
Cossutta
Arvoisa puhemies, elokuussa parlamentti ei kokoonnu täysistuntoon, kuten tiedämme. Näin ollen haluaisin muistuttaa jo tänään, että elokuun 8. päivä on erään traagisen tapahtuman vuosipäivä: Marcinellen vakavasta kaivosonnettomuudesta on nimittäin kulunut 45 vuotta. 8. elokuuta 1956 tapahtuneessa Euroopan vakavimmassa työtapaturmassa kuoli 262 monesta eri Euroopan maasta kotoisin ollutta kaivosmiestä. Arvoisa puhemies, olen varma, että olette valmis hyväksymään asianmukaisia aloitteita tämän traagisen vuosipäivän muistoksi, ja olen varma myös siitä, että puheenjohtajavaltio Belgia, joka julisti ohjelmassaan haluavansa tehdä Euroopasta sosiaalisesti oikeudenmukaisen, tekee kaikkensa, jotta tämän ehdotukseni myötä voitaisiin luoda olot, joiden ansiosta Euroopan ei tarvitsisi enää koskaan kokea Macinellen kaltaista traagista onnettomuutta.

Puhemies
Kiitos, jäsen Cossutta.

Thyssen
Arvoisa puheenjohtaja, sain eilen kuulla, että puhemiehistö aikoo tänään ottaa kantaa laajentumista koskevaan tiedotteeseen, jota parlamentti valmistelee. Arvoisa puheenjohtaja, olette erittäin vastaanottavainen kieliasiassa, ja ymmärrätte paremmin kuin kukaan, että kielisäännöksestä tekemämme päätös vaikuttaa hyvin moniin muihin päätöksiin, joita tulevaisuudessa teemme. Voitteko vakuuttaa meille, että kaikilla tähän parlamenttiin valituilla jäsenillä on tulevaisuudessakin oikeus ilmaista itseään omalla kielellään, kuunnella kollegoitaan omalla kielellään ja kirjoittaa omalla kielellään? Tämä rauhoittaisi meitä huomattavasti.

Puhemies
Jäsen Thyssen, merkitsin julkilausumanne huolellisesti muistiin. Täsmennän siten, että puhemiehistö ei hyväksy tänä iltana asiakirjaa, josta puhuitte. Asiakirja on määrä hyväksyä vasta syyskuussa, kun ryhmät ovat voineet tarkastella sitä perusteellisesti.

Van Dam
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teitä kiinnittämään huomiota niihin lisääntyviin ja jatkuviin ongelmiin, joiden kanssa autonkuljettajamme joutuvat tekemisiin. Minulle on kerrottu, että tänään iltapäivällä Elsassin prefektille saapui asianajajan kirje, jonka tarkoituksena on selvittää ne epäselvyydet, jotka vallitsevat Ranskan sisäministeriön ja liikenneministeriön välillä, sillä nykyiset säännöt johtaisivat siihen, että muiden viikkojen aikana taksikuljetuksia ajavia autoja ei voitaisi käyttää tällä viikolla. Minusta siihen tosiasiaan nähden, että Ranska on kovin kärkäs pitämään parlamentin toimipaikan täällä, on varsin huono asia, että tällaiset muodollisuudet saattavat kuljetuksemme vaaraan.

Puhemies
Kyllä, voin vastata teille, että kvestorit tutkivat tätä kysymystä. Katson niitä harvoja kvestoreita, jotka ovat läsnä istuntosalissa, ja voin vakuuttaa teille, että he tarkastelevat tätä kysymystä hyvin huolellisesti.

Puheenjohtajavaltio Belgian toimintaohjelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma puheenjohtajavaltio Belgian toimintaohjelmasta.
Annan puheenvuoron neuvoston puheenjohtajalle.

Verhofstadt
. (FR) Arvoisa Euroopan parlamentin puhemies, arvoisa Euroopan komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on suuria kunnia esittää teille uuden puheenjohtajavaltion työohjelma. Muiden asioiden osalta, arvoisa puhemies, en käytä puheenvuoroa ensimmäistä kertaa Euroopan parlamentissa, koska esitin jo vuonna 1987 talousarviota käsittelevän neuvoston puheenjohtajana Euroopan parlamentille vuoden 1988 talousarvion. Se oli talousarvion esihistoriaa verrattuna nykyiseen tilanteeseen. Silloin ei ollut vielä rahoitusnäkymiä tai ns. Berliinin enimmäismäärää, ja talousarvio viimeisteltiin täysin käsityönä ja usein öisin.
Sallinette minun ensiksikin ilmaista kiitollisuuteni puheenjohtajavaltio Ruotsille. Ruotsi määritti kolme ensisijaista aihetta eli tässä tapauksessa kolme "e-kirjainta": emploi, environnement, élargissement (työllisyys, ympäristö, laajentuminen). Näillä kaikilla aloilla on edistytty merkittävästi: Lissabonin prosessille on annettu uusi sysäys, on kehitetty kestävää kehitystä koskeva yhteinen strategia ja unionin laajentumisen alalla on suoritettu erinomaista työtä.
Ei ole kuitenkaan epäilystäkään, että kaikkein suurin edistysaskel on saavutettu yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla. Mainitsen mielelläni esimerkkinä tapaamiset presidenttien Putinin ja Bushin kanssa - tapaamiset, joissa 15 jäsenvaltiota puhui yhdellä äänellä -, Javier Solanan merkittävän aseman Balkanin konfliktissa sekä Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen yhteistoiminnan Lähi-idässä.
Nämä edellä mainitut, arvoisa puhemies, ovat kaikki todisteita siitä, että Euroopan unioni tunnustetaan myös täysivaltaiseksi kumppaniksi kansainvälisellä tasolla: kun Euroopan unioni puhuu yhdellä äänellä, sitä kuunnellaan.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, viime kuukausien monista valopilkuista huolimatta Euroopan taivaalle kerääntyi myös tummia pilviä. Ensin tanskalaiset sanoivat ei, ja sitten Nizzan sopimus torjuttiin Irlannin kansanäänestyksessä, jolloin, sikäli kuin se enää oli tarpeen, kävi toisen kerran selväksi, että Euroopan unionissa on meneillään identiteettikriisi. Kansalaisten ja Euroopan unionin toimielinten välillä ammottaa kuilu. Olisi ylimielistä, suorastaan pöyhkeää noin vain hypätä tämän asian yli - lisäksi se olisi suuri erehdys. Kansalaisten pelko, huolenaiheet ja valitukset on otettava hyvin tosissaan. Kansalaisten odotuksiin on niin ikään vastattava. Tämän vuoksi uudella puheenjohtajavaltiolla on oikeastaan vain yksi ainoa suuri haaste voitettavanaan, nimittäin sovun aikaansaaminen jälleen kansalaisten ja Euroopan, Euroopan unionin ja Euroopan unionin toimielinten välille. Sovun aikaansaaminen kansalaisten ja Euroopan välille, Euroopan unioniin kohdistuvan uskon ja luottamuksen valaminen Euroopan kansoihin - siinä meidän tehtävämme.
Euroopan unioni on nimittäin vanhan mantereen kansojen, valtioiden ja kansakuntien ainoa tulevaisuus. Ainoastaan unionina me olemme maailmanluokan toimijoita, itsenäinen mahti, joka pystyy kääntämään asiat parhain päin. Näin on, olipa sitten kyse Lähi-idän konfliktista, ilmastonmuutosten vastustamisesta tai nälän ja epäoikeudenmukaisuuden torjumisesta eteläisellä pallonpuoliskolla. Olkaamme rehellisiä: yksin emme kykene vastaamaan tällaisiin haasteisiin, vaan ainoastaan silloin, kun me eurooppalaiset teemme yhteistyötä yhdessä unionissa, muodostamme yhteisen rintaman ja korotamme äänemme yhdessä. Aivan samoin kuin Euroopalla on taloudellista merkitystä vain, jos jatkamme sisämarkkinoiden hyväksi tehtävää työtä ja saamme yhteisvaluutan käyttöön 1. tammikuuta ensi vuonna.
Nämä ovat muuten myös niitä syitä, joiden vuoksi en ymmärrä globalisaation vastustajia. En tarkoita tällä tietenkään sellaisia yksittäisiä väkivaltaisia mielenosoittajia, jotka näimme Göteborgissa täydessä toimessa, sillä he ovat riidanhaastajia, joille vain väkivallalla on merkitystä. Ei, tarkoitan niitä, jotka protestoivat vihaisesti globalisaatiota vastaan. Ehkä tämä sukupolvi ei ole sattumalta syntynyt rikkauteen ja hyvinvointiin.
Euroopan unionin sisällä globalisaatio ei merkitse uhkaa vaan hyviä tekoja. Unionilla on yhtenäisen globaalin esiintymisensä ansiosta mahdollisuus toteuttaa asioita, jotka olivat mahdottomia rautaesiripun ja kansallisten rajojen jakamalla vanhalla mantereella. Yhteisön puuttuminen esimerkiksi järjestäytyneeseen rikollisuuteen, Kioton pöytäkirjan toteuttamista koskevat sitoumukset, köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnassa käytettävät vähimmäisnormit. Lyhyesti: unioni ei ole uhka vaan siunaus.
Tarvitaan tietenkin enemmän kuin hyvää retoriikkaa, jotta kansalaiset saavat luottamuksensa takaisin. Tarvitaan enemmän kuin vain hyvä tarina, jotta eurooppalaiset saadaan jälleen sovintoon toimielintensä kanssa. Tarvitaan kaksinaista lähestymistapaa: yhtäältä hyvin käytännönläheisiä päätöksiä, joiden avulla saadaan aikaan tuntuvia, näkyviä ratkaisuja todellisiin ongelmiin, joiden kanssa kansalaiset kamppailevat päivittäin, toisaalta tarvitaan Euroopan tulevaisuutta koskevan laajan vision hahmottelua. Tarvitsemme unionia, joka välttää ne kompastuskivet, joihin se nyt kaatuu, nimittäin tehokkuuden puutteen, avoimuuden puutteen ja ennen kaikkea demokraattisen legitiimiyden puutteen.
Mainitkaamme ensiksikin konkreettiset kysymykset, joiden parissa haluamme työskennellä. Ensimmäinen kysymys on tietenkin euron käyttöönotto 1. tammikuuta ja johdonmukaisen talouspolitiikan kehittäminen rahaliiton tueksi.
Mielestäni mikään ei lähennä Eurooppaa ja sen kansalaisia yhtä paljon kuin euron onnistunut käyttöönotto: tehtävä kuuluu puheenjohtajavaltiolle, jonka on valvottava hyvän perheenisän tavoin asian toteutumista. Valtioiden ja hallitusten päämiehet tarkastelevat siksi lokakuussa arviointikertomusta, jonka tarkoituksena on varmistaa, että euron käyttöönotto 1. tammikuuta tapahtuu ongelmitta. Arviointiin liittyy tiedotuskampanja, joka on kohdistettu erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille sekä haavoittuvimmille sosiaaliryhmille: eurosta kertominen näille edellä mainituille tahoille on mielestäni kaikkein paras tapa hälventää pelkoja, jotka liittyvät aina näin laajaan toimintaan.
Kaikki tämä, hyvät parlamentin jäsenet, on mielestäni paljon tärkeämpää, kuin euron arvoa koskevat iänikuiset kiistat. Aivan kuin olisimme ottaneet euron käyttöön keinotteluvälineeksi valuuttamarkkinoille! Tämä ei ollut euron tarkoitus. Meidän on muistettava seuraava asia: tavoitteena - joka saavutetaan vasta, kun euro liikkuu fyysisesti sekä unionin sisällä että sen ulkopuolella - oli luoda yhtenäismarkkinat ilman kurssivaihteluja tai valuuttakurssiriskejä merkittävän sysäyksen antamiseksi unionin talouskasvulle.
Lisäksi - meidän on tämä tunnustettava - mitä oikein halusimme saavuttaa euron avulla? Halusimme antaa Euroopalle kouriintuntuvan ilmauksen sen olemassaolosta. Jotta voisimme kuitenkin hyötyä mahdollisimman hyvin yhtenäismarkkinoiden tarjoamista eduista, meidän on myös yhtenäistettävä rahoitusmarkkinoita, vapautettava kaasu-, sähkö-, tietoliikenne-, posti- ja liikenneala, leikattava valtiontukia ja toteutettava veropaketti. Puheenjohtajavaltio katsoo kuitenkin, että tämän viimeisen kohdan tapauksessa on edistyttävä tämän paketin kaikissa osioissa.
Taloudellisesta näkökulmasta katsottuna haluaisin vielä korostaa yhteisöpatentin käyttöönottoa, kuudetta tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelmaa koskevan yhteisen kannan määrittämistä, pieniä yrityksiä koskevan Euroopan peruskirjan täytäntöönpanoa sekä Eurooppa-yhtiön perussääntöä koskevien neuvottelujen päättämistä. Kun opiskelin Eurooppa-oikeutta yliopistossa - lähes 30 vuotta sitten - meille väläyteltiin, että Eurooppa-yhtiö voisi olla todellisuutta muutaman kuukauden tai vähintään muutaman vuoden kuluttua. Mielestäni nyt on aika tajuta tämä asia: se on välttämätöntä eurooppalaisille yrityksille, jotka haluavat vastata maailmanlaajuiseen kilpailuun sulautumisten tai liittoutumien avulla.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jos haluamme, että kansalaiset tuntevat jälleen Euroopan unionin omakseen, meidän on sitouduttava nopeasti toteuttamaan sosiaalinen Eurooppa.
Kyse on puheenjohtajavaltion toisesta päälinjauksesta. Eurooppalaisen sosiaalisen mallin kehittämisen jatkaminen erottaa meidät nimenomaan toisista suurista sisämarkkinoista eli Yhdysvaltojen sisämarkkinoista. Haluamme määrittää konkreettisesti työllisyyttä koskevat määrälliset ja laadulliset osoittimet samoin kuin viimeistellä työntekijöiden tiedottamista ja kuulemista koskevan direktiivin. Kaikki jäsenvaltiot joutuvat nykyisin vastaamaan samoihin haasteisiin, jotka koskevat väestön ikääntymistä ja terveyskustannusten jatkuvaa kasvua. Eurooppa-neuvostolle jätetäänkin vuoden loppuun mennessä ensimmäinen eläkkeitä koskeva yhteinen kertomus.
Kolmas päälinjauksemme koskee vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan eurooppalaisen alueen luomista eli Tampereen päätelmien täytäntöönpanoa. Tämä saattaa kuulostaa mahtipontiselta, mutta kyse on tosiasiassa kansalaisia suoraan koskettavista asioista: turvapaikka, maahanmuutto, järjestäytyneen rikollisuuden torjunta, ihmiskauppa. Hyvät parlamentin jäsenet, sen sijaan, että laatisimme Laekenin Eurooppa-neuvoston aikana kehitystä tai pikemminkin kehityksen puutetta koskevan tilannearvion, toivon, että oikeus- ja sisäministerit etenevät yhdessä komission jäsen Vitorinon kanssa ja Euroopan parlamentin täydellä tuella viidellä konkreettisella alalla: turvapaikkaa koskevan direktiivin osalta, jossa yhdenmukaistetaan pakolaisten tunnustamis- ja vastaanottomenettelyjä, Eurojustin perustamisessa ja toimintavallan myöntämisessä Europolille - Europolin valvontaa on sitä paitsi vahvistettava merkittävästi äskettäisten tapahtumien jälkeen -, voimakkaiden toimien käynnistämisessä unionin uusien ulkorajojen vahvistamiseksi ja siten ihmiskaupan torjumiseksi sekä tuomioiden ja päätösten vastavuoroisessa tunnustamisessa tai täytäntöönpanossa. Lopuksi, ja tämä on tärkeää, on aloitettava työt eurooppalaisen luovuttamisvaltuuden käyttöönottamiseksi.
Lähikuukausina on aloitettava myös laaja keskustelu maahanmuutosta. Komissio on jo julkaissut aiheesta asiakirjan. Haluan kuitenkin varoittaa lähestymästä ongelmaa yksipuolisesti ja liian yksinkertaisesti, nimittäin kehottamalla kiintiöimään taloudellisista syistä johtuvaa muuttoliikettä varsinkin ongelmallisissa ammattiryhmissä esiintyvän vajauksen kompensoimiseksi. Yhdysvaltojen tilanne osoittaa, että kiintiöillä ei saada laitonta maahanmuuttoa häviämään.
Eikö meidän ole otettava huomioon sekin, että moinen toimi syventää kuilua pohjoisen ja etelän välillä, koska muita korkeammin koulutetut viedään pois kotimaistaan? Olen vakuuttunut, että paras tapa kääntää muuttovirrat on luoda hyvinvointia muuttajien kotimaihin, vapauttaa maailmankauppa ja purkaa protektionismi. Tosiasiassa tämä on hyvin yksinkertaista. Jos ihmiset eivät pysty rakentamaan itselleen hyvää elämää kotimaassaan siksi, että heidän työnsä hedelmiä ei saada vapaasti meidän markkinoillemme, he yrittävät tulevaisuudessakin edelleen muuttaa pois kotimaastaan.

Puheenjohtajavaltion neljäs toimintalinja kiertyy elämänlaadun parantamisen ympärille. Göteborgin huippukokouksen jalanjäljissä meidän on määriteltävä uuden, tulevaisuudessa noudatettavan kestävän kehityksen strategian tarkat tavoitteet ja käytännönläheiset indikaattorit. Sen lisäksi puheenjohtajavaltio keskittää ponnistelunsa kahteen käytännön asiaan, jotka liittyvät liikenteeseen ja liikkuvuuteen: siviili-ilmailun aiheuttamien saasteiden ja melun normitukseen ja meriturvallisuutta koskeviin ns. Erika-toimenpiteisiin.
Suurinta huomiota puheenjohtajakaudella kiinnitetään Kioton pöytäkirjaan. Ilmastonmuutokset muodostavat nimittäin suurimman uhan koko planeetallemme, ja Göteborgissa Yhdysvaltain presidentti lupasi kunnioittaa Kioton maailmanlaajuisia tavoitteita, vaikka hänen mielipiteensä tavoitteiden toteuttamisessa tarvittavista keinoista eroaakin perusteellisesti meidän mielipiteistämme. Joka tapauksessa hän lupasi Göteborgissa tarkemmin sanottuna olla estämättä prosessin ja tulevan Bonnin konferenssin etenemistä. Minusta luja asenteemme kantaa hedelmää ja tuon asenteemme on jatkossakin oltava yhtä luja.
Lopuksi elintarvikkeiden turvallisuus. Belgia toivoo, että Euroopan elintarvikeviranomaisen asiassa päästään vähitellen ratkaisuun niin, että viranomainen voi aloittaa toimintansa vuonna 2002. Kaikkien viime vuosien kriisien - dioksiini, BSE, suu- ja sorkkatauti - jälkeen se on ainoa keino palauttaa kuluttajien luottamus.
Arvoisa puhemies, viides päälinjaus koskee unionin laajentumista. Uuden puheenjohtajavaltion tavoitteena on näissä oloissa saavuttaa yhtä hyviä tuloksia kuin puheenjohtajavaltio Ruotsi saavutti. Nizzan viitoittamaa tietä on noudatettu tunnollisesti ja säilytämme tämän vakaan neuvotteluvauhdin. Tällä alalla on kiinnitettävä yhtä paljon huomiota laadullisiin näkökohtiin kuin määrällisiin näkökohtiin ja aineksiin.
Haluan näin korostaa sen merkitystä, että ehdokasvaltiot saattavat yhteisön säännöstön osaksi lainsäädäntöään. Ei ole kuitenkaan vain tärkeää, että ne saattavat tämän säännöstön osaksi sisäistä oikeusjärjestystään, vaan niiden on myös uudistettava hallintojaan, kehitettävä oikeuskelpoisuuttaan ja todella toteutettava säännöstöä paikan päällä. Komissiota on pyydetty laatimaan lokakuuksi tämänsuuntainen arviointikertomus. Tämä kaikki ei saa kuitenkaan luonnollisesti asettaa kyseenalaiseksi vakaumustani. Unionin on laajennuttava mahdollisimman nopeasti. Euroopasta on tultava yhtenäinen. Mitä ei ole koskaan voitu saavuttaa sodan ja väkivallan avulla, on tosiasiassa vastedes käden ulottuvilla demokraattisten keinojen ansiosta laajentuneen unionin kautta.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten jo johdannossa totesin, puheenjohtajavaltio Ruotsi on edistynyt valtavasti johdonmukaisen eurooppalaisen ulkopolitiikan kehittämisessä. Haluamme jatkaa tällä tiellä. Sekä Yhdysvaltojen ja Venäjän liittovaltion kanssa ylläpidettävien suhteiden lujittamisen että kauppaneuvottelujen uuden kierroksen käynnistämisen lisäksi puheenjohtajavaltio haluaa ennen kaikkea keskittyä eurooppalaiseen turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan.
Uskon, että kansalaiset mieltävät Euroopan todellisuudeksi vasta, kun he euron lisäksi osallistuvat yhteisen puolustuspolitiikan kehittämiseen. Eräs viimeisimmistä mielipidekyselyistä paljasti, että kaikissa jäsenvaltioissa - siis kaikissa jäsenvaltioissa - väestö kannatti riippumattoman ja tunnistettavan eurooppalaisen väliintulovallan luomista kansallisten armeijoiden rinnalle. Meidän on siten tämän vuoden loppuun mennessä oltava ainakin valmiita julistamaan Helsingissä hyväksytty aloite operationaaliseksi.
Toinen suuri haaste ulkosuhteiden alalla koskee kolmea konfliktia. Ensiksikin Balkanin aluetta. Nyt kun demokratia on palautettu Belgradiin ja Miloeviæ on luovutettu, meidän on tehtävä kaikkemme estääksemme uusien kriisipesäkkeiden syntymisen muualle alueelle, ja puheenjohtajavaltio tukee siten täysin Javier Solanaa kaikissa hänen ponnisteluissaan.
Käsittelen tämän jälkeen Lähi-itää. Puheenjohtajavaltio rohkaisee korkean edustajan ja komission kanssa käytävien neuvottelujen ansiosta jatkuvasti osapuolia ratkaisemaan erimielisyytensä vuoropuhelun avulla. Mitchellin mietinnön, jonka laatimiseen Euroopan unioni on osallistunut, täydellisen soveltamisen on oltava prosessin lähtökohta.
Lopuksi, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin kiinnittää huomionne ennen kaikkea toiseen konfliktiin: Keski-Afrikan konfliktiin Suurten järvien alueella. Olen palannut juuri Kongosta, Kinshasasta ja Kisanganista. Balkanin alue ja Lähi-itä ovat poliittisesti ehkä tärkeämpiä. En kiistä tätä asiaa. Suurten järvien alueen surunäytelmä on kuitenkin humanitaarisesta näkökulmasta katsottuna tuhat kertaa merkittävämpi. Tällä alueella kytee mantereenlaajuinen sota, joka koskee ei enempää eikä vähempää kuin seitsemää valtiota ja niiden armeijoita. Jos tällainen tilanne ilmaantuisi täällä, puhuisimme Eurooppa-keskeisestä näkökulmasta katsottuna ilman muuta maailmansodasta. Yli kolme miljoonaa ihmistä on kuollut kolmessa vuodessa, enkä laske tähän edes Burundin etnisen väkivallan uhreja tai Ruandan kansanmurhan aikana vuonna 1994 murhattua yli 800 000 ihmistä. Toistan, että unioni ei voi enää pysytellä sivussa. Tarvitaan kiireellistä poliittista, diplomaattista ja taloudellista toimintaa, ja puheenjohtajavaltio esittää tätä varten toimintasuunnitelman.
(Suosionosoituksia) Arvoisa puhemies, luotan Euroopan parlamentin täyteen hyväksyntään, jotta voimme yhdessä neuvoston ja komission kanssa tukea tätä suunnitelmaa ja toteuttaa sen.
Euroopalla on muutakin kuin nykyisyys, Euroopalla on toki ennen kaikkea tulevaisuus. On yksi asia löytää käytännöllisiä ratkaisuja käytännön ongelmiin. Aivan yhtä tärkeää on kuitenkin tarjota kansalaisille näkymä Euroopan unionin tulevaisuuteen. Siksi Nizzassa annettiin Belgian tehtäväksi laatia loppuvuodesta Laekenin julistus, jossa määritellään unionin tuleva suunta.
Laekenin julistukseen on kuitenkin sisällytettävä enemmän kuin pelkkä menettelytapa. Julistus ei saa rajoittua vain - rohkenen sanoa - esityslistan kohtien kuivaan luettelointiin tai silkkaan työskentelytavasta päättämiseen. Minusta meillä on oltava enemmän kunnianhimoa. Meidän on pantava Laekenissa alkuun meitä odottava suuri uudistus ja lisäksi hahmoteltava laajentumisen jälkeisen uuden Euroopan unionin ääriviivat. Laajentumisen, joka - mikäli ilmaisu sallitaan - ei tosiasiassa ole pelkkä laajentuminen vaan muodonmuutos, todellinen mutaatio. Tarkoituksena ei tietenkään voi olla mennä vastausten edelle, mutta oikeat kysymykset on silti esitettävä ja Euroopan tulevaisuuden määrääviin kysymyksenasetteluihin on kiinnitettävä huomiota. Silloin mikään kysymys, mikään aihe ei saa olla tabu.
Haluaisin liittää Laekenin julistukseen seuraavat keskeiset kysymykset. Lähtökohtani on, että Euroopan unionilla on todella elintärkeä ongelma: unioni on kadottanut kosketuksensa kansalaisiin, ja ainakin jotkut julkiseen keskusteluun osallistuvista ovat vakuuttuneita siitä, että unioni puuttuu kansalaisten päivittäiseen elämään aivan liian usein, joskus liian vahvastikin. Monien mielestä unioni ei ole avoin, vaan liian byrokraattinen ja liian epädemokraattinen. Ja ihmiset ovat oikeassa. Kaikki nämä asiat on otettava esiin julistuksen ensimmäisessä luvussa, sillä kuinka ongelmat voitaisiin todella ratkaista, jos niitä ei ole ensin uskallettu julistuksessa tunnustaa? Tästä seuraa itsestään selvästi kysymys: mitä arvoja ja tavoitteita Euroopan unionilla pitäisi olla? Mitä eurooppalaiseen identiteettiin oikeastaan kuuluu? Miten kansalaiset tunnistavat itsensä siitä? Tästä aiheesta pääsemme suoraan unionin perustuslakiin, jonka laatimiseen liittyy myös perustamissopimusten yksinkertaistaminen ja tarkistaminen.
Näin tullaankin sitten kolmanteen kysymykseen, joka on kenties kaikkein tärkein, nimittäin unionin toimivallan jakoon, toisin sanoen unionin sisäiseen työnjakoon. Tarvitsemme selviä sopimuksia. Kuka tekee mitä ja millä tasolla? Kansalaiset puolestaan tietävät jo sangen hyvin, mitä elintärkeitä tehtäviä he odottavat Euroopan unionin hoitavan. Viimeisimmissä eurobarometreissä ovat joka kerran tulleet esille samat unionin ydintehtävät: talous- ja sosiaalipolitiikka, jonka on vahvistettava rahaliittoa, sosiaalisen suojelun perusnormit, yhteinen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka, yhteinen ulkopolitiikka ja yhteinen puolustusstrategia. Samaan aikaan kansalaiset ovat sitä mieltä, että unioni hoitaa liikaa politiikan liian yksityiskohtaista toteuttamista - toteutus voitaisiin hoitaa paremmin kansallisella tai alueellisella tasolla. Lyhyesti sanottuna: kansalaisten mielestä unionin pitää ensisijaisesti keskittyä sääntelykehyksen luomiseen, toimintaedellytyksiin, valvontaan ja antaa alueiden tai jäsenvaltioiden toteuttaa politiikkaa. Meidän ei missään tapauksessa pidä vältellä tätä keskustelua. Toimivaltaa on annettava molemmille. Mitkä asiat kuuluvat silloin unionille, mitkä jäsenvaltioille?
Laekenin julistuksessa on myös saatettava alkuun toisen ongelman pohtiminen; politiikan välineet rehottavat nimittäin villisti, niiden määrä kasvaa koko ajan, sanoisinpa melkein, että ne ovat kärsineet inflaation. Eräässä puheessa, jonka pidin vastikään Itävallan Göttweigissa, luettelin ne kokonaista 30 erilaista politiikan välinettä, jotka esiintyvät perustamissopimuksissa. Näiden välineiden perusteellista yksinkertaistamista tarvitaan kipeästi.
Laekenin julistuksessa ei saa myöskään unohtaa Euroopan unionin rahoitustapoja. Unionilla itsellään ei tällä hetkellä ole täyttä budjettivaltaa. Todellisuudessa sillä ei ole lainkaan omia varoja, sillä sen toiminta rahoitetaan suurimmaksi osaksi BKTL-perusteisin rahoitusosuuksin. Meidän on ainakin voitava esittää kysymys: onko epäsuora rahoitus oikea menettelytapa vai eikö suora rahoitus olisi laillisempi ja demokraattisempi tapa?
(Suosionosoituksia)
Laekenin julistuksesta ei pidä myöskään puuttuman toimielimiä koskevaa keskustelua. Haluammeko vai emmekö halua, että komission puheenjohtaja valitaan suorilla vaaleilla?
(Suosionosoituksia)
Eikö olisi parempi laajentaa Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettelyn alaa?
(Suosionosoituksia)
Miksipä ei tehtäisi neuvostosta toista kamaria; kuinka voisimme siinä tapauksessa paremmin erottaa neuvoston lainsäädäntö- ja toimeenpanotehtävät toisistaan?
(Suosionosoituksia)Eikö unionin ulkopolitiikan toteuttamista pitäisi viimeinkin uskoa yhdelle henkilölle?
(Suosionosoituksia)Molemmat kai pirauttavat minulle pikapuoliin.
(Naurua)Lopuksi meidän on päätettävä, mitä menettelyä noudatetaan Laekenin julistuksen ja hallitustenvälisen konferenssin välisenä aikana. Menettelyn osalta minusta ei ole niinkään tärkeää, onko kyse valmistelukunnasta vai foorumista. Sen sijaan kaksi seuraavaa asiaa ovat hyvinkin tärkeitä. Valitun työskentelytavan on mahdollistettava kaikkien osapuolten - Euroopan parlamentin, Euroopan komission, jäsenvaltioiden, kansallisten parlamenttien ja myös ehdokasvaltioiden - osallistuminen keskusteluun. Lisäksi meidän on tarjottava valmistelukunnalle tai foorumille mahdollisuutta työstää erilaisia skenaarioita ja esitellä erilaisia mahdollisuuksia, sillä jos vaadimme valmistelukunnalta tai foorumilta konsensusta ja annamme sen tehtäväksi yhden ainoan tekstin julkistamisen, on olemassa vaara, että saamme nähtäväksemme varsin vaatimattoman asiakirjan, kenties tuloksen, joka syntyy pienimmän yhteisen nimittäjän periaatteen noudattamisesta.
Puheenjohtajavaltio Belgia pitää Euroopan parlamenttia liittolaisenaan. Haluamme käydä kuuden seuraavan kuukauden kuluessa tiivistä vuoropuhelua. Tämä on erityisen tärkeää, koska parlamentti on selvästikin keino saada vihdoinkin (tämäkin on yksi Euroopan ongelmista) aikaan yksi eurooppalainen kanta 15 kansallisen näkemyksen summan sijasta; tällainenhan tilanne on nykyisin aivan liian usein.
No, on tietenkin niin, että me haudomme monia suunnitelmia kuuden seuraavan kuukauden ajalle. Puhun kuudesta kuukaudesta, mutta itse asiassa kyse ei ole enemmästä - laskimme sen juuri - kuin 99 työpäivästä, millä en tietenkään tarkoita, etteivät työntekijämme aikoisi tehdä töitä viikonloppuisin. Aikaa on siis vähän, mutta uskon, ja tähän haluan myös lopettaa, ettei ajanpuute pysty estämään meitä katsomasta Euroopan tulevaisuuteen reippaina ja rohkeasti.
Kiitos mielenkiinnostanne.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Prodi
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on suuri kunnia aloittaa yhteinen työ puheenjohtajavaltio Belgian kanssa.
Hyvä pääministeri, tehtävänne osuu erityisen hankalaan ajankohtaan. Olemme Eurooppaa kaikkein konkreettisimmin ilmentävien euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönoton valmistelun viimeisessä vaiheessa. Belgia voi luottaa komission ja Euroopan toimielinten yhteistyöhön, jotta tästä tapahtumasta, jota voidaan syystä kutsua historialliseksi, tulisi suuri menestys.
Toteutamme päättäväisesti myös unionin laajentumista, kuten te, hyvä pääministeri, totesitte muutama minuutti sitten. Liittymisneuvotteluissa on nyt tultu hyvin vaikeaan vaiheeseen, ja keskusteluissa käsitellään nyt kaikkein hankalimpia asioita. Tällä välin jäsenvaltiot ratifioivat Nizzan sopimusta valmistellakseen unionia juuri laajentumiseen. Irlannin tasavallassa hiljattain suoritettu kansanäänestys sitä vastoin muistutti meitä, että Nizzan sopimuksen ratifiointi ei ole mikään itsestäänselvyys. Tätä aihetta käsittelemme kuitenkin jatkossa tarkemmin.
Hyvä pääministeri, arvoisa puhemies, käsittelemme jälleen Laekenin huippukokouksessa unionin edistystä sosiaalisen agendan toteuttamisessa. Sen konkreettinen ja jatkuva toteuttaminen on elintärkeää, jos haluamme kuluvan vuosikymmenen kuluessa tehdä Euroopan taloudesta todella dynaamisen ja kilpailukykyisen ja samaan aikaan taata, että Euroopan sosiaalinen malli ankkuroituu edelleen oikeudenmukaisuuden ja kestävyyden periaatteisiin.
Yhdyn uuden puheenjohtajavaltio Belgian ajatukseen korostaa paitsi tarvetta pyrkiä täystyöllisyyteen myös yhtä suurta tarvetta parantaa työn laatua. Eläke- ja sosiaaliturvajärjestelmien uudistaminen on niin ikään tärkeä osa sosiaalista agendaamme. Komissio hyväksyi eilen tiedonannon, jossa se ehdottaa yhdennettyä Euroopan-laajuista strategiaa tavoitteenaan kohdata yksi kaikkein suurimmista nyky-yhteiskunnan haasteista. Meitä työllistää myös taistelu köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytyneisyyttä vastaan. Näin ollen olen iloinen voidessani havaita, että Belgian hallitus on sitoutunut puheenjohtajuuden hoidossa näihin kysymyksiin.
Jaan erityisesti sen perimmäisen huolen, josta tuo sitoutuminen on saanut alkunsa: rikkaiden ja köyhien välinen kuilu syvenee Euroopassa hälyttävällä vauhdilla. Velvollisuutenamme on tällaisen kehityssuunnan pysäyttäminen. Jos emme muuta talous- ja sosiaalipolitiikkaamme, vaarannamme sen varsinaisen perusarvon, jolle Euroopan sosiaalinen malli, jopa solidaarisuus, perustuu.
Yhteiskunnan jakautumisen kiihtyminen on havaittavissa sekä Euroopassa että paljon laajemminkin, jos ajatellaan kokonaista maanosaa eli Afrikkaa (josta te, hyvä pääministeri, teitte tärkeän huomautuksen puheenvuorossanne), joka on menettänyt yhteytensä jopa kehitysmaihin. Meidän on tehtävä kaikkemme tällaisen epäoikeudenmukaisen kehitysmallin pysäyttämiseksi ja antaaksemme äänen ja oikeuden niille, joilla ei vielä niitä ole.
Hyvät parlamentin jäsenet, hyvä pääministeri, Laekenin huippukokouksella ja siellä annetuilla julistuksilla on ratkaiseva merkitys myös eräästä toisesta syystä. Laekenissa on päätettävä siitä, kuinka meidän pitäisi organisoida Euroopan tulevaisuutta koskevan keskustelun toinen vaihe. Kyse on perusteellisesta keskustelusta, jonka seurauksilla on suuri merkitys. Olen erityisen iloinen, että tämä asia on ollut laajasti esillä kaikissa tiedotusvälineissä toisin kuin puoli vuotta sitten. Maanmiehemme ja heidän johtajansa ovat vihdoinkin alkaneet ymmärtää näiden ongelmien mahdollisen merkityksen heidän tulevaisuutensa kannalta.
Hyvä pääministeri, totesitte hiljattain eräässä julkisessa keskustelussa, että "unionista on tullut toimielinten ja välineiden muodostama sekasotku". Minulla on vähemmän kadehdittava etuoikeus jakaa tämä huoli kanssanne. Jos kerran olemme varmoja tästä analyysista, nyt on ehdotettava parannuskeinoja, joista on keskusteltava avoimesti ja vapaasti. Kukaan ei enää voi kuvitella voivansa ratkaista näitä kysymyksiä suljetuin ovin. Minusta ainoa tapa ryhtyä järkevästi uudistamaan toimielimiä on neuvottelukunnan perustaminen Laekenissa. Valtionpäämiehet ovat puhuneet myös foorumista, mutta minä kannatan neuvottelukuntaa,

jossa olisi tasavertaisesti edustettuina jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden hallitusten edustajia, siis toistan, myös ehdokasvaltioiden edustajia, kansallisten parlamenttien, Euroopan parlamentin sekä komission edustajia. Neuvottelukunta olisi paikka, jossa voitaisiin tehdä tarkoituksenmukaisia ratkaisuja sekä vastata kaikkiin vakavimpiin Euroopan ongelmiin.
Hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan tulevaisuuden on oltava vahvasti Euroopan kansalaisten käsissä, mutta kansalaisten on myös ymmärrettävä välttämättömät muutokset. Se, että Irlanti torjui Nizzan sopimuksen osoittaa selkeästi muun muassa, että meidän on kurottava umpeen toimielinten ja kansalaisten välinen kuilu.
Eurooppalaiset haluavat unionin, joka vastaisi heidän uusiin vaatimuksiinsa, jotka ovat paljon muutakin kuin jo laajasti toteutunut maanosamme taloudellinen yhdentyminen. He haluavat selkeän ja ymmärrettävän unionin, jonka toimielinten toimivaltuudet on selkeästi määritelty ja jossa tehdään päätöksiä asianmukaisella foorumilla. Tämä edellyttää menettelyjemme ja sopimustemme yksinkertaistamista. He haluavat unionin, jossa heille kerrotaan selkeästi politiikkojemme tuloksista sekä resurssien oikeanlaisesta käytöstä.
Eurooppalaiset vaativat täysin oikeutetusti unionin toimielinten toiminnan demokraattisen valvonnan lisäämistä. Neuvottelukunnan olisi otettava myös tämä näkökohta huomioon. Näin ollen Laekenin julistukseen on neuvottelukuntaa varten sisällytettävä sellainen kunnianhimoinen ja kattava esityslista, jossa määriteltäisiin neuvottelukunnan työtavat sekä määräajat.
Arvoisat parlamentin jäsenet, Nizzan sopimukseen ja Irlannin kansanäänestykseen hiljattain esittämäni kanta on herättänyt jonkin verran huolta myös parlamentissa. Olen tehtävääni tulosta alkaen kiinnittänyt suurta huomiota komission ja parlamentin välisiin poliittisiin ja institutionaalisiin suhteisiin. Olen nimittäin vakuuttunut, että suhteiden on perustuttava yhteistyöhön ja rehellisyyteen.
Sallinette minun siis tehdä yhteenvedon puhumalla lyhyesti Nizzan sopimuksen ratifioinnista.
25:stä tai useammasta jäsenvaltiosta koostuva unioni ei voi toimia nykyisten rakenteidensa ja päätöksentekotapojensa pohjalta. Tämän vuoksi olen aina tukenut ajatusta - sillä tämä on vähintä, mitä voidaan tehdä - Nizzassa suurella vaivalla ja työllä sovittujen institutionaalisten muutosten toteuttamisesta nykyisen komission ehdottomana prioriteettina pitämän unionin laajentumishankkeen yhteydessä. On itse asiassa tärkeää muistaa, ettei laajentuminen ole pelkästään Euroopan sisäinen asia. Päätöksessä on kyse myös roolistamme toimia ideaalisen ja poliittisen sanoman välittäjänä koko maailmaan.
Jäsenvaltiot ponnistelevat omalta osaltaan ennennäkemättömän lujasti päästäkseen unionin jäseniksi. Sen vuoksi unionin on oltava valmis ottamaan uudet jäsenet hyvin vastaan. Tämä edellyttää toimielinjärjestelmämme ja päätöksentekoprosessimme tarkistamista. Tästä syystä Nizzan sopimus on tärkeä laajentumisen kannalta, vaikkei se täytäkään kaikkia odotuksia. Näin ollen esitän uudelleen - kuten olen jo useaan otteeseen täällä tehnyt - toiveeni siitä, että sopimus ratifioitaisiin ensi vuoden loppuun mennessä kunnioittamalla kaikkia maanmiestemme demokraattisesti esittämiä mielipiteitä.
Irlannin kansa otti hiljattain kantaa Nizzan sopimukseen. En kuitenkaan halua syventyä tuota kansanäänestystä edeltäneeseen ja sen jälkeiseen keskusteluun. Tyydyn vain sanomaan, että etenkin Irlantiin tekemäni matka sai minut vakuuttuneeksi, ettei unioni uhkaa kansallisia identiteettejä. Päinvastoin todellinen voimamme on erilaisten identiteettien yhdistymisessä. Voin nyt kuitenkin Irlannin-matkani jälkeen väittää, ettei Irlannin kansa äänestänyt unionin laajentumista vastaan. Ei-ääni - jonka merkitystä emme voi vähätellä - nostaa kuitenkin esiin erään ratkaisevan kysymyksen, jota emme voi väistellä: mikä neuvoksi, jos Nizzan sopimusta ei ponnisteluistamme huolimatta ratifioidakaan? Jotkut eivät ole voineet olla huomauttamatta, ettei tämä kysymys ole esityslistalla. Komission puheenjohtajana en voi antaa tällaista vastausta, sillä se olisi vastuutonta.
Unionin laajentumista ei pidä vaarantaa, sillä se on tärkein poliittinen tavoitteemme nyt ja tulevaisuudessa. Se on historiallisesti merkittävä hanke, johon olen komission puheenjohtajatehtävässäni sitoutunut ja jolle myös Göteborgin Eurooppa-neuvosto on antanut yksimielisen tuen. Näin ollen velvollisuutenani on komission puheenjohtajana ennakoida Irlannin kansan ei-äänen mahdollisia vaikutuksia laajentumisprosessiin. Hyvät parlamentin jäsenet, onko teidän mielestänne järkevää teeskennellä, ettei ongelmaa ole olemassakaan? Ei, se ei ole järkevää. Näin ollen olen viime päivinä ottanut tämän velvollisuuden hoitamisen tehtäväkseni ja valinnut siinä rehellisyyden tien siten, että olen laatinut harkitun ja tietoisen puheen. Emme voi nyt antaa sellaista vaikutelmaa, että laajentumisprosessi onnistuisi ilman meidän kaikkien toivomia uudistuksia. En haluaa toistaa niitä oikeudellisia tulkintoja, jotka vahvistavat, että laajentuminen olisi pitänyt aloittaa tekemällä vähäisiä muutoksia perussopimuksiin. Asian poliittinen ydin on jossakin muualla, nimittäin siinä, miten ryhtyä laajentumisprosessiin siihen perehtymistä syventäen, mitä jo Nizzassa pidettiin välttämättömänä.
Hyvät parlamentin jäsenet, Nizzan sopimuksen kieltäminen viivästyttää ilman muuta laajentumisprosessia. Tässä tapauksessa voimme vain - tosin pyrimme välttämään tätä hinnalla millä hyvänsä - jouduttaa seuraavan hallitustenvälisen konferenssin ajankohtaa pysyäksemme juhlallisissa lupauksissamme luottaen samalla parlamentin vakuutteluihin sen toimikauden tehokkuudesta, jota se pitää valttinaan. Nizzan sopimus on jo nyt olennainen osa Euroopan tulevaisuuskeskustelua, kuten olemme nähneet.
Nizzan sopimuksen ratifioinnille antamamme tuki ei kuitenkaan johdu taktisista syistä vaan tarpeesta varmistaa johdonmukaisen politiikan harjoittaminen unionissa. Arvoisa pääministeri, sananne vakuuttivat minut siitä, että puheenjohtajavaltionne jakaa täysin tämän olettamuksen ja siihen perustuvan strategian.
(Suosionosoituksia)

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te esititte hyvin kunnianhimoisen toimintaohjelman. Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmä tukee ohjelmaa, koska olette yhteisötason toiminnan ettekä hallitusten välisen yhteistyön kannattaja - ette sanonut sitä suoraan, mutta se kävi ilmi puheestanne. Olemme teidän tukenanne, koska te puolustatte eurooppalaista lainsäädäntöä, demokratiaa ja yhteisön menettelyä.

Tällä tavalla te seuraatte kristillisdemokraattisten edeltäjienne, Wilfried Martensin ja Leo Tindemansin, jalanjälkiä. Hekin tekivät erinomaista työtä Euroopan parlamentissa. Saamme yhteisen valuutan 1. tammikuuta 2002. Euron käyttöönotto on rauhanomainen vallankumouksellinen tapahtuma, ja olemme iloisia yhteisestä eurooppalaisesta valuutasta. Meidän on puolustettava sitä tehokkaasti. Kun tämän hetken uusi sukupolvi voi maksaa yhdellä yhteisellä valuutalla koko elämänsä ja koko tulevaisuutensa ajan koko Euroopassa, kaikissa Euroopan unionin valtioissa ja osittain jopa niiden ulkopuolellakin, yhteisellä valuutalla edistetään myös rauhaa. Älkäämme vähätelkö yhteisen valuutan merkitystä, vaan puolustakaamme sitä yhdessä tehokkaasti!
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jotta voisimme puolustaa yhteistä valuuttaamme, meidän on harjoitettava vakauspolitiikkaa, torjuttava inflaatiota, vähennettävä valtionvelkoja ja ennen kaikkea varmistettava, että Euroopassa kannattaa tehdä sijoituksia - nämä ovat samalla pyyntöjä teille. Ei siis riitä, että kevennämme suuryritysten verotusta; meidän on kevennettävä myös keskiluokan verotusta, jotta investoinnit ja toimintavalmius lisääntyvät ja jotta Euroopassa alkaa näkyä todellisia talouskasvun merkkejä. Valtion- ja hallitusten päämiesten neuvostossa lausumassanne ajatuksessa - siinä, että Euroopan unionista on tarkoitus tulla maailman kilpailukykyisin alue - on todellakin järkeä vain, jos rohkaisemme ihmisiä sijoittamaan Eurooppaan. Pyydän teitä nimeämään ne jäsenvaltiot, jotka eivät noudata näitä periaatteita, koska Euroopan talousalueelle tarvitaan yhteistä menestystä.
(Suosionosoituksia)
Te puhuitte Laekenin huippukokouksesta. Euroopan parlamentti osallistuu sen valmistelukuntaan. Taistelette siis komission ja kansallisten hallitusten puolesta, mitä pidämme tietenkin erityisen myönteisenä. Olisi hyväksi yskivälle ranskalais-saksalaiselle moottorille, jos molempien valtioiden mielestä hallituksilla pitäisi olla tässä valmistelukunnassa arvovaltainen edustaja, esimerkiksi Eurooppa-ministeri, joka kantaa vastuuta kansallisessa parlamentissaan, tiedottaa tilanteesta kansalliselle parlamentille ja saa siten kotimaassaan julkisuutta. Pyydämme, etteivät jäsenvaltioiden hallitukset lähettäisi valmistelukuntaan ainoastaan virkamiehiä, joita toki arvostamme kovasti, vaan myös hallituksessa olevia poliitikkoja.
(Suosionosoituksia)
Kolmanneksi avoimuuteen liittyvää asiaa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ilahduimme kovasti, kun sanoitte, että ministerineuvostosta pitäisi todellakin tehdä toinen parlamentin kamari asioissa, joissa sillä on lainsäädäntövalta. Kannatamme sitä ehdottomasti. Voimme ottaa askelia siihen suuntaan jo nyt teidän puheenjohtajakaudellanne ennen Laekenin kokousta. Kun esimerkiksi tiedämme, että parlamentin ja neuvoston välisessä sovittelukomiteassa on virkamiehiä eikä ministereitä, vaikka siellä pitäisi sisäisten ohjeiden mukaan olla ministereitä, pyydämme teitä varmistamaan, että neuvoston pääsihteeristössä on poliitikkoja ja ministereitä, jotka vastaavat yhteisön lainsäädännöstä tasa-arvoisina Euroopan parlamentin kanssa.
(Suosionosoituksia)
Te puhuitte korkean edustajan tehtävästä. Meidän ryhmällämme on Javier Solanasta erittäin myönteinen käsitys. Olemme kanssanne kuitenkin samaa mieltä, että seuraavan uudistuksen yhteydessä korkean edustajan toimesta on tehtävä samanarvoinen vastaavan komission toimen kanssa ja että komission on vahvistettava tämä asema. Meidän on tietenkin myös varmistettava, että korkea edustaja vierailee säännöllisesti Euroopan parlamentissa tiedottamassa Euroopan unionin yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta - keskustelemme asiasta vielä poliittisten ryhmien puheenjohtajakokouksessa.
(Suosionosoituksia)
Koska aion pitää kiinni puheajastani, haluaisin sanoa lopuksi seuraavaa. Panemme tyytyväisenä merkille, että Afrikasta kantamansa historiallisen vastuun vuoksi puheenjohtajavaltio Belgia pitää Afrikan-suhteita erityisen tärkeinä. Me kannatamme sitä. Samalla kuitenkin muistutamme, että meidän on tietenkin edelleen keskityttävä omiin ulkopoliittisiin pyrkimyksiimme, Balkanin ja Makedonian kehitykseen sekä rauhan edistämiseen - Afrikan-politiikka ei saa keskeyttää näitä pyrkimyksiä. Jos eurooppalaiset joutuvat lopulta puuttumaan asioihin yhteisten turvajoukkojen avulla, emme vaikuta siihen kovinkaan päteviltä, jos Pohjois-Atlantin liiton mielestä jotkin jäsenvaltiot eivät ole siihen tällä hetkellä lainkaan valmiita. Emme saa puhua vain puolustuksesta, vaan meidän on muutettava sanat teoiksi ja huolehdittava puolustusvoimiemme aineellisesta varustuksesta, jotta ne voivat todellakin osallistua Euroopan rauhan turvaamiseen.
Onnea ja menestystä työhönne, arvoisa neuvoston puheenjohtaja! Belgia on Euroopan unionin perustajajäsen. Te olette vieneet jo 11 puheenjohtajuutta kunnialla läpi. Toivotamme onnea Belgian 12. puheenjohtajakaudelle. Me olemme teidän tukenanne!
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Kiitos, arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olette täällä tänään suuren poliittisen tavoitteen kanssa, jäsennellyn ohjelman kanssa, joka on tärkeä panos ja joka sisältää sopimustarjouksen Euroopan parlamentille. Sosialistiryhmän puolesta voin sanoa teille, että niillä ehdoilla, joilla olette tuoneet kysymyksen esille - olette pääministerinä Belgian sateenkaarihallituksessa, joka on osoitus demokraattisen vuorottelun toimimisesta myös Belgiassa - voitte ilman muuta luottaa meidän tukeemme ja yhteistyöhömme.
Ensiksi Euroopan unionin tulevaisuuden ja haasteiden osalta olette vaatinut unionia ponnistelemaan yhdessä parlamentin kanssa. Olemme yhtä mieltä todellisten ongelmien diagnoosista. Nyt täytyy saada selville, onko ongelmille annettava hoito tehokasta. Uskon, että voimme aloittaa mainitsemastanne kahdesta olennaisesta perusasiasta: toisaalta Euroopan unionin kansalaisuuden kehittämisestä ja toisaalta euron käyttöönotosta. Luulen muistavani, että 20 viimeksi kuluneen vuoden aikana Spinellin sopimusprojektista, Adoninon mietinnöstä, meidän Maastrichtin sopimuksen valmistelutyöstämme ja tekemistämme Euroopan unionin perusoikeuskirjan luonnoksista lähtien Euroopan parlamentti on aina ollut osallisena Euroopan unionin kehityksessä. Juuri tällä hetkellä uskomme, että on ehdottoman merkityksellistä, että Laekenin julistuksen edessä on olemassa yhteisymmärrys asiasta, jota te olette kutsuneet sopimusten "perustuslaillistamiseksi" ja joka vaatii julkista keskustelua. Teidän vastuullanne on sen varustaminen toisaalta menetelmällä ja toisaalta sisällöllä. Se on olennainen kysymys: uskomme, että sopimuksen täytyy olla se foorumi, jossa parlamentin jäsenet, hallitukset ja komissio valmistelevat muistion merkityksellistä hallitustenvälistä konferenssia varten.
Aloititte puheenvuoronne puhumalla läsnäolostanne Euroopan parlamentissa budjettiministerinä vuonna 1988. Minä olin se esittelijä, joka toi esille niitä taloudellisia näkökulmia, jotka ovat antaneet meidän edetä. Mutta kuten oikein hyvin tiedätte, se, joka elää talousarvion ulkopuolella, elää valheessa. Uskon, että on ehdottoman tarpeellista, että puhutte sen puolesta, että rahoituksen täytyy olla julkinen, demokraattinen ja tulevaisuutemme kannalta olennainen elementti. Toinen peruselementti on talous- ja sosiaalipoliittinen ohjelma.
Olette vaatinut johdonmukaista talouspolitiikkaa. Me tarvitsemme sitä. Elämme syvällisten muutosten ja rakenneuudistusten aikaa. Meidän täytyy puolustaa kilpailukykyämme, mutta meidän täytyy myös vastata tuhansille ja taas tuhansille työntekijöille, joihin tämä hyvin laaja ja merkityksellinen prosessi vaikuttaa. Sen vuoksi kunnianhimoinen sosiaalinen ulottuvuus, työn laadun vaatiminen, huoli eläkkeistä ja Euroopan väestön tulevaisuudesta ovat ehdottoman oleellisia asioita ja ne sisältyvät ohjelmaanne.
Arvoisa puhemies, lopuksi meillä on kansainvälinen ulottuvuutemme. Euroopan unioni on historian ensimmäinen kokemus sivistyneestä globalisaatiosta. Meidän täytyy puolustaa sitä ja viedä se myös WTO:n seuraavalle vuosituhannen vaihteen kierrokselle. Mutta on olemassa myös muutamia tärkeitä haasteita, jotka koskevat luonnettamme maailman edessä. Sanoitte aivan oikein, että voitte saada kaksi puhelua. Parempi kaksi kuin ei yhtään, kuten aiemmin oli asian laita. Meidän täytyy vahvistaa sitä, mikä on jo olemassa. Uskon, että se, mitä tässä asiassa (ajatelkaa esimerkiksi sitä puhelujen määrää, jonka Yhdysvaltain presidentti ottaa vastaan) tarvitaan, on selvä merkki siitä, että olemme paikalla Balkanilla ja Lähi-idässä, ja olen kiitollinen, että mainitsitte myös Afrikan. Sosialistisen internationaalin kokouksessa Lissabonissa viime viikonloppuna asetimme Afrikan ehdottomasti etusijalle. Se on yksi meidän moraalisista kompromisseistamme.
Haluaisin vielä lisätä jotain: ensimmäisen kerran Ecofinissa on ministeri, joka ehdottaa keskustelua kansainvälisen veron käyttökelpoisuudesta valuuttakeinottelussa. Myös tämän täytyy auttaa globalisaation sivistämistä ja olemme iloisia, että puheenjohtajavaltio Belgia on tehnyt tämän aloitteen.
Lopuksi, arvoisa puhemies, ja lopetan tähän, uskon, että 99 arkipäivää on lyhyt aika; varmaankaan ette ehdi pitää lomaa. Mutta mikäli pystytte edistämään tätä kunnianhimoista projektia, voitte luottaa meidän apuumme, yhteistyöhömme ja ymmärrykseemme.

De Clercq
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, hyvät kollegat, on todettu jo monta kertaa, että Belgian puheenjohtajakausi osuu varsin tärkeään ajankohtaan. Tähän on riittävästi syitä. Ensinnäkin on se välttämätön ja laaja keskustelu, jota Euroopan tulevaisuudesta käydään ja joka teidän täytyy saada käyntiin.
Laekenin julistuksessa on aloitettava sellaisen skenaarion luonnostelu, jossa laajentunut unioni voisi sittenkin toimia tehokkaasti ja jossa kansalaiset voisivat löytää uudelleen paikkansa unionissa. Juuri siksi, että Eurooppa kiinnostaa kansalaisia yhä vähemmän, olette oikeassa: Euroopan unionin on kiinnitettävä enemmän huomiota kansalaistensa käytännön huoliin.
Toinen äärimmäisen tärkeä asia on unionin asema maailmassa. On totta, että Euroopan unionin on käytettävä vaikutusvaltaansa enemmän maailman raha-, talous-, sosiaalisen, ympäristö- ja kaupallisen kehityksen muovaamisessa, mutta myös ja ennen kaikkea kansainvälisen politiikan alalla. Olette oikeassa kiinnittäessänne huomiota Afrikkaan, jossa on humanitaarisia ongelmia. Mutta EU voisi olla aktiivisempi myös suhteissaan muiden muassa Yhdysvaltoihin, Venäjään ja Aasiaan, ja erityisesti Lähi-idän rauhanprosessin yhteydessä.
Joka tapauksessa Belgian puheenjohtajakauden onnistumista arvioidaan suurimmaksi osaksi unionin sisäisiä asioita koskevien saavutusten perusteella. Belgian ohjelma vaikuttaa monipuoliselta ja kunnianhimoiselta: Euroopan sosiaalinen malli, elämän ja työn laadun huomioon ottaminen, parempi yhteistyö maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa, euron käyttöönotto, laajentumisen seuraukset ja monta muuta kohtaa.
Arvoisa pääministeri, teitä odottaa siis raskas tehtävä. Euroopan parlamentti ja Euroopan kansalaiset odottavat selvää signaalia. Olette todistanut kuluneiden kahden vuoden aikana Belgiassa, että osaatte saada uudet, raikkaat tuulet puhaltamaan politiikassa. Toivokaamme, että onnistutte siinä myös Euroopassa. Teistä sanotaan, että olette intohimoinen ja ahkera pyöräilijä. Pyöräilette tosiaankin mielellänne ja paljon, ilman tuulta, myötätuuleen, vastatuuleen. Saatte pian kokea, että Euroopassa on usein pyöräiltävä vastatuuleen. Tiedämme kuitenkin, ettette pelkää sitä, ja toivotamme teille siis ansaittua menestystä.

Hautala
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission puheenjohtaja; hyvä pääministeri, teidän puheenjohtajakaudellanne me kuljemme pitkää ja mutkittelevaa tietä, joka on alkanut Nizzasta ja joka päättyy Laekeniin. Kuten olemme nähneet Göteborgissa, tämän tien varrella on ollut myös kiviä. Myös Dublin osui tämän matkan varrelle. Dublinissa nimittäin kansalaiset ilmoittivat, että he eivät halua kulkea tätä tietä eteenpäin ilman, että tehdään perusteellinen muutos suunnitelmiin. Minä kysynkin nyt, onko siis palattava takaisin Nizzaan, jotta lopulta päästään perille Laekeniin.
Oma näkemykseni on, että Nizzassa tehtiin suuria virheitä, jotka on joka tapauksessa korjattava. Siellä kohdeltiin tulevia jäsenvaltioita epäoikeudenmukaisesti, ne eivät esimerkiksi kaikki saaneet niille kuuluvaa osuutta Euroopan parlamentin paikoista. Toiseksi siellä ei suinkaan kyetty vahvistamaan ja selkeyttämään Euroopan unionin päätöksentekotapoja. Te itse mainitsitte tästä esimerkin: käytössä on yli kolmekymmentä instrumenttia ja tällöin ei todellakaan voi olla selvää, miten Euroopan unionin toimii.
Katson, että Euroopan unioni voi jatkaa laajenemistaan, vaikka Nizzan sopimus ei tulisikaan nykyisessä muodossaan ratifioiduksi, ja teillä, arvoisa pääministeri, on tässä suuri mahdollisuus. Laekenissa on todellakin perustettava neuvottelukunta, jossa ryhdytään laatimaan Euroopan unionille perustuslakia ja pohtimaan perimmäisiä kysymyksiä. Tärkeintä on se, että tälle matkalle lähdetään ja että myös tulevat jäsenvaltiot voivat olla mukana tässä työssä, siis konventissa, joka Laekenissa tulee perustaa.
Te mainitsitte globalisaation. Panin iloisena merkille, että teidän puheenjohtajakaudellanne tullaan käsittelemään muun muassa Tobinin veroa, josta kansalaisyhteiskunta paljon puhuu. Minusta teillä on loistava mahdollisuus osoittaa, että te ymmärrätte sen mistä puheenjohtaja Prodi puhui, eli että globalisaatio aiheuttaa myös ongelmia, se jakaa eurooppalaiset yhteiskunnat kahtia ja myös maailmanlaajuisesti se lisää yhteiskuntien kahtiajakoa. Osoittakaa, että te ymmärrätte tämän huolen, jotta globalisaatiosta voidaan sitten lopulta saada myös hyötyä eurooppalaisen sosiaalisen mallin kehittämiseen, jonka te olette asettaneet tavoitteidenne joukkoon.
Mainitsen myös tulevat ilmastoneuvottelut, jotka alkavat kahden viikon kuluttua Bonnissa. Teidän on käytettävä kaikki diplomaattiset taitonne, jotta Yhdysvallat, Japani ja Australia saadaan takaisin neuvottelupöytään. Ryhmäni antaa kaiken tukensa teille siinä, että jatkatte Ruotsin käynnistämää työtä kestävän kehityksen puolesta. Toteankin, että meillä on nyt täällä pyöräilevä neuvoston puheenjohtaja, mutta meillä on myös pyöräilevä komission puheenjohtaja. Minä uskon, että te ymmärrätte antaa riittävän painoarvon Belgian puheenjohtajakauden ohjelmassa olevalle nimenomaan liikennettä ja liikkuvuutta koskevalle ympäristöongelmalle. Tässä yhteydessä voinkin sanoa, että neuvoston puheenjohtaja liikenneneuvostossa edustaa minun puolueryhmääni ja tekee ansiokasta työtä.
Lopuksi, kun lähestytään Laekenia, ensiksi näköpiiriin ilmestyy mahtava kuninkaan linna. Mutta älkää kuitenkaan tehkö tästä Eurooppa-neuvoston kokouksesta kuin entisaikojen kuninkaallisten tapahtumaa, jossa sovitaan kansalaisten päiden ylitse, miten asiat päätetään, vaan muistakaa, että tarvitaan ennen kaikkea demokratiaa ja avoimuutta; älkää missään tapauksessa rakentako lisää linnoja Brysseliin tulevia Euroopan huippukokouksia varten! Tämä ei olisi oikea signaali kansalaisille. Toivon kuitenkin, että teidän puheenjohtajakautenne tulisi olemaan edes puoliksi niin suosittu kuin eräs tunnettu kuninkaallinen prinsessa Mathilde teidän maassanne on. Jos tässä onnistutte, niin puheenjohtajakaudellanne on tehty suuri työ.

Wurtz
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvostin sitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että tunnustitte rehellisesti sen, mitä nimititte oikeutetusti kansalaistemme ja Euroopan unionin väliseksi Euroopan "identiteettikriisiksi", ja että painotitte tarvetta suhtautua vakavasti kansalaisten toiveisiin, jotta - kuten totesitte - kansalaiset tuntisivat Euroopan jälleen omakseen. Tämä tuo vaihtelua liian usein toistuviin velttoihin keskusteluihin, joita ihmiset eivät enää kuuntele. koska ne ovat niin tasapaksuja. On siten täysin normaalia, että elämänkokemuksen perusteella ilmaantuu uusia kysymyksiä, jotka edellyttävät mukautuksia, innovaatioita ja toisinaan itsestään selvinä pidettyjen asioiden kyseenalaistamista. Yhdenkään aiheen käsittely ei saa olla kiellettyä: ongelmat on tunnustettava, kuten korostitte.
Sallinette minun tässä hengessä mainita joitakin kysymyksiä, jotka nousevat yhä useammin esille keskustelussa, jonka on herättänyt vuorostaan Euroopan unionia ravisteleva suhdannemuutos. Mielestäni näillä kysymyksillä on oma paikkansa niiden ajatusten suuressa virrassa, joita haluatte edistää puheenjohtajakautenne aikana. Meille on esimerkiksi toistettu, että euroalue on pääosin suojassa Yhdysvaltojen talouden taantumisen vaikutuksilta. Nykyisin on kuitenkin todettava, että valitettavasti näin ei ole asian laita. Tämä on arviointivirhe, joka ei ole vähäinen. Mihin analyysiin päädymme tämän perusteella? Mikä läksy meidän on opittava tästä talous- ja rahapolitiikan alalla, jotta Euroopan talouteen ei vaikuttaisi niin paljon Yhdysvaltojen rahoituskupla, jonka puhkeamisen vaikutukset tuntuvat nyt meillä? Muistutan, että eurooppalaisten pääomien vuoto Yhdysvaltoihin on yhdeksänkertaistunut kuudessa vuodessa ja että se nousi viime vuonna yli 220 miljardiin dollariin.
Toinen esimerkki, josta Duisenberg itse tarvittaessa muistuttaa, on seuraava: päinvastoin kuin Yhdysvaltojen keskuspankille, jolle on myönnetty toimivalta edistää työllisyyttä ja kasvua, Euroopan keskuspankille ei ole annettu tehtäväksi huolehtia näistä ongelmista, jotka ovat kuitenkin kaikkien huolien keskipisteenä. Tietävätkö eurooppalaiset tämän asian? Ja mitä he ajattelevat siitä nimenomaan hetkellä, jolloin työttömyys lisääntyy ja kasvu hidastuu? Eivätkö he esitä mitään tätä aihetta koskevia kysymyksiä?
Vielä toinen esimerkki: talousarvion vakaussopimuksessa vaaditaan valtioilta julkisia ja sosiaalisia menoja koskevaa säännöstelypolitiikkaa. Eikö tämän politiikan yksinkertainen jatkaminen seuraavalla ajanjaksolla hidasta talouskasvua entisestään hetkellä, jolloin meidän on päinvastoin kannustettava kasvua? Mitä tavanomaisten perusteiden tarkistusta tai niiden toteuttamista voitaisiin harkita tämän ristiriidan ratkaisemiseksi?
Yleisesti ottaen uuden taloussuhdanteen - joka huononee nopeasti - meille esittämä ja määräämä peruskysymys on mielestäni seuraava: mihin poliittiseen luovuuteen oikein pystymme voidaksemme välttää vakavien jännitteiden ilmaantumisen kaikissa yhteiskunnissamme, ja jopa tiettyjen jäsenvaltioidemme välillä, ja vieläkin enemmän ehdokasvaltioiden kanssa? Tähän kysymykseen annettava vastaus ei voi koskea sellaista hanketta, kuten komission puheenjohtajan valintaa yleisillä vaaleilla. Mielestäni on pureuduttava uusliberaalin mallin kovaan ytimeen, joka on vallannut liikaa alaa Euroopan rakentamisessa. Meidän on kuuntelemisen lisäksi myös otettava sosiaaliset toimijat ja kansalaiset mukaan tähän välttämättömään muutokseen.
Haluaisin tietää, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, miten rohkeasti ja uskaliaasti puheenjohtajavaltio Belgia, jonka toimikauden tänään aloitatte, aikoo toimia tässä asiassa?

Collins
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan kiittää Belgian hallitusta, että se luettelee asialistallaan ensisijaiset tavoitteensa, joita se pyrkii edistämään puolivuotisen puheenjohtajakautensa aikana. Se on jo tehnyt selväksi aikomuksensa edistää laajempaa yhteistyötä lainvalvontaviranomaisten kesken kaikkialla Euroopan unionissa.
Unionin piirissä ollaan rakentamassa uutta toimielinten viitekehystä järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan. Eurooppa-neuvosto on sen jälkeen aloittanut kaksi järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevaa toimintaohjelmaa, joiden tavoitteena on tasoittaa kansallisten menettelytapojen välisiä eroja ja kannustaa tehokkaampaa oikeudellista yhteistyötä. Europolin perustaminen merkitsi tärkeää askelta eteenpäin tältä osin.
On tärkeää, että kaikki EU:n toimielimet tekevät yhteistyötä varmistaakseen johdonmukaisen eurooppalaisen strategian kehittämisen järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Meidän täytyy samalla voittaa vaikeudet sen varmistamiseksi, että valtioiden rajat ylittävään rikollisuuteen tartutaan puuttumatta yksilöiden tai taloudellisten toimijoiden vapauksiin ja laillisiin oikeuksiin. Meidän kaikkien olisi syytä muistaa, että järjestäytyneen rikollisuuden tärkein motiivi on taloudellinen hyöty. Tuen Euroopan laajuista poliittista sopimusta kaiken rikoksella saadun hyödyn tunnistamisesta ja takavarikoinnista. Olemme kaikki tietoisia siitä menestyksestä, millä Irlannin Criminal Assets Bureau on viiden viime vuoden aikana takavarikoinut rikoksilla saatuja tuloja.
Euroopassa on jo tehty paljon tietoverkkorikollisuuden torjumiseksi. Euroopan neuvosto on saattamassa päätökseen valmisteluja maailman ensimmäisen kansainvälisen tietoverkkorikollisuutta koskevan yleissopimuksen aikaansaamiseksi. Komissio on jo antanut lapsipornografiaa Internetissä koskevan esityksensä, joka on yhdenmukainen Euroopan neuvoston tietoverkkorikollisuutta koskevan sopimuksen määräysten kanssa. Tuen komission puiteohjelmaa ihmissalakuljetuksen torjumiseksi; tavoitteena on kehittää tehokasta oikeudellista yhteistyötä kaikkialla Euroopan unionissa.
Kuuden seuraavan kuukauden aikana Belgialla on puheenjohtajavaltiona koordinoiva rooli tehdessämme viimeisiä valmisteluja euroseteleiden ja -kolikoiden liikkeelle laskemista varten 1. tammikuuta ensi vuonna. On tärkeää, että tiedotuskampanjat, joita kesän aikana tiivistetään, hoidetaan onnistuneesti.
Viime viikkojen aikana Israelin ulkoministeri ja palestiinalaisten johtaja ovat vierailleet parlamentissa. Tällä hetkellä on täysin selvää, että Euroopan unioni on ottanut itselleen keskeisen roolin Lähi-idän rauhanpyrkimyksissä. Toivon kovasti, että Belgia puheenjohtajavaltiona käyttää tämän tärkeän ajan auttaakseen Lähi-idän väkivallan kierteen katkaisemisessa ja pyrkiäkseen saamaan vuoropuhelun uudelleen vireille kaikkien alueen osapuolten kesken.
Tiedämme kaikki, että EU:n johtajat tapaavat Laekenissa myöhemmin tänä vuonna sopiakseen Euroopan tulevaisuudesta käytävän keskustelun muodosta. On hyvin tärkeää, ettemme ole mukana luomassa kahden kerroksen Eurooppaa. En varmasti halua olla mukana rakentamassa Euroopan unionia, jota hallitsevat isot jäsenvaltiot pienempien jäsenvaltioiden kustannuksella. Pienempien jäsenvaltioiden tulee olla vahvasti edustettuina EU:n toimielinrakenteessa.
Lopuksi kehottaisin Belgiaa puheenjohtajavaltiona varmistamaan, että vaikeat neuvotteluluvut avataan neuvotteluissa ehdokasvaltioiden kanssa mahdollisimman pian. Ratkaisuja on löydettävä myös niihin neuvottelulukuihin, jotka ovat tähän asti pysyneet suljettuina Keski- ja Itä-Euroopan maiden tulevaa jäsenyyttä koskevissa neuvotteluissa.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, neuvoston puheenjohtaja puhuu sujuvasti Laekenin julistuksesta, mutta minun on silti muistutettava teitä siitä, ettei Nizzan sopimusta ole enää olemassa, koska se hylättiin Irlannin selvästi demokraattisessa kansanäänestyksessä. Tapa, jolla virallinen Eurooppa kieltää tämän selvän tosiasian, on tyypillistä sille epädemokraattiselle, vaarallisen totalitääriselle suuntaukselle, joka Euroopan unionissa on vallalla.
Muissa unionin jäsenvaltioissa ei sivumennen sanoen uskalleta edes pitää kansanäänestyksiä. Ei kansanäänestystä Euroopan unionin laajentumissuunnitelmista, ei kansanäänestystä euron käyttöönotosta, ei kansanäänestystä Euroopan yhä kasvavasta otteesta kansallisvaltioiden toimivaltaan kuuluviin asioihin, kuten kulttuuriin ja sosiaaliseen suojeluun.
Demokratiasta paasaavat herrat kieltäytyvät, kun pitäisi antaa kansan päättää äänestämällä. Frans Crols puki tämän arvostetussa flaamilaisessa Trends-viikkolehdessä sanoiksi seuraavasti: 1. heinäkuuta Belgiasta tulee Brysselin mafian puheenjohtaja. Brysselissä hallitsee joukko herraskaisia koneistojyriä, joita ei ole valittu vaaleilla, mutta jotka yrittävät rakentaa itselleen supervallan korviketta toinen toistaan hämärämpiä puhuvien eurooppalaisten poliitikkojen kanssa tehdyn kassakaappisopimuksen varassa.
Tässä mielessä on suuri symboliarvo sillä, että puheenjohtajavaltio Belgiaa edustavat täällä pääministeri Verhofstadt ja ulkoministeri Michel. Michel on mies Itävaltaa ja Italiaa vastaan suunnattujen loanheittokampanjojen takana - syynä kampanjoihin oli, etteivät näiden valtioiden kansalaiset ottaneet kansanvaltaisissa vaaleissa huomioon itsekeskeisen belgialaisen arvon herra ministerin alentuvia äänestysohjeita. Verhofstadt puolestaan on epäilemättä mestari, ei kuitenkaan pyöräilyssä, vaan valheiden laskettelemisessa ja lupaustensa rikkomisessa. Hän on mies, joka pääsi Belgiassa valtaan ja pysyy vallassa, koska unohtaa omat kansalaismielipiteenilmauksensa ja vaalilupauksensa ja harjoittaa järjestelmällistä lehmänkauppojen ja valheiden politiikkaa oman kansansa vahingoksi.
Verhofstadt on mies, joka ei pysty voittamaan oppositiossa olevaa Vlaams Blok -puoluetta vaaleissa ja yrittää siksi kieltää puolueen oikeusteitse veronmaksajien kustannuksella käyttämällä menetelmiä, jotka olisivat sopineet hyvin rautaesiripun taakse tai natsi-Saksaan.
Verhofstadtiin pätee, mitä ranskalainen asianajaja Isorni sanoi aikoinaan Michel Debréstä: Qu'il marche à plat ventre sous le poids lourd de ses reniements, hän on täysin rähmällään, köyryssä omien unohdettujen lupaustensa painon alla.

Poettering
Arvoisa puhemies, äsken kuulemamme on jotakin ainutlaatuista Euroopan parlamentin historiassa, ja olen ollut täällä sentään vuonna 1979 järjestetyistä ensimmäisistä suorista vaaleista lähtien. Belgian pääministeri, siis neuvoston puheenjohtaja, ei kuulu minun puolueeseeni. Hyvä kollega, sanon kuitenkin teille, että äsken esittämienne ajatusten vuoksi teitä ja kanssanne samalla tavalla ajattelevia on hieman arvosteltava! Euroopan parlamentissa ei ole soveliasta käydä tuollaista sanasotaa! Käykää sitä omassa maassanne, mutta älkää Euroopan parlamentissa!

Neuvoston puheenjohtaja saa täyden tukemme, kun on kyse Euroopan demokratian ja oikeusvaltion periaatteen puolustamisesta!
(Suosionosoituksia)

Bonde
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri ja arvoisa komission puheenjohtaja, myös demokratian ja monimuotoisuuden Eurooppa -ryhmä ja yli puoluerajojen toimiva SOS-Demokrati-ryhmä toivottavat pääministeri Verhofstadtin tervetulleeksi neuvoston puheenjohtajaksi, ja haluamme tarjota kriittistä ja rakentavaa vastusta, samalla kun muistutamme pääministeriä, että hän on luvannut tavata SOS-Demokrati-ryhmän. Itävallassa ja täällä tänään pitämänne puheet olisivat voineet olla paljon parempia, jos te olisitte keskustelleet myös demokraattisen EU:n opposition kanssa. Voisimme ehkä auttaa teitä ymmärtämään, miksi ihmiset ovat olleet kielteisellä kannalla kolmessa viimeksi järjestetyssä EU:ta koskevassa kansanäänestyksessä Tanskassa, Sveitsissä ja Irlannissa. Kun keskustelimme Irlannin torjuvasta kannasta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa, yksikään jäsen ei uskaltanut sanoa, että Nizzan sopimus hyväksyttäisiin, jos heidän edustamissaan jäsenvaltioissa järjestettäisiin sitä koskeva äänestys. Asiasta puheenvuoron käyttäneet olivat sitä mieltä, että sopimus torjuttaisiin. Yksi puhuja sanoi, että onneksi sopimuksesta ei järjestetty kansanäänestystä, koska sopimus olisi torjuttu muuten myös hänen edustamassaan valtiossa, Portugalissa. Perustamissopimusta on helpompi vaihtaa kuin kansaa.
Kunnioittakaa niitä pelisääntöjä, jotka on hyväksytty yksimielisesti! Kunnioittakaa Irlannin torjuvaa kantaa! Nizzan sopimus on hylätty. Tukekaa sen sijaan niitä kansallisia keskusteluja, joita käydään sellaisesta perustamissopimuksesta, jonka puolesta kaikkien valtioiden kansalaiset voivat äänestää, koska heikentämisen sijasta sopimus laajentaisi demokratiaa. Hankkikaa monipuolisempi neuvonantajapiiri. Kaikella kunnioituksella, teidän uusi aivoriihenne muodostuu pääasiassa vanhoista ihmisistä, jotka ovat kaikki osallistuneet vallan siirtämiseen valitsijoilta ja kansan valitsemilta edustajilta virkamiehille ja ministereille. Mukana ei ole ainoatakaan nuorta, ainoatakaan naista, eikä ketään, joka ajattelisi kansallisen enemmistön tavoin, joka antaa EU:n äänestyksissä torjuvan äänen. Delors, Dehaene, Amato, Geremek ja Milliband eivät varmaankaan pysty laatimaan perustamissopimusta, joka keräisi enemmistön tuen kansanäänestyksissä. SOS-Demokrati-ryhmä on luonnostellut 13 kohtaa sisältävän vaihtoehdon, josta keskustelisimme mielellään kanssanne. Nämä kohdat ovat luettavissa EU.observer.com-Internet-sivuilta, ja toivottavasti vaatimukset hyväksytään kansanäänestyksessä, koska otsikkona on "EU, jossa keskitytään entistä harvempiin asioihin ja jossa vallitsee avoimuus, läheisyys ja demokratia" sen sijaan, että siinä lukisi: "Unioni, jolla on enemmän valtaa ja jossa vallitsee salailu, kaukaisuus ja byrokratia".

Berthu
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, julistitte puheenvuorossanne, että haluatte lähentää Eurooppaa ja sen kansoja. Niiden välinen kuilu onkin nykyisin syventymässä, ja teillä on täysi työ sen kaventamisessa etenkin Göteborgin Eurooppa-neuvoston aiheuttaman tuhoisan vaikutuksen jälkeen, koska se osoitti halveksuntaa Irlannin kansan demokraattista ilmausta kohtaan.
Valitettavasti kehittynyt federalismi, jota suosittelette hieman uskaliaasti, ja tämä on sanottava, sellaisen puheenjohtajavaltion ominaisuudessa, jonka on saatava aikaan yhteisymmärrys, tämä federalismi vain loitontaa Eurooppaa sen kansoista. Miten tämä side saataisiin solmittua uudelleen? Olisi ensiksi tietenkin kunnioitettava kansallisia demokratioita. Pahoittelemme tässä suhteessa, että Beneluxin äskettäisessä unionin tulevaisuutta käsittelevässä muistiossa ei mainita tätä asiaa sanallakaan.
Haluamme Euroopan, joka kunnioittaa konkreettisesti kansojaan, ja vaadimme aluksi, että seuraavan hallitustenvälisen konferenssin valmistelevat pelkästään kansalliset parlamentit. Siten voimme välttää kaikki sekavat ja vailla legitiimiyttä olevat tahot tai kaikki väitetyt viisaiden komiteat, jotka onnistuvat vain ajamaan Euroopan umpikujaan. Kansallisten demokratioiden kunnioittaminen merkitsee myös pidättäytymistä hankkeista, joissa vähät välitetään kansallisista itsemääräämisoikeuksista, kuten eurooppalainen vero, jota te kuitenkin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiirehditte ristimällä sen uudelleen eurooppalaisen talousarvion suoraksi rahoitukseksi. Vain kansallisilla parlamenteilla on oltava verojen myöntämisvalta, koska niillä on ensisijainen legitiimiys.
Lopuksi Euroopan ja sen kansojen välisen siteen uudelleen solmiminen edellyttää kansalaisten kuulemista. Näin ei ole selvästikään toimittu, kun eurosta päätettiin tehdä kansallisten valuuttojen pelkän täydentäjän lisäksi myös ne poistava valuuttojen korvaaja, mikä on aiheuttanut valtavia käytännön ongelmia. Tämä on virhe, jonka tulette huomaamaan ennen vuoden loppua. Jotta voimme korjata asian ja solmia siteen uudelleen kansoihin, meidän on ymmärrettävä paremmin kansalaisten konkreettisia ongelmia ja oltava epäilemättä hyvin joustavia.

Thyssen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, vaikka puheenjohtajavaltio Belgia onkin vasta pyöräillyt areenalle, monet ovat saaneet sen vaikutelman, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että Euroopan ympäriajonne on alkanut jo paljon aiemmin, nimittäin silloin, kun 16 painopisteen ohjelma esiteltiin hiukan etuajassa, tai jopa jo Nizzan kulisseissa, joissa hyvin öljytty viestintäkoneistonne onnistui tekemään Laekenista käsitteen jo ennen kuin oli lopullisesti varmaa, että Nizzassa epäonnistuttaisiin - niinhän kävi sitten useammassa kuin yhdessä suhteessa.
Reittinne ei ole helppo. Toisaalta se on oma valintanne, niin kunnianhimoisia julistuksenne ovat olleet, mutta toisaalta, ette kai olisi voinut välttää saamasta mukaanne mustan, punaisen ja kullan kirjavaa selkäreppua, sen maan hallituksen päämiehelle annettua, josta perinteisesti tiedetään, että siinä maassa sovittamaton sovitetaan ja vaikeina hetkinä esitellään visioita, jotka auttavat eurooppalaista yhteisöä taas kappaleen matkaa eteenpäin.
Parlamentin suurimman ryhmän belgialaisten puolesta toivotan teille yhtä suurta menestystä kuin Jean-Luc Dehaene saavutti 1993. Hänethän suorastaan hukutettiin ylistykseen. Emme kuulu johtamaanne hallituskoalitioon, mutta emme silti aio heittää kapuloita puheenjohtajakautenne rattaisiin ja yhtä vähän haluamme, että tästä puolivuotiskaudesta tulee vain Belgian sisäpoliittinen näytelmä. Pidämme edeltäjiemme aikaansaamaa Euroopan yhdentymistä siihen liian arvokkaana.
Olemme halukkaita auttamaankin teitä, ainakin jos kilpailuasioista vastaava komission jäsen ei satu juuri katsomaan tähän suuntaan, mutta vain siinä tapauksessa, että valitsette puheenjohtajana kurssin, joka saa ihmiset niin täällä kuin muuallakin maailmassa voimaan oikeasti paremmin.
Arvoisa puheenjohtaja, minulla ei ole aikaa ottaa esiin esityslistalla olevia asioita, mutta luettelo ei oikeastaan olekaan niin kovin tärkeä. Tärkeää on sen sijaan ratkaisujen laatu ja niistä säteilevä visio. Puhuimmepa sitten mistä vain, euron käyttöönotosta, laajentumisesta, Laekenin tulevaisuusjulistuksesta tai lainsäädäntöasioista, aina on selvää, että ihmiset eivät pysy mukana, he ovat eksyksissä, pyöräilijöiden pääjoukko ei enää oikein tiedä, mihin suuntaan Eurooppa on menossa.
Arvoisa puheenjohtaja, tehkää työtä sen hyväksi, että ihmiset tuntisivat taas olonsa kotoisaksi Euroopassa. Ihmelääkkeitä ongelmaan ei ole, avainsanoja kyllä: tiedotus, demokraattinen osallistuminen ja avoimuus.
Saatte joulukuussa kuninkaanlinnan käyttöönne. Toivottavasti saatte samalla myös kuninkaalliset kasvihuoneet. Niillä on suuri symboliarvo. On selvää, että teidän odotetaan huolehtivan siitäkin, ettei linnaa rikota Laekenin huippukokouksen aikana. Mielenosoittajia ja levottomuuksien lietsojia ei puutu silloin Brysselistäkään, paitsi jos huolehditte oikeasti siitä, että osallistuminen on mahdollista. Miksi ette neuvottelisi Euroopan kansalaisjärjestöjen kanssa? Ei samaan aikaan Laekenin kokouksen kanssa, mutta ehkä noin kuukautta aikaisemmin. Annatte kunnollisille mielenosoittajille mahdollisuuden saada äänensä hyödyllisellä hetkellä myönteisessä mielessä kuuluviin, ja kun todellisten mielenosoittajien joukko puuttuu, anarkistisille levottomuuksien lietsojille ei tule ollenkaan niin suurta kiusausta tulla paikalle.
Odotan kiinnostuneena reaktiotanne tähän ehdotukseen.

Van Lancker
Arvoisa puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, uskon, että suosionosoitukset, jotka saitte ryhmältäni juuri äsken Belgian puheenjohtajakauden ohjelmaa esitellessänne, osoittivat teille, että voitte luottaa ryhmäni täyteen tukeen, ja haluaisin muuten erityisesti painottaa, että myös ryhmän belgialaiset sosialistit tukevat teitä täydellisesti.
Olin erityisen iloinen, että aloititte puheenne Euroopan identiteettikriisistä, sillä toden totta, muuallakin kuin Irlannissa, kaikkialla Euroopan unionissa, jopa Belgiassa, koetaan, että kuilu unionin ja kansalaisten välillä on nyt erityisen syvä. Belgian puheenjohtajakaudella ei voida siis soveltaa toimintatapaa business as usual, ei varsinkaan, kun näköpiirissä on laajentumisen kaltainen historiallinen tehtävä.
Tässä yhteydessä haluaisinkin pyytää, että kiinnittäisitte huomiota kolmeen kohtaan, jotka ovat meistä erityisen tärkeitä.
Ensinnäkin: on selvää, ettei Euroopan tulevaisuutta voida enää luoda diplomaattien tai edes insinöörien pienissä piireissä. Euroopasta on jälleen tultava poliittinen hanke, mikä tarkoittaa muun muassa, että tulevaisuutta koskevasta keskustelusta on tosiaankin tultava laaja, vaikkakin vaikea harjoituskierros Euroopan demokratialle. Keskustelua on käytävä vuoropuheluna kansalaisyhteiskunnan kanssa, ja se on enemmän kuin virtuaalista keskustelua WWW-sivustolla, se on jonkinlainen kansalaisyhteiskunnan eduskunta.
Toinen kohta liittyy Laekenin julistukseenne. Niin kuin itse aivan oikein sanoitte, keskustelua on käytävä siitä, mitä me haluamme laajentuneelta unionilta, kuinka haluamme sen tehdä, mitä toimielimiä haluamme, miten kaikki rahoitetaan. Haluaisin pyytää teitä: älkää vain unohtako terveellistä elinympäristöä ja elämänlaatua, kun pohditte Euroopan tulevaisuuden visioita.
Minusta on viisasta, että haluatte valmistella keskustelua Laekenin ryhmän neuvonantajien tukemana. Mutta sallikaa minun sanoa: kunnioitan syvästi noita pääosin harmaantuneita viisaita miehiä, mutta eihän voi olla niin, että keskustelu aiotaan valmistella ilman yhdenkään naisen mukanaoloa. Toivon kovasti, että korjaatte tämän kauneusvirheen, sillä Euroopan tulevaisuudessa on kyse sekä miesten että naisten tulevaisuudesta.
Viimeinen kohta. Olen vakuuttunut, että ihmisten unionin toimielimiä kohtaan tuntemaa luottamusta voidaan kasvattaa myös käytännönläheisten päätösten kautta. Ja minusta ohjelmanne on takuu sosiaalisesta, kestävästä ja poliittisesti vahvemmasta Euroopasta. Haluan kuitenkin vielä kerran palata yhteen asiaan, nimittäin pääomakeinottelun verotukseen. Teidän painopisteluettelossanne tämä asia näyttää ehkä yksityiskohdalta, symboliselta kohdalta, mutta kaikille niille parlamentin jäsenille ja kansalaisjärjestöille, jotka ovat vakuuttuneita, että globalisaatio on johtanut vääristymiin, tämä on erittäin tärkeä asia.
Tämän asiakohdan avulla puheenjohtajavaltio Belgia voisi osoittaa, että on todellakin ero niiden välillä, jotka seisoivat Göteborgin kaduilla osoittamassa rauhanomaisesti mieltään ja joilla on myös poliittista sanottavaa, ja niiden välillä, jotka taitavat vain väkivallan kieltä.
Toivotan teille kaikkea menestystä puheenjohtajakaudella; meidän tukeemme voitte ilman muuta luottaa.

Ducarme
Arvoisa pääministeri, sallinette minun ensiksikin onnitella siitä, mitä kutsun puheenjohtajavaltio Belgian analyysin tarkkanäköisyydeksi. Mielestäni demokratiavajeen olemassaolo pitää paikkansa ja mielestäni kovaa ydintä vastaan on taisteltava. Sallinette minun kuitenkin tarkentaa, että en ajattele Wurtzin kovaa ydintä vaan liiallisen byrokratian, paperisodan ja hallinnon raskauden kovaa ydintä, jonka takia Eurooppa on vieraantunut kansalaisista. Teidän on siten pysyttävä esittämienne asioiden takana. Meidän on romutettava tämä vain paperien ja kuvan välityksellä elävä Eurooppa, joka ei vastaa sitä, mitä kansalaiset tosiasiassa suoraan toivovat.
Sallinette minun toivottaa teille onnea, koska tiedämme, miten rohkeasti tartutte tähän poliittiseen hankkeeseenne. Käsittelen vielä kolmea kohtaa.
Laekenin julistuksen on kieltämättä annettava diplomatiallemme enemmän painoarvoa, uskottavuutta ja sisältöä. On selvää, että on tärkeää muuttaa nykyistä järjestelmää kansainvälisten suhteiden alalla keinojen saavuttamiseksi, joiden ansiosta voimme toimia, kuten totesitte, Afrikassa ja muilla alueilla unohtamatta Maghreb-valtioita ja niiden nykyisiä, etenkin Algerian, tapahtumia. Tarvitsemme vahvempaa diplomaattista järjestelmää.
Toiseksi itse Euroopan unionissa olevan "valtatekijän" osalta teidän on toimittava ilmoituksenne mukaisesti eli uskallettava käynnistää keskustelu kunkin toimielimen vastuiden selvittämiseksi ja mahdollisesti yhteispäätösmenettelyn ulottamiseksi parlamenttiimme.
Kolmanneksi ja viimeiseksi, kun puhumme kansalaisten osallistumisesta, mielestäni on välttämätöntä, että uskallamme nostaa esille Euroopan rakentamista koskevan ongelman. Eurooppalaisten on tiedettävä, mitä tämä Euroopan rakentaminen tarkoittaa ja mitä se ei tarkoita, ja että Laekenin Eurooppa-neuvostosta alkaen prosessi olisi vihdoinkin määrätietoisempi.
Toivotan teille onnea ja toivon, että olette puheenjohtajakautenne lopussa voineet edistyä suurelta osin kohdissa, joita korostitte tätä puheenjohtajakautta koskevassa esittelyssä.

Maes
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, voitte mitä ilmeisimmin luottaa siihen, että teitä arvioidaan täällä parlamentissa etukäteen myönteisesti. Tähän on tietenkin syynä suuri kunnianhimonne, joka osuu yksiin meidän kunnianhimomme kanssa, sekä ne suuret pettymykset, joita olemme joutuneet parlamentin jäseninä kokemaan Nizzassa ja eri valtioiden puheenjohtajakausilla. Mutta tiedättehän: joka kuuseen kurkottaa, se katajaan kapsahtaa. Epäonnistumista pidetään parlamentissa teidän kohdallanne pahempana kuin niiden kohdalla, joilta on odotettu vähemmän.
Ainakin yhden uutuuden olette jo lyönyt lukkoon: teidän puheenjohtajakaudellanne alueellisetkin ministerit saavat toimia. Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puheenjohtajana sanon teille, että Euroopan alueet luottavat siihen, että tällä puheenjohtajakaudella vastataan niiden pyyntöön tulla suoraan kuulluksi Euroopan tulevaisuutta koskevissa keskusteluissa. Haluamme, että Euroopan perustuslaissa tai vastaavassa määriteltyjen alueiden roolia unionissa vahvistetaan.
Samaan aikaan toivomme Euroopan liittovaltiota, jolla olisi paremmat mahdollisuudet hoitaa ydintehtäviään, kuten ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Eikö olekin pelottavaa, että vaikka olemme jo niin lähellä laajentumista 500 miljoonan ihmisen ja yli 20 jäsenvaltion unioniksi, meillä ei ole vielä edes yhtenäistä eurooppalaista maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa, vaikka ihmiskauppiaat tuovat päivittäin epätoivoisia ihmisiä rannikoillemme ja antavat heidän hukkua?
Turvallisuuden ja oikeuden alue on yksi ensisijaisista tavoitteistanne. Tämän alueen avulla halutaan poistaa laajentumista koskevia pelkoja. Laitonta asekauppaa, huumekauppaa ja ihmiskauppaa on torjuttava tehokkaasti, samoin petoksia. Ja tietysti minulla olisi vielä pari muutakin toivetta, mutta voinhan kertoa niistä teille jonakin muunakin kertana. Toivotan teille paljon menestystä.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluaisin ensiksi kiittää sydämellisesti neuvoston puheenjohtaja Verhofstadtia puheenjohtajavaltio Belgian ohjelmasta. Ajattelen päinvastoin kuin jäsen Thyssen, että neuvoston puheenjohtaja Verhofstadt viitoittaa meille tietä. Hän esittää meille mullistavia ehdotuksia, ja olen hieman surullinen, jäsen Poettering, että te ja muut ette ole maininneet tätä asiaa. Neuvoston puheenjohtaja Verhofstadt ei ehdota enempää eikä vähempää kuin komission pelastamista, koska komission puheenjohtajan valinta yleisillä vaaleilla on ainoa tapa pelastaa komissio. Tiedämme, että Euroopan unioni on kuolemaantuomittu ilman komissiota.
Sanon siten byrokratian kuolleille sieluille, jotka haluaisivat mieluummin valita puheenjohtajan enemmän tai vähemmän hämärien parlamentaaristen juonittelujen avulla, että tästä linjasta poikkeavien on tuettava päättäväisesti neuvoston puheenjohtaja Verhofstadtin ajatusta ja ehdotusta. Toivon, että myös me olemme puheenjohtajavaltio Belgian liittolaisia eikä vain puheenjohtajavaltio Belgia Euroopan parlamentin liittolainen.

Krarup
Pääministeri Verhofstadtin puheenvuoron tärkein viestistähän, joka on jo entuudestaan tuttu, ei ole epäilystäkään: Yhdentymisprosessia on vahvistettava, ja yhdentyminen - tämä hieno lisäsana - merkitsee EU:n toimielimien vallan kasvua ja vastaavasti kansallisten demokratioiden heikkenemistä. Neuvoston puheenjohtaja, kuten myös koko EU:n koneisto, tietää sen erittäin hyvin, ja ne paljastavat tietämyksensä puhuessaan EU:n ja sen kansojen välisestä etäisyydestä. Sitä nimitetään demokratiavajeeksi, ja sanotaan, että kansojen on mukauduttava EU:n toimielimiin. Mitä sitten tehdään asialle, jossa kyse on kieltämättä olennaisesta demokratiaan liittyvästä ongelmasta? Mitä tehdään, kun kansalaiset kerta toisensa jälkeen äänestävät yhdentymistä vastaan, kun kansan - poikkeuksellisesti, on syytä huomata - mielipidettä kysytään? Kuunnellaanko kansan ääntä? Ei, niin ei tehdä. Asiaa pahoitellaan - ja viimeksi pahoiteltiin, että Irlannin kansa oli äänestänyt väärin, ja lisäksi viitataan siihen, että äänestäjiä ei ollut kovin paljon ja että he äänestivät varmaankin jostakin muusta asiasta. Äänestysprosentti oli kuitenkin lähes sama kuin Euroopan parlamentin vaaleissa.
Sitten Nizzan sopimukseen liittyvää yhdentymis- ja ratifiointiprosessia jatketaan, ikään kuin mitään ei olisi tapahtunut. Kuten neuvoston puheenjohtaja niin loistavasti sanoo: "Pelkkä retoriikka ei riitä". Se, että kansalaisten yhdentymisprosessia koskeva selkeä kanta jätetään huomioimatta, ei ole demokratiaa vaan autokratiaa. Autokratialla on kuitenkin oltava demokraattinen julkisivu, ja tarkoituksena on, kuten neuvoston puheenjohtaja hyvin osuvasti sanoi, saada kansa mukautumaan EU:n toimielimiin. 21. kesäkuuta annettu Benelux-julistus on pelottava esimerkki tästä prosessista. Kyse on niin kutsutusta jäsennetystä keskustelusta. Kutsutaanpa sitä sitten foorumiksi tai valmistelukunnaksi tai miksi tahansa, on olennaista, että esityslistan eräs ratkaiseva puoli jätetään huomiotta. Tavoitteena on palauttaa historiallisen esikuvan mukainen tilanne, jolloin toimitaan korkeimman neuvoston demokratiajärjestelyjen mukaisesti. Kyse on demokratian irvikuvasta. Kyse on kansanvallasta ilman kansaa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te sanotte, että pelkkä retoriikka ei riitä. Olen asiasta samaa mieltä, ja "pelkkä"sanan myötä kysytään: "Muodostaako yhdentyminen ratkaisun vai ongelman?".

Hager
Arvoisa puhemies, näemme vasta tämän vuoden lopussa, ovatko puheenjohtajavaltion kunnianhimoiset ja hienolta kuulostavat tavoitteet toteutuneet. Tänään esitetyssä ohjelmassa se ainakin tuotiin julki. Olen erityisen ilahtunut, että Euroopan tulevaisuuteen liittyville aiheille annetaan suuri painoarvo tässä ohjelmassa. Haluaisin huomauttaa tässä yhteydessä kahdesta asiasta. Olen ensinnäkin sitä mieltä, ettei Irlannin kansanäänestyksen jälkeen pystytä palaamaan normaaliin päiväjärjestykseen vahingoittamatta Eurooppa-ajatusta. Toiseksi olen vakuuttunut, että Euroopan parlamentin ehdottamaa hallitustenvälisen konferenssin aikaistamista vuodeksi 2003 pidettäisiin pakenemisena kansalaisten äänestykseltä. Äänestysprosentti laskisi sen vuoksi entisestään. Minusta on siksi erittäin hyvä asia, että painopisteitä koskevassa muistiossa pidetään kiinni vaalien jälkeisestä vuodesta 2004.
Yksi asia vielä muistutuksena: puheenjohtajavaltio Belgialla ei pitäisi olla mitään ihmeteltävää, jos se joutuu toteamaan kunnianhimoisista tavoitteistaan, etteivät itävaltalaiset, jotka saivat napakan korvapuustin pakotteiden muodossa, ole enää halukkaita kuuntelemaan yhteisvastuullisuuskehotuksia.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, haluaisin keskittyä erääseen Belgian puheenjohtajuuskauden ydinkohtaan, niin kuin se on tuotu tänä aamuna esille.
Uskon, että voimme olla kaikki samaa mieltä seuraavasta asiasta: ihmisten, tavaroiden ja pääomien vapaa liikkuminen, josta nautimme Euroopan unionissa, on saanut aikaan myös rikollisten vapaan liikkumisen rajojemme sisäpuolella. Ja kuitenkin, kun ei ole olemassa poliisien ja oikeuden päätösten vapaata liikkumista, on olemassa riski, että Euroopan sisälle muodostuu rikoksista rankaisemattomuuden alue.
Lisäksi meidän täytyy myöntää, että Tampereen huippukokouksen jälkeen tapahtunut kolmannen pilarin kehitys ei ole vastannut niitä tavoitteita, joita Tampereella hahmoteltiin. Kun Laekenissa odotetusti arvioidaan Euroopan unionin tulostaulun täyttymistä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomisessa, hallitusten päämiehille tulee erinomainen tilaisuus antaa tälle prosessille poliittinen sysäys. Tämän vuoksi pyytäisin neuvoston puheenjohtaja Verhofstadtia ilmaisemaan päätöksensä suosia tämänkaltaista poliittista julistusta, joka sysäisi uutta voimaa Tampereen avoimeen prosessiin. Tämä edellyttää tehokkaampien välineiden liittämistä terrorismin vastaiseen taisteluun, kuten terroristien etsiminen ja pidättäminen.
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on alue, jossa oikeudelliset järjestelmät ovat vertailukelpoisia oikeudenkäyntien varmuudessa ja ihmisoikeuksien kunnioittamisessa, minkä vuoksi voidaan vaatia järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen taistelun "yhteisöllistämistä".

Hughes
Arvoisa puhemies, pidän hyvin myönteisenä Belgian puheenjohtajakauden toimintaohjelmaa ja sen tavoitteita työllisyyden ja sosiaaliasiain alalla. Tässä toimintaohjelmassa on kyse ennen kaikkea nykyaikaistamisesta, mutta myös Euroopan sosiaalisen mallin uudistamisesta ja vahvistamisesta, ja sellaisena se ilman muuta herättää parlamentin sosialidemokraattisessa ryhmässä positiivista vastakaikua.
Yksi ohjelman avainkohtia on se työ, jonka tulette tekemään linjataksenne selkeästi sosiaaliset tavoitteet, joita tarvitsemme saattaaksemme päätökseen eläkejärjestelmien uudistuksen. Tämän, ennemmin kuin keskittymisen taloudellisten instituutioiden huolenaiheisiin, tulisi olla meidän varsinainen lähtökohtamme. Työnne tulisi myös sopia hyvin yhteen komission jäsen Diamantopouloun eilen parlamentissa esittelemän komission tiedonannon kanssa. Sen laajemmassa kentässä asettelette paikoilleen tärkeimpiä palikoita sosiaaliturvan avoimeen koordinaatiomenetelmään, ja toivotamme teille siinä onnea, vaikka olinkin pettynyt, ettei siinä yhteydessä ollut kuultavissa erillistä viittausta sosiaaliseen syrjäytymiseen.
Kolme erityistä kohtaa työllisyyden ja sosiaaliturvan alalla: ensiksi työn laatuun nähden olisi kovin hyödyllistä, jos voisitte tehdä yhteistyötä parlamentin kanssa, jotta voisimme lisätä tarkennuksia vuoden 2002 työllisyyspoliittisten suuntaviivojen sisältämiin laatuindikaattoreihin käynnistääksemme siten etuajassa tätä asiaa koskevan komission tiedonannon. Toiseksi, samoin laatuun nähden, toivoisin, että kannustaisitte komissiota nopeuttamaan uuden työterveyttä ja työturvallisuutta koskevan strategian valmistelua ja aloitusta. Sen viipymistä ei voi hyväksyä.
Lopuksi tiedän, että tulette työskentelemään meidän kanssamme, jotta saisimme mahdollisimman nopeasti hyväksytyksi työntekijöille tiedottamisesta ja työntekijöiden kuulemista koskevat yleiset kehykset sekä Eurooppa-yhtiöiden perussääntöä koskevan yhteisödirektiivin. Mutta toivon jälleen kerran, että kannustaisitte komissiota nopeuttamaan työtään eurooppalaisia yritysneuvostoja koskevan direktiivin uusimiseksi. Tämäkin on hyvin tärkeä osa työtänne, eikä ole yhtään hyvää syytä viivyttää sitä tämän vuoden loppuun tai ensi vuoden alkuun.

Sterckx
Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa pääministeri, puheenne on saanut minut luottamaan siihen, että merkittävä, mutta vaikea keskustelu unionin tulevaisuudesta on teidän hoidossanne hyvissä käsissä. Avatkaa siis Laekenissa ovi niin auki kuin vain mahdollista, jotta saamme aiheesta aikaan keskustelua. Ja flaamina haluaisin vielä sanoa teille: pitäkää huoli siitä, että alueet saavat vihdoinkin tässä keskustelussa merkityksellisen roolin unionissa.
Sanoitte aivan oikein, että tarvitaan perusteellisia toimia, jotta ihmisille voidaan selvittää, mikä merkitys unionilla voi heille olla. Mutta tarvitaan enemmänkin. Unionin menneet ja tulevat päätökset on hiottava loppuun saakka ja viimeisteltävä. Mainitsittekin joitakin asioita. Liberaalina haluaisin korostaa vielä paria asiaa: Tampereen huippukokous, kansalaisten oikeudet ja velvollisuudet, turvallisuus. Olen iloinen, että sanoitte tästä tulevan vihdoinkin jotain myös käytännössä. Tampereen huippukokouksesta on jo melkein kaksi vuotta. Lissabonin huippukokous, jossa oli kyse maailman kilpailukykyisimmästä ja tehokkaimmasta taloudesta - tämä oli varsin liberaali julistus, mutta enää se ei oikein sykähdytä. Minua ilahduttaa, että asialistalla on muutama tärkeä liberalisointikohta ja että sanoitte, että pari niistä on saatava puheenjohtajakauden aikana ratkaistuksi. Göteborgin huippukokous: kestävä kehitys, muutama viikko sitten, muiden muassa päätös Kioton pöytäkirjan sitoumusten täyttämisestä. Komission on siis mahdollisimman pian tehtävä ehdotus päästökaupasta ja ehdotukselle on teidän puheenjohtajakaudellanne tehtävä jotain mahdollisimman pian, jotta voimme soveltaa Kioton pöytäkirjaa taloudellisesti toteuttamiskelpoisessa muodossa. Tämä on suunnattoman tärkeää Euroopan ja epäilemättä myös Flanderin taloudelle. Feiran huippukokous, viimeinen esimerkkini. Feiran huippukokouksessa, joka sekin pidettiin jo yli vuosi sitten, hyväksyttiin pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskeva peruskirja. Unionilla on siten ollut pk-yrityspolitiikka jo jonkin aikaa, mutta unionin etu on joskus pienten yritysten näkökulmasta hyvin kaukana. Ihmisten mielestä järjestelmä on aivan liian monimutkainen; toteuttakaa siis joitakin pienten yritysten peruskirjan määritelmistä käytännössä. Ja jos teette jotakin näille asioille, turvallisuuden, kilpailupolitiikan, pk-yrityspolitiikan, ympäristön asioille, ihmisten on helpompi huomata Eurooppa, ja me voimme vuoden lopussa sanoa niin kuin TV-mainoksessa: pieni ylpeys ei ole pahasta.

Montfort
Arvoisa puhemies, tiedämme, että olette kiinnostuneet yrityksistä ja erityisesti niiden sosiaalisesta asemasta kussakin jäsenvaltiossamme. Talouskasvun taantumisen, yhteiskuntiemme työttömien vielä liian suuren määrän ja etenkin maaseutujen aluesuunnittelun takia on entistäkin kiireellisempää luoda todellinen yrityksiä koskeva yhteistyöpolitiikka. Mitä on tapahtunut Lissabonissa maaliskuussa 2000 määritetyille hienoille aikomuksille ja tavoitteille - tehdä Euroopasta maailman dynaamisin ja parhaiten menestyvä alue - tai Feirassa, jossa neuvosto hyväksyi pieniä yrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan, vuosi sitten määritetyille aikomuksille ja tavoitteille? Tämä peruskirja on jäänyt kuolleeksi kirjaimeksi. Mitään määrärahoja tai konkreettisia toimia ei ole määrätty.
Arvoisa puhemies, mitä päätöksiä aiotte tehdä tähän peruskirjaan sisältyvien 10 poliittisen suuntaviivan käytännön toteuttamista koskevan ohjelman laatimiseksi? Toisaalta ollaan parhaillaan laatimassa kuudetta tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelmaa, josta äänestetään toimiessanne puheenjohtajana. Millaisen sijan jätätte yrityksille? Mitä ehdotuksia esitätte, jotta kaikki yritykset voivat päästä mukaan kulutusyhteiskuntaan niiden koosta ja toiminta-alasta riippumatta? Ajattelen erityisesti kaikkia pieniä yrityksiä ja perinteisiä yrityksiä.

Brok
- (DE) Arvoisa puhemies, kiitokset ystävällisestä tervehdyksestä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät naiset ja herrat, Belgian puheenjohtajakausi on ratkaisevan suunnan määräytymisen aikaa. Luulen, etteivät kovinkaan monet puheenjohtajavaltiot ole joutuneet aloittamaan työtään näin vaikeassa tilanteessa, joka on täynnä erilaisia mahdollisuuksia. Euroopan tulevaisuuden suunnan määrääminen on nimittäin puheenjohtajan tehtävä, ja siihen kuuluvat Nizzan jälkeinen prosessi, josta on päätettävä Laekenissa, ja samalla myös Euroopan unionin laajentumisen kannalta välttämättömät valmistelut. Näiden molempien asioiden välille on myös luotava yhteys. Puheenjohtaja Prodi muistutti siis eräästä tärkeästä asiasta, nimittäin siitä, että meidän on Irlannin kansanäänestykseen jälkeen säilytettävä laajentumisen mahdollisuus ilman Nizzan sopimusta siten, ettei laajentuminen kuitenkaan lykkäydy. Tätä mahdollisuutta on pidettävä yllä, jotta ehdokasvaltiot eivät ala epäillä laajentumistamme.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen suunnattoman iloinen, että loitte ehdotuksellanne edellytykset valmistelukunnalle tai miksi sitä nyt sitten kutsutaankaan, ja saatte Euroopan unionin löytämään Laekenissa varmasti uuden menetelmän, joka lopettaa tähänastisten hallitustenvälisten konferenssien rutiinin. Tämä valmistelukunta vastaa hallitustenvälisen konferenssin valmisteluista. Näin voimme etsiä ratkaisuja ja keinoja sellaisen sopimuksen laatimiseksi, jonka kansalaiset ymmärtävät ja josta vastuualueet käyvät selvästi ilmi, jotta kansalaiset voivat antaa moitteita ja kiitoksia. Näin 27 jäsenvaltion muodostamasta unionista tulee ennen kaikkea myös päätöskykyinen.
Minua ilahduttaa erityisesti myös, että puhuitte tässä yhteydessä neuvostosta, jonka pitää toimia lainsäätäjänä, toisena parlamentin kamarina ja nimenomaan julkisesti, jotta päätöksentekoprosessiin saadaan julkista vuorovaikutusta.
Makedonian tilannetta ajatellen puheenjohtajavaltion kannalta on lisäksi tärkeää, että pääsemme ulko-, turvallisuus ja puolustuspolitiikassamme irti "liian myöhään ja liian vähän" -toiminnasta ja että pystymme lopultakin sellaiseen päätöksentekoon, jonka avulla vältymme tällaisilta sotaisilta selkkauksilta.

Napolitano
Arvoisa puhemies, rohkenen väittää, että parlamentin perussopimusvaliokunta yhtyy täysin julistukseen, joka avasi tänä aamuna Belgian puheenjohtajuuskauden, ja etenkin teidän näkökantaanne, pääministeri Verhofstadt: konkreettisten ratkaisujen tarjoaminen kansalaisiin kaikkein voimakkaimmin vaikuttaviin ongelmiin ei yksistään riitä. Unionin politiikkoihin ehdotetut uudet kehityssuunnat, kuten teidän linjaamanne, voivat toki palauttaa yleisen mielipiteen konsensuksen tuohon eurooppalaiseen hankkeeseen, mutta kansalaisilla on myös voimakas halu voida osallistua unionin suuntaviivojen ja päätösten muokkaamiseen.
Unionin demokraattista legitiimiyttä koskeva kysymys ei ole abstrakti, sellainen, joka kiinnostaisi vain institutionaalisista kysymyksistä innostuneita henkilöitä tai niiden asiantuntijoita: unionin laajentuminen edellyttää ehdottomasti Euroopan unionin todellista ja varsinaista symbolista ja institutionaalista uudistamista sekä tarjoaa tilaisuuden siihen. Näin ollen arvostamme suuresti Euroopan perustuslakia koskevaa tehtäväänne, joka on näin selkeä ja avoin. Haluaisin tässä yhteydessä kertoa, että Italian presidentti Ciampi piti juuri eilen Milanossa puheen, joka oli täysin näillä samoilla linjoilla.
Arvoisa Verhofstadt, tehän tiedätte, että neuvottelukuntaa koskeva nimityskiista ei ole harmiton. Foorum-termiä kannattavien näkemys poikkeaa omastanne. Me yhdymme teidän kantaanne ja uskomme, että Laekenissa päädytään termiin neuvottelukunta.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan toivottaa belgialaiset naapurimme lämpimästi tervetulleiksi tänne Strasbourgiin ja toivottaa heille menestystä EU:n puheenjohtajakaudella. Minun täytyy sanoa, että kaikki kuulemani kuulostaa hyvältä. Oli aivan kuin olisi kuullut Leo Tindemansin, Wilfried Martensin, Jean-Luc Dehaenen puhuvan, heidän, jotka olivat hyviä ystäviämme; näin olette osa erittäin positiivista eurooppalaismyönteistä perinnettä.
Benelux-maat olivat Euroopan yhteisön perustajien joukossa, ja sehän merkitsee melkoista määrää idealismia ja visioita. Niitä me tarvitsemmekin sen realismin lisäksi, joka myös on aina tarpeen. Haluan tuoda tässä keskustelussa esiin kaksi erityishuomiota.
Aion sanoa jotakin Nizzan sopimuksen ikävistä seurauksista. Aion sanoa jotakin turvapaikka-, maahanmuutto- ja ihmisoikeuspolitiikasta. Ja sitten sanon sanasen ministeri Michelille.
Vähitellen on käynyt selväksi, että Nizzan sopimusta kirjoitettaessa tehtiin huonoa työtä ja että tuo työ on tehtävä kokonaan uudestaan. Puheenjohtajavaltio Belgia on ottanut tehtäväkseen saattaa työn alkuun Laekenin huippukokouksessa. Meistä on tärkeää, ettei silloin oteta varaslähtöä sen paremmin asialistassa kuin menettelytavassakaan.
Minusta on tosiaankin välttämätöntä uudistaa neuvoston monimutkaista äänestysmenettelyä ja monia päätöksentekotapoja. Olen myös täysin samaa mieltä pääministeri Verhofstadtin kanssa siitä, että Euroopan parlamentin on voitava soveltaa yhteispäätösmenettelyä kaikissa lainsäädäntöä koskevissa asioissa. Tässä asiassa Nizzassa lähdettiin oikeastaan varsin huonoon suuntaan.
Menettelykysymyksessä äänestämme, kuten tiedätte, valmistelukunnan, emme foorumin puolesta. Tästä asiasta esitän kriittisen huomautuksen. En oikein ymmärrä, miksi valmistelukunnan pitäisi hioa jo etukäteen kolme eri skenaariota. Sillä ymmärsin, että tämä oli tarkoituksenne. Voidaanhan se tehdä itse valmistelukunnassakin? Peruskirjan valmistelukunta toimi hyvin. Kun puhuitte kolmesta eri skenaariosta, minulle tuli hiukan sellainen tunne, että kyse on hajota ja hallitse -politiikasta, että neuvosto voi edelleen aina valita yhden noista kolmesta vaihtoehdosta.
Vielä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka koskeva huomio. En löytänyt pääministeri Verhofstadtin tätä aihealuetta koskevasta luettelosta "turvallisten maiden" politiikkaa. On suuri puute, että meillä on Euroopan unionissa kaikilla erilaiset käsitykset tästä asiasta. Kysyisinkin, eikö tätä asiaa voisi lisätä viiden muun joukkoon. Parlamentissa käydään asiasta syyskuussa laaja keskustelu. Silloin voimme varmaankin puhua asiasta lisää ja yksityiskohtaisesti.
Toivotan teille vielä paljon menestystä politiikassanne. Teillä on ollut hyvä alku. Pitäkää huoli, että lopetuksestakin tulee hyvä.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Belgian kunnianhimoinen puheenjohtajakauden suunnitelma saa meidät toivomaan, että pelkät visiot voisivat velvoittaa vakaisiin konkreettisiin kehitysaskeliin, jotka johtavat Euroopan entistä menestyksekkäämpään tulevaisuuteen. Tarkoitan, että kansalaiset odottavat muutakin kuin vain konkreettisia ratkaisuja. He haluavat myös tietää, mihin Euroopan unionin kehitys johtaa.
Tämä tulee näkymään myös talouspolitiikassa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, talouspolitiikkaankin on luvattu lisää demokratiaa ja avoimuutta, ja toivoisin, että puheenjohtajavaltio Belgia myös hyväksyy Euroopan parlamentin ehdotukset, jotka olemme jo suunnitelleet. Juuri talouspolitiikassa nimittäin huomaamme, että Lissabonissa ja Tukholmassa tehtyjen esitysten perusteella on saatava aikaan uutta kehitystä, jotta pystymme todellakin lisäämään työllisyyteen vaikuttavaa kasvua. Tällaisena aikana, jolloin satelee yhtä mittaa negatiivisia ennusteita Euroopan unionin kehityksestä, puheenjohtajavaltio Belgian olisi tärkeää asettaa kaikessa rauhassa painopisteitä, jotta saamme talous-, työllisyys- ja sosiaalipoliittisten toimenpiteiden kunnianhimoisen yhteensovittamisen ja koordinoinnin kunnialla päätökseen. Tavoitteeseen on vieläkin matkaa, eikä koordinointi saa olla pelkkä sana, vaan politiikkoja yhteen sovittamalla ja avoimuutta lisäämällä on todellakin osoitettava, että kaikissa jäsenvaltioissa myös tehdään tällaisia yhteisiä toimenpiteitä. Arvoisa puhemies, tämä koskee myös veropolitiikkaa, sillä se aiheuttaa epäoikeudenmukaista kilpailua Euroopan unionin alueella. Minä luotan tässä asiassa puheenjohtajavaltio Belgiaan.
Lopuksi vielä yksi asia: teidän on lisäksi vietävä tämä euroalue kahden puheenjohtajavaltion voimin vuoden 2002 alkuun. Me kaikki tiedämme, ettei eurosta tiedetä vieläkään tarpeeksi eikä se saa vieläkään tarpeeksi laajaa hyväksyntää. Ottakaa te belgialaiset neuvoston puheenjohtajina kaikkien kollegojenne kanssa euron käyttöönotto todellakin ensisijaiseksi asiaksenne, älkää jakako vain esitteitä, vaan ryhtykää luottamusta herättäviin toimenpiteisiin, jotta euro voidaan todellakin siirtää virtuaalisesta rahaliitosta luotettavaan ja uskottavaan todellisuuteen.

Bodrato
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltio Belgian ja parlamentin tavoitteet käyvät yksiin. Niiden tavoitteenahan on jatkuvuuden varmistaminen ulko- ja puolustuspolitiikan, yhtenäisvaluutan käyttöönoton ja kestävän kehityksen myötä, mutta erityisesti Euroopan yhdentymisen, talouden kilpailukyvyn ja sosiaalisen agendan välisen yhteyden korostaminen.
Keskeinen kysymys koskee kuitenkin unionin laajentumisen ja Euroopan toimielinuudistuksen välistä suhdetta. Unionin laajentumisen on onnistuttava Euroopassa. Laekenin huippukokouksen on poistettava Nizzassa hallitusten välillä vallinnut epävarmuus. Kyse on sekä menetelmistä että poliittisesta substanssista. Vastauksia voi antaa ainoastaan neuvottelukunta, joka koostuisi lähinnä kansalaisten demokraattisista edustajista eli jäsenvaltioiden parlamenteista ja Euroopan parlamentista. Euroopan toimielimistä olisi tehtävä aiempaa avoimempia, tehokkaampia ja demokraattisempia kansalaisten ja Euroopan välisen sovun aikaan saamiseksi. Tässä on kyse neuvoston, komission ja parlamentin välisestä lähentymisestä, kuten olemme myös tänään todenneet. Kyse on haasteesta, jonka globalisaatio on tehnyt yhä tärkeämmäksi ja joka meidän on kohdattava yhdessä Euroopan perustuslain toteutumiseksi.

Grosch
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Belgia on Eurooppa pienoiskoossa kaikkine hyvine ja huonoine puolineen. Tässä kokemuksessa piilee osittain myös avain Belgian puheenjohtajakauden menestykseen.
Belgian ohjelma on kunnianhimoinen, ja se on esitetty kaiken lisäksi ainutlaatuisessa yhteydessä kansalaisten luottamuksen palauttamiseksi eli euron käyttöönoton yhteydessä yhdessä Euroopan tulevaisuutta sekä myös laajentumista koskevan keskustelun kanssa. Jos haluamme palauttaa kansalaisten luottamuksen, mielestäni meidän on kuitenkin ennen kaikkea tehtävä Euroopasta uskottava ja harjoitettava uskottavaa politiikkaa.
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa tässä yhteydessä esiin erään erityisen ongelman, nimittäin viime vuosina näkemämme tyypillisen eurooppalaisen käyttäytymistavan, jossa panostetaan omaan maahan ja omaan alueeseen jopa Euroopan kehityksen kustannuksella, ja sen jälkeen ihmetellään, että kansalaiset ovat kadottaneet luottamuksensa Euroopan unioniin. Tämä analyysi jatkuu vielä. Nyt tulen siihen, mitä komission puheenjohtajakin sanoi - se on loppujen lopuksi yhteisvastuullisuuden hylkäämistä, ja me tiedämme sen aivan hyvin. Samoin kuin Belgiassa, yhteisötasollakin on helppoa mutta erittäin vaarallista vakuuttaa rikkaille, että köyhiä kohtaan tunnetusta yhteisvastuullisuudesta luovutaan. Uskon, että tarvitsemme nykyään rohkeutta yhteisvastuullisuuteen, mutta vielä enemmän rohkeutta tarvitsemme edessä olevaan laajentumiseen. Euroopan uskottavuuden lisääminen tarkoittaa myös vastaamista niihin aivan yksinkertaisiin kysymyksiin, joita myös ohjelmaanne kuuluvat kansalaiset ovat esittäneet.
Miksi sitten tarvitsemme rajattoman Euroopan, kun meillä on terveys-, vero- ja sosiaalipolitiikassakin vielä kilpailua aiheuttavia rajoja? Miksi me oikein haluamme toteuttaa itälaajentumisen, kun yksikään valtio ei ole valmis antamaan sen hyväksi enää yhtään euroa? Voisimme esittää paljonkin tällaisia kysymyksiä. Sanon Belgian pääministerille, että teidän taitoluistelukilpailujen kaltainen pakollinen ohjelmanne on loistava, mutta teidän suoritustanne arvioidaan kuitenkin vapaavalintaisen ohjelman perusteella, ja parlamentti tukee teitä pyrkimyksissä, joiden tarkoituksena on voittaa kansalaisia puolellemme.

Stockton
Arvoisa puhemies, kunnianhimo on jumalten ihmisille tekemä pila. He antavat meille kunnianhimoisia tavoitteita, jotta uskoisimme voivamme kiivetä Olympos-vuoren huipulle asti, ja sitten he varmistavat, ettemme koskaan saavuta huippua.
Belgian puheenjohtajakauden toimintaohjelma on kunnianhimoinen. Se olisi kunnianhimoinen kaksi vuotta kestävää puheenjohtajakautta varten, mutta vain 99 työpäivää kestävälle kaudelle, kuten neuvoston puheenjohtaja huomautti, pelkään sen olevan liian kunnianhimoinen. Pidän toki myönteisenä hänen ilmaisemaansa aikomusta, että unionin tulee kuunnella kansalaisiaan. "Meidän on ratkaistava Irlannin kysymys". Kuinka monta kertaa nämä sanat on lausuttu vuosisatojen kuluessa.
Neuvoston puheenjohtaja Verhofstadtin täytyy johtaa neuvosto kohti ratkaisua siihen ongelmaan, jota Nizzan epäonnistuminen ja Irlannin kansanäänestyksen tulos merkitsevät. Irlannin kansan demokraattista päätöstä ei voi sivuuttaa tai sen yli kävellä. Demokratia voi olla epämukavaa, mutta se on kaikki, mitä meillä on vapauden ja tyrannian välillä. Lisäksi Irlannin kansanäänestyksen ja mielenosoituksissa ilmaistun huolen - vaikka ääriainekset kaappasivat nämä mielenosoitukset - tulisi kertoa meille jotain. Kuten neuvoston puheenjohtaja sanoi: ne kertovat meille, että Eurooppaa ei nykyään kuunnella.
Ihmiset kaikkialla unionissa, ja jopa maailmanmarkkinoilla kaikkialla maailmassa, ovat menettäneet uskonsa hallinnon instituutioihin. He katsovat meihin, valittuihin edustajiinsa, ja odottavat eivät niinkään uusia aloitteita kuin rauhoittelua. Ei muutosta muutoksen päälle vaan vakautta. Ei kunnianhimoa vaan - kaikkein harvinaisinta inhimillisistä hyveistä - käytännön järkeä.
Minun sallittaneen lainata vanhaa kreikkalaista sananlaskua neuvoston puheenjohtajalle: "Se, minkä jumalat haluavat tuhota, he nostavat ensin korkealle."

Tajani
Arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, annan arvoa pääministeri Verhofstadtin puheenvuorossaan tekemälle kehotukselle tehdä Euroopasta sellainen, joka ei olisi yksistään byrokraattisen vaan ennen kaikkea kansalaisten Eurooppa. Hyvä kollegat, ei kuitenkaan riitä, että vain toteamme eurooppalaisille, että he ovat Euroopan kansalaisia, vaan meidän on myös saatava heidät tuntemaan itsensä Euroopan kansalaisiksi.
Euroon siirtyminen on varmasti tärkeä vaihe (ja yhdynkin tässä komission puheenjohtaja Prodin näkökantaan), mutta se ei riitä. Euro saattaa ilman vahvaa poliittista tukea joutua vaikeuksiin, kuten näinä viime kuukausina on tapahtunut dollarin ja joidenkin muiden valuuttojen kohdalla. Tämän vuoksi meidän on pakko ottaa huomioon Irlannin kansanäänestyksen tulos sekä tarkastella sitä hyvin tarkoin. Siksi meidän on tarjottava Euroopan kansalaisille voimakas yhteinen kulttuurinen, historiallinen ja poliittinen identiteetti toissijaisuusperiaatteeseen perustuvan voimakkaan politiikan avulla. Näin ollen kaikesta siitä, josta voidaan päättää ruohonjuuritasolla (ja tässä yhdyn pääministeri Verhofstadtin sanoihin), on myös todella päätettävä ruohonjuuritasolla. Euroopan unionin ei pidä puuttua liian moniin asioihin, vaan sen on tarjottava suuntaviivat ja poliittiset linjaukset, jotta kansat ja parlamentit voidaan todella ottaa mukaan unionin yhdentämiseen ja laajentamiseen.
Seuraavaa HVK:ta valmistelevaan neuvottelukuntaan on täten otettava suoraan mukaan kansanedustajia, toisin sanoen tämän parlamentin ja jäsenvaltioiden parlamenttien edustajia. Se, että myös kansalaiset otetaan mukaan toimielinten uudistukseen, on omiaan lisäämään Euroopan unionin poliittista roolia, siis nimenomaan poliittista, ei pelkästään taloudellista roolia.
Nämä ovat mielestäni laajentumisen toteutumisen perusedellytykset, ja uskomme vahvasti, että laajentuminen on Euroopan unionille vääjäämätön ja välttämätön valinta: puolueeni tukema Italian hallitus on korostanut laajentumista, johon oma poliittinen puolueeni uskoo, sekä tapaamisessaan komission puheenjohtaja Prodin kanssa että Göteborgin viimeisessä kokouksessa. Jos kuitenkin todella haluamme antaa vauhtia kestävälle laajentumiselle, meidän on otettava siihen mukaan yhä enemmän kansalaisia ja heidän edustajiaan.

Smet
Arvoisa puhemies, Belgian puheenjohtajakausi on tärkeä osa laajentumisen valmistelua, koska tällä puheenjohtajakaudella pannaan alulle seuraava HVK. Tuo konferenssi on viimeinen mahdollisuus muokata Euroopan toimielimiä ja päätöksentekoa ennen laajentumista. Laaja yhteys vaikeuttaa kuitenkin tilannetta.
Saksa-Ranska-akseli lukkiutuu osittain ensi vuonna, koska molemmissa maissa pidetään vaalit. Kansalaisten laajentumista kohtaan tuntema pelko on todellista.
Nykyisten jäsenvaltioiden Eurooppaan liittyvä rohkeus ei ole kovin kummoista, ja käytettävissämme oleva aika on lyhyt. Tätä taustaa ajatellen Belgian on saatava Laekenissa hyväksytyksi julistus, johon sisältyy vähintäänkin päätöksentekomenettelyn parannus ja joka lisää demokraattista laillisuutta.
Jätän tietoisesti mainitsematta ne vielä suuremmat hankkeet, joita joskus esitellään ja joiden tarkoituksena on mullistaa kaikki toimielimet kokonaan. Minulla on omat epäilykseni tällaisten ajatusten poliittisesta toteuttamiskelpoisuudesta. Päätöksentekoa koskevissa parannuksissa on muistettava kaksi olennaista asiaa.
Ensinnäkin yksimielisyysperiaatteesta on luovuttava muissa kuin toimielimiin itseensä ja toimivaltuuksien siirtoon liittyvissä asioissa. Jos jäsenvaltioita on 27 tai 30, yksimielisyysperiaatteen pohjalta ei enää voida työskennellä. Tähän kytkeytyy se, että parlamentin yhteispäätösmenettelyä on laajennettava. Nämä kaksi asiaa on kytkettävä toisiinsa.
Toiseksi unionin monimutkaisuutta on ehdottomasti yksinkertaistettava. Nizzan sopimus on hädin tuskin ymmärrettävissä, saati sitten selitettävissä. Lukuisia päätöksiä, direktiivejä, asetuksia, ratkaisuja, suuntaviivoja ja suosituksia on mahdoton käsittää ilman selittävää sanakirjaa tai selitysosaa, ja niidenkin avulla se on riittävän vaikeaa.
Göteborgin päätelmät aiheuttavat päänsärkyä vielä kolmen käsittelyn ja neljän käännöksenkin jälkeen, eivät pelkästään tavallisille, vaan myös epätavallisille ihmisille. Euroopan kielestä näyttää tulevan unionin 12. kieli, jonka termit ovat lähes käsittämättömiä ja alkavat elää omaa elämäänsä. Kai teidätkin on jo "benchmarkattu" ja "mainstreamattu" ja niin edelleen? Euroopan kielestä ei ole tullut eurooppalaisten kieli, päinvastoin. Jotta kansalaisten osallistuminen saataisiin oikeille urille, puheenjohtajavaltio Belgian pitäisi minusta tehdä tästä osallistumisesta oma erillinen hankkeensa. Teidän pitäisi ottaa tämäkin hanke mukaan painopisteluetteloonne. Unioni rahoittaa Euronewsin. Mutta jos haluamme tietää jotakin Euroopasta, katsomme CNN:ää, emme Euronewsiä. Ja samaa voi sanoa monista asioista, joita Euroopassa tehdään kansalaisten valistamiseksi. Tehkää tästä pääministerin oma hanke! Ottakaa se mukaan painopisteluetteloon ja yrittäkää päästä Euroopan valtioiden kanssa vähän matkaa eteenpäin tässä asiassa.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te julkistitte kunnianhimoisen ohjelman, jonka kunnianhimoiset tavoitteet sopivat edessämme oleviin haasteisiin. Toivonkin siksi tämän keskustelun päätteeksi, että toteutatte itse omat kunnianhimoiset tavoitteenne, jotta menestyisitte tehtävässänne. Toivon CDU/CSU-puolueeseen kuuluvien parlamentin jäsenten puolesta, että teistä tulee suuri puheenjohtaja. Te tarvitsette meidän tukeamme, ja sen te myös saatte.
Totesitte alussa aivan oikein, että haluatte saada kansalaiset hyväksymään Euroopan. Se tuli ilmaistua monipuolisesti. Mainitsitte ne moninaiset syyt, jotka ovat johtaneet unionin luottamuksen menetykseen. Aikaisemmin se tapahtui pikku hiljaa, mutta nyt Irlannin kansanäänestyksen myötä se ilmestyi yhtä yllättäen kuin Menetekel-kirjoitus seinälle. Sivumennen on syytä mainita, että siihen myös vaikutti, miten neuvoston suuret jäsenet kohtelivat Itävallan kaltaista pientä valtiota. Ehkäpä teidän ulkoministerillänne on tilaisuus hieman korjata Itävallassa syntynyttä luottamusvajetta.
Hallitustenvälisen konferenssin menetelmä jäi elämään, koska tärkeitä päätöksiä ei voi enää tehdä pimeinä öinä neuvoston takahuoneissa - kuten perustamissopimuksen muutoksista päätettäessä on tapana - sillä ennen päätöksen tekoa asiasta on järjestettävä julkinen keskustelu. Vaadimme siksi sellaisen valmistelukunnan tapaisen elimen perustamista, joka järjestää Euroopan laajuisen julkisen keskustelun ennen neuvoston päätöstä. Etenkin tässä asiassa tarvitsemme teidän tukeanne.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hallitustenvälisen konferenssin avoimuuden lisääminen olisi ensimmäinen ja hyvin konkreettinen edistysaskel ja samalla myös merkki irlantilaisille. Tällaisen askelen myötä olisimme myös legitiimejä astumaan toisen kerran irlantilaisten eteen ja esittämään sopimuksen uudelleen heidän äänestettäväkseen. Tämän perusteella teidän menestyksenne mitataan, ja toivotamme teille onnea työhönne koko Euroopan edun nimissä.

Verhofstadt
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi ennen kaikkea kiittää eri puhujia ja varsinkin ryhmien puheenjohtajia. Haluaisin kiittää myös komission puheenjohtajaa, Romano Prodia, hänen sanoistaan. Haluan esittää yhteensä neljä huomautusta eri lausuntoihin.
Ensimmäisenä ja tärkeimpänä puutun Irlannin kansanäänestyksen tulokseen ja ehdotuksiin, joiden mukaan Irlannin kansanäänestystulos pitäisi ottaa niin, että me itse asiassa tarvitsemme entistä vähemmän Eurooppaa. Tämä olisi näiden puhujien mukaan Irlannin kansanäänestyksen tulos, ainakin jos ottaisimme sen huomioon.
No, minusta tämä on kapea käsitys. Euroopassa vallitsee todellakin demokratiavaje, mutta sitä ei ratkaista luomalla vähemmän Eurooppaa, vaan luomalla enemmän demokratiaa Eurooppaan.
Minusta tällainen asenne ei tosiaankaan ole ylimielinen asenne. Olen aina, myös neuvoston kokoontuessa Göteborgissa, ajanut sitä, ettemme saa omaksua ylimielistä asennetta Irlannin äänestäjiä kohtaan ja väittää: mitään ongelmaa ei ole olemassakaan, me emme välitä tästä, vaan jatkamme eteenpäin niin kuin mitään ei olisi tapahtunut. Ei, meidän on otettava irlantilaisten kielteinen kanta tosissamme ja otettava se huomioon keskusteluissamme. Asialle voidaan tehdä jotain. On kuitenkin mahdoton ratkaisu tehdä Irlannin kielteisestä äänestystuloksesta sellainen päätelmä, että Euroopan unionin on jälleen pienennyttävä.
Toinen reunahuomautukseni koskee valmistelukuntaa. Olen samaa mieltä eri puhujien kanssa: myös hallitusten korkean tason edustajien on oltava valmistelukunnassa mukana, sillä olisi virhe jättää hallitukset valmistelukunnan ulkopuolelle tai hyväksyä edustus vain matalalla tasolla; tästä saattaisi seurata, että yhteys valmistelukunnan työn ja suunnitelmien mukaan vuonna 2004 järjestettävän hallitustenvälisen konferenssin välillä katkeaisi. Lisäksi olen sitä mieltä, että on huolehdittava, että perustuslaissa tai vastaavassa määritellyt alueet pääsevät osallistumaan koko prosessiin.
Arvoisa puhemies, kolmas huomautus, jonka haluan tehdä, koskee Euroopan perustuslakia. Mielestäni tämän keskustelun aikana on myös korostettava myönteisiä asioita. Kun muutama vuosi sitten puhuimme Euroopan perustuslaista, tämän ajatuksen toteuttaminen näytti mahdottomalta. Totean tänään, että kaikki eurooppalaiset poliittiset johtajat ovat viimeisen kahden vuoden aikana pidetyissä puheissa kannattaneet Euroopan perustuslakia. Mielestäni tämä edustaa siten aivan varmasti Laekenin julistuksessa ilmaistua ajatusta, joka on mahdollista toteuttaa.
Neljänneksi reunahuomautus Nizzan sopimukseen. Olen samaa mieltä komission puheenjohtajan kanssa siitä, että sopimuksen ratifioiminen on aivan välttämätöntä. Minulle ei tarvitse selvittää Nizzan sopimuksen heikkoja kohtia. Keskustelimme ja väittelimme niistä tauotta neljä päivää neljään asti aamulla. Minusta hyviä puolia on kuitenkin enemmän kuin huonoja puolia. Hyvä puoli on, että unionin laajentuminen voi vihdoinkin toteutua, laajentuminen, joka on laajentumista enemmän. Se on muodonmuutos, jonka avulla Euroopan yhtenäisyys voidaan vihdoinkin toteuttaa. Siksi onkin aivan välttämätöntä, että sopimus ratifioidaan pian.
Lopuksi: ei vain yksi puhuja, vaan useat puhujat kyselivät itseltään, eikö tämä kaikki ole liian kunnianhimoista; puhujat varoittavat, että lopulta lähinnä teot ratkaisevat. Sallinette minun heti todeta, etten suinkaan ole aikeissa olla mikään Ikaros - tämähän on juuri yksi niistä viittauksista, joita äsken tehtiin. Minun nähdäkseni on kuitenkin hyödyllistä, että tärkeitä uudistussuunnitelmia otetaan mukaan asialistalle. Idealistiksi haukuttiin tosiasiassa sitäkin, joka kymmenen vuotta sitten sanoi, että meillä on joskus yhteinen raha. Sama päti yhteismarkkinoiden käyttöönottoon, kun ajatus yhteismarkkinoista esitettiin 20 vuotta sitten. En halua olla Ikaros, mutta tunnuslauseeni on Euroopan komission ensimmäisen puheenjohtajan Hallsteinin lausahdus: ken ei Euroopan asioissa usko ihmeisiin, ei ole realisti. Tämä on minusta paras neuvo.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Guy Verhofstadt, paljon kiitoksia. Toivotan puheenjohtajakaudelle ja Belgialle paljon onnea.
Keskustelu on päättynyt.

Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian tilanne
Puhemies
Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian tilanteesta.

Michel
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, unioni on alusta alkaen seurannut hyvin tarkkaavaisesti ja huolestuneena kriisin kehittymistä entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa. Se on pyrkinyt myös hyvin aktiivisesti löytämään rauhanomaisen ratkaisun tähän konfliktiin. YUTP:n korkea edustaja Javier Solana on huhtikuusta alkaen matkustanut usean kerran paikan päälle ja tavannut sekä Skopjessa että muualla maan poliittisia viranomaisia ja pääasiallisten etnisten ryhmien edustajia saadakseen tietoa tilanteesta ja rohkaistakseen kriisin poliittista ratkaisemista.
Unionin ministeritroikka, johon kuuluivat Lindh, Patten ja Neyts, matkusti huhtikuussa myös Skopjeen. Euroopan unioni ja entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia allekirjoittivat 10. huhtikuuta 2001 Luxemburgissa vakaus- ja assosiaatiosopimuksen, joka oli ensimmäinen Euroopan unionin ja Balkanin alueen valtion välillä tehty sopimus. Tämän allekirjoituksen ansiosta Euroopan unioni sai olennaisen ja väistämättömän aseman ratkaisun löytämiseksi kriisiin. Se antoi meille lisäksi välineen, jonka avulla voimme painostaa osapuolia entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa.
Euroopan unioni on ensimmäisistä mielenosoituksista alkaen tuominnut jyrkästi ääriliikkeitä kannattavien albaanien suorittamat väkivaltaisuudet ja kehottanut heitä lopettamaan ne välittömästi sekä laskemaan aseet ja vetäytymään. Toisaalta unioni on vaatinut tiukasti Skopjen viranomaisia pidättäytymään sotilaallisista vastaiskuista kapinallisten provokaatioita vastaan ja korostanut tarvetta jatkaa etnisten ryhmien välistä vuoropuhelua kiireellisten ja välttämättömien uudistusten toteuttamiseksi tämän konfliktin ratkaisemiseksi sekä erityisesti oikeutta ja vähemmistöjen suojelua koskevien uudistusten toteuttamiseksi. Tämän ansiosta voitaisiin myös eristää ääriliikkeiden kannattajat antamalla selvästi toivoa kaikille asianomaisille kansoille.
Euroopan unioni ja korkea edustaja Solana ovat tässä mielessä olleet tyytyväisiä 11. toukokuuta tehtyyn sopimukseen laajan hallituskoalition perustamisesta, johon kuuluvat demokraattisesti valittujen slaavilaisten ja albanialaisten poliittisten pääpuolueiden johtajat. Se on kehottanut niitä tehostamaan ponnistelujaan konkreettisten ja merkittävien tulosten nopeaksi saavuttamiseksi pääasiallisissa kysymyksissä, joista keskustellaan parhaillaan.
Euroopan unionin valtioiden ja hallitusten päämiehet vahvistivat Göteborgin Eurooppa-neuvostossa tarpeen löytää rauhanomainen ratkaisu kriisiin. Tämä edellyttää poliittisen osion osalta kaikkia keskusteltavana olevia asioita, mukaan luettuina perustuslakiuudistuksia, koskevan todellisen poliittisen vuoropuhelun käynnistämistä hallituskoalitiossa. Eurooppa-neuvosto on kehottanut paikallisia poliittisia voimia saavuttamaan tuloksia mahdollisimman nopeasti. Määräpäivä on 27. kesäkuuta järjestettävä yleisten asioiden neuvosto.
Turvallisuutta koskevan osion osalta Eurooppa-neuvosto on tuominnut hyvin selkeästi ääriliikkeiden kannattajat ja turvautumisen väkivaltaan. Se on painottanut, miten tärkeää on saavuttaa osapuolten hyväksymä kestävä tulitauko. Tämä saattaa edellyttää joitakin niiden välisiä välittömiä tai välillisiä yhteydenottoja. Euroopan unionilla ja NATOlla on tässä suhteessa mahdollinen välittäjän tai pelinrakentajan asema.
Presidentti Trajkovskin ehdottama aseidenriisuntasuunnitelma on turvallisuutta koskevan osion toinen tukipylväs. Siinä annetaan NATOlle keskeinen asema tässä prosessissa, koska osapuolet pitävät NATOn ja Euroopan unionin tarkkailijoiden mahdollista läsnäoloa paikan päällä välttämättömänä luottamustekijänä. NATO on jo toteuttanut tarvittavia järjestelyjä voidakseen olla tämän luottamuksen arvoinen. Tähän albaniankielisten kapinallisten aseidenriisuntaa koskevaan toimintaan sovelletaan kuitenkin tarkkoja turvallisuusehtoja, joista osapuolet eivät vielä tähän mennessä ole päässeet yksimielisyyteen. Olennaisena tekijänä on saavuttaa pysyvä tulitauko poliittisen sopimuksen perusteella neuvotteluratkaisuun pääsemiseksi. Tässä suhteessa on pantava merkille, että Euroopan unioni on toiminut kriisin alusta alkaen tiiviissä yhteistyössä NATOn kanssa. Tämä merkitsee Atlantin neuvoston sekä poliittisen ja turvallisuuskomitean välisiä säännöllisiä ja usein toistuvia yhteiskokouksia, sihteeristöjen välisiä säännöllisiä yhteydenottoja sekä korkean edustajan Solanan ja NATOn pääsihteerin lordi Robertsonin välisiä suoria yhteydenottoja. Nämä kaksi vastuuhenkilöä ovat myös vierailleet yhdessä entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa, ja kansainvälinen yhteisö on voinut näiden vierailujen aikana antaa osapuolille voimakkaan ja yksiselitteisen viestin.
Varmistaakseen Euroopan unionin politiikan jatkumisen Skopjessa, Göteborgin Eurooppa-neuvosto pääsi yhteisymmärrykseen unionin erityisedustajan nimittämisestä entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan, ja 25. kesäkuuta kokoontunut yleisten asioiden neuvosto nimitti tähän toimeen Ranskan entisen puolustusministerin François Léotardin, joka on ollut Skopjessa torstaista 28. kesäkuuta alkaen. Léotardin toimikauteen kuuluu ensiksikin suhteiden luominen ja ylläpitäminen entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian hallitukseen sekä poliittiseen prosessiin osallistuviin osapuoliin. Siinä määrätään myös meneillä olevaa vuoropuhelua koskevista Euroopan unionin lausunnoista ja tuesta tiiviissä yhteistyössä paikan päällä olevan puheenjohtajavaltion ja komission edustajan, jäsenvaltioiden edustustojen johtajien sekä eurooppalaisten tarkkailijoiden kanssa. Toimikauteen kuuluu myös suhteiden luominen ja ylläpitäminen muihin toimivaltaisiin kansainvälisiin ja alueellisiin toimijoihin, mukaan luettuina NATO, Etyj ja Yhdistyneet Kansakunnat. Tämän tarkoituksena on luonnollisesti varmistaa tarpeellinen yhteensovittaminen. Siinä määrätään lopuksi myös tarvittaessa osallistumisesta mahdollisten sopimusten soveltamiseen ja kaikkien turvallisuusalaa koskevien kehitysten ja aloitteiden tiiviistä seurannasta yhdessä toimivaltaisten elinten kanssa.
Puheenjohtajavaltio Belgian tuleville toimille on siten raivattu selkeästi tietä Euroopan unionin viime kuukausina hyväksymien päätösten ja lähestymistavan, mainittujen välineiden käytön, korkean edustajan Solanan merkittävän osallistumisen sekä erityisedustaja Léotardin paikan päällä suorittamien toimien avulla. Euroopan unioni osoittaa näin osallistuvansa aktiivisesti tämän kriisin ratkaisemiseen. Nopeaa ja selkeää kehitystä edistäviä ponnisteluja suoritetaan myös yhdessä toisten asianomaisten toimijoiden ja etenkin Yhdysvaltojen lähettilään Pardewin sekä paikan päällä toimivien kansainvälisten järjestöjen kanssa. Uudelle puheenjohtajavaltiolle kyse on tässä vaiheessa entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kanssa käytävän poliittisen vuoropuhelun jatkuvasta ja päättäväisestä jatkamisesta ja rohkaisemisesta. Tässä suhteessa on oltava tyytyväinen, että presidentti Trajkovskin kanssa tehtiin viime yönä sopimus poliittisen vuoropuhelun uudelleen käynnistämisestä Jugoslavian entisen tasavallan Makedonian poliittisten puolueiden välillä. Tämän sopimuksen seurauksena on määrä käynnistää seuraavien päivien aikana intensiivisiä kokouksia, joissa painotetaan erityisesti perustuslakikysymyksiä Badinterin äskettäisen paikan päällä tekemän tarkastuskäynnin seurauksena. Samalla pyritään yhtä päättäväisesti edistämään turvallisuutta koskevaa osiota tiiviissä yhteistyössä NATOn kanssa, koska nämä kriisin kaksi näkökohtaa ovat erottamattomia ja niitä on edistettävä rinnakkain.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian tilanne on edelleen, kuten ministeri juuri totesi, suuri huolen aihe meille kaikille. Niinä kolmena kuukautena sen jälkeen, kun viimeksi käsittelimme tätä asiaa, turvallisuustilanne on tasaisesti huonontunut, poliittinen mielipide on jakautunut kahtia ja pakolaisten ja kotinsa jättämään joutuneiden määrä on kasvanut moninkertaiseksi.
Väkivalta Skopjen parlamenttirakennuksen edessä vain noin viikko sitten vei tilanteen liioittelematta aivan kuilun partaalle. On myönteistä, että viime viikkoina turvallisuustilanne ei ole entisestään vakavasti huonontunut, ja on myönteistä, kuten ministeri Michel juuri sanoi, että presidentti Trajkovskin aloittamaa poliittista vuoropuhelua on jatkettu. Haluan kiittää presidentin yrityksiä, haluan kiittää presidentin tyyntä kunniallisuutta kriisin kohdatessa.
Kuten arvoisat jäsenet tietävät, Euroopan unioni on ollut alusta asti intensiivisesti mukana yrityksissä rajata ja lopettaa tämä konflikti. Kaikki me, jotka olemme jollain tavoin vastuussa tästä alueesta, olemme syvästi tietoisia vaarasta, jota sisällissotaan suistuminen entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa merkitsisi ei vain tuolle yhteisölle, mikä sinänsä olisi paha asia, vaan koko alueelle. Tehden yhteistyötä NATOn, ETYJin ja Yhdysvaltojen kanssa emme jätä yhtään kiveä kääntämättä etsiessämme loppua tälle konfliktille sekä yhteisesti hyväksyttyä tietä eteenpäin, joka perustuu vuoropuheluun ja poliittiseen ratkaisuun.
Yksi tämän kriisin piirre on ollut hyvin läheinen yhteistyö kansainvälisten järjestöjen ja elinten välillä, jota ei ole otettu mistään oppikirjasta, vaan on valittu siksi, että tiedämme, kuinka elintärkeää on, että ratkaisemme tämän ongelman yhtenäisesti ja yhdenmukaisesti. Emme ole vielä onnistuneet saamaan konfliktia päätökseen, mutta olemme ehdottomasti selvillä, että ainoastaan työskentelemällä yhdessä ja Skopjen kansainvaltaisesti valitun hallituksen kanssa onnistumme siinä.
Euroopan unionin puolesta johtavan roolin on tietenkin ja oikein ottanut hyvä ystäväni ja kollegani, EU:n YUTP:n korkea edustaja Javier Solana. Hän on käynyt Skopjessa lukuisia kertoja, ja olen ollut hänen mukanaan useilla noista vierailuista, samoin kuin käynyt omilla vierailuilla. Hän on työskennellyt ja työskentelee edelleen uupumatta rauhanomaisen ratkaisun puolesta; häntä on paikan päällä Skopjessa taitavasti tukenut väistyvän neuvoston puheenjohtajavaltion suurlähettiläs, Mark Dickinson, sekä komission edustuston päällikkö, José Pinto Texeira. Haluan erityisen lämpimästi kiittää häntä hänen rohkeudestaan, päättäväisyydestään ja viisaista neuvoistaan.
Kuten ministeri sanoi, yleisten asian neuvosto nimitti viikko sitten edustaja Léotardin Skopjessa paikalla asuvaksi Euroopan unionin edustajaksi toimimaan EU:n korkean edustajan alaisuudessa. Tapasin edustaja Léotardin viime viikolla ja lupasin hänelle Euroopan komission täyden tuen työssään. Olemme valmiita tekemään kaiken voitavamme, missä ja milloin tahansa. Aluksi edustaja Léotard toimii komission edustuston tiloissa Skopjessa.
Kuten arvoisat jäsenet tietävät, huhtikuussa entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia allekirjoitti vakaus- ja assosiaatiosopimuksen Euroopan unionin kanssa. Tämä sopimus sisältää Skopjen hallituksen tärkeitä sitoumuksia ihmisoikeuksien, myös vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisesta. On ensisijaisen tärkeää, että näitä sitoumuksia kunnioitetaan, ja haluamme kaikki nähdä pian tuloksia etnisten ryhmien välisestä vuoropuhelusta. Tämä on ainoa tie kestävään poliittiseen ratkaisuun.
Euroopan komissio antaa hyvin huomattavaa taloudellista tukea, 42 miljoonaa euroa CARDS-ohjelman kautta vuonna 2001. Suuri osa siitä edistää juuri sellaisten hankkeiden toteuttamista, jotka tukevat yhtä lailla albaanien kuin Makedonian slaavien yhteisöjä. Esimerkkinä voidaan mainita, ne 5 miljoonaa euroa, jotka olemme toimittaneet Kaakkois-Euroopan albaniankieliselle yliopistolle Tetovossa, varat väestönlaskentaan ja paikallishallinnon uudistukseen sekä pienten paikallisten infrastruktuurihankkeiden toimeenpanoon, mikä saa aikaan näkyviä parannuksia ihmisten elämässä ja heidän yhteisöissään.
Olemme tehneet hyvin selväksi, ja haluan tänään vielä toistaa, että me olemme valmiita tarjoamaan huomattavaa apua entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle, niin pian kuin osapuolet pääsevät poliittiseen sopimukseen. Toivon, että kaikki osapuolet pitävät tätä vakavana yllykkeenä työskennellä tulevina päivinä intensiivisesti ja rakentavasti edustaja Léotardin ja Yhdysvaltojen edustajan Pardewin kanssa. Olkoon se samalla yllyke laajentaa tulitaukoa ja pysäyttää molemmin puolin sotilaalliset toimet, jotka vaativat niin suuren hinnan poliittisesti, taloudellisesti ja menetettyinä ihmishenkinä. Tätä haluan korostaa. Parlamentti ei tule suhtautumaan myönteisesti komission tai minkään muun tahon ehdotuksiin käyttää enemmän rahaa jälleenrakentamisen ja kehityksen tukemiseen tai entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian talousarvion tukemiseen, jos samanaikaisesti rahaa, jota suoraan sanoen kenelläkään ei ole, käytetään uusiin pommeihin ja ohjuksiin, ja jos ei ole selkeästi nähtävissä poliittista ratkaisua ja kestävää tulitaukoa.
Kun FYROMin ulkoministeri raportoi neuvoston ulko- ja turvallisuuspoliittiselle komitealle Brysselissä perjantaina, hänellä on mahdollisuus puhua merkittävästä edistyksestä, koska vaihtoehto on suoraan sanoen liian kauhea ajateltavaksi. Ei ole liian myöhäistä välttää katastrofia, mutta se vaatii kaikkien entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kansalaisten rohkeutta vetäytyä kuilun reunalta. Se edellyttää kaikkien niiden, joilla on vaikutusvaltaa Kosovon kapinallisiin, vetävän heidät takaisin kuilun reunalta, ja se edellyttää Tiranan hallituksen maltillisen kannan jatkumista; hallituksen panoksesta haluan antaa varauksettoman kiitokseni.
Ei voi olla puhtaasti sotilaallista ratkaisua. Täytyy olla poliittinen ratkaisu, eikä se voi syntyä liian aikaisin.

Pack
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, pidämme Léotardin nimitystä sekä myös Badinterin puuttumista Makedonian asioihin myönteisenä. Uskon, että nämä kaksi Euroopan yhteisön edustajaa voivat saada siellä hyvää aikaan. Haluaisin kuitenkin komission jäsen Pattenin tavoin muistuttaa, että EU:n valtuuskunnasta on ollut jo vuosia itse paikalla todella suurta hyötyä, ja se on pyrkinyt aina ratkaisemaan asioita sovitellen. Meidän on oltava jatkuvasti paikalla, ei siksi, että haluaisimme perustaa protektoraatin, vaan siksi, että haluamme ilmaista toiveemme Makedonian valtion säilymisestä. Te tarvitsette välittäjää, ja olemme mielestäni nyt löytäneet sellaisen. En kuitenkaan usko, että voimme luopua siitä ajatuksesta, että myös NATOn olisi ehkä hyvä olla läsnä Makedonian tapahtumissa.
Tämänhetkinen taloudellinen sitoumuksemme itse paikalla oleviin rauhantahdon edellytyksiin ei ole sisäisiin asioihin puuttumista, kuten Makedoniassa ajatellaan. Emme voi toki jatkuvasti tuhlata veronmaksajiemme rahoja maahan, jossa rauhantahtoa ei vahvisteta rauhaan pyrkivin yhteisin toimin. Emme voi esimerkiksi rakentaa teitä ja infrastruktuuria, jos hallituksen joukot ja kapinalliset ostavat aseita. Minä korostan, että UCK toi rauhattomuudet maahan - siitä ei ole epäilystäkään. Jotta kansallissota voitaisiin estää, hallitus ei saa nyt antaa periksi UCK:n vaatimuksille, vaan sen on otettava huomioon Makedoniassa olevien vaaleilla valittujen albaanien jo vuosikausia esittämät vaatimukset ja etsittävä ratkaisuja yhdessä heidän kanssaan. Nämä ratkaisut eivät saa minun mielestäni kuitenkaan johtaa valtion jakamiseen etnisten rajojen mukaan. Makedonia on kaikkien kansalaistensa valtio, ja se on kirjattava myös perustuslakiin. Millekään väestöryhmälle ei saa myöntää minkäänlaista veto-oikeutta, sillä se vain hajottaa valtiota. Maan presidentti on kaikkien Makedonian kansalaisten presidentti, ja on kohtuutonta, jos albaanit vaativat veto-oikeuden myöntämistä albanialaiselle varapresidentille.
Jokaisella kansalaisella on oltava mahdollisuus käyttää omaa äidinkieltään. Vallan hajauttaminen sekä kaupunkien ja kunnallishallintojen vahvistaminen - mitä on suunniteltu jo kauan - on vihdoinkin pantava täytäntöön. Albaanien vaatima armeijan ja poliisin vallan hajauttaminen ei kuitenkaan vahvista maan yhtenäisyyttä, päinvastoin. Rauhantahtoa on lujitettava maltillisin ja oikeutetuin vaatimuksin. Euroopan unionin on huolehdittava naapurialueensa uudistuksesta ja sovinnosta. Emme voi toisin sanoen katsoa toimettomana, kun Makedoniassa alkaa näkyä merkkejä sisällissodan puhkeamisesta.
UCK:n kapinalliset kuljetettiin aseineen ilmastoiduilla busseilla Skopjesta Pohjois-Makedoniaan. Voitteko kuvitella, millaisen kuvan se antoi meidän toimistamme Makedoniassa? Siitä oli meille suurta vahinkoa, ja meitä erehdyttiin pitämään albaanipuolueen kannattajina. Makedonian tilanteen perusteella on enemmänkin kuin selvää, että meidän on vihdoinkin luotava yhteinen toimintasuunnitelma Balkanin-politiikassamme, sillä tämä ongelma voidaan ratkaista ainoastaan Kosovon kanssa yhteisellä strategialla.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, meidän ryhmämme pysyy selkeässä kannassaan. Perustuslaki ja myös Makedonian / entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian todelliset yhteiskunnalliset olot on mukautettava nykyaikaisen monikansallisen valtion tarpeisiin. Kansalaisten yksilöllisten oikeuksien on oltava etusijalla perustuslaissa, ja yhteisiä etnisiä oikeuksia on myönnettävä vain sen verran kuin on välttämätöntä - siksi esimerkiksi albanialaisen varapresidentin veto-oikeuttakaan ei pidä hyväksyä.
Näitä asioita on kehitettävä ennen kaikkea demokratian puitteissa ja demokraattisin keinoin. Väkivalta ei ole Makedoniassa, demokraattisessa valtiossa, välttämätöntä eikä hyväksyttävää, vaan pikemminkin vahingollista, ja se pilaa maineen ennen kaikkea albaaniväestöltä, jonka oikeuksia me hyvin vakaumuksellisesti puolustamme. Jos tämä on neuvostolle ja komissiolle ilmeinen ja itsestään selvä asia, muutama asia ihmetyttää. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, parlamentilla on oikeus saada vastauksia muutamiin kysymyksiin.
Ensinnäkin: miten EU:n edustajaksi voitiin valita François Léotard, jonka ensimmäiset lausunnot ovat jo ristiriidassa näiden periaatteiden kanssa ja joka on asettanut terroristit tasavertaiseen asemaan hallituksen kanssa? Eikö hänelle tiedotettu neuvoston yhteisestä kannasta?
Toiseksi: Kosovon UCK riisuttiin muka aseista. Mistä nämä aseet sitten ovat peräisin? Kysehän ei ole vain muutamasta Kalasnikovista, joita voi ostaa toreilta. Amerikka ja amerikkalaiset piirit ovat kiinnostuneita asetoimituksista.
Kolmanneksi: terroristit onnistuivat vetäytymään aseineen Makedoniasta. Eikö pitäisi jo huomata, mistä nämä aseet ovat peräisin?
Neljänneksi: miten suunniteltu aseistariisuminen voi onnistua, jos aseet on jo viety pois Makedoniasta? Onko sen tarkoitus onnistua siellä yhtä hyvin kuin Kosovossa? Siinä oli muutama kysymys, ja minun täytyy kriittisesti huomauttaa, että lähestymme tietoisesti tai epätietoisesti hieman naiivisti todellisuutta, nimittäin pienen ääriryhmän todellisuutta, ja tuon ryhmän toiminnan rahoittaa kaikesta päätellen albaanivähemmistö, joka ei ollut valmis rahoittamaan Tetovon yliopistoa mutta joka antoi kuitenkin rahaa aseisiin tekemällä yhteistyötä osittain rikollisten järjestöjen kanssa.
Pienen ääriryhmän tihutöiden lopettamisen pitäisi olla nyt albaaniväestön ja sen edustajien tärkein tavoite. Neuvoston ja komission on tehtävä oma osuutensa. Emme missään nimessä hyväksy valtioiden tai rajojen muuttamista väkivallan keinoin. Hallitusten ja parlamentin valitut edustajat, niin albanialaiset kuin slaavilais-makedonialaisetkin, tarvitsevat tukeamme, neuvojamme ja kannustustamme. Väkivaltaiset ryhmät meidän on sen sijaan tuomittava selvästi ja yksiselitteisesti.
Jos komission jäsen tarkoitti, ettemme halua antaa rahaa aseisiin, sitten asia on kunnossa. Emme halua rahoittaa varsinkaan aseita, joita ääriryhmät käyttävät levottomuuksien synnyttämiseen demokraattisissa valtioissa.

Esteve
Arvoisa puhemies, Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmässä työskentelemme sen yhteisen kannan parissa, josta äänestämme klo 12. Olemme selkeästi väkivallan tuomitsemisen ja vuoropuhelun tukemisen kannalla, ja ennen kaikkea sen kannalla, että lyhyen aikavälin ponnistelut, kuten välittäjän nimittäminen ja Traikovskin suunnitelma, olisivat välittömiä toimenpiteitä On myös tärkeää, että keskipitkän aikavälin ponnistelut ja unionin vastuu tällä alueella - yhteistyösopimus on ehdottoman tärkeä tekijä - edistyvät myönteisesti.
Haluaisin käyttää puheenvuoroni kahteen täydentävään näkökulmaan siitä, mitä EJTM:ssä tapahtuu ja mikä selvästi vaikuttaa Euroopan unioniin. Ensimmäinen näkökulma on se, että Euroopan unionin ulkoinen kuva on tuskin koskaan aikaisemmin ollut niin kovalla koetuksella, kuin mitä se on ollut Balkanin yhtämittaisten kriisien aikana, ja tilanne jatkuu samanlaisena. Vaikka korkean tason edustaja Solanan nimittämisen jälkeen asioissa on tapahtunut oleellinen parannus, kuten esimerkiksi hänen toimintansa ja yhteistyönsä komission jäsen Pattenin ja neuvoston kanssa, on ilmeistä, että meidän täytyy kohdistaa kaikki tahtomme ja ponnistuksemme siihen, että toimintamme olisi tehokasta ja että poliittinen vaikutusvaltamme olisi turvattu, koska panemme paljon alttiiksi unionin ulkoisen kuvan vuoksi, mikä on tänään tullut selväksi neuvoston puheenjohtaja Verhofstadtin, komission jäsen Pattenin ja neuvoston puheenjohtaja Michelin puheenvuoroissa.
Toinen tärkeä vaikutus Euroopan unionille - jota ei ole mainittu ja joka on epäsuora, mutta hyvin tärkeä - on laajentumisprosessin vaikutus. Vaikka asiantila on tilapäinen, EJTM:n lähinaapurit - siis Bulgaria tai Romania - ovat maita, joilla on suurimmat vaikeudet saavuttaa laajentumisen ja neuvottelujen vaatima riittävä taloudellinen kehitys. Uskon, että tämä naapuruus vaikuttaa kielteisesti ja johtaa ristiriitoihin monissa asioissa - ei ainoastaan taloudellisissa - ja se myös vaikuttaa hyvin suorasti näihin maihin kohdistuviin suoriin investointeihin. Uskon, että meidän ja valtioidemme toimiessa välittäjinä tämä täytyy ottaa tarkasti huomioon, koska sellaiset maat kuten esimerkiksi Bulgaria ovat vaikuttaneet hyvin myönteisellä tavalla alueen tasapainoon.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, aloitan kiittelemällä Euroopan unionin, neuvoston ja komission tähänastista väliintuloa. Kannat ovat olleet yhtenäisiä - asian laita on ollut aikoinaan toinenkin Balkanin ollessa kyseessä - ja vaikutusvaltaa on käytetty oikeutetusti väkivallan käytön huomattavaan hillitsemiseen, ja painopiste on ollut poliittisen ratkaisun löytämisessä.
Kaksi huolenaihetta minulla kuitenkin on.
Toinen niistä koskee EU:n avun ja puolueiden rakentavan roolin välistä yhteyttä. Tässä vaaditaan erityistä tarkkuutta. Apu ei tietenkään ole itsestään selvää. Mutta - ja tämä on komissiolle osoitettu kysymys - vedämmekö pois Tetovossa sijaitsevalle Albanian kieliyliopistolle annettavan apumme, jos meitä ei miellytä Albanian puolueista muodostettu hallitus, ja pysäytämmekö pienimuotoisen infrastruktuurin rakentamisen, jos Makedonian puolueiden kompromissit eivät meitä miellytä? Minä olisin tässä asiassa hyvin varovainen. Kannatan painostusta, kannatan EU:n väliintuloa, mutta vastustan epämääräisiä uhkauksia. Varsinainen komissiolle osoitettu kysymykseni kuuluukin, koskeeko tämä yhteys uutta apua, niin kuin olin komission jäsenen sanoista ymmärtävinäni, vai koskeeko se myös nykyistä apua. Toisin sanoen, tuleeko joskus hetki, jolloin Euroopan komissio sanoo: puolueiden muodostamat yhteenliittymät eivät miellytä meitä, ja siksi me lopetamme koko apumme tai osia siitä?
Toinen huolenaiheeni on sopimuksen aikaansaaminen. Sanottiin, että sotilaallinen läsnäolo toteutuu vasta, kun on saatu aikaan sopimus hallituksen sisällä ja kapinallisten kanssa, mutta juuri tämä viimeksi mainittu asia on minusta ongelmallinen. Sillä erityisedustaja Léotard, jonka nimen jäsen Swoboda jo mainitsikin, oli sanonut jo ennen kuin hän pääsi paikan päälle, että kapinallisten kanssa pitäisi neuvotella. Maailma osoittautui liian pieneksi. Oli vähällä käydä niin, että erityisedustaja Léotardia ei olisi päästetty Makedoniaan lainkaan. Mutta jos hallitus ei halua neuvotella kapinallisten kanssa, kuka siellä sitten neuvottelee kapinallisten kanssa? Osallistuuko komissio tähän kulissien takana tai onko komissio osallistunut neuvotteluihin? Onko neuvosto mukana? Jonkun on luotava yhteys hallituksen ja kapinallisten välille. Minäkään en tunne mitään sympatiaa kapinallisia kohtaan, minusta heidän pitää lopettaa väkivallan käyttö - mutta sopimus, johon ei sisälly sopimusta kapinallisten kanssa ei ole mikään sopimus, oli se meistä mukavaa tai ei. Hallituksen kanssa tehdyn sopimuksen ja kapinallisten kanssa tehtävän sopimuksen väliltä puuttuu siis yhteys. Kysymykseni neuvostolle ja komissiolle kuuluu: kuka olisi valmis luomaan sen yhteyden?

Papayannakis
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa teille, että ryhmämme on ylivoimaisesti FYROM:in yhtenäisyyden ja demokratisoinnin puolesta ja ennen kaikkea kaikkien siellä asuvien ihmisten, kaikkien kansalaisten oikeuksien turvaamisen puolesta. Olemme sanoneet sen usein, mutta ilmeisesti meihin ei luoteta ollenkaan. Ja ihmettelenkin, mikseivät alueen asukkaat luota Euroopan unioniin.
Kollegat ovat esittäneet esimerkkejä, kuten UCK:n aseet, sissien kuljetukset ilmastoiduissa busseissa NATOn saattamina, jotta he voisivat jatkaa sotaa muilla alueilla, Léotardin julistukset jne. Onkohan kyseessä jokin kömmähdys vai harkittu julistus? Ja nyt saimme kuulla teidän, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pyrkivän sissien kanssa "vähimmäiskontaktiin" - näin sen kuulin - päästäksemme poliittiseen ratkaisuun. Eikö Robertson juuri muutama päivä sitten kutsunut näitä rikollisiksi? Mihin hän on hävinnyt? Kuulimme teidän vetoavan Badinteriin. Mitkä ovat hänen kantansa? Mikäli muistan lukeneeni lehdistä oikein, Badinter ei kannata kahden erillisen kansakunnan valtiota. Tuetteko te sitä? Komission jäsen Patten kuului sanovan, ettei rahaa anneta ennen poliittisen ratkaisun löytymistä. Olemme siis riippuvaisia sissien poliittisesta tahdosta.
Nämä kaksi osapuolta eivät ole tasasuhtaiset. Se on valitettavaa. Omista syistään sissit eivät halua Euroopan unionin ja NATOn puuttuvan asioihin laillisen hallituksen tukemiseksi ja kehottavat näitä selvittämään asiat keskenään. Se ei ole tasapuolista. Kävin Skopjessa ja keskustelin siellä, en suinkaan sissien, vaan laillisten albaanipuolueiden kanssa, ja minulle sanottiin, etteivät he halua enemmistöperiaatetta suurissa kysymyksissä. Sillä ei ole merkitystä, aikooko joku varapresidentti käyttää tätä veto-oikeutta vai säädetäänkö sille joku muu menettelytapa perustuslaissa. Tämä suunta johtaa valtion hajoamiseen. Euroopan unionilta tarvitaan siis lujempaa, vakavampaa ja uskottavampaa tukea tämän valtion yhtenäisyydelle ja demokratisoinnille - nämähän kulkevat käsi kädessä. Muussa tapauksessa epäonnistumme jälleen kerran Balkanilla, eikä se olisi ensimmäinen kerta!

Sakellariou
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Patten, haluaisin ensin esittää tyytyväisyyteni sekä myös onnitteluni yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle ja komission jäsen Pattenille, sillä YUTP:n ääriviivat ovat mielestäni hahmottumassa tämän konfliktin ratkaisuyrityksen myötä.
Komission jäsen Patten puhui vastuustamme Makedonian kysymyksessä. Arvoisa komission jäsen, haluaisin mennä askelen pitemmälle ja kertoa, mikä meni pieleen. Tässä tapauksessa jäi minun mielestäni toteutumatta kaksi päätöslauselmassa 1244 mainittua asiaa: Kosovon UCK:n aseista riisuminen ja Kosovon UCK:n lakkauttaminen. Kumpaakaan näistä ei ole tehty. UCK:lle on päinvastoin luotu rakenteita, joita sillä ei aikaisemmin ollut!
Syyllinen on kyllä selvillä, sillä YK:n pääsihteerin valtuutettu ei täyttänyt velvollisuuksiaan - Bernard Kouchner on miehen nimi. Tämä tosiasia meidän on sanottava ääneen. Emme voi siksi vain tarjota apuamme konfliktin ratkaisussa, vaan olemme myös velvollisia korjaamaan virheemme.
NATOn toimintavalmius on ilahduttavaa. UCK:n terroristien aseistariisuminen oikeuttaa minut kutsumaan heitä heidän oikealla nimellään: he ovat terroristeja ja rikollisia eivätkä mitään kapinallisia! Nämä UCK:n terroristit on riisuttava aseista, ja NATO on tarjoutunut tekemään sen. Ihmettelen vain, miksi meidän pitää lähettää alueelle näissä olosuhteissa nyt 3 000 uutta sotilasta, kun olisimme voineet riisua nämä rikolliset aseista jo Kosovossa ja lakkauttaa heidän järjestönsä.
Olen jäsen Packin ja muiden puhujien kanssa samaa mieltä siitä, ettei NATOn jatkuva läsnäolo saa missään tapauksessa johtaa maan jakamiseen etnisten rajojen mukaan eikä se saa läsnäolollaan ja vain hyvää tarkoittaen auttaa vahvistamaan tätä jakautumista. NATOlla on oltava Makedoniassa aivan konkreettinen tehtävä, nimittäin ainoastaan aseista riisuminen.

Frahm
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että meidän on muistettava, miten monietninen Makedonian kansa selviytyi Kosovon konfliktista. Se vastaanotti lähes neljännesmiljoona pakolaista, mikä on erittäin suuri määrä, kun otamme huomioon miten pienestä kansasta on kyse. Sitä emme saa unohtaa nyt, kun tilanne Makedoniassa on näin paha. Mielestäni meidän on myös on pantava merkille, että Albanian albaaniväestö ei osallistu tähän konfliktiin. Se johtuu todennäköisesti siitä, että heidän mielestään rauha saattaa avata heille mahdollisuuksia tulevaisuuden kannalta. He voivat nähdä mahdollisuuden taloudelliseen kehitykseen, he voivat nähdä mahdollisuuden kehitykseen, demokraattiseen kehitykseen. Koko tämä alue tarvitsee sellaista kehitystä. En voi olla muistuttamatta siitä, kuinka helppoa NATO-maiden ja monien EU:n jäsenvaltioiden oli hankkia rahaa silloin, kun kyse oli entisen Jugoslavian pommittamisesta. Missä on sama tahto löytää rahaa nyt, kun alueella tarvitaan jälleenrakentamista sekä taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen parantamista? Tämä on koko rauhanprosessin ydin. Kyse on varojen löytämisestä, koska silloin löydetään myös keinot.

Katiforis
Arvoisa puhemies, olemme erityisen huolestuneita siitä, että maassa, jolla on yhteinen raja oman maani kanssa, jatkuvat aseelliset yhteenotot samaan aikaan, kun intensiivisiä neuvotteluja käydään nimenomaan niiden erimielisyyksien lopulliseksi sopimiseksi, jotka ovat aiheuttaneet nämä yhteenotot. Kansojen erottaminen ja sulkeminen jonkin sodan tai vallankumouksen jälkeen linnoitettujen rajojen taakse, joita kukaan ei pidä lopullisina, niin että nämäkin lopulta saavat aikaan uusia konflikteja, kuuluvat kuitenkin Balkanin alueen historiaan. Etnisiä puhdistuksia on käytetty vuosisatojen ajan näiden ratkaisujen läpiviemiseksi.
Se, mitä naapurimaassamme tapahtuu, on ikivanhan kaavan toistoa, päätekijänä tällä kertaa järjestäytyneet aseistetut albaaniääriainekset, jotka, kuten aina, käyttävät hyväkseen lukuisten mutta aseettomien maanmiestensä usein oikeutettua kansallista tyytymättömyyttä yllyttääkseen heitä tuhoamaan muita kansallisuuksia. Euroopan unioni, joka on alueen historiassa viimeksi ilmaantunut tekijä, tukee tiettyjä periaatteita, jotka onnistuessaan vapauttavat alueen tästä historian painajaisesta.
Jotta nykyiset Euroopan tason ratkaisut olisivat päteviä, on eri kansallisuuksista koostuvat kansat saatava luopumaan toistensa erottelusta ja rajojen taakse sulkemisesta ja suostuttava elämään yhdessä yhteisessä valtiossa. Tätä valistunutta periaatetta koetellaan tällä hetkellä kahdessa maassa laajemmalla alueella, entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa sekä Kyproksessa. Eurooppalaistyyppisestä ratkaisusta saatava hyöty näille kansoille olisi mittaamaton. Kuitenkin edellytetään luopumista aseellisen voiman käytöstä historiallisen kehityksen pakotuskeinona, ja tässä kohtaa Euroopan unioni ei ole kunnostautunut, ei Kyproksen tapauksessa eikä entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian tapauksessa. Se ei ole osoittanut päättäväisyyttään niille, jotka turvautuvat väkivaltaan, tai sitten se osoittaa päättäväisyyttään yksipuolisesti. Väkivallasta ei päästä eroon konferensseilla, puheilla eikä vierailuilla, etenkin kun niitä seuraa kansainvälisten velvoitteiden rikkominen. Se ei onnistu alistumalla vanhojen siirtomaavaltojen houkutuksiin ja pitämällä tiettyjen kansallisuuksien sotilaita suosikkeina. Vaikuttaa siltä, että NATO käyttäytyy ikään kuin albaanisotilaat olisivat muuttumassa alueen gurkhiksi.
Kosovoon intervention tehneiden asevoimien oli tarkoitus riisua UCK aseista. Sitä ne eivät ole tehneet. Niiden piti asettaa Kosovon ympärille turvallisuusvyöhyke. Sitä ne eivät ole tehneet tai ovat tehneet sen yksipuolisesti serbien kustannuksella ja sallivat UCK:n liikkua paikasta toiseen valvomatta. Tiedetään, että UCK saa tukea myös huumekaupasta ja keräyksistä, joita tehdään maissamme. Lehdissä on kirjoitettu, että Yhdysvaltojen hallitus on jäädyttänyt UCK:ta rahoittavat albanialaiset tilit. Euroopan maat eivät ole tehneet mitään sellaista. Kuinka voimme odottaa aseellisen väkivallan loppuvan ja menettävän arvovaltansa kansojen silmissä, kun sallimme suosikkisotilaat Jugoslavian tapauksessa tai maata 30 vuotta miehittäneen armeijan Kyproksen tapauksessa?
Ja niin kauan kuin emme osoita välttämätöntä päättäväisyyttä, on tekopyhyyttä sanoa paikan päällä keskenään tappeleville kansoille, että he ovat itse vastuussa tragedioistaan. He ovat vastuussa, arvoisa komission jäsen, mutta me olemme myös yhtä lailla vastuussa Balkanilla jälleen heränneestä historiallisesta painajaisesta.

Swoboda
Ymmärrän, ettei ajankohdan takia neuvoston puheenjohtaja ole vastaamassa. Monet ryhmät tunsivat vakavaa huolta aseista Balkanilla ja aseidenriisunnan puuttumisesta siellä. Vaikka neuvoston puheenjohtaja ei voikaan antaa vastausta tänään, toivon, että hän ottaa vakavasti kaikkien ryhmien huolenaiheet ja vie ne neuvoston käsiteltäviksi. Tämä on pysyvä eikä ainoastaan paikallinen ongelma.

Michel
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vastaan hyvin nopeasti kaikkiin esitettyihin kysymyksiin.
Ensiksikin puheenjohtajavaltion on taattava Euroopan unionin vahvempi läsnäolo alueella. Tässä suhteessa entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia kuuluu kokonaisvaltaisen tavoitteemme soveltamisalaan unionin ulkopoliittisen toiminnan avoimuuden ja tehokkuuden lisäämiseksi. Kuten te, mekin pahoittelemme etnisiä jännitteitä, jotka vaikuttavat jopa hallituksen rakenteisiin.
Aseidenriisunta tapahtuu tällä hetkellä vapaaehtoisesti NATOn valvonnassa. Etusijalle on kuitenkin asetettava, kuten komission jäsen Patten totesi, poliittisen vuoropuhelun uudelleen käynnistäminen.
Mitä tulee kriisin vaikutuksista laajentumiseen, haluaisin muistuttaa tässä yhteydessä Zagrebissa käynnistetystä prosessista Balkanin alueen eurooppalaistamiseksi neuvottelusopimukseen pääsemiseksi. Jäsen Lagendijk tiedusteli minulta, oliko yhteydenottoja olemassa ja miten ne oli järjestetty. Sanon teille vain seuraavan asian. Neuvottelusopimukseen pääseminen edellyttää kaikenlaisia yhteydenottoja ja mahdollisuuksia niiden solmimiseen kapinallisten kanssa, ja niistä päättävät luonnollisesti, jäsen Lagendijk, neuvottelun vastuuhenkilöt.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa ministeri, vastauksistanne.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
  

Mayer, Hans-Peter
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, eräs ajankohtainen asia: meillä on kaikki vierailijaryhmät, ja olemme iloisia, jos luoksemme, esimerkiksi tänne täysistuntoon, tulee paljon EU:n kansalaisia. Me tiedämme kuitenkin, että 50 vierailijalle on vaikea löytää hotellia. Vierailijoiden on siksi majoituttava hotelleihin, jotka sijaitsevat Strasbourgin ulkopuolella. Ilman muuta haluamme luoda läheisyyttä kansalaisiin ja saada aikaan henkilökohtaista keskustelua unionin kansalaisten ja parlamentin jäsenten välillä. Se onnistuu joko siten, että kansalaiset vierailevat Euroopan parlamentissa tai siten, että kansanedustajat matkustavat vierailijoiden luo hotelliin ja puhuvat siellä heidän kanssaan.
Me parlamentin jäsenet matkustamme Chileen, ..... Etelä-Afrikkaan ......
(Puhemies keskeytti puhujan..)

Puhemies
Katson, että kyse on menettelyä koskevasta esityksestä, mutta annan teille tällä hetkellä vain minuutin pituisen puheenvuoron.

ÄÄNESTYKSET
Maes
Ennen kuin tästä asiasta äänestetään, arvoisa puhemies, haluan nimittäin kertoa teille, että koska asiat ovat sujuneet niin hyvin, olen valmis peruuttamaan tarkistukseni, jotka koskevat jalkaväkimiinoja ja pyytämään, että kiinnitettäisiin ensisijaisesti huomiota helppokäyttöiseen biologiseen miinojen vastaiseen toimintaan. Haluaisin kovasti käydä komission kanssa lisäneuvotteluja, mutta en enää pidä kiinni yksittäisestä tarkistuksesta sillä ehdolla, että voimme puhua asiasta vielä myöhemmin.
(Parlamentti hyväksyi yhteisen kannan.)
Yksinkertaistettu menettely - Menettely ilman mietintöä
Muutettu ehdotus neuvoston asetukseksi jalkaväkimiinojen vastaisesta toiminnasta muissa kolmansissa maissa kuin kehitysmaissa (KOM(2000)0880 - C5-0053/2001 - 2000/0062(CNS) (ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Ehdotus neuvoston direktiiviksi rehukasvien siementen, viljakasvien siementen ja siemenperunoiden pitämisestä kaupan annettujen direktiivien 66/401/ETY, 66/402/ETY ja 66/403/ETY muuttamisesta (KOM(2001) 186 - C5-0163/2001 - 2001/0089(CNS)) (maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Randzio-Plathin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö Euroopan keskuspankin antamasta suosituksesta neuvoston asetukseksi Euroopan keskuspankin soveltamista vähimmäisvarannoista 23 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2531/98 muuttamisesta (EKP(2001) 2 - C5-0141/2001 - 2001/0805(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Heaton-Harrisin laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksesta nro 6/2000 yhteisön korkotukien myöntämisestä Euroopan investointipankin väliaikaisen lainajärjestelmän yhteydessä antamille pk-yritysten lainoille sekä komission vastauksista ja erityiskertomuksesta nro 3/99 komission suorittamasta korkotukien hallinnoinnista ja valvonnasta sekä komission vastauksista (C5-0023/2001 - C5-0158/2001 - 2001/2015(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Lehnen laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0237/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston yhtiöoikeudelliseksi direktiiviksi julkisista ostotarjouksista (C5-0221/2001 - 1995/0341(COD))
Ennen äänestystä

Lehne
Arvoisa puhemies, pyydän lyhyen puheenvuoron, koska haluaisin äänestysluetteloissa olevien erilaisten tietojen vuoksi selvittää, että niiden, jotka haluavat noudattaa esittelijän mielipidettä, on kannatettava tässä tapauksessa mietinnön hylkäämistä. Esittelijän mielipidettä edustavien on siis äänestettävä tätä mietintöä vastaan.

(Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan yhteistä ehdotusta koskevan äänestyksen jälkeen puhemies viittasi työjärjestykseen todettuaan äänten menneen tasan).
Puhemies. Noudatamme tässä arkaluonteisessa tilanteessa tarkasti työjärjestystä, kuten aina.
Kyse on 128 artiklan 2 ja 3 kohdasta, jossa todetaan, että äänten mennessä tasan äänestettäessä esityslistasta kokonaisuudessaan tai kohta kohdalta äänestettävästä ehdotuksesta, teksti katsotaan hyväksytyksi, mutta että "kaikissa muissa tapauksissa teksti tai ehdotus katsotaan hylätyksi äänten mennessä tasan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta määräenemmistöä edellyttävien artiklojen soveltamista". Tämä on minusta täysin selvä asia.
(Voimakkaita suosionosoituksia)
Tämä on minusta päivänselvää.
Onko vastalauseita?

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, tässä tilanteessa minun on esitettävä teille henkilökohtainen kysymys. Mutta jos osallistuitte tähän äänestykseen, en esitä kysymystäni. Osallistuitteko tähän äänestykseen?

Puhemies
Ei, jäsen McMillan-Scott, en äänestänyt. Toimin sitä paitsi kuten kaikki minua edeltäneet puhemiehet, jotka ovat viisaasti äänestäneet aina vain erittäin poikkeuksellisissa olosuhteissa, mutta eivät kuitenkaan ongelmista, joista parlamenttimme on näin eri mieltä.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, sovittelukomitea on sitä mieltä, että parlamentin puheenjohtajan tulisi äänestää tästä asiasta
(Vaihtelevia reaktioita)
... ja mikäli hän olisi niin tehnyt, olisi sovittelumenettelyä jatkettu. Uskon, että tämä on asian ydin.
(Vaihtelevia reaktioita)

Puhemies
Jäsen McMillan-Scott, voitte aivan hyvin ajatella, etten toiminut oikein. Pohdin asiaa hyvin tarkasti tätä ennen. En sulkenut ulkopuolelle mahdollisuutta, että joutuisin tähän tilanteeseen. Toimin omantuntoni mukaan. On hyvin mahdollista, että toimin väärin, mutta asia on nyt näin.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, jokainen puhemies saa itse päättää, äänestääkö hän vai ei. Se on teidän ratkaisunne. Tulos on täysin selvä. Mietintö ei saanut enemmistöä taakseen, eikä meidän pitäisi kyseenalaistaa tulosta. Sehän vähentäisi parlamentin päätöksen tehokkuutta.

Puhemies
Huomautan sitä paitsi McMillan-Scottille, että hän arvioi etukäteen, miten olisin äänestänyt.

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhemies Fontaine, käännyn erityisesti teidän puoleenne. Minähän en kuulu niihin parlamentin jäseniin, jotka suovat teille täällä yleensä paljon ilon hetkiä, mutta tänään haluaisin kiittää teitä erityisesti, sillä te olette tehnyt mielestäni kaksi hienoa asiaa. Annoitte ensinnäkin jäsen McMillan-Scottille oikean vastauksen. Onnittelen teitä siitä.

Toiseksi, te tarkistitte asian työjärjestyksestä. Lainasitte työjärjestyksen tekstiä ja poistitte siten kaikki epäilykset, ja totesitte sen jälkeen, että teksti on hylätty äänestyksen perusteella. Toimitte niin kuin kunnollista työtä tekevän puhemiehen kuuluukin. Haluaisin kiittää teitä siitä.
(Suosionosoituksia)

Cox
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi teiltä ja kollegoiltani, jos pyytämällä puheenvuoroa koettelen kärsivällisyyttänne, mutta koska olette sallinut sen muillekin, haluaisin ilmaista kantani hyvin lyhyesti.
Kunnioitan täysin henkilökohtaista valintaanne. Mitä tulee äänestykseen, olette antanut oikean tulkinnan. Pidän tätä tulosta täysin valitettavana, mutta kaikkien on demokraatteina elettävä oikeudenmukaisen prosessin mukaisesti. Liberaalidemokraattisen ryhmän puolesta haluaisin esittää Euroopan komissiolle kysymyksen. On selvää, että ehdotetussa muodossaan direktiivi julkisista ostotarjouksista (yritysostodirektiivi) on tänään kaatunut. Tämä on niin perustavanlaatuinen ja tärkeä asia, että toivon, ettemme luovu yrittämästä tämän vaikeuden vuoksi. Meidän on opittava tästä vaikeudesta, ja kehotankin komissiota mahdollisimman pian kaksinkertaistamaan ponnistuksensa uuden ehdotuksen saamiseksi, jotta voimme viedä Lissabonissa sovittua uudistusta eteenpäin. Emme voi antaa parlamentista sellaista signaalia, ettemme ole kiinnostuneita perustavanlaatuisesta talouden dynamiikasta Euroopan unionissa. Neuvosto ja komissio voivat auttaa meitä tässä.

Puhemies
Komissio kuuli hyvin puheenvuoronne, jäsen Cox.
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0227/2001) neuvoston 23 päivänä maaliskuuta 2001 vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä sähkön sisämarkkinoilla (5583/1/2001 - C5-0133/2001 - 2000/0116(COD)) (esittelijä: Rothe)
Ennen äänestystä

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa ennen muita kollegoja ja ensiksi haluaisin sanoa väitteestänne, että kyse ei ole omasta henkilökohtaisesta tavastanne, sillä me muut puhemiehet noudatimme samaa linjaa aikaisemmin, sekä puhemies Hänsch että minä. Mielestäni on ehdottoman tuomittavaa, että on olemassa eräänlainen poliisivalvonta siitä, kuinka kollegat äänestävät. Äänestämien on yksilöllinen ja henkilökohtainen oikeus.
En halua suunnata sanojani tästä direktiivistä ainoastaan komissiolle vaan myös neuvostolle. Se on teknisesti monimutkainen direktiivi; ei voida esittää, että parlamentti olisi ilman vastuuta oikeuksiemme noudattamisesta. Olemme työskennelleet (te itse esittelijänä aiemmin) sen parissa ja se opetus, jonka komission ja neuvoston täytyy tänään saada on, että jos on olemassa parlamentin kaksi käsittelyä ja sovittelu, parlamentti on myös otettava huomioon sellaisissa asioissa, joissa huolimatta siitä, että olemme tarjonneet monia sovintomahdollisuuksia, olemme neuvoston ja komission taholta törmänneet muuriin.

Puhemies
Annan nyt puheenvuoron esittelijä Rothelle, joka haluaa esittää lyhyen menettelyä koskevan ilmoituksen.

Rothe
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia, että annoitte minulle lyhyen puheenvuoron. Sekaannuksia välttääkseni haluaisin vain äkkiä selventää, että lukuun ottamatta tarkistuksia 2 ja 4 tarkistukset 1-11 ovat jo kompromisseja, jotka saatiin aikaan neuvoston kanssa jo nyt ennen toista käsittelyä - tavallaan epävirallisella sovittelumenettelyllä. Pyytäisin teitä todellakin kannattamaan tätä tekstiä, koska yhteistä kantaa saatiin mielestäni parannettua huomattavasti.

Puhemies
Kiitän teitä, jäsen Rothe.
Tarkistuksesta 11

Beysen
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teitä kiinnittämään hetkeksi huomiota välttämättömään kielelliseen korjaukseen. Tarkistuksen 11 viimeisen lauseen hollantilaista käännöstä on muutettava. Siinä lukee nyt: "indien de hiërarchie hierdoor werd ondermijnd" (jos sen edistäminen heikensi käsittelyhierarkiaa). Oikea käännös englannista olisi: "indien deze hiërarchie zou worden ondermijnd" (jos sen edistäminen heikentäisi käsittelyhierarkiaa).

Puhemies
Selvä, merkitsemme tämän huolellisesti muistiin.
2 artiklan b alakohdasta

Korhola
Arvoisa puhemies, asiani on samanlainen. Pyytäisin, että pöytäkirjassa otettaisiin huomioon virhe Rothen mietintöön liittyvän yhteisen kannan suomennoksessa. Määritelmiä koskevan 2 artiklan b alakohdan tulisi kuulua seuraavasti: "biomassalla maataloudesta, kasvi- ja eläinaineet mukaan lukien, metsätaloudesta ja niihin liittyvästä teollisuudesta peräisin olevien tuotteiden, jätteiden ja jätetuotteiden biohajoavaa osaa sekä teollisuus- ja yhdyskuntajätteiden biohajoavaa osaa". Nyt siis tuo sana "tuote" on jäänyt suomenkielisestä versiosta pois. Muissa kieliversioissa en ole havainnut puutetta tässä kohdin.

Puhemies
Hyvä on. Kiitos, että ilmoititte meille asiasta.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Karasin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0220/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työeläkelaitosten toiminnasta (KOM(2000) 507 - C5-0596/2000 - 2000/0260(COD))
Ennen äänestystä tarkistuksesta 118

Karas
Arvoisa puhemies, kiitoksia puheenvuorosta. Haluaisin ensin huomauttaa, ettei tarkistus 118 korvaa tarkistusta 46 vaan että molemmista on äänestettävä. Toiseksi, ehdottaisin tarkistukseen 118 sen sanamuotoa muuttavaa suullista tarkistusta, jos se vain hyväksytään. Jos tämä tarkistus hyväksytään, voisin kannattaa tarkistusta 118. Muutos on seuraava: sana exemption korvataan sanalla this restriction, ja kohdan after legal personality perään lisätään only apply to the institutions responsible for the administration and management of such IORPs, if this restriction cannot be enforced under relevant national law against IORPs without legal personality.
Voisin suositella tämän tarkistuksen kannattamista, mikäli tämä suullinen tarkistus hyväksytään - tarkistuksen esittäjän kanssa siitä on jo sovittu.
(Parlamentti oli samaa mieltä suullisen tarkistuksen huomioonottamisesta.)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Ettlin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0211/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi neuvoston direktiivin 79/267/ETY muuttamisesta henkivakuutusyrityksiä koskevien solvenssimarginaalivaatimusten osalta (KOM(2000) 617 lopull. C5-0557/2000 - 2000/0249(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Ettlin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0212/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi neuvoston direktiivin 73/239/ETY muuttamisesta henkivakuutusyrityksiä koskevien solvenssimarginaalivaatimusten osalta (KOM(2000) 634 lopull. C5-0558/2000 - 2000/0251(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Fleschin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0226/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi .eu-aluetunnuksen toteuttamisesta Internetin nimijärjestelmässä (KOM(2000) 827 - C5-0715/2000 - 2000/0328(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys 15. ja 16. kesäkuuta 2001 pidetyn Göteborgin Eurooppa-neuvoston tuloksista
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Randzio-Plathin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0225/2001) Euroopan keskuspankin vuoden 2000 vuosikertomuksesta (C5-0187/2001 - 2001/2090(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Maatenin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0222/2001) keinoista taloudellisten toimijoiden tukemiseksi euroon siirtymisessä (2000/2278(INI))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)Äänestysselitykset
Lehnen mietintö (A5-0237/2001)

Imbeni
Arvoisa puhemies, annan ensimmäistä kertaa äänestysselityksen, joka perustuu sovittelukomitean päätökseen hyväksyä parlamentin tasaäänin hylkäämä yritysostotarjouksia koskeva direktiivi. Tavallaan olen pettynyt, sillä olisin toivonut direktiiville yhtä puoltavaa ääntä. Päällimmäisenä tunteenani on kuitenkin suuri tyytyväisyys, sillä sovittelukomiteavaltuuskunnan muiden kollegojen äänet yhdessä meidän ääntemme kanssa (8 puolesta ja 6 vastaan) mahdollistivat sen, että parlamentti voisi päättää asiasta. Tiesimme, että 15 hallitusta oli keskenään eri mieltä asiasta ja että sama päti ammattiliittoihin ja taloudellisiin järjestöihin ja että lähes kaikki parlamenttiryhmät olivat asiassa eri linjoilla. Miksi asiasta piti päättää Luxemburgissa kahdelta yöllä, jolloin äänet menivät tasan 7-7? Päätös oli hyvä, ja uskon, että myös ne kollegat, jotka toivoivat asian käsittelyn päättymistä Luxemburgissa, ovat meille kiitollisia. Päivä oli aivan erityislaatuinen, äänestys oli tunteita herättävä, juuri sellainen päivä, joka saa meidät ylistämään yhtä ihmishistorian hienoista voitoista, demokratiaa!

McCarthy
Arvoisa puhemies, EPLP-ryhmä äänesti sovittelukomitean julkisista ostotarjouksista hyväksymän yhteisen tekstin hyväksymisen puolesta. Vaikka tiedostamme, että tämän direktiivin ensimmäinen tavoite oli suojella vähemmistöosakkaiden ja sijoittajien etua häikäilemättömiltä johtajilta ja kyvyttömiltä hallintoelimiltä yritysoston tai sulautumisen yhteydessä, sovittelumenettelyssä saavutimme sen, että sosialistiryhmän esittämät tarkistukset otettiin mukaan, mikä merkitsi sitä, että tässä direktiivissä olisi tunnustettu työntekijöiden oikeutetut edut yritysostotilanteessa.
Joidenkin mielestä direktiivi ei mennyt tarpeeksi pitkälle siihen suuntaan eikä siinä ole mukana lainkaan aitoa henkilöstön kuulemista. Sanokaamme selvästi: tässä vaihtoehdot olivat joko ei lainkaan tiedotusta tai jonkin verran tiedotusta henkilöstölle yritysostotarjouksen yhteydessä.
Kuten korkea brittiläinen ammattiyhdistysjohtaja totesi, tämä on merkittävä askel eteenpäin ja tarjoaa tilaisuuden rakentaa tukeva perusta. Olisi väärin vastustaa direktiiviä, koska se ei anna riittäviä oikeuksia tiedonsaantiin ja kuulemiseen.
Tällä direktiivillä ei olisi ollut mitään vaikutusta yhteisön työllisyysoikeuksia koskevaan säännöstöön EU:ssa tai jäsenvaltioissa. Se oli vähimmäisvaatimus. Uskon, että olette kanssani samaa mieltä siitä, arvoisa puhemies, että parlamentti ei ole kerännyt itselleen suurta kunniaa tämänpäiväisellä tasatuloksellaan. Meillä ei ole mitään yritysostodirektiiviä eikä meillä ole tiedottamista ja kuulemista henkilöstön oikeuksina, vaikka yritysostoja jatkossakin tapahtuu kaikkialla Euroopan unionissa.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, onnitteluni jäsen Imbenin ensi esiintymiselle äänestysselityksiä antavien joukossa. Minulle tämä äänestysselitys ei sitä vastoin ole ensimmäinen!
Arvoisa puhemies, olin hyvin epävarma, äänestäisinkö puolesta vai vastaan myös siitä syystä, että kysymys on rahataloudellinen ja taloudellinen, josta minulla ei ole paljon kokemusta. Näin ollen seurasin mielelläni - tämä ei siis ollut unta, arvoisa puhemies - jäsen Kaupin puheenvuorossaan esittämiä näkemyksiä. Kauppi istuu takanani, hän on tosin nuori, mutta kaikkien eläkeläisten edut ovat hänen sydäntään lähellä, myös italialaisten, joiden puolesta hän puhui useaan otteeseen. Hän sanoi, että jos sovittelumenettelyssä aikaan saatu kompromissi olisi mennyt läpi, se olisi auttanut eläkeläisiä: uskon häntä, joten äänestin puolesta.

Kauppi
Arvoisa puhemies, pidän erittäin valitettavana, että sovittelumenettelyssä syntynyt kompromissi hylättiin tänään pienimmällä mahdollisella marginaalilla. Tämä yritysvaltausdirektiivi oli tärkeä osa ja on tärkeä osa Euroopan sisämarkkinoiden lopullista voimaansaattamista. Tätä oli valmisteltu hyvin kauan, kaksitoista vuotta, ja toivonkin, että tämän täpärän äänestyksen jälkeen työ ei valuisi täysin hukkaan, eli toivon, että työ yritysvaltauksia koskevien yhtenäisten sääntöjen muodostamiseksi Euroopan yhteisöön vielä jatkuisi ja ehkä jonain päivänä löytäisimme tässä asiassa kompromissin, joka saisi taakseen enemmistön tässä talossa. Haluaisin vielä ottaa esille kysymyksen siitä, miten tämä tulee vaikuttamaan pääomavirtoihin Eurooppaan. Mielestäni on erittäin huolestuttavaa, että me Lissabonissa viime vuonna teimme kunnianhimoisia suunnitelmia, jotka näyttävät jääneen sanahelinäksi. Tämän direktiivin hylkääminen osoittaa, että meiltä puuttuu poliittista tahtoa viedä Lissabonin päätöksiä eteenpäin.

Konrad
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tämänpäiväinen päätös hylätä EU:n yhteinen julkisia ostoja koskeva direktiivi on valitettavaa. Tämän kielteisen päätöksen myötä yrityskauppa, yksi pääomamarkkinoiden pääkohdista, jää epäyhtenäiseksi. Elintasoa voidaan tulevaisuudessa parantaa ainoastaan avointen markkinoiden ja vapaan kaupan avulla. Parlamentti lähti toiminnassaan valitettavasti eri linjalle. Olisin niin toivonut, että olisimme kannattaneet johtokunnan puolueettomuusvelvollisuutta, sillä omistajien edut eivät ole aina samoja kuin johtavien virkailijoiden.
On protektionistista ajattelua vihjata, että Saksassa olisi suojauduttava paremmin vihamielisiä julkisia ostoja vastaan, koska muissa valtioissa on golden share -järjestelyt ja enemmistöäänestysosakekirjat. Protektionismia ei voi harjoittaa sillä perusteella, että muissakin valtioissa tehdään niin. Euroopan kansallisvaltiot suojelevat nyt tämän äänestyksen jälkeen teollisuutensa ja rahoitusalansa aarteita; tämä on kaiken kaikkiaan huono päivä sisämarkkinoiden ja koko sijaintipaikka Euroopan kannalta.

Bourlanges
. (FR) Julkisia ostotarjouksia koskevan direktiiviehdotuksen hylkääminen tekee pitkäksi aikaa tyhjäksi kaikki vakavat yritykset yhdenmukaistaa rahoituspalveluja Euroopan unionissa. Parlamentin päätös on tehty täysin erilaisten odotusten valossa. Se osoittaa esimerkiksi lainsäädännön todellista yhdenmukaistusta kannattavien oikeutetun turhautumisen. Yhdenmukaistuksen kannattajat vieraantuvat yhä enemmän yhä minimalistisemmasta, teknisesti ontuvasta ja poliittisesti huonosti tasapainotetusta tekstistä ja ovat halunneet rangaista hallituksia niiden röyhkeydestä, koska hallitukset ovat kieltäytyneet tekemästä parlamentille mitään myönnytyksiä.
Parlamentin valtuuskunnalle sovittelukomiteassa annettu hylkääminen selittyy kuitenkin hyvin erilaisen tunteen voimistumisella, jolle on ominaista kylmäkiskoisuus ja protektionistinen vetäytyminen ja joka on romuttanut sovittelumenettelyssä saavutetun hauraan sopimuksen. Saksalaisten parlamentin jäsenten hylkäämistä kannattavaan strategiaan on liittynyt asteittain monia alankomaalaisia, espanjalaisia ja italialaisia kollegoja. Ranskassa sosialistihallitus on antanut pikemminkin paradoksaalisia liberalismin oppitunteja ja sallinut samalla erittäin suojellun kansallisen yrityksen tehdä kaikenlaisia merkittäviä hankintoja ja herättää lähes kaikkialla Euroopassa protektionistisia pikkupiruja, jotka havahtuvat unestaan valitettavan herkästi.
Vaikka direktiiviä on lievennetty, tasoitettu ja sen soveltamista on lykätty viidellä vuodella, se oli vielä monien mielestä liian uhkaava. Kukaan ei itke sellaisen tekstin lopullista uppoamista, joka oli myönnytyksineen ja hylkäämisineen enää vain yhteisen politiikan varjo. Kukaan ei voi kuitenkaan sivuuttaa sitä, että tämä huono teksti hylättiin varsin pitkälle väärien syiden takia. Olennaista taloudellista panosta koskeva direktiivi on Irlannin kansanäänestyksen jälkeen vielä yksi merkki lisää Eurooppaa nykyisin ravistelevasta erittäin syvästä poliittisesta ja moraalisesta kriisistä.

Doorn
. (NL) On hyvä, että Euroopan parlamentti on juuri heittänyt 13. direktiivin (vihamieliset yritysostot) sovittelutuloksen roskakoriin. Se merkitsee, että tämä ontuva direktiiviehdotus on nyt poissa päiväjärjestyksestä ja että Euroopan komissio voi pian aloittaa uusien ehdotusten valmistelutyön.
Jos komissio silloin ottaa huomioon parlamentin suuren enemmistön näkemykset, uusi ehdotus direktiiviksi voidaan tuoda käsittelyyn varsin pian. Parlamentin pikaisen hyväksymisen ehdot ovat silloin seuraavat: että päätöksen vihamielisestä ostotarjouksesta tekee hallintoneuvosto, eivät osakkaat, että hallintoneuvosto tekee päätöksensä ottaen huomioon kaikkien edun, siis myös työntekijöiden aseman, että uusi ehdotus luo todelliset yhdenvertaiset mahdollisuudet, mikä tarkoittaa muun muassa sitä, että valtion interventiot, sekä ns. kultaiset osakkeet että muut toimet, joilla yritysostoja pyritään estämään, kielletään ja että yritykset voivat joka tapauksessa käyttää Euroopan unionissa samoja suojautumiskeinoja kuin Yhdysvaltoihin sijoittautuneet yritykset.
Vain näillä keinoin saamme käsiteltäväksemme tasapainoisen lakiehdotuksen, joka sopii yhteen useimpien Euroopan maiden sosiaalisen ja taloudellisen perinteen kanssa ja pysäyttää näkyvästi sellaisen markkinauskovaisuuden etenemisen, johon vasta hylätty ehdotuskin perustui.

Eriksson, Frahm, Herman Schmid, Seppänen ja Sjöstedt
Kysymys on eurooppalaisen suurpääoman institutionaalisista säännöistä, jotka koskevat suurten yritysten ostoa ja valtaamista.
Meillä on toisaalta anglosaksinen perinne, jota leimaavat laissez-faire ja open market -periaatteet. Toisaalta meillä on mannermainen perinne, joka on korporatiivinen ja protektionistinen. Ei ole sattumaa, että toisen ehdotuksen tekijä on saksalainen kollega ja että eilisessä keskustelussa esitettyä vastaehdotusta puolsivat erityisesti englantilaiset kollegat.
Vaikka esittelijä Lehnen mietintö sisältää tiettyjä korporatiivis-patriarkaalisia huomioita, jotka koskevat suurten yritysten työntekijöitä, yksikään esitetyistä vaihtoehdoista ei ole mielestämme hyvä palkansaajien etujen kannalta. Torjumme ne molemmat ja vaadimme sen sijasta, että komissio palaisi tähän kysymykseen esittämällä ehdotuksen siitä, kuinka palkansaajien ja kuluttajien edut ja tarpeet turvataan suurten yritysten ostamisen ja valtauksen yhteydessä..

Figueiredo
. (PT) Tämän direktiiviehdotuksen sovittelun tiimoilta kehkeytynyt kiista, jonka saattoi selvästi havaita täysistunnon äänestystuloksen perusteella hanke kumottiin äänestyksen tasatuloksen takia osoitti, että julkisia yritysostotarjouksia koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamisesta oli olemassa kaksi käsitystä, joissa oli joitakin käytännön eroja.
Vaikka sovittelumenettelyn aikana oli havaittavissa hienoista edistystä sellaisten arvopaperien haltijoiden kannalta, joilla ei ole valtaa valvoa yrityksiä tai hyväksyä sääntöjä, jotka koskevat ilmoitusvelvollisuutta työntekijöille, tilanne jäi yhä sellaiseksi, ettei työntekijöiden ja pienosakkaiden osallistumismahdollisuutta kyetä takaamaan.
Lopuksi, vaikka sovittelun tuloksena syntyneestä kannasta voisi olla jonkinlaista etua Portugalille, sillä portugalilaiset yritykset voivat hyvinkin olla rajat ylittävien yritysostotarjousten mahdollisena ja helppona kohteena, on tarkoituksenmukaisempiakin tapoja puolustaa kansallisia etuja. Siksi pidättäydyimme äänestämästä.

Lambert
. (EN) Äänestin sovittelumenettelyn tulosta vastaan pahoitellen. Olen tietoinen, että suuria ponnisteluja tehtiin, jotta työntekijöille olisi annettu nykyistä enemmän tietoa ja pienosakkaiden oikeuksia suojattu. Kuitenkin olen sitä mieltä, että jäsenvaltiot eivät olleet riittävästi sitoutuneet henkilöstön kuulemisen laajentamiseen ja joissain jäsenvaltioissa tulokset todella olisivat merkinneet tilanteen taantumista nykyisestä. En usko, että meidän pitäisi laajentaa joidenkin työntekijöiden oikeuksia toisten kustannuksella eikä meidän pitäisi äänestää työntekijöiden vähäisempien kuulemisoikeuksien puolesta kuin mitä toivomme näkevämme tulevassa direktiivissä. Lähestymistapamme tulee olla johdonmukainen. Meidän on nyt painostettava kansallisia hallituksiamme nostamaan omia standardejaan parhaiden tasolle, ei piilottelemaan kansainvälisen kompromissin takana.
Pienosakkaille tarvitaan enemmän kuin tämän esityksen ehdotukset turvaamaan heidän oikeutensa verrattuina suurten osakkaiden oikeuksiin; suurten osakkaiden oikeusasema voi edellyttää heidän hakevan suurinta mahdollista voittoa sijoitukselleen lyhyellä tähtäyksellä. Meidän ei pidä rohkaista tätä lähestymistapaa.

Maaten, Manders, Mulder, Plooij-van Gorsel, Sander-ten Holte ja Wiebenga
Alkuperäisen tekstin korjaamisen yhteydessä parlamentin näkemykset on otettu huomioon - tämän tekstin VVD-ryhmä voi hyväksyä. Velvollisuutta tiedottaa työntekijöille on laajennettu, minkä lisäksi on oltava avoimia tulevaan työllistymiseen nähden. Komission on edelleen myöntynyt siihen, että asiantuntijakomitean tehtäväksi annetaan maaliskuuhun 2002 mennessä mietinnön laatiminen monista väitetyistä epäselvyyksistä ja ilmeisistä epätasapainoisuuksista, jotka voivat johtaa sisämarkkinoiden periaatteiden vääristymiseen. Jos tutkimus vahvistaa mainitut epäluulot, komission on ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin.
Vastustajat haluavat hylätä direktiivin ja saada lyhyessä ajassa käsiteltäväksi uuden ehdotuksen. Olemme kuitenkin joutuneet huomaamaan, että kansalliset edut voivat selvästi turhauttaa ja viivyttää uuden ehdotuksen laatijoita. Omaan napaan tuijottamisen aika on ohi; emme voi sulkea silmiämme talouksiemme globaalistumiselta. Eurooppalaisten yritysten on voitava kilpailla muun maailman kanssa samoin sijoittajien.
Olemme tietoisia siitä, ettei direktiivi ole häikäisevä, mutta sen hylkääminen vie meidät takaisin lähtöpisteeseen, eikä se ole Euroopan etujen mukaista. Loppujen lopuksi: joka pysyy paikoillaan, jää muista jälkeen, ja pelko on huono neuvonantaja. Siksi äänestimme ehdotuksen puolesta!

Markov
. (DE) Meidän ryhmämme hylkää yhteisen tekstin Euroopan parlamentin ja neuvoston yhtiöoikeudelliseksi direktiiviksi julkisista ostotarjouksista. Emme hyväksy sovittelukomiteassa aikaansaatua kompromissia.
Sananparren "hiljaa hyvä tulee" perusteella olisi 12 vuoden keskustelun jälkeen voinut odottaa täydellistä direktiiviä. Tulos on kuitenkin päinvastainen.
Mitkä ovat ongelmat?
1. Jäsenvaltioissa suojellaan yrityksiä muun muassa äänestysrajoituksin, golden share -järjestelyin ja moninkertaisin äänioikeuksin. Direktiivissä vahvistetaan, että suojatut yritykset voivat ostaa suojaamattomia yrityksiä, mutta suojaamattomat yritykset eivät voi ostaa suojattuja. Niitä ei siis kohdella yhdenmukaisesti eikä niillä ole yhdenmukaisia toimintaedellytyksiä.
2. Sellaiset periaatteet puuttuvat, joiden mukaan määritellään kohtuullinen hinta, joka on tarjottava, jos kyseessä on pakollinen tarjous. Samoin puuttuvat periaatteet, jotka koskevat enemmistöosakkaan oikeuksia lunastaa vähemmistöosakkaan osakkeet.
3. Eurooppalaiset yritykset joutuisivat Euroopan suurten rahoituskonsernien painostuksen kohteeksi, minkä jälkeen etusijalla ei olisi enää lisäarvo, vaan ainoastaan voiton maksimointi. Tällaisen mallin mukaan tehtyjen yritysostojen myötä monet työpaikat ovat entistä suuremmassa vaarassa joutua lakkautetuiksi.
4. Työntekijöiden edustusten osallistumisoikeuksia ei ole ilmaistu tarpeeksi hyvin. Tiedotusvelvollisuus ei takaa työntekijöiden edustusten vaikutusmahdollisuutta yritysostoprosessiin.
Komissiokin on tietoinen näistä ongelmista, sillä sehän ehdottaa, että yhtiöoikeuden asiantuntijoiden ryhmää pyydettäisiin neuvottelemaan entistä tehokkaammasta yhtiöoikeuden yhdenmukaistamisesta ja selvittämään kantansa julkisia ostotarjouksia koskevan direktiivin 9 artiklaan maaliskuuhun 2002 mennessä.
Mitä logiikkaa tämä oikein on? Minusta olisi ollut järkevämpää kutsua ensin koolle asiantuntijaryhmä, esittää sitten tuloksia ja antaa direktiivi vasta sen jälkeen. Nyt annettiin ensin direktiivi, ja sitten kehotetaan asiantuntijaryhmää keskustelemaan direktiiviin liittyvistä vielä ratkaisemattomista ongelmista.
Julkisia ostotarjouksia koskevan direktiivin yhteydessä on lisäksi ehdottomasti annettava puolueettomuusvelvollisuutta koskeva direktiivi. Sen luonnos on laadittu jo vuonna 1972, eikä direktiiviä ole vieläkään hyväksytty. Kehottaisin komission jäsen Bolkesteinia ja neuvostoa tekemään läksynsä. Emme hyväksyneet tätä asiakirjaa, koska halusimme antaa heille tämän mahdollisuuden.

Marques
Parlamentin ja neuvoston yritysoikeuden alaan kuuluvassa direktiivissä julkisista yritysostotarjouksista pyritään yhdenmukaistamaan jäsenvaltioiden lainsäädäntöä sellaisissa tapauksissa, jossa jonkin jäsenvaltion lainsäädännön piiriin kuuluvasta yrityksestä, jonka arvopaperit irtaimisto tai osakkeet on hyväksytty kaupankäynnin kohteiksi säännellyillä markkinoilla, tehdään julkinen yritysostotarjous. Direktiivin pääasiallisena tavoitteena on suojella vähemmistöosakkaiden etuja, mikä onnistuu yhdenmukaistamisen seurauksena myös silloin, kun ostotarjous on rajat ylittävä. Määrittämällä periaate, jonka nojalla kaikkia osakkaita kohdellaan yhtäläisesti, pyritään siis luomaan vähimmäisedellytykset sille, että kaikki arvopaperien haltijat voisivat sanoa mielipiteensä esitetystä tarjouksesta ja arvioida sen sanamuotoja. Tarjousasiakirjaa ja hyväksymisaikarajoja koskevien sääntöjen avulla turvataan samalla, että yrityksellä on edellytykset jatkaa toimintaansa tänä aikana.
Annan siksi täyden tukeni saavutetulle yksimielisyydelle ja siten sovittelukomitean hyväksymälle Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteiselle direktiiviluonnokselle, joka koskee julkisia yritysostotarjouksia. Tällä tavoin siinä luodaan yhdenmukaistetut säännöt, joilla säädellään menettelyjä ja taataan kaikille arvopaperien haltijoille yhtäläinen suoja.

Meijer
. (NL) Entisaikaan useimmat yritykset olivat melko pieniä ja yhteen kaupunkiin tai seutuun sidottuja. Niiden omaisuus ei ollut anonyymiä ja niiden henkilökunta oli koko ikänsä töissä samassa yrityksessä. Viranomaiset tukivat pitkään pyrkimystä pitää yritykset paikallisen tai kansallisen omistajan hallussa; tai sitten tuettiin sellaisten ei-kaupallista toimintaa harjoittavien yritysten perustamista, jotka pystyivät melko hyvin palvelemaan työntekijöiden ja kuluttajien etua. Yhteiskunnassa, jossa kaikki alistetaan vapaille markkinoille ja maailmanlaajuiselle kilpailulle, yrityksistä on nyt tullut kauppatavaraa. Mikäli ostajat ja vanhat osakkaat niin haluavat, yritykset suljetaan, koska niiden voittomarginaali jää jälkeen konsernin muista osista, niiden tuotemerkit voidaan liimata toisiin tuotteisiin ja niiden tuotanto voidaan siirtää alhaisten palkkojen ja riittämättömien ympäristösäännösten maihin. Tällä on erittäin kielteisiä seurauksia työllisyydelle, yrityksen lähiympäristön sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle, kuluttajille ja demokraattisin päätöksin tehtävän valtiollisen politiikan liikkumavaralle. Siksi yritykset, jotka pysyvät käsityskyvyn rajoissa, joita voidaan valvoa ja jotka toimivat pienessä mittakaavassa, ovat ylivoimaisesti parempi vaihtoehto kuin maailmanlaajuiset jättiläiset, jotka hyökkäävät jatkuvasti muiden kimppuun ja sanelevat niille, mitä niiden pitää tehdä. Fuusiot, joihin ei sisälly ammattiyhdistysten ja viranomaisten veto-oikeutta, johtavat onnettomuuksiin. Minä en halua yrityksillä käytävää kauppaa ja äänestän ehdotusta vastaan.

Thyssen
. (NL) Valitettavasti jouduin äänestämään yritysostodirektiiviäänestyksessä sovittelukomitean saavuttamaa tulosta vastaan.
Minusta on vahinko, että muiden muassa minun hylkäävän ääneni vuoksi niin monen vuoden työ valuu hukkaan. Mutta lopputuotteen laadun on toki loppujen lopuksi oltava arvioinnin perustana. Lopputuote ei ole hyvä, muun muassa siksi, että se jättää eurooppalaiset yritykset liian heikkoon asemaan amerikkalaisia ostotarjouksia ajatellen, nimittäin kuin eurooppalaisen ostotarjouksen kohteena olevaa amerikkalaista yritystä heikompaan asemaan.
Lisäksi kaikki huomio kiinnitettiin vain yhteen näkökohtaan, pääoman korotukseen, kun taas muita puolustustekniikoita tai -välineitä ei sovitettu toisiinsa. Joka ajattelee, että tässä ehdotuksessa kohdellaan eurooppalaisia yrityksiä tasapuolisesti, lyö kirveensä kiveen.
Valitettavasti en voinut näistä syistä suoraan sanottuna muuta kuin äänestää vastaan.
Suositus toiseen käsittelyyn: Rothe (A5-0227/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kävin hiljattain Italian mitä kauneimmalla Caprin saarella: siellä on aurinkoa, merta, sininen taivas, mistä muistuikin mieleeni eräs toinen kaunis saari, Ruotsille kuuluva Gotlannin saari, joka on myös hyvin kaunis: siellä on merta, taivasta, aurinkoa ja ... tuulimyllyjä! Hyvä puhemies, tuulimyllyt ovat laitteita, jotka muuttavat tuulesta saatavan energian sähköenergiaksi, nuo saarethan ovat hyvin tuulisia. Tällainen Eurooppa minua miellyttää kovasti, ja luulen sen miellyttävän myös Euroopan kansalaisia. Tästä syystä äänestin sen puolesta, että uusiutuviin energialähteisiin panostettaisiin mahdollisimman paljon.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, äänestimme tänään toisessa käsittelyssä sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä sähkön sisämarkkinoilla. Komission valkoisessa kirjassa esitetyn vaatimuksen mukaan 12 prosenttia energiankulutuksesta on katettava uusiutuvilla energialähteillä vuoteen 2010 mennessä. Jotta pääsemme tavoitteeseen, meidän on edistettävä sähköntuotantoa uusiutuvista energialähteistä erilaisin kannustusmenetelmin, sillä tuon tavoitteen saavuttamiseen on vielä pitkä matka.
Uudet tekniikat tarvitsevat joustavia, yksinkertaisia ja tehokkaita edistämisjärjestelmiä. Haluaisin korostaa tässä tilanteessa ennen kaikkea uusiutuvien energiamuotojen tärkeää merkitystä maaseudulle. Energiantuotanto ja energiakasvien viljely tarjoaa eurooppalaisille maanviljelijöille vaihtoehtoisen tulonlähteen, jota on ehdottomasti hyödynnettävä. Sen avulla maaseudun monimuotoisuutta voidaan vahvistaa ja käyttää entistä tehokkaammin hyväksi. Se on minusta suuri tulevaisuuden mahdollisuus maataloudelle ja yhteisen Eurooppamme terveelle maaseudulle.

Korhola
Arvoisa puhemies, äänestimme äsken uusiutuvien energialähteiden määritelmästä, jonka yhteydessä täsmennettiin myös biomassan käsitettä. Todettiin, että biomassalla tarkoitetaan maa- ja metsätaloudesta ja niihin liittyvästä teollisuudesta peräisin olevien tuotteiden biohajoavaa osaa. Vaikka parlamentti ei valitettavasti toistanutkaan viime kerralla hyväksymäämme määritelmää, jonka mukaan turve lasketaan uusiutuviin siltä osin kuin se vuosittain uusiutuu, haluan todeta, että nyt hyväksyttyyn versioon turve sisältyy implisiittisesti. Jokainen puutarhuri nimittäin tietää, että turve on biohajoava tuote. Se hajoaa täydellisesti; totta kai koska se on biologisesti syntynytkin. Bakteeri- ja mikrobitoiminta hajottaa sen, jos se nostetaan hapettomasta tilastaan. Se hajoaa myös suon pinnalla. Tähän perustuukin turpeen kasvun teoria: sellainen suo kasvaa, jossa turvetta syntyy enemmän kuin sitä hajoaa. Kun faktat ovat nämä, eivätkä ne muuksi muutu, toivon että parlamentti, komissio ja neuvosto tekevät implisiittisestä eksplisiittisen ja mainitsevat turpeen selkeästi jatkossa. Tätä toivon ympäristösuojelun nimissä.
Omassa tarkistuksessani, jonka parlamentti hyväksyi marraskuussa, asetettiin rajat turpeen käytölle: pääomaan ei kajottaisi, vain korot hyödynnettäisiin. Ympäristöjärjestöt, jotka perustivat kantansa vanhentuneeseen tietoon koskien soiden hiilikiertoa vastustivat paradoksaalisesti soiden riistokäyttöä estävää muotoiluani, ja tässä on tulos: ahneudella on ikävä loppu, todennäköisesti myös ympäristöahneudella. Toivon, että keskustelu jatkuu.

Caudron
. (FR) Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on hyväksynyt yksimielisesti Mechtild Rothen (PSE, D) mietinnön neuvoston yhteisestä kannasta direktiivin antamiseksi sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä sähkön sisämarkkinoilla. Maaliskuussa hyväksytty yhteinen kanta eroaa huomattavasti parlamentin marraskuussa ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymästä kannasta, vaikka neuvosto on sisällyttänyt mietintöön noin kolmasosan parlamentin ehdottamista tarkistuksista. Esittelijä on pyrkinyt saamaan aikaan kompromissin ennen toista käsittelyä Euroopan parlamentissa ja on selittänyt valiokunnalle, että neuvosto hyväksyi tiistaina 19. kesäkuuta järjestetyssä kolmikantaneuvottelussa kahdeksan kompromissitarkistusta yhdeksästä.
Ainoa ratkaisematon kohta on kysymys siitä, pitäisikö jätteiden polttoa pitää uusiutuvana energialähteenä. Neuvoston tarkoituksena on sisällyttää se uusiutuviin energialähteisiin. Parlamentin jäsenet korostavat kuitenkin, että uusiutuvien energialähteiden tuen on oltava yhteensopiva yhteisön muiden tavoitteiden ja etenkin "jätteidenkäsittelyn hierarkian noudattamista" koskevan tavoitteen kanssa. Siksi tässä direktiivissä tai uusiutuvien energialähteiden tulevassa tukijärjestelmässä ei pitäisi rohkaista lajittelemattomien kotitalousjätteiden polttoa.
Eräs kahden lainsäädäntöelimen välisistä syvimmistä erimielisyyksistä koskee kysymystä siitä, pitäisikö kansallisten tavoitteiden uusiutuvien energialähteiden käytön alalla olla sitovia vai pelkästään ohjeellisia. Parlamentti korosti marraskuussa tarvetta ottaa käyttöön sitovia tavoitteita, mutta neuvosto vastusti tätä. Kompromississa säädetään, että jos jäsenvaltiot eivät ole edistyneet kansallisten ohjeellisten tavoitteiden saavuttamisessa, komission on annettava ehdotuksia, jotka voivat sisältää sitovia tavoitteita. Kansallisten ohjeellisten tavoitteiden on oltava johdonmukaisia ohjeellisen kokonaistavoitteen kanssa, jonka mukaan 12 prosenttia kotimaisesta bruttoenergiankulutuksesta vuoteen 2010 mennessä on peräisin uusiutuvista energialähteistä. Näiden viimeksi mainittujen ohjeellisen osuuden on vastaavasti oltava 22,1 prosenttia yhteisön kokonaissähkönkulutuksesta.
(Selitystä lyhennetty työjärjestyksen 137 artiklan mukaisesti.)

Caveri
Uusiutuvien energialähteiden merkityksen korostaminen ja niiden hyödyntämisen lisääminen Euroopassa: tämä on se logiikka, joka ohjaa toimintaamme toisessa käsittelyssä.
Toistan tässä yhteydessä tyytyväisyyteni yhteisiin ponnisteluihin, joiden ansiosta saatiin vahvistettua tuo tärkeä 12 prosentin luku eli uusiutuvien energialähteiden osuus Euroopan sähkömarkkinoista vuoteen 2010 mennessä, mistä myös ympäristö hyötyy: tiedämme, että tämä aihe on hyvin ajankohtainen ja liittyy ilmastonmuutoksiin.
Tämä merkitsee Euroopan vuoristoalueilla vesivoimasähkön tuottamiseen käytettävän ja vuoristoalueiden taloudelle välttämättömän resurssin eli veden, ns. "valkoisen kullan", todellista hyödyntämistä. Olen iloinen, että osa tekstin parantamiseen pyrkivistä ehdotuksistani on päätynyt tekstiin parlamentin jäsenten toimien ansiosta.
Tämä mahdollistaisi - tosin pienessä mittakaavassa - sen, että omalla alueellani Valle d'Aostassa, joka on ennen kaikkea Alppien aluetta, voitaisiin luottavaisin mielin panostaa ja investoida vesivoimasähköön sen 40-vuotta kestäneen vaiheen päätteeksi, jossa Italian sähköalan kansallistaminen ja monopoliasema johti paikallisen talouden perustana olevien varojen anastamiseen ja joka on vasta nyt korjaantumassa talouskasvun myötä avaten mahdollisuuksia myös alueellisille viranomaisille Valle d'Aostan riippumattoman aseman ansiosta.
Tässä mielessä on myönteistä, että Euroopan unioni hyödyntää uusiutuvia energialähteitä ja erityisesti vesivoimaa tarjoten siten turvaa ja kannustinmekanismeja sähkömarkkinoille, joista hyötyisivät varmasti myös vuoristoalueet, erityisesti ne, joissa sähköyritysten johdossa otetaan suoraan huomioon paikallisväestön mielipiteet.

Meijer
. (NL) Markkinoiden toiminnan vuoksi - tällöin on kyse halvimman, ei puhtaimman sähkön löytämisestä - saastuttavat polttoaineet, kuten ydinenergia, kivihiili, ruskohiili ja öljy uhkaavat uudelleen päästä voitolle. Alankomaissa suhteellisen puhtaat energiantuotantolaitokset seisovat, jotta ulkomailta voitaisiin tuoda halpaa, mutta saastuttavaa sähköä. Ympäristömme pelastamiseksi on välttämätöntä korvata saastuttavat polttoaineet mahdollisimman pian aurinko-, tuuli- ja vesivoimalla. Sen sijaan, että työskenneltäisiin kiivaasti uusien energiantuotantotapojen parissa, pyydetään ensin yksittäistä kuluttajaa ostamaan melko puhdasta energiaa erikoishintaan toiselta toimittajalta. Nämä energiantoimittajat voivat nyt toimittaa vähemmän puhdasta sähköä kuin kuluttaja haluaisi. Tämä johtaa yrityksiin saada aina vain useampia energiantuotantomuotoja puhtaan energian määritelmän piiriin. Orgaanisen kotitalousjätteen sekapolttoa ja puujätteen polttoa on harrastettu iän kaiken, mutta nyt ne on yhtäkkiä laitettu puhtaaseen luokkaan, jotta tavoitteet saavutettaisiin. Tuen puhdasta energiantuotantoa, mutta tukeni ei koske tätä lisäystä. Suuret uuteen puhtaaseen energiaan tehdyt investoinnit, jotka ennakoivat käyttäjille tehtyjä kyselyjä eivätkä ole riippuvaisia jätteiden hävittämisestä, ovat vaihtoehto neuvoston nyt vaatimalle järjestelmälle.

Sacrédeus ja Wijkman
Me ruotsalaiset kristillisdemokraatit pidämme myönteisenä direktiiviä, jossa käsitellään sähköntuotannon edistämistä uusiutuvista energialähteistä. Hyväksymme sen, että kotitalousjätteiden biologisesti hajoavan osuuden polttamisesta saatu sähkö voidaan laskea mukaan ohjeellisiin kansallisiin tavoitteisiin. Mieluiten kuitenkin olisimme sillä kannalla, että lajittelemattoman yhdyskuntajätteen polttamista ei pitäisi laskea uusiutuvasta energialähteestä saatavaksi sähköksi. Sen vuoksi emme hyväksy sitä, että lajittelemattoman yhdyskuntajätteen polttamista tuettaisiin.
Tässä tapauksessa neuvoston kanssa neuvoteltu kompromissi on mielestämme oikeastaan liian heikko. Neuvosto on tässä suhteessa tehnyt päätöksen, mutta sisältöä koskevaan päätöksentekoon se ei ole osallistunut. Direktiivi on hyväksyttävä mahdollisimman nopeasti, etenkin, kun otetaan huomioon se kehitystä eteenpäin vievä asema, joka EU:lla on ja josta sen on pidettävä kiinni tulevissa ilmastoneuvotteluissa, ja tämä on riittävä peruste tukea sitä kompromissia, joka on saavutettu neuvoston kanssa käydyissä, tätä asiaa koskevissa neuvotteluissa. Tuemme sen vuoksi kompromissia.
Karasin mietintö (A5-0220/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, Karasin mietintö koskee työeläkerahastoja. Arvoisa puhemies, tänään ei ole 4. heinäkuuta 2001, vaan 4. heinäkuuta 2030. Ranskalainen eläkeläinen tapaa vuonna 2030 englantilaisen eläkeläisen ja sanoo tälle: "Oletko huomannut, miten hyvää eläkettä saamme? Voitko kuvitella, että vuonna 2000 Euroopan kansalaiset nauttivat alle puolta pienempää eläkettä kuin me. Miten me sitten olemme onnistuneet saamaan näin hyvää eläkettä? Siksi, että olemme useilla perättäisillä direktiiveillä pakottaneet kaikki jäsenvaltiot ottamaan käyttöön kaikki valtiolle siihen mennessä työeläkerahastoista maksetut eläkerahat, jolloin varojen oikea käyttö on mahdollistanut hyvät eläkkeet."

Krivine ja Vachetta
. (FR) Direktiiviehdotus sekä eläkerahastoja ja lisäeläkejärjestelmiä koskeva Karasin mietintö ovat jälleen yksi hyökkäys Euroopan unionin nykyisiä eläkejärjestelmiä vastaan.
Karasin mietintö perustuu Feiran Eurooppa-neuvoston hyvin liberaalisiin päätelmiin direktiivin hyväksymiseksi. Mietinnön toimenpiteet perustuvat sääntöjen mahdollisimman vähäiseen yhdenmukaistamiseen ja lainsäädännön "anglosaksiseen" lähestymistapaan, minkä takia ei ole olemassa tarkkoja sääntöjä eläkerahastojen sitoumusten määrittämiseksi.
Direktiivi vastaa englantilaisia ja alankomaalaisia eläkerahastoja koskevan teollisuuden vaatimuksiin, jotka haluavat toimia Euroopan tasolla yhden ainoan rahaston avulla kuhunkin valtioon perustetun erillisen rahaston sijasta.
Euroopan unioni on jälleen kerran taipunut yhtenäismarkkinoiden diktatuurin edessä ja tällä kertaa eläkealalla. Tiedämme vaikutukset kuitenkin liiankin hyvin: palkansaajien välisten eriarvoisuuksien syventyminen, eläketalletuksia koskeva rahoitusmarkkinoiden ja osakkeenomistajien valta sekä palkkatyön vastaisen eläkerahastojen painostuksen lisääntyminen.
Sen sijaan, että yhdenmukaistamme ylhäältä alaspäin ja luomme eläkealan yhtenäismarkkinat, meidän pitäisi luoda Euroopan tasolla yhteisvastuullisuuteen ja tasaukseen perustuva järjestelmä.
Äänestimme siksi Karasin mietintöä vastaan ja hylkäämme direktiiviehdotuksen.

Meijer
. (NL) Yrittäjät ovat löytäneet työeläkerahastot riskipääoman lähteinä. Vallanpitäjät pitävät rahastoja yhtenäismarkkinoiden osana, jonka on oltava mukana luomassa Euroopan talouden kilpailukykyä. Eläkerahat annetaan pelkästään voittoa tavoittelevien yritysten käsiin siinä toivossa, että tuotto kasvaisi. Pian pankkien ja vakuutusyhtiöiden osakkaat keräävät voitot, eläkeläiset saavat kantaakseen kasvavan riskin, joka aiheutuu suojarakenteiden poistumisesta, eikä toisen työnantajan palvelukseen tai toiseen jäsenvaltioon siirtymisestä aiheutuvia ongelmia ratkaista. Ehdotettu eurooppalainen säätely ei tee oikeutta niille syille, joiden vuoksi eläkerahastot ovat syntyneet. Eläke on keino jakaa tulot uudelleen ja täydentää niitä, jotta kaikille ihmisille voitaisiin tarjota jatkuva varmuus toimeentulosta, myös silloin, kun he 70, 90 tai 100 vuoden ikäisinä eivät enää ole tuottavia. Kaikille sama, riittävän suuri kansaneläke on paras takuu siitä, ettei kukaan menetä oikeuttaan toimeentuloon. Työeläkkeet sen sijaan ovat edullisia vain ihmisille, joilla on hyväpalkkainen, vakituinen työ. Ne eivät ole ratkaisu ihmisille, joiden on usein täytynyt vaihtaa työtä tai työnantajaa. Tämä pätee vielä selvemmin erityis- ja lisäeläkkeisiin, joita voivat hankkia vain ne, jotka kykenevät ja ovat valmiita tuottavina vuosinaan sijoittamaan omat ylimääräiset rahansa vakuutusyhtiöön.
Ettlin mietintö (A5-0211/2001)

Fatuzzo
Ettlin mietinnössä käsitellään henkivakuutuksia koskevaa maksukykyä. Arvoisa puhemies, uskon, että Euroopan, jolle kansalaisten elämänlaatu ja kaikenlaisten kulutustuotteiden laatu on hyvin tärkeä, pitäisi velvoittaa tätä direktiiviä noudattavat henkivakuutusyritykset lisäämään yritysnimeensä seuraavan ilmoituksen: "vakuutusyrityksemme on määritelty eurooppalaisessa direktiivissä luotettavaksi". Ilmoitus voisi olla esim. seuraavanlainen: "yritys x, luotettava". Kansalaisten on nimittäin tiedettävä, että kyseinen vakuutusyritys käyttää varojaan oikein.
Ettlin mietintö (A5-0212/2001)

Fatuzzo
Myös Ettlin toisessa mietinnössä käsitellään tärkeitä henkivakuutuksia koskevan maksukyvyn mahdollistamiseksi. Arvoisa puhemies, niinpä pohdin tätä asiaa viime yönä. Nukuin viime yön todella huonosti, sillä näin todellisen painajaisen, miksiköhän? Näin unta, että kotini valitettavasti tuhoutui; pakenin unessa makuuhuoneesta ja näin epätoivokseni jäsen Fatuzzon makuuhuoneen tuhoutuneen. Epätoivoani lisäsi entisestään, että olin ottanut vakuutuksen äärimmäisen huonosta vakuutusyhtiöstä. Tuossa kohdassa heräsin ja muistin onnekseni, että vakuutukseni onkin oikeasti hyvä ja ennen kaikkea, ettei kotini ollutkaan tuhoutunut, vaan olen Strasbourgissa.
Fleschin mietintö (A5-0226/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, antaakseni teille äänestysselityksen Fleschin mietinnöstä, joka koskee .eu-aluetunnuksen toteuttamista tietokoneissa, minun on todettava, että tapasin tässä eräänä päivänä juuri täällä Strasbourgissa erään viehättävän tytön, joka oli kotoisin yhdestä niistä Itä-Euroopan maista, jotka pyrkivät unionimme jäseneksi. Tämä kyseisestä maasta - Bulgariasta - kotoisin oleva nuori tyttö kysyi minulta nauraen mennessään ohitseni: "Miksi ihmeessä ette päästä ehdokasvaltioita Euroopan unionin jäseniksi, jotta myös ne voisivat käyttää Internetissä .eu-aluetunnusta"? Tästä syystä osoitankin kysymyksen jäsen Fleschille.

Caudron
. (FR) Tämä mietintö koskee ehdotusta asetukseksi .eu-aluetunnuksen toteuttamisesta Internetin nimijärjestelmässä. Komission ehdotus vastaa Lissabonin Eurooppa-neuvostossa (23.-24. maaliskuuta 2000) esitettyihin vaatimuksiin. Tukholman Eurooppa-neuvosto (23.-24. maaliskuuta 2001) toisti saman toiveen vahvistamalla seuraavaa: "Neuvosto toteuttaa yhdessä komission kanssa tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että .eu-aluetunnus saadaan käyttöön mahdollisimman pian."
Tämä sanamuoto saattaa kuulostaa hieman karkealta ja edellyttää joitakin selityksiä. Tämä asetus on luonteeltaan yleinen säädös, jossa määrätään .eu-rekisterin toteuttamista koskevasta järjestelmästä. Rekisterin on määrä tehdä sopimuksia sekä komission että Internetin nimi- ja osoitejärjestelmää hallinnoivan järjestön (ICANN, Internet Corporation for Assigned Names and Numbers) kanssa. Muistutan, että ICANN perustettiin lokakuussa 1998, jotta voitaisiin vastata Yhdysvaltojen ylivaltaan Internetin hallinnassa. Tämä voittoa tavoittelematon yksityinen yritys huolehtii Internetin neljästä avainalasta, joihin kuuluu DNS (aluenimijärjestelmä) ja Internet-protokollan osoitealueiden myöntäminen.
ICANN:in johtokomiteassa on 19 jäsentä. Sen johtajat ja ulkoiset jäsenet valitaan maantieteellisten tasapainoperusteiden mukaan. ICANN:iin kuuluu lopuksi neljä neuvoa-antavaa komiteaa, muun muassa GAC (hallitusten komitea), johon Euroopan komissio ja jäsenvaltiot osallistuvat.
Olen hyvin tyytyväinen, että Euroopan unioni on päättänyt osallistua enemmän tämän elimen toimintaan määräävän aseman saavuttamiseksi Internetin kansainvälisessä hallinnassa ja ICANN:in puolueettomuuden vahvistamiseksi.
Samalla tavoin, jos Euroopan unioni haluaa vahvistaa asemaansa verkkoavaruudessa, sen on luotava jäsenvaltioitaan varten aluetunnus. Siten kansalliset alueet löytyvät Internetissä aluetunnusten, kuten ".uk" tai ".be", avulla. Tällaisten aluetunnusten luominen olisi määräävä tekijä sähköisen talouden ja kaupankäynnin kehittämisen nopeuttamiseksi Euroopassa.
Minusta on siten näyttänyt tärkeältä hyväksyä esittelijän suorittama hyvä työ.
Göteborgin Eurooppa-neuvosto

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa kantaa myös Göteborgin neuvostossa annettuun päätöslauselmaan. Kuten tiedätte, tuossa neuvostossa päätettiin tarttua päättäväisesti 15 jäsenvaltion eläkeongelmaan. Oletteko sitä mieltä, ettei minun olisi pitänyt antaa äänestysselitystä, koska äänestin puolesta? Kuuntelin eilen mielelläni täällä Euroopan parlamentissa järjestetyn kengururyhmän kokouksen lounastauolla erään japanilaisen tehtaan johtajaa, joka sanoi: "Me japanilaiset tehtailijat odotamme kärsimättöminä, että koko Eurooppaan saataisiin yhtenäinen eurooppalainen eläkejärjestelmä yhtenäisine asetuksineen ja lakeineen". En siis ole ainoa, joka vaatii yhtä eurooppalaista eläkejärjestelmää! Olenkin iloinen, että Göteborgin neuvostossa valittiin tämä tie, joten äänestin mietinnön puolesta.

Posselt
Arvoisa puhemies, tässä päätöslauselmassa ilmaisemme kantamme Makedonian tilanteeseen, ja haluaisin vain sanoa, että minusta on hyvä, että Euroopan unioni toimii aktiivisesti Makedonian kysymyksessä, mutta emme saa ottaa siinä pikkutarkan opettajan roolia, vaan meidän on kunnioitettava paikallisia ihmisiä ja kansoja. Makedoniassa on kaikkien puolueiden hallitus, jossa kaikki kansallisuudet ovat edustettuina. Siellä on Eurooppaan myönteisesti suhtautuva pääministeri sekä erinomainen ja Eurooppaan myönteisesti suhtautuva presidentti. Kun puhumme jatkuvasti vähemmistöjen oikeuksista, meidän on muistettava, ettei EU:lla itselläänkään ole niitä eurooppalaisia vähemmistönormeja, joista me koko ajan puhumme. Meidän pitäisi olla siksi todellakin nöyriä asiaa käsitellessämme ja meidän pitää tarjota apuamme, mutta emme saa puuttua aina turhan tarkasti makedonialaisten tekemisiin.
Meidän olisi ennen kaikkea vahvistettava hallitusta tekemällä selväksi, että Euroopan unioni antaa kyllä poliittista ja aineellista tukea niille, jotka tekevät kanssamme Makedonian tavoin yhteistyötä. Sen vuoksi olen harmitellut sitä, että valitettavasti jo paikalta poistunut komission jäsen Patten sanoi, että jos antaisimme Makedonialle rahallista avustusta, varat käytettäisiin pommeihin. Se oli todella omituinen ajatus tuosta demokraattisesti valitusta kaikkien puolueiden hallituksesta, ja toivon, että makedonialaisten ystäviemme presidentti saapuu pian vieraaksemme tänne Strasbourgiin, että Boris Trajkovskin vierailu saadaan toteutettua nyt jälkikäteen. Meidän on yritettävä estää valtion hajoaminen, mutta se onnistuu vain vahvistamalla demokraattisten auktoriteettien asemaa.

Scallon
Arvoisa puhemies, demokraattisen ja oikeudenmukaisen Euroopan unionin nimessä kehotan neuvostoa kunnioittamaan Irlannin kansan ratkaisua, Nizzan sopimuksen hylkäämistä, keskeyttämällä välittömästi sopimuksen ratifiointi. Kehotan myös komissiota perussopimusten vartijana varmistamaan että yksimielisyysvaatimuksesta pidetään kiinni. Samoin vaadin, että kaikki muut ratifioinnit keskeytetään.
Minä ja edustamani ihmiset tuemme yhtenäistä kansanvaltaista Eurooppaa ja sen laajentumista. Pidän siksi tervetulleena komission jäsenen antamaa vahvistusta näkemykselleni, että laajentuminen voi edetä ilman Nizzan sopimuksen ratifiointia. Uskon, että laajentumisen tulee edetä mahdollisimman nopeasti, jotta ehdokasvaltiot eivät voi vain jakaa Euroopan Unionin jäsenyyden tuomia etuja, vaan voivat myös täysin ottaa osaa keskusteluun siitä, millaisen Euroopan unionin haluamme rakentaa.
Tuen täyttä ja avointa keskustelua ennen vuoden 2004 hallitustenvälistä konferenssia, mutta ei valmisteluvaliokunnan muodossa.

Berthu
. (FR) Euroopan unioni on parhaillaan keksimässä uudenlaista demokratiaa: demokratiaa ilman kansoja. Tämä on johtopäätös, johon päädymme nähdessämme, miten röyhkeästi Göteborgin Eurooppa-neuvosto vähät välitti Irlannin äänestyksestä. Neuvoston uusi puheenjohtaja Guy Verhofstadt vahvisti tänään tämän käsityksen esittäessään äskettäin etukäteen sen keskustelun päätelmät, joka on tarkoitus käynnistää vuoden 2004 hallitustenvälistä konferenssia varten.
Nimenomaan tämän keskustelun järjestäminen Ranskassa pääministerin ja tasavallan presidentin 11. huhtikuuta julkaiseman yhteisen tiedonannon seurauksena osoittaa, että se on alusta alkaen ollut valheellinen.
Kummatkin väittävät haluavansa käynnistää Euroopan tulevaisuutta koskevan keskustelun. Nizzassa, joka on tämän näkemyksen pääkaupunki, tehdyn sopimuksen ratifiointia peiteltiin kuitenkin maassamme tieten tahtoen. Asiaa ei käsitelty perustuslakineuvostossa, kansanäänestystä ei järjestetty, kansalliskokouksessa ja senaatissa käytiin erittäin lyhyitä keskusteluja ja puheenvuorot olivat puutteellisia lukuun ottamatta separistipuolueen, muun muassa Philippe de Villiersin, puheenvuoroja. He näyttävät olevan ainoita, jotka ovat säilyttäneet ajatuksenvapauden tässä kansallisen poliittisen luokan romahduksessa. Siten unionin tulevaisuuden kannalta kaikkein tärkein teksti, Nizzan sopimuksen uudet ylikansalliset kehitykset, on suljettu keskustelun ulkopuolelle.
Muiden asioiden osalta on selvää, että kaikki on järjestetty siten, että keskustelufoorumeissa saavutetaan vain federalistien hyväksymät päätelmät. Kokouksia eivät vain valmistele maaherrat - mikä kertoo paljon niiden riippumattomuuden asteesta hallituksen suhteen -, vaan tämän lisäksi niiden päätelmät laatii tasavallan presidentin ja pääministerin vapaasti valitseman 10 asiantuntijan synteesiryhmä. Kirjoitin itse toimeenpanevan elimen kahdelle johtajalle 20. huhtikuuta pyytääkseni, että tämän ryhmän koostumus vastaisi Euroopan parlamentin vaaleissa valittuja kaikkia poliittisia suuntauksia. Näemme nyt tuloksen: juuri nimitettyjen henkilöiden joukosta on turha etsiä yhtäkään Brysselin linjaa vähänkin vastustavaa henkilöä.
Asian kruunaa se, että tämä naurettava menettely on saatettava päätöksen lokakuussa eli neljä kuukautta tämän laajan kansallisen keskustelun käynnistämisen jälkeen, joista kaksi ovat lomakuukausia. Ymmärrämme kuitenkin hyvin, miksi se saatetaan päätökseen niin pian: elämme tämän vuoden lopussa vaarallista ajanjaksoa, jolloin kansalliset kolikot ja setelit vaihdetaan euroiksi. Kansalliset vastuuhenkilömme eivät luonnollisesti missään nimessä halua silloin vaivakseen Eurooppaa koskevaa keskustelua.

Korakas
. (EL) Göteborgin kokous jää historiaan, ei ainoastaan sen vuoksi, mitä tapahtui kokoussalissa, vaan myös sen vuoksi, mitä tapahtui ulkopuolella. Kymmenet tuhannet mielenosoittajat, jotka vastustivat EU:n kansanvastaista, itsevaltaista ja keskitettyä rakennetta, joutuivat poliisin ennenkuulumattoman väkivallan kohteeksi. Näin on jälleen kerran osoittautunut todeksi, että EU:n johtajat tekevät päätöksiä kansasta piittaamatta. Eurooppa-neuvoston päätöslauselmassa ei ainoastaan jätetä mainitsematta tuhansien mielenosoittajien vaatimuksia, eikä tietenkään poliisin väkivallan uhreja, vaan siinä hyväksytään "erikoisiskuosastojen" hahmottelu ja valmistetaan näin tietä yhä kovempien ja epädemokraattisempien toimien käyttöönotolle "vihamielistä kansaa" vastaan EU:n ja muiden imperialististen järjestöjen seuraavissa huippukokouksissa.
Huolimatta siitä, että irlantilaiset hylkäsivät Nizzan sopimuksen, Euroopan parlamentti asettuu neuvoston puolelle, joka päättäväisesti julistaa "olevansa valmis avustamaan Irlannin hallitusta kaikin mahdollisin tavoin ratkaisun etsimisessä". Näin se painostaa Irlannin hallitusta vahvistamaan sopimuksen hinnalla millä hyvänsä vuoden 2002 loppuun mennessä ja uhmaa täten Irlannin kansan ilmaisemaa mielipidettä.
FYROMin traagisten tapahtumien suhteen päätöslauselmassa hyväksytään poliittinen väliintulo, mutta myös NATOn vastahakoisuus "joutua täyteen rauhanturvaamistehtävään". Tosin sen, miten EU käsittää sopimukseen pääsemisen, ilmaisi selkeästi erityisedustaja Léotard, joka kehotti FYROMin hallitusta aloittamaan vuoropuhelun albaaniääriainesten kanssa.
Edelleen päätöslauselmassa hyväksytään EU:n militarisoinnissa saavutettu edistys, nopean toiminnan joukkojen kehittäminen sekä "kestävien ja tehokkaiden NATO-suhteiden kehittäminen" ja kehotetaan jäsenvaltioita "järjestämään uudelleen puolustusbudjettinsa Euroopan yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kunnianhimoisten tavoitteiden saavuttamiseen vaadittavalle tasolle".
Ilmenneistä sisäimperialistisista erimielisyyksistä huolimatta laajentumisessa pidetään selvästikin kiinni uusien valtioiden liittämisestä EU:hun, vaikka aikataulu käykin yhä epäselvemmäksi. Koska samalla tiedetään, että ehdokasvaltioiden kansat vastustavat yhä enenevässä määrin mahdollista liittymistä, tarjotaan syöttinä mahdollista osallistumista vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaaleihin.
Muutoin Göteborgin kokous vahvisti Lissabonin ja Tukholman kokouksien suuntaviivat, joiden avulla talouden tilaa hoidetaan yhä kovemmilla ja kansanvastaisemmilla toimenpiteillä työtätekevien kustannuksella, ja tulilinjalla ovat ensimmäisinä eläkejärjestelmät sekä sosiaaliturva yleensä.
Kaikista yllä mainituista syistä johtuen me Kreikan kommunistisen puolueen Euroopan parlamentin jäsenet olemme äänestäneet päätöslauselmaa vastaan.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Euroopan unionin puheenjohtajavaltio Ruotsi ilmoitti tammikuussa 2001 vaatimattomasti kolme ensisijaista aihetta: ympäristö, laajentuminen ja työllisyys. Göteborgin Eurooppa-neuvostossa todettiin kuusi kuukautta myöhemmin, että tässä oli epäonnistuttu.
Työllisyyden alalla tätä ajanjaksoa ovat leimanneet joukkoirtisanomisten aallot suurissa ylikansallisissa ryhmittymissä, joiden voitot ovat miljoonia euroja, kuten Marks & Spencer tai Danone. Euroopan unioni on jälleen kerran osoittanut olevansa kykenemätön tasapainottamaan markkinoiden ja osakkeenomistajien diktatuuria esimerkiksi ottamalla käyttöön (Tobinin veron kaltaisen) veron, jolla estetään keinottelutarkoituksessa tehdyt valuutansiirrot, vahvistamalla taloutta koskevia palkansaajien ja kansalaisten valvontaoikeuksia tai säätämällä lakeja Euroopan tasolla irtisanomisten kieltämiseksi.
Laajentumisen alalla ehdokasvaltioille tarjottu ainoa mahdollisuus on niiden talouden sisällyttäminen yksinkertaisesti yhtenäismarkkinoihin. Kansojen mielipidettä ei kysytä missään vaiheessa niiden liittymisen sisällöstä. Irlannin kieltävä ääni on kuitenkin osoittanut jälleen kerran, että Eurooppaa ei voida rakentaa ilman demokraattisen, poliittisen ja sosiaalisen hankkeen ympärille kokoontuneita kansoja.
Lopuksi Euroopan unioni on osoittanut kansainvälisellä tasolla, ettei se pysty myönteisesti vaikuttamaan konfliktien ratkaisemiseen etenkin määräämällä Israelin oikeudenmukaiseen ja kestävään rauhaan Palestiinassa.
Puheenjohtajavaltio Ruotsin toimikautta ovat leimanneet ennen kaikkea poliisien provokaatiot, jotka olivat tyypillisiä Göteborgin huippukokoukselle. Hallitukset vastustivat eurooppalaisten hankkeiden välttämätöntä uudistamista bunkkeristaan ensimmäisen kerran väkivaltaisesti suuntaamalla ampuma-aseet mielenosoittajia vastaan. Tarvitsemme kiireellisesti toisenlaisen Euroopan: demokratian ja sosiaalisen kehityksen Euroopan. Äänestämme siksi yhteistä päätöslauselmaa vastaan.

Lambert
. (EN) Tässä päätöslauselmassa on paljon kiitettävää, erityisesti mitä tulee kestävään kehitykseen. Pidän myönteisenä EU:lle annettua kehotusta ratifioida Kioton pöytäkirja, joka on ensiarvoinen kansainvälinen sopimus planeettamme suojelua varten.
Pidän myönteisenä, että unioni on uudelleen vahvistanut sitoumuksensa saavuttaa YK:n asettama kehitysaputavoite; ja toivon, että lopultakin tähän päästäisiin, koska avulle on huutava tarve.
Pidän myös myönteisenä, että on ilmaistu EU:n tarve valmistautua huolellisesti maailmanlaajuiseen kestävän kehityksen huippukokoukseen.
Miksi sitten äänestin tyhjää äänestettäessä esityksestä kokonaisuudessaan?
En usko, että yhteisen turvallisuuspolitiikan kehittämisellä, joka pyrkisi yhdistämään meidät tiiviisti NATOon, on mitään osaa EU:n kestävässä kehityksessä. En myöskään usko, että meidän pitäisi kehottaa Irlantia mitätöimään äskettäistä kansanäänestystä ja valmistautumaan Nizzan sopimuksen ratifiointiin. Tällainen kehotus jättää huomiotta kansan demokraattisesti ilmaistun tahdon eikä ole parlamentille kunniaksi.

Martinez
. (FR) Yhteinen päätöslauselma, joka perustuu Göteborgissa 15.-16. kesäkuuta 2001 pidettyä Eurooppa-neuvostoa koskevaan mietintöön ja jossa sekoitetaan vihreät, vaaleanpunaiset ja valkoiset liberaalit sekä violetit kristillisdemokraatit - eli synkretistinen ja poliittinen enemmistö Schröderista ja Jospinista Aznariin ja Chiraciin sekä Grüneniin, Joschka Fischeriin ja Dominique Voynetiin ja Alain Madelinin ääriliberaaleihin - tarjoaa näköjään vain sanojen, käsitteiden ja ongelmien sekasotkun kuolemanrangaistuksesta (32 kohta) "veropakettiin" (25 kohta) ja banaanialaan (30 kohta), Léotardin diplomaattiseen edustukseen entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa eli nykyisessä FYROM:issa (42 kohta) unohtamatta jäljelle jäävää YMP:aa, kehitysapua, Kiotoa, Yhdysvaltojen veropetosta Karibian veroparatiisien kautta, laajentumista tai perustuslain tarvetta - vaietun vuoden 1787 Philadelphian muistoksi - Euroopan perustuslain hyväksymiseksi vuonna 2004.
Tämä näennäisesti epäjohdonmukainen rihkama kätkee kuitenkin sisäänsä meitä hallitsevan harvainvaltaan perustuvan uskonlahkon kaksi perusajatusta eli kansojen halveksunnan ja hämärään maailmanlaajuiseen "hallintoon" pyrkimisen.
Brysselin eurofederalistisen harvainvallan osoittama kansojen halveksunta näkyy sekä 3 kohdassa, jossa kieltäydytään kunnioittamasta umpikujaksi kuvatun ja "ratkaisun etsimistä" vaativan Irlannin kansanäänestyksen selviä tuloksia, että 9 kohdassa, jossa kansojen spontaani maailmanlaajuisia poikkeamia koskeva torjunta - Seattlessa, Göteborgissa, Prahassa, Nizzassa, Davosissa, Washingtonissa, Salzburgissa tai ehkä huomenna Genovassa - tuomitaan "provokaationa". Samalla unohdetaan, että oikeus "vastustaa" taloudellista sortoa, jota maailmanmarkkinat harjoittavat Mark and Spencerin, Danonen, Moulinexin, Michelinin, Vilvorden, Alcatelin, Ericssonin tai AOM:n miehiä ja naisia kohtaan, on eräs olennaisista oikeuksista, joka vahvistettiin kaksi vuosisataa ennen Euroopan perusoikeuskirjaa. Tässä perusoikeuskirjassa säädetään virallisia oikeuksia vain rikkaille, eivätkä työttömät, syrjäytyneet nuoret ja varattomat vanhukset pidä näitä perusoikeuksina.
Samalla tavoin kestävää kehitystä koskevassa yhdeksässä kohdassa - jopa mukaan lukien Johannesburgin vuoden 2002 maailmanlaajuinen huippukokous - peitetään huonosti, ilman tämän katekismuksen kaltaiseksi viitteeksi muodostuneen sekavan käsitteen hämäryyttä, pyrkimystä maailmanlaajuiseen johtoon. Sen odotetaan ratkaisevan ihmeellisesti etenkin Afrikan tapauksessa ongelmat, jotka koskevat alikehittymistä, aids-kulkutautia, taloudellista orjuutta tai vapaakaupan harjoittajien tietoisesti ylläpitämää kurjuutta, vapaakaupan harjoittajien, jotka eivät maksa puuvillasta, kaakaosta, kahvista ja kaikista raaka-ainetuotteista todellista hintaa eli niiden ihmisten elämän hintaa, joiden työtä käytetään hyväksi.

Meijer
Totean, että kuluneena ajanjaksona on tapahtunut juuri se, mitä ennustin 15. maaliskuuta ja 3. toukokuuta. Sanoin tuolloin, että Makedonian hallituksen avoin tukeminen ja niin sanottujen ääriainesten tuomitseminen ei johda ratkaisujen etsimiseen, rauhaan ja sovintoon, vaan väkivallan rohkaisemiseen. Osa Makedonian väestöstä ja Makedonian hallituksesta luulee, että kaikki ongelmat ratkaistaan jättämällä suuri albaanivähemmistö huomiotta tai vainoamalla sitä. Tämä väestönosa aikoo ostaa aseita Euroopan unionilta saaduilla avustuksilla. Nämä ihmiset hylkäävät yhä säännöksen, jonka perusteella albaanista tulisi albaaninkielisten asuttaman maan osan hallinto- ja opetuskieli. Jos Belgiaan verrattavaa valtiosääntöä ei saada aikaan, en usko, että mitään kestävää ratkaisua voidaan löytää. Toivotan neuvostolle ja komissiolle paljon menestystä, kun ne nyt vihdoinkin edes yrittävät huolehtia, että niiden sekaantuminen asiaan ei johtaisi lisääntyvään väkivaltaan ja alistamiseen, vaan rauhanomaiseen ratkaisuun, jota kaikki osapuolet tukevat.

Queiró
. (PT) En voinut äänestää Göteborgin huippukokousta koskevan yhteisen päätöslauselman puolesta, vaikka siinä oli monia myönteisiä päätelmiä, jotka koskivat muiden asioiden lisäksi erityisesti laajenemista, huippukokousolosuhteita, Lissabonin Eurooppa-neuvoston seurantaa, ulkoisia suhteita, tarkemmin sanoen Lähi-itää.
Tästä huolimatta jouduin olemaan äänestämättä. Syynä on se, että suurin osa europarlamentaarikoista vaatii yhä, että Nizzan huippukokouksen jälkeistä keskustelua käydään tavalla, joka ylittää sekä menettelyn että sisällön osalta niin valtion- ja hallitusten päämiesten Nizzassa tekemät päätökset kuin voimassa olevat perustamissopimuksetkin erityisesti silloin, kun keskustelussa keskitytään hallitustenvälisen menettelyn arvosteluun ja haluun laatia laajennettu ellei peräti ylimitoitettu työohjelma Nizzan jälkeistä keskustelua varten. En myöskään pidä myönteisenä päätelmää nro 5, koska minusta perustamissopimuksen ratifioiminen ei kuulu maan perustuslain mukaan Irlannin hallitukselle, vaan sen kansalle.

Souchet
. (FR) Göteborgin huippukokousta koskeva Euroopan parlamentin päätöslauselma olisi voinut olla hyödyllinen, jos siinä olisi otettu etäisyyttä neuvoston päätelmissään osoittamaan kursailemattomuuteen Nizzan sopimusta koskevan Irlannin kansanäänestyksen osalta, mikä on uusi osoitus erittäin huolestuttavasta demokratian vastaisesta suuntauksesta Euroopan rakentamisessa. Valitettavasti näin ei tapahtunut. Kaikessa Euroopan tulevaisuutta ja etenkin sen laajentumista koskevassa pohdinnassa on kuitenkin otettava vastedes hyvin huomioon tämä hyvin yksiselitteinen äänestys.
Miten voimme oikein pahoitella nykyisen Euroopan unionin hyvin laajasti demokratian vastaista luonnetta ja väittää haluavamme korjata asian ilman, että kunnioitamme aluksi kansojen selkeästi ilmaisemaa tahtoa ja tässä tapauksessa sen kansan tahtoa, jonka mielipidettä uudesta perustamissopimuksesta on tiedusteltu ainoana kansana kansanäänestyksessä, joka on selkeästi demokraattinen menettely?
Irlannin kansan päätös on tulosta kahdesta kansanäänestyksestä, jotka osoittivat jo nykyisen Euroopan ja Euroopan kansojen toivoman Euroopan välisen näkemyseron syventymisen, ja siksi sen pitäisi olla terveellinen shokki. Irlannin kansanäänestyksen läksynä on, että kestävä Eurooppa voi perustua vain kansallisten demokratioiden kunnioittamiseen ja että Eurooppaa on kiireellisesti alettava rakentamaan kokonaan uudelleen täysin muille kuin Nizzan huippukokouksen perustoille. Nizzan sopimuksen pitäisi olla yhtenäisasiakirjan käynnistämän sekä Maastrichtin ja Amsterdamin sopimuksissa jatketun prosessin viimeinen virhe, joka on johtanut kansalaisten nykyisin torjumaan Eurooppaan.
Tämä ei ole selvästikään puheenjohtajavaltio Belgian haluama suunta. Se ehdottaa tosiasiassa unionin demokratiavajeiden täyttämiseksi eurooppalaisen veron käyttöönottoa, vaikka vain kansalliset parlamentit on valtuutettu demokraattisesti määräämään veroja. Se asettaa etusijalle tulevan perustamissopimuksen laatimisen sellaisten toimielinten kehyksessä, joiden demokraattinen legitiimiys on, ellei arveluttava, niin ainakin hyvin välillinen. Se kehuu euroa, jonka luomista yksikään kansa ei halunnut ja joka antaa päinvastoin ongelmallisen kuvan kansoille määrätystä Euroopasta, jota ne eivät ole halunneet.
Irlannin läksyä ei ilmeisestikään ole ymmärretty. Kansoja on kuitenkin kuunneltava ennemmin tai myöhemmin. Olisi parempi kuunnella niitä mahdollisimman pian, jos haluamme, että ne ottavat omakseen eurooppalaisen ajatuksen, josta ne ovat nykyisin vieraantuneet.

Tannock
. (EN) Tänään äänestyksessä Göteborgin Eurooppa-neuvostoa koskevasta päätöslauselmaesityksestä äänestin tyhjää ja suosittelin brittiläisille konservatiivikollegoilleni, että he tekisivät samoin, koska vaikka tuemme täysin myönteisiä viittauksia EU:n laajentumisprosessiin ja vaatimuksia YMP:n uudistuksen ja kestävän kehityksen tukemisesta, niin meillä oli monia varaumia päätöslauselmaesityksen muihin osiin. Näitä ovat 3 kohta, jonka voidaan nähdä esittävän, että EU ei täysin kunnioittaisi Irlannin kansan päätöstä kansanäänestyksessä hylätä Nizzan sopimus; 6 kohta, jossa suositellaan kiistanalaista valmistelukuntamallia neuvottelujen eteenpäin viemiseksi kohti seuraavaa HVK:ta; 25 kohta, jossa tuetaan veropakettia, johon kuuluisi verotuksen yhdenmukaistaminen ja yhteisön lähdevero; 26 kohta, jossa suositellaan sosiaalisen peruskirjan pohjalta lähtien yritysneuvostojen toimenpiteitä; sekä 33 ja 34 kohta, joissa tuetaan itsenäistä eurooppalaista turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa (ETTP), joka voisi irrottaa meidät NATOsta. Muutoin mietinnössä on monia myönteisiä näkökulmia, joten kokonaisuutena brittiläisen konservatiivin näkökulmasta katsoen tyhjää äänestäminen oli oikea ratkaisu.
Randzio-Plathin mietintö (A5-0225/2001)

Berthu
. (FR) Euroopan parlamentin mietinnössä Euroopan keskuspankin varainhoitovuodesta 2000 ja Euroopan keskuspankin samaa aihetta koskevassa vuosikertomuksessa pyritään pyyhkimään pois arviointia koskevat erimielisyydet ja esittämään yhtenäinen julkisivu kolikoiden ja seteleiden fyysisen vaihdon aattona. Kun raapaisemme hieman pintaa, ilmaantuu kuitenkin heti ristiriitaisuuksia. Niillä on vakavia vaikutuksia, koska ne koskevat hyvin vaikeasti korjattavissa olevia virheitä yhtenäisvaluutan luomisessa.
Tarkastelkaamme esimerkiksi institutionaalisia kysymyksiä. Ensimmäinen ristiriita koskee ministerineuvoston toimivaltoja: Euroopan parlamentin mietinnössä kannatetaan talouspolitiikan koordinoinnin lujittamista ja vakausohjelmia (päätöslauselman 5 kohta), mikä edellyttää Eurogroup-ryhmän ja sen toimintakeinojen vahvistamista. EKP:n kertomuksessa taas korostetaan päinvastoin seuraavaa: "Euron kaksi ensimmäistä vuotta ovat myös osoittaneet, että rahapolitiikan päätöksentekoa varten luotu järjestelmä toimii Euroopan tasolla tyydyttävästi (sivu 3)." Näyttää siten siltä, että pankki puolustaa kiivaasti riippumattomuuttaan. Se aistii selvästi, että politiikan voimistuminen yhtenäisvaluutan hallinnassa ei-optimaalisessa rahaliitossa saattaa aiheuttaa vaikeita ristiriitatilanteita. Onko teknokraattinen hallinto kuitenkaan tämän parempi? Rehellisesti sanottuna kumpikaan tapa ei ole kelvollinen.
Toinen ristiriita koskee avoimuutta: Euroopan parlamentin mietinnössä vaaditaan jälleen kerran (14 kohta), että EKP:n neuvoston kokousten pöytäkirjat julkistetaan yhdessä kantoja (puolesta tai vastaan) koskevan merkinnän kanssa. Tämä ehdotus ei miellytä EKP:tä hyvästä syystä, jota Euroopan parlamentti ei itsepintaisesti halua nähdä: erillisistä valtioista muodostunutta euroaluetta koskevassa erityistapauksessa pääjohtajien väliset ristiriidat rinnastettaisiin helposti valtioiden välisiin ristiriitoihin, mikä murentaisi jo liian heikon euron uskottavuutta. Tämä johtuu jälleen kerran 12 jäsenvaltion muodostaman rahaliiton ei-optimaalisesta luonteesta.
Kolmas ristiriita koskee EKP:n neuvoston ääniä: EKP:n kertomuksessa puolustetaan periaatetta "yksi jäsen, yksi ääni", koska kansallisten keskuspankkien pääjohtajat tekevät päätöksiä "itsenäisesti", eivät maidensa edustajina (sivu 181). Euroopan parlamentin mietinnössä puolestaan huomautetaan uudistuksesta, jonka Nizzan sopimus tuo EKP:n perussäännön 10 artiklaan. Sen ansiosta voitaisiin tulevaisuudessa painottaa ääniä valtion koon mukaan (päätöslauselman 17 kohta). Tällainen uudistus vastaisi suurten valtioiden ja etenkin Saksan toivetta. Saksa valittaa EKP:ta "liikkumattomuudesta", jonka katsotaan epäsuorasti johtuvan pienten valtioiden suhteettoman suuresta painoarvosta EKP:n neuvostossa. Tällainen uudistu on kuitenkin vielä kaukana toteutuksestaan, koska se on Maastrichtin hengen, EKP:n kannan ja pienten valtioiden etujen vastainen, joilla on sanansa sanottavana. Usean valtion yhtenäisvaluutta kieriskelee jälleen kerran ristiriidoissaan.

Figueiredo
. (PT) Euroopan keskuspankki pitää yhä keskeisenä tavoitteenaan hintojen vakauttamista, mikä tarkoittaa käytännössä maltillista palkkojen nousua euroalueella. Tämä lyhytnäköinen tavoite perustuu inflaation valvontaan ja sen myötä unohdetaan rahapolitiikan vaikutus talouskasvuun ja työllisyyteen. Äärimmäisessä tapauksessa se voi aiheuttaa deflaatiota ja työttömyyttä. Tämä tavoite perusteenaan Euroopan keskuspankki kieltäytyy alentamasta korkokantaa jopa taloudellisen taantuman uhatessa, jotta se kannustaisi sijoittamaan ja pienentäisi perheiden ja muiden taloudellisten toimijoiden ylivelkaantumisesta koituvia kustannuksia. Niinpä se unohtaa, että euroalue ei ole yhtenäinen ja että ennen kaikkea Portugalin kaltaisilla koheesiomailla on erityisiä rakenteellisia vaikeuksia.
Esittelijä ilmaisee ilonsa tästä vakaussopimuksessa määrätystä rahapolitiikasta, josta olemme eri mieltä, vaikka hän yrittää paremman taloudellisen yhteensovittamisen ja Euroopan parlamentin kanssa käytävien kolmikantaneuvottelujen kehittämisen avulla määritellä Euroopan keskuspankin toimintalinjat. Euroopan keskuspankki tarvitsee kuitenkin todellista valvontaa eikä pelkästään taloudellista yhteensopivuutta, joka on yhä enemmän sidoksissa vakaussopimuksen tavoitteisiin ja Euroopan unionin uusliberalistisiin suuntaviivoihin.

Meijer
. (NL) Kun nyt otetaan vauhtia seteleiden ja kolikoiden pakollista eurokolikoihin ja euroseteleihin vaihtamista varten, kaikki huomio kiinnittyy niihin harmeihin, joita vaihdoksesta seuraa heti vuodenvaihteen jälkeen. Esittelijä Maatenin ehdotukset pyrkivät siihen, että prosessi sujuisi hiukan nopeammin ja tehokkaammin. Mutta perusongelma liittyy ennemminkin Euroopan keskuspankin vuosikertomukseen. Toisin kuin esittelijä Randzio-Plath, en näe mitään syytä kiitoksiin. Euron arvo oli tarkoitus säilyttää vakaussopimuksen avulla, joka pakottaa kansallisvaltiot karsimaan menojaan ja vähentämään lainanottoa. Politiikka on epäonnistunut täysin, sillä euro on laskenut selvästi dollarin alapuolelle, ei vain väliaikaisesti vaan pitkähköksi ajaksi. Vuosittainen inflaatio on nyt jo joissakin jäsenvaltioissa, mukaan luettuna Alankomaissa, korkeampi kuin korkotaso. Hintojen vakaus ei todennäköisesti kestä ensi vuoden vaihdetta. Enää ei näytä siltä, että euro saavuttaisi samanlaisen kansainvälisen maksuvälineen aseman kuin dollari. Siksi ei ole mahdollista amerikkalaisten esimerkin mukaisesti työntää osaa julkistalouden vuosittaisesta alijäämästä arvoltaan laskevan vaihtorahan omistamisesta yhä kilpailevan muun maailman niskoille. Lyhyesti sanoen: EKP:n vuosikertomus on niin suuri pettymys, että se on pakko hylätä.

Patakis
. (EL) Käsiteltävänä oleva mietintö Euroopan keskuspankista koskee sen toista toimintavuotta EMU:n kolmannen vaiheen alkamisen jälkeen. Juuri tästä syystä Euroopan parlamentin kriittinen suhtautuminen EKP:n tuloksiin pitäisi olla tiukempi ja vaativampi, koska jotkut tulokset saavutetaan työtätekevien kustannuksella ja koska se kannattaa laajojen talouspoliittisten suuntaviivojen ja vakaus- ja kasvuohjelmien liittämistä läheisemmin yhteen.
Inflaation vastaisen taistelun ja vakaussopimuksen, tuon työtätekevien ruoskan, tiukan noudattamisen nimissä EKP käyttää sanktiojärjestelmää saavuttaakseen paljon puhutun hintojen vakauden, välittämättä vähääkään päätöstensä aiheuttamista taloudellisista ja yhteiskunnallisista seurauksista.
Se julistaa palkkapolitiikan uudenaikaistamista, siis työn joustavuutta ja epävarmuutta. Se painostaa lisäämään yksityistämistä, jotta kilpailukykyä ja pääoman tuottoa voitaisiin edistää.
Mietinnössä ei kuitenkaan mainita mitään keinottelusta ja vehkeilystä arvopaperimarkkinoilla, koska EKP:n politiikka ohjauskorkoa alentamalla tekee kaikkensa vahvistaakseen niitä.
Tähän astihan Euroopan keskuspankki on nostanut tai alentanut ohjauskorkoaan seuraamalla Yhdysvaltojen ohjauskorkoa, tarkoituksena rahoittaa keinottelusuunnitelmia. Duisenberg kertonee meille, hyväksyykö hän kollegansa Greenspanin mielipiteen, että "uuden kehityskauden on tukeuduttava yritysten käytössä olevien valtavien pääomien suurempaan tuottoon, tavoitteena on näiden yritysten kannattavuus osakkeiden hintojen tukemiseksi ja uusien sijoitusten liikkeelle saattamiseksi".
Hän on pikemminkin samaa mieltä, koska on sanonut, että "EKP:n neuvosto seuraa edelleen palkkojen kehitystä sekä kotimaisen ja ulkomaisen kysynnän suuntauksia" ja, öljykriisistä huolimatta, palkkojen korotukset ovat olleet maltillisia, mitä hän on luonnehtinut "hyvin myönteiseksi" ja korostanut, että vuonna 2002 inflaatio pysyy kahden prosentin rajoissa "maltillisten palkkojen" ansiosta, "nousukausi" on tosin monopolien voittojen ansiota.
Mitä meillä on tähän enää lisättävää? Kaikki sanotaan mietinnössä ja sen sanoo EKP:n johtaja. Voimakkaan kielteinen liberalistinen politiikka, joka vie talouden lamaan ja joka lupaa työtätekeville enemmän työttömyyttä, mitätöi työväen saavutukset ja takaa köyhyyden, kun taas hyvinvointi on varattu suurpääomalle, jotta se vahvistuisi edelleen.
Vastustamme siis Euroopan parlamentin tukea EKP:n politiikalle, koska se on politiikkaa, joka köyhdyttää yhä enemmän suuria kansanjoukkoja ja työtätekeviä sekä suo enemmän voittoa ja etuoikeuksia harvoille, joita ovat Euroopan monopolit. Se on epäsuhtaista ja työtätekeviä riistävää politiikkaa.
Tämän vuoksi me Kreikan kommunistisen puolueen Euroopan parlamentin jäsenet äänestämme tätä mietintöä vastaan ja uskomme, että valtava kansanliike saa kumottua taistelullaan tämän kansanvastaisen, raakalaismaisen ja epäinhimillisen politiikan.

Peijs
. (NL) Ryhmäni äänesti 20 kohtaa vastaan. Syy siihen on seuraava. 20 kohdassa puhutaan niiden ehtojen kiristämisestä, jotka Euroopan unionin uusien jäsenvaltioiden on täytettävä, jos ne haluavat olla rahaliiton jäseniä. Emme vastusta uusien jäsenvaltioiden rahaliittoon liittymisestä käytävää keskustelua, mutta meistä se on nyt vielä hiukan ennenaikaista. Kestää vielä ainakin kaksi vuotta, ennen kuin ensimmäisistä uusista valtioista todella tulee jäseniä, ja sen jälkeen näiden valtioiden on vielä ainakin kaksi vuotta toimittava valuuttakurssimekanismin puitteissa. Meidän ei pidä sitoa itseämme liian aikaisin, paljon voi vielä tapahtua. Vuoden tai parin päästä moni asia on selkiytynyt.

Titley
. (EN) Pidän myönteisenä tätä kolmatta vuosikertomusta, jonka Euroopan keskuspankin pääjohtaja Duisenberg antaa.
Valitan kuitenkin sitä, ettei EKP seuraa Englannin keskuspankin asettamia korkeita standardeita oman toimintansa läpinäkyvyydestä, vastuullisuudesta ja avoimuudesta. Englannin keskuspankille myönnettiin toiminnallinen itsenäisyys toukokuussa 1997, mikä oli yksi silloin valtaan nousseen Labour-puolueen hallituksen ensimmäisiä toimia. Englannin keskuspankin rahapoliittisen komitean kokousten pöytäkirjat, myös äänestystulokset ja äänestysselitykset, julkaistaan nykyisin noin kuuden viikon kuluttua. Tämä on lisännyt markkinoiden luottamusta päätöksiin ja on hieno esimerkki avoimesta hallinnosta.
Ei toki voi olla sattumaa, että Labour-puolueen hallituksen rohkean päätöksen jälkeen toukokuusta 1997 asti Isossa-Britanniassa on ollut ennennäkemätön taloudellisen vakauden kausi. Ei voi myöskään olla sattumaa, että Labour-puolueen hallituksen päätöstä aikanaan arvostelivat nousua ja tuhoa aiheuttaneet konservatiivit, joilla on poikkeuksellinen taloudellisen epävakauden ja kyvyttömyyden menneisyys takanaan.
EKP:lla ei ole markkinoiden täyttä luottamusta, ennen kuin se muuttuu nykyistä avoimemmaksi.
Pääjohtaja Duisenberg saa ainutlaatuisen haasteen euroseteleiden käyttöönotosta 1. tammikuuta 2002. Pidän myönteisenä EKP:n päätöstä jakaa etukäteen eurokolikoita kuluttajille ja euroseteleitä yrityksille. Olen kuitenkin huolissani siitä, että kuluttajilla sekä pienillä ja keskisuurilla yrityksillä ei ole käytössään pienempiä seteleitä ennen itse "euron päivää". Tämä saattaa hyvin aiheuttaa loputonta kaaosta ja sekaannusta, jota tulisi välttää mihin hintaan tahansa. Siirtyminen euroon käytännössä 1. tammikuuta 2002 on selvästi EKP:n varsinainen testi, ja toivon kovasti, että se kykenee vastaamaan haasteeseen.
Haluaisin kovasti nähdä EKP:n seuraavan samanlaista avoimuuden ja läpinäkyvyyden politiikkaa kuin Englannin keskuspankki. Olisi Ison-Britannian kannalta nurinkurista siirtyä avoimuuden politiikasta suhteelliseen salailuun. Siksi, jos Iso-Britannia koskaan omaksuu euron, on voitava nähdä, että EKP omaksuu suuremman avoimuuden.
Maatenin mietintö (A5-0222/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, viimeinen äänestysselitykseni koskee talouden toimijoiden tukemista euroon siirtymisessä. 1. tammikuuta 2002 euro otetaan vihdoin käyttöön Euroopassa. Arvoisa puhemies, viime viikolla kävin Italiassa Bergamon maakuntaan kuuluvan kotipaikkani Curnon eräässä baarissa, ja maksaessani kahviani baarin omistajalle tämä kyseli muilta asiakkailta: "Miten me toimimme tammikuussa 2002? Jos saan maksuksi liiroja, onko minun annettava vaihtorahat euroissa? Ja jos minulle maksetaan euroissa, onko vaihtorahat annettava liiroissa?" Itse en löytänyt vastausta tästä mietinnöstä sen enempää kuin muistakaan asiakirjoista, minkä vuoksi pyydän tässä äänestysselityksessäni, että euroon siirryttäisiin suoraan ilman siirtymävaihetta 1. tammikuuta 2002.

Berthu
. (FR) Kun näemme Maatenin mietinnössä suositellut keinot kolikoiden ja seteleiden fyysisen vaihdon helpottamiseksi 1. tammikuuta 2002 alkaen, meitä hätkähdyttää näiden mitättömien temppujen ja esitetyn ongelman laajuuden välinen epäsuhta. Koko tämä toiminto on selvästikin suunniteltu alusta alkaen pohtimatta lainkaan ihmisten jokapäiväisessä elämässä kohtaamia ongelmia. Ja tämä suuntaus jatkuu.
Mitä hyötyä on tosiasiassa laskea liikkeelle euroseteleitä muutamia päiviä etukäteen, jotta kansalaiset voivat tottua niihin (tätä vaihetta ei sitä paitsi ole vielä edes saavutettu), kun toisaalta näemme, että pienille kauppiaille, joille määrätään kohtuuttomia ponnisteluja, ei myönnetä mitään rahoitustukea, väärien eurojen korvaamisesta ei anneta mitään takuita ja ehdotus kansallisten valuuttojen säilyttämisestä kansalaistemme elämän helpottamiseksi on hylätty jyrkästi?
Nykyisin on tullut esille - mutta yllättääkö tämä? - että yleisö ei ole asiasta järin innostunut. Maatenin mietinnössä paljastetaan jopa tiedotuskampanjoiden osalta, että "on hyvä arvioida, kuinka huonoja tulokset ovat olleet tähän asti" (perustelut, sivu 16). Mietinnössä esitetty reaktio on kuitenkin huolestuttava: sen mukaan pienten yritysten motivoimiseksi olisi uhattava toiminnan laittomuudella, jos euroa ei oteta käyttöön 1. tammikuuta 2001 jälkeen: "Koska 'pehmeät' kampanjat ovat hädin tuskin vaikuttaneet pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, tarvitaan selkeämpää viestiä (sama kuin edellä)."
Eurooppa aikoo siten sekaantua massiivisesti kansalaistemme jokapäiväiseen elämään 1. tammikuuta 2002 alkaen. Tämä ei kuitenkaan ole hyvä asia. He tulevat tiedostamaan välittömästi ja kouriintuntuvasti, että koko tämä massiivinen vaihtotoiminta on voinut syntyä vain aivoissa, jotka suhtautuvat täysin välinpitämättömästi - jopa oudosti - kaikkein vähäisimpiin ongelmiin, ja että se voi menestyä vain kansoista vieraantuneessa institutionaalisessa järjestelmässä.
Toivomme vain, että pahasta nousee hyvä ja että tämän kokemuksen ansiosta Eurooppaa voidaan ohjata huomenna uuteen suuntaan.

Figueiredo
. (PT) Mielestämme on keskeistä kiinnittää enemmän huomiota tähän euron käyttöönottoa valmistelevaan vaiheeseen täysin riippumatta yhteisen valuutan luomista koskevasta kielteisestä kannastamme, joka ei johdu ainoastaan itsemääräämisoikeuteen liittyvistä kysymyksistä, vaan myös taloudellisista seurauksista, jotka johtuvat siitä, että valtiot menettävät raha- ja valuuttapolitiikan valvontamahdollisuutensa ja sen seurauksista työllisyydelle, unohtamatta vakaussopimuksen ja palkkamaltin taustalla olevia ajatuksia.
On oleellista kehittää makrotaloudellisia menetelmiä, joilla vähimmäistetään kustannukset. Ne, jotka maksavat euron käyttöönottoa edeltävän siirtymäkauden kustannukset, joita syntyy niin hintojen keinotekoisesta nostamisesta kuin koko prosessista sekä mahdollisista väärinkäytös- ja petosyrityksistä siirtymäjakson aikana, eivät saa olla työntekijöitä tai pien- ja mikroyrityksiä.
On erityisen tärkeää tukea tehokkaasti perinteisen kaupankäynnin merkityksellistä roolia kansalaisten valistamisessa, sillä tämä ala on lähimpänä heitä. Perinteiset kauppiaat ovat keskeisenä tekijänä silloin, kun kansalliset rahayksiköt korvataan yhteisellä valuutalla, mikä pakottaa ylimääräiseen ponnistukseen kaikkien suunnattomien muutosten lisäksi, jotka koskevat erityisesti kirjanpitoa, sisäisiä ja ulkoisia asiakirjoja, tietojenkäsittelyä jne.

Hortefeux
. (FR) Äänestin Maatenin mietinnön puolesta ja haluan korostaa esittelijämme työn laadukkuutta.
Olen tyytyväinen, että parlamenttimme antaa lopultakin lausunnon näin tärkeästä aiheesta. Pahoittelen kuitenkin, että tämä tapahtui vain 181 päivää ennen euron käyttöönottoa. Meidän oli kiireellisesti annettava lausunto taloudellisesti ensisijaisesta asiasta, joka on kansalaisillemme edelleen huolestuneisuutta aiheuttava kysymys.
Maatenin mietinnössä kiinnitetään huomiota pääasiallisiin ongelmiin ja ehdotetaan käytännön ratkaisuja, jotka voisivat helpottaa euroon siirtymistä. On tärkeää, että nämä pohdinnat otetaan huomioon kaikilla päätöksentekotasoilla ja aloilla.
Meidän ei pidä unohtaa, että Euroopan kansalaisilla on myös avainasema yritysten ja rahoitustahojen rinnalla ja että heidän reaktionsa riippuvat tähän asti suoritettujen tiedotuskampanjoiden tehokkuudesta. Näiden kampanjoiden tulokset eivät juuri rohkaise, mikä korostaa jälleen kerran jokapäiväistä elämää suoraan koskettavien konkreettisten ehdotusten tarvetta.
Jos nämä ehdotukset toteutuvat käytännössä, niiden avulla voidaan muuntaa ymmärrettävä huolestuneisuus oikeutetuksi odotukseksi.

Lulling
. (FR) Esitin talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenenä joitakin tarkistuksia kollegamme Jules Maatenin mietintöluonnokseen keinoista taloudellisten toimijoiden tukemiseksi euroon siirtymisessä. Olen tyytyväinen todetessani, että ne on kaikki hyväksytty.
Haluan tässä keskustelussa korostaa jälleen kerran tarvetta pitää ovi avoimena kolmelle jäsenvaltiolle, jotka eivät ole halunneet liittyä heti euroalueeseen. Haluaisin siksi korostaa sellaisen tiedotuskampanjan merkitystä, joka ei ole suunnattu vain yhteisvaluuttaa koskevaan hankkeeseen osallistuville jäsenvaltioille, vaan myös muille jäsenvaltioille myöntämällä niille erityisasema kolmansiin maihin verrattuna. Mietinnössämme on annettu tämänsuuntainen poliittinen signaali.
Toinen tarkistus, joka on sisällytetty pääosin lopulliseen mietintöön, koskee euroalueen toisen valtion kolikoiden maksutonta vaihdettavuutta euroiksi. Kaikilla Euroopan unionin kansalaisilla on tietty määrä kolikoita, jotka ovat peräisin heidän matkoiltaan, työ- tai lomamatkoiltaan, ulkomaille. Monilla ei ole enää mahdollisuutta käyttää niitä ennen eurokolikoiden ja -seteleiden käyttöönottoa 1. tammikuuta ensi vuonna. Esitin siksi komissiolle viime vuoden marraskuun lopussa tätä aihetta koskevan kirjallisen kysymyksen. Komissio vastasi minulle välttelevästi viittaamalla kohtuuttomiin käsittelykustannuksiin. Pohdin kuitenkin sen oikeutusta, että kansalaiset joutuvat jälleen kerran maksamaan kustannukset, koska he eivät voi vaihtaa hallussaan olevia muiden jäsenvaltioiden kolikoita. Olen siten tyytyväinen pannessani merkille, että parlamentti "pitää välttämättömänä, että pankeille annetaan suosituksia sen varmistamiseksi, että kaikkien euroon osallistuvien 12 jäsenvaltioiden kolikoiden vaihtaminen voidaan tehdä samoin edellytyksin kuin seteleiden vaihtaminen". Toivon, että hallitusten ja pankkialan vastuuhenkilöt eivät komission tavoin peitä asialta korviaan.

Vlasto
. (FR) Onnittelen esittelijä Maatenia hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka koskee keinoja taloudellisten toimijoiden tukemiseksi euroon siirtymisessä. Kuusi kuukautta ennen yhtenäisvaluutan voimaantuloa oli toivottavaa, että parlamenttimme kiinnostuu taloudellisista toimijoista ja niiden valmistautumisesta tähän viimeiseen vaiheeseen.
Jäsenvaltioilla on nykyisin tässä viimeisessä vaiheessa tärkeä asema.
Tietyt taloudelliset toimijat tuntevat esimerkiksi houkutusta nostaa hintoja turhien pyöristysten avulla.
Olen saanut vihiä matkatoimiston - Marseillen matkatoimiston - johtajana tällaisista käytännöistä ja tiettyjen ammatinharjoittajien huolestuneisuudesta.
Yhtenäisvaluutan käyttöönotto edellyttää mukautumisvaihetta, jonka aikana on rauhoitettava kuluttajia eikä käytettävä heitä hyväksi.
Asianomaisten toimijoiden on tiedostettava, että etusijalle ei pidä asettaa välittömiä pieniä voittoja kuluttajien luottamuksen ja yhtenäisvaluuttaan siirtymisen hyvän sujumisen kustannuksella.
Haluan sitä paitsi korostaa kaikkia pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevien tukitoimien tärkeyttä.
Totean, että esimerkiksi matkailualalla monet niistä eivät ole valmistautuneet riittävästi. Olen tästä pahoillani ja oletan, että muiden alojen taloudelliset toimijat ovat samassa epämääräisessä tilanteessa.
Maatenin mietinnössä suositeltu verokannustimia koskeva ratkaisu on hyvä ehdotus.
Jäsenvaltioiden on pyrittävä päättäväisesti tämän loppusuoran aikana löytämään kannustimia, joiden avulla taloudellisia toimijoita rohkaistaan ottamaan euro nopeasti käyttöön uusien viivästysten niille aiheuttamien kustannusten välttämiseksi.
(Selitystä lyhennettiin työjärjestyksen 137 artiklan mukaisesti.)
(Istunto keskeytettiin klo 13.25 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Provan
Arvoisa puhemies, viittaan parlamentin työjärjestyksen 135 artiklan 2 kohtaan, jossa sanotaan: "Toimitettaessa koneäänestys äänestystulos merkitään pöytäkirjaan ainoastaan lukuina. " Kuitenkin jos nimenhuutoäänestystä on pyydetty artiklan 134 kohdan 2 mukaan: "äänestystulos merkitään istuntopöytäkirjaan ryhmittäin jäsenten nimien mukaisessa aakkosjärjestyksessä".
Voisitteko ystävällisesti kertoa, annetaanko huomisessa istuntopöytäkirjassa äänestyksen tarkka tulos sellaisena kuin se on tähän mennessä julkaistu? Näyttäisi olevan eroavaisuutta sen tuloksen välillä, joka näkyi koneäänestyksen taululla, ja julkaistun tuloksen, joka on 273 puolesta ja 272 vastaan, välillä.
Parlamentti samoin kuin alhaalla odottavat tiedotusvälineet...
(Vaihtelevia reaktioita) ...tässä jännityksessä toivoisi saavansa selvityksen siitä, mikä on parlamentin kanta.

Miller
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoroni aihe on aivan sama kuin jäsen Provanin. Minä, kuten monet muutkin jäsenet tässä salissa, olen tarkastellut virallista äänestystulosta tänään lounastunnilla, ja siinä lukee 273 ääntä puolesta ja 272 ääntä vastaan. Jos tämä on virallinen äänestyksen tulos - ja tämä on julkaistu tulos - niin oletan, että puhemiehen tänä aamuna ilmoittama äänestyksen tulos oli virheellinen.

Cox
Arvoisa puhemies, nimeni ei toki ole Al Gore, emmekä me ole nyt Floridassa. En halua keskustella painaumista äänestyslipuissa vai miksi niitä Floridassa kutsuttiinkaan, mutta kuten muutkin jäsenet, olen katsonut kirjallista äänestystulosta, ja siinä annetaan tulokseksi 273 ääntä puolesta ja 272 ääntä vastaan, toisin kuin äänestyksen tulosta julistettaessa ilmoitettiin ja kuin koneäänestyksen tulokseksi ilmoitettiin aiemmin tänään.
Kun kerrankin ja suurella vaivalla liberaalidemokraattinen ryhmämme onnistui äänestämään yhtenä ryhmänä ja huomaa nyt olevansa häviävällä puolella, on meille sitäkin tärkeämpää nostaa tämä asia esille. Tapahtuneelle voi olla useitakin teknisiä syitä ja, jos näin on, olisin kiinnostunut kuulemaan ne. Mutta tämä koskettaa hyvin perustavasti poliittisenluontoista kysymystä, eikä pelkästään teknisluontoinen selitys ole ehkä riittävä, kun kyseessä on tuloksen kirjaus, jossa on ero äänten välillä. Olen tietoinen työjärjestyksen kohdasta, jonka mukaan puheenjohtajan päätös julistetun äänestystuloksen pätevyydestä on lopullinen.
Tällä hetkellä en vaadi tiettyä äänestystulosta hyväksyttäväksi, mutta varaan oikeuden edelleen esittää kysymyksiä äänestyksen teknisistä ja poliittisista ulottuvuuksista. Arvoisa puhemies, kysynkin: oletteko te puheenjohtajiston puolesta artiklan 138 mukaisesti valmis tällä hetkellä antamaan selkeän ilmoituksen siitä, mikä tilanne on ja mikä on äänestyksen tulos.

Puhemies
Puhemies sanoo sanottavansa sitten, kun menettelyä koskevien esitysten puhujalista loppuu.
Jäsen Poetteringilla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Poettering
Arvoisa puhemies, olisi ollut hyvä, jos minun ei olisi tarvinnut käyttää tässä vaiheessa puheenvuoroa, koska oletin, että selvitätte istunnon alussa mielipiteenne tästä hankalasta tilanteesta. Pyysin puheenvuoroa vain siksi, että muutkin tekivät niin, ja minusta minullakin on velvollisuus sanoa jotakin.
Minusta teidän pitäisi ensinnäkin antaa lausuma mielipiteestänne. Pidätän itselläni oikeuden pyytää sen jälkeen vielä puheenvuoroa. En puhu tästä asiasta sen enempää, jos selvitätte parlamentille asian nyt heti.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, en ole Yhdysvaltain korkeimman oikeuden presidentti, mutta ehkä voin auttaa teitä. Ensiksi, parlamentissa on ollut tapana ja on myös työjärjestyksen mukaista pitää pätevänä äänestystulosta, jonka puhemies on julkisesti ilmoittanut. Tätä sääntöä on noudatettu tässä tapauksessa, kuten myös muissa kyseenalaisissa tapauksissa. Tarkoitan tällä puhemiehen tulkintaa Ruiz Mateosin tapauksessa, josta täällä keskusteltiin äskettäin. Puhemiehen tekemä tiedoksianto on pätevä.
Toiseksi, kiinnitän kollegojeni huomion erääseen asiakirjaan, joka teillä kaikilla parlamentin jäsenillä on nyt tai ollut pöydällänne tänään: eilen tiistaina puhemies Provanin johtaessa parlamentin puhetta puhemies ilmoitti, että parlamentissa on uusi jäsen Mario Brienza, joka on tullut jäsen Casinin tilalle. Olisi hyvä tietää, onko tarkastettu, onko jäsen Brienza käyttänyt lainmukaisia oikeuksiaan ja äänestänyt tänään ennen kuin parlamentilla on ollut mahdollisuus päivittäisissä rutiineissaan lisätä hänet rekisteriin. Mikäli asia on näin, kaikki on selitetty ja minä pitäydyn siinä, mitä alussa sanoin: puhemiehen tekemä tiedoksianto äänestystuloksesta on pätevä. Jos asia ei ole näin, ryhdymme ehdottoman epävarmaan tulkitsemiseen, joka ei johda mihinkään. Arvoisa puhemies, pyydän, että tarkistetaan, onko jäsen Brienza äänestänyt.

Puhemies
Hyvät jäsenet, koska huomaan, että kaikki puheenvuorot liikkuvat saman aiheen ympärillä...
(Naurua ja välihuomautuksia) Tiedätte, että tämän parlamentin puheen johtamisen yksi vaatimuksista on nopea havainnointikyky.
(Naurua ja välihuomautuksia)Koska huomaan, että kaikki puhujat viittaavat samaan asiaan ja mikäli jäsenet Bouwman, Lehne, Medina Ortega ja Bourlanges, jotka ovat pyytäneet puheenvuoroa, aikovat tehdä samoin, pyytäisin teitä luopumaan puheenvuoroistanne, jotta puhemies voi antaa asianmukaisen selityksen.
Hyvät jäsenet, tänä aamuna suoritettiin äänestys, jonka tulos elektronisen järjestelmän mukaan on mennyt tasan 273 äänellä. Elektroninen järjestelmä on ilmaissut tarkasti parlamentin todellisuuden tällä hetkellä. Kuitenkaan myöhemmin tarkastuksessa tämä elektronisen järjestelmän antama tulos ei vastannut sitä parlamentin jäsenten määrää, joka käy ilmi parlamentin jäsenluettelosta. Tällä erolla täytyy luonnollisesti olla selitys ja se selitys on yksinkertainen ja looginen.
Hyvät jäsenet, selitys on todellakin, että äskettäin tapahtunutta parlamentin jäsenen vaihtoa ei vielä oltu muutettu parlamentin jäsenluetteloon. Kuten sanottu, on kyse yksinkertaisesta selityksestä, täysin ymmärrettävästä tapahtumasta, jota uskallan lisäksi pitää vähäpätöisenä.
Te, hyvät parlamentin jäsenet, tunnette jo selityksen, joka muuten annetaan yksityiskohtaisesti puhemieskonferenssissa, joka on kutsuttu koolle tämän asian vuoksi tänään iltapäivällä klo 16.15, mutta josta kerron teille jo etukäteen. Tiedätte, että äänestys on toteutettu asianmukaisesti, tulos on se, jonka te tunnette ja olette omin silmin nähneet tänä aamuna ja sen vuoksi tämä asia on loppuun käsitelty.
(Suosionosoituksia)Jäsen Poetteringilla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Poettering
Arvoisa puhemies, panen lausumanne merkille, ja minusta se oli menettelynmukainen ja työjärjestyksemme perusteella korrekti. Minusta on tärkeää, että parlamentin puhemiehellä on oikeus kutsua puheenjohtajakokous koolle. Puheenjohtajakokous voi kuitenkin ainoastaan todeta parlamentin puhemiehen esittämät tiedot; sillä ei ole oikeutta muuttaa puhemiehen tänä aamuna julkistamia päätöksiä.

Puhemies
Hyvä jäsen Poettering, puhemieskonferenssin koollekutsuminen on pelkästään puhemiehen kohtelias ele ryhmänjohtajia kohtaan. Tarkoituksena on tiedottaa heille asianmukaisesti tästä tapahtumasta.
Jäsen Coxilla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Cox
Arvoisa puhemies, puhuessani aiemmin sanoin, että haluaisin varata itselleni oikeuden käyttää vielä puheenvuoro. Olin itse tietoinen siitä selityksestä, jonka olette nyt antanut julkisesti. Kyseessä on valitettava tekninen sekaannus, mutta hyväksyn, että se oli rehellinen virhe. Hyväksyn myös julistamanne äänestyksen tuloksen, vaikkakin vastahakoisesti. Jos näet kyse oli vain teknisestä sekaannuksesta, olisi mielestäni virhe kutsua puheenjohtajisto koolle sitä varten, että parlamentin poliittisessa elimessä käsiteltäisiin asiaa, johon on olemassa täysin järkevä tekninen selitys. En aio osallistua tällaiseen kokoukseen, koska minusta näyttää siltä, että arvoisan puhemiehen pitää tehdä päätös, ja asian olla sillä selvä.

McCarthy
Tämä ei ole vähäpätöinen asia. Hyväksymme ne loogiset syyt, jotka juuri annoitte, mutta minun on kysyttävä lisäkysymys. Oliko se jäsen, joka tuli jäsen Casinin sijaan oikeutettu äänestämään, koska jäsen Casinin erosta ilmoitettiin vasta maanantai-iltana? Parlamentin työjärjestyksen artiklan 8 mukaan Euroopan parlamentin ja Italian hallituksen välillä on tapahduttava kirjallinen ilmoitus, niin että voimme todella vahvistaa hänen oikeutensa äänestää, ja jos näin on, hänen antamansa ääni on tietenkin katsottava päteväksi.

Puhemies
Hyvä jäsen McCarthy, minulla on ilo ilmoittaa parlamentille, että kaikilla tänä aamuna läsnä olleilla jäsenillä oli oikeus äänestää.

Nassauer
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää vielä lopuksi yhden huomautuksen. Olisimme välttyneet koko tältä sekasotkulta, jos parlamentin hallinto olisi korjannut tämän äänestyslistoissa olleen puutteen ennen listojen julkaisemista, heti, kun se oli listojen laatimisen jälkeen todennut, että niissä ilmoitettu tulos "272 vastaan" poikkesi ilmoitetusta tuloksesta. Hallinnolta olisi voinut oikeastaan edellyttää tällaista toimintaa!

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Hyvät jäsenet, minulla on ilo Euroopan parlamentin puolesta toivottaa tervetulleeksi viralliselle lehterille saapunut parlamentin varapuhemies Abdelwahab Mahmoudin johtama Jemenin parlamentin valtuuskunta, joka meillä on kunnia saada vieraaksemme ja joka osallistuu toiseen parlamenttien väliseen kokoukseen suhteista Mashrek-maihin ja Persianlahden valtioihin vastaavan valtuuskunnan kanssa.
Euroopan parlamentilla on suuri ilo todeta Jemenin halu lähestyä Euroopan unionia ja toivomme, että tämä toinen kokous olisi alku tärkeälle vaiheelle kohti sellaista vahvaa yhteistyötä Euroopan unionin kanssa, joka antaa Jemenille mahdollisuuden palata hyvinvoinnin tielle ja vahvistaa demokratiaansa.
Toivomme Jemenin valtuuskunnalle hedelmällistä kokousta ja erinomaista vierailua Strasbourgissa.

Ihmisoikeudet maailmassa / Perusoikeudet Euroopan unionissa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Wuoren laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yleisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0193/2001) maailman ihmisoikeuksista vuonna 2000 ja Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikasta;
Cornillet'n laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus ja -sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0223/2001) perusoikeuksien tilasta Euroopan unionissa vuonna 2000.

Wuori
. Arvoisa puhemies, tämän mietinnön käsittely on monin tavoin osoittanut ihmisoikeuksien sietämättömän keveyden raskaan päiväkohtaisen politiikan puristuksessa. Silti ihmisoikeudet, joita on jopa kutsuttu aikamme viimeiseksi maalliseksi uskonnoksi, ovat päivän politiikkaa perustavampia. Politiikka on välttämätöntä, jotta meidän ei tarvitse katsoa historiaa suoraan silmästä silmään. Mutta samalla voi hämärtyä se tosiseikka, että ihmisoikeudet eivät ole vain kätevä väline poliittisten päämäärien ajamiseksi, pahimmillaan alibi reaalipolitiikan sanelemille toimille tai toimimattomuudelle. Ihmisoikeudet ovat temaattisia, systemaattisia ja ennen kaikkea normatiivisia. Ne ovat kulttuurisen evoluutiomme tulos, ne edustavat niitä arvoja, joihin historiallinen muutos mukaan luettuna Euroopan unionin kehitys ankkuroituu. Niitä ei tule eikä voi uhrata pelkän poliittisen tarkoituksenmukaisuuden tai retoristen sitoumusten alttarille. Jotta EU:lla olisi jonakin päivänä todellinen yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, sen on tukeuduttava yhteiseen ihmisoikeusstrategiaan.
Juuri nyt olemme mielestäni menossa oikeaan suuntaan. Sisäisesti EU:n oman perusoikeuskirjan julistus ja ulkoisesti niin EU:n vuosittainen ihmisoikeusraportti kuin etenkin komission tuore tiedonanto sisältävät arvokkaita näkökohtia ihmisoikeustyön tehostamiseksi. Puheenjohtajavaltio Belgia, jonka ulkoministeri Michel on ilahduttavaa kyllä täällä osallistumassa tähän keskusteluun, on korostanut tarvetta lisätä koherenssia ja johdonmukaisuutta, mikä toivottavasti ylittää pelkän poliittisen korrektiuden vaatimukset, samoin kuin ihmisoikeuksien läpäisyä, avoimuutta ja selkeiden prioriteettien asettamista, joita täydennetään myös yleisten asioiden neuvoston 25. kesäkuuta 2001 antamissa johtopäätöksissä.
Vuosikertomuksessa painotettiin hallitusten ja kansalaisyhteiskunnan välisen vuoropuhelun ja yhteistyön tärkeyttä. Kuten komission jäsen Patten totesi Suomen puheenjohtajakaudella vuonna 1999 pidetyssä EU:n ensimmäisessä ihmisoikeusfoorumissa, olisi älyllistä vandalismia jättää huomioimatta hallituksiin sitoutumattomien kansalaisjärjestöjen mielipiteet, sillä eurooppalaisen ihmisoikeusyhteisön tieto ja kokemus ovat vertaansa vailla koko maailmassa. Mutta meidän on aloitettava parantamalla omia toimintatapojamme. Jos strategiaa ei ole, taktiikasta tulee strategiaa, mikä tarkoittaa että poliittiset ad hoc -toimet syrjäyttävät luonteeltaan perustavat ja itseisarvoiset ihmisoikeus- ja oikeusvaltioperiaatteet. Luennoimme niistä kernaasti muille, mutta osaamme sivuuttaa ne pakottavista poliittisista syistä, kuten aivan viime viikolla Slobodan Milosevicin hätäisen luovutuksen yhteydessä. Olkoonkin, että se oli merkittävä oikeudellinen ja poliittinen virstanpylväs ja ilmensi kehkeytymässä olevaa uutta doktriinia, jonka mukaan valtiosuvereneetti voi joutua väistymään yleismaailmallisten ihmisoikeuksien saadessa etusijaa.
Meidän on oltava johdonmukaisia myös arvostellessamme kolmansia maita ja etenkin eräitä EU:n hakijamaita, jopa Turkkia. Jotta kova kritiikki olisi oikeutettua, sen on perustuttava reiluun peliin ja tasapuoliseen kohteluun. Muussa tapauksessa EU:n laajentuminen voi alkaa enenevästi muistuttaa Potemkinin kulissien vuoropuhelua, jossa hakijat toteuttavat kosmeettisia muutoksia sopeutuakseen EU:n pettävän, jopa tekopyhän, julkisivun takaa esitettyihin vaatimuksiin.
Tämän vuoden ihmisoikeusmietintö, jonka ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta hyväksyi yksimielisesti, käsittää lukuisia ehdotuksia, joiden tarkoituksena on tehostaa EU:n ihmisoikeuspolitiikkaa kolmansiin maihin nähden. Temaattiset aihekohtaiset valinnat näyttäisivät sen valossa parhaalta keinolta, kuten jo nyt on asianlaita kuolemanrangaistusta ja kidutusta koskevien EU:n suuntaviivojen ja yhteisten kannanottojen kohdalla. EU:n omien asiantuntijoiden välisen vuoropuhelun ja avoimuuden lisääminen on ensiarvoisen tärkeää, mutta meidän olisi kyettävä myös entistä rohkeammin käyttämään konfliktien ennaltaehkäisemiseksi ja ihmisoikeuksien edistämiseksi jo olemassa olevia keinoja, kuten sopimuksiin kolmansien maiden kanssa sisältyviä ihmisoikeuslausekkeita, silloinkin kun kohteena on vaikkapa Venäjä.
Mietinnön keskeisenä teemana on sananvapaus, ei vain siksi, että sitä uhkaavat sekä perinteiset että aivan uudet vaarat, vaan koska sillä on strateginen merkitys kaikkien ihmisoikeuksien - niin ensimmäisen, toisen kuin kolmannenkin sukupolven oikeuksien - kohentamisessa ja niiden loukkausten paljastamisessa. Olisi naiivia vähätellä ihmisoikeuksien merkitystä. On korkea aika panna nyt periaatteita käytäntöön ja ryhtyä määrätietoisesti pragmaattisiin toimiin yhtenäisen ihmisoikeusstrategian luomiseksi koko EU:lle.

Cornillet
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin - eikä kollegani Wuori vaikuta tähän asiaan mitenkään - sanoa, että on aikamoisen surrealistista sekoittaa ihmisoikeudet ja perusoikeudet samassa yhteiskeskustelussa. Perusoikeudet Euroopassa kuuluvat tosiasiassa täysin omaan vastuualueeseemme, kun taas voimme käsitellä ihmisoikeuksia maailmassa vain nöyrästi ja tietoisina vähäisestä painoarvostamme. Näiden välissä on ehkä alue, ehdokasvaltioiden alue, jossa ihmisoikeudet ja perusoikeudet sekoittuvat näiden valtioiden läheisen unioniin liittymisen takia.
Haluaisin selittää, miksi mietinnön otsikkoa on muutettu ja miksi ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta on vahvistanut tämän menetelmän, joka hyväksyttiin vuoden mietinnöksi valittuun mietintöön. Mietintömme otsikkona on vastedes perusoikeuksia koskeva mietintö, ei enää ihmisoikeuksia koskeva mietintö. Olemme tosiasiassa halunneet hyväksyä laajemman ja puolueettomamman käsitteen.
Uusi menetelmä perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjaan. Sitä käytetään tulkinnan pohjana, koska se on uusi elementti, poliittista elämää uudistava elementti, ja parlamentin tehtävänä on herättää tämä peruskirja elämään. Oli siten täysin luonnollista, että parlamentin toimivaltainen valiokunta käytti täysistunnossa hyväksymäämme peruskirjaa tätä mietintöä koskevan tulkintansa perustana. Olemme siten päätyneet toteamukseen, että koska kyse oli vuosittaisesta mietinnöstä, tämän olisi oltava vuosittain julkaistava mietintö.
Selitän tätä asiaa. Mietintö perustuu tapahtumiin. Tarvittiin siten todistettavia tapahtumia koskevaa analyysia ja mietinnön piti olla vuotuinen, koska on kiinnostavaa siirtää yhden vuoden tapahtumat toiselle vuodelle ja tarkistaa vuosi tämän jälkeen, mitä parlamenttimme päätöslauselmista on seurannut.
Miksi sitten valitsimme perusoikeuskirjan? Mielestäni tämä oli välttämätöntä. Kyse on tosiasiassa täysin eurooppalaisesta tekstistä, koska sen pohjana on yleissopimus eli kolme oikeustahoa. Tämä yleissopimus mainitaan sitä paitsi esimerkkinä muiden eurooppalaisten tekstien kehittämiseksi. Perusoikeuskirja on täydellinen teksti, koska se sisältää ensimmäistä kertaa kansalaisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien lisäksi myös taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet. Se kattaa siten monia perusoikeuksia. Lopuksi se on myös viiteteksti. Sen sisällyttämistä perustamissopimuksiin koskevan keskustelun lisäksi se on jo viiteteksti, koska Euroopan yhteisöjen tuomioistuin käyttää sitä ja komissio on itse sitoutunut tarkistamaan yksiköidensä toimintaa perusoikeuskirjan valossa.
Perusoikeuskirja on lopuksi myös viiteteksti - viittasin tähän äskettäin - ehdokasvaltioille, koska unioniin ei voida hyväksyä valtiota, joka ei kunnioita asukkaidensa Euroopan ihmisoikeussopimuksessa puolustettuja arvoja.
Olen sitä paitsi samaa mieltä kollegani Wuoren kanssa, että kyse on uskottavuudestamme: voidaksemme arvostella muita, meillä on oltava ensin poliittista rohkeutta arvostella itseämme. Meillä on nyt mietinnön ansiosta väline tämän suorittamiseksi.
Mikä oli työmenetelmämme? Muistutan, että perusoikeussopimuksessa mainitaan vähimmäismäärä oikeuksia, jotka kuuluvat kaikille unionin kansalaisille. Olemme siten tarkastelleet tämän perusoikeuskirjan 50 artiklaa ja tarkistaneet, sovelletaanko niitä 15 jäsenvaltiossa ja unionissa. Mietintöluonnoksessa seurataan perusoikeuskirjan luonnosta, jonka löydämme samalla kertaa sekä päätöslauselmasta, koska siihen sisältyy perusoikeuskirjan kappaleita, että perusteluista.
Lähteitä on monia erilaisia: tietenkin Euroopan neuvosto sen valiokuntien suorittaman työn välityksellä, kansalliset parlamentit, kansalaisjärjestöt, kansalaisyhteiskunta, Wienin observatorio, lakimiesverkosto. Olemme tosiasiassa käyttäneet kaikkia lähteitä, koska emme ole halunneet sivuuttaa käytettävissämme olevaa yhtäkään tärkeää ja tarkistettavaa lähdettä.
Haluaisin tässä suhteessa korostaa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan keinojen puutetta tämän työn suorittamiseksi. Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnalla on tätä varten yhdeksän henkilöä ja yksi hallinnollinen yksikkö. Näin ei ole asian laita kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan tapauksessa. Löydättekin päätöslauselmasta keinojen lisäämistä koskevan vaatimuksen, jotta voisimme suorittaa tämän työn kunnolla.
Vaadimme myös - ja käytän sitä paitsi tilaisuuden hyväkseni kiittääkseni niitä, jotka ovat auttaneet minua tämän mietinnön laatimisessa - lakimiesverkostoa. Näyttää olevan tärkeää, että voimme turvautua kansallisten lakimiesten verkostoon, joka tiedottaisi esittelijäryhmälle ja auttaisi keräämään tietoja. Lopuksi vaadimme työskentelyä parlamentin muiden valiokuntien kanssa, koska heti kun perusoikeuskirjassa puhutaan etenkin ympäristöoikeuksista sekä taloudellisista ja sosiaalisista oikeuksista, alojen toimivaltaisilla valiokunnilla on luonnollisesti oltava sananvaltaa Euroopan unionin perusoikeuskirjan soveltamisesta.
Tämän mietinnön filosofiana on, että siinä ei haluta tuomita tiettyä valtiota tai korostaa tiettyjä virheitä. Päinvastoin. Joka tapauksessa esittelijän mielestä "nollavirhe" on toiveajattelua ihmisoikeuksien alalla. Ihmisoikeudet ja perusoikeudet Euroopassa edellyttävät kuitenkin, että virheen toteamisen tapauksessa on voitava nostaa syyte ja tekijä on tuomittava, on suoritettava hallinnollinen tutkinta sekä tehtävä sääntömääräisiä tai lainsäädännöllisiä päätöksiä, jotta kyseinen virhe ei enää toistu: tämä on ihmisoikeuksien kunnioittamista, johon meillä on oikeus.
Tämä mietintö on lopuksi kaksiosainen, koska työjärjestyksessä on näin määrätty. On olemassa päätöslauselma, jota on tarkistettu kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa tai parlamentin täysistunnossa käytyjen keskustelujen perusteella, sekä perustelut. Haluan vain sanoa, että yhtäkään valtiota ei ole säästetty ja ne, jotka viitsivät lukea tämän mietinnön, löytävät sekä perusteluista että päätöslauselmasta äsken mainitsemani hengen mukaisia ratkaisuehdotuksia.
Tosiasiassa tämä ensimmäinen mietintö on luonnos ja uuden menetelmän kaava. Vaikka täysistunnossa noudatetaankin esittelijän ehdotuksia ja mietinnöstä äänestetään valiokunnassa, työmme on siten huomattavasti kollegiaalisempaa. Se perustuu yhteistyöhön parlamentin sisällä ja ulkopuolella, vuoropuheluun kansalaisjärjestöjen kanssa sekä vuoropuheluun luonnollisten kumppaniemme eli kansallisten parlamenttien kanssa; tuloksena on yksityiskohtainen mietintö, jonka koko valiokunta on tarkistanut ja jota, näin uskon, yleinen mielipide odottaa ja ehkä myös pelkää. Tämä ainakin on toiveeni.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, ensiksi minun täytyy sanoa, että minulla ei ole osuutta tätä mietintöä koskevaan lausuntoon, jonka itse allekirjoitan. Tämä johtuu yhdestä perustavaa laatua olevasta syystä: erityisesti oikeiston kollegojen toimesta tästä vetoomusvaliokunnan lausunnosta jätettiin äänestyksen yhteydessä pois kaksi kappaletta, jotka olivat mielestäni erittäin tärkeitä.
Haluaisin lainata näitä kahta kappaletta, jotka olivat minusta hyvin tärkeitä ja jotka tekstistä poistamisen jälkeen pakottivat minut pidättäytymään omasta lausunnostani. Toisessa niistä sanottiin - itse asiassa se oli erään kappaleen loppu - että, "taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset oikeudet ovat välttämättömiä kansalais- ja poliittisten oikeuksien toteuttamisessa ". Nälkäinen ja työtön ihminen, jolla ei ole asuntoa ei ole siinä tilassa, että voisi nauttia ihmisoikeuksista. Tämä lause oli mielestäni tärkeä ja se poistettiin.
Toisessa, ehkä hieman kyseenalaisemmassa kappaleessa sanottiin: "Euroopan unionin perusoikeuskirjaa pitäisi täydentää sellaisilla hyvin tärkeillä oikeuksilla kuten oikeus työhön, asuntoon ja vähimmäistuloon, oikeus terveelliseen ympäristöön tai äänioikeus sellaisille kolmansien maiden kansalaisille, jotka ovat asuneet viisi vuotta unionin alueella samoin kuin kansalaisoikeuksien ulottaminen sellaisille maahanmuuttajille, jotka saapuvat Eurooppaan ihmisarvoisen elämän toivossa". Myös tämä kappale poistettiin. Arvoisa puhemies, sen takia jouduin pidättäytymään omasta lausunnostani.
Uskon kuitenkin, että vetoomusvaliokunta vaikuttaa hyvin selvällä tavalla Euroopan unionin kansalaisten oikeuksien puolustamiseen. Osoituksena siitä on, että yli 1 400 Euroopan unionin kansalaista lähettää vuosittain tälle valiokunnalle pyyntöjä, jotka koskevat tutkintojen tunnustamista, vapaata liikkumista, maahanmuuttajien oikeuksia ja oikeutta puhtaaseen ja terveelliseen ympäristöön.
Arvoisa puhemies, valitettavasti minun täytyy muistuttaa, että meillä Euroopan unionissa on arpi, terrorismi, joka vahingoittaa erittäin vakavasti ilmaisun oikeutta ja erästä perusoikeutta, nimittäin oikeutta elämään.
Me todellakin haluaisimme - sanon tämän viimeaikaisesta vaatimattomasta asemastani käsin ja tulen toistamaan sitä - että Eurooppa olisi tänään merkittävä maanosa ihmisoikeuksien puolustamisessa sekä omalla alueellaan että Euroopan ulkopuolella. Uskon, että meillä on tämä rooli vielä esittämättä. Valitettavasti luulen, että tällä hetkellä emme sitä tee, mutta toivon, että tulevaisuudessa voimme sen tehdä.

Michel
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minulla on suuri kunnia pitää puheenvuoro parlamentissanne aloittaessani tämän puheenjohtajakauteni.
Ihmisoikeudet ovat, ja uskon teidän tämän tietävän, huolenaihe, johon kiinnitän merkittävästi huomiota henkilökohtaisesti poliittisella tasolla. Käytän siten tämän miellyttävän tilaisuuden hyväkseni kertoakseni teille tavasta, jonka avulla puheenjohtaja aikoo edistää konkreettisesti unionimme perustana olevia yleismaailmallisia arvoja. Samassa yhteydessä haluan puheenjohtajana ilmaista tarpeen puolustaa näitä arvoja ensin meillä, mutta myös kaikkialla maailmassa.
Euroopan unioni on tuskin yli 40-vuotias. Voidaankin sanoa, että se on vielä hyvin nuori. Todellisuudessa Euroopalla on vielä koko tulevaisuus edessään. Olen omalta osaltani vakuuttunut, että Euroopan tulevaisuus riippuu pääasiassa sen kyvystä säilyttää ja levittää humanistisia arvojaan. Euroopan malli perustuu tosiasiassa enemmän kuin koskaan kolmelle perusarvolle: vapaudelle, kehitykselle ja tasa-arvolle. Nämä arvot ovat olleet erittäin hedelmällisiä joka kerta, kun ne on yhdistetty vuoropuhelun ja vaihdon käynnistämiseksi. Myös niitä käytetään valitettavasti liian usein väärin suvaitsemattomia ja joskus totalitaarisia tarkoitusperiä varten.
Vapaus... tämä on ihanne, johon pyritään koko ajan. Euroopan historiaa voitaisiin kuvata pitkänä taisteluna kaikenlaista mielivaltaa vastaan. Vapauksien, kansalaisoikeuksien, poliittisten ja sosiaalisten oikeuksien, kansojen itseilmaisun, demokratian ja oikeusvaltion edistäminen ovat edelleen Euroopan rakentamisen eniten motivaatiota antavia tavoitteita.
Nämä tavoitteet on pääasiassa ja olennaisilta osilta saavutettu. Tiedämme kuitenkin hyvin, että meidän on vielä taisteltava useaan otteeseen jopa vanhoissa demokratioissamme niiden täydelliseksi toteuttamiseksi, eikä mikään ole koskaan itsestään selvää. Vapaus voi myös loukata vähemmistöjen tai kaikkein heikoimpien oikeuksia. Kun vapauden avulla perustellaan itsekkyyksiä, se aiheuttaa aina suvaitsemattomuutta ja syrjintää.
Unioni on erityisen kiintynyt yhteen vapauteen eli ilmaisuvapauteen. Tiedotusvälineiden vapaus takaa edelleen demokratian kannalta välttämättömän julkisen keskustelun, jonka ansiosta kansalaiset voivat valvoa demokratiaa vähintään yhtä tiukasti kuin parlamenttejamme.
Tätä lehdistönvapautta poljetaan vielä jalkoihin valtioissa, joissa hallinnot eivät katso omatuntonsa olevan riittävän puhdas uskaltaakseen vastata kritiikkiin ja joissa valhe on vallan ainoa keino pysyä hengissä. Tiedotusvälineiden vapauden suojelu ja edistäminen kuuluu kuitenkin ensiksi valtiolle. Julkisen viranomaisen on taattava kaikille ilmaisuvapaus. Siksi tämä vapaus on sitäkin vaikeampi saavuttaa ja joskus säilyttää.
Meidän on tunnustettava, että jopa demokraattiset hallitukset tuntevat joskus houkutusta kaventaa tätä oikeutta ja hyväksyvät usein huonosti vastustuksen ja kritiikin. Samalla tavoin ei voida hyväksyä, että lehdistö ottaa demokratian panttivangiksi. Lehdistönvapaus on elintärkeä oikeus, joka on olennainen oikeusvaltiolle. Tämä oikeus vastaa myös velvollisuutta eli rehellistä tiedottamista, jonka tarkoituksena on selittää, opettaa tai vakuuttaa, ei petkuttaa. Siksi ilmaisuvapauden on saatava meidät pohtimaan mielipidelehdistön kohtaamia ongelmia.
Toinen eurooppalainen ihanne on kehitys. Tämä arvo on edistänyt voimakkaasti tieteiden, tekniikoiden ja talouden kehittämistä ihmisten hyväksi. Tämän ihanteen ansiosta eurooppalaista hanketta on voitu edistää luottamuksen ilmapiirissä, ja epäilemättä peruuttamattomasti. Se on ajatuksen ja toiminnan voimakas lähde. Tätä tehokkuuden ja myös kehityksen lähdettä on myös liian usein käytetty hyväksi kaupallisia tarkoitusperiä varten. Kun huonosti hallittu kehitys saavuttaa oman dynamiikan, se aiheuttaa pelkoa ja sekaannusta.
Kolmas ihanne on tasa-arvo. Tasa-arvo on erinomainen kannustin Euroopassa. Euroopan valtiot pyrkivät sen nimissä takaamaan samat oikeudet, taloudellisen toiminnan hedelmien tasapuolisen jakamisen ja kaikkien etujen demokraattisen edustuksen. Länsi-Euroopassa on hyväksytty tämän takia laaja sosiaalilainsäädäntö, joka ruokkii tasa-arvon ja oikeuden periaatetta. Kommunistisessa Euroopassa liian pitkälle ajettu tasa-arvojärjestelmä on aiheuttanut sen, että henkilökohtainen identiteetti on uhrattu kollektivismin alttarilla.
Vapaus, kehitys ja tasa-arvo eivät ole vain teoreettisia arvoja, vaan Euroopan rakentamisen ydin. Ne antavat sille sen erityisemmän ja voimakkaamman luonteen. Nämä arvot on sisällytetty unionin perustamisteksteihin, ja ne juurruttavat siten humanismin lopullisesti eurooppalaiseen identiteettiin.
Unionin 15 jäsenvaltiota hyväksyivät viime vuonna olennaisen tekstin eli perusoikeuskirjan. Tähän perusoikeuskirjaan sisältyvät nimenomaan eurooppalaisten kansalaisten oikeudet ja velvollisuudet sekä muita ihmisiä että ihmiskuntaa ja tulevia sukupolvia kohtaan. Vapauden, kehityksen ja tasa-arvon käsitteillä on tärkeä asema tämän perusoikeuskirjan johdanto-osassa.
On esitetty siten kysymys siitä, tuleeko tästä tekstistä todellinen Euroopan perustuslaki. Tätä kysymystä koskevaa pohdintaa elävöittävää keskustelua on pidettävä Euroopan keinona miettiä omaa tulevaisuuttaan. Se tarjoaa myös kansalaisille tilaisuuden osallistua, koska osallistuminen on jo vapauden maistamista. Kansalaiset voivat siten jälleen käyttää valinnanvapautta koskevaa toimivaltaansa. Kansalaisilla on kuitenkin liian usein tunne siitä, että he ovat menettäneet tämän oikeuden erilaisten yhä huonommin yksilöityjen valtojen, kuten esimerkiksi teknokratian, hyödyksi.
Perustamissopimuksen 7 artiklassa säädetään mekanismista, jonka ansiosta voidaan reagoida eurooppalaisten arvojen vakaviin ja jatkuviin loukkauksiin. Yhtenäistyneessä Euroopassa siitä, että kaikki jäsenvaltiot kunnioittavat perusarvoja, on tullut kaikkien asia. Koko Euroopan alueen tapahtumat koskettavat nykyisin kaikkia valtioita. Jos Euroopan unioni haluaa vakuuttaa kolmannet maat humanististen arvojensa oikeutuksesta, sen on annettava esimerkki ennen oppitunteja. Olennaiset arvot eivät sisälly vain teksteihin, vaan niitä toteutetaan käytännössä Euroopan unionin politiikoissa.
Ensimmäinen esimerkki eurooppalaisten arvojen soveltamisesta jokapäiväisessä elämässä koskee unionin laajentumispolitiikkaa. Kuten tiedätte, Euroopan unionin laajentuminen on valtava haaste. Yleinen mielipide on huolestunut, mielestäni turhaan, unionin jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden välisen kehityksen epätasapainosta. Sen vaikutuksia esimerkiksi turvallisuudelle, sosiaalisille oikeuksille, maahanmuutolle ja maataloudelle ei kuitenkaan silti voida sivuuttaa. Kun tämä otetaan huomioon, laajentuminen saattaa asettaa kyseenalaiseksi 40 vuoden aikana kärsivällisesti saavutetut edistysaskeleet. Jotkut tiedustelevatkin, miksi sitten ottaa tämä riski? Vastaus löytyy Euroopan perustajien, jotka ovat ottaneet kansainvälisen solidaarisuuden käsitteen kansallisen edun rinnalle, avokätisestä poliittisesta rohkeudesta. Euroopan unionin laajentuminen vastaa lisäksi historiallista velvollisuutta yhdistää uudelleen kansat, jotka on liian kauan erotettu historiallisista syistä. Nämä kaksi hyvää syytä, jotka olivat 1900-luvun kauneimman poliittisen ajatuksen perustana, ovat säilyttäneet, aistimme tämän hyvin, koko mielekkyytensä. Euroopan unionin laajentuminen vastaa alkuperäisen eurooppalaisen hankkeen avointa ja avokätistä näkemystä.
Toinen esimerkki koskee Euroopan unionin ulkopolitiikkaa. Tämä eurooppalainen politiikka on kehittynyt uskomattoman nopeasti kahden vuoden ajan. Belgian puheenjohtajakauden lopussa Euroopan unionin pitäisi pystyä käsittelemään kansainvälisiä kriisejä. Tämä tarkoittaa selkeämmin sitä, että sen pitäisi pystyä suorittamaan humanitaarisia sekä evakuointiin ja rauhansäilyttämiseen liittyviä tehtäviä alueellisten konfliktien rauhoittamiseksi.
Euroopan on taloudellisten ja kaupallisten etujensa puolustamisen lisäksi valvottava arvojensa puolustamista konkreettisten toimien avulla. Euroopan ei pidä pysy sivussa sellaisten asioiden edessä, joita ei voida hyväksyä. Vapaus, kehitys ja tasa-arvo voidaan saavuttaa vain rauhan ympäristössä. Eurooppa on olemassa rauhan vallitessa. Uskallan sitä paitsi sanoa, että "Eurooppa merkitsee rauhaa".
Eilisen vihollisten sovinnonteko ja erilaisten valtioiden yhdistäminen rauhanomaisin keinoin ovat poliittinen innovaatio, joka on esimerkki kolmansille maille. Emme usein puhu turhaan tarpeesta eurooppalaistaa Balkanin aluetta. Tämä prosessi on sitä paitsi parhaillaan meneillään.
Olen kuvannut näin muutamin sanoin uskomattoman hienon eurooppalaisen yrityksemme perustana olevia arvoja. Niiden pohtiminen merkitsee myös eurooppalaisen identiteettimme löytämistä.
Arvot, joille Eurooppa rakentuu, ovat yleismaailmallisia. Puolustaaksemme niitä arvoja meidän on pyrittävä kaikin keinoin johdonmukaisuuteen ja avoimuuteen. Ehdotan, että paneudumme tarkemmin tapaan, jolla unioni määrittelee, järjestää ja arvioi ihmisoikeuksista kolmansien maiden kanssa käymäänsä vuoropuhelua. Meidän on myös tehtävä kaikkemme vahvistaaksemme aloitteidemme, kannanottojemme ja esiintymisemme johdonmukaisuutta. Vain vahva unioni pystyy vakuuttamaan kansainvälisen yhteisön siitä, että olemassa olevien kansainvälisten sopimusten vaikutusalan laajentamista koko maailmaan on jatkettava. Meidän on lisäksi aloitettava työ sen neuvoston ehdotuksen parissa, jonka tarkoituksena on selvittää, voidaanko yhteisölle kehitellä oma ihmisoikeusstrategia.
Yleismaailmallisten arvojen puolustaminen entistä paremmin tarkoittaa myös, että toimivaltaisissa kansainvälisissä järjestöissä on tehtävä kolmansien maiden kanssa niin tiivistä yhteistyötä kuin mahdollista. Unionin on kansainvälisillä foorumeilla, kuten Yhdistyneissä Kansakunnissa, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestössä ja Euroopan neuvostossa protestoitava ihmisen perusoikeuksien järjestelmällisiä ja järjestäytyneitä loukkauksia vastaan. Unionin sisällä Euroopan unionin puolustamat näkökohdat on koordinoitu hyvin, mutta koordinointia voisi parantaakin. Meidän pitää jatkuvasti neuvotella perinteisten kumppaniemme kanssa uuden ihmisoikeustoimikunnan kokoamisesta vuoteen 2002 mennessä.
Piakkoin Durbanissa pidettävässä kolmannessa rasisminvastaisessa maailmankonferenssissa meidän pitäisi kyetä todistamaan yksimielisyytemme ensimmäisen kerran. Neuvoston puheenjohtajana teen voitavani, jotta Euroopan unioni olisi aktiivisesti mukana luomassa onnistunutta konferenssia. Emme saa jättää tätä ainutlaatuista tilaisuutta käyttämättä. Traagiset väärinkäytökset, kuten orjuus, ihmiskauppa ja kolonialismi on tuomittava kaunistelematta. Meidän on opittava niistä, jotta nämä tragediat eivät toistuisi. Siksi Euroopan unioni haluaa, että Durbanissa hyväksyttävässä toimintaohjelmassa keskitytään toimenpiteisiin, joiden avulla rasismia voidaan torjua tuloksellisesti.
Meidän on johdonmukaisesti ja tuloshakuisesti esiintymällä vakuutettava kaikki valtiot siitä, että niiden täytyy ratifioida ja soveltaa täydessä mitassaan kaikkinaisen naisten syrjinnän poistamista koskevaa yleissopimusta. Meidän on pyrittävä siihen, että tällä alueella tunnustettuja periaatteita sovelletaan kaikkialla maailmassa ja että valtiot noudattavat sitoumuksiaan.
Yhdistyneiden Kansakuntien syyskuussa New Yorkissa pidettävä lasten asiain erityisistunto on unionin kannalta lisätilaisuus toteuttaa arvojaan todellisuudessa. Erityisistunto on sen lapsiasiain huippukokouksen seurantakokous, johon lapsen oikeuksien yleissopimus perustuu. Sikäli Euroopan unionin jäsenvaltioiden on tehtävä voitavansa, jotta ne voisivat ratifioida mahdollisimman pian kaksi uudehkoa lapsen oikeuksia koskevaa pöytäkirjaa. Kyse on lapsia aseellisissa selkkauksissa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä koskevista pöytäkirjoista.
On aivan välttämätöntä, että unioni esiintyy johdonmukaisesti, erityisesti silloin, kun on selvitettävä, kunnioittavatko kehitysapua saavat maat ihmisoikeuksia. Ihmisoikeuksiin perustuva politiikka edellyttää ankaraa lähestymistapaa. Silti meidän on oltava kärsivällisiä ja joustavia ja otettava huomioon kulloisenkin maan poliittinen ja taloudellinen tilanne, sillä ketä me oikeastaan rankaisemme, jos sovellamme ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevaa ehtoa pilkulleen ja saatamme samalla sellaiset olennaiset kysymykset kuin terveyden, opetuksen, liikenteen, oikeusvaltion, hallintojärjestelmän ja oikeusistuinten uudelleenperustamisen horjuvalle pohjalle.
Niihin arvoihin, joita unioni ajaa ihmisoikeuspolitiikassaan, kuuluu myös yksi säännöllisesti puolustamamme arvo, nimittäin kuolemanrangaistuksen poistaminen. Tätä arvoa kaikkien demokratioiden pitäisi kunnioittaa. Kuolemanrangaistusta ei voi sietää eikä hyväksyä, koska se loukkaa ihmisen tärkeintä oikeutta, oikeutta elämään. Kuolemanrangaistuksen poistaminen on osa unionin toimintamallia, jota Belgia aikoo vakaasti toteuttaa. Missään tapauksessa kuolemaan ei saa tuomita tekohetkellä alaikäisiä nuoria, raskaana olevia naisia tai kehitysvammaisia. Meidän pitää valvoa, että tämä aihe otetaan puheenjohtajakaudellamme järjestelmällisesti esiin siinä poliittisessa vuoropuhelussa, jota käymme kolmansien maiden kanssa.
Kolmas ja viimeinen aihe, jonka haluan nostaa esille, koskee rankaisematta jättämistä. Tapahtumat osoittavat, että asiat kehittyvät rankaisematta jättämisen alalla nopeasti. Emme voi uskotella puolustavamme demokratian, vapauden, tasa-arvon tai oikeuden kaltaisia arvoja ja samalla vahvistaa oikeutta rankaisematta jättämiseen. Demokraattiset valtiot ovat ymmärtäneet tämän hyvin, ja kansainvälisessä oikeudessa on edistytty merkittävästi etenkin kansainvälisen humanitaarisen oikeuden loukkausten rankaisun alalla.
Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto on perustanut kansainvälisiä rikostuomioistuimia entisessä Jugoslaviassa ja Ruandassa suoritettujen rikosten tuomitsemiseksi, ja tämä oli ensimmäinen ratkaiseva vaihe oikeuden hallinnoimiseksi kansainvälisen yhteisön nimissä.
Kansainvälisen rikostuomioistuimen perustaminen keskipitkällä aikavälillä on vastedes mahdollista. Sen perussääntö hyväksyttiin Roomassa vuonna 1998 yleissopimuksen muodossa. Unionin kaikki jäsenvaltiot ovat jo allekirjoittaneet ja kahdeksan jäsenvaltiota on ratifioinut yleissopimuksen. Euroopan unionin on vakuutettava kumppaninsa 60 osallistujavaltion rajan saavuttamiseksi, jotta kansainvälisen rikostuomioistuimen perussääntö tulisi voimaan.
Kansainvälinen rikostuomioistuin voi tuomita sotarikoksista, ihmiskuntaa vastaan tehdyistä rikoksista ja kansanmurhista. Se on tulosta maailmanlaajuisen toimivallan ja valtioiden itsemääräämisoikeuksien välisestä tasapainosta. Kansainvälinen rikostuomioistuin on tosiasiassa kansallisten tuomioistuinten alapuolella, ja tämä on olennainen erityispiirre. Väite, jonka mukaan jäsenvaltioilta riistetään niiden etuoikeudet, ei oikeuta tämän yleissopimuksen allekirjoittamista ja ratifioimista koskevia epäröintejä tai epäilyjä.
Jotta rankaisemattomuuden torjunta olisi tehokasta, jäsenvaltioiden on kieltäydyttävä toimimasta sotarikoksista, rikoksista ihmiskuntaa vastaan ja kansanmurhista vastuussa olevien pyhäkkönä.
Rankaisematta jättämisen torjunta edellyttää siten jäsenvaltioiden aktiivista ja todellista sitoutumista. Ei riitä, että sälytämme vastuun niin sanotulle "kansainväliselle yhteisölle". Brysselissä järjestettiin muutama viikko sitten tässä hengessä "Ruandan" prosessi.
Hyvät parlamentin jäsenet, osa yleisestä mielipiteestä suhtautuu nykyisin epäillen Euroopan rakentamisen ansioihin. Riittää, että katsomme Irlannin kansanäänestyksen tuloksia. Vain Euroopan vastustajat näyttävät innostuvan eurooppalaisesta kysymyksestä. He valtaavat kentän samalla, kun toiset suhtautuvat asiaan yhä epäilevämmin. Eliitit ovat usein epävarmoja ja kansalaiset yhä epäluuloisimpia. Taloussuhdanteen heikentyminen ja laajentumista koskevat pelot moninkertaistavat sellaisen riskin, että tämä yritys, jota kaikki eivät ole arvioineet oikein, kaatuu. Kieltäydyn omalta osaltani alistumasta pessimismiin. Katson Bronislaw Geremekin tavoin, että Irlannin "ei" voi olla terveellinen herätys.
Onnistumme saamaan kansalaiset kiinnostumaan Euroopasta ja tästä kunnianhimoisesta hankkeesta sekä vakuuttamaan heidät siitä saatavista eduista, jos muistutamme heitä Euroopan luontaisista arvoista. Meidän on ehkä selitettävä paremmin, että Eurooppa merkitsee vapautta, kehitystä ja tasa-arvoa ja että ilman Eurooppaa ei olisi epäilemättä rauhaa, jossa meillä on valtava etuoikeus elää. Kansalaiset vaativat sitten ehkä enemmän Eurooppaa. Velvollisuutemme poliittisina johtajina on muistuttaa jatkuvasti eurooppalaisen mallimme perustana olevista humanistisista arvoista eli perusoikeuksista, joiden avulla olemme voineet ratkaista erimielisyytemme ja ennakkoluulomme.
Eurooppalaisen ihmisoikeuspolitiikan, mutta myös yleisemmin eurooppalaisen politiikan on heijastettava näitä yhteisiä olennaisia arvoja. On tärkeää, että puolustamme yhä globaalimmassa maailmassa identiteettimme perustoja, jotka mielestäni suurelta osin antavat vastauksen kansalaistemme epätietoisuuteen.

Patten
Arvoisa puheenjohtaja, saanen aluksi kiittää esittelijä Wuorta haasteellisesta ja osuvasta mietinnöstä, joka on saanut parlamentin laajan tuen. Kuuntelin myös kiinnostuneena ministerin puheen; parlamentti on tietoinen hänen henkilökohtaisesta sitoutumisestaan ihmisoikeuksien edistämiseen ja turvaamiseen.
Parlamentin edellisen mietinnön hyväksymisen jälkeen seurannut vuosi on sisältänyt merkittäviä edistysaskelia politiikassa ja toimielinten kohdalla. Ulkoisen avun uudistus on hyvällä alulla, ja EuropeAid-yhteistyötoimisto selvittää sitä projektihakemusten vyöryä, joka saatiin vastauksena kahteen ihmisoikeusaiheiseen hakukierrokseen, yhteensä noin 1 400 hakemusta yhteisarvoltaan 1,6 miljardia euroa. Perusoikeuskirja on annettu juhlallisella julistuksella, ja se on tärkeä osa Euroopan unionin pyrkimyksiä turvata sisäisen ja ulkoisen ihmisoikeuspolitiikkansa johdonmukaisuus. Neuvoston antamat kidutusta koskevat EU:n politiikan suuntaviivat luovat selkeän viitekehyksen alan politiikalle ja toimille sekä ihmisoikeuksista ja kansanvaltaistumisesta tiedottamiselle - pitkä valmisteluprosessi tuotti vahvan lopputuloksen, joka hyväksyttiin 8. toukokuuta ja sisältää selkeän lyhyen ja keskipitkän aikavälin strategian. Nyt meidän on keskityttävä sen ehdotusten toimeenpanoon.
Wuoren mietinnöstä käy selvästi ilmi, että parlamentti ja komissio ovat samoilla linjoilla ihmisoikeusasioissa. Tämä on ensimmäinen tilaisuuteni esitellä komission kertomus parlamentin täysistunnossa. Pohjimmiltaan kertomuksen tarkoitus on edistää johdonmukaisia ja yhtenäisiä ihmisoikeuspolitiikkoja Euroopan unionin suhteissa kolmansiin maihin, käyttää mahdollisimman tarkoin hyväksi se vaikutusvalta, jonka poliittinen vuoropuhelu, kauppa ja ulkoinen tuki tarjoavat sekä luoda entistä strategisempi ja keskittyneempi lähestymistapa ihmisoikeuksien ja kansanvallan edistämistä koskevalle eurooppalaiselle aloitteelle.
Useat Wuoren mietinnössä esille nostetut asiat limittyvät yhteen komission kertomuksen kanssa. Kertomuksessa on esimerkiksi selvästi todettu, että parlamentin kanssa neuvotellaan ihmisoikeuksien ja kansanvallan edistämistä koskevan eurooppalaisen aloitteen ohjelmatyössä vuodelle 2002 ja siitä eteenpäin. Raportoinnissa ja arvioinnissa komissio on sitoutunut julkaisemaan säännöllisesti kertomuksia rahoittamistamme toiminnoista. Viimeisin komission kertomus julkaistiin 22. toukokuuta ja se sisältää perusteellisen analyysin hankkeista, joita on tuettu vuoden 2000 talousarviosta.
Kuten arvoisan jäsenen mietinnössä selvästi todetaan, ihmisoikeuksien edistäminen on konfliktineston keskeinen elementti. Huhtikuussa annetussa konfliktinestoa koskevassa tiedonannossa vahvistetaan se etusija, jonka komissio antaa unionin toimivaltuuksien kehittämiselle. Maakohtaisten strategia-asiakirjojen järjestelmällinen käyttö helpottaa yhteisön välineiden johdonmukaista käyttöä niin konfliktien alkusyihin kuin muihin ihmisoikeusongelmiin vastaamiseksi. Nopean toiminnan välineistä puheen ollen komissio aikoo antaa parlamentille arvioinnin niistä toimenpiteistä, joihin on ryhdytty.
Arvoisan jäsenen mietinnön keskeinen teema, sananvapaus, on sitä myös tiedonannossa, jossa selvästi todetaan, että se kuuluu ensimmäiseen neljästä ensisijaisesta toiminta-alueesta eurooppalaisessa aloitteessa kansanvallan ja ihmisoikeuksien edistämiseksi, vuoden 2002 ohjelmaan ja myöhemmäksi, ja tämä teema on todellakin ratkaisevan tärkeä. Oikeus ilmaista mielipiteensä ilman pelkoa tai kielteisiä seuraamuksia on "lamppu, joka näyttää vapauden elävän" kuuluisan englantilaisen tuomarin lordi Devlinin sanoja lainatakseni. Kun valtion viranomaiset alkavat sulkea sanomalehtiä, kun he alkavat uhkailla tai vangita lehtimiehiä, on tämä varma merkki siitä, että ihmisoikeudet ja vapaudet ovat murenemassa.
Euroopan unioni tekee kantansa tähän asiaan selväksi yhteyksissään kolmansiin maihin sekä kansainvälisillä foorumeilla kuten YK:n ihmisoikeustoimikunnassa. Lisäksi sanomaamme täydennetään konkreettisella tuella. Yksin eurooppalaisen aloitteen kautta vuonna 2000 osoitettiin yli 5,4 miljoonaa euroa hankkeille, jotka tukivat sananvapautta, vapaata tiedonvälitystä ja toimittajien suojelua sekä koulutusta. Laaja hanke Afrikassa ja Aasiassa, johon Rapporteurs Sans Frontières -järjestö on ryhtynyt, on tästä hyvä esimerkki. Tiedonhankinta vangittujen toimittajien tilanteesta sekä käytännön tuen tarjoaminen toimittajille ja heidän perheilleen yhdistetään koulutukseen ja tiedotuskampanjoihin.
Haluaisin nyt siirtyä tarkastelemaan toista arvoisan esittelijän mietinnön läpi kulkevaa teemaa, suhteita toimielintemme välillä. Parlamentti on pitänyt korkeaa profiilia ihmisoikeuksissa. Kuten mainitsin esitellessäni tämän kertomuksen ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnalle 15. toukokuuta, parlamentin hyväksymät mietinnöt ja päätöslauselmat, jotka koskivat komission aiempaa toimintaa ihmisoikeuksissa, olivat suureksi avuksi kertomusta laadittaessa. Komissio on halukas vahvistamaan vuoropuhelua ihmisoikeuksista parlamentin kanssa, mikä näkyy kuulemisissa, joita järjestetään, kun päätetään eurooppalaisen aloitteen ohjelmasta vuonna 2002. Yhteistyössä neuvoston puheenjohtajavaltion kanssa komissio pyrkii myös varmistamaan, että kansalaisjärjestöjen ja muiden tahojen kanssa järjestettävän ihmisoikeuksia koskevan keskustelufoorumin ajoituksessa ja paikassa otetaan täysin huomioon parlamentin jäsenten järjestelmällisen osallistumisen tarve. Lisäksi haluamme vahvistaa tämän ihmisoikeusfoorumin potentiaalia. Aloitamme arvioimalla tähän asti järjestetyt tapahtumat yhteistyössä parlamentin, neuvoston ja kansalaisjärjestöjen kanssa.
Ihmisoikeuslausekkeista toteaisin, että panen merkille parlamentin huolen siitä, että monissa sopimuksissa ei ole määräyksiä keskeyttämismekanismin soveltamisesta. Kuten tiedämme perusluonteiset velvoitteet -lausekkeen uusin versio, sellaisena kuin se sisältyy esimerkiksi Cotonoun sopimukseen, sisältää määräyksen neuvottelumenettelystä ennen sopimuksen keskeyttämistä. Tältä osin lauseke on lajinsa huippua, mutta muutokset olemassa oleviin sopimuksiin edellyttäisivät erillisneuvotteluja kaikkien sopimusosapuolten kanssa, mikä on väistämättä aikaa vievä prosessi.
Kuitenkin komissio on valmis keskustelemaan lausekkeen tulevasta muodosta ja käytöstä, minkä asian otin esille ulkoasiainministerien epävirallisessa kokouksessa viime kuussa, ja komissio pitää jatkossakin parlamentin näkemystä tärkeänä.
Lopuksi muutama sana poliisi- ja turvalaitteista, asiasta, jota ei ole mietinnössä suoraan kohdistettu komissiolle. Komissio aikoo jättää neuvostolle ennen kesän loppua ehdotuksen, joka koskee sellaisten laitteiden valvontaa ja tarvittaessa viennin kieltämistä, joita voidaan käyttää kidutukseen ja muuhun raakaan, epäinhimilliseen tai alentavaan kohteluun. Komissio tutkii jäsenvaltioiden kanssa onko tarvetta yhteisön toimintaan tällaisten laitteiden valmistuksen, myynninedistämisen tai käytön suhteen. Tiedän, että tämä asia on herättänyt huolta niin jäsenten kuin kansalaisjärjestöjenkin, kuten Amnesty International, keskuudessa, siksi olenkin iloinen että olemme nyt lähellä tämän merkittävän edistysaskeleen ottamista.
Haluan onnitella arvoisaa esittelijää vielä kerran erinomaisesta mietinnöstä, odotan innokkaasti yhteistyötä hänen ja parlamentin kanssa yhteisen huolenaiheemme, ihmisoikeuksien, edistämiseksi.

Vitorino
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensiksi onnitella esittelijä Cornillet'ta sekä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa parlamentin hyväksyttäväksi tänään jätettävän mietinnön laadukkuudesta. Haluaisin, kuten kollegani Chris Patten on jo tehnyt, onnitella Louis Michelin neuvoston edustajana äsken tekemistä sitoumuksista, oli kyse sitten perusoikeuksien suojelemisesta tai unionin ulko- ja sisäpolitiikasta. Kiinnitän huomionne ja pohdintanne etenkin erityisen merkitykselliseen lauseeseen: "unionin on annettava esimerkki ennen oppitunteja".
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietinnön, jossa käsitellään monia perusoikeuksia, tavoite oli tänä vuonna erityisen korkea. On todettava, että se on saavutettu. Mietintö perustuu erityisen runsassisältöisiin ja yksityiskohtaisiin perusteluihin. Se sisältää tämän lisäksi monia tärkeitä suosituksia, joiden ansiosta perusoikeuksien suojaa voitaisiin huomattavasti parantaa unionissa.
Haluan myös onnitella mietinnön rakenteesta, joka noudattaa tunnollisesti perusoikeuskirjan rakennetta. Tämän lähestymistavan valinta on minusta täysin suotava. Se edistää epäilemättä perusoikeuksien suojelua koskevaa yhteisön kulttuuria. Olen henkilökohtaisesti vakuuttunut, että vuosien kuluessa tämän parlamentin mietinnön laatiminen tulee olemaan eräs etuoikeutetuista keinoista perusoikeuksien tilanteen jatkuvaksi ja puolueettomaksi arvioimiseksi unionissa. Tällainen arviointi on erityisen tarpeellinen vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen säilyttämiseksi ja kehittämiseksi.
Tiedämme kaikki, ja toistamme tämän asian miellämme, että perusoikeuksien todellinen suojelu on edellytys sellaisen alueen kehittämiseksi, jossa henkilöiden vapaa liikkuvuus on todella taattu. Meillä on sitä paitsi tätä varten käytettävissämme oikeudellisia välineitä: Nizzassa julkistettu perusoikeuskirja, mutta myös unionin perustamissopimuksen 6 artikla, jossa viitataan Euroopan ihmisoikeussopimukseen ja jäsenvaltioiden yhteiseen valtiosääntöperinteeseen, sekä sitä paitsi perustamissopimuksen 7 artikla, jota vahvistetaan Nizzan perustamissopimuksessa, kun se tulee voimaan.
Meillä on siten oltava keinot politiikkamme toteuttamiseksi. Komissio voi vain olla hyvin tyytyväinen mietinnön sisältämiin erilaisiin ehdotuksiin etenkin, kun niiden tavoitteena on luoda teknisiä välineitä alaa koskevan kokemuksen hankkimiseksi. Komissio on merkinnyt hyvin muistiin sille suoremmin esitetyt suositukset: perusoikeuksista unionissa vastaavan komission jäsenen nimittäminen sekä toisaalta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen luomiseen liittyvien politiikkojen toteuttaminen ja toisaalta perusoikeuskirjan seurannasta vastaavien yksiköiden uudelleenjärjestely. Näiden kahden suosituksen logiikka on kiistaton ja niitä kannattaa pohtia perusteellisesti. Voin vakuuttaa teille, jäsen Cornillet, hyvät parlamentin jäsenet, että rohkaisen näitä kahta kysymystä koskevaa poliittista keskustelua kollegiossa.
Olen ensimmäisen suosituksen osalta jo korostanut perusoikeuksien suojelun sekä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen välistä suhdetta. Voin siten olla vain samaa mieltä tarpeesta käynnistää tätä aihetta koskeva pohdinta kollegion uudelleenjärjestelyn yhteydessä, joka käynnistettiin Amsterdamin sopimuksen muutoksista alkaen Nizzan määräysten voimaantuloa ja etenkin tulevaa laajentumista silmälläpitäen. Olen hyvässä asemassa arvioidakseni näiden muutosten ja uuden mietinnön merkitystä ja välttämättömyyttä perusoikeuksien alalla, joka luodaan unionin elinten ja toimielinten sekä unionin jäsenvaltioiden välille 7 artiklan soveltamisen mukaisesti.
Toisen suosituksen osalta kiinnitän parlamentin huomion kollegion maaliskuussa hyväksymään sisäiseen tiedonantoon, jossa vaaditaan perusoikeuskirjan tiukkaa noudattamista komission kaikissa toimissa. Tiedonannossa vaaditaan yksikköjä etenkin valvomaan, että näitä komission ehdottamia tai hyväksymiä tekstejä tarkastellaan etukäteen perusoikeuskirjan mukaisesti. Tämän tarkastelun tuloksena olisi laadittava vakiomuotoinen johdanto-osan kappale perusoikeuksien suojelemiseen selvästi liittyvien ehdotusten osalta. Näin on sitä paitsi toimittu parlamentille ja neuvostolle äskettäin jätettyjen erilaisten ehdotusten osalta.
En voi ottaa kantaa päätöslauselmaesityksen sisältämiin moniin suosituksiin perusoikeuskirjan eri kappaleiden osalta. Nämä pääosin jäsenvaltioille osoitetut suositukset näyttävät minusta henkilökohtaisesti olevan käden ulottuvilla, ja kuten totesin, niiden ansiosta perusoikeuksien suojaa saatetaan merkittävästi tehostaa unionissa. Tiedämme, että demokratia on saavuttamaton malli, mutta se on kuitenkin ennen kaikkea malli, johon meidän on pyrittävä. Mielestäni jäsenvaltioiden on käsitettävä nämä suositukset tämän asteittaisen lähentymisen näkökulmasta. Ei kritiikkinä, vaan ehdotuksina perusoikeuksien suojan parantamiseksi koko Euroopan unionissa.
Komissio on merkinnyt myös hyvin muistiin sille esitetyt Euroopan kansalaisuutta koskevat suositukset ja etenkin mietinnön 122 ja 123 kohdan. Haluan nostaa esille, että komissio on ehdottanut voimassaolevien tekstien uudistamista henkilöiden vapaan liikkuvuuden alalla, johon viitataan 123 kohdassa. Ehdotus toimitettiin parlamentille ja neuvostolle viime viikon lopussa.
Toivon, että näitä vapaan liikkuvuuden ja oleskeluoikeuden jäsenvaltioissa takaavia ehdotuksia voidaan tarkastella nopeasti Belgian puheenjohtajakauden aikana yhteispäätösmenettelyn mukaisesti.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, perusoikeudet ovat epäilemättä eurooppalaisen poliittisen ja sosiaalisen mallin henkilöllisyyskortti. Tämän mallin arvot haluamme säilyttää. Emme halua tätä vain puhtaasti puolustuksen, vaan etenkin toiminnan näkökulmasta katsottuna hyväksymällä samalla niiden mukauttamisen tarpeen maailmassa, joka on syvässä muutosvaiheessa.
Euroopan tulevaisuutta on rakennettava asettamalla perusoikeudet olennaisen poliittisen yhteisymmärryksen keskipisteeksi ja osoittamalla henkilön omanarvontunnon perustavan aseman sekä eurooppalaista poliittista hanketta koskevan humanistisen näkemyksen. Toivon, että tämä perusoikeuksien uusi tunnustettu asema on myös avain siihen, että eurooppalaiset kiinnostuvat jälleen Euroopasta.

Gahler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kollega Wuori ansaitsee ensin lämpimät kiitokset hyvästä ja kattavasta mietinnöstä! PPE-ryhmän varjoesittelijänä kiitän hyvästä yhteistyöstä. Euroopan parlamentti katsoo aivan oikeutetusti olevansa se yhteisön toimielin, joka puuttuu aina kaikkein määrätietoisimmin myös kolmansien valtioiden sisäisiin asioihin ihmisten etuja puolustaakseen.
Niin, me puutumme toisten asioihin, koska ihmisoikeuksien suojeleminen ei mielestämme kuulu valtioiden sisäisiin asioihin. Ihmisoikeuksien suojelemisen kannalta yksittäisillä tapahtumilla voi olla kuitenkin joskus suuri merkitys. Se tosiasia, että Miloeviæ on nyt Haagin oikeudessa, on viime viikosta saakka häirinnyt monien diktaattoreiden ja autokraattien yöunia. Tällainen entisen hallituksen päämiehen vastainen menettely on klassista ennalta ehkäisevää ihmisoikeuspolitiikkaa. Neuvoisin tiettyjä vallanpitäjiä pitämään jatkossa varansa. He eivät pääse karkaamaan mihinkään! He joutuvat vastaamaan teoistaan jo maanpäällisen oikeuden edessä.
Useinhan kysytään, onko tällaisilla mietinnöillä mitään vaikutusta. Siihen minulla on selkeä mielipide: kun huomaamme, miten kovasti hallitukset, joita mietinnössä käsitellään tai jotka luulevat joutuvansa käsiteltäviksi, pyrkivät jo ennen mietinnön laatimista estämään heidän kannaltaan nolot lausumat, sillä täytyy olla jonkinlainen vaikutus, nimittäin jonkinlainen vaikutus kyseisten valtioiden kansalaisyhteiskuntaan. Joissakin tapauksissa esitetty kritiikki tulee hallituksille kuin tilauksesta. Esimerkiksi ehdokasvaltioiden hallitukset voivat käynnistää tarvittavia toimenpiteitä viittaamalla mietinnöissämme esitettyihin puutteisiin.
Mieleeni tulee tuorein Romanian tapaus: kollegamme Baroness Nicholsonin osoitettua vaikean yksityiskohtaisen työn tuloksena lastenkoteihin, lapsikauppaan tai adoptioiden väärinkäyttöön liittyvät hirveät epäkohdat, hallitus saatiin todellakin liikkeelle, nimittäin positiivisessa mielessä, ja se puuttui näihin ongelmiin. Meidän on nyt kuitenkin seurattava tilannetta, ja paikalla olevan komission valtuuskunnan ja 15 lähettiläämme tehtävänä on valvoa, että toimenpiteet todellakin toteutetaan.
Otan esimerkiksi myös Intian: kannatan ehdottomasti kollega Haarderin esityksiä, jotka liittyvät kastittomuuteen ja kastijärjestelmään. Intian hallituskinhan periaatteessa vastustaa kastijärjestelmää, mutta minusta tuntuu, että sen pitäisi tehdä asian hyväksi enemmän. Ehkäpä siihen tarvitaan meidän painokas kehotuksemme.
Ihmisoikeusasiat eivät ole mikään opportunistinen kysymys. Meidän pitäisi muistuttaa kaikkia hallituksiamme siitä jatkuvasti konkreettisin esimerkein. Ei ole loppujen lopuksi kovinkaan hyödyllistä asettaa todellisista toimintapoliittisista syistä erilaisia mittapuita Kiinalle, Venäjälle tai Lähi-idän konfliktin osapuolille. Komission jäsen Pattenkin kielsi Ruotsissa ulkoministereitä asettamasta erilaisia mittapuita. Toivon, että hallitukset ottavat kehotuksesta vaarin. En halua nähdä keskuudessamme enää kärsiviä katseita Kiinan kanssa esimerkiksi kuolemanrangaistuksesta, Falun Gongista tai Tiibetistä käytävissä valtuuskuntaneuvotteluissa - kärsiviä katseita siksi, että hyvän hankkeen pelätään ehkä vaarantuvan.
Jos Putin pantaisiin tiukille mutta jos ei kyettäisi vastustamaan sitä, että Venäjän lehdistöä yhdenmukaistetaan aivan uudella tavalla taloushallinnollisin toimenpitein, se ei olisi hyväksi Venäjän-suhteillemme, eikä se myöskään vahvistaisi kansalaisyhteiskuntaa Venäjällä. Huolehtikaamme siitä, että ihmisoikeuksista tulee jokaisen hallituksen neuvottelujen sekä niiden jälkeisen tiedotustilaisuuden oleellinen aihe ja että sitä käsitellään aina, kun siihen on tarvetta. Silloin annamme itsestämme niin sisään kuin uloskin päin kaiken kaikkiaan poliittisesti uskottavan kuvan.

Cashman
Aluksi haluan myös omasta puolestani kiittää Wuorta kattavasta mietinnöstään sekä Cornillet'ta rohkeudesta ja näkemyksestä hänen yrittäessään muokata uutta menettelytapaa ihmisoikeuksia käsittelevän vuosittaisen mietinnön käsittelyyn yhdistämällä se perusoikeuskirjaan.
Molemmat mietinnöt sisältävät silti aihetta huoleen ja tarkkaavaisuuteen. Todellisuutta on se, että keskustellessamme täällä parlamentissa ihmisoikeusrikkomukset jatkuvat; ihmisoikeuksien puolustajia katoaa. Vietnamissa esimerkiksi uskonnon perusteella tapahtuvat vainot jatkuvat ja buddhalaisia munkkeja on edelleen vangittuina sekä ankarassa kotiarestissa. Aung San Sui Kyi on edelleen vangittuna kotiarestiin Burmassa. Kuolemanrangaistuksia pannaan yhä täytäntöön demokratioissa kuten Yhdysvalloissa. Belgradissa poliisi katsoo sivusta, kun huligaanit hyökkäävät lesbojen ja homojen kimppuun kesken seksuaalista tasa-arvoa juhlistavan gay pride -paraatin, ja tämä vain päiviä sen jälkeen, kun miljoonia dollareita EU:n apua oli ohjattu tuolle alueelle ja Miloeviæ lähetetty Haagiin. Egyptissä on vangittuna 55 homomiestä, joilta yhä kielletään oikeusavustaja ja joita uhkaa kahdeksan vuoden vankeustuomio siksi, että he ovat homoja. Yhä edelleen naisten sukupuolielimiä silvotaan, ihmisiä kivitetään kuoliaaksi tai heidän jäseniään leikataan irti lain nimessä. Homoseksuaaleja kivitetään kuoliaaksi, on vainoa uskonnon vuoksi, lapsia kaapataan sotilaiksi puhumattakaan sellaisista raakuuksista kuin raiskaukset, terrorismi, kidutus ja väärät katoamistapaukset - sanattomaksi vievien kärsimysten luettelo, joka pitenee vuosi vuodelta.
EU:ssa omien perusoikeuksia koskevien tekojemme rekisteri vaatii tarkempaa tarkastelua. Pakolaisten ja turvapaikanhakijoiden kohtelu, homoseksuaalien joskus valtion taholta kohtaama syrjintä; rasismi ja rasistiset murhat; sekä epätasa-arvo lain edessä. Sama koskee myös ehdokasvaltioita. Meidän pitää lähettää sellainen viesti että ihmisoikeuksista ei neuvotella. Niin kauan kuin yksikin ihminen tai ryhmä kärsii syrjinnästä, me olemme kaikki epäonnistuneet ja olemme kaikki syyllisiä.
Sorron hierarkia säilyy lainsäätäjän toimimattomuuden ja demokratian toimimattomuuden kautta. Puolustamme joitakin vähemmistöjä mutta emme toisia. Kun maita nimeämällä saatamme niitä häpeään, meitä syytetään omien arvojemme pakkosyöttämisestä. Kuitenkin standardit, joihin pyrimme ja joita asetamme ovat kansainvälisiä standardeja; standardeja, joiden mukaan meidän kaikkien toiminta on arvioitava. Siksi meidän on oltava johdonmukaisia ihmisoikeuspolitiikassamme ja järjestelmällisesti seurattava ihmisoikeusrikkomuksia.
Kiitän Cotonoun sopimusta, jonka komission jäsen Patten mainitsi. Meidän on työskenneltävä läheisessä yhteistyössä Yhdistyneiden Kansakuntien ja sen erityisedustajien samoin kuin kansalaisjärjestöjen kanssa. Meidän on kehitettävä parlamentin omaa asiantuntemusta ja varmistettava, että miehet, naiset ja lapset, jotka syntyvät tasa-arvoisina, saavat luonnolliset ihmisoikeutensa ja kansalaisvapautensa. Voimakkain aseemme on mielikuvituksemme. Kuvitelkaa siis olevanne itse kidutuksen, silpomisen, vangitsemisen, kuoliaaksi kivittämisen kohteena, koska te olette erilaisia tai teillä on erilaisia mielipiteitä. Kuvitelkaa, että tämä tapahtuu tyttärellenne, pojallenne, isällenne, äidillenne, veljellenne, sisarellenne. Tämä on todellisuutta, ja siksi me tarvitsemme uuden lähestymistavan. Tarvitsemme sen heti. Emme saa pettää niitä, jotka odottavat meidän onnistuvan.

Malmström
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on suuri voitto kaikille, jotka uskovat ihmisoikeuksiin ja kansainväliseen oikeuteen, että Serbian entinen diktaattori Slobodan Miloeviæ on nyt oikeuden edessä Haagissa. Se osoittaa, että kansainvälinen yhteisö ei hyväksy kansanmurhaa eikä etnistä puhdistusta. Maailmasta on tullut diktaattoreille aikaisempaa kylmempi paikka. Tilanne ei kuitenkaan näytä paljon lämpimämmältä maailman ihmisoikeustilanteen kannalta. Ihmisarvoa loukataan päivittäin, yksilöt ja ryhmät joutuvat joka minuutti erilaisten hyökkäysten - kidutuksen, häirinnän, sorron - kohteeksi.
EU on viime aikoina lisännyt merkittävästi toimiansa ihmisoikeuksien puolesta, ja on selvää, että EU on arvoyhteisö. Tämä ilmenee sisäisesti ja ulkoisesti sekä uudessa perusoikeuskirjassa että niissä vaatimuksissa, joita olemme asettaneet ehdokasvaltioille. EU vastustaa kuolemantuomiota yksimielisesti, riippumatta siitä, käytetäänkö sitä Kiinan, Irakin ja Saudi-Arabian kaltaisissa diktatuureissa vai Yhdysvaltojen kaltaisissa demokratioissa. Niin EU:n toimielinten välisessä koordinoinnissa kuin EU:n ja jäsenvaltioidenkin välisessä koordinoinnissa on kuitenkin vielä parannettavaa.
Tämänvuotisessa ihmisoikeusraportissa esittelijä Wuori on halunnut käsitellä erityisesti sananvapautta. Mikään demokratia ei voi toimia, jos siellä ei käydä vapaata ja riippumatonta keskustelua, jos toimittajat eivät tunne oloaan turvalliseksi ja jos kansalaiset eivät voi ilmaista mielipiteitään. Tilanne ei ole kuitenkaan tällainen. Toimittajia tapetaan, uhkaillaan ja häiritään. Tilanne on erityisen uhkaava Iranissa, Valko-Venäjällä, Kiinassa, Kolumbiassa ja Kuubassa, mutta myös Venäjän kehitys on huolestuttava.
Hallitukset yrittävät monissa valtioissa estää tai rajoittaa kansalaistensa pääsyä Internetiin sensuroimalla tai sulkemalla kotisivuja. Nämä hallitukset tekevät niin, koska ne tietävät, että Internet vaikeuttaa kansalaisten sortamista. Internet on siten tärkeä ase paremman maailman puolesta käytävässä taistelussa.
Arvoisa puhemies, kaikki maailman liberaalit ovat seisseet ja seisovat edelleenkin barrikadeilla taistellakseen sananvapauden ja ihmisoikeuksien puolesta kaikkialla ja kaikkien puolesta. Aiomme jatkaa taistelua. Ryhmäni haluaa kiittää esittelijä Wuorta erittäin hyvästä mietinnöstä ja puheenjohtajavaltio Belgiaa siitä kiinnostuksesta, jota se on aiemmin osoittanut ihmisoikeuksia kohtaan.

Frassoni
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin perinteinen rooli ihmisoikeuskysymyksen kaltaisessa asiassa on toimia kansainvälisen yhteisön eräänlaisena "valvovana silmänä" ja "piikkinä lihassa" suhteessa unionin toimielimiin. Monet pitävät tätä täysin tarpeettomana, mutta minusta he ovat väärässä. Tänään voimme tehdä enemmän kuin eilen, ja varmasti vähemmän kuin seuraavana päivänä, ja jo tämä on tärkeä muistaa. Ihmisoikeuskysymyksestä on tehtävä järjestelmällisesti ja todellisen strategian pohjalta keskeinen osa unionin ulkopolitiikkaa samalla tavoin kuin on tehty myös kestävästä kehityksestä, olipa kyse sitten unionin taloussuhteista tai poliittisista suhteista. Tämä ei ole vielä todellisuutta, kuten esittelijä Wuori korostaa, mutta etenemme asiassa. Annankin siis vakaan tunnustukseni sille hyvälle yhteistyölle, jonka Wuori on saanut aikaan ihmisoikeuskysymyksiä käsittelevien kansalaisjärjestöjen välille.
Jotta voisimme tuoda uskottavasti esiin sellaiseen unioniin perustuvaa Eurooppaa, jonka toiminta perustuu ihmisoikeuksien kunnioittamiseen sekä kestävään ja yhteisvastuulliseen talouskehitykseen, meidän on luovuttava kaikkinaisesta tekopyhyydestä ja kaksiselitteisyydestä. Meidän on oltava todella selkeitä niissä poliittisissa ja taloudellisissa suhteissamme, joita harjoitamme paitsi Kiinan ja Venäjän myös Saudi-Arabian, Yhdysvaltojen ja monien muiden maiden kanssa: emme voi suhtautua välinpitämättömästi tosiasiaan, että noissa maissa teloitetaan vankeja, tapetaan etnisiin ja poliittisiin vähemmistöihin sattumoisin kuuluvia siviilejä, riistetään naisten vapautta ja harjoitetaan varmasti kidutusta. Komission jäsen Patten puhui näistä näkökohdista, ja toivonkin, että hänen sanansa näkyisivät pian tekoina.
Seuraavaa puolivuotiskautta koskevat neuvoston puheenjohtaja Michelin sanat rauhoittavat meitä, ja toivon, että kyse on vieläkin pidemmästä ajanjaksosta. Haluaisin esittää hänelle hyvin suoran kysymyksen: aikooko Belgia esittää YK:n yleiskokouksessa eurooppalaisen aloitteen, jonka tarkoituksena on saada läpi teloitusten lykkäämistä koskeva päätöslauselma? Tehän tiedätte, että Suomi teki puheenjohtajakaudellaan vuonna 1999 asiassa ensimmäisen aloitteen, joka ei kuitenkaan mennyt läpi. Neuvoston puheenjohtaja Michel, mitä te aiotte tehdä asian hyväksi?

Marset Campos
Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia. Haluaisin aloittaa ilmaisemalla GUE/NGL-ryhmämme myönteisen kannan jäsen Wuoren ja jäsen Cornillet'n laatimia mietintöjä kohtaan. Molemmat ovat hyvin laadittuja. Olin mukana jäsen Cornillet'n Espanjan-matkalla, jonka syynä oli huoli maahanmuuttajien tilanteesta ja joka tehtiin juuri El Ejidon tapahtumien vuonna. Vahvistan tämän huolenaiheen. Jäsen Wuori on kunnostautunut laatimalla hyvin täydellisen mietinnön, johon kaikki olemme osallistuneet ja joka uskoakseni on ollut ulkoasioiden valiokunnan ylpeydenaihe.
Olen myös kiitollinen komission jäsenten Pattenin ja Vitorinon samoin kuin neuvoston puheenjohtajan Michelin puheenvuoroista, koska ne ovat samoilla linjoilla Euroopan unionin saattamisesta velvolliseksi takaamaan ihmisoikeuksia maailmassa.
On tärkeää ottaa tämä asia esille, koska tähän mennessä vaikuttaa, että ainoastaan Yhdysvallat edustaa tätä takuuta, juuri kun luulen, että tapahtuu päinvastoin. Euroopan kulttuurinen, historiallinen ja yhteiskunnallinen perintö, ihmisoikeuksien neljä sukupolvea, jotka Ranskan vallankumouksesta lähtien ovat kasaantuneet Euroopan historiaan ja se menestys, jonka olemme saavuttaneet Euroopan unionin rakentamisella takaavat sen ainutlaatuisen, etuoikeutetun roolin, jota Euroopan unioni voi esittää muulle maailmalle. Tämä ei kuitenkaan estä ajattelemasta, että meillä on jaettu historiallinen vastuu siitä surullisesta ihmisoikeustilanteesta, joka kolmella mantereella vallitsee. Sillä juuri meidän läsnäolomme näillä mantereilla on yksi niistä syistä, jotka aiheuttavat niiden kansoille ongelmia ihmisoikeuksien kunnioittamisessa.
Olen sitä mieltä, että kaikille kolmelle mantereelle kannattaisi perustaa Euroopan unionin ihmisoikeuksien tarkkailupisteitä, jotka pitäisivät yllä suhteita kansalaisjärjestöjen ja Yhdistyneiden Kansakuntien vastaavien toimielinten kanssa, jotta Euroopan parlamentin komissiolle ja neuvostolle laatimat vuosikertomukset voisivat näkyä parannuksina meidän toiminnassamme. Meidän ei pidä hämmästyä, että välillä meidän monikansalliset yrityksemme (kuten olen voinut todeta Kolumbiassa tai kuten tapahtuu Afrikassa ja Aasiassa) rahoittavat puolisotilaallisia joukkoja, jotka suoraan rikkovat ihmisoikeuksia. Meidän vastuullamme on näiden tekojen selvittäminen, jotta ihmisoikeuksien toimeenpanoa voitaisiin edistää.
Lopuksi haluaisin ilmaista, että itse Euroopan unionissa, kuten jäsen Cornillet hyvin oikeutetusti sanoi, tarvitaan esimerkkiä ennemmin kuin oppitunteja ja sen vuoksi meillä on tässä tilanteessa mahdollisuus aloittaa maahanmuuttajista yhtenä Euroopan unionin keskeneräisistä oppiaineista. Emme voi sanoa, että tarvitaan 70 miljoonaa maahanmuuttajaa, jotta taloutemme voisi kehittyä, ja samanaikaisesti kohdella heitä huonosti.
Kaiken edellä mainitun perusteella on tärkeää, että tuemme näitä mietintöjä.

Angelilli
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea kiittää jäsen Cornillet'ta hänen tekemästään työstä unionin perusoikeuksia koskevan tilanteen tiimoilta. Mietintö on seikkaperäinen ja tasapainoinen ja se voi todella rakentavasti rohkaista kaikkia jäsenvaltiota noudattamaan yhä konkreettisemmin oikeudenmukaisuuden periaatetta ja Euroopan kansalaisten perusoikeuksien ja luovuttamattomien oikeuksien puolustamisen periaatetta.
Mietintö voi antaa aiheen pohdintoihin ja tilaisuuden tehdä ensimmäinen yhteenveto unionin tuoreesta perusoikeuskirjasta, joka edustaa vain alustavaa, mutta kuitenkin hyvin tärkeää vaihetta Euroopan yhdentymisessä, jossa ei ole kyse yksistään raha-/finanssiasioista vaan joka tarjoaa myös oikeuksia ja mahdollisuuksia kaikille Euroopan kansalaisille ja jossa kiinnitetään erityistä huomiota niihin, joiden kohdalla näiden oikeuksien toteutuminen on kaikkein vaikeinta: tarkoitan esimerkiksi lapsia, syrjäytyneitä ja kaikkein varattomimpia henkilöitä.
Vaikka yhdynkin mietinnössä esitettyyn näkökantaan, haluaisin kuitenkin esittää muutaman kriittisen huomautuksen. Avioliiton ulkopuolisia suhteita koskevan osan kohdalla en voi hyväksyä toivomusta siitä, että vastakkaista sukupuolta olevien henkilöiden avioliitto pitäisi oikeudellisesti rinnastaa samaa sukupuolta olevien henkilöiden muodostamaan avoliittoon. Vaikka kaikilla on edelleen peruuttamaton oikeus olla tulematta syrjityksi seksuaalisen suuntautumisensa vuoksi, meillä on kuitenkin edelleen oikeudellinen ja sosiaalinen velvollisuus pitää perinteistä avioliittoa yhteiskunnan perusytimenä ja kiinnittää erityistä huomiota oikeuteen turvautua keinohedelmöitykseen ja alaikäisten lasten adoptioon, joiden on oltava jatkossakin luonnollisten perheiden yksinoikeus. Kaiken tämän on tapahduttava alaikäisten suojelemiseksi, sillä unohdamme liian usein, että perusoikeudet eivät ole pelkästään aikuisten etuoikeus vaan myös ja ennen kaikkea alaikäisten lasten.
Haluaisin kuitenkin muistuttaa parlamentille Savoijin suvun miesperillisiä koskevasta tapauksesta. Hehän eivät ole voineet palata Italiaan yli 50 vuoteen. Tällaista tapahtuu Euroopassa, jonka pitäisi olla oikeuteen, vapauteen ja vapaaseen liikkumiseen perustuva alue. Tämän tapauksen ratkaisemiseen olisi nyt otollinen hetki.

Borghezio
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, maailman ihmisoikeuksia koskevasta päätöslauselmaesityksestä puuttuu eräs tärkeä kysymys, nimittäin kansojen itsemääräämisoikeutta koskeva periaate. Meidän padanialaisten mielestä tämä on vakava laiminlyönti, sillä emme voi olla ajattelematta, että tämän oikeuden sivuuttaminen tai ainakin sen vähätteleminen on yksi vakavimmista ihmisoikeusrikkomuksista. Ajatelkaamme nyt vain esimerkiksi kuluvan viikon ja viime kuukausien tapahtumia Palestiinassa: kyse on todellisesta ja joka päiväsestä itsemääräämisperiaatteen rikkomisesta, ja Euroopan velvollisuutena olisi ottaa tämä mahdollisimman painokkaasti huomioon ihmisoikeuksia koskevissa asiakirjoissaan.
Jotkut Euroopan unionin portteja kolkuttelevat valtiot olivat vielä vähän aikaa sitten valtiottomia kansakuntia. Meidän onkin etenkin Neuvostoliiton hajoamisen takia otettava nykyään huomioon, että kyse on vapaista ja itsenäisistä valtioista. Miten Euroopan unioni katsoo voivansa valvoa etenkin näiden valtioiden ihmisoikeustilannetta, vaikka unionin omien jäsenvaltioiden asiakirjoissa ei korosteta voimakkaasti tuota periaatetta, siis itsemääräämisoikeutta, joka on kielletty kyseisten valtioiden kansoilta vuosikymmenten ajan?
Myös kulttuuristen oikeuksien suojelulle omistetusta osasta voin sanoa, että jos se ei nyt täysin puutu, niin ainakin se on aivan riittämätön. Emme voi kattavasti ja tehokkaasti taata esimerkiksi oikeutta oman äidinkielen tai uskonnon suojeluun, jos suojelu rajoittuu vain yksilöiden oikeuteen käyttää kieltään ja harjoittaa uskontoaan. Jotta taataan todellinen vapaus puhua omaa äidinkieltään, olisi varmistettava uusien sukupolvien koulutus omassa kulttuuriympäristössään ja kyseisen vähemmistön perinteiden ja historian tunnustaminen koulujen opetusohjelmissa. Esimerkiksi meillä Padaniassa, jossa äidinkielemme on minun tapauksessani Piemonten alueella puhuttu kieli tai Veneton maakunnan kieli, ei kouluissamme anneta opetusta omalla äidinkielellämme, koska nämä kielet - Piemonten tai Veneton maakunnan kieli - on poistettu opetuskielten joukosta.
Lopuksi haluaisin muistuttaa kohdasta 93, jossa on sivuutettu eräs perusongelma, nimittäin ihmisten elinten salakuljetus, joka on häpeällistä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Belder
Arvoisa puhemies, tässä yhteiskeskustelussa keskeisellä sijalla on ihmisoikeuksien toteutuminen unionissa ja sen ulkopuolella. Se on saanut minut vielä pohtimaan ihmisoikeuksien käsitettä. Tämä aihe on tullut asialistalla tärkeämmäksi kuin koskaan aikaisemmin. Ja syystä, sillä kyse on edelleen räikeistä loukkauksista. Haluan silti painottaa kristillisen maailmankatsomukseni pohjalta, että edes ihmisoikeudet eivät saa olla kaikkea muuta tärkeämpiä. Ihmisoikeuksien kunnioittamisessa on kyse ihmiselämää suojaavista säännöistä, jotka muotoutuvat Luojan elämälle antaman tarkoituksen mukaan.
Wuoren mietinnössä käsitettä lähestytään realistisesta näkökulmasta. Mietinnössä rajoitutaan ihmisen kaikkein perustavimpiin oikeuksiin. Herää kuitenkin kysymys, kuinka Euroopan unioni, jonka taloudelliset ja diplomaattiset keinot ovat rajoitettuja, voi todella valvoa ihmisoikeuksien toteutumista. Unionin politiikan on täydennettävä jäsenvaltioiden omia mahdollisuuksia. Unionin ainoalta painostuskeinolta, yleissopimusten ja muiden sopimusten ihmisoikeusehdoilta, viedään tässä mietinnössä pohja pois, kun vedotaan joustavan soveltamisen puolesta. Me puollamme kriittistä vuoropuhelua, mutta joustavuudesta ei saa tulla säännönmukaista politiikkaa.
Arvoisa puheenjohtaja, lopuksi haluan sanoa muutaman sanan Cornillet'n mietinnöstä. Kuten sanottu, olen ihmisoikeuksien kunnollisen toteuttamisen puolestapuhuja. En kuitenkaan usko, että Euroopan unionilla on valtuuksia puuttua niin yksityiskohtaisesti ihmisoikeuksien toteutumiseen jäsenvaltioissa. Lisäksi jäin kaipaamaan erontekoa ihmisoikeuksien ja valtiovallan poliittisten tavoitteiden välille. Jos vedotaan liian fanaattisesti sen puolesta, että valtiovalta on mukana ihmisoikeuskysymyksissä, se voi helposti johtaa kansalaisvapauksien rajoittamiseen.
Erityisesti haluan puuttua Cornillet'n mietinnön 82-84 kohtaan. Näen avioliiton Luojan ainutlaatuisena lahjana. Sen marginalisoiminen ottamalla käyttöön vaihtoehtoisia yhteiselämän muotoja aiheuttaa yhteiskunnalle suurta vahinkoa. Omassa maassanikin kuulun nykyisin tässä asiassa vähemmistöön. Silti pysyn hyvässä raamatullisessa kannassani, jonka mukaan avioliitto on kestävä side miehen ja naisen välillä. Toivon kaikesta sydämestäni, että Alankomaiden hallitus peruisi tekemänsä päätökset. Kehotan Euroopan unionin jäsenvaltioita olemaan kallistamatta korvaansa kehotuksille seurata Alankomaiden jalanjäljissä.
Tarkistuksen 24 yritys saada huomiota saattohoitopotilaiden asemalle on sinänsä kiitettävä, mutta se toteutetaan väärin. Siksi pyysin tästä tarkistuksesta kohta kohdalta -äänestystä.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, haluaisin ensin kiittää esittelijä Cornillet'ta lämpimästi, koska hänen mietintönsä merkitsee edistystä - edistystä nimenomaan rakenteen kannalta, sillä se antaa meille mahdollisuuden tarkastaa vuosittain, miten hyvin Euroopan unioni todellakin täyttää perusoikeuskirjan vaatimukset. Erilaiset äänestykset ja tarkistukset ovat tänäkin vuonna kuitenkin jarruttaneet edistystä, kun mietintöön yritettiin taas sisällyttää poliittisia ideologioita, jotka eivät oikeastaan edes kuulu sinne - poliittisia ideologioita, joita ei ehkä pystytä kotimaassa toteuttamaan ja jotka myös sotivat toissijaisuusperiaatetta vastaan. Ne eivät kuulu mietintöihin.
Vastustan kaikenlaista syrjintää, ja haluaisin osoittaa sen muutamin esimerkein. Vastustan homoseksuaalien syrjintää, mutta vastustan myös mietinnössä taas ilmaistuja poliittisia yrityksiä kuvata homoseksuaalien avioliittoa täysin normaaliksi asiaksi ja vaatia sille samoja oikeuksia kuin nykyään vielä tavanomaiselle avioliitolle eri sukupuolta olevien kumppanien välillä. Eri sukupuolta olevien henkilöiden välinen avioliitto, tuo yhteiskunnan perusyksikkö, on vielä normaalitapaus, ja niin saa ollakin, hyvät toverit, niin kuin Berliinissä nykyään sanottaisiin.
Vastustan myös sitä, että kaikille unionin ulkopuolisille kansalaisille pyritään antamaan samanlainen äänioikeus tai vaalikelpoisuus kuin unionin kansalaisille. Se olisi ainutlaatuista koko maailmassa, ja se olisi lisäksi unionin kansalaisten syrjintää. Vastustan sitäkin, että perheiden yhdistämisestä yritetään tehdä pelkästään maahanmuuttokeino laajentamalla perheen käsite koskemaan valtavaa ihmisryhmää. Se ei ole hyväksyttävää, koska silloin jäsenvaltiot eivät saa enää itse päättää, millaista ja miten paljon ulkomaista työvoimaa ne haluavat ja voivat ottaa. Ydinperhe on tervetullut, mutta ei koko suku.
Emme kannata näissä esimerkeissä esittämiäni tapauksia emmekä muitakaan poliittisia vaatimuksia, mutta kannatamme kylläkin arvoisan esittelijä Cornillet'n mietintöä.

Swiebel
Arvoisa puhemies, koska olen esittelijä Cornillet'n - jota haluan muuten onnitella sydämellisesti hänen työnsä tuloksesta - mietinnön varjoesittelijä ryhmässäni, keskityn kysymykseen ihmisoikeuksien kunnioittamisesta Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Jos tarkastelemme käsiteltävänä olevia tietoja, niistä erottuu kaksi ongelmarypästä. Ensinnäkin tällä kertaa on mukana monia viestejä, jotka koskevat viranomaisten, esimerkiksi poliisivirkailijoiden, vankiloiden henkilökunnan, turvallisuuspalvelujen ja turvapaikanhakijoiden kanssa tekemisissä olevien virkailijoiden sopimatonta käytöstä.
Toiseksi huomiota herättää niiden ilmoitusten määrä, jotka koskevat epätasa-arvoista kohtelua ja syrjintää, ennen kaikkea sellaisten henkilöiden syrjintää, jotka kuuluvat yhteiskunnan niin sanottuihin heikossa asemassa oleviin ryhmiin. Ulkomaalaisiin kohdistuva rasistinen väkivalta on tämän ilmiön näkyvin ilmaus, mutta kyse on yhtä hyvin naiskaupasta, syrjinnästä työpaikalla, homoseksuaaleista puhumattakaan, sillä siitä asiasta olen juuri nyt saanut tarpeekseni.
Valitettavasti kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan valmistelutyössä puhuttiin tuskin lainkaan tästä Euroopan unionin ihmisoikeusongelmien sisällöllisestä puolesta. Kaikki huomio kiinnitettiin tapaan, jolla Euroopan parlamentin ihmisoikeuksia käsittelevät vuosittaiset mietinnöt pitäisi tulevaisuudessa toteuttaa.
Arvostan suuresti esittelijä Cornillet'n antaumuksellista työtä ja sisukkuutta, mutta olen silti sitä mieltä, että keinot ovat tässä ajamassa tavoitteiden ohi. Tämän työn tulevaa toteuttamista ja organisointia koskevaan keskusteluun kului paljon aikaa ja energiaa, ja siihen kohdistunut paine kasvoi liian suureksi. Näytti siltä, että kompromissi oli jo melkein saavutettu, mutta osia siitä hukattiin ja nyt on vain toivottava, että tarkistusten avulla päästäisiin sittenkin hyvään lopputulokseen. Kaikkia keskustelun näkökulmia ei suinkaan ole vielä selvitetty pohjiaan myöten, ja haluaisinkin ottaa joitakin näistä asioista nyt vielä puheeksi.
Ensinnäkin EU:n perusoikeuskirjan valitseminen mietinnön rungoksi. Tämä valinta, joka sinänsä on itsestään selvä, ei kuitenkaan saa estää liikkumavaraa. Ihmisoikeuksien laajuutta ja ihmisoikeuksien käsitettä koskeva keskustelu elää koko ajan. Ihmisoikeudetkin ovat osa elävää oikeutta. Sitä paitsi emme saa unohtaa, että myös jäsenvaltiot ovat sitoutuneet noudattamaan Euroopan neuvoston ja Yhdistyneiden Kansakuntien erityiselinten ihmissoikeussopimuksia. Näitä sopimuksia valvovien elinten huomioilla pitäisi muuten olla paljon nykyistä suurempi merkitys parlamentin neuvonpidossa.
Toiseksi kysymys: kuka tekee mitä? Parlamentissa tätä asiaa käsittelee kaksi valiokuntaa. Tästäkin se näkyy: ulkoasiainvaliokunta ja kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunta. Päällekkäisyyttä on paljon sekä johtopäätöksissä että aiheissa, ja aivan turhaan tehdään kaksinkertaista työtä ja kilpaillaan rahvaanomaisesti ihmisistä ja rahoituksesta. Tässä tarvitaan parlamentin toimivaltaisten elinten puuttumista asiaan, jotta yksi ja toinen asia sovitettaisiin paremmin yhteen.
Kolmas kysymykseni kuuluu: missä sellaiset Euroopan unionin maat, joista ollaan huolissaan, on mainittava, kun on kyse perusoikeuksien toteuttamisesta? Kun otetaan huomioon valvontamekanismin luonne, ainoa oikea vastaus näyttää minusta olevan: itse päätöslauselmassa, ei perusteluihin piilotettuna, niin kuin esittelijän alkuperäinen tarkoitus oli. Minusta se on ristiriidassa sen tosiasian kanssa, että me parlamentissa näpäytämme kuitenkin kuukausittain kolmansia maita ihmisoikeusloukkausten vuoksi.

Haarder
Arvoisa puhemies, jäsen Malmström ja minä laadimme viime vuonna ihmisoikeuksia koskevat mietinnöt. Olemme iloisia, että niissä määritelty linja jatkuu tänään käsittelemissämme mietinnöissä. Me liberaalit tuemme esittelijä Cornillet'n toivetta, jonka mukaan uuden perusoikeuskirjan on oltava malli ja viiteteksti, kun parlamentti työskentelee ihmisoikeuksien alalla. Toiveen toteutuessa voimme ikään kuin ihmisoikeuksien vartijoina hyödyntää perusoikeuskirjaa jo ennen kuin se saa muodollisen aseman, ja me voimme samalla saada tarvitsemamme välineen, jonka avulla voidaan vastustaa sitä ihmisoikeuskäsitteen heikentämistä, joka saattaa uhata, kun ihmisoikeudet nostetaan kaikkia muita asioita tärkeämmiksi. Parlamentissahan on ollut tapana tehdä kaikista mahdollisista puolueohjelmiin liittyvistä asioista ihmisoikeuskysymyksiä. Tarkoitus on hyvä, mutta se vahingoittaa ihmisoikeuksia, koska se saa kansalaiset, jotka ovat eri mieltä jostain kohdasta, sanomaan: "Jos kyse on ihmisoikeuksista, olemme niitä vastaan".
Koko Itävaltaa koskeva tapaus aiheutti paljon vahinkoa, koska siinä oli kyse mielipiteistä ja oletuksista. Jos siinä olisi sen sijaan ollut kyse konkreettisista perusoikeuskirjaan kohdistuneista rikkomuksista, toimet olisivat saaneet paljon myötätuntoa osakseen. Sen vuoksi parlamentin on annettava peruskirjalle keskeinen asema. Meidän on vartioitava sen toteuttamista. Meidän on sen avulla vastustettava sitä, että hyväntahtoiset apostolit heikentäisivät ihmisoikeuksia. Sen vuoksi me liberaalit äänestämme lähes kaikkia tarkistuksia vastaan. Se ei johdu siitä, että olisimme eri mieltä tarkistusten tarkoituksesta, vaan siitä, että pidämme ihmisoikeuksia liian tärkeinä, että käytämme niitä kaikkien sellaisten näkökohtien korostamiseen, jotka eivät kuulu perusoikeuskirjan ihmisoikeusmääritelmän piiriin. Kuten kuitenkin sanoin, tuemme lämpimästi näitä kahta mietintöä sellaisenaan, lukuun ottamatta joitakin yksittäisiä kohtia, ja kiitämme siitä, että olemme näin saaneet keinon, jonka avulla ihmisoikeuksia voidaan käsitellä järjestelmällisemmin tulevaisuudessa.

MacCormick
Meillä on tosiaan käsiteltävänä kaksi kattavaa ja asiantuntevaa mietintöä, joista olemme niiden laatijoille kiitollisia. Esittelijä Wuori sanoi avatessaan keskustelun, että tässä on kyse perustavasta periaatteesta, ihmisen persoonallisuuden kunnioittamisesta kaikissa ilmenemismuodoissaan. Peruskirjat, yleissopimukset ja oikeudet pyrkivät mittaamaan ja antamaan tarkan sisällön sille, millaisia muotoja tuon kunnioituksen kielletty rikkominen voi saada, ja siten vastustamaan niitä kaikkialla.
Wuoren mietinnön vaikuttava laajentumista käsittelevä osa muistuttaa meitä siitä, että EU:n laajentumisen edellytys, samoin kuin sen seuraus, tulee olemaan ihmisoikeuksien tunnustamisen, toteuttamisen ja ylläpitämisen laajentaminen koko mantereella. Mikä voisi olla myönteisempi seuraus?
Esittelijä Cornillet ehdotti, ettemme käsittelisi näitä kahta mietintöä yhdessä. Minusta meidän täytyy. Meidän on aina muistettava, kun kehotamme muita unionin ulkopuolella noudattamaan samoja yksilön kunnioittamisen periaatteita, jotka meistä tuntuvat perustavilta, että itse olemme alituisessa vaarassa jäädä jälkeen niiden noudattamisessa.
Eilen illalla, kun Echelon-sieppausjärjestelmää käsittelevä väliaikainen valiokunta hyväksyi mietintönsä, se teki selväksi, että satunnaisesti viestejä sieppaavien järjestelmien käyttö rikkoo perusoikeutta yksityiselämän ja viestinnän vapauteen. Tämän on loputtava. Niitä, jotka näin tekevät Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muualla, on vaadittava lopettamaan. On myös muita oikeuden alueita, kuten oikeus oikeudenkäyntiin kohtuullisessa ajassa, joiden osalta muut valtiot eivät vastaa velvoitteistaan. Meidän on ponnisteltava, jotta oikeudet tunnustettaisiin yhtä hyvin kotimaassa kuin ulkomaillakin.

Boudjenah
Yhtäältä Euroopan unionin ja toisaalta koko maailman ihmisoikeustilanteen vuosittainen tarkistaminen on kiitettävä ja hyödyllinen aloite unionin ihmisoikeuspolitiikan arvioinnin kannalta, ja se on tärkeä aloite tietenkin myös siksi, että liian monissa maissa rikotaan miljoonien miesten ja naisten ihmisoikeuksia. Keskityn nyt tässä keskustelussa vain kahden erityisen kysymyksen käsittelyyn.
Ensinnäkin minua huolestuttaa juuri nyt keskusteluhetkellä Tunisian ihmisoikeustilanteen paheneminen. Demokratian puolestapuhujilla on viiden seuraavan päivän kuluessa vastassaan ainakin kolme poliittista oikeudenkäyntiä: tapaukset koskevat varsinkin toimittaja Sihem Ben Sedrineä, joka pidätettiin raa'asti hänen laskeutuessaan lentokoneesta, tohtori Moncef Marzoukia sekä ATTACin Tunisian osaston puheenjohtaja Fathi Chamkhia. Euroopan parlamentti on jo useaan otteeseen ilmaissut tuomitsevansa nämä tukahduttavat toimet. Tarvitsemme kuitenkin vielä tehokkaita välineitä ja poliittista tahtoa, jotta voisimme noudattaa ihmisoikeuksia koskevien assosiaatiosopimusten lausekkeita sekä ryhtyä sanojen sijasta painostustoimiin.
Kysymys on nyt sitäkin ajankohtaisempi, kun komission jäsen Pattenin Tunisian-vierailulla vakuutettiin, että Eurooppa sitoutuu läheiseen yhteistyöhön Tunisian kanssa yhteistyökumppanuuden piristämiseksi; kumppanuuden on toki oltava todellista ja Välimeren rannikon molemmilla puolilla asuvia kansoja hyödyttävää, mutta sen on perustuttava myös sananvapauden, liikkumisvapauden ja mielipiteenvapauden tunnustamiseen. Milloin Tunisian kysymykseen perehtynyt erityinen assosiaationeuvosto aikoo kokoontua käsittelemään näitä näkökohtia?
Tunisian ihmisoikeustilanne on todellakin huonontunut: ihmisoikeuksien puolesta taistelevien miesten ja naisten - jotka haluavat vain elää rauhassa vapaassa yhteiskunnassa - pidätykset, heihin kohdistetut väkivaltaisuudet ja kidutukset ovat arkipäivää. Myös kaikkien Euroopan unionin kansalaisten jokapäiväiseen elämään liittyvät oikeudet ovat huonontuneet: oikeus työhön, kohtuulliseen palkkaan ja asuntoon ovat tärkeitä kaikille, sekä Euroopan kansalaisille että Euroopassa asuville ulkomaalaisille. Tämä pätee myös poliittisiin oikeuksiin sekä oikeuteen tulla kohdelluksi asuinpaikassaan täysivaltaisena kansalaisena, eikä toisen luokan kansalaisena. Unionissa vähintään viisi vuotta asuneille kolmansien maiden kansalaisille myönnettävästä äänestysoikeudesta olisi vihdoinkin tehtävä sääntö, kuten Euroopan neuvosto on suositellut jo vuodesta 1992.
Tämän vaatimuksen toteutuminen on - ja lopetankin puheenvuoroni tähän toteamukseen - sitäkin kiireellisempi ja välttämättömämpi yhteisvastuullisen unionin kannalta, kun otetaan huomioon useiden ehdokasvaltioiden mahdollisuus osallistua vaaleihin...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Segni
Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää parlamentin ja komission huomion myös mietinnössä erinomaisesti käsiteltyyn näkökohtaan, joka ei toki ole yhtä dramaattinen kuin ihmisoikeuksien konkreettista polkemista koskeva ongelma mutta joka on todellinen ja koskee jokaisen maan demokraattisen elämän hermoa, etten sanoisi "hermokeskusta", ja etenkin - olen vakuuttunut tästä - eurooppalaisten ja koko maailman yhteiskuntien tulevaa demokraattista elämää: tarkoitan tiedottamisen ongelmaa, erästä minulle tärkeää kysymystä, nimittäin tiedottamisen moniarvoisuutta, ja korostan sanaa moniarvoisuus. Koska tämän kysymyksen merkitys kasvoi historian siinä vaiheessa, jolloin etenkin televisiosta tuli vaikutusvaltainen ja ihmiskunnan historiaan uskomattomalla tavalla vaikuttanut joukkotiedotusväline, tiedottamisen moniarvoisuuden takaaminen Euroopassa merkitsee demokratian perusteiden takaamista tulevaisuudessa. Takaamisen laiminlyönti vaarantaisi maidemme ja alueemme tulevaisuuden. Ongelma on mielestäni tärkeä etenkin laajentumista ajatellen, sillä unioniin on liittymässä maita, joilla on uusia kokemuksia ja jotka kaipaavat konkreettisia sääntöjä varsinkin nyt.
Nämä konkreettiset säännöt siis puuttuvat Euroopasta. Komissio on 1990-luvulta saakka pannut alulle ja laatinut ensimmäisiä direktiiviehdotuksia, ja Euroopan parlamentti on monesti hyväksynyt komission ehdotukset, mutta nyt kehitys näyttää pysähtyneen. Itse asiassa nyt vallalla näyttää olevan mielestäni vaarallinen logiikka: sen mukaan maailmanlaajuisen kilpailun ja etenkin Yhdysvaltain harjoittaman kilpailun odotetaan edistävän keskittämistä moniarvoisuuden takaamisen sijasta. Jos tilanne on tämä, se on mielestäni suuri virhe. Mahdollisimman korkea hyvinvointi on demokratiaa. Kehotan parlamenttia ja komissiota palaamaan aiheeseen ja antamaan nopeasti tätä kysymystä koskevan direktiivin.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, olin valmistellut puheenvuoron, jonka pitämisestä päätin luopua kuultuani neuvoston puheenjohtaja Micheliä. Hän on jo lähtenyt, mutta olen varma, että Neyts välittää hänelle seuraavassa esittämäni asiat. Tarkoitukseni oli siis sanoa hänelle seuraavaa:
Neuvoston puheenjohtaja Michel, ettekö te ole yhtään kiusaantunut? Ettekö te hetki sitten puhunut meille ihmisoikeustilanteesta maailmassa? Tehän edustatte hallitusta, joka on juuri epäonnistunut oikeudellisessa mielessä, kun se kielsi mielivaltaisesti yhden maanne tärkeimmän poliittisen puolueen, nimittäin "flaamilaisliiton", jonka johtajat vain asettautuivat ehdokkaiksi vaaleihin, mikä on aivan laillista.
Luostarista eronneen dominikaanimunkin johtamaa ns. rasismin vastaista liikettä rahoitetaan Belgiassa suoraan pääministerin kabinetista käsin, ja rahoituksen ainoana tarkoituksena on opposition tukahduttaminen. Isänmaallisuus rinnastetaan Belgiassa ja muualla valheellisesti muukalaisvihaan ja muukalaisviha taas rasismiin. Puhutaan vähemmistöihin kohdistuvasta vainosta, mutta tiettyjen etnisten vähemmistöjen, kansalaisvähemmistöjen tai muiden, annetaan sortaa väestön enemmistöä.
Hämäräperäiset edunvalvontaa harjoittavat ryhmät - vapaamuurarit tai etenkin pedofiiliset ryhmät - ovat anastaneet valtaa Belgiassa jo pitkään. Poliittiset tai ammattiliittoja edustavat valtaryhmittymät jakavat keskenään valtionelämän, talouden, tiedotusvälineet, yliopistot ja tuomarikunnan. Jollakin puolueella on oikeus syyttäjään, toisella taas tuomariin. Uusi poliittinen puolue voi asettua ehdokkaaksi vaaleihin vain, jos se saa kerätyksi tarpeeksi allekirjoituksia ja sietää poliisin pelottelua.
Neuvoston puheenjohtaja Michel esittäytyy meille kuin Tartuffe Molièrin näytelmässä: punaisena ja lihavana, verevänä ja punasuisena. Hänen pitäisi punastua häpeästä, tai nauraa kuten entisajan Rooman ennustajat, jotka eivät lopulta uskaltaneet uskoa omaan uskontoonsa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Tannock
Arvoisa puhemies, viime kuussa todistimme mieleenpainuvia kuvia Bulgariasta, entisestä kommunistisesta maasta, missä vaaleilla johtoon valittiin entisen kuninkaan Simeon II:n johtama puolue, sen jälkeen kun oikeudelliset esteet hänen paluulleen oli poistettu ironisesti osana valmistautumista EU:n jäsenyyteen. Olen aina uskonut, että suurin hyöty EU:n itälaajentumisesta on siinä, että nämä valtiot sidotaan lujasti rauhaan, vaurauteen ja kansanvaltaan ja ihmisoikeuksien institutionaalisen kunnioituksen ilmapiiriin. Kuitenkin, ajatelkaamme hetki Simeonin epäonnista italialaista serkkua, Savoijin prinssi Victor Emmanuelia ja hänen poikaansa Philibertia; - heitä ei ole vain muodollisesti kielletty asettumasta ehdolle julkiseen virkaan omassa maassaan, EU:n perustajavaltiossa, toisin kuin Bulgaria, vaan he ovat myös lapsuudesta asti vaalineet unelmaa, että heidän sallittaisiin palata sen valtion alueelle, jonka kansalaisia he ovat niin syntymänsä kuin sukunsakin kautta.
Olen aikaisemmin tuonut parlamentin keskustelussa esille huolestumiseni siitä, miten perusoikeuskirjan kohdalla on yritetty tehdä sitoviksi sen uusia ja kiistanalaisia määräyksiä, jotka koskevat taloudellisia ja sosiaalisia oikeuksia, vastakohtana niille kansalais- ja poliittisille oikeuksille, jotka on kirjoitettu suuresti arvostettuun vuoden 1950 Euroopan ihmisoikeussopimukseen. EU:n perustamissopimuksessa oleva oikeus vapaasti liikkua ja oleskella nauttii myös yleistä tukea, ja kuitenkin sitä selkeästi rikkoo Italian perustuslain niin kutsuttu 13. väliaikainen artikla, joka määrää Savoijin hallitsijasuvun miespuoliset jälkeläiset elinikäiseen maanpakoon omasta maastaan.
Italialle ei ole sallittu mitään poikkeusta syrjiä sukupuolen tai syntyperän perusteella mitä tulee kaikkien kansalaistensa liikkumisvapauteen, muutoin kuin sillä perusteella, että on olemassa uhka yleiselle turvallisuudelle tai kansan terveydelle. On suoranaisen naurettavaa, jos Italian tasavalta tuntee olevansa uhattuna yhden vanhan miehen ja hänen poikansa halutessa palata kotiin. Siksi pyydän jälleen kerran parlamentin jäseniä osoittamaan myötätuntoa ja valikoimatonta ihmisoikeuksien kunnioitusta tukemalla ehdotustani tarkistukseksi 7, jossa Italian parlamenttia kehotetaan kunnioittamaan edellisen hallituksen sitoumusta saattaa nopeaan päätökseen nykyinen julma ja outo tilanne ja saattaa Italian perustuslaki yhteneväksi sen kanssa, että kaikilla Euroopan unionin kansalaisilla on oikeus vapaasti liikkua unionin alueella. Haluan onnitella esittelijä Cornillet'ta hänen mietinnöstään tästä hyvin vaikeasta asiasta.

Díez González
Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella jäsen Wuorta en ainoastaan hänen mietinnöstään ja suosituksistaan, vaan myös siitä, että hän mietinnössään muistuttaa meitä kaikista niistä julmuuksista, joita maailmassa edelleen tapahtuu. On sääntö, että teemme apumme kolmansille maille ehdolliseksi edellyttämällä niitä kunnioittamaan ihmisoikeuksia ja luonnollisesti meidän täytyy jatkaa vaatimista ja painostaa niitä siihen niin kauan, että tavoite saavutetaan. Mutta niin kauan kuin emme osoita samantasoisia vaatimuksia suurille valtioille, emme ansaitse sitä, että pidämme itseämme esimerkkinä maailmalle ihmisoikeuksien puolustajana.
Uhkailemme kerta toisensa jälkeen Yhdysvaltoja kun siellä teloitetaan joku, kun siellä lakisääteisesti murhataan ihminen. Siihen kaikki sitten jääkin, enemmän tai vähemmän vakuuttaviin sanoihin, mutta vain sanoihin. Siellä tuomitaan kuolemaan alaikäisiä, henkisesti vajavaisia, mustia, espanjankielisiä, lyhyesti sanottuna kaikkein köyhimpiä.
Julkilausumassa Göteborgin huippukokouksesta vaadimme jälleen Yhdysvaltoja säätämään kuolemantuomion lykkäämisestä, pahoittelimme jälleen, että kuolemantuomio sisältyy liittovaltion lakiin ja että 38 tuomiokunnassa teloitetaan kansalaisia lain nimissä. Meidän täytyy painostaa yhä enemmän. Sellaiset tapaukset kuten Joaquín José Martínezin tapaus saavat meidät toiveikkaammiksi Euroopan unionin toimielinten ja konkreettisesti Euroopan parlamentin vaikutusvallasta. Meidän täytyy jatkaa taistelua eurooppalaisen sivistyksen puolustamiseksi ja levittämiseksi. Ilman vapautta, ilman suvaitsevaisuutta, ilman ihmisoikeuksien kunnioittamista ei ole mitään. Valtio voi olla suuri taloudellinen mahti, se voi lisäksi olla monen muun valtion kadehtima ohjustensa, voimansa ja veto-oikeutensa takia, mutta jos se ei kunnioita eikä saa muita kunnioittamaan ihmisoikeuksia, se on arvoton yhteiskunta, alikehittynyt yhteiskunta.
Juuri tänä aamuna neuvoston puheenjohtaja Verhofstadt sanoi, että kun Eurooppa puhuu ja kun se puhuu yksiäänisesti, meitä kuunnellaan. Hyvät parlamentin jäsenet, sen vuoksi meidän täytyy jatkaa painostamista.
Myös eilen ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yleisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa Perun presidentti Alejandro Toledo muistutti meitä siitä, että demokratialla ei ole rajoja ja ihmisoikeuksilla ei ole väriä. Hyvät jäsenet, niillä ei pidä myöskään olla shekkivihkoa.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää kahta esittelijää kahdesta loistavasta mietinnöstä. Pitää paikkansa, kuten yksi puhujista, jäsen Swiebel sanoi, että niissä käsitellään samoja asioita, mutta se ei mielestäni haittaa mitään. Mielestäni voidaan sanoa, että ne täydentävät toisiaan, mutta ennen kaikkea ne luovat erittäin hyvän pohjan keskustelun jatkamiselle Euroopassa. Jäsen Michel totesi, että EU:n ja sen kansalaisten välinen kuilu on syvä, ja hän mainitsi esimerkkinä Irlannin tapauksen. Kotimaassani Tanskassahan ymmärretään hyvin, mitä Irlannin kansanäänestys ilmentää, mutta tilannehan on sama muissakin jäsenvaltioissa, joissa kansanäänestyksiä ei ole järjestetty. En usko, että esimerkiksi Euroopan rahaliittoa oltaisiin voitu toteuttaa, jos Saksassa olisi järjestetty sitä koskeva kansanäänestys. Se olisi tuonut selvästi esille saksalaisten vastustavan kannan.
Joten meillä kaikilla on sinänsä sama ongelma, ja sitä korostaa tietenkin myös se, että parlamentissa ja kaikissa muissakin parlamenteissa tyydytään sanomaan, että monia asioita pitäisi muuttaa, että demokratia voi huonosti ja niin edelleen. Voisimme kuitenkin näiden kahden mietinnön avulla ilmoittaa, että eräs asia Euroopassa on todellakin erittäin hyvin. Eräs asia toimii Euroopassa todellakin hyvin. Olemme onnistuneet muotoilemaan joitakin arvoja, joista 15 valtiota voi toistaiseksi olla samaa mieltä. Ehkäpä niitä valtioita on laajentumisen jälkeen 27. Missä muualla maailmassa on pystytty samaan? Ei missään. Mielestäni on erittäin hyvä ajatus, että esittelijä Cornillet pitää perusoikeuskirjaa lähtökohtana, koska sen avulla voidaan oikeastaan mitata erittäin hyvin sitä, miten oikeutemme kehittyvät Euroopassa. Mielestäni perusoikeuskirjaa voidaan käyttää kehityksen indikaattorina, ja jos käymme perusoikeuskirjaa läpi säännöllisesti kerran vuodessa, saamme käsityksen tapahtuvasta kehityksestä.

Schroedter
Arvoisa puhemies, kollegamme Matti Wuoren mietinnössä osoitettiin, että väkivallan avulla toteutettavan sensuurin vastaisesta poliittisesta taistelusta on tultava yhteisön ulkopolitiikan yhteinen kampanja. Sananvapaus ja lehdistönvapaus ovat demokratian peruskallio. Sen vuoksi on tärkeää, että tämä ajatus tunnustetaan sananvapautena, yksilöiden perusvapauksien, kollektiivisten ja sosiaalisten oikeuksien perusedellytyksenä. Voimme onnistua siinä vain, jos väkivallan avulla toteutettava sensuuri poistetaan. Monet toimittajat vaarantavat kuitenkin elämänsä ja vapautensa mahdollistaakseen kansalle oikeuden tiedonsaantiin.
Minä unioni sitten tekee? Se on solminut erityissuhteita sellaisten valtioiden kanssa, joissa sensuuria harjoitetaan edelleen, ja on erittäin tärkeää, että näitä suhteita hyödynnetään kumppanuus- ja yhteistyösopimuksissa sekä niihin liittyvissä huippukokouksissa, jotta Venäjän, Ukrainan, Armenian ja Azerbaid&#x017E;anin sensuurin poistamisesta tulisi huippukokousten keskeinen aihe eikä mikään sivuseikka. Kysyn neuvostolta ja komissiolta, ovatko ne valmiita sitomaan lehdistösensuurin ongelman nykyistä tiiviimmin yhteisön politiikkaan, jotta perusoikeudet, ihmisoikeudet, sosiaaliset ja kollektiiviset oikeudet saisivat mahdollisuuden kehittyä?

Alavanos
Arvoisa puhemies, esittely sekä Belgian ministerin puhe olivat oikein hyviä, hyviä olivat myös komission jäsenten Pattenin ja Vitorinon puheet. Kuitenkin tässä on ongelma. Euroopan unionin ihmisoikeuspolitiikka on kaksijakoista: kun ajatusten esittämisessä, aikomuksissa ja julistuksissa saamme kiitettävän arvosanan, emme niiden soveltamisessa saa edes välttävää ja olemme jopa arkoja. Hyvin arkoja. Saatamme myös olla vaativaisia Moldovan, Latvian, Liettuan, joidenkin Afrikan valtioiden ja joidenkin Keski-Amerikan entisten siirtomaiden suhteen, mutta puhuiko kukaan kuolemanrangaistuksesta kun tapasimme Bushia? Puhuiko Schroeder, Blair, Chirac vai Jospin? Kukaan ei puhunut siitä! Ja tämä realismin tarve sävyttää kaikkia kannanottojamme, myös tätä mietintöä. Ja vaikka esittelijä Wuori onkin tehnyt erinomaisen mietinnön, niin haluan kuitenkin kysyä, miksi siinä on tarkistus 10, arvoisa esittelijä Wuori. Miksi tekstistä on otettava pois Turkkia koskeva kohta, että kurdien on palattava tai että Turkin on noudatettava Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöstä Kyproksen asioissa? Mitä se on muuttanut?

Cappato
Arvoisa puhemies, Boninon listoilla olevat Italian radikaalit kannattavat esittelijä Cornillet'n ehdotusta vahvistaa ihmisoikeuksia koskevan parlamentin mietinnön painoarvoa myös oikeudellisessa mielessä myös siitä syystä, että haluaisimme vihdoinkin foorumin, jossa voitaisiin paljastaa, tuoda esiin ja dokumentoida uskomattomia asioita, joista lähes kaikki teistä ovat täysin tietämättömiä.
Haluaisimme mahdollisuuden kertoa Italiassa laittomasti kielletyistä, Italian kansalaisten kannalta peruskysymyksiä koskevista kansanäänestyksistä; haluaisimme mahdollisuuden kertoa voitetuista kansanäänestyksistä, johon osallistui kymmeniämiljoonia äänestäjiä, jotka Italian parlamentti petti muutaman kuukauden kuluttua vaaleista; haluaisimme mahdollisuuden kertoa maamme vaaleissa laittomasti esille asetetuista ja hyväksytyistä vaalilistoista; haluaisimme mahdollisuuden kertoa eräästä vaalikampanjasta, jossa italialaisilta äänestäjiltä vietiin laittomasti mahdollisuuksia valita teemoja, puolueita, liikkeitä, politiikkoja ja ehdotuksia; haluaisimme mahdollisuuden kertoa kaikesta tästä.
Ei ole olemassa foorumia, jossa todella suojeltaisiin Euroopan kansalaisten ihmisoikeuksia ja kansalaisoikeuksia sekä poliittisia oikeuksia. Demokratia on mielestämme uhattuna paitsi unionin ulkopuolella tai Italiassa niin myös koko unionissa. Olemme myös sitä mieltä, että jopa itse Euroopan unioni institutionaalisine mekanismeineen ja epäoikeudenmukaisine vallanjakoineen menettää jatkuvasti demokraattisuuttaan, vaikkei sitä nyt aivan ei-demokraattiseksi voitaisikaan sanoa.
Vaadimme foorumia, jossa olisi mahdollista puhua kaikesta tästä. On olemassa komitea...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, meillä on edessämme jäsen Cornillet'n laatima uusi mietintö, joka, kuten esittelijä itse myöntää, on suppea ja epätäydellinen johtuen puuttuvista välineistä, joita esittelijä on henkilökohtaisesti yrittänyt hankkia, mikä on tunnustuksen arvoista.
On vaikeaa analysoida mitä kussakin jäsenvaltiossa tapahtuu ja ennen kaikkea tuntea ne teot ja olot, jotka vaikuttavat jokaiseen valtioon uuden perusoikeuskirjamme valossa. Sen vuoksi menettelyyn syventymistä täytyy jatkaa.
Olen teille erityisen kiitollinen osoittamastanne herkkyydestä sille räikeälle ihmisoikeuksien loukkaukselle, joka kohdistuu erääseen perustavinta laatua olevaan ihmisoikeuteen, nimittäin oikeuteen elää. ETA loukkaa jatkuvasti sekä tätä ihmisoikeutta että ilmaisu- ja liikkumisvapautta Euroopan unionin alueella, Baskimaassa ja koko Espanjassa. On onnetonta, että terrorismi on saanut erityismaininnan uudessa kohdassa, joka viittaa oikeuteen elää ja terrorismin vastaisen taistelun tehostamiseen ja joka sisältää runsaasti Tampereen huippukokouksessa sovittuja oikeustoimia terrorismin vastaiseen taisteluun, kuten esimerkiksi terroristien etsiminen ja pidättäminen, mitä tällä hetkellä käsittelemme.
Toinen näkökanta, jota erityisesti sosialistiryhmän tulisi tarkastella, koska sosialistihallitusten piirissä sen soveltamista ei edes hyväksytä, on 199 ja 120 kohdassa mainittu näkökulma, jossa tunnustetaan äänioikeus kolmansien maiden kansalaisille ei ainoastaan kunnallisvaaleissa vaan myöskin Euroopan unionin vaaleissa.
Hyvät parlamentin jäsenet, älkäämme aloittako talon rakentamista katosta. Kun emme vielä ole kyenneet luomaan todellisen yhdentymisen perustuksia, jotka kattavat koulutuksen, asumisen, terveydenhoidon ja kulttuuriemme välisen keskinäisen kunnioituksen, on vielä paljon tehtävää maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa. Ja valheellinen kansankiihotus vain lamaannuttaa tämänkaltaisen vakavan ongelman ratkaisun.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin sanoa, että mielestäni on järjetöntä käydä Euroopan parlamentissa yhteiskeskustelua maailman ja Euroopan unionin ihmisoikeustilanteesta. Ryhmäni sanoi tämän puhemieskonferenssissa ja sai tukea ainoastaan GUE/NGL-ryhmältä.
Arvoisa puhemies, haluaisin lisäksi osoittaa teille ja pyytää teitä huomioimaan, että mielestäni on uskomatonta, että käymme tämänlaatuista keskustelua, koska vaikuttaa siltä, että maailman ihmisoikeudet ovat meille tärkeämpiä kuin Euroopan unionin ihmisoikeudet. Vertaukset ovat vastenmielisiä, enkä viittaa tällä ihmisoikeuksien puutteesta kärsiviin uhreihin. Meidän pitäisi olla huolestuneempia sen asian toteutumisesta, joka on pelkästään meidän käsissämme. Haluaisin sanoa teille jäsen Cornillet, että olen vilpittömästi kiitollinen ponnistuksistanne ja työstänne ja pyydänkin teitä harkitsemaan sellaista mahdollisuutta, että lähikuukausien aikana kokemukseenne tukeutuen etsisimme yhdessä, kaikessa rauhassa, tavan työskennellä tulevaisuudessa ottaen huomioon teidän mitä arvokkaimman kokemuksenne.
Teidän kokemuksenne on ollut arvokas, koska tämä on ensimmäinen vuosi perusoikeuskirjan julkaisemisen jälkeen kun laadimme tämän mietinnön. Hyvä jäsen Cornillet, haluaisin, että ottaisitte tämän huomioon.
En käytä viimeisiä sekuntejani puhumiseen menetelmistä vaan sisällöistä. Hyvät jäsenet Pirker ja Hernández Mollar, emme halua edistää yleistä maahanmuuttopolitiikkaa. Haluamme yksinkertaisesti otettavan huomioon sen, että Cornillet'n mietinnöstä näkee selvästi, kuinka ihmisoikeuksien loukkaukset vaikuttavat eniten vähemmistöihin ja erityisesti turvapaikanhakijoihin ja maahanmuuttajiin. Jos ihmisoikeuksien turmeleminen kulkee tätä tietä, tekemiemme ratkaisujen ja päätelmien täytyy olla samansuuntaisia. Siihen me pyrimme.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, jos joku luulee, että rotuerottelu on poistettu, hän on väärässä. Se on yhä olemassa, Intian ja sen naapurimaiden kastilaitoksena. Euroopan ihmisoikeuspolitiikassa on tähän asti epäoikeudenmukaisesti vaiettu tästä huutavasta vääryydestä. Intiassa tällä järjestelmällisellä syrjinnällä on syvät historialliset juuret, ja se on täysin nivoutunut osaksi yhteiskuntajärjestelmää.
160 miljoonaa alimman kastin ihmistä on kahlittu kulttuurisen ja uskonnollisen perinteen vankityrmiin. Järjestelmän vastaista lainsäädäntöä on olemassa, mutta käytännön yhteiskuntaelämässä siitä ei piitata lainkaan. Dalitilta (kastittomalta) eli siltä, jota ei voi koskettaa, on hänen syntyperänsä vuoksi riistetty kaikki mahdollisuudet; hänet on tuomittu kärsimään nöyryytyksiä koko ikänsä ja elämään yhteiskunnan reunamilla.
Korkeampiin kasteihin kuuluvat käyttävät daliteja rutiininomaisesti hyväkseen. Naisia raiskataan, eikä kukaan voi perätä oikeuksiaan. Tässä on kyse järjestelmällisestä mahdollisuuksien epätasa-arvosta. Sosiaalisesta liikkuvuudesta, joka on yksi todellisen demokratian tunnusmerkeistä, ei ole puhettakaan. Intia ei ole vain maailman suurin, vaan myös maailman epädemokraattisin demokratia. Yleismaailmallisten ihmisoikeuksien rakenteellisia loukkauksia ei voi oikeuttaa millään kulttuurisilla tai uskonnollisilla syillä. Intiassakin tietoisuus yhteiskunnan epäinhimillisestä luonteesta on vähitellen murtautumassa esiin, mutta tilanteesta hyötyvät ihmiset ovat erittäin haluttomia muutoksiin. Kastijärjestelmä on kulttuurisesti määräytynyt poliittisen ja taloudellisen riiston muoto. On käynnistettävä suuri tämän asian tiedostamiseen pyrkivä kampanja, ja Euroopan on tuotava tämä karkea rotusyrjinnän muoto kansainvälisten kokousten asialistoille, ensimmäiseksi tulevassa rasisminvastaisessa maailmankonferenssissa Durbanissa.
Tehtävä ei ole helppo, mutta meidän on oltava rohkeita, niin kuin ulkoministeri Michel sanoi ennen katoamistaan. Meidän ei pidä käyttäytyä niin kuin koko kastijärjestelmä olisi jotain, mitä ei voi koskettaa. Rotuerottelu pysyy entisellään, jos me antaudumme sen edessä, ja sitä emme siis saa tehdä.
Kuulisin mielelläni komission ja neuvoston reaktion.

Boumediene-Thiery
Hyvät kollegat, vaikka Nizzassa viime vuonna hyväksytty unionin perusoikeuskirja merkitseekin ihmisoikeustilanteen edistymistä Euroopan unionissa, sillä luodaan vain sellaisen suojelun vähimmäisvaatimukset, johon jokaisella kansalaisella on oikeus. Perusoikeuskirja ei valitettavasti vielä riitä poistamaan tuhansien ihmisten hätää, olipa kyse sitten pakolaisista, maahanmuuttajista tai laittomista maahanmuuttajista tai etenkin naisista ja lapsista. Euroopan maita tai Euroopan ulkopuolisia maita ei koskaan vaadita palaamaan järjestykseen tai tuomita niiden tekemistä rikkomuksista. Siitä ovat todisteena meille tänään jätetyt mietinnöt: vaikka ne ovatkin hyviä, ja kiitos siitä kuuluu esittelijöillemme, niissä tyydytään vain luettelemaan useita tapauksia, joissa perusoikeuksien puuttuminen aiheuttaa huolta.
Ihmisoikeudet ja perusvapaudet ovat maailmanlaajuisia ja jakamattomia. Niillä ei pidä olla minkäänlaisia rajoja, ei kansallisia eikä sukupuolisidonnaisia. Tätä meidän on korostettava voimakkaasti ja ponnekkaasti. Nämä oikeudet toteutuvat vain, jos kaikki kansalaiset ovat tietoisia olemassaolostaan ja voivat luottaa siihen, että noita oikeuksia myös sovelletaan ja kunnioitetaan. Sitä vastoin kyseisiä oikeuksia on välttämättä tuotava esiin, niistä on tehtävä näkyviä, ja kaikkien on voitava nauttia niistä. Rakenteellinen vuoropuhelu edellyttää, että siihen osallistuvat kaikki perusoikeuksien tunnustamista, edistämistä ja puolustamista ajavat henkilöt, etenkin ne, jotka ovat lähellä kaikkein huono-osaisimpia ja syrjityimpiä väestönosia.
Toinen tärkeä tekijä koskee kansainvälisten välineiden ratifiointia ja niiden sisällyttämistä arkielämään: kyse on oikeudesta liikkumisvapauteen sekä oikeudesta perhe-elämään ja kansalaisuuteen. Olkoonpa yhteiskunta millainen tahansa, se voi kehittyä vain, jos siellä vallitsee rauha, ja se taas ei ole mahdollista ilman oikeutta. Ihmisoikeuksien jaloista puolustuspuheista huolimatta mitään ei voida tehdä ilman poliittista tahtoa, jolla voidaan luoda todellista tasa-arvoa kaikkien niiden miesten ja naisten välille, jotka ovat osa Euroopan monimuotoisuutta ja osallistuvat Euroopan rakentamiseen Euroopan kansalaisina.
Sen sijasta, että jauhamme rakenteellisista välineistä, joita Euroopan parlamentin olisi tulevaisuudessa itselleen hankittava, meidän on löydettävä keinot, joilla taataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien, esim. sosiaalisten ja poliittisten oikeuksien, noudattaminen, sillä ilman niitä oikeusvaltion periaatteista ja demokraattisista periaatteista ei olisi enää mitään hyötyä.

Manisco
Arvoisa puhemies, en voi olla korostamatta ihmisoikeuksia koskevien Wuoren ja Cornillet'n mietintöjen myönteisiä näkökohtia, ja tähän on useita syitä: ensimmäinen on viittaus ihmisoikeuslausekkeeseen kaupallisten tai muiden sopimusten teon yhteydessä, ja toinen on aiemminkin useaan otteeseen toistettu vaatimus vahvistaa parlamentin niitä toimia koskevaa valvontaa, joka koskee ihmisoikeusrikkomuksia koskevien yhteisön toimien yhdenmukaista ja johdonmukaista valvontaa.
Minun on kuitenkin korostettava lähinnä Cornillet'n mietinnön huomattavaa epäselvyyttä, joka liittyy eri maiden ihmisoikeusrikkomuksiin etenkin silloin, kun käsiteltävä asia on ristiriitainen ja kun sen yhteydessä ei osoiteta syyllisiä hallituksia. Toivon, ettei meidän tarvitsisi täällä parlamentissa joutua uudelleen sellaisen ahdistavan kysymyksen eteen, jonka mukaan vahvan moraalisen toiminnan takaamiseksi riittäisi, ettei arvojamme ja poliittisia liittolaisiamme koskaan panna koetukselle.

Coelho
Arvoisa puhemies, on oikein aloittaa onnittelemalla jäsen Thierry Cornillet'ta hänen erinomaisesta mietinnöstään. Olen voinut kansalaisvapauksien valiokunnassa todistaa, että hän on nähnyt vaivaa ja tehnyt paljon työtä tämän mietinnön hyväksi, joka on oivallinen sekä rakenteeltaan että sisällöltään. Ihmisoikeuksien kunnioittaminen on yhteiskunnassamme vaatimus, jota meidän tulee pitää arvossa ja siirtää tuleville sukupolville tekemättä rotuun, ihonväriin, kieleen, uskontoon, julkisuudessa esitettäviin mielipiteisiin tai muihin vakaumuksiin, kansallisuuteen tai yhteiskuntaluokkaan perustuvia erotteluja. Se, että perusoikeuskirja hyväksyttiin Euroopan parlamentissa ja virallistettiin Nizzassa, oli uudenlainen toimi ja sillä tehtiin asiakirjasta ihmisoikeuksia koskeva perussäädös. Euroopan parlamentin on nyt yhdessä kansallisten parlamenttien kanssa valvottava, että jäsenvaltioissa ja eurooppalaisissa toimielimissä kunnioitetaan perusoikeuksia.
Cornillet'n mietinnössä noudatetaan perusoikeuskirjan rakennetta, sillä siinä jaetaan perusoikeudet kuuteen eri lukuun, kuten komission jäsen Vitorino osuvasti totesi. Ensiksi mietinnössä puhutaan ihmisarvon kunnioittamisesta lausumissa, jotka koskevat oikeutta elää erityisesti tehostamalla terrorismin vastaista toimintaa sekä kidutuksen, epäinhimillisen ja halventavan kohtelun, orjuuden ja pakkotyön kieltämistä.
Toiseksi mietinnössä puhutaan vapauksista, erityisesti yksityiselämän ja henkilötietojen suojasta toivon että sekä yhteisö että jäsenvaltiot ryhtyvät tarpeellisiin toimiin kansalaisten suojelemiseksi sellaisilta laittomilta telekuuntelujärjestelmiltä, kuten Echelon-järjestelmä ajatuksen, omatunnon ja uskonnon vapaudesta, kansalaisten keskinäisestä vapauksien kunnioittamisesta, yhteisvastuullisuudesta köyhiä kohtaan, Euroopan unionin kansalaisuuden ja oikeuden lujittamisesta oikeudenkäyntimenettelyjä nopeuttamalla. Oikeuden hitaus on jo yksinään epäoikeudenmukaisuutta aiheuttava tekijä: kun sen käsiteltäväksi tuotuja ongelmia ei ratkaista ajoissa, tunne rankaisematta jättämisen yleisyydestä leviää. Kotimaani Portugali ei ole tässä asiassa poikkeus, sillä sen oikeudensaannin viivästymisestä kertovat luvut ovat anteeksiantamattoman suuria. Eurooppamme on oltava tässä asiassa mallikelpoinen ja esimerkillinen.

Roure
Euroopan parlamentilla on merkittävä rooli unionin ihmisoikeuspolitiikan suunnittelussa ja toteuttamisessa. Parlamentin vaikutus perussopimusten muuttamiseksi ihmisoikeudet huomioon ottavaan suuntaan on yhä selkeämpi. Meidän on siis perusteellisesti keskityttävä ihmisoikeustilanteeseen, sillä järjestelmämme puutteet ovat paljastuneet. Törmään nimittäin päivittäin kotikaupungissani Lyonissa hyvin konkreettisesti pakolaisten kärsimyksiin ja ihmiskauppaan, etenkin naisilla käytävään kauppaan. Meidän on täten yhdenmukaistettava lainsäädäntöjämme sekä otettava käyttöön sitova oikeudellinen väline, jotta taataan ihmiskaupan uhrien todellinen suojelu. Meidän on voitava luovuttaa ihmiskauppaa harjoittavat henkilöt vaivattomasti toiselle valtiolle sekä takavarikoida heidän rikollisen toimintansa tuotto eurooppalaisen uhrien korvausrahaston hyväksi. Meidän on voitava myöntää humanitaarisiin syihin perustuva oleskeluoikeus ihmissalakuljetuksen ja kotiorjuuden uhreille sekä turvattava oikeudellinen apu ja lääkäriapu sekä tarvittaessa tulkkausapu pidätetyille ja muille poliisin tiloissa säilytettäville henkilöille heti henkilön saapumisesta lähtien. Meidän olisi kiireesti parannettava ilman saattajaa kulkevien alaikäisten suojelua etenkin siten, että heitä avustaisi mahdollisimman varhaisessa vaiheessa joko holhooja tai oikeudellinen neuvonantaja.
Toisaalta vaadin parlamentilta jonkinasteista johdonmukaisuutta. Jos yhteisön maahanmuuttopolitiikka, josta laadittu mietintö on parhaillaan valiokunnan käsittelyssä, perustuu vain Euroopan maiden itsekkäisiin taloudellisiin etuihin, se ei takaa todellisuudessa kaikkia tänään puolustamiamme perusoikeuksia.

Buitenweg
Arvoisa puhemies, Euroopan perusoikeuskirjan merkitys on kasvanut, koska esittelijä ehdottaa, että unionin perusoikeustilannetta arvioitaisiin sen pohjalta. Vaikka perusoikeuskirja koskisi joka tapauksessa unionin, siis Euroopan toimielinten toimintaa, sen perusteella arvioidaan nyt myös jäsenvaltioita. Tämä on voitto. Mutta kriittinen arviointi on muutakin kuin vain toivelista. Jotta perusoikeusloukkaukset saataisiin julkisen häpeän alaiseksi, on tärkeää, että kaikki kerrotaan. Se on meistä tehokasta silloin, kun on kyse muun maailman ihmisoikeustilanteesta, mutta omien jäsenvaltioidemme syyttämistä nimeltä mainiten pidämme epätoivottavana leimaamisena. Käytämme kahta eri mittapuuta, ja siitä on päästävä eroon.
Arvostetuista asiantuntijoista koostuvan ryhmän on tutkittava, toteutuvatko perusoikeudet käytännössä jäsenvaltioissa, ja parlamentin on tehtävä tästä poliittiset johtopäätökset. Se hallintoa koskevasta toivelistastani.
Ryhmäni äänestää esittelijä Cornillet'n mietinnön puolesta. Siinä on nimittäin useita kiinnostavia näkemyksiä. Esimerkiksi 58 kohdassa todetaan, että Aznar-pöytäkirja on poistettava, koska siinä rajoitetaan yksityishenkilöiden oikeutta hakea turvapaikkaa. 109 kohdassa vaaditaan varmistamaan, että kaikilla unionin alueella oleskelevilla on mahdollisuus terveydenhoitoon - tämä siis oleskeluluvasta riippumatta. Sama koskee lasten oikeutta koulutukseen. Kahtiajaon vastustaminen ansaitsee tukemme.

Cauquil
Arvoisa puhemies, Cornillet luettelee mietinnössään joukon aloja, joilla ihmisoikeudet on jopa Euroopan unionissa sivuutettu joko kokonaan tai osittain. Aiomme hyväksyä useita kehityksen mahdollistavia ehdotuksia. Haluamme silti tuoda esiin varauksellisuutemme suosituksiin, joita kyseiset valtiot joko noudattavat tai jättävät noudattamatta. Lainsäätäjät ovat paljon vaativampia kauppaoikeuden kohdalla.
Mietinnön perusteluosassa viitataan Nizzassa julistettuun unionin perusoikeuskirjaan ja kehutaan sitä, vaikka siinä niputetaan yhteen siviilioikeudet ja poliittiset oikeudet sekä taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet. Työlainsäädäntöä koskevista julistuksista ei kuitenkaan ole mitään hyötyä niin kauan kuin yritysten työnantajilla on yksinoikeus palkata tai irtisanoa henkilöstöä. Mitä hyötyä on oikeudesta asuntoon, jos 11,8 prosenttia Euroopan unionin väestöstä - kuten tekstissä myönnetään - elää köyhyysrajan alapuolella, jolloin heillä ei ole varaa kunnolliseen asuntoon?
Aiomme äänestää tyhjää mietinnön kaikista kohdista, sillä hyvät aikomukset eivät riitä kaikkein köyhimpien ja syrjityimpien väestönosien asemaa parantavan politiikan luomiseen.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella kollega Wuorta hänen mietinnöstään, sangen perinpohjaisesta mietinnöstä, jossa puututaan niin asekauppaan, homoseksuaalisuuteen ja vähemmistöjen oikeuksiin kuin turvapaikka-asioihin, lapsityöhön ja kuolemanrangaistukseen. Ehkä mietintö on jopa hiukan liian perinpohjainen. Ehkä meidän pitäisi tulevaisuudessa asettaa useampia ensisijaisia tavoitteita ja sovittaa tällaiset mietinnöt paremmin yhteen ihmisoikeuskomitean vuosittaisen Geneven kokouksen kanssa.
Myönteistä on joka tapauksessa, että lehdistöön ja sananvapauteen kiinnitetään paljon huomiota. Toimittajia vainotaan ja murhataan edelleen kaikkialla maailmassa, ja erityisesti Venäjän viimeaikainen kehitys on ollut tässä suhteessa hyvin huolestuttavaa. Riippumattomien toimittajien kimppuun hyökätään, heidät erotetaan tai jopa fyysisesti eliminoidaan. Riippumattoman TV-aseman NTV:n otti haltuunsa valtionyhtiö Gazprom, joka pakotti myös huomattavan päivälehden lopettamaan toimintansa.
Olen erityisen innostunut kollega Wuoren ajatuksesta, että nimettäisiin parlamentin erityisedustaja, jonka tehtävänä olisi niiden ihmisoikeusloukkausten jatkoseuranta, joista me täällä kuukausittain keskustelemme ja äänestämme. Sillä loukkauksien merkille paneminen on yksi asia, niiden valvominen, toimiin ryhtyminen ja erityisesti neuvoston ja komission rohkaiseminen ryhtymään johonkin on kokonaan toinen.
Sallinette minun sanoa, että tässä asiassa Ruotsin puheenjohtajakausi oli joltinenkin pettymys. Belgian hallituksen itsevarma esiintyminen Pinochetin asiassa ja samoin Keski-Afrikassa herättää suuria odotuksia Euroopan unionin ennakoivan ihmisoikeuspolitiikan puolustajien keskuudessa. Euroopan on otettava edelläkävijän rooli varsinkin nyt, kun Yhdysvallat äänestettiin ulos YK:n ihmisoikeuskomiteasta. Jos neuvosto ja komissio tosiaankin ottavat joitakin askeleita entistä johdonmukaisemman ja yhtenäisemmän ihmisoikeuspolitiikan suuntaan, ne saavat Euroopan parlamentista varmasti vakaumuksellisen liittolaisen.

Carnero González
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella jäsen Wuorta tästä suurenmoisesta mietinnöstä. Mielestäni tässä mietinnössä annetaan vastaus talouden maailmanlaajuistumisen esittämään haasteeseen, sillä siinä ehdotetaan toisistaan erottamattomien poliittisten ja sosiaalisten ihmisoikeuksien sekä demokraattisten periaatteiden maailmanlaajuistamista.
Nyt on keskeistä saada selville, onko Euroopan unionilla välineitä, joilla laittaa alulle tämä oikeuksien maailmanlaajuistamista koskeva vastauksensa ja onko se ennen kaikkea valmis käyttämään niitä. Otetaanpa esimerkiksi Euroopan unionin heikko ja usein ristiriitainenkin rooli Yhdistyneissä Kansakunnissa ja Geneven ihmisoikeuskomissiossa. Tai puhutaankin sen tekemisistä Maailman kauppajärjestössä, joka kokoontuu muuten seuraavan kerran Qatarissa, joka on tunnetusti edelläkävijävaltio ihmisoikeusasioissa. Voimme pohtia myös kolmansien maiden yhteydessä käytettävää demokratialauseketta, jonka osalta parlamentilla pitäisi olla selkeä perustamissopimuksen säätelemä rooli, ja tietenkin voimme ajatella kahdenkeskistä vuoropuhelua ja aseidenvientiä koskevaa käytännesääntöä, joka on vain ja ainoastaan ehdotuksen ja suosituksen tasolla eikä estä jäsenvaltioita jatkamasta niillä harhapoluilla, joilla ne kulkevat myymällä aseita sellaisiin maihin, joissa ihmisoikeuksia rikotaan järjestelmällisesti.
Kansojen oikeudet ovat myös ihmisoikeuksia. Mielestäni tässä mielessä ei saa unohtaa myöskään kollektiivisia oikeuksia, aina itsemääräämisoikeudesta alkaen. Haluan esittää tässä Marokon hallitukselle toivomuksen, että se kunnioittaisi täysimääräisesti niiden saharalaisten oikeuksia, jotka elävät Marokon miehittämillä alueilla.

Ferrer
Arvoisa puhemies, haluan aivan ensiksi onnitella jäsen Wuorta ja jäsen Cornillet'ta heidän mietinnöistään ja loistavasta työstään. Minun on kuitenkin pahoiteltava, että jäsen Wuori ei ole mietinnössään viitannut millään tavalla yhteen haavoittuvimmista ja samalla unohdetuimmista perusoikeuksista: oikeuteen kouluttautua, saada peruskoulutus, joka on välttämätön siitä alikehityksestä ja köyhyydestä irrottautumiseksi, joka on monen lapsen ja aikuisen kohtalo, koska heille ei ole taattu tätä perusoikeutta.
Todellakin, Unicefin tietojen mukaan 130 miljoonaa lasta ei ole milloinkaan käynyt koulua, kun taas 150 miljoonaa on aloittanut peruskoulun, mutta jättänyt sen kesken ennen kuin on oppinut lukemaan. Sitä paitsi Saharan eteläpuolisissa Afrikan maissa koulua käymättömien lasten lukumäärä on lisääntymään päin sen sijaan, että se alenisi. Näin on Jomtienissa vuonna 1990 pidetyssä Koulutusta kaikille -maailmankonferenssissa tai Dakarissa vuonna 200 järjestetyssä Maailman koulutusfoorumissa asetetuista tavoitteista huolimatta.
Näiden tosiasioiden edessä emme voi pysyä tunteettomina emmekä myöskään vaieta Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden osoittamasta poliittisen tahdon puutteesta silloin, kun sen pitäisi muuttaa talousarviomäärärahoiksi suurisanaiset julistuksensa. Mikäli sanomme, että puolustamme ihmisoikeuksia, meidän on puolustettava oikeutta koulutukseen kaikkine siihen liittyvine seurauksineen, ja yhtä kiihkeästi kuin puolustamme oikeutta elää tai oikeutta syrjimättömyyteen tai sananvapauteen.
Emme nimittäin saa unohtaa, että ihmisoikeudet ovat jakamattomia ja ihmisille erottamattomasti kuuluvia yleismaailmallisia oikeuksia.

Khanbhai
Arvoisa puhemies, onko aidsia sairastavalla talonpojalla oikeus saada lääkitystä ja hoitoa, johon hänellä ei ole varaa? Onko köyhyydessä syntyneellä lapsella ihmisoikeus saada peruskoulutusta ja tarpeelliset rokotukset suojaamaan häntä tappavilta taudeilta? Onko talonpojalla, jonka elinkeinon luonnonkatastrofit, kuten kuivuus, tuhoeläimet tai maaperän eroosio ovat tuhonneet, oikeus saada apuamme? Onko miljoonilla ihmisillä, jotka elävät kurjuudessa poliittisista syistä eristetyissä maissa kuten Palestiinassa tai Irakissa, mitään oikeuksia?
Kehotan jokaista ihmisoikeuksista huolestunutta virkaveljeäni vierailemaan ennalta ilmoittamatta ja epävirallisesti kenen tahansa talonpojan luona missä tahansa köyhässä maassa ja kysymään häneltä meidän näkemyksistämme ihmisoikeuksista, poliittisesta, taloudellisesta tai uskonnollisesta vapaudesta, vapaasta pääsystä koulutuksen ja terveyspalvelujen piiriin. Talonpoika katsoo teitä hämmästyneenä ja vetoaa: "Tarvitsen vain tuoretta vettä talooni. Tarvitsen vain energianlähteen, niin että voin valaista taloni ja valmistaa seuraavan ateriani".
Sisäiset konfliktit ja sisällissodat, jotka johtavat ihmisoikeusloukkauksiin, tulevat jatkuvasti köyhdyttämään köyhiä, kunnes autamme heitä tekemään seuraavan. Ensiksi, saamaan oman osansa maaseutunsa taloudesta. Heidän tarvitsee omistaa oma maansa, kotinsa ja tilansa. Ja toiseksi, hankkimaan teknologiaa, jotta he voivat murtaa riippuvuutensa meistä ja tarttua tilaisuuteen olla omavaraisia, omaan itseensä luottavia omien paikallisten yritystensä kautta. Kun köyhillä on oma osansa taloudesta, silloin kansalaisyhteiskunta ja demokratiakin voivat juurtua. Silloin voitte nähdä oikeusistuimen korvaavan luodin - ja silloin voimme nähdä ihmisoikeudet.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, en ollut valitettavasti istuntosalissa, kun ihmisoikeuksia varsinaisesti käsiteltiin. Meillä oli äsken ulkona ongelmia erään pienen ryhmän kanssa, joka ei ollut tyytyväinen Turkin vankiloiden tilanteeseen. Sen takia en ollut istuntosalissa.
Haluaisin kuitenkin ensin kiittää esittelijä Cornillet'ta hänen mietinnöstään, sillä hän tarjoaa meille mietinnöllään hyvän lähtökohdan. Sen rakenne miellytti minua kovasti. Me puhuimmekin jo siitä. Oli aivan oikein, että esittelijä tukeutui mietinnössä ihmisoikeuksien peruskirjaan. Se oli joka tapauksessa oikea ratkaisu, ja mietintö oli varmasti valtava haaste, ja siihen on tehtävä vielä monia täydennyksiä. Siitä me olemmekin yksimielisiä.
Haluaisin sanoa jotakin mietinnön sisällöstä, ja tämä liittyy siihen, mistä parlamentissa on tänään jo puhuttukin. Esittelijä Cornillet on käsitellyt mietinnössään Euroopan unionin vankiloiden tilannetta. Siitä haluaisin ohimennen sanoa meille kaikille muistutuksena, että mehän käymme usein ulkomailla ja arvostelemme ehdokasvaltioita nimenomaan vankila-asioissa. Emme hyväksy ehdokasvaltioiden vankiloiden oloja. Cornillet'n mietintöä lukiessa huomaa, että omien maidemme vankiloissakin on paljon ongelmia.
Ei siksi riitä, että te tiedostatte asian, vaan myös Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitusten saatava aikaan parannuksia. Tämäkin seikka pitäisi ottaa joka tapauksessa huomioon!

Paasilinna
Arvoisa puhemies, kiitän kollega Wuorta oivasta mietinnöstä. Maaorjuus lakkautettiin jo 1800-luvulla; nyt lasketaan, että ihmisiä myydään kotimaistaan neljän miljoonan ihmisen vuosivauhdilla ja määrä on kasvussa. Globaalit markkinat ovat niin vapaat, että ihmisruumiillakin on nyt markkina-arvo. Väkivaltainen elinkauppa keskittyy köyhiin ihmisiin. Jotkut köyhät ihmiset nousevat suorastaan kuolleista, kun heidän elimiään istutetaan eläviin ihmisiin. Ongelma onkin siinä, että ihmisoikeuksien loukkaus on käynyt yhä kannattavammaksi ja ihmisoikeuksien suojelu puolestaan vie varoja ahneuden yhteiskunnassa. Olemme siis tällaisen ahneudesta seuraavan ongelman edessä.
Laajinta on ihmisaivojen turruttaminen liiketoiminta-alueeksi. Television maailmanlaajuinen massaviihde luo valhemaailman, virtuaalimaailman, jossa kaikkinainen kauppa ja demokratian vähättely kukoistaa. Kansainvälinen seksikauppa on saanut oivan välineen Internetistä, lainsäädäntö on jäljessä myös siksi, että monien mielestä Internetin vapautta ei saa rajoittaa. Ehdotan, että perustamme eurooppalaisen elimen, joka luo tietoyhteiskunta-ajan yksityisyyden suojan säännöt. Ihmisoikeus ei toimi siellä, missä sitä loukataan sekä henkisesti että fyysisesti.

Saïfi
Arvoisa puhemies, maailman ihmisoikeuksista vuosittain laadittavassa mietinnössä kartoitetaan hyvin nykyisiä haasteita. Euroopan unionin on kuitenkin tuotava aiempaa selkeämmin esiin toimintaansa kolmella alalla.
Historia on ensinnäkin osoittanut vaikeuden noudattaa ihmisoikeuksia maissa, joissa ei tapahdu talouskehitystä tai joissa se on hyvin vähäistä. Tätä tosiasiaa on korostettava selkeästi, mikä edellyttää, että kehitämme kokonaisvaltaiseen kehitykseen pyrkivän strategian, jossa lähentymiskriteerit liitetään sellaiseen periaatteeseen, jota voitaisiin kutsua "kehitysperiaatteeksi".
Mietinnössä mainitaan myös joukko maita, joissa ei kunnioiteta ihmisoikeuksia. Meidän on aiempaa voimakkaammin vaadittava ihmisoikeuksien näkyvyyttä valtionrajojen sisällä ja ulkopuolella, jotta emme sortuisi puolueellisuuteen ja jotta Euroopan toiminta olisi uskottavaa.
Meidän on myös tiedostettava niiden maiden erityisvastuu, jotka ovat edenneet merkittävästi demokratiassa ja kehityksessä, mutta jotka suhtautuvat edelleen kyynisesti ihmisoikeuksiin ja pilkkaavat niitä sen sijasta, että toimisivat esimerkkinä muille. Kehittyneiden maiden on näytettävä esimerkkiä kehitysmaille, ei toisin päin.
Toimintamme on oltava pitkäjänteistä. Meidän on voimakkaasti tuotava esiin, että ihmisoikeudet ovat maailmanlaajuisia, ei tilannesidonnaisia arvoja. Euroopan on tältä pohjalta ehdottomasti harkittava sellaisen ihmisoikeuksia koskevan taitotiedon kehittämistä, jossa otetaan huomioon poliittinen tahtomme. Euroopan uskottavuus riippuu tästä.

Cerdeira Morterero
Arvoisa puhemies, koska minulla on vain vähän aikaa, en aio uhrata sekuntiakaan sanahelinään tai palopuheisiin, vaan keskityn kysymyksiin, jotka ovat mielestäni kiinnostavimpia.
Ensinnäkin haluan kertoa, että olen komission jäsen Vitorinon kanssa täysin samaa mieltä, että Euroopan unionin pitäisi ensiksi näyttää esimerkkiä ja vasta sitten saarnata. Haluan myös onnitella jäsen Cornillet'ta työstä, jonka hän on tehnyt erinomaisesti vähistä varoista huolimatta. Hän tuo työssään selkeästi esille, että Euroopan unionissa on vielä ryhmiä ja yksilöitä, jotka kärsivät syrjinnästä ja joiden perusoikeuksia ei kunnioiteta asianmukaisesti. Siksi uskon, että meidän pitäisi ponnistella kovemmin EY:n perustamissopimuksen 6 eli Amsterdamin sopimuksen 13 artiklan kehittämisen parissa, sillä 13 artiklassa mainitut ryhmät kärsivät yhä syrjinnästä ja heitä koskevien perusoikeuksien väheksymisestä. Viittaan niin valitettaviin asioihin kuin rotusyrjintään, jota esiintyy yhä Euroopan unionissa; joidenkin ryhmien, tarkemmin sanoen homoseksuaalien, joita syrjitään yhä lainsäädännössä joissakin jäsenvaltioissa, seksuaalisesta suuntautumisesta johtuvaan syrjintään; vammaisten suojeluun; naisiin, suureen syrjinnästä kärsivään ryhmään; ja maahanmuuttajiin, joita käsitellään tässä mietinnössä uutena ja syrjinnästä kovasti kärsivänä ryhmänä.
Päinvastoin kuin joku puhujista sanoi, haluan ilmoittaa kannattavani sitä, että maahanmuuttajille myönnetään äänioikeus, sillä vain siten heidän oikeuksiaan kunnioitetaan riittävästi.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi kiitän kollega Wuorta hänen hyvästä ja kriittisestä mietinnöstään. Hyvästä ja kriittisestä, sillä hän ei epäröi tarttua EU-politiikan mahdollisiin herkkiin kohtiin. Yksi niistä on se tosiasia, että monissa unionin kansainvälisissä sopimuksissa ei vieläkään ole määräyksiä sopimuksen keskeyttämisestä, jos esiintyy vakavia ihmisoikeusloukkauksia. Käytän esimerkkinä Kiinaa, joka on ehdolla vuoden 2008 olympialaisten isännäksi. Komission jäsen Lamy on ollut innokas solmimaan sopimuksen Kiinan kanssa, varsinkin WTO-asiassa. Mutta nyt torstaina käsittelemme täällä laajan tuen saanutta päätöslauselmaehdotusta, jossa pyydetään olympiakomitealta, että vuoden 2008 olympialaisia ei annettaisi Kiinalle, juuri muun muassa Tiibetin ihmisoikeusloukkauksien vuoksi ja sen arveluttavan tavan vuoksi, jolla Kiina kohtelee kasvistoaan ja eläimistöään.
Olen muuten samaa mieltä kollega Wuoren kanssa myös siitä, että parlamentin pitää olla mukana päättämässä suhteiden katkaisemisesta kolmansiin maihin ihmisoikeusasioihin liittyvien laiminlyöntien vuoksi. Onhan parlamentti sitä paitsi ollut jo monta kertaa aloitteentekijänä näissä asioissa. Viittaan Euroopan unionin aikaisempiin toimiin Nigeriaa ja nyt Sudania ja Burmaa vastaan.
Haluan kuitenkin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja viitata vielä toiseen kohtaan, jota ei nähdäkseni ole valaistu tarpeeksi mietinnössä: uskonnonvapauteen. Annan kolme esimerkkiä. Yksi esimerkeistä on läheltä Eurooppaa, nimittäin Turkista, jossa syyrialaisia kristittyjä yhä vangitaan, jos he harjoittavat aktiivisesti uskontoaan. Alankomaissa asuu 12 000 syyrialaisen kristityn yhteisö, jonka jäsenet ovat paenneet vuosien kuluessa Turkista Länsi-Eurooppaan. Onhan tämä sentään melko arveluttavaa maalta, joka oikeastaan haluaisi päästä Euroopan unionin jäseneksi.
Sitten Vietnam, jossa buddhalaisia munkkeja on viime kuukausina vangittu yhä useammin heidän uskontonsa vuoksi. Torstaina käsitellään myös tätä koskevaa päätöslauselmaa. Ja mikä onkaan oikeastaan Vietnamin kanssa tehtyjen kauppasopimusten tilanne?
Sitten kristittyihin Indonesiassa, varsinkin Molukeilla, kohdistuva jatkuva uhka. Tämäkin on ongelma, josta olemme puhuneet jo monesti. Mutta mikä on kauppasopimusten tilanne ja nimenomaan ihmisoikeustilanne tässä maassa?
Toivoisin, että voimme ensi kerralla ottaa tämän asian erityisesti käsiteltäväksi - se on viestini.

Karamanou
Arvoisa puhemies, on todella valitettavaa, että 2000-luvun Euroopassa on niin vakavia ongelmia ihmisoikeuksien kiertämisessä, kuten Cornillet'n erinomaisessa mietinnössä on kuvattu. Ihmisoikeuksien kunnioituksen perusedellytys käytännössä, eikä ainoastaan julistuksissa, on se, että ne voimallisesti vastustavat taantumuksellisia ja valistusta vastustavia voimia, jotka ovat vihamielisiä ja estävät vuoropuhelua sekä ajatuksen ja omantunnon vapautta. Onhan unionin kuitenkin löydettävä politiikat ja keinot, joilla hävitetään kaikenlainen sukupuoleen, kansalliseen alkuperään, ihonväriin, uskontoon tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuva syrjintä.
Ei ole oikeutta asettaa mitään kulttuuriperintöä ihmisten perusoikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon yläpuolelle. Meidän on mitä pikimmin hävitettävä muukalaisviha, fundamentalismi, rotuväkivalta, meidän on tuhottava sellaiset ilmiöt kuin orjuus ja ihmiskauppa, naisten ja lasten seksuaalinen hyväksikäyttö, jotka lyövät kulttuuriimme häpeäleiman. Meidän on edelleen luotava perusoikeuskirjan täytäntöönpano- ja seurantajärjestelmä, mutta meidän on myös vahvistettava moraalisesti ja taloudellisesti järjestöjä, jotka taistelevat ihmisoikeuksien puolesta, kuten Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutettu sekä kidutuksen uhrien kuntoutuksen kansainvälinen neuvosto.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, kun Euroopan vallanpitäjät ovat valtiovierailulla, heidän harteitaan painavat suuret poliittiset kysymykset. Vierailuilla keskustellaan taloussuhteista, kauppojen solmimisesta ja rahoitusavustuksista. Siellä puhutaan vain harvoin ympäristöaisoista, ja ihmisoikeudet mainitaan useimmiten aivan ohimennen. Ihmisoikeudet ja oikeusvaltion periaate ovat kuitenkin yhteiskuntajärjestyksemme perusta.
Kokemukseni Aasiasta, aina Intiasta Nepalin kautta Koreaan asti, osoittavat, että panostuksemme ihmisoikeuksiin on suuri toivo myös sikäläisille ihmisille, sosiaalisesti heikoille, syrjäytyneille, vainotuille, perheille ja lapsille. He odottavat paikan päällä tapahtuvaa toimintaamme, päätöslauselmaamme, ja meidän on otettava pätevä keskustelukumppanimme NHO paljon aikaisemmassa vaiheessa mukaan.
Toivoa tuovat myös kumppanuussopimuksemme ihmisoikeuslausekkeineen. Sopimuksia lykätään, mikäli vakavia ihmisoikeusloukkauksia esiintyy jatkuvasti. Näin saadaan aikaan tuloksekasta painostusta.
Mitä päättäväisemmin puutumme käytännön ongelmiin, sen selvemmäksi käy, etteivät ihmisoikeuskysymykset ole pelkästään länsimaista, vaan maailmanlaajuista ajattelua. Menettelymme ei ole luvatonta sisäisiin asioihin puuttumista, vaan välttämätön toimenpide rasismia, kidutusta, hyväksikäyttöä ja kuolemanrangaistusta vastaan.
Arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin on otettava ihmisoikeuskysymyksissä kansainvälisesti paljon nykyistä aktiivisempi ja vaikutusvaltaisempi rooli. Saatiinko Genevessä järjestetyssä YK:n ihmisoikeustoimikunnan 57. istunnossa mielestänne tarpeeksi aikaan? EU:n jäsenvaltiot tukevat kyllä yhdessä Yhdysvaltain ehdotusta, että istunnossa käsiteltäisiin Kiinan jatkuvia ihmisoikeusloukkauksia, mutta kokonaisäänestyksestä puuttuivat Afrikan ja Etelä-Amerikan äänet. Siellähän meillä on pitkäaikaisia liittolaisia. Euroopan unioni tarvitsee siis tärkeiden päätösten lähestyessä paljon paremmin koordinoidun toimintasuunnitelman, jotta pystymme jatkossa toimimaan ihmisoikeuksien puolesta huomattavasti nykyistä menestyksekkäämmin.

Howitt
Pidän myönteisenä tätä keskustelua ja Euroopan komission pitkään odotettua ihmisoikeuskertomusta. Erityisen myönteistä on sitoutuminen siihen, että kolmansien maiden kanssa solmittujen kauppa- ja kumppanuussopimustemme ihmisoikeusartikloille annetaan todellista sisältöä, mikä meiltä jäi Meksikon kohdalla pahasti tekemättä. Pidän myös myönteisinä päätöslauselmaehdotuksen lukuisia tiettyyn valtioon kohdistuvia maalausumia, mukaan lukien voimakas vaatimuksemme Kolumbian puolisotilaallisten ryhmien hajottamisesta. Yhdyn vahvaan tuen ja yhteisvastuullisuuden ilmaukseemme niille ihmisoikeusjärjestöille ja ihmisoikeuksien puolustajille, jotka päivittäin vaarantavat henkensä konfliktitilanteissa ympäri maailmaa puolustaakseen kalliina pitämiämme periaatteita. Haluan tämän keskustelun piirissä nostaa erityisesti esille kolme kohtaa.
Ensiksi, vaikka pidän myönteisenä kertomuksessa mainittua sitoutumista vedota eurooppalaisiin yrityksiin, jotta nämä tekisivät enemmän kunnioittaakseen ihmisoikeuksia, mikä heijastuu päätöslauselmaesityksen 55 ja 92 kohdassa, minun on sanottava komissiolle olevani pettynyt siihen, että ulkosuhteista vastaavat pääosastot näyttävät jättäytyvän pois ehdotuksen valmistelusta yritysten sosiaalista vastuuta koskevaksi vihreäksi kirjaksi. Kehotankin niitä tarkastelemaan asiaa uudestaan ennen kuin on liian myöhäistä. Sanojen ja toiminnan pitäisi seurata toisiaan.
Toiseksi, pidän myönteisenä ja haluan nostaa laajempaa tarkastelua varten esille 108 kohdan, joka koskee ihmisoikeusloukkauksia vammaisia kohtaan. Disability Awareness in Action -järjestö on kirjannut yli 2 000 tällaista loukkausta Euroopassa, ja ne tulisikin ottaa ihmisoikeuksia tarkkailevien järjestöjen ja komission huomioon kohteeksi.
Kolmanneksi, pidän myönteisenä 16 kohtaa, jossa vaaditaan arviota siitä, miten me parlamentissa käsittelemme ihmisoikeuksiin liittyviä asioita.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää kahta esittelijää hienosta ja perusteellisesta työstä. Samalla haluaisin yhtyä jäsen Hanja Maij-Weggenin näkemykseen siitä, että uskonnonvapautta on käsitelty aivan liian rajoitetusti. Kyse on miljoonien ihmisten syvimmistä arvoista ja koko heidän elämänsä perustasta.
Euroopan unionin rajavaltiossa Egyptissä tuomitaan kuolemantuomioon, jos henkilö kääntyy islaminuskosta kristinuskoon. Koptit tuntevat itsensä toisen luokan kansalaisiksi. Kristittyjen vähemmistö Turkissa pienenee entisestään. Miksi yhä useammat kristityt muuttavat pois tästä maasta? Euroopan parlamentin toimet vaikuttivat siihen, että syyrialainen kristitty pappi Yusuf Acbulut vapautettiin pääsiäisviikolla syytteistä Diyarbakirin turvallisuustuomioistuimessa.
Molukeilta on paennut 300 000 ihmistä - useimmat heistä ovat kristittyjä. Islamilaiset jihad-soturit vainoavat heitä. On tehty pakkokäännytyksiä, joissa yli 1000 henkilöä on pakotettu muuttamaan omaa uskontoaan ja elämännäkemystään.
Haluaisin myös mainita, että Ranskan uskonnonvapauslaissakin on paljon toivomisen varaa. Monet protestanttiset ja evankeliset kristityt ympäri Eurooppaa ovat erittäin huolissaan Ranskan uskonnonvapauslain merkityksestä. Tämä on huono - sanon tietoisesti huono - esimerkki monille Itä- ja Keski-Euroopan maille, muun muassa Tsekin tasavallalle, kun nämä valtiot ovat juuri nyt säätämässä uusia lakeja. Meidän on varottava luomasta suvaitsematonta Eurooppa, jossa saa harjoittaa vain yhtä uskontoa.

Neyts-Uytebroeck
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, otan huomioon, että olemme myöhässä ja esitän asiani hyvin lyhyesti, mutta sallinette minun kuitenkin sanoa, että tämä hetki on minulle itse asiassa varsin tärkeä. Koska olin tämän parlamentin jäsen vuosina 1994-1999, on tietysti suuri ilo olla taas täällä läsnä ja saada suunnata sanani tälle minulle niin tutulle toimielimelle, vaikkakin täältä toiselta puolelta salia.
Haluaisin ensinnäkin onnitella neuvoston puolesta koko sydämestäni esittelijöitä, Wuorta ja Cornillet'ta heidän erinomaisista mietinnöistään, ja lisäksi haluaisin kiittää kaikkia puhujia heidän osallistumisestaan keskusteluun.
Tämän jälkeen rajoitun vastaamaan vain esitettyihin hyvin täsmällisiin kysymyksiin.
Haluaisin sanoa istuntosalista jo poistuneelle Frassonille, että puheenjohtajavaltio luonnollisesti tekee kaiken tarvittavan kuolemanrangaistuksen vastaisen päätöslauselman jättämiseksi YK:n yleiskokouksessa.
Boudjenahille haluaisin sanoa lyhyesti Tunisian-kysymyksestä, että - ja tämä välitetään varmasti myös hänelle - neuvoston mielestä on todella vahinko, että huomattavaan sosiaaliseen ja taloudelliseen kehitykseen yltänyt maa ei saa siitä ansaitsemaansa kiitosta, koska maan johtajat eivät näköjään ymmärrä sananvapauden ja painovapauden välttämättömyyttä sekä meille että kyseisen maan väestölle. Juuri tämä estää Euroopan unionia tuomasta aiempaa selkeämmin esiin Tunisian mallia, joka ansaitsisi esilletulon, jos maan ihmisoikeustilanne ja tapa kohdella ihmisoikeusjärjestöjä olisivat nykyistä parempia.
Jäsen Schröderille haluaisin sanoa, etteivät ihmisoikeudet missään tapauksissa ole olleet alaviitteitä ennen tätä puheenjohtajakautta.
Yksi arvoisista jäsenistä viittasi siihen tosiasiaan, että ulkoministeri Michel olisi kadonnut. Voin rauhoittaa jäsentä: ministeri Michel ei ole kadonnut, hän on poistunut lentääkseen Madridiin, missä hän käy tärkeitä puheenjohtajakauteen liittyviä neuvotteluja.
Muuten vakuutan mielelläni parlamentille, että seuraavan puolen vuoden aikana ihmiskaupan torjunta yleensä ja nais- ja lapsikaupan torjunta erityisesti muodostavat yhden meidän erityisistä painopisteistämme. Kiitän jäsen Johan Van Heckeä hänen meidän puheenjohtajakaudestamme lausumistaan ystävällisistä sanoista ja toivon, että onnistumme vastaamaan hänen odotuksiaan. Asetitte tosin riman kovin korkealle, mutta me teemme parhaamme.
Jäsen Maij-Weggenille ja jäsen Sacrédeukselle sanoisin, että uskonnonvapaus kuuluu tietystikin meidän mielestämme ihmisen perusoikeuksiin ja -vapauksiin.

Vitorino
. (EN) Meiltä loppuu aika, joten totean ainoastaan, että haluaisin kiittää kaikkia keskusteluun osallistuneita omasta ja kollegani Chris Pattenin puolesta, jonka piti lähteä, sillä hän osallistuu samaan aikaan toiseen parlamentaariseen kokoukseen Latinalaisessa Amerikassa. Komissio ottaa huomioon kaikki mielipiteet ja odottaa innokkaasti päätöslauselmia, joihin nämä keskustelut päättyvät ja jotka toimivat ajatustemme ja lisätoimenpiteidemme suuntaviivoina.
Lopuksi haluaisin onnitella parlamenttia sen ilmaisemasta laajasta yksimielisyydestä perusoikeuksia Euroopan unionissa koskevan mietinnön uudesta menetelmästä ja esittää toivomuksen, että Cornillet'n omaksuma lähestymistapa säilyy tulevaisuudessa.

Puhemies
Oikein paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen. Olette lähes ylittänyt itsenne lyhytsanaisuudessa.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Ilmastonmuutoskonferenssi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Jacksonin laatimista ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suullisista kysymyksistä B5-0327/2001 ja B5-0328/2001 neuvostolle ja komissiolle neuvoston strategiasta Bonnin ilmastonmuutoskonferenssia varten.

Jackson
Arvoisa puhemies, pyydän anteeksi myöhästymistäni. Ihmisoikeudet näyttävät vieneen hyvin paljon aikaa, mikä on aivan oikein.
Haluan ilmaista parlamentin huolenaiheen siitä, että Kioton pöytäkirja ei ehkä tule voimaan, jolloin maailmassa ei ole yhtenäistä velvoiteverkostoa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi. Me Euroopan parlamentissa tarjoamme täyden tukemme komissiolle ja puheenjohtajavaltiolle niiden pyrkiessä varmistamaan, että Kioton pöytäkirja säilyy ja tulee voimaan. Haluaisimme käyttää tätä lyhyttä keskustelua tutkiaksemme, mitä Eurooppa voi tehdä omaksuessaan johtavan roolin, sillä Yhdysvallat ei halua tätä roolia, ja millä tavoin Bonnin konferenssiin osallistuvat Euroopan parlamentin jäsenet voivat puhua Euroopan kansalaisten puolesta ja osallistua aktiivisesti menettelyihin.
Arvostamme erittäin paljon Alankomaiden ministeri Pronkin pyrkimystä löytää ratkaisu Haagissa avoimiksi jääneisiin kysymyksiin ja olisimme kiitollisia, jos komission jäsen voisi kertoa meille, miten menestyksekäs hän on ollut tähän mennessä ja onko hänen tekemänsä työ aukaissut tietä eteenpäin. Meidän kannalta tärkeintä on kuitenkin, onko mahdollista osoittaa, että Euroopan unioni ja muut pöytäkirjan tärkeimmät osapuolet ovat valmiita tekemään päätöksiä ilman Yhdysvaltoja. Tältä osin Japanin uuden hallituksen näkemys on erittäin tärkeä. Ilman Japanin ja Kanadan ääniä pöytäkirja ei voi tulla voimaan. Ymmärrämme, että ennusteet eivät ole lupaavia, ja Japanilla ei luultavasti ole poliittista tahtoa edetä ilman Yhdysvaltoja Kanadasta puhumattakaan. Jos Japani on valmis etenemään, herää epäilyjä, että japanilaiset haluavat muokata uudestaan pöytäkirjan kriittiset ehdotukset ja erityisesti käyttää vuotta 2000 luultavasti mieluummin kuin vuotta 1990 kasvihuonekaasupäästöjen vähennysten laskuperusteena. Yksi kollegoistani, jäsen Moreira Da Silva, joka johtaa parlamentin valtuuskuntaa Bonniin, haluaa esittää suullisen tarkistuksen esittämäämme päätöslauselmaan, sillä Japaniin liittyvä ongelma on tullut esiin sen jälkeen, kun me esittelimme sen.
Päätöslauselmamme 3 kohdassa toistetaan perusodotuksemme pöytäkirjan ratifioinnin jälkeen toteutettavista toimenpiteistä. Eurooppalaisina meidän on arvioitava järkevästi, mitä pöytäkirjan mahdollinen ratifiointi merkitsee meille ja vieläkin enemmän, mitä Yhdysvaltojen poisjääminen merkitsee. Ensinnäkin ja mitä tärkeintä: raha. Kuten pöytäkirjassa todetaan, yksittäisten osapuolten maksettavaksi tulevat rahoitusosuudet perustuvat kunkin osapuolen CO2-päästöjen osuuksiin. Ei ole vaikeaa nähdä, että Yhdysvallat, jonka päästöt vastasivat 39:ää prosenttia vuoden 1990 kokonaispäästöistä, maksaisi suurimman osan. Minulle tulee mieleen kysymys, jota olisi ehkä voitu kysyä aikaisemminkin, nimittäin miten Clintonin hallitus ylipäätään ajatteli voivansa taivutella kongressin allekirjoittamaan sopimuksen. Ehkäpä suurempi avoimuus heti alussa olisi voinut auttaa luomaan realistisemman ilmapiirin. Ilman Yhdysvaltoja taakka kohdistuu Japaniin, Saksaan, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Ranskaan, Kanadaan ja Itävaltaan. Köyhempien maiden CO2-päästöjen vähentämiseen tarkoitettuihin toimenpiteisiin käytettävissä olevat varat pienenevät huomattavasti ilman Yhdysvaltojen osallistumista. Eurooppalaisiin kohdistuva paine kasvaa. Kysyn vaan, olemmeko me valmiita tähän?
Toiseksi, jos me ratifioimme Kioton pöytäkirjan yksin tai ilman Yhdysvaltoja, tämä tarkoittaa eräiden toimenpiteiden toteuttamista, mikä tulee olemaan tuskallista. Me parlamentin jäsenet, jotka seuraamme näitä aiheita, tunnustamme tämän. Käsittelemme joka vuosi, joka kuukausi yömyöhään direktiivejä, joilla pyritään vähentämään päästöjä, mutta me tiedämme myös, että useimmissa tapauksissa, kun me kohtaamme neuvoston tai sen edustajia, on erittäin vaikeaa saada jäsenvaltioita hyväksymään nämä ehdotukset alkuperäisessä, erittäin vaativassa muodossa. Euroopan ympäristökeskuksen mukaan tämänhetkinen tilanne on se, että ainoastaan Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa ja Luxemburg vähensivät kasvihuonekaasupäästöjään vuosina 1990-1998. Kaikissa muissa Euroopan maissa ne kasvoivat.
Joten miten Tanska, Alankomaat, Belgia, Itävalta, Suomi, Italia ja vähemmässä määrin Ruotsi ja Ranska tulevat täyttämään Kiotossa asetetut tavoitteet? Vai emmekö ole halukkaita, kuten Yhdysvallat epäilee, ryhtymään toimenpiteisiin, jotta tavoitteemme toteutuisivat? Toivomme, että Bonnin konferenssi ja Belgian puheenjohtajavaltio pystyvät siirtämään eurooppalaiset sanoista tekoihin.
Lopuksi muutama sana EU:n valtuuskunnan osallistumisesta Bonnin konferenssiin. Olemme kyllästyneitä kreikkalaisen kuoron rooliin tässä tragediassa. Olemme kyllästyneitä, että pääsemme näyttämölle, kun tärkein toiminta on ohi, valittamaan tai juhlimaan tapahtunutta ja tarjoamaan filosofisia ajatuksia ihmiskunnan surkeasta tilasta - "voi surkeutta" tosiaankin! Tämä tilanne on epätyydyttävä, sillä meidän tulisi itse olla päähenkilöitä, sillä meidän on Kiotossa tehtyjen päätösten seurauksena hyväksyttävä lakeja ja meidän on selitettävä tämä Euroopan kansalaisille. Me emme ehkä halua olla itse neuvottelijoita, mutta meidän tavoitteemme on osallistua täysimääräisesti Euroopan unionin valtuuskunnan kanssa käytäviin kokouksiin, joissa päätetään, mitä Eurooppa tekee. Emme halua toimia pelkästään kuorona.

Neyts-Uytebroeck
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi kiittää jäsen Jacksonia esitetystä kysymyksestä ja näitä tosiaankin varsin vakavia, meitä kaikkia huolestuttavia ongelmia koskevista huomioista.
Neuvoston puolesta voin vain toistaa, että sitoumuksessamme, sellaisena kuin siitä ilmoitettiin neuvoston päätelmissä 8. maaliskuuta ja 7. kesäkuuta 2001, olemme sitoutuneet saamaan aikaan sopimuksen sopimuspuolten kuudennessa konferenssissa, seurantakokouksessa, joka pidetään piakkoin Bonnissa. Sopimuksen, joka turvaa Kioton pöytäkirjan mukaisen ympäristönsuojelun, joka johtaa kasvihuonekaasupäästöjen todellisiin vähennyksiin ja johon saadaan muukaan mahdollisimman moni teollisuusmaa, niin että voidaan luoda edellytykset pöytäkirjan ratifioimiselle ja voimaantulolle viimeistään vuonna 2002. Vahvistamme siis uudelleen, että sitoudumme yrittämään tämän tavoitteen saavuttamista.
Näissä tavoitteissa mikään ei ole muuttunut, ja Euroopan unioni on valmis neuvottelemaan Bonnissa rakentavasti kaikkien osapuolten kanssa vielä ratkaisemattomista kysymyksistä. Vaikka neuvosto tunnustaa, että Euroopan unionilla ja Yhdysvalloilla on eriävät käsitykset Kioton pöytäkirjasta ja sen ratifioimisesta, neuvostoon teki kuitenkin myönteisen vaikutuksen lupaus, jonka presidentti Bush antoi Euroopan unionin valtioiden ja hallitusten päämiesten äskettäisessä tapaamisessa, nimittäin, että Yhdysvallat ei estä Kioton prosessin etenemistä ja tulee tekemään rakentavaa yhteistyötä tulevassa sopimuspuolten konferenssissa Bonnissa.
Korkean tason neuvotteluissa 27. ja 28. viime kesäkuuta Scheveningenissä Euroopan unioni pystyi luomaan hedelmällisiä yhteyksiä ilmastoneuvotteluissa, ja tämä onnistui monien eri osapuolten kanssa; lisäksi Euroopan unioni saattoi tyytyväisenä todeta, että Kioton pöytäkirjaa ja sen pikaista voimaantuloa tuetaan kansainvälisessä yhteisössä laajasti siitä huolimatta, että Yhdysvallat on kieltäytynyt ratifioimasta pöytäkirjaa. Scheveningenissähän kävi ilmi, että vallitsee vahva ymmärrys tämän asian kiireellisestä luonteesta ja siitä tosiasiasta, että yli kymmenen vuoden kansainvälisten neuvotteluiden tulosta ei todellakaan pitäisi asettaa vaakalaudalle.
Koska neuvoston kanta on, että läsnäolonne Bonnissa on varmasti tärkeää, neuvosto on kutsunut kahdeksan Euroopan parlamentin jäsentä osallistumaan Bonnin konferenssiin. Osallistumiselle asetettuja erityisehtoja, joihin ette luultavasti ole tyytyväisiä, on eritelty 18. marraskuuta 1998 päivätyssä neuvoston kirjeessä Euroopan parlamentille. Koska osallistujat ovat toivoneet tarkkaa ja säännöllistä tiedotusta - tämän toiveen esitti painokkaasti jäsen Jackson, mutta hän puki varmasti sanoiksi tunteet, joita monilla teistä on - puheenjohtajavaltio on päättänyt järjestää kokouksen aikana Euroopan parlamentin jäsenten kanssa säännöllisiä tapaamisia, joissa on mahdollista vaihtaa ajatuksia asioiden edistymisestä ja tilasta.
Hyvä jäsen Jackson, olen tietoinen siitä, että te ette varmaankaan ole tähän täysin tyytyväinen, mutta toisaalta: tarkoittaahan se silti, että voitte tehdä enemmän kuin laulaa tai valittaa näyttämön sivulla tai kulisseissa.

Vitorino
. (EN) Arvoisa puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin komission puolesta kiittää Jacksonia, että hän on ottanut esille näin tärkeän kysymyksen täysistunnossa. Kuten puheenjohtaja on jo todennut, Göteborgissa valtion ja hallitusten päämiehet vahvistivat, että Euroopan yhteisö ja jäsenvaltiot ovat päättäneet toteuttaa Kioton pöytäkirjaan merkityt sitoumuksensa. Unionin huippukokouksessa vahvistettiin Euroopan unionin tavoite saattaa pöytäkirja voimaan vuoteen 2002 mennessä ja pyydettiin komissiota laatimaan ratifiointia koskeva ehdotus ennen vuoden 2001 loppua. Bushin hallinto vastustaa valitettavasti edelleen Kioton pöytäkirjaa.
Göteborgissa pidetyssä Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen huippukokouksessa presidentti Bush tunnusti ilmastonmuutoksen tieteellisen pohjan ja tämän kysymyksen maailmanlaajuisen tärkeyden. Yhdysvallat on todennut, että vaikka se osallistuu aktiivisesti Bonnissa pidettävään kuudennen konferenssin toiseen osaan, sen pöytäkirjan vastustamista koskeva perusasenne ei ole muuttunut. Me tulkitsemme tätä siten, että Yhdysvallat ei aio estää Kioton prosessia. Tämän helpottamiseksi olemme sopineet, että Yhdysvaltoihin pidetään korkean tason yhteyksiä tämän aiheen osalta.
Heinäkuussa pidettävässä kuudennen konferenssin toisessa osassa jatketaan siitä, mihin Haagin konferenssi päättyi, ja yritetään saattaa neuvottelut onnistuneesti päätökseen. Tämän saavuttamiseksi Euroopan unioni suhtautuu myönteisesti ja samalla realistisesti siihen, mitä voidaan saavuttaa. Kuudennen konferenssin puheenjohtaja Pronkin uudet konsolidoidut tekstit ovat selkeät ja yksityiskohtaiset ja tarjoavat hyvän perustan Bonnissa pidettäviä neuvotteluja varten. Euroopan unionin kannalta teksti sisältää kuitenkin edelleen lukuisia tärkeitä ongelmakohtia, etenkin kehitysmaiden rahoitus, pöytäkirjan noudattaminen ja täydentävyys. Nämä kysymykset on ratkaistava.
Lopuksi pyrimme kokonaispakettiin, jossa muualla saavutetut edut tasapainottavat muualla tehtyjä kompromisseja. Meidän on myös otettava huomion Japanin ja Venäjän erityismerkitys pöytäkirjan voimaantulon kannalta.
Komissio suhtautuu myönteisesti Euroopan parlamentin osoittamaan suureen kiinnostukseen ilmastonmuutosta koskevaan maailmanlaajuiseen ongelmaan ja Euroopan parlamentin jäsenten osallistumiseen yhteisön valtuuskuntaan kuudennen konferenssin toisessa osassa. Puheenjohtaja on selittänyt, että komissio ja neuvosto ovat ehdottaneet, että Euroopan parlamenttia edustaa kahdeksan jäsentä, kuten Haagissa. Heidän osallistumistaan koskevien institutionaalisten sääntöjen mukaan jäsenet voivat osallistua täysmittaisiin kokouksiin, ja komissio antaa kaikille kuudennessa konferenssissa läsnä oleville Euroopan parlamentin jäsenille säännöllisesti tietoa niistä neuvotteluista, joihin tarkkailijoita ei päästetä.

Moreira da Silva
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa valtiosihteeri, hyvät jäsenet, ensimmäiset sanani koskevat nimenomaan sitä, osallistuuko Euroopan parlamentin valtuuskunta Euroopan unionin yhteensovittamiskokouksiin vaiko ei. Lisäksi haluan sanoa, etten ollut ollenkaan tyytyväinen niihin vastauksiin, jotka valtiosihteeri antoi jäsen Caroline Jacksonin oikeutettuihin kysymyksiin. Euroopan parlamentin valiokunta ei penää etuoikeuksia, vaan laillistaa oikeuttaan osallistua näkyvästi Bonnin konferenssiin, jotta sen ei tarvitsisi tyytyä samanlaiseen sivustakatsojan osaan kuin Haagin konferenssissa.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, ilmastonmuutokset eivät ole enää pelkkä ympäristöasia, vaan niistä on kehittynyt todella vertauskuvallinen kysymys kansainvälisen politiikassa. Jos Kioton pöytäkirjaa ei saada toteutettua, tulkinta on yksiselitteinen: valtiot ja poliitikot toimivat nopeasti ja hyvin, kun on kyse maailmanlaajuistumisesta koituvien etujen vahvistamisesta, mutta ne eivät kykene pääsemään yhteisymmärrykseen, kun on kyse yhteiskuntamallimme epäkohtien vähimmäistämisestä,
Nykyinen tilanne ei voisi olla pahempi. Yhtäältä koskaan aikaisemmin ei ole ollut niin pakottavaa tarvetta toimia: hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin äskettäin julkaisemat ennusteet eivät jätä varaa epäilyille. Toisaalta koskaan aikaisemmin ei ole ollut näin vaikeaa toimia: Yhdysvallat antoi päätöksellään voimakkaan iskun kansainväliselle työlle, jota on tehty jo kymmenen vuoden ajan. Nämä tekijät, toiminnan kiireellisyys, julkinen paine ja Yhdysvaltain kielteinen kanta saavat yhdessä aikaan sen, että Bonnin konferenssista tulee ratkaiseva. Siitä tulee myös Kioton pöytäkirjan totuudenhetki. Kantamme on täysin selvä: ilmastonmuutoksia on rajoitettava pikaisesti, ja Kioton pöytäkirja eikä mikään muu on paras poliittinen väline tämän tavoitteen toteuttamiseksi. Olkoon pyrkimyksemme siis Bonnissa päästä mahdollisimman monen valtion kanssa sopimukseen Kioton konferenssista jäljelle jääneistä asioista, jotta pöytäkirja voitaisiin ratifioida ja panna täytäntöön jo vuonna 2002. On ilmeistä, että jotta onnistuisimme neuvotteluissa erityisesti Japanin ja Venäjän kanssa, meidän on annettava merkkejä avoimuudesta, mutta niiden täytyy olla pöytäkirjan kokonaisuuden ja hengen mukaisia.
Vielä viimeinen huomautus taloudellisista kysymyksistä. On totta, että pöytäkirjan täytäntöönpano aiheuttaa lyhyellä aikavälillä taloudellisia kustannuksia eurooppalaisille yrityksille. Kuten komission vasta tällä viikolla esittämästä kertomuksesta kävi ilmi, nämä kustannukset ovat kuitenkin paljon oletettua alhaisempia. Olen sitä paitsi vakuuttunut, että keskipitkällä aikavälillä Euroopan taloudesta tulee Kioton pöytäkirjan avulla kilpailukykyisempi, koska toteutamme teknisen suunnanmuutoksen aikaisemmin kuin muut.

Linkohr
Arvoisa puhemies, kaikkien ryhmien jäsen Jacksonin puheelle antamat suosionosoitukset osoittavat, että ilmastopolitiikasta ollaan Euroopassa yksimielisiä. Myös Yhdysvaltain kansalaisten keskuudessa vallitsee ilmeisesti jonkinlainen yksimielisyys, mutta yhdysvaltalaisten kansalaismielipide on eri kuin eurooppalaisten. En siksi usko riittävän, että keskustelemme asiasta joidenkin parlamentin jäsenten tai hallitusten edustajien kanssa, vaan eurooppalaisten on todellakin pohdittava, miten he voivat vaikuttaa Yhdysvaltain kansalaismielipiteeseen - ja myös Japanin, jos käy ilmi, etteivät japanilaiset suostu yhteistyöhön.
Ilmastonmuutoksen estäminen on niin valtava tehtävä, että sitä on erittäin vaikea suorittaa yksin. Juuri tätä asiaa meidän onkin mietittävä. Jos muut sanoutuvat irti, olemmeko valmiita pyrkimään tavoitteeseen, joka asetettiin Göteborgissa ja jota minä kannatan. Se on helpommin sanottu kuin tehty. Meidän on helppo luvata, että otamme tuon taakan harteillemme. Se ei maksa mitään, mutta sen kaiken toteuttaminen on myöhemmin tavattoman vaikeaa. Sanon aivan suoraan, että pelkään eurooppalaisten tai ainakin useiden eurooppalaisten vetoavan Yhdysvallan ratkaisuun. Kioton pöytäkirjan vaatimusten täyttämiseen on todellisuudessa vielä pitkä matka. Sen me kaikki tiedämme. Komissio esittää meille koko ajan vain uusia lukuja. Meillä on siis valtava tehtävä edessämme - halusin vain sanoa sen tässä vaiheessa.
Näistä vaikeuksista huolimatta haluaisin todeta, että Euroopalle tarjoutuu nyt ensimmäistä kertaa toisen maailmansodan jälkeen mahdollisuus ottaa poliittinen johtoasema maailmassa. Meidän pitäisi käyttää tämä tilaisuus hyväksemme, mutta tietoisena siitä, ettei se ole helppoa. Se ei ole mikään likainen tehtävä, vaan se on arvokas tehtävä, joka Euroopan pitäisi ottaa vastaan, ja meidän olisi hyväksyttävä, että muut tulevat siihen ehkä vasta myöhemmin mukaan.
Kolmas asiani liittyy ainoastaan itse tekstiin. En voi olla sanomatta teille, että tekstissä esitetty vaatimus - että ilmastonmuutos "pysäytettäisiin" - on tietenkin melko järjetön. En tiedä, miten se on päässyt lipsahtamaan sinne. Ilmastonmuutostahan on ollut aina, tällä kertaa me vain teemme siinä oman osuutemme, ja kyse on nyt juuri tästä osuudesta.

Davies
Haluaisin aloittaa osoittamalla kunnioitusta ympäristöasioista vastaavalle komission jäsen Wallströmille. En usko, että kukan parlamentaarikoista epäilee hänen vahvaa henkilökohtaista sitoutumistaan yrittää varmistaa myönteinen tulos Bonnin neuvotteluissa, ja haluaisin myös muutamalla sanalla kiittää liberaalipuolueen kollegaani, pääministeri Verhofstadtia siitä, että hän painotti tänä aamuna, että ilmastonmuutosta koskeva ongelma on suurin maailman kohtaama yksittäinen haaste. Yksi asia, jonka tämä asia kokonaisuudessaan on saanut aikaan - mikäli se oli tarpeen - on laaja tietoisuus siitä, että tämä planeetta, jolla asumme, on erittäin pieni ja että ihmiskunta kykenee hyvin teollisten käytäntöjensä välityksellä muuttamaan ympäristöämme. Jopa Yhdysvallat tunnustaa tämän nyt, vaikka se ei ole tuonut esiin mitään käytännön vaihtoehtoa Kioton pöytäkirjalle.
Tämän ongelman ratkaisemisessa on olemassa etuja tarjoavia lukuisia mahdollisuuksia käyttää käytäntöjemme muuttamiseksi ja ilmaston lämpenemisen vähentämiseksi kehitettävää tai kehitettyä tekniikkaa. Tämä tarjoaa suuria etuja yhteiskunnalle ja taloudellisia mahdollisuuksia niille, jotka omaksuvat johtavan roolin, mutta miksi me emme pysty tavoittelemaan tätä tehokkaammin? Yksi ongelma on suurpääoman edut - klassinen esimerkki on fossiilipolttoaineteollisuudet; toinen esimerkki on meidän kaikkien heikko poliittinen johtajuutemme - olemme kaikki vastuussa tästä. Me emme halua tehdä päätöksiä, joista äänestäjämme eivät lyhyellä aikavälillä pidä. Toivon näkeväni yhdenmukaistettua ympäristölainsäädäntöä Euroopan tasolla - tavoitteena ei niinkään ole kerätä enemmän rahaa, vaan muuttaa käytäntöjä ja ensisijaisia tavoitteita ja varmistaa, että teollisuus pystyy samaan aikaan kilpailemaan oikeudenmukaisesti.
Meillä on ollut ongelmia - olemme Isossa-Britanniassa ja muualla kohdanneet polttoaineveroon liittyviä ongelmia aina, kun poliitikot yrittävät todella soveltaa veroja, jotka hyödyttävät ympäristöä tällä tavalla. Merkillistä kuitenkin on Ison-Britannian tapauksessa, että yhdenmukaistettu polttoaineiden energiaverotus laskisi myös luultavasti verojamme.
Olen juuri palannut Kyproksesta - joka on yksi ehdokasvaltioista - jossa sain tietää, että siellä ei peritä polttoaineveroa bensiinin käytöstä ja että bensiiniä itse asiassa tuetaan. Joten kysymykseni komissiolle on seuraava: kun on kyse käytännön muodoista, kun itse asiassa käsittelemme Bonnissa saavutettua toivon mukaan myönteistä tulosta, miten neuvosto pyrkii yhdenmukaistettuun energiaverotukseen samalla, kun se käsittelee laajentumista, sillä kannattavan yhdenmukaistetun ympäristöverotuksen käyttöönotto vaikeuttaisi entisestään mahdollisuutta saavuttaa yksimielisyys.

De Roo
Arvoisa puhemies, kahtena viime vuonna maailmassa on otettu käyttöön enemmän tuulivoimaloita kuin ydinvoimaloita. Silti Bush ja Blair yrittävät herättää ydinenergiaa uudelleen henkiin.
Ryhmäni ja Euroopan parlamentin selvän enemmistön mielestä ydinenergia ei saa eikä voi olla osa ilmasto-ongelman ratkaisua eikä puhtaan kehityksen järjestelmääkään. Kaikista muista neuvoteltavista asioista, toistan, kaikista muista asioista vihreiden ryhmä on valmis hyväksymään Bonnissa kompromissin. Kompromissin tavoitteena on oltava Japanin saaminen mukaan. Täytyy harkita jopa korkeampaa vähennystavoitetta Euroopalle. Komissio julkaisi äskettäin tutkimuksen, josta käy ilmi, että edes kaksi kertaa nykyisen suuruinen vähennystavoite ei olisi meille taloudellisesti mikään ongelma. Euroopan on nyt ruvettava tosissaan tuumasta toimeen energiansäästön ja uusiutuvan energian suhteen.
Aurinkoenergian kehittäminen edelleen on elintärkeää, jotta myös maapallomme viimeiset kaksi miljardia ihmistä saisivat sähkön käyttöönsä. Jos kahden miljardin ihmisen sähkö tuotetaan fossiilisilla polttoaineilla, se merkitsee varmaa ilmastokuolemaa meille kaikille. Laihakin kompromissi Bonnissa on parempi ratkaisu kuin uusi epäonnistuminen. Montrealin sopimus vuonna1987 otsonikerroksen heikentymisen torjumisesta oli myös laiha kompromissi, mutta sopimusta on tiukennettu kuluneiden 14 vuoden aikana toistuvasti. Niin voi käydä Kioton pöytäkirjallekin.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, parlamenttihan on erittäin yksimielinen ilmastokysymyksiä koskevasta kannastaan, mikä on uskoakseni erittäin tärkeää. Meidän on käytettävä tätä yksimielisyyttä painostaaksemme mahdollisimman voimakkaasti niitä valtioita, jotka ratkaisevat nyt Kioton pöytäkirjan tulevaisuuden. Käytännössä on vaarana, että ilmastoneuvotteluissa tapahtuu eräänlainen romahdus, joka saattaa viedä kehitystä monta vuotta taaksepäin. Kaikkein pahinta on, että ne, jotka aiheuttavat romahduksen, etenkin Yhdysvallat, eivät tarjoa mitään vaihtoehtoa. Sen vuoksi on tehtävä kaikki mahdollinen, jotta pelastettavissa oleva saataisiin pelastetuksi.
Myös Euroopan unionilla on uskottavuusongelma. Aivan kuten aiemmatkin puhujat ovat sanoneet, monet jäsenvaltioistammekaan eivät nimittäin pysty täyttämään Kioton pöytäkirjan vaatimuksia. Tiedämme, että nämä vaatimukset eivät yksin ratkaise ilmastomuutoksiin liittyviä ongelmia. Ministerineuvoston kanssa käymämme neuvottelut, esimerkiksi polttolaitoksia ja kansallisia päästörajoja koskevien sovittelujen yhteydessä, osoittavat käytännössä sen, että tarvittavien päätösten tekemiseen ei ole valmiutta. Kun Göteborgissa oli tarkoitus päättää kestävän kehityksen strategiasta, päätöslauselmasta oli poistettu monet tärkeimmistä kohdista. EU:nkin uskottavuus tietenkin kasvaisi, jos osoittaisimme, että pystymme käytännössä selviämään asettamistamme vaatimuksista. Se olisi mielestäni tärkeää niiden kokousten kynnyksellä, joita käymme muiden valtioiden kanssa ratkaistaksemme Kioton pöytäkirjan tulevaisuuden.

Fitzsimons
Haluaisin ensinnäkin onnitella Jacksonia tämän suullisen kysymyksen esittämisestä. On jo mainittu, että ilmastonmuutoskonferenssi pidetään Bonnissa 16.-27. heinäkuuta 2001. Me tiedämme, että Yhdysvaltain hallitus ja Euroopan unioni eivät päässeet sopimukseen Alankomaissa ennen joulua kasvihuonekaasujen käytön vähentämistä koskevasta aikataulusta.
On myös erittäin selvää, että Yhdysvaltain hallitus on vetäytymässä Kioton sopimuksesta. Tämä on suuri pettymys. On olemassa selkeää ja kiistatonta tieteellistä näyttöä, joka osoittaa ilmastonmuutoksen vaikutukset. Yhdysvaltain ja Euroopan unionin hallitusten pitäisi toki pystyä olemaan yksimielisiä yhdestä aiheesta, eli yksinkertaisesti siitä, että kasvihuonekaasujen käyttö ohentaa otsonikerrosta, mikä johtaa merenpinnan kohoamiseen ja rannikon eroosion lisääntymiseen ja vaikuttaa saarialueiden elinympäristöön. Pyydän Bonnissa edustettuina olevia Euroopan hallituksia käyttämään tätä konferenssia mahdollisuutena kertoa Yhdysvalloille, että tämä ei ole riittävää ja että Kioton sopimuksen kaikki määräykset on pantava täytäntöön: pelkästään sopimuksen mukaan Yhdysvaltain hallituksen olisi vähennettävä päästöjä noin kolmanneksella vuoteen 2012 mennessä.

Blokland
Arvoisa puhemies, Kioton pöytäkirjan puolesta äänestäminen merkitsisi Yhdysvaltojen senaatissa poliittista itsemurhaa; tämä kävi ilmi viime vuonna videokonferenssissa muutamien amerikkalaisten senaatin jäsenten kanssa. Nyt Yhdysvaltojen uusi presidentti Bush on hylännyt Kioton pöytäkirjan. Tätä voidaan hyvällä syyllä kutsua suureksi häpeäksi. Toisaalta tämä Yhdysvaltain presidentti ainakin sanoo suoraan, mitä Yhdysvalloissa ajatellaan Kioton pöytäkirjasta.
Valitettavasti tästä seuraa, että Japanissakin herää kysymys, halutaanko pöytäkirjaa ratifioida. Viime viikolla Japanin pääministeri Junichiro Koizumi sanoi, ettei hän aio jatkaa prosessia, ellei Yhdysvallat ole mukana. On kuitenkin muistettava, että Euroopan unionin maatkaan eivät ole ratifioineet tai toteuttaneet Kioton pöytäkirjaa. Hiilidioksidipäästöt ovat tosin laskeneet selvästi Luxemburgissa, Saksassa ja Isossa-Britanniassa, mutta ne ovat nousseet huomattavasti Espanjassa, Portugalissa ja Irlannissa. Maailman luonnonsäätiön ennusteen mukaan hiilidioksidipäästöt nousevat Euroopan unionissa kaikkiaan kahdeksan prosenttia sen sijasta, että ne laskisivat Kioton pöytäkirjan mukaiset kahdeksan prosenttia.
Lisäksi on varsin epäjohdonmukaista, että Euroopan unioni syyttää Yhdysvaltoja siitä, ettei maa halua tehdä mitään hiilidioksidipäästöjen torjumiseksi, jos Euroopan unioni ei ole valmis typpioksidien päästöjen lisävähennyksiin. Yhdysvalloissa typpioksidien päästönormit ovat jo vuonna 2003 tiukemmat kuin ne, jotka ympäristöministerit aikovat suuria polttolaitoksia koskevassa direktiivissä saattaa voimaan vuonna 2018.
Vaarana on, että Kioton pöytäkirjan epäonnistumista käytetään tekosyynä toimettomuudelle. Ilmastonmuutoksen uhka on yhä olemassa, samoin tavoite sen torjumisesta, oli Kioton pöytäkirjaa olemassa tai ei.
EU ei siis saa seurata Yhdysvaltojen tai Japanin esimerkkiä, vaan sen on torjuttava ilmastonmuutosta aloittamalla energian säästäminen, tehostamalla energian käyttöä mm. kytkemällä lämpö ja sähkö toisiinsa ja kehittämällä tuuli- ja aurinkoenergiaa. Näissä asioissa Yhdysvaltojen ja Japanin kanssa solmittavien sopimustenkin täytyy olla mahdollisia. Lisäksi meidän on oltava avoimia päästökaupoin toteutettavan osuuden laajentamiselle. Jos pystymme näillä keinoilla saamaan Yhdysvallat takaisin neuvottelupöytään, emme varmastikaan saa jättää niitä käyttämättä.
Lopuksi: emme saa enää laiminlyödä kolmannen maailman valtioiden osuutta, koska energiankulutus kasvaa tulevaisuudessa sielläkin huomattavasti.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, nyt, kun Euroopan unioni on pettynyt ja vieroksuu Yhdysvaltojen suhteutumista Kioton sitoumusten noudattamiseen, Euroopan parlamentin on eittämättä vahvistettava ja lujitettava yksiselitteisesti sitoumustaan, joka koskee hiilidioksidipäästöjen vähentämistä pöytäkirjassa esitettyjen toimien ratifioinnin avulla. Sen jälkeen, kun vuonna 1997 sovittiin kansainvälisestä strategiasta saastuttavien päästöjen vähentämiseksi, emme voi hyväksyä, että polttopistettä muutettaisiin niin jyrkästi ja merkittävästi tässä tilanteessa, jossa yritetään tieteellisen pintasilauksen saaneiden perusteiden varjolla viivyttää konkreettisten toimien tehokkuutta ja voimaa.
Uskon sitä paitsi, että tämä päätöslauselmaesitys on Euroopan parlamentin jäsenvaltioihin kohdistama tarpeellinen ele, ikään kuin ilmaus siitä poliittisesta tahdosta, joka pitää uudistaa kaikissa niissä ilmastonmuutoksen torjumiseksi ja pöytäkirjan ratifioimista varten tarvittavien menettelyjen ajantasaistamisen tehostamiseksi.
Bonnissa piakkoin järjestettävässä ilmastohuippukokouksessa jäsenvaltioiden täytyy antaa vastaus tärkeisiin Haagissa ratkaisematta jääneisiin kysymyksiin. Minusta on välttämätöntä, että ainakin parlamentin valtuuskunnan johtaja tai "varajohtaja" hyväksytään Euroopan unionin neuvottelutyöryhmän jäseneksi. Sen tähden, ja jotta muiden maiden kanssa käytävissä neuvotteluissa pöytäkirjan ratifioimiseksi nopeasti voitaisiin siirtyä yksi askel eteenpäin, on hyvin tärkeää, että parlamentissa tuetaan yksimielisesti nyt käsiteltävää ehdotusta, jossa uudistetaan, kuten sanoin, Euroopan unionin halu kansainväliseen johtajuuteen ympäristöasioissa ja joka on jäsenvaltioihin kohdistuva ele, jotta ne eivät unohtaisi panna kansallisesti täytäntöön pöytäkirjan vahvistamiseksi tarvittavia toimia eivätkä viivyttelisi siinä.

Van Brempt
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissio, hyvät parlamentin jäsenet, tämä asia on todettu täällä jo monta kertaa, mutta se ei tee siitä vähemmän tärkeää. Täällä vallitsee vasemmalta oikealle suuri yksimielisyys tästä asiakirjasta, ja sitä asiakirjaa teidän on tuettava tulevissa neuvotteluissa Bonnissa.
Ja enemmänkin: monissa Euroopan unionin asioissa meidän on toimittava vastoin julkista mielipidettä, mutta tässä keskustelussa meillä on takanamme kansalaisten ylivoimaisen enemmistön tuki; kansalaiset rohkaisevat hallituksia etenemään Kioton prosessissa.
Se tarkoittaa, että meidän on Bonnin konferenssin aattona ehdotettava monia toimia sekä itse konferenssissa että yhteisöä ja kansallisvaltioita ajatellen. Tämä on sanottu jo monta kertaa. Me, Eurooppa, voimme ja meidän täytyy näytellä tässä keskustelussa maailmanluokan toimijan osaa, mikä on meille epäilemättä kunniaksi, ja se on tietysti kovin suuri häpeä muille, mukaan lukien Bushille ja hänen hallinnolleen.
Meidän täytyy yrittää taivuttaa muutkin puolellemme, se meidän on ilman muuta tehtävä, mutta ei niin, että jo tehdyt sopimukset joutuvat horjuvalle pohjalle. Jos pöytäkirjaan hyväksytään kuuman ilman rajoittamaton kauppa tai hiilinielujen rajoittamaton hyödyntäminen, ilmastovaikutus jää rajalliseksi.
Haluan lisätä vielä yhden näkökulman keskusteluun. Minusta me emme saa olla liian itsetyytyväisiä. Mekään emme ole vielä ratifioineet sopimusta eikä meilläkään ole vielä valmiina selkeitä, käytännönläheisiä toimintasuunnitelmia. Pyydänkin kovasti puheenjohtajavaltio Belgiaa pureutumaan tähän ongelmaan. Missä muodossa käymme päästöistämme kauppaa? Voivatko kauppaa käydä vain valtiot keskenään, vai myös yritykset? Miten eri alojen välistä kauppaa säännellään? Vielä: mikä on kansallisten toimintasuunnitelmien tilanne? Mitä niille tehdään ja lisäksi: onko tähän jo varattu rahoitusta? Pyydän siis puheenjohtajavaltio Belgiaa ryhtymään tässä asiassa käytännön toimiin myös seuraavien kuukausien kuluessa.

Tannock
Vaikka jotkut skeptikot yhä epäilevät ilmaston lämpenemisen ilmiötä, kukaan ei voi kyseenalaistaa EU:n ja Yhdysvaltojen välisten suhteiden viilenemistä jälkimmäisen kieltäydyttyä suosittelemasta Kioton pöytäkirjan ratifiointia. Kansainvälinen ilmastonmuutoskonferenssi ei epäile ilmaston lämpenemistä ja sitä, että kasvihuonekaasut, etenkin CO2-päästöt, ovat tämän pääaiheuttajia. Jopa presidentti Bushia neuvova Yhdysvaltojen kansallinen tiedeakatemia, US National Academy of Sciences, yhtyy pitkälti tähän tulokseen. EU on nyt päättänyt selviytyä yksin, mutta suurin roisto, Yhdysvallat, jossa asuu 4 prosenttia maailman väestöstä ja joka aiheuttaa 25 prosenttia maailman päästöistä, ei vieläkään suostu tekemään yhteistyötä.
Valitettavasti tähän mennessä ainoastaan Romania on ratifioinut pöytäkirjan. Japani ja Kanada alkavat nyt epäröidä, koska Yhdysvallat ei ole mukana. Omassa maassani Yhdistyneessä kuningaskunnassa valitsimme konservatiivihallituksen aikana kaasun, sillä luonnonkaasu tuottaa paljon vähemmän CO2:ta kuin hiili. Tämän jälkeen uusi työväenpuolueen muodostama hallitus muutti nopeasti suuntaa, sillä se oli innokas säilyttämään kaivosteollisuuden työpaikat. Onneksi Yhdistynyt kuningaskunta pystyy yhä täyttämään Kiotossa antamansa sitoumukset.
Olemme jo havainneet vuoristoilla sijaitsevissa Euroopan talvilomakeskuksissa nousevan lumirajan vaikutukset, mutta pitkän aikavälin vaikutukset ovat paljon pelottavampia. Jossakin vaiheessa ilmenee lämpötilan epävakaisuutta koskeva vaara, kun napajäätikkö sulaa, heijastaa vähemmän auringonpaistetta ja aiheuttaa äkillisen ilmakehän lämpenemisen. Tämä voi aiheuttaa maapallolla tulvia ja muita ilmastonmuutoksia, jotka puolestaan aiheuttavat taloudellista tuhoa sekä valtavia muuttopaineita ihmisille puhumattakaan mahdollisista vesivaroista käytävistä sodista.
Mikä on ratkaisu? Uskon, että kaikkien valtioiden on hyväksyttävä kestävän talouskehityksen politiikka ja investoitava uusiutuviin energialähteisiin. Tämä tarkoittaa myös kiistanalaisen ydinvoimakeskustelun uudelleen avaamista, jota kannatan. Meidän on myös harkittava markkinapohjaisten mekanismien käyttöä, kuten päästölupien kauppaa. Kiotossa asetettu tavoite vähentää kasvihuonekaasuja viidellä prosentilla vuoteen 2010 mennessä verrattuna vuoden 1990 tasoihin ei ehkä ole riittävän suuri. Meidän on ehkä tarkasteltava uudestaan hiilinieluja. Uskon, että Yhdysvaltojen on harkittava uudestaan kantaansa, ja sen on esitettävä Bonnissa joitakin todella hyviä ehdotuksia. Onnittelen kollegaani Jacksonia hänen jatkuvasta mielenkiinnostaan tätä ihmiskunnan tulevaisuuden kannalta niin tärkeää aihetta kohtaan.

Corbey
Arvoisa puhemies, maailma tarvitsee voimakasta poliittista signaalia. Kioto ei saa jäädä pelkäksi tyhjäksi lupaukseksi. Maailman vakuuttamiseen tarvitaan nyt poliittista johtajuutta. Meidän on silloin osoitettava, että olemme joustavia.
Ensinnäkin Yhdysvalloista ja Japanista. Meidän on lakattava korostamasta kansallisia toimia. Meidän on pyrittävä lähestymään nieluongelmaa tieteelliseltä pohjalta.
Toiseksi kehitysmaista. Ilmastonmuutoksilla on suuria vaikutuksia kehitysmaissa. Bangladeshissa, Intiassa, Indonesiassa ja saarivaltioissa seuraukset tuntuvat. Tarvitaan kipeästi suurpiirteistä näkemystä kehitysmaiden kohdalla ja rahastoa, joka mahdollistaa muutokset.
Meidän on otettava huomioon, että jos Yhdysvallat ei ole mukana, kehitysmaiden mukanaoloon kannustava tekijä oikeastaan poistuu, sillä juuri Yhdysvallat halusi toteuttaa suuren osan velvoitteistaan oman maan ulkopuolella.
Euroopan unionin on nyt otettava tuo rooli ja tehtävä enemmän kehitysmaiden hyväksi. Tietenkin kehitysmaatkin on ajan mittaan otettava mukaan hiilidioksidin vähentämisen järjestelmään, mutta tasa-arvoisten päästöoikeuksien pohjalta.
Kolmanneksi meidän on luvattava itsellemme, että toteutamme kansalliset toimet, emmekä edistä ydinenergian käyttöä. Meidän on nyt nopeasti saatettava alkuun uskottava ja luotettava päästöoikeuksien kaupan järjestelmä; lisäksi meidän on määriteltävä Euroopalle tutkimussuunnitelma, jonka avulla siirtyminen vähäisen hiilidioksidin talouteen tulee mahdolliseksi.
Arvoisa puhemies, EU:n valtuuskunta ei näyttänyt parhaimpia puoliaan Haagissa. Päättämättömyys ja erimielisyydet aiheuttivat osaltaan Haagin epäonnistumisen. Parlamentin jäsenet voivat vaikuttaa asiaan, jos heidän annetaan olla tarkkailijoina mukana valtuuskunnan neuvotteluissa. Haagissa lauloimme pelkästään kulisseissa, niin kuin neuvoston puheenjohtaja asian ilmaisi, ja valitimme, mutta ei se mitään auttanut. Siksi haluamme nyt, että meidän sallitaan olla mukana valtuuskunnassa tarkkailijoina, ja meistä se voi vahvistaa Euroopan unionin sisäistä yhtenäisyyttä.

Korhola
Arvoisa puhemies, politiikassa on suuri kiusaus pitää kaikkia asioita neuvottelukysymyksinä, joista voidaan sopia ihmisten kesken. Jotta muistaisimme, minkä kanssa olemme tekemisissä, kertaan muutamia tosiasioita ilmaston lämpenemistä koskien. Huomautan, että asialle on jo nyt riittävää tieteellistä näyttöä, ilmaston lämpeneminen on kylmä tosiasia. Meillä on neuvotteluissa mukana yksi osapuoli, luonto, joka ei tee kompromisseja, se vain on.
Uusimmat aikasarjat meriveden lämpötiloista kertovat samaa, mitä ilman lämpötiloista on tiedetty kauan. Meret ovat lämmenneet 0,6 astetta viimeisen sadan vuoden aikana ja trendi on kiihtyvä. Keskilämpötilaksi tämä muutos on hyvin suuri. Vuoristojäätiköt ovat sulamassa, 85 prosenttia niistä vetäytyy kiivasta tahtia, pahimmillaan useita kymmeniä metrejä vuodessa. Andien lakijäätiköt uhkaavat hävitä kokonaan. Jäämeren jääpeite on supistunut 25 prosenttia viimeisen kolmen vuoden aikana. Ikirouta pohjoisilla manneralueilla sulaa voimakkaasti, erityisesti Keski-Siperiassa ja Alaskassa. Tällä on laajamittaiset vaikutukset myös luonnonvarojen hyödyntämiseen noilla seuduilla.
Jos sallimme lämpenemisen jatkuvan, pelätty Luoteis-Eurooppaa koskeva pahin skenaario voi tapahtua: lämpeneminen voi kääntää Pohjois-Atlantin merivirrat siten, että ilmasto Pohjois-Fennoskandiassa muuttuu päinvastoin jäätäväksi, tämäkin lämpenemisen seurauksena. Jäätiköiden sulaessa niin sanottu Atlantin pumppu lakkaa toimimasta ja tropiikista tuleva lämmin Golf-virta ja sen jatke, Pohjois-Atlantin virta, tyrehtyy. Seurauksena voi olla koko Luoteis-Euroopan viileneminen, joka paleo-oseonografisen tiedon perusteella voi tapahtua katastrofaalisen äkillisesti.
Samat tosiasiat tulevat vastaan joka suunnalla. Äskettäin myös Punainen Risti vahvisti sen, minkä myös muut avustusjärjestöt ovat sanoneet: kokemus lisääntyneistä luonnonkatastrofeista osoittaa, että muutos voidaan laittaa ilmaston lämpenemisen tiliin. Jollemme toimi ja painosta myös muita toimimaan nopeasti, nämä uutiset lisääntyvät eksponentiaalisesti. Bonnissa on pakko onnistua.

Lund
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää jäsen Jacksonia tähän tänään käytävään keskusteluun johtaneesta aloitteesta. Mielestäni ilmastonmuutokset ovat yksi parhaiten dokumentoiduista ympäristöongelmista, joita meillä ylipäänsä on, ja ne ovat samalla suurin uhka, joka koskee ympäristöä ja tulevia sukupolvia täällä maapallolla. Sen vuoksi on tietenkin täysin vastuutonta, että Yhdysvaltain hallitus torjui Kioton pöytäkirjan. Meidän on mielestäni todettava, että presidentti Bush ja hänen hallituksensa ovat osoittautuneet juuri niin alkukantaisiksi ja populistisiksi kuin pelkäsimmekin. Yhdysvaltojen ottaman kannan pitää tietenkin vain merkitä sitä, että Eurooppa ottaa enemmän vastuuta maailmanlaajuisesta ympäristön kehittämisestä, mitä jäsen Da Silvakin käsitteli. Meidän on Haagin konferenssissa pidettävä kiinni Kioton pöytäkirjasta. Meidän on huolehdittava, että jäsenvaltiot ja EU ratifioivat pöytäkirjan ensimmäisinä, jotta se voisi tulla voimaan ensi vuonna, ja tässä asiassa meidän on tietenkin pyrittävä siihen, että Japani pitää kiinni tästä ratkaisusta.
Haluaisin jäsen Van Bremptin tavoin varoittaa hyväksymästä liian huonoa sovittelutulosta, liian huonoa sopimusta Yhdysvaltojen kanssa. Kokemus on kerta toisensa jälkeen osoittanut, että kun Yhdysvallat on mielestämme solmimassa omalta kannaltaan erittäin huonoa sopimusta, se luopuu kuitenkin sopimuksesta siinä vaiheessa, kun se pitäisi toteuttaa. Euroopassa meidän on päinvastoin huolehdittava, että toteutamme tehokkaasti ilmastonmuutosohjelman. Kuten monet ovat todenneet, meillä on myös Euroopassa ongelmia, muun muassa liikennealan kehitys on tällä hetkellä selkeästi kielteinen. Meidän on tehtävä töitä, jotta Yhdysvallat ei saavuttaisi tulevaisuudessa meitä parempaa kilpailuasemaa sen vastuuttomuuden ansiosta, jota se on tähän asti osoittanut. Toivon, että Bonnin konferenssi olisi kuitenkin ratkaiseva askel, jonka avulla voisimme selvitä siitä suunnattomasta haasteesta, jonka edessä me kaikki olemme.

Liese
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ilmastokatastrofin ehkäiseminen on tämän hetken tärkein ympäristöpolitiikan haaste, uskallan jopa sanoa, että se on ehkä tärkein haaste ylipäänsä muillakin politiikan aloilla. Bonnissa on siksi nyt paljon pelissä. Sen vuoksi on tärkeää, että Euroopan unionilla on yhteinen toimintalinja, ja kehotankin myös neuvostoa ja komissiota ottamaan parlamentin valtuuskunnan mukaan toimintaansa ja antamaan ainakin valtuuskuntamme johtajalle luvan osallistua EU-koordinaatioon, sillä tukisimme mielellämme neuvoston ja komission kantaa. Se edellyttää tietenkin, että meille tiedotetaan asioista yksityiskohtaisesti.
Yhdysvaltain kanta on tietenkin suurin ongelma. Se on todettu jo moneen kertaan. Ei riitä, että tuomitsemme vain yksimielisesti Yhdysvaltain asenteen. Kun kauniit sanat ja kehotukset eivät juurikaan auttaneet, meidän on nyt pohdittava, miten voimme käytännössä painostaa Yhdysvaltoja vieläkin voimakkaammin. Euroopan unionin olisi tehtävä ilmastonsuojelusta ja Kioton sopimuksesta Yhdysvaltain-suhteiden tärkein painopistealue. Meillä on monenlaisia mielipiteitä Yhdysvaltain hallituksesta ja kongressin jäsenistä, mutta tämä ilmastoasia on suurin ongelma, ja sen pitäisi olla kaikille selvää. Olin siksi hieman pettynyt, kun Göteborgin huippukokouksen jälkeen vain todettiin, että olemme ilmastokysymyksestä eri mieltä, ja asia jätettiin sikseen. EU:n on tehtävä yksi asia selväksi: voimme sivuuttaa muut asiat, vaikka olisimmekin niistä eri mieltä, mutta tällä asialla on EU:ssa ensisijainen merkitys. Meidän olisi ehkä suostuttava jopa myönnytyksiin muilla aloilla, jotta pystyisimme toteuttamaan tämän ensisijaisen tavoitteemme.
Jos amerikkalaiset ovat lopulta valmiita ratifioimaan Kioton pöytäkirjan ja tekemään Bonnissa yhteistyötä myös käytännössä, meidän pitäisi olla joustavia, emmekä saisi edustaa esimerkiksi ydinenergiaan liittyvissä asioissa pelkkiä EU:n näkemyksiä, vaan meidän on tehtävä myös kompromisseja. Edellytyksenä kuitenkin on, että amerikkalaiset ylipäänsä sitoutuvat ratifioimaan Kioton pöytäkirjan ja lähtemään mukaan ilmastonsuojeluprosessiin myönteisessä hengessä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, hyvä jäsen Liese. Hyvät jäsenet, neuvoston ja komission puheenjohtajat ovat ilmoittaneet minulle, mielestäni sangen hyvin perustein, että he tuntevat viisastuneensa puheenvuoroistanne.
Keskustelun päätteeksi olen ottanut vastaan yhden työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisen päätöslauselmaesityksen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0329/2001).
Meillä on käytettävissämme vain 40 minuuttia. Minun on päästävä kanssanne yhteisymmärrykseen tämän kyselytunnin ajankäytöstä, sillä muuten syntyy mahdoton tilanne. Jos kysymysluettelon alkupäässä olevat puhuvat pitkään, muut joutuvat luopumaan puheoikeudestaan.
Käsittelemme aluksi kymmentä kysymystä, joihin neuvoston puheenjohtaja vastaa samalla kertaa. Huomaatte varmaan, että mikäli päätyisimme lisäkysymyksiin, kysymyksiä olisi pian 30, jolloin aikaa ei jäisi edes puheenvuoron käyttämiseen.
Siksi aionkin soveltaa työjärjestyksen 19 artiklaa, jossa puhemies valtuutetaan järjestämään keskustelu poikkeustilanteissa. Mikäli teidän täytyy, voitte puhua minuutin sijasta puolitoista minuuttia. Pyydän kuitenkin, että kaikki teistä eivät pyydä minulta puheenvuoroa kolmeen kertaan niihin liittyvine vastauksineen. Arvoisat kollegat, tähän ette voi sanoa ei. Se on täysin järkeenkäypää ja tarpeellista.

MacCormick
Kuulin päätöksenne, mutta työjärjestyksen liitteessä II sanotaan, että jokainen jäsen voi esittää kysymystä koskevan lisäkysymyksen. Olemme olleet tarkkoja. Saamme yhden vastauksen, mutta meidän jokaisen tulisi voida esittää lisäkysymys.

Puhemies
Olen toki samaa mieltä, mutta 19 artiklassa puhutaan tämän päivän kaltaisista poikkeuksellisista tilanteista. On siis tarpeen soveltaa työjärjestystä järkeenkäyvästi.
Jos jatkatte työjärjestyspuheenvuorojen esittämistä, edes kymmenen ensimmäistä kysyjää ei voi esittää kysymystä tai saada siihen vastausta.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, haluaisin ainoastaan ehdottaa järjellistä ratkaisua ongelmaan. Minusta meillä on todellakin oikeus vastata neuvoston puheenjohtajan puheenvuoroon, minkä jälkeen meillä kaikilla pitäisi olla oikeus yhteen lisäkysymykseen. Arvoisa puhemies, ehdottaisin, että me kaikki saisimme oikeuden lyhyeen toiseen puheenvuoroon, jolla korvattaisiin tuo mahdollinen lisäkysymys, johon meillä on oikeus. Keskustelusta tulee lyhyt, mutta säilytämme työjärjestyksen mukaiset oikeutemme.

Puhemies
Osoitan joustavuutta jopa 19 artiklaa soveltamalla. Voitte siis esittää minuutin pituisen vastakysymyksen ja lisäkysymyksen, jonka kukin teistä voi esittää enintään kerran. Puolen minuutin kuluttua puheenne keskeytetään.
Tämä on lopullinen tulkintani 19 artiklasta.

Puhemies
Kysymyksiä 110 käsitellään yhdessä, koska ne käsittelevät samaa aihetta.

Nelly Maes
Kysymys nro 1 (H-0516/01):
Aihe: Laekenin julistus Nizzan Eurooppa-neuvosto hyväksyi joulukuussa 2000 julistuksen unionin tulevaisuudesta. Siinä kehotetaan laajaan ja syvälliseen keskusteluun. Jäsenvaltioiden lisäksi myös ehdokasvaltioiden, kansallisten parlamenttien, Euroopan parlamentin ja laajakantaisen julkisen yleisön tulee osallistua tähän keskusteluun. Epäoikeudenmukaisesti ja täysin ristiriidassa läheisyysperiaatteen kanssa Eurooppa-neuvosto ohitti valtioiden perustuslaissa määriteltyjen alueiden demokraattisen lisäarvon.
Vähän aikaa sitten Belgian ulkoministeri Louis Michel toisti aikeensa "antaa Euroopan parlamentin jäsenten olla tulevaisuudessa myös Belgian parlamentin jäseniä". On mieluista kuulla ministeri Michelin puhuvan parlamenttiedustajien osallistumisasteen laajentamisesta, erityisesti jos kyse on myös kunnallisista ja alueellisista edustajista. Aikooko neuvosto ottaa valtioiden perustuslaissa määritellyt alueet mukaan Euroopan tulevaisuuden suunnitteluun, kun otetaan huomioon läheisyysperiaate?

Pere Esteve
Kysymys nro 2 (H-0518/01):
Aihe: Laekenin julistus Koska valtiota pienempien yksiköiden osallistuminen EU:n päätöksentekoon on yhä tärkeämpää, ja ne itse sitä myös vaativat, pääasiassa Laekenin huippukokoukseen liittyvän laaja-alaisen, unionin tulevaisuutta koskevan keskustelun pitäisi antaa myös institutionaalisia vastauksia perustuslaillisten alueiden (valtiota alemmat tahot, joilla on itsenäinen, valtion perustuslaissa taattu lainsäädäntövalta) osallistumisesta lainsäädäntöön ja oikeuskysymyksiin liittyvään työhön kehitettäessä, toteutettaessa, valvottaessa ja arvioitaessa EU:n politiikkoja.
Aikooko neuvosto ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin perussopimusten (EY:n perustamissopimuksen viidennen osan 4 jakso) uudistamiseksi, jotta edellä mainituilla alueilla olisi jäsenvaltioiden tavoin oikeus vedota suoraan tuomioistuimeen, kun niiden valtaoikeuksia loukataan?

Gorka Knörr Borrás
Kysymys nro 3 (H-0520/01):
Aihe: Laekenin julistus Belgian puheenjohtajakaudella aiotaan hyväksyä Laekenin julistus EU:n tulevaisuudesta. Eräät jäsenvaltiot, kuten Saksa, Itävalta, Belgia ja Iso-Britannia ovat ottaneet käyttöön järjestelmiä, joiden avulla niiden alueet tai osavaltiot voivat osallistua neuvoston toimintaan. Espanjan itsehallinnollisilla alueilla, Saksan ja Itävallan osavaltioilla ja Belgian alueilla on laajat valtaoikeudet ja yhteisön päätökset vaikuttavat moniin näistä valtaoikeuksista. Tukeeko neuvosto sitä, että alueille voitaisiin vahvistaa suora edustus neuvostossa?

Bart Staes
Kysymys nro 4 (H-0522/01):
Aihe: Laekenin julistus Lauantaina 15. joulukuuta 2001 annettavalla Laekenin julistuksella Belgian liittovaltio haluaa kantaa kortensa Euroopan unionin tulevaisuudesta käytävään keskusteluun. Tässä mielessä on ilahduttavaa todeta erityisesti pääministeri Guy Verhofstadtin myönteinen suhtautuminen seitsemän perustuslaillisen alueen yhteisesti antamaan poliittiseen julkilausumaan. Toukokuun lopulla hän nimittäin tapasi Katalonian, Salzburgin, Skotlannin, Flanderin ja Wallonian ministeripresidentit sekä Baijerin ja Nordrhein-Westfalenin Eurooppa-ministerit, jotka vaativat perustuslaillisesti tunnustettujen alueiden painoarvon vahvistamista Euroopan unionissa.
Kannattaako neuvosto, että perustuslaillisten alueiden osallistumista Euroopan tulevaisuuden muotoilemiseen on laajennettava ja se on kirjattava sopimuksiin, ottaen huomioon demokraattisen lisäarvon, jonka alueet tuovat unionin rakentamiseen? Jos vastaus on kielteinen, miksi neuvosto vastustaa kyseisten alueiden vaikutusvallan kasvattamista tulevaisuuden Euroopan rakentamista koskevassa hankkeessa ja sen kirjaamista sopimuksiin?

Neil MacCormick
Kysymys nro 5 (H-0524/01):
Aihe: Laekenin julistus Nizzan sopimuksen liite IV sisältää julistuksen, jossa vaaditaan perusteellista ja laaja-alaista keskustelua Euroopan unionin tulevasta kehittämisestä. Hallitustenvälisessä konferenssissa myös todettiin, että on tarpeen lisätä ja seurata Euroopan unionin ja sen toimielinten demokraattista legitiimiyttä ja avoimuutta. Tämä mahdollistaa yleissopimuksen, jossa ovat mukana kansallisten parlamenttien, Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajat. Toissijaisuuden periaatteen vastaisesti valtioiden perustuslaeissa tunnustettuihin alueisiin ei viitattu.
Aikooko neuvosto - noudattaen toissijaisuuden demokraattista periaatetta - ottaa kaikkien valtioiden perustuslaeissa tunnustettujen alueiden parlamentit mukaan, kun se valitsee yleissopimuksen muodon?

Jillian Evans
Kysymys nro 6 (H-0525/01):
Aihe: Laekenin julistus Nizzan sopimuksen liitteen IV julistuksen mukaan keskustelussa EU:n tulevasta kehityksestä tulisi kiinnittää huomiota muun muassa seuraavaan kysymykseen: Kuinka Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden välinen toimivallan jako voidaan tarkentaa toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ja kuinka sen noudattamista voidaan valvoa? Nykyinen Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa esitetty ajatus toissijaisuudesta tulkitaan yleensä siten, että se koskee ainoastaan unionin ja jäsenvaltioiden välisiä suhteita. Tätä tulkintaa on laajennettava, kuten Euroopan parlamentin 26. lokakuuta 2000 antamassa säädöskäytännön parantamista koskevassa päätöslauselmassa esitetään.
Ehdotetaanko Laekenin julistuksessa, että perustamissopimuksia muutetaan siten, että niissä erityisesti tunnustetaan jäsenvaltioiden sisäisten poliittisten yksiköiden poliittinen ja lainsäädännöllinen valta ja sen suhde Euroopan unionin toimielinten täytäntöönpano-, lainsäädäntö- ja tuomiovaltaan sekä kunnioitetaan sitä?

Eurig Wyn
Kysymys nro 7 (H-0526/01):
Aihe: Laekenin julistus Nizzan sopimuksen liite IV sisältää julistuksen, jossa vaaditaan perusteellista ja laaja-alaista keskustelua Euroopan unionin tulevasta kehittämisestä. Siinä todettiin, että on tarpeen lisätä ja seurata Euroopan unionin ja sen toimielinten demokraattista legitiimiyttä ja avoimuutta. Belgian puheenjohtajuuskausi päättyy joulukuussa 2001 tähän keskusteluun kantaa ottavalla Laekenin julistuksella.
Todetaanko Laekenin julistuksessa, että Euroopan unionin päätöksentekomenettelyn edelleen demokratisoiminen vaatii radikaalia uudistusta, jossa lainsäädäntövalta kuuluisi kahdelle kamarille, Euroopan parlamentille ja uudistetulle neuvostolle, joka omaksuisi joitakin nykyisen alueiden komitean piirteitä, mikä lisäisi valtioiden perustuslaeissa tunnustettujen alueiden merkitystä?

Carlos Bautista Ojeda
Kysymys nro 8 (H-0560/01):
Aihe: Laekenin julistus Nizzan sopimuksen liite IV sisältää julistuksen, jossa vaaditaan perusteellista ja laaja-alaista keskustelua Euroopan unionin tulevasta kehittämisestä. Kesäkuun 2001 Göteborgin kokouksen katsauksensa mukaisesti Eurooppa-neuvosto sopii Laekenin kokouksessa joulukuussa 2001 aloitteista, joiden avulla tätä toimintaa voitaisiin jatkaa. Julistuksen mukaan muun muassa seuraavaa kysymystä tulisi käsitellä: Kuinka Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden välinen toimivallan jako voidaan tarkentaa toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ja kuinka sen noudattamista voidaan valvoa?
Aikooko neuvosto - noudattaen toissijaisuuden periaatetta - kunnioittaa valtioiden perustuslaeissa tunnustettujen alueiden toimivaltaa? Miten neuvosto aikoo osoittaa ja valvoa alueiden toimivallan kunnioittamista?

Josu Ortuondo Larrea
Kysymys nro 9 (H-0531/01):
Aihe: Amsterdamin sopimuksen päätösasiakirjaan liitetty julistus N:o 54 toissijaisuudesta Amsterdamin sopimuksen päätösasiakirjaan sisältyy julistus N:o 54 toissijaisuudesta, jonka mukaan "Saksan, Itävallan ja Belgian hallitukset pitävät itsestään selvänä, että Euroopan yhteisön toiminta koskee toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden lisäksi myös niiden alueita siltä osin kuin niillä on omaa, kansallisen valtiosäännön mukaista lainsäädäntävaltaa". Lisäksi Nizzan sopimukseen liitetyn, unionin tulevaisuutta koskevan julistuksen N:o 23 3 kohdassa todetaan, että "vuonna 2001 puheenjohtajavaltiot Ruotsi ja Belgia edistävät yhteistyössä komission ja Euroopan parlamentin kanssa laaja-alaista keskustelua kaikkien asianosaisten eli kansallisten kansanedustuslaitosten ja kaikkien julkista mielipidettä edustavien tahojen, poliittisten piirien, talouselämän ja yliopisto- ja tiedemaailman sekä kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa". Saman julistuksen 4 kohdan mukaan "Göteborgissa kesäkuussa 2001 kokoontuvan Eurooppa-neuvoston saatua selvityksen asiasta, Eurooppa-neuvosto antaa Laekenissa Brysselissä joulukuussa 2001 pidettävässä kokouksessaan julistuksen prosessin jatkon kannalta tarpeellisista aloitteista".
Miten puheenjohtajavaltio Belgia aikoo huomioida Amsterdamin sopimukseen liitetyn julistuksen N:o 54 toissijaisuudesta ja yksinomaista toimivaltaa hallussaan pitävistä alueista? Miten puheenjohtajavaltio Belgian mielestä olisi ratkaistava mahdolliset konfliktit, jotka aiheutuvat Euroopan unionin päätöksistä, joissa puututaan alueiden yksinomaiseen toimivaltaan? Eikö olisi oikein, että yhteisöjen tuomioistuimella olisi valtuudet antaa lausuntonsa näiden perustuslaillisten alueiden mahdollisesti esittämistä kanteista ja että alueet oikeutettaisiin perussopimuksissa puolustamaan etujaan yhteisöjen lainkäyttöoikeuteen nähden?

Camilo Nogueira Román
Kysymys nro 10 (H-0547/01):
Aihe: Valtioiden perustuslaissa tunnustettujen alueiden ja kansallisten ryhmien poliittisen ja lainsäädännöllisen toimivallan tunnustaminen Mitä ehdotuksia neuvosto aikoo esittää sen varmistamiseksi, että suunnitellussa vuoden 2004 perustamissopimusten uudistamisessa tunnustetaan jäsenvaltioiden sisäisten yksiköiden (kansalliset ryhmät, liittovaltiot, autonomiat, valtion perustuslaissa tunnustetut alueet) poliittinen ja lainsäädännöllinen valta suhteessa Euroopan unionin toimielinten toimeenpano-, lainsäädäntö- ja tuomiovaltaan sekä kunnioitetaan sitä?

Neyts-Uytebroeck
. (NL) Jäsenvaltioiden hallitusten edustajien konferenssi toivoi Nizzan sopimukseen liitetyssä julistuksessa, että Euroopan unionin tulevaisuudesta käytäisiin laaja-alaisempaa ja myös perusteellisempaa keskustelua sen valmisteluprosessin ensimmäisenä vaiheena, joka johtaa hallitustenvälisen konferenssin kokoon kutsumiseen vuonna 2004. Tämä tavoite vahvistettiin viime maaliskuun 7. päivä päivätyssä puheenjohtajavaltioiden Ruotsin ja Belgian sekä Euroopan parlamentin puhemiehen ja komission puheenjohtajan yhteisessä julistuksessa, jossa rohkaistiin keskusteluun, johon kaikki yhteiskunnalliset tahot on tarkoitus saada osallistumaan aiempaa enemmän.
Göteborgin Eurooppa-neuvostossa esitelty puheenjohtajavaltion laatima raportti sisältää suuren joukon jäsenvaltioissa, ehdokasvaltioissa ja unionin toimielimissä jo käynnistettyjä aloitteita. Raportissa kuvaillaan monia jäsenvaltioiden eri aloja koskevia aloitteita. Siinä myös luetellaan alueiden komitean tämän keskustelun tiimoilta järjestämät tilaisuudet. Esitetyissä kysymyksissä, jotka kaikki itse asiassa koskivat eri alueiden roolia vuonna 2004 pidettävän hallitustenvälisen konferenssin valmistelussa, nousi esiin kaksi erityyppistä ongelmaa: yhtäältä tulevaa hallitustenvälistä konferenssia edeltävän valmisteluvaiheen menettelytavat ja toisaalta alueiden rooli unionin rakentamisessa.
HVK:n valmisteluvaiheen menettelytavoista sanoisin, että vielä on liian aikaista ottaa kantaa Laekenin julistuksen sisältöön. Suurin osa teistä on käsittääkseni kuullut pääministeriämme, joka valaisi jo hieman asiaa. Sitä vastoin asian sisältö on vielä lähes kokonaan määrittelemättä. Näin ollen voin vain todeta, että vielä on liian aikaista käsitellä asiaa. On kuitenkin selvää, että HVK:n valmisteluvaiheessa on otettava huomioon joulukuun Eurooppa-neuvoston jälkeinen edistys sekä keskustelut ja yhteydenotot, joita puheenjohtajavaltio Belgia aikoo toteuttaa kaikkien asianomaisten kanssa. Tässä suhteessa voin vakuuttaa, että Belgialla on vakaa aikomus käsitellä kysymyksen kaikkia näkökohtia, myös parlamentin jäsenten mainitsemia, jotta vuoden 2004 HVK:n valmisteluvaiheen menettelytavat vastaisivat parhaiten Nizzan julistuksessa muotoiltuja avoimuuden vaatimuksia.
Vastauksena alueiden roolia unionin tulevassa rakenteessa koskeviin kysymyksiin voin vain muistuttaa, että edellisissä hallitustenvälisissä konferensseissa on jo kiinnitetty tähän kysymykseen huomiota. Erityisesti tämä käy ilmi alueellisten ja paikallisten yhteisöjen edustajista koostuvan alueiden komitean perustamisesta; komiteallahan on, kuten tiedätte, neuvoa-antava tehtävä.
On ennenaikaista antaa neuvoston puolesta - sillä puhun nyt neuvoston puolesta - yksityiskohtaista vastausta tähän sisällölliseen kysymykseen, mutta olen varma siitä, että asiaa käsitellään aikanaan. Kuuntelen kiinnostuneena lisäkysymyksiänne. Sen jälkeen jää toivottavasti vielä aikaa myös lisävastaukselle.

Staes
Arvoisa ministeri, saanen sanoa: hyvä Annemie, sillä tähän kätkeytyy pieni sanaleikki: asioita täytyy kutsua niiden oikeilla nimillä, millä haluan vain sanoa, että ymmärrän toki, että vastaatte täällä neuvoston puolesta.
Mutta kaikki me kymmenen ALE:hen kuuluvaa parlamentin jäsentä, jotka olemme täällä läsnä, me haluamme tietenkin saada koko alueprosessin liikahtamaan eteenpäin Euroopan unionin rakenteissa, koska olemme kaikki Eurooppa-myönteisten alueiden parlamenttiedustajia. Me pelkäämme, että jos perustuslaissa tai vastaavassa määritellyt alueet eivät pääse esiin Euroopan päätöksentekoprosessissa, näillä alueilla käännetään vähä vähältä selkä Euroopalle, koska tunnemme silloin, etteivät alueemme pääse esiin, että ne ikään kuin hukkuvat kokonaisuuteen. Siksi haluaisinkin kysyä teiltä, belgialaiselta puheenjohtajalta ja nyt käynnistettävän keskustelun moottorilta, kuinka te aiotte yrittää saada alueet oikeasti mukaan päätöksentekoprosessiin ja kuinka aiotte huolehtia siitä, että neuvosto antaa joidenkin kuukausien kuluessa tästä aiheesta todellakin ratkaisunsa.

Neyts-Uytebroeck
. (NL) Hyvä Bart, arvoisa puhemies, suokaa anteeksi, en tunne tapoja vielä kovin hyvin. Luulin, että saisin nyt jo kuulla lisäkysymykset ja että antaisin sitten niihin yhden kaiken kattavan lisävastauksen.
Mutta vetoomuksenne perustuslaissa tai vastaavassa määriteltyjen alueiden puolesta ei toki kaiu kuuroille korville, mikäli ilmaisuni sallitaan. Olinhan itsekin ei niin kovin kaukaisessa poliittisessa menneisyydessäni yhden perustuslaissa määritellyn alueen hallituksen ministeri; tunnen siis suurta myötämielisyyttä tätä asiaa kohtaan. Kuuntelitte epäilemättä tarkasti pääministeriämme, joten voitte - ja tämän sanon omasta puolestani ja Belgian puolesta - luottaa siihen, että teemme parhaamme saadaksemme tämän asian mukaan keskusteluihin. Unionissa on kuitenkin myös 14 muuta jäsenvaltiota, minkä vuoksi on tärkeää, että perustuslaissa tai vastaavassa määritellyt alueet pyrkivät huolellisesti löytämään yhteisen sävelen myös keskenään.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, saimme tänä aamuna kuulla Belgian pääministerin puheenvuoron. Olen suurimmaksi osaksi samaa mieltä hänen selkeästä ja terävä-älyisestä puheestaan. Toivon, että näin Laekenin Eurooppa-neuvostoa odoteltaessa hänen toimintansa avulla saadaan korjattua Nizzan huippukokouksen surkea epäonnistuminen. Minun on kuitenkin sanottava havainneeni, että niin puheesta kuin kysymyksiimme äsken annetussa vastauksestakin, josta kiitän, puuttui selkeä maininta kansallisen ja kulttuurisen monimuotoisuuden tunnustamisesta, vaikka se on valtioiden lisäksi eurooppalaisuuden keskeinen tunnusmerkki. Tässä monimuotoisuudessa sisällä meillä valtiottomilla kansoilla on jäsenvaltioiden vastaaviin ominaisuuksiin verrattavat historialliset ja kielelliset juuret sekä demografinen ja taloudellinen ulottuvuus. Haluamme, että poliittinen, yhteiskunnallinen ja demokraattinen todellisuutemme sekä toimi-, lainsäädäntö- ja oikeudelliset valtuutemme tunnustetaan Eurooppa-neuvoston lausumassa, samoin kuin tunnustamme, että siinä pitää mainita myös liittovaltiot ja perustuslaissa tai vastaavassa määritellyt alueet, joilla on toinen asema, mutta samankaltaiset valtuudet. Haluamme, että tämä todellisuus sisällytetään Laekenin julistukseen. Haluamme, että ne sisällytetään tulevaan perustuslakiin. Joka tapauksessa haluamme, että hallituksemme ja parlamenttimme ovat mukana valmistelukunnassa, joka laatii ehdotukset Euroopan unionin perustuslaiksi.

Neyts-Uytebroeck
Pääministerimme ja neuvoston puheenjohtaja ei voinut sisällyttää esitykseensä kaikkia tärkeinä pitämiään Euroopan unionin todellisuutta koskevia näkökohtia, mutta voin sanoa puheenvuoron käyttäjälle, että kulttuurisen monimuotoisuuden suojelu, esille tuominen ja kehittäminen ovat varmasti pääministerin, kuten minunkin ja varmasti myös kaikkien muidenkin, mielestä todella tärkeitä arvoja. Kulttuurisen monimuotoisuuden suojelua tullaan varmasti korostamaan Laekenin julistuksessa, luultavasti sen ensimmäisessä osassa, jossa käsitellään yhteisiä periaatteitamme ja arvojamme.
Voin siis vakuutta teille, että kulttuurinen monimuotoisuus ja sen tavoittelu tulevat varmasti olemaan Euroopan unionin perusperiaatteita, ja kiinnitämme suurta huomiota tähän periaatteeseen.

Mayol i Raynal
Arvoisa puhemies, kiitän teitä saamastani puheenvuorosta. Tämä on ensimmäinen mahdollisuuteni puhua täällä, sillä parlamentti tarkasti valtakirjani maanantaina. Muistuttaisin, että olen Gorka Knörrin sijainen, sillä hänet valittiin baskien parlamentin puhemieheksi 13. toukokuuta.
Arvoisa ministeri, minä itse olen katalaani ja tulen Roussillonin alueelta, joten olen Ranskan kansalainen ja kuulun Espanjan koalitiohallituksen, baskeista ja katalonialaisista muodostuvan koalition listalle, minkä vuoksi toimin siis baskilaisen Gorka Knörrin sijaisena, vaikka olenkin itse katalonialainen.
Arvoisa ministeri, tehän tiedätte, että Katalonia on muutakin kuin pelkkä alue. Se edustaa kokonaista kansakuntaa, joka on aina rohkeasti puolustanut vapauttaan ja ollut aina kiinnostunut yhteisvastuullisista arvoista. Katalonian kansa on hyvin Eurooppa-myönteinen, mutta nyt sillä on ollut vaikeuksia löytää paikkansa parlamentissa. Se ei voi tyytyä alueiden komiteassa sille myönnettyihin varapaikkoihin, sillä kuten tiedätte, aluekomitean toimivaltuudet ovat hyvin rajalliset. Siksi toivoin ja toivon edelleen, että - ja otan samalla huomioon tilanteenne ja historianne - voisitte puheenjohtajakaudellanne edistää tätä asiaa, joka koskee katalonialaisten lisäksi myös kaikkia muita valtiottomia kansakuntia.

Neyts-Uytebroeck
Minäkin haluan ensin onnitella Mayolia hänen parlamentin jäseneksi tulostaan. Hyvä Mayol, voin sanoa kokemuksesta, että tulette näkemään, että kyse on todella erityislaatuisesta tehtävästä, joka on kaiken vaivan arvoinen. Toivotan siis teille antoisia, miellyttäviä ja mielenkiintoisia vuosia. Joudutte varmasti tekemään kovasti työtä, mutta jotenkin ounastelen, ettei se teitä pelota. Esitän siis vielä kerran onnitteluni!
Tunnen Kataloniaa sentään jonkin verran. En puhu, mutta ymmärrän katalaania, mikä on jo jotakin. Esiin ottamanne ongelma on varmasti paljon monimutkaisempi kuin pelkästään perustuslaissa määriteltyjä, yhden valtion rajojen sisäpuolisia alueita koskeva ongelma. Te puhuitte yhdestä kansakunnasta, joka on - hieman karkeaa, mutta tilanteeseen sopivaa sanaa käyttääkseni - "hajareisin" kahden alueellisesta koskemattomuudestaan tiukasti kiinni pitävän maan päällä. Avaamanne mahdollisuudet jätän teidän vastuullenne.
Sitä vastoin olen täysin samaa mieltä kanssanne toteamuksestanne, että katalonialaiset rakastavat maataan, kieltään ja kulttuuriaan, mutta ovat kuitenkin samalla hyvin eurooppalaisia ja suhtautuvat hyvin avoimesti muuhun maailmaan. Teidän on syytä tietää, että olemme varsin tietoisia, että espanjanpuoleisen Katalonian ministeri ja neuvoston puheenjohtaja käynnisti ensimmäisten joukossa perustuslaissa määriteltyjä alueita koskevan liikkeen. Luotan häneen sellaisena kuin minä hänet tunnen, ja tunnen hänet hyvin: on varmaa, ettei liike tule pysähtymään, ja sen johto on hyvissä käsissä: Pujol ja muut neuvoston puheenjohtajana toimivat ministerit pitävät siitä huolen. Näin ollen keskustelu etenee tulevina vuosina mielestäni oikeaan suuntaan.

MacCormick
Neuvoston puheenjohtaja on erittäin myötämielinen esittämillemme näkökohdille, mutta hänen kollegoillaan neuvostossa ei yleensä ole paljoakaan sellaista sanottavaa toissijaisuusperiaatteesta, mikä miellyttäisi meitä. Tämän takia yhä suurempi osa Skotlannin väestöstä ymmärtää, että on parempi ajatus olla jäsenvaltio kuin valtion perustuslaissa tunnustettu alue.
Kun kuitenkin otetaan huomioon asioiden tämänhetkinen tilanne, haluaisin kysyä puheenjohtajalta, olisiko hän valmis keskustelemaan kollegojensa kanssa alueiden komitean rakenteeseen liittyvästä merkillisyydestä, sillä sen sijaan, että se edustaisi alueita suhteessa niiden suuruuteen, se edustaa valtioita asteittain alenevan suhteellisuuden mukaan. Tanskalla, joka on jo jäsenvaltio, on kaksi kertaa enemmän jäseniä alueiden komiteassa kuin Skotlannilla. Jopa Luxemburgilla on enemmän! En tunne tarkkaan Luxemburgin alueiden välisiä eroja, mutta rohkenen kuitenkin sanoa, että ne ovat pienemmät kuin Skotlannin alueiden väliset erot.

Neyts-Uytebroeck
. (EN) Keskustelu vaikeutuu entisestään kunkin puhujan kohdalla, ja ymmärtänette, etten voi millään syventyä tähän kysymykseen. Tiedän kuitenkin, että alueiden komiteaan kuuluvien kuntien, kaupunkien, maakuntien ja valtion perustuslaissa tunnustettujen alueiden edustajat katsovat, että on yhä vaikeampi luoda yhteistä järjestelmää, jonka pohjalta ne voivat kehittää toimintaansa.
Skotlannin edustajakokouksen puheenjohtaja on yksi parhaista ystävistäni, joten olen tietoinen mainitsemistanne ongelmista. En kuitenkaan voi mitenkään antaa yksityiskohtaista vastausta erittäin täsmällisiin kysymyksiinne.

Evans, Jillian
Uskon, että toissijaisuutta ja sen käytännön merkitystä koskeva kysymys on keskeinen koko Euroopan tulevaisuutta koskevan keskustelun kannalta - ei ainoastaan jäsenvaltioiden kansakuntien ja alueiden oikeuksien osalta vaan myös kansalaisuuden osalta. Edustan Walesia, jossa on uusi kansalliskokous, joka on ainoastaan kaksi vuotta vanha. Se on kehityselin, joka haluaa ottaa aktiivisen roolin Euroopan unionissa ja luoda siihen vahvat yhteydet ja auttaa tulevan Euroopan rakentamisessa.
Onko ministeri samaa mieltä, että tämäntyyppinen hallinnon alueellisen tason osallistuminen on oleellista, jotta kansalaisuutta kehitettäisiin ja jotta Eurooppa tuotaisiin lähemmäksi kansalaisia - ongelma, jonka me kaikki tunnemme omissa vaalipiireissämme? Jos tämä on tarpeen tehdä eurooppalaisella tasolla, jotta Eurooppa tuotaisiin lähemmäksi kansalaisia, miten tämä heijastuu neuvoston työssä?

Neyts-Uytebroeck
. (EN) Kuten ymmärtänette, tämä on aito keskustelu. Ensimmäisessä vastauksessani sanoin kaiken, minkä voin sanoa puheenjohtajana. Kaikki muu on henkilökohtainen mielipiteeni Belgian hallituksen jäsenenä. Toivon, että teette tämän eron erityisesti, koska tämä on nyt spontaanimpi keskustelu, josta pidän erityisen paljon.
Uskon, että toissijaisuus on erittäin tärkeä käsite, mutta se on myös erittäin vaikea, sillä se ei ole erityisen täsmällinen. Se on tarkemmin määritelty Amsterdamin sopimuksen pöytäkirjassa kuin aikaisemmin, ja tämä määritelmä on täysin käyttökelpoinen.
Paikalliset tasot ja välitasot ovat oleellisia kansalaisten ja viranomaisten välisen kuilun kaventamisessa. Näillä tasoilla ja viranomaisilla on erittäin tärkeä tehtävä. Viimeaikaisen kehityksen valossa, esimerkiksi Tanskassa ja Irlannissa, tämä tietoisuus on kasvanut ja se otetaan ehkä paremmin huomioon kuin aikaisemmin.

Wyn
Nizzan sopimuksen liite IV sisältää julistuksen, jossa kehotetaan syventämään ja laajentamaan keskustelua EU:n tulevaisuudesta. Siinä tunnustetaan myös tarve parantaa ja seurata unionin ja sen toimielinten demokraattista legitiimiyttä ja avoimuutta.
Joulukuussa 2001 Belgian puheenjohtajuus päättyy Laekenin julistukseen, jossa otetaan kantaa tähän keskusteluun. Tunnustetaanko Laekenin julistuksessa, että Euroopan päätöksentekoprosessin demokratisoiminen edellyttää perinpohjaista uudistusta, jossa lainsäädäntövalta annetaan kahdelle kamarille: Euroopan parlamentille ja uudistuneelle neuvostolle, joka omaksuisi joitakin nykyisen alueiden komitean piirteitä ja vahvistaisi voimakkaasti valtion perustuslaissa tunnustettujen alueiden roolia?

Neyts-Uytebroeck
. (EN) Minun on vastattava lyhyesti, joten muistutan teitä pelkästään siitä, että Laekenin julistuksessa kyse on pikemminkin oikeista kysymyksistä ja suunnan määrittämisestä kuin muodoista ja täsmällisistä vastauksista. Toivottavasti se on vasta alkua HVK:n virallisille valmisteluille. Olisi varsin ennenaikaista vastata teidän kysymyksiinne nyt. Voin kertoa teille ainoastaan, että olemme erittäin tietoisia näistä seikoista, ja ettemme ole ainoita, jotka ovat niistä tietoisia. Olisin erittäin yllättynyt, jos tätä aihetta ei käsiteltäisi kysymyksen muodossa. Älkää kuitenkaan odottako vielä vastauksia, sillä se on aivan liian aikaista.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Belgian, Itävallan ja Saksan hallitukset sisällyttivät julistuksen N:o 54 Amsterdamin sopimukseen viitatakseen nimenomaan siihen asemaan, joka eurooppalaisilla kysymyksillä on jäsenvaltioiden sisäisissä yksiköissä, ennen kaikkea yksinomaista toimivaltaa hallussaan pitävillä alueilla.
Eurooppalaisissa toimielimissä, ennen kaikkea neuvostossa, tehdään jatkuvasti päätöksiä, joissa puututaan näiden perustuslaissa määriteltyjen tai lainsäädännöllistä toimivaltaa hallussaan pitävien eurooppalaisten alueiden toimivaltaan. Syntyy toimivaltakiistoja ja siksi haluankin kysyä puheenjohtajavaltio Belgian mielipidettä siitä, että nämä yksinomaista toimivaltaa hallussaan pitävät alueet oikeutettaisiin esittämään valituksia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle. Kysyn myös sen mielipidettä siitä, kykeneekö Euroopan yhteisöjen tuomioistuin hoitamaan nämä unionin ja lainsäädäntötoimivaltaa hallussaan pitävien alueiden väliset toimivaltakiistat.

Neyts-Uytebroeck
Hyvä kollega, vastauksen asemasta voin todeta teille työskentelytavastamme seuraavaa: tiedätte epäilemättä juuri mainitsemanne pöytäkirjan perusteella, että alueellisten ja/tai yhteisöjen hallitusten ministerit tulevat toimimaan joidenkin neuvostojen puheenjohtajina. Tämä pätee myös viime viikonloppuna Brüggessa pidettyyn epäviralliseen matkailuneuvostoon, ja näin toimitaan myös muun muassa koulutusneuvoston, tieteellistä tutkimusta käsittelevän neuvoston ja muutamien muiden neuvostojen kohdalla.
Näin ollen tulette näkemään, miten ratkaisemme tämäntyyppisiä kysymyksiä.
Mahdollisuudesta turvautua EY:n tuomioistuimeen tiedän, että kyse on perustuslaissa määriteltyjä alueita koskevasta vaatimuksesta. Toisinaan rohkenen ihmetellä, ovatko noiden alueiden edustajat kovinkaan tietoisia myönteisen vastauksen merkityksestä ja mahdollisista seurauksista. Jos alueet voisivat kääntyä toimivaltakiistoissa suoraan EY:n tuomioistuimen puoleen, siitä seuraisi käsittääkseni väistämättä, että - ja olette itsekin todenneet tämän - tuomioistuinta pyydetään jossakin vaiheessa ottamaan kantaa jäsenvaltioiden sisäiseen perustuslakijärjestelmään. Tämä asia vaatii siis mielestäni harkintaa, joten en voi vastata kysymykseenne. Ongelma on erittäin hankala ja kiistanalainen, ja vastauksen antaminen olisi aivan liian ennenaikaista. Rohkenen kuitenkin pyytää teitä harkitsemaan mielipiteitäni.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä neuvoston puheenjohtajalle tiettäväksi, että perustuslaillisten alueiden hallitusten ei anneta kaikissa jäsenvaltioissa osallistua ministerineuvoston kokouksiin, joten me olemme puolustuskyvyttömiä esimerkiksi Baskimaan itsehallintoalueella. Mielestäni kyse on todellisesta ongelmasta Euroopassa ja meidän on käsiteltävä sitä. Emme voi tehdä eurooppalaisilla foorumeilla päätöksiä toimivaltuuksista, joita laeissa myönnetään alueille, silloin kun niiden edustajia ei ole läsnä noita valtuuksia puolustamassa.

Neyts-Uytebroeck
Hyvä jäsen, sanoisin lopuksi vain, että kyse on Belgian hallitusten antamasta asetuksesta, ja korostan, että hallitus on aina monikossa. Sallinette minun kehottaa teitä kääntymään hallitustenne puoleen, sillä tämäntyyppisen kysymyksen ratkaiseminen kuuluu käsittääkseni ensisijaisesti niille.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, minä en edusta mitään aluetta; kuten tiedätte, edustan Italian ja Euroopan eläkeläisiä. Ennen kysymyksen esittämistä haluaisin kuitenkin antaa tunnustukseni neuvoston puheenjohtajalle hänen valmiudestaan vastata hyvin kattavasti kaikkiin hänelle esitettyihin kysymyksiin. Olen seurannut puheenjohtajavaltio Ruotsia ja olen hämmästynyt sen tavasta vastata lähes aina kylmästi seuraavaan tapaan: tämä ei kuulu toimialueeseemme. Olen kuitenkin erittäin tyytyväinen neuvoston belgialaisen puheenjohtajan tänä aamuna tekemään eläkeläisiä koskevaan avaukseen; olen todella tyytyväinen myös puheenjohtajavaltio Belgian valmiuteen vastata käytännössä kaikkiin, myös erityisen vaikeisiin kysymyksiin.
Olen nyt käyttänyt puheaikani loppuun, joten en voi esittää lisäkysymystä, vaan teen sen toisella kertaa.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, sanoin arvoisalle valtiosihteerille, että haluan että kansallinen todellisuutemme ja lainsäädäntövaltuutemme tunnustetaan. Haluan sanoa hänelle, että tämä todellisuus on osa eurooppalaista monimuotoisuutta, mutta se ei ole vain säilytettävä nimi, vaan voimakasta poliittista todellisuutta kotimaassani Galiciassa, ja tämä todellisuus pitää tunnustaa täysimääräisesti samalla tavoin kuten meille kaikille yhteisen ja rajattoman Euroopan unionin valtioidenkin todellisuus.

Puhemies
-

William Francis Newton Dunn
Kysymys nro 11 (H-0545/01):
Aihe: Yleisön oikeus tutustua neuvoston asiakirjoihin Nyt kun neuvosto on laillistanut komission ehdotuksen, milloin ja millaisella menettelyllä yleisön mahdollisuus tutustua neuvoston asiakirjoihin toteutetaan?

Neyts-Uytebroeck
. (NL) Jäsen Newton Dunnin kysymykseen voin vastata seuraavaa. Ensinnäkin: neuvosto on tyytyväinen Amsterdamin sopimuksen voimaan astumisen jälkeen avoimuuden ja läpinäkyvyyden alalla kirjattuihin edistysaskeleisiin, varsinkin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen yleisön tutustuttavaksi saamisesta 30. toukokuuta 2001 annettuun asetukseen (EY) nro 1049/2001. Neuvosto huomauttaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen yleisön tutustuttavaksi saamisesta 30. toukokuuta 2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) nro 1049/2001 sovelletaan 19 artiklan mukaan vasta 3. joulukuuta 2001 lähtien. Siihen asti neuvoston asiakirjoja koskevat yleisön pyynnöt käsitellään niin kuin tähänkin asti yleisön oikeudesta tutustua neuvoston asiakirjoihin tehdyn neuvoston päätöksen 93/731/EY perusteella. Jokaisen kolmen asianosaisen toimielimen on siis tehtävä valmisteluja sen takaamiseksi, että uutta asetusta tosiaan sovelletaan 3. joulukuuta 2001 lähtien. Asetuksen 15 artiklan mukaan toimielinten on yhdessä perustettava toimielinten välinen komitea, jonka tehtävänä on tutkia parhaita käytäntöjä, tarkastella mahdollisia ristiriitoja ja keskustella asiakirjoihin tutustumista koskevasta tulevasta kehityksestä. Neuvoston toimivaltaiset elimet tutkivat parhaillaan, mihin toimiin on ryhdyttävä niiden oikeuksien täydelliseksi toteuttamiseksi, joita kansalaisilla uuden asetuksen perusteella on. Hyvä kollega, voin lisätä tähän, että puheenjohtajavaltion kunnianhimoisena tavoitteena on - jos se vain jotenkin onnistuu - saada kaikki sopimukset solmituksi ennen asetuksen voimaantuloa - mutta vielä kerran: emme mitenkään pysty siihen täysin yksin, ja toivon, että saamme asiassa riittävästi tukea.

Newton Dunn
Minun on sanottava, että luulen, että useimmat jäsenet ovat tavattoman pettyneitä kuuden kuukauden viivästykseen, mutta on mukavaa kuulla jotain myönteistä. Voitteko ilmoittaa meille mahdolliset esteet? Onko kenelläkään veto-oikeutta tähän 3. joulukuuta asetettuun määräpäivään vai voitteko taata meille, että tämä todellakin toteutuu? Ettehän aio kertoa meille Belgian puheenjohtajakauden lopussa: olen pahoillani, että tässä kävi näin; joku asettui tielle! Voitteko taata, että tämä toteutuu vai onko jollakin veto-oikeus?

Neyts-Uytebroeck
. (EN) Olen pahoillani, mutta en voi taata sitä. Olisin haltijatar, jos voisin. Voin vain kertoa, että teemme kaikkemme. Me jatkamme siitä, mihin työ päättyi varmistaaksemme, että direktiivi tulee voimaan asetettuna päivänä eli 3. joulukuuta 2001.

Puhemies
-

Lennart Sacrédeus
Kysymys nro 12 (H-0550/01):
Aihe: Tasavertainen kohtelu Turkille myönnettävän liittymistuen suhteen Helsingissä pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa joulukuussa 1999 päätettiin, että Turkki on ehdokasvaltio samoin edellytyksin kuin muut kaksitoista ehdokasvaltiota. Näin ollen Turkille luvattiin, että se pääsee nauttimaan tietystä tuesta jäsenyysneuvottelujen usein pitkän ja vaivalloisen prosessin aikana.
Kaikkia ehdokasvaltioita koskevien tukimuotojen joukossa on muun muassa sellaisia rahastoja kuten ISPA ja SAPARD. Näistä Turkki ei kuitenkaan ole päässyt osalliseksi. Maalta on evätty sille Helsingissä luvatut tuet sen perusteella, että EU:lta puuttuu taloudellisia varoja.
Eikö ole jo aika neuvoston taata, että Helsingissä tehty päätös Turkin tasavertaisesta kohtelusta muiden kahdentoista ehdokasvaltion kanssa, pannaan nyt täytäntöön ja että siten maalle avataan mahdollisuuksia saada luvattuja tukia, varsinkin kun nyt vallitsee tilanne, jossa komissio on äskettäin päättänyt maksaa 11,6 miljardia euroa takaisin jäsenvaltioille?

Neyts-Uytebroeck
Helsingin Eurooppa-neuvosto, jossa päätettiin myöntää Turkille ehdokasvaltion asema, on pyytänyt komissiota esittämään liittymistä edeltävänä ajanjaksona ehdokasvaltioille myönnettävää taloudellista tukea koskevat yhtenäiset puitteet. Komissio esitteli ehdotuksensa neuvostolle 27. huhtikuuta.
Tämän yhtenäisiä rahoituspuitteita koskevan ehdotuksen tärkeimpänä tavoitteena on taata taloudellisen tuen myöntäminen liittymistä valmistelevan kumppanuuden yhteydessä sekä koota nykyiset välineet yhdeksi välineeksi tuen tehokkuuden optimoimiseksi.
Göteborgin Eurooppa-neuvosto, jossa ilmoitettiin selkeästi, että liittymistä valmisteleva kumppanuus on liittymistä edeltävän strategian kulmakivi, kehotti neuvostoa hyväksymään yhteiset rahoituspuitteet vuoden 2001 loppuun mennessä. Neuvosto on aloittanut kuulemismenettelyn Euroopan parlamentin kanssa ja kehottaa tätä antamaan lausuntonsa mahdollisimman pian.
ISPA- ja SAPAR-ohjelmiin kuuluvat rahastoissa, joihin arvoisa parlamentin jäsen viittasi, on kyse rakenteellisesta tuesta ja maatalouden kehitystuesta, joita myönnetään ainoastaan Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioille niiden talouden siirtymäkauteen kuuluvien erityistarpeiden huomioon ottamiseksi. Hyvät kollegat, tämä ei kuitenkaan tarkoita, että Turkki ei saakaan Helsingissä luvattua tukea, päinvastoin. Turkille myönnetty liittymistä valmisteleva rahoitustuki on kaksinkertaistettu vuosina 2000 ja 2001 niihin määriin verrattuna, joita myönnettiin keskimäärin vuosittain 1996-1999. Pitäisi pyrkiä siihen, että tätä tukea jatketaan tavanomaiset talousarviomenettelyt huomioon ottaen nykyisten rahoitusnäkymien voimassaoloajan loppuun asti. Tiedättehän, että ne ovat voimassa vuoteen 2006, niin kuin kaikkien muidenkin ehdokasvaltioiden kohdalla. Lisäksi viittaisin siihen, että Euroopan unionin yleisessä talousarviossa on uusi kohta, jonka otsikko on "Turkin liittymistä valmisteleva strategia" ja jonka yhteydessä tähän liittyvää rahoitusta lisätään. Tähän yhteen budjettikohtaan on koottu erilaisia talousarviovaroja, joten Turkin rahoitustukiohjelmia voidaan säädellä entistä tehokkaammin. Kuten tiedätte, Euroopan parlamentti on hyväksynyt tämän lähestymistavan Turkkia koskevan kehysasetukseen liittyvässä lausunnossaan.

Sacrédeus
Haluaisin kiittää puheenjohtajavaltio Belgiaa vastauksesta ja toivottaa samalla Belgian tervetulleeksi Euroopan unionin ministerineuvoston puheenjohtajavaltioksi puheenjohtajavaltio Ruotsin jälkeen. Monet meistä, minä mukaan lukien, pitänemme Belgiaa melkein toisena kotimaanamme, koska asumme arkipäivät Brysselissä ja viikonloput kotona, minun tapauksessani Ruotsissa.
Haluaisin käsitellä Turkkia koskevaa kysymystä. Tilanne on selvästikin se, että Turkki ei ole ymmärtänyt sitä, miksi tietyt Itä- ja Keski-Euroopan valtiot ovat päässeet osallisiksi ISPA- ja SAPARD-rahastoista toisin kuin Turkki. Eikö säännöstö ole riittävän selkeä Turkin kannalta? Turkissakin ollaan sitä mieltä, että sitä pitää kohdella reilusti ja oikeudenmukaisesti. Haluaisin pyytää teitä selvittämään, miksi Turkki ei ole päässyt osalliseksi juuri näistä rahastoista?

Neyts-Uytebroeck
. (EN) Haluaisin kiittää arvoisaa jäsentä hänen ystävällisistä sanoistaan ja ilmaista kiitokseni puheenjohtajavaltio Ruotsille, jonka kanssa olen tehnyt erittäin miellyttävää ja hedelmällistä yhteistyötä kuuden viime kuukauden aikana.

Puhemies
-

María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 13 (H-0553/01):
Aihe: Belgian puheenjohtajuus ja Afganistanin naiset Yli 11 miljoonaa Afganistanin naista yrittää selvitä hengissä epäinhimillisissä olosuhteissa. Onko neuvosto valmis ehdottamaan kansainvälisen, Yhdistyneiden Kansakuntien alaisuuteen perustettavan Afganistan-komission perustamista?

Neyts-Uytebroeck
Jäsen Izquierdo Rójo, olimme viime vaalikaudella kollegoja perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa. Näin ollen olen erittäin iloinen voidessani vastata kysymykseenne, jonka esititte aivan oikeutetusti.
Kuten vastauksista samasta aiheesta esitettyihin kysymyksiin on käynyt ilmi, neuvosto yhtyy täysin parlamentin jäsenen huoleen siitä katastrofaalisesta tilanteesta, jossa suurin osa afgaaniväestöstä elää, sekä erityisesti naisten ja lasten katastrofaalisesta tilanteesta.
Kun otetaan huomioon Afganistanin humanitaariset ja poliittiset ongelmat, jotka johtuvat etenkin talibanien jatkuvasta kielteisestä suhtautumisesta sekä YK:hon että naisiin, neuvosto ei ole täysin vakuuttunut, että Afganistanin kysymystä tutkivan kansainvälisen komission perustaminen yhteistyössä YK:n kanssa voisi käytännössä parantaa naisten asemaa.
Neuvosto aikoo kuitenkin tutkia tarkoin tällaisen komission perustamisen hyvät ja huonot puolet heti, kun kysymystä käsitellään YK:ssa ja kunhan kyseisen ehdotuksen soveltamistavat on huolellisesti tutkittu. Tällä välin komissio aikoo jatkaa afgaaninaisten tukemiseksi suunnittelemiaan toimia. Neuvosto kehottaa parlamentin jäsentä tutustumaan myös vastauksiin, jotka se on antanut samasta aiheesta aiemmin esitettyihin kysymyksiin, etenkin kysymyksiin H-0032/01, H-0052/01, H-0170/01, H-0088/01 sekä tuoreimpaan kysymykseen H-0481/01.

Izquierdo Rojo
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä vastauksestanne ja lisäkysymyksenä haluaisin tietää, että hyväksyttekö te kansainvälisen painostuksen kohdistamisen niin talibanien hallintoon kuin sitä tukeviin valtioihinkin, erityisesti Saudi-Arabiaan, Pakistaniin ja Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin.
Oletteko valmis tekemään Belgian puheenjohtajakauden aikana työtä sen hyväksi, että tässä katastrofaalisessa tilanteessa saavutettaisiin tosiaan edistystä?

Neyts-Uytebroeck
Vastaukseni koski luonnollisesti kysymystänne kansainvälisen komission perustamisesta. Neuvoston luonnollinen kanta Afganistania vastaan kohdistettuun kansainväliseen painostukseen, sanktioihin ja vientikieltoon on, että niitä on jatkettava ja vahvistettava mahdollisuuksien rajoissa, sillä kyse on todella epäinhimillisestä järjestelmästä.

Puhemies
-

Brian Crowley
Kysymys nro 14 (H-0555/01):
Aihe: Toimivaltaisten viranomaisten ottaminen mukaan lääketieteellisen alan sääntelyä koskeviin keskusteluihin Kun otetaan huomioon lääkärikoulutuksen neuvoa-antavan komitean todennäköinen lakkauttaminen, toteuttaako neuvosto kiireellisiä toimia varmistaakseen, että jäsenvaltioissa toimivilla asiaankuuluvilla viranomaisilla, Irlannin lääketieteellinen komitea mukaan lukien, on mahdollisuus vaikuttaa suunniteltuihin tai tekeillä oleviin, lääketieteellisen alan sääntelyyn jäsenvaltioissa liittyviin muutoksiin, näiden joukossa sellaiset kysymykset kuten lääkäreiden vapaa liikkuvuus ja koulutus, ja kommentoida niitä?

Neyts-Uytebroeck
. (EN) Kuten totesitte, keskustelu tiettyjen neuvoa-antavien komiteoiden roolista on aloitettu. 19. heinäkuuta 1999 komissio antoi neuvostolle päätösehdotuksen, jonka tarkoitus oli lakkauttaa neuvoston lääkärikoulutuksen neuvoa-antava komitea sekä muita neuvoa-antavia komiteoita, jotka oli perustettu lääkäreitä, hammaslääkäreitä, eläinlääkäreitä, farmaseutteja, yleissairaanhoidosta vastaavia sairaanhoitajia ja kätilöitä koskevien alakohtaisten direktiivin yhteydessä. Komission tarkoitus oli yksinkertaistaa komiteajärjestelmää. Neuvosto on käynyt keskusteluja tästä ehdotuksesta, mutta se ei ole vielä tehnyt mitään johtopäätöksiä. Tämän ehdotuksen tarkastelun lisäksi neuvostossa ei ole suunnitteilla muita sellaisia toimenpiteitä, joihin kysymyksessä viitattiin.

Crowley
Haluaisin kiittää puheenjohtajaa hänen halukkuudestaan ylittää määräaika ja vastata ylimääräisiin kysymyksiin. Toivotan hänelle menestystä puheenjohtajuuskauden aikana ja toivon, että hänen suhteensa jäseniin ovat yhtä avoimia ja suoria kuin tänä iltapäivänä.
Lisäkysymykseni osalta jäsenvaltioissa, ja erityisesti omassa maassani Irlannissa, ollaan erityisen huolestuneita lääketieteellisistä komiteoista lääkäreiden ja muiden terveydenhoitoalalla toimivien ihmisten koulutuksen ja tutkintojen vähimmäisvaatimusten varmistamiseksi. Koska kuljemme kohti Euroopan unionin laajentumista ja saamme uusia jäsenvaltioita ja koska laajennamme liikkumisvapauteen liittyviä mahdollisuuksia myös muihin kuin ehdokasvaltioihin Euroopan unionin terveydenhoitoalan henkilöstön puutteen korjaamiseksi, katsomme, että nykyisten jäsenvaltioiden alan asiantuntijat tulisi ottaa mukaan tällaiseen neuvotteluprosessiin.

Neyts-Uytebroeck
. (EN) Olen pannut mielipiteenne merkille. Olen pahoillani, mutta minun on todellakin lähdettävä tai myöhästyn koneestani, mutta esitän näkemyksenne tästä asiasta vastaavalle kollegalleni.

Puhemies
Koska neuvoston kyselytuntia varten varattu aika on päättänyt, kysymyksiin nro 1526 vastataan kirjallisesti.
Julistan neuvoston kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.40 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Makrotaloudellisen avun myöntäminen Jugoslavian liittotasavallalle
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Brokin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0244/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi makrotaloudellisen avun myöntämisestä Jugoslavian liittotasavallalle (KOM(2001) 277 - C5-0231/2001 - 2001/0112(CNS)).

Brok
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ulkoasioiden valiokunnan puolesta kehottaisin täysistuntoa kannattamaan ehdotusta neuvoston päätökseksi makrotaloudellisen avun myöntämisestä Jugoslavian liittotasavallalle siinä muodossa kuin se on komission alkuperäisessä ehdotuksessa.
Tiedämme, että neuvostossa käydään talousarvioon liittyviä keskusteluja, joiden tarkoituksena on saada aikaan rajoituksia, mutta meidän mielestämme tässä poliittisessa tilanteessa on oikein, että rahoitusta myönnetään alkuperäisen ehdotuksen mukaisesti.
Siihen on aivan selvä syy: kun olemme niin pitkän aikaa antaneet selvästi ymmärtää, että Euroopan unioni tarjoaa apuaan, jos Serbiassa ja Montenegrossa luovutaan diktatuurista, meidän olisi minusta myös pidettävä lupauksemme. Varsinkin niiden äskettäisten tapahtumien jälkeen, jotka johtivat Miloeviæin karkottamiseen ja toimittamiseen Haagin tuomioistuimeen, näyttää olevan tärkeää, että Euroopan parlamentti ja Euroopan unioni lupaavat myöntää taloudellista apua näiden sisäisten syiden vuoksi, jotta tällaisessa maassa asuvat ihmiset huomaavat, että demokratiaa ja ihmisoikeuksia kannattaa puolustaa.
Arvoisa komission jäsen, sen vuoksi pitäisi luoda edellytykset, jotta tämä voisi tapahtua mahdollisimman pian, ja tiedän, että se on myös tarkoituksenne.
Tätä makrotaloudellista apua ei ole tarkoitus sitoa välittömästi mihinkään ohjelmaan, vaan se on vain pieni piristysruiske, jolla asiat pyritään saamaan käyntiin. Samalla pitäisi myös korostaa, ettei tätä apua saa sitoa liian monimutkaisiin asioihin. Ehdotamme teille joitakin tarkistuksia. Arvoisa komission jäsen, nämä tarkistukset, joissa ehdotetaan valvontaa ja muidenkin lahjoittajien osallistumista rahoitukseen - joka ei ole kuitenkaan mikään ehto - ovat vain mielipiteitä, jotka eivät loppujen lopuksi estä eivätkä hidasta asioiden toteutumista. Ne ovat vain selvennyksiä, jotka lisäävät valvontamahdollisuuksia ja tekevät samalla selväksi, että haluamme antaa pikaista apua.
Tiedätte hyvin, ettei parlamentti vastustanut, kun tälle aiheelle pyydettiin kiireellistä käsittelyä, ja että ilmaisimme muiden asian käsittelyyn osallistuneiden valiokuntien, kuten budjettivaliokunnan sekä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan kanssa yhdessä olevamme valmiita tekemään menettelyn mukaisesti tarvittavia muutoksia mahdollisimman nopeasti.
Haluaisin esittää vielä yhden yleisluonteisen politiikkaa koskevan huomautuksen: olemme joutuneet viime vuosina tämän tästä toteamaan, että olemme käyneet kattavia teoreettisia keskusteluja entisen Jugoslavian kehityksestä, mutta olemme useimmiten alkaneet toimia liian myöhään, olipa kyse sitten ennalta ehkäisemisestä ja siviilikriisinhallinnasta tai sotilaallisten voimavarojen käytöstä tai niillä uhkaamisesta. Olemme harjoittaneet aina "liian vähän ja liian myöhään" -politiikkaa. Se johti meidät myös Makedoniassa viime päivinä vallinneeseen tilanteeseen. Tämä väärä lähtökohta pakottaa meidät lopulta vieläkin suurempiin uhrauksiin ja suurempiin suorituksiin, koska emme toimineet ajoissa ja koska emme pystyneet toteuttamaan ennalta ehkäisemisen ja siviilikriisinhallinnan perimmäistä tavoitetta kansainvälisen yhteisön toimivaltuuksien hajaannuttua alueella täydellisesti. Se on aiheuttanut suuria poliittisia epäonnistumisia monilla muillakin aloilla.
Tätä taloudellista apua tarjoamalla haluaisimme vielä kerran painottaa, ettei syy ole meissä ja että Euroopan parlamentti on valmis tekemään kaiken voitavansa mahdollisimman nopeasti, mutta tämä on myös pyyntö komissiolle ja neuvostolle, että ne tekisivät tarvittavat poliittiset päätöksensä jatkossa eri tavalla. Muistan hyvin, miten minua kaksi kuukautta sitten moitittiin, kun puhuin Makedonian sodan mahdollisuudesta. Sitä pidettiin vastuuttomana tekona, koska tosiasiat kiistetään yleensä niin pitkään kuin mahdollista, koska emme uskalla kertoa totuutta omille kansalaisillemme. Se tulee jälkeen päin kaikille liian kalliiksi ja se vaatii taas monia ihmishenkiä.
Haluaisimme siksi pyrkiä tarjoamaan tässä asiassa nopeasti apuamme, jotta Makedoniassa toteutuvat rauha, demokratia ja ihmisoikeudet.

Oostlander
Serbian hallitus otti tosiaankin varsin epätavanomaisen askeleen, kun se luovutti Miloeviæin kansainväliselle tuomioistuimelle. Siihen tarvittiin rohkeuttakin. Kun Miloeviæia aikaisemmin yritettiin pidättää silloin, kun hän asui vielä omassa talossaan, kävi jo ilmi, että armeija ja poliisi olivat tässä asiassa vastakkaisilla puolilla.
Siksi olenkin tavallaan sitä mieltä, että meidän pitää osoittaa kunnioitusta pääministeri Djindjiæin toimintaa kohtaan, vaikka opportunismi ehkä onkin sen takana.
Olen myös erittäin tyytyväinen siihen, että olemme keskenämme pystyneet sopimaan, että taloudellisen avun ehtona ovat oikeusvaltion toteuttamisessa otetut edistysaskeleet, mukaan lukien yhteistyö tuomioistuimen kanssa.
Tässä asiassa parlamentti oli minusta viisaampi kuin neuvosto, jossa ei haluttu asettaa liikaa ehtoja. Me omaksuimme tässä asiassa saman kannan kuin Yhdysvallat, ja luulen, että se oli sinänsä oikein hyvä kanta.
Serbia ja Jugoslavia ovat nyt luovuttaneet Miloeviæin. Sanoisin, että odotukset kohdistuvat nyt kansainvälisen yhteisön omaan yhteistyöhön kansainvälisen tuomioistuimen kanssa.
Vakauttamisjoukkojen (SFOR:n) on nyt näytettävä mihin se pystyy, sillä SFOR:n ja sen takana olevien poliittisten voimien yhteistyö on tähän asti ollut olematonta. Se on lopulta tavattoman kiusallista ja häpeällistä. Mitenkä tässä enää valittelunsa ilmaisisi, jos SFOR ei tee sitäkään, mitä sen pitäisi tehdä omalla alueellaan, SFOR:n hallitsemalla alueella, nimittäin pidätä Karadiæia ja Mladièia.
Toivoisin myös, että Euroopan parlamentin ääni saataisiin kuuluville neuvostossa ja kaikkien niiden muidenkin korviin, jotka Yhdistyneissä Kansakunnissa ovat osaltaan vastuussa SFOR:n käyttäytymisestä, jossa on vielä paljon toivomisen varaa.
Jäsen Korakasin hyvän palvelun ansiosta saimme äskettäin tietää, ettei Euroopassa olla tässä asiassa yksimielisiä. Kävi ilmi, että Kreikan parlamentissa suuri enemmistö on allekirjoittanut julistuksen, jossa pahoitellaan kovasti sitä, että Miloeviæ on luovutettu Haagin niin sanotulle tuomioistuimelle.
Arvoisa puhemies, meillä on vielä melkoisen paljon työtä tehtävänä, ennen kuin meillä ja tuolla parlamentilla on taas yhteiset arvot.

Puhemies
Tämä todistaa, että unionissa on paljon eroja eri maiden välillä.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kannatan mielelläni kollega Brokin mietintöä, joka koskee makrotaloudellisen avun myöntämistä Jugoslavialle, ja minusta valtion suurten velkojen vuoksi on myös aivan välttämätöntä, että tuen avustusosuus on tässä tapauksessa tavallista suurempi. Annan komissiolle täyden tukeni tässä asiassa.
Kuten jo mainittiinkin, yhteistyön ehtona on yhteistyö Haagin kanssa. Se on ollut aina parlamentin sekä myös ryhmämme kanta. Miloeviæin luovutuksella saatiin aikaan merkittävää edistystä, siitä ei ole epäilystäkään. Se on myönteistä kehitystä. Myönteisilläkin asioilla voi olla joskus epämiellyttävä sivumaku. Ensinnäkin: oli aivan selvää, että Miloeviæ vaihdettiin avunantajien konferenssin rahoihin, ei niinkään Euroopan unionin välittömään apuun. Se ei antanut hyvää vaikutelmaa. Siitä on vastuussa kaksi osapuolta, jotka sitä vaativat, mutta siitä on vastuussa myös Belgradin hallitus, joka viivytteli ensin liian pitkään.
Toiseksi, on mielenkiintoista, että erityinen painostus tuli amerikkalaisten taholta, sillä hehän eivät vieläkään tunnusta kansainvälisten tuomioistuinten toimivaltuuksia edes heidän omien kansalaistensa asioiden käsittelyssä. Se on mielenkiintoista, ja Euroopan unionin olisi painostettava amerikkalaisia hyväksymään vihdoinkin myös kansainväliset tuomioistuimet ja niiden toimivaltuudet Yhdysvaltain kansalaisten asioissa.
Kolmanneksi, oman historian selvittely ei ole sillä hyvä. Monet syylliset, esimerkiksi Vukovarin tuhosta vastuussa olevat, ovat vielä vapaalla jalalla. Tätä selvittelyä on vielä jatkettava Jugoslaviassa.
Neljänneksi, on mahdollista, että Jugoslaviassa suurella vaivalla saavutettu tasapaino joutuu kovalle koetukselle tai ehkäpä jopa järkkyy. Haluaisin huomauttaa erään asian maan tulevaisuudesta. Viime kuukausien ja vuosien aikana olemme kaikki usein huomanneet, että yleinen mielipide Jugoslaviasta on ollut kielteinen, mutta Jugoslavialla on tärkeä tehtävä alueen jälleenrakentamisessa, ja maahan saatiin luojan kiitos taas vastuullisia ja järkeviä johtajia, jotka voivat saattaa maan oikealle tielle.
Jugoslaviaa on kuitenkin autettava kärsivällisesti täyttämään sille alueella annetut tehtävät. Siinä on yhdistettävä kolme minun ja ryhmäni mielestä oleellista asiaa.
Ensimmäinen asia on viime vuosikymmenten tapahtumien sisäinen selvittely Jugoslaviassa. Toinen asia on sovittelu naapureiden kanssa. Varsinkin siinä sotarikollisten luovutuksesta olisi apua. Kolmas ja viimeinen asiani on tietenkin taloudellinen jälleenrakentaminen, jota meidän on edistettävä. Jos onnistumme yhdistämään nämä kolme osatekijää, EU:lla on 5-10 vuoden kuluttua menestyksekäs Jugoslavian-politiikan historia takanaan.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, EU:n ja Jugoslavian taloudelliset suhteet ovat erikoislaatuiset. Pitkään suhteita ei ollut lainkaan. Vuoden 2000 lokakuun jälkeen EU tarjosi pikaisesti 200 miljoonaa hätäapua Jugoslavialle, mikä on esimerkki siitä, että EU:kin voi toimia nopeasti ja tehokkaasti.
Viime viikolla EU näytti parhaat puolensa avunantajien konferenssissa. Nyt parlamentissa keskustellaan talousarvion alijäämän kattamiseen tarkoitetusta makrotaloudellisesta avusta, jonka arvo on 300 miljoonaa; tästä summasta 120 miljoonan huomattava osuus lahjoitetaan Jugoslavialle. Minun näkökulmastani apu, jota tänä iltana käsittelemme, merkitsee yhden aikakauden loppua, sellaisen siirtymäkauden loppua, jonka aikana on siirrytty yksinvallasta demokratiaan.
On hyvä ja oikein antaa nyt apua, mutta minun näkökulmastani on myös selvää, että tässä muodossaan apu on ainutkertaista. On myös hyvä selventää, että avun saamiseen liittyy erityisehtoja. Mainitsen niistä kaksi.
Näiden rahojen hyväksymisessä ja sijoittamisessa ei sovelleta mitään merkillisiä erityisehtoja, niin kuin esittelijä Brok jo sanoikin, mutta silti poliittisten ja turvallisuusasioiden komitean kanssa on tehtävä hyvää yhteistyötä, sillä EU:n Jugoslavialle myöntämä avun hankkimisessa on otettava huomioon poliittinen yhteenkuuluvuus. Sama pätee tämän avun arviointiin. Tämän makrotaloudellisen avun jälkeen on katsottava tarkkaan, myös poliittisessa mielessä, onko tämäntapainen apu tarpeen enää tulevaisuudessa.
Ryhmäni tekemä johtopäätös on, että on hyvin tärkeää, että EU on nopea, tehokas ja antelias silloin, kun se on poliittisesti järkevää ja tarpeellista. Rahaa on voitava lähettää nopeasti ja tehokkaasti, ei pidä pelätä ensimmäisenä olemista, ei pidä pelätä riippuvaisuutta muista rahoittajista. EU:n on kyettävä toimimaan muista rahoittajista riippumatta nopeasti ja tehokkaasti. Meidän on kuitenkin kyettävä myös muuttamaan strategiaamme nopeasti ja tehokkaasti. Siksi tuen omasta puolestani tällaista apua, mutta odotan, että tämä on todennäköisesti viimeinen kerta, kun tällaista apua annetaan Jugoslavialle.

Brie
Arvoisa puhemies, voin puhua tästä aiheesta vain ryhmäni enemmistön puolesta. Kannatamme komission ehdotusta sekä mietintöä. Kollega Swobodan kriittisiä huomautuksia ei minusta pidä enää toistaa. Yhdyn niihinkin mielelläni. Kollega Brokin ennalta ehkäisevän rauhanpolitiikan ja siviilikriisinhallinnan tarpeellisuudesta esittämien näkemysten vuoksi minun on poikettava suunnittelemastani puheesta. Pitää tietenkin paikkansa, että meidän on nopeutettava ja tehostettava toimintaamme huomattavasti. Luulen kuitenkin, että politiikassamme on muitakin puutteita. Hyvä esittelijä, sanotte tarkistuksessanne 2 mielestäni aivan oikein, että Jugoslavialle myönnettävä apu edellyttää oikeusvaltioksi kehittymistä ja yhteistyötä Haagin kansainvälisen tuomioistuimen kanssa. Jos etenkin Yhdysvallat, mutta ilmeisesti myös Saksan liittokansleri, painostavat samanaikaisesti kuitenkin oikeusvaltion periaatteiden loukkaamiseen, lopputuloksena on sellainen politiikka, joka pikemminkin haittaa pysyvästi demokraattista ja oikeusvaltion periaatteiden mukaista kehitystä pitkällä aikavälillä.
Olen havainnut tällaisia ristiriitoja muillakin alueilla. Makedonia tulikin jo mainittua. Olemme nähneet viime kuukausien aikana, miten UCK:ta on vain mielistelty eikä suinkaan riisuttu aseista. Makedonian tapahtumien ja uusien konfliktien katsotaan olevan nyt KFOR-joukkojen syytä. Kosovon-politiikkamme tarkoituksena oli estää etniset puhdistukset, ja NATOn sodasta aiheutui nyt uusia täysin tuomittavia etnisiä puhdistuksia. Luulen, ettei ennalta ehkäisevä ja kestävä turvallisuuspolitiikka ole tässä tilanteessa sopiva ratkaisu.
Minun mielestäni on nyt aika jättää sellainen politiikka, joka pysäyttää konflikteja ja lievittää vahinkoja, jotka se on itse aiheuttanut. Enää ei riitä, että edellytämme ja vaadimme poliittisilta vastustajiltamme demokratian ja oikeusvaltion periaatteen mukaista toimintaa, vähemmistöjen ja ihmisoikeuksien suojelua. Nämä seikat on pantava myös täytäntöön siellä, missä ne ovat omien valtapyrkimysten tiellä. Jugoslavian ilahduttava kehitys on minusta todellakin edistänyt asioita, mutta NATO ja EU eivät ole vieläkään muuttaneet Jugoslavian-politiikkaansa.

Korakas
Arvoisa puhemies, on puhe avusta maalle, joka kaksi vuotta sitten kärsi valtavaa tuhoa NATOn tuomittavien pommitusten vuoksi, Euroopan unionin myötätuella. Äskettäisellä vierailullamme Jugoslaviaan saimme kuulla Serbian parlamentin edustajilta, että pelkästään aineelliset vahingot ylittävät sata miljardia dollaria, ilman että mukaan luetaan ihmishenkien menetykset sekä luonnon kärsimä tuho, jonka kymmenettuhannet sinne pudotetut köyhdytettyä uraania sisältävät pommit ovat aiheuttaneet, eikä ainoastaan Jugoslaviassa vaan koko Balkanilla.
Nyt neuvosto ehdottaa, että Jugoslavialle annetaan makrotaloudellista apua naurettavat muutama sata miljoonaa dollaria, ja aivan varmasti nämä päätyvät Belgradin petollisille vasalleille, jotka häpeällisellä tavalla, maan kahden parlamentin ja korkeimman perustuslakituomioistuimen päinvastaisesta päätöksestä huolimatta luovuttivat Jugoslavian entisen neljissä vaaleissa demokraattisesti valitun presidentin tuomioistuimeen, joka on perustettu Yhdysvaltojen ja NATOn toimeksiannosta, jotta uutta maailmanjärjestystä vastustavat saataisiin tuomiolle.
Miloeviæin varsinainen rikos on se, ettei hän taipunut NATOn edessä. Viattomia olivat muut, varsinaiset rikolliset, kuten Tudjman ja Izetbegoviæ, jotka alistuivat NATOlle. Arvoisa puhemies, historia opettaa meitä vielä. Ja olen varma, että tämänpäiväistä päätöstä tullaan pitämään yhtenä Euroopan parlamentin mustimmista hetkistä.

Coûteaux
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yhä epävakaammaksi käyvä tilanne, jossa Jugoslavian tasavalta tai se, mitä siitä on jäänyt jäljelle, ja jossa - se on sanottava - koko Balkanin alue elää, pakottaa meidät pidentämään alueelle suuntaamiemme tukien myöntämisaikaa tälle vuodelle ja epäilemättä vielä paljon pidempään. Tilanne pakottaa - ja sen on ennen kaikkea pakotettava - meidät kohtaamaan tekemämme virheet ja miettimään niiden syitä.
Syyt ovat yksinkertaiset: Euroopan unioni on vain teeskennellyt toteuttavansa rauhan logiikkaa. Todellisuudessa se on peittänyt sotimiseen tosiasiassa perustuvan logiikan humanitaarisiin puheisiin. Jugoslavian tuhoamiseen pyrkivä sota oli nimittäin useiden suurvaltojen etujen mukaista, ja tuhoaminen onnistuikin muutamassa vuodessa. Sotaa voitiin perustella vain geopoliittisin syin. Kiistämme kuitenkin itsepintaisesti geopoliittiset perustelut, vaikka sota olisikin ollut ainoa keino puuttua kansakuntien välisiin voimasuhteisiin, toisin sanoen itse diplomatiaan. Näin kuitenkin paljastui räikeä totuus, se, että sodan taustalla olivat kolmen suurvallan ajamat edut Balkanilla.
Sotaan osallistui ensinnäkin Saksa, jolta ei ole koskaan jäänyt huomaamatta, että Jugoslavian syntyminen ensimmäisen ja toisen maailmansodan jälkeen oli osittain sen etujen vastaista, tai ainakin vastoin sen eurooppalaisia laajentumispyrkimyksiä. Siihen osallistui Saksa, joka ryhtyi välittömästi vuonna 1990 tapahtuneen yhdistymisensä jälkeen panostamaan voimakkaasti vanhan vihollisensa Serbian luomien esteiden murtamiseen hakeakseen vaivihkaa liittolaisia Sloveniasta ja Kroatiasta, kahdesta Saksalle tärkeästä Välimeren rannikon maasta. Myös Turkki löysi helposti liittolaisen Albaniasta ja sen "oikeasta kädestä", Kosovon vapautusarmeija UCK:sta.
Turkki on oikeastaan koko muslimimaailman painostuksesta vallannut takaisin erittäin vanhoja asemiaan Euroopan Balkanilla, mikä on tietenkin Euroopan etujen vastaista mutta Yhdysvaltojen etujen mukaista. Yhdysvallat nimittäin tietää kaikkien suurvaltojen tavoin erittäin hyvin, että hallitseminen vaatii eripuraa, joten se löysi tuolloin ja vielä nykyäänkin mahdollisuutensa: se ryhtyi lietsomaan ikivanhoja konflikteja ja kaivamaan esiin muinaisia kiistoja, jotka koskivat Suur-Turkin (nimi on täysin oikeutettu) nykyisiä pyrkimyksiä saada jalansijaa Balkanilla epäilemättä Kreikan suureksi vahingoksi.
Lyhyesti sanottuna Eurooppa on toiminut Turkkia vastaan, mikä on mielestäni lisäosoitus sen kyvyttömyydestä harjoittaa järkevää diplomatiaa.

Solbes
. (ES) Paljon kiitoksia, ymmärrän Balkanin kysymyksen ja erityisesti Jugoslavian nostattaman intohimon. Tavoitteeni tänään on kuitenkin hieman vaatimattomampi.
On totta, että viimeviikkoisten tapahtumien perusteella meidän on tarpeen ottaa kantaa niihin Euroopan unionina ja antaa Jugoslavian viranomaisille voimakas tukea antava viesti sekä tukea maassa aloitettuja vakauttamis- ja talousuudistusponnisteluja. Arvostan erityisesti parlamentin ja etenkin puheenjohtaja Brokin ponnisteluja. Prosessin nopeuttaminen on ollut työlästä viime viikkoina ja sen takia eri valiokuntien on ollut hankala ilmaista näkemyksiään tänään käsittelemästämme ehdotuksesta.
Kuten aiemmin sanoin, tavoitteemme on rajoitettu. Se on tärkeä, mutta rajoitettu Jugoslavian vaikean taloudellisen tilanteen takia, jonka korjaamiseksi kansainvälisen yhteisön edellytetään antavan merkittävää rahoitusapua. Jugoslavian viranomaiset ovat käynnistäneet talouden uudistamiseksi merkittäviä suunnitelmia, joihin kansainvälinen yhteisö on suhtautunut myönteisesti ja hyväksyvästi.
Te olette maininneet keskeisen kysymyksen eli lahjoittajien konferenssin. On totta, että tässä kyseisessä konferenssissa on tuettu taloudellisen elpymisen siirtymävaihetta koskevaa ohjelmaa, joka on laadittu yhteistyössä Maailmanpankin sekä Euroopan komission kanssa. Hyvänä uutisena, johon jäsen Lange viittasi, on ollut, että varat riittävät kaiken suunnitellun rahoittamiseen. On voitu jopa ylittää se 1, 25 miljardin dollarin summa, jolla Jugoslaviaa aiottiin tukea.
Mikä on Euroopan yhteisön osuus tätä nykyä? Toteutamme yhteistyötä kahden eri kanavan kautta. Ensimmäinen kanava on vuonna 2001 myönnettävät 230 miljoonaa euroa, joka on yhteisön tukea alueen jälleenrakentamiseksi, demokratisoimiseksi ja vakauttamiseksi eli niin kutsuttu CARDS-apu. Sen lisäksi olemme ehdottaneet 300 miljoonan euron makrotaloudellisen avun myöntämistä, jonka osalta tavoite on hyvin konkreettinen, maksutaseen alijäämän pienentäminen. Aikomuksenamme on tietenkin pidentää valtuuksia, joiden nojalla Jugoslavia voi saada lainaa Euroopan investointipankilta.
Tästä syystä komissio teki 23. toukokuuta jäsen Brokin mainitseman ehdotuksen, jonka tarkoituksena on, kuten hänkin sanoi, reagoida nopeasti ja saada ministerineuvoston hyväksyntä. Kuten hän myös osoitti, ministerineuvostossa on muutettu hieman kantaa ja panostettu enemmän lainoihin ja vähemmän lahjoituksiin, mutta komissiossa me emme yhdy tähän näkemykseen. Kiitän erityisesti jäsen Brokia hänen antamastaan tuesta komission kannalle.
Puhumme parhaillaan kuitenkin makrotaloudellista apua koskevasta ehdotuksesta. Aina, kun olemme antaneet Euroopan unionissa tämänkaltaista apua, olemme tehneet sen tietyin edellytyksin, enkä usko, että on mitään syytä muuttaa tätä kaavaa. Puhumme muiden kansainvälisten toimielinten ja kahdenkeskisten lahjoittajien myöntämien tukien lisäksi annettavasta avusta, jonka tavoitteena on välttää niitä ulkoisia taloudellisia rajoituksia, joita tällä valtiolla on. Se merkitsee, että teemme yhteistyötä valuuttarahaston ja Maailmanpankin kanssa. Viittaamme nyt vuoteen 2001, vaikka yhteistyötä voidaan tehdä tulevina vuosina. Juuri nyt puhumme kuitenkin vuoden 2001 ja sitä seuraavan vuoden rajoituksista. Kuten tiedätte, tämänkaltaisia tukia säätelevät tietyt talouspoliittiset vaatimukset ja niitä ehdotetaan sisällytettäviksi Kansainvälisen valuuttarahaston valmiusohjelmaan vuoden ajaksi.
Kuten äsken sanoin, ehdotuksemme koski 120 miljoonan euron lahjoitusta ja 180 miljoonan lainaa, joka myönnettäisiin 15 vuodeksi samanlaisin ehdoin kuin muillekin valtioille. Neuvostossa on päästy alustavaan yksimielisyyteen siitä, että lahjoitusta supistetaan 75 miljoonaan ja että loppusumma on lainaa. Olemme sitä mieltä, että Jugoslavia on huomattavan velkaantunut ja vaikeuksissa ja meidän pitäisi olla johdonmukaisia aiemmin tekemiimme päivityksiin nähden, ja komission ehdotuksessa noudatetaan siten käytäntöämme. Tästä syystä vaadimme yhä edelleen, että neuvostossa hyväksytään esittämämme ehdot.
Jäsen Brokin mietinnössä esitetään joukko tarkistuksia; myöhemmin esitän teille muistiinpanoja, jotta saatte tarkan todistuksen kannastamme. Hyvin pikaisesti kerrottuna näkemyksemme tarkistuksista on seuraavanlainen: ensiksi tässä nimenomaisessa tapauksessa päätökseen ei ole tarpeen sisällyttää mainintoja CARDS-ohjelmasta, koska puhumme toisenlaisesta tukimuodosta emmekä CARDS-avusta, joka on toisenluonteista. Siksi jotkin tarkistukset, kuten tarkistukset 1, 11, 15 ja 19 eivät ole meistä hyväksyttäviä.
Toiseksi poliittinen ehtojenasettelu. Makrotaloudellinen apu ei ole oikea väline poliittisten ehtojen asetteluun. Siksi voimme hyväksyä tarkistuksen 2 vain, mikäli sen sanamuotoja muutetaan.
Maininnat unionin parhaillaan antamasta avusta, valuuttarahaston ohjelmien hyväksymisestä, ulkoisen tuen uudistuksesta, takuurahaston rajoista sekä monivuotisesta rahoitusapupaketista Jugoslavialle eivät ole meistä mitenkään ongelmallisia; tarkistukset 3,4, 8, 9 ja 10 ovat siis hyväksyttäviä.
Pidämme jonkin verran hankalampana kysymyksenä viittauksia vastuunjakoon. Emme pidä tarkistusta 5 ongelmallisena, mutta se, että täytäntöönpanoa säätelisivät muiden lahjoittajien toimet, ei ole sellainen edellytys tai menettely, jota käytetään tavallisesti makrotaloudellisen avun yhteydessä: siksi tarkistus 13 ei sen nykyisessä muodossa ole hyväksyttävä.
Yksi teidän esittämänne asia on maininta avun poikkeuksellisesta luonteesta. Totta kai se on poikkeuksellista apua ja totta kai se on väliaikaista. Ja se tulee jo ilmi päätösluonnoksessa. Siksi jotkin viittaukset eivät tunnu meistä tarpeellisilta, kuten se, jossa sanotaan, ettei apua pitäisi antaa enää vuonna 2003. En tiedä, onko meidän syytä käsitellä tätä aihetta uudestaan vuonna 2003, mutta meistä ei ole oikein sanoa nyt, ettemme missään tapauksessa tee mitään vuonna 2003. Meistä ei myöskään ole tarpeen, että tarkistuksessa 7 viitataan toisen kerran avun poikkeuksellisuuteen ja väliaikaisuuteen.
Mitä tulee pakollisiin neuvotteluihin sanokaamme poliittisten elinten kanssa, mielipiteemme on, että poliittista keskustelua käydään parhaillaan ja että sitä käydään neuvostossa. Mutta kun edellytykset on saatu periaatteessa määriteltyä, talous- ja rahoituskomitea on sopiva elin valvomaan sitä, mistä me aiomme tosiasiassa puhua, eli ehdotusten käytännön toteutusta. Siksi katsomme, että muunlaiset kuin tarkistuksissa 12 ja 14 sekä tarkistuksen 16 ensimmäisessä osassa esitetyt ehdot eivät ole järkeviä.
Olette pyytänyt meitä toimittamaan parlamentille lisäkertomuksia. Pohtikaamme tarkistuksissa 16, 18 ja 19 ehdotettuja kertomuksia. Voimme hyväksyä tarkistuksen 19 kertomuksen, jos se koskee edellisen vuoden tietoja. On hyvin vaikeaa antaa saman vuoden tietoja, elleivät ne ole todella viivästyneet, mutta mielestämme yleisten lisäkertomusten laatiminen sen makrotaloudellista apua koskevan kertomuksen lisäksi, jonka nykyisinkin esitämme vuosittain, on tarpeeton hallinnollinen painolasti. Ymmärrämme toki, että parlamentti haluaa valvoa ja olla tietoinen, mitä näissä asioissa tapahtuu. Olemmekin valmiita toimittamaan parlamentille tietoa avun käynnistämisestä aina sitä pyytäessänne. Mielestämme on kuitenkin paljon parempi esittää kanta konkreettisista ehdotuksista kuin asettaa tällaisia muodollisia velvoitteita, joista ei aina ole kylliksi hyötyä.
Lopuksi esitän jonkin huomion muutamista tarkoista päivämääristä, joita asetettu avun ensimmäisen ja toisen täytäntöönpanon määräpäiviksi. Teidän mielestänne ensimmäisen täytäntöönpanon pitää tapahtua 31. joulukuuta mennessä ja toisen 30. kesäkuuta mennessä. Tässä on kaksi ongelmaa. Toinen on hallinnollinen: ehdimmekö ennen joulukuun 30. päivää? Kyse ei ole varsinaisesta ongelmasta. Varsinaisena ongelmana on, että makrotaloudellisen avun järjestelmä toimii talouspolitiikan ehdoilla, ja ainoastaan siinä tapauksessa, että nämä ehdot täyttyvät, täytäntöönpanot voidaan toteuttaa. Tavoitteemme on tietysti sama kuin teidänkin: antaa apua niin pian kuin suinkin, panna se mahdollisimman pian täytäntöön ja me teemme tämän linjan mukaisesti työtä parlamentin kanssa täydessä sopusoinnussa.
Viimeiseksi haluaisin kiittää parlamenttia sen antamasta tuesta komission ehdotukselle, joka koskee makrotaloudellisen tuen myöntämistä Jugoslavian liittotasavallalle. Toivon, että me voimme seuraavassa neuvostossa hyväksyä ehdotuksen, jonka avulla voimme vastata nopeasti, kuten jäsen Brok asian ilmaisi, tähän merkittävään haasteeseen ja olla johdonmukaisia aiempiin kantoihimme nähden.

Puhemies
 Kiitän, teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

KTT-esitykset nro 3 ja 4/2001 / Unionin omat varat / Neuvottelumenettely (talousarvio 2002)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kolmesta budjettivaliokunnan mietinnöstä:
Haugin ja Ferberin laatima mietintö (A5-0239/2001) esityksistä korjaaviksi ja täydentäviksi talousarvioiksi 3 ja 4 unionin varainhoitovuoden 2001 talousarvioon (9802/2001 - C5-0271/2001 - 2001/2049(BUD)) ja (9803/2001 - C5-0272/2001 - 2001/2049(BUD));
Haugin laatima mietintö (A5-0238/2001) unionin omien varojen tilanteesta vuonna 2001 (2001/2019(INI));
Costa Nevesin laatima mietintö (A5-0241/2001) vuoden 2002 talousarviosta (ennen neuvoston ensimmäistä käsittelyä käytäviä neuvotteluja silmällä pitäen) (2001/2063(BUD)).

Haug
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käymme tänä iltana siis yhteiskeskustelun kolmesta laaditusta mietinnöstä, ja kun katson ympärilleni, me kaikki näytämme tietävän, mitä sanottavaa meillä on, ei siis mitään uutta. Jopa komission jäsenkin on ollut kuuntelemassa keskustelujamme jo useamman kerran, mutta sanottakoon nämä asiat nyt vielä pöytäkirjaa varten. Korjaavasta ja täydentävästä talousarviosta ei syntynyt valiokunnassa todellakaan mitään erimielisyyksiä. Sen tärkeimmät kohdat ovat ensinnäkin varojen saanti 27 uudelle tutkimusalan viralle, toiseksi OLAFin henkilöstötaulukko ja budjettikohdassa määrätyt uuden henkilökunnan rekrytointiin tarvittavat varat ja kolmanneksi komission asettaman Balkanin avun määrän lisääminen. Me haluamme siis yli 100 miljoonaa lisää määrärahoja.
Kaikki kollegat päättivät näistä asioista budjettivaliokunnassa yksimielisesti. Esitän tässä vaiheessa kollega Herbert Böschille vielä lämpimät kiitokset OLAFia koskevasta ratkaisusta. Hän teki paljon sen hyväksi, että saimme nyt aikaan kompromissin. Varainhoitovuoden 2000 saldon osoittaman 11,6 miljardin euron ylijäämän perusteella parlamentilla on taas aihetta muistuttaa, että taloudenhoito on ollut hyvin säästeliästä, ja neuvostolle se on taas riemun aihe. Mistä unionin omia varoja käsittelevässä mietinnössä on sitten kyse, ja miksi se on ylipäänsä laadittu?
Parlamentti teki aloitteen ja kehotti neuvostoa keskustelemaan kanssamme unionin omien varojen tilanteesta ennen jokaista komission talousarvioesitystä edeltävää talousarviomenettelyä - nimenomaan keskustelemaan eikä tekemään yhteispäätöstä. Se oli meistä kovin vaatimaton pyyntö, mutta siinä me erehdyimme, sillä neuvosto kieltäytyy keskustelemasta kanssamme, ja sen se tekee tänäkin iltana. Se ei ole nimittäin taaskaan kuuntelemassa! Se ei suostu edes keskustelemaan kanssamme Euroopan unionin tuloista. Me jouduimme siis tarkastelemaan unionin omia varoja puhumatta asiasta neuvoston kanssa. Toteamuksemme varainhoitovuodesta 2001 olivat samansuuntaisia kuin viime vuosinakin.
Perinteisten omien varojen ja alv-varojen merkitys vähenee jatkuvasti. Jäsenvaltioiden bruttokansantulo-osuuden mukaan määräytyvät maksusuoritukset lisääntyvät koko ajan. Omat varat muodostavat kaiken kaikkiaan 98,3 prosenttia vuoden 2001 talousarviosta. Se on 1,06 prosenttia jäsenvaltioiden BKTL:stä, mikä on paljon vähemmän kuin rahoitusnäkymissä asetettu 1,27 prosentin enimmäismäärä.
BKTL-perustaisten omien varojen hallitsevuuteen johtava kehitys herättää varmasti sekalaisia tunteita. Tällainen suuntaus voisi ensinnäkin lisätä jäsenvaltioiden välisen taakkojen jakautumisen oikeudenmukaisuutta, koska bruttokansantulo on todennäköisesti paras tapa mitata jäsenvaltioiden kansantalouksien suhteellista varallisuutta, sillä tilanne on nyt tarkkaan ottaen se, että jotkin jäsenvaltiot maksavat 22, 29 tai jopa 33 prosenttia unionin talousarvioon suorittamista maksuistaan perinteisistä omista varoista, siis sellaisista rahoista, jotka ovat muutenkin kuuluneet jo pitkään Euroopan unionille.
Toiseksi, suuntaus muuttaa EU:n omien varojen luonnetta todellisista omista varoista eräänlaiseksi jäsenvaltioiden maksuosuudeksi. Kolmanneksi, se ei muodosta selvää yhteyttä unionin ja sen kansalaisten välille. Belgialaisen neuvoston puheenjohtajan, Belgian pääministerin Guy Verhofstadtin tämänaamuinen puhe oikein lämmitti sydäntäni, sillä hänkin kyseenalaistaa tämän Euroopan unionin epäsuoran rahoituksen. Hänkin vaatii lisää avoimuutta. Hänkin haluaa, että kansalaiset kokevat unionin entistä läheisemmäksi, ja siihen liittyy myös avoin rahoitus.
Haluamme Euroopan unionille taloudellisen itsenäisyyden, ja haluamme ryhtyä tarvittaviin toimiin nyt heti. Haluamme taloudellista itsenäisyyttä yhdessä ja tasavertaisina neuvoston kanssa, ja tahdomme osallistua sitä koskeviin päätöksiin. Haluamme olla tasa-arvoisia kaikissa tapauksissa ja budjettivallan käyttäjän toinen käsi kaikissa menoissa ja kaikissa tuloissa. Haluamme täydellisen talousarviota koskevan itsenäisyyden. Eurooppalainen vero on ehkä tällä hetkellä vielä tulevaisuuden musiikkia, mutta puheenjohtajavaltio Belgia ja belgialainen neuvoston puheenjohtaja vaativat sitä. Belgian valtiovarainministerikin tukee vaatimusta, eikä Saksan valtiovarainministerikään heti torjunut ajatusta. Eurooppalainen vero on toisin sanoen ehkä vielä tulevaisuuden musiikkia, mutta ellemme ala soittaa sitä nyt, emme opi myöhemmin enää tanssimaan sen tahdissa.

Ferber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, toimiessani yhteisesittelijänä kollega Jutta Haugin kanssa pääsin korjaavasta ja täydentävästä talousarviosta hieman helpommalla. Haluaisinkin siksi esittää tässä kohtaa esittelijälle erityiset kiitokset siitä erinomaisesta työstä, jonka hän teki KTT-esitysten parissa.
Minulla on suuri kunnia edustaa täällä osuuttani, jonka tarkoituksena on pidentää yhtä A7-virkaa ja yhtä B5-virkaa talous- ja sosiaalikomiteassa ja alueiden komiteassa sekä luoda yksi uusi A7-virkaa ja yksi uusi B5-virka. Yhdyn tietenkin täysin tähän pyyntöön, sillä tämä on erittäin vakava asia, koska siinä on kyse Belliard-rakennuksen ...

... kunnostamisesta. Onhan myös Euroopan parlamentin edun mukaista, että tuota Brysselissä sijaitsevaa rakennusta voidaan käyttää pysyvästi järkevään tarkoitukseen. Haluaisin erityisen myönteisessä mielessä korostaa, että molemmat valiokunnat tarjoavat siihen tarvittavat varat henkilöstön kohdalla saaduista säästöistä. Tämä osoittaa, että molemmat valiokunnat ovat loistavasti toteuttaneet kaikilta toimielimiltä vaatimaamme säästötahtoa. Voin siksi kehottaa teitä hyväksymään KTT-esityksen nro 3 pääluokat VI ja VII.
Lisäksi haluaisin esittää vielä muutaman yleisluonteisen huomautuksen, koska ryhmäni myönsi minulle kiitettävästi muutaman minuutin puheaikaa, ja lopetan sillä esittelijän osuuteni.
Minusta on ensinnäkin hyvä, että parlamentti keskustelee samanaikaisesti kahdesta korjaavasta ja täydentävästä talousarviosta. Autamme siten myös säästämään verorahoja ja viemään asioita eteenpäin hallinnon yksinkertaistamista silmällä pitäen. Minusta sekin on mainitsemisen arvoista.
Haluaisin todeta, että jo varainhoitovuoden 2000 talousarvion tulopuolella muodostunut 11,5 miljardin euron ylimäärä, josta esittelijä Haugkin puhui, osoittaa, että meillä on selvästi vielä hieman pelivaraa. Muistan ne rituaalit, kun riitelimme joka eurosta, kun neuvosto polvistui eteemme ja pyysi meitä ammentamaan runsaudensarvesta - heinäkuussahan meillä on kunnia taas jatkaa tätä rituaalia. Lopulta komission kunnollisen budjettihallinnon ansiosta, mutta myös talousarviomäärärahojen varovaisesta käytöstä huolehtivan parlamentin alituisen huolenpidon ja tuen avulla muodostui ylijäämiä tavalla, joka saattaisi tehdä monet rituaalit jatkossa tarpeettomiksi. Vain ohimennen huomautettakoon, että jäsenvaltioiden valtiovarainministerit iloitsevat saavansa ylijäämien vuoksi tuntuvia vähennyksiä tämänvuotiseen talousarvioon. Jäsenvaltiot ovat varmasti meille siitä ikuisesti kiitollisia.
Haluaisin sanoa muutaman asian myös unionin omista varoista. Kollega Haug, tietojeni mukaan EU:n omasta verosta keskusteltiin jo ennen minun parlamenttiuraani, nimittäin huhtikuussa 1994. Silloinkin soitettiin jo musiikkia, jonka tahdissa kukaan ei vielä tanssi. En tiedä, onko meidän myöskään järkevää ryhtyä vielä tässä vaiheessa keskustelemaan yhteisötasolla toimintamme rahoittamisesta veroilla. Haluaisin korostaa, että meillä on ensin muita tehtäviä hoidettavanamme. Unionin tärkein tehtävä on toimivaltuuksien rajaus. Kansalaiset haluaisivat tietenkin myös tietää, mistä asioista unioni on vastuussa ja miksi se tarvitsee rahoitusta. Meidän on tietenkin keskusteltava seuraavaksi siitä, millaisia unionin pysyvien toimielinten on oltava, jotta ne voivat hoitaa yhteisötasolle siirretyt tehtävät demokraattisesti ja avoimesti. Prosessin lopussa on päätettävä, kuinka näiden tehtävien suorittamiseen tarvittavat määrärahat lopulta myönnetään. Jos ryhdymme hoitamaan asioita näin, luulen, että olemme oikealla tiellä.
Eurooppalaisen veron tämänhetkiset kannattajat saavat eurooppalaiset pikemminkin pelästymään. Se ei auta meitä saavuttamaan sitä tavoitetta, että kansalaiset hyväksyisivät Euroopan unionin pysyvästi.
Lopuksi haluaisin esittää vielä lämpimät kiitokset seuraavana puhuvalle kollegalle Costa Nevesille, jolla oli vaikea tehtävä hänen laatiessaan vaatimukset neuvoston kanssa pian käytävään neuvotteluun. Siinä meillä on taas ongelmia seuraavaksi vuodeksi. Budjettivaliokunta ei siis pääse pitkästymään. Kollega Costa Neves on minusta käsitellyt asiaa kuitenkin tarpeeksi harkitsevasti ja viisaasti, ja hän pystyy tekemään kelvollisen ehdotuksen veronmaksajille, joita me budjettivallan käyttäjinä tässä asiassa edustamme. Olen iloinen, että Saksan sosiaalidemokraatitkin suhtautuvat baijerilaisten ehdotuksiin erittäin suopeasti. Se avaa ensi vuonnakin aivan uusia näkökulmia.
(Suosionosoituksia)

Costa Neves
. (PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, päätämme nyt jälleen yhden vaiheen, jonka tarkoituksena on hyväksyä, niin kuin toivomme, vuoden 2002 talousarvio joulukuussa. Kyse on pitkästä ja mutkikkaasta menettelystä, jonka aikana kaksi budjettivallan käyttäjää, neuvosto ja Euroopan parlamentti, yrittävät päästä yhteisymmärrykseen Euroopan komission tekemistä ehdotuksista. Tämä yhteisymmärrys edellyttää sääntelyjärjestelmän, olemassa olevien sopimusten ja asianosaisten toimielinten kunnioittamista siten, että niiden edustuksellisuus ja laillisesti määritellyt painopistealueet otetaan huomioon. On siis tärkeää ottaa huomioon oleellisin kaikkien asianosaisten kannoista, koska muuten on mahdotonta päästä edes jonkinlaiseen sopuun. Tähdennän, että nyt käsiteltävä mietintö on perusta, jonka pohjalta käydään neuvotteluja muiden toimielinten kanssa ja sen taustalla ovat huhtikuussa määrittelemämme suuntaviivat; kyseessä ei ole Euroopan parlamentin lopullinen kanta vuoden 2002 talousarviosta. Koska se on neuvotteluperusta, siinä ei tarvitse käsitellä sellaisia asioita, joissa parlamentilla on viimeinen sana. Sen on ennakoitava keskustelua sellaisista asioista, joissa parlamentin ja neuvoston kantojen voidaan olettaa eroavan eniten niissä kysymyksissä, joissa neuvostolla on viimeinen sana. Tällaisia kysymyksiä ovat maatalousmenot, turvallisuuspolitiikka ja kansainväliset kalastussopimukset. Osoittaa alkeellisinta tervettä järkeä käsitellä myös joitakin muita avainkysymyksiä, esimerkiksi ensi vuoden maksumääräysten suuruutta tai komission uudistuksen sisältöä ja tahtia. Toistan, että olemme siis neuvotteluvaiheessa.
Korostan niitä asioita, jotka ovat olleet keskeisimpiä Euroopan parlamentin kannoissa ja jotka te kaikki sitä paitsi tiedätte. Neuvoston kanssa sovittiin joulukuussa 2000, että komissio esittää kuluvan vuoden kesäkuun 30. päivään mennessä monia aiheita koskevan edistymiskertomuksen, jossa nostetaan talousarvion täytäntöönpanon määrällistä ja laadullista tasoa, parannetaan lainsäädäntö- ja talousarviomenettelyn yhteensovittamista ja varmistetaan komission uudistuksen onnistuminen. Tämä tarkoittaa, että yhtenä parlamentin painopistealueena on kiinnittää huomiota talousarvion laadullisiin kysymyksiin ja niiden vaikutuksiin sekä panna mieleen ja ottaa huomioon talousarvion täytäntöönpano. Komissio on jo esittänyt edistymiskertomuksen, mistä olemme tyytyväisiä, ja olemme varmoja, että tätä asiakirjaa, jota olemme jo alkaneet tarkastella, pidetään yhtä keskeisenä välineenä kuin se onkin.
Toisaalta tämän vuoden huhtikuussa Euroopan parlamentissa hyväksyttiin suuntaviivat, joissa asetetaan painopistealueiksi äsken mainitsemani edistymiskertomuksen pysyvät aiheet sekä elintarviketurvallisuus, kuluttajien luottamus ja kestävä maatalous, ulkopoliittisten painopistealueiden määrittely ja määrärahojen tehokkaampi täytäntöönpano sekä yleensä ottaen talousarvion tehokkaampi täytäntöönpano, samoin kuin sellaisia erittäin konkreettisia asioita kuten eLearning-hanke, aina keskeinen työllisyyden ja sosiaalisen osallisuuden painopistealue sekä turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan kehittäminen. Tässä mielessä huoli sitoumusten nopeasta täyttämisestä maksumääräysten pikaisen täytäntöönpanon avulla on ymmärrettävä samoin kuin viivästyneiden maksumääräysten eli maksamatta olevan määrän todellinen vähentäminen. Mielestämme on siis käytettävä mahdollisimman paljon hyväksi rahoitusnäkymissä ennakoituja maksumahdollisuuksia, ja me haluammekin noudattaa vuoden 2002 rahoitusnäkymiä, joissa säädetään enimmäisrajaksi 1,14 prosenttia jäsenvaltioiden yhteisestä BKT:stä.
Painotan myös seuraavia asioita: yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisen täytäntöönpanoa koskevan arvion on oltava tarkka, täsmällinen ja ajan tasalla, ja siinä on otettava huomioon erityisesti BSE-kriisin sekä suu- ja sorkkataudin seuraukset samoin kuin tulevaisuutta koskevien aikataulujen laatiminen; Euroopan unionin eri Eurooppa-neuvostoissa tekemien sitoumusten erityisesti Lissabonin työllisyyttä ja kilpailukykyä, Tampereen turvapaikka- ja maahanmuuttoasioita sekä Nizzan Marokon kalastussopimuksen solmimatta jättämisen seurauksia koskevien sitoumusten noudattaminen; yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kulujen selkiyttäminen, erityisesti neuvoston ja komission välisen vastuunjaon osalta; rahoitusnäkymien menokattojen tiukka noudattaminen erityisesti menoluokassa 4, jossa hoidetaan laajalti tunnetut Euroopan parlamentin perinteiset painopistealueet, laajentumisprosessista aiheutuvien menojen täsmällinen määrittely ja erityisesti hallintomenot heti menoluokassa 5; lopuksi todellinen parlamentin aiempia ehdotuksia, erityisesti valmistelutoimia ja kokeiluhankkeita koskeva harkinta. Päätän puheenvuoroni tähän ja toivon, että 20. heinäkuuta, joka on neuvottelukokouksen päivämäärä, meitä innostava myönteinen ja rakentava henki puhaltaa kaikkiin läsnä oleviin.

Maat
Arvoisa puhemies, onnitteluni joka tapauksessa kollega Costa Nevesille strategiasta, jonka hän on parlamentin puolesta hahmotellut. Tämä on vahva signaali siitä, mitä parlamentti haluaa ja mitä ei. Kalatalousvaliokunnan näkökulmasta voin myös todeta, että komission maatalousosastossa on joka tapauksessa ymmärretty, että parlamentti haluaa varata olennaisen osan talousarviosta elintarvikkeiden turvallisuuteen ja eläinsairauksien torjuntaan, mutta kalatalousalan suuntaviivoista minun täytyy todeta, että vaikuttaa siltä kuin komissio eläisi vielä aivan toisella planeetalla.
Mitään ei mainita siitä ongelmasta, että Marokon kalastussopimuksen hylkäämisen jälkeen kalastussopimuksiin käytetään vähemmän rahaa. Ei mitään niistä ongelmista, jotka ovat tästä syystä syntyneet Espanjan ja Portugalin herkillä rannikkoalueilla. Ei mitään pohjoisen alueen ongelmista, jotka johtuvat väliaikaisesta kalastuskiellosta, jonka syynä on huolestuttava turskakanta.
Neuvostokin on vielä jäänyt Nizzan sanojen tasolle ja kieltäytyy siirtymästä sanoista tekoihin. On tietenkin selvää, ettei rahoja voi noin vain siirtää yhdestä luvusta toiseen, otsakkeesta 4 (ulkopolitiikka) otsakkeeseen 2 (rakennepolitiikka). Se ei ole mahdollista senkään vuoksi, että Berliinin enimmäismäärät on määritelty otsakkeittain. Taloudellinen kriisinhallinta, kuten BSE-kriisin torjunta ja Balkan-apu on kuitenkin osoittanut, että tiukat talousarviosäännökset eivät lamauta aikaansaavia poliitikkoja.
Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunta tukee esittelijä Costa Nevesiä, kun hän esittää, että sekä komissio että neuvosto ovat olleet näissä asioissa oikeastaan kenties hiukan liian saamattomia. Samalla valiokunta haluaa ottaa keskustelussa esiin muutamia lisäperusteluja komission ja neuvoston luovuuden ja tehokkuuden lisäämiseksi. Ehdotuksemme ovat seuraavanlaisia: Ulkopolitiikassa, otsakkeessa 4, kalastussopimuksiin käyttämättä jääneet rahat varataan Kaakkois-Euroopan rannikkoalueilla ilmenevien seurausten hoitamiseen: rakennerahat kohdennetaan niiden kriisien hallintaan, jotka kalastusalalla ovat johtuneet Marokon kanssa solmitun kalastussopimuksen uudistamatta jättämisestä ja turska- ja kummeliturskakannan suojelemiseksi toteutetuista toimista; määrärahojen mahdollinen ylijäämä varataan vuonna 2001 väliaikaisesti kalastusalan rakenneuudistukseen; mikäli mahdollista hyödynnetään kalatalousalan kriisintorjunnan joustovälinettä.
Lopuksi haluammekin, että käynnistetään kohdennettu tutkimus kalan viljelyssä käytettävän geenimuuntelutekniikan käytöstä. Eurooppa on selvästikin paljon Yhdysvaltoja ja Kanadaa jäljessä, ja vain kunnollinen tutkimus antaa pohjan tämä tekniikan pitämiselle eurooppalaisen kalan viljelyn ulkopuolella.

Salafranca Sánchez-Neyra
ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelija. (ES) Arvoisa puhemies, alustavassa talousarvioesityksessä ja nähtävästi neuvoston ensimmäisen käsittelyn perusteella otsakkeeseen 4, ulkoiset suhteet, kohdistuu muutamassa tapauksessa merkittäviä leikkauksia. Kuten tiedetään, tänä vuonna tässä luvussa ei sitä paitsi ole mahdollista käyttää joustovälinettä. Olemme juuri kuulleet kalatalousvaliokunnan lausunnon valmistelijan sanat.
Haluamme tehdä ulkoasiainvaliokunnasta käsin selväksi, että unionin toimien laajentaminen tällä alalla, erityisesti yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan piirissä, edellyttää riittävää varainsaantia. Epävarmuus varojen osoittamisessa vaarantaa ulkopolitiikan, jonka pitää olla sitoumustensa ja pyrkimystensä tasalla, uskottavuuden ja sen saaman arvostuksen. Kaiken tämän takia ulkoasiainvaliokunnan tarkoituksena on jäsen Costa Nevesin meille esittelemän talousarviomenettelyn tässä vaiheessa, niin neuvottelumenettelyssä kuin ensimmäisessä käsittelyssäkin, ja ulkoasiainvaliokunnan 20. maaliskuuta antamassa lausunnossa asetettujen ensisijaisten periaatteiden mukaisesti anoa talousarviosta riittävästi varoja uusien painopistealueiden rahoittamiseksi. Arvoisa puhemies, tarkoituksena on tietenkin valvoa niitä viisaasti, tehokkaasti ja avoimesti.
Komissio on kirjannut noin 120 miljoonaa Marokon kalastussopimukseen liittyviin näkökohtiin ja minä pyydän talousarviosta vastaavana esittelijänä, että Nizzan huippukokouksen sitoumukset täytetään. Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, me ulkoasianvaliokunnan jäsenet haluamme sanoa, että mikäli Euroopan unionilla halutaan olevan kansainvälistä painoarvoa taloudellisella ja kaupallisella sekä rahoitus- ja teollisuusaloilla, meidän on oltava johdonmukaisia ja osoitettava riittävästi määrärahoja sitä varten.

Pronk
. (NL) Arvoisa puhemies, tämä on aina vähän outo hetki menettelyssä. Toisaalta valmistaudumme ensimmäisiin yhteydenottoihin neuvoston kanssa. Tiedämme, ettei tämä yhteydenpito koskaan voi ratkaista aivan kaikkea. Se käy ilmi myös neuvoston edustajien puuttumisesta pöydän toiselta puolelta. Heidän uteliaisuutensa herää todella vasta sillä hetkellä, kun todellinen menettely lähestyy loppuaan. Siksi emme kai voi tehdä muuta kuin joitakin yleisiä huomautuksia.
Tahdon sanoa sosiaalivaliokunnan puolesta, että hyväksymme yleisesti ottaen edellisvuoden politiikan jatkamisen, vaikka meillä onkin toki joitakin erityisiä huolenaiheita. Tärkein huolenaiheistamme piilee oikeastaan Euroopan komission ehdotuksissa sinänsä. Viittasin tähän jo aiemminkin: erityisesti se suunnaton vähennys, jota komissio ehdottaa työllisyyttä koskevaan lukuun, aiheuttaa meille suurta huolta. Kun se yhdistetään siihen, mitä rahastoissa, esimerkiksi koehankkeissa tapahtuu, huolet vain kasvavat. Vielä suuremmiksi ne kasvavat, kun katsotaan muita hankkeita, joista sovittiin viime vuoden talousarviossa, mutta joita ei vain toteuteta. Osoittautuu, että hankkeet juuttuvat sittenkin jonnekin komission koneiston syövereihin - en nyt puutu tähän sen enempää. Tämä on minusta huolestuttavaa, koska jos talousarvion yhteydessä tehdään sopimus ja sovitaan, että kun komissio suostuu ehdotukseen, se on myös vastuussa toteutuksesta eikä sen pidä yrittää kaikenlaisten oikeudellisten tai muiden kuin oikeudellisten keinojen avulla viivyttää toteutusta. Minä luulen, että tämä voi olla tavattoman hankala ongelma menettelyssä.
Tällä hetkellä se on itse asiassa tärkein huolenaiheemme. Ei ole kyse lisärahoituksesta, kyse on vain siitä, että nyt käytössä olevat rahat ja edellisessä talousarviossa sovitut rahat käytetään soveltuvalla tavalla. Tiedämme, että hankkeita on olemassa kylliksi, mutta arviointimenetelmiä tiukennetaan jatkuvasti. Joissakin tapauksissa mukana olevien valtioiden määrä kasvaa hurjasti. Ensin saa jättää kolmen valtion hankkeen käsiteltäväksi, mutta sitten yhtäkkiä maita pitääkin olla seitsemän. Silloin herää kysymys: onko tämä nyt se tapa, jolla toimielinten pitäisi kohdella toisiaan? Tämän asian haluaisin ottaa nyt käsiteltäväksi. Muihin asioihin palaamme vielä.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, toivomme, että neuvoston puheenjohtaja voi viettää pidemmän aikaa kanssamme, ainakin silloin kun pidämme mini-istuntoja Brysselissä. Joka tapauksessa tässä yhteiskeskustelussa, joka koskee korjaavia talousarvioita nro 3 ja 4, talousarviota koskevia neuvotteluvaltuuksia ja Euroopan unionin omien varojen tilaa koskevaa mietintöä, PPE-DE -ryhmä haluaa ilmoittaa puoltavansa ehdottomasti kahta ensimmäistä ja olevansa suurimmaksi osaksi myönteinen omien varojen osalta.
Mitä ilmeisimmin Haugin mietinnössä eniten kiistaa voi herättää kysymys parlamentin tuesta keskustelulle, jota alettaisiin mahdollisesti käydä välittömän yhteisöveron säätämisestä siten, että tämä vero olisi yhteisön talousarviossa itsenäinen rahoituslähde.
Arvoisa puhemies, poliittisissa ryhmissä on eri näkemyksiä Euroopan rakentamisesta, mikä korostuu etenkin rahoituskysymyksissä. Siksi jäsen Haugin näkemys tästä mahdollisesta verosta voi olla liikaa eräille kansallisille ryhmittymille. Uskon silti, että suurin osa ryhmästäni luultavasti kannattaa ajatusta.
Enemmän välitöntä vaikutusta on jäsen Costa Nevesin saamilla neuvotteluvaltuuksilla. Kiitämme häntä näin julkisesti hänen halukkuudestaan vuoropuheluun ja sopuratkaisujen etsimiseen, sillä olemme varmoja, että tämän toimintatavan ansiosta saamme aikaan onnistuneita tuloksia. Esitämme 20. heinäkuuta pidettävää neuvottelua varten selkeitä ehdotuksia, joita neuvoston ei pitäisi torjua, sillä ne kuvaavat tämän Euroopan kansalaisten valitseman edustajainhuoneen enemmistön tahtoa. Otan näiden huoltenaiheiden joukosta esille epäilyksemme maatalouden varauksesta, elintarviketurvallisuutta varten myönnettyjen määrärahojen alhaisesta täytäntöönpanoasteesta tai maaseudun kehityksen tulevaisuudesta. Korostan myös toivetta, että neuvosto toteuttaisi Nizzassa antamansa sitoumukset, jotka koskevat Marokon kalastussopimuksen puuttumisesta johtuvien ongelmien ratkaisemista, tarvetta suojella parlamentin ulkoisia painopistealueita, joita leikataan aina neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä ja lisäksi välttämätöntä kuulemismenettelyä, joka neuvoston pitäisi toteuttaa parlamentin kanssa, kun kyse on ulkopoliittisten sitoumusten tekemisestä. Lopuksi haluan mainita, että menoluokassa 5 jo mainitut ongelmat, erityisesti hallinnollisten kulujen erittely ja neuvoston menojen osoittaminen samassa luokassa, on otettava käsittelyyn.
Hyvät jäsenet, kaikki tämä on parlamentin neuvottelukannan luja ydin 20. heinäkuuta pidettävässä sovittelussa, jonka osalta pyydämme puheenjohtajavaltio Belgialta avointa ja vuoropuhelua suosivaa asennetta, joka mahdollistaa, että talousarviomenettelyn viimeisestä vaiheesta tulee kaikkien osapuolten kannalta menestyksekäs.

Walter
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, olen pahoillani, että joudun sanomaan aluksi baijerilaiselle kollegalleni Markus Ferberille, ettei yhtäläisyyksiä ole välittömästi havaittavissa hänen toivomissaan asioissa, ja kerronkin heti miksi. Hän sanoi, että meidän pitäisi keskustella Euroopan unionin raha-asioista vasta sitten, kun unionin toimielimiä on kehitetty edelleen. Minusta se ei pidä paikkaansa. Se näkyy erityisesti tänään käsiteltävistä aiheista.
Jos kansalaisilta nykyään kysytään, mihin Euroopan unioni käyttää varojaan, 30 prosenttia heistä vastaa: hallintokulujensa kattamiseen, toiset 30 prosenttia ei tiedä lainkaan, mihin rahat menevät. Toisin sanoen 60 prosenttia kansalaisista ei tiedä, miten käytämme veronmaksajilta saamiamme rahoja. Veronmaksajat kuitenkin tietävät, että ne ovat heidän näkemyksensä mukaan valtavia rahamääriä. Täällä kulutetaan suunnattomia summia, ja luulen, että kansalaiset olisivat varsinkin tänään todella yllättyneitä siitä, mitä heille yhteisötasolla tarjotaan.
Meillä on ensinnäkin korjaavat ja täydentävät talousarviot. Yhdessä niistä Euroopan unioni ja komissio osoittavat aikovansa noudattaa parlamentin tahtoa vain osittain, ainakin ULAFiin tai uuteen OLAF-yksikköön liittyvissä asioissa. Olemme ilmaisseet kantamme erittäin selvästi tämän vuoden aikana.
Halusimme sellaisen henkilökunnan ja henkilöstötaulukon, joiden avulla on mahdollisuus luoda uusi nykyajan vaatimuksia vastaava toimielin. On oikeastaan vain kollegamme Herbert Böschin ansiota, että epäkohtaa osoitettiin sormella, ettei henkilökunnan rakennetta yritetty muuttaa eikä viime kerralla melko paljon keskustelua ja suunnitteluintoa herättänyttä toimielintä pyritty muuttamaan toiseksi toimielimeksi, jolla ei samanlaisen henkilökunnan vuoksi voi olla täysin uusia rakenteita. Tätäkin seikkaa on tässä kohtaa arvosteltava.
Toinen asia on, että maksamme 11 miljardia euroa takaisin jäsenvaltioille. Tuo summa tarkoittaa, että olemme käyttäneet talousarviosta 10 prosenttia arvioitua vähemmän. Olemme käyttäneet arvioitua vähemmän varoja kuluttajapolitiikkaan. Siihen tarkoitetuista määrärahoista käytettiin nimittäin vain 74,7 prosenttia. Sana kuluttajapolitiikka on nyt sanottava nautiskellen. Mehän olemme keskustelleet siitä viime kuukausina tai pikemminkin viime vuosina enemmän kuin mistään muusta, ja juuri tuolla politiikan alalla käytetään sitten vain 75 prosenttia määrärahoista.
Olemme myöntäneet varoja yhteen Euroopan unionin suurimmista ongelmista, nimittäin vajaatyöllisyyteen. Minäpä kerron teille, mikä on työllisyyspolitiikan menosuhde: se on 39,6 prosenttia. Meillä on monta miljoonaa työtöntä, ja määrärahoja on myönnetty, mutta näistä varoista käytettiin vain vajaa 40 prosenttia. Tätä tuskin pystytte enää selittämään unionin kansalaisille.
Me siis palautamme miljardeja euroja! Voimme tarkastella myös luokkaa IV, eli ulkopolitiikkaa, jolloin huomaamme, että Euroopan demokratia- ja ihmisoikeusaloitteeseen - aiheeseen, jonka merkitystä toitotamme jokaisessa päätöslauselmassa - käytetään vajaa 60 prosenttia määrärahoista. Loput päätyvät takaisin jäsenvaltiolle.
Selvennän teille vielä, että Euroopan unionin kansalaisten on tiedettävä, mihin rahat käytetään, mutta heidän on myös tiedettävä, miksi niin tehdään. Tästäkin keskustellaan tänään yksityiskohtaisesti, sillä asiasta keskusteltaessa tuntuu aina siltä kuin rahat olisivat peräisin jäsenvaltioilta, ja näin on tänäänkin. Meidän on varmistettava, että kansalaiset ymmärtävät rahojen käytön. Meidän on selkeytettävä sekä tulo- että menopuolta. Emme pysty selittämään enää kellekään, miksi me ensin taistelemme itsellemme 11 miljardia lisää määrärahoja neuvoston kanssa käydyissä talousarvioneuvotteluissa ja maksamme ne sitten seuraavan vuoden alussa korjaavan ja täydentävän talousarvion yhteydessä takaisin, koska rahoja ei käytettykään. Sitten rahat päätyvät jäsenvaltioiden talousarvioihin. Meidän on päästävä eroon tällaisesta toiminnasta. Meillä on oltava luotettava, arvioitavissa oleva ja kansalaisille selkeä tulonlähde - koostuipa se sitten mistä tahansa, näissä asioissa ei saa hutiloida, siinä Markus Ferber on oikeassa. Emme saa yrittää käsitellä asioita mahdollisimman nopeasti ja hätiköiden, sillä koordinoimaton ja jäsentelemätön keskustelu aiheuttaa vain hämmennystä. Siitä meidän on pidettävä kiinni. Kun teemme näin tulopuolella, kun tulopuoli on sidottu suoraan kansalaisiin, ja kun kansalaiset valvovat sitten menopuoltakin - he nimittäin katsovat, mitä me teemme rahoilla - silloin ei ole enää mitään takaisinmaksuja jäsenvaltioille, vaan kansalaiset kysyvät meiltä: miten te olette oikein käsitelleet unionin varoja? Tässä vaiheessa yhdistyvät molemmat tänään käsiteltävinä olevat aiheet, nimittäin korjaava ja täydentävä talousarvio valtavine rahansiirtoineen sekä unionin omat varat, siis kysymys kuuluu: mitä kansalaiset maksavat tästä Euroopasta?
Minusta meidän ei pidä pelätä keskustella kansalaisten kanssa tekemisistämme. Meillä on erittäin hyviä perusteluja, meillä on erittäin hyviä politiikan aloja ja politiikkoja, joita voimme heille esittää. Meidän ei tarvitse pelätä kansalaisia, vaan meidän pitää lähestyä heitä avoimesti ja pyytää heitä rakentamaan Eurooppaa kanssamme.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, käsittelyssä oleva paketti koskee EU:n viime vuoden tilinpäätöstä, omia varoja sekä ensi vuoden budjettia. Haluan lausua esittelijöille rouva Haugille ja herroille Ferberille ja Costa Nevesille parhaat kiitokset. Viime vuoden tilinpäätös on hämmästyttävä, yli yksitoista miljardia euroa ylijäämäinen. Tämä johtuu siitä, että tulot ovat olleet 3,3 miljardia euroa arvioitua suuremmat ja menot 8,5 miljardia euroa ennakoitua pienemmät. Tulojen kasvu on hyvä asia. Sen sijaan menosäästö on näennäinen, koska se perustuu ennen kaikkea rakennerahastojen surkeaan vajaakäyttöön. Peräti 20 prosenttia maksuista jäi käyttämättä eli 6,5 miljardia euroa. Nämä maksut siirtyvät seuraaville vuosille eli todellista säästöä ei suinkaan ole syntynyt.
Vajaakäytön suurin syy oli uusien tavoiteohjelmien hyväksymisen hitaus. Vain puolet EU:n tavoite 1 -ohjelmista ehdittiin hyväksyä vuonna 2000, lähes kaksi vuotta Berliinin Agenda 2000 -ratkaisun jälkeen. Tavoite 2 -ohjelmista hyväksyttiin vain 8 prosenttia. Uusiin yhteisöaloitteisiin ei käytetty varoja lainkaan jo toisena perättäisenä vuotena. Hallinnollinen suoritus on surkea. Komission on parannettava huomattavasti suorituskykyään. Sen on kannettava vastuunsa siitä, että asiat hoidetaan tehokkaasti ja ajallaan. Nyt tehdyt laiminlyönnit heijastuvat ruuhkautumisena seuraavien vuosien talousarvioihin.
Toinen omituisuus tilinpäätöksessä on Yhdistyneen Kuningaskunnan jäsenmaksuun tehtävän hyvityksen laskeminen. On kummallista, että tässä lisätalousarviossa tehdään neljän ja kahden vuoden takaisiin talousarviovuosiin ulottuvat korjaukset. Miksi näitä korjauksia ei ole tehty aikanaan?
Ensi vuotta varten Costa Nevesin mietintö antaa neuvotteluille hyvän pohjan. Alustavien arvioiden mukaan otsakkeen 5 hallintomenot ylittävät rahoitusnäkymät, mikä johtuu ennen kaikkea neuvoston menojen kasvusta yli yhdeksällä prosentilla. Tämä johtuu yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan menojen kasvusta. Parlamentin on tiukasti pidettävä kiinni vaatimuksestaan, että tämän politiikan hallintorakenteesta on esitettävä erillinen virkarakennekaavio. Nämä menot eivät kuulu parlamentin ja neuvoston herrasmiessopimuksen piiriin, jonka mukaan toimielimet eivät puutu toistensa budjetteihin.

Seppänen
Arvoisa puhemies, puhun omista varoista. Rouva Haugin mietintöön liitetyt taulukot omista varoista eivät anna oikeata kuvaa eri jäsenvaltioiden maksuosuuksista. Pitää voida sanoa ääneen, että Yhdistynyt Kuningaskunta on yksi EU:n taloudellisista vapaamatkustajista. Sille on annettu alennus jäsenmaksuista. Mietinnön johtopäätöksiin pitäisi kuulua, että Yhdistynyt Kuningaskunta pitää panna maksamaan jäsenmaksua samojen perusteiden mukaan kuin muut. Lisäksi mietinnön tilastoja kaunistavat ne tullimaksut, joita Yhdistynyt Kuningaskunta perii EU:n puolesta. Vielä enemmän tullit kaunistavat Hollannin ja Belgian maksuosuuksia, sillä ne perivät tulleja myös muihin maihin tulevista tavaroista. Hollanti ja Belgia eivät ole niin suuria nettomaksajia kuin tilastot kertovat.
Mietinnön johtopäätöksissä vaaditaan erityisen eurooppalaisen veron käyttöönottoa. Se ei ole sattuma. Myös puheenjohtajavaltio Belgia on ilmoittanut ajavansa asiaa. Meidän ryhmässämme on asiasta kahdenlaisia mielipiteitä. Veroa kannattavat ne, joita ohjaa eurooppalaisen federalismin henki, kun taas ne, jotka haluavat säilyttää kansallisen täysivaltaisuuden, vastustavat EU:lle annettavaa verotusoikeutta. Federalismi on sitä, että Euroopan unionista tehdään liittovaltiota. Jos EU:lle annetaan verotusoikeus, kuljetaan federalistien viitoittamaa tietä. Pienen nettomaksajamaan veronmaksajien edustajana en voi kannattaa eurooppalaista verotusta liittovaltion käyttötarkoituksiin. Rouva Haugin mietinnön johtopäätös on liian radikaali.

Dover
Arvoisa puhemies, haluan puhua Haugin laatimasta omia varoja koskevasta mietinnöstä. Hänen neuvonsa, jonka mukaan meidän tulisi ottaa käyttöön eurooppalainen vero, on ennenaikainen ja tarpeeton. Hän sanoo, että puheenjohtajavaltio Belgian odotetaan esittävän tähän liittyvän ehdotuksen tai käynnistävän keskustelun. Olen lukenut puheenjohtajavaltio Belgian työohjelmaa koskevat muistiinpanot, ja ne sisältävät ainoastaan vähän tai ei lainkaan viittauksia tähän. Niissä on ainoastaan yksi viittaus spekulatiivisten pääoman liikkeiden verottamiseen - niin kutsuttu Tobinin vero. Parlamentti hylkäsi tämän äänestyksessään muutama kuukausi sitten. Asiakirjan lopussa on myös viittaus Euroopan unionin suoraan tai välilliseen rahoitukseen, joten voimme jälleen käsitellä Euroopan unionin omia varoja.
Sanon hänelle, että Belgian pääministeri on todennut vielä viime päivinä, että hän ei halua ajaa Euroopan unionin veroa, sillä "se on arkaluonteinen". Tämä on todellakin arkaluonteinen asia ja täysin tarpeeton.
Haug mainitsee, että jäsenvaltioista saatavat bruttokansantuotteeseen perustuvat varat tulevat kasvamaan. Hyväksyn tämän. Olin Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneen jäsen 18 vuotta, ennen kuin tulin tähän kamariin. Olen aina ollut sitä mieltä, että on hienoa, kun Euroopan kulutukseen tuleva bruttokansantuotteen prosenttiosuus laskee. Tämä laskusuunta on jatkunut kahden viimeisen vuoden aikana. Olen tähän tyytyväinen. Se osoittaa kulutuksen hyvää ja tehokasta hallintaa, eivätkä jäsenvaltiot vastusta näiden rahojen siirtoa Euroopan unionille. Mielestäni Euroopan unionilla ei ole mitään syytä periä omaa välitöntä veroa. Tämän vuoksi olen esittänyt neljä tarkistusta huomiseen äänestykseen. Kaksi niistä suoritetaan nimenhuutoäänestyksenä. Voitte todeta tänä iltana, että monet valtiot osoittavat vastarintaa. Toivon, että ihmiset äänestävät tarkistusteni puolesta ja vastustavat eurooppalaista veroa.

Färm
Arvoisa puhemies, hyvä jäsenet, sallikaa minun ensin kiittää esittelijä Costa Nevesiä hänen ehdotuksistaan ja hyvästä yhteistyöstä. Budjettivaliokunta on saavuttanut yksimieliset kannat melkein kaikissa asioissa.
Jos saan arvata, uskon, että periaatekysymykset hallitsevat tänä vuonna talousarviokeskustelua yksittäisiä kohtia enemmän, ja nämä kysymykset leimaavat vielä enemmän tulevina vuosina käytävää keskustelua. Tarkoitan lähinnä laajentumista ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämistä ja siitä aiheutuvia talousarvioon kohdistuvia vaikutuksia. Tarkoitan maatalous- ja kalastuspolitiikan muuttamista. Ajattelen lisäksi sisäistä uudistusta, erityisesti komission todellista kykyä panna täytäntöön budjettivallan käyttäjän päätökset.
Perusedellytys on melko huolestuttava. Kansalaisten luottamus EU:hun rakoilee monissa jäsenvaltioissa. Samalla olemme ehkä kaikkein tärkeimmän muutoksen - itälaajentumisen - kynnyksellä. Tämän haasteen kynnyksellä EU:n on parannettava huomattavasti kykyään panna täytäntöön painopisteitään. Sen vuoksi on huolestuttavaa, vaikka yksi jos toinenkin kansallinen valtiovarainministeri osoittaa suosiotaan, että talousarvion täytäntöönpanoaste on niin alhainen, että meidän on nyt maksettava jäsenvaltioille takaisin 11 miljardia euroa. Ongelmat, jotka koskevat lupauksia tuista ja toimista, jotka myöhästyvät tai joita ei toteuteta lainkaan, ovat haitta koko unionin kannalta. Sen vuoksi on hyvä, että komissio haluaa lisätä maksuja ja uudistaa työskentelytapaa kohti nykyaikaisempaa, tehokkaampaa ja avoimempaa hallintoa. Sitä neuvosto ei saa muuttaa.
Asiakysymyksistä haluan ensiksi ottaa esille maatalouspolitiikan. Vaikka tämä onkin laaja ja monimutkainen kysymys, meidän on nyt saatava muutokseen enemmän vauhtia. Ennen kuin hyväksymme vuoden 2002 talousarvion, ennen kaikkea ennen kuin saatamme täysin päätökseen neuvottelut tulevien jäsenvaltioiden kanssa, meidän on puhuttava selkeämmin tulevasta maatalouspolitiikasta. Tässä yhteydessä haluan viitata maatalousvaliokunnan näkemykseen. Tämä valiokunta haluaa tarkistuksissaan vahvistaa, että maatalousmenot on pidettävä rahoitusnäkymien puitteissa, mutta laajentumista koskevista teknisistä vaikeuksista huolimatta valiokunnan jäsenet haluavat lisäksi suorittaa tuen uudelleenjakoa siten, että maaseudun monipuoliseen kehittämiseen, alaotsakkeeseen 1b, saataisiin enemmän varoja. Se on hyvä asia, ja meidän pitää mielestäni jatkaa samalla tavalla. Juuri nyt kysymme muuten itseltämme eniten sitä, miksi komissio haluaa niin suuren varauksen, joka on tarkoitettu BSE-tautia ja suu- ja sorkkatautia koskevia toimenpiteitä varten, kun se itse pystyy vielä muuttamaan varsinaista talousarvioesitystä. Emme halua ottaa jatkossa kantaa tähän kysymykseen, ennen kuin olemme saaneet enemmän vastauksia kysymyksiimme.
Sallikaa minun myös aivan lyhyesti kommentoida kariutunutta kalastussopimusta Marokon kanssa. Kun sopimusta ei nyt voida solmia, sillä on seurauksia monen maan kalastuslaivaston kannalta. Kuulun niihin, jotka suhtautuvat hieman epäillen EU:n suuriin maatalous- ja kalataloustukiin, mutta meidän on kuitenkin otettava tietenkin huomioon ne ongelmat, joita koituu niille kalastajille, jotka ovat laskeneet saavansa uusia toimeentuloonsa liittyviä mahdollisuuksia. Meidän on tuettava aktiivista uudelleenjärjestelyä ja kokeiltava sitä mahdollisuutta, että loisimme varoja tähän tarkoitukseen joissakin muissa otsakkeissa kuin otsakkeessa 4. Tarvitsemme lisäksi komissiolta yksityiskohtaisia ehdotuksia.
Vaikka se sovittelu, johon me nyt ryhdymme, koskee ennen kaikkea otsakkeita 1, 2 ja 5, haluamme kuitenkin käyttää tilaisuutta hyväksemme ja tehdä joitakin huomioita. Viime vuonna parlamentti vei läpi työllisyyttä ja pienyrityksiä koskevan ylimääräisen lisäyksen. Sen jälkeen, kun Tukholman huippukokouksessa kehitettiin Lissabonin prosessia, meillä on kaikki syyt pitää kiinni tästä painopisteestä. Täten meidän on raivattava pois myös osa niistä ongelmista, joista esimerkiksi jäsen Bartho Pronk puhui aiemmin. Sen lisäksi viittaamme nyt erityisesti elektroniseen oppimiseen, jonka on mielestämme saatava resursseja, jotta siitä voitaisiin kehittää sellainen avainalue, jollainen siitä pitäisi tulla, jotta voisimme toisaalta parantaa kasvua, toisaalta huolehtia siitä, että se jakautuu tasaisemmin Euroopassa.
Lopuksi: olemme myös huolissamme ulkoisista toimista. Ne ovat aiheuttaneet eniten ongelmia vuosina 2000 ja 2001. Nämä ongelmathan eivät ole kadonneet. Olemme tehneet valtavia Kosovoon ja Jugoslaviaan liittyviä sitoumuksia, samalla kun maailman vielä köyhemmissä osissa on suuria laiminlyötyjä tarpeita. Tämä on yksi kaikkein tärkeimmistä tehtävistämme, mutta meillä on suuria ongelmia, jotka meidän on pystyttävä ratkaisemaan, jotta pystyisimme panemaan täytäntöön kaiken sen, mitä olemme luvanneet. Vaikka nämä ovatkin suuria tulevaisuuden haasteita, uskon kuitenkin, että pystymme ratkaisemaan ne yhdessä, jos kaikki sitä haluavat.

Mulder
Arvoisa puhemies, maatalouden talousarvion tunnusmerkkejä ovat varmaankin menestymiset, mutta myös suuret vastoinkäymiset. Vastoinkäymiset johtuvat puhjenneista eläintaudeista. Miten suuria ne ovat - seuraavasta vuodesta tiedämme sen todennäköisesti tarkalleen lokakuun lopussa.
Yksi asia on varma: menestys ei kestä ikuisesti. Vastoinkäymisiä voimme odottaa puhkeavien eläinsairauksien muodossa joka vuosi. Se mitä aion nyt sanoa, on oikeastaan viimevuotisen ja sitä edeltäneen vuoden ja ties kuinka vanhan levyn uudelleen veivaamista.
Minusta on vastuutonta, että talousarviossa varataan 41 miljoonan euron summa tarttuvien eläintautien puhkeamisesta aiheutuviin kuluihin. Jos katsotaan, mitä BSE:n ja sikaruton puhkeaminen on maksanut, ja mitä nyt suu- ja sorkkatauti: 41 miljoonaa on siinä kuin pisara meressä.
Minusta komission pitäisikin työskennellä rakennepuolella tilanteen parantamiseksi. Onko mahdollista saada aikaan vakuutusjärjestelmiä? Onko mahdollista saada erityinen karjarahasto, ja eikö ole kilpailun vääristymistä, jos yhdessä maassa maanviljelijöiden on maksettava kansallinen osuus ja toisissa maissa hallitus maksaa kaiken?
Nämä ovat ne asiat, joiden parissa komission on yhdessä jäsenvaltioiden ja esittelijän kanssa työskenneltävä tiukahkolla aikataululla, sillä tämäntapaisia vastoinkäymisiä on tulevaisuudessa odotettavissa vielä paljon nykyistä useammin.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu EU:n omista varoista ja eurooppalaisesta verosta on hyvin tuttu. Se toistuu vuosittain. Kannat ovat hyvin tiedossa, ja jotenkin vaikuttaa melko turhalta toistaa tämä keskustelu ja nämä päätökset vuodesta toiseen.
Lukuun ottamatta täysin periaatteellista kysymyksenasettelua, voidaan pohtia, tarvitsevatko EU:n jäsenvaltiot ja EU:n kansalaiset kaikkein eniten juuri entistä korkeampia ja uusia veroja. Me kaikki maksamme korkeita veroja. Tiettyjen jäsenvaltioiden verotus on maailman korkeimpia - kotimaani kuuluu niihin maihin. Jos näitä maita tarkastellaan, niiden talouskasvu ei ole ollut kaikkein parhaimpia edellisen vuosikymmenen aikana. Mietinnössä puhutaan kylläkin siitä, että vero ei aiheuta lisäkustannuksia veronmaksajalle. Kyseessä on kuitenkin teoreettinen pohdiskelu, jolla on hyvin vähän tekemistä käytännön todellisuuden kanssa. Uskoakseni voidaankin sanoa, että jos jokin vero otetaan käyttöön, varsinkin jos kyse on täysin uudesta verotustasosta kuten tässä, verotuksen taso nousee varmasti. Sitä on lähes mahdoton välttää.
Kiinnitän huomiota myös siihen, että esittelijä haluaa "vahvistaa unionin ja sen kansalaisten välistä yhteyttä". Sehän on erittäin kannatettava ja tärkeää, mutta mielestäni sen pitää tapahtua aivan toisin. Suhtaudun erittäin epäilevästi siihen, että kansalaisten mielestä heidän ja EU:n väliset yhteydet vahvistuisivat, jos he maksaisivat korkeampia nykyistä korkeampia veroja.

Naranjo Escobar
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, yhteiskeskustelun järjestäminen omien varojen järjestelmästä ja seuraavasta talousarviosta neuvottelua silmällä pitäen vahvistaa ajatusta, että tulot ja menot ovat kolikon kaksi eri puolta. Täällä on pyydetty verotusautonomiaa ja yhteispäätösmenettelyä tuloja ja menoja koskevissa asioissa, mutta niitä ennen on kyettävä rahoittamaan riittävästi ja oikeudenmukaisesti yhteisön politiikat, ja tiedämme kyllä, että mielipiteet tehokkaimmasta tavasta sen toteuttamiseksi poikkeavat toisistaan.
Ennemmin tai myöhemmin on päästävä pysyvään yksimielisyyteen, mutta sitä ennen on keskusteltava Nizzan Eurooppa-neuvostossa valittuja aiheita ja ratkaistava ne. Tuntuu hyödyttömältä puhua uudesta omia varoja koskevasta ajattelumallista ilman, että ensin on ratkaistu tuntemattomat suureet. Ei ole oikein viisasta alkaa rakentaa taloon ensiksi kattoa. Joka tapauksessa nettosaldoista käydyt väittelyt eivät vie keskustelua oikeaan suuntaan, vaan rapauttavat monestakin syystä unionin periaatteita.
Juuri nyt kysymys kuuluu, edistetäänkö omia varoja koskevalla uudella päätöksellä todellakin tasapuolisuuden ja avoimuuden lisääntymistä ja otetaanko sen avulla paremmin huomioon jäsenvaltioiden maksuosuusmahdollisuudet. On toki selvää, että alv-varojen enimmäisverokannan jatkuvan supistamisen avulla voidaan korjata nykyisen järjestelmän näkökohtia. Jäsenvaltioiden pitää maksaa osuutensa neljänsien varojen ja alv-varojen kautta samassa suhteessa kuin osuutensa yhteisön BKT:hen, mikä on tärkeä asia järjestelmän tasapuolisuuden kannalta. Emme siis saa lannistua pyrkimyksissämme edistää tätä asiaa.
Ehdotus sisältää myös kielteisiä eikä lainkaan väheksyttäviä näkökohtia. Se, että niin kutsuttu talousarvion epätasapainon korjaus Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi säilytetään, vaikka laskentatapaa muutetaankin, todistaa menettelystä, joka rikkoo räikeästi avoimuuden ja yksinkertaisuuden tavoitetta.
Haluan tehdä vuoden 2002 talousarviota ajatellen tiettäväksi, että Costa Nevesin onnittelen esittelijää hänen työstään mietinnössä tuodaan esille onnistuneeseen neuvotteluun tarvittavia näkökohtia. Uskon, että meidän on mahdollista päästä lopullisiin sopimuksiin neuvoston kanssa. Pyydän, että komissio täyttää lupauksensa laatia ehdotuksen sellaisesta välineestä ja rahoituksesta, joilla voidaan asianmukaisesti hoitaa Marokon kalastussopimuksen epäonnistumisen seuraukset, mikä tarkoittaa myös, että tukia voidaan käyttää myös vaihtoehtoisen taloudellisen toiminnan edistämiseen kärsineillä alueilla.

Wynn
Minusta tuntuu, että minun on annettava teille jonkin verran tietoa Doverin puheen takia. Pyysitte aikaisemmin Heaton-Harrisiä puhumaan talousarvion valvontavaliokunnalle, eikä hän tullut, eikä hän ole vieläkään tullut. Luulen, että tiedän miksi - koska hän on lopen uupunut tai pitäisikö minun sanoa "fyysisesti nääntynyt" seurattuaan iltapäivällä brittiläisen työväenpuolueen ja brittiläisen konservatiivipuolueen jäsenten välistä jalkapallo-ottelua, jonka työväenpuolueen jäsenet voittivat 7-1.
Dover ja muut osallistuivat kuitenkin myös. Olisin luullut, että työväenpuolueen jäsenet pysyvät vauhdissa mukana! Koska Dover on täällä, häntä tulisi mielestäni onnitella, ei siitä, mitä hän sanoi, vaan siitä, että hän on läsnä täällä tänään, kun taas Heaton-Harris ei ole, ja hän on paljon nuorempi.
(Vaihtelevia reaktioita)

Schreyer
En nyt ollenkaan tiedä, ketä saan onnitella jalkapallopelin voitosta! Arvoisa puhemies, hyvät esittelijät, hyvät parlamentin jäsenet, talousarvioissa on aina todella paljon työtä ja paljon keskusteltavaa ja päätettävää, ja tänään käsittelemme heti neljää tärkeää kohtaa: molempia kuluvan varainhoitovuoden täydentäviä talousarvioita, talousarvion rahoitusta koskevaa päätöslauselmaa ja vuoden 2002 talousarviota koskevan neuvoston ensimmäisen käsittelyn valmistelua.
Korjaava ja täydentävä talousarvio nro 3/2001 koskee ainoastaan henkilöstöasioita tutkimuksen alalla ja OLAFissa. Korjaava ja täydentävä talousarvio nro 4/2001 koskee viime vuoden talousarvion ylijäämän käyttöä. Molemmista talousarvioista keskusteltaessa meillä on käytössämme Haugin ja Ferberin laatimat mietinnöt. He ehdottavat komission tutkimusalan henkilöstölle uutta virkarakennetta. Sen komissio voi hyväksyä. OLAFin henkilöstötaulukon muuttamiseen liittyvät asiat perustuvat sen sijaan vain pitkien neuvottelujen tuloksena syntyneeseen kompromissiin, josta haluaisin esittää tässä vaiheessa muutamia huomautuksia. Ensinnäkin yksi huomautus siitä, että talousarvion valvontavaliokunnan laatimassa lausunnossa puhutaan edelleen siitä, että OLAFissa esiintyy vakavia säännönvastaisuuksia, nimittäin että A-ura-alueen virkamiehiä on enemmän kuin täytettävissä olevia virkoja.
Näistä säännönvastaisuuksista puheen ollen minun on kerta kaikkiaan vielä muistutettava, että budjettivallan käyttäjät myönsivät tietyn määrän A-virkoja vuoden 2000 henkilöstötaulukkoon. Komissio tai OLAF eivät ole edes täyttäneet niitä kaikkia, mutta vuoden 2001 talousarviossa budjettivallan käyttäjät sitten päättivät vähentää A-virkojen määrää niin, että virkamiehiä oli sen jälkeen enemmän kuin virkoja. Tällaista ei ole tapahtunut koskaan aikaisemmin, ja se aiheuttaa tietenkin vaikeuksia, mutta ei ole oikein, että tätä sanotaan säännönvastaisuudeksi, että annetaan siis sellainen vaikutelma, että komissio olisi täyttänyt virkoja, joita se ei olisi ollut oikeutettu täyttämään, ja minun on kiistettävä ilmaisu säännönvastaisuudet tässä yhteydessä.
Lisäksi muistutan, että komissio toimitti OLAFin johtajan esittämät henkilöstötaulukkoa koskevat ehdotukset sellaisinaan budjettivallan käyttäjille korostaakseen OLAFin riippumattomuutta. Jotkin Euroopan parlamentin päätökset ovat taas selvää mikrotason hallintaa, mikä tietenkin ainakin jossain määrin kyseenalaistaa riippumattomuuden.
Kaiken kaikkeaan se tosiasia, että virkoja lopetetaan ja ettei kaikkia virkoja myöskään valitettavasti anneta käyttöön, ei luo OLAFille kovinkaan helppoja työskentelyolosuhteita, ja viranomaistenhan on nyt todellakin selvittävä vaativista tehtävistä, etenkin hyvin monenlaisista tehtävistä. Voin tässä yhteydessä vain vakuuttaa, että komissio tekee kaikkensa luodakseen OLAFille hyvät työskentelyolosuhteet.
Seuraavaksi toiseen korjaavaan ja täydentävään talousarvioon. Vuoden 2000 talousarvio päättyi 11,6 miljardin euron ylijäämään - se on mainittu jo moneen kertaan. Se johtuu osittain tulojen lisääntymisestä, mikä taas aiheutuu esimerkiksi bruttokansantulon oletettua paremmasta kehityksestä, mutta suurimmaksi osaksi kuitenkin menopuolen käyttämättömistä varoista. Minun on kuitenkin sanottava vielä jotakin rakennepolitiikasta, ja sehän onkin se suurin pala, sillä 6 miljardia noista 11 miljardista on peräisin rakennepolitiikasta: jo toimielinten välistä sopimusta laadittaessa ja allekirjoitettaessa otettiin huomioon, että ensimmäisenä vuonna kaikkien varojen käyttöönotto olisi todennäköisesti vaikeaa. Tämä asiahan tavallaan kirjattiin muistiin, ja sen mukaisesti päätettiin, että menoja voidaan kohdentaa myös seuraaville vuosille, ja niin myös tehtiin. On siis varmistettu, etteivät rakennerahastot menetä määrärahojaan sen vuoksi, että varojen käyttöönotossa on ollut vaikeuksia ensimmäisenä päätösten piiriin kuuluvana vuonna.
Tästä on tehtävä mielestäni sellainen johtopäätös, että tulevan tukikauden valmistelu ja tukikautta koskevien päätösten teko on aloitettava paljon entistä aikaisemmin. Haluan palauttaa mieliin, että parlamentin kanta esimerkiksi yhteisön aloitteisiin liittyvissä kysymyksissä hyväksyttiin huhtikuussa 2000. Tämä osoittaa, että koko prosessi aloitettiin liian myöhään. Toisin sanoen: seuraavalle tukikaudelle on yksinkertaisesti vahvistettava varhaisempi aikataulu. Tämä koskee kaikkia, tämä koskee komissiota, tämä koskee parlamenttia ja tämä koskee tietenkin myös neuvostoa.
Emme muuten anna 11,6 miljardin euron suuruista ylijäämää kokonaan takaisin. 1,6 miljardia käytettiin jo vuoden 2001 talousarvioon, muun muassa täydentävässä talousarviossa nro 1 päätettyjen BSE-kriisistä aiheutuvien toimenpiteiden rahoitukseen. Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi tehtävään talousarvion korjaamiseen käytetään 2 075 miljardia, ja edellä puhuneista poiketen en katso tässä kohtaa jäsen Wynniä.
Lisäksi ehdotimme, että 350 miljoonaa käytettäisiin Balkanin alueen jälleenrakentamiseen tarkoitettujen määrärahojen lisäämiseen ja että toinen osa, nimittäin 7,5 miljardia euroa, palautettaisiin jäsenvaltioille, että toisin sanoen niille vuoden 2001 talousarvioon maksettavaksi tulevia rahamääriä vastaavasti alennettaisiin. Esittelijät ehdottavat, että Balkanin alueelle tarkoitettujen määrärahojen lisäämiseen käytettäisiin 350 miljoonan euron sijasta 450 miljoonaa euroa. Komissio aikoi rahoittaa tämän erotuksen osoittaman summan oikeastaan muilta alueilta siirretyin varoin, mutta suostumme nyt ehdotukseenne, etenkin kun otetaan huomioon varojen nopea käyttö, mikä on erittäin tärkeää. Emme nimittäin halua ottaa todellakaan sitä riskiä, että Kosovon tai Serbian hyväksi tehtävien toimenpiteiden rahoitus loppuu. Kaikki tietävät, kuinka arkaluonteinen tämä alue on, ja toivon kovasti, että neuvosto hyväksyy kyseisen parlamentin ehdotuksen ja että koko ehdotus voidaan siis hyväksyä vielä ennen kesätaukoa.
Nyt unionin omia varoja koskevaan päätöslauselmaan. Kysymys siitä, kuinka Euroopan unionin talousarvio rahoitetaan parhaalla mahdollisella tavalla, lisää tämän aiheen ajankohtaisuutta. Meillä on tietenkin toisaalta seuraavanlainen tilanne: meillä on uusi omia varoja koskeva päätös ja uudet rakenteet, ja tämä omia varoja koskeva päätös on tietenkin voimassa niin kauan, kunnes asiasta päätetään jotakin muuta. Myös kaikki siihen kuuluvat osat ovat päteviä, myös Yhdistyneen kuningaskunnan hyväksi tehdyt korjaukset. Se on yhteisön voimassa olevaa lainsäädäntöä.
Rahoituksen rakenteesta sanotaan perustamissopimuksessa seuraavaa: julkinen talousarvio rahoitetaan yhteisön omin varoin. Näin lukee perustamissopimuksessa. Esimerkiksi parlamentin kanssa vuonna 1975 tehdyssä sopimuksessa vielä toistettiin, että on oltava kyse todellisista omista varoista. Kehitys on kulkenut kuitenkin käytännössä toiseen suuntaan, ja esittelijä Haug, te toitte mietinnössänne yksityiskohtaisesti esiin, että nyt ollaan menossa toiseen suuntaan.
Tämänhetkisestä rahoituksestamme on yksinkertaisesti todettava, ettei se ole kansalaisille tarpeeksi selkeä. On huomionarvoista, että tuskin yksikään kansalainen tietää, miten rahoitus tapahtuu, ja tietämättömyys aiheuttaa vain lisää epäselvyyttä ja spekulointia. Voin omasta puolestani vielä sanoa, että minusta on erittäin myönteistä, että puheenjohtajavaltio Belgia haluaa käsitellä EU:n talousarvion rahoitusta, ja esittelijä Ferber, minusta tämä aihe liittyy toimivaltuuksien rajaamiseen jäsenvaltioiden ja yhteisötason välillä. Se kuuluu alun perin siihen kokonaisuuteen.
Minusta on tietenkin myös hyvin tärkeää, että ne, jotka pitävät tulopuolen rakenteen muutosta hyvänä asiana, pääsevät mahdollisimman pian yhteisymmärrykseen lopullisesta sanamuodosta. EU-veron käyttöönotosta puhuminen kuulostaa siltä kuin tarkoituksena olisi keksiä jonkinlainen uusi vero, jonka kanto-oikeus on Euroopan unionilla. Siitähän ei ole lainkaan kysymys. On tarkoitus nimetä vero, jonka avulla saadut varat päätyvät kokonaan tai osittain Euroopan unionin talousarvioon, jolloin veron tuotto tulee yhteisötason hyväksi, ja siinä on tietenkin kyse myös Euroopan parlamentin budjettivallasta. Voin omasta puolestani vain korostaa sitä, mitä esittelijä Haugkin sanoi: kyse on todellakin siitä, pysyykö Euroopan parlamentin budjettivalta tulopuolella yhtä suppeana kuin menopuolellakin?
Nyt meille on mielestäni tarjoutunut tilaisuus, ja minusta meidän pitäisi käyttää tämä hetki hyväksemme, kun neuvoston puheenjohtajavaltio omatoimisesti käsittelee asiaa, ja ellei sitä oteta nyt Laekenin huippukokouksen aiheeksi, pelkään pahoin, että asia hautautuu taas pitkäksi aikaa eikä siitä edes keskustella.
Nyt Costa Nevesin mietintöön. Siinä käsitellään 20. heinäkuuta ennen neuvoston ensimmäistä käsittelyä käytäviä neuvotteluja, joita valmistellaan 9. heinäkuuta pidettävissä kolmikantaneuvotteluissa. Haluaisin vielä korostaa, että tietenkin myös 9. heinäkuuta käytävät kolmikantaneuvottelut ovat tärkeä asia, tärkeä vaihe koko talousarviomenettelyssä. Kun jäsen Theato on nyt paikalla, haluaisin huomauttaa eräästä asiasta: jäsen Theato, kirjoititte minulle melko tiukkasävyisessä kirjeessänne, että minun pitäisi ystävällisesti saapua 9. heinäkuuta kolmikantaneuvottelujen sijasta talousarvion valvontavaliokuntaan keskustelemaan kausikertomuksesta. Minun on vielä kerran muistutettava, etten voi jakautua kahtia, ja on varmasti budjettiasioista vastaavan komission jäsenen velvollisuus osallistua kolmikantaneuvotteluihin, joissa valmistellaan vuoden 2002 talousarviota koskevia neuvotteluja.
Nyt kuitenkin neuvottelujen tärkeimpiin kohtiin. Esittelijä Costa Neves on käsitellyt asiaa perusteellisesti. Haluaisin todeta siitä seuraavaa: maatalouden miljardin euron suuruisen varauksen luomista koskeva komission ehdotus sopii mielestäni toisaalta parhaiten tähän ensi vuoden epävarmaan tilanteeseen, joka meillä on maatalousalan menojen viimeaikaisen kehityksen vuoksi. Nähtävillämme on nyt ensimmäiset laskelmat suu- ja sorkkataudin aiheuttamista menoista, ja tällä alalla on tulossa vielä lisää laskelmia, jotka todistavat, että suuri varaus on todellakin tarpeen. Meidän on pelattava varman päälle, ja ensi syksynä laadittavassa oikaisukirjelmässä osaamme antaa tietenkin jo tarkempia tietoja myös siitä, kuinka paljon talousarvion varoja joudutaan käyttämään suu- ja sorkkataudista aiheutuviin kuluihin. Tällä hetkellä tämä varausehdotus tuntuu minusta kuitenkin sopivimmalta, ja pyydän hartaasti, että Euroopan parlamentti kannattaa sitä neuvoston kanssa käytävissä neuvotteluissa.
Toinen asia liittyy Marokon kanssa suunnitellun kalastussopimuksen kariutumiseen, josta monet puhujat ovat jo maininneet. Se on oleellinen kohta. Sen vuoksi haluan lyhyesti käsitellä asiaa. Komissio aikoo ehdottaa vielä heinäkuussa sellaisen ohjelman käyttöönottoa, jolla rahoitettaisiin ja tuettaisiin asianosaisen espanjalaisen ja portugalilaisen laivaston rakennemuutosta. Ohjelma on tarkoitus rahoittaa rakennerahastojen luokassa, ja nyt te varmaankin sanotte, että rakennerahastojen luokkahan on tyhjä tai jo loppuun varattu. Tästä syystä komissio ehdottaa, että ainakin osa joustovarauksesta käytettäisiin tämän rakennemuutosohjelman rahoitukseen. Se olisi yhden vuoden ohjelma, jonka toteutus voisi jakautua useammalle vuodelle.
Kaikki näkökohdat on huomioitava pohdittaessa, kuinka kariutuneen kalastussopimuksen vuoksi luokkaan IV vapautuneita määrärahoja käytetään, ja korostan, että yksi näistä näkökohdista on talousarviota koskeva kurinalaisuus.
Parlamentin näkemyksen mukaan yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan käytettäviä määrärahoja voitaisiin leikata tänäkin vuonna. Alustava talousarvioesitys on todellakin samanlainen kuin vuoden 2001 talousarvio, mutta komissio ei näe mitään tarvetta uusiin leikkauksiin mutta tukee tietenkin esittelijää talousarvion selvitysosan parantamisessa, kuten toivottiinkin.
Vielä muutama sana hallinnollisista menoista. Yhdyn Euroopan parlamentin huoliin luokan IV tulevasta kehityksestä, ja annan siksi täyden tukeni pyrkimyksille, joiden tarkoituksena on lisätä avoimuutta ja suunniteltavuutta mahdollisilla uusilla toiminta-aloilla, kuten esimerkiksi oikeus- ja sisäasioissa. Haluan kuitenkin myös tehdä selväksi, etteivät rahoituskehyksen paineet johdu suinkaan komission uudistuksen aiheuttamista menoista. Meidän on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin uudistuksiin, ja mielestäni kaikkien toimielinten on ehdottomasti pyrittävä esittämään keskipitkän aikavälin suunnitelma, jotta näemme, millä alalla on tehtävä muutoksia selviytyäksemme luokan V menoista. On todellakin harkittava, missä määrin nämä asiat pitäisi antaa korkean tason työryhmän tai jonkin vastaavan ryhmän käsiteltäviksi.
Esittelijä Costa Neves, te viittasitte Euroopan parlamentin pyytämään kertomukseen, joka koskee muun muassa talousarvion toteuttamista. Kiitos, että mainitsitte myönteiseen sävyyn, että kertomus esitettiin ajoissa ja että se on hyvä työskentelyväline keskusteltaessa parlamentin julistukseen sisältyvistä asioista.
Teemme tiivistä yhteistyötä myös Euroopan parlamentin mahdollisesti talousarvion hyväksi tekemissä toimissa. Kuten on jo sovittu, valiokunnat sitovat komission keskusteluihin jo varhaisessa vaiheessa varmistaakseen toimien ja koehankkeiden toteutettavuuden. Tämäkin on meille tärkeä asia, ja haluaisin korostaa tässä yhteydessä erityisesti turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan merkitystä.
Muutama sana vielä eLearning-hankkeen ja pienten ja keskisuurten yritysten työllisyyspolitiikan painopistealueista. Näillä aloilla on käytettävänään otsakkeen 3 budjettikohtien mukaisten määrärahojen lisäksi myös rakennerahastojen suuret rahamäärät, ja komission mielestä viime talousarviossa käyttöön otettuja uusia välineitä pitäisi vahvistaa tai laajentaa olennaisesti vasta sitten, kun ne ovat osoittautuneet hyviksi.
Haluan lopettaa toteamalla, että tämä kaikki osoittaa, kuinka monia keskusteluja meillä on vielä edessämme. Meidän on laadittava vuoden 2000 talousarvio tulevien kuukausien aikana yhdessä, ja toivon, että osaamme hyödyntää seuraavat viikot ja seuraavat tapaamisemme yhteisten arvioiden laatimiseen, jotta saamme talousarvioneuvottelut hyvään alkuun.

Theato
, talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja - (DE) Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa jotakin komission jäsen Schreyerille. Olen hieman hämmästynyt, että kirjoittamani kirje oli hänen mielestään teräväsävyinen. Hän sanoi minun kirjoittaneen, että hänen pitäisi ystävällisesti saapua talousarvion valvontavaliokuntaan. Eihän tämä voi olla totta! Kirjoitin hänelle asiallisen kirjeen, jossa pyysin häntä tulemaan talousarvion valvontavaliokuntaan komission ja parlamentin välisen sopimuksen mukaisesti. Jos komission jäsen Schreyerilla on silloin muita velvollisuuksia, oletan, että hänellä on mahdollisuus valtuuttaa joku korkea-arvoinen virkamies antamaan kyseiset tiedot valiokunnalle. En tarkoita kirjeellä mitään muuta! Komission jäsen Schreyer, olen hieman hämmästynyt, että käsititte kirjeen sillä tavalla. Se oli täysin asiallinen. Halusin sanoa tämän vain asian selvittämiseksi. Kiitos!

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Yhteisön ohjelmien hallinnointi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bourlangesin laatima talousarviovaliokunnan mietintö (0216/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi, joka koskee yhteisön ohjelmien hallinnointiin liittyvistä tietyistä tehtävistä huolehtivien toimeenpanovirastojen asemaa
(KOM(2000) 788 - C5-0036/2001 - 2000/0337(CNS)).

Bourlanges
Arvoisa puhemies, mietinnön melko teknisestä otsikosta ("yhteisön ohjelmien hallinnointiin liittyvistä tietyistä tehtävistä huolehtivien toimeenpanovirastojen perustaminen") huolimatta kyse on todellakin melko tärkeästä uudistuksesta sekä asiasta, joka ei ole vähäpätöinen komissiossa parhaillaan toteutettavan hallinnonuudistuksen kannalta.
Heti aluksi sanon, että talousarvion valvontavaliokunta ja parlamentti voivat suhtautua vain hyvin myötätuntoisesti ja jo etukäteen myönteisesti ajatukseen meille esitetyn toimeenpanoviraston perustamisesta, sillä viraston perustaminen olisi vastaus parlamentin perushuoleen, jonka se ilmaisi talousarviomenettelyn yhteydessä vuonna 2000. Huoli koski puutteellisesti valvottujen ja komission toimivallan ulkopuolelle jäävien teknisen avun toimistojen lakkauttamista sekä niiden korvaamista sellaisilla virastoilla, jotka edustaisivat sekä laitoksille yleistä turvallisuutta että joustavaa hallintoa ja toimintaa, mikä on välttämätöntä eri tehtävien suorittamiseksi, etenkin tiettyjen ohjelmien toteuttamiseksi: voimme lakkauttaa teknisen avun toimistot, mutta niitä ei pidä korvata komission keskusyksiköillä, vaan meidän on kehitettävä jotakin uutta. Toimeenpanovirastot edustaisivat juuri jotakin uutta.
Komission hanke niveltyy osaksi laajaan kokonaisuuteen, nimittäin eriyttämispolitiikkaan, joka voidaan jakaa kolmeen osaan, joita ovat: tiettyjen yksilöityjen tehtävien yksityistäminen, jota kannatamme, kunhan tehtävistä vastaaville yksityishenkilöille ei uskota integroituja hallinnollisia tehtäviä; varsinaiset toimeenpanovirastot; kolmas osa koskee kysymystä, josta me olemme epävarmimpia ja jota emme käsittele tänä iltana, nimittäin sellaisten kansallisten virastojen perustamista, joiden tehtäväksi tulisi tiettyjen ohjelmien hallinnointi jäsenvaltioiden alueella.
Teille jätetty asetusehdotus koskee vain toimeenpanovirastojen asemaa. Arvoisa komission jäsen, teillä on täten takananne esittelijän ja talousarvion valvontavaliokunnan tuki. Tämä ei tarkoita, että olisimme yhtä mieltä kaikesta, ja senhän te varmasti minut tuntien aavistatte. On asioita, joista olemme yhtä mieltä, ja asioita, joista olemme eri mieltä. Kuten jo totesin, olemme samaa mieltä ajatuksesta perustaa toimeenpanovirasto. Olemme samaa mieltä myös viraston hallinnointia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä. Toimeenpanovirasto koostuisi osaksi komissiosta sinne siirretyistä toimihenkilöistä, sillä haluamme, että virasto kuuluu selkeästi komission alaisuuteen sekä poliittisesti että hallinnollisesti, sekä osaksi väliaikaisesta henkilökunnasta, jota palkataan rajoitetuksi ajaksi ohjelmien hallinnoinnin joustavuuden takaavien väliaikaisten työsopimusten perusteella.
Toisaalta katsomme, että - ja olemme käsittääkseni tästä samaa mieltä - virastoihin on sovellettava samanlaista valvontaa ja samoja OLAFin vaatimia tiedottamiseen, tilintarkastukseen ja toimivaltuuksiin liittyviä velvollisuuksia kuin komission keskusyksiköihin. Meillä on käsittääkseni sama kanta tähän kysymykseen. Sitä vastoin on joukko kysymyksiä, joista olemme edelleenkin epävarmoja ja jotka kaipaavat selvennystä.
Ensimmäinen koskee erityttämiseen sopivien, toimeenpanovirastoille uskottavien tehtävien määrittelyä. Sanokaamme, että toivomme tämän jo vanhan kysymyksen kohdalla, että - budjettivaliokunta ja talousarvion valvontavaliokunta ovat hyväksyneet asian, vaikka osa meistä on täysin eri mieltä siitä - eriytetyt tehtävät olisivat sitä myös käytännössä, sillä ne ovat väliaikaisia ja edellyttävät väliaikaisen tai asiantuntevan henkilökunnan palkkaamista, vaikka niitä ei järjestelmällisesti eriytettäisikään yksinomaan siksi, että ne tulisivat halvemmiksi, jos turvaudutaan matalapalkkaiseen ja vähemmän koulutettuun henkilökuntaan. Tämä ei ole tavoitteemme.
Toiseksi katsomme, että komission oikeudellisen vastuun on oltava ehdoton ja välitön. Tämä oikeudellinen kysymys saattaa jakaa meidät, mutta en usko, että olisimme pohjimmiltamme eri mieltä tästä. Toivomme myös, että - kyse on huomionarvoisesta teknisestä kysymyksestä, jota talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja Theato pitää erityisen tärkeänä - virastoille myönnettäisiin vastuuvapaus yhtä aikaa komission kanssa. Emme halua erottaa näitä kahta, sillä emme halua joutua myöntämään lukemattomia erillisiä vastuuvapauksia. Haluamme vain yhdessä äänestyksessä ottaa kantaa vastuuvapauden myöntämiseen samalla sekä toiminnallisille että toimintamäärärahoille.
Lähestynkin nyt loppupäätelmääni: meillä on jäljellä kaksi erimielisyyttä aiheuttavaa kohtaa, jotka aiheuttavat päänvaivaa valiokunnalle.
Ensinnäkin esittelijä toivoi, että (tosin talousarvion valvontavaliokunta ei ole toistaiseksi suostunut tähän) 25 prosenttia viraston henkilöstöstä siirrettäisiin käytännössä komission yksiköistä. Talousarvion valvontavaliokunta ei ole suostunut toiveeseeni. Ryhmämme jätti tarkistuksen, jonka tarkoituksena on toistaa tämä pyyntö, tosin tarkistuksen muuttamisen ja komission yksiköiden kanssa käytävien neuvottelujen jälkeen. Tarkoituksemme on täsmentää, että 25 prosentin raja voidaan täyttää vasta tietyn ajan kuluttua, tässä tapauksessa 18 kuukauden määräajassa, jolloin virasto pääsisi kunnolla vauhtiin. Haluaisin saada sosialistiryhmän kollegojeni tuen ehdotukselleni. En epäile tavoitteeni toteutumista, vaikken ole sitä vielä saavuttanutkaan.
Lopuksi puhuisin viimeisestä ja tärkeästä asiasta, joka liittyy toimeenpanoviraston henkilöstön tyypilliseen asemaan ja työsopimuksiin. Olemme eri mieltä tästä, ja se vaivaa minua, sillä tarkastelin talousarvion valvontavaliokunnan äänestyksen jälkeen asetusehdotuksia, jotka saivat minut huolestumaan. Olemme huolissamme siitä, että henkilöstöön aiotaan soveltaa uusimattomia ohjesääntöjä. Jos tämä toteutuu, meillä on pian ammattitaidottomia, ei kovinkaan uskollisia toimihenkilöitä, jotka eivät kykene takaamaan palvelujen jatkuvuutta kaikissa tilanteissa, mikä johtaisi palvelujen saajien ja ohjelmien kohdehenkilöiden etuja vahingoittaviin työsopimusten purkamisiin.
Arvoisa komission jäsen, toivon teiltä lujaa sitoutumista tähän kysymykseen. Toivomme palvelujen jatkuvuutta ja sitä, että toimeenpanovirastojen henkilökunta voidaan tarpeen vaatiessa uusia kuitenkin siten, ettei henkilökuntaa voitaisi irtisanota mielivaltaisesti kesken ohjelman. Arvoisa komission jäsen, tämä on valiokuntamme kanta.
Lopetan puheenvuoroni tähän. Tulen nyt loppupäätelmääni, joka on seuraava: meidän on annettava tukemme ehdotukseenne sisältyvälle periaatteelle odottaessamme teiltä täsmennyksiä edellä mainitsemiini kohtiin. Arvoisa puhemies, kiitän teitä kärsivällisyydestänne, ja kiitän kollegoitani heidän lämpimästä tuestaan.

Theato
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission mielestä vakituinen henkilökunta ei pysty hoitamaan yhä vain lisääntyviä yhteisön ohjelmia ja niiden toteutusta. Se pitää kyllä paikkansa. Komissio joutuu siirtämään ja hajauttamaan tehtäviä. Monet mallit ovat osoittautuneet sopimattomiksi tai epäonnistuneiksi. Ne olivat minibudjettien tavoin talousarvion kannalta epäselviä tai ne jopa altistivat petoksille samoin kuin teknisen avun toimistot, minkä vuoksi parlamentti vaati niiden lakkauttamista.
Komissio esittää nyt niin kutsuttujen toimeenpanovirastojen asemaa koskevan asetusehdotuksen, jota esittelijä Bourlanges on juuri selvittänyt. Haluaisin onnitella häntä tämän ehdotuksen yksityiskohtaisesta käsittelystä.
Haluaisin painottaa joitakin hänen mietintönsä oleellisia kohtia. Komission on täsmennettävä, kuuluvatko siirrettävät tehtävät julkisen vallankäytön piiriin vai eivät ja millaiselle toimeenpanovirastolle ne on tarkoitus siirtää. Tehtäviä koskevat ohjeet eivät valitettavasti ole vielä käytettävissämme. On oltava kuitenkin selvää, että siirrettyjen tehtävien asianmukaisesta ja taloudellisesta täytäntöönpanosta vastaa komissio, joka sen sijaan on parlamentin myöntämän vastuuvapauden alainen: virastoille ei toisin sanoen voida myöntää erillistä vastuuvapautta. Parlamentille on siksi toimitettava viipymättä kaikki sen pyytämät tiedot ja asiakirjat.
Virastot ovat lisäksi tilintarkastustuomioistuimen ja tarpeen vaatiessa myös OLAFin valvonnan alaisia. Komissiokin on oikeudellisesti vastuussa toimeenpanovirastoista, koska perustamissopimuksessa ei ole vahvistettu niiden asemaa itsenäisinä eliminä. Virastojen toiminnasta on esitettävä arvio viimeistään kolmen vuoden kuluttua. Ulospäin on tarkoitus tehdä loppujen lopuksi vain ajallisesti rajoitettuja sopimuksia. Esittelijä Bourlanges mainitsikin jo asiasta. Asetuksessa ei ole mainintaa mahdollisesta määräajan jatkamisesta. Minusta sitäkin pitäisi kyllä säännellä.
On joka tapauksessa tärkeää, että toimeenpanovirastojen henkilöstöstä on vähintään 25 prosenttia komission virkamiehiä, jotta hallintotehtävien sisäinen valvonta ja siten myös komission vastuu voidaan varmistaa.

Van Hulten
Saanen aluksi käyttää pienen osan arvokkaasta puheajastani onnitellakseni teitä sovittelukomiteassa yritysostotarjouksia koskevan direktiivin hyväksi tekemästänne valtavasta työstä. Olen uhmannut ryhmäkuria tukeakseni teitä, mutta siitä ei ollut apua.
Haluan onnitella myös tänään käsiteltävänä olevan mietinnön esittelijää. Hän on omaksunut hyvin rakentavan kannan talousarvion valvontavaliokunnassa, ja haluan onnitella häntä myös suurenmoisesta yhteistyöstä budjettivaliokunnan esittelijän kanssa, oivallisesta yhteistyöstä, josta pitäisi ottaa esimerkkiä.
Ryhmämme tukee Euroopan komission ehdotusta lämpimästi. Tuemme myös esittelijä Bourlangesin mietintöä. Olemme sitä mieltä, että komission ehdotus on tärkeä osa vuoden 1999 jälkeen käynnistettyä uudistusohjelmaa.
Ehdotuksen tarkoituksena on saada tiettyjen tehtävien alihankinta toteutetuksi selvästi määritellyissä rajoissa ja lopettaa teknisen avun toimistojen hallinnollinen hullunmylly.
Talousarvion valvontavaliokunta on vielä terävöittänyt Euroopan komission ehdotusta joissakin kohdin. Jäsen Theato esitteli näitä asioita jo lyhyesti.
Ensinnäkin virastojen kotipaikka. Tekstissä mainitaan nyt virastojen paikallistoimistojen avaaminen. Meidän tarkistuksessamme tämä viittaus poistetaan. Pitäisi olla vieläkin tiukempi. Jäsen Mulder esitti hyvää tarkistusta ja pyydän teitä, esittelijä Bourlanges, harkitsemaan, ettekö hyväksyisi jäsen Mulderin tarkistusta oman tarkistuksenne täydennykseksi, jotta ei tarvitsisi valita ainoastaan toista näistä molemmista.
Toiseksi varainhoidon tarkastusta ja valvontaa koskevia määräyksiä on tiukennettu. On otettu mukaan velvoite laatia vuosittainen kertomus. Minusta tämä on tärkeä parannus.
Kolmanneksi ajamme yhteistä varainhoitoasetusta kaikille virastoille emmekä erillistä varainhoitoasetusta joka virastolle. Muussa tapauksessa pelkäämme, että metsää ei enää jossakin vaiheessa nähdä puilta.
Ja lopuksi olemme sitä mieltä, että OLAFilla pitää olla suhteessa toimeenpanovirastoihin sama toimivalta kuin suhteessa Euroopan komissioon.
Joissakin kohdissa olemme vielä eri mieltä kuin esittelijä. Ennen kaikkea pidämme hänen alihankinnan määritelmäänsä melko tiukkana. Hän tahtoo rajoittaa alihankinnan väliaikaisiin tai teknisiin toimiin. Käytännössä niistä on tosiaan usein kyse, mutta meistä määritelmä on liian rajattu. Toimintakykyinen komissio tarvitsee joustavuutta. Kysymys kuuluu: mikä on tehokkainta, miten selvitään pienimmin kustannuksin? Tämän kysymyksen on oltava tärkeimmällä sijalla, eikä meidän Euroopan parlamentissa pidä mennä sitä estämään. Ja toiseksi: kuten on jo lyhyesti kerrottu, esittelijä Bourlanges ehdottaa vähimmäismäärää, joka tällaisen viraston henkilöstöstä pitäisi olla virkamiehiä.
Ilman muuta tällaisten virastojen henkilöstöstä osan on oltava komission virkamiehiä, mutta meistä ei ole järkevää määritellä jotakin tiettyä vähimmäismäärää. Niissä on eroja virastoittain sen mukaan, millainen virasto on kyseessä ja mitä tehtäviä sillä on.
Esittelijä Bourlanges kysyi valiokunnassa: eikös sosialistien pitäisi puolustaa työntekijöiden etuja? Minä sanoisin: eikös PPE:n pitäisi olla turhien sääntöjen poistamisen ja vapauden puolella?
Lopuksi kysyisin vielä komission mielipidettä jäsen Ellisin tähän mietintöön tekemästä tarkistuksesta.

Mulder
Arvoisa puhemies, haluaisin ennen kaikkea onnitella esittelijä Bourlangesia.
Nyt käsiteltävänä oleva ehdotus on ilman muuta välttämätön joitakin vuosia sitten sattuneiden tapausten vuoksi. Noina vuosina tapahtuneiden väärinkäytösten ehkäisemiseksi on tarpeen säädellä tarkemmin toimeenpanevien elinten tehtävää.
Mitä elinten pitäisi tarkkaan ottaen tehdä? Olemme täysin samaa mieltä kuin esittelijä Bourlanges , että tässä tarvitaan vielä säädöksiä. Varmaa on, että elinten pitää hoitaa tiettyä hallintotehtävää tietyn rajallisen ajanjakson ajan.
Mitkä ovat liberaaliryhmän kannalta tärkeimmät asiat?
Ensinnäkin: komissio on aina vastuussa siitä, mitä tapahtuu. Ei voida ajatella, että jotkin tehtävät annettaisiin harkinnan mukaan jollekin toiselle toimeenpanovirastolle.
Toiseksi: virkamiesten osuus elimissä täytyy määritellä tapauskohtaisesti. Vastustamme tietyn vähimmäismäärän mainitsemista, sillä sitä ei voida tällä hetkellä määritellä. Se riippuu huomattavasti viraston tehtävistä.
Vastuuvapauden myöntäminen virastoille. Emme pidä järkevänä ehdotusta, jonka mukaan parlamentin pitäisi käsitellä erikseen jokaisen viraston vastuuvapauden myöntämistä. Jos komissio on vastuussa ja jos parlamentti myöntää komissiolle vastuuvapauden, tähän sisältyy ilman muuta, että vastuuvapaus myönnetään epäsuorasti myös virastoille. Tämä on meidän periaatteellinen kantamme. Muista ehdotuksista voimme olla suurin piirtein samaa mieltä esittelijän tekemistä tarkistuksista.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan parlamentilla on ollut tärkeä asema komission hallinnonuudistusta koskevassa kokonaiskeskustelussa. Budjettivaliokunnalla ja talousarvion valvontavaliokunnalla on ollut merkittävä osuus myös eriyttämiseen liittyvien kysymysten käsittelyssä. Etenkin esittelijä Bourlanges antoi kipinän nyt käsiteltävänä olevaan asetusehdotukseen.
Haluan kiittää jatkuvasta yhteistyöstä ehdotuksen sekä myös mietinnön laatimisessa. Täytyy myöntää, että esittelijä Bourlanges teki minuun vaikutuksen jo marraskuussa 1999, kun hän esitteli eriyttämisestä laatimansa opus magnumin (suurteoksen). Hyvän kirjallisuuden tuottaminenhan on kaiken kaikkeaan erittäin vaikeaa. Jotkut varmasti sanoisivat, ettei eriyttämisestä voi mitenkään laatia kirjallista teosta. Tällä ensimmäisellä mietinnöllänne te kyllä todellakin onnistuitte esittämään eriyttämisestä jotakin kaunokirjallisesti korkea-arvoista. Lämpimät onnitteluni!
Tiedämme, että komission pitää keskittyä kaiken kaikkiaan entistä tiiviimmin keskeisiin tehtäviinsä. Tämähän muodostaa kehyksen eriyttämisestä käytävälle keskustelulle, johon liittyy kysymys "mitkä tehtävät voidaan hoitaa komission hallintorakenteiden ulkopuolella?"
Eriyttämistä koskevassa suunnitelmassa esitetään kolme eriyttämistapaa ja -menettelyä, nimittäin tehtävien siirtäminen toimeenpanovirastoille, tehtävien siirtäminen kansallisille virastoille, siis hajauttaminen, ja tehtävien siirtäminen kolmansien osapuolten kanssa tehtävin sopimuksin.
Toimeenpanovirastoja koskevalla asetuksella määritellään sellainen uudenlainen yhteisöllinen virastotyyppi, joka on komission käytössä ja jonka tehtävänä on hoitaa ja toteuttaa yhteisön ohjelmia itsenäisesti komission toimeksiannosta sekä toteuttaa talousarviota. Asetuksella luodaan siis puitteet toimeenpanovirastoille, joita komissio perustaa kulloistenkin vaatimusten mukaisesti.
Tässä yhteydessä haluaisin vielä korostaa tärkeimpiä kohtia: toimeenpanovirasto on komission vastuulla ja komission valvonnassa oleva väline. Se osoittaa selvästi, että on väärin rinnastaa tämä asia yksityistämiseen, mitä kuulee usein varsinkin virkamiesten kanssa käydyissä keskusteluissa. Esittelijä Bourlanges, teitte erittäin selväksi, ettei kyse ole yksityistämisestä. Se tarkoittaa sitä, että komissio toteuttaa talousarviota edelleen täysin omalla vastuullaan EY:n perustamissopimuksen 274 artiklan mukaisesti. Tätähän talousarvion valvontavaliokunta ja tekin, jäsen Theato, äsken vielä korostitte.
Täytäntöönpanoviraston perustaa komissio, ja se myös nimittää viraston johtoelimet. Komissio valvoo sen yksikköjä. Viraston hallinnoimat määrärahat säilyvät Euroopan unionin yleisessä talousarviossa, ja virasto hallinnoi niitä komission valtuuttamana tulojen ja menojen hyväksyjänä.
Budjettivallan käyttäjän etuoikeus säilyy. Budjettivallan käyttäjä myöntää tuen viraston hallintomäärärahoihin. Viraston henkilöstötaulukko toimitetaan budjettivallan käyttäjälle talousarviomenettelyn yhteydessä.
Emme voi hyväksyä ehdotusta, jonka mukaan komission virkamiesten pitäisi muodostaa jokin tietty prosenttimäärä viraston henkilöstöstä. Sopimusten voimassaoloajasta kuitenkin muistutan, että toimeenpanovirastoja kannattaa perustaa ainoastaan pitkäaikaisia, ei yksivuotisia tehtäviä varten. Sopimuksen tehneen henkilöstön sopimukset ovat siis vastaavasti pitempiaikaisia. Haluaisin vielä mainita, että Euroopan parlamentti myöntää toimeenpanovirastolle hallintomäärärahojen ja toimintamäärärahojen toteuttamista koskevan vastuuvapauden.
Vielä pieni yhteenveto: komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 2, 4, 6, 8, 9 ja 12 osittain, tarkistuksen 16, jonka 1 ja 2 kohdan kuitenkin vain osittain, ja tarkistukset 17 ja 21 osittain.
Haluaisin kiittää budjettivaliokuntaa ja talousarvion valvontavaliokuntaa ehdotuksemme kriittisestä tarkastelusta. Esityksenne tasapainottavat ehdotustamme ja edistävät hallinnon tehostamispyrkimyksiämme.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, sanon vain muutaman sanan. Haluaisin komission jäsenen tekevän erittäin selkeän täsmennyksen tarkistuksen 25 kolmanteen osaan, eli uusittavia sopimuksia koskevaan osaan.
Olen keskustellut asiasta yksiköidenne toimihenkilöiden kanssa, ja odotin teiltä selkeää kannanottoa, jota en saanut. Tämä on meille tärkeä asia. Jos emme saa selkeää kantaa asiaan huomiseen mennessä, aion ryhtyä toimiin ja esittää parlamentille äänestyksen lykkäämistä. Olen todennut tämän erittäin selkeästi yksiköillenne. Haluamme, että toimeenpanovirastojen henkilöstöön sovelletaan uusittavissa olevia sopimuksia. Uusiminen ei tietenkään voi olla pakollista, mutta olen voimakkaasti painottanut tätä asiaa tutustuttuani oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnalle jätettyyn asetusehdotukseen. Näin ohimennen sanottuna asetusehdotuksesta ei ilmoitettu talousarvion valvontavaliokunnalle minulle tuntemattomista syistä eikä myöskään budjettivaliokunnalle.
Näin ollen olen sanonut hyvin selkeästi vastuuhenkilöille odottavani komission kantaa tänä iltana, mutta en ole sitä saanut. Haluaisin uskoa, että kyse on kommunikaation puutteesta. Voitte harkita asiaan huomiseen, mutta odotan kantaanne ennen äänestystä.

Schreyer
Hyvä parlamentin jäsen, komissio hyväksyy tarkistuksen 25 ensimmäisen osan ja hylkää toisen. Kolmannen osan kohdalla otan tarjouksenne vastaan ja selvitän asian huomiseen mennessä.

Puhemies
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Turvallinen kaivostoiminta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Sjöstedtin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0214/2001) turvallista kaivostoimintaa koskevasta komission tiedonannosta: viimeaikaisten kaivosonnettomuuksien jälkeiset toimet
(KOM(2000) 664 - C5-0013/2001 - 2001/2005(COS)).

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, tämän mietinnön ja siinä käsiteltävän komission tiedonannon lähtökohtana on useita erittäin vakavia onnettomuuksia, joita on sattunut kaivoselinkeinon alalla viime vuosien aikana. Vuonna 1998 kaivospato murtui Espanjassa, ja sillä oli erittäin vakavia ekologisia seurauksia. Toinen vastaava onnettomuus sattui Romaniassa vuonna 2000. Näillä molemmilla onnettomuuksilla oli kansainvälisiä ympäristövaikutuksia. Olemme viime vuosien aikana nähneet vastaavia, joskin pienempiä onnettomuuksia, joissa kaivospadot ovat murtuneet, muun muassa Pohjois-Ruotsissa ja Walesissa.
Tämä on johtanut siihen, että EU tarkistaa tällaista kaivostoimintaa koskevaa lainsäädäntöään. Samalla meillä on valtavat määrät vanhaa kaivosjätettä, jota on varastoitu eri paikkoihin ja joista pääsee luontoon raskasmetalleja ja muita myrkkyjä. Emme ole täysin tietoisia siitä, mitä tämä jäte sisältää ja kuinka suuresta ongelmasta on kyse. Kaivosjäte muodostaa siten yhden suurista ympäristöongelmistamme. Kaivostoimintaan liittyvä turvallisuus on myös suuri ympäristöongelma.
Ehdotuksessaan komissio selvittää ajatuksiaan siitä, miten EU:n tätä asiaa koskevaa lainsäädäntöä aiotaan parantaa. Mietinnössä olemme pääasiassa tulleet siihen tulokseen, että suuntaus on hyvä. Meillä on kuitenkin useita näkemyksiä siitä, millainen sen konkreettisen sisällön pitäisi mielestämme olla ja mitä haluamme komission ehdottavan. Korostamme, että vastuu onnettomuuksista, myös ympäristövaikutuksista, on yksinomaan yrityksellä, ja että kaivosteollisuus on sisällytettävä odotettuun vastuudirektiiviin, liability-direktiiviin. Haluamme lisätä tutkimusta tällä alueella. Nykyään kaivosjätteistä huolehtimista koskevassa tutkimuksessa esiintyy suuria puutteita. Haluamme sen vuoksi, että eri maissa käytössä olevia tekniikoita kehitetään. Lisäksi haluamme, että EU tarkistaa rahoitustaan, joka on suunnattu alueen eri projekteihin.
Kun kyse on varsinaisista ehdotuksista, ehdotamme mietinnössäni sitä, että ehdokasvaltioidenkin jätealtaista on laadittava luettelo. Luettelon laatiminen merkitsee vanhan kaivosjätteen läpikäymistä ja sen selvittämistä, missä kaivosjäte aiheuttaa vakavia ympäristöongelmia. Tiedämme, että tilanne on monissa ehdokasvaltioissa ehkä vieläkin vakavampi kuin nykyisissä jäsenvaltioissa.
Korostamme myös, että haluamme yhteisen toimintatavan, jotta eri tahoilta saatuja tuloksia voitaisiin vertailla. Olemme sitä mieltä, että silloin kun huomataan, että on pahoja ongelmia, on laadittava niitä koskevia todellisia toimintasuunnitelmia.
Komission ehdotuksen tärkein anti on ehdotus kaivosjätteen käsittelyä koskevasta uudesta puitedirektiivistä. Tarvitsemme erityistä direktiiviä, koska jätedirektiivi tai kaatopaikkadirektiivi eivät ole erityisen soveliaita kaivosjätteiden käsittelemiseen. Edelleen korostamme, että tämän direktiivin piiriin on kuuluttava sekä vanha kaivosjäte että olemassa oleva nykyinen tuotanto.
Tähän direktiiviin pitää myös sisältyä sääntö, joka velvoittaa jäsenvaltiot siihen, että niillä on oma kaivostoimintaan käytettyjen laitosten ennallistamista koskeva lainsäädäntö. Lähes kaikissa jäsenvaltioissa on jo nykyään tällainen lainsäädäntö, mutta sellainen puuttuu varsinkin ehdokasvaltioista. Haluamme erityisiä patojen turvallisuutta koskevia sääntöjä, jotka liittyvät suoraan näitä onnettomuuksia koskeviin uhkiin. Haluamme lisäksi kieltää suoraan sellaiset menetelmät, joita käytettiin Romaniassa, Baia Maressa, jossa metallin louhinnassa käytettiin syanidia avoimissa altaissa. Kyse on äärimmäisen vaarallisesta menetelmästä, joka uhkaa vakavasti tuhota ympäröivän luonnon, jos pato murtuu, kuten Romaniassa kävi.
Ehdotusten kolmantena osana on niin kutsutun Seveso II -direktiivin muuttaminen. Kyse on direktiivin soveltamisalan laajentamisesta siten, että se kattaa suunnitelmat hätätilanteiden varalta ja kaivostoimintaa koskevan tiedon. Mietintöön on tehty yksi ainoa tarkistus, jonka on tehnyt konservatiivinen PPE-DE-ryhmä ja joka koskee tätä asiaa. Tarkistuksessa ehdotetaan, että Seveso II -direktiivin velvoitetta on rajoitettava ja sen pitää kattaa vain malminkäsittelyyn liittyvä kaivostoiminta, toisin sanoen metallin louhinta. Mielestäni on liian aikaista tehdä tällainen rajaus, ennen kuin komissio on edes tehnyt ehdotuksensa. Rajaamisen tekeminen tässä vaiheessa ei olisi järkevää. Sen sijasta tälle direktiiville on annettava mahdollisuus kattaa kaikki kaivostoiminta.
Kun käsittelimme tätä asiaa valiokunnassa, siitä oltiin hyvin yksimielisiä. Kiitän kollegoitani näkemyksistä ja siitä tuesta, jota olen saanut. Olemme myös tehneet erittäin hyvää yhteistyötä komission kanssa ja odotamme, että saamme melko pian ensimmäiset luvatut ehdotukset, ja odotamme erityisesti sitä, että Seveso II -direktiiviä muutetaan. Toivomme, että komissio kuuntelee meitä myös silloin, kun kyse on tulevien ehdotusten suunnasta. Kiitos hyvästä yhteistyöstä.

Flemming
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin ensin kiittää esittelijää lämpimästi hänen mietinnöstään ja onnitella häntä siitä. Hänellähän oli todella hankala aihe käsiteltävänään. Meidän ryhmämme kannattaa joka tapauksessa mielellään tätä mietintöä.
Hyvä esittelijä Sjöstedt, vaikka kannatammekin varmasti mietintöänne, saanen kuitenkin tuoda esiin myös eräitä epäkohtia, joita asianosaiset ovat minulle esittäneet. Mietinnössä on heidän mielestään useita väitteitä, jotka eivät pidä paikkaansa. Molempien tunnettujen jäteallaskatastrofien vuoksi koko kaivostoiminta ja nykyiset säännöstöt on asetettu todellisuuden vastaiseen valoon.
Minulle huomautettiin päätöslauselmaesityksen A kohdasta, jossa sanottiin, että kaivosonnettomuudet ovat korostaneet EU:n nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden kaivosteollisuutta koskevien sääntöjen ja seurantavaatimusten riittämättömyyttä. Näin yleisesti muotoiltuna se ei pidä paikkaansa. Pitää paikkansa, että EU:n alueella sekä myös ehdokasvaltioissa on tietenkin olemassa tiukkoja vaatimuksia. Ongelma ei johdu niinkään lainsäädännöstä, vaan lakien täytäntöönpanosta joissakin valtioissa, esimerkiksi Romaniassa.
Sitten D kohta, jossa todetaan, että kaivostoiminnan tehoton hallinnointi ja kaivosjätteen huono hävittäminen on yleismaailmallinen ongelma. Tämäkään väite ei pidä paikkaansa - sitä mieltä ovat asianosaiset, jotka pitivät väitettä loukkaavana - sillä useimmilla pienillä ja keskisuurilla yrityksillähän ei ole maailmanlaajuisesta toimintaa. Monet maailmanlaajuisesti toimivat suuret yritykset ovat päinvastoin pikemminkin tiukkojen turva- ja ympäristönormien tienraivaajia. Maailmanlaajuisesti tarkasteltuna esimerkiksi kultakaivostoiminnassa ongelmia muodostavat pikemminkin pienet pienituloiset yritykset, jotka eivät oikein osaa ottaa ympäristönäkökohtia huomioon.
Jotkin asiat tosin suorastaan ilahduttivatkin, esimerkiksi 8 kohdan viimeinen lause: " Parlamentti uskoo lisäksi, että kaatopaikkadirektiivi ei toimi soveltuvana kehyksenä kaivosjätteen sääntelyä varten, ja näin ollen kehottaa komissiota laatimaan ehdotuksen erityiseksi kaivosjätedirektiiviksi." Tätä on ehdottomasti kannatettava ja painotettava. Euroopan kaivosteollisuus on luullakseni hyvin tietoinen vastuustaan ja se vaatii siksi erillistä kaivosjätedirektiiviä. Meillä on oltava asianmukainen jätteiden sääntely sekä siihen liittyviä ympäristönormeja ja teknisiä normeja. Luulen meidän kaikkien tietävän, ettei kaatopaikkadirektiiviä voida soveltaa kaivostoiminnan erityisluonteen vuoksi eikä se parantaisi kaivostoimintaa harjoittavien yritysten ekologista eikä taloudellista tilannetta.
Hyvä esittelijä, annoin itselleni luvan esittää tarkistuksen 9 kohtaan. Se koskee Seveso II -direktiivin soveltamisalan laajentamista siten, että se kattaa metallimalmin louhinnassa tehtävään varastointiin ja käsittelyyn liittyvät riskit. Toivon, että kannatatte tätä tarkistusta, ja onnittelen teitä vielä kerran mietinnöstänne!

Bowe
Ryhmäni puolesta otan tyytyväisenä vastaan komission kertomuksen ja esittelijän mietinnön. Espanjassa ja Unkarissa tapahtuneet onnettomuudet, jotka jouduttivat tutkimusta ja sitä seuranneen kertomuksen laadintaa, ovat saattaneet tietoomme sekä uusiin että vanhoihin kaivoksiin ja kaivostöihin liittyviä ongelmia.
Mahdolliset ongelmat - etenkin veden saastumiseen liittyvät ongelmat - ovat rajat ylittäviä ongelmia, ja sen takia olisi syytä laatia Euroopan laajuinen lainsäädäntö. Tutkittuani voimassa olevaa lainsäädäntöä, joka koskee joko yhteisen saastumisen torjuntaa ja valvontaa (IPPC), kaatopaikkoja tai Sevesoa - ja kussakin tapauksessa olen toiminut esittelijänä kyseisen lainsäädännön eri kehitysvaiheissa - on selvää, että yksikään niistä ei tarjoa hyväksyttäviä ratkaisuja kaivostoimintaan liittyviin ongelmiin. Joten yhdyn esittelijän näkemykseen siitä, että uutta lainsäädäntöä - jonkinlaista uutta aloitetta - tarvitaan erityisesti kaivosteollisuuden sääntelyä varten.
Haluan esittelijän kanssa tuoda esiin kaksi seikkaa. Ensinnäkin vanhoja kaivoksia ei välttämättä tarvitse puhdistaa. Monet vanhat kaivokset ovat kirjaimellisesti vuosisatoja vanhoja, ja niistä on tullut tieteellisesti arvokkaita kohteita, joissa on omalaatuinen kasvisto ja eläimistö. Kehotan meitä kaikkia harkitsemaan näiden kohteiden säilyttämistä ja käyttöä mainittuun tarkoitukseen sen sijaan, että hävittäisimme ne maapallolta suurin kustannuksin.
Toiseksi sanoisin, että kaivosjätteen luokittelu jätteeksi on erittäin vaikeaa, kun ajatellaan, että suuri osa siitä on yksinkertaisesti murskattua kiveä, joka vastaa tuotteita, joita voit saada mistä tahansa unionissa sijaitsevasta louhimosta. Tämän vuoksi sanoisin, että meidän on tarkasteltava ennen kaikkea kaivosta peräisin olevaa käsiteltyä jätettä, joka sisältää usein suuria määriä myrkyllisiä kemikaaleja. Tämä edellyttää sääntelyä.
Sanoisin, että EPP-ryhmän esittämä tarkistus ei ole erityisen hyödyllinen, sillä siinä yritetään rajoittaa tämän direktiivin soveltamisalaa metallimalmien louhintaan. Minulla on asiasta kokemusta, sillä ensimmäiset jätealtaat, jotka näin, sijaitsivat Derbyshiressä Pohjois-Englannissa, ja ne olivat fluorisälpän - joka ei ole malmi, minkä jokainen kemian opettaja voi kertoa teille - louhinnan seurausta.
Suosittelen, että äänestämme huomenna mietinnön puolesta, ja toivon, että komissio ryhtyy pikaisiin toimenpiteisiin suositusten toteuttamiseksi.

McKenna
Haluaisin sanoa, että meidän ryhmämme tukee voimakkaasti tätä mietintöä. Meidän mielestämme se on erinomainen. Kaivosalan historia jättää kuitenkin paljon toivomisen varaa - ei pelkästään Euroopassa, vaan myös Itä-Euroopassa ja koko maailmassa. Yksi tämän mietinnön tärkeimmistä kysymyksistä on kaivosjätettä koskevan tulevan direktiivin tarve. Sen tulisi kattaa käytössä olevat ja käytöstä poistetut kaivokset sekä jätteenkäsittelyn ja sisältää kaivosjätettä koskeviin toimintaohjelmiin liittyvien säännösten lisäksi säännöksiä, joiden avulla louhitaan, puhdistetaan kohteita ja vähennetään jätteitä entistä kestävämmin, kuivajätteen hävittäminen mukaan luettuna metallipitoisen kaivosjätteen ollessa kyseessä.
Kaivosyhtiöiden on laadittava uusia ja käytössä olevia kaivoksia ja jätealtaita koskevia käytöstä poistamissuunnitelmia. Minun tarvitsee ainoastaan tarkastella tilannetta omassa maassani, jossa kaivosyhtiöt ovat yksinkertaisesti ottaneet tahtomansa. Tämän jälkeen ne vain jättävät sotkunsa muiden siivottavaksi. Kuten Bowe sanoi, on olemassa myös mielenkiintoisia "historiallisia" kaivoskohteita, mutta puhumme itse asiassa jätealtaista, jotka sisältävät monia vaarallisia aineita. Paikallisten yhteisöjen on elettävä niiden kanssa, ja joillakin alueilla vaikutukset kohdistuvat jopa maanviljelyyn, koska kaivosyhtiöt jättävät jälkeensä sotkunsa, jotka vaikuttavat vesivarojen lisäksi maaperään yleisesti.
Meidän on todellakin otettava huomioon yhteisön kaikki alat. Kaivosyhtiöt ovat päässeet kuin koira veräjästä aivan liian kauan. Meidän on todellakin kiristettävä voimakkaasti kaivosyhtiöiden toiminnan valvontaa, ja tuleva kaivosjätettä koskeva direktiivi on erittäin tärkeä.
Haluaisin lopettaa sanomalla, että itse mietintö on erinomainen, ja toivon, että se saa täyden tuen. Haluaisin myös vahvistaa, että meidän ryhmämme ei ole halukas tukemaan PPE-ryhmän esittämää tarkistusta muiden puhujien äsken mainitsemien syiden perusteella.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, edustan tässä asiassa tänään Margot Wallströmiä, koska hänen piti lähteä jo tänään Japanissa ja Australiassa pidettäviin ilmastoneuvotteluihin. Minusta on täysin valiokunnan edun mukaista, että komission jäsen Wallström edustaa Eurooppaa tässä korkean tason työryhmässä, sillä ilmastonsuojelupolitiikka on toki tärkeimpiä ja kiireellisimpiä asioitamme. Haluaisin komission puolesta kiittää Euroopan parlamenttia ja erityisesti teitä, hyvä esittelijä, sekä myös asian käsittelyyn osallistuneita valiokuntia rakentavasta yhteistyöstä ja loistavasta mietinnöstä.
Komission tiedonantohan annettiin, kun syanidi aiheutti vakavia ympäristövahinkoja Espanjassa vuonna 1998 ja Romanian Baia Maressa vuonna 2000 tapahtuneiden patomurtumien jälkeen. Komissio nimeää tiedonannossaan tuoreimpien kaivosonnettomuuksien perusteella kolme suunnittelemaansa avaintoimenpidettä, jotka ovat Seveso II -direktiivin muuttaminen, kaivosjätteen käsittelyä koskevan uuden direktiiviehdotuksen esittäminen ja IPPC-direktiivin mukaisen parhaita käytettävissä olevia tekniikoita käsittelevän viiteasiakirjan laatiminen - siinä on tarkoitus kuvata käytettävissä olevat tekniikat, joilla voidaan parhaiten vähentää tavanomaisen toiminnan aiheuttamaa saastumista sekä ehkäistä tai lieventää kaivosonnettomuuksia.
Baia Mare -työryhmän loppuraportissa vahvistettiin näiden toimien välttämättömyys. Komission jäsen Wallströmhän perusti tämän työryhmän hankkimaan tietoja Baia Maren onnettomuudesta ja kehittämään niiden perusteella toimenpiteitä, jotta tällaisten onnettomuuksien mahdollisuus jatkossa vähenee tai jotta ne voitaisiin välttää kokonaan. Panette mietinnössänne tämän tiedonannon tyytyväisenä merkille ja tuette komission yleistä lähestymistapaa, jonka tarkoituksena on muuttaa ympäristölainsäädäntöä ja ympäristöä koskevia välineitä ja luoda siten avoin ja yhdenmukainen kehys entistä turvallisemmalle kaivostoiminnalle. Tämä ei viittaa ainoastaan äsken mainittuihin avaintoimiin, vaan myös lainsäädäntöön, jossa ei ole erillisiä säännöksiä kaivostoiminnalle, esimerkiksi tulevaan ympäristövahinkovastuuta koskevaan direktiiviin.
Tässä yhteydessä haluaisin painottaa, että kolmella mainitsemallani avaintoimella on erilaiset aikataulut. Seveso II -direktiivin muuttamista koskevan direktiiviehdotuksen yhteydessä on toteutettu jo julkinen kuuleminen, ja komission vuoden 2001 työohjelman mukaan ehdotus olisi tarkoitus hyväksyä tämän vuoden kuluessa.
Direktiivi koskee kaivostoiminnan lisäksi viime vuoden toukokuussa Enschedessä Alankomaissa tapahtuneen traagisen onnettomuuden jälkeen myös ilotulitteiden turvallista varastointia. Esitetystä tarkistuksesta ja jäsen Flemmingin ajatuksista haluaisin todeta seuraavaa: on oikein, että molemmat komission tiedonannossa mainitut kaivosonnettomuudet tulivat esille metallimalmien louhintaan liittyvän toiminnan yhteydessä. Komissio suhtautuu siksi ymmärtäväisesti kohtiin, joilla direktiivin sovellusala pyritään ulottamaan tälle alalle.
Haluan kuitenkin muistuttaa, ettei direktiivin sovellusalan asteittainen laajentaminen kunnioita ennalta varautumisen periaatetta - varsinkaan kun se tehdään aina vasta sitten, kun onnettomuuksia on jo tapahtunut. Jo Aristoteles sanoi: on todennäköistä, että jotakin epätodennäköistä tapahtuu. Jo huomenna voi tapahtua onnettomuus jossakin teollisuuslaitoksessa, joka ei kuulu Seveso II -direktiivin sovellusalaan. Sitten teemme taas korjauksia ja ikään kuin odotamme seuraavaa sovellusalaa. Minusta olisi siksi hyvä, jos parlamentti auttaisi komissiota pyrkimään lainsäädäntöehdotuksissa pikemminkin ennalta ehkäisevään kuin jälkikäteen tapahtuvaan toimintaan.
Yksi huomautus toisen avaintoimen aikatauluun: kaivosjätteen käsittelyä koskevan uuden direktiiviehdotuksen valmistelu edistyy hyvin. Kaivostoiminnan vaarapesäkkeitä koskeva tutkimus valmistuu lähiaikoina, ja asianosaisten eturyhmien kuuleminen on juuri alkanut. Komissio hyväksynee ehdotuksen vuonna 2002.
Parhaita käytettävissä olevia tekniikoita käsittelevän asiakirjan valmistelut aloitettiin kesäkuun lopussa Euroopan IPPC-toimiston avausistunnolla. Tähänastisten kokemusten perusteella tällaisten yksityiskohtaisten parhaiden käytettävissä olevien tekniikoiden kuvaamiseen tarkoitettujen asiakirjojen laatiminen kestää keskimäärin kuitenkin kaksi vuotta. Mietinnössä kehotetaan vielä komissiota käymään entistä tiiviimpää vuoropuhelua Euroopan kaivosteollisuuden kanssa. Vuoropuhelua käydään jo parhaillaan. Sillä on keskeinen merkitys kaivostoiminnan turvallisuutta koskevan yhteisön strategian täytäntöönpanossa.
Tukenne on komissiolle osoitus siitä, että olemme oikealla tiellä. Mietintö kannustaa meitä jatkamaan sitkeästi työtämme, jotta voimme panna pikaisesti täytäntöön Euroopan unionin sekä myös ehdokasvaltioiden kaivosonnettomuuksien ennaltaehkäisyä koskevan strategiamme.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Rannikkoalueiden yhdennetty käyttö ja hoito Euroopassa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana McKennan laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0219/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston suositukseksi, joka koskee rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon toteuttamista Euroopassa (KOM(2000) 545 - C5-0474/2000 - 2000/0227(COD)).

McKenna
. (EN) Arvoisa puhemies, rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon periaatteet hyväksytään maailmanlaajuisesti järjestelmänä, jolla varmistetaan rannikkoalueiden kestävä käyttö ja hoito. Eurooppa on tällä hetkellä paljon jäljessä muita teollisuusmaita niiden toteuttamisessa. Esimerkiksi Yhdysvallat, Kanada, Australia ja Uusi-Seelanti ovat kaikki panneet täytäntöön tärkeitä lakeja edistääkseen rannikko- ja merialueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa. Agenda 21:n 17 artiklassa velvoitetaan allekirjoittaneita tahoja rannikkoalueiden yhdennettyyn käyttöön ja hoitoon sekä kestävään kehitykseen. EU:n rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskevassa esittelyohjelmassa, jota rahoitetaan ympäristöalan rahoitusvälineellä (LIFE), on osoitettu, että rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon toteuttamisesta seuraa sekä taloudellisia että ympäristöön liittyviä etuja. EU:n tulisi hyödyntää näitä etuja.
Rannikkoalueilla tarvitaan erityistä hoitoa. Suunnittelu ja hoito on kiireellisesti yhdennettävä ja edistettävä paikallisen, alueellisen ja kansallisen tason merellisten järjestelmien ja maajärjestelmien yhteistyötä. Rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon kautta meidän tulisi toimia rannikkoalueiden kestävän kehityksen saavuttamiseksi. Euroopan tulisi osoittaa erityistä johtajuutta rannikkoalueiden hyvän käytön ja hoidon varmistamiseksi. Tämä on mahdollista vain, jos tämän prosessin tukena on asianmukainen lainsäädäntö. EU:n on luotava sääntelykehys, joka mahdollistaa muiden tasojen toimet. Tätä suositusta olisi pidettävä ensimmäisenä askeleena tällaisen kehyksen kehittämisessä.
Olen hämmästynyt, että sitovaa lainsäädäntöä koskeva ajatus herättää jossain määrin vastarintaa, sillä on tärkeää turvata rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskevien aloitteiden riittävä rahoitus eri puolella Eurooppaa. Rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskevissa aloitteissa keskitytään yleensä keskeisiin koordinointimenettelyihin, jotka edellyttävät suhteellisen vähän perusrahoitusta. Tästä huolimatta jo käyttöönotetut rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskevat aloitteet ovat vaikeuksissa lähinnä taloudellinen tuen puutteen takia. Esimerkiksi EU:n rahoittama rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskevat hankkeet, kuten Atlantin elävät rannikkoalueet Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja muut, ovat sittemmin päättyneet. Yhdistyneen kuningaskunnan aloitteella ja Severn-joen suistoaluetta koskevalla strategialla, jossa on mukana 12 paikallisviranomaista, on varmistettu rahoitus ainoastaan kuudeksi seuraavaksi kuukaudeksi.
Jäsenvaltioiden tulisi hyväksyä sitovat toimenpiteet, joilla varmistetaan rannikkoalueiden hyvä käyttö ja hoito. Tämän tulisi tapahtua viimeistään kolmen vuoden kuluessa tämän rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskevan suosituksen hyväksymisestä. Tätä ennen joulukuun loppuun mennessä 2002 tehtäisiin kansallinen arviointi, jossa analysoidaan, mitkä toimijat, lait ja laitokset vaikuttavat rannikkoalueiden suunnitteluun sekä käyttöön ja hoitoon, jotta taataan julkisten viranomaisten toimien ja paikallisten hankkeiden yhtenevyys.
Omassa maassani Bantry Bayn rannikkoaluekartta on ainoa rannikkoalueen yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskeva suunnitelma koko maassa tällä hetkellä. Jopa Yhdistyneen kuningaskunnan kaltaisissa maissa, joissa EU-ohjelmilla on rahoitettu joitakin tärkeimmistä rannikkoalueiden käyttöä ja hoitoa sekä elvyttämistä koskevista hankkeista, paikallisviranomaiset eivät pysty asettamaan etusijalle rannikkoalueiden yhdennettyjen käyttö- ja hoitotoimien rahoitusta, koska kansallista poliittista viitekehystä, lakisääteisiä velvollisuuksia, vastuualueita tai tarvittava rahoitusta ei ole. Tämän takia paikallisviranomaiset tukevat voimakkaasti EU:n johtajuutta varmistaakseen kansallisten hallitusten Euroopan laajuisen sitoutumisen rahoituksen ja lakisääteiseen tuen antamiseen tällä alalla. Jotkut ovat kritisoineet minua siitä, että olen sanonut haluavani antaa EU:lle enemmän valtaa tällä alueella. Kollegani Davies - joka ei ole täällä tänään - on kritisoinut minua valiokunnassa. Aloin jo ihmetellä, kumpi meistä suhtautuu EU:hun epäilevästi.
Ympäristösuojelun osalta on erittäin tärkeää, että EU:lle annetaan jonkinlainen valvontavalta. Omassa maassani hallitus ei osannut ottaa suosituksia ja jopa direktiivejä vakavasti ja panna niitä täytäntöön siten, että ne saavuttavat alkuperäisen tarkoituksensa. Suositus ei periaatteessa ole sitova. Näin olen tilanne on se, että jäsenvaltiot eivät suhtaudu vakavasti rannikkoalueiden käyttöön ja hoitoon. Emme voi sanoa, että omien rannikoiden hoito on riittävää. Tällä on haitallinen vaikutus muihin alueisiin erityisesti, kun rannikkoalueet ovat yhteisiä. Ei voida mitenkään hyväksyä, että joillakin jäsenvaltioilla on erittäin hyvä rannikkoalueiden käyttöä ja hoitoa koskeva strategia ja suunnitelmat, kun taas toisilla ei ole. Tämä on täysin epäoikeudenmukaista. Kun kyse on ympäristökysymyksistä, me tarvitsemme kansainvälisen lähestymistavan. Ei ole mitään järkeä yrittää ratkaista näitä kysymyksiä ainoastaan kansallisella tasolla. Kuten kaikki tietävät, ympäristökysymykset ylittävät kaikki rajat. Tältä osin ei ole olemassa kansallisia rajoja.
Emme sano, että haluamme antaa kaiken valvontavallan Euroopalle tällä alueella, mutta me tarvitsemme sitovaa lainsäädäntöä. Muuten hallitukset yksinkertaisesti eivät välitä näistä kysymyksistä. Ne noudattavat suosituksia ainoastaan, jos se sopii niille, mutta jos ei, niitä ei noudateta. Rannikkoalueiden kohdalla tämä on erittäin tärkeää. Paine EU:ssa on kasvanut rannikoiden resursseja kohtaan. Arvioiden mukaan vuosien 1960 ja 1990 välillä joka päivä rakennettiin yksi kilometri koskematonta rannikkoa ja 30 hehtaaria dyynialuetta katosi. Rannikolla asuvan väestön määrä on lisääntynyt, ja tällä hetkellä noin 50 prosenttia EU:n väestöstä asuu 50 kilometrin säteellä rannikosta. Joten on olemassa kiireellinen tarve ratkaista rannikkoalueiden käyttöä ja hoitoa koskeva kysymys.
Suositusluonnoksessa ei käsitellä yhtä erittäin tärkeää kysymystä, siinä ei nimittäin tunnusteta rannikkoalueiden luonnon monimuotoisuuteen kohdistuvaa uhkaa. Rannikkoalueet kuuluvat maapallon dynaamisimpiin alueisiin, ja niiden ainutlaatuisen runsasta kasvistoa ja eläimistöä on suojeltava. Tätä kysymystä on tarkasteltava.
Toinen kysymys on ilmastonmuutos. Emme voi enää olla kiinnittämättä huomiota ilmastonmuutoksen rannikon eroosiolle aiheuttamaan uhkaan. Tähän täytyy kiinnittää huomiota. Kaikki tunnustavat tässä vaiheessa, että ilmastonmuutoksella on huomattavia rannikkoalueisiin kohdistuvia vaikutuksia.
Meidän on ryhdyttävä toimenpiteisiin kaikkien rannikosta riippuvaisten teollisuusalojen puolesta, ja niihin on ryhdyttävä nyt heti. Voimme havaita, että rannikkomme tuhoutuvat nopeasti. Tämä tarkoittaa rannikosta riippuvaisten teollisuusalojen, kuten turismin, kalastusteollisuuden ja muiden, tuhoutumista.
On tärkeää, että jotain tapahtuu tämän suosituksen seurauksena, että laaditaan jonkinlainen oikeudellinen kehys. Jäsenvaltiot, jotka eivät halua ryhtyä tähän, eivät halua tunnustaa sitä tosiasiaa, että meidän rannikoitamme on suojeltava. Ne haluavat vetäytyä vastuustaan. Tätä ei tulisi sallia.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, rannikkoalueiden yhdennetty käyttö ja hoito on kyllä toteutettava, mutta monet eivät valitettavasti vieläkään tiedä, mitä se oikeastaan on. Olkoonpa kyse Irlannin Moherin kallioista, Portugalin Algarvesta tai Saksan rannikolla olevista vuorovesitasanteista, Euroopan rannikoilla on mullistavia taloudellisia, ekologisia, sosiaalisia ja kulttuurisia vaikutuksia.
Rannikot eivät ole mitään tiheään asutettuja taajamia, mutta kuitenkin noin kolmannes EU:n väestöstä asuu nykyään rannikkoalueilla. Se on uhka rannikkojen hauraalle ekosysteemille. Sosiaalis-taloudelliset ongelmatkin ovat tosin lisääntyneet, koska rannikkoalueet ovat kaukana taajamien sykkeestä ja joutuvat poliittisen laiminlyönnin kohteeksi. Muistutan vain rannikkoalueiden puutteellisesta infrastruktuurista. Meidän on siis tehtävä jotakin Euroopan rannikoiden hyväksi.
Lisääntyneiden ongelmien vuoksi on kiireesti esitetty rannikoiden käytön ja hoidon toteuttamista tavalla, joka ottaa kaikki rannikkoihin liittyvät toimijat huomioon. Meidän on luotava yhdennetty käyttö ja hoito, joka takaa kestävän kehityksen ja säilyttää rannikot elintilana. Saksassa on sellainen mukava sanonta, että mitä useampi kokki, sen huonompi soppa. Kuulen korvissani niiden arvostelijoiden äänet, jotka varoittavat sormi pystyssä ja lainaavat tätä sanontaa. Sopan kohdalla sanonta voi hyvinkin pitää paikkansa, mutta ei Euroopan rannikoiden. Ongelma-alueet ovat hyvin erilaisia ja asianosaiset alat monimuotoisia, mutta niiden välillä on ilmiselviä yhteyksiä. Turistit tulevat minun kotirannikolleni esimerkiksi syömään rapuja. Jokien keinotekoinen syventäminen tai saastepäästöt uhkaavat rapukantaa. Jos ei ole rapuja, ei tule turisteja eikä rahaa! Eikä vaihtoehtoisia työpaikkoja, ei ainakaan kalastusalalle.
Edessämme on yhä vain lisääntyviä ongelmia, joita jäsenvaltiot eivät pysty ainakaan kunnolla ratkaisemaan yksin. Rannikoilla olevien toimijoiden on nyt tehtävä yhteistyötä, ja on selvää, että siinä syntyy erimielisyyksiä. Yhteistoiminnasta on kuitenkin pysyvää hyötyä elinympäristöllemme. Jos jokainen huolehtii vain omista asioistaan, Euroopassa ei päästä puuhun eikä pitkään.

Grossetête
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tekisi mieli sanoa, että Euroopan rannikkoalueiden laatu on osa perintöämme. Vaikka onkin jo aika myöhäinen ajankohta puhua rannikkoalueiden yhdennetystä käytöstä Euroopassa, aihe on mielestäni erityisen tärkeä ja vaatii siten oikeudellista kehystä.
Miksi oikeudellinen kehys on välttämätön? Se on välttämätön siitä yksinkertaisesta syystä, että rannikkoalueitamme on toisinaan kehitetty siten, että se on johtanut niiden saastumiseen, vaikka kyseisten alueiden elinympäristö on joskus kaukana suurista asutuskeskuksista, kuten yksi kollegoistani huomautti. Itse tulen maasta, jonka rannikkoalueilla on laajoja asutuskeskuksia, jotka ovat aiheuttaneet rannikoiden pilaantumista monin tavoin ihmisen toiminnan vuoksi. Pilaantumisella on hyvin vakavat seuraukset luonnon monimuotoisuuden ja lajien, joko eläimistön tai kasviston, säilymisen kannalta. Seuraukset ovat vakavia myös maisemien laadun ja erityisen vakavia vesien laadun kannalta. Tässä yhteydessä on annettu vesipuitedirektiivi ja uimavesidirektiivi, ja tiedämme, että etenkin tähän vuodenaikaan, kun turistit alkavat vallata rannikoitamme, uimavesien laadulla on suuri merkitys. Kaikella tällä on huomattava vaikutus myös kalavarojen laatuun.
Olemme tietoisia, että kaikista Euroopan unionin jäsenvaltiosta ja unionin ehdokasvaltioista olisi löydyttävä todellista poliittista tahtoa, sillä Euroopan unioniin lähitulevaisuudessa liittyvien valtioiden joukossa on myös rannikkovaltioita sekä saaria, joilla on samoja ongelmia kuin meillä: yksi ongelmista on talouskehityksen ja rannikkoalueidemme suojelun yhteensopivuus. Talouskehitys ja rannikkoalueiden suojelu eivät itse asiassa ole ristiriidassa keskenään: meiltä on löydyttävä todellista tahtoa kehittää niitä kaikessa rauhassa kunnioittamalla ehdottomasti maisemien, luonnon monimuotoisuuden jne. suojelun tarvetta.
Onhan selvää, että tämä edellyttää oikeudellista kehystä. Tässä suhteessa olen samaa mieltä kollegojeni kanssa. Oikeudellisen kehyksen on kuitenkin oltava sellainen, että siinä kunnioitetaan maidemme erilaisuutta, sillä Skandinavian maiden rannikot eivät kohtaa samoja ongelmia kuin Etelä-Euroopan maiden, esim. Ranskan, Espanjan, Italian tai Kreikan rannikot. Meidän on todellakin annettava aiempaa enemmän vastuuta paikallisille vastuuhenkilöille sekä vaadittava kaikkia jäsenvaltioita laatimaan sellainen oikeudellinen kehys, joka on sopusoinnussa alueellisten ja paikallisten olojen kanssa. Ranskaan perustettiin rannikkoalueiden suojelukeskus jo 25 vuotta sitten. Se on saanut varoja suojeltavien alueiden hankkimiseksi ja oikeussääntöjen noudattamiseksi maankäyttösuunnitelmissa.
Näin meidän on toimittava. Mielestäni rannikkoalueemme ovat meille sekä ympäristöllinen että taloudellinen rikkaus, jota meidän kaikkien on ehdottomasti suojeltava kestävän kehityksen hengessä.

Stihler
Rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskeva kysymys on oleellisen tärkeä Skotlannissa sijaitseville omille vaalipiireilleni. Kuten komissio korostaa ehdotuksessaan, tämä ei ole pelkästään paikallinen ongelma, vaan se on erittäin tärkeä kaikille eurooppalaisille. Kuten Langenhagen sanoi, yksi kolmannes EU:n kansalaisista asuu, jos ei näillä alueilla, niin ainakin niiden läheisyydessä. Tutkimukset ovat osoittaneet rannikkoalueidemme ympäristöön liittyvät, sosioekonomiset ja kulttuuriset resurssit heikentyvät huolestuttavasti. Havaitsemme ankaraa kilpailua näiden resurssien käyttäjien välillä. Ympäristöongelmiin kuuluvat elinympäristöjen tuhoutuminen, veden saastuminen, rannikon eroosio ja luonnonvarojen loppuminen, ja nämä kaikki ovat erittäin vakavia ongelmia. Näillä ympäristöongelmilla on haitallisia vaikutuksia, jotka ulottuvat rannikkoalueiden lisäksi sisäalueisiin. Ongelma johtuu tiedon puutteesta ja siitä, että asianosaisia ei oteta mukaan toimintaan, mikä johtaa asiaankuuluvien hallintoelinten välisen yhteistyön puuttumiseen.
Äskettäin Scotland Housessa eli Brysselissä sijaitsevassa Skotlannin aluehallituksen toimistossa pidetyssä videokonferenssissa oli mielenkiintoista nähdä, miten Skotlannin ylämaiden ja Skotlannin saarten paikallisviranomaiset muodostivat paikallisia kumppanuuksia asianosaisten kanssa rannikkoalueiden suojelemiseksi. Tämä rohkaisi minua uskomaan siihen, että toimenpiteisiin on ryhdytty ja että rannikkoalueille annetaan niille oikeutetusti kuuluva merkitys. Sillä loppujen lopuksi asia ratkaistaan paikallisella tasolla.
Lopuksi meidän on edistettävä voimakkaita paikallistason toimia, joita me jo havaitsemme Skotlannissa, ja meidän on vaihdettava parhaita käytäntöjä koko EU:ssa, jotta seuraava sukupolvi voi nauttia rannikkoalueista yhtä paljon kuin nykyinen sukupolvi.

Thors
Arvoisa puhemies, minun kulttuurissani kalastajanaiset edustavat voimakkainta ja rohkeinta, mitä on. Luulen myös, että tämäniltainen keskustelu, johon jälleen kerran osallistuu lähes yksinomaan naisia, osoittaa, että me, jotka osallistumme keskusteluun, olemme ehkä näiden rohkeiden ja voimakkaiden rannikkoseutujen naisten jälkeläisiä.
Hyvät ystävät, niitä poliittisia liikkeitä, jotka ovat pitkään puhuneet juuri asiakirjassa mainittujen periaatteiden puolesta, on pilkattu useissa yhteyksissä. Se liike, jota kansallisesti edustan, on pitkään tukenut niitä periaatteita, joista nyt keskustelemme, mutta meitä on pilkattu paljon. On tärkeää, että tuemme niitä sitovia suosituksia, joita jäsenvaltioille halutaan määrätä, jotta pääsisimme tilanteesta, jossa vasen käsi ei tiedä, mitä oikea tekee, ja koska kalastajat ovat ehkä vieläkin uhanalaisempia kuin monet luonnonlajit. Tilanne on epätasainen ja rannikkoalueita suojellaan epätasaisesti. Olemme myös tilanteessa, jossa haluamme lisätä meriliikennettä, samalla kun emme halua suojelua.
Esittelijä kysyi, miksi ryhmämme vastustaa sitovaa oikeudellista kehystä, mutta ne selitykset, joita hän on antanut, eivät ole vakuuttaneet meitä. Tarvitsemme toimintaa koskevan oikeusperustan, emme sitovaa lainsäädäntöä. Meidän on luotettava paikalliseen aktiivisuuteen ja paikalliseen yhteiseen suunnitteluun.

Cauquil
Arvoisa puhemies, rannikkoalueiden yhdennetty ja suunniteltu käyttö paitsi Euroopassa myös kaikilla muilla mantereilla on yksi tärkeimmistä tarpeista ihmiskunnan tulevaisuuden kannalta. Tavoitteen toteutuminen on mahdotonta pelkästään nykyisten jäsenvaltioiden kesken. Näin ollen tällä alalla olisi välttämätöntä ja oikeutettua tehdä mantereiden, jopa koko maailman laajuisia päätöksiä.
Tämä on kuitenkin ala, jolla Euroopan toimielimet ovat kaikkein voimattomimpia, koska ne ovat persoja antamaan pikkumaisia säädöksiä monilla aloilla, joille keskittäminen ei sovellu. Siten toimielimet paljastavat, etteivät ne edusta viranomaista, jota tarvitaan jäsenvaltioiden monipuoluejärjestelmän ja itsekkyyden takia, vaan että ne ovat edellä mainitun tulos. Euroopan toimielimet ovat jäsenvaltioiden tavoin suurten teollisuus- ja rahoitusyhtymien yksityisetujen pönkittäjiä. Ne eivät kykene vaatimaan noilta yhtymiltä yhteisöille välttämättömien suuntaviivojen kehittämistä, mikä vaarantaa tulevien sukupolvien elämän. Suurten ekologisten ongelmien ratkaiseminen on täysin ristiriidassa suurten tuotantovälineiden yksityisomistuksen sekä niiden käytön kanssa, koska käyttö perustuu yksinomaan voiton tekemiseen. Erikaa ja levoli Sunia koskevat tapaukset ovat osoittaneet mahdottomaksi sovittaa yhteen yksityiset ja yhteiset edut.
Näin ollen rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä koskevan strategian hyväksyminen olisi täydellinen tekopyhyyden osoitus, joten aiomme äänestää tyhjää.

Bernié
Arvoisa puhemies, kaikki myöntävät yleisen tarpeen suojella luonnonympäristöjä ja erityisesti rannikoita varsinkin, kun väestönkasvu ja talouskasvu pilaavat niitä. Emme ole kuitenkaan vielä määritelleet, miten välttämättömät suojelutoimet pitäisi toteuttaa. Olisiko suojelussa otettava huomioon paikalliset väestöt ja heidän toimintansa, vai onko suojelu kohdistettava koko luontoon, kuten Natura 2000 -verkosto edellyttää? Meidän on luonnollisesti kehitettävä rajoituksia tilanteen hallitsemiseksi, mutta vältettävä kuitenkin anarkistista kehitystä. Näin on toimittu Ranskassa, jossa annettiin hyviä tuloksia synnyttänyt rannikkoaluelaki, vaikka vihreiden ympäristöministerimme Voynet on juuri päästänyt ohi poikkeuksen Korsikaa koskevan lain myötä.
Näistä maankäyttöä koskevista välttämättömistä toimista on kuitenkin keskusteltava parlamentin jäsenten ja rannikkoalueilla asuvien kansalaisten kanssa, ja heidät on ehdottomasti otettava mukaan suojelutyöhön, jos haluamme, että se hyväksytään ja että sitä kunnioitetaan. Meidän on syytä muistaa, että juuri kansalaiset järjestivät ja toteuttivat rantojen ja rannikoiden puhdistustyöt Erika-aluksen haaksirikon jälkeen. Mielestäni vakuuttelu on pakottamista parempi keino. Brysselistä tulevat pakotteet ovat usein kyseenalaisia ja epätarkoituksenmukaisia, koska ne on suunniteltu kaukana niiden kohteista, eikä niissä ole otettu huomioon paikallisten asukkaiden mielipiteitä. Läheisyysperiaate on siis edelleen tärkeä, jotta neuvotteluissa voidaan saada läpi järkeviä toimia.
On tarpeen kunnioittaa myös paikallisia maankäyttöperinteitä, sillä ne ovat kiinteä osa rannikoiden taloudellista, sosiaalista ja kulttuurista todellisuutta ja ovat siten yleensä paras tae luonnonympäristöjemme kunnioitukselle. Käytännössä on syytä soveltaa toissijaisuusperiaatetta ja hajauttamista koskevia sääntöjä, vaikka toimilta vaaditaan edelleen yhdenmukaisuutta. Maankäyttöä koskevien toimivaltuuksien on kuuluttava edelleen jäsenvaltioille, ja niistä on vallittava laaja yksimielisyys paikallisella tasolla. Tämän vuoksi aiomme äänestää mietintöä vastaan, sillä se on mielestämme liian sitova.

Attwooll
Arvoisa puhemies, kuten Stihler on jo sanonut, tämä ehdotus on erittäin tärkeä Skotlannille. Esimerkiksi yhdellä paikallisviranomaisalueellamme on 26 asuttua saarta ja rannikkoviiva on yhtä pitkä kuin Ranskan. Koko Skotlannissa on otettu käyttöön 462 eri rannikkosuunnitelmaa, joista melkein kolme neljännes on paikallisia.
Vaikka rannikkoalueiden käyttö- ja hoitotoimien on edelleenkin oltava lähinnä paikallisia, kansalliset strategiat, joilla tuetaan ja koordinoidaan toimia, ovat tärkeät. Olemme onnekkaita, koska meillä on Skotlannin rannikkofoorumi, joka käsittelee näitä asioita. Tätä hyvää työtä voidaan kuitenkin heikentää.
Kuten Firth of Clyde -foorumi äskettäin selvitti, meillä ei ole poliittisia tai taloudellisia turvallisuustoimia, jotka antaisivat meille vahvan perustan suorittaa pitkän aikavälin käyttö- ja hoitotoimia. Tämän takia otamme komission ehdotuksen erittäin tyytyväisenä vastaan. Onnittelen McKennaa siitä, että hänen mietintönsä on täsmentänyt ja selventänyt tekstiä.

Schreyer
. (EN) Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, koska pidän puheen kollegani Wallströmin puolesta, puhun englanniksi.
Rannikkoalueet ovat erittäin tärkeitä Euroopalle, kuten muut puhujat ovat todenneet. Rannikkoalueiden luonnonvarat tarjoavat meille ruokaa, energiaa ja koteja ja luovat mahdollisuuksia. Euroopan ympäristökeskuksen raporttien mukaan rannikkoalueiden ja niiden luonnonvarojen tila on kuitenkin jatkuvasti huonontunut. Rannikkoalueiden tilaa voidaan parantaa ainoastaan hallinnon asiaan liittyvien alojen kaikkien tasojen yhteisin ponnisteluin, jotka perustuvat rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon periaatteisiin.
Haluaisin korostaa, että tämä rannikkoalueiden yhdennetty käyttö ja hoito ei sinänsä ole maankäytön suunnitteluun liittyvä menettely. Se on pikemminkin menetelmä, jossa sovelletaan johdonmukaista lähestymistapa rannikkoalueiden luonnonvarojen hoitoon ja käyttöön ja jossa kaikki asianosaiset ovat tietoisesti mukana.
Komissio on antanut tämän suositusluonnoksen rohkaistakseen jäsenvaltioita ottamaan täyden vastuun rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon edistämisessä. Tässä jäsenvaltioita pyydetään laatimaan rannikkoalueiden käyttöä ja hoitoa koskevia kansallisia strategioita, jotka perustuvat luetteloon toimijoista, laeista ja laitoksista, jotka osallistuvat rannikkoalueiden käyttöön ja hoitoon sekä suunnitteluun. Tämän strategian tarkoituksena on luoda johdonmukainen lähestymistapa Euroopan rannikkoalueisiin, mutta suosituksessa jätetään tarkoituksella kansallisten strategioiden muodon valinta jäsenvaltiolle, jotta varmistetaan, että jokainen kansallinen strategia on räätälöity kunkin jäsenvaltion institutionaalisten, fyysisten ja sosiaalisten olojen mukaan.
Samalla suosituksessa esitetään luettelo tekijöistä, joita jäsenvaltioita rohkaistaan tarkastelemaan kansallisissa strategioissa, kuten rannikoiden käyttöä ja hoitoa koskevien lukuisten suunnitelmien, politiikkojen ja ohjelmien välisen johdonmukaisuuden tarve ja rannikoita käyttävien ja hoitavien toimijoiden yhteensovittamisen tarve, erityisesti niiden, jotka vastaavat merestä ja maasta, joka muodostaa osan rannikkoalueesta.
Siirryn seuraavaksi ehdotetuissa tarkistuksissa esitettyihin avainkysymyksiin. Haluaisin aloittaa toteamalla, että komissio voi hyväksyä monta ehdotetuista tarkistuksista. Moni ehdotetuista tarkistuksista vahvistaa tekstiä selventämällä käsitteitä ja tuomalla esiin uutta tietoa. Me kiitämme parlamenttia näistä tarkistuksista. Tiettyjä tarkistuksia komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä.
Useat ehdotetuista tarkistuksista, nimittäin tarkistukset 11, 12, 16, 18, 29, 32, 43 ja 49, sisältävät viittauksia tulevaan yhteisön oikeudelliseen kehykseen. Komissio ei voi hyväksyä näitä tarkistuksia siitä yksinkertaisesta syystä, että niissä rajoitetaan kysymystä siitä, tarvitaanko lainsäädännöllistä lähestymistapaa. Lisäksi viittaus yhteisön oikeudelliseen kehykseen ei olisi tarkoituksenmukainen, kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden suuret eroavaisuudet ja komission rannikkoalueiden käyttöä ja hoitoa koskeva asenne.
Komission nykyinen suosituksen ehdottamista koskeva päätös perustuu perusteelliseen arviointiin Euroopan tason toiminnan tarpeesta rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskevassa esittelyohjelmassa sekä laajaan julkiseen kuulemiseen. Vastaavasti komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia, joissa käytetään velvoittavaa kieltä. Sanojen "on" ja "pitää" käyttö ei ole tarkoituksenmukaista asiakirjassa, joka ei ole velvoittava, kuten suosituksessa, ja siksi komissio ei voi hyväksyä näiden sanojen käyttöä tarkistuksissa 29, 32, 34.
Vastaavasti tarkistuksissa 17, 20, 33 ja 45, joissa viitataan velvoittavien asiakirjojen tarpeeseen jäsenvaltioissa ei oteta huomioon sitä tosiasiaa, että rannikkoalueiden yhdennetty käyttö ja hoito varmistetaan parhaiten vapaaehtoisin toimin joissakin jäsenvaltioissa. Näiden tarkistusten kyseiset osat eivät näin ollen myöskään ole hyväksyttäviä. Muutoin nämä kuusi tarkistusta ovat periaatteessa tai osittain hyväksyttäviä.
Komissio on huolestunut, että tarkistuksissa 16 ja 42 voidaan antaa virheellinen, kapea kuva rannikkoalueiden yhdennettyä käyttöä ja hoitoa koskevan lähestymistavan laajuudesta. Erityisesti tarkistuksissa 25 ja 47, vaikka komissio hyväksyy tarpeen saada kaikki asiaan liittyvät osapuolet mukaan, tätä tekstiä ei tulisi rajoittaa erityiseen suunnitteluprosessiin, vaan siinä tulisi viitata laajemmin kaikkiin rannikkoalueiden ja sen luonnonvarojen suunnitteluun sekä käyttöön ja hoitoon liittyviin toimijoihin. Komissio toteaa myös, että se ei voi hyväksyä kahta tarkistusta, joissa viitataan epäasianmukaisesti muihin yhteisön politiikkoihin, joista olisi parempi keskustella muussa yhteydessä. Tarkistukseen 16 sisältyvä viittaus Interreg-ohjelmaan on epäasianmukainen, sillä Interreg-ohjelmaa koskevat suuntaviivat on annettu muualla.
Vastaavasti tarkistukseen 35 sisältyvä viittaus yhteiseen kalastuspolitiikkaan ja 12 mailin kalastusrajoitukseen ei ole hyväksyttävä, sillä se rajoittaa keskustelua tämän politiikan uudistamisesta. Lisäksi tarkistuksia 47 ja 48 ei voida hyväksyä, ainakaan kokonaan, sillä ne voivat johtaa kestämättömien perinteisten käytäntöjen vahvistamiseen, mukaan luettuna metsästykseen ja kalastukseen liittyvät käytännöt.
Muiden tarkistusten osalta - ja tämä luettelo on pitempi kuin hylättyjen tarkistusten luettelo - komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 3-10, 13, 15, 19, 21, 22, 23, 26, 27, 28, 30, 31, 37, 38, 39, 40, 41 ja 46; ja lisäksi se voi periaatteessa hyväksyä tarkistukset 2, 14, 24, 36 ja 44. Näin ollen komissio voi hyväksyä kaksi kolmasosaa tarkistuksista.
Lopuksi parlamentti on osaltaan parantanut huomattavasti tätä ehdotusta. Haluaisin sen tähden kiittää esittelijä McKennaa ja muiden valiokuntien valmistelijoita heidän ponnisteluistaan. Olen varma, että lopullinen teksti tulee olemaan tärkeä askel rannikkoalueiden yhdennetyn käytön ja hoidon toteuttamisen edistämisessä Euroopassa.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 00.10.)

