Parlamentin kokoonpano
Puhemies
(ES) Esityslistalla on seuraavana Alain Lamassouren ja Adrian Severinin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö Euroopan parlamentin kokoonpanosta.
Alain Lamassoure  
esittelijä. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, päätöslauselmaehdotus on vastaus Eurooppa-neuvoston pyyntöön viime kesäkuulta. Sopimusluonnoksen 9 a artiklassa ennakoidaan, että parlamentin kokoonpano siirretään sekundaarilainsäädännön soveltamisalaan. Tähän tarvitaan neuvoston yksimielisesti tekemä päätös parlamentin aloitteesta ja parlamentin suostumuksella. Neuvosto pyytää meitä kertomaan, miten tässä menettelyssä olisi edettävä. Se haluaisi meidän käsittelevän tätä kuumaa perunaa.
Kyse on todellisesta poliittisesta haasteesta parlamentillemme. Pystymmekö laatimaan uudistuksen, joka koskee meitä itseämme? Viimeksi meitä pyydettiin tällaiseen tehtävään vuonna 2000, ja silloin parlamentti ei selviytynyt tehtävästä. Tämän takia jo perussopimus- työjärjestys- ja toimielinasioista vastaavan valiokunnan äänestys on merkittävä poliittinen saavutus. Äänestyksessä saimme laajan enemmistön: kaksi kolmasosaa lopullisessa äänestyksessä ja kolme neljäsosaa tärkeimmässä kohdassa eli jäsenvaltioiden paikkojen täsmällisten lukumäärien jaossa.
Missä ongelma siis on? Ensinnäkin meidän on muistettava, että tämänhetkinen 785 jäsenen parlamentti ei vastaa enää tarkistetun Nizzan sopimuksen oikeudellista perustaa. Kyseinen 736 edustajan järjestelmä tulisi käyttöön, jos uutta päätöstä ei ole. Tähän asti jäsenvaltiot on luokiteltu valtion koon mukaan niin neuvostossa kuin parlamentissakin: yhteen todella suureen, suuriin, keskikokoisiin, pieniin ja niin edelleen. Jokaisella luokalla on sama äänioikeus neuvostossa ja sama paikkamäärä parlamentissa.
Tämä on päättymässä. Uusi sopimus tuo tähän järjestelmään kahdenlaisia uudistuksia. Ensinnäkin annetaan täsmällisiä lukuja: edustajia voi olla enintään 750, ja yhdellä jäsenvaltiolla voi olla enimmillään 96, vähimmillään 6 paikkaa. Toinen muutos on periaatteellinen. Jäsenvaltioiden paikkamäärä määräytyy alenevan suhteellisuuden mukaan enimmäis- ja vähimmäispaikkamäärän väliltä. Meidän, parlamentin, on nyt määriteltävä tämä periaate, toisin sanoen valittava suhteellisuuden ja alenevuuden määrä tai toisaalta pienimpien valtioiden yliedustuksen ja suurimpien valtioiden aliedustuksen määrä.
Valiokuntanne ehdottaa, että periaate toteutettaisiin käytännössä seuraavasti: ensinnäkin sopimuksen määrittämiä vähimmäis- ja enimmäislukuja on käytettävä kokonaisuudessaan. Erityisesti tämä koskee 750 paikan kattoa, jonka avulla saamme hieman joustovaraa, jotta voimme käyttää alenevaa suhteellisuutta vähentämättä minkään valtion paikkamäärää. Kyse on perustavanlaatuisesta poliittisesta valinnasta, jolle on saatava Eurooppa-neuvoston yksimielisyys.
Toiseksi mitä enemmän asukkaita valtiossa on, sitä enemmän paikkoja se tietenkin saa. Kolmanneksi mitä enemmän asukkaita valtiossa on, sitä useampaa henkilöä kyseisen valtion Euroopan parlamentin edustaja edustaa. Tällä hetkellä espanjalaisedustaja edustaa yli 875 000 henkilöä, kun taas saksalaisedustaja edustaa vain 832 000 henkilöä. Toistaiseksi Saksa on kuitenkin ollut asukasluvultaan kaksi kertaa Espanjan kokoinen. Tämä kummallisuus korjaantuu, kun Espanjalle annetaan neljä lisäpaikkaa. Kaikkiaan kymmenelle valtiolle ehdotetaan lisäpaikkoja.
Tiedämme hyvin, että ratkaisu on vain väliaikainen. Olisi hyvä muodostaa jonkinlainen matemaattinen kaava, jota sovellettaisiin automaattisesti tulevissa laajentumisissa. Meille ei kuitenkaan annettu tarpeeksi aikaa tällaisen kaavan muodostamiseen. Päätöslauselmassa annetaan kuitenkin suosituksia tähän kysymykseen. Samoin meidän on täytynyt turvautua ainoisiin saatavilla oleviin väestölukuihin, Eurostatin lukuihin, emmekä ole saaneet lukuja kansalaisilta itseltään. Adrian Severin käsittelee tätä kysymystä lisää.
Haluamme lopuksi varoittaa kollegoitamme tarkistuksista, jotka ovat mietinnön perusperiaatteen vastaisia ja jotka saattaisivat kasvattaa suurten valtioiden etusijaa epänormaalisti pieniin nähden tai toisinpäin. Tällöin työstämme ei olisi ollut mitään hyötyä, koska ilman neuvoston yksimielisyyttä jäämme Nizzan sopimuksen 736 paikkaan.
Siispä, hyvät kollegat, meidän on pidättäydyttävä valtioiden asettamista korkeammista vaatimuksista. Olemme käyttäneet iltapäivän julistaen, että olemme ainoa demokraattinen instituutio, joka puolustaa eurooppalaisten etua toisin kuin muut instituutiot kansallisen itsekeskeisyyden yläpuolella. Meillä on tänään, nyt, erinomainen tilaisuus osoittaa, että olemme sanojemme mittaisia.
(Suosionosoituksia)
Adrian Severin  
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan vahvistamissa ehdotuksissamme - Alain Lamassouren ja minun - esitellään useita parannuksia nykyisiin Euroopan parlamentin kokoonpanoa koskeviin käytäntöihin. Jos mietintö hyväksytään ja otetaan tehokkaasti käyttöön, päästään eroon keinotekoisista ryhmittelyistä, mielivaltaisista neuvotteluista ja laajentumisesta Euroopan parlamentin tehokkuuden hinnalla, sillä parlamentti kasvaa aina jäsenten määrän mukaan. Edustavuus perustuisi todellisiin väestörakenteisiin eikä nimellisiin tai symbolisiin oikeussuhteisiin. Suurten ja pienten valtioiden välillä olisi enemmän solidaarisuutta edustuksen alenevan suhteellisuuden perusteella, ja kansalaisten edustamiseen perustuva täysi laillisuus syntyisi siksi, että Euroopan parlamentin valitsevat Euroopan kansalaiset.
On tärkeää huomata ero Euroopan parlamentin demokraattisen laillisuuden ja kansallisen edustavuuden välillä. Edellinen perustuu Euroopan kansalaisten ääniin, kun taas jälkimmäisen perustana ovat jäsenvaltioiden todelliset väestörakenteet. Euroopan parlamentti edustaa samanaikaisesti kansalaisia ja valtioita.
(Vastustavaa mutinaa)
Huomaatteko, toiset puhuvat pelkistä kansalaisista, toiset valtioista. Olemme samanaikaisesti Bundestag ja Bundesrat. Tulevaisuudessa olisi ehkä harkittava tämän ulottuvuuden selvää erottelua, mutta tällä hetkellä, kun olemme hyväksyneet, että kansalaiset äänestävät ja että alenevassa suhteellisuudessa on otettava huomioon kansallisalueilla asuvien yhteisöjen koko, me valitettavasti olemme molempia.
Tässä yhteydessä olisi tietenkin tarpeen selventää Euroopan kansalaisuuden käsitettä, ja toivonkin, että tähän paneudutaan lähitulevaisuudessa. Emme antaneet kuitenkaan väliaikaista mietintöä vaan siirtymämietinnön. Se on siirtymämietintö, sillä uskon, että määrittelemämme periaatteet ovat kestäviä, mutta toisaalta edistystäkin tarvitaan. Olen varma, että tulevaisuudessa saamme aikaan lisää ehdotuksiemme pohjalta. Siksi me - Alain Lamassoure ja minä - olemme liittäneet oheen monia tarkistuslausekkeita, joilla näkemyksemme mukaan voidaan parantaa parlamentin kokoonpanon joustavuutta, sopeuttamista ja tulevaa edistystä.
Mietinnöllä ei rangaista ketään. Hyvää väestöpolitiikkaa harjoittavat saavat kenties palkintonsa, ja mietinnöllä toki kannustetaan parempaan väestöpolitiikkaan, maahanmuuttopolitiikka mukaan lukien. Mielestäni kukaan ei häviä, eikä kukaan ehkä voitakaan, nollasummapelin käsitteiden mukaisesti. Jos parlamentti on demokraattisesti oikeutetumpi, kaikki voittavat.
Meillä on joitakin tarkistuksia. Jotkut kollegamme haluaisivat vähentää alenevaa menettelyä ja suosia suhteellisuutta - suhteellisuus toisi suurille valtioille enemmän paikkoja. Toiset taas haluaisivat pikemminkin lisää alenevaa menettelyä suhteellisuuden sijasta. Aleneva menettely toisi enemmän paikkoja pienille valtioille. Siksi näkisinkin, että meidän on hylättävä molemmat ääripäät, jotta voimme ottaa käyttöön vaihtoehdon, joka on - myönnän sen - epätäydellinen, mutta kuitenkin paras tässä tilanteessa. Tämä on vaihtoehto, jota Alain Lamassoure ja minä ehdotamme. Jotkut viittaavat oikeusperustaan. Toiset haluaisivat, että valtion kaikki kansalaiset heidän asuinmaastaan riippumatta otettaisiin huomioon. Toiset taas haluaisivat, että kaikki heidän maansa asukkaat otettaisiin mukaan laskuihin. Jotkut haluavat laskea mukaan vain tietyssä valtiossa asuvat Euroopan kansalaiset. Edustamme siis eri näkemyksiä tässä asiassa. Ainoa ratkaisu on pysyä tosiasiallisessa käytännössä ja Eurostatin tosiasiallisissa luvuissa.
Lisäksi jotkut taistelevat myös poliittisen arvovallan puolesta ja ajattelevat, että jos meillä ei ole tasa-arvoista edustusta parlamentissa, ei poliittinen painoarvommekaan ole yhtä suuri. Kun kerran olemme hyväksyneet alenevan menettelyn, ja suhteellisen alenevan menettelyn, keinotekoiset ryhmittymät eivät voi enää jatkaa olemassaoloaan. Jos emme hyväksy tätä päätöslauselmaa, pelkään, että Euroopan parlamentti välittää viestin, ettei se pysty hyväksymään tärkeää uudistusta ja että sen on aina odotettava toimeenpanevaa elintä päättämään sen puolesta. HVK saattaa kärsiä ensimmäisen tappionsa jo ennen kuin se ehtii käsitellä esityslistansa asioita, ja tämä tappio voi olla alkusoittoa täydelliselle epäonnistumiselle. Pelkään, että kaikki palaavat Nizzan sopimukseen ja unohtavat unelmat. Pelkään, että välitämme tällöin viestin suurten ja pienten valtioiden välirikosta, mikä heikentää unelmia yhtenäisyydestä, tasa-arvoisuudesta ja osallisuudesta. Haluankin siksi vedota kaikkiin kollegoihini. Haluan vedota eurooppalaiseen vastuuntuntoon ja solidaarisuuteen. Hic Rhodus, hic salta! Tässä on Rhodos, ja todistakaamme olevamme todellisia eurooppalaisia juuri tässä, emmekä silloin, kun opetamme komissiota ja neuvostoa.
Ingo Friedrich
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, mietintö on hyvin valaiseva, mistä haluan kiittää molempia esittelijöitä, Alain Lamassourea ja Adrian Severinia. Mietinnössä havainnollistetaan, että ylitämme jatkuvasti määrättyjä ylä- ja alarajoja. Haluan lausua kiitokseni erityisesti tästä. Selvitys on meille kaikille tärkeä.
Toiseksi mietinnöllä on kaksi seurausta. Ensinnäkin mitä vähemmän käytämme alenevuutta, sitä enemmän suuntaudumme suhteellisuuteen ja sitä enemmän siis parlamentilla on todellista vaikutusvaltaa ja legitimiteettiä. Meidän on vielä paneuduttava siihen, miten paljon - miten paljon enemmän tai miten paljon vähemmän - alenevuusperiaatetta käytämme. Uskoakseni voimme sanoa tässä tapauksessa loogisesti, että mitä vähemmän alenevuusperiaatetta, sitä enemmän legitimiteettiä. Saksalaisena minun on lisättävä, että on tietenkin hieman ongelmallista, että ainoastaan saksalaiset menettävät paikkoja Nizzan perustaan verrattuna. Pyydänkin hieman tukeanne, sillä saksalaislehdistössä käyty keskustelu tästä aiheesta on erittäin selvää. Hyväksymme tämän, koska mekin uskomme, että eurooppalainen näkökulma on muita tärkeämpi.
Lopuksi kerron kahdesta seikasta, joita meidän on käytettävä tulevaisuudessa. Ensinnäkin meidän on huolehdittava siitä, että saamme aikaan pitkäaikaisen ja johdonmukaisen järjestelmän, josta emme joudu väittelemään aina uudelleen. Toiseksi kaksi tarkistusta, 2 ja 3 kohdat, ovat ristiriitaisia. Ryhmämme on päättänyt, että ovatpa kiistakysymysten äänestystulokset mitä tahansa, ryhmä äänestää lopulta Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietinnön puolesta. Neuvostolla ei ole tekosyitä. Tarkistuksessa 2, joka poikkeaa vain vähän Alain Lamassouren mietinnön luvuista, tulokseksi tulisi, että neuvosto saa parlamentilta toimeksiannon kaudelle 2009-2014. Tämän takia parlamentti ja kaikki ryhmät ovat mielestäni täyttäneet kaiken kaikkiaan velvollisuutensa, ja neuvosto voi tehdä ratkaisun, jos se niin tahtoo.
Kiitän rehellisestä keskustelusta vaikeasta aiheesta.
Richard Corbett
PSE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin tukea tätä mietintöä PSE-ryhmän puolesta. Ryhmäni äänestää sen puolesta, ja toivomme, että tämä teksti, joka hyväksyttiin 70 prosentin enemmistöllä valiokunnassa, voidaan hyväksyä nyt kokonaisuudessaan yhtä suurella enemmistöllä parlamentissa.
Esittelijät ovat ottaneet järkevästi huomioon uudessa sopimuksessa säädetyt oikeudelliset rajoitteet ja nyt ennen HVK:n päättymistä olevat ajalliset rajoitteet ja keskittyneet korjaamaan tärkeimpiä epäkohtia tämänhetkisessä paikkajaossa sen sijaan, että he olisivat lähteneet ehdottamaan järjestelmän perinpohjaista muutosta, joka voisi johtaa pattitilanteeseen HVK:ssa ja vaarantaa uuden sopimuksen hyväksymisen ja ratifioinnin.
Yhdenkään jäsenvaltion paikkamäärä ei pienene siitä, mihin valtio on tällä hetkellä oikeutettu niiden sopimusten perusteella, jotka määrittävät paikkamäärät vuodesta 2009 alkaen. Poikkeuksena on tietysti Saksan liittotasavallan tapaus, jossa perussopimus itsessään määrittää paikkamäärän muutoksen. Tätä ainoaa poikkeusta lukuun ottamatta yhdenkään valtion paikkamäärä ei pienene siitä, mitä perussopimuksessa on jo aiemmin suunniteltu vuodelle 2009.
Jotkut kollegamme yrittävät nyt saada omalle jäsenvaltiolleen lisäpaikkoja sillä perusteella, että maan asukasluku on yhtäkkiä paljon suurempi kuin aiemmin oletimme ja suurempi kuin Eurostatin yleisesti käytetyt - ja myös neuvoston käyttämät - luvut.
Jotkut taas väittävät, että kansallisen arvovallan takia heillä pitäisi olla sama määrä paikkoja kuin jollakin toisella jäsenvaltiolla. Minun on myönnettävä, että olen erittäin yllättynyt Italian hallituksen asenteesta. Ymmärrän, että Romano Prodi ja jotkut Italian jäsenet täällä ovat pitäneet oleellisena sitä, että Italialla on sama määrä paikkoja kuin Ranskalla ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla. Kuitenkin he hyväksyivät - kuten me kaikki hyväksyimme - asukaslukuun suhteutetun alenevan suhteellisuuden periaatteen. Hyväksyn sen, että maallani on yksi paikka vähemmän kuin Ranskalla, vaikka tähän asti olemmekin olleet samankokoisia. En käsitä, miksi Italian on niin vaikea hyväksyä, että sillä on vähemmän paikkoja kuin Ranskalla täsmälleen samasta syystä. Ihmettelen myös, että yhteisön esimerkkimaana pidetyssä Italiassa; joka on vahvasti sitoutunut Eurooppaan; joka ei ole kansallismielinen ja joka panee Euroopan edun aina ennen omaansa, on nyt hallitus ja Romano Prodi, jotka väittävät, että Italian on kansallisen arvovallan takia saatava sama paikkamäärä kuin Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan, vaikka Italian asukasluku on pienempi.
Lopuksi kehotan tätä parlamenttia hyväksymään mietinnön, hylkäämään muutosehdotukset ja lähettämään näin selkeän ja vahvan viestin Eurooppa-neuvostolle.
Andrew Duff
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, myös ALDE-ryhmä tukee Alain Lamassouren ja Adrian Severinin ehdotusta. HVK pyytää meitä muuttamaan kokoonpanoamme uudistussopimuksen mukaiseksi, ja pyyntö on täysin asiallinen. Meidän on parlamenttina vastattava vahvalla ja selkeällä viestillä, jossa ilmoitamme pystyvämme tällaiseen sivistyneeseen ja rohkeaan päätökseen.
Valmiina ei ole puhdasta, ehdotonta mallia. Alenevalle suhteellisuudelle annetaan 6 kohdassa käytännöllinen ja järkevä määritelmä. Hyväksyn tietenkin, että jotkut kansalliset valtuuskunnat pyrkivät parantamaan asemaansa arvojärjestyksessä. Tällaisesta käy kuitenkin ilmi ehdotusten keskinäinen ristiriitaisuus. Järjestelmän muuttaminen ei onnistu. D'Hondtin järjestelmässä suuret valtiot saisivat liikaa painoarvoa, ja Ingo Friedrichille sanoisin, että hänen ehdotuksensa rikkoo sopimuksen periaatetta alenevasta suhteellisuudesta. Neliöjuurijärjestelmä antaa taas pienille valtioille liikaa painoarvoa.
Hyväksyn täysin italialaisten esiin nostaman kiinnostavan seikan tilastoperustasta. Meidän olisikin parlamenttina tutkittava jakoa kansalaisten, asukkaiden ja äänestäjien välillä. Kysymys on kuitenkin epätavallisen monimutkainen, ja siinä tallataan kansallisen itsemääräämisoikeuden päälle vaalilain ja kansalaisuuden osa-alueilla. Emme pysty ratkaisemaan tällaista ongelmaa viikon aikana ennen HVK:n loppua.
HVK:n jälkeen perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta antaa mietinnön, jonka esittelijäksi minut on valittu. Mietinnössä puututaan kaikkiin näihin kysymyksiin ja ehdotetaan vuonna 1976 annetun primaarilainsäädännön uudistamista. Nämä ovat kuitenkin pikemminkin ensi vuoden kuin tämän hetken asioita.
Antakaamme nyt tukemme ehdotukselle ja lähettäkäämme HVK:hon ratkaisu ongelman sijaan.
(Suosionosoituksia)
Brian Crowley
UEN-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kollegoideni tavoin kiittää yhteisesittelijöitä heidän panoksestaan tähän vaikeaan ja monimutkaiseen kysymykseen.
Loppujen lopuksi - muutamien kollegoiden puheista huolimatta - porsaat eivät äänestä joulun puolesta, joten miksi kukaan Euroopan parlamentin tämänhetkisistä jäsenistä haluaisi suunnitella paikkansa häviämistä? On aivan perusteltua, että jotkut haluavat pyrkiä mahdollisimman suureen paikkalukuun jokaisessa kansallisessa luokituksessa. En ole valmis väheksymään tätä asennetta kenessäkään. On nimittäin selvää, että kun katsomme ensimmäisten, vuonna 1979 järjestettyjen Euroopan parlamentin suorien vaalien jälkeen tapahtuneita muutoksia, koko Euroopan unionin alueella väestörakenne ja -kehitys ovat muuttuneet merkittävästi, ja yksi tärkeimmistä muutoksista on Euroopan unionin laajentuminen Itä-Eurooppaan vuonna 2004, mikä mahdollisti monille vapaan muuttamisen toisiin maihin ja aiheutti samalla suuria väestömuutoksia.
Mielestäni yksi tärkeimmistä keskustelunaiheista - alenevasta suhteellisuudestahan voimme keskustella iän kaiken - on, että eri toimielinten välillä ja suurten ja pienten jäsenvaltioiden välillä on aina ollut tasapaino, jolla on varmistettu, että yksikään toimielin ei voi täysin hallita muita toimielimiä tai suuri jäsenvaltio pieniä tai keskikokoisia jäsenvaltioita. Tämä tasapaino olisi säilytettävä mahdollisimman hyvin.
Olen tyytyväinen esittelijöiden ehdottamaan lisäykseen toimielinten välisen tasapainon säilyttämistä koskevaan kompromissitarkistukseen. Mutta kun tämän lisäksi tarkastelemme käytettyjä lukuja, joista useisiin kollegamme täällä ovat viitanneet Eurostatin lukujen osalta, havaitsemme, että 27 valtiosta 15:n osalta Eurostat käyttää vain alustavia, näiden maiden tilastokeskuksilta saatuja lukuja. Päätöksiä tehdään siis pelkkien alustavien lukujen perusteella, vaikka tällä voi olla pysyvä vaikutus parlamentin tulevaan paikkajakoon.
Meidän on muistettava myös tuleva laajentuminen, Kroatian liittyminen, mikä voisi vaikuttaa asiaan kielteisesti. Siksi kehotankin varovaisuuteen asiasta äänestettäessä.
Johannes Voggenhuber
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, ryhmäni ei kannata tätä mietintöä, koska ehdotetussa edustusjärjestelmässä, paikkajaossa, ei oteta huomioon demokraattisia perusperiaatteita, ja sillä edistetään historiallisia epäsuhtia ja vahingoitetaan tämän parlamentin luonnetta kansalaisten ja valitsijoidensa edustuslaitoksena.
Kyse ei ole unelmista, jotka jäävät toteutumatta. Hyvä Adrian Severin, monet haluavat paljon, mutta meidän kaikkien olisi haluttava ymmärtää, mistä parlamentissa on kyse. Parlamentti ei ole - kuten esittelijät kertoivat meille eilisiltaisessa kirjeessään - jäsenvaltioiden sosioekonomisen suorituskyvyn edustus. Sen sijaan parlamentti on valitsijoidensa edustusto, eikä mitään muuta. Se on kansalaisten edustusto tai sitten se ei ole parlamentti! Se ei ole parlamentti, jos ei ole kansaa, johon tukeutuisimme. Ei ole myöskään totta, että kansalaisuuden käsitteellä Euroopassa ei olisi mitään tekemistä kansainvälisen oikeuden vastaavan käsitteen tai Yhdysvaltojen kansalaisuuden käsitteen kanssa. Kyse on täsmälleen samasta, ja neuvoisin teitä vilkaisemaan nykyisiä sopimuksia. Neuvoisin tutustumaan myös EU:n perusoikeuskirjaan, johon on kirjattu kansalaisten oikeudet. Neuvoisin katsomaan myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen liittymissäännöksiä. Neuvoisin vilkaisemaan sääntöjä siitä, miten äänestäjäksi päädytään. Tällöin huomaisitte, että on maailman yksinkertaisinta määrittää, kuka on unionin kansalainen ja ketkä ovat äänioikeutettuja tämän parlamentin vaaleissa. Tämähän määritetään viiden vuoden välein.
Asukkaat, väestö ovat sosioekonomisen suorituskyvyn symbolinen ilmaisutapa. Päästimme tilaisuuden kuitenkin jo kerran käsistämme, sillä Nizzassahan meiltä kysyttiin kantaamme siitä, miten haluamme panna parlamenttimme kokoon. Tuolloin epäonnistuimme. Valitettavasti emme ole käyttäneet viimeisiä seitsemää vuotta selvittääksemme, mikä tämä parlamentti on. Siksi arvioimme uudelleen tähän mennessä syntynyttä historiallista pötypuhetta ja historiallisia käytännön rajoitteita. Niillä ei ole mitään tekemistä demokratian ja perustuslakiajattelun kanssa.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, ryhmässäni on erilaisia näkökantoja. Minä tuen kuitenkin kollegoideni Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietintöä. Mietinnöllä parlamentti ottaa aloiteoikeutensa vastuullisesti huomioon ja esittää ehdotuksen tulevasta kokoonpanostaan. Tämä tapahtuu todellisessa eurooppalaisessa hengessä molempien esittelijöiden perusteellisen työn ansiosta. Ehdotus on harkittu, se perustuu selvään, ymmärrettävään ja avoimeen järjestelmään, ja siinä otetaan huomioon myös tulevat laajentumiset.
Esityksessä noudatetaan monimuotoisuuden periaatetta. Ottamalla kaikki 750 paikkaa käyttöön taataan myös tulevaisuudessa, että parlamentti ilmentää jokaisen valtion tärkeimpien poliittisten suuntauksien koko kirjoa. Ehdotus perustuu myös solidaarisuuden periaatteelle. Tällöin asukasluvultaan suurimmat valtiot hyväksyvät, että niiden edustus on heikompi asukasluvultaan pienimpien valtioiden paremman edustuksen mahdollistamiseksi. Kaikella tällä pyritään vahvistamaan yhtenäisyyttä unionissa. Toivonkin, että neuvosto panee parlamentin ehdotuksen täytäntöön varauksetta ja nopeasti ennen vuonna 2009 järjestettäviä vaaleja.
Lopuksi lisäisin vielä, että perusta kunkin valtion paikkamäärän laskemiseen ovat - aivan kuten neuvostossakin - kaikki kyseisessä valtiossa asuvat ihmiset, mukaan lukien kolmansien valtioiden kansalaiset, sillä he ovat osa yhteiskuntaa. Tämä on kuitenkin vain kolikon toinen puoli. Kolmansien valtioiden kansalaisten, jotka elävät jäsenvaltioissamme, on myös saatava äänioikeus Euroopan parlamentin vaaleihin. Tämän puolesta olen kamppaillut aina ja aion kamppailla jatkossakin!
Bernard Wojciechowski
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, tavallisesti tällaisen mietinnön saatuamme alamme kiistellä, mitä toisen maan kuuluisi saada ja mistä toisen pitäisi luopua, mikä todistaa, että eurooppalainen solidaarisuus on myytti ja että kansallinen itsekeskeisyys kukoistaa aina.
Äskettäisen Saksan taholta tulleen, Martin Schulzin esittämän Euroopan komission puheenjohtajaa vastaan kohdistetun hyökkäyksen perusteella on hyvä pohtia sopivaa tapaa voittaa nollasummapeli.
Huomaamme 8 kohdassa valittelun siitä, että Saksa menettää paikkoja. Kuulemme tätä valitusta yhä enemmän: EU:n asiakirjoja olisi käännettävä enemmän saksaksi, Saksa on EU:n talousarvion suurin nettomaksaja, Saksalla pitäisi olla oma paikka YK:n turvallisuusneuvostossa ja niin edelleen. Voisimme tehdä näistä valituksista kokonaisen luettelon.
Samanaikaisesti Adrian Severin yrittää vakuuttaa meille määrittelemättömällä alenevalla suhteellisuudellaan, joka sattumalta ei vaikuta hänen omaan maahansa Romaniaan, että Puolan menettäessä kolme istuinta, se oikeastaan saa yhden. Olisipa onnekasta, jos tämä menetelmä toimisi myös kasinolla.
Tehdäänpä asiat selviksi. Vain sosialisti Yorkshiresta voisi hyväksyä sen, että kaksi plus kaksi on viisi.
Luca Romagnoli
ITS-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietintö olisi hylättävä halveksien, koska sen viitekehys on aatteellisesti Italian vastainen ja koska se perustuu pinnallisille teknisille väitteille poliittisten perusteiden vastaisesti. En ryhdy keskustelemaan siitä, kuinka tärkeää jus sanguinis on minulle verrattuna jus locin jakobinismiin, sillä tämä selvästikin puuttuu esittelijöiden ja aloitteen tekijöiden ajattelumaailmasta.
En ole oikeusasiantuntija, eikä minulla ole suurta mainetta niin kuin professori Manzellalla, Italian senaatin EU:ta koskevien asioiden valiokunnan puheenjohtajalla, tai niin kuin muilla parlamentin jäsenillä, jotka voivat osoittaa mietinnössä esitetyt väitteet täsmällisesti kyseenalaisiksi niiden oikeudellisen epäjohdonmukaisuuden takia. Uskon kutienkin, että on syytä painottaa, että esittelijät eivät piittaa kiistämättömistä tosiasioista. Tällainen arvio ja asema politiikassa on Italialla ollut ja on edelleen Euroopassa.
Alenevan suhteellisuuden periaate sopii erittäin heikosti Italian käyttöön. Siinä määritellään uudelleen paikkajako, joka luotiin odottamaan jätetyssä perustuslakisopimuksessa ja jota käytettäessä Italiaa syrjitään selvästi. Joidenkin valtioiden kohdalla järjestelmään on jätetty ryhmittelyjä, ja tosiasioita vääristellään silmiinpistävästi esimerkiksi annettaessa Virolle sama määrä paikkoja kuin Maltalle, vaikka Viron asukasluku on kolme kertaa Maltaa suurempi.
Voimme hyväksyä sen, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa äänioikeutettuihin kuuluvat myös ne, jotka eivät ole Euroopan kansalaisia, ja tämän perusteella esittelijät antavat Yhdistyneelle kuningaskunnalle yhden paikan enemmän kuin Italialle, vaikka äänioikeutetuista vain vähän yli kolmasosa äänesti vuoden 2004 vaaleissa. Voimme hyväksyä sen, että Ranska, joka kokoaa äänestäjäkuntansa ja täyttää väestöprofiilinsa samalla syntymäpaikkojen moninaisuudella, joka näkyy Ranskan jalkapallomaajoukkueessa, saa kaksi paikkaa enemmän kuin Italia. Voimme hyväksyä Italian hallinnon laiskuuden ja huomasimme pakenijat, kun tuli aika valmistella keskustelua neuvostossa.
On kuitenkin jotakin, mitä emme voi hyväksyä. Esittelijät takertuvat kyseenalaiseen kansalaisuuskäsitykseensä. He väittävät, että kaikki, jotka asuvat Euroopassa, vaikka heillä olisikin passi ja kansalaisuus Euroopan ulkopuolelta, ovat äänestäjiä. He jättävät laskuista pois kuitenkin kansalaiset, jotka asuvat Euroopan ulkopuolella. Tästä näkee sen törkeän, juonittelevan, Italian vastaisen syrjinnän, jota on mahdotonta hyväksyä ja jonka hylkäämme ehdottomasti!
Irena Belohorská
(SK) Ensimmäiseksi haluan ilmaista tukeni esittelijöille, Alain Lamassourelle ja Adrian Severinille, heidän mietintönsä ansiosta. Meidän on hyväksyttävä se tosiasia, että Slovakian tasavalta menettää yhden paikan parlamentissa alenevan suhteellisuuden periaatteen tuloksena. Parlamentin suhteellisen paikkajaon periaatteen käyttöä olisi laajennettava kaikille EU:n työllisyyspolitiikkaan. Pyydänkin siksi, että 12 uudesta jäsenvaltiosta tulevien edustajien ja työntekijöiden määrää lisättäisiin kaikissa EU:n toimielimissä. Uskon, että kaikissa jäsenvaltioissa on useita päteviä ihmisiä, jotka voivat antaa asianmukaisen panoksensa EU:lle.
Tasa-arvo on yksi EU:n perusperiaatteista. Jopa alkuperäiset jäsenvaltiot sitoutuivat kunnioittamaan tätä periaatetta toivottaessaan 12 uutta jäsenvaltiota tervetulleiksi keskuuteensa. Tätä periaatetta olisi käytettävä kaikilla aloilla eikä pelkästään Euroopan parlamentin jäsenten tai komission jäsenten paikkajaossa. Pyydän, että tasa-arvon periaate otetaan huomioon ja että sitä kunnioitetaan. Kun uudet jäsenvaltiot liittyivät EU:hun, niiden oli täytettävä monia kriteerejä. Nyt vetoan koko EU:hun, että se täyttäisi velvollisuutensa uusia jäsenvaltiota kohtaan.
Gunnar Hökmark
(SV) Arvoisa puhemies, tukemalla Alain Lamassouren mietintöä Euroopan unioni voi ottaa historiallisen askeleen. Tämän mietinnön ansiosta voimme jättää taaksemme ajan, jolloin Euroopan parlamentin paikat jaettiin sellaisen järjestelmän mukaan, jossa eri valtiot oli jaettu eri ryhmiin eri hallitusten päämiesten neuvottelutaitojen perusteella ja jossa oletettiin, että EU:n jäsenvaltiot ovat kiinnostuneita eri asioista. Jos parlamentti päättää tukea Alain Lamassouren mietintöä, jätämme tämän järjestelmän taaksemme ja siirrymme järjestelmään, joka perustuu suhteellisuuden periaatteelle. Tällöin valtion koko vaikuttaa sen edustukseen parlamentissa.
Tähän mennessä käyttämäämme järjestelmää on ollut vaikea perustella, mutta Alain Lamassouren mietinnössä esitelty järjestelmä on selitettävissä. Se perustuu enimmäis- ja vähimmäistasoon, ja siinä otetaan huomioon eri valtioiden asukasluvut. Tämä periaate on kestävä myös tulevaisuudessa. Järjestelmällä ei edistetä yhden tai toisen valtion etuja, vaan siinä huomioidaan kansalaisten lukumäärä. Tämä on edistysaskel Euroopan unionin demokraattisessa prosessissa.
Haluan, että on aivan selvää, mitkä vaihtoehtomme ovat. Joko tuemme Alain Lamassouren mietinnössä esitettyjä ehdotuksia tai palaamme Nizzan sopimukseen, joka oli mielivaltainen ja jonka neuvotteluissa kansalliset edut olivat keskenään ristiriidassa. Kuunnellessani viimeisimpiä puhujia ja heidän kiihtymystään sieltä penkeiltä, kuulen myös kansallisia etuja ja eturistiriitoja.
Alain Lamassouren mietintöä on tuettava, koska se perustuu periaatteeseen.
Sérgio Sousa Pinto
(PT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Alain Lamassouren ja Adrian Severinin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö Euroopan parlamentin tulevasta kokoonpanosta on tärkeä panos, jossa korostetaan tasapainoista ja puolueetonta ratkaisua kysymykseen, joka on poliittisesti sanottuna erittäin herkkä. Haluaisinkin onnitella kahta yhteisesittelijää.
Meidän on muistettava, että viime kesäkuun Eurooppa-neuvosto lupasi Euroopan parlamentille ratkaisun parlamentin tulevaa kokoonpanoa koskevaan ongelmaan viimeistään lokakuussa 2007. Tällöin ratkaisua olisi mahdollista soveltaa käytäntöön ajoissa ennen vuoden 2009 Euroopan parlamentin vaaleja. Niille, jotka pelkäsivät parlamentin olevan kykenemätön ratkaisemaan kysymystä yleisen kansallisen aatteellisuuden takia, tämä mietintö on osuva vastaus. Se osoittaa, että tämä toimielin on pätevä määrittämään ja ilmentämään yhteistä eurooppalaista etua kansallisessa dynamiikassa, jolla on tapana vaikeuttaa hallitustenvälisiä kysymyksiä.
On tärkeää määrittää Euroopan parlamentin asema, jotta Lissabonissa 18.-19. lokakuuta viimeisteltävän HVK:n työskentely sujuu kitkattomasti. Onkin olennaista huomioida poliittinen yhteys uuden paikkajakoa koskevan, alenevan suhteellisuuden periaatteeseen nojaavan ehdotuksen ja unionin toimielinten uudistuspaketin, erityisesti neuvostossa käytettävän kaksoisenemmistön periaatteen määritelmän, välillä.
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja painottaa, että uudistussopimuksen toimielimiä koskevan osan on oltava johdonmukainen ja että ilmeisesti vasta 2014-2017 voimaan tulevan kaksoisenemmistön osalta perussopimuksissa ei saisi olla herrasmiessopimuksia. Tällaisesta esimerkki on Ionninan kompromissi, joka jää voimaan, mutta joka lähinnä vain estää päätöksentekoa neuvostossa, vaikka se onkin oikeudellisesti tunnustettu nykyisessä kehyksessä.
Tiesimme alusta alkaen, että Euroopan parlamentin kokoonpanossa ei olisi kyse pelkästä matematiikasta. Nykyisten tekijöiden asettamissa rajoissa olisi suunniteltava ratkaisu, jossa otetaan huomioon kolme periaatetta: solidaarisuuden periaate, jonka mukaan asukasluvultaan suurimmat jäsenvaltiot hyväksyvät, että ne ovat aliedustettuja; ääntenenemmistön periaate, jotta jokaisen valtion tärkeimmät poliittiset suuntaukset ovat mahdollisimman laajasti edustettuja; ja tehokkuuden periaate, jolla edustajien enimmäismäärää rajoitetaan tasolle, joka sopii lakiasäätävän elimen asemalle. Alenevan suhteellisuuden periaatteella esittelijät päätyvät kohtuullisen yksimieliseen ehdotukseen.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin sanoa, että Euroopan parlamentin ei tarvitse pitää saavutettua sopimusta täydellisenä, ennen kuin se voi antaa sille poliittisen hyväksyntänsä. Heikkouksistaan huolimatta tällä asiakirjalla parannetaan Euroopan parlamentin uskottavuutta, ja se on valtavan paljon parempi kuin eri kansojen itsekeskeisyyden välillä käytävä vastuuton kädenvääntö, joka tulee kalliiksi unionille ja sen kansalaisille.
Juuri ennen tärkeää Eurooppa-neuvostoa tämä parlamentti - joka edustaa kansalaisiamme, vaikka mielestäni on vaikeaa ymmärtää, että parlamentti edustaa myös jäsenvaltiota - asettaa Euroopan edun ensisijalle luottaen, että myös valtioiden päämiehet tekevät niin.
Henrik Lax
(SV) Keskustelussa Euroopan parlamentin kokoonpanosta on jätetty huomiotta merkittävä kansalaisryhmä. Tarkoitan niitä lähes 50 miljoonaa eurooppalaista, jotka kuuluvat alueelliseen tai kansallisesti kielelliseen vähemmistöön. Tällä hetkellä Euroopan parlamentissa on vain kourallinen jäseniä, jotka edustavat näitä ryhmiä. Tätä on mahdotonta hyväksyä, ja valitettavasti se antaa väärän kuvan Euroopan parlamentista. Aivan kuin emme ymmärtäisi haavoittuvaista asemaa, jossa jotkut kielivähemmistöt ovat. Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietintö, joka perustuu alenevan suhteellisuuden periaatteelle, on erinomainen esimerkki tilastollisesta työstä, ja minäkin aion äänestää sen puolesta. Meidän on kuitenkin uskallettava aloittaa keskustelu muistakin olennaisista kysymyksistä. Miten saamme kansalaiset luottamaan enemmän Euroopan unioniin? Miten takaamme, että EU ja Euroopan parlamentti saavuttavat päämäärät, joita haluamme muiden tavoittelevan? Miten toisin sanoen varmistamme, että myös vähemmistöt saavat äänensä kuuluville?
Hyvät naiset ja herrat, voimmeko me Euroopan parlamentin jäsenet hyväksyä, että alueelliset ja kansalliset kielivähemmistöt jätetään kansallisten hallitusten hyväntahtoisuuden armoille? Hallitukset saattaisivat antaa vähemmistöille paikan Euroopan parlamentista, mutta haluammeko, etteivät vähemmistöt ole edustettuina parlamentissa? Vastauksen pitäisi olla ehdoton ei. Jos haluamme varmistaa monipuolisuuden, on meidän nyt aika varata tietty paikkamäärä Euroopan parlamentista kielivähemmistöille. Itse edustan Suomen ruotsinkielistä väestöä ja Ahvenanmaan maakuntaa.
Cristiana Muscardini
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, parlamentin paikkajakoa koskevassa mietinnössä on joitakin ilmeisiä ristiriitoja, jotka vain vahvistuvat esittelijöiden eilen lähettämässä kirjeessä, aivan kuin yritettäisiin oikeuttaa heidän asemansa poliittisesti herkissä kysymyksissä. Mietinnössä vääristyy myös kansalaisuuden oikeusmääritelmä, joka on aina ollut kodifioitu.
Mietinnössä esitetty periaate ylittää kansallisvaltiot ja sopimukset. Oikeudellisesta näkökulmasta katsottuna Euroopan kansalaisuus on niiden ja vain niiden oikeudellinen asema, jotka ovat jonkin jäsenvaltion kansalaisia ja joilla tämän seurauksena on kaikki tähän asemaan kuuluvat oikeudet ja velvollisuudet. Kynnyskysymyksenä on oltava kansalaisuus, ei asuinpaikka. Ehdotuksessa vääristyy myös uudessa sopimusluonnoksessa esitelty lähestymistapa, jolla määritetään täsmällisesti, että kansalaisuuden käsitteellä ei ole mitään tekemistä asuinpaikan kanssa.
Euroopan parlamentti on heittänyt hukkaan hienon tilaisuuden, jolla se olisi voinut osoittaa muille toimielimille kykynsä päästä itse ratkaisuihin, jotka perustuvat yleisesti tunnustettuihin ja käytettyihin oikeusperiaatteisiin. Haluaisin kysyä esittelijöiltä, miksi he eivät edes harkinneet mahdollisuutta käyttää jäsenvaltioiden kansalaisten lukumäärää paikkajaon perustana asukasmäärän sijaan.
Tämän oli ehkä tarkoitus olla hyödyllisempää joillekin valtioille toisia enemmän. Tarkastellaanpa Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jossa Euroopan parlamentin vaaleissa äänioikeus on myös niillä, jotka eivät ole EU:n kansalaisia. Hyvä Alain Lamassoure, hyvä Adrian Severin: väittämällä - kuten olette väittäneet - että ketään ei rangaista verrattuna Nizzan sopimuksiin, on mielestäni ilmiselvää totuuden vääristelemistä, johon jotkut kutsutaan avuksi.
Tämän takia emme voi tukea mietintöä. Mietinnön ehdotukset ovat haitallisia paitsi omalle maallemme - minun maalleni - myös muille unionin maille. Tämän lisäksi ne ovat haitallisia myös edustukselliselle demokratialle ja tulevalle perussopimukselle, jossa - kuten itse tunnustatte - on tiettyjä suosituksia ja periaatteita, joille parlamentin paikkajaon olisi perustuttava. Emme saa unohtaa Euroopan kansalaisuuden käsitettä parlamenttimme demokraattisen oikeutuksen perusteena.
Roberto Musacchio
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kannatan Euroopan parlamentille annettavaa päättävää asemaa, jota usein vastustetaan, mutta vaikuttaa siltä, että hallitukset haluaisivat käyttää tätä ehdotusta hyväkseen ohjaillakseen parlamenttiamme.
Ehdotus paikkojen jaosta on meidän mielestämme harkitsematon. Italiaa rangaistaan, ja se on huolestuttavaa, mutta kaikkein merkittävintä on, että tämän rangaistuksen perusteet ovat harkitsemattomia.
Historiallinen yhdenvertaisuus tuhotaan, ja pahinta on, että paikkajakoa muutetaan niiden asukkaiden nimissä, joilla ei ole kansalaisuusoikeuksia. Esimerkiksi Italiaa, joka on antanut äänioikeuden vain kansalaisille eikä kaikille valtion asukkaille, rangaistaan. Tarvitsemme jotakin aivan muuta. Tarvitsemme mielestäni tosiaankin esimerkiksi asuinpaikkaan perustuvan kansalaisuuden, mutta tällöin tämän pitäisi näkyä paitsi parlamenttiin valittavien jäsenten määrässä, myös äänioikeudessa ja oikeudessa asettua ehdolle.
Meidän on taattava poliittisten vähemmistöjen ja pienten valtioiden edustus ja otettava tämä huomioon varsinkin kansallisen vaalilainsäädännön ehdoissa. Meidän on pohdittava uusia järjestelyjä, joilla hyödynnämme parhaalla mahdollisella tavalla eurooppalaisia puolueita ja niiden mahdollisuuksia edustaa itseään tällaisissa vaaleissa. Mitään näistä asioista ei käsitellä mietinnössä, minkä takia aion äänestää sitä vastaan.
Jens-Peter Bonde
(DA) Arvoisa puhemies, mietintö, jonka parlamentti hyväksyy huomenna, pysäyttää tehokkaasti Turkin ja muiden väestöltään suurten Euroopan valtioiden pääsyn EU:n jäsenvaltioiksi. Saksan sanavalta neuvostossa kaksinkertaistuu, kun taas pienten valtioiden sanavalta puolittuu. Samanaikaisesti jotkut suuret valtiot saavat lisää paikkoja parlamentissa. Kaiken kaikkiaan Saksalle hyvitetään jatkossakin se, että sillä on ollut sama määrä ääniä neuvostossa kuin Italialla, Yhdistyneellä kuningaskunnalla ja Ranskalla, vaikka se parhaillaankin saa kaiken irti jokaisesta saksalaisesta neuvostossa. En usko, että suuret valtiot saisivat enää tällaisia voittoja ja pienet valtiot eivät saisi niitä lainkaan, jos äänestäjien on tarkasteltava päätöksiä oikeutettuina. Kuunnelkaa vain Henrik Laxia.
Pyydänkin suuria valtioita lopettamaan tämän ja pohtimaan asiaa. On mahdotonta, että äänestykset järjestettäisiin väestölukujen mukaan neuvostossa ja saman äänestysperiaatteen likiarvon mukaan myös parlamentissa. Yhdysvalloissa osavaltiot ovat tasa-arvoisia senaatissa. Saksassa miljoonan asukkaan Saarlandilla on kolme ääntä Saksan parlamentin ylähuoneessa, kun taas Rheinland-Pfalzilla, jossa on 18 miljoonaa asukasta, on kuusi ääntä. Saksan järjestelmä ei siis ole kovinkaan oikeudenmukainen. Kun maani liittyi EY:hyn, Saksalla oli neuvostossa kolme kertaa enemmän ääniä kuin Tanskalla, mutta nyt luku on jo 15-kertainen. Aiemmin Saksalla oli kolme ja puoli kertaa Tanskaa enemmän paikkoja parlamentissa, nyt niitä olisi kahdeksan kertaa enemmän. Tämä on liian epätasaista, eikä äänestäjäkunta hyväksy sitä. Se tuhoaa EU:n - ja tämä on ongelma.
Philip Claeys
(NL) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa esittämällä epäilykseni keskustelun aiheena olevan päätöslauselman ajoituksesta. On totta, että kesäkuun Eurooppa-neuvosto pyysi parlamenttia esittämään luonnoksen parlamentin paikkajaosta, mutta havaitsemme nyt, että koko ehdotus perustuu uudistussopimukseen, jota ei ole vielä ratifioitu eikä se varsinkaan ole tullut vielä voimaan. Teemme asiat toisin sanoen väärässä järjestyksessä. Tämä ei muuten ole ensimmäinen kerta, kun näin tapahtuu, ja tämä käy vähitellen hermoille.
En puhu Identiteetin, perinteiden ja itsenäisyyden puolustajien ryhmän puolesta vaan pienen jäsenvaltion edustajana - tai pikemminkin tulevan jäsenvaltion edustajana, sillä enää ei ole kyse siitä, jakautuuko Belgia ja tuleeko Flanderista itsenäinen valtio, vaan siitä, koska näin tapahtuu. Eksyin aiheesta.
Mielestäni tässä mietinnössä puolustettu alenevan suhteellisuuden periaate on toimivin ja oikeudenmukaisin lähtökohta, jos on ainakin sitä mieltä, että pienillä jäsenvaltioilla ja niiden edustajilla parlamentissa on oltava mahdollisuus mielekkääseen asemaan.
Tuen joka tapauksessa alenevan suhteellisuuden periaatteen laajaa tulkintaa, ja aion sen tähden tukea Jens-Peter Bonden esittämää olennaista tarkistusta. Mielestäni on Euroopan unionin edun mukaista, että pienillä jäsenvaltioilla on mahdollisimman hyvä edustus Euroopan parlamentissa. Jos näin ei toimita, havaitsemme pian, että Euroopan toimielinten kannatus laskee entisestään.
Sylwester Chruszcz
(PL) Arvoisa puhemies, tänään Euroopan parlamentissa keskustelemme peräkkäin kahdesta aiheesta, jotka kertovat meille, millainen järjestys Euroopan unionissa on ja miten valtaa jaetaan. Minulle tämä keskustelu on hyvin surullinen Puolan ja Puolalaisten perheiden liiton edustajana.
Suhtaudun erittäin kriittisesti perustuslakisopimuksen käyttöönoton uusintayritykseen, jossa sopimus nimetään uudestaan uudistussopimukseksi. Olen kriittinen myös Euroopan parlamentin ääntenjaon uudistuksen suhteen, koska sillä syrjitään maatani. Erittäin epäilyttäviin ja epäuskottaviin kantoihin perustuva mietintö, joka hyväksyttiin Euroopan parlamentin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa, iskee toisia valtiota vastaan ja suosii toisia, eikä tämä tapahdu ensimmäistä kertaa. En voi hyväksyä tällaista.
Pyydän myös Puolan presidenttiä hylkäämään sopimuksen viikon kuluttua Lissabonissa.
Alexander Stubb
(EN) Arvoisa puhemies, mielestäni tämä on yksi täysistuntotyömme surullisimmista päivistä näiden viiden vuoden aikana, koska ainakin minusta tuntuu, että parlamentista on tullut hallitustenvälinen toimielin. Mieleeni tulevat yöt Amsterdamissa vuonna 1997 ja yöt Nizzassa vuonna 2000. Tänään ryhmässä ja myös täällä täysistunnossa näemme, mistä oikeastaan on kysymys.
Kuvittelin todellakin, että Euroopan parlamentin tehtävänä on edustaa kaikkien eurooppalaisten etuja kapeiden kansallisten etujen sijasta.
Meillä on kolme vaihtoehtoa. Ensimmäinen niistä on Adrian Severinin ja Alain Lamassouren ehdotus, jota pidän eurooppalaisena ehdotuksena. Se on erinomainen, ja esittelijät ovat tehneet hienoa työtä, josta heitä pitää onnitella.
(Suosionosoituksia)
Toisena vaihtoehtona meillä on palata Nizzan sopimukseen. Jotkut meistä ehkä haluaisivat sitä; en ole aivan varma. Mutta palaammeko todella? Senkö takia käymme tätä keskustelua? Haluammeko takaisin Nizzaan? Haluaako Espanja menettää paikkoja? Haluaako Puola menettää paikkoja? En tiedä.
Kolmantena vaihtoehtona on se, mitä kutsun yllytysvaihtoehdoksi, vaikka siinä yllytetään oikeastaan kahteen asiaan. Ensimmäisessä vaihtoehdossa suurille maille annetaan reippaasti lisää ja pieniltä otetaan reippaasti pois. Toinen yllytys on toisensuuntainen: pienille annetaan paljon ja suurille ei yhtään mitään. Tätäkö haluamme? Tämänkö takia olemme täällä? En usko niin. Tai ainakaan en toivo niin.
Huomenna keskustelunaiheena on Euroopan parlamentin uskottavuus ja se, pystymmekö järkeviin, johdonmukaisiin ja oikeudenmukaisiin päätöksiin. Pystymmekö saamaan aikaan ehdotuksen, vai toimimmeko niin kuin jäsenvaltiot?
(Suosionosoituksia)
Jo Leinen
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, parlamentti saa tuloksia aikaan Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietinnön ansiosta. Otamme paikkajaon käyttöön jo vuonna 2009, kun taas ministerineuvoston ääntenjaon uusi laskutapa tulee voimaan vasta vuonna 2014. Olemme valmiita ottamaan tämän tavan käyttöön seuraavalla kaudella. Joka tapauksessa koko ehdotus pätee vain, jos uusi sopimus tulee voimaan. Jos uutta sopimusta ei panna täytäntöön, voimaan jäävät Nizzan sopimus ja liittymissopimukset, mikä tarkoittaa, että kaikki valtiot saavat vähemmän paikkoja. Siksi olisikin erittäin tärkeää tukea tätä ehdotusta huomisessa täysistunnossa.
Kiitän molempia mietinnön esittelijöitä, Alain Lamassourea ja Adrian Severinia, heidän työstään. Kaikkia ei voi miellyttää - sehän olisi varsinainen ihme. En ole kuitenkaan samaa mieltä puolalaisten väittämästä syrjinnästä. Ketään ei syrjitä. Päinvastoin nyt on annettu ehdotus, joka on ymmärrettävä ja jossa noudatetaan puolueettomia kriteereitä, joiden mukaan paikkamme voidaan jakaa.
Meidän on kuitenkin jatkettava italialaiskollegoidemme käynnistämää keskustelua siitä, onko Euroopan unionin kansalaisuuden käsite sama kuin kansallisen tason kansalaisuuden käsite. Kansallisvaltiolla on suljetut rajat, joiden ulkopuolelle kaikki muut eristetään. EU perustuu kuitenkin toisenlaiselle ajatukselle. Olemmekin täällä syventääksemme keskustelua siitä, edustammeko kaikkia EU:n asukkaita vai vain niitä, joilla on jonkin jäsenvaltion passi. EU:ssa on 30 miljoonaa ihmistä, joilla ei ole minkään jäsenvaltion passia, mutta jotka kuitenkin noudattavat lainsäädäntöämme.
Tähän asiaan on palattava vielä seuraavalla kaudella. Kiitän tästä ehdotuksesta, joka vie meitä eteenpäin kohti hallitustenvälisen konferenssin menestyksekästä päättämistä ja uutta eurooppalaista sopimusta.
Margarita Starkevičiūt
(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa Alexander Stubbille, että Liettua ei voita missään hänen esittelemistään tapauksista.
(LT) Haluaisin sanoa Alexander Stubbille, että Liettua saa saman paikkamäärän kaikissa kolmessa tapauksessa, koska ensimmäisessä tapauksessa se on määrätty, toisessa tapauksessa se on määrätty, ja kolmannessa tapauksessa se on... Kun keskustelemme täällä parlamenttina - sillä parlamentin puhemies ei johda tämän tärkeän istunnon puhetta - kun keskustelemme parlamentista, enkä näe Alain Lamassourea. Onko hän istuntosalissa? Miksi puhuisimme? Päähenkilöt ovat lähteneet. Kaikki on selvää. Puhun tästä, sillä meidän on todellakin keskusteltava yhteisestä kodistamme, yhteisestä Euroopasta ja kuultava jokaisen valtion mielipidettä.
Oman valtioni ongelmana on, että olemme taistelleet selviytymisemme puolesta vuosisatoja. Kansamme on pieni. Nykyään monet asuvat muissa maissa, työskentelevät yrityksillenne eivätkä käytännössä pysty ratkaisemaan Euroopan ongelmia. Yritämme pitää suhdetta yllä, olla yhdessä, olla yksi kansa ja pysyä kartalla, mutta nämä ihmiset eivät voi äänestää, koska Euroopan parlamentin jäsenten määrä määräytyy kansalaisten määrän mukaan, mutta kansalaisemme asuvat teidän maassanne, hyvä Alexander, ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa ja he tekevät siellä rehellistä työtä. He voivat tietenkin valita Ruotsin, Suomen, Yhdistyneen kuningaskunnan tai Italian edustajia, mutta tällöin me heikkenemme kansana. Tämä kysymys on tärkein ja huolettaa minua, ja olen pahoillani, että täällä puhutaan niin vähän arvoista, kuten Alain Lamassoure sanoo. Tämänpäiväinen keskustelu on täydellinen esimerkki. Sukunimiä katsomalla tiedän, kuka sai kuinkakin monta paikkaa, ja tiedän etukäteen, mitä mielipiteitä esitetään.
Bogdan Pęk
(PL) Arvoisa puhemies, kesti pitkään, ennen kuin totuin tämän parlamentin räikeään tekopyhyyteen. Tänään haluaisin kuitenkin esittää yhden kysymyksen. Se, mitä ilmeisesti haluatte pitämienne puheiden perusteella, on muutos äänestysperiaatteisiin ja Euroopan parlamenttien paikkajakoon, jotta tietyn valtion kansalaisuus ei olisi määräävä tekijä. Sanotte siis, että tarkastelemme jo yhtenäistynyttä Euroopan kansaa, jolla on yhtenäiset normit ja yhteiset edut. Tämä on siis Euroopan kansa.
Haluaisinkin kysyä kaikilta teiltä hurskastelijoilta, miten on mahdollista, että köyhä Puola saa vain kolmanneksen maataloustukia ja että Saksa, joka on rikkain kaikista, haluaa yhteisestä energiapolitiikasta huolimatta neuvotella muiden valtioiden päättäjien ohitse Venäjän kanssa ja rakentaa öljyputken meren ali, vaikka tämä on uhka luonnonsuojelulle. Voidaanko näitä kahta asiaa sovittaa yhteen? Ja jos sanomani on totta, eikö silloin ole liian aikaista luoda myyttiä eurooppalaisesta valtiosta? Meidän on työskenneltävä sen eteen, mutta hitaasti ja varmasti, sillä tässä työssä nopeutetut liikkeet voivat johtaa tuloksiin, jotka ovat toisenlaisia kuin alun perin haluttiin.
Gerardo Galeote
(ES) Arvoisa puhemies, ymmärrän hankkeen vaikeuden ja annan tunnustusta esittelijöiden tekemälle työlle ja tuen sitä.
Kuitenkin esittelijöiden paikkajakoa koskevan ehdotuksen joissakin kohdissa on liikaa harkinnan varaa, eikä ehdotuksessa oteta tarpeeksi huomioon tarvittavaa toimielinten välistä tasapainoa, joka on peräisin nykyisestä Nizzan sopimuksesta.
Jotkut parlamentin jäsenet ovatkin allekirjoittaneet tarkistuksia, jotka esitetään täysistunnossa huomenna ja jotka - haluan painottaa tätä - noudattavat täysin alenevan suhteellisuuden periaatetta. Mielestämme ne tekevät paikkajaosta puolueettoman myös tulevaisuudessa ja antavat sille selvät ja avoimet ehdot.
Haluaisin kiinnittää huomionne yhteen näistä tarkistuksista. Se tulisi voimaan vuoden 2009 vaaleissa ja on Espanjan hallituksen teettämän, erittäin pätevän tutkimuksen mukainen ja se on lähetetty parlamentille ja neuvostolle.
Kuten ymmärrätte, hyvät naiset ja herrat, en voi puolustaa Espanjan tämänhetkisen hallituksen ehdotuksia puolueellisista syistä, mutta on totta, että tässä ehdotuksessa väestölliset tekijät otetaan paremmin huomioon, minkä pitäisi olla olennaista, kun muokataan kansan etua edustavaa toimielintä.
Arvoisa puhemies, pyytäisinkin esittelijöitä ottamaan nämä seikat huomioon ja kollegoitani äänestämään niiden puolesta. Toivon joka tapauksessa, että ne esitellään, niitä puolustetaan ja ne otetaan huomioon Eurooppa-neuvostossa, kun asiasta päätetään ensi viikolla.
Carlos Carnero González
(ES) Arvoisa puhemies, tehtävä ei varmastikaan ollut helppo, ja mielestäni Alain Lamassoure Euroopan kansanpuolueen ryhmästä ja Adrian Severin sosialidemokraattisesta ryhmästä esittelivät meille erinomaisen mietinnön, joka on syvästi eurooppalainen ja Euroopan puolella.
Alexander Stubb on oikeassa: tämä on surullisimpia keskusteluja, joihin olen osallistunut täällä parlamentissa, mutta toivon, että huomenna koemme hienon hetken kuullessamme mietinnön äänestyksen tulokset. Tämä mietintö, joka on paitsi esittelijöiden mietintö, myös perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö 70 prosentin tuella, vastaa ensinnäkin neuvoston parlamentille esittämään pyyntöön ja toiseksi noudattaa alenevan suhteellisuuden periaatetta. Kolmanneksi sillä taataan edustava parlamentti, joka olisi ollut mahdottomuus Nizzan sopimuksen nojalla osittain siksi, että kyseisessä sopimuksessa jotkut valtiot, esimerkiksi Espanja, jäivät epäoikeutetusti ja aiheettomasti kokonaan ilman suhteellista jakoa edustuksessaan.
Onneksi perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan Alain Lamassouren ja Adrian Severinin ehdotus ratkaisee ongelman asianmukaisesti.
Tästä on kysymys: joko tämä mietintö tai Nizzan sopimus. Joko tämä mietintö ja edustava parlamentti tai Nizzan sopimus ja parlamentti, joka ei ole täysin edustava. Voimme antaa tietenkin kaikenlaisia lupauksia, mutta tarvitsemme todenmukaisen mietinnön, jotta parlamentin ponnistukset tunnustetaan Lissabonin huippukokouksessa ja jotta parlamenttia tuetaan uuden uudistussopimuksen hyväksymisprosessissa. Kiitos paljon.
Alexander Lambsdorff
(DE) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa toteamalla, että FDP:n jäsenet äänestävät huomenna vapaasti. Yhtenäistä linjausta ei siis ole. Miksi teemme näin? Meillä on dilemma. Saksan tilanne on tietenkin heikkenemässä. Tällä hetkellä yksi edustaja edustaa 832 000 äänestäjää, mutta muutoksen jälkeen luku on 858 000. Parlamentti muodostetaan jo vuonna 2009. Neuvostossa muutos tapahtuu vasta vuonna 2014. Muun muassa tämä seikka on muistettava.
Myös arvostetut saksalaiset lehdet, esimerkiksi berliiniläinen Tagesspiegel, kirjoittavat, että paikat jaettaisiin huomenna uudelleen. Jotkut kollegoistani täällä parlamentissa sanovat, että Saksa menettää huomenna kolme paikkaa. Ongelmana on, että tämä on väärin - joskin nyt puhun pelkästään omasta mielipiteestäni. Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietintö varmistaa Saksalle suurimman mahdollisen paikkamäärän, jonka se voi saada sopimuksen jälkeen. Jo Nizzassa sovittiin, että paikkoja voi saada enintään 96. Mietinnössä tämä vahvistetaan selvästi.
Miksi siis käymme tätä keskustelua? Miksi yllytetään d'Hondtin menetelmän käyttöön, jossa isot valtiot yksinomaan voittavat ja pienet häviävät valtavasti? Olen hämmästynyt, että kollegani Saksan kristillisdemokraattisesta puolueesta tukevat tätä ehdotusta ja ovat peräti panneet sen alkuun. Mitä tämä oikeastaan tarkoittaa? Mielestäni ehdotus on epäeurooppalainen. Tasapaino, oikeudenmukainen ja rehti sopusointu suurten, keskikokoisten ja pienten valtioiden välillä kadotetaan. Lisäksi ehdotuksella ei ole pienintäkään mahdollisuutta neuvostossa. Uskommeko me ja kollegamme Saksan kristillisdemokraattisessa puolueessa todellakin, että Belgiassa, Irlannissa, Ruotsissa tai Virossa ei tehtäisi laskelmia ja että tämä ehdotus hyväksyttäisiin neuvostossa? Emme! Ehdotus on tyhjä kupla, joka korvataan ilman minkäänlaisia seurauksia - yhtä poikkeusta lukuun ottamatta. Poikkeuksena on tapaus, joka huonontaa entisestään eurooppapoliittista ilmapiiriä Saksassa.
Meidän on tuettava Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietintöä. Meidän on huolehdittava, että Euroopan parlamentti antaa neuvostolle vahvan poliittisen viestin siitä, että osaamme hoitaa itse ongelmamme. Jos tämä viesti, eurooppalainen viesti, on vahva, on se hyväksi kaikille meille, erityisesti myös Saksalle.
Jean-Luc Dehaene
(NL) Arvoisa puhemies, kuten täällä on toistettu jo monesti, tässä keskustelussa panoksena on viime kädessä parlamentin uskottavuus. Kysymyksenä on parlamentin kyky täyttää tehtävänsä ja esittää ehdotus, joka saa laajan enemmistön tuen ja jota neuvoston on vaikea jättää huomiotta.
Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietinnön hyvä puoli on, että siinä esitetään käytännöllisesti ehdotus, joka vastaa kaikkia sopimuksen vaatimuksia. Vaihtoehtoja ei ole neljää, vaan ainoastaan kaksi: nimittäin Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietintö tai Nizzan sopimus. Jos emme saa lopuksi suuren enemmistön tukea ehdotukselle, palaamme neuvoston kanssa takaisin Nizzan sopimukseen.
En ymmärrä jätettyjen tarkistusten määrää. Vaikka onkin selvää, että neliöjuuritarkistuksella tuetaan selvästi pieniä maita, se on myös irvikuva suhteellisuudesta. En ymmärrä myöskään lähinnä saksalaisten jäsenten ajamaa tarkistusta, jossa pieniä maita ei oteta ollenkaan huomioon ja jossa vaaditaan, että suurille jäsenvaltioille on annettava paremmat mahdollisuudet neuvostossa.
Olisiko minun käsitettävä, että tämä on paha tapa palata Nizzan sopimukseen ja palauttaa Saksalle 99 paikkaa? Jos kyse on tästä, heikentää se mielestäni parlamenttia tuntuvasti. Toivon, että parlamentti ymmärtää huomenna, että panoksena on sen uskottavuus ja että se voidaan säilyttää vain tukemalla Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietintöä suurella enemmistöllä, sillä se on ainoa järkevä tarkistus.
Genowefa Grabowska
(PL) Arvoisa puhemies, minun on vaikeaa hyväksyä mietintöä, jonka mukaan maani - minun olisi sanottava, ja aion sanoa, Puolan kansa, sillä he valitsevat edustajansa - menettää mahdollisuuden valita kolme Euroopan parlamentin jäsentä lisää. Näin monta paikkaa Puola menettää edustuksestaan Euroopan parlamentissa tänään esitetyn ehdotuksen mukaan.
Miksi pidän mietintöä epäoikeudenmukaisena? Ja miksi mietinnön ehdoissa mielestäni jätetään huomiotta sellaiset ilmiselvät seikat, joista kollegani Liettuasta puhui jo tänään? Kyse on työläisistä, työntekijöistä, puolalaisista, jotka asuvat väliaikaisesti ulkomailla. Heitä on kolme miljoonaa. Olettakaamme, että heillä on äänioikeus Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai Irlannissa, mutta he palaavat kotiinsa. Kysymykseni on seuraava: kuka edustaa heitä? Heiltä on viety oikeus edustukseen, vaikka heillä oli oikeus äänestää.
Toinen huomioni on, että tässä mietinnössä korostuu toimielinten välinen epätasapaino, joka on ollut olemassa tähänkin asti, joskin ehkä heikkona, valtioiden välisissä asemissa neuvostossa ja parlamentissa. Puola häviää eniten neuvostossa siirryttäessä kaksoisenemmistöäänestykseen, ja se häviää myös parlamentissa.
Lopuksi puhun epätasapainosta, joka on mainittu jo tänään ja joka vallitsee EU:n toimielinten ja erityisesti parlamentin virkamiesten työllistämisessä. Tätä epätasapainoa, joka koskettaa kaikkia uusia jäsenvaltioita, voitaisiin tasoittaa parlamentissa. Pyydän tämän mietinnön tarkistusta.
Alfonso Andria
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ymmärrän toki, että kollegoilleni Alain Lamassourelle ja Adrian Severinille sälytetty tehtävä ei ollut helppo, mutta minun on sanottava, että tulos kaikista ponnisteluista huolimatta on minusta hämmentävä sekä laillisesta näkökulmassa ja täysin poliittisesti.
Ehdotuksessa viitataan ensimmäistä kertaa laskentakriteeriin, joka perustuu jokaisen jäsenvaltion asukasmäärään kansalaisuuden sijaan. Tässä herää kysymys siitä, onko tämä oikeudellisesti ja poliittisesti yhdenmukaista tulevan uudistussopimuksen säännösten ja erityisesti 9 a artiklan kanssa. Artiklassa esitetään nimenomaisesti Euroopan kansalaisten edustuksen periaate. Mielestäni kysymys on myös poliittinen osittain siksi, että parlamentin toiminta kansalaisten äänenä ja ilmaisureittinä on hieman vaikeaselkoista, ja toisaalta ja erityisesti siksi, että parlamentti toimii näin hetkenä, jolloin unioni yrittää levittää Euroopan kansalaisuuden, identiteetin ja eurooppalaisten oikeuksien ajatusta.
Pyydän, että kysymystä ei enää käsiteltäisi kansallisten vaatimusten tasolla tai, vielä pahempaa, pelkkänä määrällisenä kysymyksenä. Tällainen lähestymistapa olisi yksinkertaistava ja rahvaanomainen ja tosiaankin epäsuotuisa Italian maineelle. Havaitsen kuitenkin myös eroja käsittelyssä, sillä luokittelujen väliltä puuttuu yhtenäisyyttä. Useissa tapauksissa annetut luvut eivät oikeuta eroihin eri maiden paikkaluvuissa.
Lopuksi, arvoisa puhemies, vetoan kollegoihini, että he äänestäisivät sen mukaan, mitä perussopimukset vaativat ja mitä asemamme parlamentin jäseninä on ollut tähän asti ja olisi edelleen oltava: kansalaisuuden ilmaus.
Riccardo Ventre
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Alexander Stubb, joka on valitettavasti lähtenyt, mainitsi surullisuuden tänä iltana, ja muutkin jäsenet ovat kertoneet samoista tunteista. Uskonkin, että on surullista havaita syrjintää valtioiden ja Euroopan parlamentin jäsenten välillä, erityisesti niiden jäsenten, jotka yrittävät varmistaa, että perusperiaatteita noudatetaan, kuten Johannes Voggenhuber ja Cristiana Muscardini sanoivat.
On tärkeää, ettemme epäile Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietintöä, joka on todennäköisesti hyvin rakennettu, vaikkakin hiekkapohjalle. Kyse on itse asiassa oikeusperiaatteesta, jonka merkitys on tuhottu täysin. Kyse on kansalaisuuden periaatteesta. Tämän huomion ovat tehneet myös mietinnön tukijat, ja siihen kiinnitettiin huomiota Alain Lamassouren ja Adrian Severinin kompromissiehdotuksissa; sen on maininnut Jo Leinen, ja myös Andrew Duff esitti asian erinomaisesti: tässä asiassa äänestäjäkuntamme on varmasti puolellamme!
Olemme kuitenkin täysin epävarmoja äänestäjäkunnasta ja toivomme rakentavamme ehdon, linnan, jolla on oma sisäinen yhteneväisyytensä - pohjasta tai perustasta erillään. Näin saamme aikaan rakenteen, joka ei vastaa millään tavalla aiemmin olemassaollutta todellisuutta tai kansalaisia. Toisena seurauksena se vie meidät myös - painakaa tämä mieleenne, sillä en haluaisi olla tuomion profeetta - yhteisöjen tuomioistuimeen. Asian vieminen oikeuteen on luonnollista ja todennäköisesti velvollisuus niille, jotka kokevat olevansa loukattuja. Se on viimeinen keino, jossa tärkeän päätöksen teko annetaan korkeimmalle päätöksiä tekevälle elimelle.
Vetoan hallitukseeni, maani hallitukseen, joka on osoittanut toistaiseksi äärimmäistä heikkoutta tässä prosessissa Berliinistä alkaen ja jonka olisi vihdoinkin löydettävä ylpeytensä ja käytettävä veto-oikeuttaan tähän ehdotukseen.
Libor Rouček
(CS) Hyvät naiset ja herrat, tänään ja huomenna meillä on historiallinen mahdollisuus vaikuttaa päätökseen Euroopan parlamentin tulevasta kokoonpanosta. Esittelijöiden Alain Lamassouren ja Adrian Severinin tätä varten laatimassa mietinnössä on laatua, tasapainoa ja vastuuntuntoa. Siinä ehdotetaan käytännöllistä ratkaisua, joka olisi hyväksyttävä vastustelematta hallitustenvälisessä konferenssissa, sillä se ei ole este uudistussopimuksen hyväksymiselle.
Ehdotettu paikkojen jako Euroopan parlamentissa perustuu alenevan suhteellisuuden periaatteelle. Se on oikeudenmukainen periaate, jolla osoitetaan solidaarisuutta isojen, keskikokoisten ja pienten valtioiden välillä. Ehdotettu ratkaisu perustuu myös yksittäisten jäsenvaltioiden todellisen väestömäärän periaatteelle. Jälleen tämä on oikeudenmukainen ja tarkoituksenmukainen periaate. Siitä huolimatta jotkut jäsenet vastustavat tätä ratkaisua. Heidän mukaansa heidän valtioitaan syrjitään. Minä en kuitenkaan havaitse mitään syrjintää. Syrjintää tai epätasa-arvoa olisi, jos kahdelle maalle, joiden asukasluvun ero on viisi miljoonaa, annettaisiin sama määrä paikkoja. Uskon, että parlamentti tarttuu huomenna historialliseen tilaisuuteen ja hyväksyy Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietinnön ratkaisevalla enemmistöllä.
Jos mietintöä ei hyväksytä, annetaan merkki palata Nizzan sopimukseen. Se tarkoittaisi palaamista vaihtoehtoon, joka merkitsisi häviötä myös niille jäsenille, jotka ovat äskettäin mainostaneet lausetta ”Nizza tai kuolema”.
Jacek Protasiewicz
(PL) Arvoisa puhemies, keskustelemme tänään erittäin tärkeästä mietinnöstä, jonka perusteella laaditaan parlamentin paikkajako seuraavalle kaudelle.
Esittelijät ovat antaneet ehdotuksen, joka on erittäin kiinnostava ja joka on vaatinut paljon sekä analyyttista että käsitteellistä työtä. Haluaisin esittää heille vilpittömät kiitokseni tästä. Mielestäni mietinnössä on kuitenkin kaksi vakavaa heikkoutta. Ensinnäkin kollegani ehdottavat ratkaisua, joka on luonteeltaan tilapäinen, väliaikainen ja pelkästään seuraavaa kautta koskeva. Kuitenkin muistan, että aloittaessamme työskentelyn tämän mietinnön parissa perustuslaki-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa sovimme etsivämme kokonaisratkaisuja, joilla voitaisiin muuttaa parlamentin kokoonpanoa automaattisesti, kun uusia valtioita liittyy EU:hun.
Vaihtoehtoinen ehdotus, jota esittää noin 80 parlamentin jäsentä, minä mukaan lukien, täyttää tämän ehdon. D'Hondtin menetelmän käyttäminen laskettaessa yksittäisten valtioiden äänimääriä on puolueeton väline, jolla vältetään poliittiset lehmänkaupat. Hyväksymällä tämän tarkistuksen Euroopan parlamentista voisi tulla ensimmäinen toimielin, joka nousee poliittisten ja kansallisten kiistojen yläpuolelle. Hyväksyn puolueettoman, matemaattisen menetelmän, jolla mitataan yksittäisten valtioiden vahvuutta. Tämä olisi askel oikeaan suuntaan ja malli, jota muut monikansalliset, eurooppalaiset toimielimet voisivat seurata.
Esitetyn suunnitelman toinen heikkous on yhtenäisyyden puute lähestymistavassa Euroopan kansalaisten oikeuksiin. Niihin kuuluu oikeus tulla edustetuksi tässä foorumissa. Mielestäni tämä oikeus heikentyy, jos parlamentaarisen edustuksen koko määritellään asukasmäärän mukaan. Miten esimerkiksi Irlannissa tai Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuvien ja työskentelevien Puolan kansalaisten pitäisi suhtautua tähän? Eri arvioiden mukaan tällaisia henkilöitä on 2-3 miljoonaa.
Puolassa sitovan vaalilainsäädännön mukaan ääniä voidaan antaa ehdokkaille, jotka ovat Puolassa. Jos noudatamme mietinnössä ehdotettua asukaslukukriteeriä, maassani valittavien parlamentin jäsenten määrä pienenee maastamuuttajien takia, ja vastaavasti Brittein saarten edustajien määrä suurenee. Kuka siis edustaa heitä täällä parlamentissa? Irlannin vai Yhdistyneen kuningaskunnan Euroopan parlamentin jäsenet vai Puolan edustajat, joita on entistä vähemmän? Mietinnössä ei anneta vastauksia näihin kysymyksiin. Tämän takia on mielestäni oleellista muuttaa mietinnön tekstiä, ja aion monien kollegoideni tavoin äänestää tiettyjen tarkistusten puolesta.
Stavros Lambrinidis
(EL) Arvoisa puhemies, on laajalti hyväksyttyä, että Euroopan parlamentin nykyinen paikkajako ei edusta oikein jäsenvaltioiden väestötilanteita ja että vastaavuussuhteet ovat epäsuotuisia tietyille keskikokoisille ja pienille valtioille.
On myönteistä huomata, että mietinnössä ei vähennetä Nizzan sopimuksessa annettua paikkamäärää. Haluan kuitenkin myös korostaa, että Kreikan tapauksessa olisi aivan oikeudenmukaista nostaa paikkalukua 22:sta 23:een, koska Kreikan asukasluku on 10 prosenttia suurempi kuin muiden valtioiden, joilla on sama määrä paikkoja parlamentissa.
Tänään haluaisin kuitenkin keskittyä lähinnä useisiin tarkistuksiin, joita on jätetty ja jotka liittyvät parlamentin jäsenten määrien laskemistapoihin. Yksi kysymyksistä on se, että valtion kaikkia asukkaita ei oteta huomioon, vaan ainoastaan valtion kansalaiset. Kannatan Euroopan kansalaisuuden käsitettä, mutta olen täysin eri mieltä sen käytöstä tässä yhteydessä. Euroopan parlamentin jäsenenä edustan mielestäni maani asukkaita, jotka eivät ole välttämättä Kreikan tai Euroopan kansalaisia, mutta he kasvattavat lapsemme, huolehtivat vanhuksistamme, rakentavat talomme, työskentelevät yliopistoissamme, osallistuvat vakuutusjärjestelmään ja lähettävät lapsensa kouluihimme. Päätöksemme ympäristöstä, palveluista, maahanmuutosta, vakuutusasioista ja kymmenistä muista kysymyksistä vaikuttavat todellisuudessa myös näiden, usein kaikkein vähäisimmistä oikeuksista nauttivien kansalaisten elämään. Uskonkin, että on demokraattisesti välttämätöntä, että Euroopan parlamentin jäsenten lukumäärä perustuu valtion asukkaiden kokonaismäärään.
Reinhard Rack
(DE) Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu Euroopan parlamentin tulevasta kokoonpanosta ei valitettavasti ole ollut eurooppalaisen demokratian tähtihetkiä. On varmaankin hyvä, ettei komissiolla eikä neuvostolla ole ollut aikaa olla kuuntelemassa täällä.
Olemme joutuneet kuuntelemaan puhujia, jotka ovat esitelleet periaatteita mahtipontisesti. Nämä periaatteet eivät kuitenkaan ole vieneet meitä eteenpäin mihinkään konkreettisiin tuloksiin, eikä niillä ole muuta tarjottavaa kuin mahtipontisuus. Olemme oikeastaan kuulleet varsin monia, jotka ovat keskittyneet omiin kansallisiin etuihinsa. Tämä tie ei johda varmastikaan päämääräämme, eurooppalaiseen ratkaisuun, eikä se todennäköisesti vie meitä mihinkään ratkaisuun.
Olemme onneksi kuulleet myös muutamia puheenvuoroja, joissa on edetty käytännöllisesti, etsitty ymmärrettäviä ratkaisuja ja löydetty sopiva periaate molempien esittelijöidemme - Alain Lamassouren ja Adrian Severinin - ehdotuksesta. Meidän kaikkien on kiitettävä molempia esittelijöitä heidän työstään valiokunnassa ja tulevissa yhteyksissä. Välimerellinen kohteliaisuus vaatii tätä tavallisestikin, mutta tässä nimenomaisessa tapauksessa esittelijät ovat todellakin kiitoksensa ansainneet. Siksi haluankin kiittää teitä vilpittömästi, enkä ole kotoisin Välimeren alueelta.
Toivon ja iloitsen jo, että huomisessa äänestyksessä koemme ehkä historiallisen hetken tälle parlamentille. Jos nimittäin onnistumme saamaan selvän ja yksiselitteisen enemmistön kollegoidemme Alain Lamassouren ja Adrian Severinin ehdotuksen puolelle, annamme toki neuvostolle hyvän merkin. Euroopan parlamentti on joka tapauksessa ehdottanut vuonna 2009 järjestettäville vaaleille järkevää toimintaperiaatetta.
Panayiotis Demetriou
(EL) Arvoisa puhemies, arvioidaksemme kahden esittelijän, Adrian Severinin ja Alain Lamassouren, mietintöä oikein meidän on otettava huomioon tietyt tosiseikat ja sovellettava tiettyjä sääntöjä.
Ensinnäkin meidän on lähestyttävä mietintöä eurooppalaisesti, ei kansallisesti. Jos emme tee näin, joudumme kilpailuun siitä, mikä valtio saa enemmän ja mikä vähemmän paikkoja. Toiseksi meidän on otettava huomioon tietyt tosiasiat. Tällä hetkellä esimerkiksi Euroopan parlamentti ei päätä parlamentin kokoonpanosta, vaan se tekee ehdotuksen neuvostolle. Neuvostolla on tietyt rajat ja pohja, jolle se rakentaa. Kuitenkin pohja perustuu aiemmin tehtyihin päätöksiin, joita emme pidä kovinkaan tasapainoisina.
Tämän lisäksi meidän on sovellettava matemaattisia tosiasioita, jotka olemme saaneet. Parlamentissa on 750 jäsentä, enimmillään 96 paikkaa ja vähimmillään 6 paikkaa valtiota kohden. Emme voi aloittaa neuvotteluja niistä väestönosista, jotka ovat maan sisällä ja ulkopuolella. Meidän olisi päästävä sovitteluratkaisuun, joka perustuu todelliseen tilanteeseen väestön ja muiden seikkojen osalta. Emme ole perustamassa EU:ta uudelleen. Jos tekisimme niin, meidän olisi käytettävä toisenlaisia laskelmia. Nyt onkin tärkeintä, että pääsemme ratkaisuun, jota Euroopan unioni voi tukea mahdollisimman laajasti. Näin säilytämme uskottavuutemme ja avaamme samalla tien eurooppalaiselle kehitykselle kansallisen sijaan. Haluaisin vedota arvoisiin saksalaisiin, jotka ovat olleet aina avokätisiä. Jos he olisivat toimineet menneisyydessä toisin, meillä ei olisi nykyään EU:ta. Vetoan myös muista valtioista tuleviin kollegoihini, jotta voimme hyväksyä Alain Lamassouren ja Adrian Severinin laatiman mietinnön huomenna suurimmalla mahdollisella enemmistöllä.
Proinsias De Rossa
(EN) Arvoisa puhemies, kun siirrymme vaaleissa pois tiukasta suhteellisuudesta, törmäämme väistämättä poliittisiin kompromisseihin puhtaan matematiikan sijasta. Demokraattista periaatetta kaikkien äänten samasta painoarvosta ei voida käyttää, ennen kuin Euroopan unionista tulee täysin federalistinen järjestelmä.
Neuvoston antamien rajojen mukaan Adrian Severinin ja Alain Lamassouren esittelemä poliittinen kompromissi on järkevä ja tasapainoinen ehdotus, jolla pyritään reiluun peliin ja solidaarisuuteen kaikille Euroopan unionin ihmisille. Tuen ehdotusta ja vastustan vaihtoehtoisia järjestelmiä, jotka ovat epätasa-arvoisempia ja tasapainottomampia.
Jotkut ovat kuitenkin lähestyneet tätä kysymystä kansallisen egon kasvatuksena. Onkin painotettava, että käsittelemme täällä sitä, miten kansalaiset valitsevat edustajansa poliittisten mieltymystensä mukaisesti tähän parlamenttiin, joka toimii neuvoston kanssa toisena lainsäätäjänä. Valtiota edustaa neuvosto, ei parlamentti.
Simon Busuttil
(MT) Euroopan perustuslain tavoin uudistussopimuksessa otetaan käyttöön periaate, jonka mukaan jokaisella jäsenvaltiolla koosta riippumatta on oltava asianmukainen edustus ja vähintään kuusi paikkaa Euroopan parlamentissa. Oma maani Malta, jolla on tällä hetkellä viisi paikkaa, saa tällöin kuusi paikkaa. Tämä kasvu parantaa haavan, joka syntyi seitsemän vuotta sitten, kun Maltalle annettiin Nizzan sopimuksella viisi paikkaa kuuden sijasta. Sen sijaan väestöltään yhtä suuri Luxemburg sai kuusi paikkaa.
Kuusi paikkaa viiden sijasta merkitsee 20 prosentin kasvua edustuksessa, ja se merkitsee myös, että parlamentin maltalaisilla jäsenillä on parempi asema täyttää parlamentaariset velvollisuutensa, joiden määrä kasvaa jatkuvasti. Riittänee, kun sanon, että parlamentissa on yli 20 parlamentaarista valiokuntaa, joiden toiminnassa on vaikea pysyä mukana kuudella parlamentin jäsenellä. Viidellä se on mahdotonta. Näissä valiokunnissa valmistellaan tällä hetkellä lainsäädäntöä, joka sitoo kaikkia, myös Maltan kansalaisia. Jokaisen, kaikkein pienimmänkin maan kansalaisten pitäisi olla sellaisessa hyvässä ja järkevässä asemassa, jossa heitä edustetaan ja kuullaan näissä valiokunnissa. Tämä on entistäkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon, että uudella sopimuksella Euroopan parlamentin toimivalta kasvaa ja siitä tulee toinen lainsäätäjä komission rinnalle kaikilla aloilla.
Kuuden paikan vähimmäismäärä on siis myönteinen asia, jolla pienten valtioiden usko Euroopan unioniin kasvaa. Tämän takia meidän pitäisi mielestäni tukea Alain Lamassouren ja Adrian Severinin mietintöä.
Adrian Severin  
esittelijä. - (EN) Arvoisa puhemies, kaikkein vaikeinta on ymmärtää perusteluja silloin, kun omien etujen edistäminen riippuu siitä, ymmärtääkö kyseisen perustelun vai ei. Pelkään, että monet kollegoistamme ovat kadonneet, koska he eivät etsi perustelua, vaan haluavat pelkästään tuoda esille omat näkemyksensä.
Haluaisin kuitenkin selventää joitakin asioita lyhyesti. Ensinnäkin, jos tätä mietintöä ei hyväksytä, emme palaa ainoastaan Nizzaan vaan sitäkin pahempaan tilanteeseen, koska HVK:n toimeksiannon mukaan sopimuksessa säädetään maakohtaiseksi enimmäispaikkamääräksi 96 paikkaa - Nizzan sopimuksen mukaan Saksa saa siis 96 paikkaa. Jos Saksa ei hyväksy mietintöä, sen on tiedostettava, että se ei pysty vahvistamaan nykyisiä 99 paikkaansa.
Genowefa Grabowska kysyi niiden Puolan kansalaisten tilanteesta, jotka asuvat osittain Puolassa ja osittain ulkomailla. Vastaus riippuu heidän asuinpaikastaan: asiaan ei vaikuta, jos he ovat ulkomailla turisteina tai muuten lyhyen aikaa. Mutta jos he asuvat ulkomailla ja ainoastaan vierailevat perheidensä luona Puolassa, heidät lasketaan sen maan asukkaiksi, jossa he asuvat. Tällöin he voivat äänestää kyseisessä maassa samaan tapaan kuin kaikki Euroopan kansalaiset. Genowefa Grabowska kysyi myös, kuka edustaa näitä ihmisiä. Tähän on selvä vastaus: ne parlamentin jäsenet, joita he äänestävät. Kaikilla Euroopan kansalaisilla on äänioikeus, ja kaikkia Euroopan kansalaisia edustavat ne parlamentin jäsenet, joita he äänestävät.
Monet kollegoistamme ovat sanoneet, että - lainaan nyt erästä italialaista kollegaa - ensimmäistä kertaa unionin historiassa otamme huomioon asukkaat kansalaisten sijasta. Tämä ei ole totta. Olemme aina ottaneet huomioon asukkaat, väestön, aina Rooman sopimuksesta alkaen. Jos haluatte muuttaa tätä perinnettä, voitte sen varmasti tehdä, mutta täällä ei kannata puhua täysin totuuden vastaisesti.
Lopetan seuraavaan: jos meillä on ongelma, se johtuu kansallisen äänestyslainsäädännön yhdenmukaistamisen puutteesta. Puolustaisin ehdottomasti tämän lainsäädännön lähentämistä, mutta se on jo toinen asia. Se vie aikaa, ja meidän on perehdyttävä asiaan erikseen. Toivotan onnea ja menestystä esittelijöille, jotka käsittelevät vaalilainsäädännön lähentämistä. Tällä hetkellä toivon vain, että pohdimme asiaa yön yli ja äänestämme huomenna niin, että vahvistamme tämän toimielimen uskottavuutta.
Puhemies
(PL) Kollegalleni annettiin lisäaikaa, koska hän on esittelijä. Haluaisin vakuuttaa Adrian Severinille, että tämä ei liity hänen mietintöönsä tai häneen ihmisenä. Kokemuksesta tiedän, että parlamentin jäsenet ovat parempia puhujia kuin kuuntelijoita. Näin kävi tässäkin keskustelussa.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna 11. lokakuuta 2007.
Kirjalliset kannanotot (142 artikla)
Ilda Figueiredo  
Tämä ehdotus kuuluu ”Euroopan perustuslain” piiriin. Asia otetaan uudelleen esiin Lissabonin huippukokouksessa uutta sopimusta käsiteltäessä ja jälleen kerran arvioidaan paineita ja uhkia, jotka otettiin aiemmin kestettäviksi, kun perustuslakisopimus hylättiin kansanäänestyksissä Ranskassa ja Alankomaissa vuonna 2005.
Tarkoitus ei ole säilyttää periaatetta itsenäisistä valtioista tasa-arvoisin oikeuksin, sillä se vaatisi kovasti ylistettyä yhteisvastuuta asukasluvultaan suuremmilta valtioilta ja kunnioitusta eri toimielinten (neuvosto, komissio ja Euroopan parlamentti) väliselle tasapainolle. Sen sijaan tarkoituksena on asettaa vähimmäis- ja enimmäismäärä ja soveltaa alenevan suhteellisuuden periaatetta, joka perustuu asukaslukuun. Näin valtiot järjestyvät asukaslukunsa mukaan, mikä vähentää jatkuvasti demokraattista edustuksellisuutta. Nizzan sopimusta edeltävää epätasapainoa ei ole edes otettu huomioon.
Näin esimerkiksi Portugali menettää kaksi edustajanpaikkaa, ja sille jää tällöin vain 22 paikkaa. Sen sijaan Espanjaa saa neljä paikkaa, ja on varmaa, että Saksa menettää kolme, jolloin sillä on 96 paikkaa. Lisäksi Ranskalla on 74 paikkaa, Yhdistyneellä kuningaskunnalla 73, Italialla 72, Espanjalla 55 ja Puolalla 51. Nämä kuusi eurooppalaista valtaa saavat yhteensä 420 jäsentä, mikä on reilusti yli puolet 750 edustajan Euroopan parlamentista, joka edustaa 27 jäsenvaltiota.
Tämän takia äänestämme mietintöä vastaan.
Eija-Riitta Korhola
kirjallinen. - (FI) Arvoisa puhemies,
Olen pienen ja unionin äärilaidalla sijaitsevan jäsenmaan edustaja. Minulle tämä tarkoittaa erityisesti sen ymmärtämistä, että kansallisia etuja on puolustettava joskus ponnekkaasti ja erilaiset elinolosuhteemme on tuotava esiin. Yleensä suurten jäsenmaiden edustajat ainakin ryhmässäni ovat ymmärtäneet tämän. He ovat varoneet tyrmäämästä näkemyksiämme, jotta unionissa estettäisiin suuria maita jyräämästä pieniä.
Lamassouren raportin valmisteluvaiheessa pienen maan äänen puolustaminen oli sitä, että muiden suomalaismeppien lailla pidin kiinni Suomen 14 parlamenttipaikasta.
On täysin persuteltua puolustaa saavutettua etua. Nyt suomalaisten meppien muutosehdotukset raporttiin yhden paikan pitämiseksi eivät kuitenkaan menneet läpi valiokunnassa, eikä niillä olisi ollut mitään mahdollisuuksia mennä läpi täysistunnossa. Pääsyynä lienee se, että saavutetusta edusta oli jo jollain asteella luovuttu: Nizzan neuvotteluissahan Suomi suostui 13 meppiin.
Lamassourin raportin myötä uhriksi tulee myös paljon enemmän: ryhmäni Saksan, Espanjan ja Puolan delegaatioista nousseet muutosehdotukset vaarantavat vakavasti pienten jäsenmaiden vaikutusmahdollisuudet Euroopan parlamentissa. Muutosehdotus, jonka mukaan 2014 lähtien kukin jäsenvaltio saisi 6 paikkaa ja että parlamentin loput paikat jaettaisiin d'Hondtin järjestelmän mukaisesti, murskaa täysin nykyisen degressiivisen vaalitavan, joka turvaa parhaiten tasapuolisen päätöksenteon unionissa. Muutosehdotus tarkoittaisi käytännössä sitä, että esimerkiksi Suomen paikkamäärä laskiksi jopa kymmeneen, jos laajentuminen jatkuu. Tätä emme voi hyväksyä.
Vetoan tehin, arvoisat kollegat, että muistaisitte nytkin antaa arvoa pienten vaikutusmahdollisuuksille unionissamme.
Nils Lundgren  
kirjallinen. - (SV) Jäsenvaltioiden paikkamäärät Euroopan parlamentissa eivät saa olla missään tapauksessa sattumanvaraisia. Nizzan sopimuksen myöhäisissä neuvotteluissa jäsenvaltiot olivat lähinnä riippuvaisia siitä, miten hyvin yksittäiset henkilöt, valtioiden tai hallitusten päämiehet, olivat hereillä yön myöhäisinä tunteina.
Ruotsin tulos oli erittäin huono. Vaikka asukaslukumme on suunnilleen miljoona ihmistä pienempi kuin Unkarissa ja Tšekin tasavallassa, meille annettiin viisi paikkaa vähemmän Euroopan parlamentissa: 19 paikkaa 24:n sijaan.
On tärkeää, että meillä on paikkajaosta periaate, joka pysyy samana ajan mittaan ja jossa otetaan huomioon unionin jäsenmäärän kasvu jatkossa. On myös tärkeää muodostaa periaate pienempien valtioiden yliedustuksesta alenevan paikkajaon mukaisesti.
Tässä mietinnössä ehdotetaan parannuksia Euroopan parlamentin nykyiseen paikkajakoon. Tämän takia tuemme mietintöä. Vastustamme kuitenkin ajatusta yhden vaalipiirin luomisesta kaikkialle EU:hun. Se tarkoittaisi kansallisten valtuuskuntien koon pienenemistä edelleen. Erillisen EU:n vaalipiirin luominen on keinotekoinen tapa yrittää luoda eurooppalainen kansa. Euroopassa ei ole yhteistä poliittista näyttämöä. Yritys rikkoa kielten ja kulttuurien rajat luomalla EU:n laajuinen vaalipiiri on tuomittu epäonnistumaan.
