29. ja 30. lokakuuta 2009 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan / komission varapuheenjohtajan toimikausista ja toimivallasta sekä uuden komission rakenteesta (keskustelu) 
Puhemies
(PL) Esityslistalla on seuraavana Eurooppa-neuvoston kertomus ja komission julkilausuma 29. ja 30. lokakuuta 2009 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmistä Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan / varapuheenjohtajan toimikausista ja toimivallasta sekä uuden komission rakenteesta.
Fredrik Reinfeldt
neuvoston puheenjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, minulle on ilo olla täällä jälleen ja kertoa teille hyvin monimutkaiseksi ja haastavaksi osoittautuneen Eurooppa-neuvoston kokouksen tuloksista.
Haluaisin selittää Eurooppa-neuvostoa edeltänyttä tilannetta. Olimme jatkuvasti yhteydessä Prahaan ja muihin pääkaupunkeihin. Miten ratkaisisimme Tšekin perusoikeuskirjaa koskevan pyynnön? Eri näkökulmia oli monia, ja monet muut jäsenvaltiot kehottivat tekemään erilaisia poikkeuksia ja käsittelemään erityisiä näkökohtia.
Sitä vastoin ilmastonmuutoksesta, joka oli kokouksen toinen pääaihe, saimme selkeämmän viestin. Monien jäsenvaltioiden viesti oli, että ne eivät olleet valmiita sitoutumaan ilmastorahoitusta koskeviin lukuihin eli siihen, miten sopeutumis- ja hillitsemisponnisteluja rahoitetaan kehitysmaissa.
Nämä olosuhteet huomioon ottaen olen tyytyväinen kokouksen tulokseen. Haluaisin mainita kohokohdat.
Tavoitteemme Eurooppa-neuvostossa oli - joulukuussa järjestettävän Kööpenhaminan ilmastokokouksen lähestyessä - olla edelleen johtoasemassa ilmastonmuutoksen osalta. Älkäämme elätelkö harhakuvitelmia. Neuvottelut olivat sekä pitkiä että vaikeita, mutta lopuksi keskustelumme johtivat siihen, että Eurooppa-neuvosto hyväksyi komission arvion vuosittaisesta sadan miljardin määrästä vuoteen 2020 mennessä, ja se arvioi, että kansainvälisen julkisen tuen tason pitäisi olla 22-50 miljardia euroa samaan vuoteen mennessä.
Vuosi 2020 on vain kymmenen vuoden päässä. Meidän on toimittava sitä nopeammin, ja siksi neuvosto huomautti, että tämän lisäksi tarvitsemme maailmanlaajuista rahoitusta viiden miljardin euron verran vuosittain vuosina 2010-2012.
Lopullisesta luvusta päätetään Kööpenhaminan kokouksen perusteella. EU ja jäsenvaltiot ovat valmiita vastaamaan kohtuullisesta osuudestaan, jos muut tärkeimmät toimijat ryhtyvät vastaaviin ponnistuksiin. Olen hyvin tyytyväinen, että tässä Eurooppa-neuvostossa pystyimme saamaan aikaan sopimuksen tätä koskevista vahvoista toimivaltuuksista.
Palasin muutama päivä sitten New Delhissä järjestetyssä EU:n ja Intian välisessä huippukokouksessa pääministeri Singhin kanssa käydyistä keskusteluista ja aiemmin tällä viikolla keskustelin presidentti Obaman kanssa EU:n ja Yhdysvaltojen välisessä huippukokouksessa Washingtonissa.
Eurooppa-neuvostossa aikaansaadun sopimuksen ansiosta EU:n neuvotteluasema oli hyvin vahva. Yhtenäisyytemme antoi meille uskottavuutta muiden kannustamisessa. Pystyimme esittämään sitoumuksemme. Pystyimme ilmaisemaan odotuksemme. Ja pystyimme jälleen kerran olemaan johtoasemassa asiassa, joka on elintärkeä kaikille kansalaisille.
Viime viikon kokouksessa käsiteltiin myös talous- ja rahoitustilannetta. Vaikka maailmantalouden parantumisesta on merkkejä, Eurooppa-neuvosto korosti, että itsetyytyväisyyteen ei ole aihetta. Ensi vuonna kaikki jäsenvaltiot yhtä lukuun ottamatta uhkaavat ylittää kolmen prosentin alijäämän rajan, ja yhteenlaskettu BKT:mme on laskenut 4,7 prosentilla vuoden 2008 alusta. Molemmat ovat vahvoja syitä sille, miksi meidän ei pitäisi lopettaa tukitoimia ennen kuin olemme varmistaneet elpymisemme. Sillä välin meidän on vahvistettava luottamusta ja jatkettava irtautumisstrategioidemme työstämistä.
Edistyimme Eurooppa-neuvostossa huomattavasti rahoitusvalvonnan vahvistamisessa. Saimme aikaan laajan yhteisymmärryksen Euroopan järjestelmäriskikomitean perustamisesta.
Puheenjohtajavaltio aloittaa nyt tämän parlamentin kanssa keskustelut ehdotuksista. Haluamme saada aikaan sopimuksen uutta valvontarakennetta koskevasta paketista. Haluamme varmistaa, että emme joudu uudelleen juuri kokemamme kaltaiseen rahoituskriisiin.
Kun tämä on tehty ja tekeillä, meidän on keskityttävä työpaikkojen turvaamiseen. Yli viisi miljoonaa eurooppalaista on jo menettänyt työpaikkansa, ja aivan liian monilla työttömyys on vielä edessä. Meidän tehtävämme on pysäyttää tämä suuntaus.
Kun esittelin teille puheenjohtajavaltio Ruotsin painopistealat 15. heinäkuuta, sanoin, että EU:n on selviydyttävä tästä kriisistä vahvempana. Kerroin teille, että talous- ja rahoituskriisin käsittely oli yksi tärkeimmistä tehtävistämme. Se on sitä edelleen. Tämän takia aiomme palata näihin merkittäviin kysymyksiin Eurooppa-neuvoston joulukuun kokouksessa.
Toinen tämän kokouksen merkittävä tulos oli EU:n Itämeri-strategian hyväksyminen - strategian, joka perustuu tästä parlamentista tulleeseen aloitteeseen. Tässä strategiassa tavoitteenamme on käsitellä Itämereen liittyviä kiireellisiä ympäristöhaasteita ja edistää alueen taloudellista menestystä. Olen vakuuttunut siitä, että tällä aloitteella on myös myönteinen vaikutus Euroopan toisiin osiin, sillä se yhdistää alueita ja edistää koko EU:n kilpailukykyä.
Keskustelimme myös oikeus- ja sisäasioista. Pidimme myönteisenä edistymistä Välimeren alueen laitonta maahanmuuttoa koskevien toimenpiteiden täytäntöönpanossa ja kehotimme tekemään työtä monilla erityisillä alueilla.
Tiedän, että haluatte keskustella tänä iltapäivänä myös institutionaalisista asioista. Ne olivat, tietysti, keskustelujen tärkeä osa.
Yksi tärkeimmistä kysymyksistä oli todellakin Lissabonin sopimuksen nopean voimaantulon varmistaminen, sillä se on olennaista, jos haluamme pystyä vastaamaan yhdessä edessä oleviin haasteisiin.
Kuulemisia oli paljon, ja ne olivat hyvin monimutkaisia, mutta lopulta onnistuimme saamaan hyväksynnän Tšekin tasavallan esittämälle pyynnölle.
Kun tämä yhteisymmärrys saavutettiin, presidentti Václav Klaus oli valmis allekirjoittamaan sopimukseen, ja - kuten te kaikki olette panneet merkille - niin hän lopulta teki viikko sitten. Tšekin tasavalta on nyt antanut lopullisen ratifiointivälineen talletettavaksi Italian viranomaisille. Se tarkoittaa, että Lissabonin sopimus tulee voimaan 1. joulukuuta. Tiedän, että suurin osa teistä tänään täällä olevista jakaa tyytyväisyyteni ja helpotukseni siitä, että lopultakin tämä toimielinten uudistuksia koskevien valmistelujen pitkä luku on päättymässä.
Eurooppa-neuvosto arvioi myös muita sopimusta koskevia valmisteluja. Se sopi Euroopan ulkosuhdehallintoa koskevista suuntaviivoista ja kehotti tulevaa korkeaa edustajaa esittämään ehdotuksen hallinnon järjestämisestä ja toiminnasta.
Nyt nimiä koskevaan kysymykseen. Meidän on täytettävä Lissabonin sopimuksella luodut virat. Meidän on yhdessä teidän kanssanne nimitettävä uusi komissio. Aion kutsua koolle valtion tai hallitusten päämiesten kokouksen 19. marraskuuta, jotta voimme nimittää Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan, korkean edustajan ja neuvoston pääsihteerin.
Haluaisin korostaa, että korkea edustaja nimitetään ennen uuden komission nimittämistä, ja sitä pitäisi edeltää asianmukainen yhteydenpito tämän parlamentin kanssa. Kuten tiedätte, koska tämä henkilö on myös seuraavan komission varapuheenjohtaja, parlamentti äänestää myös hänen hyväksymisestään.
En aio esittää arvauksia siitä, keitä nämä henkilöt ovat, mutta haluaisin sanoa, että pelkästään nimi ei ole tärkeä, vaan myös se, mitä he tekevät ja miten he sen tekevät.
Viime viikon Eurooppa-neuvoston ansiosta pystyimme edistymään huomattavasti, ei vain yhdessä pääasiassa, vaan monissa sellaisissa asioissa, jotka ovat elintärkeitä Euroopan tulevaisuudelle ja elintärkeitä planeettamme tulevaisuudelle.
Olen kollegoilleni kiitollinen heidän rakentavasta asenteestaan yhdessä kohtaamiamme haasteita kohtaan. Te ja minä kuitenkin tiedämme, että vielä on paljon tehtävää. Voin luvata teille, että seuraavat viikot ovat erittäin kiireisiä. Odotan innolla tiiviin yhteistyön jatkamista tämän parlamentin kanssa monien merkittävien kysymysten osalta.
Kööpenhaminan kokous on nyt itse asiassa vain 25 päivän päässä. Talouskriisi ei ole läheskään ohi, mutta meillä on vakaat valtuudet ilmastoneuvotteluissa. Jatkamme päättäväisesti yhteistyötä saadaksemme aikaan uusia kasvun ja korkeamman työllisyyden lähteitä.
Olen kiitollinen tämän parlamentin jatkuvasta tuesta. Odotan pääseväni vastaamaan huomioihinne.
José Manuel Barroso
komission puheenjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin täydentää pääministeri Reinfeldtin arviota Eurooppa-neuvostosta esittämällä huomioita kahdesta näkökulmasta, politiikasta ja toimielimiin liittyvistä asioista.
Politiikan osalta merkittävin tulos oli hyvin tärkeä sopimus ilmastonmuutosta koskevista toimistamme. Me kaikki tiedämme, että nämä ovat vaikeita asioita. Kun niin paljon on vaakalaudalla, tie ei ole koskaan helppo. Suoraan sanottuna, Eurooppa-neuvoston tulos ylitti alkuperäiset odotukseni. Saimme hyväksynnän komission ehdottamille määrille yhdistettynä vahvaan ehdollisuuteen.
Viesti on selkeä: Euroopan unioni on valmis Kööpenhaminaan ja se on valmis noudattamaan toimiamme päästöjen leikkaamiseksi ja tekemään voimakkaan tarjouksen ilmastorahoituksesta, aivan kuten komissio syyskuussa ehdotti, sekä pitkällä aikavälillä että nopeasti saatavalla rahoituksella.
Jos haluamme kehitysmaiden tulevan neuvottelupöytään vakavasti otettavien hillitsemissitoumusten kanssa, kehittyneiden maiden on pantava pöydälle rahaa. Arviomme on, että vuoteen 2020 mennessä kehitysmaat tarvitsevat noin sata ylimääräistä miljardia euroa vuodessa ilmastonmuutoksen torjumiseen, ja tätä Eurooppa-neuvosto tuki täysimääräisesti, kuten se tuki myös tuon luvun julkisen kansainvälisen rahoituksen osuutta ja sopimusta siitä, että Euroopan unioni maksaa kohtuullisen osuutensa.
On yhtä selkeää, että muiden kumppaneiden on osoitettava, että ne vastaavat yhtä lailla aikomuksemme vakavuuteen. Politiikassamme ei ole kyse siitä, että Euroopan unioni ponnistelee eteenpäin toivoen heikosti toisten seuraavan. Siinä on kyse vipuvaikutuksemme käyttämisestä siihen, että päästöjen leikkaamiseksi tehdään mahdollisimman suuri maailmanlaajuinen ponnistus.
Kun olin Washingtonissa ja New Delhissä viime viikolla, huomasin, miten pitkälle nämä kaksi kumppania ovat päässeet suunnilleen viime vuoden aikana. Sama on totta muiden, kuten Kiinan, osalta. Kunnioitamme tietysti edelleen tärkeää vaatimusta yhteisestä mutta eriytyneestä vastuusta ilmastonmuutoksen osalta, mutta, kuten olen viime aikoina monesti sanonut, olemme kaikki tässä yhdessä, ja me Euroopan unionissa jatkamme todellisen osallistumisen vaatimista kaikilta muilta osapuolilta. Meidän on pysyttävä keskittyneenä lopulliseen tavoitteeseen - kunnianhimoisiin, vakavasti otettaviin, oikeaksi todistettaviin päästöleikkauksiin sen varmistamiseksi, että pysymme tavoitteessamme rajoittaa ilmaston lämpeneminen alle kahteen celsiusasteeseen.
Mitkä siis ovat Kööpenhaminan mahdollisuudet? Nyt näyttää todennäköiseltä, että Kööpenhaminassa ei saada aikaan yhteisymmärrystä täysin valmiista sopimuksesta, jota me olemme ajaneet ja ajamme edelleenkin. Mutta se ei ole syy siihen, että hyväksyttäisiin mitään vähempää kuin ratkaiseva läpimurto näissä neuvotteluissa. Loppujen lopuksi sisältö on tärkeämpi kuin muoto. Minun mielestäni meidän pitäisi pyrkiä saamaan aikaan täysin toimintavalmis sopimus, joka perustuu todellisiin poliittisiin sitoumuksiin, joka tulee nopeasti voimaan ja jossa kaikki tärkeimmät osapuolet ovat mukana sekä päästöjen vähentämisen että rahoituksen osalta. Ja meidän pitäisi jatkaa kamppailua sopimusta - sitovaa sopimusta - koskevan lopullisen yhteisymmärryksen puolesta. Sen aikaansaamiseksi meidän on yhdistettävä kaikki voimamme Kööpenhaminaa edeltävinä viikkoina.
Olemme juuri osoittaneet, että pystymme, päättäväisellä yhteisellä toiminnalla, pääsemään yhteisymmärrykseen sopimuksesta, joka on hyvin kauan näyttänyt vaikeasti saavutettavalta. Se oli Eurooppa-neuvoston toinen tärkeä tulos: sillä poistettiin viimeinen poliittinen este Lissabonin sopimuksen lopulliselta ratifioinnilta. Nyt voimme katsoa luottavaisina eteenpäin, koska, kuten pääministeri Reindfeldt sanoi, Lissabonin sopimus tulee voimaan ensi kuun alussa. Komissio tekee jo itse asiassa työtä sen täytäntöönpanon osalta. Komissio on tänään käynnistänyt kuulemisen kansalaisaloitteesta ensimmäisenä konkreettisena askelena.
Haluaisin ilmaista kunnioitukseni pääministeri Reinfeldtille siitä, miten vakaasti hän ohjasi tämän laivan satamaan. Puheenjohtajavaltio Ruotsi on tehnyt erittäin loistavaa työtä tämän lopullisen yhteisymmärryksen aikaansaamiseksi Eurooppa-neuvostossa. Mutta nyt meidän on saatava siirtymävaihe päätökseen. Hyvin paljon keskitytään, tietysti, uusien virkojen täyttämiseen.
Minun asiani ei ole esittää huomioita Eurooppan-neuvoston puheenjohtajan ehdokkaista, mutta komission puheenjohtajana ja toimielinten asioiden kannalta toivon todella paljon, että valtion tai hallitusten päämiehet valitsevat sellaisen henkilön, joka pystyy johtamaan Eurooppa-neuvostoa tehokkaasti - puheenjohtajan, joka on sitoutunut vahvasti Eurooppaan ja joka voi luoda aikojen yli kantavaa johdonmukaisuutta Eurooppa-neuvoston toimintaan, sekä sisäisesti, jotta ensisijaiset tavoitteet voidaan asettaa pidemmällä aikavälillä eikä vain kuudeksi kuukaudeksi, että ulkoisesti, jotta lähetämme yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta johdonmukaisia viestejä kansainvälisille kumppaneillemme.
Olen sitoutunut tekemään yhteistyötä tämän Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan kanssa, koska juuri kumppanuuden avulla kaikki saadaan aikaan. Meidän on järjestettävä valtion tai hallitusten päämiesten tasolla yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, ja sillä tasolla Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja edustaa Euroopan unionia. Meidän on myös yhdistettävä kaikki yhteisön toimivallan osat - taloudesta kauppaan, laajentumisesta kehitysyhteistyöhön, energiasta oikeuteen - joissa Euroopan komission puheenjohtaja edustaa Euroopan unionia perussopimuksen mukaan. Olen sitoutunut siihen, että tämä kumppanuus saadaan toimimaan, sillä se hyödyttää vahvaa ja tehokasta Euroopan unionia kotona ja maailmalla.
Se on luonnollisesti totta myös korkean edustajan osalta. Tunnustan, että olen tästä erityisen kiinnostunut, koska korkeasta edustajasta tulee myös yksi Euroopan komission varapuheenjohtajista. Hyvin käytännöllisellä tasolla, koska varapuheenjohtajan / korkean edustajan nimittämisen ja jäsenvaltioiden komissiota koskevien muiden ehdotusten myötä voin edetä seuraavan kollegion muodostamisen viimeiseen vaiheeseen ja salkkujen jakamiseen. Poliittisella tasolla, koska olen vakuuttunut, että tämä korkea edustaja / varapuheenjohtaja, jota tukee vahva ulkosuhdehallinto, jossa hallitustenvälistä diplomatiaa koskeva eurooppalainen asiantuntemus ja yhteisömme toimivalta yhdistyvät, voi merkitä todellista muutosta ulkoisten toimiemme tehokkuudessa.
Tämä tuo minut koko komissiota koskevaan asiaan. Haluan, että komissio koostuu pätevistä ja sitoutuneista eurooppalaisista, haluan komission, joka on valmis käyttämään täysimääräisesti aloiteoikeuttaan. Käyn viimeisiä keskustelujani jäsenvaltioiden kanssa varmistaakseni, että asia on näin. Olen pyytänyt jäsenvaltioita esittämään nimiä, myös naisia. Sitten on minun tehtäväni päättää salkuista. Salkkuja ei osoiteta maille vaan henkilöille, jotka ovat sitoutuneet eurooppalaiseen hankkeeseen.
Haluan myös komission, jolla on vahvat demokraattiset valtuudet. Siksi olen päättänyt kunnioittaa täysimääräisesti tämän parlamentin kuulemisprosessia. Sopimuksesta johtuvat viivästykset ovat heittäneet meille yhteisen haasteen. Emme saa viivästyttää uuden komission muodostamista, mutta emme voi oikaista kuulemisissa. Odotan pääseväni keskustelemaan siitä, miten tätä asiaa käsitellään ensi viikon puheenjohtajakokouksessa.
Lissabonin sopimuksen avulla voimme vastata paremmin kansalaisten odotuksiin - mutta siinä, käytämmekö sen tarjoamia tilaisuuksia, on kyse ennen kaikkea poliittisesta tahdosta. Sopimus antaa meille valmiudet toimia, mutta tarvitsemme halua toimia yhdessä.
Se tuo minut takaisin siihen, mistä aloitimme iltapäivämme. Täällä tänään edustettuna oleva Eurooppa - vapaudessa ja solidaarisuudessa yhdistynyt Eurooppa - ei olisi ollut mahdollinen ilman niiden ihmisten sitoutumista ja omistautumista, jotka saivat 20 vuotta sitten aikaan ihmeellisiä asioita. Meidän on saatava tämä palo syttymään uudelleen. Tarvitsemme vuoden 1989 henkeä. Jos osoitamme samaa omistautumista ja sitoutumista, olen varma, että onnistumme.
Joseph Daul
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan unionin 27 jäsenvaltiota on ratifioinut Lissabonin sopimuksen, ja sen velvollisuutena on tuottaa tuloksia.
Sen velvollisuutena on tuottaa tuloksia toimielinten osalta ja erityisesti vastuullisten virkojen sujuvan luomisen osalta. Sen velvollisuutena on tuottaa tuloksia ilmastonmuutoksen ja energian osalta. Ja viimeisenä vaan ei vähäisimpänä, sen velvollisuutena on tuottaa tuloksia talouden elpymisen osalta.
Kun Tšekin presidentti on allekirjoittanut, Lissabonin sopimuksen ratifiointiprosessi on vihdoin saatu päätökseen. Kiitokseni pääministeri Reinfeldtille.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ryhmä, joka on vaikuttanut hyvin paljon tähän sopimukseen, on luonnollisesti tyytyväinen tähän kehitykseen, mutta nyt on aika lopettaa keskittyminen eurooppalaisessa julkisessa keskustelussa vain toimielimiin, jotka ovat pelkästään väline poliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi, ja keskittyä sen sijaan noihin tavoitteisiin.
Siksi ryhmäni pyytää teitä, arvoisa pääministeri Reinfeldt, tekemään kaikkenne, jotta mahdollisimman pian saadaan aikaan sopimus neuvoston puheenjohtajan ja korkean edustajan nimistä, ja siksi ryhmäni pyytää teitä, arvoisa puheenjohtaja Barroso, heti kun jäsenvaltiot ovat nimittäneet ehdokkaansa, jakamaan heidän vastuualueensa mahdollisimman pian ennen kuin Euroopan parlamentti esittää heille kysymyksiä kuulemisissa, joiden haluamme myös olevan mahdollisimman perusteellisia.
En kerro teille mitään uutta, arvoisa pääministeri Reinfeldt ja puheenjohtaja Barroso, kun sanon, että keskustelu näiden ehdokkaiden henkilökuvasta kiinnostaa vain Brysselin pienoismaailmaa.
Jälleen kerran, mitä kansalaisemme haluavat? He haluavat, että heidän työttömyys-, luotto- ja koulutusongelmansa ratkaistaan, he haluavat, että ilmastonmuutosta käsittelevästä Kööpenhaminan huippukokouksesta tulee joitakin miellyttäviä yllätyksiä, ja he haluavat meidän varmistavan, että talvea 2009-2010 eivät leimaa kaasupulat, jotka saavat puolet maanosasta mahdottomaan tilanteeseen.
Siksi meillä, EU:n toimielimillä, nyt kun puhun, ja erityisesti teillä, arvoisa pääministeri Reinfeldt, on velvollisuus saada EU:n juna liikkumaan suurella nopeudella eikä antaa sen edelleen pysähdellä joka asemalla!
Kaikki tässä parlamentissa tietävät tehtävään liittyvät vaikeudet, vaikean tasapainon, joka teidän on saatava aikaan poliittisen suuntauksen, maantieteellisen alkuperän, tasa-arvoa koskevan huolen ja ehdokkaiden vastaanotettavuuden välille. Teidän velvollisuutenne on kuitenkin saada sopimus tehdyksi neuvostossa mahdollisimman pian, aivan kuten on parlamentin ja parlamentin ryhmien velvollisuus antaa tuomionsa näistä päätöksistä vastuullisesti ja EU:n yleisen edun mukaisesti. Jälleen kerran, toivon, että tämä on yksi puheenjohtajavaltio Ruotsin menestystarinoista, mutta jotta se olisi sitä, meidän on toimittava nopeasti, erittäin nopeasti.
Arvoisa puhemies, arvoisat puheenjohtajat, hyvät kollegat, vielä toimielimiä koskevaa asiaakin kiireellisempi asia on ilmastonmuutos, sillä Kööpenhaminan huippukokoukseen on aikaa enää muutama viikko. Haluan ennen kaikkea kiittää Eurooppa-neuvoston vastuullista asennetta, sillä vahvistaessaan sitoumuksensa torjua ilmastonmuutosta ja vähentää hiilidioksidia tekemällä siitä määrällisen ja suunnitellun tavoitteen, se odottaa kumppaneidemme sitoutuvan yhtä päättäväisesti.
EU:lta olisi vääränlaista taktiikkaa iskeä kaikki korttinsa pöytään ennen Kööpenhaminaa ja antaa sen Yhdysvalloista, Kiinasta, Intiasta ja muualta tulevien kumppaneiden nostaa panoksia. Yhdysvallat, Kiina ja Intia ovat tällä hetkellä maailmanmahteja, joiden on myös kannettava vastuunsa. EU kantaa vastuunsa, mutta se ei voi tehdä sitä planeetan puolesta yksin. Poliittinen sopimus Kööpenhaminassa ei riitä. Huomioon otetaan valtioiden tekemät määrälliset sitoumukset.
Hyvät kollegat, aloitin puhumalla velvollisuudesta tuottaa tuloksia. Tämä velvollisuus koskee ennen kaikkea talouden elpymistä ja työllisyyttä. Ne kaksi liittyvät toisiinsa. Vaikka alammekin nähdä merkkejä pienimuotoisesta kasvun palaamisesta, tärkeintä on tietää, liittyykö talouden elpymiseen työpaikkoja, ja rakentuuko kyseinen elpyminen vakaalle perustalle ja erityisesti markkinoille, jotka ovat samaan aikaan avoimet, säännellyt ja ei-protektionistiset.
Ne ovat eurooppalaisten todellisia huolenaiheita, ja tämän on oltava EU:n ja sen jäsenvaltioiden huolenaihe numero yksi, paljon tärkeämpi kuin päivittäiset hallinto-ongelmat. Kuten tänään olemme nähneet, 20 vuotta sitten päättäväiset ihmiset onnistuivat kaatamaan muurin. Pyydän teiltä samaa, arvoisa pääministeri Reinfeldt: ravistelkaa valtion tai hallitusten päämiehiä!
Hannes Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa puheenjohtaja Barroso, on ehkä yhteensattuma - vaikkakin iloinen sellainen - että tämä keskustelu käydään välittömästi Václav Havelin puheen jälkeen, miehen, joka on muistuttanut meitä siitä, miten tärkeä tämä prosessi oli 20 vuotta sitten. Synnyin vain muutama kilometri länteen rautaesiripusta, mutta asiat olisivat aivan hyvin voineet olla päinvastoin. Olin tuohon aikaan Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä ja näin unkarilaiset pakolaiset vuonna 1956, Prahan kevään pakolaiset, kuten kollegani Libor Rouček, vuonna 1968. Näen Lissabonin sopimuksessa tämän Eurooppaa yhdistävän prosessin jatkumisen.
Václav Klausin tarkoituksena ei luultavasti ollut saattaa ratifiointia päätökseen juuri siinä kuussa, jolloin vietämme Berliinin muurin murtumisen 20-vuotisjuhlaa, mutta on iloinen yhteensattuma, että tämä sopimus tulee tosiasiallisesti voimaan juuri nyt, vaikkakaan ei aivan vielä juridisesti.
Nyt meidän on tehtävä päätöksiä ihmisistä. En kadehdi teiltä tätä tehtäväänne, arvoisa pääministeri Reinfeldt. Minulla on kuitenkin teille pyyntö tai kysymys: oletteko muutaman seuraavan päivän aikana valmis keskusteluissa, joita käytte valtion tai hallitusten päämiesten kanssa, takaamaan, että tässä EU:ssa me saamme aikaan jonkinlaisen maantieteellisen tasapainon, joka tarkoittaa uuden Euroopan edustajaa? Oletteko ehkä myös valmis takaamaan naisten vahvemman edustuksen? En sano tätä vain täällä istuvien Cecilia Malmströmin ja Margot Wallströmin takia. Onko tämän päivän EU:lla varaa siihen, että sillä on huippuvirkoja - ja puhun myös omalle ryhmälleni - joissa on hyvin vähän naisia? Onko se mielikuva, jonka EU tänään antaa kansalaisilleen? Parlamentin puhemies on jo maininnut tämän. Teitä ei tietenkään voida syyttää, jos näin ei käy, mutta pyydän teitä ainakin huomauttamaan keskustelujen aikana, että tarvitsemme paremman maantieteellisen ja, ennen kaikkea, paremman sukupuolten tasapainon EU:ssa, jotta voimme osoittaa, että edustamme koko EU:n väestöä.
Mainitsitte korkean edustajan. Oletteko valmis, arvoisa pääministeri Reinfeldt, myös takaamaan, että korkeaa edustajaa nimitettäessä tehdään selväksi, että hän ei ryhdy täysimääräisesti tehtäviinsä ennen kuin ratifiointi on tehty tai tämä parlamentti on niin päättänyt? Tiedän, että siitä aiheutuu tietysti viive, mutta on oltava selvää, että koska korkea edustaja on myös komission varapuheenjohtaja, hänen asemansa edellyttää parlamentin hyväksyntää. Meidän on oltava hyvin huolellisia ja tunnollisia hyväksynnän antamisessa. Meidän on tehtävä selväksi, että erityisesti tällä alalla suoritamme velvollisuutemme ja, arvoisa puheenjohtaja Barroso - uskon, että voimme luvata tämän teille - vaikka haluamme käydä nämä kuulemiset läpi asianmukaisesti ja huolellisesti, haluamme myös tehdä päätöksemme mahdollisimman pian, koska EU:n kansalaiset vaativat, että teemme töitä ja teemme päätöksiä nopeasti sen sijaan, että kuluttaisimme kuukausia eri ihmisistä keskustelemiseen.
Viimeinen kohta, jota haluan käsitellä, on rahoituskriisi, jonka olette maininneet, koska myös se aiheuttaa suurta huolta. Mainitsitte aivan oikein työttömyyden, jonka ennustetaan vielä kasvavan. Sanoitte myös, että emme voi lopettaa tukitoimia, kun työttömyys on edelleen tämän laajuista, koska kansalaiset odottavat myös, ettemme hyväksy niin korkeaa työttömyysastetta kuin tässä uudessa EU:ssa nyt on.
Myös rahaliikenteen verosta keskustellaan. Tiedän, että se on jo osoitettu viisi kertaa muille, mutta se on luultavasti myös tärkeä keskustelu sen osoittamiseksi, että olemme vakavissamme valvonnasta mutta emme sen takia, että haluamme nyt suuria verorasituksia. Meidän on kuitenkin tehtävä selväksi, että haluamme käyttää kaikkia välineitä auttaaksemme pysäyttämään keinottelun ja että, ennen kaikkea ja uuden kriisin ehkäisemiseksi, käytettävissä on varoja niiden pankkien auttamiseksi, jotka tästä huolimatta silti joutuvat edelleen vaikeuksiin. Tämän osalta meidän on lähetettävä selkeitä viestejä.
Goldman Sachsin johtaja sanoi äskettäin - ja meidän on annettava näiden sanojen upota tajuntaan hitaasti - "olen vain pankkiiri, joka tekee Jumalan työtä". Se on varmastikin erityisen kyyninen ja ehkä rienaava lausunto, mutta se osoittaa, millä tavalla monet näistä ihmisistä ajattelevat. He keinottelevat Jumalan nimeen, suoraan sanottuna. Emme halua väittää, että se, mitä me teemme rahoituksen sääntelyllämme, on Jumalan työtä, vaan se on pikemmin työtä ihmisten hyväksi, jotta voidaan suojella tämän maanosan ihmisiä työttömyydeltä ja keinottelulta, ja se meidän on tehtävä. Toivon, että pystytte edelleen lähettämään selkeitä merkkejä näiden sanojen mukaisesti Ruotsin puheenjohtajakauden loppuaikana.
Guy Verhofstadt
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla pääministeri Reinfeldtiä, ja tietysti myös ministeri Malmströmiä, Lissabonin sopimuksen ratifioinnista. On korostettava, että päättäväisyytenne ansiosta tämä oli mahdollista; kompromissin tajunne ansiosta me saimme sen viimein aikaan. Sillä pessimistejä oli paljon, myös tässä parlamentissa, ja he ajattelivat, että meidän on odotettava Yhdistyneen kuningaskunnan vaaleja tai jopa kokonaan lakattava odottamasta tämän sopimuksen ratifiointia. Siksi se on teidän ansiotanne, ja kiitän teitä kaikkien puolesta tehdystä työstä. Tämä tarkoittaa, että miltei kymmenen vuoden työ kruunataan näin menestyksellä.
Haluan myös kiittää teitä tämän päivän keskustelusta, siitä, että olette suostuneet keskustelemaan ryhmien johtajien kanssa korkean edustajan ja neuvoston puheenjohtajan henkilöistä ja komission rakenteesta, koska tämä on ainoa tästä asiasta käytävä keskustelu. Mitään muuta ei juuri tehdäkään avoimesti, minun on sanottava! Luemme monista asioista lehdistä, ja se on hyvä, että meillä edelleen on lehdet, joista saamme tietää vähän, mitä tapahtuu, mutta mielestäni meidän on tulevaisuudessa mietittävä, miten saamme hieman avoimuutta Euroopan unionille erittäin tärkeisiin prosesseihin.
Aion antaa mielipiteeni monista nimityksistä ja käsitellä eri kohtia hieman eri järjestyksessä.
Aion aloittaa, arvoisa puheenjohtaja Barroso, komission rakenteesta, koska se on parlamentin osalta tärkein asia. Se on meidän velvollisuutemme, no, se on teidän velvollisuutenne, mutta meidän on tehtävä päätökset yhdessä teidän kanssanne. Me valvomme, kun taas neuvoston puheenjohtajan osalta asia ei ole niin.
Se, mitä pyydämme teitä nyt ensimmäistä kertaa tekemään, on, että käyttäisitte ehdotuksissanne osioita vastuualueita jakaessanne. Se, mitä ehdotamme, on, että te itse asiassa luotte komission salkuista neljä osiota tai ryhmää: ulkosuhteet, luonnollisesti, sitten innovaatiot, ilmastonmuutos ja kestävyys, sen jälkeen kaikki, mikä on tekemisissä rahoitus- ja talousoikeuden kanssa, ja viimeiseksi sisäasiat.
Tämä on ehdottoman välttämätöntä. Miksi ei perustettaisi asemia varapuheenjohtajille, jotka todella ottaisivat johtoaseman, jotka ottaisivat vastuun kustakin näistä ryhmistä, jotka olisivat tuloksena komission osoittamasta terveestä järjestä? Tällaisella järjestämisellä voitaisiin edelleen parantaa komission työtä teidän puheenjohtajakautenne aikana. Toisaalta, komissiossa on myös oltava tasapaino naisten edustuksen osalta. Mielestäni teidän huolenaiheenne on myös saada tämän mahdollisuuden tarjoavia ehdokkaita.
Toisen kohdan osalta, arvoisa puheenjohtaja, nimittäin korkean edustajan osalta, tärkein asia on, että meillä on joku, jolla on tahtoa johtaa johdonmukaista YUTP-politiikkaa ja johdonmukaista yhteisön politiikkaa, joku, joka myös puolustaa ihmisoikeuksia ja joka sisällyttää tämän kaikkiin suorittamiinsa tehtäviin. Ja lopuksi, meillä on oltava joku, joka uskoo voimakkaaseen Euroopan ulkosuhdehallintoon. Nuo ovat kolme tärkeintä tätä henkilöä kuvaavaa piirrettä. Tarvitsemme jonkun, joka todella uskoo, että YUTP ja yhteisön politiikka on yhdennettävä - mikä on täysin järkevää, koska kyseinen henkilö on myös komission varapuheenjohtaja.
Nyt pääsen tietysti kolmanteen nimitykseen, siihen, josta on puhuttava, siihen, joka on, sanokaamme, houkuttelevin kaikista, nimittäin neuvoston puheenjohtaja. Arvoisa ministeri Reinfeldt, ryhmälläni on tästä asiasta kerrottavanaan kolme näkemystä. Ne ovat vain näkemyksiä, koska neuvosto tekee päätöksen. Onneksi parlamentti voi kuitenkin esittää näkemyksiä ja tehdä sen avoimesti.
Ensinnäkin, jos käytetään englanninkielisiä sanoja, tehtävää kuvaisi paremmin sana "chairman" kuin "president". Seuraavaksi, tehtävään tarvitaan joku, joka uskoo Euroopan yhdentymiseen. Onhan oltava katolinen, jotta voi tulla valituksi paaviksi! Siispä, jos nyt valitsemme neuvoston puheenjohtajan, meidän on valittava joku, joka uskoo Euroopan yhdentymiseen, ei epäilijää, kuten joskus tapahtuu...
Lopuksi, jotta voidaan olla varmoja henkilön lujasta uskosta Euroopan yhdentymiseen, hänen on uskottava yhteisömenetelmään. Yhteisömenetelmä vie EU:ta eteenpäin, ei hallituksiin perustuva toiminta! Hallituksiin perustuva toiminta on suurten maiden käsite, vaikka onkin onneksi olemassa suuria maita, jotka eivät usko tähän hallitustenväliseen menetelmään. Neuvoston puheenjohtajan pitäisi puolustaa juuri yhteisömenetelmää.
Vielä viimeinen kohta päätelmiksi, arvoisa puhemies. Kehotan luonnollisesti pääministeri Reindfeldtiä pyrkimään yhteisymmärrykseen neuvostossa ja ottamaan nimityksissä ja eri tehtävien jakamisessa huomioon tässä parlamentissa olemassa olevan EU:ta kannattavan yhteenliittymän. Se, mitä siis haluamme, on todellakin kompromissi, mutta sellainen, jossa otetaan huomioon tässä Euroopan parlamentissa EU:ta eteenpäin vievän EU:ta kannattavan liittouman kokoonpano.
Rebecca Harms
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri Reinfeldt, arvoisa puheenjohtaja Barroso, mielestäni juuri 20 vuotta sitten tapahtuneiden historiallisten tapahtumien muisteleminen on saanut meidät näkemään, miten kriittistä on riitely siitä, miten vaihtoehdot pannaan täytäntöön Lissabonin sopimuksen ratifioinnin jälkeen. Toisaalta Václav Havelin loistavat sanat ja hänen ajatuksensa Euroopasta ja toisaalta viime neuvoston taustalla käydyt pikkumaiset kiistat paikkojen jakamisesta eivät jotenkin sovi yhteen.
Minun mielestäni tällä hetkellä näyttää aivan kuin helpotus Lissabonin sopimuksen ratifioinnista miltei kymmenen vuoden jälkeen on väistymässä syrjään sen huolen tieltä, heikentävätkö jäsenvaltioiden hallitukset sen täysin vai eivät. Se, mihin meidän on kuitenkin tällä hetkellä pyrittävä - ottaen erityisesti huomioon presidentti Havelin puheelle antamamme voimakkaat suosionosoitukset - ja se, mitä meidän on tällä hetkellä saatava aikaan, on se, että Euroopan unionin johtaville poliittisille paikoille nimitetään vahvoja miehiä ja naisia ja että yksittäisten etujen on väistyttävä, mukaan luettuna niiden maiden edut, jotka tällä hetkellä vastustavat lujempaa yhdentymistä.
Arvoisa pääministeri Reinfeldt, en vielä pysty onnittelemaan tietä, koska vielä ei ole vakuuttavia merkkejä siitä, että EU:n politiikan johtoon tulee näitä vahvoja miehiä ja naisia.
Valtava ylistys, jota eri puhujat ovat ilmaisseet siitä, mitä olemme saavuttaneet matkalla Kööpenhaminaan, on myös jotakin sellaista, johon en valitettavasti voi yhtyä. Olen juuri palannut viimeisimmästä Yhdistyneiden Kansakuntien Barcelonassa järjestetystä valmistelukokouksesta, ja kuten täällä Brysselissä järjestetyssä huippukokouksessa vahvistettiin, olemme menossa Kööpenhaminan koko ajan vähenevin odotuksin.
On väärin, että eurooppalaiset ovat nyt omaksuneet kannan, jonka mukaan olemme itse asiassa jo tehneet kaiken voitavamme, ja nyt asiat riippuvat kaikista muista. Jos tarkastellaan sitä, mitä eurooppalaiset ovat itse asiassa jo tehneet hiilidioksidipäästöjä vähentävän tehokkaan ilmastopolitiikan osalta, mitä todella on saatu aikaan, asettamiamme vähennystavoitteita, ilmastopakettimme lainsäädäntöä, mikään siitä ei riitä saavuttamaan kahden asteen tavoitetta, josta jatkuvasti puhutaan. Kaikki tietävät sen, jopa kansainvälisesti.
Jos eurooppalaiset alkavat nyt kysellä, haluammeko todella oikeudellisesti sitovan sopimuksen, sillä kyseenalaistetaan koko prosessi, jota monet eurooppalaiset ovat Yhdistyneiden Kansakuntien suojissa tukeneet monia vuosia. Mielestäni teidän on mietittävä huolellisesti ilmoituksia, joita aiotte Kööpenhaminaan mennessä antaa. Ajatusteni taka-alalla on aina yksi huoli: tässä parlamentissa sanotaan usein, että kestävyysstrategioiden, luonnonvarojen käytön tehokkuuden ja ilmastonsuojelun pitäisi olla EU:n talous- ja teollisuuspolitiikan uusia suuntaviivoja. Presidentti Havel sai myös paljon suosionosoituksia tämän takia. Minusta näyttää siltä, että eurooppalaiset - niin usein kuin he sitä korostavatkin ja niin paljon kuin he sitä haluavatkin ylistää - ovat menettäneet kaiken uskonsa näihin tulevaisuuteen suuntautuneisiin työpaikkoihin talouskriisin aikana ja että siksi, juuri tämän talouskriisin aikana, he heittävät syrjään uusien työpaikkojen ja tulevaisuuden markkinoiden luomista koskevat menestyksekkäät strategiat. Tämä huolestuttaa minua suuresti. Talouskriisi on huonoin perustelu sille, että ilmaston suojelemiseksi ei ryhdytä kunnianhimoisiin toimenpiteisiin. Ilmastonsuojelu ja talouskehitys ovat itse asiassa saman kolikon kaksi eri puolta. Se ei ole kuitenkaan lainkaan selvää Eurooppa-neuvostoissa tehdyissä eurooppalaisissa päätöksissä.
Timothy Kirkhope
ECR-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensin onnitella puheenjohtajavaltio Ruotsia äskettäisessä huippukokouksessa Euroopan unionin ilmastonmuutosta koskevan kannan osalta saavutetusta edistyksestä. Ilmastonmuutoksen torjuminen on yksi ensisijaisista tavoitteistamme ja sellainen asia, jossa odotamme ja haluamme Euroopan unionin ottavan vahvan johtoaseman. Rahoitusjärjestelyjä koskeva tasapainoinen ja harkittu sopimus on hyvin myönteinen asia, ja se antaa unionille vahvan aseman valmistautuessamme Kööpenhaminaan.
Mutta minun on mainittava keskustelu, joka nyt näyttää hallitsevan EU:n asialistaa: Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan ja korkean edustajan nimittäminen. Meidän pitäisi aloittaa määrittämällä selkeästi niiden laajuus ja luonne, ja sitten meidän pitäisi määritellä ominaisuudet ja kokemus, joita niihin nimitettäviltä ihmisiltä edellytetään. Eurooppa-neuvostolta on varmasti loogista pyytää virallisia nimityksiä ja kuulla ehdokkaita, ehkä myös Guy Verhofstadtia, ennen päätöstä.
Sen sijaan keskustelu on rappeutumassa halpamaiseksi keskusteluksi hallitusten johtajien välillä, sillä he näyttävät olevan kiinnostuneita vain työpaikkojen jakamisesta keskenään, olivatpa sitten kyseessä pienet tai suuret maat, pohjoinen, etelä, itä, länsi, vasemmisto tai oikeisto, eikä siitä, onko joku todella paras ehdokas kantamaan vastuun.
Mikä vielä pahempaa, jotkut ovat jopa yrittäneet jakaa Euroopan unionin kahteen kansalaisuusluokkaan sanomalla, että vain Schengen-alueeseen ja euroalueeseen kuuluvista jäsenvaltioista tulevien henkilöiden pitäisi olla valitsemiskelpoisia. Pelkäänpä, että se on syrjintää, jota ei voida hyväksyä, ja tämä kaikki tapahtuu historiallisena päivänä, jolloin muistamme kaikkia niitä, jotka ovat kaatuneet sodassa, ja viikkona, jolloin olemme muistaneet kristalliyön kauhuja ja sitä seuranneita traagisia tapahtumia ja jolloin olemme kunnioittaneet kaikkien niiden saavutuksia, jotka edesauttoivat kommunismin kaatumista, Puolassa, josta se alkoi, Unkarissa ja Baltian maissa, kaikissa Itä- ja Keski-Euroopan maissa ja, tietysti, lopulta Berliinissä.
On oikein taistella sen puolesta, että vapaus ja arvot kuuluvat kaikille, ei sen puolesta, että harvat onnekkaat saavat tärkeän työn.
Lothar Bisky
Arvoisa puhemies, kaikki 27 jäsenvaltiota ovat ratifioineet Lissabonin sopimuksen. Monet juhlivat sitä suurena menestyksenä, mutta minun ryhmäni ei yhdy tähän juhlintaan. Olen kertonut syyt siihen monesti tässä parlamentissa, enkä aio tehdä niin uudelleen.
Valitettavasti se, että perusoikeuskirjaa ei sovelleta kolmen jäsenvaltion kansalaisiin, herättää minussa epäilyksiä EU:n suuresta edistymisestä perusoikeuksien suojelussa. Mainitsen tämän tarkoituksella tämänpäiväisen juhlaistuntomme ja Václav Havelin puheen takia. Kuitenkin juuri siksi, että Euroopan vasemmisto haluaa sosiaalista, rauhanomaista ja ympäristön kannalta kestävää Euroopan yhdentymistä, jatkamme myös tällä sopimuksella säädettyjen puitteiden käyttämistä sitä varten. Olemme tehneet niin tähän asti ja teemme niin jatkossakin.
Tässä yhteydessä voin vain pitää myönteisenä sitä, että Euroopan parlamentti saa nyt enemmän oikeuksia. Kaiken riemuitsemisen keskellä valtion tai hallitusten päämiehiä olisi myös kannattanut neuvoa käyttämään äskettäistä huippukokoustaan konkreettisempia toimia varten. Suurin maailmaa uhkaava haaste on ilmastonmuutos. Kööpenhaminassa järjestettävän maailman ilmastokokouksen edellä Euroopan unioni on valitettavasti menettänyt itselleen asettamansa johtoaseman. Esimerkiksi hiilidioksidipäästöjen vähentämissitoumusten sisältö ei vastaa sitä, mitä todella tarvitaan. Ei voida myöskään hyväksyä sitä, että EU:n jäsenvaltiot haluavat sangen selkeästi välttää taloudellista vastuutaan, vaikka tämä on tilanne, jossa emme voi viivyttää toimintaamme.
Kyse ei ole siitä, tuleeko Ruotsista pian suuri viininkasvatusalue - vaikka en sitä teiltä kadehdikaan. Kyse on sangen yksinkertaisesti selviytymisestä, ja ohimennen sanottuna, rauhasta maailmassamme. Ilmastonmuutos saa jo aikaan köyhyyttä ja nälkää ja pakottaa miljoonat ihmiset pakenemaan kotimaastaan. Kaikki tässä parlamentissa ovat varmasti puhuneet ainakin joskus maailmanlaajuisista haasteista, joita ei voida ratkaista kansallisella tasolla. Ilmastonsuojelu, rauha ja köyhyyden torjuminen ovat juuri sellaisia haasteita. Jos Euroopan unioni ei toimi tässä asiassa johdonmukaisesti ja esimerkillisesti, se menettää uskottavuutensa kansainvälisenä toimijana.
William  Dartmouth
EFD-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtajan uuteen virkaan, joka näyttää olevan kaikille aikamoinen pakkomielle, nimitetään vain kahdeksi ja puoleksi vuodeksi ja siinä on vain vähän selvästi määrättyjä valtuuksia. Joten jonkun pitäisi kertoa Tony Blairille, ettei hänen pitäisi pahoittaa kovin paljon mieltään, jos hän ei saa sitä!
Lissabonin jälkeen todellinen 2000-luvun pyhä Rooman keisari - meidän aikamme Kaarle Suuri - jonka valta ulottuu pidemmälle kuin keisareiden koskaan, on tietenkin komission puheenjohtaja, meidän oma Senhor Barrosomme. Ja sanon tämän Senhor Barroson kumppanuutta koskevista huomioista huolimatta.
Asia on kuitenkin sangen erilainen uuden korkean edustajan osalta. Uusien diplomaattisten tehtävien aloittamista varten on suuri talousarvio, ja minun on huomautettava, että EU:n korkean edustajan aseman olemassaolo uhkaa Yhdistyneen kuningaskunnan ja myös Ranskan, arvoisa Joseph Daul, pysyviä paikkoja YK:n turvallisuusneuvostossa.
Euroopan kansallisvaltioita uhkaava suuri ongelma eivät ole kuitenkaan liian harvat diplomaattiset tehtävät vaan liian monet työttömät. Parlamentin jäsenet ovat viettäneet Berliinin muurin murtumisen 20-vuotisjuhlaa - se on aivan oikein. Mutta nyt meillä on uusi Berliinin muuri, ei kansakuntien rajoilla vaan kansakuntien sisällä. Tämä muuri on poliittisen järjestelmän ammattipoliitikkojen ja ihmisten välillä.
On hieman liian myöhäistä pyytää nyt avoimuutta, hyvä Guy Verhofstadt. Täällä on meitä, jotka puhuvat edelleen ihmisten puolesta ja näitä toimielimiä vastaan, toimielimissä, joilta, kuten EFD-ryhmä on monesti aiemmin sanonut ja sanoo edelleen, puuttuu demokraattinen oikeutus.
Hans-Peter Martin
(DE) Arvoisa puhemies, demokratia tarvitsee vallankumousta, eikä ole koskaan väärin, hyvä William Darthmout, puhua avoimuuden puolesta, hyvä Guy Verhofstadt. Te erityisesti, Ruotsin puheenjohtajakauden aikana, voisitte olla tästä loistava esimerkki ja kertoa meille oikeasti, mitä tapahtuu huippuvirkoja koskevissa lehmänkaupoissa, jotka eivät todellakaan ole eurooppalaisen hankkeen arvoisia, ja myös - puheenjohtaja Barroso voisi näyttää tietä tässä - komission jäsenten nimittämisessä. Saksa ja Itävalta ovat tässä huonoja esimerkkejä, mutta niin ovat valitettavasti muutkin.
Tässä parlamentissa on päteviä ihmisiä, mutta heillä ei ole mahdollisuuksia tulla valituksi. Nyt, kun Lissabonin sopimus on hyväksytty, olkaa hyvä ja olkaa rohkea ja rehellinen ja myöntäkää, että tarvitsemme paljon selkeämmät ja avoimemmat päätöksentekorakenteet komissiota ja huippuvirkoja varten. Niin laajalla kokemuksella on oltava mahdollista löytää hyviä ihmisiä Euroopan parlamentista eikä keräillä heitä joistakin provinsseista.
Fredrik Reinfeldt
neuvoston puheenjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, kiitän arvoisia jäseniä hyvin paljon heidän monista arvokkaista huomioistaan ja kysymyksistään.
Kuten joku sanoi, 27 jäsenvaltion saaminen ratifioimaan on kestänyt sangen kauan. Olemme keskustelleet tästä sopimuksesta monta vuotta, ja yllätyn aina huomatessani, että minulle sitten esitetään kysymyksiä siitä, miten nopeasti voimme lakata elämästä perustuslain mukaan, koska minun on perustettava työni perussopimuksille. Siinä on säädetty, että neuvoston puheenjohtajasta päättävät elimet ovat EU:n pääministerit ja valtion päämiehet. Juuri niin on itse asiassa säädetty perussopimuksissa.
Lisään siihen, että mielestäni ilmiselvä ongelma on se, että useimmat mainitut ihmiset ovat eri Euroopan maiden nykyisiä pääministerejä. On itse asiassa sangen jännittävää esittää itsensä ehdokkaaksi työpaikkaan, jota ei saata saada, ja viestittää kansalle, että on jättämässä kotimaan ja sitten tulla takaisin kotiin ja sanoa; "No, täällä minä vielä olen!" Mielestäni meidän pitäisi kunnioittaa sitä, että tämä on tärkeä tekijä tämän kysymyksen osalta.
Korkean edustajan osalta avoimuutta on enemmän, keskustelua on enemmän, koska se on osa komissiota, osa parlamentin kuulemisten jälkeen tehtävää päätöstä. Vaikka, vastauksena Hannes Swobodalle, 1. joulukuuta voimaantulevan sopimuksen perusteella on selvää, että korkea edustaja aloittaa uuden työnsä heti, hänen on oltava osa parlamentin hyväksymää komissiota.
Tämä on tietenkin monimutkaista, mutta sanoakseni vain sen ilmiselvän asian, jonka sanoin edellisellä kerralla, sen ei ikinä tarkoitettu olevan sellaista, millaista siitä nyt tuli. Sen piti olla jo voimassa ennen Ruotsin puheenjohtajakautta. Se on paljon pidempi prosessi kuin kukaan olisi osannut odottaa.
Tasapainoa koskevan kysymyksen osalta, koska sen myös minä kuulen useasti, minulla oli juuri tänään kuulemisten ensimmäinen kierros 26 kollegani kanssa. Ongelma on siinä, että kahdessa henkilössä ei ole paljon tasapainottamista. Mainitsitte maantieteen ja sukupuolen, mutta kuulemani tasapainottamisen numero yksi koskee keskustaa ja vasemmistoa ja keskustaa ja oikeistoa. Tasapainottamista on paljon ja olisin halunnut enemmän virkoja voidakseni täyttää kaikki täällä mainitut kriteerit. On päivänselvää, että kyse ei ole siitä, ettemmekö yrittäisi saada aikaan mahdollisimman hyvän tasapainon.
Kuten sanoin, ensi torstaina järjestettävällä huippukokouksemme aikaisella illallisella pyrimme täyttämään kaikki vaatimuksenne, jotta prosessi olisi mahdollisimman nopea. Sitä olemme yrittäneet tehdä. Huomioita esitettiin siitä, kuka tekee tämän päätöksen. Pelkästään kaikkien kuuleminen vie sangen kauan aikaa. Meitä on EU:ssa nyt 27. Kollegoideni täysimääräinen kuuleminen on kahden päivän työ - se on ihmeellistä, mutta se vie aikaa.
Ilmaston osalta olen Rebecca Harmsin kanssa samaa mieltä siitä, että EU ei tee tarpeeksi. Haluan myös muistuttaa teitä siitä, että olemme ennakoineet tilannetta, jossa meidän on lisättävä ponnistelujamme Euroopassa juridisesti sitovien tavoitteiden puitteissa, mutta ehdollisuutta tarvitaan. Tämä kuvastaa monien kollegojeni kantoja. He ovat hyvin tarkkoja siitä, että jos me EU:ssa etenisimme pidemmälle, tarvitsisimme myös muilta maailman osilta samanlaiset sitoumukset.
Pidän myönteisinä maahan tai valtioon perustuvia päätöksiä, jotka ovat edenneet. Meillä on siitä monia esimerkkejä. Esimerkiksi kotimaani Ruotsi on asettanut kansallisen tavoitteen 40 prosentin vähennyksestä vuoteen 2020 mennessä, ja näin on myös Saksan osalta.
Meidän on tehtävä enemmän - ja me emme ole niitä, jotka pyytävät heikentämään päätöksiä, jotka on tehtävä Kööpenhaminassa - mutta muiden liikuttamiseksi on tehtävä paljon töitä. Kuten sanoin, olen palannut matkoiltani Intiaan ja Yhdysvaltoihin, ja olen myöhemmin tässä kuussa menossa Kiinaan, ja tarvitsemme sopimuksen johtajuudesta saadaksemme tämän etenemään. Se on tämän hankala osa. Se on maailmanlaajuinen haaste maailmassa, jossa ei ole sellaista maailmanlaajuista johtajuutta tai päätöksentekoa, joka meillä on Euroopan unionissa. Siksi sitä on paljon hankalampaa toteuttaa, mutta meidän on myös tehtävä se.
Euroopan unionin osuus maailmanlaajuisista päästöistä on, kuten tiedätte, vain 13 prosenttia. Emme voi ratkaista tätä itse: tarvitsemme myös sitoumuksia toisilta, erityisesti suurimmilta päästäjiltä, ja ne ovat niitä, jotka näyttävät levittävän kätensä ja sanovan, että me haluamme olla ulkona sopimuksesta. Se ei ole mahdollista, koska siten emme koskaan saavuta kahden celsiusasteen tavoitetta.
Lopuksi, Ruotsin puheenjohtajakauden aikana, yritämme nyt saada toteutetuksi rahoitusmarkkinoiden paremman valvonnan, jota tarvitaan, jotta rahoitusmarkkinat toimivat tulevaisuudessa paremmin.
Aloitamme myös keskustelut, jotka jatkuvat Espanjan puheenjohtajakauden aikana, kilpailukyvystä, siitä, miten saadaan aikaan paremmin toimivat työmarkkinat ja miten noustaan kriisistä heti, kun näemme selkeitä merkkejä elpymisestä. Se on siten tasapainoa kohtaamistamme ongelmista saadun opin ja paremmin toimivien rahoitusmarkkinoiden luomisen välillä mutta myös keskustelujen ja EU:n paremman kilpailukyvyn ja paremmin toimivien työmarkkinoiden aikaansaamiseksi tarvittavien päätösten välillä.
José Manuel Barroso
komission puheenjohtaja. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin esittää lyhyesti huomioita joistakin asioista, jotka esitettiin keskustelun aikana.
Ennen kaikkea, ilmastonmuutoksen osalta, olkaamme selkeitä. Euroopan unioni on sitoutunut sitovaan sopimukseen. Olemme sitoutuneet Kioton pöytäkirjaan ja olemme ratifioineet sen. Kaikki jäsenvaltiomme ovat ratifioineet Kioton, ja kannatamme sitovaa sopimusta tulevaisuudessa. Jos on olemassa joku, joka ei halua sitovaa sopimusta, se ei ole Euroopan unioni.
Mutta todellisuudessa jotkin tärkeimmät kumppanimme eivät yksinkertaisesti ole valmiita siihen, joten vaihtoehtoja on kaksi. Toinen vaihtoehto on vaatia jotakin, josta tiedämme, että se ei toimi, toinen on yrittää saada aikaan mahdollisimman edistynyt ja kunnianhimoinen tulos Kööpenhaminassa. Uskon, että se on edelleen mahdollista, ja me taistelemme sen puolesta. Mahdollisimman kunnianhimoisen sopimuksen aikaansaamiseksi Kööpenhaminassa - ainakin Euroopan komission osalta, ja olen varma, että valtion tai hallitusten päämiehet ovat samaa mieltä - pysymme sitoutuneina sitovaan sopimukseen, jossa säädetään selkeistä tavoitteista kehittyneille maille ja selkeistä toimista kehitysmaille, mukaan luettuna nopeasti kasvavat, suuret nousevat taloudet, joiden on myös jaettava vastuu. Meidän on myös osoitettava rahoitusta kehitysmaille - erityisesti köyhimmille ja vähiten kehittyneille maille - koska tiedämme aivan hyvin, että ilman tukea ne eivät voi toteuttaa tarvittavia sopeuttamis- ja hillitsemisponnisteluja.
(FR) Toimielimiä koskevan kysymyksen osalta, olkaamme täysin rehellisiä itsellemme. Erittäin vaativa uusi järjestelmä on juuri tulossa voimaan.
Useimmat meistä ovat kamppailleet lujasti tämän sopimuksen puolesta, monen vuoden ajan, ainakin yhdeksän vuotta! Nizzan jälkeen halusimme kunnianhimoisemman sopimuksen, ja nyt meidän on pantava se täytäntöön. Se on monimutkainen, koska unionimme on monimutkainen - se on jäsenvaltioiden unioni, kansalaisten unioni.
Tärkein asia on kuitenkin juuri perussopimusten kunnioittaminen. Olemme oikeusjärjestykseen perustuva yhteisö, ja se päivä, jolloin lakkaamme kunnioittamasta sitoumustamme osoittaa täysimääräistä kunnioitusta perussopimukselle, on ehdottomasti päivä, jolloin epäonnistumme velvollisuuksissamme.
Siksi on olennaista, että tässä siirtymävaiheessa - ja kun uusi sopimus pannaan täytäntöön - perussopimuksille ja kunkin toimielimen valtuuksille osoitetaan kunnioitusta: parlamentin valtuuksille, tietysti, neuvoston valtuuksille ja komission valtuuksille.
Minä itse olen yksi niistä, jotka ovat sitä mieltä, että EU pysähtyy, kun yksi toimielin käyttää valtuuksiaan ja toimivaltaansa muita vastaan. Mielestäni on virhe toimia sillä tavalla. Mielestäni toimielimiin liittyvä mustasukkaisuus on keskinkertaisten yksilöiden piirre. Sitä vastoin olemme mielestäni vahvempia, jos vahvistamme toinen toistamme. Mielestäni on täysin etujemme mukaista, että Euroopan parlamentti on vahva - ja Lissabonin sopimuksella sille annetaan lisää valtuuksia - mutta myös se, että Eurooppa-neuvostolla on pitkäaikainen johdonmukainen ja yhtenäinen johtaja, ja että komissio on vahva.
Lisäksi, perussopimusten mukaan, ja lainaan Lissabonin sopimusta - koska puhumme siitä koko ajan, mutta meidän on myös luettava sitä joskus - jonka 17 artiklan mukaan "komissio ajaa unionin yleistä etua ja tekee tätä varten tarvittavat aloitteet. Se huolehtii siitä, että perussopimuksia sekä toimielinten niiden nojalla hyväksymiä toimenpiteitä sovelletaan." Toisin sanoen, komission työnä on tarkistaa, sovelletaanko perussopimuksia, myös tämän siirtymäkauden aikana. Se on toimivalta, joka sopimuksella annetaan komissiolle ja jota komissio, tietysti, käyttää vastuualueidensa puitteissa.
Sen sanottuani on tärkeää tehdä kumppanuuteen perustuvaa työtä EU:n toimielinten vahvistamiseksi. Jos meillä ei ole toimivia toimielimiä, mitä tapahtuu? Jäsenvaltiot - erityisesti jotkin jäsenvaltiot - pyrkivät tekemään omia päätöksiään toimielinten ulkopuolella. Sitäkö me haluamme? En usko. Haluamme, että päätökset tehdään toimielinten puitteissa, oikeusjärjestykseen perustuvan yhteisön puitteissa, ja juuri sen haluaisin teille sanoa hyvin suoraan ja hyvin vilpittömästi: vahvistakaamme vastavuoroisesti toimielimiämme.
Olemme tänään kuulleet Václav Havelin esittämän harvinaislaatuisen vetoomuksen. Se on harvinaislaatuinen, mutta kuten Jean Monnet sanoi, mikään ei ole mahdollista ilman ihmisiä, mikään ei ole pysyvää ilman toimielimiä. Meidän on nyt saatava aikaan vahvat toimielimet, ja se voidaan tehdä vain tässä kumppanuuden hengessä. Siksi, muun muassa, haluan kiittää teitä komission järjestämistä ja sen rakennetta koskevista ehdotuksistanne. Teidän tavallanne olen hyvin kiintynyt yhteisömenetelmään ja perussopimukseen, jolla meille annetaan selkeä vastuualueiden jako. Perussopimuksen nojalla vastuu komission järjestämisestä kuuluu sen puheenjohtajalle, eikä minulla ole mitään aikomusta luopua siitä.
Kun siis esittelen komission, teen sen niin kuin vaatimattomat kirjailijat tekevät: kiitän kaikkia niitä, jotka neuvoivat minua, mutta kannan täyden vastuun lopputuloksesta. Olen tänään kuullut joitakin hyviä ja mielenkiintoisia ehdotuksia, mutta olennainen seikka, joka on ymmärrettävä, on tämä: kaikkien meistä on toimittava vastuualueellaan johdonmukaisesti muiden toimielinten kanssa ja osoitettava tietysti samalla mahdollisimman suurta vastuullisuutta EU:n yleisestä edusta.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Arvoisa puhemies, Euroopan komission puheenjohtaja sanoi, että hän onnittelee pääministeri Reinfeldtiä siitä, että tämä on ohjannut laivan turvallisesti satamaan, ja kyseessä oleva laiva on Lissabonin sopimus.
Kaksi vuotta sitten sanoin tässä parlamentissa pelkääväni, että Lissabonin sopimukselle saattaisi käydä samalla tavalla kuin Hemingwayn kertomuksen Vanhus ja meri kalalle, joka pitkän taistelun jälkeen saapui satamaan melkein pelkkänä ruotokasana. No, nyt voin nähdä, että Lissabonin sopimus ei saapunut satamaan ruotokasana, vaan sisältö on edelleen mukana. Kiitos, arvoisa pääministeri Reinfeldt, kiitos, Cecilia.
Minun on kuitenkin sanottava, että mielestäni se, mitä teitte pyrkiessänne sopimukseen Tšekin tasavallan presidentin kanssa, on oikein. Monia meistä tässä parlamentissa vaivasi Tšekin tasavallan presidentin käytös, mutta eräs espanjalainen runoilija on sanonut: kaiken jälkeen kaikki on ollut ei mitään. Loppujen lopuksi tärkeä asia on se, että sopimus on voimassa ja että nyt me mietimme sopimuksen täytäntöönpanoa.
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, aikomukseni ei myöskään ole antaa teille neuvoja siitä, miten teidän pitäisi muodostaa komissio, osittain siksi, että kunnioitan autonomiaa ja riippumattomuutta, joka on komission puheenjohtajalla, joka on saanut huomattavasti ääniä, joiden nojalla häntä pyydetään se tekemään. Kun esittelette komission jäsenten kollegionne ja vastuualueiden jaon, kerromme teille, olemmeko puolesta vai vastaan, mutta tänään teillä on meidän täysi tukemme.
En myöskään aio antaa neuvoja, tietenkään en, neuvoston puheenjohtajalle, mutta jos sallitte, haluaisin kertoa teille jostakin, joka tapahtui perustuslaillista sopimusta koskevan työn aikana. Ensimmäisessä luonnoksessa, jossa luotiin neuvoston puheenjohtajan virka, oli ehdotus, jonka mukaan tämän neuvoston puheenjohtajan pitäisi olla pääministeri, joka on ollut virassa ainakin kaksi ja puoli vuotta - arvoisa pääministeri Reinfeldt, sanoimme sitä vitsinä "Brutonin lausekkeeksi", John Brutonin mukaan, koska John kertoi meille olleensa pääministerinä kaksi vuotta ja seitsemän kuukautta ja siten kelpoinen virkaan. Poistimme kuitenkin myöhemmin tämän ehdon - Andrew Duff muistaa - ja poistimme sen siksi, että tässä parlamentissa meiltä kysyttiin, onko pääministerien DNA:ssa jotakin sellaista, mitä ei ole muiden kuolevaisten DNA:ssa. Miksi neuvoston puheenjohtajan on oltava pääministeri?
Arvoisa pääministeri Reinfeldt, teidän pitäisi pikemminkin pyrkiä löytämään henkilö, joka voi parhaiten edustaa moraalista voimaa ja joka voi olla sopimusten välittäjä Euroopassa. Sen aikaansaamiseksi olemme antaneet teille välineen, arvoisa pääministeri Reinfeldt: se on se, että tämän neuvoston puheenjohtajan valinnan ei tarvitse olla yksimielinen, vaan siitä voidaan päättää määräenemmistöllä.
Yksimielisyys on siten toivottavaa, jos se on mahdollista; jos se ei ole, käyttäkää määräenemmistöä löytääksenne parhaan neuvoston puheenjohtajan.
Marita Ulvskog
(SV) Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että puheenjohtajavaltio on luopunut halustaan painostaa tekemään irtautumisstrategioita koskevia nopeita liikkeitä, jotka uhkaisivat tehdä korkeista työttömyysluvuista pysyvän ongelman Euroopassa. Olen kuitenkin huolissani siitä, että yhä useammat ihmiset varoittavat, että Kööpenhaminan ilmastohuippukokouksesta ei tule sellaista menestystä kuin niin monet ovat toivoneet, ja tämä on näkynyt monissa tämän keskustelun puheenvuoroissa ja pääministeri Reinfeldtille esitetyissä kysymyksissä.
Pessimismi on myös ilmiselvää neuvoston viime kokouksen päätelmissä. On myönnettävä, että neuvosto vahvistaa, että kehittyneen maailman on vähennettävä päästöjään 80-95 prosentilla vuoteen 2050 mennessä, mutta jos aiomme onnistua tekemään sen, aivan lähitulevaisuudessa tarvitaan kunnianhimoisia sitoumuksia, ja sen aikaansaamiseksi meidän on ratkaistava kehitysmaiden toimenpiteiden rahoittamista koskeva kysymys. Ilmastonmuutos vaikuttaa eniten niihin maihin, jotka ovat edistäneet sitä vähiten, ja jos emme ratkaise rahoituskysymystä, emme saa myöskään ilmastosopimusta.
Mitä lupauksia neuvosto sitten tekee? Aivan kuten pääministeri Reinfeldt sanoi täällä tänään, EU on luvannut antaa kohtuullisen panoksen. Minun mielestäni se on takaisku. Olisiko ollut mahdollista päättää, että EU ei antaisi kohtuullista panosta? Minun mielestäni se on sama kuin alkaisi neuloa lapasta ja pääsisi vain peukaloon asti. Komissio on ehdottanut alueelle apua 5-7 miljardin euron arvosta kolmen seuraavan vuoden aikana. Neuvosto päätti ottaa sen huomioon, ja minusta on hyvin vaikeaa pitää sitä minkään arvoisena sitoumuksena.
Mielestäni tämä on huolestuttavaa. Tietysti Yhdysvaltojen ja Kiinan ja muiden maiden tavoitteiden kanssa on ongelmia, mutta vielä suurempia ongelmia on EU:n kannan ja meidän omien tavoitteidemme kanssa. Tämän tekemisen oikein pitäisi olla mahdollista, ja jos pääministeri Reinfeldt olisi katsonut sopivaksi jäädä tänne, olisin halunnut kysyä häneltä, miten puheenjohtajavaltio Ruotsi aikoo saada vahvemmat valtuudet ennen Kööpenhaminan huippukokousta, koska tämä ei saa päätyä ei mihinkään.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Arvoisa puhemies, Lissabonin sopimus, joka on valitettavasti tullut voimaan, antaa meille enemmän demokratiaa ja korkeaa edustajaa koskevan kuulemismenettelyn. Kaikki komission jäsenet tulevat tänne, ensin siksi, että voimme kuunnella, mitä heillä on sanottavanaan, ja sitten siksi, että voimme valvoa heitä, ja se on aivan oikein. Neuvoston puheenjohtajalle ei kuitenkaan järjestetä täällä kuulemista, emmekä me tai mikään kansallinen parlamentti valvo häntä.
Hänen asemansa on demokraattiselta kannalta huonosti suunniteltu. Hän ei voi olla poliittinen Euroopan presidentti, hän ei voi olla enempää kuin neuvoston jäsenvaltioiden erilaisten etujen rehellinen välittäjä, ja vähimmäisvaatimus hänen nimittämisekseen on yhteisymmärrys neuvostossa. Kuten Guy Verhofstadt juuri sanoi, paavia valitessa valitaan katolinen, Eurooppa-neuvoston puheenjohtajaa valitessa valitaan eurooppalainen, toisin sanoen joku, joka uskoo eurooppalaiseen ihanteeseen. Mielestäni se on aivan oikein. Tarvitsemme jonkun, joka pystyy palauttamaan "Euroopan" Eurooppa-neuvostoon.
Jos tätä keskustelua - jota Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä pyysi - ei olisi käyty parlamentissa, meidän olisi pitänyt puhua tästä asiasta vain viestimissä tai käytävillä. Mielestäni avoimuus on välttämätöntä tulevissa nimityksissä.
Pääministeri Reinfeldtille haluaisin sanoa:
(EN) Kyse ei ole vain keskustan ja vasemmiston ja keskustan ja oikeiston tasapainottamisesta, kyse on keskustan, vasemmiston ja oikeiston tasapainottamisesta.
Yannick Jadot
(FR) Arvoisa puhemies, ilmastonmuutos on jo aiheuttanut 300 000 kuolemaa ja toimimattomuutemme on rikos ihmisyyttä vastaan.
Tiedämme, että tämä on hätätila, tiedämme, että ei ole olemassa suunnitelmaa B, ja silti neuvottelut ovat yhä pysähdyksissä. On helppoa sanoa, että se on Yhdysvaltojen vika, mutta meidän mielestämme EU:n vastuu on myös valtava.
EU ei valitettavasti ole enää, kuten pääministeri väittää, johtaja ilmastonmuutosneuvotteluissa. EU:n nykyisten sitoumusten laajentaminen koko planeetalle merkitsee maailman ilmaston lämpenemistä neljällä asteella vuosisadan loppuun mennessä, maailman ilmaston lämpenemistä neljällä asteella! Sitä ei voida hyväksyä, ja enää ei riitä, kuten puheenjohtaja Barroso myös väittää, että piileskellään vain tämän sitoumuksen lainsäädännöllisen luonteen takana.
Riippumattomat tutkimukset osoittavat, että tällä hetkellä Japani, Norja ja Sveitsi toteuttavat EU:ta suurempia ponnisteluja. Nousevien talouksien maat - Kiina, Etelä-Afrikka, Brasilia ja Indonesia - myös ne tekevät kotimaassa sitoumuksia, jotka ylittävät sen, mitä tiedeyhteisö niiltä vaatii.
Jos presidentti Havelin puheesta voidaan oppia yksi asia, se on se, miten ollaan vaatimattomia ja miten ollaan realisteja. Lakatkaamme teeskentelemästä, että kaikki EU:n ulkopuolella on pysähdyksissä, että maailma ei ole muuttunut Kioton jälkeen ja että EU on edelleen kaukana edellä kansainvälistä yhteisöä. Kieltäytyessään ottamasta huomioon Euroopan parlamentin ja erityisesti sen ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan pyynnöt neuvosto on ottanut vastuun jostakin hyvin vakavasta: Kööpenhaminan huippukokouksen epäonnistumisesta.
Vielä ei ole liian myöhäistä; EU voi ottaa johtajuutensa takaisin nostamalla välittömästi vähennystavoitettaan 30 prosenttiin ja osoittamalla vähintään 30 miljardin euron arvosta tukea etelän maille. Niin tekemällä, johdamme etelän maita ja painostamme Yhdysvalloilta sopimuksen.
Konrad Szymański
(PL) Arvoisa puhemies, neuvoston lokakuun kokouksen tulos on hyvä perusta rajoitusten asettamiselle niille täysin epärealistisille toimenpiteille, joihin EU:n odotetaan ryhtyvän ilmastonmuutoksen alalla.
Ilmastonmuutoksen alalla toteuttamamme toiminta pitäisi ehdollistaa Kiinan, Yhdysvaltojen, Intian ja Brasilian tekemille ponnistuksille. Kehitysmaiden puhtaasta teknologiasta maksamamme osuus ei saa raunioittaa omaa talouttamme. Muistakaamme, että itse asiassa juuri talouden kasvu antaa meille mahdollisuuden rahoittaa teknologisia muutoksia, jotka ovat pääosassa ympäristön suojelussa.
Itse Euroopan unionin osuuden erittely ei saa johtaa tilanteeseen, jossa ne maat, jotka käyttävät suuria määriä hiiltä tuottaakseen energiaa, maksavat kahdesti samoista päästöistä - kerran päästökauppajärjestelmän nojalla ja toisen kerran osana koko maailman puhtaiden teknologioiden tukea. Jos emme ota tätä näkökohtaa huomioon, heikennämme EU:n asemaa tässä keskustelussa.
Mario Borghezio
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, muutama päivä sitten Strasbourgin tuomioistuimen tekemällä vakavalla päätöksellä saatiin aikaan hyvin syvä haava - josta Euroopan komissio on ilmaissut näkemyksensä aivan liian varovaisesti - kun Italian valtiota kiellettiin pitämästä krusifikseja luokkahuoneissa. Kysymys ei ole niinkään uskonnollisesta periaatteesta vaan vapauden periaatteesta: tämä on toissijaisuusperiaatteen vakava loukkaus.
Nyt, jos tämä on osoitus siitä, mitä tuleman pitää, on syytä pelätä, miten tämä asia hoidetaan Lissabonin sopimuksen hyväksynnän myötä: olemmeko varmoja siitä, että tämä vaarallinen polku, jossa EU:n lainsäädännöllä sorretaan ja muserretaan jäsenvaltioiden lait, ei jatku? Se on vaara, jota vastaan meidän on varauduttava. Komission olisi pitänyt reagoida paljon lujemmin, ei pelkästään siksi, että vastustus oli yksimielistä - täällä edustettuina olevat Italian poliittiset puolueet ovat tänään pitäneet puolueiden rajat ylittävän kokouksen - mikä kuvaa tunnepitoisuutta ja sen tunteen syvyyttä, joka kansallamme on tästä sidonnaisuudesta, joka on enemmän kuin poliittista, enemmän kuin uskonnollista ja kulttuurista, sen suuren filosofin hengessä, joka opetti meille tärkeät sanat: "emme voi sanoa, ettemme ole kristittyjä".
Nimityksiä koskeva kysymys on hyvin merkittävä. Siksipä luemme nyt lehdistä huhuja kokouksista; emme edes tiedä, pitääkö Brysselissä järjestää ylimääräinen kokous. Minä todella kuitenkin ihmettelen yhtä asiaa: kun tutkin liikkeellä olevia nimiä - esimerkiksi Jan Peter Balkenende, David Miliband ja Herman Van Rompuy, mainitakseni vain kolme - voiko olla mahdollista, että kukaan ei ole huomannut, että kaikki kolme osallistuvat säännöllisesti sekä Bilderberg-ryhmän että kolmikantakomission kokouksiin? Mielestäni meidän on laadittava avoimuusperiaatteet, joista toimielimemme niin usein puhuvat, ja meidän on kysyttävä näiltä ihmisiltä selkeästi, ovatko he omia maitaan ja omia poliittisia puolueitaan edustavia ehdokkaita, vai edustavatko he salaseuroja, jotka tapaavat suljettujen ovien takana ja tekevät päätöksiä kansojen tietämättä.
Francisco Sosa Wagner
(ES) Arvoisa puhemies, nyt kun Lissabonin sopimuksen hyväksymisestä johtuvat huolet on voitettu, on mielestäni aika miettiä tapaa, jolla meidän tulevaisuudessa pitäisi käsitellä Euroopan yhdentymistä niin suuresti haittaavia kansallismielisiä asenteita. Minun mielestäni nämä esteet eivät voi olla ilmaisia. Nyt on aika miettiä kylmäpäisesti mahdollisia toimenpiteitä, joihin tulevina päivinä ja vuosina on ryhdyttävä.
Tämä yksinkertainen Euroopan parlamentin jäsen haluaa, että tulevaisuudessa neuvoston puheenjohtaja on mies, tai vielä parempi, nainen, joka tukee Euroopan federalismia, käyttää euroa, sijaitsee Schengen-alueella ja kannattaa Euroopan unionin perusoikeuskirjaa.
