Eurooppa-neuvoston valmistelu (Sevilla, 21. ja 22. kesäkuuta 2002), mukaan lukien Intian ja Pakistanin välinen tilanne
Puhemies. -
Asialistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Sevillan Eurooppa-neuvoston valmistelusta 21. ja 22. kesäkuuta 2002 sekä Intian ja Pakistanin välinen tilanne.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti jäsen Van Ordenin esille ottamasta aiheesta. Parlamentissa tiedetään oikein hyvin, että neuvostossa on käsitelty Zimbabwen tilannetta useaan otteeseen, kuten myös Barcelonan Eurooppa-neuvostossa. Panen asian tarkasti muistiin ja ilmoitan, että ensi maanantaina pidetään yleisten asioiden neuvoston kokous. Toivokaamme, että ulkoministerit voivat käsitellä asiaa ja että se voidaan viedä Sevillan Eurooppa-neuvostoon, mikäli se katsotaan tarpeelliseksi tai sopivaksi.
Arvoisa puhemies, Sevillassa järjestetään 21.22. kesäkuuta toinen ja viimeinen Eurooppa-neuvosto Espanjan toimiessa Euroopan unionin puheenjohtajavaltiona. Tässä neuvostossa käsitellään pääasiassa viittä aihetta: taloudellisia rakenneuudistuksia ikään kuin Barcelonan Eurooppa-neuvostoa jatkona, tuntuvasti edistyneiden laajentumisneuvottelujen tilaa, oikeus- ja sisäasioita, erityisesti maahanmuuttopolitiikkaa, Euroopan tulevaisuutta käsittelevää keskustelua, josta valmistelukunnan puheenjohtaja Giscard d'Estaing esittää selvityksen, sekä suurimpia huolenaiheita yhteisen ulko- sekä turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alalla.
Puhun lyhyesti mainitsemistani aiheista. Aloitan talouskysymyksistä, kevään Eurooppa-neuvoston seurannasta. Yksi seuraavan Eurooppa-neuvoston keskeisistä osa-alueista on juuri tämä seuranta, sillä kevään Eurooppa-neuvostossa päätettiin tiettyjä aihepiirejä koskevasta ohjelmasta ja seurannasta, minkä lisäksi siellä annettiin eräitä tehtäviä, joita on tarkistettava Sevillassa.
Barcelonan Eurooppa-neuvostossa käynnistettiin Lissabonin Eurooppa-neuvostossa vahvistettu prosessi, jossa paneudutaan taloudellisia uudistuksia koskevaan ohjelmaan. Sen tavoitteena on muuttaa Euroopan unioni maailman dynaamisimmaksi ja kilpailukykyisimmäksi talousalueeksi tietoyhteiskuntaan pohjautuvassa uudessa taloudessa.
Niinpä Sevillassa toteutetaan Barcelonan seurantaa perehtymällä seuraaviin kysymyksiin: ensinnäkin päivää ennen Eurooppa-neuvostoa, 20. kesäkuuta, kokoontuva Ecofin-neuvosto esittää talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen omaksumista koskevan lopullisen arviointiraportin. Puheenjohtajavaltion aikomuksena on esittää kertomus veropakettia koskevien valmistelutöiden tilasta. Kyseiseen pakettiin sisältyy joukko aloitteita, jotka koskevat säästöjen ja energian verotusta sekä veroviranomaisten kanssa tehtävää yhteistyötä.
Neuvostossa käsitellään myös yrityksen johtamis- ja valvontamenettelyjä. Niinpä yhtiöoikeuden korkean tason asiantuntijaryhmän on pohdittava raportissaan kolmea kysymystä: hallinnollisten johtajien ja hallintoneuvostojen asemaa, johdon palkkiota sekä johdon vastuuta tilinpäätöstiedoista.
Lisäksi Sevillan neuvostossa käsitellään seuraavia Barcelonan Eurooppa-neuvostosta periytyviä aiheita: sääntelyn yksinkertaistamista ja parantamista niin kutsuttu "better regulation"; yleishyödyllisiä palveluja, joiden osalta komissio esittelee siltä pyydetyn kertomuksen; energiahuoltoa, jota koskevan kertomuksen; se esittelee myös; tietoliikennettä, koulutusta ja tutkimusta; syrjäseutuja ja kestävää kehitystä.
Toinen mainitsemani laaja aihe käsittää laajentumisneuvottelut. Arvoisa puhemies, ellette tahdo toisin, haluaisin ohittaa laajentumiskysymyksen, koska sitä käsitellään tänään erillisessä keskustelussa. Koska nyt iltapäivällä annetaan nimenomaan laajentumista koskeva julkilausuma, luulen, että voimme lyhentää keskustelua ja jättää aiheen käsittelyn tuonnemmaksi.
Oikeus- ja sisäasiat ovat olleet yksi Espanjan puheenjohtajakauden laajoista ensisijaisista painopistealueista. Sevillassa edetään pääasiassa neljällä suurella osa-alueella: ensinnäkin siellä tarkistetaan yhteisön turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa, pääasiassa Tampereen sitoumuksia, sekä laaditaan tilannekatsaus ja selkeä ohjelma niiden sitoumusten noudattamiseksi, jotka annoimme vuonna 1999 Suomen puheenjohtajakaudella sen jälkeen, kun oikeus- ja sisäasiat oli siirretty yhteisön tasolle Amsterdamin sopimuksessa.
Toiseksi valtion- ja hallitusten päämiehet keskustelevat laittoman maahanmuuton torjuntaa koskevasta kokonaisvaltaisesta toimintasuunnitelmasta. Lisäksi keskustellaan unionin ulkorajojen valvontaa koskevasta ohjelmasta ja politiikasta. Lopuksi keskustellaan muuttopolitiikan integroimisesta unionin ulkoiseen toimintaan.
Ensimmäisestä aiheesta sanoisin, että Sevillan Eurooppa-neuvostossa kehotetaan Tampereen ja sen jälkeisten Eurooppa-neuvostojen päätelmien mukaisesti, että neuvosto hyväksyisi yhteisen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan hyväksymiseen tarvittavat lainsäädäntövälineet sen aikataulun mukaisesti, joka on annettu Amsterdamin sopimuksessa. Tässä politiikassa on kunnioitettava sitä tasapainoa, joka vallitsee eri periaatteiden, erityisesti pakolaisten suojelun, unionin ja jäsenvaltioiden vastaanottokyvyn sekä maahanmuuttajien integroimisen lainsäädäntötilanteeseen, välillä.
Toiseksi meneillään olevat neuvottelut turvapaikkoja ja laillista maahanmuuttoa koskevan yhteisen politiikan luomiseksi saavat uuden sysäyksen, jos unioni alkaa samalla harjoittaa sellaista laittoman maahanmuuton torjuntaa koskevaa yhteistä politiikkaa, jonka tulokset ovat tehokkaita lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. Tämän tavoitteen mukaisesti neuvosto hyväksyi 28. helmikuuta laittoman maahanmuuton torjuntaa koskevan suunnitelman. Myös tätä käsitellään Eurooppa-neuvostossa.
Rajojen ja rajanylityspaikkojen vartioinnin ja vahvistetun valvonnan lisäksi tämän suunnitelman tavoitteina on muun muassa estää laiton ylitys unionin jäsenvaltioiden ulkorajoilla ja taata samalla, että turvapaikanhakijat voivat harjoittaa oikeuttaan anoa kansainvälistä suojaa. Komission äskettäistä tiedonantoa "Kohti Euroopan unionin jäsenvaltioiden ulkorajojen yhdennettyä valvontaa" on pidettävä tässä yhteydessä erityisen merkittävänä.
Lopuksi Sevillan Eurooppa-neuvostossa osoitetaan Laekenissa sovittujen näkökohtien mukaisesti halua syventää muuttopolitiikan integroimista unionin ulkoiseen toimintaan.
Lähtö- ja kauttakulkumaihin liittyviin maahanmuutto- ja turvapaikka-asioihin koskevassa ulkoisessa toiminnassa määräävänä tekijänä pitää olla maailmanlaajuinen, yhdennetty ja tasapainoinen lähestymistapa, jossa käytetään yhteensovitetusti kaikkia yhteisöllisiä ja jäsenvaltioiden välineitä sellaisen yhteistyösuhteen luomiseksi, jossa hallinnoitaisiin yhdessä muuttovirtoja sekä pureuduttaisiin niiden ja köyhyyden perussyihin. Tavoitteena on sisällyttää tämä ulottuvuus kehitysapupolitiikkaan. Suunnitelmissa on myös välittömästi rajojen viereisiä alueita koskevan ulkoisen strategian kehittäminen muuttovirtojen hallintaa ja valvontaa koskevan yhteistyön tekemiseksi.
Eräs suuri alussa mainitsemani aihealue kattaa kaikki toimielinasiat, Euroopan tulevaisuutta käsittelevän keskustelun ja neuvoston uudistamisen.
Eurooppa-neuvostossa käsitellään pääasiassa kahta toimielinkysymystä: Euroopan tulevaisuutta käsittelevää keskustelua ja ministerineuvoston uudistamista.
Ensimmäisen kysymyksen osalta Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan avajaisistunto järjestettiin 28. helmikuuta, kuten muistanette, koska se pidettiin Euroopan parlamentin toimitiloissa, ja ennen Sevillan Eurooppa-neuvostoa lienee pidetty jo viisi valmistelukunnan täysistuntoa. Sitä paitsi vaikuttaa mahdolliselta esittää etukäteen joitakin alustavia päätelmiä tähän mennessä käydystä keskusteluista.
Yhtäältä suurin osa valmistelukunnan jäsenistä on halunnut syventää realistisesti Euroopan yhdentymisprosessia, erityisesti toimivallan jakoa. Toisaalta mitä tulee valmistelukunnan työskentelyyn, puheenjohtajisto on sopinut kuuden työryhmän perustamisesta. Näiden on esitettävä päätelmänsä syyskuun ja marraskuun välisenä aikana.
Laekenin julistuksen mukaisesti valmistelukunnan puheenjohtaja Giscard d'Estaing esittää Sevillassa suullisen raportin valmistelukunnan töiden edistymisestä.
Mitä neuvoston uudistamiseen tulee, Barcelonan Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti puheenjohtajavaltion on esitettävä Sevillassa neuvoston pääsihteerin selvitykseen perustuva selvitys neuvoston toiminnan parantamisesta ja sen tehokkuuden lisäämiseksi ehdotetuista uudistuksista. Sen tavoitteena on lisätä lainsäädäntöprosessin avoimuutta ja ehdottaa konkreettisia toimia hyväksymistä varten.
Haluaisin tietysti selvittää erästä minulle päivänselvää asiaa, joka voitaneen kuitenkin vielä toistaa, eli että nämä neuvoston uudistukset ovat ainoastaan sisäisiä ja liittyvät sisäisiin järjestelyihin, eikä neuvostolla ole minkäänlaista aikomusta käsitellä primaarioikeuden uudistamista vaativia aiheita, sillä se kuuluu hallitustenvälistä konferenssia valmistelevalle Euroopan valmistelukunnalle. Kyse on siis käytännönläheisistä uudistuksista, joilla Eurooppa-neuvoston työskentelystä tehdään nopeampaa ja tehokkaampaa ja joiden loogisena seurauksena on Eurooppa-neuvoston tukena toimivien neuvostojen järjestelmä.
Toivon, että Eurooppa-neuvosto voisi jo alkaa harjoitella hallinnollisten tehtävien yksinkertaistamista valmistellakseen unionia siihen tilanteeseen, että laajentumisen jälkeen meillä on 25 jäsenvaltiota.
Lopuksi Eurooppa-neuvostossa on luonnollisesti ja tavanmukaisesti puhuttava ulkoisista suhteista, joissa keskitytään erityisesti seuraaviin aiheisiin: ensinnäkin Lähi-idän tilanteeseen. Tässä asiassa Euroopan unioni jatkaa ponnistelujaan konfliktin ratkaisemiseksi neuvotteluteitse, tuomitsee väkivallan käytön ja puoltaa sovitteluratkaisua yhteisen toiminnan välineenä, jolla halutaan edistää talouden, politiikan ja turvallisuuden aloja.
Neuvosto on ollut tyytyväinen erityisesti syntymäkirkkoa koskevan kriisin ratkeamisesta osapuolten laatiman yhteisymmärryspöytäkirjan mukaisesti. Sopimuksessa mainitut palestiinalaiset on lähetetty unionin eri maihin Espanjaan, Belgian, Irlantiin, Italiaan ja Portugaliin jossa heidät vastaanotetaan humanitaarisista syistä neuvoston 21. toukokuuta annetun yhteisen kannan mukaisesti.
Tämän yhteisen kannan hyväksyminen korostaa Euroopan unionin sitoutumista kestävän rauhan saavuttamiseen Lähi-idän alueella. Niinpä uskon, että Eurooppa-neuvostossa tarkastellaan tilannetta näiden viimeisimpien toimien valossa ja yritetään vauhdittaa uudestaan korkea edustaja Solanan kannattamia uusimpia aloitteita, jotta rauhankonferenssi voitaisiin kutsua mahdollisimman pian koolle.
Samaan aikaan neuvosto tarkastelee turvallisuus- ja puolustuspoliittisten kysymysten kehitystä, erityisesti terrorisminvastaisen taisteluun ja Laekenin valtuutuksen mukaiseen seurantaan liittyvissä asioissa.
Lisäksi minusta näyttää, että Eurooppa-neuvostossa ei voi mitenkään välttyä käsittelemästä Intian ja Pakistanin välistä konfliktia, josta puhun erikseen seuraavaksi. Tämä konflikti, joka oli alkujaan tiukasti kahdenvälinen, on saanut nyttemmin uuden ulottuvuuden, jonka alueelliset vaikutukset ulottuvat mahdollisena epävakauttavana tekijänä koko Aasian mantereelle ja maailmaan.
Ajateltaessa Intian ja Pakistanin mahdollista neljättä yhteenottoa, joka on vaarassa riistäytyä ydinaseselkkaukseksi, kansainvälisen yhteisön reaktion on oltava yksiselitteinen. Viime vuoden lopussa, Srinagarin ja New Delhin traagisten terrori-iskujen jälkeen, puheenjohtajavaltio otti jo yhteyttä molempiin pääkaupunkeihin kehottaakseen osapuolia välttämään sotilaallista yhteenottoa, aloittamaan uudestaan vuoropuhelun ja etsimään poliittisia tapoja ratkaista Kashmirin ongelma.
Presidentti Musharrafin 12. tammikuuta pitämän toiveita herättävän puheen jälkeen New Delhissä osattiin suhtautua tähän Pakistanin sovintoeleeseen sen historiallisen luonteen edellyttämällä tavalla ja sotilaallinen liikekannallepano suostuttiin keskeyttämään. Tästä huolimatta uudet tuhoisat iskut Kalushakissa ja Srinagarissa, rajakahakat ja jälleen kerran virinneet vastakkainasettelut puheissa sen jälkeen, kun Pakistan suoritti viimeisimmät ballistiset kokeensa Intian tammikuisten kokeiden seurauksena, ovat vieneet maat sodan partaalle.
Riittää, kun palauttaa mieleen Pakistanin presidentin 27. toukokuuta pitämän puheen lannistavan sävyn ja Intian kylmän taipumattomuuden korkeimpien poliittisten tahojen itsehillintään suostuttelevien vetoomusten edessä. Meidän on palautettava tässä yhteydessä mieleen ulkoministeri Powellin, komission jäsen Pattenin ja ulkoministeriön sihteeri Straw'n käynnit New Delhissä ja Islamabadissa, presidentti Chiracin ja presidentti Putinin vetoomukset sekä viimeisenä Yhdysvaltain puolustusministeri Rumsfeldin parhaillaan tekemä kierros.
Unioni on halunnut tähän mennessä säilyttää mahdollisimman puolueettoman kannan tässä konfliktissa ja pitää kiinni siitä, että molempien osapuolten on ponnisteltava kantojen lähentämiseksi. Tämä ajatus oli pohjana 21. toukokuuta annetulle puheenjohtajavaltion koskevalle julkilausumalle. Huolimatta Pakistanin kiistämättömistä ponnisteluista al-Qaidan terroristisolujen jäänteiden tuhoamiseksi, kansainvälisen yhteisön ei pidä sietää ydinasekilven toiminnan kytkemistä rajat ylittäviin poliittisiin vaatimuksiin. Tässä mielessä Pakistanin sitoutumisen järjestäytyneen terrorismin torjuntaan pitää olla kokonaisvaltaista ja ehdotonta, eikä se saa valikoida ponnistelujaan tai määräaikojaan.
Haluaisinkin muistuttaa, että viime maanantain yleisten asioiden neuvostossa ministerit olivat samaa mieltä uudesta viestistä, joka ei tällä kertaa ollut neuvoston julkilausuma vaan lehdistötiedote, jonka yleisten asioiden neuvoston puheenjohtaja Piqué välitti tiedotusvälineille. Siinä nimenomaan rohkaistaan osapuolia hetkellä, jolloin liennytyksen merkkejä on jo olemassa, esimerkiksi Intian ilmatila on jo avattu pakistanilaisille siviililennoille ja näyttää siltä, että ilmapiiri ei ole niin jännittynyt ja että miehitetyt linjat ovat vetäytyneet hälytysvalmiudesta.
Emme myöskään saa unohtaa Islamabadin huhti- ja toukokuisten iskujen eurooppalaisia uhreja. Muistakaamme diplomaattikaupunginosan protestanttikirkossa räjähtänyt pommi ja Karachin itsemurhaisku ranskalaisia neuvonantajia ja sotilasteknikkoja kuljettaneeseen linja-autoon. Ne todistavat järkyttävällä tavalla, että myöskään unionin viattomat kansalaiset eivät ole säästyneet alueella järjettömänä riehuvalta terrorilta.
Näissä oloissa puheenjohtajavaltio katsoo, että on jatkettava strategiaa, jossa seurataan diplomaattisin keinoin molempia osapuolia, vaikka nyt, jos mahdollista, kummaltakin osapuolelta vaaditaan entistäkin lujemmin uusia sovintoeleitä, joilla tyydytetään ennen kaikkea Intian esittämiä oikeutettuja vaatimuksia terrorisminvastaisen taistelun lujittamisesta. New Delhissä ja Islamabadissa on oltava tietoisia, että kansainvälistä ymmärrystä ei ole eikä tule, mikäli jompikumpi maista turvautuu sotilaalliseen voimankäyttöön. Toukokuun 17. päivän jälkeen Intian ja Pakistanin rajalla on saanut surmansa yli 60 henkeä; miljoona sotilasta on valvontalinjan molemmin puolin vartiossa odottamassa käskyä aloittaa konflikti, joka toteutuessaan merkitsee sen loppuhuipennuksesta riippumatta hävitystä ja kuolemaa kummankin maan kansalaisten keskuudessa.
Niinpä, kuten jo mainitsin, Euroopan unioni yrittää jatkuvasti saada molemmat osapuolet ymmärtämään, että vuoropuhelukanavat on pidettävä avoinna sotilaallisen välikohtauksen välttämiseksi, koska se heijastuisi järkyttävällä tavalla koko Aasian mantereeseen. Uskon, että ensi viikolla Sevillassa valtion- ja hallitusten päämiesten viesti on tämänkaltainen, että siinä toivotaan, että nyt aluillaan olevia liennytystoimia lisätään jatkuvasti, ja että ensi viikon lopulla eteemme avautuvat näkymät voivat olla jo rauhoittavampia kuin muutama päivä sitten.
Arvoisa puhemies, sallikaa minun päättää tämä julkilausuma ilmaisemalla toiveeni ja vakaumukseni, että Sevillan Eurooppa-neuvostossa saatetaan onnistuneesti Espanjan puheenjohtajakausi, jonka aikana kukaan meistä ei ole säästellyt millään lailla ponnistelujaan Eurooppaa koskevan yhteisen näkemyksen edistämiseksi ja tehdäkseen totta puheenjohtajakauden alussa esittämästämme motosta "enemmän Eurooppaa".
Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kiitän Ministro de Miguelia hänen esityksestään, josta olen täysin samaa mieltä. Kiitän häntä myös siitä lyhyestä huomautuksesta, jonka hän esitti ulkopolitiikasta, erityisesti äärimmäisen huolestuttavasta Intian ja Pakistanin välisestä tilanteesta, tapauksesta, johon meidän on kiinnitettävä erittäin suurta huomiota. Tämän ulkopolitiikkaa koskevan sivuhuomautuksen, josta, kuten jo sanoin, olen täysin samaa mieltä ministeri de Miguelin kanssa, päätteeksi tahtoisin kehottaa kiinnittämään huomiota myös uhkaaviin konflikteihin, kasvaviin jännitteisiin: viittaan esimerkiksi Madagaskarin vaalien jälkeiseen tilanteeseen, joka on käymässä yhä vaarallisemmaksi ja johon meidän on kiinnitettävä huomiota juuri sen vuoksi, että tilanteessa, jossa konflikti ei ole vielä puhjennut, meillä on enemmän mahdollisuuksia sovitteluun, enemmän toimintamahdollisuuksia.
Siirryn nyt käsittelemään tänään esillä olevia kysymyksiä ja aion käsitellä suppeasti vain niitä aiheita, jotka ovat esillä Sevillan Eurooppa-neuvostossa. Minun on sanottava, että neuvoston puheenjohtajan tasokas työ on tehnyt työstäni paljon helpompaa. Olen erittäin kiitollinen puheenjohtajavaltio Espanjalle, että olemme voineet työskennellä sekä tiiviisti että hyvin.
Toimielinten tulevaisuuden kannalta olemme nyt merkittävässä vaiheessa: valmistelukunta pohtii unionin uutta poliittista ja institutionaalista rakennetta ja laajentuminen lähestyy.
Sevillassa käsittelemme ehdokasvaltioiden edistymistä yhteisön säännöstön täytäntöönpanossa. Tämä kehitys - tämä minun on sanottava äärimmäisen lujasti - on keskeinen seikka, ja me jatkamme yhteistyötämme ehdokasvaltioiden kanssa tätä päämäärää varten laaditun erityisohjelman mukaan. Ennen lokakuussa Brysselissä järjestettävää Eurooppa-neuvoston kokousta esitämme lopullisen arviomme kustakin ehdokasvaltiosta. Etenemissuunnitelmaa on noudatettu ja kaikki on valmista lopullista päätöstä varten. Tämä antaa minulle aihetta perusteltuun optimismiin: toivon yhä, että vuonna 2004 unionissa olisi jopa kymmenen uutta jäsenvaltiota.
Aiheita, joista Sevillassa keskustellaan, on useita, mutta tänään tässä salissa, arvoisat parlamentin jäsenet, tahdon keskittyä vain kahteen aiheeseen: unionin hallintotapaan ja maahanmuuttoon.
Valmistelukunta työskentelee parhaillaan, keskustelu on vilkasta ja ajatuksia ja hankkeita on runsaasti. Juuri tätä voitiin odottaa perinteisten diplomaattisten neuvottelujen toimintatapaan verrattuna uudenlaiselta lähestymistavalta. Puheenjohtaja Giscard d'Estaing kertoo Sevillassa valmistelukunnan työn ensimmäisestä vaiheesta ja me aiomme kuunnella häntä erittäin tarkoin. Sevillassa - ja tämä on puheenvuoroni keskeinen seikka - ei kuitenkaan puhuta vain siitä, kuinka hallita unionia tulevaisuudessa, vaan keskustellaan ja myös päätetään siitä, kuinka unionia voidaan hallita paremmin nyt. Me emme nimittäin voi pysähtyä odottamaan perustamissopimusten uudistusta toimettomina. Meidän on käytettävä hyväksemme kaikki perustamissopimusten mahdollisuudet jo nyt, uudistaaksemme hallintotapaamme ja organisaatiomalliamme. Valmistelukunta valmistelee tulevaisuuden politiikkoja, mutta meidän on kohdattava myös tämänhetkiset ongelmat käyttäen niitä, vaikkakin rajallisia välineitä, jotka meillä nyt on.
Tämä seikka yhdistää Javier Solanan raportissa esitetyt ehdotukset neuvoston uudistamiseksi ja komission lainsäädännön parantamista koskevat ehdotukset. Jäsen Corbett on esittänyt vastaavia ehdotuksia parlamentin uudistamiseksi, ehdotuksia, joita käsittelette näinä päivinä. Ne koskevat eri tavoin kaikkia toimielimiä, ja sen vuoksi kaikkien toimielinten on toimittava sopusoinnussa voidakseen varmistaa tavoitteen saavuttamisen.
Alkakaamme lainsäädännön parantamisesta, josta on käytetty termiä "better regulation". Eurooppalaisesta hallintotavasta annetun valkoisen kirjan perusajatus oli juuri tämä: tämänhetkisten oikeudellisten puitteiden tarjoamien mahdollisuuksien käyttäminen päätöksenteko- ja lainsäädäntöprosessien parantamiseen. Valkoisen kirjan herättämä laaja keskustelu ja teidän osallistumisenne - erityisesti jäsen Kaufmannin mietintö - vahvistavat, että käyttöön otettu strategia on oikea. Järjestelmän on sen vuoksi muututtava kevyemmäksi, avoimemmaksi ja tehokkaammaksi. Meidän on osoitettava, että kykenemme vastaamaan perustamissopimusten neuvostolle, parlamentille ja komissiolle antaman vallan vastuullisemman ja paremmin suhteellisuusperiaatetta noudattavan käytön vaatimukseen. Meidän on lisäksi perustettava toimintamme uuteen tavoitteeseen, unionin kansalaisuuden käsitteestä on tehtävä käsitettävämpi, suhde unioniin on tehtävä avoimemmaksi, suoremmaksi ja konkreettisemmaksi.
Viime viikolla esittelin hankettamme Euroopan parlamentin poliittisten ryhmien puheenjohtajien kokouksessa, mutta mielestäni on tarpeen vielä korostaa eräitä keskeisiä seikkoja. Esitämme ensinnäkin eurooppalaisen lainsäädännön parantamista ja yksinkertaistamista siten, että pohditaan kaikkia lainsäädäntömenettelyn vaiheita, aloiteoikeuden käytöstä alkaen. Tässä politiikassa on kolme pilaria: ensinnäkin selkeiden kuulemista koskevien säännösten laatiminen, toiseksi päätösten vaikutusten arviointi ja kolmanneksi lainsäädännön tekniikan parantaminen. Lakien säätämisessä on tarpeen ottaa käyttöön Göteborgin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti kaikkien asianosaisten laajempi kuuleminen ja taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristövaikutusten huolellisempi tarkastelu, ja tämä on tehtävä luomatta tarpeettoman monimutkaisia menettelyjä.
Hyvä yhteisön lainsäädäntö edellyttää lisäksi, että se on perustamissopimusten alkuperäisen hengen mukainen ja erityisesti sitä, että viitataan puitedirektiiveihin, jotka ovat yksi tehokkaimmista välineistä suhteellisuus- ja läheisyysperiaatteiden noudattamiseksi.
Nyt on aika harkita uudelleen politiikkojemme toteuttamista, koska juuri politiikkojen toteuttaminen on taso, jolla on välittömin vaikutus kansalaisiin. Avoimuus ja demokraattinen vastuullisuus edellyttävät, että kukin toimielin keskittää toimintansa omiin keskeisiin tehtäviinsä. Näin voimme jo nyt selvästi uudistaa yhteisömenettelyä.
Haluan vielä kerran korostaa, ettei kaikki tämä koske ainoastaan komissiota. Tällainen lähestymistapa velvoittaa kaikkia toimielimiä, jos todella halutaan päästä hyödyllisiin tuloksiin: toimielinten on pakko työskennellä yhdessä. Lopuksi, toimielinten itsensä on keskitettävä toimintansa omiin perustavanlaatuisiin tehtäviinsä. Kunkin toimielimen on sen vuoksi kannettava selkeästi vastuuta, jotta vuoden loppuun mennessä voidaan päästä toimielinten väliseen sopimukseen.
Solanan raportin myötä myös neuvosto on ryhtynyt harkitsemaan uudistustaan ja esittänyt käytännöllisiä ehdotuksia mahdollisista perustamissopimusten mukaisista sisäisistä organisaation uudistuksista. Komissio tukee voimakkaasti neuvoston uudistuspyrkimyksiä. Olen erittäin tyytyväinen esimerkiksi siitä, että neuvosto aikoo sisäisessä organisoinnissaan erottaa toisistaan lainsäädännöllisiin tehtäviin sovellettavat menettelyt ja pelkästään hallinnollisten toimien osalta sovellettavat menettelyt. Lisäksi kannatan raportissa esitettyjä ajatuksia työn jatkuvuuden, neuvoston toiminnan sisäisen koordinoinnin välttämättömän vahvistamisen ja sen kokoonpanojen mahdollisen vähentämisen osalta.
Kaikki nämä ovat suunnitelmia, jotka yksinkertaistavat sekä neuvoston toimintaa että meidän työtämme. Nämä toimet auttavat meitä kohtaamaan ne ongelmat, joita tuleva laajentuminen toimielinten toiminnan osalta aiheuttaa. Oletan, että näin merkittävä tavoite edellyttää sitä, ettei komission, parlamentin ja neuvoston yhteensovitetusta toiminnasta luovuta. Tässä meidän on lähdettävä liikkeelle paremmasta lainsäädännöstä voidaksemme pyrkiä rauhallisesti, mutta päättäväisesti kohti kaikkien toimielinten parempaa organisaatiota. Komissio on valmis osallistumaan tähän yhteiseen työhön. Parempi organisaatio merkitsee nopeampaa ja koordinoidumpaa työskentelyä ja vähemmän turhaa muodollisuutta, ja se edellyttää hankituista - mutta vanhentuneista - asemista luopumista, jotta olisi mahdollista työskennellä aiempaa paremmin ja nopeammin yhä monimutkaisemmaksi muuttuneessa järjestelmässä.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, muista kysymyksistä, joita Eurooppa-neuvoston on käsiteltävä - kuten alussa mainitsin - maahanmuutto on ehdottomasti keskeisin. On hyvä korostaa, ettei kysymys ole unionin perusarvojen vastaisten ratkaisujen esittämisestä vaan sellaisen yhdentymismallin edistämisestä, jolla kyetään yhdistämään vapaus kansalaistemme oikeutettuihin vaatimuksiin turvallisuudesta.
Olen jo ilmaissut tukeni puheenjohtajavaltion päätökselle nostaa maahanmuutto Sevillan esityslistan keskeiseksi aiheeksi. Maahanmuutto liittyy kansalaisten enemmistön silmissä yhä enemmän heidän suojelemiseensa liittyviin kysymyksiin vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella, jonka rakentamiseen me yhdessä olemme sitoutuneet. Syyt ovat monitahoiset ja ne ovat jossain määrin kärjistyneet myös syyskuun 11. päivän tapahtumien seurauksena. Meidän on kohdattava nämä aiheet liioittelematta kuitenkaan niiden kauheutta.
Laillista maahanmuuttoa ja turvapaikkaoikeutta koskevat yhä meneillään olevat keskustelumme ovat vaarassa epäonnistua, ellemme suhtaudu vakavasti siihen huoleen, jota laiton maahanmuutto aiheuttaa kansalaisillemme. Tampereella sovimme useista tavoitteista, jotka ovat yhä päteviä. Meillä on jo käytössämme asianmukaisia ehdotuksia näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, esimerkiksi ne ehdotukset, jotka komissio on esittänyt laitonta maahanmuuttoa koskevassa tiedonannossaan, johon neuvosto on perustanut oman toimintasuunnitelmansa.
Muut ehdotukset koskevat ulkorajojen hallintaa ja kansalaisten takaisinottoa koskevia politiikkoja. Viime aikoina näkemämme poliittiset merkit ovat varsin selviä. Emme voi siirtää turvallisuutta taka-alalle emmekä uskotella, että paluu takaisin nationalistisiin asenteisiin voisi tarjota kelvollisen ratkaisun valtioiden rajatylittäviin ilmiöihin, jotka ylittävät yksittäisten valtioiden toimintakyvyn ja -alan ja joita sen vuoksi voidaan käsitellä ja hallita vain koko Euroopan tasolla. Kysymyksessä ei ole pelkästään laittomien muuttovirtojen katkaisemisen vaan se, että luodaan edellytykset myös laillisten maahanmuuttajien täydelliselle sopeuttamiselle yhteiskuntiimme ja säädellään tarvitsemiemme maahanmuuttajien muuttoa.
Jotkut esittävät jopa laajentumiskehityksen uhkana juuri maahanmuutto-ongelman vuoksi. Mutta minkä vuoksi - ihmettelen tätä, arvoisat parlamentin jäsenet - ehdokasvaltioiden kansalaiset jättäisivät kotimaansa, muuttaisivat ratkaisevasti elämäänsä juuri silloin, kun liittyminen tarjoaa heille mahdollisuuden uuteen vaurauteen? Eikö näin käynyt silloin, kun Espanja ja Portugali liittyivät? Eikö näin käynyt myös omassa kotimaassani silloin, kun Euroopan yhteisö perustettiin?
On siis toimittava viipymättä useilla eri suunnilla. Ennen kaikkea meidän on vahvistettava unionin ulkorajojen valvontaa, komission ja Italian hallituksen hiljattain esittämien ehdotusten pohjalta. Luotan siihen, että Eurooppa-neuvosto päättää kutsua koolle rajapoliisien vastuuhenkilöt, jotta voidaan todeta, millaiset toimet ja välineet ovat tarpeen välittömästi, jotta näiden aloitteiden toteuttaminen voidaan aloittaa. Ulkorajojen valvonta on liitettävä myös naapuruussuhdepolitiikkaamme, jolla pyritään solmimaan läheiset ja vastavuoroiseen luottamukseen perustuvat suhteet kaikkien unionia lähellä sijaitsevien valtioiden kanssa, erityisesti laajentumisen jälkeen, myös sen vuoksi, että voisimme ryhtyä yhteiseen laittoman siirtolaisuuden vastaiseen toimintaan. Euro-Välimeri-alueen osalta olemme jo aloittaneet Marokon kanssa hankkeita maahanmuuttoon liittyvän kokonaisvaltaisen lähentymistavan aikaansaamiseksi.
Lisäksi meidän on nopeutettava turvapaikkaa koskevien toimien hyväksymistä ja täytäntöönpanoa myös voidaksemme tehdä Euroopan kansalaisuudesta ja eräistä unionin perusoikeuskirjassa esitetyistä periaatteista selvempiä.
Arvoisat parlamentin jäsenet, kaikki tämäkään ei riitä, ellei siihen yhdistetä asianmukaista yhteistyö- ja kehityspolitiikkaa ja kaikkien käytettävissämme olevien välineiden, kuten muuttoliikkeiden syihin keskittyvän politiikan, kahdenvälisten sopimusten ja takaisinottosopimusten järjestelmällistä hyödyntämistä. Näiden seikkojen osalta aiomme pian esittää käytännöllisiä ehdotuksia.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, pyydän neuvostoa tekemään Sevillassa nopeasti asianmukaiset näitä seikkoja koskevat päätökset osoittaen samaa järkevyyttä ja vastuullisuutta kuin mitä osoitimme Brysselissä ja Gandissa viime vuoden syksyllä. Nämä kaksi aihetta, joita olen tässä puheenvuorossani käsitellyt, ovat meille tällä hetkellä ratkaisevan tärkeitä. Toimielinten demokraattisempi, avoimempi ja vastuullisempi toiminta vastaa kansalaisten vaatimusta tehokkaammasta Euroopasta, joka on lähempänä heidän jokapäiväistä elämäänsä. Maahanmuuttoon liittyvät kysymykset koskevat yhdessäolomme perimmäistä syytä, vauraan, oikeudenmukaisen ja turvallisen Euroopan rakentamista.
Puhemies. -
Kiitän komission puheenjohtajaa. Erityisesti haluan korostaa, miten kiitollinen parlamentti on siitä, että puheenjohtaja on sitoutunut toimielinten välillä tarvittavaan oikeaan vuoropuheluun ja toimielinten tarpeeseen tunnustaa tehtävämme ja yhteinen vastuumme.
Haluan sanoa parlamentin puolesta neuvostolle, että odotamme Sevillasta paikkaa merkittävälle toimielinten väliselle vuoropuhelulle yhteisen sopimuksen laatimiseksi entistä paremmasta sääntelystä ja lainsäädännöstä - tavoite on meille kaikille yhteinen - ja kukin toimielin on osaltaan tärkeä uudistuksen onnistumiselle.

Poettering (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puheenjohtajavaltio Espanja on tähän saakka tehnyt hyvää työtä, mutta Sevillan huippukokous ratkaisee lopullisesti, miten lopulta voimme todella arvioida Espanjan puheenjohtajakautta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan erityisesti korostaa sitä, mitä parlamentin puhemies juuri sanoi, samoin kuin komission puheenjohtaja, nimittäin sitä, että ryhmämme odottaa, että Sevillassa asetetaan kolmen toimielimemme korkean tason poliittinen työryhmä neuvottelemaan ja aikaansaamaan tuloksia siitä, miten voimme parantaa lainsäädäntöämme, ja että me, kuten komission puheenjohtaja sanoi, pääsemme toimielinten väliseen sopimukseen kuluvan vuoden 2002 loppuun mennessä.
Pääministeri ja neuvoston puheenjohtaja José María Aznar on maininnut tämän mahdollisuuden täällä parlamentissa, ja pyydän teitä todella sydämestäni ja erittäin painokkaasti huolehtimaan siitä, että saamme Sevillassa päätöksen tällaisen poliittisen työryhmän asettamisesta. Jos näin tapahtuu, tulee arviomme puheenjohtajavaltio Espanjasta olemaan vielä erittäin paljon myönteisempi kuin se tähän asti on ollut.
Mitä neuvoston uudistukseen tulee - ja ymmärrän teitä hyvin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja - olette ollut hyvin pidättyväinen, olettaakseni sen takia, ettei teillä vielä tänään ole valtuuksia puhua asiasta. Saan varmaan otaksua, että puheenjohtajavaltio Espanja tekee kaiken voitavansa, jotta saamme erotettua neuvoston roolin lakiasäätävänä elimenä neuvoston roolista toimeenpanevana elimenä, ja että saamme myös avoimuutta sinne, missä neuvosto toimii lainsäädäntöelimenä. Tätä odotamme Sevillan huippukokoukselta. Puhuitte siitä, että valmistelukunnan puheenjohtaja Valéry Giscard d'Estaing aikoo esittää kertomuksen. Olisin erittäin tyytyväinen, jos kaikki Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitukset seuraisivat tätä esimerkkiä eli jos niiden edustajat valmistelukunnassa kertoisivat edistyksestä myös omissa kabineteissaan, Euroopan unionin jäsenvaltioiden kulloisissakin hallituksissa, jotta ylläpidettäisiin tiivistä yhteyttä jäsenvaltioihin, niin kuin mekin parlamentaarisella tasolla teemme. Meidän ryhmämme osalta en halua jättää epäselväksi sitä, että keskustelut tänään neuvostossa ja myös Sevillan huippukokouksessa täytyy hoitaa siltä pohjalta, että vahvistamme yhteisöllistä Eurooppaa, sillä me tarvitsemme vahvoja yhteisön toimielimiä emmekä saa palata pelkkään hallitusten väliseen yhteistyöhön. Sanon tämän nimenomaan parin viime päivän Yhdysvaltain-vierailuni taustaa vasten. Jos emme toimi Euroopan unionina - ja meitä ei USA:ssa juurikaan mielletä Euroopan unioniksi - jos emme tee Euroopan unionista vahvaa, menetämme maailmalla yhä enemmän painoarvoa. Siksi tavoitteemme on oltava yhteisöllisen Euroopan vahvistaminen.

Me arvostamme sitä, että puheenjohtajavaltio Espanja toimii määrätietoisesti terrorismin vastaisessa taistelussa. Me eurooppalaiset koemme asiat toisin kuin yhdysvaltalaiset. Yhdysvallat kokee olevansa sodassa, koska se joutui ensimmäistä kertaa hyökkäyksen kohteeksi omalla alueellaan. Meidän on ymmärrettävä se, ja meidän on Euroopassa tehtävä kaikkemme auttaaksemme tuhoamaan terrorismin verkostot. Mutta meidän on myös sanottava, että terrorismi ja terrorismin vastainen taistelu eivät saa olla syy ihmisoikeuksien loukkaamiseen Afrikassa tai T?et?eniassa tai missään muualla! Lisäksi meidän on tehtävä selvä ero yhtäältä terroristien ja toisaalta arabi- ja islamilaisen maailman välillä.
Tämän vuoksi on niin tärkeää, että Euroopan unioni jatkossakin ponnistelee rauhan aikaansaamiseksi Lähi-itään. On tärkeää sanoa israelilaisille: teillä on oikeus elää turvallisten rajojen sisällä, ja jos joku hyökkää näitä turvallisia rajoja vastaan, hänen on varauduttava päättäväiseen vastarintaan. Mutta meidän on myös sanottava palestiinalaisille, että heillä on ihmisarvo ja oikeus elää omaan Palestiinan valtioon perustuvien turvallisten rajojen sisällä.
Me panemme tyytyväisinä merkille ponnistelunne terrorismin vastaisessa taistelussa samoin kuin ponnistelunne Euroopan unionin ulkorajojen suojelemiseksi yhteisten eurooppalaisten rajavartiojoukkojen avulla ja toivomme, että Sevillassa saadaan aikaan tuloksia. Tunnustamme Espanjan pyrkimysten tutkimuksen kuudennen puiteohjelman osalta olleen suuri menestys, ja toivomme, että saamme Sevillassa - ja tästähän keskustellaan tänään iltapäivällä vielä tarkemmin - vahvistettua Euroopan unionin laajentumisen aikataulun. Voin vain korostaa, mitä komission puheenjohtaja Prodi sanoi: me Euroopan parlamenttina, Eurooppa-neuvostona, Euroopan komissiona, Euroopan yhteisön toimieliminä rohkaisemme Keski-Euroopan valtioita viemään neuvottelut päätökseen yhteisön säännöstön pohjalta, jotta pääsemme tulokseen suunnitellussa aikataulussa ja ne Keski-Euroopan kansat, jotka allekirjoittavat liittymissopimukset, samoin kuin Malta ja toivottavasti myös Kypros, voivat osallistua seuraaviin Euroopan parlamentin vaaleihin. Me parlamenttina, me Euroopan kansanpuolueen ja Euroopan demokraattien ryhmänä tunnemme ainakin olevamme niiden kansojen kannattajia, jotka haluavat liittyä Euroopan unioniin, ja pyydän teiltä sydämestäni, että vaikutamme yhdessä siihen, että pysymme tässä aikataulussa.
(Suosionosoituksia)

Díez González (PSE).
Arvoisa puhemies, niin kuin sekä puheenjohtajavaltion että äsken puhuneiden ryhmien äänenkannattajien puheenvuoroista kävi ilmi, Sevillan Eurooppa-neuvosto on viimeinen puheenjohtajavaltio Espanjan järjestämä huippukokous, ja vaikka vielä ei ole loppuarvion aika, on kuitenkin aika tutkia, missä jamassa kotitehtävät ovat ja voimmeko vielä päästä luokalta tai saada hyvän arvosanan, mikäli se on mahdollista.
Voidaan sanoa, että näitä viittä kuukautta on luonnehtinut liian suuri meteli suurimmassa osassa puolivuotiskauden ensisijaiseksi nimetyistä painopistealueista. Liian suuri meteli laajentumisesta, maahanmuutosta, Välimeri-politiikasta, kalastuspolitiikasta ja maatalouspolitiikan uudistamisesta, ulkopolitiikasta, transatlanttista suhteista jne. Arvoisa puhemies, ei voida kieltää, että jos puhe riittäisi, olemme puhuneet kyllä kaikesta: kestävästä kehityksestä, Lissabonin hengestä, vallan siirtämisestä toimielinten tasolle unionissa, syrjäseuduista?mutta jos tutkimme missä tahansa mainitsemallani osa-alueella otettuja edistysaskelia, voimme tehdä sen päätelmän, että sanojen ja tekojen välillä vallitsee suuria eroja. Arvoisa puhemies, paljon melua tyhjästä, niin kuin on tapana sanoa.
Tiedän kyllä, että puheenjohtajavaltiolla on alibi joissakin asioissa, ehkä monissakin, mutta on totta, että työohjelmamme on lopussa paljon mutkikkaampi kuin alussa ja lisäksi paljon sekavampi.
Esimerkiksi maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa olemme toistaneet yli kuukauden ajan, kyllästymiseen asti, Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmiä, sitoumuksia, joita neuvosto ei ole kyennyt panemaan täytäntöön riittämättömän poliittisen tahdon takia. Mitään uutta ei ole sanottu. Kaikki on jo sanottu ja sovittu, mutta rummunpärinä on yltynyt sellaiseksi paukkeeksi, että vaikuttaa, että olemme keksineet jotakin uutta Sevillan huippukokousta varten.
Työllisyyspolitiikasta voi sanoa oikeudenmukaisesti ainoastaan, että Barcelonassa poikettiin Lissabonin hengestä. Ei ole otettu huomioon, että Lissabonissa tavoitteena ei ollut ainoastaan vauraamman ja kilpailukykyisemmän talousalueen luominen; sen lisäksi tavoitteena oli myös täystyöllisyys ja parempi sosiaalinen yhteenkuuluvuus, ja tässä asiassa on otettu takapakkia.
Mitä sanoa puheenjohtajavaltio Ruotsin suuresta haasteesta, kestävästä kehityksestä? Se on malliesimerkkinä siitä, mitä ei ole tehty. Tosin Barcelonan huippukokouksen päätöslauselmassa kestävä kehitys mainittiin 103 kertaa. Vai paneeko joku paremmaksi?
Valencian huippukokous onnistui, koska se pidettiin. Tiedän toki, ettei Lähi-idän ilmapiiri ollut parhain mahdollinen, mutta emme pystyneet edistämään edes yhtä puheenjohtajavaltion harvoista konkreettisista ensisijaisista painopistealueista, EuroVälimeri-kehityspankkia.
Transatlanttisista suhteista on jo sanottu puhuja oli jäsen Poettering että koskaan aikaisemmin meillä ei ole ollut Yhdysvaltojen kanssa niin monia sopimattomia riitoja, joista esimerkeiksi kelvannevat kaupankäynnin ja teollisuuden alat, Kioton pöytäkirjan ratifioimatta jättäminen, Lähi-idän kysymystä koskevat mielipide-erot sekä Yhdysvaltojen kansainväliseen rikostuomioistuimeen ottama sotaisa kanta, joka on saanut sen uhkailemaan meitä puuttumisella asioiden kulkuun, jos Hollannissa tuomitaan joku yhdysvaltalainen sotilashenkilö. Eipä vaikuta siltä, että se kunnioittaisi meitä eniten maailmassa.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni toimielinuudistuksia koskevalla huomiolla: maailmasta on tullut hyvin monimutkainen, maailmanlaajuistuminen edellyttää yhä vahvennetumpia maailmanlaajuisia toimielimiä ja kansalaisia yhä lähempänä olevia toimintalinjoja, mutta puheenjohtajavaltio Espanjaa on luonnehtinut olen todella pahoillani joutuessani sanomaan tämän se, että näihin haasteisiin on annettu ristiriitaisia ja harhaanjohtavia vastauksia: lisää jälleenkansallistamista, vähemmän eurooppalaista hallintoa. Siten ei voida ratkaista yhtään Euroopan ongelmista. Yhteisten toimielintemme toimivallan leikkaus on puolustusreaktio, joka voi johtaa meidät ainoastaan epäonnistumiseen. Arvoisa puhemies, se on kaikkein jäykkäniskaisinta nationalismia, ja "enemmän Eurooppaa" tarkoittaa vähemmän vanhaa tai uutta nationalismia.
Kiteyttääkseni ja päättääkseni puheenvuoron voisin sanoa, että olemme tänään verrattain tyytymättömiä, mutta mikään ei olisi meistä mieluisampaa kuin olla toista mieltä, ja näinä jäljellä olevina päivinä, loppukirin aikana, voitte tarjota meille yllätyksen, sytyttää lisää valoja ja saada varjoja vähenemään.
Kuten sanoin neuvoston puheenjohtaja Aznarille 16. tammikuuta tässä samassa salissa, mikään ei olisi minusta mieluisampaa kuin voida onnitella teitä lopussa.

Maaten (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, aivan ensiksi minun on pakko kertoa teille sananparsi. Pessimistit ovat yleensä oikeassa, mutta edistyksestä saadaan kiittää optimisteja. Mielestäni meidän pitää nähdä tuleva Sevillan Eurooppa-neuvoston kokous tässä valossa. Sevillan esityslistalla on monta ratkaisevan tärkeää asiaa. Ne ovat asioita, joiden kohdalla täytyy todella tapahtua voimakasta ja selvää edistymistä, kuten maahanmuuttokysymys, laajentuminen ja neuvoston uudistaminen. Laajentumista käsitellään laajasti jo tänä iltapäivänä, joten tarkastelen sitä nyt vain ohimennen.
Viimeisen puolen vuoden aikana monet hallitusten päämiehet, kuten pääministeri Aznar ja pääministeri Blair, ovat tehneet maahanmuuttoon liittyviä ehdotuksia. On silmiinpistävää, että he tekevät niitä vasta nyt. Missä he ovat olleet Tampereen sopimusten jälkeiset kolme vuotta? Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen mahtipontisen nimeämisen jälkeen neuvosto ei ole juuri todella edistynyt tässä asiassa. Jos neuvosto tosiaan niin kovasti haluaa kantaa kaiken vastuun itse - meitä parlamentin jäseniähän vain kohteliaasti kuunnellaan - niin sen pitää myös olla tietoinen tästä roolistaan ja vastuustaan. Minun pitää kuitenkin nyt antaa kiusallinen esimerkki neuvoston hitaudesta eli se toimenpidepaketti, jonka Euroopan parlamentti hyväksyi joulun tienoilla kollega Graham Watsonin ehdotuksesta ja jonka tavoitteena on tehokas eurooppalainen reaktio terrorismin uhkaan. Oikeus- ja sisäasiain ministerit eivät vieläkään ole tehneet siitä varsinaista päätöstä.
Maahanmuuttoa koskevat ehdotukset, sellaisina kuin ne on esitetty tiedotusvälineissä, muistuttavat suuresti julkista syöttöpeliä Ison-Britannian ja Espanjan välillä. Kuka todella odottaa ongelmien ratkeavan sillä, että hänen majesteettinsa alus Ark Royal alkaa purjehtia Välimerellä? Eiväthän maahanmuuttajat mitään arkkia odota. Ei, arvoisa puhemies, yhteiseen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaan päästäksemme meidän pitää pikemminkin etsiä realistisia, tehokkaita ja samalla voimakkaita toimenpiteitä. Viittaan Belgian pääministeri Verhofstadtin ajatuksiin tästä asiasta. Joitakin hänen ajatuksiaan otettiin puheeksi jo Lakenissa, mutta silloin niihin ei ilmeisesti ikävä kyllä vielä tunnettu tarvetta.
Eurooppaan pitää luoda aito yhteinen turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka. Ratkaisevan tärkeää siinä on ensinnäkin, että maahanmuuttopolitiikka yhdistetään kotouttamispolitiikkaan ja syrjinnän kieltävään politiikkaan. Ne eivät ole erillisiä asioita. Sellaisen politiikan luomisessa pitää kiinnittää runsaasti huomiota perusoikeuksiin ja -vapauksiin. Siinä tarvitaan siis ehdottomasti myös parlamentaarista valvontaa eli toista lainsäädäntövallan käyttäjää. On selvää, että siitä ei saa puuttua myöskään komission aloiteoikeus ja neuvoston enemmistöpäätös. Politiikassa itsessään painopisteeksi tulee asettaa ihmisten salakuljetuksen ja laittoman maahanmuuton torjunta. Komission puheenjohtaja puhui jo siitä juuri äsken. Laitonta maahanmuuttoa varten on jo olemassa suunnitelmia. Nyt tarvitaan niiden toteuttamista eikä mitään uusia mukavia ideoita. Suunnitelmien toteuttaminen voi onnistua vain, jos ulkorajoja valvotaan tarkasti ja jos valvonnassa voi auttaa yksi yhteinen eurooppalainen rajapoliisi. Tässä valossa minun pitää muuten todeta, että olen hyvin huolissani tulevien itärajojen valvonnasta. Minun mielestäni siinä ei saa tehdä kompromisseja.
Arvoisa puhemies, olette varmasti pannut merkille, että en näe neuvoston toimintaa aina yhtä myönteisessä valossa. Sen takia minua ilahduttaakin huomata, että Sevillassa on tarkoitus käsitellä monia neuvoston uudistamiseen tähtääviä ehdotuksia. Liberaaliryhmälle on tässä asiassa tavattoman tärkeää, että keskeiselle sijalle asetetaan neuvoston demokraattisuus, avoimuus ja valvottavuus. Sen takia kannatan yhteisön menetelmää kautta linjan ja avoimuutta niihin neuvoston kokouksiin, joissa se esiintyy toisena lainsäädäntövallan käyttäjänä. Avoimuus pitäisi muuten aloittaa laajentumisesta, niin että kenen tahansa olisi helppo nähdä, mikä neuvoston yhteinen kanta siitä on. Tällä hetkellä saamme siinä määrin puutteellista ja joidenkin mielestä jopa väritettyä tietoa neuvostolta ja sivumennen sanoen myös komissiolta, että tekisi lähes mieli harkita riippumattomien asiantuntijoiden palkkaamista selvittämään sitä, miten asiat todella ovat ehdokasvaltioissa ja miten neuvottelut todella edistyvät. Teidän pitää todella informoida paremmin meitä ja meidän välityksellämme myös Euroopan kansalaisia, niin että voimme säilyttää luottamuksen komission ja neuvoston rooliin.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan sanoa, että en niin kauheasti pidä pessimisteistä, mutta sananparsi ei ole syntynyt aiheetta. Pessimistit ovat kyllä joskus oikeassa. Voisimme sanoa, että Sevillassa ei saada mitään aikaan, mutta emme tee niin. Haluan sanoa neuvoston espanjalaiselle puheenjohtajalle tämän: pitäkää esillä aurinkoinen ja optimistinen puolenne. Tehkää se, missä olette hyvä. Tarttukaa härkää sarvista, niin näette meidän olevan puolellanne. Huolehtikaa siitä, että tapahtuu todellista edistystä, sillä sitä kansalaiset vaativat, ja se on välttämätöntä.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi ottaa esille muutaman kohdan yhteisestä päätöslauselmasta, jota ryhmäni ei tue. Näitä kohtia ei ole käsitelty tämän aamun puheenvuoroissa: esimerkkinä kansainvälisen rikostuomioistuimen hyväksyminen sekä Yhdysvaltain valitettava pyrkimys suojella omia kansalaisiaan siltä. Kuten olemme kuulleet tänään, oikeudenmukaisuuden tulisi koskea kaikkia yhtäläisesti eikä perustua kansallisuuteen.
Euroopan parlamentti on lisäksi päätöslauselmassa sitä mieltä, että unionin olisi otettava vahva johtoasema Johannesburgin huippukokouksessa, kuten se teki Kioton pöytäkirjan yhteydessä. Siinä onnistuakseen unionin on kuitenkin sitouduttava lujasti kestävään kehitykseen kaikessa toiminnassaan, ja siihen tarvitaan myös sosiaali- ja ympäristöseikkojen huomioon ottamista unionin talous- ja kauppapolitiikassa. On muistettava, että ilman tervettä ympäristöä taloudelta puuttuu terve perusta. Uskommekin, että komission puheenjohtaja Prodin lupauksen mukaisesti tämä otetaan huomioon entistä parempina hallinnon järjestelyinä, ja odotamme puheenjohtajan tänään mainitsemaa politiikan testaamista ja vaikutusta sosiaali- ja ympäristöulottuvuuksiin.
Parlamentin uskottavuuden säilyttämiseksi kestävän kehityksen huippukokouksessa meidän on myös osoitettava, että ymmärrämme kehityksen tärkeyden ja yhteydet maahanmuuttopolitiikan tiettyihin aloihin. Olin tyytyväinen, että Espanjan ministeri mainitsi suuren köyhyyden. Tämä eroaa selvästi siitä, mitä olemme saaneet kuulla Espanjan pääministeriltä viime viikkoina.
Euroopan unioni haluaa työvoimastaan liikkuvaa ja joustavaa. Tämä on yksi työllisyyspolitiikan painopistealuista, joten miksi pyrimme tekemään ammattikoulutettujen työntekijöiden laillisesta maahanmuutosta käytännössä mahdotonta? Viime viikkoina ja tänään kuulemamme puheet vaikuttavat yksinkertaisesti Eurooppa-linnoituksen muurien siirtämiseltä ja entistä lujempien rakennusaineiden etsimiseltä, mukaan luettuna taloudellisen vaikutusvallan - esimerkiksi kehitystukien - käyttäminen saadaksemme toiset maat vartioimaan rajojaan entistä tehokkaammin muuttovirran pysäyttämiseksi. Itä- ja Keski-Euroopan valtiot hakevat unionin jäseneksi välttyäkseen tällaiselta kohtelulta.
Olemme myös huolestuneita joistakin neuvoston sisäiseen toimintaan ehdotetuista uudistuksista - esimerkiksi kehitysyhteistyöneuvoston sulauttamisesta laajempaan ryhmään. Olemme kuitenkin tyytyväisiä tänään saamiimme vakuutuksiin, etteivät uudistukset vaikuta hallitustenvälisen konferenssiin ja yleissopimukseen, sillä on tärkeää, ettei neuvostosta tule sekä lainsäätäjä että lakien täytäntöönpanija, mikä järkyttäisi nykyistä toimielinten välistä tasapainoa.
Olemme tyytyväisiä, että päätöslauselmassa sitoudutaan entistä suurempaan avoimuuteen ja luotamme, että se koskee neuvoston lisäksi kansalaisiakin.

Jové Peres (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, vaikka arvostan neuvoston puheenjohtaja de Miguelin ominaisuuksia, olen pahoillani, että hän puhuu tänään Aznarin sijasta. Olen siitä pahoillani, koska juuri hän on epäilemättä ollut vaihtelevan geometrian Euroopan unionin ensimmäisen puheenjohtajakauden alullepanija. Olen käynyt läpi puheenjohtajakauden alun muistinpanoni ja puheenvuorot, ja olen yllättynyt, miten vähän hänen ensisijaisia painopistealueita koskevalla esityksellään ja Euroopan unionin toiminnalla tällä puolivuotiskaudella on tekemistä toistensa kanssa.
En tiedä, onko kyse hienosta strategiasta, jolla yritetään päästä pinnanalaiseen tavoitteeseen laatia yhteinen kanta laillisesta ja laittomasta maahanmuutosta vai peitelläänkö tällä tavoitteella muita aukkoja ja mennään mukaan Eurooppaa pyyhkivään ulkomaalaisvastaisuuden aaltoon. Olisi toivottavaa, että Sevillan päätelmissä ei keskityttäisi yksinomaan poliisi- ja kurinpitonäkökohtiin, vaan että maahanmuuton myönteiset vaikutukset pantaisiin myös hyvin merkille. Toivon, että Sevillassa edistetään perusoikeuksia ja -vapauksia kunnioittavia maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkoja ja varmistetaan maahanmuuttajien yhtäläinen kohtelu. Toisena ongelmana on, että ottamalla maahanmuutto painopistealueeksi on pyyhkäisty syrjään muita merkittäviä kysymyksiä kuten laajentuminen.
Tammikuussa pääministeri Aznar sovelsi mottoa "enemmän Eurooppaa" laajentumiseen. Nyt ei voida kätkeä jonkinasteista pettymystä, ainakaan tähänastisissa tuloksissa. Suurin osa maista on hylännyt komission kitsaana pidetyn ehdotuksen.
Toisaalta neljän valtion saarto maanantaisessa yleisten asioiden neuvostossa on todisteena ongelman suuruudesta. Suuri joukko jäsenvaltioita haluaa suuremmat markkinat muttei enempää Eurooppaa. Syyt liittyvät talousarvioon ja tavoitteena on purkaa harvat yhteisön politiikat. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja de Miguel, tahdomme toki "enemmän Eurooppaa", suuremman Euroopan, mutta emme halua, että se jää ilman sisältöä.
Samalla tavoin tammikuussa pääministeri Aznar ilmaisi kirjaimellisesti aikomuksensa luoda taloudellisesti vauraampi alue, jolla pelastetaan eurooppalainen sosiaalimalli, mutta Barcelonan Eurooppa-neuvosto ja ne politiikat, joita pääministeri Aznarin hallitus haluaa harjoittaa Espanjassa, osoittavat täysin päinvastaiseen suuntaan. Nyt Barcelonan Eurooppa-neuvostoa edeltäneet pelkomme ovat valitettavasti vain vahvistuneet.
Puheenjohtajavaltio on levittänyt Euroopasta sellaista näkemystä, jonka mukaan Euroopan rakentamisessa ei haluta elvyttää julkisia palveluja, jonka mukaan yksityistämis- ja sääntelynpurkamisprosessit sekoitetaan voitonhimoisesti vapauttamistoimien kanssa, jonka mukaan panostetaan sellaisiin työvoimapolitiikkoihin, joiden myötä käytännössä päätetään BKT:n taantumisesta, heikennetään työllisyyttä ja edistetään syrjäytymis- ja alityöllisyysloukkujen syntymistä ja pyhitetään nolla-alijäämän tavoite sosiaalisten alijäämien jäädessä pysyviksi.
Barcelonasta Sevillaan asti hallituksenne on kehrännyt kokoon yleislakkoa. Muu ei ole mahdollista, koska työvoimauudistuksenne, jossa leikataan työttömyyssuojaa ja tehdään irtisanomisesta helpompaa, on jälleen yksi osoitus siitä, mitä puheenjohtajavaltio Espanja ymmärtää työmarkkinoiden joustavoittamisella. Kyse on mallista, jossa ei suinkaan edistetä yhteistyötä ja yhteiskunnallista osallistumista yhteisen hyvän nimissä, vaan rajoitetaan entisestään suojattomimpia aloja, syyllistetään mallin itsensä aiheuttamat uhrit ja laajennetaan sosiaalisen syrjäytymisen mahdollisuuksia.
Työllisyystilanteesta aiheutuvan taloudellisen epävarmuuden takia tarvitaan jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen yhteensovittamista ja koordinointia talouden uudelleenaktivoimiseksi, talousarvion reunaehtojen joustavoittamiseksi sekä yhteenkuuluvuuden ja eurooppalaisen sosiaalimallin voimistamiseksi.
Euroopan unioni voi olla maailmanlaajuisen talouskasvun keskeisenä viitekehyksenä, mutta jotta siitä ja uudelleenaktivoimisesta tulisi tosiasia, talouspolitiikassa on vaihdettava suuntaa. Euron, sisämarkkinoiden, yhteisten politiikkojen ja laajemman yhteisön talousarvion avulla on pyrittävä luomaan eurooppalainen taloushallinto, joka on tehokas ja jonka avulla kyetään voimistamaan talouskasvua ja kestävää kehitystä, parantamaan tulonjakoa ja saavuttamaan täystyöllisyys.
Ei voida laulaa ylistyslauluja "enemmästä Euroopasta", jos samalla huononnetaan sosiaalipolitiikkoja tai jopa eurooppalaisia politiikkoja. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja de Miguel, tarvitaan enemmän Eurooppaa, mutta myös ja ennen kaikkea parempi Eurooppa.

Collins (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää vilpittömästi puheenjohtajavaltio Espanjaa lukuisten vastuualueidensa ja velvollisuuksiensa ammattitaitoisesta ja onnistuneesta hoitamisesta. Olen tyytyväisenä pannut merkille, että Espanjan puheenjohtajakauden aikana olemme välttyneet kiusallisilta välikohtauksilta, joita on sattunut edellisillä puheenjohtajakausilla.
Espanjan puheenjohtajakaudella unionin laajentumisneuvotteluja on jatkettu tiiviisti. Euroopan unioni käsittelee parhaillaan vaikeita aloja, kuten maatalouspolitiikkaa, aluepolitiikkaa ja talousarviota. Me kaikki tunnemme unionin laajentumisen moraaliset perusteet. Demokraattisten kansalaisyhteiskuntien kehittäminen, oikeusvaltion kunnioittaminen ja ihmisoikeuksien vaaliminen ovat unionin keskeisiä tavoitteita. Euroopan unioni on poliittinen malli, joka on auttanut tuomaan rauhaa mantereellemme. Unionin laajentuminen jatkaa tätä kehitystä, se ei vähennä sitä. Meidän kaikkien on kuitenkin pohdittava tärkeimpiä käytettyjä menettelyjä unionin laajentumisen virtaviivaistamiseksi.
Joulukuussa 2000 Euroopan unionin johtajat sopivat Nizzassa perustamissopimukseen tehtävistä uudistuksista, joiden avulla heidän mielestään laajentuminen toteutuisi parhaiten. Jo 13 Euroopan unionin 15 jäsenvaltiosta on ratifioinut Nizzan sopimuksen. Jolleivät kaikki 15 jäsenvaltiota ratifioi Nizzan sopimusta, laajentuminen epäilemättä viivästyy. Jos yksi jäsenvaltio ei hyväksy Nizzan sopimusta, siitä ei tule voimassa olevaa lakia, koska perustussopimukseen ehdotetuilla muutoksilla ei ole kaikkien jäsenvaltioiden yksimielistä kannatusta. Laajentumisen viivästymisellä olisi erittäin kielteinen vaikutus unionin kehitykseen. Ennen ETY:n perustamista vuonna 1957 Eurooppaa vaivasivat vihamielisyys ja hajanaisuus. Euroopan unioni on varmistanut, että aseellisista ratkaisuista on luovuttu ja tilalle on alettu kehittää uusia politiikkoja.
Euroopan unionin tarkoitus ei ole vain edistää yhteistä taloutta. Euroopan unionin ansiosta Euroopan aikaisemmat erimielisyydet on pantu syrjään rauhan ja menestyksen tuomiseksi kaikille Euroopan kansoille. Tämä ei tarkoita, etteikö Irlannin kansalla olisi selkeitä huolenaiheita, jotka on ratkaistava ennen uutta kansanäänestystä Nizzan sopimuksesta. Enemmistö haluaa vahvistuksen sille, että kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot vaalivat ja kunnioittavat Irlannin perinteistä sotilaallista liittoutumattomuutta.
On hyvin tärkeää, että Euroopan johtajat sopivat julkilausumasta, josta käy kiistatta ilmi Irlannin sotilaallisen liittoutumattomuuden kunnioittaminen nyt ja tulevaisuudessa. Irlantilaisjoukot ovat aina olleet mukana YK:n rauhanturvatehtävissä ja humanitaarisissa tehtävissä. Nizzan sopimus ei muuta tätä. Irlannin osallistuminen nopean reaktion joukkoihin ei muuta tilannetta, mutta on kuitenkin erittäin tärkeää ja poliittisesti tarpeellista, että Sevillassa annetaan julkilausuma, jossa EU:n jäsenvaltioiden hallitukset ilmaisevat tukensa monille irlantilaisille tärkeälle ulkopolitiikan erityiskysymykselle.
Lopuksi Irlantilaiset kuuluvat luonnollisesti Euroopan unioniin niin maantieteellisesti kuin poliittisestikin. Yksin jääminen ei hyödytä ketään kansainvälisen yhteistyön lisääntyessä. Euroopan unionin on varmistettava, että yksittäisten kansalaisten oikeuksia suojellaan aina.

Bonde (EDD).
Arvoisa puhemies, voin tukea ulko- ja turvallisuuspolitiikan erottamista muusta EU:n yhteistyöstä ja neuvoston kokoonpanon rajoittamista, mutta torjun kaikki yritykset, joissa suurille valtioille pyritään antamaan entistä suurempi osuus puheenjohtajapaikoista ja viroista. Kaikkien valtioiden on oltava tasa-arvoisia EU:ssa, niin ennen Sevillan huippukokousta kuin sen aikana ja sen jälkeenkin.
Ehdotettu avoimuutta koskeva uudistus ei muuta todellisuudessa ministerineuvoston työtä avoimemmaksi yleisön ja tai ainakaan Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien kansan valitsemien edustajien kannalta. Haluaisimme keskustella avoimesti komission kanssa jo silloin, kun se esittää asian ensimmäistä kertaa, ja kaikkien ehdotusten on kuuluttava avoimuuden piiriin. Kuitenkin äänestyksistä halutaan vihdoinkin tehdä avoimia, mutta koska käytännössä äänestämme vain muutamista ehdotuksista, tämän toimen merkitys on lähinnä teoreettinen. Emme saa sen enempää tietoja kuin nykyäänkään, jolloin neuvosto julkistaa noin 50 äänestystulosta vuodessa. Ongelmana on, että 70 prosenttia päätöksistä käsitellään valmiiksi neuvoston työryhmissä, 15 prosenttia pysyvien edustajien komitean lähettiläiden toimesta, ja vain 15 prosenttia ehdotuksista esitetään neuvostolle, eikä meillä ole tarkkoja lukuja siitä, kuinka monta prosenttia ehdotuksista ministerit todellisuudessa näkevät. Tässä asiassa on vaadittava, että ainakin kansan valitsemat edustajat saavat kaikki lainsäädäntöprosessia koskevat asiakirjat käsiinsä.
Komissio on luvannut meille, että jäsenet voivat osallistua neuvoston työryhmien työhön. Olen iloinen siitä, että Espanjan ulkoministeri Piquet lupasi meille eilen järjestetyssä puheenjohtajakokouksessa, että saamme tutustua kaikkiin niihin neuvoston työryhmien asiakirjoihin, jotka liittyvät yhteispäätösmenettelyyn; tämä on hyvä alku.
Miksi emme päättäisi, että jokainen EU:n ehdotus annettaisiin kansallisten parlamenttien käsiteltäviksi ja että niitä käsiteltäisiin samoin kuin kansallisia lainsäädäntöehdotuksia. Puhtaasti kansallista lainsäädäntöehdotusta voi aina muuttaa - EU:n ehdotusta ei voi koskaan muuttaa. Juuri sen vuoksi niitä pitää käsitellä vähintäänkin yhtä perusteellisesti kuin niitä ehdotuksia, jotka sallivat virheiden tai odottamattomien seurausten nopean korjaamisen. Voisimme lähteä liikkeelle siitä, että Luxemburgin sovittelussa saavutettu veto-oikeutta koskeva tulos on edelleenkin voimassa, ehkäpä sellaisina, kuin Georges Berthoin, komission ensimmäisen puheenjohtaja Monnet'n oikea käsi, ehdotti, jolloin pääministerillä on velvollisuus perustella veto-oikeuden käyttöä seuraavassa huippukokouksessa. Samoin voitaisiin vaatia, että kansalliset parlamentit tekevät päätöksen veto-oikeuden käyttämisestä avoimesti. Veto-oikeuden käytön estäminen ei saa olla helppoa, mutta sen on oltava mahdollista, jos EU aikoo jatkossakin olla vapaiden valtioiden parlamentaaristen demokratioiden välistä yhteistyötä; tätä demokratian ja monimuotoisuuden Eurooppa -ryhmä haluaa.

Cappato (NI).
Arvoisa puhemies, tahtoisin puhua puheenjohtaja Prodin puheenvuoron ensimmäisestä aiheesta, lainsäädännön parantamisesta ja paremmasta organisoinnista. Yksityisen yrityksen ollessa kyseessä voimme ajatella, että parempi organisointi voi olla yrityksen toiminnan ja tulevaisuuden kannalta ratkaiseva seikka, mutta olen sitä mieltä, että demokraattisen toimielimen ensisijaisena tavoitteena eivät ole kevyemmät, avoimemmat ja tehokkaammat menettelyt vaan yksinkertaisesti vain demokraattisemmat menettelyt. Ovatko nämä tavoitteet ristiriitaisia? Eivät, ne eivät itsessään ole ristiriidassa, mutta ongelma koskee painopistettä.
Mielestäni ilmaukset kuten "lainsäädännön parantaminen ja yksinkertaistaminen", "unionin kansalaisuuden käsitteen tekeminen käsitettävämmäksi", "lainsäädännön tekniikan parantaminen", "työskentely aiempaa paremmin ja nopeammin" ovat vaarassa muuttua vain tyhjiksi sanoiksi ja jopa pelkiksi viikunanlehdiksi, joilla peitetään Euroopan unionin lainsäädännössä ja päätöksenteossa vallitseva demokraattisuuden puute.
Mielestäni parlamentin on vaadittava vain yhtä asiaa: sitä, että ministerineuvoston on lakattava olemasta maailman ainoa niin kutsuttujen demokraattisten instituutioiden lakia säätävä elin, joka kokoontuu salassa. Tästä on kysymys! Euroopan kansalainen - emme vain me, parlamentti - ei ole tietoinen neuvoston lainsäädäntöprosessista. Mikäli tähän suostutaan, se on edistysaskel; jos taas ei, kaikki muu - parempi tehokkuus, parempi organisaatio, ja niin edelleen - ei riitä vaikuttamaan päätöksentekoprosessiin Euroopan unionissa.
Toinen seikka, josta haluan puhua, on terrorismin vastaisen liittoutuman ulkopoliittisista ja sisäpoliittisista vaikutuksista. Tässäkin Euroopan toimielimet ovat mielestäni jo liian monta kuukautta sitten kadottaneet näkyvistään demokratian ja oikeusvaltion suunnan terrorismin vastaisen taistelun nimissä. Olemme kaikki yhtä mieltä, että on näiden kahden vaatimuksen välillä on saavutettava tasapaino. Uskon kuitenkin, ettei tätä tasapainoa ole riittävästi saavutettu. Mainitsen vain yhden nimen: T?et?enia. T?et?enian tapauksessa Euroopan unioni, jäsenvaltiot ja komissio ovat osoittautuneet kyvyttömiksi puhumaan selvästi.
Muistakin aiheista voisi puhua, terrorismin vastaisista toimista, käyttöön otetuista toimista: se, mitä on tehty, on tehty huolestuttavan tasapainottomasti, turvallisuuden nimissä ja unohtaen usein ihmisoikeuksiin, kansalaisvapauksiin ja demokratiaan liittyvät kysymykset.
Viimeinen seikka on maahanmuutto. Arvostan nyt toteutettavia ponnisteluja, mutta mielestäni myös tässä nousee esiin painopisteitä koskeva ongelma. Emme voi ajatella, että voimme edelleen estää maailman kaikkein köyhimpien kehitysmaiden tavaroiden, maataloustuotteiden ja perusteollisuustuotteiden kaupan ja samaan aikaan kuvitella voivamme hallita maahanmuuton ja laittoman maahanmuuton ongelmaa.
Olemme yhä tilanteessa, jossa maailman köyhimpien maiden osalta sovellettavat tullitariffit ovat suurempia kuin apu, jota noille valtioille viemme. Tässä tilanteessa maahanmuuton ongelmasta on vaarassa tulla hallitsematon aikapommi ja silloin ne turva- ja valvontatoimet, jotka itsessään saattavat olla jopa asianmukaisia, saattavat tosiasiassa tuottaa entistä enemmän laitonta siirtolaisuutta ja asettaa meidät asemaan, jossa meillä on entistä vähemmän mahdollisuuksia ilmiön hallitsemiseen.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, mielestäni on tärkeää, että olemme näissä huippukokouksia edeltävissä keskusteluissa realisteja ja että otamme huomioon kaksi asiaa: ensinnäkin, että neuvoston puheenjohtajalla jonka kimppuun on mielestäni käyty perusteettomasti, sillä on paljon helpompaa repiä alas kuin rakentaa, ja esittää kielteistä arvostelua kuin antaa myönteinen panos ei ole viisasten kiveä eikä ihmesalvaa kaikkien Euroopan unionin ongelmien ratkaisemiseksi parlamenttia tyydyttävällä tavalla. Muut 14 jäsenvaltiota ovat myös mukana pelissä ja myös niillä on jotain panostettavaa. Jotkin arvosteluista saivatkin minut muistamaan sen, mitä Oscar Wilde sanoi huonoista kirjallisuuskriitikoista: että nämä eivät olleet saaneet lainkaan menestystä, vaikka olivat osallistuneet kaikkiin ensi-iltoihin. Toiseksi on tärkeää ottaa huomioon, että huippukokoukset herättävät erilaisia toiveita, jotka eivät aina toteudu.
Minusta onkin tarpeen korostaa, että huippukokouksissa toivottavasti myös Sevillassa on tärkeätä, että niissä voi syntyä riittävästi poliittista energiaa Euroopan unionin hankkeen edistämiseen. Tässä mielessä puheenjohtaja Prodin komission puolesta esittämät lähtökohdat vaikuttavat minusta erityisen soveliailta. Kun jätetään pois Barcelonan valtuutus ja laajentuminen, josta keskustellaan myöhemmin tänään, jolloin tuodaan selkeästi esille laajentumisen todelliset kipukohdat, jotka eivät ole puheenjohtajavaltio eikä komissio, haluaisin ilmaista tyytyväisyyteni neuvoston puheenjohtajan sanoista, joiden mukaan Sevillan Eurooppa-neuvostossa ei puututa valmistelukunnan työskentelyyn.
Minusta olisi suotavaa perehtyä johonkin neuvoston uudistamiseen liittyvään aiheeseen. Ehkäpä neuvoston puheenjohtajavaltion edustaja voisi puhua meille ulkoasioista ja Eurooppa-asioista vastaavien neuvostojen eri tehtävistä tai valtuutuksista sekä siitä, miten näissä elimissä on ajateltu edistyä mahdollisimman tehokkaasti, vaikka ne eivät ole foorumeja, joilla neuvotellaan viimeiseen pisteeseen asti edellisistä keskusteluista, ja antaen poliittisen sysäyksen avoimina oleville aiheille.
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni lopuksi haluaisin puhua lyhyesti maahanmuutosta, joka on huolestuttava ja kiireellinen aihe ja erityisen merkittävä tässä tilanteessa, jossa useassa jäsenvaltiossa on alettu soveltaa yksilöllisesti välistä ristiriitaisiakin politiikkoja. Niinpä minusta on tuettava selkeästi komission ja neuvoston puheenjohtajan täällä esittämiä tavoitteita ja painotettava kahta näkökohtaa: ensimmäiseksi tätä aihepiiriä ei pidä käyttää kansankiihotukseen ja toiseksi on löydettävä todellisia ratkaisuja todellisiin ongelmiin ja yritettävä irrottaa tämä keskustelu sen ideologisesta painolastista. On tärkeää, että löydämme tasapainon Euroopan unionin vastaanottavaisuuden ja vieraanvaraisuuden perinteen meidän on muistettava arvomme, jotka ilmaistaan osuvasti lauseessa "maahanmuuttajilla ei ehkä ole papereita, mutta heillä on ihmisarvo" ja rajallisten tosiasiallisten mahdollisuuksien välillä.

Swoboda (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, eivät ainoastaan tämän parlamentin jäsenet vaan myös Euroopan kansalaiset odottavat Sevillan Eurooppa-neuvostolta selkeitä ja ymmärrettäviä signaaleja turvapaikkojen myöntämisestä, maahanmuutosta ja siirtolaistemme integroimisesta. Euroopan on näissä asioissa moraalisista syistä edelleen tuettava humanitaarisesti määriteltävän turvapaikkapolitiikan periaatteita. Lisäksi meidän on tehtävä selväksi myös kansalaisillemme, että me tarvitsemme siirtolaisuutta. Meidän on kuitenkin myös todistettava heille, että pystymme ohjaamaan ja valvomaan tätä siirtolaisuutta. Tähän tarvitaan myös - ja tässä puheenjohtajavaltio Espanja on varmasti oikeassa - naapureidemme myötävaikutusta, erityisesti laittoman maahanmuuton alkuperä- ja kauttakulkumaissa.
Meidän on kuitenkin ennen kaikkea taisteltava yhdessä niitä vastaan, jotka saavat suunnattomia voittoja ihmiskaupasta. Kollegamme Rosa Díez González puhui puheenjohtajavaltio Espanjan rummunpäristyksestä. Todennäköisesti tämä huomautus koskee meitä kaikkia sen rummunpäristyksen takia, jota silloin tällöin aiheutamme. Jos kuitenkin katsomme konkreettisesti, mitä Euroopan unioni yhteensä on tehnyt tämän ihmiskaupan torjumiseksi, näen hyvin vähän. Muutamat tämän parlamentin jäsenistä olivat yhdessä kansallisten parlamentaarikkojen kanssa Bukarestissa ja näkivät siellä esimerkiksi kansainvälistä rikollisuutta torjuvan keskuksen. Keskusta tukevat jotkin jäsenvaltiot ja sitä tukevat amerikkalaiset, mutta se ei saa rahaa Euroopan yhteisöltä. Pahempi asia on kuitenkin se, että yhteyksiä Europoliin aletaan luoda vähitellen vasta nyt tai että Europol vasta nyt vähitellen alkaa toimia tässä asiassa. Uskon Euroopan kansalaisten odottavan, että harjoitamme myönteistä siirtolaispolitiikkaa mutta samalla vastustamme selkeästi ihmiskaupan ja muun rikollisen toiminnan kehittymistä.
Meidän on kuitenkin myös annettava niille, jotka elävät jäsenvaltioissamme, mahdollisuus integroitua yhteiskuntaamme. Luodessaan itselleen elämän perusteita - monet näistä ihmisistä osallistuvat esimerkiksi yritysten perustamiseen - he nimittäin lisäävät myös yhteistä hyvinvointiamme. Tässä ei ole kysymys nollasummapelistä, jossa siirtolaiset voittavat tai paikallinen väestö voittaa, vaan me voimme yhdessä hyötyä järkevästi ja suunnitelmallisesti muotoillusta maahanmuutto- ja integraatiopolitiikasta, jos vain vihdoinkin ryhdymme siihen ja jos neuvosto myös todella panee täytäntöön kaiken sen, mitä komission jäsen Vitorino on esittänyt.
Sevillan huippukokoukselta, tämä mainittiin jo, odotamme kuitenkin myös signaaleja neuvoston uudistuksesta. Kollegamme Poettering sanoi jo, että uudistuspuheet ovat hieman hiljentyneet, ja huhutaan, ettei tässä asiassa oikeastaan tosissaan haluta tehdä mitään. Neuvoston jäsenet tietävät kuitenkin itse, että neuvosto on ennen kaikkea lainsäätäjäominaisuutensa osalta ehdottomasti uudistuksen tarpeessa. Ennen kaikkea on tarpeen saada aikaan enemmän tehokkuutta ja avoimuutta. Verratkaa pelkästään tämän parlamentin avoimuutta ja saavutettavuutta neuvoston tilanteeseen. Edes muutaman askeleen ottaminen avoimuuden ja kansalaisläheisyyden suuntaan palvelisi nimittäin paitsi neuvostoa myös koko yhteisön oikeuden hyväksyntää Euroopan väestön silmissä.
Lopuksi haluan vielä mainita, että tämä parlamentti ja myös minun ryhmäni ovat valmiita antamaan vauhtia myös muille eurooppalaisen yhteisön oikeuden uudistuksille.
Tällä välin komissio on - komission puheenjohtaja mainitsi asian - esittänyt joitakin uudistukseen liittyviä ehdotuksia. Haluan kiittää teitä, arvoisa komission puheenjohtaja, sekä teidän henkilöstöänne erityisesti siitä, että olette ottaneet mukaan monia, ette kaikkia, mutta kuitenkin erittäin monia ajatuksia ja ideoita, jotka ovat lähtöisin täältä parlamentista. Nyt on kuitenkin - tämäkin on mainittu - asetettava toimielinten välinen työryhmä ja päästävä asiassa yhteisymmärrykseen. Siihen tarvitsemme myös neuvoston myötävaikutusta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en ymmärrä, monet parlamentissa eivät ymmärrä, että pääministeri Aznar antoi selvän suostumuksen, että te annoitte selvän suostumuksen tässä parlamentissa, mutta puheenjohtajavaltio Espanjan diplomaatti- ja virkamiesedustajat eivät ole ryhtyneet mihinkään toimiin tässä asiassa, vaan ovat tähän asti jopa estäneet tällaisen työryhmän asettamisen. Parlamentaarikkona mieleen tulee kysymys: Mikä pätee? Päteekö tässä neuvoston puheenjohtaja Aznarin tai teidän itsenne suostumus ja lausunto vai päteekö se, minkä virkamiehet myöhemmin täytäntöönpanon yhteydessä estävät? Minun mielestäni kyllä poliittisilla päättäjillä pitäisi olla viimeinen ja selvä sana.

Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, Sevillan huippukokouksessa ei liiemmin toteuteta uusia toimia maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa. Tampereen kokouksen esityslistalla oli kolme kohtaa: hallinta, yhdenmukaistaminen ja integraatio. Neuvosto on luonut innokkaasti puolen kymmentä uutta hallintaa koskevaa lakia ja 30-sivuisen toimintasuunnitelman laittomasta maahanmuutosta, mutta se on jäljessä yhteisen turvapaikkajärjestelmän yhdenmukaistamisessa sekä vähemmistöjen ja siirtolaisten integroimisessa. Tässä asiassa johtajien olisi patistettava ministereitä, mutta sen sijasta heidän puheensa vain tukevat sortoa ja vihamielisen Euroopan linnoituksen politiikkaa.
Kaikkein viheliäisin ja tyhmin ehdotus on kehitysavun kieltäminen valtioilta, jotka eivät pysty estämään muuttoliikettä, mikä köyhdyttää niitä entisestään ja vain synnyttää uuden, epätoivoisten ihmisten maastapaon. Todellisuudessa ahdasmielinen kolmikko, johon kuuluvat Blair, Aznar ja Berlusconi, ei todellakaan paranna Euroopan kaipaamaa turvallisuutta, vaan on vaarassa luoda entistä suurempia uhkia Euroopan kansalaisille hysteerisillä, populistisilla ja machoilla vastauksillaan nykyisiin haasteisiin.
Hysteerisellä suhtautumisellaan laittomiin maahanmuuttajiin ja turvapaikanhakijoihin he mustamaalaavat ulkomaalaisia ja lisäävät rotujen välisiä jännitteitä ja epäluuloja. Antaessaan poliisille ja turvapalveluille "iso veli valvoo" -tyyppisesti oikeudet valvoa ihmisten sähköpostia, Internetiä ja puhelinkeskusteluja he uhkaavat kansalaisten yksityisyyttä. Kieltämällä Kurdistanin työväenpuolueen PKK:n ja Herri Batasuna -puolueen kaltaiset järjestöt he vievät toisinajattelijoilta poliittisen vaikuttamisen keinot terrorismin vaihtoehtona. Ehdokasvaltioita kannustetaan hakemaan jäsenyyttä EU:ssa, demokratian, vapauden ja suvaitsevaisuuden tyyssijassa, mutta kolmikko Blair, Aznar ja Berlusconi saattaa koko ajatuksen naurunalaiseksi.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission puheenjohtaja Prodia hänen läsnäolostaan ja sanoistaan, ja esittää suuret pahoitteluni, että Espanjan pääministeri ei ole läsnä tässä Espanjan puheenjohtajakauden viimeisessä täysistunnossa.
Sitten haluan sanoa, että ne kuusi ensisijaista painopistealuetta, jotka puheenjohtajavaltio Espanja asetti puolivuotiskautensa alussa, typistyivät varsinaisesti kahteen: Euroopan linnoituksen perustamiseen ja demokraattisen toiminnan militarisoimiseen. Itse asiassa pääministeri Aznar haluaa tulla nyt poliisijohtajaksi ja luoda komission ja parlamentin vastaisen valtioiden Euroopan.
Kun puhutaan pääministeri Aznarin ehdotuksista neuvoston uudistamiseksi, en tiedä onko minun korostettava enemmän niiden ylimielisyyttä vai asiattomuutta. Espanjan puheenjohtajakauden myötä kaikki ongelmat ovat pahemmassa jamassa kuin kuusi kuukautta sitten. Pääministeri Aznar yrittää tehdä itsestään Euroopan unionin pysyvän puheenjohtajan.
Irlannin kansanäänestystä ei ole tarkasteltu eikä ratkaistu, ei myöskään laajentumista, joka on sitä paitsi entistä sekavammassa tilassa. Sama koskee yhteistä maatalouspolitiikkaa ja kalastuspolitiikkaa, jossa ei ole mitattu, missä määrin pohjois- ja Etelä-Euroopan maat todella ovat napit vastakkain. Maahanmuutto- ja turvapaikkakysymys sekoitetaan rikollisuuteen, eikä rakennerahastoista, Euroopan talousarviosta, täystyöllisyydestä jne. ole sanottu yhtään mitään.
Tampereen, Lissabonin tai Göteborgin päätelmistä ei ole varsinaisesti mitään jäljellä. Meidän olisi kysyttävä itseltämme, mitä on jäljellä siitä hengestä, joka syntyi näissä huippukokouksissa. Jäljellä on itse asiassa Espanjan pääministeri José María Aznarin luotsaama irvikuva.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Sevillan Eurooppa-neuvosto kokoontuu sen jälkeen, kun useassa valtiossa on pidetty vaalit, joille on ollut tyypillistä äärioikeiston ja uusfasististen voimien nousu seurauksena keskustalaisvasemmistolaisten hallitusten liberalistisesta politiikasta.
Tämän politiikan tulokset, muukalaisviha ja rasismi, työttömyys ja kurjistuminen, rikollisuus ja terrorismi sekä poliisivaltion, militarisoinnin ja valtioterrorismin vahvistuminen, ovat jälleen Sevillan huippukokouksen keskustelujen keskeisiä aiheita, tarkoituksena on terrorisoida työläisiä ja pysäyttää heidän taistelunsa.
Keskeinen aihe on siirtolais- ja turvapaikkapolitiikka, jossa kapitalistisen järjestelmän ja pelkän liberalisoinninkin synnyttämää kansalaisten turvattomuudentunnetta käytetään hyväksi. Euroopan unioni muuttuu yhä enemmän linnakkeeksi, joka pyrkii pakolla saamaan aikaan uuden maailmanjärjestyksen, ja kansanliikkeen kumoavaksi voimaksi Euroopan unionissa itsessään. Pysyvänä tavoitteena on monopolistisen pääoman voittojen turvaaminen ja kasvattaminen. Arvoisa puhemies, me vastustamme aktiivisesti näitä politiikkoja ja tällaista Euroopan unionin tulevaisuutta. Ponnistelemme yhdessä Euroopan kansojen ja mielenosoittajien kanssa, jotka tällä kertaa tulvivat Sevillaan suurten monopolien intressipolitiikan ja vallan kumoamisen puolesta.

Belder (EDD).
Eurooppa on ruutitynnyri, joka odottaa kipinää. Tämän huomiota herättävän analyysin esitti äskettäin eräs alankomaalainen kolumnisti. Kansalaiset ovat hänen mukaansa olleet jo vuosikausia tyytymättömiä Euroopan unioniin. Populististen puolueiden menestyminen kaikkialla Euroopassa osoittaa, että liekki voi leimahtaa yhtäkkiä. Yhdyn hänen huoleensa, vaikka toivonkin, että se on aiheeton.
Sen takia on äärimmäisen tärkeää, että eurooppalaiset toimielimet toimivat tehokkaasti. Päätöksenteko tai neuvottelu eivät saa jumiutua organisatoristen ongelmien vuoksi. Tämä koskee varsinkin neuvostoa. Neuvostohan on kaikista toimielimistä lähimpänä kansalaisia, koska se on jäsenvaltioiden ministerien ja pääministerien kokous. Samalla juuri neuvosto näyttää laajentumisen jälkeen joutuvan eniten kärsimään organisatorisista puutteista.
Mitä asialle voidaan tehdä? Sekä parlamentissa että sen ulkopuolella on tehty käytännöllisiä ehdotuksia, kuten yleisten asioiden neuvoston jakaminen koordinoivaan neuvostoon ja YUTP-neuvostoon. Varteenotettava vaihtoehto on myös neuvoston kansallisten valtuuskuntien osanottajamäärän rajoittaminen.
Liikkeellä on myös pitemmälle meneviä ehdotuksia, kuten kiertävän puheenjohtajuuden lakkauttaminen. Nämä ehdotukset voidaan hyväksyä vain, jos maiden välinen tasapaino säilyy ja kansalliset hallinnot pysyvät lisäksi riittävän osallisina Euroopassa. Euroopan unionin perustanhan muodostavat tasa-arvoiset ja aktiivisesti osalliset valtiot. Se, joka unohtaa tämän seikan, saattaa olla itse sytyttämässä tuota ruutitynnyriä.

Suominen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan neuvoston kokoontuessa Sevillaan Lissabonin kokouksesta ja sen korkealle pyrkivistä päätöksistä tehdä unionista maailman kilpailukykyisin talousalue vuoteen 2010 mennessä on kulunut kaksi vuotta ja muutama kuukausi eli neljä puheenjohtajakautta. Olisi väärin ja vähättelevää sanoa, että mitään ei ole tehty. Komission jäsen Liikasen työalueella nykyaikaisen IT-osaamisen tuominen elinikäisen oppimisprosessin piiriin on muun muassa jo edennyt monessa maassa. Mutta näinä kahtena vuonna, joista toista varjostaa laskusuhdanne Yhdysvalloissa, olemme vain jääneet jälkeen Yhdysvalloista. Heidän kansantuotteensa kasvu on ollut nopeampaa ja työttömyys on alle kuusi prosenttia, kun unionissa se on pikemminkin yli kymmenen prosenttia.
Alkuunkaan riittävästi ei siis ole tapahtunut. Toistamatta osa-alueita yksitellen yksityistäminen, markkinoiden todellinen avaaminen ja rakennejärjestelyjen esteiden purkaminen teollisuudessa ja palveluelinkeinoissa ovat yhä edelleen tekemättä. Työmarkkinat pysyvät rakenteeltaan jäykkinä torjuen työttömät ja suojellen työllistettyjä.
Toimettomuuden syyt ovat unionin kansallisvaltioissa, joita komissio ei ole pystynyt komentamaan tai houkuttamaan taloudellisiin uudistuksiin. Lyhyen aikavälin todelliset, mutta usein myös kuvitellut, kansalliset edut ovat ajaneet yhteisen edun edelle. Jossain maassa on aina vaalit, ja uudistukset halvaantuvat vuosikausiksi. Työmarkkinoiden jäykkyydet ja teollisten rakenteiden ylläpito todellista kilpailua estävällä tavalla sekä unionin maiden olematon siirtolais- ja turvapaikkapolitiikka ovat aiheuttaneet sen tyytymättömyyden, joka nyt purkautuu ja on purkautunut viime vaaleissa Euroopassa nuorten ja vanhojen työhön kiinnipääsemättömien protestina. Siihen liittyy myös useissa unionin maissa runsaina olevien laillistettujen ulkomaalaisten tunne syrjäytymisestä.
En ryhdy enää moittimaan syrjään joutuneita sosialistisia hallituksia, esitän vetoomukseni ja varoitukseni myös komission ja neuvoston kautta valtaan astuneille keskustaoikeistolaisille hallituksille: ellei teillä ole rohkeutta reformeihin, unohtakaa Lissabonin suuret sanat ja tulevaisuuden kuva Euroopasta maailman kilpailukykyisimpänä alueena! Joskus tulee ihan ikävä Margaret Thatcheria, jonka politiikan hedelmistä Tony Blair yhä nauttii.
Edullinen saasteeton energia on eräs perusedellytys luoda taloudellista kestävän kehityksen kasvua. On ilo kehua oman maani Suomen poliittisia päättäjiä rohkeudesta pitää ydinenergia selkeästi mukana muiden sähköenergian kehittämismuotojen rinnalla. Päätös oli pienen maan, mutta juuri sellainen rohkea avaus, jota tarvitaan, vaikka vastustava, kehitystä jarruttava kakofonia on kovaa.
Puheenjohtajavaltio Espanjaa on nyt syytä onnitella siitä, että Sevillassa yhteisen turvapaikka- ja siirtolaispolitiikan muovaaminen on keskeisellä sijalla. Sitä tarvitaan, sillä väestöltään vanhenevan Euroopan ei ole syytä torjua siirtolaisia, vaan hallitusti integroida heidät uusiksi eurooppalaisiksi.

Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin muistuttaa teille, että tämä on Euroopan parlamentti, minkä epäilemättä tiedättekin. Kerron sen teille, koska me parlamentissa tunnemme Tampereen asialistan ja tiedämme, mitä siellä päätettiin. Haluan muistuttaa teille siitä, koska päätökset eivät ole täysin sanojenne mukaisia.
Tampereen asialistalla oli neljä maahanmuuton yhteistä hallintaa käsittelevää asiakokonaisuutta, joista yksi koski perheiden yhdistämistä. Neuvosto on jo hylännyt yhden ehdotuksen. Parlamentin asialistalla on vielä yksi ehdotus, joka ei kuitenkaan ole neuvoston asialistalla.
Ehdotus koskee muuttovirtojen hallintapolitiikkaa, laillisen maahanmuuton kanavia koskevaa selkeää ja avointa politiikkaa, joka ei huku 15 erilaisen lainsäädännön paperimereen. Komissio on tehnyt ehdotuksen, joka käsitellään parlamentissa, mutta se ei ole neuvoston asialistalla.
Kotouttamispolitiikka on mukana komission ehdotuksessa pitkäaikaisia maahanmuuttajia koskevien menettelysääntöjen luomisesta. Se ei ole neuvoston asialistalla. Olemme keskellä täydellistä kaaosta. Sosiaaliasioista vastaavassa neuvostossa on hyväksytty siirtotyöntekijöiden vapaa liikkuminen, joka on estetty 15 kansallisessa maahanmuuttoa koskevassa laissa. Kysymys ei ole mukana Sevillan asialistalla.
Ulkoinen asialista: Tampereella puhuttiin yhteisestä kehityksestä, muuttovirtojen yhteisestä hallinnasta, ja te kerroitte, että Sevillassa puhutaan hyvin vähän tästä kolmansia maita koskevasta uhkakuvasta. Yhteishallinta ei ole Sevillan asialistalla.
Laittoman maahanmuuton torjunta, josta olen ryhmäni tavoin täysin samaa mieltä, on asialistassa aika lailla yleisessä muodossa. Te sanoitte, että ulkorajojen valvontaa koskevaa komission suunnitelmaa on pidettävä erityisen merkittävänä. Sitä ei ymmärretä tässä salissa eikä sen ulkopuolella. Aiotteko keskustella tästä asiasta? Se olisi ensimmäinen asia, joka on mukana neuvoston asialistalla.
Siinä ei ole kaikki, vaan kahden viimeksi kuluneen vuoden ja kahdeksan kuukauden aikana jäsenvaltioiden hallitukset ovat kehittäneet toisistaan poikkeavia kansallisia politiikkoja tällä alalla. Puhuitte Tampereen sitoumusten tarkistamisesta. Älkää nähkö vaivaa, siihen ei mene pitkään; maahanmuuttoasioissa ei olla tehty mitään kahden vuoden ja kahdeksan kuukauden aikana.
Neuvostona olette vastuussa laiminlyönneistä, vastuussa siitä, että ette ole harjoittanut yhteisön politiikkaa, ja se on hyvin huolestuttavaa, arvoisa puheenjohtaja. Olette korvanneet ratkaisuja koskevan yhteisymmärryksen ongelmien tuntumassa tapahtuvalla voimattomalla yhteisellä elehdinnällä. Muuttovirtojen hallintaa koskevien lakien ja politiikkojen hyväksymisen sijasta olette laatineet ongelmallisen ilmapiirin syntymiseen vaikuttaneita muistioita ja lehdistötiedotteita.
Älkää ihmetelkö, että kansalaiset pitävät unionia ongelmana eikä ratkaisuna, niin kuin pitäisi.

Gasòliba i Böhm (ELDR).
Arvoisa puhemies, esitän hyvin lyhyesti neuvoston puheenjohtajalle, komission puheenjohtajalle ja jäsenille kolme huomiota: ensimmäinen koskee maahanmuuttoa. Mielestäni tosiasioiden perusteella olisi vakuututtava siitä, että Sevillassa on vahvistettava Tampereen Eurooppa-neuvostosta asti peräänkuulutettu politiikka, joka todella toimisi kansallisella tasolla, jolla olisi eurooppalainen ulottuvuus ja joka johtaisi lisäksi lujittamiseen ja syventymiseen unionin varsinaisessa poliittisessa ulottuvuudessa, mitä on hallitustenvälisen menetelmän myötä valitettavasti lykätty turhan kauan.
Toisena huomionani haluan mainita, että myös maahanmuuttoa aiheuttava ulkoinen ulottuvuus on otettava huomioon, ja siksi yhteistyömekanismeja on lujitettava paljon tehokkaammin kuin nykyään.
Mielestäni Sevillassa olisi ratkaistava yksi kysymys: komission viime kuukausien aikana esittämien kantojen, komission ehdotusten ja niiden neuvostossa saaman vastaanoton ilmeinen etääntyminen toisistaan.
Mielestäni nimenomaan neuvoston puheenjohtaja de Miguel selvitti valmistelukunnan merkitystä: olisi hyvä odottaa valmistelukunnan tuloksia, ennen kuin tehdään ehdotuksia, joilla ilmeisesti pikemminkin vääristetään sitä aihepiiriä, josta hallitustenvälisen konferenssin pitäisi ilmaista mielipiteensä myöhemmin.
Lopuksi sallinette minun huomauttaa, että Laekenissa ei tehty päätöksiä Euroopan unionin lukuisten virastojen sijaintipaikoista. Haluaisin tietää, aiotaanko asiaa käsitellä Sevillassa.

Messner (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisat puheenjohtajat, aivan lyhyesti Kashmirin konfliktista. Tähän konfliktiin, joka koskee yhtä maailman kauneimmista vuoristoseuduista, on puututtava nyt ja nimenomaan niin, että vaikutus kestää pitkään. Tänä päivänä on välttämättömämpää ja samalla toivottavampaa kuin koskaan, että löydämme asiaan ratkaisun, mutta tämä vuoropuhelu Intian ja Pakistanin välillä pääsee käyntiin vain, jos kaikki ulkopuoliset - EU, USA, Venäjä ja YK - tapaavat molemmat maat ja kohtelevat niitä samanvertaisina.
Kashmirin konfliktin räjähdysvoima, joka perustuu historiallisiin tosiasioihin - jo kolme sotaa alueella, terroria, propagandaa, nationalismin lietsomista ja al-Qaida - voisi olla tuhoisa, mutta paikallisten, maltillisten voimien ja ulkopuolelta tulevan, molempia osapuolia kunnioittavan politiikan avulla sitä voitaisiin myös liennyttää. Minä varoitan - ja tämä on tänä päivänä, etenkin nyt Afganistanin sodan jälkeen, erittäin tärkeää - yksipuolisesta vaikuttamisesta.

Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olemme Euroopan ja kansainvälisten asioiden tärkeässä risteyksessä. Valtuuskuntani tukee vahvasti laajentumisprosessia, vaikkakin osana toimielinten uudistusta, jonka tarkoituksena on toteuttaa julistamamme tavoite entistä laajemmasta ja väljemmästä Euroopasta sekä yhteisen maatalous- ja ulkopolitiikan höllentämisestä. Uskomme myös, että Neuvostoliiton kommunismin alta vapautuneet Itä-Euroopan valtiot, joita emme lännessä pystyneet suojelemaan mutta joita voimme nyt auttaa toivottamalla ne tervetulleeksi takaisin Euroopan kansojen joukkoon, eivät halua nähdä uuden Brysselistä johdettavan supervallan syntyä. Olemme myös tyytyväisiä NATOn ja Venäjän lähentymiseen: nyt Venäjä ja EU pyrkivät yhdessä torjumaan maailmanlaajuista terrorismia, ja Venäjän tavoitteena on tulla toimivaksi markkinataloudeksi WTO:n jäsenenä ja sovussa EU-naapuriensa kanssa. Tuemme vahvasti vastuullista asennetta ympäristöstämme.
Meidän on kuitenkin vaikea hyväksyä päätöslauselman tiettyjä kohtia, sillä emme voi esimerkiksi hyväksyä Nizzan sopimusta laajentumisen edellytykseksi emmekä yhteistä maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa, joka kuuluu mielestämme jäsenvaltioiden toimialaan. Tuemme silti vahvasti kahdenvälistä yhteistyötä rajojemme loukkaamattomuuden varmistamiseksi. Emme luota alkuunkaan siihen, että ehdotus Euroopan yhteisistä rajavartijoista toimisi käytännössä, ja vastustamme Euroopan yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa, koska se synnyttäisi päällekkäisyyksiä ja erottaisi Euroopan yhdysvaltalaisesta NATO-kumppanistaan.
Uskomme myös, että on vaarana, että liittolaisemme Yhdysvaltojen vastustajat käyttäisivät kansainvälistä rikostuomioistuinta poliittisena aseena sitä vastaan. Kannatamme kuitenkin maltillisuutta ja tilanteen rauhoittamista Intian ja Pakistanin välillä kiistellystä Ka?mirin alueesta, ja panemme rohkaistuneena merkille, että presidentti Musharraf on lopultakin vastannut vaatimuksiin islamilaisterroristien taltuttamisesta, vaikka hänen hallituksensa on viime aikoihin asti tukenut terroristeja, jotka ovat syyllistyneet hirmutöihin Jammun ja Ka?mirin asukkaita ja jopa Intian parlamenttia vastaan. Presidentin olisi pidätettävä ja luovutettava näihin tekoihin syyllistyneet Intian oikeuslaitoksen tuomittaviksi. Haluamme kuitenkin toivottaa Sevillan kokouksen osanottajille menestystä tulevissa haasteissa.

Sakellariou (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, haluan puhua ainoastaan Intian ja Pakistanin välisestä konfliktista. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, huomautitte selvityksessänne aivan oikein, että tämä konflikti merkitsee epävakautta ja vaaraa koko alueelle. Huoli tästä suuresta vaarasta on saanut meidät, ulkopolitiikasta vastuussa olevat lähes kaikista poliittisista ryhmistä, sopimaan yhtenäisestä kannasta, jonka löydätte Sevillan huippukokousta koskevasta päätöslauselmasta. Tässä päätöslauselmassa vaadimme molemmilta valtioilta kaikkia mahdollisia ponnisteluja tilanteen laukaisemiseksi, jotta mahdollisimman nopeasti päästäisiin näiden kahden valtion väliseen rakentavaan vuoropuheluun, joka voisi johtaa konfliktin ratkaisuun. Molempien valtioiden vastuu konfliktin liennyttämisessä on selvä. Siksi suhtaudun myönteisesti toimenpiteisiin, joihin Intia näinä päivinä on ryhtynyt: ensin pakistanilaisten lentokoneiden ylilentokiellon kumoamiseen, sitten erikoislähettilään nimittämiseen Islamabadia varten ja lopulta sotalaivojen komentamiseen takaisin satamiinsa.
Me odotamme myös, että presidentti Musharaf jatkaa ja tehostaa merkittävästi ponnistelujaan pysäyttää terroristien soluttautuminen Intian ja Pakistanin valvontalinjan yli Kashmirissa. Jos hän pitää lupaukset, jotka antoi tämän vuoden tammikuun 12. päivän puheessaan, on otettu suuri askel konfliktin ratkaisun suuntaan. Olin muutama viikko sitten Kashmirissa ja valvontalinjalla, intialaisella vartiopaikalla 3 400 metrin korkeudessa; siksi tiedän, mistä puhun. Terrorismia voidaan torjua tehokkaasti oikeastaan vain Pakistanin puolella. Pakistanilla on vastuu ei ainoastaan terroristien kiinniottamisesta ennen rajaa vaan myös siitä, että heitä rangaistaan asianmukaisesti ja heidän toimintansa estetään.
Viimeinen näkökohta, jolla on erityinen merkitys tässä välienselvittelyssä, on demokratian lujittaminen. Intia on demokraattinen valtio, ja me toivomme samaa Pakistanille, kun syksyllä pidetään vapaat vaalit, joiden tuloksena syntyy demokraattinen hallitus.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja de Miguel, nyt kun olemme täällä melkein perheen kesken, ja saan puhua äärettömän pituisen minuutin, en aio puhua maahanmuutosta. Nyt tuntuu, että mikään siitä, mitä te kerroitte sukupolvellemme maahanmuuton siunauksista, ei enää koske meitä.
Jos puhutaan määräämisestä, niin te, jotka määräätte mielellänne säädöksin, voisitte ystävällisesti määrätä pääministeri Aznaria siirtämään tänne, jossa asioista päätetään, kaiken sen mahtivallan, joka hänen hallituksellaan on Espanjassa, jotta komissaarikollegion hyväksymää ehdotusta yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta ei vietäisi eteenpäin, sillä se hukuttaa merenpohjaan Espanjan jo muutenkin petkutetuksi joutuneen kalastuslaivaston.
Estäkää puoluetoverianne, komission jäsen Fischleriä, Etelä-Euroopan maiden maanviljelijöiden ja kalastajien ystävää, pitämästä päätään. Älkää kutsuko häntä Madridiin, jossa ei ole kalastajia, myymälöitä, jäätehtaita, vaan kutsukaa hänet Barbateen, Isla Cristinaan, sinne missä kalastajatkin ovat. Saakoon hän nähdä, mitkä ovat seurauksia hänen Marokon kanssa käymistään turmiollisista neuvotteluista ja saakoon hän kuvitella, mitä näille Euroopan kansalaisille tapahtuu, jos hänen ehdotuksensa päästetään etenemään. Jos te ette tee sitä, politiikkanne vaikuttavasta luonteesta paikan päällä ei ole juuri mitään hyötyä, kun asioista päätetään täällä. Jos sitoudutte selvästi tätä kalastusalaa koskevan ehdotuksen vastustamiseen Sevillan Eurooppa-neuvostossa, olette pelastanut minun silmissäni Espanjan puheenjohtajakauden.

Tajani (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Sevillan Eurooppa-neuvosto kohtaa jälleen kerran unionin poliittista roolia koskevan ongelman. Huomattavaa taloudellista painoarvoa ei valitettavasti vieläkään vastaa yhtä tehokas poliittinen toiminta kansainvälisellä näyttämöllä. Lähi-idän tilanne on vain viimeinen niistä tapauksista, joissa unioni ei ole onnistunut toimimaan merkittävällä tavalla rauhan puolesta.
Vaikka onkin totta, että olemme yhä kaukana poliittisesti vahvan Euroopan tavoitteesta, on sanottava, että Espanjan puheenjohtajuuskaudella on saavutettu joitakin edistysaskelia. Presidentti Aznarin sanat niistä toimista, joihin meidän on yhdessä ryhdyttävä voidaksemme kohdata laittoman siirtolaisuuden muodostaman äärimmäisen vaikean ongelman, todistavat tahdosta luoda Eurooppa, jolla on yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka.
Maahanmuuton muodostamaan hälyttävään ongelmaan on puututtava vakavasti ja päättäväisesti, ilman demagogiaa ja ennen kaikkea kieltämättä ongelman merkitystä, kuten liiankin usein on tehty. Tarvitaan unionin rajojen yhteistä valvontaa, mikä voidaan toteuttaa perustamalla yhteinen rajapoliisi - tätä koskeva Italian hallituksen ehdotus on hyväksytty, ja luullakseni myös komission jäsen Vitorino kannattaa sitä - mutta myös Eurooppaan saapuvien muuttovirtojen rajoittamisen kustannusten jakaminen on välttämätöntä. Mutta tässä ei ole kaikki. Puheenjohtaja Prodi on oikeassa todetessaan, että hallitsemattoman maahanmuuton syyt on poistettava. On edistettävä yhteistyötä, joka todella auttaa kansoja eikä paikallisia diktaattoreita, kuten liian usein on käynyt; on toimittava velan vähentämiseksi, kuten myös FAO:n huippukokouksessa Roomassa on näinä päivinä todettu. Ei kuitenkaan voida poiketa sellaisesta lainsäädännöstä, jossa kyetään yhdistämään lujuus ja solidaarisuus, ja tämä on mahdollista saavuttaa muuttovirtojen hallinnalla siten, että ne, jotka haluavat työskennellä Euroopassa otetaan vastaan ja toivotetaan tervetulleeksi, mutta torjutaan sellaiset henkilöt, jotka aikovat ryhtyä lainvastaisiin toimiin, sillä liian usein nämä toimet ovat rikollisia ja toisinaan yhteydessä terrorismiin. Euroopan kansalaiset vaativat tätä meiltä. Olen vakuuttunut siitä, että Sevillassa annetaan vastaus, jota he odottavat.

Gill (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin olen tyytyväinen Sevillan julistuksen julkilausumaan Intian ja Pakistanin tilanteesta. On tärkeää, että Eurooppa ottaa vastuun ja tekee aloitteen alueen kriisin ratkaisussa eikä jätä rauhanponnisteluja vain Yhdysvaltain ja Venäjän vastuulle, varsinkin kun joillakin EU:n jäsenvaltioilla on alueelle vahvat historialliset siteet. Lisäksi olen sitä mieltä, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittymiselle on tärkeää, että EU toimii tilanteessa aktiivisesti.
Kannatan lujasti neuvoston julkilausumaa koko aluetta ja itse asiassa koko maailmaa uhkaavasta ydinaseselkkausta. Puheenjohtaja Prodi on oikeassa sanoessaan, että meillä on paljon suuremmat mahdollisuudet vaikuttaa tilanteen myönteiseen ratkaisuun ennen kriisiä kuin sen puhjettua. Tuen täysin Intian ja Pakistanin viime päivien toimia rauhanomaisen ratkaisun löytämiseksi Ka?mirin kriisiin. Meidän on annettava näille pyrkimyksille täysi tukemme.
Jännittyneisyyden lieventymisestä huolimatta rajakahakat jatkuvat. Kuolonuhrien määrä kasvaa yhä. Mitä pikemmin tilanne saadaan purettua, sen parempi. On tärkeää palauttaa diplomaattisuhteet ja kuljetusyhteydet maiden välille. Kahdenväliset keskustelut on aloitettava osapuolten välillä pikimmiten. Sodalta on toistaiseksi vältytty, mutta tilanne voi kiristyä helposti uudelleen, varsinkin Intian Kashmirin syyskuun vaalien aikaan.
Siksi onkin tärkeää, että vaalit ovat oikeasti vapaat ja oikeudenmukaiset. Meidän on kuitenkin varmistettava, että taistelu Ka?mirin alueesta päättyy lopullisesti. Lisäalueiden hamuaminen sytytti toisen maailmansodan, ja siihen löydettyä ratkaisua on sovellettava myös tässä tilanteessa. Konfliktien välttämisessä käytettiin kaupankäyntiä, ja perustettiin Euroopan teräs- ja hiiliyhteisö. Onkin tärkeä harkita vastaavia keinoja tilanteen rauhoittamiseksi pysyvästi. Kummankin valtion bruttokansantuote on erittäin alhainen, ja köyhyys on edelleen yksi suurimmista ongelmista. Viime aikojen myönteisistä ponnistuksista huolimatta vain puolet alueen väestöstä on luku- ja kirjoitustaitoista, mikä on suurena esteenä talouskasvulle. EU:n on tärkeää parantaa alueen yleistä turvallisuutta köyhyyden torjuntaohjelmalla.
Tärkein sanoma on selvä. Sota ei ole koskaan ratkaisu tällaiseen tilanteeseen. On käytettävä taloudellisia tai humanitaarisia toimia kireän tilanteen laukaisemiseksi. Nyt on aika keskittää huomiomme ihmisiin.

Maij-Weggen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän neuvostoa sen julkilausumasta ja komission puheenjohtajaa hänen puheenvuorostaan. Haluan tehdä muutaman huomautuksen neuvoston uudistamisesta ja laittomista maahanmuuttajista. Mielestäni neuvoston uudistamisessa on kolme hyvin tärkeää kohtaa. Ne ovat yleisten asioiden neuvoston tehostaminen ja sen arvon nostaminen, päätöksentekomenettelyjen tehostaminen ja ennen kaikkea neuvoston avoimuus lainsäädäntöä koskevissa asioissa.
Yleisten asioiden neuvoston jakaminen on minusta erittäin suotavaa ennen kaikkea siksi, että neuvoston erityiskokoonpanot ovat saaneet aivan liikaa valtaa ja yleisten asioiden neuvosto näyttää menettäneen koordinointitehtävänsä. Sekin voi auttaa, jos kaikissa jäsenvaltioissa Eurooppa-asioista vastaavat henkilöt saavat ministerin tittelin, niin että he ovat tasa-arvoisia useimpien erityiskokoonpanojen ministerien kanssa. Se helpottaisi asianomaisten ministerien koordinoivaa tehtävää sekä omassa maassa että neuvostossa.
Päätöksentekomenettelyn osalta haluaisin kehottaa neuvostoa tarkastelemaan joskus suurennuslasilla 34:ää erilaista päätöstyyppiä ja tutkimaan, voitaisiinko neuvostoa saneerata perustamissopimusta muuttamatta. Päätöksenteko ei ole nyt lainkaan avointa, eikä päätösten soveltamisalakaan ole selvä. Olisi erittäin suotavaa ryhtyä toimiin päätöksenteon yksinkertaistamiseksi ja sen läpinäkyvyyden edistämiseksi.
Mitä tähän läpinäkyvyyteen tulee, niin eurooppalaista lainsäädäntöä koskevan päätöksenteon avoimuuden organisointi perustamissopimusta muuttamatta voisi mielestäni olla hyvin tärkeä innovaatio. Demokratian perussääntöihin kuuluu, että lainsäätäjä vahvistaa lainsäädännön julkisesti. Ministerineuvosto on yksi harvoista toimielimistä koko maailmassa, joka ei tee näin, ja sellaista ei todellakaan voida enää hyväksyä. On siis erittäin suotavaa tehdä päätös neuvoston lainsäädännöllisen työn tuomisesta julkisuuteen.
Lopuksi vielä huomautus laittomasta maahanmuutosta. Minusta on hienoa, että luodaan eurooppalainen rajapoliisi, mutta ehkä meidän pitäisi harkita myös lentoasemien julistamista uudelleen ulkorajaksi. Tällä hetkellähän kaikilla lentoasemilla kuitenkin tehdään turvallisuustarkastuksia, ja silloin on myös helppoa pyytää nähtäväksi passi. Tämä on ehkä vähän sopimatonta, arvoisa puhemies, mutta mielestäni Euroopan laittomien maahanmuuttajien ongelma pitää ratkaista, ja lentokenttien uudelleensulkeminen voisi olla yritys siihen suuntaan. Sivumennen sanoen olen aina vastustanut lentokenttien avaamista.

Carrilho (PSE).
Arvoisat eurooppalaisten toimielinten puhemiehet, hyvät kollegat, meidän on ilman muuta ilmaistava tukemme sille tarmokkaalle toiminnalle, jota Euroopan unionin on harjoittanut yhdessä Yhdysvaltojen, Venäjän ja Yhdistyneitten Kansakuntien rinnalla Intian ja Pakistanin välisen sodan ehkäisemiseksi.
Sain tilaisuuden käydä alueella muutamia viikkoja sitten ja niiden yhteyksien perusteella, joita minulla on ollut kiistan osapuolten kanssa suhteista Etelä-Aasian maihin vastaavan parlamentin valtuuskunnan puheenjohtajana, voin vakuuttaa, että selvien jännitystilojen lisäksi on olemassa myös voimakasta rauhantahtoa. On totta, että nämä kaksi suurta maata ovat joutuneet sotaan kolme kertaa: kahdesti Ka?mirista ja kerran Bangladeshista. Mutta nyt ei olisikaan kysymys - sallittakoon tämä ilmaus - jälleen kerran yhdestä samanlaisesta sodasta, sillä molemmilla mailla on ydinaseita ja kalustoa niiden kuljettamiseen. Kuten ministeri Ramón de Miguel korosti, sotilaallisessa selkkauksessa ei voi koskaan sulkea ulkopuolelle asteittaisen kärjistymisen mahdollisuutta.
Niinpä viime päivinä olemme suurin toivein panneet merkille muutamia myönteisiä kehitysaskeleita: yhtäältä Pakistanin presidentin lupauksen pysäyttää Ka?mirin valvontalinjan kautta tapahtuvat soluttautumiset; toisaalta Intian päätöksen avata jälleen ilmatilansa Pakistanin siviililennoille, palauttaa diplomaattiedustuksensa ja vetää sotalaivastonsa pois Omaninlahdelta. Siitä huolimatta Yhdysvalloista tänä maanantaina tulleet uutiset, jotka liittävät ydinlaitteen valmistusta suunnitelleen terroristin Pakistanissa oleviin yhteyksiin, pakottavat meidät olemaan äärimmäisen varuillamme sen varalta, mitä alueella tapahtuu.
Jos Euroopan unioni on aktiivinen kansainvälisellä näyttämöllä, maailmalle on siitä vain hyötyä. Mutta sen vuoksi on välttämätöntä erityisesti parantaa ponnistustemme koordinointia ulko- ja puolustuspolitiikan tasolla ja edetä selkeästi yhteisen diplomatian suuntaan. Vain täten Euroopan unioni voi onnistua heittämään peliin koko painoarvonsa kiistojen ehkäisemisessä.

Pirker (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Euroopan unionin kansalaisilla on oikeus turvallisuuteen, ja he ovat tiedostaneet, että Euroopan unionin osaksi tulee tällä alalla aivan ratkaiseva tehtävä. He ovat tiedostaneet, että sisäinen turvallisuus on edellytys vakaudelle ja taloudelliselle kehitykselle Euroopan unionissa. He ovat myös osoittaneet viimeaikaisissa vaaleissa, että henkilöitä, jotka kieltävät tämän tarpeen eivätkä ole valmiita ryhtymään asianmukaisiin toimiin, ei valita.
Kiitän komission puheenjohtaja Prodia, joka puhui tänään erittäin selväsanaisesti. Panen tyytyväisenä merkille ja tuen ehdottomasti Espanjan aloitteita, jotka on tarkoitus esittää Sevillan huippukokouksessa.
Neuvoston puheenjohtaja Aznar on sanonut siirtolaisuuden olevan keskeinen ongelma, ja hän on oikeassa. Se, mitä me kuitenkin odotamme, ovat siirtolaisuuteen liittyvät eriytetyt toimenpiteet. Me odotamme toimenpiteitä, joilla nopeutetaan turvapaikkamenettelyjä ja helpotetaan pakolaisaseman saaneiden henkilöiden integroimista, mutta toisaalta myös toimenpiteitä siirtolaisuuden ohjaamiseksi ja rajoittamiseksi yksittäisten jäsenvaltioidemme mahdollisuuksien ja tarpeiden mukaisesti. Odotamme myös toimenpidepakettia sotapakolaisten väliaikaisen vastaanottamisen hoitamiseen.
Erityisen myönteisesti suhtaudumme toimenpidepakettiin laittoman maahanmuuton ja ihmisten salakuljettamisen torjumiseksi ja siinä erityisesti aloitteisiin, jotka haluatte tehdä eurooppalaisten rajavartiojoukkojen perustamiseksi. Nämä joukot toimisivat nykyisten ja tulevien ulkorajojemme erityisillä riskivyöhykkeillä.
Lisäksi suhtaudun myönteisesti yhteistyöhön siirtolaisuuden alkuperämaiden kanssa, apuun, jolla pyritään poliittiseen ja taloudelliseen vakauttamiseen, palauttamissopimuksiin ja myös niiden valtioiden rankaisemiseen, jotka eivät ole valmiita suojelemaan rajojaan ja jopa edistävät laitonta maastamuuttoa.
Jos tähän asti onkin luvattu ja aiottu paljon, mutta toteutettu vain vähän, ei vika ole neuvoston puheenjohtajassa vaan monenkertaisesti yksittäisissä jäsenvaltioissa ja niiden vihamielisissä kansallisissa asenteissa.
Minä kehotan ja vaadin teitä harjoittamaan painostusta Sevillan huippukokouksessa, erityisesti siirtolaisuutta koskevien toimenpiteiden alalla, jotta ne toteutetaan. Teillä on koko Euroopan parlamentin tuki takananne!

De Rossa (PSE).
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen yhteisen päätöslauselman kuudennen kappaleen viittaukseen Nizzan sopimuksesta. Se on parlamentin antama tärkeä vahvistus sille, että Nizzan sopimusta tarvitaan onnistuneeseen laajentumisprosessiin.
Haluan puhua aiheesta suoraan neuvoston puheenjohtajavaltiolle Espanjalle. Sevillan Eurooppa-neuvosto on tärkeä monesta päätöslauselmissamme tänään esitetystä syystä. Ilman Nizzan sopimusta se jäisi kuitenkin pitkälti hyödyttömäksi. Teidän onkin varmistettava, että Sevillan päätöslauselmiin sisältyy ainakin julistus, ettei Nizzan sopimus muuta millään tavalla Irlannin sotilaallisen liittoutumattomuuden politiikkaa, Irlannin jättäytymistä vastavuoroisten puolustussopimusten ulkopuolelle. Kehotan myös, että julistus hyväksyttäisiin pöytäkirjaksi, kun perustamissopimusta seuraavan kerran tarkistetaan vuonna 2004.
Tiedän, ettei Nizzan sopimuksella ole vaikutusta Irlannin puolueettomuuteen. Euroopan yhdentymisen vastustajat, esimerkiksi vihreiden ryhmän kollegani, jäsen McKenna, ja Irlannin Sinn Fein -puolueen kansallismieliset edustajat, ovat kuitenkin vastuuttomalla pelottelutaktiikallaan saaneet irlantilaiset varsin huolestuneeksi. Nizzan sopimuksen säännökset muodostavat perussäännöt, joiden mukaan hakijavaltiot neuvottelevat unionin jäsenyydestä. Se, ettei Irlanti ole tähän mennessä ratifioinut näitä sääntöjä, vain vahvistaa Euroopan vastaista mielialaa hakijavaltioissa kaikkien eurooppalaisten vahingoksi.
Olen myös huolestunut joidenkin jäsenvaltioiden mahtailevista eleistä, kun ne vastustavat tarvittavia budjettisitoumuksia ehdokasvaltioiden talouden kehittämiseksi. Kansalaiset eivät ymmärrä tällaisen kädenväännön taktista keinottelua. Ihmiset näkevät siinä vain kitsaan asenteen, jonka taustalla on kirjanpidollinen lähestymistapa politiikkaan, eikä niinkään kansalaisten kaipaama tunne voimakkaasta valtiosta. Jos poliittiset johtajamme osoittavat anteliaisuutta Sevillassa, kansalaiset ottavat anteliaisuudesta opiksi.

Cushnahan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten jäsen De Rossa sanoi, Sevillan huippukokouksessa keskusteltaneen Nizzan sopimusta koskevan toisen kansanäänestyksen järjestämisestä Irlannissa. Niin valitettavaa kuin toinen kansanäänestys onkin, sitä ei olisi tarvittu, jos Irlannin poliittinen johto olisi nähnyt yhtään vaivaa taivutellakseen äänestäjät sopimuksen ratifioimisen kannalle. Sen sijaan kirjava koalitio pystyi käyttämään hyväkseen perusteettomia pelkoja, mikä johti sopimuksen hylkäämiseen ja vahingoitti Irlannin asemaa EU:ssa ja suhteita ehdokasvaltioihin.
Sopimuksen ratifioiminen on mahdollista, mutta vain, jos sen puolesta nähdään vaivaa. Tehtäväämme ei yhtään helpota, että joudumme pyytämään äänestäjiä perumaan jo tekemänsä päätöksen. Lisäksi sopimuksen vastustajat ovat saaneet lisäpuhtia vaalimenestyksestään Irlannin taannoisissa parlamenttivaalissa.
Vastuu sopimuksen hyväksymisestä toisessa kansanäänestyksessä on Irlannin Eurooppa-myönteisillä puolueilla ja työmarkkinaosapuolilla. Päävastuu on kuitenkin Irlannin hallituksella. Sen tehtävä vaikeutuu huomattavasti, koska hallituksen pääpuhuja Euroopan yleiskokouksessa, entinen komission jäsen Ray MacSharry, on ikävä kyllä tehnyt täysin selväksi, että hänen hallituksensa on vetänyt rajan Euroopan unionin tulevalle yhdentymiselle. Irlannin hallituksen asenne - "vain tähän asti, muttei yhtään pidemmälle" - on lähellä brittien Eurooppa-kantaa, jossa painotetaan enemmän vapaan kaupan aluetta kuin poliittista unionia.
Haluan käyttää tilaisuutta hyväksi ja varoittaa Irlannin hallitusta sen valitsemasta vaarallisesta tiestä. Omaa etuaan tavoittelevien, johtavien hallituksen jäsenten euroskeptiset asenteet hyödyttivät Nizzan sopimuksen vastustajia ja auttoivat hylkäämään sopimuksen. Tilannetta ei tee yhtään helpommaksi, että johtava euroskeptikko on ylennetty ministeriksi. Samojen ennakkoluulojen viljely uudelleen voi hyvinkin johtaa toiseen epäonnistumiseen ja jättää Irlannin puoliksi erilleen EU-kumppaneistaan, mikä olisi katastrofi.

Méndez de Vigo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jos joku niistä vieraista, jotka ovat puhujakorokkeella kanssamme tänään, olisi osallistunut parlamentin maaliskuiseen keskusteluun, hän ei ymmärtäisi mitään, koska vasemmiston puolelta on esitetty valtaisaa arvostelua Barcelonan prosessia kohtaan, kun taas maaliskuussa, jolloin arvioimme Barcelonan Eurooppa-neuvostoa, päätöslauselma sai valtavan suosion. Haluan palauttaa joidenkin mieleen, että itseään vastaan ei voi toimia ja että se, mikä oli hyvä kolme kuukautta sitten, ei voi olla huonoa nyt.
Toinen huomio: maahanmuuttokysymys. Mielestäni tämä puheenjohtajavaltio on hoitanut oivallisesti erään politiikassa erittäin tärkeän asian, jota urheilutermein kutsutaan loppukiriksi. Maahanmuutto ei ollut yksi puheenjohtajavaltio Espanjan painopistealueista, mutta saitte huomata, että nykyään se on sitä kansalaisille, ja sisällytitte sen asialistaanne. Sitä paitsi on totta, että moni asia on ollut jo kauan pysähdyksissä neuvostossa. Mielestäni sen sijaan, että tätä sisällyttämistä arvostellaan, on syytä kiittää yrityksestä vauhdittaa kaikkia näitä kysymyksiä.
Puheenjohtaja Poettering viittasi kuitenkin vielä viimeiseen kysymykseen, joka on minusta suunnattoman tärkeä ja josta ei ehkä ole juurikaan puhuttu, eli laajentumisen malliin. Olemme pyytäneet pitkään, parlamentti ensimmäisenä, tiettyjä määräaikoja, ja nyt saamme yhtäkkiä huomata, että jotkin jäsenvaltiot, jotkut jäsenvaltioiden johtajat, haluavat mieluummin toteuttaa esimerkiksi eräitä yhteisen maatalouspolitiikan muutoksia, jotka tekevät laajentumisesta noiden määräaikojen puitteissa mahdotonta.
Pyytäisinkin tämän täysistunnon rakentavassa ilmapiirissä vasemmalla istuvia ystäviämme puhumaan liittokansleri Schröderin, pääministeri Perssonin ja pääministeri Blairin kanssa, jotta he saisivat huomata, että emme aseta esteitä laajentumiselle ja että voimme toteuttaa sen heti halutessamme.
De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti, ensinnäkin, koska aikaa on vähän ja toiseksikin, koska olisi käytännössä mahdotonta vastata yksityiskohtaisesti kaikkiin puheenvuoroihin, mutta haluaisin sanoa vastauksena niille jäsenille, kuten puheenjohtaja Poetteringille, jotka sanoivat, että Sevillan Eurooppa-neuvoston jälkeen meidän on aika arvioida Espanjan puheenjohtajakautta että puheenjohtajakausi ei ole yhden Eurooppa-neuvoston kokouksen asia, sillä se kestää tammikuun 1. päivästä kesäkuun 30. päivään. Monta päivää on mennyt, monta on vielä jäljellä, ja aiomme saada vielä paljon aikaan.
Ajatuksemme ovat sillä tavoin vääristyneitä, että näyttää siltä, kuin unionin toiminta olisi yhden valtion varassa: toiminta unionin puheenjohtajavaltiona on velvollisuus, jonka aikana yksi valtio koordinoi unionin toimia, mutta ei toteuta kaikkia unionin toimia, koska unioni toteuttaa ne. Toinen asia on, että seuraavaa näkökohtaa ei painoteta riittävästi: jonkin puheenjohtajakauden tulokset ja loppujen lopuksi puheenjohtajakausi kestää vain tietyn ajan ovat onnistuneen toimielinten välisen sopimuksen tulosta: neuvosto ei pysty tekemään mitään ilman komission tukea tai aloitteita, eivätkä komissio ja neuvosto pysty tekemään mitään ilman parlamentin tukea. Minun on painotettava voimakkaammin, että puheenjohtajavaltio on saanut näiden kuuden kuukauden ajan komissiolta suunnattoman arvokasta tukea kaiken aikaa ja saa sitä yhä. Myös yhteismenettelyssä ja parlamentin lainsäädännöllisissä tehtävissä on saavutettu erittäin huomattavaa menestystä, jota ei voida jättää huomiotta: edellisessä istunnossa juuri tässä samassa paikassa hyväksyttiin, tarvitsematta ryhtyä sovittelumenettelyyn, ja ensimmäisen kerran historiassa, kiitos parlamentin ponnistelujen, tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelma, minkä lisäksi tänään hyväksytään, parlamentin ja puheenjohtajavaltion yhteistyön ansiosta, Euroopan parlamentin vaalimenettelyä koskeva perussääntö, jonka eteneminen oli vuosia jumissa.
En tietenkään esitä arviota Espanjan puheenjohtajakaudesta: neuvoston puheenjohtaja tekee sen 2. heinäkuuta pidettävässä täysistunnossa, jonka tarkoituksena on nimenomaan se. Siellä jäsen Nogueira, joka niin kovasti toivoo näkevänsä Espanjan hallituksen pääministerin, voi täyttää toiveensa. Hyvä jäsen Nogueira, sanojanne lainataan täällä 2. heinäkuuta klo 10 aamulla, sillä neuvoston puheenjohtaja antaa arvionsa puheenjohtajakaudesta, kun se on todellakin päättynyt, ja sehän tapahtuu sunnuntaina, 30. kesäkuuta.
Nyt käsittelemme Sevillan Eurooppa-neuvostoa, ja haluaisin täsmentää joitakin aiheita. PPE-ryhmän puheenjohtaja ja muutama muu parlamentin jäsen, kuten jäsen Swoboda, on ollut huolissaan toimielinten välisestä yhteistyöstä. Haluaisin ensinnäkin sanoa hänelle, että on mahdotonta, että tällä puolivuotiskaudella olisi nähty enemmän vaivaa toimielinten väliseen sopimukseen pääsemiseksi kuin mitä neuvosto ja komissio ovat nähneet. Sitä paitsi tämä sopimus on jo olemassa, enkä tiedä, miksi otamme asian uudestaan esiin. Järjestimme kokouksen, jossa kolme toimielintä sopivat toimielinten välisen korkean ryhmän perustamisesta. Siinä on kolme tasoa: ensimmäinen poliittinen taso eli presidentit, toinen poliittinen taso eli komission jäsenet, ministerit ja valiokuntien puheenjohtajat, ja tekninen taso eli kolmen toimielimen pääsihteerit ja pysyvä lähettiläs/edustaja. Kaikki tämä on jo olemassa. Voiko joku kyseenalaistaa tämän?
Minun ei muuten tarvitse tuoda julki Eurooppa-neuvoston päätelmiä, koska se ei kuulu tehtäviini, mutta vetoan parlamentin jäseniin, että he lukisivat ne, ja kun he ovat tehneet sen, voimme palata asiaan. Heinäkuun 2. päivä teillä on tilaisuus kysyä pääministeri Aznarilta, onko sitoumusta todella noudatettu vai ei. En ymmärrä, miksi täällä esitetään välikysymyksiä, kun asiat ovat sujuneet hyväksymiemme sitoumusten mukaisesti. Muistutan teille, että täällä pidettiin helmikuussa kokous, johon osallistuivat komission puheenjohtaja Prodi, pääministeri Aznar ja parlamentin puhemies Cox ja jossa tehtiin päätös asiasta. En tiedä, miksi asia otetaan taas kerran esiin. Parempi hallintotapa sisältyy kokonaisuudessaan siihen toimielinten väliseen yhteistyöhön, jota haluamme toteuttaa.
Korviini kantautuneesta muusta arvostelusta olen sitä mieltä, että on varsin paha oire tuoda sisäpoliittiset vastakkainasettelut Euroopan parlamenttiin. En siis aio ryhtyä miekkataisteluun selvittääkseni kuka on sankari ja kuka konna. En vastaa siihen, koska puheenjohtajavaltio Espanja on mielestäni tehnyt voitavansa ja sen kauden tulokset ovat riittävän tyydyttävät, ja ennen kaikkea tarkastelemme Espanjan puheenjohtajakauden saldoa 2. heinäkuuta.
Neuvoston muista aiheista kuten laajentumisesta voimme keskustella laajasti iltapäivällä. Haluaisin sanoa, että päätimme eilen viimeiset liittymistä käsittelevät ministerikokoukset, tarkasti sanottuna Luxemburgissa, vaikka ennen kuun vaihdetta järjestettäneen vielä yksi kokous varaministerien tasolla. Tuloksena on, että tämän puolivuotiskauden aikana on päätetty 87 neuvottelulukua. Suurin osa jäsenvaltioista on saattanut päätökseen keskimäärin 26 tai 29 jäljellä olevista 31 neuvotteluluvusta, joten puheenjohtajavaltio Tanskalle jää käsiteltäväksi osapuilleen kaksi tai kolme lukua. Etenemissuunnitelmaa on noudatettu ja ainoa asia, josta on vielä päästävä sopimukseen, joka taas voidaan toivottavasti solmia ennen Sevillan Eurooppa-neuvostoa, on maataloutta koskeva yhteinen kanta. Mehän tiedämme, miksi yhteinen kanta ei vielä ole valmis: eräs maaryhmä yrittää jättää huomiotta yhteisön säännöstön periaatteet, ryhmittää valtiot kahteen luokkaan suoria tukia saaviin ja muihin, millä ne syrjivät todella huolestuttavalla tavalla ehdokasvaltioita ja käyttää tilaisuutta hyväkseen pitämällä laajentumista ehtona erään yhteisen politiikan uudistamista koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi. Mikäli nämä maat eivät sovi sitä, mitä niiden pitäisi, niiden on otettava vastuu laajentumisen viivästyttämisestä parlamentin, kansalaistensa ja ehdokasvaltioiden edessä. Niinpä laajentumiskysymyksestä tahdon sanoa enää vain, että Sevillan Eurooppa-neuvostossa on vain alettava puhua, vahvistettava, että tekninen etenemissuunnitelma on saatettu loppuun ja päätettävä suurista poliittisista linjoista: siitä, mitä tapahtuu neuvottelujen päättämisen jälkeen, mitkä ovat näkymämme vuonna 2003, miten uudet ehdokasvaltiot otetaan mukaan hallitustenväliseen konferenssiin ja miten ne osallistuvat Euroopan parlamentin vaaleihin. Tämä etenemissuunnitelma on laadittava Sevillan Eurooppa-neuvostossa; tekninen osuus on jo saatettu loppuun. Niinpä voitte olla rauhallisia, sillä neuvoston ponnistelujen ja komission vertaansa vailla olevan tuen avulla puheenjohtajavaltio Espanja on kyennyt hoitamaan Eurooppa-neuvoston ja parlamentin valtuutuksen.
On selvää, että neuvoston uudistuksessa on kaksi ulottuvuutta, toimivaltaa ja lainsäädäntöä koskeva. Lainsäädännöllisen on oltava niistä avoimempi olemme ensimmäisinä vakuuttamassa sitä ja neuvoston uudistuksissa pyritään juuri siihen. Lisäksi siitä on tehtävä tehokkaampi: yleisten asioiden ja ulkoasioiden neuvostoja on järkeistettävä, neuvoston kokoonpanoa on supistettava, Eurooppa-neuvostojen valmistelemiseksi on keksittävä parempia menettelytapoja. Lisäksi Eurooppa-neuvostojen järjestelmää on supistettava ja tehtävä siitä tehokkaampi ja pienempi; järjestelmästä on tehtävä sellainen, että päätelmät eivät merkitse loputonta keskustelua pikku yksityiskohdista jne. Kaikki nämä ovat sisäisiä uudistuksia, jotka voidaan toteuttaa neuvostossa ja joilla pyritään avoimuuteen, mutta joilla ei millään tavalla kyseenalaisteta hallitustenvälisen konferenssin toimivallassa olevia primaarioikeuden määräyksiä.
En aio puhua enempää talouskysymyksistä. On yksi asia, josta en ole puhunut, koska siitä keskusteltiin eilen tässä samassa salissa: Johannesburgin kokous ja kestävä kehitys. Olemme hyvin tietoisia Balin valmistelukomitean epäonnistumisesta ja haluamme, että Sevillan Eurooppa-neuvostossa asetetaan selkeitä suuntaviivoja, joilla vahvistetaan uudestaan Euroopan unionin johtava asema Johannesburgin tärkeissä kysymyksissä eli kehitysavussa, ympäristönsuojelussa ja kestävässä kehityksessä. Unioni on vahvistanut Espanjan puheenjohtajakaudella Kioton pöytäkirjan ja saanut Monterreyssa aikaan kehitysrahoitusta koskevan sitoumuksen, joka on itse asiassa sitoumus, jossa olemme onnistuneet yhdistämään kaikkien tahdon ja jossa kaikki kehittyneet maat ovat sitoutuneet nostamaan kehitysapunsa määrää. Mielestäni näiden kahden asian myötä voimme mennä Johannesburgiin vakuuttuneina siitä, että kuulumme niihin maihin, jotka ovat maailmassa johtavassa asemassa kaikissa kestävään kehitykseen liittyvissä asioissa. Niinpä Eurooppa-neuvostossa annetaan ohjeita myös tässä asiassa.
Lisäksi haluaisin sanoa jäsen De Rossalle, että myös Eurooppa-neuvostossa käsitellään hänen erityisesti mainitsemaansa ongelmaa eli julkilausumaa, jolla voitaisiin auttaa Irlannin kansalaisia osallistumaan enemmän ja saamaan lisää varmuutta Nizzan sopimuksen ratifiointia ajatellen. Tätä aihetta käsitellään Sevillassa ja toivomme, että voimme antaa mahdollisimman myönteisen julkilausuman juuri jäsen De Rossan osoittamalla tavalla.
Kaikkien näiden aiheiden lisäksi on muitakin ulkopoliittisia kysymyksiä, joista olemme jo puhuneet. Panin hyvin merkille puheenvuorot, erityisesti ne, jotka koskevat Intian ja Pakistanin välistä konfliktia. Vahvistan neuvoston aikomuksen käsitellä tätä aihetta ja välittää erittäin lujan ja rakentavan viestin. Käsittääkseni on mahdotonta esittää yksitellen kaikkia neuvostossa käsiteltäviä asioita, mutta uskon, että neuvosto toimii kuuden äärimmäisen kiivastahtisen kuukauden loppunäyttämönä.
En ole puhunut maahanmuutosta ja turvapaikoista, mutta haluaisin sanoa, koska en voi päättää puheenvuoroani puhumalla tästä monen jäsenen esille ottamasta aiheesta, että minusta kaikkien Euroopan kansalaisten huolenaiheena näyttää olevan laiton maahanmuutto, ei laillinen maahanmuutto, jolla on omat kulkureittinsä, sillä vastaanottajana ja turvapaikkana aina toimineeseen Eurooppaan on asettunut jo miljoonia maahaanmuuttajia. Eurooppalainen yhteiskunta on joutumaisillaan suuriin vaikeuksiin nimenomaan siksi, että tänne tulvii laittomia maahanmuuttajia, jotka juuri laittomuutensa takia ovat syrjäytyneitä, lakien ulottumattomissa, ja joita siis käytetään hyväksi ja asetetaan alttiiksi sellaiselle kärsimykselle, jota ei meidän yhteiskunnassamme voida sallia. Meidän on siis taisteltava sitä vastaan.
Tampereen ohjelma on tässä, ja jos jotain sen osia ei ole pantu täytäntöön, se johtuu siitä, ettei sitä ole voitu tehdä vuosina 19992002. Onko se neuvoston syytä? Asia lienee niin, mutta se ei ole neuvoston nykyisen puheenjohtajavaltion syytä, vaan monen muun puheenjohtajavaltion yhteistä perua.
Sen, että nykyinen puheenjohtajavaltio haluaa tuoda Tampereen ohjelman pöydälle ja sanoa "tehdään asiat heti kerralla", pitäisi olla ylistystä eikä arvostelua herättävä asia. Olenkin sitä mieltä, että tämä aihe, niin kuin kaikki laittomaan maahanmuuttoon liittyvät asiat, ovat huolenaiheena nykypäivän eurooppalaisessa yhteiskunnassa, ja siksi on luonnollista, että valtion- ja hallitusten päämiehet käsittelevät niitä niiden kaikessa laajuudessa. Kyseessä on muuten täysin julkinen ulottuvuus, koska komissio on tehnyt asiaa koskevia ehdotuksia ja oikeus- ja sisäasioista vastaava neuvosto kokoontuu huomenna käsittelemään kaikkia näitä kysymyksiä. Neuvostot ovat avoimia ja kaikki tuntevat niiden esityslistat. En siis usko, että olisi olemassa jokin turvapaikkaa ja maahanmuuttoa ja kaikkia Sevillan Eurooppa-neuvostossa käsiteltäviä asioita koskeva salainen asialista.
Arvoisa puhemies, sanon teille vain, että tämän Eurooppa-neuvoston myötä päättyy hankala ja vaikea jakso; toivomme, että Sevillan päätelmissä kyettäisiin ilmaisemaan kaikki tekemämme työ ja täyttämään eurooppalaisen yhteiskunnan ja parlamentin neuvoston ja komission työlle asettamat toiveet.
Prodi
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, yritän puhua mahdollisimman lyhyesti, koska näen, että parlamentti valmistautuu jo äänestyksiin.
Tahdon vain korostaa eräitä keskeisiä seikkoja: ensinnäkin sitä laajaa yksimielisyyttä, joka laajentumisen osalta vallitsee ja muistuttaa, että tämä on merkittävin ja tärkein edessämme oleva tehtävä ja toiseksi tyytyväisyyttäni keskustelusta, jonka johdosta meillä - parlamentilla, komissiolla ja neuvostolla - on Sevillaan mentäessä yhteinen strategia sen työn osalta, joka meidän on tehtävä toimielinten välinen sopimuksen aikaansaamiseksi ja organisoinnin ja lainsäädännön parantamiseksi.
Yhteinen tahtomme päästä vuoden loppuun mennessä toimielinten väliseen sopimukseen on vahva ja ratkaiseva tuki toimintatavallemme ja mielestäni myös tuki Sevillan huippukokouksen onnistumiselle. On selvää, ettei kaikella tällä - tahdon rauhoittaa kaikkia parlamentin jäseniä - ole missään tapauksessa vaikutusta valmistelukunnan työhön. Tämä työ koskee olemassa olevia perustamissopimuksia, tämä on velvollisuutemme, koska joka tapauksessa meidän on vielä monia vuosia työskenneltävä niiden perustamissopimusten mukaan, jotka meillä on.
Korostan yhteistä sitoutumista merkittäviin tavoitteisiin, josta monet ovat maininneet puhuessaan Johannesburgin huippukokouksesta. Emme ole siirtäneet sitä taka-alalle, mutta minun on sanottava, että näissä kansainvälisissä kokouksissa olemme varsin yksin. Minun lienee syytä sanoa vilpittömästi parlamentille, että nämä toistuvat huippukokoukset, joita olemme järjestäneet ja joiden pitäisi osoittaa, että kolmanteen maailmaan kiinnitetään voimakasta ja yhä kasvavaa huomiota, eivät ole tuottaneet toivottuja tuloksia. Myös eilen FAO:n huippukokouksessa suurimpien valtioiden edustajien poissaolo oli merkittävä oli todiste siitä, että tätä politiikkaa on harkittava perusteellisesti uudelleen.
Myös unionin politiikassa on näiden aiheiden osalta varmasti ristiriitaisuuksia. Haluan mainita eräitä niistä ongelmista, joita tässä parlamentissa on korostettu: esimerkiksi Välimeren politiikka, vaikeudet luoda sellainen rahoituslaitos, Välimeren pankki, joka edesauttaisi näiden alueiden kehitystä ja ne vielä suuremmat vaikeudet, joita on kohdattu kulttuurien välistä vuoropuhelua edistävän säätiön perustamisen osalta, koska eräät valtiot eivät halunneet käyttää tähän tavoitteeseen edes miljoonaa euroa.
Maahanmuuton osalta keskeisimpien seikkojen osalta vallitsee harvinaislaatuinen yksimielisyys: rajapoliisi, tulevien jäsenvaltioiden kanssa tehtävä laittoman siirtolaisuuden vastainen yhteistyö, sellaisen aktiivisen politiikan toteuttaminen, jolla kyetään, kuten parlamentin jäsen Suominen sanoi, integroimaan siirtolaiset todellisiksi Euroopan unionin kansalaisiksi. Tämä on meitä kaikkia ohjaava yhteinen tavoite.
Meidän on tietenkin muistettava, että tämän tavoitteen savuttamiseksi meidän tehtävämme, velvollisuutemme, on työskenneltävä lujasti voidaksemme osallistua aktiivisesti maahanmuuttajien sopeuttamiseen ja perheiden yhdistämiseen ja, kuten parlamentin jäsen Pirker sanoi, jotta meillä lopultakin olisi harkittu maahanmuuttoa koskeva toimintatapa.
Arvoisat parlamentin jäsenet, tämä on se yhteinen työ, joka meillä on edessämme. Meidän on ryhdyttävä siihen saavuttaaksemme tavoitteet, joista me kaikki olemme yhtä mieltä: tavoitteemme on valmistautua unionin laajentumiseen kehittämällä toimielimistä sellaiset, että ne soveltuvat tämän vaikean tehtävän suorittamiseen.
Dell'Alba (NI)
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minulla on kunnia käyttää puheenvuoro poikkeuksellisesti ennen äänestystä, koska pian suoritettava äänestys vahvistaa hyvän yhteisymmärryksen ja hyvän menettelyn, jonka parlamentti, budjettivaliokunta ja talousarvion valvontavaliokunta ovat onnistuneet viemään läpi yhdessä neuvoston ja komission kanssa. Haluan nyt osoittaa kunnioitusta apulaisesittelijä Michiel van Hultenille talousarvion valvontavaliokunnan puolesta ja antaa tunnustusta sovittelukomiteaa johtaneen jäsen Wynin ponnisteluille, sekä näiden kahden valiokunnan ponnisteluille niiden tehdessä tarmokkaasti työtä kahden pääesittelijän kanssa, ja haluan kiittää näiden kahden valiokunnan sihteeristöjä parlamentin puolesta. Lisäksi haluan osoittaa kunnioitusta puheenjohtajavaltio Espanjalle sen kovasta työstä saadakseen päätökseen erittäin hankalan ja erittäin tärkeän asiakirjan. Lopuksi onnittelen tietenkin komission jäsen Schreyeria ja komissiota sekä budjettipääosastoa siitä yhteistyöstä, jota he ovat tehneet, jotta tätä asiaa voitaisiin hoitaa hyvin.
Tässä mietinnössä on saavutettu yksimielisyys erästä unionin varainhoitoasetuksesta, näin ollen aihe on hyvin tärkeä. Olemme onnistuneet sopimaan eräästä menetelmästä, joka osoittaa selkeästi, että hyvä ja lojaali yhteistyö toimielinten välillä on mahdollista lukuisilla toimielinten välisillä aloilla. Toivon, että tätä esimerkkiä kyetään seuraamaan muiden vaikeampienkin tai yhtä vaikeiden asioiden kohdalla.
Sanoakseni sanasen aiheen sisällöstä haluaisin kertoa kollegoille, että he äänestävät pian sopimuksesta, jonka ansiosta toimielimemme voi vakiinnuttaa ja lujittaa etuoikeutensa budjettivallan käyttäjänä ja vastuuvapauden myöntäjänä. Minusta on tärkeä korostaa tätä asiaa. Lisään, että niiden pitää ottaa kantaa varainhoitoasetukseen, joka on entistä avoimempi ja jota koskevat säännöt ja menettelyt ovat aikaisempaa selkeämpiä ja avoimempia. Olen siis sitä mieltä, että tämä on hyvä tulos, ja kiitän kaikkia, jotka ovat osallistuneet tähän työhön.

Puhemies. -
Koska kyseessä on talousarviomenettely, annan lyhyen puheenvuoron myös talousarviosta vastaavalle komission jäsenelle.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, varainhoitoasetuksen uudelleenlaadinta on yksi tämän vaalikauden kattavimmista ja suurimmista lainsäädäntötoimista. Siksi kiitän komission puolesta erinomaisesta yhteistyöstä Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa ja aivan erityisesti molempien valiokuntien, budjettivaliokunnan ja talousarvion valvontavaliokunnan, kanssa, ja haluan onnitella lämpimästi molempia esittelijöitä, jäseniä Dell'Alba ja van Hulten, tästä erittäin viisaasta toiminnasta neuvottelujen yhteydessä ja parlamentin kannalta myönteisistä tuloksista. Oikein lämpimät kiitokset komission puolesta!

Busquin
. (FR) Hyvät jäsenet, komissio on valmis hyväksymään tarkistukset 2, 4 ja 5, jotka neuvoston pitäisi voida hyväksyä ennen kuin Espanjan puheenjohtajakausi päättyy.
Komissio on kuitenkin tässä vaiheessa sitä mieltä, että tarkistus 6 saattaisi vaarantaa neuvoston kanssa tehdyn sopimuksen, ja se katsoo, että sen on pakko torjua tarkistus.
Yhteisessä tavoitteessamme pitäisikin pyrkiä siihen, että hyväksymme nopeasti asetuksen Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta.

Busquin
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, komissio onnittelee mietinnön esittelijää, Nisticòa, samoin kuin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokuntaa niistä edistysaskeleista, joita tämän tärkeän asian puitteissa on saavutettu. Toivomme, että työt saataisiin pian päätökseen, jotta voitaisiin ensimmäistä kertaa toteuttaa ne uudet toimivaltuudet, joita kansanterveyden alalla Amsterdamin sopimuksen kautta myönnetään. Komissio on valmis hyväksymään tarkistukset 1, 9, 12, 15, 17, 19, 25, 27 ja 28. Lisäksi komissio voi hyväksyä osittain tarkistukset 2, 3, 5, 6, 10, 13, 14, 16, 18, 20 ja 21. Niistä syistä, jotka komission jäsen Byrne esitti eilisaamuna käydyssä keskustelussa, komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 4, 7, 8, 11, 22, 23, 24 ja 26.

Nisticò (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää muutosta kohtaan, jossa sanotaan: "jäsenvaltioiden on annettava näistä toimenpiteistä komissiolle selvitys joka toinen vuosi". Muutos on seuraava: "joka kolmas vuosi".
Rübig (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, pyydän tarkistukseen lisäystä, joka kuuluisi: "ja kestävään jätteenpolttoon".
Doyle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, meidän tulisi muistuttaa kollegoja, jotka eivät välttämättä ole paikalla virallisessa istunnossa, että äänestys ensi vuoden istuntokalenterista järjestetään klo 12.30, joten kaikkien tulisi olla paikalla äänestyksessä.

Puhemies. -
Keskeytämme nyt istunnon ja jatkamme sitä juhlaistunnon jälkeen.
(Istunto keskeytettiin klo 11.58 juhlaistunnon ajaksi ja sitä jatkettiin klo 12.35.)

Parish (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro, historia näyttää toistavan itseään. Istuntokalenterista äänestettiin viimeksi virallisen istunnon jälkeen. Haluan varmistaa tässä suuressa demokratiassa, että ihmisille annetaan aikaa ehtiä takaisin istumapaikoilleen äänestämään. Kyseessä ei voi olla yhteensattuma, koska täsmälleen sama sattui viime vuonna.

Puhemies. -
Olen pahoillani, mutta saatte etsiä salaliittoteoriaa jostain muualta. Haluan, että siirrymme äänestykseen.

Berès (PSE).
Arvoisa puhemies, sen mukaan, miten minä miellän demokratian, on joitakin äänestyksiä, jotka pitäisi esittää julkisesti.
(Voimakkaita suosionosoituksia)
Salainen äänestys on varattu tiettyjä nimityksiä varten, mutta kun demokraatit eivät kykene kertomaan julkisesti valinnoistaan, jotka koskevat olennaisen tärkeitä poliittisia nimityksiä, kun he vetoavat suljettuihin lippuäänestyksiin menettelykysymyksissä, vaikka he väittävätkin puolustavansa avoimuutta, haluan nyt sanoa, että tällainen ei ole minun käsitykseni demokratiasta, ei avoimuudesta eikä liioin poliittisesta vastuusta. Haluan sanoa nyt avoimesti, että äänestäisin avoimuuden puolustajien jättämiä tarkistuksia vastaan: varsinaista avoimuutta tämäkin!
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Puhemies. -
Istumapaikaltani katsoen näyttää siltä, että parlamentin jäsenet ovat ehtineet paikoilleen. Olemme tulleet tänne äänestämään. Suosionosoituksista päätellen monet kollegat ilmeisestikin arvostivat jäsen Berèsin kommenttia. Monet ovat pyytäneet puheenvuoroa. Jos haluatte puhua samasta aiheesta, en anna teille puheenvuoroa.
Työjärjestyksen 136 artiklassa ei rajoiteta salaisen äänestyksen käyttöä. Salaisen äänestyksen ainoana edellytyksenä on, että vähintään yhden viidesosan parlamentin jäsenistä eli 126 jäsenen on pyydettävä sitä. Sihteeristö on saanut allekirjoituksen 140 jäseneltä, jotka ovat pyytäneet salaista äänestystä. Mielestäni parlamentin työjärjestyksen mukaisesti 140 jäsenellä on oikeus esittää pyyntö. Jäsen Berès ja muut voivat toki kysyä 140 jäseneltä, haluavatko nämä luopua salaisesta äänestyksestä. Mutta jolleivät he luovu pyynnöstään, työjärjestys on selvä.
Onko 140 jäsenellä edustaja, joka voisi vastata kysymykseen salaisesta äänestyksestä luopumisesta?

Van Hulten (PSE).
Arvoisa puhemies, emme halua luopua pyytämästämme salaisesta äänestyksestä siitä yksinkertaisesta syystä, että aikaisemmin parlamentin jäsenten on ollut vaikea äänestää aiheesta omantuntonsa mukaisesti, ja haluamme tällä kertaa kaikkien voivan äänestää omantuntonsa mukaisesti.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana äänestyksen jatkaminen.
(Parlamentti hyväksyi istuntokalenterin.)

Corbettin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö Euroopan parlamentin työjärjestyksen yleisestä muuttamisesta (2001/2040(REG)) (A5-0008/2002)

Corbett (PSE)
Arvoisa puhemies, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintöön on ehdotettu 62:ta tarkistusta, joista äänestetään yhdellä kertaa. Tarkistusten joukossa on tarkistus 1, muttei tarkistusta 73. Nämä tarkistukset kuitenkin liittyvät toisiinsa. Meidän ei tule hyväksyä yhtä ilman toista, koska muuten nimenhuutoäänestyksen ääniä ei oteta huomioon. Säästyisimme näin nimenhuutoäänestyksen tuloksien laskemiselta, mutten usko, että ei kukaan parlamentissa, eikä erillistä äänestystä pyytänyt ryhmä, halua sitä. Pyytäisin, että tarkistuksista 1 ja 73 äänestettäisiin yhdessä ja että parlamentti äänestäisi niiden hyväksymisen puolesta. Kyse on vain työjärjestyksen pienestä teknisestä uudelleenjärjestelystä, ei mistään kovin merkittävästä, mutta on tärkeää tehdä se oikein.
Tarkistuksesta 56
Onesta (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ehdottaa parlamentille suullista tarkistusta lukuisien ryhmien monien jäsenten pyynnöstä. Näyttää, että vaikka mietintö on näinkin monitahoinen, työjärjestyksestämme nykyisestä versiosta puuttuu pieni lauseenosa, joka koskee 108 artiklaa.
Jos esittelijämme Richard Corbett suostuu, ehdotan, että lisäämme vielä seuraavat sanat: "parlamentti voi jäsentensä yhden kymmenesosan edustajista pyynnöstä ja mietinnön pohjalta" jne.
Toistaiseksi on todellakin hyvä asia, että parlamentin täysistunnossa voidaan aloittaa menettely yhdessä asiasta vastaavan valiokunnan kanssa, joka vie työn päätökseen. Minusta oli kuitenkin tärkeää muistuttaa tästä seikasta.

Wuermeling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, tämä ei vastaa sitä, mitä sovimme neuvotteluissa tästä asiasta valiokunnassa ja poliittisessa ryhmässä. Kyse on siitä, että käynnistämme tällaisen menettelyn vain, jos voimme myös odottaa saavamme vastaavat enemmistöt tämän vaikean, jäsenvaltioissa tapahtuvien ihmisoikeuksien loukkauksien toteamista koskevan menettelyn myöhemmissä vaiheissa. Siksi emme hyväksy tätä suullista tarkistusta.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, meitä ihmetyttää tarkistus 172, joka sisältää englanninkielisen hieman vaikeaselkoisen lauseen. Voisiko siinä mahdollisesti olla virhe? Luen lauseen ja käännyn esittelijän puoleen:

Corbett (PSE)
. (EN) Tämä johtuu siitä, että olemme sopineet muiden toimielinten kanssa parlamentille kaksi eri määräaikaa eriävän mielipiteen ilmaisemiseksi komission toteuttamista toimista. Parlamentin ja komission välisessä yleisessä puitesopimuksessa parlamentille on annettu yhden kuukauden määräaika. Onnistuimme kuitenkin hiljattain neuvottelemaan pidemmän määräajan Lamfalussyn kertomuksen yhteydessä. Esittelijänä oli von Wogau, joka muistaa, että saimme kolmen kuukauden määräajan noiden toimien arviointiin. Työjärjestyksen yleisessä yhden kuukauden määräajassa pysyttelemisen sijasta kyseistä artiklaa sovelletaan tilanteessa niin, että vastaavissa toimissa määräaikaa voidaan pidentää. Tämä on varsin yksinkertaista, ja toivon parlamentin hyväksyvän tarkistuksen.

Puhemies. -
Käsittääkseni viittaatte talouspalveluita koskevaan pakettiin. Sekaannus johtuu viittauksesta talousmarkkinoihin. Ehdotan, että parlamentti ja esittelijä sopivat, että muutamme sanan "markkina" sanaksi "palvelut". Näin pääsemme sekä vastalauseesta että selityksistä. Tehkäämme niin, ja äänestäkäämme tarkistuksesta 172.
Tarkistuksesta 144
Wuermeling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, olemme PPE-ryhmänä jättäneet tästä asiasta sekä tarkistuksen 142 että tarkistuksen 144. Kun tarkistus 142 on nyt hyväksytty, raukeaa mielestäni äänestys tarkistuksesta 144, koska se koskee samaa aihetta.

Puhemies. -
Esittelijä Corbett, hylätäänkö tarkistus 144, jos hyväksymme tarkistuksen 142?

Corbett (PSE).
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen, että kollegani PPE-DE-ryhmässä tukee nyt kantaa, jonka esitin hänelle eilen. Vielä eilen hän oli sitä mieltä, että tarvitsimme erillisen ja ylimääräisen äänestyksen, mutta onneksi hän ei pidä sitä enää tarpeellisena.

Puhemies. -
Kiitos kohteliaista huomioistanne.

Tarkistuksesta 174
Wuermeling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, istuntopalveluosasto on tosiaan todennut tarkistusten oleva identtiset. Näin ei kuitenkaan ole kaikissa kieliversioissa, ja myös englanninkielisen alkuperäistekstin osalta, mielenkiintoista kyllä, valiokunnan mietinnössä oleva versio poikkeaa siitä versiosta, joka nyt on täysistunnon käsiteltävänä. Kyse on siitä, vaadimmeko me, että korkea edustaja on paikalla ulko- ja turvallisuuspolitiikasta käytävien keskustelujen aikana, vai muotoilemmeko asian kohteliaammin, nimittäin että hänet on kutsuttava paikalle. Minä olen sitä mieltä, että meidän pitäisi, koska kyseessä on ulko- ja turvallisuuspolitiikka, valita diplomaattinen muotoilu; se olisi versio, joka sisältyy tarkistuksiin 120 ja 174.

Corbett (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, jäsen Wuermeling on oikeassa. Sekaannus johtuu siitä, että alkuperäisestä on liikkeellä kaksi eri versiota. Alkuperäisen korjatussa versiossa kolme tarkistusta ovat todellakin yhtenevät, ja niistä voidaan äänestää yhdessä, mikä olisi paras ratkaisu.

Fatuzzo (PPE-DE).
Tarkistuksessa 74 sanotaan: "jäsen voi antaa suullisen selityksen enintään kahdesti kunkin istunnon aikana". Jotenkin, jostakin hämärästä syystä minussa on herännyt epäilys, että tarkistuksen esittäjät haluavat vaientaa juuri minut, koska olen ainoa, joka esittää useamman kuin kaksi äänestysselitystä.

Vaikka vastustankin tarkistusta 74, tahdon ottaa tarkistuksen esittäjien toiveet huomioon ja aloitankin heti luopumalla suullisen tarkistuksen esittämisestä.

Wuermeling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, kollega Fatuzzo esitti tapansa mukaan äänestysselityksen, sillä hänen tahtonsa toteutui jo, kun hylkäsimme tarkistuksen.

Puhemies. -
Arvoisat kollegat, haluaisin siirtyä hoitamaan virkavelvollisuuksiani Jordanian kuninkaan kanssa. Olen tyytyväinen, että pääsimme näinkin pitkälle Corbettin mietinnön äänestyksessä. Haluan pyytää nöyrimmin anteeksi ystävältäni jäsen Bourlangesilta aikaisempaa huonoa tuultani, mutta uskon, että parlamentti ymmärsi nopean äänestyksen tarpeellisuuden. Toivon mukaan kenenkään etu ei loppujen lopuksi kärsinyt asiassa.

Wuermeling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluan esittää asiasta vain lyhyen huomautuksen: tässä on kyse siitä, että on luotava velvoite tutkia valiokuntien mietintöjen yhteydessä taloudelliset vaikutukset. 159 artiklassa on kohta, joka koskee lainsäädäntöön liittyviä mietintöjä. Sen osalta olemme jo hyväksyneet uuden muotoilun. 160 artikla taas koskee mietintöjä, jotka eivät liity lainsäädäntöön; meidän pitäisi varmistaa, että molemmissa tapauksissa käytetään samaa muotoilua, koska tässä asiassa ei ole väliä, laaditaanko rahoitusselvitys mietinnöstä, joka liittyy lainsäädäntöön vai ei. Täten, koska äänestimme tarkistuksesta 88, ei oikeastaan enää pitäisi olla tarvetta äänestää tästä vielä kerran.

Puhemies. -
Se kuulostaa minusta järkevältä. Onko esittelijä samaa mieltä?

Corbett (PSE)
Arvoisa puhemies, tämä on jälleen sekaannusta aiheuttanut tapaus, jossa ennen äänestystä jaetut tarkistukset eivät vastaa täysin mietinnön sisältämiä tarkistuksia, koska niihin on tehty välillä kielellisiä korjauksia. Jäsen Wuermeling on kuitenkin oikeassa. Meidän pitäisi pysytellä samassa kaavassa, jonka olemme jo hyväksyneet, tekstin johdonmukaisuuden säilyttämiseksi.

Puhemies. -
Varmistamme, että tekstit ovat johdonmukaiset.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Corbettin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö Euroopan parlamentin työjärjestyksen muuttamisesta yksittäisten jäsenten ja poliittisten ryhmien oikeuksien tasapainottamiseksi (1999/2181(REG)) (A5-0252/2000)
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)
Inglewoodin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö Euroopan parlamentin työjärjestyksen muuttamisesta tarkistusten perusteluja koskevien määräysten suhteen (1999/2195(REG)) (A5-0306/2000)
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)
Äänestysselitykset
Dell'Alban mietintö (A5-0227/2002)

Colom i Naval (PSE)
. (ES) Puhun aivan lyhyesti. Koska tässä tilaisuudessa ei ole käyty asiaankuuluvaa keskustelua, haluaisin kiittää täysin vilpittömästi esittelijää loistavasta työstä. Kyseessä on olennaisen tärkeä ja valtavan tekninen mietintö, jota tuskin pannaan merkille tiedotusvälineissä, mutta joka on tavattoman tärkeä yhteisön talousarvion moitteettoman toiminnan kannalta. Esittelijän vaivannäön ansiosta on voitu turvata parlamentin oikeudet ja välttää neuvoston alun perin vaatima perääntyminen.
Vielä kerran kiitoksia.

Stauner (PPE-DE)
. (DE) Äänestin Dell'Alban mietinnön sisältämää suositusta ja siten uutta varainhoitoasetusta vastaan. Tässä uudessa varainhoitoasetuksessa ei enää määrätä riippumattomasta varainhoidon valvojasta, joka tekee tarkistuksen, ennen kuin EU:n talousarviosta suoritetaan maksuja. Tämä rikkoo Euroopan yhteisön perustamissopimusta, jossa edellytetään tällaista riippumatonta varainhoidon valvontaa. Jos tällainen etukäteisvalvonta puuttuu, kasvaa väärinkäytösten ja petosten riski.
Komissio on jo aikaa sitten saanut vastaavia varoituksia; viimeksi ne tulivat sen omalta, tästä syystä erotetulta kirjanpitäjältä. Komissio tulee maksamaan korkean hinnan siitä, ettei ole ottanut näitä varoituksia vakavasti.

Bordes ja Cauquil (GUE/NGL)
. (FR) Äänestimme tämän mietinnön puolesta eräiden sen sisältävien peruskannanottojen vuoksi.
Se yksinkertainen tosiasia, että tarvittiin kokonainen sovitteluprosessi, jotta neuvosto suostuisi hyväksymään eräitä Euroopan parlamentin tekemiä varovaisia tarkistuksia, osoittaa kuitenkin, että emme voi luottaa neuvoston edustamiin hallituksiin, jotta kaikki saataisiin todellakin noudattamaan naisten ja miesten välistä tasa-arvoa.
Epätasa-arvo naisten ja miesten välisissä palkoissa on todellisuudessa monien muiden asioiden lomassa osoitus erosta johtajien tekopyhien kannanottojen ja elämän todellisuuden välillä.

Darras (PSE)
. (FR) Olisi vaikeaa olla tukematta kokonaan ja täysipainoisesti tätä uutta versiosta direktiivistä 76/207/EY, joka koskee miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamista kaikilla työllisyyteen liittyvillä aloilla, myös ammatillisessa koulutuksessa.
Niiden lukuisten syiden joukossa, joiden vuoksi annan mietinnölle tukeni, mielestäni kolme syytä ovat ratkaisevia ja olennaisen tärkeitä.
Ensimmäinen asia, jonka huomaamme tässä tekstissä, on EU:n tasolla ensimmäistä kertaa käyttöön otettu "seksuaalisen häirinnän" määritelmä: "kun ilmenee ei-toivottua sanallista, sanatonta tai fyysistä, luonteeltaan seksuaalista käytöstä, jolla tarkoituksellisesti tai tosiasiallisesti loukataan henkilön ihmisarvoa, ja erityisesti, kun luodaan uhkaava, vihamielinen, nöyryyttävä tai hyökkäävä ilmapiiri".
"Välitön syrjintä", "välillinen syrjintä" ja "häirintä" on niin ikään määritelty tässä direktiivissä.
Toinen syy tukeen johtuu siitä, että tällä uudella direktiivillä kielletään naisten syrjiminen raskauden tai äitiysvapaan perusteella, ja siinä säädetään oikeudesta palata työhönsä tai vastaavaan toimeen, äitiys-, isyys- tai adoptiovapaan jälkeen, jos jäsenvaltiot tunnustavat kyseiset oikeudet.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Lopullinen sopimus direktiivin 76/207/ETY muuttamisesta on myönteinen, vaikkakin riittämätön alkuperäisiin ehdotuksiin ja vallitseviin ongelmiin nähden. Mutta kun otamme huomioon siihen tehdyt tarkistukset ja sen, että mukaan otettiin seksuaalisen häirinnän määritelmä, välittömän ja välillisen syrjinnän määritelmä sekä kielto syrjiä naisia äitiysvapaan perusteella, direktiiviin on kyllä koottu entistä paremmin yhteiskunnassa, työehdoissa ja perheiden tilanteessa tapahtunut kehitys.
Mukaan otetuista tarkistuksista mainittakoon vielä seuraavat:
jäsenvaltioilla on mahdollisuus toteuttaa erityisjärjestelyjä työelämässä aliedustettuna olevaa sukupuolta edustavalle,
perustetaan tasa-arvon valvontaelimiä, joiden toimivaltaan kuuluu edistää, analysoida, valvoa ja tukea miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun toteutumista,
jos direktiiviä rikotaan, on säädetty tehokkaita toimenpiteitä todellisten seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi,
suojataan henkilöitä, jotka tukevat sukupuolisyrjinnän tai sukupuolisen häirinnän uhreja, suojataan,
tasa-arvoista kohtelua työpaikoilla edistetään suunnitelmallisesti ja järjestelmällisesti.
Tästä johtuu puoltava äänemme. Nyt odotamme kansallisten hallitusten soveltavan ja edistävän tätä direktiiviä.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) Euroopan meriturvallisuusviraston perustaminen on myönteinen toimenpide viime vuosina sattuneiden onnettomuuksien jälkeen, jotka meille kreikkalaisille ovat erityisen katkeria matkustajalautta Saminan upottua.
Neuvoston kanta on parantunut useiden Euroopan parlamentin tarkistusten tultua hyväksytyiksi, nämä koskevat avoimuutta, viraston tulosten toimittamista jäsenvaltioille, asiantuntijoiden roolia viraston hallintoneuvostossa sekä petosten torjuntaa. Mastorakisin mietintö parantaa merkittävästi komission ehdotusta ja sen vuoksi äänestän sen puolesta.

Darras (PSE)
. (FR) Öljylaiva Erikan haaksirikkoutumisen johdosta komissio esitti toisen sarjan toimia, joihin lukeutuu asetusehdotus meriturvallisuusviraston perustamisesta. Tämä uusi virasto tarjoaa jäsenvaltioille ja komissiolle tarvittavaa teknistä ja tieteellistä tukea, jonka avulla ne voivat tehokkaasti soveltaa yhteisön lainsäädäntöä.
Neuvosto on tässä yhteisen kannan muotoilussa yleisesti ottaen säilyttänyt ehdotuksen tarkoituksen ja tavoitteen, toisin sanoen sen, että meriliikenteen turvallisuutta koskevat ongelmat on ratkaistava ja meriympäristöä suojeltava. Tässä yhteisessä kannassa on siis ilmaistu hyvin meille todella tärkeä toive, että sekä meriliikenteen turvallisuutta että meriympäristön suojelua lisätään. Tästä olennaisesta syystä haluan tukea tätä yhteistä kantaa.
Voimme tietenkin valitella sitä, että kysymystä tuon viraston sijainnista ei voitu ratkaista, ja se ajatus, että valinta sulkea pois ammattialojen edustajat ja korvata heidät komission nimittämillä ammattilaisilla, loitontaa tätä yhteistä kantaa komission ja parlamentin tekemistä ehdotuksista. Haluan kuitenkin äänestää jäsen Mastorakisin mietinnön puolesta, jossa tämä kanta hyväksytään.
Kun Erikan haaksirikkoutumisesta on kaksi ja puoli vuotta, emme enää voi viivytellä näin tärkeiden toimien panemista täytäntöön.

Fitzsimons (UEN)
. (EN) Kuljetusten turvallisuus on tällä hetkellä Euroopan unionin 15 jäsenvaltion tärkeimpiä poliittisia tavoitteita. Näin tuleekin olla, sillä aivan liian moni on menettänyt henkensä kuljetusten riittämättömien turvatoimien vuoksi. Liikenteen kuolonuhrien vähentäminen on säilytettävä keskeisenä poliittisena tavoitteena. Siihen on pyrittävä varmistamalla liikenneturvalainsäädännön entistä parempi noudattaminen ja parantamalla liikenteessä ajamisen tasoa.
Meriturvallisuudesta on myös muodostumassa entistä tärkeämpi poliittinen kysymys Euroopan unionissa. Se johtuu lähinnä siitä järkyttävästä ympäristötuhosta, joka syntyi Ranskan rannikolla muutama vuosi sitten Erika-tankkerin haaksirikon yhteydessä. Euroopan komissio antoi ehdotuksen uuden Euroopan meriturvallisuusviraston perustamiseksi.
Uusi virasto antaa EU:n jäsenvaltioille ja Euroopan komissiolle tarvittavaa teknistä ja tieteellistä tukea yhteisön lainsäädännön täytäntöön panemiseksi tehokkaasti meriturvallisuudessa ja alusten saasteiden torjumiseksi.
(Lyhennetty työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti.)

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Joidenkin yrittäjien mielestä on houkuttelevaa harjoittaa yritystoimintaa alueella, jolla julkista valvontaa on vähän tai ei lainkaan, koska siellä ei aseteta esteitä yrityksen voittoa tuottaville toiminnoille, jotka voivat aiheuttaa vaaraa työntekijöille, toisille ihmisille tai elinympäristölle. Merellä näytti pitkän aikaa olevan sallittua kaikki, mitä ei maissa saanut tehdä, ja tämä koski varsinkin aluevesien ulkopuolisia merialueita. Suurimpia vahinkoja ja eniten paheksuntaa ovat aiheuttaneet säiliöalusten vuodot, joiden seurauksena alusten lasti on peittänyt rannikot ja rannikolla elävät eläimet pitkän aikaa. Olemme jo aiemmin tehneet päätöksen aluksista, jotka tietoisesti tyhjentävät mereen käyttökelvottomaksi tulleita lastin osia tai polttoainejäämiä, ja samoin olemme tehneet päätöksen yksirunkoisten säiliöalusten käytöstä poistamisesta. Nämä päätökset eivät vielä tee meriympäristöstä riittävän turvallista. Niihin liittyy siirtymäaikoja, ja merellä syntyy yhä uusia yllättäviä tilanteita, jotka aiheuttavat vaaraa siellä liikkuville ja laajalle meri- tai rannikkoalueelle. Sen takia on hyvä, että on tulossa instanssi, joka kerää tietoja ja valvoo sääntöjen noudattamista. Kaikki huomio kiinnitettiin liian kauan hallinnollisiin kokoonpanoihin ja niitä koskeviin mielipide-eroihin. Sen takia voin tässä tapauksessa tukea nopeaa käynnistämistä ja mahdollisten parannusten siirtämistä myöhempään ajankohtaan.

Bordes ja Cauquil (GUE/NGL)
Äänestimme valiokunnan esittämää tarkistusta 7 ja tarkistusta 19 vastaan, koska kannatamme ehdottomasti sellaista järjestelmää, jossa veren lahjoittaminen on ilmaista, ja mielestämme on tyrmistyttävää, että verestä voidaan tehdä kauppatavaraa, ja katsomme, että työntekijöille, jotka poistuvat työpaikaltaan luovuttaakseen verta, on maksettava normaali palkka heidän poissaolostaan huolimatta. Jos työntekijä on valmis luovuttamaan vertaan, ei ole mitään syytä, miksei hänen työnantajansa voisi omalta osaltaan antaa tälle palkkaa muutamalta vaivaiselta työtunnilta.

Crowley (UEN)
. (EN) Kannatamme kaikki verituotteiden laatuvaatimusten perustamista. Hyvälaatuisen veren jatkuva saanti on tärkeää, jotta voidaan hoitaa hyvin eurooppalaisia, jotka tarvitsevat verta sairauden vuoksi. Meidän onkin kyettävä varmistamaan tuotteiden laatu sekä keruu-, testaus-, käsittely- ja varastointimenettely.
Siksi tuen mielelläni tänään käsiteltävää ehdotusta. Lisäksi on korostettava, että kaikkien meidän velvollisuutenamme on luovuttaa verta vapaaehtoisesti veripalvelujen turvaamiseksi kaikille. Siksi ei pidä estää verituotteiden tuontia EU:n ulkopuolelta ihmisterveyden ja verta tarvitsevien ihmisten palveluiden turvaamiseksi, jos verituotteita ei saada EU:ssa riittävästi vapaaehtoisesti ja korvauksetta. Tällä käytännöllisellä varauksella annan täyden tukeni ehdotukselle.

Grossetête (PPE-DE)
. (FR) Tässä mietinnössä suositellut toimet antavat mahdollisuuden välttää korkeintaan ne tuhot, joita olemme joutuneet näkemään saastuneen verentapausten yhteydessä Ranskassa. Emme voi olla pohtimatta sitä traagista tapahtumaa, joka jätti syvät jälkensä kaikkien mieliin.
Meidän on myös Euroopassa määrättävä korkeat vaatimukset veren laadun ja keruun turvallisuuden varmistamiseksi, oltava tiukkoja varastointi- ja jäljitettävyysehtojen kohdalla ja määrättävä vaativat säännöt veren tutkimista ja seurantaa varten.
Veri ei ole samanlainen hyödyke kuin muut. Se ei ole kaupallinen hyödyke, eikä minkään pidä saada meitä poikkeamaan tästä ajatuksesta. Vastustan päättäväisesti kaikkea ihmisveren kaupallista käyttöä, ja toivon, että kaikki jäsenvaltiot alkavat noudattaa vapaaehtoisen ja maksuttoman luovutuksen periaatetta. Tällä alalla sovelletaan toissijaisuusperiaatetta, mutta kulttuurikysymyksen ohella tämä on eettinen kysymys, josta monet eurooppalaiset ovat yhtä mieltä, ja se on tieteellinen kysymys. Tutkimustulosten mukaan vapaaehtoisen ja maksuttoman luovutuksen kautta saadun veren laatu on itse asiassa parempi.
Voidakseen edistää maksutonta verenluovutusta Euroopan pitäisi kannustaa kaikkia jäsenvaltioita edistämään tätä periaatetta ja aloittaa laajoja tiedotuskampanjoita ihmisten tietoisuuden lisäämiseksi.

Evans, Jonathan (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa, että Euroopan parlamentin brittikonservatiivien ryhmä äänesti Gil-Robles Gil-Delgadon mietintöä vastaan, koska siinä on monta kohtaa, joita emme hyväksy. En halua käyttää parlamentin aikaa yksityiskohtaiseen selontekoon.
Olisimme äänestäneet mietinnön puolesta, jos siinä olisi rajoitettu jotenkin Gibraltarin asukkaiden oikeutta osallistua seuraaviin Euroopan parlamentin vaaleihin. Mietinnön liitteenä olevasta pöytäkirjaan merkitystä Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen lausumasta käy ilmi, että tarvittavan lainsäädännön laatiminen on täysin Yhdistyneen kuningaskunnan vastuulla, jotta gibraltarilaiset voivat äänestää vaaleissa. Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväksi ja kannustaa Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusta toteuttamaan pöytäkirjaan merkityn lausuman ja laatimaan tarvittavan lainsäädännön, jotta gibraltarilaiset voivat osallistua vaaleihin ja pääsevät valitsemaan edustajat, jotka voivat vaikuttaa Gibraltarilla sovellettaviin lakeihin.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén, Hans Karlsson ja Theorin (PSE)
. (SV) Me kannatimme parlamentin suostumusta muuttaa edustajien valitsemisesta Euroopan parlamenttiin yleisillä, välittömillä vaaleilla annettua säädöstä.
On hyvä, että nämä muutokset on saatu aikaan, jotta saamme vaalimenettelyä koskevat yhteiset periaatteet. Parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselmassa on myös erittäin perusteltua korostaa, että miesten ja naisten välistä tasa-arvoa koskeva periaate on tärkeä, jotta pystyisimme varmistumaan siitä, että molemmat sukupuolet ovat tasa-painoisesti edustettuina.
Emme sitä vastoin ole pahoillamme siitä, että neuvosto ei ehdottanut yhtä yhteistä vaalipiiriä, josta valittaisiin 10 prosenttia Euroopan parlamentin jäsenistä. Emme usko, että tällainen yhteinen vaalipiiri olisi mitenkään merkittävä tällä hetkellä.

Berthu (NI)
. (FR) Ehdotuksessa neuvoston päätökseksi Euroopan parlamenttivaalien organisoinnista kaavaillaan mahdollisuutta alueellisista vaalipiireistä jokaisen maan aloitteen ja tahdon mukaisesti. Siltä osin, kun on kyse yksinkertaisesta oikeudesta, jota vähemmistö maista jo hyödyntääkin, tämä määräys voidaan hyväksyä.
Ranskassa kuitenkin vastustamme tällaista uudistusta, joka edistäisi maan jakautumista Brysseliin nähden. Tämä ajatus näkyy esittämästäni tarkistuksesta, josta olen jo puhunut keskustelun aikana.
Neuvosto on täsmentänyt, että alueellisten vaalipiirien perustamisen maassa ei pitäisi yleisesti vaikuttaa vaalitavan suhteellisuuteen (2 artikla). Parlamentti valottaa sanaa "yleisesti" selittämällä, että tämä ei saa "heikentää jäsenvaltioiden tasolla muodostuneiden poliittisten suuntauksien edustusta" (johdanto-osan kappale C). Teemme tästä sen päätelmän, että mikäli alueellisia vaalipiirejä perustetaan, äänikynnyksiä on vältettävä luomalla esimerkiksi kansallinen järjestelmä, jossa jäljelle jääneet äänet omitaan itselle. Kaikki tämä olisi kuitenkin hyvin monimutkaista. Nykyinen järjestelmä on kaikkein yksinkertaisin, selkein ja tehokkain Ranskan edustuksen kannalta.

Bethell (PPE-DE)
. (EN) Kannatan tietysti suoria ja yleisiä Euroopan parlamentin vaaleja, ja haluan onnitella esittelijää hänen työstään parlamentin arvovallan ja uskottavuuden lisäämiseksi.
Parlamentin lähestymistavassa koko yleisen äänioikeuden kysymykseen on kuitenkin vakava puute. Ongelmana on se, että viisistä Euroopan parlamentin vaaleista, jotka on järjestetty vuodesta 1979 alkaen, on puuttunut eräs Euroopan unionin osa. Tarkoitan tällä tietenkin Gibraltarin 15 000 äänioikeutettua. Jäsenvaltioiden päätös jättää tämä pieni alue äänioikeuden ulkopuolelle ei ole ansiokasta. Viittaan samalla myös peräkkäisiin brittihallituksiin.
Mietinnössä jätetään avoimeksi kysymys gibraltarilaisten äänioikeudesta. Vaikka asiassa onkin edistytty Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksen jälkeen vuonna 1999, kysymys on edelleen ratkaisematta.
Mikään neuvoston päätös Euroopan parlamentin vaaleista ei ole täydellinen ilman Gibraltarin asukkaiden oikeuksien tunnustamista. Siksi äänestän mietintöä vastaan.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Yhteiskunnassa vallitsee täysin vastakkaisia yhteiskunnallisia näkemyksiä ja ryhmäintressejä. Ylimieliset poliitikot niin vasemmistossa kuin oikeistossa ovat yrittäneet autoritaarisin keinoin ja ylhäältä päin valaa ykseyttä ja määritellä lopulliset päätelmät. Olemme nähneet yhä uudestaan, että enemmistö kansalaisista alkaa lopulta vastustaa sitä. Politiikka on yhteiskunnassa vallitsevien mielipide-erojen organisointia, jonka ansiosta nämä mielipide-erot hahmottuvat kansalaisille paremmin. Vaalijärjestelmät, joiden ainoana tarkoituksena on vakaan enemmistöhallituksen muodostaminen, estävät vapaata mielipiteenmuodostusta alhaalta päin. Meidän pitää hylätä kaikki rakenteet, jotka yrittävät sulkea nämä olemassa olevat suuntaukset julkisen poliittisen keskustelun ulkopuolelle, miten kiistanalaisia nämä suuntaukset sitten ovatkin. Sen takia valitsen suhteellisen vaalitavan. Neuvoston uudessa päätöksessä estetään toistaiseksi Euroopan parlamentin vuonna 1998 toivoma rajat ylittävä suhteellinen vaalitapa, jossa kymmenen prosenttia Euroopan parlamentin jäsenistä valittaisiin monikansallisilta listoilta. Voin kuitenkin yhtyä siihen, koska yleinen mielipide ei muotoudu Euroopan vaan oman valtion rajoissa. On tärkeä parannus, että suuremmille jäsenvaltioille ei määrätä alueellisia vaalipiirejä ja vaalikampanjoiden kustannuksille voidaan asettaa yläraja. Torjun täysin esittelijän päätelmän, jonka mukaan kaikkien jäsenvaltioiden vaalikampanjoiden tulisi keskittyä ennen kaikkea Euroopan komission puheenjohtajan valintaan.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Vaikka neuvoston kanssa käydyissä neuvotteluissa onkin saavutettu joitakin edistysaskelia, on vielä jäljellä selvennystä, tarkentamista ja vahvistamista vaativia näkökohtia. Esimerkkinä tästä on ensisijaiseksi asetettu "Globaalimuutos ja ekosysteemit", josta on otettava huomioon, että kalastusalaan kohdistui hyvin voimaperäinen leikkaus talousarvion tutkimuksen kuudennessa puiteohjelmassa: aikaisemman ohjelman 880 miljoonaa euroa vaihtuikin nyt vain 570 miljoonaan.
Mutta yhtä tärkeää on kiinnittää koko huomiomme maaperään, joka myös on maapallon ekologisten järjestelmien rakenneosa ja sen kestävän kehityksen jalusta. Maaperä on samalla tavoin biomassan suurin planetaarinen säiliö, ja sen suojelu sellaisenaan on tärkeää hiilidioksidin pidättämiseksi ja jopa sen pitkäaikaiseksi sieppaamiseksi. Siksi on tärkeää panostaa sen tutkimiseen, jolla pyritään maaperän ja merten ekologisten järjestelmien toiminnan parempaan tuntemukseen.
Toisaalta on havaittavissa, että kemianteollisuus ja lääketeollisuus aiheuttavat voimakkaita paineita ja että nämä alat pyrkivät vahvistamaan vaikutusvaltaansa ohjelmassa, mikä voi saattaa lopullisen version epätasapainoon.

Gillig (PSE).
Arvoisa puhemies, ilmaisimme siis juuri näkemyksemme kuukausittain järjestettävän nelipäiväisen täysistunnon puolesta. Onko neljä, oikeastaan kolme, työpäivää vakavamielinen ja tehokas asia? Tietenkään ei ole, ja sitä paitsi ne, jotka sitä ehdottivat, ehdottivat myös, että muita istuntoja pidennettäisiin, ja näin hyvin he ovat perillä siitä, että kohtuuttomat aikataulumme ja niukka aika, joka jäsenillä on käytössään näkemystensä ilmaisemiseen, eivät ole tarkoituksenmukaiset.
Ongelmana kuitenkin on, että käyttämällä näiden istuntojen pituutta verukkeena Strasbourgin toimintapaikan merkitys itse asiassa kyseenalaistetaan. Minun näkemykseni on, että perusongelma haluan sanoa tämän, koska vastustin tuota päätöstä ei ole näiden kahden kaupungin vastakohtaisuus, vaan ristiriita Euroopasta muodostetun kahden eri näkemyksen välillä. Ensimmäinen on keskittämispolitiikan mukainen näkemys, jonka mukaan kaikki halutaan keskittää yhteen paikkaan, eli Brysseliin, niin kutsutun järjellisyyden, niin sanotun tehokkuuden nimissä, ja tämä on teknokraattinen näkemys; toinen näkemys on hajautettu, monimuotoinen, moniulotteinen Eurooppa, jonka pitää kyetä työskentelemään monista päätöksentekokeskuksista käsin ja joka tunnustaa sen muodostavat kulttuurierot ja -identiteetit ja kunnioittaa niitä.
Pian laajentumisen myötä ei ole enää vain Bryssel, vaan on myös Strasbourg, Luxemburg ja Frankfurt ja ehkä vielä jokin toinenkin paikka, joka on perustettava ja jonka toimintaa on edistettävä laajentuneen Euroopan tarpeiden tyydyttämiseksi, ja tämä on toiveemme. Tämän vuoksi vastustin sitä, että täysistunnon kestoa supistettaisiin.

Bourlanges (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, puhemies Cox esitti minulle anteeksipyyntönsä, koska olin pyytänyt työjärjestyspuheenvuoroa, eikä tätä pyyntöä toteutettu.
Olemme mielestäni rikkoneet työjärjestystämme. On täysin oikeutettua, että viidesosa kollegoistamme pyytää suljettua lippuäänestystä, vaikka olenkin jäsen Berèsin tavoin sitä mieltä, että se ei olekaan tässä tapauksessa aivan asianmukaista. Tämän todettuani sanon, että 136 artiklan 4 kohdassa annetaan täsmälliset määräykset suljetuista lippuäänestyksistä. Kahdesta kuuteen arvalla valittua jäsentä laskee salaisessa äänestyksessä annetut äänet. Tämä tarkoittaa, että menettelymme on juhlallinen ja se on raskas menettely, jonka tarkoituksena on nimenomaan välttää sopimattomaan aikaan tehdyt pyynnöt salaisen äänestyksen toimittamisesta. Salainen äänestys ei ole sama kuin solmion vaihtaminen. Olen lisäksi sitä mieltä, että Corbettin mietinnössä, josta juuri äänestimme, 136 artiklaa ei ole muutettu. Puhemies toimi siis väärin, kun hän ei soveltanut 4 artiklassa määrättyä menettelyä, jonka tavoitteena on välttää taktisista syistä pyydetään lakkaamatta salaisen äänestyksen toimittamista.

Puhemies. -
Esittelijä Dell'Alba, tämä ei ole työjärjestyspuheenvuoro. Kyseessä on vain äänestysselitys. Jäsen Bourlanges voi sanoa äänestysselityksessään, mitä haluaa.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, te olisitte itsekin sanonut "ei", mutta minä sanon sen etevälle kollegalleni, joka yleisesti ottaen on aina asiallinen äänestysselityksissään. Tässä nimenomaisessa tapauksessa puhemies Cox sovelsi työjärjestystä. Jos hän katsoisi artiklaa, joka edeltää hänen mainitsemaansa artiklaa, hän huomaisi, että tämä määräys poikkeaa 136 artiklasta ja antaa todellakin mahdollisuuden soveltaa puhemiehen noudattamaa menettelyä.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) Euroopan parlamentin kaksi toimipaikkaa luovat sen toimintaan jakomielisen tilanteen ja ennen kaikkea sietämättömän painolastin eurooppalaisille veronmaksajille, joita kehotetaan tukemaan Euroopan unionin jäsenvaltioiden eräiden hallitusten uhkavaatimuksia. On mahdotonta hyväksyä, että rahaa haaskataan toimipaikan sijaintiin, kun samalla pyritään säästämään Euroopan unionin työskentelykielissä, jotka ovat välttämättömiä, jotta jokainen kansalainen koulutustasosta riippumatta voisi toimia parlamentin jäsenenä ja jotta kaikki Euroopan unionin kansalaiset voisivat ymmärtää täysin parlamentin työskentelyä.
Uskon, että Euroopan parlamentilla, varsinkin EU:n laajenemisen jälkeen, pitäisi olla yksi yhtenäinen toimipaikka, joka sijaitsisi mahdollisimman lähellä laajentuneen EU:n maantieteellistä keskustaa ja olisi poliittisesti nykyistä tasapainoisempi pohjoisen, etelän, lännen ja idän välissä.

Berthu (NI)
. (FR) Euroopan parlamentti on vastikään jälleen kerran vastustanut perjantaiaamuna pidettävää istuntoa Strasbourgin täysistuntoviikkojen aikana. Sillä ei ole oikeutta menetellä näin, koska meidän on noudatettava EY:n perustamissopimusta. Näin ollen parlamentti rikkoo kahta perustamissopimuksen kohtaa.
Ensinnäkin, kuten tuomioistuin vuonna 1997 pani merkille, kun sopimuksessa sanotaan "kaksitoista kuukausittaista täysistuntoa", siinä viitataan nykyiseen käytäntöön, joka tarkoittaa viikoittaisia jaksoja.
Toiseksi Brysselissä pidettävien ylimääräisten täysistuntojen tavoitteena on toimia täydennyksenä, kun työaika Strasbourgissa on käytetty kokonaan. Ei siis voida tyhjentää Strasbourgin istuntoviikkoja ja lisätä tämä aika Brysselin mini-istuntoihin. Eikä myöskään ole oikein suunnitella vuosi etukäteen Brysselin istuntoja, jos ei tiedetä, täytetäänkö Strasbourgin esityslista kokonaan vai ei.
Olen pahoillani, että Ranskan edellinen hallitus ei vedonnut tuomioistuimeen, kun Strasbourgin istuntojen perjantain istuntopäivät poistettiin vuonna 2000 ja 2001, ja toivon, että seuraava hallitus toimii paremmin.

Bordes ja Cauquil (GUE/NGL)
. (FR) Kun ottaa huomioon, miten heikonlaisesti perjantaiaamun istuntoihin osallistuttiin, kun istuntoja vielä tuolloin pidettiin, valinta sen välillä, palataanko viisipäiväiseen istuntoon vai ei, on melko lailla tekopyhää toimintaa. Kieltäydymme osallistumasta tähän pieneen katkeranmakuiseen Brysselin ja Strasbourgin väliseen sotaan, joka on toisarvoinen asia tästä asiasta esitettyihin kantoihin verrattuna. Näin ollen pidättäydyimme äänestämästä.
Sitä vastoin ei ole hyväksyttävää, että henkilökunta joutuu kärsimään edustajien valintojen seurauksista joko niin, että heidän palkkansa tai jotkin palkkiot laskevat, tai niin, että heidän työtaakkansa lisääntyy.
Jos Euroopan parlamentti päättää jatkaa nelipäiväisiä täysistuntoja, vaadimme, että kaikki palkat palautetaan sille tasolle, jolla ne olivat viisipäiväisten istuntojen aikana, ja että poistetaan kaikki haitat, joita tästä koituu henkilökunnalle, olipa sitten kyse virkamiehistä, avustajista tai tilapäisistä työntekijöistä.

Ford, Glyn (PSE)
. (EN) En kannattanut kahta taannoista äänestystä istuntokalenterista vuodeksi 2003. Äänestin sekä tarkistuksen 1 että 3 puolesta siitä ilmiselvästä syystä, että Bryssel on paljon parempi paikka harjoittaa toimintaamme taloudellisesti ja tehokkaasti kuin Strasbourg. Äänestän aina tämän näkökulman mukaisesti, ja yritän saada loppumaan järjettömän ja kalliin Euroopan ympäri vaeltamisen, johon John Majorin hallitus alisti parlamentin Edinburghin huippukokouksessa vuonna 1992.

Pasqua (UEN)
. (FR) UEN-ryhmä ja ranskalainen RPF-puolueen valtuuskunta vastustavat kaikkia niitä toimia, joilla halutaan lyhentää Strasbourgin täysistuntojen kestoa. Korjataksemme viimevuotisen valitettavan tapahtuman perjantain poistaminen täysistuntokalenterista puhemies Fontainen johdolla vaadin ryhmäni puolesta, että työviikko palautettaisiin Strasbourgissa viisipäiväiseksi.
Tiedämme varsin hyvin, että nelipäiväiseksi supistettu täysistunto ei anna mahdollisuutta työskennellä moitteettomasti. Tästä merkittävästä teknisestä näkökohdasta riippumatta painavista poliittisista syistä en kuitenkaan hyväksy, että typistämme päivällä (maanantailla tai perjantailla) Strasbourgin istuntoa, ja että samanaikaisesti lisätään Brysselin ylimääräisten istuntojen määrää, ja niiden kestoa pidennetään kohtuuttomasti. Nämä käytänteet peittävät itse asiassa selkeästi sen, että parlamentin toimipaikka halutaan lopullisesti siirtää Strasbourgista Brysseliin, ja näin tehdään perussopimuksista huolimatta. Strasbourgia ei pidä alentaa olemaan pelkkä Brysselin lisätoimipaikka. Strasbourg on ja sen pitää jatkossakin olla Euroopan parlamentin toimipaikka.

Varaut (NI)
. (FR) Strasbourgin vastainen eturyhmä raivoaa pyrkiäkseen kutistamaan Strasbourgin istuntoja, alentamaan niiden arvoa ja lopulta poistamaan ne. Kaikki toimet ovat siis oikein salaisesta äänestyksestä uhkailuun legioonalaistaudilla.
Haluaisin muistuttaa, että parlamentin tehtävänä ei ole itse päättää, missä se toimii. Parlamentin jäsenten ei kuulu päättää, missä he säätävät lakeja, liittyivätpä syyt sitten mukavuuteen, mielialaan tai gastronomisiin mieltymyksiin. Kuvittelivatko ihmiset hetken, että Euroopan parlamentti päättää asiasta, koska talvisin on mukavampaa pitää istuntoa Courmayeurissa ja kesäisin Saint-Tropez'ssa? Parlamentti ei voi muuta kuin taipua siihen, mitä hallitukset ja siis kansat ovat määränneet perustekstien kautta. Tässä tapauksessa se, mitä teksteissä on määrätty Euroopan parlamentista on, että sen toimipaikka on Strasbourgissa, eivätkä "brysselinkaalin puolestapuhujat" voi tehdä tätä toimipaikkaa väistämättä virtuaaliseksi.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, äänestin mietinnön puolesta, mutta tahtoisin selittää erityisesti syyn tarkistusta 74 koskevaan äänestykseen. Tällä tarkistuksella haluttiin välttää se, että samassa istunnossa voitaisi esittää useampi kuin kaksi äänestysselitystä. Kiitän Euroopan kansanpuolueen ryhmää, vihreiden ryhmää ja niitä kaikkien ryhmien yksittäisiä parlamentin jäseniä, jotka äänestivät tätä tarkistusta vastaan. Olisin ollut tästä todella pahoillani eikä uskoakseni olisi ollut demokraattista eikä parlamentin arvolle sopivaa riistää jäseniltään mahdollisuutta puheenvuoroon vain sen vuoksi - itse olisin ollut erityisen pahoillani, ellen olisi enää voinut tehdä niin - että joka kerta selittäessään äänestystä he puhuvat eläkeläisten ongelmista, kuten minun tapauksessani, ja ennen kaikkea sen vuoksi, että he ilmaisevat itseään tavalla, jota pitävät asianmukaisena silloinkin, kun tämä on mahdollista tehdä hieman humoristisesti, sympaattisesti, silloin tällöin hymyillen, vaikka ilmapiiri on vakava ja puhutaan vakavista asioista. Joskus olen onnistunut siinä, ja olen ollut siitä hyvin iloinen, ja olen todella tyytyväinen siitä, että voin seuraavina kahtena vuotena edelleenkin tehdä niin, vaikka aionkin harkita tarkoin, onko syytä jatkaa äänestysselitysten esittämistä vai ei.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, haluaisin osoittaa sanani esittelijällemme kertoakseni hänelle, että kuten monet toivovat, hänen mietintönsä on vain kutistunut kutistumistaan. En tiedä, onko tämä oikea tapa ilmaista asia ranskaksi, mutta joka tapauksessa halusin painottaa, että eräiden sellaisten kollegojen toimeliaisuuden ansiosta, joille parlamentin intressit ovat tärkeitä, lukuisat parlamentin jäsenten oikeuksien vastaiset tarkistukset hylättiin. Eräät niistä olivat todella groteskeja. Niinpä enää ei voitaisi pyytää toimittamaan kohta kohdalta -äänestystä, vaikka muodostamamme parlamentti koostuukin kokeneista jäsenistä, jotka joutuivat esimerkiksi esittämään suullisen tarkistuksen vielä tänä aamuna, koska asia oli kiireellinen. Meidän piti siis rajoittaa erillisiä äänestyksiä ja eräitä muita asioita pikemmin kuin etenkin kiireellisiä asioita.
Vaikka edelleen onkin vielä lukuisia vaikeita kysymyksiä, olemme siis näin ollen hyvin tyytyväisiä, että mietinnön hyväksytyssä versiossa on selkeä ero siihen verrattuna, jonka jäsen Corbett halusi meille määrätä.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) Mietinnössä pyritään rationalisoimaan Euroopan parlamentin työskentelyä varsinkin EU:n laajentumista silmällä pitäen muun muassa vahvistamalla parlamentin valiokuntien roolia täysistunnon työskentelyn helpottamiseksi.
Runsaista myönteisistä ehdotuksista huolimatta on kysymyksiä, jotka aiheuttavat erityistä huolta, kuten:
Puhemiehen laajennetut oikeudet antaa puheenvuoro käden nostamisen jälkeen, ilman sääntöjä, tai määrätä kysymysten ja tarkistusten ottamisesta käsiteltäviksi, mikä voi johtaa mielivaltaisuuksiin.
Ryhmien olisi pakko edustaa viidesosaa jäsenvaltioista, mikä estää yhteneväisyyttä Euroopan parlamentissa.
Kaikkien kielten käytön rajoittaminen kaikessa Euroopan parlamentin itsenäisessä työskentelyssä, valtuuskunnat mukaan lukien, jne.

Berthu (NI)
. (FR) Sillä verukkeella, että menettelyjä halutaan yksinkertaistaa ja keventää, jäsen Corbettin mietinnössä ehdotetulla parlamentin työjärjestyksen muuttamisella on se vaikutus, että Euroopan parlamentin enemmistöltään federalististen ns. suurten ryhmien keskinäinen valta vahvistuu.
Asia on itse asiassa niin, että vaatimukset ryhmien muodostamiselle ovat tiukentuneet, minkä vuoksi pienten ryhmien perustaminen on entistä vaikeampaa. Samanaikaisesti parlamentin toiminta vaikeutuu entisestään vähemmistöryhmille ja sitoutumattomille.
Tähän asti viimeksi mainitut ovat pystyneet löytämään varakeinon kirjallisissa äänestysselityksissä. Saamatta minkäänlaista selkeää perustelua, hallinto on nyt tehnyt lopun siitä suvaitsevaisuudesta, jota äänestysselitysten pituutta kohtaan on perinteisesti hyvin selvästi osoitettu. Tämä äkillinen käänne on itse asiassa haitaksi vähemmistöryhmille ja sitoutumattomille paljon enemmän kuin muille. Tässä, kuten muissakin asioissa, on selvästi juonittelun makua: tämä on hillitysti ja hiljaisesti suoritettua noitavainoa vastoin kaikkea sitä, mikä ei edusta federalistisia näkemyksiä.
Lopuksi kuten keskustelun aikana sanoin, työjärjestyksen muutos laajentaa Euroopan parlamentin oikeuksia yli sen, mihin perustamissopimus antaa mahdollisuuden, ilman että yksikään maa juurikaan välittää asiasta.

Martin, David W. (PSE)
. (EN) Haluan merkittävän muistiin, miten paljon kannatan ja arvostan esittelijä Corbettin työpanosta ja asiantuntemusta parlamentin työjärjestyksen uudistamisessa.
Hänen työpanoksensa ansiosta parlamentin tulisi nyt toimia paremmin ja keskustelujen pitäisi olla entistä kiinnostavampia. Parlamentin pitäisi olla nyt valmis laajentumiseen.
Tämä on ensimmäinen ja tärkeä askel, jolla parlamentista tehdään entistä tehokkaampi kansalaisten ääni EU:n päätöksenteossa.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Parlamentti voi toimia hyvin vain, jos se täyttää vähintään kolme seuraavaa ehtoa. Ensiksikin parlamentin pitää heijastaa yhteiskunnassa vallitsevia vastakkaisia käsityksiä ja intressejä tunnistettavalla tavalla ja yhteiskunnasta ravintoa saaden. Toiseksi parlamentilla pitää olla riittävät mahdollisuudet tehdä nämä vastakkaisuudet näkyviksi julkisessa keskustelussa, mikä on parhaiten mahdollista, jos jäsenet jo ennen päätöksentekoa voivat reagoida toisiinsa ja pyytää selvennyksiä välihuomautusten ja toisen keskustelukierroksen avulla. Kolmanneksi äänestäjien pitää voida olla varmoja siitä, että parlamentti voi itse tehdä aloitteita ja tekee yksinkertaisella ääntenenemmistöllä lopulliset päätökset lainsäädännöstä, talousarviosta ja hallitusneuvottelusta. Euroopan parlamentti ei ikävä kyllä täytä yhtään näistä kriteereistä, eikä työjärjestyksen ehdotettu muuttaminen korjaa asiaa. Työjärjestyksen muutokset koskevat ennen kaikkea puheajan rajoittamista, aikaa vieviä menettelyjä, jotta äänestykseen tuotavat tarkistukset voidaan valita tarkemmin, ja puhemiehen mahdollisuuksia myöntää sympaattisille takapenkkiläisille omasta aloitteesta sananvuoro. Nämä muutokset hyödyttävät kahta suurinta ryhmää mutta ovat epäedullisia niille, jotka haluavat näyttää, mitkä vaihtoehtoisista päätöksistä ovat toivottavia ja mahdollisia. Sen takia Euroopan parlamentti pysyy eräänlaisena senaattina, joka on kaukana ihmisistä ja jossa useimmiten vain annetaan äänestysselityksiä ja ilmoitetaan jo tapahtuneista tosiasioita.

Sacrédeus (PPE-DE)
. (SV) Olen pahoillani siitä, että parlamentti on tänään vastustanut kuuden kuukauden äitiys-, isyys- tai adoptiovapaata, jonka aikana Euroopan parlamentin jäsen saisi korvauksia ehdotonta tehtävästä vapauttamista koskevien sääntöjen mukaisesti.
Nykyisen järjestelyn mukaan jäsen voi toki pitää vapaata, mutta hänellä ei ole oikeutta ottaa itselleen sijaista. Poliittisella ryhmällä on siten yksi jäsen vähemmän, joten sama työmäärä jää pienemmän jäsenmäärän hoidettavaksi. Tämä on kova isku etenkin pienten valtioiden puolueille, joilla on vain muutamia jäseniä Euroopan parlamentissa. Tällöin vapaalla olevaan jäseneen kohdistuu painetta, jonka mukaan hänen pitäisi palata töihin mahdollisimman nopeasti, mikä on vahingoksi hänen perheelleen ja lapsilleen.
Puhumme parlamentissa usein siitä, että perhe-elämän ja työelämän yhdistämisen pitää olla mahdollista, ja kehotamme hallituksia ryhtymään toimiin sen mahdollistamiseksi. Saman asian on oltava tietysti voimassa myös parlamentissa, kun sitä tarkastellaan työpaikkana.
Euroopan parlamentin jäsenilläkin pitää olla sama oikeus pitää vapaata kuin on muillakin työelämässä käyvillä uusilla vanhemmilla. Meillä on oltava työjärjestys, joka sisältää myönteisen perhettä ja lapsia koskevan näkemyksen, mikä ei sisälly nykyiseen työjärjestykseen. Lisäksi sen todellinen demokraattisuus voidaan kyseenalaistaa, koska se vaikeuttaa synnyttämisikäisten tai perheenperustamisiässä olevien henkilöiden mahdollisuuksia esiintyä ehdokkaina ja heidän mahdollisuuksiaan ryhtyä hoitamaan Euroopan parlamentin jäsenen tehtäviä.

Dell'Alba (NI).
Arvoisa puhemies, haluaisin tässä kohdin yksinkertaisesti korostaa, että sanon tämän hyvin vakavissani kukistettujen maiden laivastojen tapaan sosialistiryhmä on "ampunut upoksiin" yhden ryhmänsä etevän jäsenen mietinnön, haluan siis puhua jäsen Corbettista. Näin ryhmä on tarkoituksellisesti äänestänyt kaikkia Corbettin mietinnön tarkistuksia vastaan, ja mietinnöstä on oikeastaan enää jäljellä yksi lause. Sosialistiryhmän tahdon mukaisesti Euroopan parlamentti vastaa yhteisön ensimmäisen asteen tuomioistuimen odotuksiin äänestämällä erään etevän jäsenensä, eli Corbettin, mietintöä vastaan, ja saamalla parlamentin hyväksymään yhdestä ja ainoasta lauseesta muodostuvan mietinnön sen jälkeen, kun perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa on tehty töitä kaksi ja puoli vuotta. Halusin painottaa tätä asiaa eräänlaisena selontekona. Ehkä käykin niin, että tämän seurauksena otamme uudelleen esiin tämän tänä aamuna toimitetun ala-arvoisen äänestyksen.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Euroopan parlamentissa on vähemmän ryhmiä kuin joissakin kansallisissa parlamenteissa, koska pienten ryhmien muodostumista estetään järjestelmällisesti. Sen etuna on, että parlamenttiin on syntynyt jokseenkin samanmielisten jäsenien kansainvälisiä ryhmiä sen sijaan, että siellä olisi 150 erillisten kansallisten puolueiden ryhmää. Mutta siitä on myös haittaa, kuten niiden yksittäisten jäsenten asema, jotka eivät kuulu mihinkään tai vaihtavat joskus ryhmää. Olen Alankomaissa tottunut järjestelmään, jossa parlamentin ryhmät syntyvät vaalituloksen perusteella. Jokainen lista, joka saa paikkoja parlamenttiin, tunnustetaan ryhmäksi, vaikka paikkoja olisi vain yksi. Euroopan parlamentissa ryhmät sitä vastoin muodostetaan vasta vaalien jälkeen, eikä yksittäisten jäsenien siirtymistä toiseen ryhmään pidetä paikan varastamisena. Koska ryhmän tunnustamiseen tarvitaan paljon jäseniä eri jäsenvaltioista, niin jäljelle jää aina poliittisia suuntauksia, jotka ovat siihen liian pieniä. Tämän seurauksena parlamenttiin perustetaan ideologisesti yhtenäisiä ryhmiä, joiden jäsenet eivät eri jäsenvaltioissa vallitsevien erilaisten yleisten mielipiteiden takia ole läheskään aina yksimielisiä käytännön valinnoista, mutta se johtaa myös keinotekoisiin teknisiin ryhmiin, joissa tekevät yhteistyötä osapuolet, jotka eivät tunne toisiaan. Minusta olisi myös mieletöntä velvoittaa ne jäsenet, jotka eivät kuulu minnekään, muodostamaan Espanjan mallin mukainen sekaryhmä.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) Inglewoodin ehdotuksessa päätökseksi tehdään pääasiassa teknisiä säätöjä tarkistusten perustelujen suhteen, jotka rationalisoivat toimintaamme. Tämän vuoksi äänestän sen puolesta, kuten myös ryhmäni GUE/NGL. Haluan tässä tilaisuudessa kuitenkin kiinnittää huomiota riittävien tarkistusehdotusten perustelujen tarpeeseen, sillä niihin voi kätkeytyä Euroopan kansalaiselle merkityksellisiä asioita. Tämä vaarantuu varsinkin uutisteollisuudessa, joka vieraannuttaa parlamenttien jäsenen siitä, mitä hän päättää, ja josta hän on usein täysin tietämätön.

Puhemies. -
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 13.40 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies. -
Minulla on ilo parlamentin puolesta toivottaa tänä iltapäivänä tervetulleeksi viralliselle lehterille saapunut Vladimir Lukinin, Alexander Belousovin ja Valentina Deminan johtama EU:n ja Venäjän parlamentaarisen yhteistyövaliokunnan Venäjän parlamentin valtuuskunta. Olette kaikki erittäin tervetulleita.

Haluan toivottaa teidät tervetulleeksi erityisesti siksi, että Venäjä viettää tänään itsenäisyyspäivää 12. kesäkuuta 1990 annetun Venäjän valtion itsenäisyysjulistuksen muistoksi. Tervetuloa ja onneksi olkoon!

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista aiheista:
Neuvoston ja komission lausunnot neuvottelujen edistymisestä,
Brokin laatimasta ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietinnöstä (A5-0190/2002) (yhteisesittelijät: Jacques F. Poos, Jürgen Schröder, Gunilla Carlsson, Luís Queiró, Elisabeth Schroedter, Ioannis Souladakis, Ursula Stenzel, Jas Gawronski, Jan Marinus Wiersma, Demetrio Volcic, Geoffrey Van Orden, Baroness Nicholson of Winterbourne) laajentumisneuvottelujen tilanteesta (KOM(2001) 700 - C5-0024/2002 - 2002/2023(COS)),
Bögen laatimasta budjettivaliokunnan mietinnöstä (A5-0178/2002) Euroopan unionin laajentumisen taloudellisista vaikutuksista (2002/2045(INI)),
Sommerin laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A5-0096/2002) komission tiedonannosta laajentumisen vaikutuksesta ehdokasvaltioita reunustaville alueille - yhteisön rajaseututoiminta (KOM(2001) 437 - C5-0599/2001 - 2001/2250(COS)),
Turcon laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A5-0202/2002) 12. vuosikertomuksesta - Rakennerahastot 2000 (2000),
koheesiorahaston vuosikertomuksesta 2000,
liittymistä edeltävää rakennepolitiikan välinettä (ISPA) koskevasta vuosikertomuksesta 2000 (KOM(2001) 539, KOM(2001) 602 ja KOM(2000) 616 - C5-0006/2002 - 2002/2009(COS)),
Görlachin laatimasta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnöstä (A5-0124/2002) komission kertomuksesta - Sapard-ohjelman vuosikertomus vuodelta 2000 (KOM(2001) 341 - C5-0009/2002. 2002/2007(COS)),
Olssonin laatimasta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnöstä (A5-0200/2002) laajentumisesta ja maataloudesta: uusien jäsenvaltioiden onnistunut integrointi yhteiseen maatalouspolitiikkaan (2002/2059(INI)),
Karamanoun naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puolesta komissiolle tekemästä suullisesta kysymyksestä (B5-0018/2002) liittymisneuvotteluista ja tasa-arvosta,
Van der Laanin ja Baroness Ludfordin ELDR-ryhmän puolesta komissiolle tekemästä suullisesta kysymyksestä (B5-0250/2002) tulevista jäsenvaltioista kotoisin olevista turvapaikanhakijoista.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, mielestäni ei ole turhaa korostaa vielä kertaalleen unionin laajentumiskehityksen historiallista ulottuvuutta, suurta poliittista merkitystä ja peruuttamattomuutta. Katson, että Euroopan unionin laajentumiskehityksen näkymiä arvioitaessa seuraavaa Eurooppa-neuvoston kokousta varten meidän on asetettava lähtökohdaksi tavoitteet, jotka olimme asettaneet itsellemme puheenjohtajakautemme alkaessa, jotta voimme tähän mennessä toteutettujen toimien perusteella miettiä seuraavaksi, mitä odotamme Sevillalta.
Arvoisa puhemies muistaa, että tämänaamuisessa Sevillan huippukokouksen valmistelua koskevassa keskustelussamme pyrin välttämään laajentumista koskevia aiheita juuri sen vuoksi, että halusin säästää ne tätä keskustelua varten, jossa käsittelemme yksinomaan kyseisiä asioita.
On ilmeistä, että laajentuminen on yksi Sevillan Eurooppa-neuvoston kokouksen tärkeimmistä aiheista, ja sen vuoksi uskon, että niistä tiedoista, joita tulen antamaan, voi päätellä keskeiset seikat, joita puheenjohtaja ja neuvosto tulevat ehdottamaan Sevillan Eurooppa-neuvostossa.
Puheenjohtajakautemme alkaessa esitimme työohjelman nimeltä "Enemmän Eurooppaa". Kyseisessä asiakirjassa oli, eikä muutoin olisi voinutkaan olla, Euroopan unionin laajentuminen tärkeimpiä ensisijaisia tavoitteitamme. Sanoisin, että se on enemmänkin kuin ensisijainen tavoite. Se on unionin tärkein tavoite.
Asiakirjassa sanottiin, että puheenjohtajavaltion päämääränä oli vaikuttaa osaltaan ratkaisevasti siihen, että neuvottelut kaikkien liittymiseen valmiiden ehdokasvaltioiden kanssa saadaan päätökseen vuoden 2002 jälkipuoliskolla, jolloin neuvottelut olisivat jatkoa Göteborgin ja Laekenin Eurooppa-neuvoston kokouksille. Tarkemmin sanottuna tärkein tehtävämme oli saavuttaa yhteiset kannat kaikkien 15 jäsenvaltion kanssa yhteisön säännöstön hankalimmista luvuista, joita ovat juuri ne, jotka osuivat meidän kohdallemme etenemissuunnitelmassa, ne, joilla on suuri vaikutus rahoitukseen ja talousarvioon.
Tunnetun etenemissuunnitelman mukaan, josta sovittiin Nizzassa, sellaisia lukuja, jotka osuivat Espanjan puheenjohtajakaudelle, ovat maatalous, aluepolitiikka sekä rahoitusta ja talousarviota koskevat säännökset, joiden lisäksi on vielä toinen merkittävä luku, ei rahoitukseen liittyvän vaan suuren poliittisen luonteensa vuoksi, joka on siis toimielimiä koskeva luku.
Ajattelimme myös, että olisimme päättäneet tilapäisesti kaikki puolivuotiskauden alussa keskeneräisenä olleet luvut, sillä, kuten arvoisa puhemies ja parlamentti tietävät, Espanjan vastuulla oli etenemissuunnitelman lisäksi hyvin suuri joukko eufemistisesti niin sanottuja ratkaisematta jääneitä aiheita, mutta joiden osalta neuvottelut, siis hyvin tärkeät neuvottelut, jotka olivat jääneet kesken Ruotsin ja Belgian puheenjohtajakausilta, ovat vieläkin kesken.
Kahden olennaisen tärkeän periaatteen on edelleenkin innoitettava ja ohjattava koko neuvotteluprosessia. Neuvottelut on käytävä voimassa olevan säännöstön pohjalta ja Berliinissä vuonna 1999 hyväksyttyjen rahoitusnäkymien on merkittävä ylärajaa vuoteen 2006 asti uusien jäsenvaltioiden liittymisessä.
Näissä neuvotteluissa pyrittiin myös välttämään kaikki laajentumiskehityksen sudenkuopat ja ristiriidat uudistamalla yhteisiä politiikkoja, sillä kuka tahansa, joka haluaa asettaa laajentumisen ehdoksi yhteisten politiikkojen uudistamisen, saattaa aiheuttaa vahvistettujen määräaikojen pidentymisen.
Unionilla on siis tavoite, jota parlamentti tukee täysin. Se on liittymisen toteutuminen vuoden 2004 kuluessa. Tämän yleisen tavoitteen lisäksi puheenjohtajavaltion erityinen laajentumista käsittelevä työohjelma, joka esitettiin neuvostolle viime tammikuussa, sisälsi useita siihen liittyviä tehtäviä.
Ensinnäkin oli liittymisen kolmannen vaatimuksen tarkastus. Vaatimus liittyy hallinnolliseen ja oikeudelliseen kykyyn panna tehokkaasti täytäntöön yhteisön säännöstö. Tästä ei puhuta paljon, mutta se on hyvin tärkeä aihe. Tämä on se kuuluisa niin kutsuttu "Madridin peruste", joka on laajentumisen toteutumisen kannalta hyvin olennainen.
Kuluvan puolivuotiskauden aikana komissio on laatinut ja kehittänyt toimintasuunnitelmaa kaikkien ehdokasvaltioiden kanssa ja Sevillassa komissio antaa aiheesta kertomuksen.
Toisaalta oli suunniteltu, että Espanjan puheenjohtajakaudella muodostettaisiin liittymissopimuksen laatimisryhmä. Ryhmä aloitti työnsä maaliskuussa. Me aloimme komission ja neuvoston pääsihteeristön kanssa jo suunnitella liittymissopimuksen laatimista käsittelevän työryhmän muodostamista, jotta sopimuksen laadinta liitteineen tapahtuisi samanaikaisesti neuvottelujen kanssa. Silloin heti neuvottelujen päätyttyä aikaa ei tarvitse hukata sopimuksen laadintaan, sillä me kaikki, ja erityisesti parlamentti, olemme tietoisia kansallisten ratifiointimenettelyjen vaikeuksista. Näin ollen meillä ei ole paljon aikaa, jos haluamme vuonna 2004 päästä tavoitteeseemme, jonka mukaan kaikki olisi ratifioitua, jotta ehdokasvaltiot voivat esiintyä täysivaltaisina jäseninä Euroopan parlamentin vaaleissa.
Meillä oli siis tämä tavoite, jonka olemme saavuttaneet, ja kuten on ollut aikaisempina puheenjohtajakausina, myös Espanjan kaudella on kiinnitetty erityistä huomiota neljään konkreettiseen tapaukseen, sillä näyttää, että kaikki kymmenen liittymisen ensimmäiseen vaiheeseen nimettyä maata olisivat uurastuksemme ainoa tavoite, mutta asia ei ole niin. Meidän on kiinnitettävä huomiota Bulgariaan ja Romaniaan, kahteen jälkeenjääneeseen maahan, joille on annettava erityistukea, jotta mahdollisimman monet neuvotteluluvut voidaan aloittaa. Halusimme myös jollain tapaa osaltamme vaikuttaa Kyproksen kysymyksen lopulliseen poliittiseen ratkaisuun tähtääviin toimiin.
Emme voi myöskään unohtaa, että meidän on käynnistettävä jollakin tavoin liittymistä valmisteleva strategia Turkin kanssa.
Näistä alkuasetelmista käsin meidän on kysyttävä itseltämme, mitä olemme saavuttaneet tähän mennessä puheenjohtajakautemme aikana, sillä näinä kuukausina toteutetuilla toimilla määrätään se, miten seuraava Eurooppa-neuvoston kokous arvioi tilannetta ja näkymiä vuoden loppuun.
Arvoisa puhemies, minulla on ilo sanoa, että komission erittäin suurella tuella, ja tällä kohdin haluan ylistää julkisesti laajentumisesta vastaavaa komission jäsen Verheugania, jonka osa on ollut hyvin merkittävä kaikessa saavuttamassamme kehityksessä, Espanjan puheenjohtajakaudella saavutettu kehitys voidaan esittää lyhyesti näin: neuvosto, kaikissa eri kokoonpanoissaan, on alkanut tutkia komission 30. tammikuuta esittämiä, yleistä rahoituskehystä ja maataloutta koskevia huomautuksia, joissa yksimielisyyden puuttuminen oli silminnähtävää.
Olennainen erimielisyys, kun neuvottelut vielä jatkuvat, on unionin suorien maataloustukien myöntäminen ehdokasvaltiolle, ja se, että tiettyjen maiden mukaan tuilla voidaan päättää ennalta YMP:n tulevasta uudistuksesta.
Näiden erimielisyyksien vuoksi emme ole vielä onnistuneet saavuttamaan yhteistä kantaa maatalousluvusta. Minä sanoisin, että yhteinen kanta on saavutettu 95-prosenttisesti, mutta jäljelle jäävät viisi prosenttia koskevat suoria tukia, joista yksimielisyyteen ei ole vielä päästy.
Yritämme edistää sovitteluratkaisukaaviota, sillä ymmärrämme kaikkien yhteistä kantaa vastustavien neljän maan vaikuttimet, mutta katsomme myös, että kyseisten maiden on käsitettävä, että maataloudessa on säännöstön noudattamista sekä jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden tasa-arvoisen kohtelun noudattamista koskevia perusperiaatteita, ja ennen kaikkea niiden on käsitettävä, että etenemissuunnitelmaa ei voi viivästyttää. Toisin sanoen, kaikki maat, jotka tietyistä syistä estävät yhteisen kannan hyväksymisen suoria tukia koskevista asioista, ovat poliittisesti vastuussa parlamentille, joka toivon mukaan osaa vaatia vastuuta, ja yleiselle mielipiteelle siitä, että ne eivät ole antaneet mahdollisuutta yhteisen kannan saavuttamiselle, jolla päätettäisiin kokonaan etenemissuunnitelma laajentumisneuvotteluja varten.
Me pyrimme tähän. Meillä oli maanantaina yleisten asioiden neuvoston kokous ja tänään käsittelemme Coreperissa kyseistä aihetta. Toinen, ylimääräinen Coreper pidetään perjantaina. Käsittelemme uudelleen aihetta yleisten asioiden neuvostossa 17 päivänä ja tarpeen vaatiessa asiaa käsitellään Eurooppa-neuvostossa. Emme toivo, että Eurooppa-neuvosto olisi kyseisiä aiheita käsittelevä kohtauspaikka, mutta kaikkien on tiedettävä, että meidän on toimittava yhteisesti saadaksemme maatalousluku täysin päätökseen. Ei tarvitse sanoa, että 95 prosenttia on saatu päätökseen, ja että loput suoria tukia koskevat viisi prosenttia saadaan päätökseen, sillä asiaa ei voi lykätä, kun kyseessä on periaatekysymys, ja periaate on hyväksyttävä, vaikka menettelyistä voidaankin keskustella myöhemmin.
Kahden ensimmäisen, maalis- ja huhtikuussa pidetyn neuvottelukonferenssin, komission jäsen Verheugenin kanssa maanantaina pitämäni ministerikonferenssin ja myös jäsen Piquén kanssa tämän viikon maanantaina ja tiistaina pitämämme kokouksen jälkeen on neuvoteltu jo yhteensä 83 luvusta, joista toistaiseksi 49 on päätetty tilapäisesti ja kahdeksan uutta lukua on avattu. Lisäksi huhtikuussa käsiteltiin joidenkin ehdokasvaltioiden kanssa ensimmäistä kolmea neljästä luvusta, jotka oli suunnitelmien mukaan määrätty Espanjan puheenjohtajakaudelle. Näitä ovat aluepolitiikka sekä rahoitusta, talousarviota ja toimielimiä koskevat säännökset.
Neljännestä ja viimeisestä luvusta, joka on epäilemättä hankalin, siis maataloutta koskeva, keskustelut neuvoston kanssa ovat vielä kesken. Emme ole saavuttaneet vielä yhteistä kantaa ja sen vuoksi emme ole voineet päättää lukua. Tavoitteemme on ollut saavuttaa yksimielisyys 10. kesäkuuta, kuten yleisten asioiden ryhmä vahvisti aiemmin. Se ei ollut mahdollista ja ponnisteluja jatketaan.
Eniten jälkeen jääneistä maista Bulgarian kanssa on ryhdytty neuvottelemaan kaikista keskeneräisistä luvuista ja Romanian kanssa on aloitettu neuvottelut seitsemästä luvusta ja vain kuusi lukua on kesken. Haluaisin kertoa parlamentille, että komission kanssa tekemiemme suunnitelmien mukaan pääsemme eteenpäin vielä tässä kuussa, ja varmasti ennen puheenjohtajakauden päättymistä, 27. tai 28. kesäkuuta, pidämme uuden neuvottelukonferenssin varamiesten kanssa, ja voimme mahdollisesti ryhtyä neuvottelemaan muistakin luvuista Romanian kanssa ja saada tietenkin joitakin lukuja päätökseen ministeritasolla jo päätökseen saatettujen lukujen lisäksi. On siis paljon mahdollista, että Espanjan puheenjohtajakausi päättyy kaikkien Romaniaa koskevien lukujen avaamiseen ja 90-100 luvun päättämiseen muiden jäsenvaltioiden kanssa. Jos siis tarkastelemme yleistä tilannetta, niin kuten sanoin tänä aamuna, suurin osa valtioista on saanut päätökseen 25-28 lukua. Jos siis panemme merkille, että neuvottelulukuja on 31, niin neuvoteltavaksi jää toiselle vuosineljännekselle itse asiassa vain keskimäärin 3-4 lukua kutakin maata kohti, ja ne ovat viimeisiä lukuja, jotka, jos yhteinen kanta saavutetaan maataloudessa ja Nizzan sopimus ratifioidaan täysin, voidaan saattaa päätökseen välittömästi, sillä ne ovat toimielimiä koskeva luku ja rahoitusta koskeva luku, jotka voidaan päättää varsin helposti.
Perussopimuksen laatimisesta vastaava komitea, johon olen viitannut, on työskennellyt 13. maaliskuuta alkaen tähän mennessä neuvotteluissa sovittujen sitoumusten tekniseksi soveltamiseksi ja juridiseksi toteuttamiseksi, ja hanke etenee hyvin. Jätämme Tanskan puheenjohtajakaudelle melkoisen perinnön ja mahdollistamme sen, että vuoden lopussa voidaan päättää liittymissopimuksen laadinta.
Turkin osalta komitea kokoontui tammikuussa ja assosiaationeuvosto huhtikuussa. Merkittävin seikka oli maan lainsäädäntöä yksityiskohtaisesti esittelevän, niin kutsutun prescreening-toimen kehittämisestä vastaavan kahdeksan alakomitean kokousohjelman hyväksyminen Laekenin tehtävän mukaisesti.
Euroopan unioni on vaatinut sitkeästi sisäisten poliittisten uudistusten lisäämistä Kööpenhaminan perusteiden täysimittaiseksi täyttämiseksi. Ankara toistaa pyyntönsä, että joulukuussa vahvistettaisiin päivämäärä liittymisneuvottelujen aloittamiselle, mutta on ilmeistä, että kaikesta hyvästä tahdosta huolimatta Eurooppa-neuvosto ei voi vahvistaa neuvottelujen alkamispäivämääriä ennen kuin Kööpenhaminan kriteerit on täysin täytetty. Tässä kantamme on ehdoton. Emme voi toimia muulla tavoin. Tämä ei ole, brittiläistä ilmausta käyttääkseni, toiveajattelua, vaan kyseessä on johdonmukainen niiden periaatteiden täytäntöönpano, joihin kaikki toimielimet, komissio, neuvosto ja Euroopan parlamentti, olemme sitoutuneet.
Kyproksen osalta säännönmukaiset neuvottelut ovat kehittyneet tavanomaisesti. Minun täytyy sanoa, että Kypros on ollut erinomainen ehdokasvaltio. Etelä-Kypros, Kyproksen tasavalta, on varmasti se ehdokasvaltio, jonka kanssa suurin osa luvuista on päätetty ja neuvottelut ovat pisimmällä. Seuraamme tietenkin huolellisesti suorien yhteyksien kehittymistä molempien yhteisöjen johtajien, Denktashin ja Cleridesin välillä tammikuussa aloitettuja neuvotteluja, joissa ei ole vielä saavutettu selviä tuloksia.
Itse olin Kyproksessa viime torstaina. Puheenjohtajana neuvottelin pitkään sekä Cleridesin että Denktashin kanssa. Välitimme unionin kannan ja selvitimme, miten tärkeänä pidämme Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin esittämää ohjelmaa ja sitä, että sopimukseen päästään keskeisistä kysymyksistä, toisin sanoen hallitusmuotoja kokevasta aiheesta, omaisuuskysymyksistä sekä alue- ja turvallisuuskysymyksistä. Tiettyä edistystä on tapahtunut, mutta myös tiettyä odottamatonta viivästystä on ilmaantunut viimeksi kuluneina päivinä, ja minä siis olin siellä neuvoston puheenjohtajan puolesta välittääkseni heille viestin, joka ilmoitetaan tietyllä tapaa Sevillan päätelmissä, ja kuunnellakseni, jotta Pohjois-Kypros ei voisi koskaan moittia meitä, että emme ole halunneet tai meillä ei ole ollut aikaa kuunnella kaikkia heidän perustelujaan, sillä kaikki osapuolet voivat olla oikeassa tai väärässä, mutta kaikilla on perustelunsa, jotka ansaitsevat tulla kuulluksi. Näin ollen uskon, että olemme seuranneet kehitystä kaikissa mahdollisissa asioissa ja tukeneet mahdollisuuksiemme mukaan Álvaro de Sotoa, Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin edustajaa. Mielestämme asiat ovat menneet hyvin, mutta viestimme heille on hyvin selkeä: tiedämme, että kesäkuun tavoite, jonka he olivat asettaneet itselleen ja jonka pääsihteeri vahvisti uudelleen, ei ole täyttynyt, mutta sanoimme heille, että emme voi odottaa ikuisesti, että tarvitsemme selvän poliittisen merkin, ja että ennen lokakuun 24 päivää, jolloin pidetään Eurooppa-neuvoston kokous Brysselissä Tanskan johtaessa unionia, unionin on saatava tietää osapuolten välisestä sopimuksesta, jotta se voi sisällyttää kaikki Pohjois-Kyproksen ongelmalliset kysymykset neuvotteluihin tai niiden valtavirtaan.
Laekenin tehtävän mukaisesti Sevillan Eurooppa-neuvoston on lausuttava kantansa myös kertomuksesta, jonka komissio antaa kehityksestä ja toimintaohjelmastaan ehdokasvaltioiden toimielinrakenteen lujittamiseksi, ja yleisten asioiden neuvosto käsittelee 17. kesäkuuta alustavasti kyseistä kertomusta, jonka komissio esitti 5. kesäkuuta.
Myös laajentumisesta puheenjohtajavaltio esitti institutionaalisena uudistuksena ensimmäisen kerran historian aikana ehdokasvaltioiden aktiivisen osallistumisen kevään Eurooppa-neuvostoon. Kaikkihan muistavat, että ne osallistuivat istuntoon, eivät päätöslounaaseen, vaan itse istuntoon. Tuolla tilaisuudella muotoiltiin näkyvällä tavalla ensimmäistä kertaa uutta unionia. Näimme ensimmäisen kerran 25-jäsenisen neuvoston, ja lisäksi näimme, vieläpä erityisen konkreettisessa ympäristössä, joka vaikuttaa meihin kaikkiin ja joka vaikuttaa heihin, millainen on Lissabonin kehitys.
En haluaisi jättää mainitsematta vielä kahdenvälistä yhteistyötä ja teknistä apua, jota jäsenvaltiot ovat kehittäneet ja tehostaneet ehdokasvaltioiden kanssa näiden valmistamiseksi yhteisön säännöstön täytäntöönpanoon. Siitä ei puhuta paljon, mutta on otettava huomioon, että kehitys, joka on saavutettu kaikissa komission käynnistämissä ohjelmissa, erityisesti poikkeuksellisen laajassa kumppanuusohjelmassa, josta meidän todellakin kannattaisi jonain päivänä keskustella parlamentissa, ja Ispa- ja Sapard-ohjelmissa saavutettu kehitys on aivan silmiinpistävää sekä unionin ja kyseisten maiden välisessä yhteistyössä että ehdokasvaltioiden kahdenvälisessä yhteistyössä.
Näillä tiedoilla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Espanjan hallituksen puheenjohtajan meneillään olevan kiertueen saavuttamien tulosten soveltamista, meidän olisi voitava aikaistaa määräaikoja, joiden kuluessa laajentumista koskeva keskustelu käydään Sevillan Eurooppa-neuvostossa.
Ennen kuin yleisten asioiden neuvosto on antanut päätöslauselman, Eurooppa-neuvosto käsittelee puheenjohtajalle esitettyä neuvotteluja koskevaa huomautusta, joka on lähtökohta neuvottelujen ohjaamiselle Eurooppa-neuvostossa. Tässä hankkeessa voitaisiin käsitellä pääpiirteittäin ennen kaikkea sitä merkittävää edistystä, joka on saavutettu tähän mennessä eri puheenjohtajakausina. Voimme sanoa, että Espanjan puheenjohtajakaudella olemme päässeet pisteeseen, jossa neuvottelut on käytännöllisesti katsoen saatu tekniseen päätökseen.
Olemme noudattaneet etenemissuunnitelmaa, ja sen ansiosta me, komissio ja neuvosto, olemme voineet tuoda neuvottelupöytään kaikki 30 lukua Laekenissa vahvistettujen kymmenen ensimmäisen maan kanssa. Neuvottelut ovat loppusuoralla. Tänään voimme kohtuudella odottaa, että puheenjohtajavaltio Tanska voi päättää neuvottelut joulukuun lopussa, kuten parlamentti ja Eurooppa-neuvosto toivovat.
Kuten jo sanoin, olemme aloittaneet liittymissopimuksen laadinnan ja lopullinen laadinta voi alkaa Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston kokouksesta. Uskon, että neljättä kautta ei tarvita, sillä sopimuksen laadinta on jo hyvin pitkällä. Neuvosto viittaa yhteisten kantojen hyväksymiseen sekä aikaisempina puheenjohtajakausina keskeneräisiksi jääneistä luvuista että kaikista talousarvioon liittyvien vaikutustensa vuoksi hankalimmissa luvuista. Luonnollisesti konkreettiset rahoitukseen liittyvät näkökohdat käsitellään myöhemmin, neuvottelujen päätteeksi, kuten aina tehdään. Toistamme yleiset periaatteet, joiden mukaan tehtävien ratkaisujen on oltava voimassa olevan yhteisön säännöstön ja Berliinissä vahvistetun rahoituskehyksen mukaisia. On hyvin tärkeää korostaa tätä tehokkaasti. Tarvitaan myös rakentavaa ja realistista lähestymistapaa, jotta neuvottelut kymmenen ehdokasvaltion kanssa saadaan päätökseen, jotta nekin voivat osoittaa olevansa täysin valmiita täyttämään velvollisuutensa.
Kertomusta, jonka komissio esittää toimintasuunnitelmiensa kehittämisestä ehdokasvaltioiden hallinnon ja oikeuslaitoksen lujittamiseksi, jotta yhteisön säännöstö pannaan tehokkaasti täytäntöön, tullaan arvioimaan. On myönnettävä, että Bulgariassa ja Romaniassa on saavutettu huomattavaa kehitystä tänä puolivuotiskautena, on toistettava periaate mukaan pääsystä laajentumiskehitykseen ja sitouduttava jatkamaan maiden valmistelutoimien täysimittaista tukemista.
Mitä tulee Turkkiin, niin Euroopan unionin olisi rohkaistava Ankaran hallitusta tehostamaan uudistustoimiaan ja ilmaisemaan vakaumuksensa siitä, että näin voidaan ilmaista selvästi maan liittymistä koskevat odotukset. Tällä välin neuvosto kehottaisi komissiota esittämään tehokkaita toimia sisällyttämällä tarvittaessa lisärahoitusavun, jolla on tarkoitus lujittaa Turkin liittymistä valmistelevaa strategiaa samoin ehdoin kuin muiden ehdokasvaltioiden. Toisaalta neuvosto rohkaisee Turkkia käyttämään vaikutusvaltaansa pikaisen ratkaisun löytämiseksi Kyproksen kysymyksessä.
Juuri Kyproksen kysymyksessä Eurooppa-neuvosto vaatii molempia osapuolia jatkamaan suoria keskusteluja Denktashin ja Cleridesin kanssa ja rohkaisee osapuolia käyttämään tilaisuutta hyväksi, jotta mahdollisimman pian saavutetaan lopullinen ja yleinen ratkaisu, kuten sanoin, jos mahdollista, ennen lokakuun 24. päivää, Yhdistyneiden Kansakuntien suojeluksessa.
Yhdistyneen Kyproksen on jäsenvaltiona puhuttava yhteen ääneen, ja tämä on asia, jota vaadimme erityisesti. Toisin sanoen, Kyproksen tuleva valtiomuoto on heidän oma asiansa, mutta sen on oltava selvää, että mistä tahansa valtiomuodosta he päättävätkin molempien yhteisöjen kesken, sen on oltava yhdistetty valtio, joka puhuu yhteen ääneen ja joka pystyy panemaan täytäntöön yhteisön säännöstön yhdenmukaisesti sekä pohjoisessa että etelässä. Luonnollisesti Euroopan unioni, kuten joitakin ylimääräisiä varoja varannut komissio on tuonut esille, on sitoutunut osaltaan kehittämään taloudellisesti saaren pohjoisosaa, jos neuvottelut tuottavat tuloksia.
Katson, että Eurooppa-neuvoston on kaikkien näiden aiheiden käsittelyn lisäksi alettava puhua nyt uudelleen poliittisesta etenemissuunnitelmasta. Toisin sanoen, tekninen puoli on saatettu tai sitä ollaan saattamassa päätökseen. Nyt meidän on suunnattava katseemme tulevaisuuteen ja nähtävä mitä tapahtuu vuonna 2003, jolloin kaikesta on jo sovittu. Meidän on huolehdittava suunnitelmasta, joka meillä on perustamissopimuksen allekirjoittamista ja ratifioimista varten. Meidän on lähetettävä selkeä viesti kansallisille parlamenteille, että asia on kiireellinen. Meidän on varmistettava, että ehdokasvaltiot voivat osallistua tulevaan hallitusten väliseen konferenssiin ja Euroopan parlamentin vaaleihin. Meidän on lyhyesti sanoen huolehdittava siitä, että kaikki neuvotteluissa saavutettu voidaan toteuttaa käytännössä poliittisesti suunnittelemamme ohjelman mukaisesti mukaan lukien kaikki ideat, jotka olemme monet kerrat vahvistaneet ja uudelleenvahvistaneet parlamentissa ja Eurooppa-neuvostossa.
Arvoisa puhemies, tämä on ennakoiva, luonnollisesti summittainen yhteenveto, sillä minä en voi päättää siitä, mitä valtioiden ja hallitusten päämiehet sanovat. Voin vain esittää sen, minkä puheenjohtajavaltio Espanja tulee sanomaan heille. Mutta uskon, että mahdollisista hienosäädöistä riippumatta tämä on suurin piirtein se, mitä Eurooppa-neuvostossa tullaan sanomaan laajentumisesta.
Toivon, että tämä puheenvuoro, arvoisa puhemies, jonka olen pitänyt puheenjohtajan puolesta, edistää vielä osaltaan keskustelua, jota parlamentti käy tänään useista mietinnöistä, joiden laatijoille, Brokille, Bögelle, Sommerille, Turcolle, Görlachille ja Olssonille lausun puheenjohtajan puolesta kiitoksemme, sillä mietinnöt ovat olleet erityisen hyödyllisiä ajatustemme selventämiseksi ja selkiinnyttämiseksi siitä, mitä meidän olisi pitänyt tehdä laajentumista koskevan luvun osalta.
Ennen kuin päätän, haluan kiittää komissiota puheenjohtajakautemme ensimmäisestä päivästä lähtien saamastamme jatkuvasta tuesta.
Puhemies. -
Kiitos kattavasta ja loppuosaltaan sopivan poliittisesta tulevien tapahtumien tiivistelmästä.

Verheugen
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, panen tyytyväisenä merkille tämänpäiväisen laajentumiskeskustelun, joka Sevillan Eurooppa-neuvoston edellä voi antaa selvän signaalin. Ne erilaiset päätöslauselmat, joista tänään päätetään, todistavat jälleen kerran Euroopan parlamentin keskeisestä merkityksestä laajentumisprosessin laadulle ja vauhdille. Olen kiitollinen parlamentin ja komission välisestä luotettavasta yhtenäisyydestä tässä kysymyksessä.
Haluan käyttää tilaisuuden hyväkseni ja kiittää yhdessä kaikkia parlamentin mietintöjen esittelijöitä rakentavasta yhteistyöstä komission kanssa. Haluan myös osoittaa erityisen kiitoksen puhemiehellenne, jonka läsnäolo tulevissa jäsenvaltioissa vaikuttaa rohkaisevasti ja luottamusta herättävästi.
Nämä päätöslauselmat ja tämänpäiväinen keskustelu päättävät Euroopan parlamentin viime kuukausien erittäin intensiivisen työprosessin. Tulos on selvä "Kyllä" laajentumisen strategian ja aikataulun osalta. Arvio, että 10 valtiota pystyy tämän vuoden lopussa, jos ne pysyvät uudistuslinjalla, saattamaan kanssamme neuvottelut loppuun, saa vahvistuksen. Olen kiitollinen siitä, että analyysit ja päätelmät ovat suurelta osin yhdenmukaisia.
Parlamentti vetoaa molempiin osapuoliin, Euroopan unioniin mutta myös tuleviin jäsenvaltioihin, jotta ne käyttäisivät edessämme olevat kuukaudet energisesti, pysyisivät vauhdissa ja ottaisivat loppupyrähdyksessä vielä kerran kaikki voimat käyttöön, jotta yhdessä asetettu tavoite saavutetaan. Minä yhdyn tähän vetoomukseen.
Olen jo useamman kerran nimittänyt vuosien 2002 ja 2004 välistä aikaa "mahdollisuuksien ikkunaksi". Tämä ikkuna on selkoselällään, mutta se saattaa myös taas sulkeutua, jos emme käytä meille annettua tilaisuutta energisesti hyväksemme. Tätä tilaisuutta ei missään tapauksessa saa tuhlata. Pelissä olisi kaikki, mitä jo olemme saavuttaneet. Myös, eikä vähiten, luottamus Euroopan unioniin, ei ainoastaan ehdokasvaltioissa.
Siitä ei ole epäilystäkään, ettemmekö tällä hetkellä tuntisi myös vastatuulta. Ilmapiiri on raaistunut, skeptikot korottavat ääntään, skeptikot, jotka yllyttävät aivan yleisesti Eurooppaa ja erityisesti laajentumista vastaan ja panostavat mielellään tietämättömyyteen, pelkoihin ja ennakkoluuloihin. Minä olen sitä mieltä, että meidän on yhdessä huolehdittava, että Euroopan kansalaiset tunnistavat tämän laajentumisen historiallisen välttämättömyyden ja pystyvät voittamaan epäilyksensä. Rautaesiripun repeytymisen jälkeisessä Euroopassa ja globalisoituneessa maailmassa Euroopan integraatio on ainoa menetelmä ratkaista polttavat ongelmat, jotka huolestuttavat ihmisiä.
Asiahan on niin, että tarvitsemme enemmän Eurooppaa - EU:n sisäisen ja sen ulkopuolisen rauhan ja turvallisuuden takia, kasvun ja työllisyyden, ympäristönsuojelun, mahdollisimman laajan sosiaaliturvan ja tasavertaisten mahdollisuuksien takia. Viestin on oltava yksiselitteinen: Euroopan integraatio ja laajentuminen eivät ole ongelma - ne ovat merkittävä ja välttämätön osa ratkaisua. Meillä on parhaat argumentit puolellamme.
Menneisyyden Eurooppa on jättänyt kaikkialla jälkeensä syviä haavoja ja arpia. Se eurooppalainen sukupolvi, jonka kaupungit peittyivät raunioihin ja tuhkaan, joka näki nälkää ja tuntee sodan, pakolaisuuden ja karkotusten kurjuuden, se sukupolvi elää vielä. Se on sukupolvi, joka vuosikymmeniä joutui kärsimään 1900-luvun väkivaltaisimmista ideologioista.
Tätä kärsimystä koskevan muiston rinnalla Euroopassa elää kuitenkin edelleen myös toinen muisto: muisto hyvästä naapuruudesta, kansalaisrohkeudesta, inhimillisyydestä, vastarinnasta epäinhimillisiä järjestelmiä vastaan ja yksilöllisestä rohkeudesta. Epäilemättä Eurooppa, missä mitä erilaisimmat kansat elävät hyvin lähellä toisiaan ja missä yhdistyvät mitä erilaisimmat muistot ja elämäntarinat, on hauras manner. Haavat tosin ovat umpeutuneet, mutta arvet ovat ohuita, ja me kaikki aistimme sen vieläkin, kun ajattelemme esimerkiksi viime kuukausina jälleen puhjennutta keskustelua niin sanotuista Bene?in asetuksista.
Parlamenttihan tulee vielä tutkimaan tätä kysymystä oikeudellisessa mielessä. Haluan sanoa asiasta vain tämän: perimmäinen yhteys tämän kysymyksen ja laajentumisen onnistumisen välillä piilee siinä, kuinka asiasta puhumme. Keskustelua voidaan käydä vain molemminpuolisen kunnioituksen hengessä ja kunnioittaen kaikkien kärsimyksiä ja erilaisia kokemuksia. Keskustelua on käytävä siten, ettei se aiheuta uusia haavoja vaan mahdollistaa parantumisen. Juuri niiden murhenäytelmien takia, jotka leimaavat Eurooppaa hyvin eri tavoin, meillä on vain yksi järkevä tie, sovinnon tie. Siksi on olemassa Euroopan yhdentyminen. Jos tämän päivän Euroopassa halutaan estää se, että vanhat haavat avautuvat jälleen, jos halutaan estää se, että koskaan minkään uuden sukupolven täytyisi joutua kokemaan se, mitä aikaisemmat sukupolvet ovat joutuneet kokemaan, on ajettava yhteisen tulevaisuutemme asiaa ja oltava valmis katsomaan silmiin totuutta, jossa on hyvin monia puolia. Ja on ojennettava käsi integraatiolle ja yhteistyölle.

Hyvät parlamentin jäsenet, me olemme parlamentissa ja komissiossa yhtä mieltä: ehdokasvaltioiden tähänastiset ponnistelut ja neuvottelujen tulokset oikeuttavat arvion, että yksi vaikeimmista hankkeista, joihin Eurooppa historiansa aikana on ryhtynyt, voidaan Kööpenhaminassa viedä ensimmäiseen suureen päätökseensä. Olemme tosiaan aikataulussa. Espanjan puheenjohtajakauden tilinpäätös on myönteinen, ja haluan myös tässä käyttää hyväkseni tilaisuutta kiittää puheenjohtajavaltio Espanjaa ja eritoten ulkoministeri Josep Piquéta ja vanhaa, hyvää ystävääni Ramón de Miguelia uskomattoman kunnianhimoisesta puheenjohtajakaudesta. Espanjalaiset ovat todellakin yllyttäneet meitä eteenpäin - sen he osaavat, mutta hyvä niin. Sitä varten puheenjohtajavaltio on olemassa, ja tulokset ovat sen arvoisia.
Kuten Ramón de Miguel jo kertoi, me tulemme viimeiseltä ministeritason neuvottelukierrokselta Luxemburgista. Tämän neuvottelukierroksen jälkeen tilanne on tämä: me lähdemme nyt 10 valtion kanssa viimeiselle kierrokselle. Euroopan unionilla on yhteiset kannat kaikkiin neuvottelukysymyksiin, myös kaikkiin rahoituspaketin lukuihin lukuun ottamatta maatalousalaa, mutta siellä on itse asiassa vain yksi ainoa kysymys, josta ei vielä olla yksimielisiä, ja se on kysymys suorista tulotuista.
Ei ole yllättävää, että tässä kysymyksessä on nyt ilmennyt huomattavia vaikeuksia. Olemme loppusuoralla. Kyse on kustannusten jakamisesta. Mielestäni Euroopan kansalaisille on sanottava rehellisesti, että laajentumisen valtavia poliittisia ja taloudellisia etuja ei saada ilmaiseksi. Tämän jäsenvaltiot myös tiedostivat täydellisesti Berliinissä 1999. Kyllä, meiltä vaaditaan nyt solidaarisuutta, ja sen osoittaminen on oman etumme mukaista. Laajentumisen kustannuksista on puhuttava perusteellisesti, mutta sitten on kyllä puhuttava myös niistä kustannuksista, joita syntyy, jos unioni ei laajene. Luxemburgissa viime maanantaina annettu signaali aiheutti ehdokasvaltioissa epävarmuutta. Olisi hyödytöntä kiistää sitä. Ehdokasvaltiot vetoavat siihen, että niillä on lupaus. Tämän lupauksen varaan ne rakentavat, ja se kuuluu: kun täytätte ehdot, voitte liittyä. Tietenkin aina voi tulla viivytyksiä. Varoitan kuitenkin viivytyksestä, joka johtuisi siitä, että jäsenvaltiot eivät pääse keskenään yhteisymmärrykseen.
Haluan käyttää tilaisuuden hyväkseni ja tehdä kaksi lyhyttä lisähuomautusta: tämänhetkisessä keskustelussa on kaksi argumenttia, joita komissio ei voi hyväksyä. Ensimmäinen argumentti kuuluu: emme voi näin päättää laajentumisneuvotteluja, koska emme tunne taloudellisia vaikutuksia vuoden 2006 jälkeiselle ajalle. Tämä on argumentti, joka kielii vain vaatimattomasta älyllisestä haasteesta, sillä tämä pätee kaikkiin Euroopan unionin politiikkoihin.
(Naurua, suosionosoituksia)
Ei ole olemassa ainuttakaan Euroopan unionin politiikkaa, jonka vuoden 2006 jälkeisen taloudellisen tulevaisuuden me tuntisimme jo tänään. Muistan erittäin hyvin, mitä puheenjohtajavaltio vuoden 1999 ensimmäisellä puoliskolla Berliinin tuloksen jälkeen esitteli, nimittäin Euroopan unionin sopimuksen laajentumisen taloudellisista edellytyksistä ennen vuotta 2006. Kysynkin: jos samat luvut riittivät vuonna 1999, miksi ne eivät enää riittäisi vuonna 2002?
Toinen asia, jonka haluan sanoa, on: argumenttia, jonka mukaan maatalouden suorat tuet - pidetäänkö niistä vai ei, sen jätän nyt aivan auki - eivät olisi osa yhteisön oikeutta, ei todellakaan voi ottaa vakavasti. Riittää, kun lukee yhteisön lainsäädännön. Siellä se lukee. On olemassa vastaava yhteisön oikeus, jonka kaikki ovat hyväksyneet. Jos siis sanotaan, että suorat tuet eivät ole osa Euroopan yhteisön oikeutta, voidaan yhtä hyvin sanoa, että kuu on violetti. Näin voidaan sanoa, mutta se ei muuta todellisuutta.
Hyvät parlamentin jäsenet, niiden 10 ensimmäisen valtion osalta, joiden kanssa haluamme päättää neuvottelut Kööpenhaminassa, on tänään vielä auki 14 teknistä neuvottelulukua. Minä oletan, että tämä luku pienenee vielä Espanjan puheenjohtajakauden loppuun mennessä. Se tarkoittaa, että pääsemme siihen tavoitteeseen, että neuvottelujen loppuvaiheeseen ei enää jää käsiteltäväksi mitään teknisiä neuvottelulukuja. Se on suuri saavutus. Haluan tässä yhteydessä muistuttaa, että liittymiskonferenssissa tällä viikolla onnistuttiin ratkaisemaan yksi kaikkein vaikeimmista ja ehkä myös tärkeimmistä aiheista koko prosessissa, nimittäin kysymys Ignalinan ydinvoimalan sulkemisesta Liettuassa. Minun sallitaan ehkä ilmaisevan tiettyä ihmetystä Euroopan yleisen mielipiteen osalta. Olen tarkkaillut, miten suurta huomiota on saanut kysymys t?ekkiläisestä Temelinin ydinvoimalasta, jota yleisesti pidetään turvallisena, ja miten vähän puhutaan siitä, että Liettuassa on T?ernobylin tyyppinen ydinvoimala, joka muodostaa Liettualle ja meille kaikille riskin, ja merkittävän sellaisen?
(Välihuomautus)
Kyllä, kuten T?ernobyl - T?ernobylin tyyppinen ydinvoimala.
(Välihuomautus jäsen Cohn-Benditiltä: Kuten Ukrainassa!)
Kyllä, mutta Ukraina ei ole ehdokasvaltio, eikä minulla ole mahdollisuutta tässä asiassa vaikuttaa Ukrainaan.
Tässä oli kysymys siitä, että päästään eroon T?ernobylin tyyppisestä ydinvoimalasta laajentumisprosessin myötä. Se on Liettualle uskomaton suoritus, sillä tämä ydinvoimala merkitsee Liettualle taloudellisesti suunnilleen yhtä paljon kuin autoteollisuus Saksalle. Mielestäni Liettua ansaitsee suurta tunnustusta tämän rohkean ja kauaskantoisen päätöksen takia, jonka se teki koko Euroopan eduksi. Minä ainakin olen siitä erittäin kiitollinen.
Hyvät parlamentin jäsenet, neuvottelujen loppukierrokselle tarvitsemme nyt selvyyttä siitä, miten monta valtiota voimme odottaa Kööpenhaminan huippukokoukseen. Se on välttämätöntä muun muassa luvun "toimielimet" kannalta. Komissio esittää lokakuussa, juuri ennen Brysselin Eurooppa-neuvostoa, arvionsa tilanteesta ja antaa suosituksensa siitä, minkä valtioiden kanssa neuvottelut voidaan viedä loppuun vuoden lopussa. Odotan Brysselin Eurooppa-neuvoston silloin tekevän päätöksensä tältä pohjalta.
Komission ehdotus tulee perustumaan ainoastaan neuvotteluperiaatteisiin. Mitään poliittista esikarsintaa ei tehdä. Mittapuuna tulee olemaan ainoastaan kysymys, täyttääkö kukin valtio todella liittymisedellytykset vai ei. Samoin on Brysselin Eurooppa-neuvostoon mennessä myös rahoituskehyksen ja kaikkien siihen liittyvien kysymysten oltava selvitettyjä.
Näin varmistettaisiin, että lokakuun ja joulukuun alun välisissä neuvotteluissa keskityttäisiin enää vain muutamiin kysymyksiin. Yksi niistä on kysymys rahoituksen kokonaissummasta. Kun tämä summa on selvillä, on sen jakaminen yksittäisille ehdokasvaltioille ja yksittäisille politiikan alueille Espanjan puheenjohtajakauden erinomaisen esityön ansiosta lähinnä vain laskutehtävä.
Toiseksi, ja tämä liittyy hyvin kiinteästi yhteisymmärrykseen kokonaisbudjetista, kyse on talousarviomekanismin muodosta ja suuruusluokasta. Mekanismista päätettiin periaatteessa jo Espanjan puheenjohtajakaudella. Kolmanneksi on varauduttava siihen, että maatalousluvun yksittäisiä kysymyksiä - ajattelen erityisesti kiintiöitä tai suoria tulotukia - pysyy mahdollisesti loppuun asti käsiteltävänä.
Edessämme olevista neuvottelukuukausista tulee vaikeita. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että järkevät ratkaisut ovat mahdollisia jouston ja poliittisen suhteellisuudentajun avulla. Minun on kuitenkin käytettävä tilaisuus hyväkseni ja sanottava hyvin selvästi, ettei Göteborgin ja Laekenin Eurooppa-neuvostojen kokousten päätelmiä voida lukea niin, että Euroopan unioni vasta Kööpenhaminassa sopii yhteisistä kannoistaan. Göteborgin ja Laekenin päätelmiä voidaan lukea vain niin, että Kööpenhaminassa itse neuvottelut - ja nimenomaan ehdokasvaltioiden kanssa - saadaan päätökseen, jotta ehdokasvaltiot, kuten Euroopan parlamentti halusi, tulevat jäseniksi ajoissa osallistuakseen jo vuoden 2004 Euroopan parlamentin vaaleihin.
Ramón de Miguel viittasi jo puheenjohtajavaltio Espanjan nimissä Bulgariaan ja Romaniaan. Voin vahvistaa hänen sanansa. Molemmat valtiot tarvitsevat vielä hieman aikaa, ennen kuin täyttävät liittymisen edellytykset. Ne tarvitsevat kuitenkin juuri siksi selvän signaalin, ettei Kööpenhamina ole niiden viimeinen mahdollisuus. Komissio aikoo siksi esittää ehdotuksia parannetusta ja vahvistetusta liittymistä valmistelevasta strategiasta niitä maita varten, joiden kanssa neuvotteluja ei voida vielä 2002 viedä päätökseen. Jos vain mahdollista, neuvotteluja Bulgarian ja Romanian kanssa on tarkoitus jatkaa, ja tarkoitus on ottaa käyttöön lisäavustuksia.
Hyvät parlamentin jäsenet, viimeisimmässä edistymiskertomuksessa, mutta myös teidän päätöslauselmissanne tuli - kuten odottaa saattoi - selväksi, että ehdokasvaltioiden suurimmat ongelmat tiellä Kööpenhaminan kriteerien täyttämiseen liittyvät oikeaan soveltamiseen. Syyt useimpien ehdokasvaltioiden ongelmiin johtuvat epäilemättä niiden historiasta ja ovat vaikean muutosprosessin yksi puoli.
Tukeakseen ehdokkaita tässä tehtävässä vielä paremmin komissio ehdotti viime vuonna lisärahoituksen käyttöönottoa ja ilmoitti toimintasuunnitelmista. Sevillan Eurooppa-neuvostolle esitetään kertomus hallinnollisia ja oikeudellisia valmiuksia koskevista toimintasuunnitelmista. Komissio päätti siitä 5. kesäkuuta. Sanomme kertomuksessa erittäin selvästi ja mitään salaamatta, millä aloilla ehdokasvaltioilla on vielä puutteita, joiden korjaamiseksi on tulevaisuudessa tehtävä erityisen paljon työtä.
Saanhan kuitenkin sanoa tässä kohden vielä yhden asian: kertomus tekee myös selväksi, miten monimutkaisia ja eriteltyjä hallinnon kehittymisen ja oikeuskäytännön analyysi-, tarkistus- ja valvontavälineitä ehdokasvaltioissa on kehitetty. Millään aikaisemmalla laajentumiskierroksella ei ole päästy lähellekään näitä saavutuksia. Ehdokkaita ei ole koskaan tarkastettu näin perusteellisesti. Jäsenvaltioehdokkaat eivät koskaan aiemmin ole joutuneet näin yksityiskohtaisesti altistamaan itseään kaikkien kriittisille katseille. Uskon voivani myös sanoa, etteivät tulevat jäsenvaltiot koskaan aiemmin ole olleet paremmin valmistautuneita uuteen rooliinsa. Myös tästä syystä nyt käynnissä olevaa laajentumiskierrosta ei voida verrata aikaisempiin. Me asetamme erittäin suuria vaatimuksia.
Liittymisen valmistelu on kuitenkin kantanut merkittävästi hedelmää ja luonut kriteerejä itse ehdokasvaltioissa. Jos jatkamme työtä tässä asiassa - ja komissio on ehdottanut näin tehtävän liittymisten jälkeenkin -, sillä tulee olemaan pysyviä vaikutuksia, jotka voivat ehkä toimia virikkeinä jopa tämänhetkisissä jäsenvaltioissa.
Tiedän, että komission kertomukset ehdokkaiden valmisteluista, teknisestä avusta, yhteiskunnan rakenteiden kehittämisestä, kumppanuushankkeista (twinning), valvonnan ja kontrollin välineistä jne. eivät kummemmin kiinnosta suurta yleisöä. Mutta voi meitä, jos emme näkisi tätä vaivaa! Tässä on todella kyse koko prosessin uskottavuudesta. Haluamme olla varmoja, että kaikki vältettävissä olevat riskit suljetaan pois.
Neuvottelujen ja niiden tehtävien, jotka ehdokasvaltioiden on ratkaistava, lisäksi on vielä hoitamatta yksi kotitehtävä, joka kuuluu meille. Se on Nizzan sopimuksen ratifiointi. Se on ollut jo kauan tiedossa. Barcelonan Eurooppa-neuvosto vahvisti sen vielä kerran: sopimuksen on tultava voimaan. Toisin kuin monet tarkkailijat, minä uskon kuitenkin irlantilaisten integraatiokokemuksiin, heidän tukeensa Euroopan integraatiolle ja tietoisuuteen siitä, että integraatio on mahdollistanut Irlannille kehityksen, jota kolmekymmentä vuotta sitten tuskin kukaan olisi rohjennut toivoa. Nyt on kyse siitä, pystyvätkö myös Itä-Euroopan maat kaventamaan etumatkaa niin kuin Irlanti on siihen pystynyt. Siitä päätetään toisessa kansanäänestyksessä.
Matkalla kohti Kööpenhaminaa emme jätä huomioimatta, että laajentuminen lähentää meitä tärkeisiin kumppaneihin Itä-Euroopassa. Euroopan unionilla on tulevaisuudessa yhteinen raja Venäjän lisäksi myös Valko-Venäjän ja Ukrainan kanssa. Joidenkin vuosien kuluttua myös Moldovan tasavallasta tulee naapurimme. Komission nimenomainen tavoite on käyttää hyväksi kaikki laajentumisten myönteiset vaikutukset ja edistää tulevien naapureidemme demokratian ja markkinatalouden kehittymistä. Tärkeää perustaa tälle työlle luodaan kehittämällä strategista kumppanuutta Venäjän ja Ukrainan kanssa.
Viimeisimmän EU:n ja Venäjän välisen huippukokouksen tulos ei kuitenkaan ainoastaan ilahduta minua, varsinkaan siksi, että Moskovassa keskustelu Kaliningradista rajoittui pelkästään kauttakulkuongelmaan, kysymykseen, joka ei koske ainoastaan EU:ta vaan yhtä lailla myös Liettuaa ja Puolaa. Te tiedätte, että Venäjä vaatii viisumitonta läpikulkukäytäntöä, mutta Puola ja Liettua eivät sitä hyväksy, kuten eivät myöskään Euroopan parlamentti ja komissio. Euroopan unioni määrittää kantansa asiaan lopullisesti Sevillan Eurooppa-neuvostossa. Haluan kuitenkin sanoa: Kaliningradin maantieteellisen sijainnin todellinen ongelma on kysymys, miten Euroopan unioni ja Venäjä yhdessä voivat huolehtia siitä, että Kaliningradin tilanne paranee ja alue voi hyötyä naapureidensa kehityksestä runsaasti ja pysyvästi. Olisin iloinen, jos aiheesta käynnistyisi intensiivinen vuoropuhelu Venäjän kanssa.
Yleisen mielipiteen suhtautuminen laajentumiseen ei jätä ketään välinpitämättömäksi. Se on riippuvainen monesta asiasta: tiedottamisesta, asioiden esittämisestä, meidän kyvystämme antaa vakuuttavia vastauksia. Me kaikki tiedämme sen omasta poliittisesta kokemuksesta. Siksi komissio on Euroopan parlamentin tukemana käynnistänyt viestintäaloitteen, joka koskee yhtä lailla jäsenvaltioita kuin ehdokasvaltioitakin. Sevillan Eurooppa-neuvostolle selostetaan sen toteutusta. Tässäkin kysymyksessä tarvitaan kuitenkin rehellisyyttä. Komissio, parlamentti, neuvosto - me voimme tehdä erittäin paljon. Emme kuitenkaan voi korvata kaupunkien ja kuntien, alueiden ja jäsenvaltioiden, talouden ja tieteen, taiteen ja kulttuurin välttämättömiä ponnisteluja. Viimeisimmät tutkimukset osoittavat, että laajentumisesta ei edelleenkään tiedetä riittävästi. Siksi vetoan teihin: keskustelkaa kansalaisten kanssa siellä, missä sitä ei vielä ole tapahtunut, ja vastatkaa heidän kysymyksiinsä ja myös pelkoihinsa. Strategia, jota noudatamme, on myös oikea, ja tulokset ovat jo nyt vaikuttavia.
Laajentumiseen pätee se, mikä pätee Euroopan integraatioon kokonaisuudessaan: meidän on vastattava tästä Euroopasta myös toimielinten ulkopuolella. Riskeistä ja ongelmista ei saa vaieta. Selvää on kuitenkin, että suurin riski Euroopan rauhaisalle ja turvalliselle tulevaisuudelle, jota me kaikki haluamme, suurin riski olisi se, että antaisimme tämän historiallisen tilaisuuden maanosamme yhdistämiseen mennä ohi siksi, että viime metreillä menettäisimme rohkeutemme.
(Suosionosoituksia)

Brok (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan kiittää komission jäsentä ja koko komissiota, mutta myös puheenjohtajavaltio Espanjaa siitä, miten hyvin neuvottelut viime kuukausina ovat edistyneet. Seuraavan puheenjohtajavaltion kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen voin toivoa, että aikataulusta, jonka tämä Euroopan parlamentti alun perin näin muotoili, pidetään kiinni, koska siihen tarvittava poliittinen tahto on olemassa. Uskon, että meidän on parlamenttina pantava paljon painoa sille, että paineet aikataulussa pysymiseen ovat riittävät. Neuvoston puheenjohtaja Ramón de Miguel huomautti täällä aivan oikein, että myös maatalousalalla on löydettävä ratkaisu, koska myöhemmin se ei ole mahdollista. Viivytyksille ei ole hyvää syytä.
Tämä pätee myös moniin muihin aloihin, joihin komission jäsen viittasi, kuten toimielimiä koskeviin ongelmiin. Meidän on saatava toimielinongelmamme järjestykseen, tapahtuu se sitten Nizzan sopimuksen ratifioinnin avulla tai jollain muulla tavalla. Joka tapauksessa nämä ovat kotitehtävämme, jotka meidän on hoidettava. Olipa kyseessä sitten neuvoston yhteinen kanta maatalouspolitiikkaan, rahoituskysymyksiin tai toimielinkysymyksiin, tämä on velvollisuutemme. Näistä aiheista ei voi tulla syytä laajentumisen viivästymiselle, koska sitä ei enää ymmärrettäisi ehdokasvaltioissa. Emme voi sallia omasta kykenemättömyydestämme johtuvaa lisäviivytystä. Yhtä lailla on oltava luonnollista, että tarkastelemme ehdokasvaltioita niiden saavutusten pohjalta.
Tähänastisen näkemyksen mukaan meillä on kolmetoista ehdokasvaltiota, joista kahdentoista kanssa neuvottelemme ja joista kymmenellä on mahdollisuus viedä neuvottelut päätökseen tänä vuonna. Mielestäni meidän pitäisi tästä syystä pystyä käymään neuvotteluja niin, että tämä on mahdollista. Tämä tarkoittaa, että - sen sanomme myös mietinnössämme ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokuntana erittäin selvästi - emme saa keksiä mitään uusia ehtoja, eivät sen paremmin toimielimet kuin jäsenvaltiotkaan. Neuvottelujen perusta on yhteisön säännöstö eikä se, mikä ehkä vielä on toivottavaa. Sitä emme voi näin jälkikäteen lisätä. Se on hoidettava poliittisessa prosessissa tulevien jäsenvaltioiden kanssa, mutta se ei voi olla ehto liittymiselle.
Joskus meidän on käytävä keskustelua tässä parlamentissa myös avoimesti. Joitakin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan ehdotuksia pidän erittäin hienoina, samoin joitakin muita ehdotuksia. Voin jopa olla niistä poliittisesti samaa mieltä. Niillä ei vain ole mitään tekemistä tämän aiheen, "neuvottelut yhteisön säännöstön täytäntöönpanosta", kanssa. Kyse on ainoastaan yhteisön säännöstöstä. Kun esimerkiksi ympäristöluvut on suljettu, meidän ei pitäisi avata niitä uudelleen, koska joku on sitä mieltä, että jotain tiettyä tietä tai tiettyä kanaalia jossain tietyssä maassa ei voida rakentaa, jos nyt analysoin oikein joitakin näistä ehdotuksista. Mielestäni meidän pitäisi itse olla tässä asiassa täsmällisiä, rehellisiä ja johdonmukaisia, jotta voisimme edetä asianmukaisesti.
Mutta jos me käyttäydymme näin, se merkitsee myös sitä, että ehdokasvaltioiden on tiedettävä, että jokaisen yksittäisen valtion kohdalla arvioidaan erikseen, pystyykö se täyttämään ehdot. Me näemme, että kymmenellä valtiolla on siihen mahdollisuus. Me näemme myös, että ne pystyvät osallistumaan sisämarkkinoihin, täyttämään poliittiset ehdot ja samalla saamaan aikaan yhteisön säännöstön sisällyttämisen kansalliseen lainsäädäntöön.
Meidän on kuitenkin myös katsottava tarkkaan, mitkä valtiot pystyvät vuoteen 2004 mennessä, jolloin liittyminen astuu voimaan, takaamaan yhteisön säännöstön oikeudellisen ja hallinnollisen täytäntöönpanon. Tämä on aivan ratkaiseva kysymys. Myöskään näissä kysymyksissä ei voida antaa poliittista alennusta.
Meidän on kiinnitettävä huomiota siihen, että tämä viedään läpi asianmukaisesti. Osoitamme myös eräänlaisen pyynnön, sillä enempää se ei voi olla, niille valtioille, jotka ovat mukana ensimmäisellä kierroksella, etteivät ne alkaisi toimia bussiteorian mukaan mottonaan "Me olemme sisällä, nyt bussi on täynnä" ja mahdollisesti käyttäisi veto-oikeuttaan niitä valtioita vastaan, joiden on tarkoitus tulla mukaan toisella kierroksella. Meidän pitäisi myös poliittisesti pitää huolta siitä, ettei ehdokkaille, jotka eivät ole mukana ensimmäisellä kerralla, koidu ylimääräisiä vaikeuksia.
Ulkoasioiden, ihmisoikeuksien, yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta, joka vastaa tästä alasta, on erittäin huolissaan tietyistä ongelmista. Me näemme, että tietyillä aloilla vähemmistökysymyksiä ei vielä ole ratkaistu. Myös korruptiota ja järjestäytynyttä rikollisuutta koskevat kysymykset ovat vielä tärkeitä aiheita. Meille on hyvin tärkeää, että Schengenin vaatimuksia noudatetaan, koska on tärkeää viestittää omille kansalaisillemme, ettei tässä olla luomassa lisää turvattomuutta. Tarkoitan tässä myös, että meillä on oltava ymmärrystä sille, että Kaliningradin kysymys ei saa olla syy laajenemisen kariutumiseen. Meidän on kuitenkin huolehdittava yhtä lailla siitä, että Puolan ja Liettuan suvereniteetti on hyväksyttävä ja että on löydyttävä muu ratkaisu kuin käytäväratkaisu, jota en oikeudellisesti enkä historiallisista syistä pidä hyväksyttävänä. On olemassa niin monia käytännöllisiä vaihtoehtoja, joiden avulla voitaisiin ottaa huomioon Venäjän oikeutetut toiveet. Uskon meidän pääsevän tässäkin asianmukaiseen ratkaisuun, niin kuin olen ylipäänsä sitä mieltä, että ainoastaan Euroopan unionin jäsenvaltiot ja kulloisetkin ehdokasvaltiot voivat päättää siitä, kenestä tulee Euroopan unionin jäsen. Tämä on myös vastaukseni Kyprokseen liittyvään kysymykseen.
Meidän on huolehdittava siitä, että tämän yhteisön laajentumisen yhteydessä, kun puhumme esimerkiksi syrjinnän kaltaisista kysymyksistä, tehdään selväksi, että tämän Euroopan unionin kaikki kansalaiset ovat samanarvoisia, että jäsenvaltioiden omia kansalaisia ei saa syrjiä ja että kansalaisia, jotka asuvat Euroopan unionissa, ei saa syrjiä. Tämä on ainoa näkökohta, joka minua henkilökohtaisesti kiinnostaa keskustelussa niin sanotuista Bene?in asetuksista. Meidän tehtävämme ei ole oikeudellisesti korjata menneisyyttä, vaan kyse saa olla ainoastaan siitä, että emme löydä syrjintää nykyisestä oikeudenkäytöstä. Olen sitä mieltä, että oikeusvaltion periaatteen mukaisesti toimiva valtio pystyy myös tähän, ja jos tulkitsen oikein komission jäsen Verheugenin ja pääministeri Zemanin yhteistä julkilausumaa, näen myös siinä mahdollisuuden lähentymiseen ja sovintoon.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan ehdottomasti yhtyä näkemyksiinne siitä, että tässä on kyseessä historiallisesti merkittävä kysymys. Ja haluan myös yhtyä edellä sanottuun. Kyse ei ole siitä, että yrittäisimme tuoda historian taisteluvälineenä Euroopan unioniin, vaan siitä, että huolehdimme, että opimme historiasta, jotta kärsimys, karkotukset, murhat ja sodat, joita menneisyydessä olemme kokeneet, eivät toistu koskaan, ja siitä, että tämän koko maanosan yhdentyminen merkitsee meille ainutkertaista tilaisuutta. Euroopan hiili- ja teräsyhteisöstä lähtien Euroopan yhdentymisessä on ollut kyse väkivallan kierteen katkaisemisesta, ei sen laskemisesta toinen toistemme tiliin vaan Euroopan väkivallan kierteen katkaisemisesta lopullisesti. Kyse ei ole kansallisvaltion lakkauttamisesta - kansallisvaltio säilyttää identiteettinsä - vaan kansallisvaltion heikentämisestä niin, ettei se enää koskaan pysty käymään sotaa muita vastaan. Siksi Euroopan unionin oikeusjärjestys symboloi tämän maanosan tulevaisuutta.
Murphy (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää neuvostoa uutteruudesta tämän monimutkaisen asian hoidossa ja erityisesti komission jäsen Verheugenia ja hänen alaisiaan ilmiömäisestä työmäärästä, jonka he ovat tehneet valvoessaan ehdokasvaltioiden saavuttamaa edistystä. Itse asiassa tämän takia keskustelemme aiheesta täällä tänään. Ilman heidän työpanostaan emme edes olisi nykyisessä tilanteessa.
Heinäkuun 6. päivänä 2002 käynnistyy erittäin kuuluisa urheilutapahtuma. En viittaa nyt jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin, joiden loppuottelu on käyty Englannin ja Irlannin välillä jo kauan ennen 6:tta heinäkuuta, vaan tarkoitan Ranskan ympäriajoa. Monessa mielessä Euroopan unionin laajentumista voidaan verrata Ranskan ympäriajoon. Jos tarkastelisimme tämänhetkistä asemaamme, huomaisimme olevamme viimeisessä nousussa vuoristossa, suurin osa raskaasta kisasta takanamme, loppusuora häämöttää jo edessä ja Pariisin Champs Elysées odottaa meitä. Jäljellä on kuitenkin vielä joitakin kovia ja vaikeita nousuja.
Kuka tahansa pyörällä ajanut tietää, että pysähtyessä pyörä kaatuu. Nyt ei siis ole aika pysähtyä. Meidän on jatkettava eteenpäin. Ryhmäni sanoma on erittäin selkeä: on jatkettava saman tiekartan seuraamista. Kartta on hyvä ja vie meidät prosessin halki. Meidän on noudatettava itsellemme asettamaamme aikataulua.
Arvostettu kollegani, Klaus Hänsch, oli parlamentissa ensimmäinen, joka mainitsi vuoden 2004 ensimmäisen uuden ehdokasvaltioiden joukon määräajaksi, ja meidän on noudatettava sitä. Emme saa asettaa mitään uusia ehtoja. Historialliset kysymykset ovat tärkeitä, mutta ne ovat vain historiallisia kysymyksiä. Iso-Britannia ja Irlanti liittyivät Euroopan unioniin samaan aikaan, vaikka silloisessa Irlannin perustuslaissa vaadittiinkin alueita Isolta-Britannialta. Se ei kuitenkaan estänyt meitä liittymästä yhdessä. Iso-Britannia ja Espanja yrittävät edelleen löytää ratkaisua Gibraltarin kysymykseen, josta on kiistelty jo kolme vuosisataa. Nämä ovat tärkeitä historiallisia kysymyksiä, mutta ne eivät ole ehtoja Euroopan unionin jäsenyydelle.
Historiallisia kysymyksiä käyttävät yrittävät luoda uusia esteitä Euroopan unionin ehdokasvaltioiden tielle, ja he ymmärtävät varmasti, mitä vahinkoa he tekevät yleiselle mielipiteelle. Olin hiljattain Prahassa, jossa Euroopan unioniin liittymistä kannattavien osuus on pudonnut 6 prosenttia pelkästään Bene?in asetusten synnyttämän keskustelun takia.
Sekä komissio että parlamentti tekevät työtään. Arvioimme tarkasti kunkin yksittäisen valtion tapauksen, jotta vaikeisiin kysymyksiin vastataan ja jottemme luista velvollisuuksistamme. Kun kannatamme uuden valtion liittymistä, olemme tehneet raskaan työn, ja kansalaiset voivat olla varmoja, että kyseessä on turvallinen liittyminen, johon kaikki voivat suostua.
Vaikka arvostankin neuvostossa tehtyä työtä, minun on kuitenkin todettava, että parlamentissa ollaan kovin huolestuneita siitä, että neuvosto on alkanut epäröidä. Neuvosto puhuu asioista usein rohkaisevasti, mutta kokemuksemme on ikävä kyllä osoittanut, että neuvoston on useimmiten vaikeinta tehdä lopullisia päätöksiä.
Ymmärrämme, että monet lähikuukausina käsiteltävistä kysymyksistä ovat erittäin vaikeita, mutta meidän ei tule silti viivytellä. Älkäämme yrittäkö neuvotella, tai neuvotella uudestaan, yhteisestä maatalouspolitiikasta parissa kolmessa kuukaudessa, kunnes on lokakuu ja Brysselin huippukokous. Älkäämme antako ulkomaalaisten vastustajien ja unionin vastustajien hidastaa meitä. Ja älkäämme hyvänen aika kääntykö ympäri ja alkako syyttää ehdokasvaltioita vuoden 2004 määräajan ylittämisestä. Yhteistyöllä voimme saavuttaa tavoitteemme, mutta totta puhuen olemme huolissamme siitä, milloin neuvosto pitää lupauksensa asiassa.
Olen pettynyt laajentumisprosessissa vain siihen, että innostus tuntuu kadonneen. 1990-luvun alussa olimme kaikki innostuneita Euroopan unionin laajentumisesta, varsinkin hakijavaltiot. Nyt laajentumisesta on kuitenkin tullut vain jonkinlainen pragmaattinen, tekninen harjoitus.
Meidän, ja yleisölehtereillä olevien, olisi innostuttava Euroopan unionin laajentumisesta ja odotettava siltä enemmän, koska se on historiallinen tavoite, josta me kaikki voimme olla syystäkin ylpeitä. Tarvitsemme uutta intoa mantereemme yhdistämiseksi Galwaystä Gdanskiin ja kauemmas.
Vuonna 1990 Helmut Kohl ja François Mitterand antoivat lupauksen, että Euroopan unionin laajentuminen saataisiin päätökseen vuoteen 2000 mennessä. Olemme epäonnistuneet tässä pahasti. Maaliviiva on näkyvissä, ja se on tällä kertaa Kööpenhaminassa. Se ei ole Pariisi, mutta pitäkäämme ryhmä koossa. Monet ehdokasvaltiot haluaisivat saada johtajan keltaisen paidan - luulen, että niillä kaikilla on sellainen. Tärkeintä on varmistaa, että pääsemme maaliin Kööpenhaminassa, niin ettei siitä tule vain yksi lisätaival matkalla onnistuneeseen laajentumiseen.

Watson (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa ja komission jäsentä hyödyllisestä johdannosta keskusteluun, ja onnittelen esittelijöitä hyvästä työstä tänään käsiteltävissä mietinnöissä. Käytän myös tilaisuutta hyväkseni ja toivotan tervetulleeksi parlamenttiin ehdokasvaltioiden liberaalipuolueiden edustajat, jotka seuraavat keskustelua yleisölehteriltä ja ovat tulleet paikalle keskustelemaan kanssamme tämän viikon kysymyksistä. Bulgarian ja Romanian parlamentaarikkojen läsnäolo täällä tänään on tervetullut muistutus siitä, että käymme laajentumisneuvotteluja 12 ehdokasvaltion kanssa, vaikka valtioiden liittymisaikataulut eroavatkin hiukan toisistaan.
Ne meistä, jotka ovat kotoisin maista, jotka eivät olleet mukana perustamassa Euroopan yhteisöä, muistavat liiankin hyvin levottomuuden ja malttamattoman odotuksen, joka ympäröi liittymisneuvotteluja ja jäsenhakemuksen hyväksymispäätöstä. Minun kotimaani jäsenyyshakemus hylättiin kahdesti veto-oikeudella, joten tiedän, miten pysyvää vahinkoa valtion hakemuksen hylkääminen aiheuttaa ihmisten käsitykselle Euroopan yhdentymisestä. Meidän olisi muistettava tämä arvioidessamme nykyisiä hakijavaltioita. Meidän on tunnustettava, että ehdokasvaltiot ovat nähneet paljon vaivaa viime vuosina taloutensa uudistamiseksi ja demokratian vahvistamiseksi unioniin liittymiseksi. Odotamme ehdokasvaltioiden kaksinkertaistavan ponnistuksensa ennen jäsenyyttä ja sen jälkeen, mutta ponnistukset on myös palkittava. Siksi liberaalidemokraatit vaativat, että jäsenyyden ehtoja ja aikataulua on noudatettava. Emme saa käyttää ankarampaa mittapuuta kuin aikaisemmissa laajentumisissa emmekä teeskennellä, että kaikki on hyvin omalla takapihallamme.
Laajentuminen vaatii jatkuvaa arviointia, ei vain pistokokeita. Kummallakin puolella on yli-innokkaita ja epäröiviä, jotka yrittävät käyttää hyväkseen vaikeuksia Kööpenhaminan kriteerien täyttämisessä. Emme saa antaa heidän hidastaa laajentumista. Jäljellä olevat ongelmat on parasta ratkaista laajentumalla. Valtion terveydelle on tärkeää, että kulkusuunta on oikea ja että ihmisoikeuksien ja perusvapauksien noudattamista valvotaan jatkuvasti osana laajempaa kaikkien jäsenvaltioiden - vanhojen ja uusien - tarkastelua Euroopan unionissa, joka vaalii perusoikeuskirjaa.
Liberaalidemokraatit eivät hyväksy, että laajentumisneuvotteluja käytetään väärin vanhojen haavojen ja vihamielisyyksien avaamiseen. Surullisen kuuluisat Bene?in asetukset ovat tästä hyvä esimerkki. Ei hyödytä kiistellä asiasta. Siksi ryhmäni on ehdottanut tarkistuksia esittelijä Brokin mietintöön keskustelun herättämien jännitysten lieventämiseksi.
Tämän viikon yleisten asioiden neuvostossa neljä hallitusta - jäsen Murphyn hallitus mukaan luettuna - eivät suostuneet sopimaan maatalouden yhteisestä kannasta. Tämä johtuu osittain Berliinissä sovitun talouspaketin riittämättömyydestä. Meidän on pakko elää Berliinissä määrätyissä rajoissa, mutta jos sopimuksen tekoa lykätään syksyyn - kuten jotkut ovat ehdottaneet - se vaarantaisi uusien jäsenten ottamisen Euroopan unioniin ajoissa Euroopan parlamentin vaaleihin vuonna 2004. Kannatamme komission ehdotuksia suorien maksujen vaiheistamisesta, mutta heti kun laajentumisesta on sovittu, on jatkettava yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista. Painopiste on siirrettävä tuottajista kuluttajiin ja määrästä laatuun.
Henkilöiden vapaan liikkuvuuden kiistellyssä kysymyksessä kehotan kaikkia jäsenvaltioita ottamaan mallia Tanskasta, Ruotsista, Irlannista ja Alankomaista, jotka ovat luvanneet olla rajoittamatta vapaata liikkuvuutta. Ei ole mitään järkeviä perusteita uskoa, että laajentumista seuraa kansalaisten joskus pelkäämä joukkomuutto. Meidän tehtävämme poliitikkoina on kohdata juuri tällaiset pelot. Meidän vastuullamme on puhua laajentumisen puolesta äänestäjillemme, emmekä saa pelätä haastetta.
Huomenna äänestettävän mietinnön hyväksyminen näyttää vihreää valoa laajentumiselle. Edessä on historiallinen tilaisuus luoda entistä laajempi ja vahvempi unioni - vapauden ja demokratian linnoitus epävarmassa maailmassa. Toivottavasti meidän sukupolvemme ei haaskaa tilaisuutta.
Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kukaan ja vielä vähemmän vihreä ryhmä, ei kyseenalaista niitä ennennäkemättömiä mahdollisuuksia, jotka liittyvät laajentumiseen. Laajentuminenhan on kiehtova ja upea asia! Tämä mahdollisuuksien tie edellyttää kuitenkin myös, että on tehtävä uudistuksia. Jos emme tee niitä laajentumisen vuoksi, vaarannamme Euroopan olemassaolon. Vaarana on, että luomme kaoottisen Euroopan, joka vaarantaa laajentumisen.
Arvoisa puhemies, älkääkä sanoko meille, että suorien maataloustukien periaate on oikea, koska tämä periaate on väärä, ja sitä pitää muuttaa. Tämä ei tarkoita, etteikö maataloustuottajia ei pitäisi auttaa, vaan se tarkoittaa, että maaseudun kehittämiseen pitää suunnata rakennetukea ja että pitää noudattaa kestävän maatalouden linjaa, mitä me emme ole tehneet vuosiin. Epäonnistuimme Berliinissä maatalouden uudistuskysymyksessä. Me epäonnistuimme! Emme onnistuneet tekemään uudistuksia. Tämä ei tarkoita, että vastustamme laajentumista, päinvastoin, mutta meidän pitää asettaa tukien myöntämiselle tietyt sosiaaliset ja ekologiset ehdot, mitä emme nyt tee.
Tämä ei tarkoita, että nyt on käytettävä vähemmän rahaa kuin ennen. Meillä oli Berliinissä rahoituskehys, jota olemme kaventaneet. Voisimme investoida unionin jäsenyyttä hakeneisiin maihin, mutta emme ole tehneet niin Euroopan unionin rikkaiden maiden, kuten Saksan, Ranskan tai Espanjan itsekkyyden takia. Kaikki ilmoittavat kannattavansa laajentumista, mutta sitten kun pitäisi maksaa yhteisvastuullisuuden hinta, poliittinen itsekkyys nostaakin päätään. Meidän ei pidä valehdella itsellemme, nämä ongelmat te kohtaatte pian Sevillassa, ja kalastuksen osalta kohtasimme nämä vaikeudet Berliinissä.
Suoraan sanottuna minua hermostuttaa, että kaikki näyttävät laajentumiselle vihreää valoa, mutta kun tulee aika maksaa välttämätön hinta yhteisvastuullisuudesta, toisin sanoen hinta Euroopan unionin toiminnan hyväksi tehtävien uudistusten toteuttamisesta, silloin olemme puheissamme latteampia kuin historiallisissa sunnuntaikeskusteluissamme. Minä en halua, että laajentuminen on poliittinen sitoumus, joka varataan sunnuntaikeskusteluille, ja että maanantaina, tiistaina, keskiviikkona ja torstaina harjoitamme politiikkaa, joka on laajentumisen vastaista. Tämän vuoksi sanon tämän ja puolustan ajatusta, että komission jäsenen määrittelemältä mahdollisuuksien tieltä jäi puuttumaan se, että Euroopan unionin tarvittavat uudistukset on vietävä loppuun asti, jotta unionin laajentuminen 27 valtioon voisi toimia.
Tätä me vihreät puolustamme, koska olemme laajentumisen innokkaita puolustajia ja Euroopan unionin sisäisten uudistusten innokkaita puolustajia, jotta laajentuminen voisi onnistua. Tämä on tehtävämme, emmekä ole vielä aloittaneet sitä!

Modrow (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, EU:n laajentuminen siirtyy ratkaisevaan vaiheeseen. Käsillä olevat mietinnöt ja puheet eivät vaikene avoimista kysymyksistä, mutta suosittelevat ehdokasvaltioiden ottamista jäseniksi. Tätä mieltä on myös meidän ryhmämme. Näyttää siis siltä, ettei neuvottelujen ja yhteisön säännöstön täytäntöönpanon tämänhetkisessä tilanteessa ole muita vaihtoehtoja. Jos kuitenkin tarkastellaan integraation laatua ja itse EU:ssa esiintyviä ongelmia, voidaan tulla myös toisenlaisiin johtopäätöksiin.
Ryhmäni ei esimerkiksi pidä asiallisena, että ehdokasvaltioille liittymisprosessin puitteissa suositellaan painokkaasti sotilasliitto NATOon liittymistä. Tässä on kyse EU:sta eikä jostain muusta.
EU esittää ehdokasvaltioille vaatimuksia, joita ei ole täytetty edes monissa sen jäsenvaltioista. EU:n viivästyneiden uudistusten määrä on valtava. Valmius solidaariseen jakamiseen ei ole kovinkaan suuri. Laajentumisen hyväksyntä kansalaisten joukossa on viime aikoina ollut laskussa. Meistä on liian yksinkertaista etsiä tälle syitä tietämättömyydestä ja avoimuuden puutteesta. Eihän kansalaisten Eurooppa-keskustelu, jota Nizzan jälkeen vaadittiin, ole tähän mennessä merkittävässä määrin lähtenyt käyntiin. Ja se painolasti, joka liittyy Euroopan unioniin sopeutumisen prosessiin, painaa kuitenkin vielä enemmän.
Mietinnöissä ehdokkaita kehotetaan aivan oikein käymään päättäväisemmin taistelua korruptiota vastaan. Niissä vaietaan kuitenkin syistä, jotka piilevät esimerkiksi kapitalistisessa yksityistämisessä ja sen myötä nopeasti kasvavissa sosiaalisissa eroissa harvojen kasvavan varakkuuden ja erittäin monien köyhyyden ja työttömyyden välillä. Se, miten vähän komission strategiset näkemykset liittymisestä pitävät paikkansa, näkyy selvimmin maataloudessa. Niitä, jotka varoittivat ajoissa, että Agenda 2000 sisältää kaukana todellisuudesta olevia elementtejä, pidettiin ilonpilaajina. Täällä kuulutetuilla avoimilla 5 prosentilla on maanviljelijöille moninkertainen paino, eivätkä ne ole vain viisi sadasta.
Jos joku kuitenkin luulee, että maatalouspolitiikkaa lukuun ottamatta laajentumisprosessi, jossa otetaan jopa kymmenen uutta jäsenvaltiota, on hoidettu loppuun, on hän minun mielestäni naiivi. Sosiaalisen epätasa-arvon kenttä on paljon suurempi. Valmius solidaarisuuteen on paljon vähäisempi ja komission työ lukemattomilla aloilla aivan liian pinnallista ja byrokraattista pystyäkseen vastaamaan integraation uusiin haasteisiin. Useat olennaiset kysymykset ovat avoimia. Suunnanvaihdos on tarpeen. Toivottavasti se tulee oikeaan aikaan.

Nobilia (UEN).
Arvoisa puhemies, epäilemättä sekä neuvoston ja komission tiedonanto että parlamentin jäsen Brokin erinomainen mietintö kuvaavat laajentumiskehityksen tilaa ja ehdokasvaltioiden kanssa käytävien neuvottelujen edistymistä yksityiskohtaisesti.
Sen sijaan laajentumiskehityksen historiallisen merkityksen ja sen strategian vakaumuksellisten tukijoiden ilmaisema epätietoisuus koskee itse prosessiin liittyvää ensi näkemältä vaikeaselkoista tilannetta. On tosiasia, että yleisesti ottaen kaikki ehdokasvaltiot ovat kiitettävästi kehittäneet lainsäädäntöään ja talouttaan lyhyessä ajassa. Lisäksi Kööpenhaminan arviointiperusteiden noudattaminen ja yhteisön säännöstön täytäntöönpano - jotka kuitenkin on mielestämme nähtävä kehityssuuntina - ovat välttämättömiä. Sen sijaan on vaikeampi täysin ymmärtää, kun ensimmäisten valtioiden liittymiseen on vähemmän kuin kaksi vuotta, tehdäänkö lopullinen päätös objektiivisten arviointien perusteella vai vaikuttavatko siihen pseudopoliittiset, jopa holhoavat asenteet, joita myös on ilmennyt, vastoin voimakasta yleistä yhteistyövalmiutta, jota unionin pikemminkin olisi osoitettava.
Lisäksi ei ole selvää, millainen tilanne oletettavasti kymmenen valtion liittymisestä vuonna 2004 seuraa, koska ei tarkoin tiedetä, miten neljän alkuperäiseen suunnitelmaan nähden ylimääräisen valtion lisääminen vaikuttaa tämänhetkiseen rahoitussuunnitteluun ja siten siihen kohteluun, jota uudet jäsenvaltiot saavat osakseen. On selvää, että varma vastaus olisi annettava ainakin siitä, millainen on niille varattujen rakennerahastojen laajuus lähitulevaisuudessa ja pitkällä aikavälillä, myös sen vuoksi, että olisi mahdollista löytää ajoissa tehokkaan sosiaali- ja työllisyyspolitiikan ja yrityksiä koskevan menettelytapoja koskevan säännöstön ohella vastaukset huomattaviin sosiaalisen ja taloudellisen yhteenkuuluvuuden ongelmiin, jotka eräissä näistä valtioista ilmenee.
Rajojen turvallisuus, vähemmistöjen kunnioitus, kansalaisoikeudet, omien varojen hankintajärjestelmä ja tehokas oikeusjärjestelmä ovat tietenkin äärimmäisen tärkeitä, mutta yhtä tärkeitä ovat kaikkien ehdokasvaltioiden kansalaisten osallistuminen kehitykseen, tieto, jonka he saavat ja kyky perustella tämänhetkiset väliaikaiset uhraukset sijoituksena tulevaan hyvinvointiin, jos viimeksi mainittu on todellakin tavoitteena.

Belder (EDD).
Euroopan unioni on astumassa aikaan, jolloin se voi kantaa omaa nimeään paljon suuremmalla oikeudella lähinnä sen itälaajentumisen ansiosta. Brokin mietinnössä korostamme tämän historiallisen prosessin strategista tavoitetta, nimittäin meidän mantereemme kansojen rauhanomaista ja hyvinvoivaa yhteiselämää.
Kiinnitin jo aikaisemmin huomiota siihen seikkaan, että laajentumisen tarkasteleminen pääasiassa rahoituksellisesta näkökulmasta ei tee oikeutta sen tärkeydelle ja luonteelle. Sen takia pyydän jäsenvaltioilta, että ne eivät asettaisi uusia esteitä laajentumisen tielle. Tämä pyyntö koskee myös niitä, jotka vaativat maatalouspolitiikan tarkistamista vielä ennen laajentumista. Yhteisen kannan ottaminen maatalouskysymykseen edellyttää kuitenkin oikeudenmukaista näkymää sekä ehdokasvaltioille että nykyisille nettomaksajille. Nettosaajat saisivat kyllä osoittaa nykyistä enemmän rahoituksellista solidaarisuutta tuleville jäsenvaltioille.
Brokin mietinnössä, sen kappaleessa 8, ei ole kokonaan pystytty välttämään ylihinnan pyytämistä ehdokasvaltioilta. On täysin epärealistista vaatia Keski- ja Itä-Euroopan hallituksilta, että ne ratkaisevat äärimmäisen monimutkaisen romaniongelman vielä tällä vuosikymmenellä. Se ei tietenkään millään lailla tee tyhjäksi kehotusta luoda elinkelpoinen tilanne, jossa myös romanit kantavat vastuuta.
Kun nyt puhumme Kööpenhaminan poliittisista kriteereistä, niin vielä kysymys komission jäsen Verheugenille. Monet radioasemat ehdokasvaltioissa suoltavat ilmaan romani- ja juutalaisvihamielistä tekstiä. Voisitteko kiinnittää toimivaltaisten viranomaisten huomion tähän asiaan? Rasismin, muukalaisvihamielisyyden ja antisemitismin vastustaminenhan ovat Euroopan unionin jäsenvaltioiden ydinarvoja.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, laajentumisen logiikan pitää tietenkin näkyä maataloudessa kuten myös muillakin aloilla siten, että sekä vanhoissa että uusissa jäsenvaltioissa noudatetaan samoja pelisääntöjä niin, että samalla suoritetaan tarvittavat siirtymätoimet, jotta sekä uusissa että vanhoissa maissa vältyttäisiin tämän ennennäkemättömän poliittisen tehtävän konkreettista toteuttamista horjuttavilta seurauksilta.
Maatalousalalla nousee esiin erityisesti kaksi erityisen hankalaa kysymystä. Ensimmäinen koskee länsimaisten markkinoiden avaamista idän tuotteille. Markkinoiden avaaminen on suoritettava ala kerrallaan ja maa kerrallaan sitä mukaa kuin tuottajat itse tuovat markkinoille sellaisia tuotteitaan, jotka vastaavat laatu- ja turvallisuusvaatimuksia, jollaiset me jo asetamme omille tuottajillemme. Toinen kysymys koskee niin sanottua yhteisen maatalouspolitiikan ensimmäistä pilaria, toisin sanoen markkinoiden ja korvaavien tukien tukemista. Nyt on toimittava niin, että yhteistä maatalouspolitiikkaa ohjaavia periaatteita, apua ja tukea, joita perustellaan maataloustuottajiamme rasittavilla ympäristöllisillä, yhteiskunnallisilla ja terveydellisillä velvoitteilla ja vaatimuksilla, sovelletaan erotuksetta sekä vanhoihin että uusiin jäsenvaltioihin, heti kun nämä viimeksi mainitut noudattavat samoja velvoitteita. Kysymys kuuluu, miten pitkän ajan kuluttua ne ovat valmiit tekemään niin. Toisin sanoen, miten pitkä siirtymävaiheen pitäisi olla? Komissio ehdottaa meille aikataulun ja menettelyjen osalta täysin yhtenäistä siirtymävaihetta kaikkein maiden kohdalla, ja tästä seuraisi ensinnäkin se, että maat, joissa on valtava määrä maatiloja, joutuisivat tekemään hyvin karkean ja tuskallisen rakenneuudistuksen. Meistä vaikuttaa, että tätä kysymystä pitää päinvastoin käsitellä maakohtaisesti ottamalla huomioon jokaisen maan maataloutta koskeva erityistilanne ja erityisrakenne, ne sosiaaliset vaikutukset, joita niiden siirtymisellä yhteiseen maatalouspolitiikkaan on, sekä sellainen tahti, joka on toivottava näiden maiden kaikille maataloustuottajille ja joka on näiden itsen mielestä toivottava ja siedettävä.
Se, että tätä ongelmaa käsitellään ainoastaan kirjanpidollisesta näkökulmasta, kuten eräillä jäsenvaltioilla, esimerkiksi Saksalla ja Alankomailla, on nykyään tapana tehdä, on osoitus sellaisen lähestymistavan rajoittuneisuudesta, joka on vaaraksi unionin tulevaisuudelle, koska nyt käsitellään olennaisen tärkeitä kysymyksiä, jotka vaikuttavat ehdokasvaltioiden tulevaisuuteen ja tasapainoon. Arvoisa puhemies, tulevaisuuden suuren Euroopan vihollinen on yhdenmukaisuuden tavoitteleminen.

Poos (PSE)
. (FR) Arvoisa puhemies, koska jaan lyhyen ajan yhdessä yhteisesittelijän kanssa, joudun käsittelemään Kyproksen liittymiskysymystä vain shakespearelaisen kysymyksen kautta: yksi vai kaksi valtiota, siinä vasta kysymys. Aivan ilmeisesti liittyminen Euroopan unioniin on mahdollinen vain yhdelle Kyproksen valtiolle, joka on täysivaltainen kansainväliseen oikeuteen nähden. Tämä vaatimus edellyttää, että saaren kahden yhteisöjen edustajat sopivat perustuslaillisesta ratkaisusta, joka mahdollistaa sen, että tämä uusi jäsenvaltio voi osallistua päätöksentekoon ja ottaa vastaan kaikki velvoitteensa yhteisön oikeuden nojalla. Ainoastaan federalistinen malli vastaa tätä tavoitetta, ja tämä malli on sama kuin se, jota suositellaan Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmissa. Eräät teoriat voisivat johtaa keinotekoisten ja tehottomien rakenteiden luomiseen, ja ne perustuvat kahden sellaisen suvereenin valtion olemassaoloon, jotka ovat yhteydessä toisiinsa epävakaan kumppanuussopimuksen eikä vankan, demokraattisen ja vapaasti hyväksytyn perustuslain kautta. Tällaisia teorioita ei voitaisi oikeudelliselta kannalta hyväksyä.
Olemme nyt saavuttaneet neuvotteluissa viimeisen suoran. Jo 40 vuotta kestäneen konfliktin ratkaisemiseksi avautuvien mahdollisuuksien tie sulkeutuu tämän kuukauden lopussa. Haluaisin nyt korostaa, että juuri eurooppalainen ulottuvuus tarjoaa mahdollisuuden sivuuttaa vanhat riidat suvereeniudesta. Jean Monnet sanoi, että jonkin ongelman perustan muuttamiseksi riittää, kun muuttaa ongelman puitteita. Esittelijänä toivoisin neuvotteluosapuolten löytävän Jean Monnet'n ohjeista inspiraatiota viimeiseen ponnisteluun. Jos näin ei käy, Kypros otetaan vastaan Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa samoin perustein kuin muutkin ehdokasvaltiot. Kypros täyttää nimittäin kaikki vaadittavat ehdot, ja se on jo saanut päätökseen 24 niistä 31 neuvotteluluvusta, jotka on avattu liittymisneuvotteluja varten. Ei ole siis epäilystäkään, etteikö se kuulu ensimmäisen liittymisaallon maiden joukkoon.

Schröder, Jürgen (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, ajanpuutteen vuoksi aion ottaa puheeksi vain yhden asian, nimittäin tänään jo useaan kertaan mainitut presidentin asetukset. Tässä yhteydessä on hyödyllinen T?ekin parlamentin tämän vuoden huhtikuun 24. päivänä antama lausunto, jossa sanotaan, että Bene?in asetusten nojalla ei tänä päivänä enää voida antaa uusia säännöksiä. Meitä kiinnostaa kuitenkin kysymys, eikö T?ekin voimassa olevassa lainsäädännössä ole syrjiviä elementtejä, kuten esimerkiksi laki vuodelta 1992 sellaisen omaisuuden palauttamisesta, joka vietiin omistajilta kommunistivallan aikana, jossa palauttaminen on sidottu yhtäjaksoiseen T?ekkoslovakian kansalaisuuteen. On tutkittava, onko tämä EU:n lainsäädännön mukaista, samoin kuin ns. armahduslaki vuodelta 1946. Myös tämän ja muiden kysymysten selvittämisen jälkeen jää jäljelle, myös kun t?ekit ovat jo liittyneet, vielä koko joukko muita ongelmia.
Olen täysin vakuuttunut, että yksiselitteinen signaali niiltä, jotka karkotettiin 1945, ja myös heidän jälkeläisiltään, olisi avuksi. Signaali, joka kertoisi, että toisen maailmansodan jälkeen syntyneet omistussuhteet ovat loukkaamattomia eikä niihin myöskään pidä koskea. Jos tämä signaali annettaisiin, t?ekkien pelot vähenisivät, ja energiaa, jota nämä pelot tällä hetkellä kuluttavat, voitaisiin käyttää tuottavasti T?ekin tasavallan valmistautuessa liittymään EU:n jäseneksi vuonna 2004.

Carlsson, Gunilla (PPE-DE)
. (SV) Arvoisa puhemies, olen toiminut tämän parlamentin jäsenenä seitsemän vuotta ja pidän nyt viimeisen puheenvuoroni, koska olen syksyllä ehdokkaana Ruotsin eduskuntavaaleissa.
Muurin murtuminen ja Euroopan jälleenyhdistyminen on poliittisen urani tärkein kysymys. Viroa koskevan osuuden esittelijänä tuntuu hyvältä pystyä toteamaan, että nyt me olemme vihdoinkin melkein päässeet tavoitteeseemme. Viro on saattanut loppuun 31 neuvotteluluvusta 26 ja on siten varmistanut hyvät mahdollisuudet päästä Euroopan unionin jäseneksi tammikuussa 2004.
Viro on hyvä esimerkki siitä, miten nopeasti pitkästä miehityksestä vapautunut ja demokratian elvyttänyt valtio voi myös onnistua politiikkojensa perinpohjaisessa uudelleen suuntaamisessa ja hyvän, markkinapohjaisen talouden ja toimivien instituutioiden luomisessa.
Viron talous osoittaa loistavia tuloksia ja kasvun odotetaan tänä vuonna olevan 4,5 prosenttia. Viron kruunu on kohta ollut 10 vuotta kytkettynä D-markkaan ja nyt se on kytketty euroon. Kun Viro liittyy EU:n jäseneksi, toivon maan jatkavan työtään, jonka tarkoituksena on vähentää byrokratiaa ja parantaa yrittäjien edellytyksiä. Viro luottaa myös tulevaisuuteen ja sillä on voimaa muuttaa asioita unionin tarpeiden mukaisesti.
Ruotsin puheenjohtajakauden aikana sosiaalidemokraattinen hallitus kehui laajentumista koskevalla aikataululla. EU:ta ei kuitenkaan rakenneta vain suunnitelmien avulla. Aikataulut edellyttävät toimintaa. Sen vuoksi on häpeällistä, että Ruotsi nyt vaarantaa aikataulun ja asettaa maatalouspolitiikan laajentumisen edellytykseksi.
Maatalouspolitiikassa tehdään vaatimattomia, mutta kuitenkin todellisia uudistuksia ja perusteelliset muutokset ovat tärkeitä. Kuten neuvoston edustaja korosti, suuri vastuu on nyt niillä valtioilla, jotka viivyttelevät maatalouslukuun liittyvää laajentumistyötä.
Mikään ei ole tärkeämpää kuin se, että EU noudattaa lupauksiaan ja että Euroopan laajentumisen viimeinen luku kirjoitetaan syksyllä Kööpenhaminassa.
Haluan toivottaa onnea kaikille niille, joilla on ollut etuoikeus toimia ja työskennellä EU:n eri toimielimissä, ja esitän kiitokseni siitä hyvästä yhteistyöstä, jota olemme tehneet kaikkina näinä vuosina.

Queiró (UEN)
Arvoisa puhemies, tämä mietintö edustaa Euroopan parlamentin puolelta poliittisesti merkittävää sysäystä laajentumisprosessille. Se edustaa myös merkkiä rohkaisusta tänä ratkaisevana hetkenä, jona komissio, neuvosto ja jäsenvaltiot sekä ehdokasvaltiot valmistautuvat käymään neuvotteluja kaikkein mutkikkaimmista luvuista, jotka ovat vahvimmin kietoutuneet talousarvioon liittyviin seikkoihin. Toden totta, emme voi väheksyä sitä seikkaa, että maataloutta, aluepolitiikkaa sekä rahoitukseen ja talousarvioon liittyviä säädöksiä koskevat luvut käsittävät jo sinänsä liki 80 prosenttia yhteisön talousarviosta. Se varmaan oli syy, joka sai komission varovaisesti ehdottamaan asteittaisen soveltamisen järjestelmää YMP:n puitteissa viljelijöille maksettavissa suorissa tukimuodoissa ja rakennerahastojen varojen jakamisessa uusille jäsenvaltioille. Eikä ole epäilystäkään siitä, että samanlaiset motiivit saivat jotkin nykyisistä jäsenvaltioista vaatimaan YMP:n syvällistä rakennemuutosta ehtona sille, että Euroopan unionissa saataisiin aikaan yhteinen lähtökohta maatalouden lukua koskeviin neuvotteluihin.
Jos liitämme tähän vielä tarpeen - meille aivan ilmeisen tarpeen - säilyttää yhä entinen taloudellinen ja sosiaalinen koheesiopolitiikka nykyisten jäsenvaltioiden kesken silläkin uhalla, että laajentuminen saattaa kärjistää unionissa vallitsevia epäsuhteita, käy helpoksi ymmärtää niitä varoituksen sanoja, jotka neuvoston puheenjohtaja Ramón de Miguel aamulla tässä mielessä lausui. Suunnitteluvaihe on päättynyt. Laajentumisessa on nyt alkanut todellinen poliittisen suunnittelun vaihe.
Arvoisa puhemies, merkittävin seikka Unkarin poliittisen nykytilanteen kannalta oli epäilemättä lakiasäätävän elimen vaalit viime huhtikuussa. Sosialistipuolue, joka oli liitossa Liberaalisen puolueen kanssa, saavutti voiton, jonka kautta se sai 198 paikkaa parlamentissa, kun aikaisempi hallituspuolue sai 188 paikkaa. Näyttää varmalta, että hallituksen vaihtuminen ei vaikuta Unkarin strategiseen tavoitteeseen liittyä Euroopan unioniin. Nyt voiton saaneet puolueet ovat aina kannattaneet tätä pyrkimystä. Kun kuitenkin otamme huomioon aikaisemman hallituksen ja vaalien voittajien välillä vallinneet mielipide-erot isosta joukosta asioita (esimerkiksi yhteisön säännöstöstä, sosiaalisesta vuoropuhelusta, julkisista sopimuksista), ei voi sulkea ulkopuolelle mahdollisia muutoksia Unkarin asennoitumisessa liittymisprosessiin, vaikkakaan ne eivät uskoakseni vaaranna tätä prosessia. Talouden kannalta katsoen Unkari pysyy kannattavan markkinatalouden maana ja sen taloudellinen suoritus on alueen parhaimpia. Toisaalta Unkari on tähän päivään mennessä päättänyt jo 24 lukua ja kuuluu neuvotteluissa edistyneimpiin ehdokasvaltioihin. Kulttuuria ja audiovisuaalisia välineitä koskevasta luvusta minulla on ilo panna merkille, että hallitus ja oppositio pääsivät viimeinkin sopuun siitä, kuinka parlamentin puolueita esitellään neuvostossa, joka vastaa julkisesta tiedonvälityksestä - radiosta ja televisiosta - mistä syystä tämäkin luku saadaan lyhyessä ajassa päätetyksi.
Toivokaamme - kuten toivomme -, että julkisten sopimusten kohdalla havaitut toimintahäiriöt saataisiin myös korjatuksi ja että vapaan kilpailun sääntöjä lopulta noudatettaisiin kokonaisvaltaisesti näiden tärkeiden markkinoiden käsittämillä aloilla. Hyvin myönteistä on sekin, että aivan lähipäivinä ilmoitetaan nimettömien talletusten sulkemisesta, jopa aikaisemmin olemassa olleiden, sillä tällä toimenpiteellä Unkarin viranomaiset osoittavat, kuinka johdonmukaisia ovat heidän korruption ja rahanpesun vastaiset aloitteensa. Näiden pääpiirteissään luettelemieni edistysaskeleiden ja niiden osoittaman elinvoimaisuuden ansiosta voimme asennoitua toiveikkaasti siihen, että neuvottelut Unkarin liittymiseksi Euroopan unioniin päätetään sovitun aikataulun mukaisesti ja voimme siis nähdä sen 22 parlamentin jäsentä istuntosalissa seuraavan lainsäädäntökauden alkaessa vuonna 2004.

Schroedter, Elisabeth (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, jäsenvaltioissa on todella näköjään jotenkin päässyt unohtumaan, että laajentuminen jatkaa sitä historiallista hanketta, joka alkoi Berliinin muurin murtumisesta. Olen komission jäsenen kanssa samaa mieltä ja ennen kaikkea yhtä huolestunut kuin hän siitä, että ilmeisesti hankkeen kompastelu johtuu jäsenvaltioiden puuttuvasta vastuuntunnosta. Tietävätkö jäsenvaltiot muka vasta nyt, että maatalousalalla ilmenee näitä ongelmia, joiden ratkaisu on löydyttävä ennen kaikkea Euroopan unionista? Eivätkö ne tiedä, että aikataulusta viivästyminen antaa vettä myllyyn juuri nationalistisille voimille ja synnyttää sellaisia näissä maissa? Siksi vetoan kaikkiin demokraattisiin voimiin, täällä parlamentissa, jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa, jotta ne eivät tekisi tästä historiallisesta hankkeesta, jonka eteen niin monet eurooppalaiset ovat tehneet työtä, vaalipropagandan pelipalloa.
Minulla oli juuri mahdollisuus Latviassa nähdä, miten vaikeaa oli pala palalta saada täytettyä Kööpenhaminan kriteerit. Nimenomaan historian ja toisaalta Latvian ponnistelujen takia sikäläiselle väestölle on vaikea selittää, että jäsenvaltiot eivät ole valmiita hoitamaan kotitehtäviään. On selvää, että yhteisön maatalouspolitiikan ilmiselvät ongelmakohdat eivät voi ikuisesti pysyä muuttumattomina. Selvää on myös, että Eurooppa tarvitsee perustuslain. On erittäin tärkeää, että perustuslaki laaditaan samanaikaisesti laajentumisen kanssa eikä viivytä sitä. Sillä nimenomaan Euroopan unionin laajentuminen oli ratkaiseva impulssi, joka rohkaisi eurooppalaisia uudistusvoimia viimeinkin kehittämään demokraattista Eurooppaa.
Haluan havainnollistaa asiaa Latvian esimerkin avulla. Latvia muutti, vaikka poliittisen eliitin enemmistö sitä vastusti, yhtä vaalilakia ja antoi siten venäjänkieliselle väestölle rajoittamattoman vaalikelpoisuuden. Tämä on meidän valtioillemme itsestään selvää. Latviassa tämä oli kuitenkin yhtä arkaluonteinen kysymys kuin meille maatalouspolitiikka. Jos tämä maa pystyy tällaiseen, miksemme me siihen pysty? Tämä vertaus ei teistä ehkä vaikuta olennaiselta. Ehdokasvaltioiden odotusten kannalta se kuitenkin on olennainen. Mitä me niiltä odotamme, sitä meidän täytyy itse osoittaa, nimittäin integraatiohalua ja uudistusvalmiutta. Ilman perustuslakiuudistusta ja ilman taloudellista solidaarisuutta Euroopassa ei päästä eteenpäin. Tehtävät, jotka on hoidettava, on hoidettava täällä. Ei käy päinsä, että osoitamme sormella ehdokasvaltioita ja sanomme, että niiden on vielä tehtävä sitä ja tätä, jos emme itse siihen pysty. Minä suosittelen joka tapauksessa Latvian liittymistä vuoden 2002 lopulla, koska uskon, että tämä valtio pystyy ratkaisemaan viimeiset vielä edessä olevat ongelmat. Komission on myös jatkettava hajauttamista ja politiikan tuomista lähemmäs kansalaisia, jotta tästä prosessista tulee menestys.

Souladakis (PSE)
Arvoisa puhemies, olen optimistinen ja varma sen toteutumisesta, mitä komission jäsen Verheugen toistuvasti on sanonut, nimittäin että ensi vuoden alussa allekirjoitetaan ensimmäiset Euroopan unionin uusien valtioiden liittymissopimukset, Akropoliin juurella suoran kansanvallan syntypaikalla Pnyks-kukkulalla, jossa apostoli Paavali opetti. Olen varma, että uusi historiallinen, tulevaisuuteen katsova kompromissi on myönteinen meille kaikille ja että pidämme kaikkia viime aikoina kuultuja poikkeavia mielipiteitä marginaalisina ja täysin arvottomina.
Tällä matkalla on ollut monta edelläkävijää. 12 ehdokasvaltiosta kymmenen on ensi vuonna keskuudessamme, ainakin allekirjoitusten tasolla. Loput kaksi toivottavasti vähän myöhemmin. Tämä ei ole jättänyt ketään kylmäksi, ei kansoja eikä hallituksia. Haluaisin kuitenkin mainita tiettyjen maiden erityisistä ponnistuksista. Kypros on ensimmäisellä sijalla kaikista jäsenehdokasvaltioista. Se on talouden, demokratian ja instituutioiden toimivuuden esikuva. Tässä mielessä kaikki tämä kehitys voi auttaa myös ratkaisemaan alueellisia ongelmia kielteisestikin toimivia voimia vastaan. Maltaa, tuota omaleimaista Välimeren saarta, josta vasta vähän ajan kuluttua viimeisenä tulee Euroopan unionin jäsen, meidän on käsiteltävä erityisen varovaisesti.
Sitten Liettua, jonka esittelijä olen. Maa on ratkaissut ongelmiaan harppausaskelin päästyään irti keskitetystä talousjärjestelmästä ja siirryttyään vapaiden markkinoiden järjestelmään. Se on hoitanut monia ongelmia myönteisesti. Päätös Ingalinan ydinvoimalasta, johon komission jäsen Verheugenin aiemmin viittasi, vaati suurta poliittista rohkeutta, varsinkin kun tuntee alueen energiaverkoston taloudellisen riippuvuuden ja alueellisen rakenteen.
On kaksi ongelmaa. Ensiksikin näiden maiden perinteinen ongelma, nimittäin maanviljely. Toivon, että osoitamme tarpeellista rohkeutta ja tahtoa, jotta tämänkaltaiset kysymykset eivät aiheuta viivytystä laajentumiseen.
Toinen suurempi poliittinen kysymys koskee Kaliningradia. On selvää, etteivät kaikki nämä ja muut Euroopan kysymykset saa olla sidoksissa menneisyyteen, vaan niiden on palveltava tulevaisuuden tarpeita. Tässä mielessä Kaliningradin kohdalla tulee arvioitua Euroopan unionin poliittinen viisaus, unionilta ei missään tapauksessa saa kieltää sen erityispiirteitä, kuitenkin sen on ymmärrettävä, että historiallisen kompromissin, joka on saavutettu 15, 25, 27 ja 28 valtion välillä, on oltava jatkuvan historiallisen kompromissin elementti rauhan, yhteistyön ja kasvun Euroopassa. Euroopassa, joka on kotimme.

Stenzel (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtajan sijainen, arvoisa komission jäsen, arvoisat naiset ja herrat, Maltalla on neuvottelutilastossa - jota tosin ei voida käyttää ainoana mittapuuna - 22 lukua, joiden käsittely on alustavasti saatu päätökseen, ja siten se on menettänyt hiukan vauhtiansa. Kuten kaikkien muidenkin ehdokasvaltioiden kohdalla, avoimina ei ole ainoastaan tiettyjä lukuja vaan tietenkin vielä myös suuret osa-alueet maatalous, aluepolitiikka ja talousarvio. Talous on tosin alkanut kehittyä suotuisasti. Julkisen talouden alijäämää on pystytty pienentämään huomattavasti.
Mitä lainsäädännön yhdenmukaistamiseen ja yhteisöoikeuden täytäntöönpanoon tulee, on viitattava huomattavaan edistykseen työoikeuden sekä työterveyden ja -turvallisuuden osalta. Kilpailuoikeuden alalla tarvitaan vielä lisää toimenpiteitä hallinnollisten valmiuksien vahvistamiseksi. Mutta näitä ongelmia ei ole ainoastaan Maltalla.
Myönteistä on varmasti myös lainsäädännön luominen investointien edistämistä sekä pienten ja keskisuurten yritysten rakenneuudistusta varten. Puutteita on edelleen ympäristöalalla ja valmistautumisessa EU:n alue- ja maatalouspolitiikkaan. Mutta tässä edellytetään myös komissiolta, että se ottaa huomioon Maltan maatalouden erityisen pienimuotoisuuden, verotuksen perinteet ja saariasemasta johtuvat kaupankäynnin erityisehdot. Myös Maltan vaatimuksen kuudesta paikasta Euroopan parlamentissa pitäisi saada tukemme.
Toivon, että Maltan liittymisprosessi saa tulevina kuukausina taas lisää vauhtia ja että Malta voidaan komission esittäessä kertomuksensa 16. lokakuuta 2002 laskea ensimmäisen liittymisryhmän ehdokkaisiin.
Lopuksi haluan vielä EU:n ja T?ekin välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan puheenjohtajana ottaa kantaa kiperään kysymykseen Bene?in asetuksista. Panen tyytyväisenä merkille, että Euroopan parlamentti muistuttaa siitä, että syrjivät ilmaukset, jotka eivät ole yhteisön säännöstön mukaisia, on poistettava viimeistään EU:hun liittymiseen mennessä, ja toivon, että T?ekin tasavallan vaalien jälkeen tämä asia voidaan ratkaista asiallisella tavalla.
Mitä ydinturvallisuuskysymyksiin tulee, haluan erityisesti painottaa sitä, että Euroopan parlamentin tulisi pitää kiinni vaarallisten ydinvoimaloiden, joita ei voida uudistaa, sulkemisaikatauluista. Ei ainoastaan Ignalinan, vaan myös Kozloduyn ja Bohunicen.

Gawronski (PPE-DE)
. (IT) Arvoisa puhemies, Puola on huomattavasti edistynyt paluussaan kohti Eurooppaa, mikä on vaatinut suuria uhrauksia ja jota toteuttaessaan tätä päämäärää toivoneet ja tavoitelleet hallitukset ovat ottaneet suuren epäsuosion riskin. Valitettavasti Puolassa, kuten muissakin ehdokasvaltioissa, Brysselin kanssa tehtävien kompromissien hyväksyminen, periksiantamisen vaikutelman antaminen on hyvin kielteistä ja sillä on hintansa. Puola maksaa tästä osoittaen innokasta eurooppalaista henkeä. Tässä tahtoisin korostaa Puolan hallituksen järjestämän Euroopan unioniin liittymistä koskevan tiedotuskampanjan tärkeyttä ja hyödyllisyyttä, kampanjan, jonka tulokset ovat erinomaisia ja jota muut valtiot voisivat käyttää esimerkkinä.
Tahtoisin myös sanoa, että kannatan vakaasti komission ja neuvoston päätöstä - komission jäsen Verheugen puhui juuri tästä - torjua Venäjän vaatimus Kaliningradin liikennekäytävistä. Puolan historiaa tuntevat tietävät, mitä käytävät merkitsevät tässä valtiossa.
Puolan osalta tilanne on yleisesti ottaen myönteinen, mutta sallinette minun, arvoisa puhemies, ilmaista erään huolenaiheen. Se koskee tämänhetkisen vasemmistohallituksen osoittamia kömpelöitä yrityksiä puuttua sekä lehdistön ja television ja Varsovan kansallisen keskuspankin riippumattomuuteen että rajoittaa sitä. Toivoisin, että keskustelu, jota Puolassa parhaillaan käydään näistä minkä tahansa demokratian kahdesta keskeisestä instituutiosta, johtaisi sellaisiin päätöksiin, jotka eivät vahingoita sitä suurta arvonantoa, jota tätä valtiota kohtaan muualla maailmassa tunnetaan.
Lopuksi tahtoisin sanoa, että yhdyn toiseen huolenaiheeseen, jonka komission jäsen Verheugen juuri ilmaisi puhuessaan laajentumisen vastaisesta ilmapiiristä. On totta, että ilmassa väreilee jotakin kielteistä: innostus vähenee, siellä täällä Eurooppa-kielteiset puolueet vahvistuvat. Uskon, että velvollisuutemme on todellakin kaksinkertaistaa ponnistelumme.

Wiersma (PSE)
. (NL) Slovakia on viimeisen vuoden aikana edistynyt merkittävästi EU-jäsenyyttä koskevissa neuvotteluissa, ja se aivan varmasti ansaitsee siitä kiitoksen, kun otetaan huomioon myös maan hallituskoalition kohtaamat sisäiset ongelmat.
Slovakia on eilisestä lähtien jäsenyydestä neuvottelevien maiden listan kärjessä, ja maan menneisyyden huomioonottaen se on aikamoinen suoritus. Mutta myöskään Slovakian tapauksessa urakka ei ole vielä ohi. Tälle vuodelle tehtyjen suunnitelmien perusteella siellä pitää tehdä työtä vielä aika tavalla. Mietintöni optimistisesta sävystä huolimatta Slovakiassa on myös kritisoitavaa ja sellaisia asioita, joille tullaan antamaan paljon painoa, kun parlamentin pitää tehdä asiasta lopullinen arvio. Ne eivät ole uusia asioita ja pätevät monissa tapauksissa myös muihin ehdokasvaltioihin. Yksi niistä on Slovakiassa yhä liian yleisen korruption vastainen taistelu. Toinen niistä on hallinnollisen toteutuskapasiteetin parantaminen, jolle aiheelle Euroopan parlamentin muuten pitäisi oikeastaan omistaa erillinen keskustelu. Kolmantena asiana mainitsen nopeammat toimenpiteet romaniväestön ongelmien ratkaisemiseksi. Neljäs on aluepolitiikan tehostaminen niin, että sitä voidaan käyttää välineenä tämän maan liian korkean työttömyyden alentamiseksi. Ja lopuksi rajavalvonnan tehostaminen tulevan Schengen-yhteistyön puitteissa.
Joissakin näistä asioista rima on korkealla. Emme vaadi täydellisyyttä mutta kylläkin näkyvää edistystä sille tasolle, joka nykyisessä EU:ssa on keskimäärin. Juuri laajentumisen kannattajilla, joihin tämän parlamentin suuri enemmistö onneksi kuuluu, on vastuu jäsenehdokkaiden huolellisesta testaamisesta loppuvaiheessa aikaisemmin muotoiltujen kriteerien perusteella.
Slovakiassa pidetään syyskuussa parlamenttivaalit, ja niiden tuloksista spekuloidaan paljon jo nyt. Valinnan tekevät Slovakian kansalaiset, mutta vuoden 1998 vaalien tavoin näissäkin vaaleissa on itse asiassa kysymys Slovakian tulevaisuudesta Euroopassa. Toivon, että mahdollisimman monet ihmiset käyvät äänestämässä, ja odotan, että vaalituloksen perusteella muodostettava uusi hallitus pystyy tekemään Euroopan unionin kanssa yhtä myönteistä yhteistyötä kuin nykyinen hallitus.

Volcic (PSE)
. (IT) Arvoisa puhemies, mielestäni Brokin mietinnössä esitetään erinomainen yhteenveto ja osoitetaan toimintatapa tuleville vastaaville toimenpiteille. Nyt käsillä olevasta - laajentumisesta - on sanottava, että mitä pikemmin se toteutetaan, sen parempi. Nuorten demokratioiden poliitikoilla, joissain tapauksissa hieman vähemmän julkisessa mielipiteessä, on se käsitys, että Euroopassa sataa vähemmän kuin yksin ollen, mutta monet pienet ja kehittyneet valtiot, näiden joukossa Slovenia, ovat toisinaan huolissaan ja pitävät täydellistä suvereniteettia keinona rajoittaa vahvojen ja taloudellisesti aggressiivisten toimijoiden globalisoivia vaikutuksia. Toivon, että Brokin tasapainoinen mietintö auttaa palauttamaan psyykkisen tasapainon ja välittää kuvan siitä, että ollaan oikealla tiellä.
Minusta näyttää, että yleiset linjat on käsitelty perusteellisesti, ja sallinette minun sen vuoksi puhua ainoastaan Sloveniasta. Viime kädessä kaksi arkaluonteista seikkaa koskee sitä erityisesti. Slovenia, jota pidetään yhtenä kaikkein parhaiten valmistautuneena ehdokkaana, on ottamassa käyttöön Euroopan yhteisen säännöstön lukuja, mutta käytännössä esiin tulevat ongelmat ovat kuitenkin samoja, joista olemme kuulleet muissa mietinnöissä. Joillakin aloilla ponnistelujen tulokset ovat toivottuja, toisilla aloilla taas on sattunut viivästymisiä. Ljubljanan on määrä alentaa inflaatiota ja täyttää siten määräajassa Maastrichtissa asetetut neljä arviointiperustetta, eikä tämä ole vähäinen saavutus. Maarekisterien saattaminen ajan tasalle ja pankkien yksityistäminen, kaikki tämä saa ajattelemaan tiettyä kehitystä, ennen kaikkea pankkien yksityistäminen, joka antaa kuvan suuremmasta avautumisesta ulkomaille. Maarekisterien ajan tasalle saattamisen pitäisi sen sijaan vähentää kansallistamisen purkamiseen liittyvien riita-asioiden lukumäärää. Euroopan unioni on jo vuosia toistuvasti vaatinut nopeuttamaan menettelyjä ja poistamaan viivästymiset tällä alalla.
Sen sijaan Brysselissä ymmärretään Slovenian huoli liittymisestä unioniin epäedullisin ehdoin tai suorastaan nettomaksajana. Maatalouden liian väliaikaiset korvaukset eivät tarjoa varmuutta. Näyttää siltä, että Slovakian esitystä, jonka mukaan rakennerahastojen, suorien tukien ja muiden seikkojen osalta on luotava vakaita mekanismeja, ymmärretään hyvin.

Van Orden (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, yleisenä huomautuksena totean aluksi, että oli vahinko, ettemme käyttäneet laajentumisen oivaa tilaisuutta entistä kevyemmän ja vähemmän yhdentyvän lähestymistavan omaksumiseksi Euroopan yhteistyöhön, mikä olisi vähemmän raskasta kaikille. Sen sijaan saimme kantaaksemme yhteisön raskaan säännöstön, joka kasvaa päivä päivältä ja josta edes nykyiset jäsenvaltiot eivät suurelta osin välitä, saati sitten ehdokasvaltiot.
Toivon myös, että parlamentin arvioitavana olevassa laajentumista käsittelevässä mietinnössä viitataan jatkossakin kaikkiin 13 ehdokasvaltioon. Näin voidaan seurata Turkin edistystä. Panin merkille ministeri de Miguelin realistiset mutta rohkaisevat sanat Turkista.
Neuvottelut oikeudenmukaisen, kestävän ja molemmin puolin tyydyttävän sovun löytämiseksi Kyproksen tilanteeseen - mitä useimmat meistä toivovat hartaasti - ovat lisäksi erittäin herkässä vaiheessa. Kumpaakin osapuolta on kannustettava tarvittaviin myönnytyksiin sovinnon löytämiseksi.
Bulgarian esittelijänä haluan onnitella valtiota sen vakaasta edistymisestä kohti EU:n jäsenyyttä: talous kukoistaa, hallintoa ja tuomioistuinlaitosta uudistetaan, vähemmistöjen ongelmiin vastataan tehokkaasti, rajojen valvontaa tehostetaan ja korruptiota torjutaan. Nyt nämä strategiat on muunnettava entistä tehokkaammaksi toiminnaksi, joka tuottaa konkreettisia tuloksia, jotta Bulgaria pystyy pian vastaamaan kaikkiin neuvoteltaviin kohtiin liittyäkseen EU:hun vuonna 2007 tai 2008.
Bulgarian lupaavalta näyttävä tilanne Euroopan unionin varmastikin hyvin kohdistetulla ja hallinnoidulla tuella auttaisi hallinnon nykyaikaistamista ja julkisten laitosten uudistamista maassa, mutta tällainen tuki on vielä heikkoa. Meidän on annettava Bulgarialle myönteinen merkki ja selkeät suuntaviivat unioniin liittymiseksi.
Olen tyytyväinen komission jäsen Verheugenin lupaamaan lisäapuun ja vahvistettuun lähentämisstrategiaan.

Nicholson of Winterbourne (ELDR)
. (EN) Arvoisa puhemies, Romania on edistynyt poikkeuksellisen paljon viime kuukausina. Pääministerin ja hänen alaistensa erinomaiset ponnistukset ovat saaneet aikaan kiitettäviä tuloksia. NATO-jäsenyys Prahassa tänä syksynä on varma, ja sitä varten tehty työmäärä hyödyttää täysin Euroopan unionin laajentumista.
Romania on tienhaarassa. Se on eurooppalainen kansakunta, mutta eurooppalaisia standardeja ja perusarvojamme ei kuitenkaan vielä noudateta yhteiskunnan kaikilla tasoilla. Hallituksen kiivasta korruption torjuntaa hidastaa taloudellisten, inhimillisten ja aineellisten voimavarojen vähyys sekä EU:n tukien alhaisen absorptionopeuden väistämätön kerrannaisvaikutus.
Tarvitaankin uusia menetelmiä Romanian edistyksen vauhdittamiseksi tulevina kuukausina NATOon liittymisen jälkeen. Meidän on tehtävä uusia aloitteita. On tärkeää, että Euroopan uusi poliittinen kartta, jota varjostaa epäterveen nationalismin kulkutauti, ei vaaranna Romanian pääsyä Euroopan unioniin. Jos laajentumisen aika alkaa väistyä, kehotan unionia saattamaan Romanian entistä nopeammin ahtaasta ovesta EU:n täyteen jäsenyyteen, jotta valtio ei jää rajalle ruikuttamaan.
Romanialle olisi taattava aikainen jäsenyys, vaikka yhteisön säännöstön täytäntöönpano onkin vielä osittain kesken. Toki pystymme määrittämään liittymisajankohdaksi vaikkapa neuvottelujen valmistumisen vuoden 2006 loppuun mennessä. Toki se on meille mahdollista. Ceaucescun hallinnon aikana monet sadattuhannet romanialaiset osoittivat uskomatonta rohkeutta, joka perustui heidän uskoonsa perusarvoihimme, totuuteen, vapauteen ja yksittäisen ihmisen ihmisarvon kunnioittamiseen.
Muistan, miten vuonna 1990 Bukarestin pääkadut olivat pimeitä, valottomia ja niillä liikkuivat vain salaisen poliisin autot. Viime viikolla nuo samaiset kadut olivat täynnä elämää, kansainvälistä kaupankäyntiä, liikenneruuhkia, kauppoja ja toimistoja sekä tavallisen elämän vilinää. Romanian veretön vallankumous on tuonut valtion vapaaseen maailmaan. Romanialla on vielä matkaa voidakseen liittyä seuraamme täällä tänään, mutta poikkeukselliset ponnistukset ansaitsevat toki poikkeuksellisen vastauksen.
Haluan onnitella komissiota ja Romanian kansaa, maan menestyksen pääarkkitehteja, Romanian nykyisestä yhdentymisen tasosta. Odotan tulevina kuukausina uusia ideoita ja luovia tekoja, jotta Romania saa tarvittavat työkalut tavoitteensa saavuttamiseksi.

Böge (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, budjettivaliokunnan näkökulmasta haluamme tänään antaa kaksi signaalia komissiolle, neuvostolle, Euroopan kansalaisille ja ehdokasvaltioille. Haluamme ensinnäkin tehdä selväksi, että haluamme onnistua talousarviota koskevien edellytysten täyttämisessä, jotta laajentuminen korkeintaan kymmenen ehdokkaan kanssa voi alkaa vuonna 2004. Toiseksi haluamme sanoa erittäin selvästi komissiolle ja neuvostolle, että toimielinten välisen sopimuksen 25 artiklan mukaisesti ja 272 artiklan perusteella parlamentti ja neuvosto yhdessä komission ehdotuksesta mukauttavat rahoitusnäkymät, ja päätös tehdään määräenemmistöllä neuvostossa, tämän parlamentin jäsenten enemmistöllä sekä kolmella viidesosalla annetuista äänistä. Lisään vielä: kaikkien asianosaisten pitäisi toimia sen eteen, että tulos voi lopulta saada enemmistön tuen sekä EU:n vanhoissa jäsenvaltioissa että uusissa maissa. Tämä on meille valtava haaste ja velvoite.
Alkuperäiset rahoitusnäkymät sisältävät ohjeelliset rahoituspuitteet alun perin kuudelle uudelle jäsenvaltiolle vuodesta 2002 alkaen. Näiden puitteiden pitäisi kuitenkin olla neuvotteluiden pohjana, jotta Berliinin päätelmiä, Agenda 2000:ta ja yhteisön säännöstöä kunnioitetaan. Täysistunnon syyskuussa 2001 tekemien päätösten pohjalta panemme erittäin tyytyväisinä merkille asteittaiseen integraatioon perustuvan lähestymistavan maatalous- ja rakennepolitiikassa, mihin ovat yksinkertaisesti syynä aikaisemmat laajentumiskokemukset, talousarviota koskeva kurinalaisuus ja WTO:n säännöt mutta myös ehdokasvaltioiden sisäinen tilanne.
Suhtaudumme myönteisesti myös siihen, että maatalouden olemassa olevat tuet uusille jäsenvaltioille aiotaan mukauttaa vaiheittain vuoteen 2013 mennessä 100 prosenttiin kyseisenä vuonna pätevästä tukitasosta. On selvää, että unionin kehittymisestä vuoden 2006 jälkeen on myös välttämätöntä keskustella jo nyt. Pidennetäänkö rahoitusnäkymien voimassaoloa vai laaditaanko ne uudelleen? Mitä tapahtuu tulevaisuudessa maatalouspolitiikalle sekä suorien maksujen, maaseudun ja yhteiskunnan uusien vaatimusten muodostamalle kokonaisuudelle, kun otetaan huomioon kansainvälinen kilpailukyky ja WTO? Kysymys rakennerahastomekanismien laajamittaisen uudistuksen käynnistämisestä niiden hyväksikäytöstä saatujen kokemusten perusteella, menettelyjen yksinkertaistaminen, paikallisten olosuhteiden parempi huomioon ottaminen - kaikki tämä on välttämätöntä.
Tartun siihen, mitä puheenjohtajavaltion edustaja sanoi: meidän ei pidä mahduttaa liittymisneuvotteluihin liikaa asioita, ja meidän pitää harkita vielä kerran. Jos teemme jo nyt vuoden 2006 jälkeistä aikaa koskevia päätöksiä, se merkitsee myös sitä, että ennakoimme valmistelukunnan suosituksia Euroopan unionin tulevasta perustuslaillisuudesta. Tätä en pidä hyväksyttävänä.
Maatalouden suorien tukien yksinkertaistettu malli, samoin kuin pohdittu erityistuki erillään hallinnoidun koheesiorahaston kautta, jonka ehdot uusille jäsenvaltioille olisivat erityisen edulliset, on oikea lähestymistapa. Haluan kuitenkin lisätä: samalla, kun puhutaan rakennerahastojen varojen paremmasta käytöstä ehdokasvaltioissa, on myös puhuttava erityisehtojen vaiheittaisesta käytöstä poistosta. Haluamme erityisesti osoittaa tukemme sille, mitä komission jäsen Verheugen sanoi uusien jäsenvaltioiden tukemisesta hallinnollisella avulla ja ydinvoimaloiden käytöstä poistamiseen annettavalla avulla, joka olisi sidottu myös ehdottomiin käytöstäpoistokriteereihin ehtona tämän avun saamiselle.
Uusia jäseniä - se tarkoittaa samalla uusia ulkorajoja, se tarkoittaa uusia kumppaneita ulkorajoilla, ja siten herää uusia kysymyksiä rajat ylittävän yhteistyön ja Euroopan unionin ulkopolitiikan osalta. Vaikutuksia on myös talousarvion pääluokkaan IV, ja siksi me haluamme myös tulla ajoissa kuulluiksi näiden kysymysten osalta. Taloudellinen korvaus ehdokasvaltioille väliaikaisina ja degressiivisinä, kiinteämääräisinä hyvityksinä talousarvion menopuolelta nettomaksajatilanteen välttämiseksi on asia, jota ilman muuta tuemme. Meitä huolestuttaa tietenkin, että hallinnolliset kustannukset ulottuvat mahdollisesti rahoitusnäkymien ylärajalle, ja meidän on tutkittava, pystymmekö työskentelymenetelmiä ja rakenteita tehostamalla ja tiukentamalla pysymään tämän rajan alapuolella vai täytyykö meidän tarttua niihin noin 500-600 miljoonaan euroon, jotka komissio mainitsi ensimmäisten vuosien lisäkustannuksina tällä alalla?
Lopuksi haluan ottaa puheeksi erään erittäin tärkeän seikan. Jos jotkin niin sanotut nettomaksajavaltiot uskovat, että meidän pitäisi jo nyt sopia kulmakivistä vuoden 2006 jälkeiselle ajalle kaikilla politiikan aloilla, niin haluan muistuttaa, että uusista rahoitusnäkymistä, miltä ne sitten näyttävätkin, loppujen lopuksi päätetään kaikkien suostumuksella yksimielisesti, ja se tarkoittaa, että myös tulevaisuuden osalta on mahdollista komission laajentumisprosessia koskevien ehdotusten pohjalta taata talousarviota koskeva kurinalaisuus. Samanaikaisesti meillä on velvollisuus löytää tässä neuvotteluprosessissa tasapainoinen, vanhojen jäsenvaltioiden etujen mukainen ratkaisu, mutta myös ratkaisu, joka samalla ottaa huomioon ehdokasvaltioiden oikeutetut intressit. Näin ollen meidän pitäisi kaikkien ryhtyä työhön.
Sommer (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, edessä oleva laajentuminen, josta nyt puhumme, asettaa tietenkin Euroopan unionille ennennäkemättömän haasteen. Jäsenvaltioiden lukumäärä lähes kaksinkertaistuu. EU:n asukasluku kasvaa miltei 50 prosenttia. Merkittävästi ei kuitenkaan kasva tämän uuden, suuren EU:n bruttokansantuote. Se kasvaa vain noin 10 prosenttia. Elintasokuilu tämänhetkisen 15 jäsenvaltion EU:n ja ehdokasvaltioiden välillä on valtava.
Tämä laajentuminen merkitsee meille kaikille suuria rasitteita. Mutta mehän olemme samaa mieltä: mitä niillä on merkitystä suhteessa tähän historialliseen mahdollisuuteen, Euroopan poliittiseen ja taloudelliseen jälleenyhdentymiseen rauhan ja demokratian sekä poliittisen ja taloudellisen vakauden oloissa. Monet ehdokasvaltioihin rajoittuvista alueistamme aistivat kuitenkin jo nyt merkit tulevasta laajentumisesta. Juuri nämä rajaseutualueet joutuvat unionin laajentumisen yhteydessä aivan välittömästi vastakkain valtavien rasitteiden kanssa. Ne joutuvat meidän kaikkien nimissä kantamaan laajentumisen suurimman taakan.
Nämä rajaseutualueet tarvitsevat solidaarisuuttamme. Meidän on autettava niitä selviämään tästä vaikeasta tilanteesta. Tietenkään kaikki rajaseutualueet eivät ole samanlaisia. Toisilla menee paremmin, toisilla huonommin. Monilla ei kuitenkaan enää pitkään aikaan ole mennyt erityisen hyvin. Nämä alueet ovat olleet vuosikymmeniä täydellisen syrjässä, meidän näkökulmastamme katsottuna lähes maailman laidalla. Ei mikään kovin houkutteleva asema, mitä muuten kuvaa myös se tosiasia, että koko joukko näistä alueista on edelleen tukialueita, joita koskee tavoite 1. Niillä on vieläkin suuria puutteita EU:n keskiarvoon verrattuna.
Mikä on tyypillistä näiden vaikeiden rajaseutualueiden tilanteelle? Korkea työttömyys, näköalattomuus ja jopa alistuminen, nuorten ihmisten poismuutto, kaupunkien keskustojen autioituminen ja maaseudun kylien autioituminen, joista seuraa infrastruktuurin heikkeneminen, sillä kuka ajattelee esimerkiksi liikenneväylien kehittämistä, kun kerran näyttää siltä, ettei niitä kukaan enää tarvitse. Infrastruktuurin heikkenemisestä, mutta myös alueen laadun sijaintipaikkana, puoleensavetävyyden ja elämisen laadun heikkenemisestä syntyy noidankehä. Lisäksi on vielä selvittävä rajan toisella puolella olevien, hyvästä syystä länteen työntyvien ehdokasalueiden muodostamasta kilpailutekijästä. Tosiasia on, että rajat ovat jo kauan olleet puoliksi läpäiseviä.
Kilpailu ei ole välttämättä reilua, sillä me tiedämme, miten suuri näiden tällä ja toisella puolen rajaa sijaitsevien naapurialueiden välinen elintasokuilu on. Se merkitsee täysin erilaisia elin-, työ- ja sosiaalikustannuksia ja sivumennen sanoen myös vielä pitkäksi ajaksi hyvin erilaisia ympäristönormeja. Tämä on kilpailua pahasti vääristävä tilanne. Erityisen vaikeaa sen hoitaminen on pienille ja keskisuurille käsityö- ja palveluyrityksille, keskiluokalle. Tämä oli minulle syy kiinnittää mietinnössäni erityistä huomiota pk-yritysten tukemiseen rajaseutualueilla. Olisin jopa mielelläni osoittanut tätä varten oman budjettikohdan, jotta tämä tuki olisi myös todella taattu. Jouduin kuitenkin huomaamaan, ettei tämä näkökanta olisi voinut saada enemmistöä, sillä tietenkin on myös totta, että uuden tukimuodon täytäntöönpano vie esimerkiksi paljon aikaa. Tätä aikaa kyseisillä pk-yrityksillä ei enää ole. Ne tarvitsevat nopeaa apua.
Tämän vuoksi luovuin lopulta ideani toteuttamisesta ja ilmoitin tyytyväni siihen, että turvaudumme hyviksi havaittuihin, jo kauan käytössä olleisiin tukimuotoihin kuten Interregiin. Loppujen lopuksi olen saanut sellaisen käsityksen, että komissio tunnustaa runsaan tuen ongelmallisten rajaseutualueiden keskiluokalle olevan ehdottoman välttämätöntä. Meidän itsemme pitäisi myös tunnustaa määräaikaisten siirtymävaiheen toimenpiteiden välttämättömyys palvelujen tarjoamisen vapauden ja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden osalta. Tarvitaan asteittaista rajojen avaamista, varovaista etenemistä.
Nyt jätetyt tarkistukset, jotka kieltävät näiden asioiden välttämättömyyden, eivät siksi tietenkään saa tukeani. Sanottava on muuten myös, että me huolehdimme vasta kovin myöhään rajaseutualueistamme, ja vielä aivan riittämättömillä määrärahoilla. Tätäkin mietintöni kuvaa. Olisi epäreilua edistää suurimmalla osalla näistä vähäisistä varoista Euroopan laajuisten verkkojen kehittämistä. Euroopan laajuiset verkot ovat merkittäviä koko Euroopan edun kannalta. Rajaseutualueille niistä on vain välillistä hyötyä. Rajaseutualueilla tarvitaan alueellisia liikenneyhteyksiä ja etenkin rajat ylittäviä alueellisia liikenneyhteyksiä. Niitähän ei ole juuri lainkaan. Se, mitä nyt tällä yhteisön rajaseututoiminnalla aloitamme, on todellakin vain alku, ensimmäinen askel.
Meidän on oltava tietoisia siitä tosiasiasta, että olemassa olevien puutteiden poistaminen on myös tulevien sukupolvien tehtävä. Jatkossa tarvitaan siis muitakin toimia. Tietenkin rajaseutualueet siirtyvät nyt keskelle Eurooppaa, ja tietenkin tämä tarjoaa valtavia mahdollisuuksia tulevaisuudessa. On olemassa mahdollisuus, että rajaseutualueista tulee eurooppalaisen yhteistyön mallialueita, se on totta, mutta vasta monen vuoden kuluttua. Siihen asti meidän on autettava. Antakaamme signaali ja asettakaamme tämän mietinnön taakse tämän parlamentin laaja kannatus. Antakaamme signaali näiden vaikeiden alueiden kansalaisille, että emme uhraa heitä laajentumiselle, että emme jätä heitä pulaan vaan että pidämme heistä huolta ja lähdemme yhdessä tielle kohti hyvää tulevaisuutta.
Turco (NI)
. (IT) Arvoisa puhemies, kuultuamme hyviä ajatuksia Euroopasta, josta unelmoimme, siirrymme nyt huonoihin uutisiin Euroopasta, joka nyt on, koska mietinnössä, jonka esittelijä olen, tarkastellaan kolmea vuoden 2000 komission vuosikertomusta: rakennerahastoja, koheesiorahastoa ja liittymistä edeltävää rakennepolitiikan välinettä koskevaa vuosikertomusta. Jos komission jäsen Barnier, joka vastaa aluepolitiikasta, olisi ollut täällä, olisin halunnut lukea hänelle sen, mitä hän sanoi meille tässä parlamentissa vuonna 2000. Koska hän ei ole paikalla, jätän asian sikseen.
Vuosi 2000 oli ensimmäinen vuosi, jona vuonna 1999 hyväksytyissä asetuksissa tarkoitettu rakennerahastojen ja koheesiorahaston toimien välinen koordinointi toteutettiin. Komission kertomuksen ja tilintarkastustuomioistuimen sekä vuosi- että erityiskertomuksen perusteella voimme todeta, että komission Agenda 2000 -ohjelmassa lupaamalla rakennerahastojen menettelyjen yksinkertaistamisella ja jouduttamisella, joka toteutettiin uusien säännösten hyväksymisen myötä, ei ole ollut mitään vaikutusta. Kuten komissiokin on ilmoittanut, rakennerahastojen tavoitteiden toteuttamisessa on ilmennyt samanlaisia viiveitä kuin vuonna 1994. Ainoastaan 7 prosentin vuosittaisen ennakkomaksun ja vuosittaisten automaattisten maksusitoumusten ansiosta on ollut mahdollista saavuttaa 13 prosentin toteutumisaste maksusitoumusten ja 5 prosentin toteutumisaste maksujen osalta. Jos tarkastelemme kaikkia tavoitteita, yhteisöaloitteita ja innovatiivisia toimia, vuonna 2000 käytettävissä olevista määrärahoista käytettiin vain 58 prosenttia, puhumattakaan uusien yhteisöaloitteiden tilanteesta, joka on todellakin uskomaton. Huolimatta siitä, että yhteisöaloitteita on tehokkuuden takaamiseksi typistetty ja yksinkertaistettu ja niiden lukumäärää on sen vuoksi vähennetty neljään (Leader, Interreg, Equal ja Urban), niiden talousarvion toteuttaminen oli 0 prosenttia niin maksusitoumusten kuin maksujenkin osalta, sillä ainuttakaan toimea ei ollut hyväksytty. Lisäksi innovatiivisia toimia koskevat suuntaviivat hyväksyttiin vasta vuoden 2001 alussa.
On selvää, että näiden tietojen perusteella kysymme, luonnollisesti vain aivan retorisesti, voidaanko uusilla ohjelmakautta koskevilla säännöksillä todella taata määrärahojen myöntämisen avoimuus ja välttää maksuvalmiuden heikentyminen. Emme voi olla tuomatta esiin huoltamme siitä, että rakennerahastojen ja koheesiorahaston toimien toteuttamisen viivästymiset saattavat johtaa siihen, että ratkaisevalle ohjelmakaudelle 2000-2006 asetettujen tavoitteiden saavuttamista ei voida varmistaa. Puhumattakaan sitten edellisten ohjelmakausien toimista. Olemme hämmästyneinä todenneet, että 11 vuotta maksusitoumusten ja yhdeksän vuotta viimeisten maksujen lakkaamisen jälkeen, vuoden 2000 lopulla ennen vuotta 1989 käynnistetyistä ohjelmista vielä 35 ohjelmaa oli edelleen päättämättä. Lisäksi myös jaksolta 1989-1993 jopa 73 ohjelmaa oli vielä päättämättä. Mitä tästä voi sanoa? Toteamme, että komission esittämät määräajat ja ankarat pakkotoimet on edelleen jätetty huomiotta.
Siirtykäämme seuraavaksi valvontaan ja arviointiin. Tilintarkastustuomioistuin on huomauttanut vuoden 2000 vuosikertomuksessaan ja erityiskertomuksessaan vuodelta 2001 vakavista ja joissakin tapauksissa toistuvista puutteista komission ja jäsenvaltioiden hallinta- ja valvontajärjestelmissä. Ennakkomaksuja koskevissa ilmoituksissa tilintarkastustuomioistuimen toteamien virheiden määrä ei poikkea edellisistä varainhoitovuosista ja yleisimmät virheet ovat samanlaisia kuin eri jäsenvaltioissa aiemmin todetut virheet.
Lopuksi totean, että yhdymme tilintarkastustuomioistuimen huomautukseen, jonka mukaan tarkastuksiin olisi sovellettava kansainvälisesti sovittuja normeja, joissa säädetään muun muassa, että tarkastuksia suorittavan on oltava riippumaton hankkeen toteuttajasta, mikä ei tällä hetkellä toteudu.
Viimeiseksi käsittelen Ispa-välinettä, jonka ilmeisesti pitäisi olla syy siihen, että mietintöni on sijoitettu tähän monisäikeiseen laajentumiskeskusteluun. Toteamme, että komissiolla oli ohjelmakauden ensimmäisenä vuonna maksusitoumuksia noin kolmasosa vuonna 2000 maksetuista määrärahoista, ja toivomme, että toteuttamista voidaan parantaa huomattavasti, jotta voidaan taata, että ehdokasvaltioiden vakaan kehityksen kannalta tärkeät varat käytetään täysimääräisesti.
Lopuksi olen todellakin tyrmistynyt siitä, että kun puhutaan laajentumisesta ja Unkarista, ei yksikään kollega ole tuonut esiin sitä, että Unkari on sisällytetty 7. syyskuuta 2001 julkaistuun päivitettyyn luetteloon niistä maista ja alueista, jotka eivät toimi yhteistyössä kansainvälisen rahoitustoimintaryhmän (GAFI) kanssa: järjestö on OECD:n osa, ja myös Euroopan unioni on viimeksi mainitun järjestön jäsen.
No, me emme huomanneet, mitä Unkarissa tapahtui: teeskentelemme yhä, että kaikki sujuu hyvin ja että unelmiemme Eurooppa on parempi kuin tämänhetkinen Eurooppa, josta olen teille kertonut.

Görlach (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ennen kuin tulen Sapard-ohjelman vuosikertomukseen tässä monitahoisessa keskustelussa, muutama sana laajentumisneuvotteluista. Parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta tukee ehdottomasti komission neuvottelulinjaa maatalousneuvotteluissa ehdokasvaltioiden kanssa. Me vetoamme neuvostoon ja siellä erityisesti tiettyihin jäsenvaltioihin, jotta ne tukisivat komissiota sen neuvottelulinjassa maatalousalalla.
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa minä olen, kuten monet tietävät, ollut usean vuoden ajan innostunut uudistusten ajaja. Näin tulen myös jatkamaan, ja me odotamme jännittyneinä komission asiaa koskevan tiedonannon esittämistä. Yhden asian on kuitenkin oltava selvä: uudistuskeskustelu ei saa häiritä liittymisneuvotteluja. Emme saa nyt tehdä mitään hätiköityjä päätöksiä, jotka mahdollisesti viivästyttävät liittymisneuvotteluja. Kääntäen pätee tietysti myös, että liittymisneuvottelut ja ehdokasvaltioiden ymmärrettävistä syistä syntyvät vaatimukset eivät saa häiritä uudistuskeskustelua. Prosessit kulkevat rinnakkain mutta eivät saa jarruttaa toisiaan. Me pidämme tätä erittäin tärkeänä näkökohtana. Luonnollisesti riitoja on olemassa - jotkin jäsenvaltiot eivät halua lainkaan suoria tukia, tulossa olevat valtiot haluavat mieluiten 100 prosenttia. Sanon ehdokasvaltioiden suuntaan: tulette vielä olemaan kiitollisia komissiolle sen ehdotuksista.
Siirryn nyt Sapard-ohjelmaan. Samalla kun siis riitelemme liittymisneuvotteluissa maksujen suuruudesta, emme käytä liittymistä valmistelevan Sapard-tuen mahdollisuuksia hyväksemme. Me työntelemme suuria summia kuin lumikolalla edessämme. Tietenkin siihen on syynsä. Tässä ei ole kyse syyllisen osoittamisesta vaan selkeästä analyysista siitä, mikä on ollut syynä ja mitä voimme vielä tehdä. Luonnollisesti hajautettu ohjelman hallinnointi, joka valittiin, on erittäin vaativa hallinnointimalli. Hankkeisiin olisi varmasti saatu nopeammin rahaa, jos olisimme lähteneet keskitetystä hallinnosta ja komission hoitamasta hallinnoinnista. Sitä ei tehty hyvistä, hyvää tarkoittavista syistä. Meidän on kuitenkin tunnustettava, että meidän olisi pitänyt tietää, että tämä runsaskätinen myötämielisyys, jolla ehdokasvaltioille annettiin hajautettu ja suuri omavastuu, ei tuo toivottua nopeaa menestystä.
Me toivomme, että juuri tänä vuonna tapahtuu sysäys eteenpäin. Emme kuitenkaan valitettavasti saa menetettyä aikaa takaisin. Siksi maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta suositteli komissiolle jo viime vuonna, että jos kerran järjestämme ohjelman hallinnoinnin siten, että se loppujen lopuksi sisältää myös oppimisvaikutuksen myöhempää täysjäsenyyden aikaa varten, miksemme panisi täytäntöön myös muita elementtejä siitä, mitä olemme menestyksekkäästi harjoittaneet 15 jäsenvaltion unionin maaseudulla. Miksemme ottaisi mukaan Leaderin tapaista ohjelmaa, jolle olemme antaneet nimen Inpard? Tähän maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan toiveeseen vastataan tietenkin huomauttamalla: hyvät ihmiset, tämä on oikeastaan liian myöhäistä; meillä ei ole asianmukaista oikeusperustaa. Komission suosima argumentti, kun se ei jotain halua!
Voi hyvinkin olla, että jos nyt aktivoimme organisaatiot ja väestön Leaderin tapaisella ohjelmalla itse luovasti kehittämään ideoita maaseudulla, työ pääsee todennäköisesti käyntiin vasta sitten, kun valtiot ovat täysjäseniä. Siinäkin tapauksessa voitamme kuitenkin aikaa, jos yritämme saada ne tällä tavoin itse osallistumaan. Ja meillä olisi ehkä tilaisuus tällaisen ohjelman kautta saada kaikki menetetty raha - ei virtaamaan alas Reiniä, niin en voi sanoa - virtaamaan takaisin talousministereiden kassoihin.
Me emme ole tyytyväisiä, ei kukaan meistä, tiedämme sen! Komissiokaan ei voi olla tyytyväinen siihen, että Sapard-määrärahoja ei ole käytetty siten kuin me oikeastaan olisimme toivoneet. Laitetaan kuitenkin edes viime metreille kunnolla vauhtia, että jotain näkyy, että kaikki jäsenvaltiot - tässä Sapard-ohjelmassahan on eroja eri ehdokasvaltioiden välillä - että ne kokevat EU:n konkreettisesti ja että raha, jota tarvitaan kipeästi, myös metsityksessä maatalouden yhteydessä, teurastamoalalla ja meijerialalla, auttaa niitä myös tuottamaan tarvittavaa laatua, jotta tuotteet ovat markkinakelpoisia omilla eurooppalaisilla markkinoilla. Näille ehdokasvaltioille on myös tehtävä selväksi, että kyse ei ole ainoastaan laadusta, jota niiden täytyy aikaansaada EU:n markkinoita varten sitten, kun ne ovat täysjäseniä. Emme voi maataloustuotteiden tuotannossa tehdä laadun osalta eroa siinä, tuotetaanko EU:n sisämarkkinoille vai vientimarkkinoille. Joidenkin ehdokasvaltioiden tekosyy "Älkää nyt hermostuko, emmehän me tällä hetkellä vie mitään EU:hun, mehän ostamme jopa Ukrainasta ja Venäjältä" ei silloin päde enää. Emme voi sallia sitä. Tässä tarvitaan rahaa ja nopeaa apua. Raha, jota nyt kulutetaan Sapardin ja muiden ohjelmien kautta ehdokasvaltioissa, säästää meiltä jälkeenpäin rahaa, kun ne ovat täysjäseniä. Yrittäkäämme päästä parhaaseen mahdolliseen tulokseen!
Olsson (ELDR)
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komission jäsen, mielestäni meidän, jotka saamme työskennellä Eurooppaan liittyvien kysymysten parissa juuri nyt, pitäisi joskus pysähtyä miettimään, kuinka etuoikeutetussa asemassa me olemme. Euroopan yhdistäminen, Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden liittäminen vihdoinkin Euroopan unioniin, on aikamme historiallinen haaste.
Joskus koen tämän epätodellisena, koska totuin pitkän ajan kuluessa siihen, että Eurooppa oli jakautunut kahtia pysyvästi. Onneksi näin ei ollut. Nyt olen sitä vastoin sitä mieltä, että aikaa kuluu liikaa - rajan katoamisesta on kulunut jo monta vuotta. Kuten jäsen Brok sanoi, laajentumisen viivyttämiselle ei ole enää mitään syitä.
Kaikki valtiot ovat pitäneet aina tärkeänä tavoitteenaan sitä, että ne pystyvät tarjoamaan kansalaisilleen ravitsevaa ja turvallista ruokaa. Sen vuoksi maatalous- ja elintarvikepolitiikka on niin tärkeää, niin ylijäämää kuin alijäämääkin tuottavilla maailman alueilla.
Maatalouspolitiikka on liittymisneuvottelujen ydinkysymys. Unioni ei voi tietenkään toteuttaa ehdokasvaltioiden kaikkia toiveita. Meidän on kuitenkin neuvottelujen aikana toimittava siten, että EU:n pitkän aikavälin taloudelliset ja poliittiset toimet luovat ymmärtämyksen ja yhteenkuuluvuuden tunnetta.
Yleisten asioiden neuvosto ei pystynyt saavuttamaan yksimielisyyttä suoria tukia koskevassa kysymyksessä. Haluaisin tässä tilanteessa selvästi todeta, että en tue Ruotsin hallituksen kantaa vaan puollan komission linjaa, kun kyse on suorien tukien ottamisesta käyttöön asteittain.
Eräässä mietintömme kohdassa kehotamme komissiota tukemaan Bulgariaa ja Romaniaa niiden pyrkimyksissä saada liittymisneuvottelut päätökseen. Sen vuoksi haluaisin kiittää komission jäsentä siitä, että hän selvitti jo alkuvaiheessa, että näin myös aiotaan toimia. On mukavaa, kun olemme samaa mieltä pyrkimyksistämme.
Otamme esille myös joitakin kohtia, jotka voivat ehkä tehdä neuvotteluista hieman pehmeämpiä. Komissio saattaa jo ajatella samoin. Kiintiöitä ja tuotantomääriä vahvistettaessa on otettava huomioon ehdokasvaltioiden tilanne viitejakson aikana sekä niiden koko tuotantopotentiaali ja kulutuksen kehitys, kuitenkin komission ehdottamien kiintiöiden ja tuotantomäärien puitteissa.
Olemme myös sitä mieltä, että meidän pitää ottaa erityisesti huomioon valtiot, jotka ovat eri syistä voimakkaasti mukauttaneet maataloutensa markkinoihin näinä vuosina. Mailla, jotka ovat maksaneet alhaista suoraa tukea ennen liittymistä, pitäisi lisäksi olla mahdollisuus kyseisen tason ylittämiseen. En tarkoita sitä, että tämän pitäisi olla yleinen sääntö, koska ei olisi järkevää sallia aikaisempien tasojen ylittämistä. Olemassa pitäisi kuitenkin olla mahdollisuus keskustella tämän tason ylittämisestä silloin, kun talous sen sallii eikä kilpailutilanne siitä kärsi.
Kun otamme huomioon sen, että ehdokasvaltiot ovat suurten muutosten edessä, olisi myös sopivaa tarkastella jonkin ajan kuluttua sitä, kuinka yhteistä maatalouspolitiikkaa olisi sovellettava.
Neuvoston puheenjohtaja on oikeassa todetessaan, että laajentuminen on eri asia kuin maatalouspolitiikka. Näiden asioiden välillä on kuitenkin yhteys, ja mielestämme on tärkeää, että sekä EU:n valtiot että ehdokasvaltiot ryhtyvät heti keskustelemaan siitä, miltä tulevan maatalouspolitiikan pitäisi näyttää. Olemme kaikki tietoisia siitä, että sitä on muutettava ja tällaisten keskustelujen käyminen saattaisi helpottaa ehdokasvaltioita hyväksymään sen.
Elintarvikkeita käsittelevässä maailmankonferenssissa käytävien keskustelujen ja WTO:n tavoitteiden mukaisesti uskon, että on hyvin tärkeää, että EU pystyy myymään elintarvikkeitaan toimivilla maailmanmarkkinoilla. Toivottavasti meillä on tulevaisuudessa mahdollisuus hyödyntää tuotantopotentiaalia.
Haluan antaa neuvostolle ja komissiolle suosituksen: käyttäkää neuvottelujen lähtökohtana tietämystä, tunteita ja rakkautta niin saavutamme hyvän tuloksen.

Karamanou (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puhemies, hyvät kollegat, naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta hyväksyi 18. huhtikuuta 2002 lausunnon, jonka oli laatinut jäsen Dybkjær komission marraskuussa 2001 jätettyjen kertomusten pohjalta. Esittelijä Brokin muuten hyvin merkittävä mietintö ei valitettavasti sisältänyt yhtään ehdotuksistamme naisten oikeudellisesta ja yhteiskunnallisesta asemasta ehdokasvaltioissa, ja naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puheenjohtajana haluaisin ilmaista parlamentille valiokuntani suuren tyytymättömyyden. Toivon tietysti, että huomenna valiokuntani tästä aiheesta esittämät tarkistukset hyväksytään.
Lausunnossa valiokuntamme korostaa, että naisten ja miesten tasa-arvoa koskevan EY:n säännöstön hyväksyminen on ehdoton liittymisen kriteeri, koska se on pohjimmiltaan ihmisoikeuskysymys, ja että yhteisön säännöstön täydellinen täytäntöönpano vaatii ehdottomasti instituutioiden rakentamista ja institutionaalisen ja hallinnollisen kapasiteetin vahvistamista tällä alalla. Sukupuolten tasa-arvo on olennainen ja erottamaton osa taloudellista, sosiaalista ja demokraattista kehitystä, ja sen vuoksi sen on oltava suuntaviivana kehitys- ja laajentumisprosessille.
Ehdokasvaltioiden olisi siis varmistettava naisten ja miesten yhtäläistä kohtelua koskevan yhteisön säännöstön täydellinen ja tehokas täytäntöönpano ennen liittymistä. Kuten tunnettua, tasa-arvon alalla yhteisön säännöstö sisältää yhdeksän direktiiviä, jotka koskevat yhtäläistä palkkaa, yhtäläistä kohtelua työn, sosiaaliturvan ja terveydenhoidon alalla, raskaana olevien työtä, äitiyslomaa, todistusvelvollisuutta syrjintätapauksissa sekä yhtäläistä kohtelua sosiaalipolitiikassa. Lisäksi mielestämme on tärkeää, että ehdokasvaltiot kehittävät ja uudistavat oikeudellisia ja hallinnollisia rakenteitaan, jotta voitaisiin luoda välttämättömät edellytykset yhteisön säännösten tehokkaalle täytäntöönpanolle.
Naisten oikeuksien valiokunta on tietenkin ottanut huomioon ehdokasvaltioissa tapahtuneen edistyksen ja määritellyt ne alueet, joissa tarvitaan lisäparannusta. Laajentumisprosessin loppuunsaattamisessa merkittävinä tekijöinä arvioimme, että niiden pitää tehokkaasti ehkäistä ja torjua naiskauppaa, prostituutiota, alaikäisten seksuaalista hyväksikäyttöä ja lapsipornografiaa ehdokasvaltioissa, ja on otettava huomioon, että monet näistä maista ovat nykyaikaisen orjakaupan ja kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden alkuperä-, kauttakulku- ja määränpäämaita. Lisäksi joissakin ehdokasvaltioissa lasten tilanne on ongelmallinen, mikä on suoraan seurausta sosiaaliturvajärjestelmien heikkoudesta. Komissiota kehotetaan vahvistamaan pyrkimyksiä kaikkinaisen naisten vastaisen väkivallan poistamiseen naisten ihmisoikeuksien varmistamiseksi liittymisstrategian osana ja tietenkin kannustamaan lasten oikeuksien ja suojelun parantamista.
Tarvitsemme edelleen laajan ohjelman institutionaalisia ja taloudellisia tukia varten. Tarkoituksena on sisällyttää sukupuolten tasa-arvonäkökohdat yhtenä ulottuvuutena liittymisprosessin taloudellisiin suuntaviivoihin, jotta yksityistämisprosessin ja julkisten sosiaalimenojen leikkausten kielteiset seuraukset sukupuolten tasa-arvolle saataisiin torjuttua. Kuten tunnettua, siirtyminen markkinatalouteen asettaa runsaasti paineita monien ehdokasvaltioiden työllisyydelle. Tämä aiheuttaa erityistä huolta näiden siirtymisprosessin kielteisistä vaikutuksista naisiin, koska he ovat muun muassa lastenhoitopalveluja, koulutusta sekä työ- ja perhe-elämän yhdistämistä tukevia sosiaalisen suojelun järjestelmiä koskevien budjettileikkausten ensimmäisiä uhreja.
Komission on tarpeen edistää sopivia julkisia ja yksityisiä sijoituksia ehdokasvaltioiden sosiaalisektoreille, jotta naisten osallistumista edustuksellisissa toimi-elimissä ja päätöksentekokeskuksissa voitaisiin helpottaa ja vahvistaa. Tällä alalla vallitsee vakava demokraattinen vajaus kaikissa ehdokasvaltioissa. Tältä pohjalta pyydämme komissiota tiedottamaan meitä siitä, mitä ehdokasvaltioissa on saavutettu yhteisön säännöstön hyväksymisessä ja täytäntöönpanossa tasa-arvoasioissa. Haluaisimme myös, että se tiedottaa meitä, missä määrin ehdokasvaltiot ovat edistäneet kyseisten toimielinten rakentamista samaan aikaan?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Van der Laan (ELDR).
Kiitos, arvoisa puhemies, tämä "keskustelu" kertoo todella paljon Euroopan ja sen kansalaisten välisestä kuilusta. Täällä ei kuulu lähes yhtään kriittistä ääntä, vaikka tiedämme, että laajentumisen julkinen kannatus on vähäistä. Se vahvistaa kuvaa siitä, että tämä on yksi niistä lukuisista eurooppalaisista hankkeista, jotka Euroopan eliitti puskee läpi sen sijaan, että aiheellisesti huolestuneiden kansalaisten kanssa käytäisiin avointa vuoropuhelua. Arvoisat neuvoston ja komission herrat, kyse ei ole pelkästään oikeistopopulistisista ja antieurooppalaisista tyypeistä vaan myös aivan tavallisista kansalaisista, jotka tuntevat aitoa huolta.
Liberaaliryhmä haluaa antaa rehelliselle vuoropuhelulle kimmokkeen esittämällä seuraavan kysymyksen. Miten on mahdollista, että EU myöntää turvapaikkoja niiden maiden kansalaisille, joiden kanssa neuvottelemme? Joko nämä maat ovat turvallisia, jolloin emme siis ota sieltä turvapaikanhakijoita, tai sitten ne eivät ole turvallisia, jolloin ne pitää poliittisten kriteerien perusteella asettaa siitä selkeästi vastuuseen. Liberaaliryhmä ottaa Geneven yleissopimuksessa asetetut turvapaikkavelvoitteet erittäin vakavasti. Haluamme humaania ja oikeudenmukaista politiikkaa. Miten voimme toteuttaa sellaista myös laajentumisen jälkeen? Siinä ryhmämme kysymys.

Oostlander (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, puhumme taas tänään erittäin hartaan toiveen lähestyvästä toteutumisesta. Monet ymmärtävät sen. Toiset taas spekuloivat mieluummin epävarmuudella, ahdistuksella ja niin kutsutulla tyytymättömyydellä. Poliitikkojen haasteena on nyt enemmän kuin koskaan olla myöntymättä tämän populismin houkutuksiin. Meidän ja tiedotusvälineiden tehtävä on tarjota kansalaisille totuudenmukainen kuva todellisuudesta. Aivan riippumatta siitä, onko se palkitsevaa. Parlamentti ja komissio ovat päälinjoissa samaa mieltä siitä, millaista politiikkaa meidän pitää noudattaa. Kiitän erityisesti komission jäsen Verheugenia hänen erittäin sitoutuneesta puheenvuorostaan. Hän on käsitellyt tätä asiaa aina perusteellisesti, kriittisesti ja tuntien suurta vastuuta Euroopan unionia ja ehdokasvaltioita kohtaan. Sitä parlamentti on toivonut, ja sitä se on kaikkina näinä vuosina myös ollut. Ehdokasvaltioiden edistymisen ja puutteiden arviointi on aina ollut selkeää ja perusteellista. Laajentumisprosessin etua ajatellen olemme aina muistuttaneet ystävillemme ehdokasvaltioissa, että haluamme nähdä, mitkä asiat ovat heille kaikkein hankalimpia. Voimme käyttää sitä koskevaa tietoa suunnataksemme politiikkamme tehokkaasti.
Haluamme muistuttaa, että kansalaisoikeuksien alalla on vielä varsin paljon tehtävää. Luonnollisesti sen johdosta, että täällä on erittäin perustellusti asetettu prioriteetiksi oikeusvaltio. Rahaa on käytetty ja käytetään edelleen paljon hallinnollisen kapasiteetin parantamiseen, jotta mukautettua lainsäädäntöä pystytään myös ylläpitämään ja soveltamaan. Komission äskeisessä hallinnollista ja oikeudellista kapasiteettia koskevassa tiedonannossa ilmoitetaan vielä hyvin suuri määrä työtä, joka on tehtävä. Kysyn komission jäseneltä, millaiset mahdollisuudet on saattaa ajoissa loppuun oikeusvaltion välttämätön parantaminen ja sen edelleen kehittäminen, niin että ehdokasvaltiot todella voivat toimia hyvin puolentoista tai kahden vuoden kuluttua.
Komission jäsenen ja erityisesti oikeus- ja sisäasioiden komissaarin tärkeä tehtävä on jatkossakin valvoa ja varmistaa, että asiat sujuvat asianmukaisesti. Tällä alueella jaetaan todennäköisesti tulevaisuudessa keltaisia kortteja useammin kuin mihin me olemme aiemmin tottuneet.
Pidän hyvin kummallisena sitä ajatusta, että suljettujen ovien politiikka vakinaistetaan nimittämällä neuvostoon korkea virkamies tätä politiikkaa varten. Minusta se on isku komission ja parlamentin kasvoille. Millaisen esimerkin se antaa ehdokasvaltioille? Ilmeisesti neuvoston harras toive on välttää parlamentaarista valvontaa ja varsinkin poliittisen toimihenkilön virasta erotettavuuden muodossa.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan todeta, että joissakin maissa puhutaan varsin paljon kansanäänestyksestä. Kansanäänestys olisi ehkä ollut paikallaan koko prosessin alussa, mutta silloin kyselytutkimukset olivat sen verran positiivisia, että kukaan ei epäillyt sitä, haluavatko Euroopan kansalaiset tätä laajentumista Keski-Euroopalle maksettavana kunniavelkana. Olisi kuitenkin todella outoa järjestää kyselytutkimus nyt, sillä se antaisi sen vaikutelman, että tämän valtavan työn jälkeen - josta osa on myös ollut erittäin epäsuosittua - ja kaikkien näiden vaatimusten täyttämisen jälkeen ehdokasvaltiot voisivat vielä kerran joutua vastakkain jäsenvaltioiden "ei-äänen" kanssa erittäin huonosti tulkittavan kansanäänestyksen jälkeen. Sen takia olen sitä mieltä, että meidän pitää poliitikkoina löytää tiemme kansalaisten luo sillä tavalla kuin olemme aina tehneet ja sillä kriittisellä mielellä, jota olemme aina ilmentäneet.

Marinho (PSE)
Arvoisa puhemies, jokainen rivi tässä tärkeässä kansalaisvapauksien ja -oikeuksien valiokunnan lausunnossa, jonka ovat rohkeasti laatineet parlamentin jäsenet Oostlander ja Berger, esittää meille huolen ja ahdistuksen aiheen: alkaen oikeusjärjestelmän riippumattomuuden puutteesta suhteessa valtaan aina vähemmistöjen asemaan saakka, oikeuden rajoitetusta saatavuudesta aina väkivaltarikosten ja -tekojen rankaisemattomuuteen saakka, uskonnollisista vainoista aina homoseksuaalien syrjintään saakka, ihmiskaupasta aina järjestäytyneeseen rikollisuuteen, poliisin lahjottavuuteen ja heikkoihin rajajärjestelyihin saakka, toimittajien heikosta riippumattomuudesta alkaen aina oikeusjärjestelmän heikkouteen saakka; kaikki nämä ovat ongelmia, joissa edistystä ei valitettavasti voi käytännössä havaita.
Niinpä pelkästään tämä vuonna kulutamme, ilman Euroopan unionin omaa syytä, 1 000 miljoonaa euroa yrityksiin saada ehdokasvaltioiden oikeudellis-hallinnollinen koneisto kohentamaan näitä onnettomia mittasuureita. Kuten Kööpenhaminan doktriinissa sanottiin vapaudesta puhuttaessa, demokratia ja ihmisoikeudet eivät ole poikkeuksia, ohimeneviä kausia tai Eurooppa à la carte (eriytetyn yhdentymisen malli). Arvoisa puhemies, tässä se tarkoittaa: tartu kiinni tai päästä menemään. Toivottavasti ehdokasvaltiot tarttuvat kiinni, parhaalla tavalla.

Berès (PSE)
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin minuutin aikana tuoda esiin viisi seikkaa muistuttaakseni teille talous- ja raha-asioiden valiokunnan kannasta. Ensinnäkin olemme huolissamme siitä arviointikertomuksesta, jollaisen pyysimme komissiota toimittamaan ehdokasvaltioiden tilasta ja tarpeista yleishyödyllisten palvelujen kannalta. Sitten on ajatus, että koska kyse on ehdokasvaltioista, meidän on tarkkailtava niiden taloudellista valmiutta melko joustavasti ottamalla huomioon, että näissä maissa on luotava edellytykset sekä jatkuvalle että kestävälle talouskasvulle. Meitä huolestuttaa lisäksi rahanpesun ja veroparatiisien torjunta, joka on todellakin väistämätön edellytys liittymiselle, minkä muut puhujat mainitsivatkin ennen minua.
Lisäksi näitä maita on kannustettava entistä enemmän alueelliseen yhteistyöhön, ja lopuksi pohdimme sitä, että niiden liittyminen unioniin antaa niille mahdollisuuden toteuttaa itse Euroopan unionin tavoittelemia päämääriä.

Wuermeling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta pitää erittäin myönteisenä sitä, että neuvottelut sisämarkkinoita koskevista ja niihin liittyvistä luvuista on jo saatu päätökseen. Siinä mielessä voimme nyt sanoa, että sisämarkkinat ovat jo valmiit. Me olemme kuitenkin edelleen huolissamme hallinto- ja oikeusjärjestelmien puutteista tulevissa jäsenvaltioissa. Haluan kertoa teille jotain, minkä sain tietää viikonloppuna Prahassa, nimittäin että ulkomaalaisen yhtiön vieminen T?ekin kaupparekisteriin kestää noin vuoden - paitsi jos sijoittaa 2 000 euroa.
Sisämarkkinoilla ei saa syntyä kuilua oikeuksien ja velvollisuuksien välillä ympäristö-, sosiaali- ja kuluttajanormien täytäntöönpanon puuttuvan valvonnan takia. Me tarvitsemme reilua kilpailua myös laajentumisen jälkeisillä sisämarkkinoilla. Paljon kiitoksia jäsen Sommerille hänen mietinnöstään. Se on voimakas sysäys hedelmälliselle yhteistoiminnalle ja yhteen kasvamiselle idän ja lännen liittymäkohdassa raja-alueilla. Me tuemme voimakkaasti periaatetta pk-yritysten priorisoimisesta ja toivomme, että sitä toteutetaan myös tulevissa tarjouskilpailuissa.

Glante (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tehtäväni oli laatia laaja-alainen lausunto teollisuuspolitiikasta, tutkimuksesta, energiasta ja ulkomaankaupasta 12 ehdokasvaltion osalta. Se oli jo riittävän vaikeaa. Asian esittäminen täällä vielä kerran perusteellisesti yhdessä minuutissa on mahdotonta. Siksi haluan viitata lausuntoni perusteluihin. Jos asia kiinnostaa, katsokaa niitä.
Saanen ottaa puheeksi kysymyksen, joka on minulle henkilökohtaisesti erittäin tärkeä, ja huomauttaa hieman kärkevämmin kuin kollegani Willi Görlach, että sitä taustaa vasten, että olen kotoisin alueelta, joka on ollut unionissa vuodesta 1990 lähtien ja kokenut erittäin paljon solidaarisuutta kahdentoista viime vuoden aikana, pystyn erittäin hyvin arvioimaan, miten paljon ehdokasvaltiot, ennen kaikkea Keski- ja Itä-Euroopan maat, ovat ponnistelleet saavuttaakseen liittymisvalmiuden. Haluaisin nyt vaatia myös meitä, Euroopan unionia, etenkin neuvostoa ja siellä aivan erityisesti kahta valtiota, jotka ovat aina olleet tämän unionin moottoreita, nimittäin Saksaa ja Ranskaa, poistamaan mahdollisimman nopeasti esteet tältä tieltä yhdentymiseen näiden valtioiden kanssa ja mahdollistamaan meille ja minulle kampanjoinnin Euroopan parlamentin vaaleja varten vuonna 2004 Oderin ja Neissen molemmilla puolilla.

Smet (PPE-DE)
.- (NL) Kiitos, arvoisa puhemies, viittaan myös mietintööni ja haluan korostaa erityisesti kahta asiaa. Ensimmäinen niistä on joidenkin ehdokasvaltioiden suuri työttömyys. Esimerkiksi Puolassa on 19 prosentin työttömyys, joka ei vähene. Se vaatii kaikkein raskaimmin työttömyydestä kärsivien alueiden tukemista ja ponnistuksia yksityisiltä sijoittajilta, joiden pitäisi samanaikaisesti investoida koulutukseen ja uudelleenkoulutukseen. Pyydän myös komissiota painostamaan niitä siihen.
Toinen asiani on meidän omien kansalaistemme tuntema pelko työpaikkojen menettämisestä tai ehdokasvaltioista tulevista suurista maahanmuuttajavirroista. Tämä pelko pitää poistaa. Perusteluja on riittävästi. Ehdokasvaltioissa tapahtuu voimakasta taloudellista kasvua, ja ne pystyvät itse huolehtimaan omista kansalaisistaan. Keskimääräiset kuukausiansiot kasvavat ehdokasvaltioissa voimakkaasti, ja vienti meidän maistamme sinne kasvaa voimakkaammin kuin tuonti sieltä tänne. Esimerkiksi Belgiassa on 15 prosentin vuotuinen kasvu. Sen lisäksi kaikista luvuista ilmenee, että maahanmuutto Euroopan unioniin pysyy rajallisena. Arvoisa komission jäsen, te olette tehnyt oikein hyvää työtä yritysmaailman huipulla, ja monet luvuista ovat päätyneet lehdistöön. Se on hyvin tärkeää, sillä meidän pitää poistaa kansalaistemme tuntema pelko. Jatkakaa samalla tavalla, tehkää samalla tavalla kaikissa näissä sosiaalisissa kysymyksissä.

Bowis (PPE-DE)
. (EN) Arvoisa puhemies, kun seisoo hylätyssä puolalaisessa asbestitehtaassa asbestin maku suussa, kuuntelee maltalaisten keskustelua jätteiden hävittämisestä pienellä kivisellä saarella tai seisoo bulgarialaisen vankilan pihalla, jossa mielisairaiden vankien on harrastettava liikuntaa tunti päivässä, huomaa, millaisia haasteita osan Euroopan perheestä on kohdattava pyrkiessään jäseneksi Euroopan unioniin ja pannessaan täytäntöön yhteisön säännöstöä.
Ympäristöasioiden valiokunnan laajentumismietinnöissä on ilmaistu huolestuneisuus ydinvoiman turvallisuudesta, vanhentuneiden hyönteismyrkkyjen varastoista, ruoan ja rehun turvallisuudesta, elinympäristöjen ja luonnonvaraisten lintujen suojelusta sekä ihmisoikeuksien kunnioittamisesta mielenterveydenhuollossa. Haluamme, että yhteisön säännöstöä noudatetaan, mutta ymmärrämme, että säännöstössä on standardeja, joiden täytäntöönpanossa kaikilla on vielä tehtävää. Haluamme antaa ehdokasvaltioille samaa asiantuntija-apua ja varoja kuin nykyisillä jäsenvaltioillakin velvollisuuksiensa täyttämisessä, ja pyydämme komissiota varmistamaan, ettemme vaadi ehdokasvaltioita täyttämään standardeja, joita nykyiset jäsenvaltiotkaan eivät pysty täyttämään.

Langenhagen (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, halusin juuri tehdä vaikutuksen komission jäsen Fischleriin, mutta hän ei valitettavasti juuri nyt ole paikalla. Jos kaikki kuitenkin sujuu suunnitelmien mukaan, voimme vuoden lopussa poikkeuksellisesti saada ison kalan koukkuun. Laajentumisen osalta kalatalous on myös poikkeuksellisesti maataloutta edellä. Neuvottelut kalatalousluvusta on jo päätetty kaikkien ehdokkaiden kanssa, joskin Puolan ja Maltan kohdalla on vielä avoimia kysymyksiä. Tässäkin asiassa on kuitenkin nähtävissä ilahduttavaa kehitystä, kun esimerkiksi Puola perui vaatimuksensa erityisistä liikkumisoikeuksista.
Laajentumisen myötä rantaviiva pitenee huomattavasti ja kalastuksen parissa toimivien lukumäärä kasvaa. Jokapäiväiseen elämään ei todella ole odotettavissa mitään ongelmia, joita olisi mahdoton ratkaista, mutta vaikeuksia kyllä on, ja ne on saatava vielä heitettyä yli laidan. Ehdokasvaltioilta puuttuvat etenkin tehokkaat hallintorakenteet, yhdenmukainen rekisteri, tehokas valvonta, yhteisön säännöksiä todella vastaavat hygienia- ja ympäristönormit sekä mukavuuslippujen vastaiset toimenpiteet. Nämä asiat meidän pitäisi kuitenkin saada kuntoon. Luotan siis siihen, että pystymme yhdessä raivaamaan tieltämme nämä ongelmat saadaksemme laajentuneen eurooppalaisen kalatalouden purjeet pullistumaan.

Beazley (PPE-DE)
. (EN) Arvoisa puhemies, lausuntoni koski lähinnä teknistä edistymistä komission neuvotteluissa ehdokasvaltioiden kanssa asiaankuuluvissa kohdissa, mutta siinä kehotettiin myös neuvostoa ja komissiota kaksinkertaistamaan ponnistuksensa, jotta yleinen mielipide saataisiin entistä paremmin tietoisiksi asioista. Olisiko mahdollista, että ministeri de Miguel ja komission jäsen Verheugen kertoisivat vastauksiensa tiivistelmissä yleisessä mielipiteessä saavutetusta edistyksestä ja muista mahdollisista aloitteistaan? Asiasta puhuminen on helppo - kansanäänestyksiä silmällä pitäen - mutta tarvitaan enemmän käytännön toimia, varsinkin jäsenvaltioilta eikä ainoastaan Euroopan unionin toimielimiltä.
Minulla on kolme jäsenvaltioiden toimia koskevaa ajatusta. Ensiksi on tarjottava lisää julkisia areenoita ehdokasvaltioiden johtajille, ei ainoastaan poliittisille johtajille vaan myös kulttuurijohtajille - kirjailijoille, elokuvantekijöille ja muusikoille. Toiseksi kansalaisyhteiskunnan toimielinten väliset yhteydet olisi julkistettava. Kolmanneksi, on tehtävä jotakin Neuvostoliiton tyranniasta Länsi-Euroopalle aiheutuneelle kollektiiviselle muistinmenetykselle, joka sai meidät kaikki unohtamaan tuhatvuotiset kulttuuriset, poliittiset ja taloudelliset yhteydet, joita olemme nyt palauttamassa.

Dybkjær
. (DA) Arvoisa puhemies, haluaisin naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puolesta kiittää komission jäsen Verheugenia hänen toimistaan tasa-arvoasioissa. Aina kun naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta on puhunut komission jäsenen kanssa, komission jäsen ei ole viivyttänyt asioiden käsittelyä toteamalla, että yhteisön säännöstö, jos näin voin sanoa, olisi voimassa myös tässä asiassa. Se, että säännöstö toteutetaan useissa valtioissa aivan viime hetkellä, ei ole komission jäsenen syytä. Tämä tarkoittaa kuitenkin sitä, että haluaisin kehottaa komission jäsentä ja hänen työntekijöitään seuraamaan asiaa jatkossakin, jotta meille ei aina annettaisi vain pelkästään välttämättömiä tietoja ja jotta huolehtisimme myös, että valtiot toimittavat kyseiset tiedot.
Neuvoston puheenjohtajalle haluaisin lisäksi sanoa, että jäsenvaltioilla on mielestäni erityinen velvollisuus naisia kohtaan, koska on aivan eri asia saada hallitukset hyväksymään jäsenyys kuin että kansalaiset hyväksyvät sen. Kansalaisista yli puolet on naisia, ja toistaiseksi ehdokasvaltioissa on pystytty tilastoimaan, että erityisesti naisten työttömyys on korkea. On hyvin tärkeää, että kiinnitämme huomiota erityisesti naisasioihin, kun siirrymme seuraavaan vaiheeseen: kansalaisten vakuuttamiseen siitä, että laajentuminen on todellakin hyvä ajatus, ja tässä asiassa uskon, että jäsenvaltiot voivat auttaa meitä ja että jäsenvaltiot ja komissio voivat yhdessä ryhtyä erityistoimiin.

Sbarbati (ELDR)
. (IT) Arvoisa puhemies, vetoomusvaliokunta pitää tätä mietintöä hyvin merkittävänä. Laajentuminen on tämän vuosisadan innostavin ja vaikein haaste, eikä sitä voida käsitellä vain kirjanpitäjän keinoin.
Tarvitaan kehittyneempää poliittista ajattelua ja vähemmän nurkkakuntaista, laajempaa näkemystä politiikasta. Euroopan unionin on kasvettava myös poliittisesti, sen rakenteen on kehityttävä pelkästään suurta markkina-aluetta kattavammaksi. Ainoastaan poliittinen varteenotettavuus voi tehdä meistä maailmanlaajuisesti ja läntisessä maailmassa uskottavia neuvottelukumppaneita kulttuurin, talouden ja ennen kaikkea oikeudellisten kysymysten vaikean yhdentymiskehityksen toteuttamisessa. Mitätön ja surkea itsekkyys ei auta meitä tässä; jähmettyneisyys uhkaa tehdä meistä itseriittoisia ja eristyneitä, millä on keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä vakavat seuraukset.
Laajentuminen on nyt aloitettu. Hitaita ja asteittaisia rakennemuutoksia, joita ehdokasvaltioissa on tapahtunut, kuten olemme kuulleet, ei kuitenkaan pidä ainoastaan rohkaista vaan myös tukea, ei ainoastaan elitistisellä tasolla vaan asianmukaisilla budjettipolitiikoilla, tarkastellen asioita solidaarisuuden ja lujuuden sekä kehityksen ja rauhan takaamisen näkökulmasta, jotta voitaisiin välttää Eurooppaa kohtaan tunnetun skeptisyyden ilmeneminen.

Katiforis (PSE)
. (EL) Arvoisa puhemies, ulkoasioiden valiokunta on tutkinut yleistä rahoituskehystä vuosiksi 2004-2006, joka koskee komission esittämiä liittymisneuvotteluja, ja tullut siihen tulokseen, että yleisesti ottaen komission esitys on tasapainoinen ja realistinen. Ehdokasvaltioiden tarpeet otetaan huomioon; etenkin niiden kyky hyödyntää tukia on rajoittunut ensimmäisinä liittymisen jälkeisinä vuosina. Myöskään nykyisiä jäsenvaltioita ei kehoteta lisäämään osuuttaan. Tietyt jäsenvaltiot väittävät, että tämä esitys on liian antelias neuvottelujen alkuvaiheessa, ja esittävät sen sijaan käytettäväksi vuonna 2004 määriä, jotka oli edellytetty Berliinissä vuodelle 2002.
Tämä kritiikki ei ole perusteltua. Sillä ensiksikin mikä tahansa rajallisempi esitys saisi ehdokasvaltioilta täysin kielteisen vastauksen ja vaarana olisi, että neuvottelut suistuisivat raiteiltaan eikä yhteistä pohjaa vuoden loppuun mennessä löytyisi. Ja toiseksi uusien jäsenvaltioiden kyvyn hyödyntää tukia arvioidaan vuonna 2004 sallivan selvästi suurempien määrien myöntämisen näille kuin mitä oli edellytetty Berliinissä vuodeksi 2002.
Nykyistä laajentumisneuvottelua ei saa liittää osaksi muita neuvotteluja ja unionin poliitikkojen muutosyrityksiä.

Poli Bortone (UEN)
. (IT) Arvoisa puhemies, kun korostamme, että solidaarisuuden ja taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaate on yhteisille arvoille perustuvan Euroopan maanosan tavoitteen saavuttamiseen tähtäävien yhteisön toimielinten poliittisten toimien perusta, korostamme samalla myös sitä, että ryhmämme kiinnittää suurta huomiota lähestyvään laajentumiseen, taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden pilariin ja yhteenkuuluvuuteen liittyviin yhä suurempiin ponnistuksiin. Mielestämme ehdotus rakennerahastojen vaiheittaisesta lähestymistavasta, jota parlamentti on jo aiemmin kannattanut, ja koheesiorahaston ottamisesta käyttöön uusissa jäsenvaltioissa siten, että kolmannes rakennetoimien määrärahoista hoidettaisiin koheesiorahaston kautta, mikä parantaa huomattavasti näiden tähän asti puolueettomasti tarkastellen vailla hallinnollisia edellytyksiä olleiden valtioiden vastaanottokykyä, oli sen vuoksi erittäin myönteinen asia.
Olemme jo aiemmin pyytäneet, että komissio kiinnittäisi enemmän huomiota myönnettyjen varojen käytön huolelliseen seurantaan, mikä on entistä tärkeämpää ja pakottavampaa, kun otetaan huomioon, että koheesiorahaston käyttämistä rakennetoimien täytäntöönpanon parantamiseen uusissa jäsenvaltioissa näin laajalti olisi pidettävä todellisena uutena lähestymistapana, eikä näin ollen voida ajatella, että sille ei asetettaisi tarkkoja määräaikoja, ja siksi voidaan yhtyä esittelijä Bögen ajatukseen rakennerahastojen täytäntöönpanossa tapahtuvien parannusten huolellisesta seurannasta ja siitä, että kun parannusta tapahtuu, koheesiorahaston osuutta rakennetoimista voidaan vähentää degressiivisesti. On toivottava, että ongelmat, joita on ilmennyt esimerkiksi Ispa-, Sapard- ja Phare-ohjelmien toteutuksessa huolimatta siitä, että ohjelmien määrärahat on vuodesta 2000 lähtien kolminkertaistettu, voidaan ratkaista tai että niitä voidaan ainakin vähentää instituutioiden vahvistamisen myötä.
Lopuksi totean, että vaikka yleisesti arvostammekin komission toimia, jaamme parlamentin jäsen Bögen huolen ja hämmennyksen kauden 2007-2013 rahoitusnäkymistä, jotka eivät välttämättä ole sitovia, mikäli harkitaan toimielinten välisen sopimuksen ja voimassa olevien rahoitusnäkymien voimassaolon pidentämistä joksikin aikaa.

Glase (PPE-DE)
. (DE) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin tuleviin jäsenvaltioihin rajoittuvat alueet tarvitsevat erikoista huomiotamme nyt ja varsinkin laajentumisen jälkeen. Kaikkialla, etenkin minun kotimaassani, rajaseutualueille on ominaista erittäin korkea työttömyys ja kuolevat kylät ja kaupungit. Nuoriso lähtee pois, koska se ei kotiseudullaan näe enää tulevaisuutta. Me voimme pysäyttää tämän kielteisen kehityksen vain, jos tuemme näitä alueita, modernisoimme infrastruktuuria, kehitämme liikenneyhteyksiä ja annamme pienille ja keskisuurille yrityksille valmiudet vastata tähän haasteeseen. Pk-yritykset nimittäin luovat suurimman osan työpaikoista.
Jos EU ja jäsenvaltiot rahoittavat ja tukevat myös suurten ongelmien kanssa kamppailevia raja-alueita, myös alhaisten palkkojen ja epätasapuolisen kilpailun välttämisessä, kasvaa siitä rajanaapuruus, josta on kaikille hyötyä. Historiallisen laajentumistehtävän täytyy onnistua. Meillä ei ole vaihtoehtoja.

Piétrasanta (Verts/ALE)
. (FR) Arvoisa puhemies, tämän mietinnön kalastusta koskevassa osassa ei ole tehty yksityiskohtaista analyysia rakennerahastojen yleisistä eduista ja niistä summista, joita varataan eri toimiin, esimerkiksi pienten kalastuslaivastojen hoitamiseen, romuttamiseen, vesiviljelyyn jne.
Vihreä kirja herättää kysymyksen, onko kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineellä KOR:llä edistetty kalakantojen kestävyyttä tai onko se aiheuttanut kyseisessä teollisuudessa vääristymiä. Ovatko kaikki nämä laivastojen uudistamiseen ohjatut varat edistäneet valikoivia kalastusmenetelmiä harjoittavien laivastojen luomista niin, että ne tarjoavat korkealaatuisia tuotteita ja työllistävät mahdollisimman paljon, vai ovatko ne vaikuttaneet niin, että ne ovat vauhdittaneet teollistumisprosessia eliminoimalla pienet laivat ja rakentamalla suuria rakennuksia kaikkine niine yhteiskunnallistaloudellisine seurauksine, joita tällainen aiheuttaa?
Komission on pyrittävä vastaamaan tähän kysymyksen yhteisestä kalastuspolitiikasta käytävän nykyisen keskustelun aikana.

Stockton (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, kuten monet kollegat ovat huomauttaneet, laajentumisen nopeus vaihtelee maasta ja kuukaudesta toiseen. Ei ole myöskään mikään salaisuus, että ehdokasvaltioiden maatalouksien nykyaikaistaminen on osoittautumassa yhdeksi vaikeimmista kysymyksistä. Sapard-ohjelman tuki on tässä selvästi tärkeää. Tämän ja muiden ohjelmien käyttö on kuitenkin satunnaista. Tukea saavien valtioiden odotukset ovat yleisesti suuria. Jatkuvana ongelmana on vaikeus täyttää suuret odotukset, mikä synnyttää väistämättömästi poliittista ja sosiaalista tyytymättömyyttä.
Viime kuukausina olen vieraillut Puolassa, T?ekin tasavallassa, Slovakiassa ja Unkarissa, ja pääteiltä ja päärautatielinjoilta poistuessa on helppo huomata, miten paljon työtä on vielä edessä. Olen paronitar Nicholsonin kanssa samaa mieltä, että valitettavasti emme useinkaan vastaa joustavasti ehdokasvaltioiden hallitusten usein yli-inhimillisiinkin ponnistuksiin. Siksi kehotan, että EU toimii asiassa vastedes joustavasti ja huomaavaisesti, mikä kannustaa laajentumista sen estämisen sijasta.

Schwaiger (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan näkökulmasta on tietenkin tärkeää, että nyt, kun Sapard-ohjelma tulee toimintavaiheeseensa, kun siis todella käytetään määrärahoja, niitä käytetään maaseudun kehittämiseen ja vähemmän maatalouden tuotantovalmiuksiin. Haluan mainita vain kaksi keskeistä lukua: ehdokasvaltioiden maataloustuotanto muodostaa 15 prosenttia nykyisten jäsenvaltioiden maataloustuotannosta, lisäksi voidaan vielä aktivoida 50 prosenttia maatalouden viljelyalasta. Olisi siis väärin edelleen vaikuttaa tuotantorakenteisiin niiden parantamiseksi. Parempi olisi luoda maaseudulle vaihtoehtoisia työllistymismahdollisuuksia, esimerkiksi käsityön tai pienteollisuuden parissa.
Kaiken kaikkiaan olisi tärkeää, että myöskään mahdollinen tuotannon laajentuminen ei rasita meidän jo nyt suurta ylituotantoamme maataloudessa, vaan että me siinä tapauksessa löydämme oikeat keinot myös käsityön ja pienteollisuuden rakenteiden kehittämiseen ehdokasvaltioiden maataloudessa ja maaseudulla.

Pomés Ruiz (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa ja Euroopan kansanpuolueessa ymmärrämme, että laajentuminen on sinällään kunnioitettava poliittinen tavoite. Sen vuoksi neuvoston ei pidä käyttää sitä vaihtorahana sellaisten strategisten asemien saavuttamiseksi, jotka eivät sovi Euroopan laajentumisen poliittiselle kehitykselle. Vaihtorahaa ei pidä käyttää tiettyjen muutosten saavuttamiseksi maatalouspolitiikassa tai muiden ongelmien ratkaisemiseksi, ja sen vuoksi kiitän puheenjohtajavaltio Espanjaa hyvästä työstä ja mainitsen nimeltä ja sukunimeltä ne kenties suurimmaksi osaksi sosialistiset hallitukset, jotka käyttävät parlamentin ja eurooppalaisen yhteiskunnan haluamaa laajentumismenettelyä sopimukseen pääsemiseksi muista asioista, joissa heillä ei ole kovinkaan paljon vaikuttimia, ja jotka ovat olevinaan vahvoja asettamalla kannalleen ehtoja.
Turcon mietinnöstä, jossa tutkitaan miten rakennerahastoja, koheesiorahastoa ja LVRV:tä on käytetty vuonna 2000, minun on sanottava toistamiseen, että sisäistä ja alueellista koheesiopolitiikkaa, joka meillä on Euroopan unionissa, ei pidä muuttaa köyhien maiden liittyessä unioniin. Sisäinen koheesio on säilytettävä rikkaiden ja köyhien maiden ja alueiden välillä huolimatta siitä, että 10 varmaankin köyhintä maata on juuri liittymässä unioniin.
Mielestäni yhteisön talousarviota on käytettävä enemmän ja tehokkaammin, tässä järjestyksessä, ja meidän on pyrittävä edelleen siihen, että yhteisön talousarvion täytäntöönpano ei olisi pelkkää vastoinkäymistä. Meidän on yksinkertaistettava menettelyjä ja luotettava täytäntöönpanosta vastaaviin.

Rothe (PSE)
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, hyvät kollegat, lähestymme todella historiallista liittymisvaihetta. Eurooppalaista kotia voidaan laajentaa itään ja näin myös tapahtuu. Samalla Euroopan unioni laajetessaan uudelleen etelään Maltan ja Kyproksen suuntaan rikastuu kahdella kauniilla ja kulttuurisesti arvokkaalla saarivaltiolla.
Teitä ei kuitenkaan ihmetytä, että otan nyt puheeksi toisen näistä kahdesta valtiosta, nimittäin Kyproksen. Kypros on ehdokasvaltioista se, joka on pisimmällä lainsäädännön mukauttamisessa yhteisön säännöstöön. Tähän on jo viitattu. Siksi voimme varmasti olettaa, että Kypros tulee kuulumaan ensimmäisten liittyjämaiden joukkoon ja että seuraavat Euroopan parlamentin vaalit järjestetään myös Kyproksessa.
Kysymys, joka herää, on tämä: voivatko kaikki kyproslaiset, kreikkalaiset ja turkkilaiset kyproslaiset, osallistua näihin vaaleihin? Eli päästäänkö saaren jaosta, joka rikkoo kansainvälistä oikeutta, eroon ennen liittymistä? Me haluamme näin käyvän. Me toivomme sitä. On todella korkea aika, että Euroopan viimeisestä jaetusta pääkaupungista vihdoinkin tulee jälleen elävä pääkaupunki ja että molempiin yhteisöihin kuuluvat kyproslaiset voivat elää Kyproksessa yhdessä ja sopuisasti. Toivon todella, kuten neuvoston puheenjohtajakin teki selväksi, että viimeistään lokakuuhun mennessä löydetään vielä poliittinen ratkaisu.
Se tosiasia, että ensimmäistä kertaa pitkään aikaan käydään suoria neuvotteluja, kertoo toivomastamme liittymisprosessin katalysaattorivaikutuksesta. Toivon myös, että ehdokasvaltio Turkki käsittää, että ratkaisu Kyproksen tilanteeseen on Turkin omimman edun mukainen ja ettei Denktasch voi pitää kiinni kahden valtion mallista.
Ei ainoastaan kyproslaisten vaan myös Euroopan yhteisön edun mukaisesti ratkaisun avulla on synnyttävä valtio, joka kykenee toimimaan kansainvälisellä ja yhteisön tasolla ja tekemään päätöksiä. Kyproksen on puhuttava yhdellä äänellä. Jos tähän ratkaisuun ei päästä lokakuuhun mennessä, on panostettava siihen, että Kyproksen liittyminen tai jäsenyys toimii katalysaattorina asian ratkaisulle, sillä Kyproksen turkkilaisten ylivoimainen enemmistö haluaa kuulua Euroopan unioniin ja myös liittymisen jälkeen elää vapaassa Kyproksessa.

Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, laajentumisen lähentyessä monien kanta muuttuu epäileväiseksi, ja levottomuus kasvaa niin nykyisessä EU:ssa kuin ehdokasvaltioissakin. Se, minkä puolesta me kaikki olemme uneksineet ja taistelleet niin monta vuotta - toisin sanoen yhdentyneen Euroopan - on toteutumassa, eikä ole ihme, että kysymyksiä on paljon.
Ehdokasvaltioissa, joissa kansanäänestyksiä järjestetään, monet kansalaiset kyllä ihmettelevät, mihin he ovat ryhtymässä. EU:ssa korostuvat kustannuksia ja EU:n toimivuutta koskevat kysymykset. Ääriliikkeitä edustavat puolueet hyödyntävät laajentumista omassa politiikassaan ja käyttävät hyväkseen sitä, että ihmiset pelkäävät tulevaisuutta.
Sen vuoksi tarvitsemme poliittista johtajuutta enemmän kuin koskaan. Ehdokasvaltioiden johtajien on päättäväisesti jatkettava niitä uudistuksia, joita vaaditaan, jotta neuvottelut saataisiin päätökseen. He ovat tehneet vaikuttavaa työtä, ja osa kysymyksistä on edelleen ratkaisematta. Kyse on siitä, että voimat riittävät loppuun asti ja että he ovat rehellisiä. Jäsenyys ei ratkaise kaikkia valtioiden sisäisistä ongelmia - elämä jatkuu jäsenyyspäivämäärän jälkeenkin.
EU:llakin on suuri vastuu: sen pitää kertoa kansalaisille laajentumisen suunnattomasta merkityksestä ja siitä, mitä on pelissä. Kuka luuli, että laajentuminen olisi ilmaista? On selvää, että laajentuminen maksaa, mutta pitkällä aikavälillä me kaikki olemme voittajia. Meidän on laadittava myös suunnitelma siltä varalta, että Irlannin kansanäänestyksen tulos on kielteinen.
Euroopan parlamentti on mielestäni kantanut vastuunsa. Olemme vieneet laajentumisprosessia itsepintaisesti eteenpäin, olemme vaatineet päivämäärää ja tarkastelleet edistystä tarkasti. Tänään hyväksyttävästä mietinnöstä käy täysin selvästi esille, että tuemme laajentumista, samalla kun korostamme tiettyjä ongelmia. Meilläkin on vastuu siitä, että vakuutamme kansalaiset tämän historiallisen tehtävän tärkeydestä.
Tämä on historiallinen mahdollisuus yhdistää koko manner. Voimme yhdessä ratkaista yhteiset ongelmat: ympäristön saastumisen, rikollisuuden, kasvun, turvallisuuden ja demokratian ja humanististen arvojen suojelemisen.
Aikaa on enää vähän, ja olen vakuuttunut siitä, että joulukuussa järjestettävä Kööpenhaminan huippukokous on historiallinen ja johtaa EU:n tähän saakka suurimpaan ja tärkeimpään laajentumiseen. Laajentuminen on peruuttamaton ja täysin välttämätöntä. Vaihtoehtona on kaaos, turvattomuus ja Euroopan kohtalokas jakautuminen.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Euroopan vapaa allianssi -ryhmän edustajina kannatamme laajentumista. Ei niinkään siksi, että haluaisimme suurempia markkinoita, vaan siksi, että Euroopan unioni näyttää pystyvän takaamaan rauhan ja vakauden ainakin omien rajojensa sisällä, valitettavasti ei niiden ulkopuolella. Kyseessä on siis konfliktin ehkäisyn malli, ja toivomme sen mallin laajentuvan. Jäsen Brok ja yhteisesittelijät, joita onnittelemme, osoittavat mietinnöissä, millaisia valtavia edistysaskelia ehdokasvaltioissa on jo otettu, mutta ikävä kyllä monissa ehdokasvaltioissa on yhä puutteita hallinnollisen kapasiteetin ja riippumattoman oikeudenkäytön alalla, mutta myös riippumattomia poliisivoimia ja tiedotusvälineitä on olemassa. Mafia ja korruptio ovat yhä riesana. Monissa maissa on alueellisia eroja, joiden poistamiseen ei oikeastaan ole käytettävissä välineitä.
Pyydämme erityistä huomiota ihmisoikeuksille ja vähemmistöille. Yksi niistä vähemmistöistä, joka todella elää vielä suuressa kurjuudessa, on luonnollisesti monen ehdokasvaltion romaniväestö. Romanit elävät usein surkeissa oloissa, heidän asuntonsa ovat puutteellisia, työttömyys on suuri ja koulutus alhainen. Useimmissa maissa on kyllä paljon suunnitelmia odottamassa toteuttamista, mutta ongelmana on usein tämän vähemmistön saaminen osallistumaan niihin aktiivisesti. Romanikulttuurin myönteinen arvostaminen voisi avata tien yhteisön emansipoitumiseen ja integroitumiseen. Sääntönä pitäisi olla romanien kannustaminen ottamaan itse vastuuta ja heidän osallistumisensa niiden hankkeiden toteuttamiseen, joita Euroopan unioni laatii. Lisäksi romanit ovat tietysti eurooppalainen kansa ilman valtiota ja sen takia meidän kaikkien vastuulla. Mutta myös muut vähemmistöt kokevat usein, että heidän identiteettiään ei arvosteta eikä tunnusteta. Historia lyö usein suuren leiman heidän kohtaloonsa. Heissä on arpia ja parantumattomia haavoja. Yksi seuraus siitä on kritiikki Bene?in asetusten joitakin vaikutuksia kohtaan, joihin myös komission jäsen Verheugen viittasi. Unioniin liittyminen voi tarjota vähemmistöille tulevaisuudenperspektiivin, jossa rajojen merkitys vähenee ja kansat voivat tehdä yhteistyötä rajojen yli.
Lopuksi haluan sanoa, että liittymisen jälkeen unioniin tulee hyvin monta pientä maata, ja sen myötä tarve löytää uusi visio valtiottomiin kansoihin ja alueiden osallistumiseen asettuu täysin uuteen valoon.

Fiebiger (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, Nizzan päätösten mukaan liittymisneuvottelut on päätettävä vuoden loppuun mennessä, jotta jäljelle jäävänä vuonna 2003 voidaan tarvittaessa vaatia välttämättömiä myötämääräämisoikeuksia kansallisissa parlamenteissa. Liittymisneuvottelujen monimutkaisessa säännöstössä erityisesti luvut maatalous, rahoitus ja aluepolitiikka ovat saaneet osakseen runsaasti julkisuutta. Kansalaiset ovat tarkkaavaisempia kuin koskaan ennen. Viittaan tällä nimenomaan kansalaisiin EU:ssa. Tässä kohden haluan pyytää EU:n komissiota myöntämään Eurooppa-tiedotuspisteille siellä, missä niitä on, enemmän määrärahoja, jotta ne voivat täyttää tämänhetkiset tehtävänsä.
Tämänhetkinen ehdotus, jonka mukaan suorat tuet maanviljelijöille mukautettaisiin asteittain vuoteen 2013 mennessä, ei voi olla viimeinen sana. Tämä malli ei vakuuta, koska siltä puuttuvat riittävät perustelut. Myös perustaksi otetun eurooppalaisen viitesadon, vain 2,96, kuten esimerkiksi Puolan kohdalla, käyttäminen suoran tuen maksamisen pohjana on enemmän kuin vain ruma yksityiskohta. Näin ei edistetä ehdokasvaltioiden maatalouden elinvoimaa ja kestävyyttä. Ryhmäni edellyttää tässä asiassa, ettei eurooppalaisessa maatalouspolitiikassa pitkällä aikavälillä saada harjoittaa kahta politiikkaa. Ryhmäni vaatii myös, että ehdokasvaltiot integroidaan yhteiseen maatalouspolitiikkaan siten, että otetaan huomioon kyseisten maiden kokonaistuotannon kehitys ja kiinnitetään erityistä huomiota sosiaalipoliittisiin näkökohtiin.
EU:n laajentuminen voi tapahtua vain EU:n, jäsenvaltioiden ja niiden alueiden yhteistyönä. Raja-alueiden kehittämisellä on siinä erityisen suuri merkitys. Kaikkien asianosaisten on lisättävä ponnistuksiaan, mutta ne tarvitsevat Euroopan unionin ja kansallisvaltioiden erityistä huomiota. Tämänhetkinen, 245 miljoonan euron ohjelma raja-alueiden taloudelliseen kehittämiseen ei ole riittävä. Varojen käytettävyys on sidottu alueiden muihin tulo- ja menovirtoihin, ja näin rasitetaan vielä lisää jo muutenkin heikkoja kuntia. EU:n talousarviota sen sijaan rasitetaan vain vähän. Jos neuvosto ei Espanjan puheenjohtajuuden alaisena pääse lopulliseen yhteisymmärrykseen maatalouden suorista tuista - vaaleihin liittyvistä syistä kuten valitettavasti Saksassa -, viimeisistä kuukausista tulee tilaisuuksien kiinniottojahti, jossa nähdäkseni tulee olemaan vain häviäjiä.

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, käsittelen laajentumiskysymyksen kahta pääkohtaa. Ensinnäkin haluaisin, että pöytäkirjaan merkitään, että kaikkien nykyisten jäsenvaltioiden täytyy hyväksyä Nizzan sopimus, jotta helpotettaisiin Euroopan unionin laajentumista kymmenellä maalla, minkä emme toivo siirtyvän liian kauas tulevaisuuteen.
Minua harmittaisi, jos näkisin jonkun ymmärtävän tai tulkitsevan väärin irlantilaisten äänestäjien päätöksen olla hyväksymättä Nizzan sopimusta, koska Irlannin väestö yleensä, jopa ne, jotka vastustavat Nizzan sopimuksen hyväksymistä, kannattavat laajentumista. Parlamentin on instituutiona yhdessä Irlannin kansan kanssa varmistettava, että voimme ratifioida Nizzan sopimuksen lyhyessä ajassa. Irlannin hallitus aikoo siksi ehdottaa Sevillassa julistusta Irlannin perinteisestä sotilaallisesta puolueettomuudesta. Toivon, että muut jäsenvaltiot hyväksyvät tämän.
Lopuksi sanon, että neuvotellessamme ehdokasvaltioiden kanssa meidän ei pitäisi estää niitä siirtämästä yhteisön säännöstöä omiin lainsäädäntöihinsä. Meidän ei pitäisi pystyttää epäoikeudenmukaisia esteitä niiden liittymiselle. Kun nämä maat liittyvät Euroopan unioniin, ne antavat uuden sysäyksen, uuden ideologian ja uuden uskon siihen visioon, joka Euroopan unionin perustajilla oli rauhan, vaurauden ja kehityksen Euroopasta, jossa kunnioitetaan Euroopan moninaisuutta.

Mathieu (EDD).
Laajentuminen on valtava haaste, joka voidaan ottaa menestyksekkäästi vastaan vain sillä ehdolla, että kaikki asianosaiset ovat siihen valmiit. Olemme tällä hetkellä valitettavasti vielä kaukana tästä, aivan erityisesti maatalousalalla. Haluamme liittää Euroopan unioniin sellaisia maita, joilla on vahva halu harjoittaa maataloutta ja viedä tuotteita, vaikka ne eivät vielä tähän päivään mennessä olekaan sisällyttäneet yhteisön säännöstöä lainsäädäntöönsä. Sapard-ohjelma on itse asiassa epäonnistunut, ja sen tulevaisuudennäkymät ovat heikot, koska jotkin maat eivät kykene hoitamaan osuuttaan yhteisrahoituksesta.
Maataloustuottajat ovat nyt huolissaan. Jotkut heistä, joko jäsenvaltioiden tai ehdokasvaltioiden kansalaisia, tulivat kertomaan tämän meille eilen, ja meidän on kuunneltava heitä. Ehdokasvaltiot pelkäävät, että maatalouden nykyaikaistamisprosessi horjuttaa maataloutta. Ne vastustavat komission ehdotuksia, jotka koskevat suoria tukia ja kiintiöiden vahvistamista. Jäsenvaltioiden maataloustuottajat eivät voi hyväksyä, että heidän tuotteensa joutuvat kilpailemaan sellaisten tuotteiden kanssa, jotka eivät vastaa samoja terveys- tai ympäristövaatimuksia.
Pyytäessään saada soveltaa siirtymävaiheita ehdokasvaltiot tunnustavat vaikeutensa. Mutta mitä tapahtuu, jos maatalouden vaatimuksiin lisätään tavoitteet biologisen monimuotoisuuden ja eläimistön suojelusta edellytyksenä liittymiselle? Näissä puitteissa laajentumisen onnistumista on vaikea arvioida. Rahoitusnäkymien sivuuttaminen ei voi korjata tilannetta. Kannatan jonkinlaista aikataulua ja kysyn teiltä, mitä tavoitetetta on todellisuudessa tavoiteltu. Ollaan nyt siis järkeviä, ja annetaan itsellemme aikaa luoda edellytykset onnistuneelle liittymiselle. Se kova kiire, jota meidän halutaan pitävän, saattaisi tuhota sekä jäsenvaltioiden että ehdokasvaltioiden maatalouden.
Lopuksi haluan sanoa, etten voi tukea jäsen Olssonin mietinnössä 24 kohtaa: torjun ajatuksen, että maataloustuottajistamme tehtäisiin puutarhanhoitajia tai ratsastuksenohjaajia, kuten kohdassa määritellään. Pienemmät tilat osallistuvat täysipainoisesti ja välttämättömästi erilaiseen tuotantoon, tuotteiden toimittamiseen ja maankäyttöön. Sitä vastoin minusta on tärkeää korostaa 20 kohtaa, jossa muistutetaan komissiolle tarpeesta kehittää maaseudulla erilaisia toimintoja.

Raschhofer (NI)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on selvää, ettei laajentumisen historiallisesta välttämättömyydestä ole epäilystäkään. Laajentuminen toteutuu, se on tosiasia, ja hyvä niin! Jos kuitenkaan liittymisvuodesta 2004 ei pidetä tiukasti kiinni, ei se ole mikään tragedia. Ratkaisevaa on prosessin laatu, ei sen vauhti. Hankkeen menestyksen on oltava varma. Mietinnössä on useita hyviä puolia. Toivoisin kuitenkin enemmän poliittista rohkeutta puhua edessä olevista ongelmista niiden oikeilla nimillä. Mainitsen tästä kaksi esimerkkiä.
Ensinnäkin: laajentumisen rahoitusta ei voida suunnitella vuoden 2006 jälkeisen ajan osalta. Minä pidän tarvestrategiaan perustuvaa menetelmää arveluttavana. Kansalaisten on tiedettävä, mikä heitä odottaa. Heillä on siihen oikeus. Tämä ei ole mikään älyllisesti vaatimaton argumentti, arvoisa komission jäsen.
Toiseksi: väittelyssä Bene?in asetuksista on periaatteessa kyse vuoden 1946 armahduslaista. Historiaa ei saa käyttää väärin laajentumisen esteenä. Armahduslaki kuitenkin legitimoi karkottamisen konfliktinratkaisun välineenä ja tekee rikoksista yksiselitteisesti rankaisemattomia. Tämä on ristiriidassa Euroopan unionin eettisen perustan, Euroopan arvoyhteisön periaatteiden ja lopulta Kööpenhaminan kriteerien kanssa. Aivan samasta asiasta, eettis-etnisistä puhdistuksista, oli kyse myös Balkanin konfliktissa. Se, joka vähättelee tätä arvoristiriitaa, tekee Euroopalle suurta vahinkoa. Oikeus tai vääryys ei ole jaettavissa eikä siitä voi neuvotella, ei menneisyydessä, ei tänä päivänä eikä tulevaisuudessa.

Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, mielestäni EU:n jäsenvaltioissa on vielä tehtävä paljon valistustyötä itälaajentumisesta. Ainakin minä huomaan sen kansalaisistamme vaalipiirini tilaisuuksissa.
Haluan tänään puhua erityisesti maatalouden ja itälaajentumisen muodostamasta haasteesta. Onnittelen jäsen Olssonia ehdottoman onnistuneesta mietinnöstä Euroopan unionin laajentumisesta ja maataloudesta. Miten onnistuu uusien jäsenvaltioiden menestyksekäs integrointi yhteiseen maatalouspolitiikkaan? Tämä on keskeinen kysymys suurelle osalle ehdokasvaltioita, ja se on siksi ratkaiseva, että mitattuna osuudessa kansantulosta maataloudella on Keski- ja Itä-Euroopan maissa suurempi merkitys kuin EU:ssa keskimäärin. Tämä pätee myös työllisyyteen kokonaistalouden osana. Kymmenen uuden jäsenvaltion liittyminen vuonna 2004 lisää maatalouteen käytetyn pinta-alan määrää 29 prosenttia ja maataloutta harjoittavien tilojen ja yritysten määrää 74 prosenttia. Kuluttajien määrä kasvaa kuitenkin 24 prosenttia.
Miten voimme pitkällä aikavälillä parhaiten hoitaa liittymisen ja integraation? Maatalouden rakennemuutos Keski- ja Itä-Euroopan maissa tulee minun näkökulmastani etenemään ja sen täytyy edetä. Eurooppalaisen maatalousmallin, jossa maanviljelijöillä on kaksi tehtävää - yhtäällä tuotanto, toisaalla maisemanhoito - on tultava voimaan myös siellä. Tuotannon ja jalostuksen korkeiden hygienianormien on mielestäni pädettävä liittymisen ensimmäisestä päivästä lähtien, muuten yhteisön kuluttajapolitiikasta tulee farssi. Ympäristönsuojelu ja maaseudun vaihtoehtoiset työpaikat on rahoitettava yhteisen maatalouspolitiikan toisen pilarin puitteissa. Olemme samaa mieltä siitä, että komission lähestymistapa tämän osalta on myös oikea, nimittäin että käynnistämme taloudellisten korvausten hitaan mukauttamisen. Liian runsaalla määrärahojen virralla alusta asti estäisimme maatalouden rakenteita kehittymästä, eikä se asianosaistenkaan kannalta voi olla oikea tie.
Jos olenkin sitä mieltä, että kansalaisemme eivät tiedä riittävästi Itä-Euroopasta, totesin kuulemistilaisuudessa myös, että myös kyseisillä ehdokasvaltioiden maanviljelijöillä on kotonaan vielä erittäin paljon valistustyötä tehtävänään.
Puhemies. -
Hyvä jäsen Keppelhoff-Wiechert, olette ylittänyt puheaikanne tuntuvasti. Toivon, etteivät kolleganne noudata esimerkkiänne.

Titley (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa osoittamalla kunnioitusta komission jäsen Verheugenille, koska hänen ahkeruutensa ja määrätietoisuutensa ansiosta olemme niin lähellä Euroopan jälleenyhdistymistä, että se on aivan käden ulottuvilla. Hänen ponnisteluilleen pitäisi antaa tunnustus.
Haluaisin myös toistaa hänen Liettuaa koskevat avaussanansa. Liettuan hallituksen päätös Ignalinan voimalaitoksen sulkemisesta on äärimmäisen rohkea, koska se ei myötäile yleistä mielipidettä Liettuassa, ja se kuvaa vain, kuinka päättäväisesti liettualaiset haluavat täyttää liittymisvaatimukset. He ovat edistyneet valtavaa vauhtia kuroakseen viivästyksen umpeen, ja se on ollut hyvin vaikeaa heille. Mutta jos liittymismahdollisuudet yhtäkkiä katoaisivat näköpiiristä, tuo Liettuan hallituksen ja parlamentin päätös saattaisi hyvinkin kääntyä niitä vastaan, ja me saattaisimme huomata liittymisen siirtyvän yhä kauemmaksi, ei lähemmäksi.
On elintärkeää pitää aikataulusta ja etenemissuunnitelmasta kiinni. Emme saa antaa aikataulun polkea paikoillaan. Jos hidastamme vauhtia, jotkin ehdokasvaltioista - esimerkiksi Unkari - kääntyvät muualle, ehkä pikemminkin Yhdysvaltoja kuin Euroopan unionia kohti. Poliittiset liikkeet, joita näemme Euroopan unionissa, saattavat hyvinkin tarkoittaa sitä, että me emme kykene etenemään, jos ylitämme Kööpenhaminan huippukokouksessa päätetyn määräajan.
Kuten komission jäsen Verheugen aivan oikein sanoi: meidän on käytettävä hyväksemme tämä tilaisuus, ennen kuin se menee ohi. Tai kuten edesmennyt suuri Elvis Presley sanoi: "It's now or never, .... Tomorrow will be too late." Historia ei tule antamaan meistä kovinkaan hyvää arvosanaa, jos emme onnistu osoittamaan, että meissä on sellaista johtajuutta ja rohkeutta, jota tällä hetkellä tarvitaan. Tällä en tarkoita sitä, että meidän pitäisi jotenkin heikentää asemaamme esittäessämme vaatimuksia näille maille. Jokaista maata on arvioitava sen omien ansioitten mukaisesti, ja jokaisen maan on pidettävä kiinni arviointiperusteista, erityisesti niistä arviointiperusteista, jotka liittyvät yhteisöoikeuden täytäntöönpanoon ja hallinnollisiin toimintavalmiuksiin. Tutkikaamme yksittäisiä maita. T?ekin tasavallan on vakuutettava meidät siitä, että sen kilpailupolitiikka on yhdenmukainen EU:n kilpailupolitiikan kanssa ja että julkista hallintoa uudistetaan. Latvian on vakavasti ponnisteltava uudistaakseen oikeusjärjestelmäänsä ja selvittääkseen korruptiota.
Suhtaudun myönteisesti komission jäsen Verheugenin Bulgariaan ja Romaniaan liittyviin suunnitelmiin, mutta meidän on myös lähetettävä Romanialle viesti, että sen on keskitettävä voimiaan, muuten se jää pahasti aikataulusta jälkeen. Brokin mietinnön pitäisi olla varoitus niille, jotka ovat tekemisissä korruption ja julkisen hallinnon kanssa.
Älkäämme unohtako, että meidän on vakuutettava ihmiset siitä, että laajentuminen ei ole vastoin heidän etujaan. Meidän olisi lakattava puhumasta laajentumisen ongelmista ja muistutettava ihmisiä siitä, että laajentuminen on ratkaisu moniin näistä ongelmista.

Virrankoski (ELDR).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää esittelijöitä hyvistä mietinnöistä. Laajentuminen on suuri poliittinen ja historiallinen tapahtuma, mutta se on myös suurin kehitysyhteistyökohde, mihin jäsenvaltiot ovat koskaan sitoutuneet. Siksi sen onnistuminen vaatii keskinäistä yhteistyötä ja luottamusta.
Komission esitykset laajentumisen rahoituksesta ovat realistiset ja jopa älykkäät. Uudet jäsenvaltiot tarvitsevat tukea; lähtökohta, jonka mukaan ne ovat heti nettosaajia, on oikea, kun otetaan huomioon taloudellinen kantokyky. Samoin uusien jäsenvaltioiden viljelijöiden tuloja ei ole tarkoitus laskea vaan saattaa kasvu-uralle, mutta yhtä selvää on, että nykyisten jäsenvaltioiden rahoitustaakkaa ei voi lisätä yhtäkkiä. Siksi vaiheittainen toteuttaminen on oikein.
Haluan kiinnittää huomiota yhteen seikkaan. Uudet jäsenvaltiot ovat luonnonolosuhteiltaan edullisia maatalousmaita, joissa maan hinta on halpaa. Palkkataso on 10 - 20 prosenttia EU:n keskiarvosta, ja lisäksi EU aikoo tukea investointeja jopa 80 prosenttia yhdessä jäsenvaltion kanssa. Siksi kysymykseni koskee perheviljelmäpohjaista maataloutta. Aikooko EU tukea teollista maataloutta samoin kuin perheviljelmäpohjaista vai onko tarkoitus toteuttaa muodossa tai toisessa koon mukaan alenevia tukia ja modulaatioita?

Lagendijk (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, joskus on aika kaivaa esille klassikko. Aave kummittelee Euroopassa, pelon aave, laajentumista kohtaan tunnettu pelko, joka saa valtaansa yhä useampia poliitikkoja. Pelko siitä, että laajentuminen etenee sittenkin liian nopeasti tai että se maksaa sittenkin liian paljon, tai kumpikin. Mitä erilaisimpia poliitikkoja alkaa hermostuttaa. He tuovat esille uusia ja vanhoja perusteluja, usein sillä tekosyyllä, että he haluavat nyt vihdoin kuunnella kansan ääntä. Niin tehdessään he vahvistavat sitä vaikutelmaa, että monet heistä eivät tähän asti tienneet kunnolla, mihin he olivat ryhtyneet, ja hermostuvat nyt juuri ennen loppututkintoa. Hermostuvat, koska heille kirkastuu, että he ovat tehneet liian vähän vakuuttaakseen äänestäjät siitä, että laajentuminen on varmasti hyvä asia sekä jäsenvaltioiden että ehdokasvaltioiden asukkaille.
Epäilijöiden kuorosta erottuu tiettyjä ääniä yhä selvemmin. Yksi vastaväite on esimerkiksi se, että maatalouden uudistaminen pitää saada valmiiksi, ennen kuin voidaan laajentua. Haluan tehdä tämän asian täysin selväksi. Uudistaminen on aivan välttämätöntä. Yhteisön maatalouspolitiikka pitää uudistaa. Myös Euroopan parlamentin pitää jatkaa sen vaatimista, ilman myönnytyksiä. Mutta kollegat, ilman laajentumista ei maatalouspolitiikkaa uudisteta. Jos uudistaminen asetetaan laajentumisen ehdoksi, niin ei luoda win-win-tilannetta vaan tilanne, jossa kumpikin osapuoli häviää. Kuka siitä muka hyötyisi paitsi uudistamisen ja laajentumisen vastustajat?
Toinen yhä useammin esille nouseva perustelu on se, että ensin pitää toteuttaa EU:n omat sisäiset uudistukset. Myös ne ovat tarpeen, mutta niilläkään ei saa kiristää! Eihän voi olla niin, että ehdokasvaltioita pidetään panttivankeina sen takia, että me emme ole vielä saaneet asioitamme kuntoon. Myös tässä asiassa laajentumisen lykkääminen merkitsee välttämättömien uudistusten lykkäämistä. Nehän eivät ole koskaan toteutuneet ilman äärimmäistä painetta.
Toinen perustelu, joka on noussut viime aikoina yhä useammin esille, on se, että ihmisoikeudet eivät ole kunnossa ehdokasvaltioissa. Sekin on totta, siitä ei ole epäilystäkään. Siellä on paljon korjattavaa romanien ja esimerkiksi homojen oikeuksissa. On äärimmäisen tärkeää, että näitä puutteita arvostellaan ankarasti. Ryhmäni on ollut tässä asiassa aktiivinen jo monta vuotta. Se on jotain ihan muuta kuin ongelmien lakaiseminen maton alle. Mutta olen vakuuttunut siitä, että myös tässä asiassa ongelmat, joita kyllä todella on, voidaan ratkaista parhaiten, jos näistä maista tulee Euroopan unionin jäseniä eikä niitä pidetä eristyksessä.
Hyvät kollegat, me emme ole byrokraatteja vaan poliitikkoja. Tässä ei ole kysymys siitä, että listalla pannaan rasteja ruutuun ja viidestä miinuksesta annetaan automaattisesti arvosanaksi hylätty. Kannatamme arviointia. Mitä on tehty, mitä pitää vielä tehdä, ja mikä painaa eniten?
Kollegat, arvoisa puhemies, meidän pitää kaikkien yhdessä huolehtia siitä, että laajentumisen päätökseen saattaminen ei tulevina kuukausina johda yhteen suureen eurooppalaiseen coitus interruptukseen, sillä se jos mikä olisi epätyydyttävää.

Papayannakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, esitän kolme kohtaa. Ensiksikin laajentuminen on todella historiallinen hanke mutta uudenlaisen Euroopan hyväksi, eikä tavoitteena ole kirjoittaa uudelleen sodanjälkeistä historiaa. Sellaiset yritykset on torjuttava, ne ovat mielestämme vastenmielisiä, tulivat ne sitten ehdokasvaltioiden tai unionin jäsenten taholta. Havaitsin komission jäsen Verheugenin puheessa paljon levottomuutta, ja toivottavasti tämä osoittautuu vääräksi.
Toinen kohta: neuvottelemme 12 maan kanssa, arvoisa puhemies. Jäävätkö Bulgaria ja Romania liittymisen ulkopuolelle? Onkohan niiden liittyminen jotenkin kytköksissä jonkin nyt ehdokkaana olevan valtion kielteiseen kantaan? Arvoisa komission jäsen, käskitte meidän antaa näille maille jonkin voimakkaan viestin, mutta minkälaisen viestin? Olen pahoillani tästä epämääräisyydestä, kuten myös siitä, että emme ole kuulleet mitään muiden Balkanin valtioiden mahdollisesta liittymisestä tulevaisuudessa.
Lopuksi, arvoisa puhemies, Kyproksesta: komission jäsen vaati Turkkia käyttämään vaikutusvaltaansa, jotta päästäisiin jonkinlaiseen ratkaisuun. Kehen se käyttäisi vaikutusvaltaansa? On sääli, ettei de Miguel matkallaan miehitetyssä Kyproksessa tavannut sikäläistä Turkin armeijan komentajaa. Hänellä olisi ehkä enemmän tietoja annettavana meille.

Hyland (UEN).
Arvoisa puhemies, onnittelen jäsen Olssonia hänen työstään. Saanen aloittaa jälleen kerran kirjaamalla pöytäkirjaan minun ja irlantilaisten kollegojeni tuen EU:n laajentumiselle. Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioiden osalta akateemisen keskustelun pitäisi olla kokonaan ohi. Meidän on nyt edettävä suunnitelmien mukaisesti integroidaksemme nämä maat. Onnittelen ehdokasvaltioita niiden ponnisteluista, joita ne ovat tehneet sopeutuakseen ankariin liittymisvaatimuksiin. Joillekin niistä tämä on ollut, ja on edelleen, vaikeaa.
Jos tarkastelemme asiaa maatalouden kannalta, jäsen Olsson on lähestynyt laajentumisen haastetta johdonmukaisesti ja käytännöllisesti. Minun mielestäni integraatio riippuu siitä, miten onnistumme yhdistämään ehdokasvaltioiden maatalousvaltaiset taloudet nykyisiin jäsenvaltioihin tavalla, joka aiheuttaa vähiten hajaannusta molemmille ja ajan mittaan mahdollistaa niiden täysimääräisen osallistumisen yhteiseen maatalouspolitiikkaan (YMP). Mikä tahansa, joka on tätä vähemmän, heikentäisi YMP:n periaatteita, YMP:n, joka on yleisesti ottaen palvellut hyvin eurooppalaisia maanviljelijöitä ja kuluttajia.
Kun tulossa on Berliinin sopimuksen puolivälin tarkistus ja väistämätön YMP:n pitkän aikavälin uudistus, emme saa antaa tarkistuksen poiketa siitä, mitä Berliinissä sovittiin tai harkita askelta kohti YMP:n jälleenkansallistamista tulevassa uudistuksessa. Maanviljely Euroopassa on edelleen vaikeaa, kuten näimme eilisen 15 000 maanviljelijän mielenosoituksesta. On helppo olla jälkiviisas, mutta me emme ole tarjonneet maailmankaupassa riittävää suojaa maanviljelijöillemme kilpailijoidemme epäoikeudenmukaista kilpailua ja markkinoiden manipulointia vastaan.
Jos viemme laajentumisen loppuun, Euroopan on mahdollista olla määräävä tekijä maailmankaupassa. Mutta me menestymme vain siinä tapauksessa, että sitoudumme lyhyellä aikavälillä tukemaan eurooppalaista perheviljelyn mallia. Varoitan parlamenttia, enkä ensimmäistä kertaa, että tämä malli uhkaa tuhoutua, mikä johtuu pitkäaikaisesta epävarmuudesta ja siitä, että tarjolla on vaihtoehto, houkutteleva ja taloudellisesti palkitsevampi työpaikka nuorille ihmisille, jotka normaalisti ryhtyisivät viljelemään maata.

Titford (EDD).
Arvoisa puhemies, kertoo Euroopan unionin ideologisesta köyhyydestä, että kukaan voi vakavalla naamalla vielä puhua menestyksestä ja YMP:stä samassa lauseessa. Aivan niin kuin yleisesti myönnetään, että yhteinen kalastuspolitiikka on ollut tuhoisaa, niin on myös YMP.
Keskeinen virhe YMP:ssä on se, että se on yhteistä politiikkaa, eikä ole mahdollista harjoittaa yhtä politiikkaa, joka kattaa subarktisen Suomen, Cheshiren lauhkeat nurmialueet, Bordeaux'n viininviljelijät, kuivan, lähes subtrooppisen Katalonian vihannesviljelijät tai Kreikan vuorien lampaankasvattajat, vielä vähemmän erittäin tiheään asutun Tanskan, joka tuottaa enemmän sikoja kuin ihmisiä.
Mutta toinen suuri virhe YMP:ssä on se, että se on maatalouspolitiikkaa. Kuten saimme nähdä suu- ja sorkkatautikriisin aikana maassamme, maatalous on olennainen osa maaseudun taloutta. Maanviljely ja maaseudun infrastruktuuri ovat huomattavassa määrin riippuvaisia toisistaan. Jos yhtä osaa tuetaan ottamatta huomioon toisen tarpeita, luodaan vahingollisia vääristymiä, ja täsmälleen niin on tapahtunut.
Laajentuminen olisi ollut tilaisuus aloittaa puhtain paperein, mutta tilaisuus menetettiin Agenda 2000:n ns. uudistusten vuoksi. Tilaisuus menetetään uudelleen. Nyt katastrofi pitää siirtää maihin, jotka liittyvät EU:hun. Sitä saatte katua.

Paisley (NI).
Arvoisa puhemies, tulevien jäsenten on ymmärrettävä, ettei niiden EU-jäsenyys poista niitä suuria ongelmia, joita niillä jo on maataloudessa. Maanviljelijöillä on EU:ssakin hirvittäviä ongelmia. Meillä on Pohjois-Irlannissa vakava kriisi meneillään. Viiden korotuksen jälkeen kuoritun maidon vientituki on noussut 0 eurosta 650 euroon tonnilta. Kaikesta meillä tuotetusta maidosta on 55 prosenttia kuorittua maitoa. Maidon hinta on romahtanut 14,5 penceen litralta, mikä tietää 4 pencen menetystä litralta kaikille maidontuottajille.
Vain läpimurto vientimarkkinoille voi pelastaa meidät. Maanviljelyä uhkaa katastrofi Euroopassa, sekä unionin sisä- että ulkopuolella, ja sen pitäisi olla tämän keskustelun esityslistan ensimmäisenä aiheena.

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, esitän maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lausunnon Bögen mietinnöstä, ja se antaa minulle vielä kerran tilaisuuden ottaa puheeksi suorien tukien maksamisen. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta pitää myönteisenä komission ehdotusta suorien tukien antamisesta nyt tietyn porrastuksen mukaisesti, mutta sanoo myös, ettei tämä missään tapauksessa saa johtaa siihen, että estämme näin tukien uudelleenjärjestelyn edessä olevassa uudistuksessa.
Me olemme kuitenkin sitä mieltä, että näin ei myöskään tapahdu, sillä ne 35 prosenttia, jotka annetaan, jättävät pelivaraa. Kun sanotaan, että vuoteen 2013 mennessä on päästävä samalle tasolle, ei ole selvää, mikä tämä taso sitten vuonna 2013 on. Jos olisimme käyttäneet viimeisessä uudistuksessa ylärajana 45 prosentin modulointia, jota joskus ehdotettiin, meillä olisi nyt ero 35 prosentin ja 55 prosentin välillä. Se ei olisi kovin suuri. Me siis odotamme komission tekevän lähiaikoina ehdotuksia, jotka menevät uudistuksen suuntaan ja, kuten jäsen Cohn-Bendit sanoi, tekevät laajentumisesta myös mahdollisen ja vakaan. Olemme sitä mieltä, että myös ehdotus suorien tukien myöntämisestä puoliksi omavaraistalouteen suuntautuneille tiloille on järkevä, mutta ehdotamme näiden tukien korottamista 750 eurosta 1 500 euroon. Näin 5-6 hehtaarin tilat saisivat täydet korvaukset. Tämä koskisi Puolassa noin 50 prosenttia tiloista. Tässäkin on siis porrastus, sosiaalinen komponentti, mukana. Näemme, että tässä on annettu pelivaraa.
Aivan erityisen tyytyväisinä panemme merkille ja vaadimme, että varoja kohdistaessamme tehostamme sijoittamista toiseen pilariin. Nämä ovat varoja, joita tarvitaan ennen kaikkea ehdokasvaltioissa. On käsin kosketeltavissa, että niiden maaseutu tarvitsee kehittämistä. Arvoisa komission jäsen Fischler, tässä kohden viittaan vielä kerran - luullakseni kollegani Görlach teki sen jo - ns. bottom up -lähestymistapaan ja Leader-muotoiseen Sapard-ohjelmaamme, jonka tukemisesta nyt myös lainsäädännöllisellä linjalla komissio on tähän asti itsepintaisesti kieltäytynyt. Meistä on ehdottoman tarpeellista, että myös kansalaisyhteiskunta ehdokasvaltioissa otetaan mukaan näiden hankkeiden työhön, jotta ilo Euroopan unioniin liittymisestä kasvaa ja me voimme sitten myös äänestysten aikana olla hiukan tyytyväisempiä ja rauhallisempia.
Pyydän teitä siis vielä kerran, arvoisa komission jäsen Fischler, laittakaa vauhtia byrokratiakoneistoonne. Esimerkkejähän on olemassa. Teidän ei tarvitse kuin kopioida ne. Mekin olemme aina valmiita auttamaan.

Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää esittelijöitä kattavasta esityksestä ehdokasvaltioiden kanssa käytävien neuvottelujen kulusta. Meidän on myös kiitettävä ehdokasvaltioita itseään ponnistelujensa tuloksista, tämän ponnistelun huipulla olevasta Kyproksesta aina Turkkiin saakka sen aloittamien perustuslaillisten uudistusten vuoksi, ja meidän onkin rohkaistava sitä jatkamaan tähän suuntaan, mikä on välttämätöntä Kyproksen ongelman ratkaisulle ja alueen rauhalle.
Hyvät kollegat, edelliset tiedonannot ja kannat ilmaisevat meidän kaikkien sitoumuksen tähän historialliseen hankkeeseen, jollainen Euroopan unionin laajentuminen on. Mutta tämä hanke on myös tulevaisuudenkuvamme, sen on oltava inhimillinen, demokraattinen ja oikeudenmukainen kaikille kansoille ja kaikille kansalaisille. Näissä puitteissa on mielestämme hyvin merkittävää ja elintärkeää tutkia sukupuolten tasa-arvoa ehdokasvaltioissa. Meidän on sitouduttava siihen, että siitä tulee liittymiskriteeri emmekä jää odottamaan liittymisen jälkeistä aikaa. Meidän on myös edistettävä kaikkia välttämättömiä politiikkoja sekä investointeja rohkaistaksemme ja helpottaaksemme ehdokasvaltioiden muutoksia tällä sektorilla.
Naisten oikeuksien valiokunnan laatimassa lausunnossa huomautetaan ongelmista, joita naiset nykyisin kohtaavat. Politiikat on pantava täytäntöön, jotta syrjintä kaikilla aloilla saadaan poistettua, jotta naiset saadaan esille yhteiskunnallisen, poliittisen ja taloudellisen elämän suunnittelussa ja päätöksissä. Erityisesti on pantava merkille, että siellä missä muutoksia tehdään, puuttuvat sopivat toimielin- ja hallintomekanismit mutta myös taloudelliset toimet, tai sitten hyväksyttyjä lakeja ei panna heti täytäntöön.
Tämänpäiväisessä äänestyksessä on tuotava esiin nämä ongelmatekijät sekä sitouduttava sukupuolten tasa-arvon edistämiseen yhdeksi liittymiskriteeriksi. Tämä uusi, syntymässä oleva eurooppalainen maailma kuuluu myös naisille. Heille on annettava kaikki mahdollisuudet osallistua siihen, ja tämän yhteisen ponnistuksen hyödyt on jaettava oikeudenmukaisesti.

Paasilinna (PSE).
Arvoisa puhemies, laajentuminen on työtä rauhan, vakauden ja kansalaisoikeuksien puolesta. Jos hakijamaita ei otettaisi mukaan, Itä- ja Keski-Euroopassa voisi syntyä levottomuuksia, diktatuureja ja hallitsemattomia kansainvaelluksia. Muistakaamme, kuinka vähäisiltä näyttävistä syistä rasismi, muukalaisviha ja syrjintä voivat leimahtaa demokraattisissa vaaleissa demokraattisissa valtioissa kuten Itävallassa, Hollannissa ja Ranskassa. Mikäli emme pysty hallittuun ja kansalaisten hyväksymään laajentumiseen, on vaarana, että koemme koko unionia järisyttäviä poliittisia ääripurkauksia. Ne voivat olla nykyiseen maahanmuuttopolitiikkaan ja turvallisuuskysymyksiin verrattuna vieläkin suurempia.
Muistutan, että otamme unioniin yhdellä kertaa noin 100 miljoonaa ihmistä eli lähes 30 prosenttia väestöstämme, jotka tuovat mukanaan noin 5 prosentin verran bruttokansantuotetta. Merkittävästi köyhempää väkeä tulee siis olemaan liikkeellä ja myös kilpailemassa työpaikoista. Jotta populistinen äärioikeistolaisuus ei nousisi entisestään, on laajentumisen yhteydessä hallittu ja kaikkia hyödyntävä jäseneksi hyväksyminen välttämätöntä.
Uusista valtioista saamme myös varsin hyvin koulutettuja kansalaisia. Rikastumme paljon kulttuurillisesti. Se on tärkeää sisällön tuotannon ja tietopohjaisen talouden aikana. Saamme myös kielteistä perinnettä: lakien kunnioitus ei ole kaikkialla korkea, koska Neuvostoliiton aikana niitä tulkittiin mielivaltaisesti. Ehdokasvaltioiden olisikin vuoden loppuun mennessä tehtävä selvitys korruptiostaan ja rikollisuudestaan. Samaten EU:n lainsäädännön täytäntöönpano täytyy saada todennettua hyvin.
Vielä lopuksi esittäisin kuumentuneeseen Kaliningradin tilanteeseen sen ratkaisun, että venäläiset menisivät sinne junalla. Tästä on kokemusta. Myös linja-autoja voidaan valvoa. Kysyisin tästä komission jäsen Verheugenilta, mutta hän poistui juuri uima-altaalle, ehkä avustaja ottaa tämän kysymyksen. Sopisiko tämä? Venäläisistä monet tukevat tätä ajatusta.

Paulsen (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan ottaa esille esittelijä Karl-Erik Olssonin maataloutta ja laajentumista käsittelevän mietinnön 26 kohdan. Kyse on aloitteen tekemisestä keskustelujen käymiseksi ehdokasvaltioiden kanssa siitä, miten EU:n yhteistä maatalouspolitiikkaa olisi uudistettava.
Olen työskennellyt kohta kolme vuotta elintarviketurvallisuuspaketin parissa ja olen miettinyt, miten suunnattomasti uudistus vaikuttaa jokaiseen ehdokasvaltioon. On tärkeää, että niiden kanssa neuvoteltaisiin nyt, että ne saavat vaikuttaa Euroopan unionin ja sen politiikan muotoiluun, jota ne todellakin joutuvat noudattamaan.
Olen varma, että kaikki ymmärtävät, että niiden kannalta on tärkeämpää, miltä näyttää se politiikka, joka korvaa Agenda 2000:n kuin se, millaisia rahatukia ne saavat vuosi tai kaksi vuotta ennen liittymistä.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, se mitä laajentumisneuvotteluissa tapahtuu maataloutta koskevien asioiden osalta, on selvä esimerkki sinnikkäästä halusta jatkaa laajentumisprosessia sellaisen yhteisön rahoituskehyksen pohjalta, jolla ei turvata taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatetta, koska Agenda 2000:n rahoituskehys oli tarkoitettu vain kuudelle ehdokkaalle ja nyt kyse on kymmenestä valtiosta, joiden tulot henkeä kohti ovat lähes 40 prosenttia Euroopan unionin keskiarvosta.
Tilanne tunnetaan erityisesti maataloudessa, koska tällä monien ehdokasvaltioiden työllisyydelle ja taloudelle tärkeällä alalla on tunnetut vaikeutensa. Siitä koituu monenlaisia sosiaalisia ja taloudellisia vaikutuksia ja kasvavia kustannuksia, mikä taas vaatii rahoitusnäkymien tarkistusta sen välttämiseksi, että kaikkein eniten kärsimään joutuvat tai vähiten kehittyneet joutuisivat maksamaan kustannukset. Sen vuoksi ei ole hyväksyttävää jakaa valtioita ensimmäisen ja toisen luokan avustettaviin ja antaa niille kiintiöitä, jotka ovat hyvin paljon niiden voimavarojen ja tarpeiden alapuolella. Tästä tilanteesta seuraisi vain työttömyyden ja köyhyyden kärjistymistä, mitä ei voi hyväksyä. Maaseudun kehitys ja korkealaatuisen maataloustuotannon puolustaminen vaatii YMP:n tarkistusta eikä sen kustannusten kansallistamista uudelleen; se olisi vahingollista näiden maiden viljelijöiden lisäksi myös sellaisten valtioiden kuin Portugalin viljelijöille, koska maatalous on siellä heikoimmissa kantimissa.

Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että komission toimenpidekokonaisuus on ensimmäinen askel raja-alueiden erityisongelmien käsittelyyn, koska me olemme ottamassa askeleen taaksepäin menneisyyteen, jolloin jäsenvaltioiden nykyiset rajat olivat monissa tapauksissa entisen Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian ja ottomaanien valtakunnan sisällä.
Vaikka esittelijän hyvinä esimerkkeinä mainitsemista Regio-hankkeista voi olla jonkin verran apua, on selvää, että joidenkin raja-alueiden erityisongelmiin tarvitaan laajempaa näkökulmaa. Meidän on tiedettävä, kuten jäsen Maes aikaisemmin painotti, että "raja-alueet" on usein eufemismi kansallisille vähemmistöille.

Naranjo Escobar (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, laajentumisen aiheuttamista rahoitukseen ja talousarvioon liittyvistä seurauksista on keskusteltava ottamalla huomioon, että edessämme on moraalinen velvollisuus ja luovuttamaton poliittinen prioriteetti, sillä yhdessä elämisen hanke on tärkeämpi kuin liike- ja rahoitustoimet.
Vaikeudet eivät ole lähtöisin Espanjan puheenjohtajakaudelta, komissiosta tai parlamentista. Puheenjohtajavaltio Espanja on noudattanut annettuja ohjeita ja toteuttaa kaikkia tarvittavia toimia, joilla keskeneräinen, umpikujaan ajautunut maatalousaihe käynnistetään uudelleen ja vahvistetaan vapaa aikataulu Göteborgissa ehdotetun väliaikaisen tavoitteen saavuttamiseksi.
Kuten on todettu, yhteisen kannan hyväksymiseen tarvittavaa yksimielisyyttä estävien maiden on selitettävä, minkä vuoksi laajentumista ei pidä toteuttaa tietyn aikataulun mukaan, vaan heidän etujensa määräämään tahtiin.
Meidän on nyt häivytettävä mielestämme epäilykset ja autettava torjumaan kielteiset tunteet, joita kokevat erityisesti ne maat, jotka tänään estävät sopimukseen pääsemisen maatalousluvusta ja asettavat kyseenalaiseksi suorat maataloustuet joko pyrkimällä jättämään avoimeksi rahoitusnäkymät yli vuoden 2006 tai kyseenalaistamalla niiden sisällyttämisen yhteisön säännöstöön.
Ehdotus, jota parlamentti tukee komission linjan mukaisesti ja joka sisältyy virkatoverimme Bögen mietintöön, on oikeudenmukainen, yhteisön säännöstöä noudattava ja sopii yhteen Berliinissä vahvistettujen talousarvion ylärajojen kanssa. Ehdotuksessa on hyvin myönteisiä näkökohtia, kuten tuki mallille, jolla uusissa jäsenvaltioissa otetaan asteittain käyttöön suorat tuet unohtamatta, että ne ovat osa säännöstöä, ja jolla rakennetoimet otetaan käyttöön asteittain, mutta tämä on mukautettava uusien jäsenvaltioiden todelliseen vastaanottokykyyn.
Arvoisa puhemies, joitakin vuosia sitten Itä-Euroopan maat olivat totalitaarisia diktatuureja, joiden talouselämä oli suunniteltua. Koetut muutokset ovat niin syviä, että emme saa sallia tämän kehityksen kohti vapautta lamaantuvan sen vuoksi, että jotkin valtiot haluavat varmistaa osuutensa yhteisön kirstuihin vähenevän vuoden 2006 jälkeen.

Swoboda (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin laajentuminen on minulle yksi seuraavien vuosien suurimmista haasteista. Meidän ei pitäisi, siitä olen komission jäsenen kanssa samaa mieltä, nyt menettää rohkeuttamme vain siksi, että nyt on neuvoteltava vaikeista luvuista ja että jokainen jäsenvaltio ja ehdokasvaltio tietenkin puolustaa kiihkeästi ja asiastaan vakuuttuneena omia intressejään.
Vuosi 2004 on pidettävä mielessä, sillä vuonna 2005 aloittaa uusi komissio työnsä, ja silloin pitäisi tietenkin uusien komission jäsenten uusista jäsenvaltioista jo olla täällä mukana. Liittyvätkö kaikki kymmenen ehdokasvaltiota yhdellä kertaa ja aiheuttavat "suuren pamauksen" - kuten on tapana sanoa - sitä emme tiedä, mutta meidän ei pitäisi myöskään elätellä toivoa siitä, että voimme tulevina vuosina ottaa useaan kertaan uusia jäseniä. Vuonna 2004 on otettava rohkea askel. Se on joka tapauksessa edelleen tavoitteemme.
Tietenkin tämä olisi hiukan helpompaa, jos olisimme jo toteuttaneet joitakin uudistuksia. En kuitenkaan näe tätä suurena ongelmana, sillä uudistus, etenkin maatalous- ja aluepolitiikassa, saadaan ehkä jopa toteutettua ponnekkaammin, koska meillä on hoidettavanamme myös laajentumisen suuri tehtävä. Minä en näe tässä ristiriitaa.
Ovatko ehdokasvaltiot sitten täyttäneet kaikki edellytykset? Meidän näkökulmastamme on varmasti vielä paljon tehtävää. Monissa maissa yhteisön säännöstön täytäntöönpano on vielä hyvin puutteellista. Asioista päättäminen on yksi asia, niiden toteuttaminen toinen. Joissakin maissa on edelleen voimassa syntyperään ja sukupuoleen liittyviä syrjiviä säännöksiä, mutta ne saadaan pois tieltä. Määrärahojen käyttö on joskus puutteellista. Muistan kuitenkin myös, että esimerkiksi minun maani ei edes liittymisen jälkeen lunastanut ja käyttänyt kaikkia määrärahoja, joita se olisi Brysselistä voinut saada. Meidän ei pitäisi asettaa tässä asiassa liian tiukkoja ehtoja. Mitä tulee lupauksiin, jotka koskevat ympäristöä, erityisesti niihin, jotka koskevat ydinvoimaloiden uudistamista ja sulkemista, on vielä paljon tehtävää, mutta muutamissa asioissa olemme myös edistyneet hyvin.
Minä uskon, että kaikki nämä ongelmat voidaan ratkaista tulevina kuukausina, hyvällä tahdolla. En näe, ja haluan painottaa tätä, myöskään historiaa, joka ei monin paikoin ole ollut yhteinen vaan vastakohtainen, syynä laajentumisen jarruttamiselle. Jos nationalistit, joita on olemassa, toisaalta ymmärtävät, että vuoden 1945 karkotusten edellytys oli kauhea natsidiktatuuri, ja jos muut tunnustavat, että tänä päivänä, korostan: tänä päivänä, vähemmistöjen karkottaminen, niin kuin se tehtiin toisen maailmansodan jälkeen voittajavaltojen sopimuksen perusteella, ei enää vastaa meidän nykyistä käsitystämme vähemmistöjen oikeuksista, niin tämäkään kysymys ei ole kysymys, joka olisi esteenä laajentumiselle.
Lopuksi sanoisin, että ilman kompromisseja laajentuminen ei onnistu. Jos, mitä joskus tapahtuu, EU:n jäsenvaltiot vaativat, että ehdokasvaltiot ovat täyttäneet kaikki kriteerit siten, että ne saavuttavat sataprosenttisesti jäsenvaltioiden tason, tai joskus jopa vaaditaan, että ne ylittävät jäsenvaltioiden tason, laajentuminen tietenkin epäonnistuu. Jos ehdokkaat vaativat, että ne pääsevät heti nauttimaan täysimääräisesti kaikista tukitoimenpiteistä, se epäonnistuu myös. Me haluamme kuitenkin menestyksen, ja nimenomaan menestyksen vuonna 2004, emme epäonnistumista emmekä viivytystä!

Duff (ELDR).
Arvoisa puhemies, samalla kun tuen sataprosenttisesti Kyproksen liittymistä EU:hun, kyseenalaistan sen, yrittääkö unioni riittävän voimakkaasti ratkaista riitaa. Ministeri sanoo, että hän tukee YK:ta ja on tarkkailijana neuvotteluissa, mutta miksi hän ei tarjoa neuvoston palveluksia välittämään ratkaisua? Miksi komissio ja neuvosto estävät saaren pohjoisosan kanssa käytävän kaupan aloittamisen? Vain Euroopan proaktiivinen puuttuminen asioihin vakuuttaa molemmat osapuolet siitä, että unionin jäsenyys muuttaa syvällisesti ja radikaalisti niiden suhteita. Konfliktin ratkaisun pitäisi olla Kyproksen EU:hun liittymisen keskipisteessä, ja unionin pitäisi osoittaa olevansa paljon luovempi, jopa kekseliäs, kuin se on tähän asti ollut.

Seppänen (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, unionin laajeneminen on poliittinen projekti. Jäsenyyttä hakeneet valtiot alkavat alkusyksystä sanoa, että jäsenyysehdot kelpaavat niille, eikä prosessia enää siinä vaiheessa voi pysäyttää. EU:n on silloin poliittisesti taivuttava viimeisenä hyväksymistään panttaavan Puolan ehtoihin.
Mitä laajenemisen rahoitukseen tulee, monet nettosaajamaat saattavat kokea, että ne ovat joutumassa laajenemisen maksajiksi. Niiden nettosaamiset unionilta vähenevät. Itse asiassa laajenemisneuvotteluihin liittyen olisi valmisteltava vuosien 2007 - 2013 budjettiraamit niin, että ne ovat tiedossa ennen ratkaisevia päätöksiä. Nizzan sopimus vaikeuttaa sen valmistelua, koska eräät nettosaajat saivat Nizzassa läpi vaatimuksensa yksimielisestä päätöksenteosta.
Kun laajenemiseen liittyen Irlantia vaaditaan järjestämään uusi kansanäänestys Nizzan sopimuksesta, se on kohtuutonta painostusta ja paljastaa EU:n epädemokraattisen luonteen pieniä jäsenvaltioita kohtaan. Kaikki tarvittavat määräykset voidaan kirjata liittymissopimuksiin, ja Irlannille lähetämme ystävällisiä terveisiä: No means no!

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, mielestäni laajentuminen on tyypillinen solidaarisuudenosoitus piakkoin Euroopan unioniin liittyviä Itä-Euroopan maita, Maltaa ja Kyprosta kohtaan. Mitä tulee Kyprokseen, koska edellinen puhuja viittasi siihen, haluan sanoa, että mitä nopeammin Turkki ymmärtää, mitä on nykyinen todellisuus Euroopassa, sitä konkreettisemmin se edistää - ei vain Kyproksen ongelmien ratkaisemista - vaan myös omaa tulevaisuuttaan Euroopassa. Ei koko maailmankaikkeus juonittele sitä vastaan, päinvastoin se joskus itse kaivaa maata tulevaisuutensa alta eurooppalaisena valtiona.
Rakennerahastopolitiikka on selvästikin erityisesti Euroopan unionin politiikkaa, joka on tyypillistä rikkaampien solidaarisuudelle köyhempiä kohtaan, ja se koskee niin nykyisiä kuin tuleviakin jäsenvaltioita. Puhuttaessa siis jäsen Turcon mietinnöstä, josta haluan häntä kiittää, haluan sanoa, että on ilmeistä, että vuonna 2000 nykyiset jäsenvaltiot lähtivät myöhään liikkeelle - vastuu tästä kuuluu pääasiassa näille maille itselleen, vaikken haluakaan vapauttaa Euroopan komissiota vastuusta - ja vielä myöhemmin lähdettiin liikkeelle yhteisön aloitteissa.
Mitä tulee liittymistä edeltävään rakennepolitiikan välineeseen, ISPAan, lähdettiin siinäkin myöhään liikkeelle, mutta toisaalta kuljetuksia ja ympäristöä koskevien toimenpiteiden välillä vallitsee tasapaino. Mutta meidän on huomioitava, ettei ISPA ole ainoastaan rahoitusväline vaan myös tapa totuttaa nämä valtiot Euroopan unionin logiikkaan. Meidänkin on siis rahoitusasioissa, puhuttiinpa sitten rakennerahastoista tai maanviljelystä, oltava avunannossamme anteliaita näitä maita kohtaan, joista hyvin pian tulee Euroopan unionin jäseniä, mutta näiden on itse tehtävä kaikkensa, ei vain hyödynnettävä rahoja vaan myös hyödynnettävä niitä parhaimmalla mahdollisella tavalla.

Lund (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää sekä puheenjohtajavaltiota että komissiota. Molemmat ovat mielestäni tehneet pitkään hyvää työtä, ja pidän sitä melkein mieltä ylentävänä, että ehdokasvaltioiden kanssa käytäviä neuvotteluja koskevissa aikatauluissa tunnutaan pysyvän niin, että kymmenen valtion jäsenyysneuvottelut voidaan saattaa päätökseen joulukuussa Tanskan puheenjohtajavaltiokauden aikana. Ehdokasvaltiot ovat toimineet erittäin aktiivisesti Kööpenhaminan kriteerien noudattamiseksi ja EU:n säännöstön täytäntöön panemiseksi. Eräs tärkeä asia on vielä tekemättä, nimittäin hallinnollisen kapasiteetin, hallintokulttuurin vahvistaminen, jotta lainsäädäntö voitaisiin myös panna vastuullisesti täytäntöön. Tässä yhteydessä haluaisin jälleen kiittää komissiota siitä hallinnollisen kapasiteetin kehittämistä koskevasta toimintaohjelmasta, josta on mielestäni ollut suurta apua monien ehdokasvaltioiden kannalta.
Kyseiset kymmenen ehdokasvaltiota ovat kyllä valmiita. Meidän on päinvastoin oltava hieman enemmän huolissamme EU:n omasta valmistautumisesta, joka on mielestäni huolestuttavassa vaiheessa. Riippumatta siitä, kuinka komissio tai puheenjohtajavaltio Espanja ovat asiaa käsitelleet, olemme sellaisessa kummallisessa tilanteessa, jossa kyseiset viisitoista valtiota eivät ole vielä pystyneet pääsemään yksimielisyyteen yhteisestä kannasta, joka koskee suoraa maataloustukea - tässä asiassa EU:n jäsenvaltioiden väliset erot tulevat hyvin esille. Ennen kuin meillä on olemassa yhteinen kanta, meidän on pidättäydyttävä maatalousalaa koskevassa komission aloitteessa, jota haluankin kehua. Kyse on järkevästä ja erittäin tasapainoisesta aloitteesta, jonka avulla voidaan myös varmistaa, että kilpailutilanne on reilu ja oikeudenmukainen niin puolalaisten kuin muidenkin maanviljelijöiden kannalta, ilman että meillä on muutaman vuoden kuluttua EU:n talousarviossa pohjaton reikä. Mielestäni on myös oikein, että korostamme koko ajan, että laajentuminen ja tuleva maatalousuudistus pidetään erillään. Olisi mielestäni historiallinen virhe, jos ehdokasvaltiot joutuisivat panttivangeiksi jäsenvaltioiden omien sisäisten ristiriitojen vuoksi.
Luotan voimakkaasti siihen, että puheenjohtajavaltio Tanska voi johtaa asioita yhdessä komission kanssa ja että ne yhdessä voivat tehdä kaikkensa vaikeiden jälleen esiintyvien ongelmien poistamiseksi, jotta se unelma, joka meillä kaikilla on Euroopan tiiviistä yhteistyöstä, voisi toteutua.

Andreasen (ELDR).
Arvoisa puhemies, tämän asian käsittelyn aikana on ollut ilahduttavaa todeta, että parlamentti tukee laajentumista niin selvästi. Kööpenhaminasta Kööpenhaminaan kulkenut kehä on sulkeutumassa. Kaikki, jotka ovat minun tavoin kotoisin Kööpenhaminasta, pitävät tätä tietenkin erityisen iloisena asiana, enkä haluaisi peitellä iloani vain sen vuoksi, että olen kotoisin valtiosta, joka on mielipidemittausten mukaan osoittautunut valtioksi, joka pitää laajentumista kaikkein tärkeimpänä asiana. Oli ilahduttavaa kuulla, että neuvoston edustaja de Miguel kertoi siitä merkittävästä edistyksestä, jota on tapahtunut Espanjan puheenjohtajakauden aikana. Meidän on kiitettävä niistä merkittävistä toimista, joita on tehty, ja meidän on samoin kiitettävä komission jäsen Verheugenia väsymättömistä toimista.
Olemme myös kuulleet ongelmista, jotka ovat uusiutuneet ja jotka on ratkaistava: maatalouspolitiikasta, Kaliningradista, Kyproksen kysymyksestä, Bene?in asetuksista. Kysymys on siitä, liitetäänkö Hollanti, Ruotsi, Saksa ja Iso-Britannia mukaan. Älkäämme antako näiden valtioiden toimia esteinä, älkäämme menettäkö tätä historiallista tilaisuutta yhdistää Eurooppa vapauden, rauhan ja turvallisuuden vuoksi.
Muiden puheenjohtajavaltioiden tapaan Tanskallakin on kolmen sanan motto tai iskulause. Se on seuraava: laajentuminen, laajentuminen, laajentuminen. Tämän päivän käsittelyn jälkeen sitä voitaisiin pitää parlamentin esityslistana.

Podestà (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tahtoisin ennen kaikkea onnitella jäseniä Bögeä ja Brokia sekä muita kollegoita, jotka ovat osallistuneet näiden mietintöjen laatimiseen. Nämä ovat tärkeitä mietintöjä, joita kannatan. Kuuntelin erittäin kiinnostuneena myös ministeri de Miguelin ja komission jäsen Verheugenin puheita.
Tahtoisin käsitellä aiheita, joita on kenties hieman vältelty. Eräs seikka on Irlannin kansanäänestyksen tulos: jollain tavoin meidän on pyrittävä ymmärtämään, mitä tulevaisuudessa saattaa tapahtua. Siinä tapauksessa, että tulos on kielteinen, jota uskoakseni kukaan ei toivo, emme voi kuvitella sanovamme ehdokasvaltioille, kaiken sen jälkeen, mitä ne ovat tehneet, että laskimme vain leikkiä.
On selvää, että mahdollisuus solmia rauha maanosan historian kanssa on Euroopalle historiallinen tilaisuus. On selvää, että vastaus on annettava joka tapauksessa, ja tämän seikan pohtiminen on perusteltua.
Toinen seikka on laajentumisen hinta, jota pitäisi verrata kustannuksiin, jotka laajentumisen toteuttamatta jättäminen aiheuttaisi. Jos joku ajattelee, että laajentuminen ei merkitse korkeampia kustannuksia, uskon vilpittömästi, ettei hän ole tehnyt laskelmiaan oikein. On selvää, että meidän on myös tehtävä eräiden valintojemme syyt ymmärrettäviksi yleiselle mielipiteelle. Äsken viitattiin perustellusti siihen, että kansalaisemme tuntevat huonosti eivätkä useinkaan kannata tehtyjä kauaskantoisia valintoja. Tässä asiassa ei ainoastaan parlamentin ja komission vaan kaikkien Euroopan toimielinten olisi ehkä ryhdyttävä suurempiin ponnistuksiin, koska ei voida ajatella, että laajentuminen rajoittuu vain siihen, että avataan ja suljetaan tietty määrä asiakirjoja. Se on valinta, joka kansalaisten on hyväksyttävä, mutta se on valinta, josta emme voi ajatella luopuvamme, jos todella toivomme myönteistä kehitystä tulevaisuudessa.

Carnero González (PSE).
Arvoisa puhemies, sanon ensiksi, että laajentumisen tavoite on yhtä luovuttamaton kuin sen perusteellinen käsittely. Tältä osin yhdyn jäsen Brokin, jolle kiitokset, laatimaan mietintöön.
Haluan kuitenkin keskittyä yhteen ehdokasvaltioon, Bulgariaan. Minun nähdäkseni Bulgaria on suhtautunut Euroopan unionin yhdentymiskehitykseen hyvin vakavasti sen jälkeen, kun se viimeksi pidetyillä vaaleilla saavutti poliittisen vakauden. Tältä osin haluan todeta, että Bulgarian viranomaiset toimivat hyvin ponnekkaasti varmistaakseen maan laajentumisneuvotteluiden ja tarpeellisten sopeuttamisten moitteettoman kulun, jotta maasta tulee Euroopan unionin jäsenvaltio kohtuullisen määräajan kuluessa, joka sopii Bulgarialle ja on mahdollista unionille. Toivomme kaikki, että määräaika olisi mahdollisimman lyhyt, vaikka, kuten espanjaksi sanotaan, "aamu ei koita aikaisemmin, vaikka nousisi ylös kuinka varhain".
Haluan kuitenkin korostaa tiettyjä näkökohtia, joista olemme huolissamme. Ensiksikin sosiaalinen näkökohta. Bulgarian talouselämää on tietenkin muutettava, mutta se on tehtävä noudattamalla sosiaalisen yhteenkuuluvuuden perusperiaatteita, joita ovat toimet tasa-arvon saavuttamiseksi sekä työttömyyden, köyhyyden ja syrjäytymisen torjumiseksi tukemalla työllisyyttä sekä sosiaalietuus- ja sosiaaliturvajärjestelmää.
Ympäristökysymyksessä korostamme, että kaikki Kozloduyn ydinvoimalan yksiköt on suljettava tarkoituksenmukaisen ajan kuluessa ja Bulgarian hallituksen on taattava täysin ympäristönsuojelu.
Vaadimme hallitusta myös poistamaan kaikki lailliset esteet, joilla vielä mahdollistetaan henkilöiden syrjäyttäminen esimerkiksi seksuaalisen suuntautumisen vuoksi. On mahdotonta hyväksyä, että Bulgarian rikoslaissa on vieläkin voimassa sellainen kuin pykälä kuin 157 pykälä.

Schierhuber (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, vuosi 2002 on minulle yksi ratkaisevimmista ja historiallisesti merkittävimmistä Euroopan unionin kehityksessä. Me haluamme osallistua Euroopan parlamenttina täysipainoisesti rauhanomaiseen laajentumiseen. Neuvottelut yksittäisistä luvuista edistyvät joillakin aloilla hyvin, ja neuvoston puheenjohtajavaltio tekee todella kaikkensa, jotta muodolliset neuvottelut ehdokasvaltioiden kanssa voidaan päättää vuoden loppuun mennessä.
Maatalousluku on yksi suurimmista neuvottelunaiheista ja aluepolitiikan ja talousarviokysymysten ohella varmasti yksi hankalimmista aloista. Yksi tärkeimmistä seikoista on minulle edelleen paljon kritisoitu kysymys ehdokasvaltioiden asteittaisesta sisällyttämisestä (phasing-in). Tuen kuitenkin täydellisesti komission phasing-in-strategiaa koskevaa ehdotusta. Erityistä huomiota on myös kiinnitettävä siihen, että yhteisön säännöstö todella pannaan täytäntöön. Siten sisämarkkinoille pääsevät ainoastaan ne tuotteet, jotka täyttävät samat vaatimukset kuin nykyisten 15 jäsenvaltion tuotteet. Samalla kiintiöjärjestelmän on pysyttävä ennallaan tärkeänä ohjausvälineenä.
Haluan myös korostaa, miten valitettavaa on, että Sapard-maksajavirastojen perustaminen edistyy niin hitaasti. Niitä on perustettu tähän asti vain seitsemään ehdokasvaltioon, ja sen jälkeen, kun Sapard varainhoitovuonna 2000 pantiin täytäntöön, valitettavasti vain pieni osa määrärahoista on otettu käyttöön. Meidän on rohkaistava uusia jäsenvaltioita enemmän luomaan tarvittavat hallinnolliset resurssit hajautetun hallinnon asianmukaiselle varainhoidolle ilman, että samalla tingitään tukien tarkasta kohdentamisesta.
Tyytyväisinä voimme sen sijaan panna merkille, että komissio on tietoinen raja-alueiden vaikeasta tilanteesta ja teettää tutkimuksia niiden sosioekonomisesta asemasta. Henkilökohtaisesti pidän tätä erittäin myönteisenä ja haluan lopuksi sanoa, että yhteinen Eurooppa voi toteutua vain intensiivisessä yhteistyössä ja että eurooppalaisen maatalouspolitiikan mallin on oltava turvattu myös tulevaisuudessa.

Walter (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, puhun budjettivallan käyttäjänä, ja budjettivallan käyttäjälle tulee usein sellainen tunne, että aluksi on todettava hyvin selvästi meidän laajentumisen rahoitusta pohtivienkin olevan ehdottomasti laajentumisen kannalla. Me tiedämme, ettei se ole pelkkä rahoituskysymys, se on paljon laajempi asia. On kysymys rauhasta tällä mantereella, normeista, niiden ihmisten turvallisuudesta, jotka elävät tällä mantereella, mantereen kaikissa osissa.
Jotta edessämme olevan suuren haasteen kaltaiseen haasteeseen voisi vastata, ei ole vain pyrittävä johonkin poliittisesti, vaan on myös huolehdittava siitä, että ne, joita varten me harjoitamme politiikkaa, nimittäin ihmiset, tukevat tätä politiikkaa. Tarkoitan sitä, että heidän on luotettava siihen, ja he luottavat siihen, kun heillä on tunne, että näiden kysymysten rahoituksen yhteydessäkin toimitaan asianmukaisesti ja huolellisesti. Siihen on sanottava, että laajentuminen vaatii kaikilta jotain. Se, joka uneksii pääsystä kukkiville kedoille ilman minkäänlaisia vaikeuksia, ei ymmärrä asiaa.
Me haluamme tutkia laajentumisen rahoituksen erittäin tarkasti, mikä tarkoittaa sitä, että me emme anna ehdokasvaltioille avoimia sekkejä, muttemme myöskään halua rakentaa niille esteitä. Kannatamme pääosin komission ehdotusta. Rakennerahastojen, yhden suurimpia menoja aiheuttavan alan, osalta olemme iloisia, että komissio on noudattanut parlamentin lähestymistapaa ja haluaa ehdokasvaltioiden vastaanottokyvyn lisäämiseksi toteuttaa säännön, joka perustuu siihen, mitä me teemme koheesiorahastossa. Tässä yhteydessä toteamme kuitenkin aivan selvästi myös sen, että tämä malli on siirtymävaiheen malli. Me emme luo koheesiorahastoa, joka muodostaa sitten tulevaisuudessa puolestaan uuden mallin tai uuden rahaston, jonka toiminta ei sitten enää lakkaakaan, vaan tämäkin asia on hoidettava mahdollisuuksien mukaan niin, että siirrytään aivan tavallisiin rakennerahastoihin.
Maataloustuissa tuemme komissiota. Kannatamme sitä, että maaseutualueita tarkastellaan tavoitteellisina yksikköinä. Olemme myös sitä mieltä, että suorat tuet ovat nykyään osa maataloustuloa ja että meillä on vuoteen 2006 mennessä yksinkertainen malli, joka on rahoitettavissa, selkeä ja tuettavissakin. Meidän on pohdittava, miltä sen jälkeinen aika näyttää. Sinne ei ole tällä hetkellä annettu mitään avoimia sekkejä, sillä me tunnemme vain vuoteen 2006 ulottuvan rahoituskehyksen. Tällä hetkellä voimme taata täyden tuen. Sen jälkeen asioita on pohdittava uudelleen. Se vaatii kuitenkin paljon neuvottelijoiltakin. Tuemme heitä kriittisesti, mutta rakentavasti.
Ulkopolitiikan tilanne on samankaltainen. Jos katsotaan ulkoisen avun tulevaa kehitystä, on otettava huomioon, että siihen liittyy asioita, joita ei vielä nyt voida havaita. Mainitsen yksinkertaisen esimerkin: Kaliningrad. Me joudumme tietysti tarkastelemaan erittäin kriittisesti myös Euroopan unionin ulkoista apua, mutta olemme hyvin vakuuttuneita siitä, että tämä on mahdollista, ja että voimme edistyä vastaavasti. Kansalaiset tietävät, että vuoteen 2006 asti ei ole havaittavia ongelmia. Sen jälkeisestä ajasta on neuvoteltava huolellisesti. Kaikkien neuvotteluihin osallistuvien vastuu on suuri. Parlamentti on mukana päättämässä siitä, miten edetään, ja me seuraamme asiaa tarkasti. Me seuraamme tapahtumia kuitenkin erittäin myönteisesti, koska me uskomme, että Euroopan unionin laajentuminen on tulevaisuuden tehtävä, joka pitää kohdata ja josta jokaisen on tiedettävä, mihin se johtaa, ja jonka yhteydessä on puhuttava etukäteen siitä, kuinka kalliiksi se tulee, mutta me seuraamme sitä joka tapauksessa rakentavasti ja myönteisesti, kuten olemme tehneet tähänkin asti.

Berend (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät komission jäsenet, hyvät kuulijat, hyvät kollegat, valaisen puheenvuorossani EU:n rakennerahastojen hallintoa, joka todella kaipaa parannusta muutenkin kuin laajentumisen vuoksi. Kuten esittelijä oikein toteaa, rakennerahastojen vuotta 2000 koskeva 12. vuosikertomus ja koheesiorahastoa ja Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymistä edeltävää rakennepolitiikan välinettä koskevat vuosikertomukset osoittavat, että maksusitoumus- ja maksumäärärahoja on jäänyt huomattavasti toteutumatta.
Rakennerahastojen ohjelmakauden 2000-2006 uusien toimien hyväksyminen on ollut arvioitua paljon hitaampaa, vaikka tavoitteiden määrää on vähennetty ja suunnittelua on keskitetty ja yksinkertaistettu. Vaikka EU:n valtiovarainministerit iloitsevat nykyään jokaisesta EU:ssa käyttämättä jääneestä eurosta, koska ne keventävät lyhytaikaisesti EU:n jäsenvaltioiden nettomaksajien taakkaa, kyse on kuitenkin väärässä paikassa harjoitetusta säästäväisyydestä, koska EU:n varoja tarvitaan erityisesti kasvavan työttömyyden aikana. Vaikeuksien syitä on etsittävä sekä jäsenvaltioista että EU:n komissiosta.
Osittain on kyse sopivien hankkeiden puutteesta. Tarvittava yhteisrahoitus tuottaa usein hankaluuksia. Huomattavat hallinnolliset puutteetkin ovat kuitenkin yksi syy siihen, että jäsenvaltioiden varoja ei voida käyttää. Vuosikertomuksen 2000 mukaan uusien yhteisöaloitteiden ainuttakaan tointa ei ole hyväksytty, niin että talousarvion toteuttaminen on tällä alalla 0 prosenttia. Se on katastrofaalista! Siksi komission on tulevaisuudessa ehdottomasti huolehdittava uusien ohjelmakausien aloittamisesta hyvissä ajoin ja vaadittava jäsenvaltioita valmistautumaan oikea-aikaisesti. Toisaalta komission on kuitenkin lisättävä ohjelmien toteutukseen liittyvää valvontaa ja kerrottava Euroopan parlamentille hyvissä ajoin kaikista todetuista sääntöjenvastaisuuksista.

Duin (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, tänään on todettu monesti, ja voin vain yhtyä siihen, että EU:n itälaajentumisen edut ovat tietysti haittoja suuremmat ja että monet hyötyvät laajentumisesta. Ongelmiakin esiintyy, emmekä me saa peitellä niitä, jos haluamme saada kansalaiset mukaan, kuten jäsen Walter juuri sanoi.
Tämä koskee erityisesti laajentumisen liitäntäkohtia eli rajaseutualueita. Monet rajaseutualueet ovat jo nyt reuna-alueita, joilla on suuria rakenteellisia puutteita. Tästä syystä emme saa jättää näitä alueita yksin. Meillä on sitä varten muun muassa yhteisön rajaseututoiminta, jota minä pidän erittäin hyvänä välineenä. Se kohdistuu pääosin liikenteeseen. Siinä meidän on asetettava painopiste alueelliseen liikenteeseen ja teimme sen selväksi Sommerin mietinnössä. Vain Euroopan laajuisiin verkkoihin investoiminen ei riitä, sillä kyse ei ole vain teistä, jotka johtavat Varsovasta Berliiniin tai Wienistä Prahaan, vaan on kyse myös teistä, jotka johtavat pienistä kaupungeista toisiin pieniin kaupunkeihin.
Näin päädyn toiseen painopisteeseen, joka tässä yhteisöaloitteessa mainitaan, nimittäin pk-yritysten tukemiseen. Kaupankäynti rajan yli on välttämätöntä. Sitä koskee pilottihanke, joka on nyt viimeinkin käynnistynyt ja josta tulee toivottavasti suuri menestys. Me saavutamme menestystä kuitenkin vain, jos yksinkertaistamme hakumenettelyjä, jos saamme tukivälineet, esimerkiksi Interregin ja Phare-CBC:n, sovitettua entistä paremmin yhteen. Haluaisin lisäksi tässä yhteydessä todeta, että emme tarvitse uusia välineitä, vaan että me haluamme tehdä nykyisistä välineistä entistä paremmin toimivia.
Lopuksi ja lopulta meidän on ajateltava myös sitä, voimmeko lisätä yhteisrahoitusosuutta joissakin yhteyksissä. Yhteisön toimien kaltaisilla välineillä on todella eurooppalaista lisäarvoa. Ihmiset kohtaavat raja-alueilla. He saattavat työskennellä toisella puolella ja asua toisella puolella. He voivat oppia tuntemaan toisensa ja oppia toisiltaan. Siksi tätä prosessia pitäisi tukea kaikin voimin.

Bradbourn (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, puhun erityisesti Turcon mietinnöistä. Olen samaa mieltä siitä, että niissä tuomitaan rakenne-, koheesio- ja ISPA-rahastojen hoito. Ei yksinkertaisesti ole hyväksyttävää, että esimerkiksi edelleenkin on monia 1980- ja 1990-luvulla aloitettuja ohjelmia, joita ei vieläkään ole saatu päätökseen. Samaten rahastojen käytettyjä varoja ei ole otettu sellaisista ohjelmista kuin Urban, Interreg tai Leader kyseisenä vuonna. Kuten mietinnössä annetaan ymmärtää, tämä ei ole ollut mitään muuta kuin luettelo virheistä. Viimeaikaisissa Euroopan tilintarkastustuomioistuimen ja OLAFin (Euroopan petostentorjuntavirasto) kertomuksissa on paljastettu huomattavia aukkoja komission tileissä. Yksin OLAF on tänä vuonna tutkinut tapauksia, joissa on kyse 144 miljoonasta eurosta. Minne kaikki tämä raha on mennyt?
Nyt on olennaista, että komissio alkaa toimia taloudellisesti nuhteettomammin säilyttääkseen edes uskottavuutensa rippeet. Kun otetaan huomioon se seikka, että 35 ohjelmaa vuodelta 1989 on edelleen näkyvissä komission kirjanpidossa, yhdeksän vuotta sen jälkeen, kun maksujen olisi pitänyt loppua, on ehdottoman välttämätöntä, että nyt otetaan käyttöön sopivia toimia, jotta hankkeet saadaan päätökseen ajoissa ja talousarvion mukaisesti. Siksi n+2-periaatetta pitäisi noudattaa tiukasti näissä rahastoissa, jotta eurooppalaista veronmaksajaa ei jätetä maksamaan hankkeita, jotka ylittävät rahoitusmääräaikansa. Jäsenvaltiot eivät myöskään ole syyttömiä tähän rahoitusfiaskoon. Hämmästyttävää kyllä, kuulemani mukaan yli 100 miljardia euroa on edelleen käyttämättä, mikä suurelta osin johtuu kansallisten hallitusten toiminnan puutteesta. Yhdistynyt kuningaskunta on suurimpia syyllisiä tässä asiassa. Olen kauhistunut, että esimerkiksi omalla alueellani oli tämän vuoden alussa käytetty vähemmän kuin 5 prosenttia tarjolla olevasta EU-rahoituksesta. Nämä varat eivät ole eivätkä saa olla loputtomia. Jos ei komissio eikä jäsenvaltio saa toimintaansa sovitettua yhteen, varat pitäisi palauttaa sinne, minne ne kuuluvat - eurooppalaisen veronmaksajan taskuihin.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin puheenvuorossani pohtia ongelmaa, joka koskee KIEV-maista tulevia turvapaikanhakijoita. Mielestäni tämä herättää selkeästi kysymyksen Euroopan unionin kyvystä määrittää oikeutemme ja asemamme turvapaikkaoikeuskysymyksissä sekä nykyisenä että tulevana Euroopan kansalaisina tämän suuren haasteen kynnyksellä: minkälainen laajentuminen.
Amsterdamin pöytäkirjaan tehty lisäys turvapaikkaoikeudesta sulkee Euroopan unionin jäsenvaltioilta mahdollisuuden ottaa huomioon toisen jäsenvaltion kansalaisen esittämä turvapaikkahakemus. Kun näin tehdään, EY:n perustamissopimuksella harjoitetaan kansalliseen alkuperään perustuvaa syrjintää Euroopan kansalaisten vahingoksi. Tämä on vastoin Geneven yleissopimuksen 3 artiklaa, jossa määritellään pakolaiseksi kaikki sellaiset henkilöt, joilla on syytä pelätä joutuvansa vainon kohteeksi rotunsa, uskontonsa, kansallisuutensa ja sen vuoksi, että hän kuuluu johonkin sosiaaliseen ryhmään, tai poliittisten mielipiteidensä takia.
Tämän pöytäkirjan taustalla piilevän argumentoinnin tarkoituksena on vahvistaa yhtäältä, että jäsenvaltiot kunnioittavat oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia ja että niillä on sekä sisäiset että ulkoiset oikeudelliset keinot tehdä loppu näiden oikeusperiaatteiden rikkomisesta, ja toisaalta se, että jäsenvaltioiden kansoilla on jo toisissa jäsenvaltioissa oikeuksia, jotka tekevät turvapaikkaoikeudesta, oikeudesta vapaaseen liikkuvuuteen, vapaaseen sijoittumiseen, asuinoikeudesta ja muista kansallisuuteen liittyvistä oikeuksista tarpeettomia.
Mitä meidän pitäisi kuitenkin sanoa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen lukuisille jäsenvaltioille antamista viimeisimmistä tuomioista tai Amnesty Internationalin raporteista, joissa ilmoitetaan joka vuosi valtaosassa jäsenvaltioista tapahtuneista perusoikeusrikkomuksista? Miten voimme lisäksi muodostaa ennakkokäsityksen tulevaisuudesta ja vahvistaa ehdottomasti, että Euroopan unionin jäsenvaltiot tai tulevat jäsenvaltiot ovat suojassa siltä, etteivät ne ajaudu täysin tuuliajolle? Asenne vähemmistöihin on tästä hyvä esimerkki.
Meidän on toimittava niin, että kaikki ihmiset voivat vaatia turvapaikkaoikeutta Euroopan unionissa. Meidän on toimittava niin, että kaikilla on mahdollisuus saada turvapaikka-anomuksensa käsiteltyä. Eikö tämä olisi paras keino arvioida demokraattisia sitoumuksiamme?

Gahler (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, Liettuan valtuuskunnan varapuheenjohtajana haluaisin keskittyä Liettuaan ja Ignalinan ydinvoimalaan. Olen erittäin iloinen, että saimme alkuviikolla kuulla pääministeri Brazauskasilta Liettuan hallituksenkin kantana, että Liettua sulkee ydinvoimalan toisenkin reaktorin varmasti vuonna 2009. Se on mahdollista, koska Euroopan unioni on sitoutunut tukemaan maata vuosina 20042006 yhteensä noin 245 miljoonalla eurolla, mutta lisään siihen vielä: meidän on tuettava maata ydinvoimalan koko sulkemisprosessin ajan vuoden 2006 jälkeenkin. Suhtaudun luonnollisesti epäillen siihen, pitääkö unionin antaa koko 2,4 miljardia euroa, jotka Liettua haluaa saada 20 vuoden aikana, koska jokainen maa, joka käyttää ydinvoimaloita tavalliseen tapaan, joutuu varautumaan niiden käytöstä poistamiseen.
Minusta tässä yhteydessä on kuitenkin mielenkiintoista se, että Ignalinan yhteydessä me vaadimme ehdokasvaltiolta ensimmäistä kertaa, ja oikeutetusti, jotain sellaista, mikä ei sisälly yhteisön säännöstöön, sillä emme ole vielä valitettavasti luoneet yhteisön säännöstöä ydinvoimaloiden turvallisuudesta. Minusta se on oikeastaan poliittinen skandaali, ja toivon, että saamme tulevaisuudessa aikaan yhteiset normit. Olen kuullut, että nyt jopa neuvoston tietyillä piireillä, niillä tavallisilla epäilijöillä, on jotain sitä vastaan, että Liettuan liittymissopimukseen kirjataan niin suoraan sekin, että sen on suljettava ydinvoimala, ja se, mistä syistä se on suljettava, koska pelätään, että siitä voisi syntyä epäsuorasti yhteisön säännöstö.
Toivon, että komission jäsen Loyola De Palacio saa ilmoituksellaan läpi sen, että Euratomin yhteydessä laaditaan yhteiset ydinvoimaloiden turvallisuuden normit. Ne voivat oikeastaan vastata vain korkeinta mahdollista teknistä tasoa, jos haluamme edelleen käyttää ydinvoimaa, mutta siitä syystä on mielestäni todella viitattava erääseen asiaan: me emme saa vaatia ehdokasvaltioilta mitään kohtuutonta, mitä emme vaadi itseltämmekään. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa on oikein esittää vaatimuksia, mutta sen jälkeen meidän on tehtävä myös omat päätelmämme unionin ydinvoimaloiden turvallisuuden tasosta.

Vairinhos (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista kannattavani parlamentin jäsen Turcon mietintöä. Alueellisilla kehitysohjelmilla pyritään edistämään työvoiman kilpailukykyä ja kestävän kehityksen olosuhteiden luomista Euroopan unionin heikoimmassa asemassa olevilla alueilla laajentuneessa unionissa. Yhteisön tukimuodoissa tarvitaan tehokkuutta, mikä edellyttää sekä kustannusten ja voittojen että myös määrällisten ja laadullisten mittarien analyysiä.
Rahastojen ensisijaisuus vahvistaa ohjelmien laatua, niiden kytkentää unionin alueellisten epäsuhtien ratkaisemiseen ja niiden vaikutusta väestöryhmien elämään. On välttämätöntä liittää yhteisen maatalouspolitiikan, yhteisen kalastuspolitiikan sekä tietoyhteiskunnan ja tutkimuksen ohjelmat taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaan, jotta epätasaisuudet vauraimpiin alueisiin verrattuna eivät kärjistyisi. Koheesiorahaston ja rakennerahastojen käyttäminen Euroopan maiden välisten verkkojen kehittämiseen, erityisesti Euroopan nopeiden rautatieverkkojen kehittämiseen, on välttämätöntä, jotta ne ulottuisivat laajentuneen Euroopan unionin mannermaalla sijaitseviin syrjäisiin maa-alueisiin saakka.

Stenmarck (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, sallikaa minun monien muiden tavoin kiittää esittelijä Reimer Bögeä erinomaisesta työstä mietinnön parissa, jonka painopisteenä on aivan selvästi laajentuminen ja sen vaatimat taloudelliset edellytykset.
Euroopan parlamentin jäseninä me voimme painostaa neuvostoa - erityisesti tulevassa Sevillan huippukokouksessa - mikä on selvästi tarpeen, jotta saisimme tehdä selväksi, mistä jäljellä olevissa laajennusneuvotteluissa on kyse.
Laajentuminen on EU:n ehdottomasti tärkein painopistealue. On täysin mahdotonta hyväksyä, että selvitystä ja kannanottoa lykätään jälleen, nyt kun laajennus on suorastaan nurkan takana. Jatkuvat neuvoston viivytykset ja sen antamat ristiriitaiset merkit, jotka koskevat yhteisten maatalousmarkkinoiden pelisääntöjä aiempien ja uusien jäsenvaltioiden kannalta laajentuneessa EU:ssa, saattavat johtaa siihen, että meillä ei ole mahdollisuutta toivottaa kymmentä uutta valtiota tervetulleeksi ensi vuoden alussa.
Tässä yhteydessä on myös tärkeää ottaa huomioon, että EU ei yksin päätä tästä asiasta. EU:n laajentumista on tuettava myös niissä kansanäänestyksissä, joita järjestetään uusissa jäsenvaltioissa perussopimusten ratifioinnin yhteydessä.
Itä-Euroopan maihin suuntautuva laajentuminen on historiallinen tehtävä, suurin ja tärkein tehtävä, minkä kukaan meistä koskaan kokee. Se, joka yrittää estää tai pysäyttää tämän prosessin, kantaa siitä suuren vastuun. Toivon, että ne valtion- ja hallitusten päämiehet, jotka muutaman viikon kuluttua osallistuvat Sevillan huippukokoukseen, ymmärtävät myös tämän.

Fava (PSE).
Arvoisa puhemies, käsittelemme puheenvuorossamme Sommerin mietintöä ja sitä, kuinka mietinnössä painotetaan ja käsitellään laajentumisen tulevaisuutta. Totean heti, että olemme samaa mieltä komission tiedonannossa todetusta vaikutuksesta, joka laajentumisella on niillä alueilla, jotka sijaitsevat ehdokasvaltioiden raja-alueilla ja kannatamme lämpimästi Sommerin mietintöä, jossa on tarkoin osoitettu näiden rajaseutujen erityisongelmat, ongelmat, jotka niiden on kohdattava lyhyessä ajassa, koska ne sijaitsevat lähellä valtioita, jotka ovat taloudellisesti yhä hyvin kaukana eurooppalaisesta keskitasosta.
Yhtä painokkaasti kannatamme ehdottamaamme tarkistusta, jonka aluepolitiikkaa käsittelevä valiokunta on hyväksynyt ja jolla pyydämme komissiota laatimaan selkeämmän ja kattavamman raja-alueiden määritelmän, jossa otetaan paremmin huomioon maarajojen lisäksi myös merirajat ja kiinnitetään huomiota unionin poliittisten painopisteiden kehitykseen.

Cunha (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, koska Euroopan unionin laajentuminen on peruuttamaton tosiasia, sen on myös oltava tilaisuus saattaa unionin omat politiikat tasapainoon, koska on otettava huomioon, että unionin piirissä on vielä jäljellä monia eriarvoisuuksia eikä laajentumista voi toteuttaa nykyisen Euroopan unionin kaikkein köyhimpien osien kustannuksella.
Komission maatalousneuvotteluja varten esittämä ehdotus tuntuu minusta yleisesti ottaen järkevältä. Kaikkein kiistanalaisin kysymys on niiden suorien tukimuotojen soveltaminen, jotka luotiin vuosina 1992 ja 1999 toteutetuissa YMP:n uudistuksissa korvaamaan tuolloin päätettyjä hinnanalennuksia. Puolueettomasti katsoen uusilla valtioilla ei ole oikeutta saada tällaisia tukia. Ne luotiin yksinomaan tarkoituksena korvata hinnanalennukset. Uusissa jäsenvaltioissahan eivät hinnat ole alentuneet vaan niissä hintojen ennakoidaan jopa nousevan.
Virheellistä komission ehdotuksessa on, että siinä viestitetään nykyisen suorien tukimuotojen kaavan pysyvän ennallaan vuoden 2006 jälkeenkin. Nykyisellä YMP:n suorien tukimuotojen järjestelmällä oli perusteensa keskipitkällä aikavälillä, kun sillä pyrittiin välttämään viljelijöiden tulotason laskemista. Mutta pitkällä aikavälillä se on kestämätön, koska se ei ulotu kaikkiin maataloustuotteisiin ja on siis erittäin syrjivä. Sen vuoksi meidän on välttämättä luotava vuonna 2006 uusi maataloustukien järjestelmä, joka on perusteltavissa sillä ajatuksella, että maataloudella on niin moninaisia tehtäviä yhteiskunnassa. Mutta tarkoittaakohan tämä sitä, että uusiin Itä-Euroopan jäsenvaltioihin ei tulisi soveltaa tukimuotoja? Ei tarkoita. Mielestäni komission ehdotus esittää alusta alkaen 25 prosenttia tukimuodoista on hyväksyttävä, jos nuo tuet maksetaan asiallisella horisontaalisen tason perusteella - esimerkiksi viljelmien tai pinta-alan mukaan - sitomatta niitä viljelymuotoihin tai erityistuotteisiin. Tällaisena ehdotus olisi teknisesti jo paljon johdonmukaisempi ja oikeudenmukaisempi sekä nykyhetkeä että tulevaisuutta ajatellen.

Rodríguez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, laajentumisen haaste on luovuttamaton poliittinen tavoite, ja on mahdotonta hyväksyä, että maatalouslukua koskeva neuvottelu saattaa vaarantaa lopputuloksen tai laajentumisen aikataulun. Tämän vuoksi on ehdottoman välttämätöntä, että jatkamme työskentelyä niiden toimien tukemiseksi, joita ehdokasvaltiot toteuttavat maataloutensa rakenteen muuttamiseksi ja nykyaikaistamiseksi, sekä sen vaatimiseksi, että ehdokasvaltiot noudattavat yhteisön säännöstöä, muistaen kuitenkin, että myös meidän on noudatettava yhteisön säännöstöä. Suorat maksut ovat osa tätä yhteisön säännöstöä, ja tukemallamme komission ehdotuksella niiden käyttöönottamiseksi asteittain on varmistettava, että lyhyellä aikavälillä saavutetaan yksi ainoa maatalouspolitiikka laajentunutta Euroopan unionia varten.
Maaseudun kehittämistoimilla on osaltaan saavutettava se, että ehdokasvaltioissa on toimivia maaseutualueita, joiden tuotanto on monipuolistunutta ja joilla ennen kaikkea turvataan työllisyys.
On myös muistettava, että laajentumista ei voi yhdistää maatalouspolitiikan uudistukseen. YMP:n uudistuksella on rytminsä ja aikataulunsa, joka riippuu suurelta osin Maailman kauppajärjestössä käymiemme neuvottelujen tuloksesta ja niiden seurauksista maailmanmarkkinoiden kehittymiseen.

Peijs (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan puhua Turcon mietinnöstä. Se on aivan perustellusti erittäin kriittinen, ja huomiotani kiinnittää se, että rakennerahastoja koskevien vuosikertomusten kohdalla kritisoimme vieläkin samoja asioita kuin vuosia sitten. Komissio totesi jo ensimmäisenä arviointivuotena vakavia viiveitä, jotka johtivat laajamittaiseen rahojen käyttämättä jättämiseen. Täydentävyyteen ei kiinnitetä tarpeeksi huomiota, vaikka se on kuitenkin perustavaa laatua oleva kriteeri. Jäsenvaltioiden pitäisi valvoa eurooppalaista rahaa aivan yhtä tarkasti kuin omaa rahaansa. Oma hallitukseni etunenässä. Tämä ei ole muuttunut ja ennen kaikkea se ei ole parantunut 1980-luvun jälkeen. Valtava määrä rahaa jää edelleen käyttämättä. Ja tämä koskee sekä tavoitteita 1, 2 ja 3 että uusia aloitteita. Mielestäni se on hukkaan heitetty tilaisuus unionille ja alueille. On käsittämätöntä, että jäsenvaltioiden tasolla ei ole enempää yritetty käyttää käytettävissä olevaa rahaa. Millaisen signaalin tällainen asiaintila lähettää liittyville maille? Jos meidän jäsenvaltiomme eivät pärjää rahastojen kanssa, niin miten uudet jäsenet sitten pärjäisivät. Emme voi enää kauempaa odottaa hallinnon yksinkertaistamista. Se pitää tehdä nyt. Uudet tulokkaat eivät mitenkään voi täyttää meidän hallinnollisia vaatimuksiamme. Katsokaa ISPAa. Sen takia rahastojen rahaa ei käytetä, ja me menetämme tärkeän kehitysmahdollisuuden Itä-Euroopassa. Hankkeita ei saa hylätä sillä perusteella, että ne on esitetty liian myöhään ISPAn sisällä, jos komissio ei ole tarjonnut teknistä apua.
Vielä aivan lyhyesti toisesta aiheesta. Vaadimme, että komissio nyt vihdoinkin lopettaa vanhat 1980- ja 1990-lukujen hankkeensa. Komission palvelut eivät kohta enää pysty käsittelemään näiden hankkeiden jälkityötä, kun joukkoon on tullut kymmenen uutta jäsenvaltiota. Nyt tarvitaan saneerausta! Mitä komissio aikoo tehdä sen suhteen?

Iivari (PSE).
Arvoisa puhemies, hakijamaiden kansalaisilla on jo nyt mahdollisuus osallistua unionin monivuotisiin ohjelmiin: Sokrates-, Leonardo- ja Nuoriso-ohjelmiin osallistuminen on päässyt käyntiin monissa valtioissa. Jotkut niistä ovat mukana myös Kulttuuri 2000- ja Media Plus -ohjelmissa. Tätä kehitystä on syytä kaikin voimin rohkaista. Sen myötä hakijamaiden ja vanhojen jäsenvaltioiden kansalaisten välille syntyy aitoa yhteistyötä ja yhteenkuuluvuutta. Ohjelmat tarjoavat hakijamaiden nuorisolle mahdollisuuden lisätä henkistä pääomaansa kielitaidon ja kulttuurisen osaamisen kasvun myötä.
Yhteydet vanhojen ja tulevien jäsenvaltioiden kansalaisten välillä ovat tarpeen myös jäsenyyttä koskevassa tiedotustoiminnassa. Vaikka päävastuu tiedotuksesta on hakijavaltioiden hallituksilla ja EU-instituutioilla, olisi hyvä, jos kansalaisyhteiskunta voisi olla mukana välittämässä kokemuksiaan. Suomessa, Ruotsissa ja Itävallassa on vielä tuoreessa muistissa kansanäänestyksiä edeltänyt keskustelu. Ehkä siitä olisi apua lähestyttäessä vuoden 2004 tavoitteita.

Parish (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin laajentumisesta tulee yksi suurimmista hankkeista, johon Eurooppa ottaa osaa seuraavien kymmenen vuoden kuluessa, ja meidän on oltava varovaisia nykyisten jäsenvaltioiden vuoksi, ei ainoastaan siinä, kuinka me laajenemme, vaan myös siinä, kuinka me tulemme toimeen EU:hun liittyvien maiden kanssa. Haluan käsitellä maatalouteen liittyvää näkökohtaa, koska haluan nähdä, että yhteistä maatalouspolitiikkaa uudistetaan kunnolla ennen laajentumista. Minua huolestuttaa se, että emme tee sitä kunnolla. Me olemme joutumassa tilanteeseen, jossa yhteisen maatalouspolitiikan talousarvio ei vastaa uuden Euroopan unionin kokoa. Sitten meidän on leikattava joissakin kohdin, mikä ei ehkä ole oikea tapa tehdä tätä.
Tiedän, että komissio käsittelee tätä asiaa paljon, mutta meidän on myös katsottava, miten saamme Sapard-ohjelman varat EU:hun liittyviin maihin auttaaksemme niitä rakentamaan niiden infrastruktuuria, myös niiden koulutusjärjestelmiä. Vieraillessani vähän aikaa sitten Puolassa, huomasin, että siellä oli paljon koulutukseen liittyviä ongelmia, erityisesti maaseudun alueilla, joilla hyvin usein nuoret lapset eivät käyneet yläastetta ja lukiota, koska he jäivät kotiin tekemään työtä maatilalla. Meidän on rohkeasti kohdattava maanviljelijöiden valtava lukumäärä näissä EU:hun liittyvissä maissa, ja meidän on löydettävä jokin tapa auttaa heitä muuttamaan maanviljelynsä rakenteita, sitten ja kun he tulevat Eurooppaan.
Olen myös hyvin huolissani siitä, että Euroopan unioniin tulee ruokaa, joka ei vastaa meidän tuotantomme korkeaa vaatimustasoa. Meidän on oltava hyvin selkeitä tässä asiassa.
Nämä varaukset huomioon ottaen, niin paljon kuin kannatankin laajentumista, meidän täytyy olla varovaisia siinä, miten me teemme sen.

Leinen (PSE)
Arvoisa puhemies, onnittelen neuvostoa ja komissiota, jotka ovat kuulleet viiden tunnin maratonistunnon aikana Euroopan parlamentin kaikki liittymisprosessiin liittyvät toiveet. Olette havainneet: tästä historiallisesta hankkeesta esitetään paljon huomautuksia ja siihen kohdistetaan paljon toiveita.
Minä olen Romanian valtuuskunnan jäsen ja Bulgarian valtuuskunnan varajäsen. Siksi esitän vain yhden niihin liittyvän ajatuksen: nämä maat ovat tietysti erittäin huolestuneita siitä, unohdetaanko ne. Jos Kööpenhaminassa avataan vuoden lopulla ovet kymmenelle maalle, Bulgariassa ja Romaniassa kysytään: miten meidän käy? Haluaisin kysyä, minkälaisen signaalin me annamme näille maille vuoden 2002 lopulla? Onko olemassa toisen kierroksen aikataulu? Sovelletaanko lisätukia, jotta voisimme edistää mukautusprosessia? Arvoisa komission jäsen Schreyer, siihen ei tarvita aina rahaa. Muutakin apua voi antaa. Emme saa unohtaa näitä maita. Ensimmäinen liittymisprosessi on vasta ensimmäinen etappi.

Sartori (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minäkin onnittelen parlamentin jäsen Brokia ja kaikkia lausunnon valmistelijoita heidän tämän mietinnön esittelemiseksi tekemänsä työn johdosta, mietinnön, josta olemme keskustelleet tänään ja josta niin monet ovat lausuneet mielipiteensä.
Yhdyn niiden kollegojen näkemykseen, jotka ovat tuoneet esiin, että on välttämätöntä osoittaa rohkeutta, mutta myös harkintaa ja lujuutta liittymisprosessin loppuun viemisessä jokaisen yksittäisen valtion kohdalla. Ehdokasvaltioiden liittyminen unioniin on valinta, poliittinen tavoite ja välttämättömyys unionin jäsenvaltioille. Yksittäisiä valtioita koskeva päätös perustuu ansioihin, ja tätä päätöstä tehtäessä on noudatettava tiukasti Helsingin Eurooppa-neuvoston päätelmiä ja Kööpenhaminan arviointiperusteita.
Olen iloinen, että ehdokasvaltiot ottavat osaa valmistelukunnan työhön, koska siinä yhteydessä heillä on tilaisuus ymmärtää, että hyvän hallintotavan vaatimuksen, korruption ja rikollisuuden torjumisen, taloudellisten, oikeudellisten ja sosiaalisten uudistusten, maatalouspolitiikkojen ja varojen jakautumisen lisäksi on vielä eräs kohta, jonka osalta unioni ei ole valmis tekemään poikkeuksia: kansalaisoikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon on oltava seikkoja, joista poikkeamisesta ei unioniin liittymisen yhteydessä aiota neuvotella.
Tällä hetkellä elämme itse asiassa yhtä Euroopan laajentumisen vaihetta. On totta, että meillä on takanamme hidas laajentuminen, jonka aikana alkuperäisestä kuudesta jäsenvaltioiden lukumäärä on kasvanut nykyiseen 15:een. Se, mikä meitä nyt pelottaa ja mikä meillä on edessämme, on nopea laajentuminen, ennen kaikkea kymmenen sellaisen valtion liittyminen unioniin, joiden demokratia on nuori.
Vaikka juuri tämä seikka toisaalta saa meidät voimakkaasti puolustamaan poliittista valintaa, toisaalta se saa meidät myös harkitusti vaatimaan yhteisön säännöstön tiukkaa noudattamista.

Ferber (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, haluan kiittää sydämellisesti kaikkia niitä esittelijöitä, jotka ovat käsitelleet itälaajentumista erittäin laajasti tänä vuonna ja viime vuosina. Minusta parlamentti on saanut aikaan merkittäviä asioita. Poliittinen tuki ja ihmisten tukeminen laajentumisprosessissa on erittäin tärkeää, ja sen voivat tietysti tehdä vain demokraattisesti legitimoidut henkilöt, kuten parlamentin jäsenet Euroopan ihmisten edustajina. Siksi me hoidamme tärkeää tehtävää.
Haluan kiittää, myös budjettivaliokunnan jäsenenä, varsinkin esittelijä Bögeä, koska olen sitä mieltä, että laajentumisen rahoitus on tietysti erittäin vakava asia, josta kaikki ovat kiinnostuneita ja joka tietysti koskettaa erityisesti myös Euroopan unionin ja ehdokasvaltioiden ihmisiä. Mielestäni esittelijä Bögen lähestymistapa, jonka kehitimme budjettivaliokunnassa, on luotettava. Agenda 2000 -ohjelman tarjoamat mahdollisuudet on tietysti sisällytettävä laajentumisprosessiin, mutta samanaikaisesti ei saa toimia niin, että sen jälkeistä aikaa koskevat määrittelyt tehdään siten, että päätöksenteon vapautta ei ole enää vuoden 2007 jälkeen. Minusta se on erittäin viisas lähestymistapa.
Olen myös erittäin kiitollinen kollega Sommerille, koska olen sitä mieltä, että hän onnistuu rajaseutualueita koskevassa mietinnössään esittämään niiden ihmisten ongelmat, joita laajentuminen suoraan koskee ja jotka kokevat jo nyt päivittäin sen, mitä merkitsee eläminen alueella, jonka talous on huomattavasti heikompi kuin muualla, ja huolehtimaan siitä, että parlamentti antaa voimakkaan signaalin vastaavien tukien antamiseksi, koska parlamentti voi tarjota vastaavat varat vuoden 2002 talousarviomenettelyn yhteydessä. Taistelu oli vaikea, mutta onnistuimme lopulta. Oletan, että löydämme vuoden 2003 menettelyn yhteydessä vielä muutaman euron, jotta voimme antaa näille aloille vielä hieman lisää.

Rack (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, unionin laajentuminen on tärkeä ja oikea askel matkalla eurooppalaiseen tulevaisuuteen. Siitä huolimatta ei ole aihetta puhtaaseen yltiöoptimismiin. Laajentumisprosessia on pikemminkin valmisteltava, ja siitä on neuvoteltava huolellisesti kokonaisuutena ja lisäksi hyvin seikkaperäisesti, jotta kuuluisat yksityiskohdatkin täsmäävät. Näin tarkasteltuna on tärkeää, että Euroopan parlamentti käsittelee laajentumista laajasti yhteiskeskustelussa: liittymisneuvottelujen tilannetta, rahoituskysymyksiä ja viimeisenä mutta ei vähäisimpänä myös yhteisön rajaseututoimintaa.
Itävallan useat edustajat ovat pitäneet tätä aihetta viisi vuotta erittäin hyvin perustein välttämättömänä toimena, aluksi melkein kaikkien muiden vastustamina. Nyt, kun liittymispäivä lähestyy ja yhä useammat ihmiset pohtivat tapahtuman konkreettisia yksityiskohtia, tukea tulee kaikilta suunnilta. Useimmat eivät tosin halua vain myöntää meidän olleen oikeassa, vaan he haluavat ennen kaikkea päästä osallisiksi määrärahoista ja jakaa ne kanssamme. Kuten rajaseutualueiden tuesta puhuttaessa jo mainittiin, komissio on alusta alkaen osoittautunut varsin kitsaaksi kumppaniksi. Emme ole nytkään täysin tyytyväisiä komission tiedonantoon. Sen ehdotusta on kiitettävä alkutoimena. Tarvitaan kuitenkin muita toimia, siis rahaa, jotta laajentuminen onnistuu täydellisesti myös meidän puolellamme rajaa.
Muitakin toimia saatetaan tarvita. Ennen kaikkea tarvitaan entistä parempi vähämerkityksistä tukea koskeva de minimis -sääntö, jotta jäsenvaltiomme ja alueemme voivat tukea rakenneuudistustoimia unionin rahoituksen lisäksi myös omilla varoillaan. Vain niin myös aivan rajalla asuvat ihmiset voivat hyvällä omallatunnolla hyväksyä laajentumisen.

Jeggle (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, tätä iltapäivää leimaa Euroopan unionin laajentuminen. Mielestäni, ja kollegoiden puheenvuorot ovat tehneet sen selväksi, olemme yksimielisiä yhdestä asiasta: me haluamme Euroopan unionin laajentumista, ja me toimimme kaikilla tavoilla lujasti sen puolesta, että toteutamme tämän suuren poliittisen tavoitteen vastuullisesti. Aikataulu on kunnianhimoinen. Näemme jo maalin, vaikka maatalouden ja aluepolitiikan kaltaiset asiat ovat vielä ratkaisematta.
Sallikaa minun viitata tässä yhteydessä eiliseen. Parlamentin edessä oli nykyisen yhteisön maanviljelijöiden mielenosoitus. He esittivät Agenda 2000:n puolivälin arviointina tulevaisuutta koskevat huolenaiheensa. Heitä huolestutti se, tarjotaanko heidän yrityksilleen ja samalla perheilleen tasapuoliset mahdollisuudet. Minuun teki suurimman vaikutuksen yhteisvastuullisuus, jota he tunsivat tulevien jäsenvaltioiden kollegoita kohtaan siitä vaikeasta tilanteesta huolimatta, jossa maanviljelijämme nyt ovat maidon ja viljan alenevien hintojen vuoksi. Ymmärsin sen pyynnöksi, että tekisimme kaikkemme, jotta nykyisen unionin ihmisiä huolineen ja murheineen ei jätettäisi yksin, niin kuin ei ehdokasvaltioiden ihmisiäkään. Meidän on puhuttava myös ongelmista.
Ensinnäkin: Sapard-ohjelma on konkreettinen esimerkki. Määrärahoja käytetään aivan riittämättömästi. Ne pitäisi jättää maanviljelylle ja maaseudun kehittämiselle.
Toiseksi: maaseudun kehittämiseen tarvittavia varoja on löydyttävä yhteisen maatalouspolitiikan lisäksi kaikista rakenteellisista poliittisista toimista.
Kolmanneksi: sisämarkkinoiden täydellinen yhdenmukaistaminen on välttämätöntä. Päätänkin jo tähän ja kiitän, sillä jotkut puhuivat erittäin pitkään.

Pohjamo (ELDR)
Arvoisa puhemies, keskityn omassa puheenvuorossani alue- ja rakennepolitiikan käytännön toteutukseen, joka on keskeinen elementti onnistuneessa laajentumisessa ja myös sen valmistelussa. Komission ja hakijamaiden tulee hoitaa laajenemisen valmistelu niin, että vältetään turhat viiveet ohjelmien käynnistämisessä ja myös valmistautumiseen varatut rahat käytetään tehokkaasti. Rakennerahastojen käytäntöjen on oltava myös mahdollisimman yksinkertaisia ja tehokkaita. Tässä on paljon parannettavaa, mikä käy ilmi muun muassa herra Turcon mietinnöstä.
Tuki on kohdennettava ja porrastettava siten, että rahoitus ohjataan mahdollisimman suoraan paikallisille toimijoille sekä ensisijaisesti kaikkein köyhimmille alueille. Rakennetoimissa tulee ottaa käyttöön vaiheittain kasvavat tuet. Koheesiorahaston käyttö alkuvaiheessa on perusteltua, mutta jatkossa ohjelmapohjaisen rahoituksen osuutta on lisättävä.
Osaaminen, tietotaito, uusi tekniikka ja pk-yritysten ja alueiden toimijoiden hyvä verkottuminen on oleellista tehokkaan aluepolitiikan toteuttamisessa ja laajentumisen myönteisten vaikutusten edistämisessä. Erityisenä haasteena ei ole niinkään yhteisön säännösten hyväksyminen vaan niiden täytäntöönpano ja valvonta.

De Miguel
. (ES) Arvoisa puhemies, voitte kuvitella, että viiden tunnin keskustelun jälkeen minulla ei ole minkäänlaista halua lisätä siihen mitään uutta, koska mielestäni kaikki olennainen on jo sanottu. En aio myöskään uuvuttaa parlamenttia, koska joka tapauksessa tuolit väsyisivät. Käytännöllisesti katsoen paikalla ei ole enää muita kuin kärsivällinen Euroopan komissio, joka tietenkin on ollut paikalla, kuten puheenjohtajavaltion edustajakin, nämä viisi tuntia tauotta.
Haluan vain sanoa, että olen kuunnellut hyvin tarkkaan, koska se on luonnollisesti osa viranhoitoa: puheenjohtajavaltio on kuunnellut hyvin tarkkaan kaiken, minkä parlamentin jäsenet ovat sanoneet. En voi sanoa, että olisin samaa mieltä kaikesta, mutta olen kirjannut muistiin hyvin keskeisiä asioita.
Toiseksi haluan sanoa, että unionin laajentuminen on ollut etusijalla puheenjohtajakaudellamme ja on sitä edelleen Sevillan Eurooppa-neuvostossa. Siksi toivon, että voimme tehdä päätelmiä, jotka edistävät tätä prosessia.
Meidän tehtävänämme oli laatia "road map", josta puuttuu enää yksimielisyyden aikaansaaminen. Toivomme onnistuvamme siinä, jotta maatalouskysymyksestä voidaan muodostaa yhteinen kanta. Jos jostakin ymmärrettävästä syystä tätä yksimielisyyttä, jonka puolesta aion neuvostossa ponnistella, ei saavuteta, oletan, että ne maat, jotka eivät tue yhteistä kantaa, kantavat poliittisen vastuunsa parlamentille ja Euroopan yleiselle mielipiteelle, koska mielestäni suorat maksut - siten kuin komission ehdotuksesta voi päätellä - muodostavat osan yhteistä perintöä eikä niitä tule kyseenalaistaa. Siksi ei ole hyvä, että liittyminen kytketään hypoteettiseen tai tulevaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistamiseen.
Tätä asiaa en kuitenkaan halua tuomita ennalta. Aina on toivoa, ja aina on mahdollista löytää ratkaisu, joka miellyttää kaikkia. Juuri tämä on puheenjohtavaltion tavoite: että kaikki voivat muodostaa kantansa ja ratkaista poliittiset ongelmansa. Olen varma, että onnistumme siinä.

Puhemies. -
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa. Olen varma, että lukuisat kollegat kuuntelivat puhettanne toimistoistaan.

Verheugen
Arvoisa puhemies, minä puhun vielä huomattavasti lyhyemmin. Kiitän vain parlamenttia keskustelusta, jota olen pitänyt erittäin rakentavana ja hyödyllisenä, keskustelusta, jonka komissio on ymmärtänyt rohkaisuksi jatkaa entiseen tapaan, ja meille on erittäin paljon hyötyä siitä, että voimme olla varmoja parlamentin tuesta. Keskustelussa on esitetty useita kysymyksiä. Tarvitsisimme vielä tunnin, jos vastaisin niihin kaikkiin. Arvoisa puhemies, siksi pyydän saada vastata kaikkiin keskustelussa esitettyihin kysymyksiin kirjallisesti.
Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kuulijat, aluksi haluaisin yhtyä ennen minua puhuneen Günter Verheugenin kiitoksiin. Minäkin haluan kiittää siitä, että keskustelussa on niin laajasti tuettu komission ehdotuksia. Oikeastaan haluan kommentoida aivan lyhyesti vain kahta tai kolmea asiaa.
Ensimmäinen asia koskee Sapard-ohjelmaa, jota erittäin moni puhuja käsitteli. Ensinnäkin haluaisin viitata siihen, että käynnissä on seitsemän ohjelmaa, mutta paljon riippuu tietysti siitä, missä ehdokasvaltioissa ohjelmat toimivat. Voin kuitenkin ilmoittaa teille sen ilahduttavan asian, että maat lisääntyvät vielä tässä kuussa yhdellä, nimittäin Puolalla, ja Puola saa yksinään enemmän tukea kuin kaikki seitsemän tähän asti mukana ollutta maata yhteensä. Tämän on tarkoitus samalla osoittaa teille, että on liian yksinkertaista katsoa vain prosentteja ja summia. Tähän tarkastelutapaan on mielestäni sisällytettävä ehdokasvaltioiden erilaisuus, ja lisäksi on tietysti otettava huomioon sellaisen järjestelmän perustamistarve, jota esimerkiksi talousarvion valvontavaliokunta sitten tukee parlamentissa.
Pitää paikkansa, että järjestelmän käyttöönotto on ollut vaivalloista, että se on viivästynyt, mutta ei pidä paikkaansa, että komissio on ollut ainoa syyllinen kaikkiin viiveisiin ja myöhästymisiin.
Haluaisin pikemminkin varoittaa teitä hieman siitä, että nyt aloitettaisiin taas keskustelu Inra-ohjelmasta tai mikä sen nimi nyt onkaan, nimittäin varoittaa siinä mielessä, että hidastamme vain taas koko asiaa, jos aloitamme nyt keskustelun esimerkiksi rahoituslainsäädännön tai jopa rahoitusnäkymien muuttamisesta tai jos luomme uusia byrokraattisia rakenteita, jotka pitäisi ensin kehittää. Ymmärrän kuitenkin hyvin, että kansalaisyhteiskunnan tavoitteet tunkeutuvat entistä paremmin hallintoon. Aiomme pohtia siihen liittyviä asioita.
Viimeinen kohta: erittäin moni puhui maatalouspolitiikan uudistuksista. Jotta asia tulisi aivan selväksi: tunnustan kannattavani maatalouspolitiikan uudistuksia, ja olen myös aina ilmoittanut tekeväni niin, tunnustan, että maatalouspolitiikan uudistukset ovat prosessi, jota meidän on jatkettava. Toivon vain, että kun laadimme komissiossa 10. heinäkuuta ehdotuksemme puolivälin arvioinniksi, parlamentti tukee sitä yhtä hyvin kuin tänään, ja ennen kaikkea tukevat kaikki ne, jotka vaativat tänään uudistusten etenemistä.
Haluaisin kuitenkin korostaa vielä painokkaasti, että laajentumisprosessin kaikenlainen sotkeminen muihin maatalouspolitiikan uudistuksiin tai näiden kahden asian kytkeminen toisiinsa ei johda vain ongelmiin laajentumisen kannalta, vaan hidastaa lisäksi molempia, laajentumista ja muita uudistuksia. Siksi pidämme kiinni siitä, että erotamme nämä asiat toisistaan ja että etenemme molemmissa asioissa joutuisasti.

Schreyer
Arvoisa puhemies, keskustelussa tehtiin erilaisia rakennerahastoja koskevia huomautuksia. Koska kuuntelin keskustelua myös ikään kuin kollegani Barnierin korvin, haluaisin vastata lyhyesti rakennerahastoja koskeviin huomautuksiin.
Varojen käyttö on tällä hetkellä epätyydyttävää, mutta ei ole oikein puhua suurista viivästyksistä, vaan kyse on nimenomaan siitä, että jäsenvaltiot ikään kuin odottavat ohjelmien täytäntöönpanoa lainsäätäjän antamaan takarajaan asti. Parlamentti osallistui säännösten antamiseen.
Talousarviosta vastaavana komission jäsenenä haluan korostaa laajentumisen taloudellisesta kehyksestä käytävän keskustelun yhteydessä vielä sitä, että komissiolla oli ehdotuksia laadittaessa johtavana periaatteena se, että nykyisten ja uusien jäsenvaltioiden etujen välille on löydettävä hyvä tasapaino. Olen sitä mieltä, että etujen tasapainottaminen on myös onnistunut.
Uudet jäsenvaltiot valittivat aluksi ehdotusten esittämisen jälkeen, että niitä ei kohdella tasapuolisesti. Olemme tosin yhtäältä suunnitelleet suorien tukien porrastamista, mutta toisaalta komission ehdotus sisältää myös sen, että uusille jäsenvaltioille asukasta kohden myönnettävät taloudelliset voimavarat ovat jo vuonna 2006 yhtä suuret kuin nykyisille jäsenvaltioille myönnettävät, niin että tasapuolinen kohtelu on saavutettu jo silloin.
Onko komission ehdotus taloudellisesti liian raskas nykyisille jäsenvaltioille?
Tässä yhteydessä haluaisin viitata siihen, että olemme noudattaneet tiukasti Agenda 2000:n mukaisia rajoja. Lisäksi komissio on ehdottanut, ja neuvosto on jo hyväksynyt sen, että uudet jäsenvaltiot maksavat alusta alkaen maksuosuutensa EU:lle, ja se tarkoittaa sitä, että nykyisten jäsenvaltioiden nettokustannukset ovat jopa pienemmät kuin Agenda 2000:n yhteydessä laajentumisen enimmäiskustannuksiksi päätettiin. Minusta on tärkeää todeta se.
Sallikaa minun vielä kerran korostaa: näissä mietinnöissä ja keskusteluissa synnytetään usein sellainen vaikutelma kuin vain nykyiset nettomaksajat maksaisivat laajentumisen kustannuksia. Se ei ole totta. Kaikki nykyiset jäsenvaltiot maksavat laajentumisesta suhteellisesti saman verran, Isoa-Britanniaa koskevaa poikkeusta lukuun ottamatta. Tässä tarvitaan kuitenkin yhteisvastuullista toimintaa. Absoluuttisina lukuina se tietysti tarkoittaa, koska jäsenvaltioiden kansantuotteen suuruus ja koko vaihtelee, että laajentumisen kustannuksista vastaavat 80-prosenttisesti todella viisi suurinta jäsenvaltiota: Saksa, Iso-Britannia, Italia, Ranska ja Espanja. Kyse on kuitenkin yhteisestä yhteisvastuullisesta toiminnasta, ja taloudellinen näkökohta on tietysti erittäin tärkeä julkisessa keskustelussa ja parlamentin, neuvoston ja komission keskustelussa. Ei pidä kuitenkaan unohtaa, että keskustelussa ei ole kyse siitä, rakennetaanko moottoritien pätkä vai ei, vaan on kyse Euroopan yhdentymisestä. On kyse demokratian, oikeusvaltion ja rauhan vakiinnuttamisesta Eurooppaan. Ne ovat mittaamattoman arvokkaita asioita.
Puhemies. -
Suuret kiitokset, arvoisa komission jäsen. Kiitän myös kaikkia puhujia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna keskipäivällä.
(Istunto päättyi klo 20.15 ja sitä jatkettiin 21.00.)

Puhemies. -
Teidän majesteettinne, on suuri ilo ja kunnia toivottaa teidät tänään tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin.
Haluan myös toivottaa tervetulleeksi hänen majesteettinsa kuningatar Rania Al-Abdullahin, joka liittyy seuraamme virallisella lehterillä. Teidän majesteettinne, olette erittäin tervetullut.

Teidän läsnäolonne täällä jatkaa perinnettä, jonka aloitti kunnioitettu isänne, kuningas Hussein, joka piti puheen tässä parlamentissa vuonna 1983 ja uudelleen vuonna 1991. Me uskomme, että vierailunne korostaa uutta vaihetta, joka alkoi Jordanian ja EU:n suhteissa sen jälkeen, kun parlamentti oli muutama vuosi sitten hyväksynyt assosiaatiosopimuksen, joka tuli voimaan 1. toukokuuta tänä vuonna. Teidän vierailunne myös vahvistaa Jordanian roolia Euroopan Barcelonan prosessissa ja Euro-Välimeri-vuoropuhelussa.
Teidän majesteettinne, siitä lähtien kun te vuonna 1999 seurasitte Jordanian hasemiittisen kuningaskunnan valtaistuimelle erittäin kunnioitettua isäänne, kuningas Husseinia, te olette pyrkinyt perustamaan työnne isänne saavutuksille parantaaksenne kansanne elämää aloittamalla laajan taloudellisen, lainsäädännöllisen ja sosiaalisen uudistuksen ohjelman kunnianhimoisen viisivuotisen kehityssuunnitelman puitteissa. Tällä suunnitelmalla, joka keskittyy julkisten ja sosiaalisten palvelujen laadun parantamiseen ja talousuudistuksen nopeuttamiseen, on parlamenttimme tuki. Erityisesti iloitsemme siitä, että olette voimakkaasti sitoutunut takaamaan naisille täysimittaisen roolin yhteiskunnassanne.
(Suosionosoituksia)
Euroopan unioni ja Euroopan parlamentti tukevat Jordaniaa näillä painopistealoilla. Painotamme erityisesti poliittisen pluralismin vahvistamista, kansalaisyhteiskuntaa, oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia, painopisteitä, jotka tiedämme teidän niin innokkaasti jakavan kanssamme.
Vuonna 1994 teidän isällänne oli rohkeus allekirjoittaa rauhansopimus Israelin kanssa. Nyt teillä on tärkeä rooli yrittäessänne laajentaa tämän rauhan koko alueelle, rooli, jota parlamentissamme kunnioitetaan ja suuresti arvostetaan.
Monta kertaa Euroopan parlamentti on vaatinut Palestiinan valtion perustamista Israelin valtion rinnalle. Molempien kansojen on kyettävä elämään rauhassa ja turvassa. Perheiden on kyettävä kasvattamaan lapsensa yhteiskunnissa, jotka ovat vapaat vihasta, väkivallasta, verenvuodatuksesta ja pelosta. Euroopan parlamentti uskoo vakaasti, että tie rauhaan ei löydy terrorismista, murhista tai väkivallasta eikä siihen voi pakottaa väkisin.
Annamme tunnustusta teidän majesteettinne ja Jordanian panokselle rauhan ja sovinnon tavoittelussa.
Kiitämme teitä siitä, että kunnioitatte parlamenttia vierailullanne.
Minulla on suuri ilo pyytää teitä puhumaan Euroopan parlamentille.
(Suosionosoituksia)

Abdullah II
. (EN) Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, on todellakin kunnia puhua Euroopan parlamentille. Teidän fooruminne tarjoaa paikan historialliselle kokeilulle, joka todistaa, että jopa kaikkein hirvittävimmän konfliktin jälkeen ainutlaatuisista kulttuureista muodostuvien eri kansakuntien ihmiset voivat luoda yhdessä tulevaisuuden rauhan.
Minun ei tarvinne kertoa teille, että työhönne sisältyy opetus maailmalle. Jean Monnet sanoi sen hyvin yksinkertaisesti 50 vuotta sitten.

Puhemies. -
Teidän majesteettinne, on aina suurenmoinen etuoikeus saada kuulla parlamentissa johtajaa, jolla on vakaumus, järki ja näkemys. Teillä on kaikki nämä ominaisuudet.

Olette koskettanut meissä sekä tunneälyä että järkeä. Tällä tavoin olette koskettanut meissä niin paljon.
Kiitoksia, teidän majesteettinne.
Jalàlatu Lmalik, chukran jazìlan lakum.
(Virallinen istunto keskeytettiin klo 12.28.)

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Marquesin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Kanariansaariin sovellettavasta AIEM-verojärjestelmästä (KOM(2001) 732 - C5-0691/2001 - 2001/0284(CNS)).

Marques (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvioitavanamme on komission ehdotus neuvoston päätökseksi Kanariansaarilla vallitsevasta välillisten verojen järjestelmästä. Oikeastaan tarkoitus on antaa Espanjalle lupa soveltaa alempia verotaksoja tiettyihin tällä syrjäisellä alueella valmistettuihin tuotteisiin perustamalla vero nimeltä "arbitrio sobre las importaciones y entregas de mercancias en las Islas Canarias-AIEM" (Kanariansaarten tuontia ja tavarakauppaa koskeva AIEM-verojärjestelmä). Jo alun alkaen sanotaan, että yhteisön luvan myöntämisen tarkoituksena ei ole perustaa AIEM-verojärjestelmää, sillä Espanjan viranomaiset voivat sen tehdä vapaasti muutenkin, koska Kanariansaarilla ei sovelleta yhteisön arvonlisäveroa ja erityisiä kulutusveroja koskevia direktiivejä. Neuvoston päätöstä kyllä tarvitaan, mutta sitä tarvitaan saattamaan voimaan verolakien kumoamisia ja ulottamaan tietyt verot suosimaan Kanariansaarten alueellisia tuotteita, mitä ei ole asianmukaisesti selitetty komission ehdotuksessa. Suurin osa esittämistäni tarkistuksista, jotka aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta hyväksyi, oli tarkoitettu tuon asian selittämiseen.
Komission ehdotuksen keskeinen asia on kuitenkin säätää EY:n perustamissopimuksen 23, 25 ja 90 artiklan kumoaminen verotuksessa, siltä osin kuin Kanariansaarille tuotujen teollisuustuotteiden ja tiettyjen siellä tuotettujen teollisuustuotteiden kesken jälkimmäiset tuotteet erotellaan suosituimmuusaseman omaaviksi, koska niitä voidaan verottaa 5, 15 tai 25 prosenttia alemmilla taksoilla tuotteen tyypin mukaan. Verolakien kumoamisten oikeutus ja oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta. Tässä artiklassa tunnustetaan niin sanotuille syrjäisimmille alueille hyvin omaleimainen asema ja siitä johtuva näiden alueiden tarve saada osakseen erityiskohtelua Euroopan unionin taholta.
Arvioitavana oleva ehdotus saa kaiken tukeni. Sillä pyritään yhdentämään paremmin unioniin Kanariansaarten kaltainen alue, jonka teollisuus kärsii vaikeista, syrjäisestä sijainnista johtuvista kilpailuhaitoista, ja antamaan sille mahdollisuus hyödyntää Euroopan yhteismarkkinoiden, talous- ja rahaliiton ja itse globalisaation erittäin kilpailukykyisiä voimavaroja. Tällaiset erityistoimenpiteet ovat ratkaisevia Kanariansaarten teollisuustoiminnan elinkelpoisuuden turvaamiseksi ja nykyaikaistamiseksi, koska se on tällä hetkellä jo supistunut hieman yli viiteen prosenttiin alueellisesta BKT:stä, vaikka sen osuus on ennen aina ollut hyvin merkittävä.
Mutta Kanariansaarten integroituminen Euroopan unionin tullialueeseen vuonna 1991 ja siihen saakka voimassa olleen, myös alueellisia tuotteita puolustaneen ajattelutavan sisältäneen veromuodon asteittainen purkaminen vuoteen 1999 mennessä, toi korostuneesti esiin Kanariansaarten teollisuusalan arkuuden ja haavoittuvuuden ulkopuolisen kilpailun edessä. Kuten tupakkateollisuuden tilanne selvästi osoittaa, heikkeneminen on oikeastaan ollut pysyvää. Vuosien 1985 ja 2000 välisenä aikana tupakkateollisuudesta hävisi yli 3 300 työpaikkaa eli lähes 67 prosenttia saarten työvoimasta. Niinpä meidän onkin pakko tehdä seuraava kysymys: Täytyykö Kanariansaarten täydellisestä integroitumisesta seurata se, että sen teollisuustoiminta supistuu mitättömäksi? Täytyykö Kanariansaarten olla riippuvainen lähes yksinomaan matkailuun liittyvistä toiminnoista, jotta se voisi luoda työpaikkoja ja vaurautta? Eikö tämä olisi Kanariansaarille liian raskas lasku maksettavaksi sen täydellisestä integroitumisesta Euroopan unioniin?
Tarkemmin eritellen komission ehdotus esittää siis lainmukaisen ja asiallisen välineen, jolla turvataan Kanariansaarten erityisominaisuuksilla varustetulla alueella edes pienin määrä taloudellista monimuotoisuutta.
Mutta komission ehdotus on oikeutettu myös muiden perusteiden valossa, etenkin ajatellen sitä eriarvoista kilpailuasemaa, josta syrjäisimpien alueiden teollisuusyritykset kärsivät. Tiedämme, että syrjäinen sijainti sälyttää näillä alueilla harjoitettavalle teollisuustoiminnalle lisäkustannuksia ja että nimenomaan Kanariansaarten tapauksessa näiden kustannusten arvioidaan olevan lähes 8 prosenttia suurille yrityksille ja 9 prosenttia pk-yrityksille, ja ne nousevat jopa 29 prosenttiin tupakkatuotannossa. Tämä tilanne pakottaa meidät tekemään yhden erittäin tärkeän johtopäätöksen, nimittäin seuraavan: sen asemesta, että komission ehdottamat verotoimenpiteet haittaisivat vapaata kilpailua, ne on päinvastoin tarkoitettu saattamaan kilpailuolosuhteet tasaveroisiksi. Vain näin turvataan todella tasaveroiset mahdollisuudet Kanariansaarten teollisuudenharjoittajille tai tarkemmin sanoen joillekin heistä, koska ehdotetut verotoimenpiteet eivät ole yleisiä ja järjestelmällisiä.
Ymmärrän siis asian siten, että olemme keskustelemassa oikeasta välineestä, jolla voidaan vastata Kanariansaarten erityistarpeisiin syrjäisenä alueena. Samaa ymmärrystä osoitti aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta hyväksyessään mietintöni murskaavalla enemmistöllä. Jos Euroopan parlamentti aikoo noudattaa johdonmukaisesti lukuisia aikaisempia kantojaan, joissa se on osoittanut selvää myötätuntoaan ja tukeaan syrjäisimmille alueille, se ei voi olla antamatta myönteistä lausuntoa keskusteltavana olevasta komission ehdotuksesta.

Lulling (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, esittelijähän kertoi jo, mistä on kyse! Minun ei tarvitse enää tehdä sitä, mutta minun on korostettava, että paikallisten tuotteiden 15 prosentin ja 25 prosentin veroalennukset ovat liioiteltuja. Lausunnossani emme nimittäin ole yhtä mieltä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan kanssa me ehdotamme 25 prosentin veroeron pienentämistä 15 prosentiksi ja 15 prosentin 10 prosentiksi. Pahoittelen sitä, ettei asiasta vastaava aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta ole noudattanut ehdotustamme. Tuotteiden jakamisesta eri luokkiin seuraa useita epäjohdonmukaisuuksia: olen myös vastaanottanut useita kommentteja espanjalaisilta tuottajilta ja parlamentin kollegoilta, jotka ovat huomauttaneet näistä epäjohdonmukaisuuksista, ja haluaisin kiinnittää myös komission jäsen Bolkesteinin huomion niihin, sillä hän on sen periaatteen luja puolustaja, että sisämarkkinoiden kilpailua ei saa vääristää!
Hänelle on kerrottava seuraava asia. Luokassa B on esimerkiksi rommin kaltainen tuote, joka, kuten kaikki tietävät, valmistetaan sokeriruo'osta. Kanariansaarilla ei ole kuitenkaan sokeriruokotiloja. Tislattu tuote tuodaan meren takaa. Kahden markkinoita hallitsevan paikallisen tuottajan osuus markkinoista on 73 prosenttia, ja he lisäävät ennen kaikkea Etelä-Afrikasta tuomaansa tislattuun tuotteeseen maku- ja väriaineita ja myyvät valmisteensa Kanariansaarilla valmistettuna rommina. Ei voida siis puhua Kanariansaarten rommintuotannosta, jonka työpaikat pitäisi säilyttää; työpaikkoja on tosin sata, mutta kaksi perhettä hyötyy suunnattomasti siitä, että niillä on oligopoli Kanariansaarten markkinoilla. Tämä teidän pitäisi ottaa huomioon.
Minun on viitattava myös siihen, että epäjohdonmukaisuuksia on muitakin. Esimerkiksi tämä: uusi vero peritään ginistä, vodkasta ja likööreistä, mutta ei viskistä ja muista väkevistä alkoholijuomista. Ymmärtäköön, ken voi. Arvoisa komission jäsen Bolkestein, minun on kehotettava teitä tutkimaan, mitä te tai hallintonne on saanut aikaan, jotta näette, että saatte ympäri korvianne, jos tulette vielä kertomaan meille epäjohdonmukaisuuksista!
(Puhemies keskeytti puhujan)

Medina Ortega (PSE)
Arvoisa puhemies, haluan kiittää ja onnitella esittelijä Marquesia hänen mietinnöstään ja myös siitä tavasta, jolla hän sen esitti.
On varmaankin paras aloittaa rauhoittelemalla jäsen Lullingia, rauhoittelemalla ja selvittämällä hänelle hieman asioita, koska viime viikolla olin Luxemburgissa, joka on jäsen Lullingin kotimaa aivan Euroopan unionin sydämessä. Ja tosiaankin ongelma, joka Luxemburgissa nykyään on, kuten saatoin viime viikolla todeta, on tuon maan ylenmääräisen vilkas talouselämä, joka tuo sinne jatkuvasti satojatuhansia työntekijöitä.
Yhteisön syrjäisimmillä alueilla tilanne on aivan toinen. Sanoisinpa, että olemme Luxemburgiin verrattuna kolikon kääntöpuoli. Meidän on voitettava etäisyyden aiheuttama valtava este kaikessa taloudellisessa toiminnassamme. Siten Kanariansaarille ei voi tällä hetkellä perustaa yhtäkään teollisuusyritystä, joka olisi yhteisön alueella kilpailukykyinen.
Olimme kehittäneet pienen teollisuusverkoston muutaman säännöksen perustalle, jotka sivumennen sanoen ovat hyvin vanhoja. Ne ovat peräisin ajalta, jolloin Kanariansaaret liitettiin Kastilian kuningaskuntaan ennen kuin Espanjan valtiota oli olemassa. On olemassa katolisen kuningasparin 1400-luvulla laatima asiakirja, joka antaa Kanariansaarten kauppiaille määrätyn verovapauden. Verovapaus on ollut voimassa vuosisatojen ajan, ja se on myös tunnustettu Espanjan perustuslaissa. Ja kun Espanja liittyi Euroopan yhteisöön, Espanjan hallitus piti huolen joidenkin erityismääräysten kirjaamisesta Espanjan ja Portugalin liittymissopimukseen taatakseen tämän erityiskohtelun. Lisäksi siitä on pöytäkirja, jota on muutettu neuvoston päätöksellä vuonna 1991 sisämarkkinoihin sopivaksi. Sanoisinpa, että tällä hetkellä Kanariansaarten erityiskohtelu yhteisön muihin alueisiin verrattuna on vähäisempää kuin koskaan aiemmin sekä oman maamme että Euroopan yhteisön historiassa.
Olemme nyt korvanneet vanhoja, paljon rajoittavampia verojärjestelmiä, kuten APIM-verojärjestelmän ja erityistullitariffin, uusilla verojärjestelmillä, jotka ovat paljon vähemmän haitallisia sisämarkkinoiden toimivuuden kannalta. Toisin sanoen se, mitä komissio nyt ehdottaa, ja se, jonka toivon neuvoston hyväksyvän, on yrittää pienentää vaikutusta kaupankäyntiin. Täten toimenpiteet, jotka nyt otamme käyttöön, edistävät Euroopan unionin sisäistä kauppaa.
On mahdollista, että jäsen Lulling on jossakin määrin oikeassa, enkä väitä, etteikö näin olisi. Toisin sanoen nyt on tehty eräänlainen ensimmäinen tunnustelu, ensimmäinen yritys heijastaa ylimalkaisesti sitä, mitä tulee olemaan tämä neutraalin veron järjestelmä, joka mahdollistaa liiketoimintojen toimivuuden ja jossa on pientä erityiskohtelua, jotta perinteiset elinkeinot voidaan säilyttää.
Jos jäsen Lulling sitten tarkastelee esimerkiksi aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan hyväksymää 2 artiklan tarkistusta 10 ja 3 artiklan tarkistusta 11, hän huomaa, että ne sisältävät joitakin mukauttamismekanismeja siten, että komission ehdotuksesta neuvosto voi tarkastaa olot, ja siten veroprosentteja ja muita asioita voidaan muuttaa.
Lisäksi tiedän, että erityisesti paikallistasolla myös taloussektorit ja poliittiset voimat ovat ilmaisseet samoja huolenaiheita kuin jäsen Lulling. Tämä tarkoittaa sitä, että kun neuvosto hyväksyy tämän järjestelmän, meillä on mahdollisuus myöhemmin tarkistaa ja mukauttaa sitä, jotta sisämarkkinoiden toimivuus voidaan taata.
Ei ole tarkoitus luoda ylitsepääsemättömiä esteitä, vaan mahdollistaa joidenkin pienten, perinteisten elinkeinojen säilyminen. Tämä selittää sen, että on olemassa - jos niin tahdotte sen nähdä - tiettyä erityiskohtelua. Toisin sanoen tuotteet otetaan mukaan edistämään elinkeinotoimintoja, jotka on säilytettävä. Ei ole kyse uusien elinkeinomuotojen luomisesta vaan käytännöllisesti katsoen vanhojen säilyttämisestä. On selvää, ja olen samaa mieltä jäsen Lullingin kanssa, että on mahdollisesti olemassa joitakin eroja, mutta näitä eroja tulee tarkastella tuonnempana.
Luulen, että Espanjan hallituksen ehdotusten tekijänä ja komission tehtävänä on vapauttaa sisämarkkinat ja helpottaa Kanariansaarten integroitumista sisämarkkinoihin, koska alue on niin syrjäinen ja kärsii suurista vaikeuksista. On lisäksi otettava huomioon, ettei Kanariansaarten markkina-alue ole edes yhtenäinen, koska alue muodostuu seitsemästä saaresta, ja jokaisella saarella on oma markkina-alueensa rajoituksineen. Voi siis olla paljon helpompaa tuoda tavaraa Gran Canarialle Luxemburgista kuin Teneriffalta, ellei näitä pieniä eroja vahvisteta.
Toivon, että parlamentti voi huomenna hyväksyä ehdotuksen sellaisena kuin aluepolitiikan valiokunta on sen muotoillut. Ja sosialistiryhmä luonnollisesti vastustaa jäsen Helmerin esittämiä tarkistuksia, jotka yrittävät kumota tai heikentää järjestelmää, joka mielestäni on nyt laadittu millimetrin tarkkuudella, jotta mainitut yritykset tai elinkeinot eivät katoaisi.
Kiitän komissiota ja sen virkamiehiä heidän ponnisteluistaan ja luonnollisesti esittelijä Marquesia siitä työstä, jonka hän on tehnyt esitellessään meille tämän mietinnön.
Miguélez Ramos (PSE)
Arvoisa puhemies, kalatalousvaliokunta on hyväksynyt äänestyksessään komission ehdotuksen, jota nyt käsittelemme samoilla linjoilla kuin aiempia parlamentin hyväksymiä päätöslauselmia.
Mitä tulee kalastukseen, päätös vaikuttaa sekä tuoreisiin että pakastettuihin kaloihin, jotka kuuluvat tiettyihin lajeihin, kuten kultaotsa-ahven, täpläbassi ja meribassi. Se vaikuttaa myös savustettuihin kaloihin ja lohikaloihin.
Hyväksytyt poikkeukset - kuten minua ennen puhuneet ovat jo todenneet - tulee sisällyttää Kanariansaarten taloudelliseen ja sosiaaliseen kehittämisstrategiaan, ja siksi niiden tulee edistää paikallisten elinkeinojen kehitystä ja diversifikaatiota. Nämä verotuksen erityistoimenpiteet ovat tarkoin määrättyjä, ja ne on suunnattu tasoittamaan syrjäisen sijainnin aiheuttamia haittoja. Siksi ne ovat täysin perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan säädösten mukaisia. Kyse on juridisesta perusteesta, jonka tarkoitus on, että syrjäisimpien alueiden paikalliset elinkeinot olisivat kilpailukykyisiä huolimatta syrjäisen sijainnin, etäisyyksien ja paikallismarkkinoiden pienuudesta aiheutuvista huomattavista haittatekijöistä. Se on juridinen viitekehys, joka ei heikkene tämäntyyppisissä verojärjestelyissä.
Kalastuspolitiikassa, esimerkiksi yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisen yhteydessä, olisi otettava huomioon tähän syrjäiseen sijaintiin liittyvät spesifisyydet 299 artiklan 2 kohdan mukaisesti siten kuin ehdotuksessa, jonka itse komissio on jo hyväksynyt, määritellään.

Fernández Martín (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, lausun ensimmäiset sanani onnitellakseni ja kiittääkseni esittelijä Marquesia.
Onnittelen häntä erinomaisesta mietinnöstä, joka antaa vastauksen erääseen Kanariansaarten esittämään vaatimukseen. Kyse on yhdestä unionin syrjäisimmistä alueista, joka nauttii määrätystä verotuksellisesta erityiskohtelusta, jonka vahva juridinen perusta (perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta) sille takaa. Ja kiitän häntä, koska hän on erinomaisen työnsä ja joustavuutensa ansiosta saanut muodostettua ympärilleen parlamentaarisen enemmistön, mikä tekee mahdolliseksi mainitun mietinnön hyväksymisen muutaman tunnin sisällä. Tämä tulee saattamaan päätökseen pitkän parlamentaarisen ympäripurjehduksen, joka alkoi lähes kaksi vuotta sitten.
Talous- ja verojärjestelmä muodostaa Kanariansaarten itsehallinnosta ja autonomiasta säätävän lain selkärangan, jonka nykyisen version alkuperä on unionin perustamissopimuksessa ja Espanjan liittymissopimuksessa Euroopan yhteisöihin, mutta joka satojen vuosien ajan, siitä lähtien kun saaret liitettiin osaksi Kastilian kuningaskuntaa ennen kuin Kastiliasta tuli Espanja, on kokenut useita muutoksia kulloisenkin tilanteen mukaan.
Kyse on siis historiallisista oikeuksista, joiden merkitys ei ole vähäisempi kuin Luxemburgin tai Britteinsaarten joidenkin alueiden verohelpotusten, mainitakseni vain niiden maiden tapaukset, joissa tämän mietinnön käsittely on kohdannut jopa itsepäistä vastarintaa, vaikka se saattaakin tuntua järjenvastaiselta. Jäsenet, jotka ovat yrittäneet - ja yrittävät edelleen - muokata esittelijän tekstiä tarkistuksineen, puolustavat laillisia oikeuksia - siitä ei ole epäilystä - mutta ne kuuluvat ennen kaikkea tupakan ja alkoholijuomien "osastoille" eivätkä ne nyt sovi yhteen Kanariansaarten asukkaiden etujen kanssa. Saarten asukkaiden suuri enemmistö on laillisten edustajiensa kautta ilmaissut mielipiteensä mietinnössä, jonka esittelijä Marques meille esitteli. Sellaisena kuin sen on tehnyt Espanjan hallitus perustuslakinsa nojalla sekä itse Euroopan unionin komissio, joka on ymmärtänyt, että tämä projekti on hyväksyttävä eikä riko yhteisön lakeja. Ja sellaisena kuin sitä heijastelee laaja yksimielisyys neuvostossa, joka mahdollisesti hyväksyy sen muutaman päivän kuluessa sen jälkeen, kun parlamentti on ilmaissut kantansa.
Tästä Kanariansaaret saavat hyvän talouspolitiikan välineen, jolla ne voivat monipuolistaa voimavarojaan, vahvistaa taloudellista ja sosiaalista kehitystään sekä jarruttaa jo valmiiksi heikon teollisuussektorinsa laskusuhdannetta. Samalla, jos vain mahdollista, se rohkaisee vahvistumaan erityisesti maatalouselintarvikkeiden jalostamisen sektorilla. Jos tämä toteutuu, nykyiset työpaikat voidaan säilyttää ja uusia luoda alueella, jolla on suuret työttömyysluvut samalla kun tarjotaan vaihtoehtoja vaaralliselle turismiriippuvuudelle.
Kanariansaaret eivät voi enää kasvaa ainoastaan vastaanottamalla joka vuosi satojatuhansia turisteja enemmän. Tänä vuonna meillä on ollut noin 12 miljoonaa vierailijaa, mikä epäilemättä tuo mukanaan monia hyviä asioita, mutta myös seurauksia, jotka ovat toisinaan tuhoisiakin alueen kestävälle kehitykselle: joillakin saarilla vuosittainen turistien määrä ylittää reilusti pysyvien asukkaiden määrän, mikä nykyään aiheuttaa lukuisia ongelmia. Ongelmat tulevat kasvamaan, jos emme ryhdy korjaamaan nykyistä suuntausta. Juuri siihen tällä säädöksellä pyritään.
Kaikista näistä syistä sekä niistä, joihin esittelijä ja jotkut puhujista viittasivat, tämä mietintö pitää hyväksyä, ja sitä toivon Euroopan kansanpuolueen jäsenenä.

Casaca (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää kollegaamme Sérgio Marquesia hänen täällä tekemästään erinomaisesta työstä, etenkin siltä osin kuin se koskee sitä selvää eroa, mikä vallitsee oman verohallinnon - joka Kanariansaarilla on oman oikeusjärjestelmänsä perusteella - ja joidenkin paikallisten tuotteiden taloudellisen kehityksen vuoksi mahdollistettavan erottelun välillä. Tahtoisin myös tervehtiä Kanariansaarilta kotoisin olevia läsnä olevia kollegojamme ja sanoa heille Azorien saarten puolesta, että olemme täysin rinnallanne ja tuemme teitä täysipainoisesti tavoitellessanne Kanariansaarille mahdollisimman tasapainoista kehitystä.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mielestäni meidän on ennen kaikkea ymmärrettävä yksi asia: käsiteltävänämme ei ole nyt ehdotuksia joidenkin rikkaiden keskeisen Euroopan valtioiden, kuten esimerkiksi Luxemburgin verotuksellisesta eristämisestä, valtioiden, jotka vaarantavat vakavasti sisämarkkinoiden tasapainon, synnyttävät taloudessa tasapainottomuuden tiloja ja synnyttävät jopa taloudellisen toiminnan keskittymistä, joka ei de facto kiinnosta ketään. Käsiteltävänämme on täsmällisiä toimenpiteitä, joilla pyritään tukemaan teollisuuslaitoksia, pieniä toimintamuotoja, jotka eivät muuten säilyisi hengissä. Emme voi verrata Kanariansaarten pienten rommitehtaiden henkiinjäämistä siihen, mitä sokerille tapahtuu Euroopan unionissa: siellä on vallalla kartelli, joka jakaa satumaisia voittoja ylisuojellulle teollisuusalalle ja jota komissio ei kykene lopettamaan - eikä edes halua sitä lopettaa. Pikemminkin aivan päinvastoin! Vasta eilen saimme muuten täällä todisteen siitä. Sen vuoksi haluaisin vedota kaikkiin kollegoihimme, jotta he antaisivat vankkumattoman tukensa kollega Sérgio Marquesin tekemälle ehdotukselle.

Sánchez García (ELDR).
Arvoisa puhemies, AIEM on verojärjestelmä, josta on tänä vuonna puhuttu paljon niin Kanariansaarilla kuin tässä parlamentissakin, jopa niin paljon, että se tulee nyt toista kertaa käsittelyyn ja äänestykseen.
Lisäksi sillä on korvattu toinen ainakin yhtä kategorinen verojärjestelmä, APIM, ja koska Kanariansaaret muodostavat yhden Euroopan unionin syrjäisimmistä alueista, sen integroitumista yhteisölliseen Eurooppaamme on arvioitu, mistä seurasi APIM-verojärjestelmän purkaminen, mitä tulee joidenkin perustuotteiden tai kauppatavaroiden tuontiin. Tästä seurasi työllisyyden väheneminen Kanariansaarten teollisuussektorilla samoin kuin paikallisten tuotteiden viennin sektorilla.
Siksi Euroopan komissio yhteistyössä toimivaltaisten viranomaisten kanssa on ehdottanut päätöslauselmaa, joka sisältää verotuksen erityistoimenpiteitä korjaamaan syrjäisen sijainnin aiheuttamia kustannuksia.
Poliittisesta näkökulmasta kaikkein tärkeintä on kuitenkin mielestäni se, että Euroopan unionin komissio on valinnut perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan asian juridiseksi perustaksi toteuttaakseen väliaikaisen ja osittaisen poikkeuksen 23, 25 ja 90 artiklasta sovellettaessa yhteisön säännöksiä, joiden perusteella Espanjan viranomaiset voivat antaa verotuksessa erityiskohtelun määrätyille Kanariansaarten tuotteille.
Tämän johdosta onnittelen Euroopan unionin komissiota, esittelijä Marquesia sekä myös jäsen Casacaa tuestaan. Toivokaamme, että neuvosto suhtautuu ehdotukseen myönteisesti samoin kuin parlamentti, koska muiden asioiden ohella tämä verojärjestelmä on tunnustus Kanariansaarten verolaille ja koska se on yhdenmukainen taloudellisen diversifikaation strategian kanssa, jonka Euroopan unioni on laatinut syrjäisimpiä alueita varten, ja koska se ehkäisee työttömyyden kasvua.

Nicholson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin sanoa, että komissio esitti tämän ehdotuksen aikaisemmin tänä vuonna menettelyssä ilman keskustelua. Jos ei yksi kollegoistani, jäsen Helmer, olisi tehnyt aloitetta menettelyn hylkäämiseksi, parlamentti ei olisi saanut tilaisuutta keskustella siitä.
Saanen heti alussa tehdä parlamentille selväksi, että koska myönnän, että Kanariansaarilla on syrjäisiä alueita koskeva asema, niiden saama erityiskohtelu ei ole minulle ongelma - hyvänen aika, olisin kovin mielissäni, jos oma alueeni saisi sellaisen, mutta se ei ole kovin todennäköistä. Erityiskohtelu hyväksyttiin silloin, kun Espanja liittyi Euroopan unioniin ja erityiset verojärjestelmät perustettiin auttamaan paikallisia aloja. Mutta noiden yhtenäismarkkinoiden säännöistä poikkeavien tapausten oli tarkoitus olla väliaikaisia ja ne oli tarkoitus poistaa vaiheittain. Komission ehdotuksessa tehdään kaikkea muuta kuin poistetaan nämä toimet vaiheittain; siinä kaksinkertaistetaan tehokkaasti se suojelun taso, joka kattaa suuren määrän tavaroita, mikä vaikuttaa erityisen voimakkaasti alkoholiin ja tupakkaan. Kanariansaarten laaja matkailuala tarjoaa hyvät markkinat näille tuotteille.
Ehdotetut toimenpiteet vaikuttavat kielteisesti alkoholi- ja savuketuottajiin monissa jäsenvaltioissa. Nostamalla kuluttajahintoja Kanariansaarilla ne saattavat jopa vahingoittaa saaren matkailualaa. Erityisesti ne vahingoittavat Gallaghersia omassa vaalipiirissäni ja Imperial Tobacco -yhtiötä Nottinghamissa, mainitakseni vain kaksi. Omituista kyllä, ymmärtääkseni ehdotukset suojelevat yhdysvaltalaista savuketuottajaa Kanariansaarilla.
Esittelijä sanoo, että työpaikkoja on menetetty tupakkatehtailla Kanariansaarilla, mutta niitä on menetetty myös tupakkatehtailla kaikkialla Euroopan unionissa. Kun kulutus muuttuu ja tuottavuus paranee, meillä kaikilla on omilla alueillamme aloja, jotka kärsivät merentakaisesta kilpailusta, mutta yhtenäismarkkinoilla me emme kanna protektionistisia veroja. Alkuperäinen tarkoitus oli poistaa vaiheittain nämä toimenpiteet. Komissio ehdottaa, että ne kaksinkertaistettaisiin. Sanon parlamentille, että järkevä kompromissi on jättää tasot siihen, missä ne olivat vuonna 2001, ja pyydän kollegoita tukemaan tarkistuksia, joilla on tämä vaikutus, ja hylkäämään komission ehdotetut korotukset.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, kiitos siitä, että minulla on puheenvuoro tässä tärkeässä asiassa. Aloitan sanomalla, että komission ehdotus edustaa EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanoa veroalalla. Kyseinen artikla tunnustaa syrjäisimpien alueiden, joihin Kanariansaaret kuuluvat, erityisluonteen, ja se mahdollistaa sen, että käyttöön otettavissa erityistoimenpiteissä voidaan ottaa huomioon noiden alueiden erityiset piirteet ja rajoitukset.
Espanjan muistion ja ilmoitusten perusteella komissio ehdotti yhteisöpuitteita verolle, joka tunnetaan nimellä "Arbitrio sobre las Importaciones y Entregas de Mercancías en las islas Canarias" eli AIEM-vero, jota sovellettaisiin Kanariansaariin 1. tammikuuta 2002 lähtien.
Kuten monet parlamentin jäsenet ovat huomanneet, oli havaittavissa monia puutteita, jotka vaikuttavat paikallisiin tuotantolaitoksiin, ja tämä oikeuttaa erityistoimenpiteeseen ryhtymisen, niin että tuetaan teollisuustuotantoa ja nostetaan sen osuutta Kanariansaarten bruttokansantuotteesta turvautumalla verovapautuksiin tai veronalennuksiin, joita myönnetään paikallisille tuotteille. Tästä syystä on ehdotettu yhteisöpuitteita, jotka valikoivasti antavat mahdollisuuden soveltaa 5-15 prosentin enimmäisveroa useisiin herkkiin tuotteisiin, joihin Espanja voi määrätä verovapautuksen, kun sen täytyy edistää paikallista tuotantotoimintaa.
Tupakkatuotteisiin on päätetty soveltaa 25 prosentin veroa, koska viime vuosina paikallinen tupakkatuotanto on huomattavasti vähentynyt Kanariansaarilla. Jäsen Nicholson viittasi verovapautukseen tai pikemminkin tupakkatuotteisiin sovellettavaan enimmäisveroprosenttiin. Se oli 15 prosenttia ennen, ja nyt on ehdotettu 25 prosenttia. Paikallista tuotantoa katoaa edelleen, joten yhteyttä ennen käytössä olleen alemman tariffin ja paikallisen tuotannon välillä ei näytä olevan.
Veroprosentit ja verovapautukset, jotka sisältyvät yhteisöpuitteisiin, on nähtävä vaihtoehtoina, joille on määrätty rajat ja joita kansalliset ja alueelliset viranomaiset voivat käyttää yhdessä paikalliseen tuotantoon tarvittavan tuen kanssa. Tätä päätöstä on sovellettava kymmenen vuoden ajan. On kuitenkin tarpeen arvioida ehdotettua järjestelmää viiden vuoden kuluttua. Arviointi siis tehdään järjestelmistä ja, jos tarpeen, päätöstä voidaan mukauttaa arvioinnin perusteella.
Komissio on hyvin mielissään siitä, että Euroopan parlamentti on ottanut tämän ehdotuksen myönteisesti vastaan. Haluaisin erityisesti sanoa, että minua ilahduttaa aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan esittelijän, jäsen Marquesin, myönteinen panos sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ja kalatalousvaliokunnan lausunnot. Tätä ehdotusta tutkitaan parhaillaan neuvostossa, ja komissio haluaa innokkaasti hoitaa tämän asian oikeaan aikaan. Kaikkein tarkoituksenmukaisin toimintatapa komissiolle tällä hetkellä on se, ettei se hyväksy muodollisesti parlamentin esittämiä tarkistuksia, vaan pyrkii hyväksymään ne niin pitkälle kuin mahdollista toivoen, että neuvosto hyväksyy ehdotuksen.
Tämä pätee tarkistukseen 1, jossa ehdotetaan viittausta maaliskuussa 2000 tehtyyn komission kertomukseen toimenpiteistä, joilla EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta pannaan täytäntöön.
Tämä pätee myös tarkistuksiin 2, 3, 4, 5, 6 ja 9, joissa ehdotetaan AIEM-veron eurooppalaisten puitteiden pohjaksi enimmäisverovapautusten rajoittamista sen sijasta, että itse veroa rajoitettaisiin, tarkistukseen 8, jossa ehdotetaan, että otettaisiin käyttöön johdanto-osan kappale, jotta voitaisiin perustella ehdotusten täytäntöönpanopäivät, ja tarkistuksiin 10, 12, 13 ja 14, jotka ovat puhtaasti muodollisia.
Toisaalta komissio ei ole samaa mieltä tarkistuksista 7 ja 11, joilla mahdollistetaan se, että luetteloa verovapautuksia koskevista tuotteista voidaan laajentaa komitologiamenettelyllä. Koska verovapautukset ovat verosyrjintää, neuvoston itsensä on päätettävä sellaisten toimenpiteiden sisällöstä.
Komissio ei hyväksy tarkistuksia 15, 16, 17 ja 18, jotka esitettiin myöhäisessä vaiheessa ja joissa ehdotetaan 5 ja 10 prosentin veroa tuotteille ja 15 prosentin veroa tupakalle.
Komission ehdottama 5:n, 15:n ja 25 prosentin veroprosentti vastaa yleisesti ottaen niitä veroprosentteja, jotka sallittiin edellisessä järjestelmässä, ja tarkoituksena onkin keskittyä tuotteisiin, jotka kaipaavat eniten toimenpiteitä.
Haluaisin nyt vastata joihinkin tänä iltana tehtyihin kommentteihin. Aivan ensiksi yhdyn jäsen Medina Ortegaan, joka sanoi, että AIEM-vero on sama asia kuin APIM-vero ja erityistariffi. Nämä kaksi viimeksi mainittua veroa yhdistettiin vuoden 1991 asetuksessa, joten jälleen kerran yhdyn analyysiin, jonka jäsen Sánchez García antoi. Molemmilla parlamentin jäsenillä on komissio puolellaan analyysin osalta.
Jäsen Fernández Martín sanoi sitten, että paikallisen teollisuuden ylläpitäminen säilyttää paikallisen työllisyyden ja muun toiminnan kuin turismin. Hän on tietenkin oikeassa, ja komissio haluaisi ilmaista olevansa samaa mieltä hänen lausunnostaan.
Olen jo vastannut jäsen Nicholsonille tupakkatuotteista ja maininnut, että paikallinen tuotanto laskee veroeduista huolimatta. Tämä ilmeisesti johtuu tarkistuksista 16-19, joita esitti jäsen Helmer. Komissio ei hyväksy verovapautusten alennusta, koska se mitätöisi toimenpiteen koko tarkoituksen.
Lopuksi haluan sanoa, että jäsen Lullingin tapa esittää eloisasti kommentteja, kysymyksiä ja huomautuksia hämmästytti minua. Voin vakuuttaa hänelle, että on todellakin olemassa perinteistä paikallista rommin tuotantoa. Voin itse todistaa sen, koska olen useita kertoja käynyt Kanariansaarilla. Olen jopa nähnyt kasvit. Jos jäsen Lulling ei usko minua, ehdotan, että me kaksi matkustamme Kanariansaarille katsomaan kasveja, ja matkamme aikana voimme myös keskustella viinin mahdollisesta valmisteverosta.

Puhemies. -
Minun on hylättävä komission jäsenen viimeinen ehdotus moraalisin perustein.

Lulling (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, koska sain jotkut puhujat kimppuuni, minun on pyydettävä teiltä puheenvuoroa henkilökohtaisia asioita varten.
Aivan ensinnäkin kimppuuni käytiin luxemburgilaisena parlamentin jäsenenä. Jäsen Medina Ortega moitti minua, että meillä on liian monia taloudellisia toimintoja...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies. -
Ei, ei. Hyvä kollega Lulling. Suokaa anteeksi, mutta tämä ei käy päinsä! Voitte saada työjärjestyspuheenvuoron, mutta ei muuta!

Lulling (PPE-DE)
Ei, on kyse henkilökohtaisesta asiasta. En tiedä, miten se sanotaan saksaksi, mutta teidänhän pitäisi varapuhemiehenä tietää! Minua arvosteltiin. Arvoisa puhemies, olen ollut nyt 37 vuotta parlamenttien jäsenenä ja tiedän, mitä on henkilökohtainen arvostelu, ja että siihen voi vastata. Pyydän teitä antamaan minulle puheenvuoron, jotta voin vastata henkilökohtaiseen arvosteluun.
Jos olisitte kuunnellut minua, asiasta olisi päästy jo ajat sitten!

Puhemies. -
Kollega Lulling, jotta asia kävisi selväksi, luen teille nyt työjärjestyksen 122 artiklan, joka koskee henkilökohtaisia lausumia: "Henkilökohtaisen lausuman antamista pyytävää jäsentä kuullaan käsiteltävänä olevasta esityslistan aiheesta käytävän keskustelun lopussa tai käsiteltäessä sen istunnon pöytäkirjan hyväksymistä, jota puheenvuoropyyntö koskee. Jäsen ei saa puhua keskustelun kohteena olevasta aiheesta", niin kuin te juuri teitte, "vaan hänen on rajoituttava kiistämään hänestä" ei minusta "keskustelun aikana esitettyjä huomautuksia tai hänen omikseen väitettyjä mielipiteitä tai korjaamaan omia kannanottojaan."
Kerron tämän vain järjestyksen säilymisen vuoksi. Annoin teidän puhua, mutta oikeastaan teillä ei ollut oikeutta puheenvuoroon.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana García-Margallo y Marfilin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0182/2002) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi sisämarkkinoiden verotuksen järjestelmiä vahvistavasta yhteisön ohjelmasta (Fiscalis 2007 -ohjelma) (KOM(2002) 10 - C5-0027/2002 - 2002/0015(COD)).

Karas (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluaisin pyytää anteeksi esittelijä García-Margallo y Marfilin puolesta, jolle ilmaantui lyhytaikainen tärkeä tapaaminen hänen kotiseudullaan, minkä vuoksi hän joutui lähtemään Strasbourgista muutamaksi tunniksi. Hän pyysi minua esittelemään mietinnön hänen omasta ja valiokunnan puolesta.
Fiscalis-ohjelma on osoittautunut tehokkaaksi välineeksi Euroopan unionin verovirkailijoiden välisen ymmärryksen lisäämiseksi, minkä vuoksi sitä pitäisi jatkaa valiokuntamme mielestä ja komission ehdotuksen mukaisesti. Olemme kuitenkin tehneet seitsemän täydentävää tarkistusehdotusta. Valiokunta tukee komission ehdotusta ohjelman jatkamisesta vielä toisen viisivuotiskauden ajan. Meistä se on tärkeää, kun otetaan huomioon Euroopan unionin kohtaamat vaikeudet verosyrjinnän ja -petosten torjunnassa sisämarkkinoilla, koska veroviranomaisten yhteistyön lisääminen ja parempi keskinäinen ymmärtäminen ovat ratkaisevan tärkeitä varsinkin sisämarkkinalainsäädännön ja verolainsäädännön erilaisten asemien vuoksi.
Mitkä ovat ohjelman tavoitteet? Ensinnäkin, sisämarkkinoiden tehokas toiminta, jota veronkierto vaikeuttaa valtavasti, koska se vaikeuttaa laillista kauppaa, vaikuttaa haitallisesti työllisyyteen ja vähentää luottamusta yhteisön verojärjestelmiin. Siksi me tarvitsemme tehokkaita valvonta- ja petostentorjuntatoimia. Tarvitsemme verkon, jonka muodostavat verohallinnot, jotka toimivat yhteistyössä aivan kuin kyseessä olisi yksi yhtenäinen eurooppalainen verohallinto, ja lisäksi käsiteltävänä oleva ohjelma auttaa saavuttamaan Lissabonin tavoitteita. Suhtaudumme myönteisesti myös komission ehdotuksiin sisältyviin menestyksellisen ohjelman uudistuksiin, ennen kaikkea toimintamenojen lisäämiseen 40 miljoonasta eurosta 56 miljoonaan euroon.
Toiseksi soveltamisalaa laajennettiin välillisestä verotuksesta viranomaisiin, jotka hoitavat välitöntä verotusta. Suhtaudumme myönteisesti myös siihen, että soveltamisalaa täsmennettiin ja laajennettiin pyrkimällä entistä enemmän yhdistämään ohjelman tavoitteet muiden yhteisöpolitiikkojen verotusalaa koskevien tavoitteiden kanssa. Sallikaa minun todeta myös, että meistä on oikein, että ohjelma avataan ehdokasvaltioille, koska se tarjoaa jo nyt mahdollisuuden osallistua seminaareihin ja vaihtotoimiin ja koko hallinnollinen yhteistyö on erittäin tärkeää, varsinkin liittymisprosessin valmistelemiseksi ja tarvittavien järjestelmien mukauttamiseksi.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan tarkistusehdotukset koskevat ennen kaikkea seuraavia aloja: ensinnäkin me pidämme kiinni siitä, että budjettivallan käyttäjän on hyväksyttävä vuoden 2006 jälkeinen rahoitus; toiseksi EU tarvitsee ehdottomasti alkuperämaaperiaatteeseen perustuvan lopullisen arvonlisäverojärjestelmän, ja lisäksi on lisättävä yhteisön politiikkojen tuntemusta välittömän verotuksen alalla sekä muiden yhteisöpolitiikkojen ja yhteisölainsäädännön mukaisten yksityishenkilöiden ja yritysten verokohtelua koskevien yleisten periaatteiden tuntemusta.
Keskustelun pohjana ovat komission ehdotuksen ja talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnön lisäksi talous- ja raha-asioiden valiokunnan seitsemän tarkistusehdotusta sekä liberaalien yksi tarkistusehdotus ja vihreiden ryhmän yksi tarkistusehdotus. Tärkeintä on se, että me hyväksymme komission ohjelman talous- ja raha-asioiden valiokunnan esittämine tarkistuksineen, koska suunta on oikea.

Puhemies. -
Hyvä kollega Lulling, pyytäisin teitä joko puhumaan yksityispuhelujanne hieman hiljempaa tai istuntosalin ulkopuolella, koska se häiritsee todella keskustelua. Te ette oikeastaan tarvitse mikrofonia, kun puhutte!

Villiers (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, en puhu ryhmäni tai valiokuntani puolesta, vaan PPE-DE-ryhmän sisällä olevan Euroopan demokraattisen pilarin brittikonservatiivien ryhmän puolesta.
Emme kannata Fiscalis-ohjelman laajentamista kattamaan suoria veroja, erityisesti tuloveroa ja pääomaveroa. Nämä ovat aloja, joiden pitäisi kuulua jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan. Oikeus verottaa kansalaisia on yksi hallituksen tuntomerkeistä. EU:n puuttuminen yhä enenevässä määrin verotukseen voi tietää kansallisvaltion kuolemaa. Tiedän, että vastaukseksi sanotaan, että tämä on vain tekninen suunnitelma tiedon vaihtoa varten ja sitä varten, että veroviranomaiset voisivat juosta seminaareissa, mutta minä sanon, että se on jälleen yksi askel, joka vie Euroopan komission ja Euroopan unionin lähemmäksi jäsenvaltioiden veroasioita.
Kuten komission puheenjohtaja Prodi itse jokin aika sitten sanoi, hyvin kunnianhimoiset poliittiset tavoitteet on EU:ssa usein saavutettu ottamalla lukuisia pieniä, lähes teknisiä, askelia. Vihjaan, että näin tapahtuu verotuksessa, niiden lukuisten veroaloitteiden ja keinojen välityksellä, joilla Euroopan komissio ja Euroopan unioni pyrkivät laajentamaan toimivaltaansa veroalalle.
En hyväksy niitä teknisiä askelia, jotka vievät Euroopan unionia lähemmäksi jäsenvaltioiden veroasioita, aivan niin kuin en hyväksy sitä korkeinta tavoitetta, jonka mukaan Euroopan unioni voisi verottaa henkilöitä Euroopan unionissa. Demokraattisten kansallisten hallitusten pitäisi kantaa veroja. Epädemokraattisten ylikansallisten organisaatioiden ei pitäisi.

Honeyball (PSE).
Arvoisa puhemies, kuten jäsen Karas sanoi ensimmäisessä puheessa, tällä hetkellä toiminnassa oleva Fiscalis-ohjelma on tuonut todellisia etuja. Sen ansiosta on levitetty tietoa, ja ohjelmaan osallistuneet ovat saaneet lisää kokemusta. Se on ehdottomasti auttanut taistelussa petoksia vastaan ja siten parantanut sisämarkkinoiden toimintaa. Sen ansiosta virkamiehet ovat voineet omaksua uusia hallinnollisia käytänteitä ja toimia yhteistyössä keskenään. Kaikki nämä asiat ovat olleet hyvin suotuisia vuodesta 1998 lähtien. Se on myös lisännyt molemminpuolista ymmärrystä yhteisön verolaista, joka koskee sellaisia epäsuoria veroja kuin alv ja valmistevero.
EU:n jäsenvaltioiden välillä on tapahtunut virkamiesvaihtoa, on järjestetty seminaareja kaikille tärkeistä epäsuoraan verotukseen liittyvistä asioista, valmisteverojen monenvälisiä valvontatoimia on kehitetty, koko Euroopan unionissa on lisätty yhteistä ammattikoulutusta, johon kuuluu myös kyseisten virkamiesten tilintarkastustaitojen parantaminen, ja on huomattavaa, että kielikoulutusta on kehitetty. Rahoitusta on myös järjestetty kommunikaatio- ja tietojärjestelmien ja -suunnitelmien ylläpitoon ja kehittämiseen.
Me olemme kaiken kaikkiaan innostuneita Fiscalis-ohjelmasta ja uskomme, että se on ollut hyvin onnistunut ja että sitä pitäisi jatkaa, mutta vain sen nykyisessä muodossa. Sitä pitäisi myös laajentaa, mutta vain sen nykyisessä muodossa, ehdokasvaltioihin, jotka voisivat hyötyä hyvin paljon tästä ohjelmasta niiden tavoitteiden ja asioiden osalta, joita Fiscalis-ohjelmassa on toteutettu. Ne voisivat varmasti hyötyä niiden tarpeellisten lainsäädännöllisten, organisatoristen, hallinnollisten ja teknisten toimenpiteiden toteuttamisesta, joita on ohjelmassa sellaisena kuin se on tällä hetkellä.
Olen painottanut käsitettä ohjelmasta sellaisena kuin se on tällä hetkellä, koska olen samaa mieltä jäsen Villiersin kanssa siitä, että Fiscalis-ohjelmaa ei pitäisi laajentaa suoraan verotukseen. Toisin kuin arvonlisäveron osalta, EU:n jäsenvaltioissa on vähän yhteisesti hankittua tietoa suorasta verotuksesta, ja eri jäsenvaltiot harjoittavat epäsuoraa verotusta hyvin eri tavoilla. On pidettävä mielessä se tosiasia, että Fiscalis-ohjelmaa sellaisenaan ei oikeastaan ole vielä arvioitu kunnolla, eikä siksi olisi hyvä ajatus jatkaa sitä tältä pohjalta. Ohjelma, sellaisena kuin se tällä hetkellä on, on ollut menestys. Sitä pitäisi jatkaa sen nykyisessä muodossa, eikä meidän pitäisi laajentaa sitä sen nykyisistä rajoista.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, harvat kysymykset sisältävät niin paljon poliittista räjähdysainetta tai herättävät niin paljon tunteita kuin verotukseen liittyvät kysymykset. Ruotsinkielessä on viisi vaarallista f-kirjaimella alkavaa sanaa: fogden (vouti), fjärningsman (maaseutupoliisi), flaskan (pullo), flickan (tyttö) ja fan (paholainen). Ensimmäinen f-kirjain merkitsee voutia, joka käyttää kovaa määräysvaltaa; hän kärkkyy hyvinvointiasi, perintöäsi ja tilaasi - näin ruotsalainen Nobel-palkinnon saaja Erik Axel Karlfeldt runoili viime vuosisadan vaihteessa.
Ketään tuskin hämmästyttää se, että veroilla on erityisasema kotimaassani, jossa on maailman tiukin verotus. Erityisesti EU:n tason veroja koskevaa kysymystä ei ole kuitenkaan vaikea käsitellä vain Ruotsissa. Olemassa on myös huoli siitä, että seuraava askel yhteisen tiedonvaihdon jälkeen on verotuksen yhdenmukaistaminen, jopa välittömän verotuksen yhdenmukaistaminen, kuten jäsenet Villiers ja Honeyball juuri huomauttivat.
Me liberaalit emme halua, että EU:n annetaan päättää välittömästä verotuksesta. Sen sijasta tiedämme tietenkin tiiviimmän yhteistyön edut ja sen, kuinka välttämätöntä on, että teemme sitä tässä asiassa. Kyse on siitä, että verovirkamiehet saataisiin ymmärtämään paremmin jäsenvaltioiden verotuksen järjestelmiä - että jokin maa esimerkiksi haluaa alentaa korkeita veroja - että koulutustasoa parannettaisiin, minkä avulla parannettaisiin verotuksen järjestelmän toimintatapaa sisämarkkinoilla, torjuttaisiin petoksia ja edistettäisiin kehitystä tietotekniikan alalla sekä huolehdittaisiin siitä, että ehdokasvaltiot saadaan siihen täysin mukaan.
Kannatamme siis komission ehdotusta ja esittelijä García Margallo y Marfilin mietintöä, olemme samaa mieltä esittelijän huomautuksesta, joka koskee alv-järjestelmää ja alkuperämaaperiaatetta, ja kannatamme myös budjettivaliokunnan tarkistuksia.
Sallikaa minun huomauttaa, miten tärkeää on, että yksilön koskemattomuutta ja henkilötietojen käyttämistä koskevien kysymysten on noudatettava voimassa olevia EU:n sääntöjä ja kansallisia sääntöjä. Se on tärkeää, erityisesti verotusalalla.

Mayol i Raynal (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, komission Fiscalis 2007 -ohjelmassa sekä taitavan kollegani José Manuel García-Margallon mietinnössä on niiden laadusta huolimatta joitakin puutteita. Tässä ohjelmassa ja mietinnössä on mielestäni unohdettu eräiden sellaisten alueiden toimivalta verotusalalla, jotka Lamassouren mietinnössä kuten varmasti muistatte nimetään "lainsäädäntövaltaa käyttäviksi alueiksi" tai "perustuslakiin perustuviksi alueiksi". Useinkin onkin kyse maista, joiden oma oikeudellinen kehys on jo melko ahdas. Näin on esimerkiksi oman maani, Katalonian kohdalla. Verotusalalla tilanteet voivat tietenkin olla erilaisia. Niinpä itsenäisillä baskiyhteisöillä on käytössään todellisia valtaoikeuksia. Itsenäisillä katalaaniyhteisöillä ei sen sijaan ole yhtä paljon valtaa. Oli miten tahansa, kaikki nämä yhteisöt toivovat voivansa luoda suoria yhteyksiä komissioon. Ne toivovat myös voivansa osallistua neuvoston kokouksiin, kun ne koskevat niiden toimivaltuuksia. Esittämämme tarkistus on tämän ajatuksen mukainen.

Santos (PSE).
Arvoisa puhemies, veronkierto ja veropetos ovat ikävä kyllä yhteisiä elementtejä kaikkien Euroopan valtioiden verojärjestelmissä. Veronkierto ja veropetos ovat oma kansallinen ulottuvuutensa joka valtiossa, joka verottaa kulttuuriaan ja on riippuvainen kansalaisten osallistumisen tasosta, mutta niillä on myös kansalliset rajatylittävä ulottuvuus, joka laillisuuden rajan ylittämisessä tukeutuu kehittyneiden tekniikoiden ja suunnitelmien käyttöön. Jokaisen valtion on selvästi kehitettävä asianmukaisia keinoja verovuotojen kitkemiseksi, mutta osan tästä kannustuksesta on tultava myös unionin politiikoista. Esimerkiksi Portugalissa tiedetään tieteellisesti eittämättömän ansiokkaiden tutkimusten kautta, että joka vuosi menetetään yli 25 prosenttia mahdollisista verotuloista. Jos siis lähes kolmannes (4 miljardia euroa) näistä verotuloista saataisiin takaisin, se riittäisi takaamaan sen, että ei olisi mitään ongelmia vakaus- ja kasvusopimuksessa vahvistettujen tavoitteiden täyttämisessä ja etenkään vuoden 2004 julkisten kulujen rahoituksen tasapainon saavuttamisessa.
Tässä ei tietenkään oteta vielä huomioon vääryyksistä ja eriarvoisuuksista - toisin sanoen epätasa-arvoisuudesta - johtuvia sosiaalisia vahinkoja, joita niin salliva verojärjestelmä tekee mahdolliseksi ja voimistaa. Tässä yhteydessä ovat oikeita, tervetulleita ja kannatettavia kaikki ne yhteisön toimet, jotka tämän päämäärän hyväksi tehdään, erityisesti Fiscalis-ohjelman jatkaminen, jonka Euroopan parlamentissa esitetyt ehdotukset ovat saattaneet ajanmukaiseksi, jota yhteisön toimet ovat vahvistaneet ja joka on sovellettavissa myös ehdokasvaltioihin.
Veronkierrolla ja veropetoksella on kuitenkin myös kansalliset rajat ylittävä ulottuvuutensa, ja niin tärkeää kuin se olisikin, sen torjumiseen ei riitä teknisten menettelytapojen yhdenmukaistaminen tai hallinnollisten menettelyjen tekeminen samankaltaiseksi. On välttämättä edettävä kohti itse lainsäädännön yhdenmukaistamista. Talous- ja rahaliitto tuo ennemmin tai myöhemmin mukanaan samanlaisen ja kaikissa valtioissa yhdenmukaistetun verotusmallin. Vaikka etenemisen ja edistysaskelien (lukuisia myönnytyksiä vaativien yhteisten politiikkojen riittävästi tukemana) olisikin tällä alueella oltava varovaisia ja asteittaisia, tätä politiikkaa ei saa jättää tarkentamatta Lissabonin huippukokouksessa Euroopalle vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti.
Hyväksyessään Fiscalis-ohjelman uudistamisen sisämarkkinoiden tehokkaan toiminnan välttämättömänä välineenä Euroopan parlamentin on myös ilmaistava asia selvästi, sillä se on vain toinen puoli taloudellisen kilpailukyvyn ja rahoituksen lujittamisen vaatimuksista, joita niin usein - ja syystäkin - olemme valmiita esittämään.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, ohjelma, josta olemme keskustelleet tänä iltana ja joka tunnetaan Fiscalis 2007 -ohjelmana, jatkaa ja laajentaa olemassa olevaa Fiscalis-ohjelmaa, joka on ollut toiminnassa vuodesta 1998 lähtien.
Ennen kuin komissio päätti ehdottaa Fiscalis 2007 -ohjelmaa, se arvioi nykyisen Fiscalis-ohjelman toimet ja tulokset. Tuo arviointi perustui jäsenvaltioiden kertomuksiin niiden kokemuksista ohjelman parissa. Arviointi viittasi siihen, että jäsenvaltiot pitivät ohjelmaa olennaisena välineenä, jolla edistetään hallinnollista yhteistyötä epäsuorasta verotuksesta vastuussa olevien hallintojen välillä. Niinpä komissio päätti, että nykyisen ohjelman toimien rahoitusta olisi jatkettava yhteisön ohjelmalla.
Komissio myös koki välttämättömäksi, etenkin kun otetaan huomioon neuvoston veropetostyöryhmän päätelmät, ehdottaa ohjelman laajentamista koskemaan suoraa verotusta. Tämä tarkoittaa tulevaisuudessa sitä, että suorasta verosta vastaavilla hallinnoilla on väline, joka auttaa niitä työskentelemään tiiviimmin sellaisella tavalla, josta on tullut epäsuorasta verosta vastaaville hallinnoille toinen luonto Fiscalis-ohjelman avulla. Komissio myös uskoo, että on tärkeää tukea mahdollisimman paljon maita, jotka valmistautuvat liittymään Euroopan unioniin.
Tästä syystä ehdokasvaltiot saavat saman aseman kuin jäsenvaltiot tässä ohjelmassa, jolla on erityisiä tavoitteita vastata hallintojen tarpeisiin. Haluaisin lisätä, että on hyvin tärkeää, että tämä ohjelma hyväksytään ennen kuin nykyisen Fiscalis-ohjelman voimassaolo päättyy.
Minä ja komissio olemme siksi erityisen mielissämme siitä, että Euroopan parlamentti tukee tätä ehdotusta. Iloitsen erityisesti jäsen García-Margallo y Marfilin, talous- ja raha-asioiden valiokunnan esittelijän, positiivisesta panoksesta.
Kun otetaan huomioon se tosiasia, että ehdotusta tutkitaan edelleen neuvostossa, ja kun otetaan huomioon komission voimakas halu saada ohjelma hyväksyttyä mahdollisimman nopeasti, uskon, että kaikkein sopivin tapa toimia tällä hetkellä on se, että komissio ei hyväksy niin paljon parlamentin esittämiä tarkistuksia. Mitä tulee mietinnöissä esiin tulleisiin talousarvioon liittyviin asioihin, erityisesti tarkistukset 1 ja 2 näyttävät olevan toimielimiemme välisten budjettikuria koskevien sopimusten vastaisia, ja sisällöltään ne vain toistavat sen, mikä on jo mainittu ehdotuksessa ohjelman rahoituksesta.
Tarkistukset 3 ja 4 ylittävät Fiscalis 2007 -ohjelman soveltamisalan. Ohjelma on puhtaasti hallinnollinen toimenpide. Tarkistus 5 on tarpeeton, koska parlamentti on jo oikeutettu saamaan asiaankuuluvat asiakirjat. Tarkistus 6 häiritsisi ohjelman kunnollista toimeenpanoa. Tarkistus 7 on tarpeeton, koska päätös sisältää jo säännöksiä säännöllisestä seurannasta, jolla tutkitaan, miten tavoitteet on saavutettu. Tarkistus 8 on myös tarpeeton, koska nykyisellä ohjelmalla ei ole mitään suoraa vaikutusta paikallisiin veroviranomaisiin, ja sanon tämän erityisesti vastauksena jäsen Mayol i Raynalin tekemiin huomautuksiin.
Saanen sanoa, että itse suhtaudun luottavaisesti siihen, että Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välille saadaan sopimus näistä asioista. Neuvosto on jo alkanut keskustella ehdotuksesta yksityiskohtaisesti. Se tekee parhaansa saadakseen aikaan sopimuksen mahdollisimman pian. Teidän tukenne ehdotukselle on hyvin tärkeä tuloksen saavuttamisen kannalta. Haluaisin kiittää parlamenttia tästä tuesta.
Vastatakseni yksityiskohtaisesti jäsen Villiersin huomioihin komissio uskoo, että on olemassa vakuuttavia syitä siihen, että ohjelmaa kannattaa laajentaa koskemaan suoraa verotusta, ei ainoastaan siksi, että itse neuvosto suositteli työryhmänsä raportissa selkeästi kehittyneempää yhteistyötä suoraan verotukseen liittyvissä asioissa. Olen hyvin tietoinen, kuten jäsen Villiers ehkä tietää, siitä tosiasiasta, että suorassa verotuksessa on pitkälti kyse kansallisen politiikan painotuksista, paitsi niissä tapauksissa, joissa se vääristää sisämarkkinoita, esimerkiksi rajatylittävien eläkerahastojen maksujen tapauksessa. Tätä kantaa olen usein puolustanut sekä komissiossa että ulkopuolisissa keskusteluissa. Tässä asiassa olen samaa mieltä kuin jäsen Villiers. Mutta nyt me puhumme hallinnollisesta yhteistyöstä, ja perusasia on taistelu petoksia vastaan. Olen varma, että jäsen Villiers inhoaa petoksia yhtä paljon kuin komissio. Inhoaminen on yksi asia, tekeminen toinen. Jos haluamme tehdä jotakin petoksille suoran verotuksen alalla, meidän on helpotettava yhteistyötä veroviranomaisten välillä. Kaikella kunnioituksella jäsen Villiersia kohtaan, en voi välttää vaikutelmaa, että hän ehkä tekee turhaa työtä, jos hän vastustaa yhteistyötä veroviranomaisten välillä suoran verotuksen alalla.

Puhemies. -
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Berenguer Fusterin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0219/2002) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vakuutusedustuksesta (5462/1/2002 - C5-0148/2002 - 2000/0213(COD)).

Berenguer Fuster
, esittelijä. (ES) Arvoisa puhemies, olemme nyt komission aloitteen käsittelyn loppusuoralla, mielestäni hyvän komission aloitteen, joka on suunnattu yhdenmukaistamaan lainsäädäntöjä vakuutusedustuksen alalla. Kyse on alasta, jota ei aiemmin ollut yhdenmukaistettu. Mutta tuo aukko on nyt täytetty, ja mielestäni kaikeksi onneksi hyvässä mielessä, koska vakuutusalalla sisämarkkinat ontuvat, jos kauppaverkoilla ei ole yhteisiä sääntöjä. Jos vakuutusyhtiöt voivat toimia unionissa, jossa ei ole sisärajoja, on samoin ilmiselvästi välttämätöntä, että tuotteiden tarjoajat voivat toimia yhteisillä pelisäännöillä nauttien sijoittautumisvapaudesta ja palvelujen tarjoamisen vapaudesta; kuten mainitsin, sisämarkkinoilla.
Tämä yksin ei ole kuitenkaan tärkeää, sitä on myös lainsäädäntöjemme yhdenmukaistaminen, jotta kuluttajansuojassa saavutetaan korkea standardi. Juuri tällä alueella epätasapaino myyjien ja ostajien tiedoissa on huomattava, ja tämä tavoite sisältyy direktiiviehdotukseen.
Ensimmäisessä käsittelyssä parlamentti hyväksyi kaikkiaan 40 tarkistusta, vaikkakin on totta, että jotkin niistä olivat vain niukan vähemmistön hyväksymiä. Yhteisessä kannassa niistä hyväksyttiin joko täysin tai ainakin osittain hieman yli puolet. Nyt toisessa käsittelyssä parlamentti on pitänyt kiinni joistakin hylätyistä tarkistuksista, tosin sellaisilla ehdoilla, että mielestäni niiden hyväksyminen muiden elinten taholta on odotettavissa.
Tähän liittyen haluaisin tehdä ajatusharjoituksen yhteispäätösmenettelystä, ja se saa minut pohtimaan, että jos tämä menettelytapa yleistyy, se ei voi eikä saa johtaa tarpeettomaan käsittelyaikojen pidennykseen eikä siihen, että laeista yhdessä päättävät elimet, jos ne lähtevät liikkeelle eri kannoista, pitävät tiukasti kiinni omista kannoistaan pääsemättä järkevään ratkaisuun. Jos päätöksen saa aikaan ilman sovitteluvaihetta, aina parempi. Näin ollen se on tavoite, joka mielestäni tämän direktiivin käsittelyssä voidaan saavuttaa, koska parlamentti on osoittanut, että se voi kokonaisvaltaisesti osallistua lainsäädäntöprosessiin yhteistyössä muiden elinten kanssa ilman, että sen vuoksi lainsäädäntöprosessi pitenee tarpeettomasti.
Menettelyllä on kuitenkin ongelmansa, ja ehkä huomattavin niistä on tämän parlamentin keskustelujärjestelmä. Toisin kuin muissa parlamenteissa täällä keskusteluissa ei esitetä ehdotuksille vastaväitteitä, ja siksi näyttää siltä, että kaikki yritykset vakuuttaa parlamentin jäseniä joidenkin tarkistusten hyvyydestä tai huonoudesta ovat turhia. Siitä huolimatta yritän edelleenkin ilmaista ainakin syyt, joiden perusteella vastustan tai äänestän joitakin talous- ja raha-asioiden valiokunnan hyväksymiä tarkistuksia vastaan. Toivon, ettei ponnistelu mene hukkaan, koska eräs ajattelija kotimaastani on sanonut, että turha ponnistelu johtaa alakuloon, enkä tähän aikaan illasta haluaisi tulla alakuloiseksi.
Vastustan talous- ja raha-asioiden valiokunnan hyväksymien tarkistusten 2 ja 14 hyväksymistä. Samoin vastustan - vielä voimakkaammin kuin mitä voin parlamentille osoittaa - tarkistuksen 2 sisältöä, mikä johtuu monista syistä. Ensinnäkin teknisistä syistä. Tarkistuksessa yritetään jättää yhdenmukaistamisesta pois tiettyjä olettamuksia, jotka hyväksyttyinä olisivat ristiriidassa direktiivin toisten kohtien kanssa, kohtien, jotka sitä paitsi, hyvät jäsenet, neuvosto ja komissio hyväksyivät niiden tarkistusten jälkeen, jotka parlamentti teki ensimmäisessä käsittelyssä. Miten voisin hyväksyä tämän tarkistuksen, joka on ristiriidassa omien tekstiemme kanssa?
Toiseksi, eikä yhtään vähäisempänä, jos yhdenmukaistamisesta yritetään jättää pois, kuten tarkistuksessa 2, tiettyjä vakuutusedustukseen liittyviä olettamuksia, se merkitsee täsmälleen sitä, että suuri osa vakuutussopimusten myynnistä jäisi direktiiviin sisältyvien kuluttajansuojamekanismien ulkopuolelle, eikä tämän hyväksyminen ole soveliasta.

Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, sallikaa minun ensinnäkin PPE-DE:n varjoesittelijän ominaisuudessa onnitella sosialistikollegaani Berenguer Fusteria erinomaisesta työstä, jossa on onnistuttu saavuttamaan huomattavassa määrin puoluerajat ylittävä konsensus parlamentissa ja valiokunnassa.
Olen hyvin mielissäni tästä neuvoston yhteistä kantaa koskevasta asiakirjasta, joka on paljon parempi ja ymmärrettävämpi kuin alkuperäiset komission ehdotukset. Se on sisäisesti johdonmukainen ja sisältää noin 20 parlamentin ensimmäisen käsittelyn tarkistusta. Näihin tarkistuksiin sisältyy useita sellaisia, joita minä ehdotin, kuten tarve ottaa huomioon elektroninen aika ja Internet-aika mahdollistamalla tietojen tallentaminen tietokoneelle ja levykkeelle, puhelinmyynnin poikkeukset, matkailualan pieniä sopimuksia koskevat poikkeukset ja toiminta, jolla varmistetaan, että direktiivin soveltamisala ei kata pelkkää tuotteita koskevaa tiedottamista.
Hyväksyn täysin kompromissitarkistuksen 15 siirtymävaiheen säännöksistä, joilla vapautetaan nykyiset vakuutusedustajat, ja myös kompromissitarkistuksen 7, jonka mukaan rekisteröinnin voimassaolo o n säännöllisesti tarkistettava ja joka on toisenlainen kuin alkuperäinen ehdotukseni kolmen vuoden välein toimitettavasta tarkistuksesta.
Alun perin valiokunta hyväksyi tämän, jotta varmistettaisiin vakuutusedustajien korkeiden nuhteettomuusvaatimusten ja ammattivaatimusten säilyminen.
Kannatan erityisesti neuvoston ehdotusta tiedonvaihdosta toimivaltaisten rekisteröintiviranomaisten välillä ja sitä, että vakuutusyrityksen vahingonselvittelyn rooli on määrätty vakuutusedustajien rekisteröintiprosessissa, etenkin sidoksissa olevien vakuutusedustajien osalta.
Pitkällisen harkinnan jälkeen myös minä vastustan tarkistusta 2, koska tajuan, että se aiheuttaisi ongelmia neuvostolle supistamalla huomattavasti direktiivin soveltamista. Jos tämä tarkistus hyväksytään, sen pitäisi väistämättä mennä sovitteluun.
Tuen kompromissitarkistusta 16, jotta päästää eroon parhaiden mahdollisten neuvojen periaatteesta, joka aiheuttaisi kohtuuttomia taakkoja alalle. Tuen edelleen tarkistusta 18, jonka tarkoitus on vähentää alalle koituvaa taakkaa varmistamalla, että velvoite antaa tietoja on voimassa vain silloin, kun asiakas pyytää niitä.
Yhteenvetona mainitsen, että tässä ehdotuksessa on ainesta hyvään edelläkävijälainsäädäntöön, joka on olennainen osa rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmaa ja ensimmäinen sellainen laki, joka on erityisesti suunniteltu vakuutusedustajille. Se tulee olemaan malli muille finanssituotteiden edustajille ja epäilemättä myös muilla aloilla.
Tämä ratkaiseva toimenpide tarjoaa hyödyllisen palvelun Euroopan kuluttajille edistämällä turvallisia ja kilpailukykyisiä paneurooppalaisia vakuutusmarkkinoita, joilla on vastavuoroisesti tunnustetut ja hyväksytyt ammattipätevyyden vaatimukset. Tähän tarkoitukseen käytetään finanssipassia, jota koskevat vain minimivaatimukset pikemminkin kuin ohjailevat yhdenmukaistavat menettelyt, joita jotkut olisivat pitäneet välttämättöminä tällaiseen hankkeeseen.
Onnittelen esittelijää. Odotan innokkaasti, että tästä tulee eurooppalainen laki.

Schmidt, Olle (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, toimin jäsen Karin Riis-Jørgensen sijaisena, sillä hänellä on tänä iltana muita tärkeitä asioita hoidettavanaan.
Aluksi haluan kiittää komission jäsen Bolkesteinia, joka on jälleen kerran esittänyt hyvin harkitun ehdotuksen sisämarkkinoiden toteuttamisesta, tällä kertaa rahoituspalvelualla. Haluan kiittää myös esittelijä Berenguer Fusteria hyvästä työstä, jota hän on tehnyt aina ensimmäisestä käsittelystä tämänpäiväiseen erittäin nopeaan käsittelyyn asti.
On ilahduttavaa, että neuvosto noudattaa suurelta osin parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdottamaa kantaa. Tämä ehdotus mahdollistaa rajat ylittävien vakuutusvaihtoehtojen tarjoamisen, samalla kun se takaa korkean kuluttajansuojan. Vapaammat markkinat, jotka hyödyttävät kuluttajaa - laajempi tarjonta, parempi kilpailu, alhaisemmat hinnat - ovat hyvin tasapainossa vakuutettujen turvallisuuteen liittyvien vaatimusten kanssa.
Se, että tämä markkinoiden ja kuluttajansuojan tasapaino sijoittuu oikealle tasolle ja tuntuu kohtuulliselta, on erittäin tärkeää rajat ylittävien markkinoiden laajenemisen kannalta. Pohjimmiltaan kyse on luottamuksesta, jota juuri nyt voimme havaita rahoitusmarkkinoilla.
Säännöstön on oltava muotoiltu niin, että se herättää luottamusta niiden silmissä, jotka muodostavat markkinat, toisin sanoen kuluttajien silmissä. Kuten jäsen Tannock sanoi, kyse ei siis ole siitä kaikkien määräysten yhdenmukaistamisesta, vaan pikemminkin eri jäsenvaltioissa sovellettavien sääntöjen vastavuoroiseen hyväksymiseen johtavien menetelmien löytämisestä. Uskon, että tämä on viisas näkökulma.
Me liberaalit olemme yleisesti ottaen samaa mieltä lähes kaikista tarkistuksista, vaikka tiettyjen tarkistusten hyväksymisessä ei mielestämme ole järkeä. Sallikaa minun mainita tärkein tarkistus, joka muuttaa koko ehdotusta olennaisesti. Esittelijä Berenguer Fusterin tavoin puhun toisesta tarkistuksesta, jota emme voi hyväksyä. Siitä olisi haittaa kuluttajille, ja se vaarantaisi heidän vaatimaansa kuluttajansuojaa. Se saattaisi sitä paitsi vinouttaa kilpailua. Aiomme siis äänestää tätä tarkistusta vastaan.

Kauppi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämänhetkinen ehdotusluonnos Euroopan kattavasta vakuutusedustuksesta varmistaa vakuutusedustajien korkeatasoisen ammattitaidon ja pätevyyden. Yhteinen tavoitteemme on taata, että toimivaltainen viranomainen rekisteröi kaikki sekä luonnolliset henkilöt että oikeushenkilöt, jotka aloittavat vakuutusedustustoiminnan tiettyjen ammatillisten vähimmäisvaatimusten perusteella. Edustajien yhtenäinen rekisteröintijärjestelmä helpottaa näiden kansainvälistä toimintaa antamalla näille sijoittautumisvapauden ja mahdollisuuden palvelujen vapaaseen tarjontaan. Ehdotus takaa myös korkeatasoisen kuluttajansuojan.
Valitettavasti komission alkuperäinen ehdotus ei ottanut riittävästi huomioon Euroopan vakuutusmarkkinoiden moninaisuutta. Se olisi asettanut tarpeettoman raskaan taakan monen vakuutusedustajan harteille lisäämättä kuluttajansuojaa. Meidän ensimmäisen käsittelyn tarkistuksemme viittasi selkeästi nimenomaan niihin, jotka päätoimisesti eivät myy vakuutuksia vaan pikemminkin tarjoavat vakiomuotoisia vakuutussopimuksia, joita on käytetty monissa maissa vuosikymmeniä ja joita ovat esimerkiksi matkailualan tukipalvelut tai autovakuutukset, joita tarjoavat matkatoimistot ja automyyjät.
Kuluttajansuojalla on tärkeä sija kotimaani vakuutusalalla ja, kyllä, matkatoimistot ja automyyjät ovat oikeutettuja myymään vakiomuotoisia tuotteita. Ongelmattomat kokemuksen vuodet ovat osoittaneet, että nykyinen käytäntö on sekä vakuutusedustajien että asiakkaiden etu.
Vakuutusedustuksen kustannuksia ei pidä nostaa, varsinkaan silloin kun siitä ei ole etua kuluttajille. Ei ole myöskään mitään hyötyä siitä, että jotkin jäsenvaltiot hyväksyvät tiukempia tiedotusvaatimuksia koskevia säännöksiä. Nämä vaatimukset eivät tuo lisäarvoa asiakkaalle vaan pelkästään vääristävät kilpailua eurooppalaisten vakuutuksenantajien välillä. Olen onnellinen, että kollegani kannattivat tarkistuksiani valiokunnan äänestyksessä, ja toivon, että he tukevat niitä myös huomenna.
Direktiivi, sellaisena kuin se nyt on toisessa käsittelyssä, on hyvä luonnos, joka tarjoaa järkevän kompromissin jäsenvaltioiden, vakuutuksenantajien ja asiakkaiden legitiimien etujen välille.

Karas (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, 13. marraskuuta 2001 käyttämäni puheenvuoron täydennykseksi haluaisin käsitellä seuraavia aloja: ensinnäkin haluaisin kiittää esittelijää ja PPE-DE-ryhmän varjoesittelijää erinomaisesta työstä. Minusta sekä komission ehdotus että parlamentin mietintö lujittavat edelleen rahoitusalan sisämarkkinoita ja helpottavat rajatylittävää toimintaa ja yhdenmukaistamista tällä alalla, joka on riippuvainen kansalaisten luottamuksesta ja tärkeä avoimuuden kannalta.
Muutamista tarkistuksista keskusteltiin jo. Haluaisin esittää kantani tarkistukseen 6, jolla on tarkoitus lisätä avoimuutta, koska haluamme huolehtia siitä, että rekisteriin merkitään ehdotettujen tietojen lisäksi myös maa tai maat, joissa edustaja toimii sijoittautumisen tai palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella.
Toisaalta me haluamme huolehtia myös valvontamahdollisuuksien parantamisesta myöntämällä tarkistuksessa 10 myös kuluttajajärjestöille oikeuden tehdä valituksia. Tarkistuksessa 12 on puolestaan kyse siitä, että me säätelemme asiaa, josta aina keskustellaan, eli sitä, onko tieto nouto- vai viemävelkaa, siten, että asiakkaan oikeuksia koskeva tieto on viemävelkaa ja yksityiskohtainen tieto noutovelkaa.
Tarkistuksesta 2 haluaisin sanoa, että sitä ei pitäisi ymmärtää väärin. Sitä ei ole suunnattu yhdenmukaistamista vastaan. Hyvin monissa maissa on kuitenkin erilaisia keskimääräistä tiukempia säännöksiä. Esimerkiksi monet direktiiviin sisältyvät rahoituslaitoksia koskevat vaatimukset ovat jo voimassa. Siksi nämä erilaiset säännökset, jotka sisältävät jo tiukemmat vaatimukset, pyritään ottamaan huomioon tarkistuksella 2, niin että direktiivin säännöksiin voi suhtautua eri tavoin, mutta direktiivin perustarkoitusta ei saa kuitenkaan mitätöidä.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä Euroopan parlamenttia ja erityisesti esittelijää, jäsen Berenguer Fusteria, asian järkevästä ja tehokkaasta käsittelystä. Talous- ja raha-asioiden valiokunnan toisen käsittelyn jälkeen vain 18 tarkistusta esitettiin täysistunnolle. Tämä todistaa yhteisen kannan tasapainoisesta laadusta, josta jäsen Berenguer Fuster mainitsi valiokunnalle viime viikolla. Se ei ollut vain kohteliaisuus. Yhteinen kanta seuraa tosiaankin hyvin pitkälti parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä omaksumaa linjaa. Siinä otettiin huomioon tärkeimmät hyväksytyt tarkistukset, jotka paransivat alkuperäistä ehdotustamme.
Rahoituspalvelujen toimintasuunnitelmassa pidetään vakuutusedustajia ensisijaisena tavoitteena. Vakuutusedustajat kohtaavat todellakin esteitä, joiden vuoksi he eivät voi täysimääräisesti hyödyntää perustamissopimuksen vapauksia. Tämä estää sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan.
Yhteistä kantaa seuraava direktiivi varmistaa siten, että kun on kerran rekisteröitynyt omassa jäsenvaltiossaan, joka on vastuussa ammatillisten ja rahoituksellisten vaatimusten tarkastamisesta, vakuutusedustaja voi toimia kaikkialla sisämarkkinoiden alueella. Tämä parantaa vakuutusalan sisämarkkinoiden toimintaa, etenkin vähittäismyyntimarkkinoiden osalta. Direktiivi takaa samanaikaisesti kuluttajansuojan asettamalla asianmukaiset tiedotusvaatimukset.
Neuvoston yhteinen kanta, joka nyt esitetään parlamentille, on täysin johdonmukainen niiden olennaisten tavoitteiden kannalta, joita komission ehdotuksessa esitettiin. Komissio kannattaa tätä tekstiä. Mutta on elintärkeää varmistaa, ettei vaikeasti saavutettua tasapainoa, johon päästiin yhteisessä kannassa, vaaranneta tarkistuksilla, jotka eivät olisi yhteensopivia sen perimmäisten tavoitteiden kanssa.
Sallikaa minun nyt siirtyä tarkistuksiin, jotka esitettiin täysistunnolle. Komissio voi hyväksyä seuraavat tarkistukset: tarkistukset 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 15 ja 16. Komissio voi hyväksyä tarkistuksen 17, jossa pyritään selventämään direktiivin soveltamisalaa, vaikka komissio onkin sitä mieltä, että tarkistusta on vielä hieman hiottava, jotta vältetään väärinkäsitykset.
Komissio ei kuitenkaan pysty hyväksymään seuraavia tarkistuksia: tarkistukset 2, 9, 13, 14 ja 18 seuraavista syistä. Puhun ensin tarkistuksesta 2, josta jäsenet Berenguer Fuster, Tannock ja Schmidt ovat juuri puhuneet. Tarkistuksen tavoitteena on sulkea ehdotuksen soveltamisalan ulkopuolelle suuri määrä vakuutusedustajia, esimerkiksi autovakuutuksia myyviä automyyjiä, matkatoimistoja, eläinlääkäreitä, teollisuuslaitosten kytkösedustajia ja joitakin pankkien vakuutustoimintoja.
Tällaiset ulkopuolelle sulkemiset vaikuttaisivat lukuisten suuria riskejä sisältävien vakuutustuotteiden myyntiin. Ne riistävät direktiiviltä ison osan sen sisällöstä. Lisäksi nämä ulkopuolelle suljetut vakuutusedustajat eivät voisi käyttää hyväkseen tässä direktiivissä annettuja etuja. Jos nämä vakuutusedustajat suljetaan sisämarkkinoiden etujen ulkopuolelle, jaan mitä suurimmassa määrin jäsen Berenguer Fusterin huolen tästä tarkistuksesta. Komissio ei voi hyväksyä sitä.
Tarkistuksessa 9 esitetään siirtymävaiheen säännös, jolla pyritään helpottamaan direktiivin soveltamista niihin vakuutusedustajiin, jotka jo harjoittivat toimintaa ennen sitä päivämäärää, jona komissio hyväksyi ehdotuksen, nimittäin syyskuussa 2000. Komissio suhtautui ajatukseen myönteisesti jo ensimmäisessä käsittelyssä, mutta koska tarkistus 15 vastaa paremmin direktiivin huolenaiheita, komissio haluaisi mieluummin, että hyväksytään pikemminkin tarkistus 15 kuin tarkistus 9.
Kun ehdotuksen ja yhteisen kannan perimmäinen tarkoitus on varmistaa korkeatasoinen kuluttajansuoja tarjoamalla asiakkaille asianmukaisia tietoja ja neuvoja, tarkistus 13 vähentäisi tämän vaatimuksen arvoa. Siinä sanotaan, että vakuutusedustajan antaman neuvon on perustuttava parhaiden mahdollisten neuvojen periaatteelle. Komissio ei voi hyväksyä tuota tarkistusta. Se tarkoittaisi valtavia ongelmia vakuutusedustajan työssä. Se johtaisi myös huomattavaan lainsäädännölliseen epävarmuuteen ja saattaisi aiheuttaa oikeusristiriitoja. Lopuksi, mutta ei vähäisimpänä asiana, se nostaisi vakuutusedustuksen kustannuksia. Yhteisen kannan teksti sisältääkin tasapainoisen säännöksen, joka tekee pakolliseksi asianmukaisten neuvojen antamisen markkinoilla käytettävissä olevien vakuutussopimusten tasapuolisen analyysin perusteella. Tuo säännös varmistaa täysin korkeatasoisen kuluttajansuojan.
Tarkistus 16, jossa viitataan objektiiviseen analyysiin, seuraa samoja linjoja kuin yhteinen kanta ja saattaa parantaa tekstiä.
Viimeinen tarkistus, josta haluan keskustella, on tarkistus 14, jolla mahdollistetaan - vakuutusturvan voimassaolon välittömästi alkaessa - poikkeus siitä periaatteesta, että direktiivissä vaadittujen tietojen pitäisi olla kirjallisia. Tämä vaarantaisi korkeatasoisen kuluttajansuojan tavoitteen. Yhteisessä kannassa otetaan jo huomioon ensimmäisessä käsittelyssä ehdotetun tarkistuksen 44 henki. Jos tämä uusi tarkistus hyväksytään, se riistäisi kuluttajilta kirjallisen vahvistuksen direktiivissä vaadittuihin tietoihin. Sama ajattelu sopii myös tarkistukseen 18, jossa kavennetaan vaatimusta siitä, että vakuutusedustajien on eriteltävä asiakkaan vaatimukset.

Puhemies. -
Kiitos, komission jäsen Frits Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Stihlerin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0177/2002) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi turska- ja kummeliturskakantojen elvytystoimenpiteistä [KOM(2002) 724 - C5-0095/2001 - 0299(CNS)].

Stihler (PSE)
. (EN) Arvoisa puhemies, mietinnön taustat tunnetaan hyvin, mutta taustoja on syytä kerrata, sillä se on ratkaisevaa. Marraskuussa 2000 kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) varoitti, että Pohjanmeren ja Skotlannin länsipuolen vesialueiden turskakannat sekä pohjoinen kummeliturskakanta ovat suuressa vaarassa romahtaa.
ICES on arvioinut, että Pohjanmeren turskakannat ovat alimmillaan vuoden 1963 jälkeen ja että tekniset toimenpiteet ja TACien vähennykset eivät yksistään riitä palauttamaan kantoja turvallisiin rajoihin. Turskakantojen tilanne näyttää olevan samanlainen Kattegatissa, Irlanninmerellä ja Skotlannin länsipuolella. Kummeliturskakantojen taantuminen on ollut vähemmän dramaattista, mutta kantojen tason arvellaan olevan vain noin puolet vuoden 1980 tasosta.
Kalastusneuvoston kokouksessa joulukuussa 2000 oltiin yhtä mieltä, että vuoden 2001 TACien vähentämisen ohella tarvittaisiin lisää pitkän aikavälin säilyttämistoimenpiteitä. Komissiota pyydettiin tekemään ehdotuksia monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta. Vuoden 2001 aikana komissio hyväksyi useita kiireellisiä toimenpiteitä kyseisten lajien pyynnin rajoittamiseksi, ja kesäkuussa 2001 se julkaisi tiedonannon, jossa hahmotellaan turskan ja kummeliturskan elvyttämisstrategia yhteisön vesialueilla sekä niihin rajoittuvilla vesialueilla.
Käsiteltävänä oleva ehdotus turskan ja kummeliturskan monivuotiseksi elvytysohjelmaksi syntyi komission tiedonannon perusteella. Olen tyytyväinen ehdotukseen kokonaisuudessaan: siihen sisältyvät jokaisen kannan elvytystavoitteet, 30 prosentin vuosittaisen turskakantojen kasvun ja 15 prosentin vuosittaisen kummeliturskakantojen kasvun mahdollistavat suurimmat sallitut saaliit, 50 prosentin ylä- ja alaraja vuodesta toiseen tehtäville TACien muuttamisille, pyyntiponnistuksen rajoittamisjärjestelmä, yli 50 metriä pitkien alusten tehostettu valvonta satelliittiseurantajärjestelmällä sekä sijainnin ilmoittamisen, saaliin maihinsiirtämisedellytysten, saaliin aluksella pitämisen ja punnitus- ja kuljetusolojen tehostettu valvonta. Tilapäisiä pyyntikieltoalueita on mahdollista perustaa korkeintaan 60 päivän ajaksi.
Mielestäni kantojen onnistunut elvytys on asetettava etusijalle. Meidän on vältettävä kaikin keinoin turskan ja kummeliturskan häviäminen pohjoisilta vesialueilta, kuten kävi Kanadassa. Kanadassa asetettiin turskanpyyntikielto vuonna 1992. Noin 30 000 henkeä menetti kerralla työnsä, mikä on Kanadan kaikkien aikojen ennätys. Turskan häviäminen aiheutui monista toisiinsa vaikuttavista tekijöistä, esimerkiksi liikakalastuksesta, eivätkä turskakannat ole elpyneet edes vuosikymmenen saatossa.
Meidän on otettava huomioon ekologiset varoitusmerkit. Valiokunnan äänestyksessä mietinnöstä poistettiin viittaukset kummeliturskaan. Toivon, että kollegani tukevat minua esittelijänä yrittäessäni palauttaa kummeliturskan mietintöön. Vaikka ei ole päästy yksimielisyyteen, pitäisikö turska ja kummeliturska käsitellä yhdessä, komission ehdotus vaikuttaa minusta hyväksyttävältä sillä edellytyksellä, että molempien lajien erityistilanteet otetaan riittävästi huomioon. Kummeliturskakantojen tasoja ja niistä esitettyjä lukuja on kyseenalaistettu, ja meidän päätöstemme olisi perustuttava todisteisiin. Kummeliturskan osalta laadittuja tavoitteita ja ennakoitua kantojen prosentuaalista kasvua voidaan lieventää uusien tieteellisten todisteiden perusteella.
Tarvitsemme toimia, jotka ovat ensinnäkin toimivia ja jotka toiseksi vähentävät mahdollisimman tehokkaasti alan kärsimyksiä. Lopuksi on todettava, että vaikka elvytyssuunnitelmien onnistumisen on oltava ensisijaista, vuosittain olisi laadittava kertomus edistymisestä ja toimien sosiaalis-taloudellisista vaikutuksista. Jos elvytys ei kuitenkaan onnistu, tuloksena ovat lisääntyneet sosiaalis-taloudelliset vastoinkäymiset. Joka tapauksessa ilman kalaa ei ole kalataloutta.
Pyydän kollegojani äänestämään tarkistusten 2, 4, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 15 ja 16 puolesta sekä tarkistuksia 1, 3, 5, 9 ja 14 vastaan.

Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa valitellen komission jäsenen Fischlerin poissaoloa. Mielestäni tämän keskustelun tärkeyden vuoksi hänen läsnäolonsa täällä tänään olisi ollut toivottava.
Tarkkojen, avoimien, kontrastoitujen ja kalastussektorin avustuksella suoritettujen tieteellisten selvitysten tulisi olla YKP:n uudistuksen ensimmäinen tukipilari, jotta sillä olisi uskottavuutta kalalajiemme säilyttämisessä. On tarpeen diagnosoida kalavarojen todellinen tila tarkasti ja täsmällisesti, koska muuten saatamme hoitaa nilkannyrjähdystä kemoterapialla.
Euroopan unionin pitäisi olla esimerkki muulle maailmalle merentutkimuksessa, mutta sitä se ei ole, ei edes - ja tämän osoitan komission jäsenelle Fischerille - uudistusehdotuksessaan, joka asettaa tieteen toisarvoiseen asemaan.
Viime viikolla merentutkijoiden kokouksessa Robin Cook, joka on ICESin neuvonantajajäsen Aberdeenin merentutkimuslaboratoriosta, sanoi, että ehdotettu kalastuspolitiikan uudistus perustuu heikkotasoisiin ja epäilyttäviin tieteellisiin selvityksiin.
John Molloy Dublinin Meri-instituutista - kuten huomaatte, en lainaa yhtäkään espanjalaista tutkijaa - sanoi, että kalastajat ovat tiedemiehiä, että on hyödynnettävä se valtava ensikäden tietomäärä, joka kalastajilla on ja jota nyt väheksytään.
Kanadalainen tutkija McGuire ei myöskään hyväksynyt kummeliturskaa koskevia katastrofihakuisia selvityksiä. Kalastusala vastustaa sitä avoimesti. Tiedämme, että CIES ja tekninen ja tieteellinen kalastusvaliokunta ovat myös eri mieltä. Ne ovat Lissabonissa ja Kööpenhaminassa esittäneet uudelleen nykyisten kummeliturskaa koskevien tutkimusten tarkistamista. Ja ilman selvitystä taloudellisista, sosiaalisista ja alueellisista vaikutuksista komission jäsen Fischler rinnastaa turskan kummeliturskaan, vaikka ne ovat hyvin erilaisia lajeja ja elävät hyvin erilaisissa oloissa. Hän myös ehdottaa rajuja ja peruuttamattomia toimenpiteitä kalastuslaivastojen pienentämiseksi ikään kuin ei olisi muita vaihtoehtoisia ja varteenotettavia menetelmiä säilyttää kalakannat, kunnes asiasta saadaan varmaa tietoa. Pyydän komission jäsentä harkitsemaan asiaa uudelleen.
Kalatalousvaliokunta on hyväksynyt tarkistuksen 1 - huomaan, että esittelijä ei halua pitää kalalajeja erillään toisistaan - jonka toivon täysistunnon hyväksyvän. Jos niin ei käy, toivon, että neuvosto voi korjata asian.
Haluamme suojella kalavaroja, mutta ei mihin hintaan tahansa eikä millä keinolla tahansa. Haluamme, että ekologisiin selvityksiin sisällytetään taloudelliset ja sosiaaliset selvitykset ja että otetaan huomioon ammattikunta, joka on kalastanut samalla alueella useiden sukupolvien ajan. Kalastajat eivät ymmärrä komission ehdotusta, kun otetaan huomioon tulokset, joita ollaan saamassa, ja he pyytävät laajempien ja tarkempien biologisten kriteerien valintaa.
Siksi pyydän komissiota perehtymään syvällisemmin YKP:n uudistukseen ja merentutkimukseen, jossa on mukana enemmän inhimillisiä ja materiaalisia voimavaroja. Pyydän, että kummeliturskaa koskevaa ehdotusta tarkistetaan, koska siitä on riippuvainen ammattikunta, joka vaatii enemmän avoimuutta, enemmän yhteistyötä, enemmän keskustelua sekä enemmän objektiivisuutta ja luotettavuutta, jotta se voisi hyväksyä ehdotukset, joita komissio meille esittää.

Miguélez Ramos (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan vilpittömästi onnitella kollegaani Catherine Stihleriä loistavasta työstään, joka antaa neuvostolle mahdollisuuden hyväksyä näitä kahta kalalajia koskevan, paljon harkitumman suunnitelman. Kuitenkaan en voi yhtyä hänen esittelijänä esittämäänsä toiveeseen sisällyttää kummeliturska uudelleen tähän mietintöön. Kuten hän hyvin tietää, olin esittänyt komissiolle 13:a tarkistusta, joiden tarkoitus oli lieventää kummeliturskaa koskevia toimenpiteitä, ja yli puolet niistä kumottiin, kun komissio hyväksyi jäsen Varelan esittämän tarkistuksen, jossa kyseiset lajit erotetaan toisistaan. Siispä jos mietintö hyväksytään nyt kummankin lajin kohdalla samalla kertaa, siitä tulee hyvin harkitsematon.
Unionin kalastuspolitiikassa on löydettävä tasapainopiste kalakantojen säilyttämiseen suunnattujen toimenpiteiden, jokaisen jäsenvaltion kalastuslaivaston koon järkevän määrittämisen ja kalastuksesta riippuvaisten alueiden elinkeinojen säilyttämisen välillä. Se on hankala tavoite. Ensinnäkin koska liikakalastus ei ole ainoa syy kalakantojen pienenemiseen: eri lajien umpimähkäinen pyytäminen kalajauhon valmistusta varten rikkoo turskan ja kummeliturskan ravintoketjun ja on suurelta osin syynä näiden lajien nykytilaan. On selvää, että näiden kahden kalalajin välillä on hyvin suuria eroja, mitä tulee kuolleisuuteen ja syntyvyyteen sekä tarpeellisiin toimiin niiden säilyttämiseksi. Turskan tilanne Pohjanmeressä on erilainen kuin Skotlanninmeressä, samoin kuin pohjoisen kummeliturskan tilanne Irlannin lounaisosissa on erilainen kuin Ranskan rannikolla.
Eivät kaikki lajit - ja tämä pitää sanoa hyvin selvästi - eivätkä kaikki kalastuspaikat ole samassa tilassa. Tämän huomioiden kalatalousvaliokunta tuli siihen tulokseen, ettei kummelituskan ja turskan tilanne ole sama ja että kummeliturskan kohdalla tulee ryhtyä eri toimenpiteisiin kuin turskan kohdalla, ja toimenpiteiden tulee perustua kontrastoituihin tieteellisiin selvityksiin. Ei ole olemassa yhtä ainoata kiistämätöntä ja yhtenäistä tieteellistä näyttöä siitä, että pohjoinen kummeliturskakanta olisi turvallisen biologisen rajan alapuolella, eivätkä rajut toimenpiteet tämän kannan pelastamiseksi näytä tarpeellisilta.
Emme saa unohtaa suurta taloudellis-sosiaalista vaikutusta, jonka nämä toimenpiteet aiheuttavat kalastusalueilla. Komissio ei ole tehnyt yhtään selvitystä näistä vaikutuksista eikä niistä, jotka tulee ottaa huomioon, kun suunnitelma toteutetaan. Se ei myöskään ole esittänyt arviota kiireellisistä toimenpiteistä, joihin se ryhtyi vuonna 2001. On myöskin todettava, että kummeliturskan TAC pieneni 51 prosenttia vuodesta 1999 vuoteen 2001.
Euroopan kalastuslaivaston pitäisi tuntea kohtuullisessa määrin alansa tulevaisuudennäkymät. Siksi ryhmäni vastustaa rajuja leikkauksia, joita voisi toteuttaa pitemmällä aikavälillä, ja siksi kannatamme esittelijän tarkistusta 8. Onnittelen häntä vielä kerran hänen erinomaisesta työstään.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kyseessä on erittäin tärkeä mietintö, sillä Euroopan yhteisössä keskustellaan nyt ensimmäistä kertaa kalakantojen elvytyssuunnitelmista. Koska kerta on ensimmäinen, on hyvin tärkeää laatia suunnitelmat oikein. Meidän on varmistettava, että toteuttamamme toimet kääntävät usean turskakannan ja pohjoisen kummeliturskan vähenemisen nousuun ja auttavat kantoja elpymään.
Komission ehdotukset olivat ankaria, ja ne vaikuttavat ilman muuta asianosaisiin kalastusyhteisöihin, mutta ehdotusten oli oltava ankaria, sillä kantojen tila on niin heikko. Kuten esittelijä totesi, jos emme puutu jotenkin kalakantoihin, tulevaisuudessa ei ole kalataloutta, sillä kalaa ei ole. ICES:n mukaan Pohjanmeren turskakantojen taso on alhaisimmillaan vuoden 1963 jälkeen. Vaikka kummeliturskan tila ei olisikaan niin äärimmäisen vakava, kanta on silti paljon asianmukaisen tason alapuolella, ja varoituskellot ovat soineet jo hyvän aikaa.
Komissio, kalatalousvaliokunta ja neuvosto väittävät kaikki hyväksyvänsä ennalta varautuvan lähestymistavan, jonka mukaan vedenpitävien todisteiden puuttumista ei saisi käyttää syynä kieltäytyä toimista, joilla estetään kalakantojen väheneminen. Toisin sanoen meidän olisi toimittava heti, kun saadaan riittävät perusteet uskoa, että turska- ja kummeliturskakannat tarvitsevat jonkinasteista suojelua. Juuri näin komissio on tehnyt. Mitä kalatalousvaliokunta sitten teki? Se väitti, ettei kummeliturska ole pulassa ja poisti kummeliturskan täysin ehdotuksesta.
Meidän on äänestettävä tätä tarkistusta vastaan. Tältä osin olen samaa mieltä esittelijän kanssa. Tarkistusta on täysin mahdotonta hyväksyä. Se ei edusta kalavarojen hoitoon sovellettavaa ennalta varautuvaa lähestymistapaa. Valiokunta vain puhuu periaatteesta kauniin sanoin, mutta jatkaa toimia entiseen malliin. Me emme kykene ratkaisemaan ongelmaa, jos jatkamme tähän tapaan. Me emme voi ikuisesti kieltäytyä kohtaamasta todellisuutta. Meidän on ymmärrettävä, että kyseiset kalakannat ovat vaarassa ja että meidän on suojeltava kalataloutta. Kalataloudelle ei tehdä minkäänmoista palvelusta pitkällä aikavälillä, jos tämä yksioikoinen, kansallinen, lyhyen aikavälin lähestymistapa toteutetaan. Jos mietintö hyväksytään täysistunnossa sellaisenaan, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän on pakko äänestää mietintöä vastaan.

Van Dam (EDD).
Arvoisa puhemies, 20 vuoden aikana Pohjanmeren turskakanta on vähentynyt kolme neljännestä. Samaan aikaan minun maassani turskankalastajien määrä supistui huomattavasti. Vielä vuonna 1980 Alankomaiden lipun alla kalasti turskaa 310 kutteria, mutta nyt useimmat kalastajat ovat siirtyneet kampelakaloihin, ja turskaa kalastaa enää kourallinen kuttereita. Tämä kalastajien määrän väheneminen ei kuitenkaan näytä riittävän. Komissio esittää aivan perustellusti monivuotisia elvytyssuunnitelmia turskalle ja kummeliturskalle. Komission ehdotuksissa Euroopan kalastuspolitiikan uudistamiseksi, jotka komission jäsen Fischler äskettäin esitteli, jäämme kaipaamaan juuri näitä kalakantoihin yhdistettyjä supistuksia. Yhteys turskan ja vähemmässä määrin kummeliturskan tapauksessa on selvä.
Olen täysin samaa mieltä kollega Stihlerin kanssa, kun hän mietinnön perusteluissa sanoo, että kalakantojen onnistunut elvyttäminen pitää asettaa etusijalle. Toimenpidepaketin pitää olla tehokas, mutta siinä pitää ottaa huomioon myös kalastusalalle aiheutuva sosiaalis-taloudellinen vahinko. Ei ole mitään mieltä kohdistaa alaan painostusta, jos käytetyt toimenpiteet eivät vaikuta kantoihin positiivisesti. Sen takia on tärkeää valvoa toimenpiteiden tehokkuutta. Toimenpiteet pitää peruuttaa heti, jos käy ilmi, että niillä ei ole positiivista vaikutusta.
Huonona esimerkkinä tällaisesta mielettömästä toimenpiteestä palautan komission muistiin turskia koskevan hätäsuunnitelman, jonka komissio talvella 2000 asetti Pohjanmerelle. Tämä hätäsuunnitelma, jolla osa Pohjanmerta suljettiin kalastukselta, vaikutti päinvastaisesti. Avoimilla alueilla paine kalastamiseen lisääntyi tavattomasti, kun taas suljetuilla alueilla suuret kalaparvet kalastettiin hyvin nopeasti loppuun alueen avaamisen jälkeen. Suljetut alueet eivät kalastusbiologien mukaan vastanneet hyvin turskan kutupaikkoja. Avoimille alueille keskittyi niin paljon aluksia, että haavoittuvilla pyyntipaikoilla tapahtui liikakalastusta. Kalastajat ja biologit päättelivät nähdäkseni oikein, että komissiota ei silloin niinkään kiinnostanut tehokkuus vaan poliittinen toteutettavuus. Meidän pitää estää tämän kömmähdyksen toistuminen ja suhteellisuuden puute. Eihän voi olla niin, että alankomaalaisten kalastajien toimintaa rajoitetaan paljon enemmän kuin britannialaiskalastajien toimintaa, vaikka alankomaalaiset saavat kalastaa kymmenen prosenttia turskan suurimmasta sallitusta saaliista, TACista, kun taas britannialaisten osuus TACista on 40 prosenttia.
Teen joukon huomautuksia komission ehdottamista toimenpiteistä. Ensinnäkin aiemmin mainitsemani alueiden sulkemiset ovat esimerkki siitä, mitä ei saa tehdä. Real-time closures eli alueen sulkeminen silloin, kun sieltä löydetään suuri parvi nuoria kaloja, voi sen sijaan olla tehokas toimenpide. Tekniset toimet voivat olla tärkeitä erityisesti kalastajille, joille turska on sivusaalis.
Toiseksi turskaa koskevien TACien alentaminen sisältää sen vaaran, että paineet kalastaa kiintiöiden ulkopuolisia lajeja lisääntyy valtavasti. Proaktiivisen politiikan pitäisi pitää sisällään, että kiintiöiden ulkopuoliset lajit kiintiöidään mahdollisimman nopeasti. Tämä on sitäkin tärkeämpää, kun vuonna 2003 myös Espanjan ja Portugalin alukset purjehtivat Pohjanmerelle. Jos komissio jättää asettamatta TACit ja kiintiöt näille lajeille, niin voimme kymmenen vuoden kuluttua odottaa niille elvytyssuunnitelmia.
Kolmanneksi pyyntiponnistuksen väheneminen toteutetaan mahdollisimman nopeasti soveltamalla merelläolopäiväjärjestelmää. On ilahduttavaa nähdä, että komissio nyt lopultakin omaksuu Alankomaissa käytetyn järjestelmän, jota samainen komissio on aina kritisoinut. Toivon, että komissio alkaa soveltaa tätä menetelmää laajemmin. Alankomaalaiset kalastajat suosittelevat viikonloppukieltoa, jollainen tunnetaan hyvin kuljetusalalla.
Neljänneksi komission ei pidä noin vain jättää jäsenvaltioille merelläolopäiväjärjestelmän valmistelua ja rahoituksellisia korvauksia. Se johtaa kilpailun vääristymiseen. Komission pitää asettaa vähentämisluvut jokaiselle jäsenvaltiolle erikseen. Nämä luvut voivat perustua kiintiöihin ja edellisinä vuosina todettuun liikakalastukseen.
Lopuksi meidän pitää varoa, että emme saneeraa lisää niitä aluksia, jotka ovat löytäneet tasapainon pyyntiponnistuksen ja kiintiön välillä. Tarkoitan tällä sitä, että jos alus pystyy hyvällä kiintiönhallinnalla toimimaan tuottavasti ja tehokkaasti, niin sitä ei pidä häiritä. Sen takia on hyvä, että tuki uusille aluksille poistetaan. Mutta myös KOR-rahoja käytettäessä pitää varoa, että kalastuskapasiteettia ei pidetä keinotekoisesti yllä.
On tärkeää, että suunnitelmien vaikutuksia arvioidaan ajoissa. Tärkeää on myös se, että siinä vaiheessa tarkastellaan alalle koitunutta sosiaalis-taloudellista vahinkoa. Jos elvytyssuunnitelma epäonnistuu, niin turskalle, kummeliturskalle ja kalastajille koituu suunnatonta vahinkoa.

Stevenson (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aloitan samoin onnittelemalla esittelijä Stihleriä erinomaisesta mietinnöstä ja erinomaisesta puheesta, jonka hän piti tänä iltana parlamentissa.
Kaikki parlamentissa tietävät, että kalakannat hupenevat nopeasti ympäri EU:ta. Tämän vuoksi komissio on esittänyt meille radikaalin uuden ehdotuspaketin yhteisen kalastuspolitiikan uudistamiseksi. Tämän vuoksi EU:n laivaston yhteenlaskettua bruttovetoisuutta vähennetään 18 prosenttia, millä on valtava oheisvaikutus työpaikkoihin monilla yhteisön köyhillä ja syrjäisillä alueilla.
Meidän on kuitenkin ymmärrettävä, että kaksi suurimmassa romahdusvaarassa olevaa kalalajia ovat turska ja pohjoinen kummeliturska. Turskakantojen tilasta ei ole pienintäkään epäilystä. Myöntäisin, että kummeliturskakantojen tilasta on kuitenkin joitakin epäilyksiä. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) väittää, että kummeliturskakannat ovat romahtamaisillaan. Toiset riippumattomat tutkijat väittävät, että kannat ovat edelleen kestävillä tasoilla, ja kyseenalaistavat näin ICES:n löydökset.
Kuten jäsen McKenna toi esiin puheenvuorossaan tänä iltana, meitä vaaditaan soveltamaan parlamentissa ennalta varautumisen periaatetta silloin, kun epäilyjä on olemassa. Näin ollen vetoaisin parlamenttiin, jotta kummeliturska palautetaan komission elvytyssuunnitelmaan ja pidetään mukana niin kauan, kunnes tieteelliset todisteet voidaan arvioida ja varmistaa oikeiksi täsmälleen sillä tavalla, kuin jäsen Varela Suanzes-Carpegna iltapäivällä esitti.
Kuten kaikki tiedämme, eilisessä kalastusneuvoston kokouksessa merkittävä määrä jäsenvaltioita ilmoitti vastustavansa joiltakin osin komission ehdotusta YKP:n uudistamiseksi. Jäsenvaltiot vaativat valtiontuen käyttämistä uusien alusten rakentamiseen, ne vaativat vapaata pääsyä yhteisön vesialueille, ne kannattavat lyhyen aikavälin voittoja pitkän aikavälin kestävyyden sijaan, ne vastustavat muutosta, ne kannattavat kaiken säilyttämistä ennallaan. Ne ajavat toivotonta politiikkaa. Me emme voi jatkaa kuten ennen. Jos niin teemme, eivät häviä ainoastaan turska ja kummeliturska, vaan myös kalataloutemme katoaa.

Lage (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, kalastus hyödyntää varmastikin uusiutuvia, mutta hauraita ja tuhoutuvia luonnonvaroja. Koska pyyntivälineet olivat vuosisatojen ajan rajoittuneita teholtaan, muovautui ajatus, että käytettävissä olevat kalavarat ovat loppumattomia. Tämä tunne on tänäänkin läpikulkevana ajatuksena joissakin säilyttävien politiikkojen vastaisissa reaktioissa. Mutta kun kalastajat joutuvat vastatusten luonnonsuojelua puoltavan yleisen mielipiteen ja joidenkin kalakantojen romahtamisen synnyttämien taloudellisten riskien kanssa, he tiedostavat sen, että heidän on liittouduttava meren elämän eikä sen vihollisten kanssa.
Juuri tästä näkökulmasta on ratkottava jokainen kalastuspolitiikan uudistus, oli se sitten yleinen tai erityistilanteisiin tarkoitettu, kunkin tilanteen mukaan. Arvioitavana olevan lainsäädännön, joka on Stihlerin erinomaisen mietinnön kohteena, tavoitteena on välttää niin arvokkaiden kalalajien kuin turskan ja kummeliturskan loppumisen aiheuttama katastrofi. Me voimme keskustella suositeltujen toimenpiteiden asteittaisesta toteutuksesta ja niiden täytäntöön panemiseen tarvittavan välineen tehokkuudesta, voimme keskustella niiden pohjana olevien tieteellisten tietojen täsmällisyydestä, mutta emme voi aliarvioida turskakantojen emmekä pienemmässä mittakaavassa kummeliturskakantojen yksikköjä uhkaavaa vaaraa, emmekä sitä seikkaa, että nyt on muutettava suuntaa ja elvytettävä nämä kalakannat.
Useita kertoja olemme kalastusta koskevassa keskustelussa joutuneet asettamaan vastatusten tieteellisten tietojen epävarmuuden ja luotettavuuden. Tähän seikkaan perustuu kalatalousvaliokunnan esittämä vaihtoehto kalastusta koskevien ehdotusten joustoista. Kysyn itseltäni, olemmeko nyt oikealla tiellä. Epäilen sitä. Näistä syistä vetoankin komissioon, jotta se rakentaisi tieteellisen ja teknisesti uskottavan tutkimusjärjestelmän, jolle vaihtoehtomme pohjautuisivat. Se on pakko tehdä. Kaikkihan tietävät, että turska on yksi portugalilaisen keittotaidon perusosa. Mutta ihminen ei elä ainoastaan keittotaidosta. Turskankalastus Terra Novan vesillä on jättänyt syvälliset jälkensä kalastajien muistikuviin ja häviämättömät kynänvetonsa Portugalin kirjallisuuteen. Siksi on nyt syytä sanoa: pelastakaamme turska!

Hudghton (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ehdotuksessa tuodaan esiin muutamien kalakantojemme toivoton tila ja korostetaan, miksi komission ja neuvoston on niin tärkeää toteuttaa YKP:n uudistus oikein. Poliittiseen painostukseen ei saa taipua. Niiden on varmistettava, että kestävän kalastuksen tavoite on kalavarojen hoidon keskeinen tekijä. Vaikka olenkin yhtä mieltä siitä, että kummeliturskaan kohdistuvat elvytyssuunnitelmat on kohdennettava erityisesti kyseiselle lajille, en kuitenkaan usko, että kummeliturska olisi jätettävä ehdotuksen ulkopuolelle. Ehdotuksen yksityiskohtien osalta tuon esiin muutamia huolestuttavia seikkoja.
Ensinnäkin komission on kiinnitettävä tarkempaa huomiota monilajikalastukseen, johon elvytyssuunnitelmat vaikuttavat. En ole ratkaisevan vakuuttunut siitä, että komissio olisi ottanut opikseen siirtämisestä aiheutuvista vaaroista, kuten totesimme Pohjois-Skotlannissa viime vuonna. Komission on varmistettava, että tieteelliset lausunnot ovat luotettavia ja tarkistettavissa olevia, eivät ainoastaan määritellessään pyyntikieltoalueet vaan myös eritellessään pyyntikieltoalueiden vaikutukset. Ylärajan poistaminen KOR:n kautta myönnettävältä rahoitusavulta on suotavaa. Mutta komissio ei ole onnistunut ehdottamaan järjestelmää, jossa taataan, että elvytystoimenpiteiden alaisia kalastajia kohdellaan yhtäläisesti, ja jossa ei aiheuta epäreilua kilpailua eri jäsenvaltioiden kalastajien välille. Toivon, että komissio ottaa huomioon valiokunnan tarkistuksen, jossa vaaditaan yhteisrahoituksesta riippumatonta yhteisön rahoitusta hyvittämään menetykset kalastajille, joita suunnitelmat koskevat.
Turvallisuus on ensiarvoisen tärkeää. Vaikka nykyaikaistamiseen ja uudistamiseen myönnettävää valtiontukea ei pitäisi jakaa pohjattomasta kaivosta, tukea olisi saatava turvallisuuden parantamiseen. Ikääntyvät alukset ja merellä vietettyjen päivien lukumäärän rajoittaminen voivat olla kuolettava yhdistelmä. On ensiarvoisen tärkeää, että otetaan huomioon turvallisuus, kun arvioidaan elvytyssuunnitelmien vaikutuksia ja kalavarojen hoitoa yleensä.

Langenhagen (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, toivon, että kaikki voisivat tänä iltana vahvistaa itseään herkullisella hollantilaisella matjessillillä, jota parlamentissa tarjottiin. Haluaisin lausua sydämelliset kiitokset kollega Albert Jan Maatille. Tapahtuma oli hieno, ja voin vain vahvistaa ja uskon teidän yhtyvän vahvistukseeni kalan olevan hieno ruoka!
En haluaisi kalastuspolitiikan uudistuksen kynnyksellä tehdä elvytystoimenpiteitä koskevasta äänestyksestä kohtalonkysymystä, mutta toivon kuitenkin, että ne, jotka eivät hyväksy komission asetusehdotusta sen nykymuodossa, hyväksyvät huomenaamulla kuitenkin kompromissin, nimittäin kummeliturskan hyväksymisen taas turskan seuraan, aivan niin kuin komissio hyvin perustein on ehdottanut. Minäkin olen nyt muuttanut käsitystäni. Toivon edelleen, että muutkin ovat tehneet niin, sillä olen tällä välin tutkinut asiaa, en sen perusteella, miltä minusta tuntuu, vaan esimerkiksi ICESiltä saadun tieteelliseen tiedon perusteella. Haluaako joku vakavasti epäillä siltä saatuja tietoja? Onko komissio tehnyt ehdotuksen, joka sisältää toimenpiteitä turskan ja kummeliturskan kantojen elvyttämiseksi? Molempien kannat ovat vakavasti uhattuina. Kukaan ei ole kiistänyt sitä tänä iltana. Jos haluamme olla johdonmukaisia, kummeliturskaa ei voi siksi jättää ulkopuolelle. Ennaltaehkäisy on lisäksi parempi tapa kuin korjaaminen! Niin minä kirjoitan epäilijöiden lokikirjaan.
Meidän on pohdittava biologisia oloja ja kannan tarkan analysoinnin luonnollisia ongelmia. Kalat uivat. Siksi kukaan ei pysty laskemaan niiden tarkkaa määrää. Siksi kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICESin) suositusten epäily on niin suosittua. Olemme voineet seurata tämän pelin vaikutuksia jo pitkään, eikä vain turskan ja kummeliturskan osalta eikä vain eurooppalaisilla vesillä.
Kaipaan taloudellisesti kestävää, ekologisesti vastuullista ja sosiaalisesti hyväksyttävissä olevaa kalastuspolitiikkaa. Siihen tarvitaan ensinnäkin terveet kalakannat. Jotta murtaisimme noidankehän, jonka muodostaa yhä useimmin ja paremmin venein tapahtuva entistä vähäisempien kalakantojen kalastus, meidän on toimittava. Nyt! Muillakin talouden aloilla puretaan ylikapasiteettia. Kalastuksen on valitettavasti totuttava siihen, sillä eurooppalaisen kalastuksen on säilyttävä, mutta omin avuin eikä Euroopan unionin antaman tekohengityksen avulla ja ilman omissa vesissä uivia kaloja.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tunteeni tämän asetuksen ja tämän mietinnön vuoksi ovat ristiriitaiset. Yhtäältä tunnen, että minun on ilmaistava torjuva kantani asetukseen, etenkin sen kummeliturskaa koskevalta osalta, joka ulkoisesti turskaan sidottuna on järjetön ja perusteettoman haitallinen; mutta toisaalta ajattelen, että tämä tarjoaa meille arvokasta tukea pyrkimyksessä kyseenalaistaa komission jäsen Franz Fischlerin ehdottama ja komission neuvostolle esittämä YKP:n uudistus.
Pelkkä Stihlerin mietinnön perustelujen läpikäyminen osoittaa komission perustelujen heikkouden sen pyrkiessä esittämään asetuksen perustaksi oletettavan luotettavia tieteellisiä tutkimuksia. Kuten esittelijä muistuttaa, toimenpide-ehdotus hyväksyttiin vuonna 2001, Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) jakaman tiedon seurauksena, kun vuodelle 2001 sovittuja raskaita TACien (suurimpien sallittujen saaliiden) supistuksia ei vielä ollut ryhdytty panemaan täytäntöön.
Näissä puitteissa, kuten esittelijä muistuttaa, tieteelliset näkökohdat ovat täynnä epäselvyyksiä ja epävarmuuksia. Lainaan sanatarkasti: "Kummeliturskakantojen taantuminen on ollut vähemmän dramaattista ja siksi tieteellinen näyttö on epäselvempää ja tosiaankin aiheuttaa jossakin määrin keskustelua". Lainaan edelleen: "Erimielisyydet koskevat sitä, pitäisikö näitä kahta lajia (turskaa ja kummeliturskaa) käsitellä yhdessä, miten nopeaan elvytykseen olisi pyrittävä sekä miten vakavat toimenpiteet sen takia ovat tarpeen ja mitä kyseisten toimien pitäisi olla." Ja niin edelleen.
Mietinnöstä käyvät myös selväksi ennen kaikkea vaikutus ympäristöön ja taloudelliset seuraukset, joita ei käsitelty asetusluonnoksessa. Arvoisa puhemies, juuri nämä ovat niitä lukuisia seurauksia, jotka ovat käymässä ilmi tai nyt jo tapahtumassa paljon kauaskantoisemmassa ja vaarallisemmassa laajuudessa, Fischlerin ajaman yhteisen kalastuspolitiikan epäoikeudenmukaisen ja järjettömän uudistuksen yhteydessä.

Parish (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää esittelijää erittäin rohkeasta mietinnöstä. Asia tulee olemaan hyvin vaikea kaikille kalastajille, sillä seurauksena ovat saalismäärien huomattavat vähennykset ja työpaikkojen menetykset. Esittelijä viittaakin tähän mietinnössään. Kalastajien auttamiseksi on olemassa toimenpiteitä.
Voimme olla varmoja, että kalat eivät noudata minkään valtakunnan rajoja. Meidän on myös tunnustettava, että mietinnössä käsitellään turskaa sekä kummeliturskaa. Haluan varmistaa, että vaadimme kaikkia kollegojamme äänestämään sen puolesta, että kummeliturska palautetaan mietintöön. Muuten istumme täällä joskus lähitulevaisuudessa ja toteamme, että kummeliturskakannat ovat vähentyneet niin dramaattisesti, että tarvitsemme entistä raadollisempia toimenpiteitä kantojen palauttamiseksi ennalleen. Esittelijä totesi, että kannat ovat vähentyneet 50 prosentilla vuodesta 1980, joten meidän on toimittava varmistaaksemme, että kannat paranevat.
Meidän on myös hyväksyttävä, että uiskennellessaan meressä kalat eivät erottaudu toisistaan siististi, toisin sanoen kalastettaessa yhtä tiettyä lajia ei voida aina olla varmoja siitä, että saaliiksi joutuu ainoastaan kyseisen lajin kaloja. Meidän on otettava laajemmin huomioon kaikki säilyttämistoimenpiteet. Meidän on eritoten löydettävä ratkaisu saaliiden poisheittämiseen esimerkiksi rantautumisen yhteydessä saaliskiintiöillä käytävän kaupan avulla tai millä muulla keinolla tahansa. On oltava jokin keino, jolla pysäytetään terveen kalan poisheittäminen, sillä kantoja on vähän ja meidän on varmistettava, että kannat saadaan elvytettyä uudelleen.
Meidän tarvitsee vain katsoa Kanadan tapahtumia todetaksemme, että jos kalastusta jatketaan, kalaa ei ole jäljellä kohta kenellekään. Eräs jäsenvaltio toimi väärin harjoittamalla valtavaa poliittista painostusta yrittäessään poistaa ja onnistuessaan poistamaan kummeliturskan mietinnöstä, ja yrittäessään näin saada enemmän kalaa itselleen. Loppujen lopuksi kansallisuudella ei ole mitään merkitystä. Jos ei ole kalaa, ei ole kalakantoja, eikä kukaan pysty kalastamaan. Meidän on varmistettava, että toimenpiteet pannaan täytäntöön.
Kiitän esittelijää vielä uudelleen ja pyydän, että me kaikki äänestämme alkuperäisen turskaa ja kummeliturskaa käsittelevän mietinnön puolesta - ja varmistamme, että meillä todella on turskaa ja kummeliturskaa käsittelevä mietintö.

Pérez Álvarez (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, käytän puheenvuoroni tässä täysistunnossa tukeakseni kalatalousvaliokunnan ehdotusta, etupäässä puolustaakseni tarvetta jättää pohjoinen kummeliturska pois ehdotuksesta neuvoston asetukseksi, jonka perusteella laaditaan toimenpiteet turska- ja kummeliturskakantojen elvyttämiseksi. Teen tämän siksi, että kummeliturska- ja turskakantojen tila on hyvin erilainen. Jos kummeliturskaa ei jätetä pois, riskeerataan ilman kiistatonta ja kontrastoitua tieteellis-teknistä selvitystä tuhannet työpaikat sekä alat, josta saavat elantonsa ja ovat riippuvaisia useat Euroopan unionin rannikkoyhteisöt.
Tämän sosioekonomisen vaikutuksen tulisi olla riittävä syy harkita asiaa uudelleen, mutta on muitakin syitä: ehdotus perustuu epäpätevään tieteelliseen selvitykseen, ja jo marraskuussa 2001 tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea osoitti, että kansainvälisen merentutkimusneuvoston käyttämät varotoimenpiteet eivät ole nykyisin päteviä ja lisäksi suositteli niiden välitöntä tarkistusta. Koska yksikään ihminen eikä yksikään hallinto ole yksin oikeassa ja toimi oikein, on selvästi tarpeen turvautua tieteellisiin asiantuntijoihin ja soveliasta suorittaa selvitysten tasapuolinen tarkistus sekä luonnollisesti kuunnella ja arvioida syvällisesti, mitä kärsivä osapuoli sanoo perusteluissaan ja kontrastoiduissa ja vertailukelpoisissa selvityksissään. Kun tehdään päätöksiä, joilla on syvällinen sosiaalinen vaikutus, ne on perusteltava hyvin; niitä tukevien selvitysten on oltava kiistattomia.
Se, mitä tähän asti on sanottu, hyvät jäsenet, ei merkitse sellaisten vaihtoehtoisten suojelutoimenpiteiden vastustamista, jotka ovat luotettavia, vastuullisia ja parantavat kummeliturskakantaa ja joita sovelletaan, kunnes selvitykset on saatu päätökseen, viimeistelty ja kunnes niitä on verrattu toisiin selvityksiin. Meidän ei kuitenkaan pidä tukea toimenpiteitä, joihin saattaa liittyä peruuttamattomia seurauksia.
Varotoimenpiteiden periaatetta pitää todellakin voida soveltaa ilman, että aiheutetaan taloudellisia katastrofeja tai sosiaalisia maanjäristyksiä. Tasapainopiste on mahdollinen, ja komission tulee etsiä sitä. Ensiaskeleen muodostavat vahvistetut ja kontrastoidut selvitykset, jotka antavat meille paljon tietoa ja perusteita. Asiat täytyy tehdä hyvin varsinkin silloin, kun niistä aiheutuu suuria riskejä ja selviä haittoja kalastajillemme.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, saanen aloittaa toteamalla, etten aio puhua varsinaisesta ehdotuksesta muuten, kuin että haluan painottaa, että komission mielestä ehdotus on yksi tärkeimmistä yhteisen kalastuspolitiikan osalta otettavista askeleista.
Kuten monet täällä tietävät, ehdotuksessa ennakoidaan monia asioita, joista on keskusteltava tulevaisuudessa, kun yhteistä kalastuspolitiikkaa uudistetaan kokonaisuudessaan. Jos emme pysty yhteistyöhön kalakantojemme elvyttämiseksi, kalojen ja kalastajien tulevaisuus ei ole turvattu.
Seuraavaksi haluaisin kommentoida tarkistuksia. Tarkistusta 1 komissio ei voi hyväksyä, sillä se poistaisi ehdotuksesta viittauksen kummeliturskaan. ICES on ilmoittanut, että kummeliturskakannat ovat vaarassa romahtaa. Jos asia on näin, komission on toimittava tilanteen korjaamiseksi. Ainoan vaihtoehtoisen arvion kannan tilasta on laatinut kanadalainen kalastukseen erikoistunut tiedemies Maguire Espanjan merentutkimuslaitoksen (Instituto Español de Oceanografía) pyynnöstä. Neuvoston työryhmien neuvotteluissa Espanja ei asettanut kyseenalaiseksi ICES:n arvioiden paikkansapitävyyttä kummeliturskakantojen kehittymisestä vuosien saatossa tai kyseisen kannan nykytilasta. Espanja kyseenalaisti yhden niin kutsutuista ennalta varautumisen vertailupisteistä, joiden osalta kannan tilaa arvioitiin. Tarkemmin sanottuna Espanjan virkamiehet ehdottivat, että komission ehdotuksessa annettu 165 000 tonnin arvo olisi muutettava 145 000 tonniksi. Virkamiesten ehdotus ei ole ristiriitainen suhteessa näkemykseen, jonka mukaan kanta on vaarassa romahtaa. Ehkä siinä tarkoitetaan, että vaara on vähäisempi, mutta vaara on kuitenkin olemassa.
Tarkistusta 2 komissio pitää tarpeettomana, sillä ympäristövaikutuksista laaditut tieteelliset tutkimukset on jo otettu asianmukaisesti huomioon siten, että vaikutukset on todistettu ja niiden määrät on laskettu tieteellisin keinoin. Yhtenä esimerkkinä voitaisiin mainita viime vuosien alhaisten suolapitoisuuksien vaikutus turskan lisääntymisen onnistumiseen Itämerellä. Muut tarkistuksessa mainitut tekijät jäävät yhteisen kalastuspolitiikan ulkopuolelle, joten ei ole asianmukaista ottaa niitä esille tässä ehdotuksessa. Sitä paitsi totuus on edelleen, että turskan, kummeliturskan ja monien muiden kalakantojen pääasiallisin kuolinsyy on kalastus, ja kalastuksen vähentäminen on todennäköisin keino kannan elvyttämiseksi.
Mitä tulee tarkistukseen 3, komissio pyrkii jo parantamaan tieteellisiä lausuntoja kaikin puolin. Aiheesta mahdollisesti annettavat tiedonannot sisällytetään toiseen uudistusehdotuksia sisältävään kokonaisuuteen, joka esitellään parlamentille piakkoin. Sitä paitsi ei ole oikein väittää, ettei pyyntiponnistuksen ja kuolleisuuden välisestä yhteydestä tai asianmukaisesta verotasosta olisi tehty analyyseja vuonna 2002. Näiden syiden vuoksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta.
Komissio voi periaatteessa olla yhtä mieltä tarkistuksessa 4 esitetystä arviosta, sillä TACit eivät ole välineitä, joilla ilman muuta ratkaistaan saaliiden poisheittämisestä aiheutuva ongelma. Ongelma ratkaistaan ainoastaan, jos pyydysten valikoivuutta parannetaan tai jos kalastusta vähennetään tai se kielletään alueilla, joilla pienet kalat parveilevat. Asiaa käsiteltiin sarjassa komission ja neuvoston asetuksia, jotka laadittiin turskan ja kummeliturskan hälyttävän tilan perusteella. Lisäksi komissio laatii parhaillaan toimintasuunnitelmaa saaliiden poisheittämisestä YKP:n uudistamisen yhteydessä. Näin ollen kyseinen tarkistus on tarpeeton.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 5, sillä sen mielestä alusten nykyaikaistamiseen myönnettävää valtion tukea olisi käytettävä ainoastaan kalastusalusten turvallisuuden parantamiseksi, kun taas tarkistuksessa esitetään, että myös muut tarkoitukset voitaisiin katsoa tuen perusteeksi. Laivaston kalastustehoa lisäävä tuki ei ole enää hyväksyttävää.
Tarkistusta 6 komissio ei voi hyväksyä, sillä todellinen rauhoittaminen määrätyksi ajaksi on toteutettava hyvin nopeasti. Neuvoston sisällyttäminen tähän mekanismiin vaatisi paljon enemmän aikaa. Kun neuvosto on saanut päätöksen tehtyä, todellinen rauhoittaminen määrätyksi ajaksi ei olisi enää tehokasta.
Tarkistus 7 hyväksytään: kohdassa oli lyöntivirhe. Tarkistuksen 8 osalta on todettava, että komissio arvioi parhaillaan TACien vuosittaisten muutosten alentamisen vaikutuksia kannan elpymiseen. Tähän kohtaan myös neuvosto on esittänyt joitakin varauksia.
Tarkistusta 9 komissio ei voi hyväksyä. Teknisiä toimenpiteitä käsitellään toisessa lainsäädäntöehdotuksessa. Jäsenvaltioiden puoltamat tekniset toimenpiteet parantavat nykytilannetta hieman, mutta niissä ei mennä tarpeeksi pitkälle. Komissio totesi aiemmin, että tavoitellusta kalastuskuolleisuuden vähentämisestä saavutetaan vain noin 20 prosenttia soveltamalla kyseisiä toimenpiteitä. Näin ollen vaaditaan myös pyyntiponnistukselle asetettuja rajoituksia. Alusten pakollista romuttamista ei mainittu ehdotuksessa, eikä sitä aiota ottaa mukaan tulevaan YKP:hen. TACit ehdotetaan tieteellisten lausuntojen perusteella.
Tarkistusta 10 komissio ei voi hyväksyä. Kummeliturskaa eivät pyydä ainoastaan teolliset kalastusalukset, ja turskaa pyydetään hyvin pieniä määriä kerrallaan. Viiden prosentin ehdotus vastaa arvioituja turskasaaliita ja on näin ollen oikea tavoitteeseen nähden.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 11. Vaikka on vaikeaa arvioida tarvittavaa lisäavustuksen määrää, jotta kiinnostus romuttamista kohtaan lisääntyisi, 20 prosenttia on kuitenkin merkittävä lisäys ja vastaa aiempaa käytäntöä vastaavissa tilanteissa, esimerkkinä voidaan mainita entiseen Marokon laivastoon kohdistuneet rakenteelliset toimenpiteet Espanjassa ja Portugalissa.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 12. Meidän mielestämme ei ole mitään syytä rajoittaa turvallisuuteen liittyvää tukea pienempiin aluksiin eli alle 12-metrisiin aluksiin. Äskettäin esitetyssä ehdotuksessa YKP:n uudistamiseksi ehdotettiin, että kaikilla aluksilla tulisi olla mahdollisuus tällaiseen tukeen sillä edellytyksellä, että tuki ei vaikuta aluksen kalastuskapasiteettiin.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 13. Kyseessä on hyvin kallis tukimuoto, joka ei vähennä taustalla olevaa liikakapasiteetin ongelmaa. Ainoastaan kyseisenlaiset lyhytaikaiset toimenpiteet voidaan hyväksyä. Jos yhteisön osarahoitusta myönnettäisiin pidemmäksi ajaksi, romuttamiseen tarkoitettujen yhteisön varojen saatavuus vähenisi huomattavasti, ja tässä tapauksessa romuttaminen on selvästi ensisijainen tavoite.
Tarkistusta 14 komissio ei voi hyväksyä, sillä yhteisö ei voi ottaa täyttä vastuuta tämänkaltaisesta tuesta. Yhteisrahoitus on rakenteellisen tuen perusperiaate.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 15. Suunnitelman keston tarkentaminen ei ole hyväksyttävää. Kantoja voidaan pitää elpyneinä milloin tahansa, kun tieteelliset tutkimukset osoittavat kahden peräkkäisen vuoden aikana, että sukukypsän kalan määrä on ylittänyt asetetut tasot. Perustelujen viimeisessä kohdassa viitataan komission aikomukseen toteuttaa tutkimus vaikutuksista 18 kuukauden sisällä ehdotuksen hyväksymisestä. Tätä voidaan tukea lisäämällä tekstiä johonkin ehdotuksen artiklaan, mutta perusteluissa olevan maininnan pitäisi riittää.
Tarkistuksessa 16 ehdotettu arviointi voidaan toteuttaa, muttei vuosittain. Ehdotetut toimenpiteet alkavat vaikuttaa vasta jonkin ajan kuluttua. Aikaisin ajankohta voisi olla kahden täyden toimintavuoden jälkeen. Perusteluiden viimeisessä kohdassa viitataan komission aikomukseen toteuttaa tutkimus vaikutuksista 18 kuukauden sisällä ehdotuksen hyväksymisestä. Tätä voidaan tukea lisäämällä tekstiä johonkin ehdotuksen artiklaan, mutta perusteluissa olevan maininnan pitäisi riittää.
Haluaisin ottaa esille muutamia parlamentin jäsenten tekemiä lisähuomautuksia. Ensinnäkin jäsen Varela Suanzes-Carpegna viittasi tieteellisiin lausuntoihin, joihin ehdotuksemme perustuu. Lausunnot ovat ICES:n antamia. Lausunnoissa on puutteita, mitä kukaan ei kiellä, mutta puutteista huolimatta ICES:n lausunnot ovat selvästi parhaat saatavilla olevat. Yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisessa painotetaan tieteellisten lausuntojen parantamista. Tällä välin meidän on toimittava parhaiden mahdollisten lausuntojen mukaisesti, ja ICES:n lausunnot ovat parhaita mahdollisia. Tämä on vastaus myös jäsen Miguélez Ramosille.

Puhemies. -
Kiitos, komission jäsen Frits Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Äänestyslistalla on seuravana Ayoso Gonzálezin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö ehdotuksesta neuvoston asetukseksi maataloudesta peräisin olevan etyylialkoholin yhteisestä markkinajärjestelystä [KOM(2001) 101 - C5-0095/2001 - 2001/0055(CNS)].

Ayuso González (PPE-DE)
. (ES) Arvoisa puhemies, kaksi kuukautta sitten käsittelimme tätä samaa mietintöä, koska maataloudesta peräisin olevan alkoholin ongelma todellakin on ongelma, joka johtuu suuresta maatalousperäisen alkoholin tuotannosta ehdokasvaltioissa, koska tulevat neuvottelut Maailman kauppajärjestön kanssa voivat saada aikaan lisärajoituksia ulkorajoilla tapahtuvaan tuotantoon ja koska bioetanolin kysynnässä polttoaineeksi on ennustettavissa kasvua Euroopan unionissa.
Tästä kaikesta johtuen ministerineuvosto pyysi 17. heinäkuuta 2000 komissiota laatimaan maataloudesta peräisin olevaa alkoholia koskevan sääntelykehyksen, mutta neuvosto meni paljon pitemmälle ja ehdotti meille YMJ:tä, johon ei kuulunut minkäänlaisia rahoitustoimia, mutta johon sisältyi mahdollisuus luoda tullikiintiöitä ja suojalauseke, kieltää kokonaan tai osittain sisäisen jalostusmenettelyn käyttö sekä valtiontukia koskeva erityismääräys.
Kuitenkaan tämä komission laatima ehdotus ei sisältänyt synteettistä alkoholia, jota teollisesti voi käyttää 70 prosenttia etyylialkoholin käyttäjistä. Vain 30 prosenttia alkoholijuomien valmistajista käyttää yksinomaan maataloudesta peräisin olevaa alkoholia.
Koska synteettistä alkoholia ei otettu mukaan ja koska sillä hetkellä, kaksi kuukautta sitten, ei löydetty juridista perustetta sisällyttää sitä YMJ:hin, parlamentti palautti ehdotuksen komissiolle. Sen jälkeen neuvosto jatkoi asian käsittelyä ja on tehnyt ehdotuksen, joka sisältää synteettisen alkoholin, ja meiltä on pyydetty toista mietintöä.
Nyt neuvosto ja parlamentti ovat sopineet asiasta, ja mielestäni komission pitäisi ottaa se huomioon. Eräässä mietinnön tarkistuksista, niistä kaikkein tärkeimmässä, ehdotetaan otsikon muutosta. Yhteisen markkinajärjestelyn sijaan ehdotetaan asetusta maataloudesta peräisin olevan etyylialkoholin Euroopan unionin markkinoita koskevista erityistoimista.
Mietinnössä ehdotetaan, että erityistoimet koskisivat myös synteettistä alkoholia, erityisesti tilastojen laatimiseksi. Ehdotetaan myös, että viinin hallintokomitean tulisi olla toimivaltainen näissä asioissa, mutta että tähän viinin hallintokomiteaan kuuluisi maataloudesta peräisin olevaa alkoholia käsittelevä erityistyöryhmä. Myöskin ehdotetaan 10 artiklan poistamista, koska kun kyse ei ole YMJ:stä, tukiin viittaava artikla ei ole mielekäs. Lisäksi koska kyse on kansallisista tuista, mielestäni ne sisältyvät kunkin valtion kokonaistukeen riippumatta siitä, kohdistetaanko ne maataloudesta peräisin olevaan alkoholiin vai johonkin muuhun.
Arvoisa komission jäsen, toivon, että toimitatte kaikki nämä tarkistukset toimivaltaiselle komission jäsenelle, koska pyydän, että niistä äänestetään huomenna täysistunnossa. Samoin pyydän teitä välittämään sen tiedon, että neuvosto ja parlamentti ovat asiassa yhtä mieltä.

Jeggle (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tämäniltaisessa keskustelussa on kyse siitä, ja se oli Eurooppa-neuvoston ainoa tehtävä, miten maataloudesta peräisin olevaa alkoholia koskevan politiikan yhteyteen tuodaan avoimuutta ja tilastollisia näkökohtia. Kiitän erityisesti Euroopan parlamentin esittelijää Ayuso Gonzálezia. Hän on käyttänyt esimerkillisesti sen pienen liikkumavaran, joka Euroopan parlamentilla maatalousasioissa on. Arvoisa komission jäsen, me olisimme mielellämme torjuneet koko komission ehdotuksen, koska siinä ei lainkaan otettu huomioon neuvoston tehtävää. Esittelijä on läheisessä yhteistyössä kaikkien osapuolten kanssa saanut aikaan aidon kompromissiehdotuksen, josta kaikki voisivat löytää ajatuksiaan.
Me luomme nyt 30 vuoden keskustelun jälkeen alalle järjestelmän, jossa edellytetään vaadittuja tilastollisia tutkimuksia, ja se tapahtuu yksinkertaisen neuvoston asetuksen puitteissa. Toiseksi siinä ei periaatteessa tarvita lausumia tukioikeudesta. Kolmanneksi asetus kattaa myös synteettisen alkoholin, joka on maataloudesta peräisin olevan alkoholin kilpailija. Vetoan hartaasti komissioon: lopettakaa kompromissilinjan vastustaminen! Tähän asti on ollut tapana, että komissio ei ole vaatinut yksimielisyyttä, jos neuvostossa on syntynyt määräenemmistö, jollei sillä ole ollut oikeudellisia epäilyksiä. Tässä tapauksessa ei ole mitään järkevää syytä vaatia yksimielisyyttä. Komissiolla on täysin riittävät välineet tämän alan valvomiseen, jolla ei esiinny merkittäviä kilpailun vääristymiä.
Ehdokasvaltioiden joukossa ei ole yhtäkään maata, joka haluaisi omaksua tai kopioida Saksan mallin, joka on kiistelyn kohteena. Jos komissio pysyy oikeudellisessa kannassaan, vetoan yhtä hartaasti espanjalaiseen neuvoston puheenjohtajaan. Saksalaisten viinanpolttajien ja kulttuurimaisemamme etujen osalta vetoan Saksan maatalousministeriin Künastiin: huolehtikaa äänellänne 27. kesäkuuta yksimielisyydestä tässä asiassa. Euroopan parlamentti on tehnyt pitkissä neuvotteluissa kaiken vallassaan olevan, ja nyt me luotamme teidän tukeenne.

Adam (PSE).
Arvoisa puhemies, koska asiasta on käyty monia keskusteluja, esittelijän on pitänyt työstää mietintöä epätavallisen pitkään, ja hän ansaitseekin lämpimät kiitokset ponnisteluistaan.
Minusta oli mielenkiintoista saada tietää, että Yhdistynyt kuningaskunta näyttää olevan toiseksi suurin etyylialkoholin tuottaja ja muiden tuottajien ohella luonnollisesti huolestunut tuonnin kasvusta sekä lähes paikallaan pysyvästä yhteisön kysynnästä. Tiedämme, että yhteisöön tuotaville tuotteille on annettu tullimyönnytyksiä, joista on sovittu ministerineuvostossa. Teollisuuden taholta kerrotaan, että viejämaissa on käytössä tukijärjestelmiä, joita teollisuus ei luonnollisesti katso hyvällä. Tuottajamme ovat lisäksi huolestuneita suunnitelmasta sallia verovapaa tuonti 48:sta vähiten kehittyneestä maasta.
Ymmärrämme nämä huolet, mutta en usko, että ongelma ratkaistaan poistamalla valtiontuen kieltävät säädökset, mitä ehdotetaan tarkistuksissa 7 ja 19. Toivon todella, että näitä tarkistuksia vastustetaan, ja itse aion äänestää niitä vastaan.
Myönteiseltä kannalta katsottuna komission ehdottamat erityistoimet ovat paikallaan. Toimet ovat varmasti suotavampia kuin interventionistinen järjestelmä, ja paninkin tyytyväisenä merkille esittelijän otsikkoon tekemän muutoksen. Toivon, että säännökset ovat syrjimättömiä, että ne edistävät kaupan jatkumista ilman suurempaa haittaa ja että tuonti ei tulisi juurikaan vaikuttamaan meidän kilpailukykyymme. Ehdotukset sisältävät vähimmäisvaatimukset hallintomenettelyistä ja asiakirja-aineistosta.
Toivon, että parlamentti hylkää tarkistukset 7 ja 19, jolloin voin äänestää mietinnön puolesta. En voi väittää, että tämä olisi kaikkien PSE-ryhmän jäsenten näkemys, mutta varmasti osa meistä jakaa näkemyksen.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, saanen aloittaa kiittämällä parlamentin jäseniä siitä työstä, jonka he ovat tehneet käsitellessään ehdotusta alkoholin yhteisestä markkinajärjestelystä. Suuntaan kiitokseni erityisesti esittelijä Ayuso Gonzálezille ehdotuksen arvioinnista ja mietinnöstä.
Ennen kuin kommentoin yksityiskohtaisemmin ehdotettuja tarkistuksia, haluaisin muistuttaa, että kyseessä on uusi ehdotus alkoholialan yhteisten sääntöjen laatimiseksi useiden aiempien, monesta syystä epäonnistuneiden yritysten jälkeen.
Komissio on sitä mieltä, että alan nykyisessä markkinatilanteessa on välttämätöntä ehdottaa ainakin pientä määrää sääntöjä ja että tällä kertaa mahdollisuudet onnistua ovat aika hyvät. Komissio voi hyväksyä suurimman osan ehdotetuista tarkistuksista. Kaikki otsikon muuttamisesta annetut tarkistukset ovat hyväksyttäviä. Jos komission ehdottama otsikko aiheuttaa todella ongelmia, koska se viittaa pikemminkin interventiojärjestelmään, jota ei tässä haeta, parlamentin ehdottamaa asianmukaisempaa ja asetuksen sisältöä kuvaavaa otsikkoa voidaan harkita.
Samoin voidaan hyväksyä tarkistukset, joissa synteettinen alkoholi sisällytetään markkinatietoja käsittelevään artiklaan. Parlamentti ehdotti alun perin, että ehdotusta laajennettaisiin käsittämään synteettisen alkoholin, joka ei kuulu liitteessä I lueteltuihin tuotteisiin ja joka ei näin ollen kuulu yhteiseen maatalouspolitiikkaan. Useimmilla markkinoilla voidaan käyttää, alkoholijuomien markkinoita lukuun ottamatta, sekä maataloudesta peräisin olevaa että synteettistä alkoholia, joten ne voivat kilpailla samoilla markkinoilla. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnössä ehdotettiin, että synteettinen alkoholi olisi sisällytettävä tiedonkeruuta käsittelevään artiklaan alasta laadittavaa vuosittaista markkinoita koskevaa tilastoa varten, jotta käytettävissä olisi paremmat tiedot markkinoista ja jotta markkinat olisivat avoimemmat, ja tätä ehdotusta komissio on valmis harkitsemaan.
Tarkistukset 7 ja 19, jotka koskevat valtiontuista annettua artiklaa, eivät ole hyväksyttäviä. Komissio on sitä mieltä, että kaikki ehdotetut säännökset ovat välttämättömiä alkoholialan yhteisten sääntöjen laatimiseksi, myös säännökset valtiontukea koskevien sääntöjen soveltamisesta. Jos sääntöjä ei sovelleta oikeudenmukaisesti, maataloudesta peräisin olevaa alkoholia koskevia todellisia yhteisiä sääntöjä ei olisi olemassa, ja huomauttaisinkin, että sääntöjä sovelletaan jo synteettiseen alkoholiin.
Komissio on hyvin tietoinen siitä huolesta, jonka mukaan valtiontukea koskevien sääntöjen soveltaminen voi aiheuttaa ongelmia Saksan alkoholimonopolin toiminnalle. Toistaisinkin, että maataloudesta peräisin olevaa alkoholia käsittelevän ehdotuksen tarkoituksena ei ole kyseisen monopolin hajottaminen. Jos Saksan maanviljelijöiden on välttämättä tuotettava alkoholia monopolin sääntöjen mukaisesti liittovaltion maksut mukaan luettuina, jotta arvokkaita ekosysteemejä pidetään yllä tai ympäristöä säästävien tuotantomenetelmien aiheuttamat kustannukset saadaan katettua, nykyiset valtiontukea koskevat säännöt tarjoavat lisämahdollisuuden myöntää tukea kyseisiin tarkoituksiin, tai sitten voitaisiin käyttää maaseudun kehittämiseksi perustettuja tukijärjestelmiä. Toisaalta pienimuotoista tislausta harjoittavat tuottajat, jotka valmistavat miedon alkoholin lisäksi väkeviä alkoholeja, voisivat hyötyä muita kuin maataloustuotteita koskevaan valtiontukeen sovellettavasta de minimis -säännöstä.
Komissio on halukas yrittämään ja löytämään ratkaisun, mutta ei voi hyväksyä ehdotusta, jossa yksinkertaisesti poistettaisiin luonnoksesta valtiontuesta laadittu artikla. Ratkaisu olisi löydettävä kyseisen artiklan alasta. Tarkistusta 8, jossa viitataan AKT-EY-kumppanuussopimukseen sisältyvään julistukseen rommista ja jossa vaaditaan erityiskohtelua rommintuottajille, joihin EU:n politiikkojen soveltaminen vaikuttaa, on samoin vaikea hyväksyä.
Määritelmän perusteella ehdotetun säännöksen olisi oltava kaikkien kahdenvälisten ja kansainvälisten sopimusten mukainen, kuten artiklassa 14 asetetaan. Ei ole tarpeellista eikä asianmukaista myöntää erityiskohtelua yhdelle kumppanuuspuolelle erityissopimuksen avulla.
Tarkistus 13 voidaan hyväksyä lukuun ottamasta viittausta CN-koodiin 3814 0090 määriteltäessä muita kuin maataloudesta peräisin olevia alkoholeja, sillä koodi kattaa liuottimien ja alkoholien seoksia eikä rajoitu muuhun kuin maataloudesta peräisin olevaan alkoholiin. Asetuksen 142/2002 hyväksyminen on ratkaissut kyseisten seosten tuonnista aiheutuneen ongelman.
Tarkistukset 14, 16, 17 ja 18 ovat puhtaasti tekstiin tehtyjä teknisiä parannuksia, joista on keskusteltu myös neuvostossa, eikä niiden hyväksymisessä ole mitään ongelmaa.
Tarkistusta 20 on kuitenkin vaikeampi hyväksyä. Komissio ei halua perustaa erityistä alkoholityöryhmää osaksi viinin hallintokomiteaa. Komission tavoittelee samaa kuin tarkistuksessakin tavoitellaan, eli tavoitteena on saattaa yhteen todelliset alkoholialan asiantuntijat. Tämän vuoksi komissio on jo antanut lausunnon viinin hallintokomitean tehtävien järjestämisestä siten, että kaikki alkoholiin liittyvät kysymykset ryhmitellään yhteen, jotta jäsenvaltiot voisivat lähettää tapaamiseen todelliset asiantuntijat.
Vaikka tarkistus 21 on hyväksyttävä, minun on painotettava, että se rajoittaa tiukemmin komission mahdollisuuksia toteuttaa siirtymävaiheen toimenpiteitä kuin alkuperäinen ehdotus. Teksti toistuu muissa säännöksissä, ja näin ollen se on hyväksyttävä.
Tarkistusten 22 ja 24 osalta komissio on totta kai yhtä mieltä siitä, että valtiontukea koskevia sääntöjä olisi sovellettava myös tällä alalla, eikä sääntöjä saisi näin ollen poistaa. Tunnustan kyllä eräissä maissa olemassa olevien tukijärjestelmien merkityksen erityisesti maaseudun pienille tislaamoille ja tarpeen löytää asianmukainen ratkaisu. Minun on taatusti pohdittava siirtymävaiheen toimenpiteiden mahdollisuutta, mutta toistaiseksi en osaa eritellä ratkaisua yksityiskohtaisemmin.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 23, kuten äsken todettiin. Komissio voi hyväksyä tiedonkeruujärjestelmän osalta tarkistukset 3, 5, 13 ja 15, joissa ehdotukseen sisällytetään synteettinen alkoholi. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella synteettinen alkoholi voidaan liittää ehdotukseen muuttamatta ehdotuksen oikeusperustaa, ja näin ollen komissio on sitä mieltä, että ehdotuksessa on otettu alkoholimarkkinat kokonaisuudessaan riittävissä määrin huomioon.
Toivon, että tämänpäiväinen puheenvuoroni selvensi komission kantaa ehdotuksen suhteen. Lisäksi haluaisin kiittää parlamentin jäseniä rakentavista ehdotuksista, joita luonnollisesti tarkastelemme, sekä hankkeeseen uhratusta ajasta, ja erityisesti kiittäisin esittelijä Ayuso Gonzálezia hänen työpanoksestaan.

Puhemies. -
Kiitos komission jäsen Frits Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kuten tiedetään, ehdotus asetukseksi Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta on osa komission ehdottamaa toista toimenpidepakettia säiliöalus Erikan haaksirikon takia. Odotettavissa olevaan viraston perustamiseen tosiaan liittyy muita toimenpiteitä, joilla komissio pyrkii suojelemaan entistä tehokkaammin Euroopan laivaliikennettä onnettomuusriskeiltä ja meriä pilaantumiselta. Pidämme uutta virastoa erittäin tärkeänä, koska se antaa jäsenvaltioille ja komissiolle välttämätöntä teknistä ja tieteellistä tukea merialan turvallisuutta koskevan yhteisön lainsäädännön soveltamiseksi tehokkaasti ja aluksista peräisin olevan pilaantumisen ehkäisemiseksi; virasto seuraa kaiken lainsäädännön soveltamista ja arvioi käytössä olevien toimenpiteiden tehokkuutta. Meillä portugalilaisilla on muuten perusteltua syytä toivoa, että maamme, sen ainutlaatuisen maantieteellisen aseman ja merialueemme laajentumisen ansiosta, valittaisiin tämän tulevan eurooppalaisen viraston päämajan sijaintipaikaksi.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Mekin haluamme, että verenluovuttajien hyväksymisessä otetaan käyttöön entistä ankarampia määräyksiä ja perustetaan veripalvelulaitoksille yhteisötason laatujärjestelmä. Sama pätee henkilökunnan koulutukselle vahvistettaviin yhteisiin standardeihin ja veren jäljitettävyyteen luovuttajalta potilaalle. Olemme iloisia myös ympäristö- ja terveysvaliokunnan hyväksymistä tarkistuksista siltä osin kuin niissä noudatetaan perusperiaatetta "vapaaehtoinen luovutus korvauksetta", toissijaisuusperiaatetta ja tällä alalla työskenteleville asetettavia ammattikoulutusvaatimuksia. Kysymys verenluovutuksen ilmaisuudesta ja vapaaehtoisuudesta on todella ratkaisevan tärkeä. Sen vuoksi olemme iloisia siitä, että erityislausunnon antanut valiokunta on ottanut uudelleen käyttöön alkuperäisen, ensimmäisessä käsittelyssä muotoillun määritelmänsä (vahvistamalla hyvin selkeän eron itse verestä maksamisen ja luovuttajalle aiheutuneiden kustannusten korvaamisen välillä) ja aiommekin tukea tätä linjaa täysistunnon loppuäänestyksessä. Lisäksi jäsenvaltioiden on voitava säätää omat ankarammat vaatimuksensa vapaaehtoisille, palkkiottomille verenluovutuksille sekä voitava kieltää tuomasta maahan verta tai sen komponentteja, jotka eivät täytä niiden omia vaatimuksia, tai voitava rajoittaa tätä tuontia.

Coelho (PPE-DE)
. (PT) Kiitän jäsen Gil-Roblesia mietinnöstä, joka koskee edustajien valitsemista Euroopan parlamenttiin suorilla yleisillä vaaleilla.
Unionin kansalaisten osallistuminen vaaleihin on kaukana tyydyttävästä. Osallistumistaso on vaihtunut 63 prosentista (1979) 49,7 prosenttiin (1999), samalla kun Euroopan parlamentin valtuuksia on tuntuvasti lisätty. Euroopan parlamentti saa lisää valtaa, mutta menettää legitimiteettiään.
Meitä huolestuttaa pysyvä laskusuunta Euroopan (unionin) vaaleihin osallistumisen tasossa. Seuraavissa Euroopan unionin vaaleissa vuonna 2004 yhteisön toimielinten ja jäsenvaltioiden on otettava käyttöön kaikki keinot, joilla äänestäjäkunta saadaan tuntemaan tämä tärkeä vaalitoimitus paremmin omaksi asiakseen.
Jäsenvaltioiden on päästävä sopimukseen unionin seuraavien vaalien päivämäärästä, joka ei saa olla ristiriidassa kansallisten perinteiden tai lainmukaisten juhlapäivien kanssa, jotta osallistumismahdollisuudet vaalitoimitukseen olisivat parhaat.
Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön kaikki mahdolliset keinot osallistumisen lisäämiseksi unionin vaaleissa, mukaan luettuina vaalivihkoihin merkitsemisen menettelyt ja suoran äänestyksen tavat.
Yhdyn määritelmään, jonka mukaan Euroopan unionin parlamentin jäsenyys on yhteensopimaton kansallisen parlamentin jäsenyyden kanssa. Tällainen laki Portugalissa jo onkin. Nyt siitä tulee yhteisön säädös.
Totean, että neuvosto ei ottanut omakseen parlamentin ehdotusta varata 10 prosenttia paikoista yhden eurooppalaisen vaalipiirin käyttöön. Siinä se teki oikein. Se ei osaltaan auttaisi kansalaisia tuntemaan olevansa äänestäjiä. Se vain veisi paikkoja pois kansallisilta edustajilta kaukaisemmille niin sanotusti eurooppalaisille henkilöryhmille...
Vaaleihin osallistumisen vahvistamiseksi on tärkeää korjata tiedottamisessa vallitseva vaje ja tehdä työtä kohteena oleville kansalaisille suunnattavan, Euroopan unionia koskevan tiedotus- ja tiedonvälityspolitiikan kehittämiseksi.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Pidämme valitettavana mietinnön liittovaltioaatetta suosivaa sävyä ja näin ollen epäjohdonmukaisuutta, jota siinä itsepäisesti osoitetaan suhtautumalla kielteisesti uuden eurooppalaisen vaalipiirin perustamiseen. On täysin suhteetonta haluta käyttää tätä tilannetta kierosti hyväkseen ja pyrkiä tekemään muutoksia hyvin määriteltyyn ja tasapainoiseen järjestelmään sellaisilla aloilla tai sellaisissa asioissa, joiden oikea paikka on vain siellä, missä perussopimuksia tarkistetaan. Kannatamme ennemminkin suoraan neuvoston päätösluonnosta, jonka on aivan yksinkertaisesti rajoituttava tällä välin tapahtuneisiin, perussopimusten tarkistusten kanssa johdonmukaisiin toimintoihin ja näin ollen muihin menneisyyden kokemuksista johtuviin käytännön parannuksiin. Esimerkki viimeksi mainitusta olisi se, että Euroopan parlamentin suorien vaalien toimeenpanemiseksi määrättyä ajanjaksomallia pidennettäisiin - tämän ansiosta jotkin jäsenvaltiot voisivat sijoittaa vaalit toukokuuksi, ja se nimenomaan ratkaisisi Portugalin ikuisen ongelman, sen, kuinka ehdottoman epämukavaa on pitää vaalit kesäkuun lomakautena, mikä analyytikkojen mukaan on lisännyt äänestämättä jättävien määrää.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Vaikka äänestämmekin kokonaisuuden puolesta, tunnemme mielessämme yhä huolta kuudennesta puiteohjelmasta siltä osin, turvataanko meille hyvissä ajoin välttämättömät eettisen takuun ehdot, jotka mielestämme on hyvä säätää ja selkiyttää lopullisesti siihen mennessä, kun erityisohjelmat lopullisesti hyväksytään. Tässä selitys siihen, miksi äänestimme näin muutamista tarkistuksista. On tosiaan aika muistuttaa, että olemme olleet yhtä mieltä niistä huolenaiheista, joita tämän luvun kohdalla ovat ilmaisseet etenkin Saksan, Itävallan, Irlannin, Italian ja Portugalin hallitukset, emmekä edelleenkään hyväksy sitä, että jos tietyt toimet ovat jossain maassa laittomia, sen maan (ja sen veronmaksajien) rahat voivat päätyä Euroopan unionin mekanismin kautta rahoittamaan samoja toimia jossain toisessa jäsenvaltiossa. Muistutamme, että jo alun perin puolustimme yksimielistä lainsäädäntöä Fiorin ja Caudronin mietinnön yhteydessä, ja toivomme että keskeinen osa tästä eettisten perusperiaatteiden puolustuksesta ja erilaisten kansallisten lainsäädäntöjen noudattamisesta jäisi jäljelle neuvoston lopullisiin päätöksiin.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Teen vain pikku huomautuksen ilmoittaakseni, kuinka tapamme äänestää tästä mietinnöstä vahvistaa hyvin sen, että meillä ei ole mitään Eurooppalaista tutkimusaluetta, sen syventämistä ja kehittämistä vastaan, eikä myöskään yleensä ottaen kuudetta puiteohjelmaa vastaan. Koska tässä eivät todellakaan ole uhanalaisina eettisesti herkkäluonteiset kysymykset eikä velvollisuus (mikä kaikkien tulisi ymmärtää koko laajuudessaan) kunnioittaa ehdottomasti erilaisia kansallisia lainsäädäntöjä, mietinnölle - ja muillekin samaa alaa koskeville mietinnöille - antamamme tuki on ollut vakaata, tyyntä ja varauksetonta. Ennemminkin niille (arvoisa komission jäsen Philippe Busquin mukaan luettuna), jotka itsepintaisesti haluavat laajentaa eurooppalaisia tutkimuspolitiikkoja joissakin jäsenvaltioissa rikollisena pidettäville alueille, on sälytettävä vastuu tapahtuneista viivästyksistä, ja myös siitä, että kuudennen puiteohjelman määritelmän ja soveltamisen aloittamisen ympärillä käydään nyt täysin tarpeetonta kiistelyä.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kun nyt on saatu päätökseen työjärjestyksen muuttaminen, johon liittyvistä töistä muodostui aika tiivis ja pitkä urakka, jäljelle jäi, ristiriitaista kyllä, suunnaton turhautuminen siihen, että esille ei otettu muutoksia tämän toimielimen toiminnan kaikkein kielteisimpiin puoliin, jotka vahingoittavat vakavasti sen jäsenten saaman kansanvaltaisen valtuutuksen aitoa ja täysivaltaista toteuttamista. Oikeastaan jäljelle jää menetetyn tilaisuuden maku; lähes varmaa onkin, että joudumme yhä olemaan kasvotusten liian raskaan toimielimen kanssa, jossa äänestetään liikaa, mutta keskustellaan todellisuudessa vähän. Valitettavasti meillä on yhä Euroopan parlamentti, jota julkisen mielipiteen on valtaosaltaan vaikea ymmärtää ja joka kärsii täällä vallitsevan laukkaavan toiminnan ja tukkukaupan vilinän epäsuorasti aiheuttamasta kestämättömästä sulkeutuneisuudesta. Sen asemesta, että enemmistö olisi käynyt näiden todella vakavien asioiden kimppuun parlamentissa, joka väittää olevansa eurooppalaisen kansanvallan tyyssija, se katsoi parhaaksi lähteä mieluummin rajoittamaan kaikkein pienimpien poliittisten ryhmien oikeuksia, mikä on ehdottoman sietämätöntä kansanvaltaisuutta ja tasa-arvoisuuden periaatteen peruskunnioitusta ajatellen.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kannatimme täysistunnossa ehdotettua tekstiä ja siihen tehtyjä tarkistuksia siinä hengessä, että näin vastaisimme kaikkien poliittisten ryhmien tuntemaan tarpeeseen parantaa sitä sekavaa ja syrjivää asemaa, jossa ryhmiin kuulumattomat parlamentin jäsenet ovat, joskin pidämme mielessä sen, että pitäessään kiinni periaatteesta, jonka mukaan kuuluminen poliittiseen ryhmään on yhä parlamentin ryhmän peruselementti, toimivaltainen valiokunta oli de facto sulkenut tien niin sanotun teknisen ryhmän muodostamiselta tulevaisuudessa.

