Kuluttajapoliittinen strategia vuosiksi 2002-2006
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Whiteheadin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0023/2003) komission tiedonannosta Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kuluttajapoliittisesta strategiasta vuosiksi 2002-2006 (KOM(2002) 208 - C5-0329/2002 - 2002/2173(COS))
Patrien laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan mietintö (A5-0423/2002) kuluttajansuojasta Euroopan unionissa annetun vihreän kirjan vaikutuksista eurooppalaiseen kuluttajapolitiikkaan (KOM(2001) 531 - C5-0295/2002 - 2002/2151(COS))
Thyssenin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0054/2003) kuluttajien oikeudellisen suojan tulevaisuudesta Euroopan unionissa annetun vihreän kirjan valossa (KOM(2001) 531 - C5-0294/2002 - 2002/2150(COS))

Whitehead (PSE)
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen siihen, että tänä aamuna parlamentti voi suunnata huomionsa sodan kaukaisesta rummunpärinästä kansalaisten tarpeisiin kuluttajana. Näitä tarpeita käsitellään kuluttajapoliittisessa toimintasuunnitelmassa vuosille 2002-2006, kuluttajansuojasta annetussa vihreässä kirjassa ja sen seuranta-asiakirjassa. Esittelen oman mietintöni ja arvoisan kollegani Patrien mietinnön, sillä hän on tänään estynyt osallistumasta.
Parhaillaan käydään merkittävää keskustelua kuluttajapolitiikasta. EU-valmistelukunnassa on esitetty epäilyjä siitä, että yhdistetyssä neuvostossa, jossa käsitellään myös sosiaali-, työllisyys- ja terveysasioita, kuluttajien prioriteeteilla ei enää ole yhtä merkittävä asema. Tämä on havaittavissa talouteen liittyvissä huolissa, jotka koskevat yhtä alaa - elintarvikkeiden turvallisuus - jota oli tarkoitus käsitellä erillään eikä enää osa näitä yleisiä keskusteluja. Yhdyn esitettyihin huolenaiheisiin ESFA:n rahoituksesta - josta parlamentti on osittain vastuussa - jota vihdoinkin aiotaan toteuttaa tehokkaalla tavalla.
Tämä ilmenee myös erilaisista käsityksistämme siitä, minkälaisella puitedirektiivillä säännellään parhaiten kuluttajasuhteita ja missä ja miten hyvän kauppatavan vastaisia käytänteitä voidaan tunnistaa ja missä ja miten niistä voidaan valittaa.
Oman mietintöni osalta olen kiitollinen komissiolle, kaikkien puolueiden varjoesittelijöille ja kaikille niille, jotka ovat tehneet työtä kanssani yksimielisen mietinnön aikaansaamiseksi, erityisesti entiselle tutkijalleni, Michelle Smythille, jonka välitystaidot ovat nyt kansallisen kuluttajayhdistyksemme käytettävissä.
Lähestymistapani toimintasuunnitelmassa esitettyihin ensisijaisiin tavoitteisiin on aina perustunut siihen, että asiat on pidettävä yksinkertaisina ja kohdennettuina. Viittaan tarkistuksiin, joilla on sotkettu asioita yrittämällä tuoda muita aiheita ensisijaisia tavoitteita koskevaan selkeään esitykseen. Olen vastustanut tarkistuksia, joilla on tuotu muita hyviä asioita mietintöömme. Tämän takia tänään antamassani vastauksessa en ole voinut hyväksyä, kuten en myöskään valiokuntavaiheessa, vasemmiston tai oikeiston esittämiä tarkistuksia. Nämä tahot olisivat tässä yhteydessä halunneet keskustella myös ympäristömerkistä, luonnonmukaisen tuotannon eduista tai toisaalta geenitekniikan eduista ja todistettavuudesta. Kuten komission jäsen hyvin tietää, näistä asioista keskustellaan muissa tilaisuuksissa. Hän esittääkin pian tämänsuuntaisia ehdotuksia, ja niihin suhtaudutaan myönteisesti.
Voin kuitenkin hyväksyä yhden uuden tarkistuksen jonka on esittänyt Thyssen, jonka mietinnöstä keskustelemme myös ja jonka panos on ollut erittäin rakentava näissä keskusteluissa. En voi hyväksyä sitä, että meidän on laajennettava käsiteltävää aihetta, josta sovimme valiokunnassa käydyissä laajoissa keskusteluissa.
Jotkut henkilöt ovat kyseenalaistaneet yhden tai kaksi muuta tarkistusta, erityisesti alkuperäisen 15 kohdan, joka oli Thyssenin valiokunnalle esittämä tarkistus. Jotkut hänen puolueestaan ovat kysyneet, miksi kyseisen kohdan on oltava mietinnössä. Olen varma, että Thyssen - jos hän käyttää puheenvuoron myöhemmin - selvittää sen hyödyt niin, että hänen oma ryhmänsä ymmärtää ne.
Siirryn seuraavaksi käsittelemämme toimintasuunnitelman laajoihin periaatteisiin. Ne esitettiin kolmena ehdotuksena. Ensinnäkin kuluttajansuojan korkea taso. Kaikissa käsittelemissämme mietinnöissä ollaan samaa mieltä tästä ja siitä, että tämän saavuttamiseksi on tarpeen vahvistaa perustamissopimusten oikeusperustaa. Niissä ollaan myös samaa mieltä siitä, että vähimmäismääräistä tai täysimääräistä yhdenmukaistamista koskevaa tärkeää kysymystä on tarkasteltava järkevästi tapauskohtaisesti. 
Toiseksi olemme myös samaa mieltä kuluttajansuojasääntöjen tehokkaasta soveltamisesta - vaikka ehkä hieman erilaisista näkökulmista. Vain viisi jäsenvaltiota viidestätoista on täyttänyt Barcelonassa asetetut täytäntöönpanoa koskevat tavoitteet. Meidän on osoitettava ehdokasvaltioille, että pystymme parempaan, ja autettava niitä tekemään samoin.
Kolmanneksi kuluttajajärjestöjen osallistuminen EU:n politiikkaan on ratkaisevaa laajentuneelle yhteisölle. Meidän on saatava tietää komission jäseneltä, miten tarvittavat varat ohjataan tänä vuonna, kun ehdokasvaltioille myönnetyt nykyiset varat ovat ehtyneet.
Lopuksi lisäsimme uuden periaatteen: kuluttajan hyvinvoinnin sisällyttäminen EU:n poliittisiin tavoitteisiin. Euroopan kuluttajaliiton edustusto, joka tapasi EU-valmistelukunnan jäseniä, toi eilen tämän näkökohdan voimakkaasti esille. Seuraavan kolmen vuoden aikana ratkaistaan, voimmeko täyttää kuluttajien tarpeet laajentuneessa Euroopan unionissa. Tämän saavuttamiseksi on otettava käyttöön komission ja jäsenvaltioiden kaikki voimat. Tällä hetkellä vain noin puolet kansalaisistamme tuntee oikeutensa kuluttajana. Tietoinen kuluttaja on vaikutusvaltainen kansalainen. Meidän velvollisuutemme ja etuoikeutemme on auttaa tämän saavuttamisessa. 
Siirryn seuraavaksi Patrien mietintöön. Puhun nyt hänen omasta ehdotuksestaan ja muistiinpanoistaan. Lokakuussa 2001 meille esitetyn kuluttajansuojaa koskevan vihreän kirjan käsittelyssä olemme nyt lopulta tulleet vaiheeseen, jonka aikana käydään kunnianhimoista keskustelua todellisia kuluttajien sisämarkkinoita koskevista ehdotuksista. Laajan kuulemisen jälkeen, johon osallistuivat jäsenvaltiot, yritykset ja kuluttajajärjestöt, komissio tarkasteli oikeudellisia välineitä, joilla voitaisiin tehokkaammin varmistaa korkea kuluttajansuojan taso ja poistettaisiin yhteisön sisäisten liiketoimien kehityksen esteet.
Vihreässä kirjassa todetaan, että sääntöjen hajanaisuus haittaa sisämarkkinoiden asianmukaista toimintaa. Olemme kaikki samaa mieltä tästä. Kokemus on osoittanut, että oikeudelliset erot ja myös kuluttajien tietämättömyys oikeustakuista, joista he voivat hyötyä, selittävät sen, että monilla kuluttajilla ei ole luottamusta kansainvälisiin liiketoimiin. Kuluttajan näkökulmasta kansainvälisen kaupan kehityksen esteet koskevat ensisijaisesti sopimuksenteon jälkeisten suhteiden turvan puutetta. Joten haluamme, että kuluttajalla on käytössään oikeuskehys, joka on yksinkertainen ja yhtenäinen ja joka muodostuu joistakin keskeisistä säännöistä, joita voidaan soveltaa transaktion luonteesta riippumatta. Komission globaali lähestymistapa voidaan näin ollen hyväksyä.
Tämän lähestymistavan ei tule johtaa kansallisilla säännöksillä aikaan saadun kuluttajansuojan heikkenemiseen. Osapuolten tekemän sovellettavan lain valinnan perusteella ei saisi olla mahdollista poistaa osapuolten asuinpaikan maan lain pakottavien säännösten antamaa suojaa, mikäli kyseessä on maa, jossa osapuolet ryhtyivät toimiin sopimuksen tekemiseksi ja jossa sitä on noudatettava. Yleisten sääntöjen hyväksymisellä ei tulisi estää erityissääntöjen mahdollisuutta. Tietyillä aloilla kuluttajat tarvitsevat myös erityistä suojaa.
Puitedirektiivissä on siis syytä täsmentää yleiset periaatteet, joiden avulla säännellään talouden toimijoiden käytänteitä liikesuhteen kaikissa vaiheissa, jotta kuluttajalainsäädännön tehokkuus voidaan varmistaa. Hyvän kauppatavan noudattamista edellyttävä yleislauseke vaikuttaa tähän tarkoitukseen sopivammalta kuin harhaanjohtavia ja vilpillisiä käytänteitä koskeva kielto. Tämä edellyttää kuitenkin, että kyseinen lauseke on määriteltävä tarkasti ja selkeästi.
Avoimuuteen pyrittäessä talouden toimijat on velvoitettava antamaan kuluttajille tietoja tavaroiden tai palvelujen tarjonnasta. Yleisten perusteiden soveltaminen ei saa tässäkään tapauksessa estää erityismääräyksiä, jotka koskevat kuluttajille annettavia tietoja.
Komission yritys määritellä kuluttajan käyttäytymiselle malli käyttämällä apunaan kohtuullisen valistuneen keskivertokuluttajan käsitettä, mikä ei tunnu vakuuttavalta. Tämä on erittäin sattumanvarainen määritelmä, ja ajatus ihmisälyn mittaamisesta tällä tavoin on loukkaavaa. Useita sopimattomaksi katsottuja käytänteitä olisi siis parempi määritellä hyvän kauppatavan vastaisiksi. Tätä varten komission olisi laadittava musta lista hyvän kauppatavan vastaisista käytänteistä.
Lisäksi on välttämätöntä, että suojattomia kuluttajia suojataan. Tämä pätee sekä vammaisiin että kehitysvammaisiin, jotka ovat vammansa takia alttiimpia aggressiivisille tai harhaanjohtaville kauppatavoille, sekä lapsiin, nuoriin ja vanhuksiin. On oltava mahdollista rangaista talouden toimijoita, jotka rikkovat hyvän kauppatavan velvollisuutta, muun muassa kuluttajajärjestöjen kieltokanteilla. On myös oltava mahdollista ryhtyä ennaltaehkäisevänä toimenpiteenä oikeudellisiin toimiin tarkoituksena lopettaa hyvän kauppatavan vastainen käytäntö, joka - jos sen sallitaan jatkuvan - voi vahingoittaa kuluttajien etuja.
Lopuksi totean, että on suositeltavaa tarjota yksittäisille kuluttajille muutoksenhakukeinoja, ei pelkästään määräysten räikeissä ja vakavissa rikkomistapauksissa - kuten komissio ehdottaa - vaan aina, kun hyvän kauppatavan vastaisen käytännön on todettu aiheuttaneen välitöntä ja näytettyä vahinkoa. Riippumatta siitä, mitä hyötyä vaihtoehtoisista riidanratkaisumenetelmistä on, kuluttajilla on oltava muutoksenhakumahdollisuus.
Komissio ei ole toistaiseksi paneutunut riittävästi itse- ja myötäsääntelyn sisältöön, jotta asiassa voitaisiin tehdä oikeita päätöksiä. Lähentämistä on välttämättä jatkettava jäsenvaltioiden kanssa, kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden toisistaan poikkeavat perinteet ja käsitteiden määrittämisestä vallitseva epävarmuus. Samalla olisi varmistettava, että käytännesäännöille luodaan tiukempi kehys yhteisön sääntöjen puitteissa.
On pikaisesti luotava kehys kuluttajalainsäädännön soveltamisesta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyön järjestämistä varten. Monet piittaamattomat yritykset lankeavat nimittäin aivan liian usein kiusaukseen hyödyntää koordinoinnissa ilmeneviä puutteita. Olisi harkittava tietojenvaihtoa helpottavan tietopankin perustamista ja sellaisen varoitusjärjestelmän luomista, jonka avulla jäsenvaltiot voivat toteuttaa koordinoituja toimia kaikkien kuluttajien puolesta, kun tarvetta ilmenee. Suosittelen jälleen näitä mietintöjä parlamentille ja pyydän anteeksi Patrien poissaoloa, sillä hänen piti hoitaa muita asioita.

Thyssen (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, vaikka emme käsittele lainsäädäntöehdotuksia tässä tilaisuudessa, tämän keskustelun merkitystä ei tulisi aliarvioida.
Vihreällä kirjalla kuluttajansuojasta - ja puhun pelkästään tästä viiden ensimmäisen minuutin aikana ja käsittelen Whiteheadin kysymystä jäljellä olevan kahden minuutin aikana - ei ole pelkästään oikeudellista ja taloudellista merkitystä, vaan sillä on myös poliittista merkitystä. Sen avulla voimme kumota myytin, että sisämarkkinat ovat vain yrityksiä varten ja ettei kuluttajalla ole niistä mitään hyötyä. Hyvä kuluttajalainsäädäntö on erinomainen väline tuoda Euroopan unioni lähemmäs kansalaisiaan, ja meidän kaikkien tehtävänä on pyrkiä tähän.
Toinen väärinkäsitys, josta haluan päästä eroon, on väitetty ristiriita sisämarkkinoiden toteuttamisen ja kuluttajansuojan korkean tason saavuttamisen välillä. Molemmat ovat perustamissopimuksen tavoitteita, ja molemmat voivat tukea toisiaan. Meidän tehtävämme on sopeutua tähän, mutta valitettavasti minun on sanottava, että parlamentin valiokuntien välinen vastuunjako ei aina auta meitä tässä. Mielestäni tämä on asia, jota seuraavan parlamentin on tutkittava.
Kolmanneksi toinen syvälle juurtunut käsitys, josta haluaisin päästä eroon, on se, että kuluttajalainsäädäntö ja hyvää kauppatapaa koskevat säännöt ovat täysin toisistaan erillään olevia aloja kilpailunäkökulmasta katsottuna. Hyvät kuulijat, me oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa katsomme, että nämä ovat usein yhden ja saman kolikon eri puolia, ja siksi pyydämme perusteellista vaikutusten arviointia sekä yritysten keskinäisistä suhteista että yritysten ja kuluttajien välisistä suhteista. Tämä lisää oikeudenmukaisuutta, ainakin pk-yritysten osalta, parantaa oikeusvarmuutta ja lisää lainsäädännön vakautta, ja nämä kaikki ovat asioita, joihin pyrimme.
Hyvä komission jäsen, me oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa yhdymme teidän analyysiinne kuluttajalainsäädännön tilasta, ja katsomme myös, että aika on kypsä arvioinnille ja mahdollisesti uudelle lähestymistavalle. Meidän ei kuitenkaan pidä olla liian luottavaisia. Loppujen lopuksi kaikki se, mistä kuluttaja haluaa pitää kiinni kotimarkkinoillaan, ei muodosta estettä sisämarkkinoille, eikä sitä tarvitse poistaa. On yhä olemassa luonnollisia rajoja markkinoiden yhdentymiselle - olen maininnut ne omassa mietinnössäni - ja meidän on hyväksyttävä ne. Pohjimmiltaan meidän on tunnistettava todelliset esteet ja keskityttävä niihin, niin saavutamme tavoitteemme.
Uudella lähestymistavalla, jos tällainen saadaan aikaan, on oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mielestä pyrittävä kuluttajansuojan korkeaan tasoon - joka on perustamissopimuksen tavoite - lainsäädännön riittävään joustavuuteen, yksiselitteisyyteen ja avoimuuteen ja myös lainsäädännön korkeaan oikeudelliseen laatuun. Tämän vuoksi kannatamme vihreässä kirjassa mainittua ehdotusta sen varmistamiseksi, että kuluttajilla on mahdollisuus turvautua tehokkaaseen ja kohtuuhintaiseen riitojenratkaisumenettelyyn, sillä näin sen tulisi olla.
Hyvä komission jäsen, emme myöskään vastusta puitedirektiivin ajatusta, mutta vastuullisina lainsäätäjinä haluamme varmistaa etukäteen, että tällainen puitedirektiivi kaikkine siihen liittyvine seikkoineen johtaa todellakin yksiselitteisyyden parantamiseen, oikeusvarmuuden lisääntymiseen ja myös kuluttajapolitiikan tehostamiseen. Tämän takia pyydämme teitä esittämään meille etukäteen kokonaiskuvan tilanteesta, toisin sanoen sekä puitedirektiivin että siihen liittyvät direktiiviehdotukset.
Oikeusvarmuuden takia haluamme mieluummin yleisen lausekkeen, joka perustuu hyvän kauppatavan vastaisten käytäntöjen kieltoon. Tämä kielto on tietenkin perusteltava hyvin. Me ymmärrämme täysimääräisen yhdenmukaistamisen välineen hyödyn, mutta kuten Whitehead totesi ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietinnössään, pyydämme noudattamaan varovaisuutta ja etenemään tapauskohtaisesti. Muutoin on olemassa vaara, että menemme aivan liian pitkälle. Joka tapauksessa me oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa olemme myös vakuuttuneita siitä, ettei täysimääräinen yhdenmukaistaminen ole mahdollista niin kauan kuin kuluttajasuojan korkeaa tasoa ei ole saavutettu, jollei yhdenmukaistamisella pyritä juuri tähän.
Kuluttajasuojan korkea taso on meidän mielestämme myös vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täysimääräisen soveltamisen ja alkuperävaltion periaatteen täysimääräisen soveltamisen ehtona.
Arvoisa komission jäsen, sanomme "kyllä" eurooppalaisten käytännesääntöjen oikeusperustalle, mikäli mietintöni 17 kohdassa mainitut ehdot täytetään, mutta koska kukaan ei hyödy oikeusvarmuuden vääristä takeista vastustamme kaikenlaista byrokraattista hyväksyntämenettelyä, joka johtaisi ainoastaan laillisuuden kumoamiseen. Oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan jäsenet uskovat siihen yksinkertaiseen logiikkaan, että säännöissä mainitut velvoitteet on voitava panna täytäntöön.
Hyvät parlamentin jäsenet, tulette huomaamaan, että Patrien laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö eroaa monessa kohdassa siitä, mitä me oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa olemme todenneet. Olemme oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa tehneet parhaamme keskittyäksemme tämän asian oikeudellisiin näkökohtiin. Olemme tehneet valintoja, jotka perustuvat harkittuihin oikeudellisiin perusteisiin. Haluan sen tähden pyytää ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäseniä ja muita parlamentin jäseniä harkitsemaan tätä vielä ennen kuin he päättävät, miten äänestää, ja pyydän heitä tukemaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ehdottamia kohtia.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi kiittää kollegoja erittäin rakentavasta yhteistyöstä, ja voin sanoa Whiteheadille, että vastaan hänen erityiskysymykseensä niiden kahden minuutin aikana, jotka minulle kohta annetaan.

Byrne
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää ja onnitella esittelijöitä Whitehead, Patrie ja Thyssen heidän päättäväisyydestään, ahkeruudestaan sekä korkealaatuisesta työstään.
Ensinnäkin haluan lausua muutaman sanan uudesta kuluttajapoliittisesta strategiasta, jonka komissio hyväksyi viime toukokuussa ja jonka tarkoitus on antaa selkeä poliittinen suunta seuraavalle viidelle vuodelle.
Sillä on kolme päätavoitetta. Ensimmäinen tavoite on saada aikaan korkeatasoinen ja yhtenäinen kuluttajansuoja. Toinen tavoite on varmistaa kuluttajansuojasääntöjen tehokas soveltaminen. Kolmas tavoite on varmistaa kuluttajajärjestöjen osallistuminen EU:n politiikkaan.
Haluan korostaa, että näitä kolmea tavoitetta on suunniteltu pitäen mielessä kolme seuraavaa laaja-alaista ajatusta. Autetaan sisällyttämään kuluttajanäkökohdat kaikkiin EU:n politiikan aloihin, kuten kilpailupolitiikkaan, liikenne- ja oikeusalaan, maksimoidaan kuluttajien saamat hyödyt yhtenäismarkkinoista - tästä pitäisi olla hyötyä sekä yrityksille että kuluttajille - ja viimeisenä muttei kuitenkaan vähäisempänä ajatuksena on laajentumisen valmistelu. Kaikki kolme strategian tavoitetta - korkeatasoinen ja yhtenäinen kuluttajansuoja, kuluttajansuojasääntöjen tehokas soveltaminen ja kuluttajajärjestöjen asianmukainen osallistuminen - asetettiin siitä näkökulmasta, että uudet ja tulevat maat liittyvät EU:hun pian ja tulevaisuudessa.
Kuluttajansuojaa koskevassa toimintasuunnitelmassa ja kuluttajansuojasta annetussa vihreässä kirjassa esitettiin lukuisia vaihtoehtoja ja monia kysymyksiä EU:n kuluttajansuojapolitiikan tulevaisuudesta. Niissä ehdotettiin erityisesti puitedirektiiviä hyvän kauppatavan vastaisista käytänteistä.
Komissio ehdotti myös oikeudellisen välineen kehittämistä täytäntöönpanoviranomaisten välistä yhteistyötä varten.
Kuulemisprosessin myönteinen palaute rohkaisi meitä jatkamaan työtä puitedirektiiviä koskeva ajatuksen parissa. Yleinen käsitys oli kuitenkin se, että tällaisen puitedirektiivin sisällöstä tarvitaan enemmän ja täsmällisempää tietoa ja asiaan liittyviä tahoja on kuultava enemmän. Kesäkuussa 2002 julkaistu tiedonanto vihreän kirjan seurannasta vastasi tähän tarpeeseen.
Tunnistimme myös tarpeen täydentää nykyisiä ongelmia ja mahdollisuuksia koskevia todisteita. Sekä Patrien että Thyssenin mietinnössä tunnistetaan tämä tarve. Siksi tilasimme kolme suurta tutkimusta. Ensinnäkin tutkimuksen, joka koskee 16 000:ta kuluttajaa ja jossa tutkitaan kuluttajien kokemuksia ja asenteita rajanylittävästä kaupasta. Toiseksi vastaava tutkimus, jossa esitetään samanlaisia kysymyksiä lähes 3 000 yrityksille, lähinnä pk-yrityksille, jotka mainostavat ja myyvät kuluttajille. Näin saamme selkeän kuvan siitä, minkälainen vaikutus puitedirektiivillä on pieniin ja keskisuuriin yrityksiin. Kolmanneksi annoimme riippumattomalle konsultille tehtäväksi suorittaa vaikutusten arviointi vihreässä kirjassa esitetyistä lainsäädännöllisistä vaihtoehdoista.
Tämän vaikutusten arvioinnin ja näiden tutkimusten johtopäätökset voidaan esittää lyhyesti seuraavasti. 80 miljoonaa eurooppalaista kävisi enemmän ostoksilla toisessa maassa, jos ne kokisivat olonsa yhtä turvalliseksi kuin tehdessään ostoksia kotimaassaan. Yrityksistä 46 prosenttia odottaa yhdenmukaistamisen lisäävän niiden osuutta rajatylittävästä myynnistä. Ainoastaan prosentti yrityksistä odottaa myynnin vähenevän. Eurooppalaisista yrityksistä 68 prosenttia totesi, että alan yhdenmukaistaminen on tehokas keino helpottaa rajatylittävää kauppaa. Vaikutusten arvioinnissa todettiin lopuksi, että täysimääräiseen yhdenmukaistamiseen perustuva puitedirektiivi olisi tehokkain tapa poistaa esteet rajatylittävältä vähittäiskaupalta.
Lisäksi minun yksikköni on selvittänyt yritysten ja kuluttajien kohtaamien oikeudellisten esteiden luonnetta. Ensinnäkin olemme tehneet työtä kansallisen hallituksen asiantuntijoista koostuvan ryhmän kanssa ja tutkineet ja verranneet kansallisia lakeja hyvän kauppatavan vastaisista käytänteistä. Toiseksi perustimme tiedemaailman jäsenistä koostuvan työryhmän, joka on parhaillaan saattamassa päätökseen laajaa vertailevaa oikeustutkimusta. Kolmanneksi olemme kaikkein asianosaisten kanssa järjestäneet kaksipäiväisen seminaarin, jossa käsitellään useita tärkeitä kysymyksiä.
Tämä erittäin perusteellisen kuulemis- ja tutkimusprosessin ansiosta komissio kykenee ymmärtämään laajasti vilpillistä kauppatapaa koskevien kansallisten sääntöjen vivahteita ja kaikkien asianosaisten näkökohtia. Toivon, että tämä on myös auttanut meitä pääsemään laajaan yksimielisyyteen toimivasta puitedirektiivistä. 
Euroopan parlamentin näkemyksillä on erittäin tärkeä osa komission keskusteluissa. Näin ollen arvostan erityisesti ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan sekä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan rakentavia mietintöjä, joissa vahvistetaan yhä laajempi yksimielisyys jatkotoimista. Toivon, että meillä on tämänpäiväisessä keskustelussa mahdollisuus selvittää erimielisyydet, joita meillä. näistä kahdesta mietinnöstä vielä on. Odotan kuulevani tässä keskustelussa myös teidän näkemyksiänne .
Glase (PPE-DE)
. (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, komission tiedonanto ja Whiteheadin mietintö kuluttajapoliittisesta strategiasta vuosiksi 2002-2006 ovat erittäin tärkeitä asiakirjoja. EU:n jäsenvaltioissa ihmiset luottavat siihen, että parlamentti vahvistaa jatkuvasti kuluttajansuojaa, jota he pitävät erittäin tärkeänä, jopa ratkaisevana tekijänä EU:n sisämarkkinoilla. Kotimaissamme kuluttajansuojan taso on tärkeä mittari, jolla arvioidaan työmme tehokkuutta.
Monet valiokunnat ovat antaneet lausuntonsa. Budjettivaliokunnan tehtävä on tutkia ja arvioida kuluttajansuojastrategian rahoitusselvitystä. Vaikka se hyväksyi komission tiedonannon, se ehdotti johtavalle valiokunnalle lukuisia tarkennuksia sääntelyjärjestelmään. Valiokunta pahoittelee myös, ettei esitetyssä strategiassa ole jo pyritty arvioimaan tai esittämään määrällisesti ehdotettujen toimien rahoitus- tai budjettivaikutuksia.
Valiokunta huomauttaa lisäksi, että jos strategiassa esitetyt toimet, mikäli ne sisällytetään uutta oikeusperustaa koskevaan ehdotukseen, ulottuvat vuotta 2006 pidemmälle, rahoitusmäärät on vahvistettava joko uusia rahoitusnäkymiä koskevalla sopimuksella tai vuosittaisilla budjettipäätöksillä. Sen tähden toivon, että vielä on aikaa tehdä tarpeelliset muutokset tai antaa ehdotettujen tarkistusten vaikuttaa käytännön toteutukseen.

Radwan (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen iloinen, että voimme tänään keskustella tästä tärkeästä aiheesta, sillä kohta pidetään kevään huippukokous, jossa voimme joka kolmas vuosi esittää uudistettuja näkemyksiä siitä, miten Euroopasta voi kehittyä kaikkein kilpailukykyisin ja innovatiivisen alue koko maailmassa.
Kuluttajansuojan tärkeyttä aiheena ei kiistä kukaan. Meidän on kuitenkin ymmärrettävä, miten voimme toteuttaa sitä käytännössä. Vetoan komission kurinalaisuuteen ja totean olevani täysin vakuuttunut siitä, ettei kuluttajansuoja ole näiden perusteiden vastainen. Toisaalta pyrimme esimerkiksi byrokratian vähentämiseen Euroopassa. Minulla on kuitenkin sellainen käsitys, että lisäämme entisestään byrokratiaa, ja siten menemme yhä kauemmas tavoitteestamme vähentää sitä.
Haluaisin myös käyttää tätä keskustelua tilaisuutena tarkastella kuluttajista ja yleisöstä saamaamme kuvaa. Uskon täysin avoimuuteen kuluttajansuojan alalla - tällä tarkoitan, että yleisölle annetaan tiedot, joita se tarvitsee - mutta politiikalla ei kuitenkaan saa asteittain poistaa kansalaisilta heidän oikeuksiaan ja velvollisuuksiaan. Viittaan nyt erääseen esimerkkiin alalta, josta olen huolestunut, nimittäin kulutusluottodirektiiviin. Tämän avulla komissio saa aikaan siirron, jota en pidä täysin oikeutettuna, se luopuu vähimmäismääräisestä yhdenmukaistamisesta ja vastavuoroisesta tunnustamisesta täysimääräisen yhdenmukaistamisen hyväksi. Tämän se saavuttaa esimerkiksi hyväksymällä pankkien käänteisen todistustaakan, jolloin pankkien ei enää tarvitse huolellisesti tarkistaa, miten lainaaja pystyy maksamaan takaisin luottonsa.
On itsestään selvää, että tämä on kaikkien luotonantajien ja kaikkien tuotteita osamaksulla myyvien etu, mutta lopulta kyse on henkilön omasta vastuusta. Kun otetaan huomioon pyrkimyksemme tulla maailman kilpailukykyisemmäksi alueeksi, kyse on loppujen lopuksi myös siitä, mitä voimia päästämme valloilleen talouteen ja pieniin ja keskisuuriin yrityksiin.
Tämän takia olen iloinen siitä, että talous- ja raha-asioiden valiokunta kykenee antamaan oman panoksensa esittämällä lausuntoja, jotka saattavat olla hieman ristiriitaisia, mutta jotka eivät ole yhtään vähempiarvoisia tästä syystä, ja olen iloinen myös siitä, että komissio omaksuu vastaisuudessa yhtenäisen lähestymistavan tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Thyssen (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, voin esittää asiani lyhyesti ja kiittää Whiteheadia. Me oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa olemme tehneet parhaamme keskittyäksemme kuluttajapolitiikkaa koskevan strategia-asiakirjan oikeudellisiin näkökohtiin, ja Whitehead ja muut ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäsenet ilmeisesti kunnioittivat tai arvostivat tätä, sillä huomaan, että melkein jokainen ehdotuksemme on hyväksytty Whiteheadin mietinnössä. Voin ainoastaan kiittää tästä.
Joten minun täytyy enää vastata Whiteheadin esittämään huomautukseen tai kysymykseen, joka koskee hänen päätöslauselmansa 15 kohtaa, joka perustuu mietintöni alkuperäiseen kohtaan. Päätöslauselman 15 kohta koskee kansainvälistä yksityisoikeutta. Yritin lausunnossani kertoa, että kun kuluttajalainsäädännössä ilmenee kansainväliseen yksityisoikeuteen liittyviä näkökohtia, meidän pitäisi voida säännellä niitä 95 artiklan nojalla, joka koskee sisämarkkinoita. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta lisäsi tähän 153 artiklan, ja minun puolestani tämä voi toistaiseksi jäädä. Jäsen Whitehead, mielestäni tämän suhteen ei voi olla paljon ongelmia. Epäilen, että kyse on pikemminkin käännösongelmasta kuin jostain sellaisesta, josta voisi syntyä laajaa keskustelua. Toivon, että tämä selventää hieman asioita, ja olen valmis antamaan puhemiehelle takaisin puoli minuuttia hyvityksenä siitä, että puhuin äsken hieman liian kauan.

Oomen-Ruijten (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, puhun kaksi minuuttia naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puolesta, ja loppuajan puhun Patrien ja Thyssenin mietinnöistä. Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen, kun voin aloittaa kuluttajapoliittisesta strategiasta ja vastata siihen, mitä Whitehead on kirjoittanut.
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan esittelijänä olen kiitollinen Whiteheadille siitä, että moni tarkistuksistamme on sisällytetty - kuten aina, voinen sanoa, Phillip - laatimaasi perusteelliseen mietintöön. Naisten asioiden ja tasa-arvoasioiden valiokunta toivoo, että heikommassa asemassa olevat ryhmät osallistuvat tiiviisti kuluttajapolitiikkaan, ja mielestäni tämä on esitetty erittäin hyvin. Erityistä huomiota on kiinnitettävä ehdokasvaltioiden kuluttajiin ja kuluttajajärjestöihin, sillä katsomme, että sisämarkkinat toimivat parhaimmillaan, kun markkinaosapuolet ovat tasa-arvoisia. Tämä tarkoittaa, että meidän on autettava kuluttajaa varustautumaan, jotta hän voi tehdä harkittuja valintoja.
Ehdokasvaltioiden kuluttajajärjestöt eivät ole vielä, jos voin ilmaista asian näin, varustautuneet parhaalla mahdollisella tavalla rooliinsa kuluttajien edustajina. Tarve kiinnittää erityistä huomiota tähän on oikeutettu, ja olemme pyytäneet tätä erittäin usein. Joten vuosien 2002-2006 strategian pääkohdat ovat seuraavat: kuluttajansuojan korkea taso, nykyisten määräysten tehokas täytäntöönpano ja kuluttajajärjestöjen tehtävä. Olen jo nimenomaisesti maininnut nämä.
Arvoisa puhemies, siirryn seuraavaksi vihreään kirjaan. Vihreän kirjan tavoitteena on saada aikaan kuluttajapolitiikkaa koskeva puitedirektiivi. Kannatan tällaista puitedirektiiviä, mikäli lukuisat ehdot on täytetty. Nykyinen lainsäädäntö on todella liian hajanainen, ja puitedirektiivi voi selventää tilannetta. Mielestäni on erittäin hyvä, että puitedirektiivissä käsitellään tietojen antamista ennen palvelun tai tuotteen ostoa koskevan päätöksen tekemistä, itse kauppaa, kaupan jälkeisiä toimenpiteitä, palveluja, valitusmenettelyjä ja oikeussuojan saatavuutta. Hyvän kaupan vastaisten käytänteiden on oltava tässä lähtökohtana, joten olen erittäin tyytyväinen Thyssenin mietintöön.
Tämän puitedirektiivin säännöstöä ei saa eikä voi ottaa käyttöön olemassa olevan määräysviidakon lisäksi. Tämä vain lisäisi epäselvyyksiä, ei pelkästään kuluttajan kannalta vaan myös liike-elämän kannalta. Näin ollen olen vankasti sitä mieltä, että kun esitämme tämän puitedirektiivin, meidän on samalla kumottava eri vertikaaliset direktiivit vesipolitiikkaa koskeva puitedirektiivi on hyvä esimerkki. Siinä mielessä katsomme, että puitedirektiivi ratkaisee jotakin. Meidän mielestämme tämänkaltaisen laaja-alaisen kehyksen suhteen on erittäin tärkeää, että kaikkialla Euroopassa pätevät samat velvoitteet, ei pelkästään yrityksiin vaan myös kuluttajiin. Tämä selkeyttää asioita ja tarjoaa, erityisesti pienille yrityksille, enemmän tilaisuuksia käyttää hyväksi sisämarkkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia.
Arvoisa puhemies, haluan myös todeta, että tässä puitedirektiivissä on omaksuttava kuluttajansuojan korkea taso, mutta sen tulee myös perustua täysimääräisen yhdenmukaistamisen periaatteeseen. Mielestäni tämä on välttämätöntä, sillä jos näin ei tapahdu, epäselvyydet säilyvät. Tahdomme, että sisämarkkinat toimivat hyvin, haluamme hyvää palvelua kaikkialla Euroopassa, tahdomme, että hyviä palveluja myydään ja että kaikki tietävät asemansa tarkkaan. Tässä mielessä voimme äänestää puitedirektiivin puolesta. Toivon myös, että ryhmämme Patrien mietintöön esittämiä tarkistuksia kannatetaan, jolloin siitä tulisi enemmän Thyssenin mietinnön mukainen. Katson, että tämä auttaa meitä pääsemään yksimielisyyteen rajojen määrittämisessä. Toivotan komission yksiköille paljon onnea, ja pyydän niitä ottamaan meidät sekä asianosaiset mukaan uuden lainsäädännön valmisteluun.
Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että käsittelemme tänä aamuna kolmea tärkeää kuluttajansuojaa koskevaa mietintöä, jotka liittyvät useiden valiokuntien työhön. Tämä on täysin asianmukaista. Kuluttajanäkökohdat eivät ole ainoastaan yhden valiokunnan etuoikeus vaan niiden pitäisi olla peruskivenä kaikessa työssämme.
Kommenttini koskevat ensisijaisesti Whiteheadin mietintöä mutta niissä viittaan myös muihin mietintöihin. Adam Smith on todennut, että kaiken taloudellisen toiminnan ainoana päämääränä ja tavoitteena on kulutus. Kuluttaja on kuningas, mikä meidän olisi syytä muistaa Euroopan parlamentissa ja totta kai myös komissiossa.
Komission kertomus kuluttajapoliittisesta strategiasta 2002-2006 ja erityisesti Whiteheadin mietintö ovat molemmat erittäin myönteisiä askeleita tähän suuntaan. En itse automaattisesti aina kiittele jokaista esittelijää, varsinkaan, jos he edustavat PSE-ryhmää, mutta tässä tilanteessa olen iloinen voidessani varauksetta onnitella ja tukea esittelijää hienosta työstä.
Hän on tavanomaiseen vaatimattomaan tyyliinsä sanonut, että muiden ryhmien ja kollegojen ehdottamilla tarkistuksilla on parannettu mietintöä entisestään. Esittelijä onkin hyväksynyt useiden eri poliittisia ryhmiä edustavien kollegoiden sekä muiden valiokuntien esittämiä tarkistuksia. Olen kiitollinen siitä, että hän on auliisti hyväksynyt myös minun esittämiäni tarkistuksia, joissa vaadin muun muassa, että kuluttajapolitiikan kulmakivenä on oltava kuluttajien valinnanmahdollisuuksien maksimoiminen, minkä vuoksi yhteismarkkinoiden loppuunsaattaminen on ensisijaista paitsi liike-elämän myös kuluttajien kannalta, että pakettimatkoja koskevaa direktiiviä on tarkistettava pian ja että niitä maita, jotka eivät noudata kuluttajansuojalainsäädäntöä, olisi rangaistava nopeammin ja tehokkaammin.
Haluaisin myös kiinnittää huomiotanne useisiin eri kohtiin ja ensimmäiseksi tavoite 1 -asioita ja korkeatasoista kuluttajansuojaa käsittelevään mietinnön kohtaan 5. Esittelijä on kirjannut tähän kohtaan huolestuneisuutensa ehdotuksesta, jonka mukaan siirryttäisiin vähimmäismääräisestä harmonisoinnista täyteen harmonisointiin. Kahden muun valiokunnan jäsenet Thyssen ja Radwan ovat jo tuoneet esiin tämän seikan. Olen täysin samaa mieltä siitä, että asiassa pitäisi edetä tapauskohtaisesti. Esittelijä korostaa selkeästi tätä kohdassa 13, joka koskee toissijaisuus-, tarpeellisuus- ja suhteellisuusperiaatetta. Toivon, että komissio ottaa nämä seikat huomioon.
Erityisesti ihailen sitä, että mietintö ei pelkästään pursua hyviä aikeita. Mietinnössä vaaditaan järkeviä, käytännöllisiä ja konkreettisia toimia kuluttajansuojan parantamiseksi koko Euroopan unionissa. Toivon, että komissio sallii minun ottaa esiin vielä kohdan 44, joka koskee passiivisen tupakoinnin vaaroja, vaikka vaikuttaakin yllättävältä, että aihe on mukana tässä mietinnössä. Kyse on kuluttajan perusoikeudesta hengittää raitista ilmaa. Toivon, että esittelijä ja kvestorit työskentelevät tämän oikeuden takaamiseksi.
Lopuksi totean, että odotan Whiteheadin mietinnön saavan laajan kannatuksen tämän aamun äänestyksessä, sillä se olisi todellakin hyvin ansaittu. Toivon myös, että komissio ja koko neuvosto suhtautuvat mietintöön yhtä myönteisesti. Kuluttajan on hallittava kaikkialla. Eläköön kuningas!
Corbey (PSE).
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuten juuri todettiin, kuluttajat ovat yksi peruste Euroopan unionin olemassaololle. Paremmat ja halvemmat tuotteet sekä suurempi valinnanmahdollisuus ovat sisämarkkinoiden kulmakiviä. Kuluttajat eivät ole voineet täysimääräisesti hyötyä näistä aikaisemmin. Osa kuluttajien oikeuksista on päättynyt kansallisille rajoille. Kannatan näin ollen lämpimästi kuluttajapolitiikkaa koskevaa yleisaloitetta ja puitedirektiiviä. Tuen ja onnittelen myös esittelijöitä Whiteheadia, Patrieta ja Thyssenia.
Haluaisin korostaa neljää seikkaa. Ensinnäkin kyse on reilun kaupankäynnin säännöistä, jotka muodostavat korkeatasoiset perusvaatimukset, joita on sovellettava koko Euroopassa. Kun näin tehdään, eurooppalaisten sääntöjen avulla ei saa vesittää kansallisia saavutuksia. Tarvitsemme enemmän tietoa oikeuksista ja lisää käytännesääntöjä.
Toiseksi kyse on oikeudesta saada tietoa. Tuotteita ja tuotantomenetelmiä koskeva tieto on erittäin tärkeää. Kaikki kuluttajat eivät tietenkään kävele suoraan valmistajan tilalle kysymään tuotantomenetelmistä. Tutkimuksen mukaan vain noin kymmenen prosenttia kuluttajista on kiinnostunut asiasta, mutta nuo kymmenen prosenttia toimivat suunnannäyttäjinä etenkin jos vahvat kuluttajajärjestöt tukevat heitä. Nuo kymmenen prosenttia kuluttajista ovat taanneet esimerkiksi sen, että maataloudessa kiinnitetään huomiota eläinten hyvinvointiin ja tekstiilialalla työoloihin. Sama kymmenen prosentin kuluttajaryhmä vaikuttaa globalisaation hyväksyttävään kehitykseen.
Kolmanneksi kuluttajien ääni on saatava kuuluviin, kuluttajajärjestöjä on tuettava, erityisesti hakijavaltioissa, ja meidän on etsittävä uusia keinoja, jotta kuluttajat eivät olisi nimetöntä massaa. Voisimme kokeilla myös julkisia keskustelufoorumeja, joissa kuluttajat voisivat kertoa ajatuksiaan uusien tuotantotekniikoiden ja -menetelmien kehittämisestä.
Viimeisenä kohtana on poliittinen vastuu. Vahvan kuluttajapolitiikan avulla on vaikutettava tietysti myös kehityskulkuun, jossa kuluttajat ovat unionin politiikan kulmakivenä niin kemiallisten aineiden kuin sähköisen kaupankäynninkin aloilla.
Euroopassa tehdään paljon asioita kuluttajien nimissä. Julkisten palveluiden vapauttamisen oletetaan johtavan siihen, että kuluttajat saavat halvempia ja parempia palveluja. Tämä kuulostaa hienolta, mutta mitä sillä on saavutettu? Kaikkialla Euroopassa matkustajat valittavat julkisen liikenteen heikentyvästä laadusta. Puhelinmarkkinoiden hinnoittelu on epäselvää ja loppujen lopuksi vain harvat kuluttajat jonottavat valitakseen haluamansa sähköntuottajan. Mitä sisämarkkinat ovat tarkasti ottaen antaneet kuluttajille kymmenen vuoden aikana? Myös euro on hyvä esimerkki tästä. Euron avulla kaiken piti muuttua halvemmaksi, mutta kuten tiedämme, euro onkin aiheuttanut huomattavaa hintojen nousua. Asiat voivat totta kai kääntyä myös meitä vastaan. Kaikki kuluttajat ymmärtävät tämän. Mutta jos vapauttaminen, euro ja sisämarkkinat eivät ole vaikuttaneet toivotulla tavalla, niin mihinkä kuluttajat voivat sitten turvautua? Voivatko kuluttajat turvautua unionin politiikkaan, maansa hallitukseen, liike-elämään ja teollisuuteen? Vai onko heillä mitään, mihin turvautua? 
Kuluttajilla on oltava oikeuksia, mutta heille on myös annettava mahdollisuus korjata asiat politiikan kautta. Lyhyesti sanottuna, emme saa enää antaa epämääräisiä lupauksia kuluttajista tai kuluttajille. Kuluttajia koskevien tavoitteiden on oltava konkreettisia ja selkeitä ja poliittisesti vastuussa olevan tahon on oltava selvästi tiedossa. Kiitos.

Maaten (ELDR).
Arvoisa puhemies, käsittelemme nyt kolmea mietintöä, jotka ovat luonnollisesti tärkeitä. Kyse ei ole lainsäädännöstä, mutta odotan innolla, että näiden mietintöjen pohjalta saamme aikaan lainsäädäntöä. Odotan tätä luottavaisin mielin, sillä myös tässä asiassa luotamme täysin asianomaiseen komission jäseneen. Pohdin, voiko hän kertoa meille, kauanko kestää ennen kuin saamme ehdotuksia tämän alan lainsäädännöstä.
Haasteena on luonnollisesti kuluttajapolitiikan koordinoiminen oikealla tavalla ja sisämarkkinoiden loppuunsaattaminen. Kuluttajapolitiikka ei voi olla tekosyy kaupankäynnin esteiden pystyttämiseksi. Komission jäsenen juuri antamat luvut meille kaikille koituvista yhtenäistämisen eduista puhuvat asian puolesta.
Kuluttajat hyötyvät vapaasta kaupasta, koska he voivat ostaa halvempia ja parempia tuotteita. Tietenkin meidän on myös saavutettava korkeatasoinen kuluttajansuoja. Luottamus on talouskasvun moottori. Kuluttajien on luotettava tuotteisiin tai he eivät osta niitä. Myös teollisuuden on voitava luottaa sisämarkkinoihin ja kuluttajien tavarantoimittajiin. Voimme lyödä kaksi kärpästä yhdellä iskulla. Meidän on toimittava niin, ettei kuluttajille ei ole enää mitään merkitystä sillä, ostavatko he tuotteet Alankomaista vai Kreikasta. Tämä ei ole helppoa.
Kuluttajat eivät usein tunne oikeuksiaan. Kuluttajajärjestöt voivat auttaa heitä tässä. Kuluttajalehtiä luetaan laajalti ja niissä on hyödyllisiä vinkkejä. Ihmiset luottavat suuresti näihin järjestöihin. Katson, että unionin on saatava nämä järjestöt tiiviisti mukaan tulevaisuuden politiikan suunnittelutyöhön, ja olen iloinen, että komission jäsen työskentelee myös tämän asian puolesta.
Vilpillinen kaupankäynti vahingoittaa myös luottamusta markkinoiden toimintaan. Epärehellinen autokauppias voi pilata kilpailijoidensa markkinat. Epärehellisten kauppiaiden toimintaan on puututtava voimakkaasti, ja tästä syystä onkin hyvä, että on hyväksytty torjuttavia kaupankäyntitapoja koskeva eurooppalainen lähestymistapa. Meidän on tietysti määriteltävä selkeästi, mitä torjuttavat kaupankäyntitavat tarkoittavat. Minusta kyse ei ole pelkästään fyysisen tai henkisen haavoittuvaisuuden hyväksikäytöstä tai fyysisen tai henkisen painostuksen käytöstä vaan myös estämisestä. Estämistä voi olla esimerkiksi se, että vaikeutetaan kuluttajien mahdollisuuksia vaihtaa palveluntarjoajaa. Ainoastaan silloin, kun palveluntarjoajaa on helppo vaihtaa, voidaan hyötyä kilpailusta, joka johtaa alhaisempiin hintoihin ja parempaan laatuun. Esimerkiksi pankin vaihtaminen on tehty äärimmäisen vaikeaksi. Vanhaa pankkitilin numeroa ei ole mahdollista säilyttää. Mielestäni nämä ovat keinotekoisia esteitä. 
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että komission pitäisi käyttää perustamissopimuksen 153 artiklaa useammin oikeusperustana kuluttajapolitiikassa. Emme laatineet tätä artiklaa turhan takia, ja se on hyödyllinen niin kuluttajille kuin sisämarkkinoillekin.

Caudron (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, osallistun ryhmäni edustajana tämänaamuiseen keskusteluun kuluttajista ja kuluttajapolitiikasta. Haluaisin lukuisten kollegojeni tapaan todeta vielä kerran, että vaikka me olemme samaa mieltä Euroopan komission kanssa tämän alan tavoitteista eli laajasta kuluttajansuojasta, sääntöjen tehokkaasta soveltamisesta ja kuluttajajärjestöjen tehokkaasta osallistumisesta, meidän on taas huomautettava, että tehdyt ehdotukset ovat edelleen aivan liian epämääräisiä, eivätkä ne ole tarpeeksi tarkkoja.
Tästä syystä olen täysin samaa mieltä Whiteheadin ja Patrien tekemistä ehdotuksista, jotka koskevat erityisesti turvallisuutta, liikennettä, kemiallisia aineita, sähköistä kauppaa ja etukäteistietojen toimittamista kaikissa tapauksissa, jotta tarpeelliset, sopivat ja tehokkaat puolustus- ja korjaustoimet voidaan aloittaa. Lisäksi haluan erityisesti mainita ekomerkin luettavuuden. Tarvitsemme etenkin selkeää tietoa muuntogeenisistä organismeista. Kuten tiedätte, emme ole tästä asiasta yksimielisiä. Lopuksi haluaisin korostaa tarvetta tarkistaa leludirektiiviä sekä valvoa CE-merkintää.
Koska toimin näiden asioiden esittelijänä muutama vuosi sitten, tiedän, että leludirektiiviä on tarkistettava pikaisesti ja että CE-merkinnän käytöstä on puutteellisen valvonnan vuoksi tullut tapauksissa muuttanut täysin merkityksetöntä. Olen myös kirjoittanut komissiolle useita kertoja aiheesta, mutta valitettavasti minun on todettava, etten ole saanut siltä tyydyttävää vastausta. Kuluttajansuojaa ja kuluttajapolitiikkaa koskevan keskustelun tässä vaiheessa haluan tuoda selkeästi esiin kaksi huolenaihetta, jotka esitän peruskritiikin muodossa. Ensimmäinen huolenaiheeni on se, että mitä tahansa etuja näillä kuluttajansuojatoimilla onkin, ne liittyvät liian läheisesti sisämarkkinoiden nopean luomisen tavoitteeseen, jonka toteutumisesta ne ovat näin ollen aivan liian riippuvaisia. Kuluttajansuojatoimet ovat harvoin tavoitteita sinänsä vaan useimmiten ne ovat vapaan kilpailun seuraus. Toinen huolenaiheeni on se, että nämä toimet ovat usein, elleivät jatkuvasti, tekosyynä julkisten palvelujen heikentämiselle, vesittämiselle tai jopa romuttamiselle, vaikka julkiset palvelut on käsitteenä laajempi kuin kuluttajansuoja, sillä julkisilla palveluilla on pitkän aikavälin ulottuvuus ja ne käsittävät solidaarisuuden ja maankäytön suunnittelun erityisesti hinnoittelun ja pääsyä koskevien ehtojen perusteella. Joissakin maissa ja poliittisissa ryhmissä kuluttajansuojan suurimmat kannattajat ovat usein samoja tahoja, jotka vahingoittavat eniten julkisia palveluja toimiessaan vapaan kilpailun ja yksityissektorin valta-aseman nimissä.
Halusin näin ollen tänä aamuna tuoda esiin nämä peruserot tai eroavaisuudet, vaikka osoitankin kiitokseni Euroopan komissiolle sen työstä ja tukeni esittelijöiden ehdotuksille.

Rod (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, komission esittelemän vihreän kirjan ja tänä aamuna esiteltyjen mietintöjen sisältö ovat oikeansuuntaisia. Meidän olisi todellakin luotava viipymättä olosuhteet, joilla taataan korkeatasoinen kuluttajansuoja. Kuluttajien on oltava varmoja siitä, että heidän oikeuksiaan noudatetaan täysimääräisesti ja samalla tavalla joka paikassa. Jotta voimme varmistaa korkeatasoisen kuluttajansuojan, on erittäin tärkeää, että edustukselliset kuluttajajärjestöt osallistuvat Euroopan yhteisön ja kansainvälisen tason politiikan laatimiseen.
Koska kaupan alalla tapahtuu parhaillaan suuria muutoksia, on erittäin tärkeää kuulla kansalaisia. Kansalaisten on voitava osallistua keskusteluun ja heidän on pystyttävä vaikuttamaan ensisijaisesti heitä koskeviin päätöksiin. Kuluttajien on toimittava aktiivisesti kulutustottumustensa kautta. Kulutuksen ei pitäisi enää olla tiedostamatonta, vaan kuluttajien on kyettävä tekemään valintoja, jotka perustuvat tietoon. Kuluttajia on tästä syystä suojeltava, mutta heille on myös annettava tietoa. Jotta tähän tavoitteeseen päästäisiin, kuluttajien on saatava kaikki sellaiset tiedot, jotka he katsovat tärkeiksi. Heillä on esimerkiksi oltava mahdollisuus saada tietoa tuotantomenetelmistä, myös työntekijöiden työoloista. Euroopan yhteisön logot, jotka liittyvät reiluun kauppaan tai joita myönnetään sellaisille yrityksille, jotka noudattavat sosiaalista peruskirjaa, ovat luonnonmukaista maataloutta koskevien merkkien tapaan tärkeitä ja tehokkaita keinoja.
Jos haluamme eettistä, reilua kaupankäyntiä, meidän on suosittava laajaa valikoimaa laatutuotteita - muun muassa kahvia ja leluja, jotka eivät vahingoita ihmisarvoa ja jotka täyttävät ennalta varautumisen periaatteen vaatimukset. Tässä yhteydessä näyttääkin, että muuntogeenisten organismien jäljitettävyys on jälleen kerran yksi tärkeimmistä asioista. Emme voi sallia sitä, että kuluttajien luottamus muuntogeenisiin organismeihin vahvistuu, mihin joissakin tarkistuksissa on viitattu. Tehtävänämme on päinvastoin suojella kuluttajia ja antaa heille tarkkoja ja kattavia tietoja, jotta he voivat tehdä tietoon perustuvia valintoja, jotka he katsovat oikeiksi itselleen ja lapsilleen. Meidän olisi myös korostettava kansalaisten osallistumisen merkitystä kestävän yhteiskuntamallin aikaansaamisessa. Emme saa ajatella, että kansalainen on vain kuluttaja. Päinvastoin, kansalaisten on osallistuttava täysimääräisesti tarpeidensa määrittelemiseen, jotta yhteiskuntaa voidaan kehittää näiden tarpeiden mukaisesti.

Nobilia (UEN).
Arvoisa puhemies, kollegojen Patrien, Thyssenin ja Whiteheadin erilaisissa mietinnöissä ilmenee häivähdys yhteisestä pettymyksen tunteesta, jonka - jos se todella sisältyy mietintöihin - myös me jaamme, minkä lisäksi kannatamme mietintöjen sisältöä. Komission lausuntojen mukaan eurooppalaisten ja kansallisten kuluttajansuojaa koskevien sääntöjen hajanaisuus estää sisämarkkinoiden joustavan toiminnan, mitä ei voida kiistää. Ei voida myöskään kiistää lukuisten kuluttajien luottamuspulaa esimerkiksi rajat ylittävän kaupan alalla, jolla lainsäädäntöjen erot ja ehkä tätäkin enemmän tietämättömyys tarjotusta suojasta heikentävät luottamusta. Tästä on kiistämättä tarpeen muodostaa yksinkertainen ja yhtenäistetty lainsäädäntökehys, joka muodostuu rajatusta määrästä perussääntöjä, joita voidaan soveltaa mihin tahansa kaupankäyntiin, ja joka tarjoaa suojan kaikkien kaupankäynnin vaiheiden ajaksi, myös sopimuksen jälkeisiä suhteita ja jälkimarkkinointia silmällä pitäen.
Olemme tästä syystä tyytyväisiä komission linjaan, jonka mukaan tarvitsemme sellaisen yleisen lähestymistavan tähän asiaan, jossa toisaalta yritetään luoda ensinnäkin reilua kaupankäyntiä koskevia velvoitteita ja joka toisaalta perustuu objektiivisiin kriteereihin, joilla voidaan välttää jäsenvaltioiden erilaiset tulkinnat. Mutta vaikka tämä kaikki kuulostaa järkevältä, on mahdotonta olla huomaamatta komission satunnaista epäjohdonmukaista käyttäytymistä, joka näkyy muun muassa asioiden liian nopeana käsittelynä mutta myös muussa toiminnassa. Kuten tiedämme, vuonna 2001 annetun, kuluttajasuojaa koskevan vihreän kirjan perusteella esimerkiksi aloitettiin Euroopan yhteisön kuluttajalainsäädännön tulevaisuutta koskeva laaja kuuleminen ja arvokas keskustelu. Jo ennen kuin kuulemismenettelyn tulokset ovat tiedossa, komissio on esittänyt asetusehdotuksen, joka koskee myynninedistämistä sisämarkkinoilla. Tässä yhteydessä on kiinnitetty vain vähän huomiota Euroopan parlamentin näkemyksiin kokonaisvaltaisesta lähestymistavasta, ja toisaalta ehdotuksessa tuodaan esiin järjetön ajatus siitä, että meidän pitäisi soveltaa edelleen alakohtaista lähestymistapaa.
Jälleen kerran lähestymistavat poikkeavat toisistaan asioissa, jotka loppujen lopuksi muistattavat erittäin paljon. Toisena esimerkkinä tästä ovat pakkausmerkinnät, joiden alalla samanlaisten aineiden käytöstä säädettiin erilailla vain muutaman kuukauden kuluttua direktiivin antamisesta. Asiantila on kaukana ihanteellisesta. Mielestämme ei ole olemassa esteitä sille, että alunperin terveysalan sovelluksiin kehitettyjä valmisteita käytettäisiin muilla aloilla. Tuore esimerkki tästä ovat kosmetiikkatuotteet ja pesuaineet.
Totean tästä vielä sen, että meidän mielestämme kuluttajille on annettava tietoa käytettävistä tuotteista, mutta katsomme myös, että tämän tavoitteen saavuttamiseksi kuluttajille on taattava, että he pääsevät käsiksi hyödylliseen tietoon, jonka avulla he voivat tehdä itse valintoja, myös niin sanottuja poliittisia valintoja. Tämä ei tarkoita sitä, ettemme arvosta kuluttajajärjestöjen tekemää tärkeää työtä. Päinvastoin arvostamme sitä suuresti.
Jos tarkoituksena on kuitenkin varmistaa korkeatasoinen kuluttajansuoja ja pyrkiä samalla hyväksyttävään sisämarkkinoiden yhdenmukaistamiseen, näyttää toimintatapoja olevan kaksi, joissa toinen on ensimmäisen seuraus. Kollega Whitehead mainitsi ensimmäisen toimintatavan todetessaan, että tapauskohtainen analyysi on asianmukainen arvioitaessa, onko nykyistä lainsäädäntöä syytä muuttaa, onko syytä kehittää uutta lainsäädäntöä vai ovatko vähimmäis- vai enimmäistason yhdenmukaistamissäännöt sopivampia. Kun tämä arviointi on tehty, yhteisön lainsäädäntö on saatettava oikealla tavalla osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ja sen täytäntöönpanoa on valvottava, mikä onkin se toinen toimintatapa. Tässäkin komissiolla on ratkaiseva asema, vaikka onkin totta, että yleiseltä kannalta katsottuna vain viisi jäsenvaltiota on tähän mennessä saavuttanut Barcelonan Eurooppa-neuvostossa vahvistetut, täytäntöönpanoastetta koskevat tavoitteet.

Bernié (EDD).
Arvoisa puhemies, käsittelemme kuluttajansuojaa mutta samalla myös laajaa ja kunnianhimoista hanketta, jonka tuloksena on korkeatasoinen kuluttajansuoja. Korkeatasoinen suoja ei välttämättä tarkoita yhtenäistä suojaa. Meistä on ensisijaisen tärkeää ottaa huomioon toissijaisuus-, tarpeellisuus- ja suhteellisuusperiaate.
Henkilökohtaisesti kannatan vähimmäismääräistä yhdenmukaistamista, jolloin jokainen jäsenvaltio voi vapaasti antaa lainsäädäntöä, joka parhaiten sopii sen toimintatapaan. Kannatan myös sitä, että perustamissopimuksen 151 artiklan 3 kohtaa käytetään järjestelmällisesti oikeusperustana ja sen pitäisikin olla alan lainsäädännön ainoa oikeusperusta. Perustamissopimuksen 95 artiklan järjestelmällinen käyttö pitäisi lopettaa, sillä se koskee ainoastaan yhtenäismarkkinoita. Yksi perustavoitteistamme on taata kaikille kansalaisille yleiset ja kaikkien käytettävissä olevat keinot saada korkealaatuista palvelua. Meidän on vaadittava, ettei WTO romuta julkisia palveluitamme. Olen vastaavasti samaa mieltä siitä, että WTO-merkillä voidaan antaa tietoja tuotteiden alkuperästä ja tuotantomenetelmistä. Toisaalta suhtaudun varauksella eurooppalaisen kuluttajakeskuksen perustamiseen, sillä se toisi kansallisille järjestöille uuden tehtävät. Kansalliset järjestöt ovat tehokkaita ja ne voisivat hyötyä verkostotyöskentelystä.
Olen myös huolissani Thyssenin mietinnön sisällöstä: se että, komissiolta pyydetään arvioita mahdollisen enimmäistason yhdenmukaistamisen vaikutuksista, vaikuttaa epärealistiselta. Vastaavasti myös kuluttajansuojan ja myynninedistämistä koskevan asetuksen välille olisi luotava yhteys. Käytännesääntöjen laatimista koskeva ajatus ei nykyisessä muodossaan vaikuta minusta sellaiselta, joka meidän kannattaisi toteuttaa. Mihin näiden käytännesääntöjen legitiimiys perustuisi? Miten voisimme taata näiden ohjeiden kestävyyden tulevaisuudessa? Kaikki nämä kysymykset osoittavat, että tällainen toimintatapa olisi väärä.

Ilgenfritz (NI).
Arvoisa puhemies, on järkevää, että tarkoituksenamme on suojella kuluttajia vilpilliseltä kaupankäynniltä ja että haluamme luoda luottamuksen ilmapiirin, mutta kun teemme näin, emme saa ampua maalin ohi ja suojella kuluttajia itseltään ja ilmoittaa, etteivät he osaa hoitaa omia asioitaan. Kulutusluottodirektiivi on yksi esimerkki tästä. Nämä seikat huomioon ottaen meidän pitäisi tukea kaikkia sellaisia toimenpiteitä, jotka vaikuttavat myynninedistämiseen ja sisämarkkinoiden toteutumiseen. Liike-elämää koskevaa pykäläviidakkoa ei pidä missään tapauksessa lisätä, koska se vaikeuttaisi ensimmäisenä juuri pienten ja keskisuurten yritysten toimintaa. Tavoitteena on oltava luottamuksen lisääminen ja kasvavan byrokratian välttäminen.

Puhemies.
Kiitos, jäsen Ilgenfritz. Minulta on pyydetty työjärjestyspuheenvuoroa. Pyynnön esitti parlamentin jäsen, jolla on juliste edessään. Puhemiehistö on jo pyytänyt julisteen poistamista. Kyse on kunnioituksen osoittamisesta puhemiehistöä ja muita parlamentin jäseniä kohtaan, ja mielestäni tämä seikka on puheenvuoroon nähden ensisijainen.
Puhemiehistö on jo pyytänyt arvoisaa parlamentin jäsentä poistamaan julisteen ja parlamentissa on yleisenä tapana, jos puhemiehistö pyytää parlamentin jäsentä poistamaan tämän pystyttämät julisteet tai liput, ne poistetaan välittömästi kunnioituksesta puhemiehistöä ja parlamenttia kohtaan. Jos arvoisa parlamentin jäsen haluaa käyttää työjärjestyspuheenvuoron, mikä on ainoa asia, jonka hän voi menettelysääntöjen mukaan tehdä, hänen on osoitettava kunnioitusta puhemiehistöä ja parlamenttia kohtaan ja poistettava edessään oleva juliste.

Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, Baskialueella osoitetaan tällä hetkellä mieltä?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies.
Hyvä jäsen Gorostiaga, kyseessä pitäisi olla työjärjestyspuheenvuoro, joka koskee työjärjestystä. Puhemiehistö ei salli mitään muuta puheenvuoroa kuin työjärjestyspuheenvuoron.
Grossetête (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, meidän on mielestäni syytä olla tyytyväisiä tämän päivän keskusteluun, joka koskee vihreää kirjaa ja komission ehdottamaa kuluttajapoliittista strategiaa. Meidän on syytä olla tyytyväisiä sen vuoksi, että laajentumisen ja sen kautta sisämarkkinoiden kasvun yhteydessä on erittäin tärkeää jatkaa yhteisön kuluttajalainsäädännön yhdenmukaistamista. Tiedostamme myös kulutuksen merkityksen taloudelle ja kaikki tietävät, että kulutusta tarvitaan juuri nyt!
Tutkimukset ovat osoittaneet, että muut kuin raja-alueilla asuvat eurooppalaiset kuluttajat eivät tiedä, miten he voivat käyttää Euroopan unionin heille tarjoamia etuja. Miksi asia on näin? Yksinkertaisesti siitä syystä, ettei kuluttajilla ole luottamusta, ettei heillä ole ollut mahdollisuutta päästä käsiksi asianmukaisiin tietoihin, jotka koskevat tuotteita ja palveluita, ettei heillä ole aina ollut käytössään keinoja varmistaa tuotteiden laatua tai viitehintoja eivätkä he ole etenkään kiistakysymyksissä tienneet, mikä taho on asiassa toimivaltainen. Kaikki tämä tarkoittaa sitä, etteivät kuluttajat hyödynnä Euroopan unionin tarjoamia mahdollisuuksia ja että kuluttajat tarvitsevat tietämystä ja tietoa, vaikka he ovatkin täysin valmiita toimimaan vastuullisesti ja ottamaan huomioon ekomerkinnät ja muut vastaavat merkinnät.
Tilanteen korjaamiseksi lainsäädäntö on yhdenmukaistettava ja on vahvistettava todelliset eurooppalaiset kuluttajan oikeudet ja samalla on taattava riittävä jousto, jota tarvitaan lainsäädännön soveltamisessa jäsenvaltioissa. Kannatamme näin ollen kuluttajille suunnatun tiedotuksen parantamista. Tiedon on oltava selkeää ja sen on oltava laadittu kuluttajan äidinkielellä, jotta kuluttaja voi tehdä täysin tietoon perustuvia valintoja. Puitestrategian kehittämisen yhteydessä on lisäksi varmistettava oikeussuoja, yritysten harjoittamiin vilpillisiin kaupankäyntitapoihin liittyvät kiistat on lopetettava ja yrityksiä on suojeltava myös toisiltaan.
Näistä syistä kannatamme korkeatasoista kuluttajansuojaa ja avoimuuden lisäämistä yhdistysten avulla ja odotamme tässä yhteydessä komissiolta paljon. Arvoisa komission jäsen, voimme taata, että valvomme selkänne takana varmistaaksemme, että kuluttajapolitiikkaa noudatetaan.
McCarthy (PSE).
Arvoisa puhemies, tänä päivänä on selvää, kuluttajilla on käytössään yhä enemmän tietoa ja että he ovat yhä vaativampia. Kuluttajien odotukset ovat aiempaa korkeammalla, eivätkä he aina hae halvinta hintaa. Kuluttajat haluavat laatua ja jälkimarkkinoinnin palveluja. Kuluttajat haluavat tietää oikeutensa ja korvauksenhakukeinot.
Ihanteellisessa tilanteessa vastuulliset yritykset vastaisivat kuluttajan tarpeisiin. Jotkut ehkä sanoisivat, että suurin osa yrityksistä tekeekin näin, mutta jos näin olisi, meidän ei tarvitsisi säätää lakeja. Meidän on kuitenkin suojeltava kuluttajia villeiltä toimijoilta, vilpillisen toiminnan harjoittajilta ja riistäjäkauppiailta. Lainsäätäjän ongelmana on tuottaa sellaista hyvää ja tehokasta lainsäädäntöä, joka tarjoaa suojan kuluttajille ja mahdollistaa samalla liike-elämän dynaamisen ja kilpailukykyisen toimintaympäristön.
Yritysten yhteiskunnallisesta vastuusta parhaillaan käytävä keskustelu tarjoaa liike-elämälle mahdollisuuden parantaa kuluttajansuojaa hyvänä liike-elämän käytäntönä ja myyntikeinona. Tätä kautta liike-elämän kilpailukyky vahvistuu ja yritykset saavat taloudellista etua samalla, kun kuluttajat saavat lisäarvoa.
Jos haluamme toimivat sisämarkkinat, tarvitsemme suojatoimenpiteitä kuluttajien luottamuksen vahvistamiseksi erityisesti rajat ylittävässä kaupassa. Tiedämme, että Internet-kaupassa kuluttajilla on vieläkin tapana tehdä ostokset omilla kotimarkkinoillaan.
Reilua kauppaa koskevan yleislausekkeen sisällyttäminen direktiiviin on tärkeä yksityiskohta siinä tapauksessa, että kuluttajat hyötyvät siitä, eikä liike-elämässä katsota sen merkitsevän lisää pykäläviidakkoa ja byrokratiaa. Tarvitsemme yksinkertaista ja keskitettyä lainsäädäntöä, jota on helppo panna täytäntöön. Kuten komission jäsen tietää, reiluuden käsite vaihtelee jäsenvaltioittain niiden oikeudellisten järjestelmien mukaan. Tiedetään, että niissä maissa, joissa yleislauseketta sovelletaan, sitä sovelletaan eritavoin. Teidän haasteenanne on löytää yhteinen lähestymistapa. Tiedän, että te olette taitavana juristina sitoutunut oikeusvarmuuden takaamiseen sekä liike-elämän että kuluttajien kannalta. Meidän on varmistettava, että tulevin direktiivien ansiosta sisämarkkinat pikemminkin syventyvät kuin pirstoutuvat samalla, kun jäsenvaltiot tulkitsevat, soveltavat ja panevat täytäntöön näitä direktiivejä omien erilaisten kansallisten lähestymistapojensa mukaan. Kuluttaja kohtaa jo nyt hajanaista lainsäädäntöä ja erilaista täytäntöönpanoa.
Pääajatuksena on, että kuluttajien on tiedettävä, minkälaisen hyvityksen he voivat saada, jos he ovat joutuneet vilpillisen toiminnan tai riiston kohteiksi. Liike-elämän on samalla kyettävä toimimaan kilpailuolosuhteissa. Liike-elämässä on tunnettava ne säännöt ja käytännöt, joihin on pyrittävä tämän direktiivin noudattamiseksi. Henkilökohtaisesti kannatan enemmän ankarien toimenpiteiden käyttöä harhaanjohtavien ja vääristyneiden käytäntöjen poistamiseksi kuin pyrkimyksiä saada aikaiseksi yhteinen määritelmä reilusta kaupankäynnistä.
Olen tyytyväinen komission ehdotukseen, joka koskee käytännesääntöjen laatimista ja itsesääntelyä. Tässä ei ole kyseessä pintaraapaisu tai lainsäädännön korvaava ehdotus, vaan näin voimme vastata ripeästi vilpilliseen toimintaan silloin, kun sitä ilmenee ja kun se on lainsäädäntöä edellä.
Kuten komission puheenjohtaja Prodi on sanonut, kaikkien Euroopan unionin toimielinten on noudatettava tiukemmin sitoumustaan yksinkertaistaa säädöksiä. Sillä tavoin voidaan vähentää kaupankäynnin kuluja Euroopassa ja vahvistaa kansalaisten luottamusta lainsäädäntöön. Euroopan parlamentti on esittänyt Thyssenin mietinnössä selvän toiveen siitä, että tällä alalla tehtäisiin laajennettu vaikutusten arviointia koskeva tutkimus.
Arvoisa komission jäsen, te olette maininnut kolme tutkimusta ja olette puhunut hyvin selkeästi tämän direktiivin hyödyistä. Ette ole kuitenkaan puhunut niin selkeästi tämän direktiivin mahdollisista kustannuksista liike-elämälle. On tärkeää, että kerromme liike-elämän edustajille, mitkä ovat heidän velvollisuutensa ja mitä heidän on tehtävä kuluttajansuojaa koskevien tavoitteidenne saavuttamiseksi.
Wallis (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää mielipiteeni Thyssenin mietinnöstä. Olen tyytyväinen mietintöön ja onnittelen esittelijää hyvin tasapainoisesta työstä. Tunnemme hyvin mietinnössä käsitellyn ongelman, joka liittyy liike-elämän ja kuluttajien etuihin.
Komissio on esittänyt meille on hyvin innovatiivisia ajatuksia - kattava politiikka ja puitedirektiivi - joita tarvitsemme, jos todella haluamme muodostaa toimivat sisämarkkinat ja onnistua sähköisen Euroopan toteuttamisessa. Kaiken tämän saavuttamiseksi meidän on kuitenkin voitettava kuluttajien luottamus. Yksi minua huolestuttava asia sisältyy mietinnön kohtaan 17. Kannatan kuitenkin mietintöä kokonaisuudessaan. Kyseisessä kohdassa käsitellään yhteyttä käytännesääntöjen, oikeusvarmuuden ja täytäntöönpanon ja sen välillä, miten näillä kolmella seikalla todella edistetään kuluttajien suojelua.
Laadin myöhemmin tänä vuonna mietinnön yhteisön lainsäädännön noudattamista koskevasta valvonnasta, minkä vuoksi katson hyvin vankasti, että käytännesääntöihin siirryttäessä on varmistettava, että oikeusvarmuus ja sääntöjen noudattamisen valvonta säilyvät. Muutoin vesitämme ne edistysaskeleet, joita olemme sisämarkkinoilla ottaneet.
Pyrin osoittamaan tämän esimerkin avulla. Sain eilen kirjeen eräältä äänestäjältä, joka oli ostanut kiinteistön toisesta jäsenvaltiosta. Kaupassa oli mennyt jokin asia vikaan: hänen luovuttamastaan rahasta oli vähennetty tietty summa väärin perustein. Hän otti yhteyttä asianmukaiseen alan hallintoelimeen. Hän kirjoitti kirjeen omalla kielellään eli englanniksi. Hän sai vastauksen kyseisen maan kielellä ja vastauksen mukaan taho ei voi käsitellä valitusta, ellei valittaja kirjoita valitusta tämän maan omalla kielellä. Jos todella haluamme käydä kauppaa koko Euroopassa, meidän on oltava reiluja ja kohtuullisia toisillemme. Käytännesääntöjen noudattamista on valvottava asianmukaisesti.

Fiebiger (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kaikissa kuluttajansuojaan liittyvissä päätöksissä on otettava oikealla tavalla huomioon laajentuneen unionin 425 miljoonan kuluttajan odotukset ja toiveet sekä pelonaiheet. Parlamentin on lainsäädäntötoimissaan otettava huomioon kuluttajansuojan ongelmat, siihen myöhemmin kohdistuvat vaikutukset ja siihen liittyvät riskit.
Euroopan kuluttajansuojapolitiikan tulevaisuutta käsittelevät mietinnöt täyttävät edellä mainitun vaatimuksen. Niissä vaaditaan myös, että kurinalaisuus on palautettava kuluttajia koskeviin suhteisiin. Useat ihmiset katsovat, etteivät ruoan turvallisuutta, palveluita, terveyttä ja turvallisuutta koskevat säännökset ole enää moraalisesti asianmukaisia markkinakehitys huomioon ottaen.
Tarvitsemme paljon toimenpiteitä, jotta voimme esimerkiksi lopettaa televiestintäalan väärinkäytökset sekä suojella kuluttajia kilpailulainsäädännön ja rahoituspalvelujen uudistamisen avulla. Jotta kuluttajien edun mukainen aloiteoikeus voidaan toteuttaa, kuluttajansuojakysymyksille on annettava pysyvä asema julkisessa neuvonta- ja kuulemisjärjestelmässä, opetusta on lisättävä ja ennen kaikkea tarvitsemme lisää tietoa.
Kuluttajansuojan avulla on suojeltava ihmisiä petoksilta, terveysriskeiltä ja taloudellisilta tappioilta. Tehokkuuden periaate soveltuu kuluttajansuojaan yhtä hyvin kuin muihinkin aloihin, mutta tehokkuuden lisääminen ei saa tapahtua kuluttajille vahingollisella tai epäedullisella tavalla. Kannatan tästä syystä vaatimusta siitä, että lainsäädännön yhdenmukaistaminen rajataan selvästi erityistapauksiin. Tämän edellytyksenä kuitenkin on, että tätä periaatetta ei käytetä väärin ja että vähimmäisvaatimukset poistetaan.

Breyer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, huomasin, että komission jäsen ei maininnut tämänaamuisessa puheessaan yhtä tärkeää seikkaa eli tarvetta laatia uusi arvojärjestys, joka tässä yhteydessä koskee tietysti turvallisuutta ja kuluttajansuojaa mutta myös avoimuutta. Mielestäni avoimuus on saanut aivan liian vähän huomiota tämän aamun keskustelussa. Arvoisa komission jäsen, haluaisin aivan erityisesti pyytää teitä pyrkimään todella siihen, että kuluttajatietoja koskevasta direktiivistä tulee samankaltainen kuin ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta annetusta direktiivistä. Jos esimerkiksi ongelmia ilmenee, olisi todella kyettävä paljastamaan, mitkä yritykset niitä aiheuttavat. Direktiivillä on myös kannustettava yrittäjiä todellakin huolehtimaan turvallisuudesta.
Me kaikki haluamme näitä asioita. Parlamentin päätöslauselma sisältää useita lähestymistapoja kyseisen kuluttajaneuvontaa koskevan direktiivin käyttöönottoon. Valinnanvapauden tai tiedottamisen lisääminen ei riitä - tästä asiasta olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka ovat esittäneet asiasta kritiikkiä. Kyse ei ole lukuisten geenitekniikkateollisuutta tukevien kampanjoiden järjestämisestä vaan sellaisen kuluttajaneuvontaa koskevan direktiivin antamisesta, jossa on määriteltävä selkeästi paitsi kuluttajan oikeus tietoon myös yritysten velvollisuus paljastaa mahdolliset sääntöjenvastaisuudet. Haluan vielä kerran pyytää teitä kiirehtimään asiaa, jotta leludirektiivi voidaan antaa paljon aiottua aikaisemmin.
En voi olla kommentoimatta lopuksi talous- ja raha-asioiden valiokunnan edustajan varoitusta luotonantoa koskevista säännöksistä. On sanomattakin selvää, että kannatan vähimmäistason yhdenmukaistamista myös korkealla tasolla, mutta niin kauan kuin meillä on skandaaleja, kuten saksalaisen Berliner Bankin tapaus, jossa CDU-puolueen jäsenet ottivat törkeällä tavalla vastaan laittomia lahjoituksia, on meillä myös huutava tarve antaa säännöksiä, joita voidaan soveltaa luottolaitoksiin. Kenenkään ei nyt pidä sanoa minulle, että tämä on itsestään selvää!

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, tutkittuani kolmea kuluttajansuojaa koskevaa mietintöä pohdin itsekseni, että, onko niissä kyse pikemminkin kulutuksen edistämisestä. Sisämarkkinat ovat jo nyt luonnollinen seuraus käskystä "kuluta". Nyt olisikin ilmeisesti annettava uusi käsky "kuluta Euroopassa". Arvoisa puhemies, ymmärtänette, miksi olen melko kriittinen asian suhteen. Emme voi kieltää, että kieli, etäisyydet ja kulttuurierot ovat kuluttajien suurimmat esteet. Tämä jätetään täysin huomioimatta, kun tarkastellaan syitä siihen, miksi joissakin EU:n valtioissa ei tunneta yhteisön lainsäädäntöä. Lisäksi tähän liittyy oletus siitä, että kuluttaja tuntee oman jäsenvaltionsa lainsäädännön.
Jos haluamme lisätä kuluttajien luottamusta, meidän on ennen kaikkea parannettava tuotteiden ja palveluiden luotettavuutta. Katson, että kuluttaja, jolla on riittävästi tietoa, voi tehdä omat valintansa. Kuluttajansuojan ja kuluttajan oman vastuun välisen suhteen on oltava tasapainossa. En usko, että tarvitsemme yhtenäistä lainsäädäntökehystä. Voimme aluksi asettaa todellisia ongelmakysymyksiä koskevia vähimmäisvaatimuksia. On keinotekoista luoda lainsäädäntöä, joka perustuu 153 artiklaan, koska sitä on käytetty oikeusperustana käytännössä ainoastaan yhden kerran. En ole huolissani siitä, että joitakin perustamissopimuksen artikloja syrjittäisiin sen vuoksi, että niitä käytetään vähemmän kuin toisia perustamissopimuksen artikloja.

Borghezio (NI).
Arvoisa puhemies, en ole täysin vakuuttunut joistakin Whiteheadin mietinnön näkökohdista, sillä en voi hyväksyä joitakin kuluttajansuojaa koskevien toimenpiteiden painopisteitä, toisia taas ei mielestäni painoteta riittävästi tai ne puuttuvat nyt käsiteltävänä olevasta mietinnöstä kokonaan.
Esittäisinkin tältä osin joitakin ehdotuksia, joita pidän kiireellisinä ja välttämättöminä todelliselle kuluttajien monentyyppisten etujen suojelupolitiikalle. Ensiksikin olisi perustettava eurooppalainen valvontakeskus valvomaan kuluttajahintojen ja julkisten palvelujen suuntauksia jäsenvaltioissa, valvomaan lisäysten määriä ja käytettyjä menetelmiä sekä otettava ennen kaikkea huomioon euron käyttöönoton jälkeinen tilanne. Julkisia palveluja, pankkitoimintaa ja vakuutuspalveluja koskevasta hankalasta kysymyksestä toteaisin, että on ehdottomasti pyrittävä avaamaan niiden julkisten yhtiöiden hallintoneuvostot, jotka näitä palveluja hoitavat - pankkilainoja hoitavat yritykset, vakuutusyhtiöt ja julkisia palveluja tarjoavat yhtiöt - jotta käyttäjien monentyyppiset edut olisivat asianmukaisesti edustettuina. Jos Euroopan unioni haluaa saavuttaa todellisen taloudellisen demokratian, sen on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joilla kuluttajat saadaan mukaan tähän toimintaan.
Mielestäni ehdotukset erityisesti nuorten suojelemiseksi tupakoinnin vakavilta vaaroilta eivät myöskään ole asianmukaisia eivätkä riittäviä. Tämän tavan leviämisestä erityisesti nuorten keskuudessa kertoo keuhkosyöpätapausten lukumäärän pelottavan tasainen kasvu. Euroopan olisikin pantava jo suunnitellut toimenpiteet täytäntöön paljon nykyistä päättäväisemmin. Euroopan on aika ryhtyä taisteluun tupakoinnin vaaroja vastaan ja käynnistettävä aiempaa tehokkaampia valveutuskampanjoita sekä yhdenmukaistettava jäsenvaltioiden lainsäädäntöä mahdollisimman paljon tämän vahingollisen tavan kitkemiseksi.
Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tällainen keskustelu, jossa tarkastellaan samalla kertaa kolmea kuluttaja-asioista laadittua mietintöä, on todella harvinainen ja arvokas tilaisuus, kun otetaan huomioon, että parlamentin ja komission kiinnostus tätä alaa kohtaan on jo vuosien ajan ollut vaisua. Kuten olemme kuulleet, ensimmäinen mietintö käsittelee Euroopan unionin kuluttajapolitiikkaa koskevaa vihreää kirjaa, toinen kuluttajapoliittista strategiaa vuosiksi 2002-2006 ja kolmas, hyvin painava teos, kuluttajien oikeussuojaa. Komission esittämässä strategiassa asetetaan nämä kolme keskipitkän aikavälin tavoitetta, jotka on määrä saavuttaa välittömästi toimeenpantavalla ja väliajoin tarkistettavalla ohjelmalla. Lisäksi nämä tavoitteet kirjataan asiakirjoihin, joissa vahvistetaan niissä saavutettu edistys.
Yhtenäisen kuluttajansuojan aikaansaaminen ei merkitse ainoastaan tavaroiden ja palveluiden turvallisuuden yhdenmukaistamista, vaan ennen kaikkea erilaisten oikeusmenettelyjen yhdenmukaistamista, joiden kautta kuluttajat toimivat takaajina sisämarkkinoiden kaupallisissa toiminnoissa. Jos kuluttajapolitiikkaa on todella määrä toteuttaa, kuluttajille on annettava sama merkitys samanarvoisina takaajina koko unionin alueella.
Ohjelmassa esitetään myös ensisijaisia toimia koskeva suunnitelma, jonka avulla kuluttajat voivat sopia jäsenvaltioiden kanssa valvonnasta ja tarvittaessa valitusmenettelyistä todellisen hallinnollisen yhteistyöjärjestelmän ansiosta. Kuluttajilla ja heidän erilaisilla verkostoillaan on oltava valmiudet ja tarvittavat resurssit edistää toimiaan sisämarkkinoiden rajoittamattomassa tasapuolisessa toimintaympäristössä, ja tehdä samoin kaikilla aloilla yhtiöissä ja eri tuottajaorganisaatioissa.
Kuluttajansuojapolitiikan vähimmäistason yhdenmukaistamisen periaate on sitä paitsi kirjattu perustamissopimukseen. Nyt on tärkeää harjoittaa tehokkaampaa, kattavampaa politiikkaa, jotta vähimmäistason yhdenmukaistamiselle saadaan kannatusta kautta linjan. Tätä päämäärää varten tarvitaan uusia sääntöjä, jotka hyväksytään ja joilla ennen kaikkea korvataan aikaisemmat säännökset.

Myller (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia kolmea mietinnön esittelijää. Täällä on sanottu, että kyse ei ole lainsäädännöstä, mutta mielestäni näitä asioita täytyy käsitellä juuri tässä vaiheessa, kun keskustelemme komission kanssa siitä, mitä odotamme tulevalta lainsäädännöltä. Siksi haluankin itse keskittyä niihin periaatteisiin, joita mielestäni EU:n kuluttajansuojalainsäädännön tulisi pitää sisällään.
Tärkein periaate, joka on tullut useaan kertaan täällä esille, on se, että kuluttajansuojan tason täytyy olla mahdollisimman korkea. Tästä seuraa se, että kun komissio ehdottaa mahdollisimman harmonisoitua lainsäädäntöä EU:n alueella, hyväksyn tämän lähtökohdan vain silloin, jos harmonisoinnilla toteutetaan tätä kaikkein korkeinta kuluttajansuojan tasoa. Mutta en hyväksy harmonisointia silloin, jos yksikin jäsenvaltio joutuu luopumaan korkeammasta kuluttajansuojan tasosta. Tästä syystä olen tyytyväinen siihen näkemykseen, jonka Whitehead esittää mietinnössään, että jokaista säädöstä on tarkasteltava tapauskohtaisesti.
Tämän saman periaatteen täytyy koskea myös vastavuoroista tunnustamista. Myös siinä on otettava huomioon se, ettei yksikään jäsenvaltio, ei nykyinen eikä tuleva, joudu heikentämään kuluttajasuojaa. Minimiharmonisoinnin etu kuluttajansuojan näkökulmastahan on se, että kansallisesti voidaan tehdä korkeamman tasoista lainsäädäntöä, ellei Euroopan unionissa päästä sille tasolle. On myös välttämätöntä, että jo olemassa olevaa kuluttajansuojalainsäädäntöä toteutetaan täysimääräisesti niin, että kuluttajat voivat todella luottaa siihen, että he voivat käydä kauppaa ja toteuttaa itseään kuluttajina koko sisämarkkina-alueella.
Tulevan lainsäädännön tulee olla myös riittävän selkeää, ja siinä on otettava huomioon toissijaisuus-, tarpeellisuus- ja suhteellisuusperiaatteet. Pidän myös tärkeänä sitä, että emme tee liian yksityiskohtaista lainsäädäntöä, vaan keskitymme siihen, että toteutamme tavoitetta, eli tätä mahdollisimman korkeaa kuluttajansuojan tasoa. Jos meillä on liian yksityiskohtaista lainsäädäntöä, silloin ne, jotka eivät näitä periaatteita halua toteuttaa, keskittyvät etsimään porsaanreikiä, ja tämä on ongelmallista oikeuskäsittelyjen kannalta.

Paulsen (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, EU:n tulevasta kuluttajansuojapolitiikasta voisi puhua valtavasti, mutta koska käytettävissäni on niin vähän aikaa, tarkastelen ainoastaan yhtä Patrien mietinnön näkökohtaa.
Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että vapaiden ja hyvää kauppatapaa noudattavien markkinoiden edellytyksenä on, että kuluttajilla on mahdollisuus saada hyödyllistä ja paikkansapitävää tietoa. Tämä on suhteellisen helppo toteuttaa, kun on kyse "vanhoista" kuluttajavaatimuksista eli hinnan ja laadun välisestä yhteydestä. Se on myös aivan paikallaan, kun kyse on tuoteselostuksista, pesumerkinnöistä ja vastaavista seikoista. Nykyajan kuluttaja on kuitenkin erilainen kansalainen, ja näin on tietenkin myös ostohetkellä. Tämä merkitsee sitä, että nykyajan kuluttajat vaativat monentyyppistä tietoa. Kun he menevät ostoksille, he haluavat vastauksia eettisiin, ekologisiin ja sosiaalisiin kysymyksiin. Nykyään on myös koko joukko erilaisia terveysväittämiä, joiden merkittävyys vaihtelee.
Kuinka onnistumme takaamaan lainsäädännön, jolla voidaan vastata kaikkiin näihin outoja merkintöjä koskeviin tarpeisiin? Niistä kuitenkin keskustellaan ja niitä on noudatettava. Meidän on varmaankin käytettävä periaatetta, joka tunnetaan Ruotsin lakikielessä rehellisyyden periaatteena ja jonka mukaan ihmiset voivat esittää ostamistaan tuotteista valituksia niin kauan kuin voivat esittää näyttöä valitustensa tueksi. Nähdäkseni tämä on ainoa tapa selviytyä tästä uudentyyppisestä merkitsemistavasta. Yleispätevä sääntöhän on, että tee niin kuin haluat, mutta älä missään nimessä valehtele.

Piétrasanta (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen Whiteheadin, Patrien ja Thyssenin perusteelliseen työhön, joka koskee kuluttajansuojasta laaditun vihreän kirjan vaikutuksia. Olemme samaa mieltä siitä, että on otettava käyttöön yksinkertaisempia ja paremmin kohdennettuja lainsäädäntötoimia, joilla voidaan helpottaa sisämarkkinalainsäädännön täytäntöönpanoa, koska mielestämme tämä lainsäädäntö ei ole riittävän avointa ja hajanaisuutensa vuoksi se ei herätä kuluttajissa luottamusta. Olemme panneet tyytyväisinä merkille, miten on muodostunut kansalaisen/kuluttajan käsite, ja huomauttaisinkin, että näiden henkilöiden perusoikeuksiin kuuluu oikeus turvallisuuteen, tiedonsaantiin, valinnanmahdollisuuteen, edustukseen, valitusmahdollisuuteen, tyytyväisyyteen ja puhtaaseen ympäristöön.
Tulevaisuuden kuluttamisessa on otettava huomioon kestävän kehityksen kolme pilaria eli taloudelliset, ympäristölliset ja sosiaaliset tekijät, joskin kaksi viimeksi mainittua laiminlyödään aivan liian usein. Ehdotankin, että harkitsemme, voitaisiinko laatia kuluttajapalveluiden ja tuotteiden ympäristövaikutuksia koskeva yleisdirektiivi, kiinnittäen samalla erityistä huomiota eurooppalaisen merkinnän ja korkean tason suojelun tarpeeseen. Katsomme, että kansalaisilla/kuluttajilla on oltava keskeinen rooli, ei ainoastaan asiakkaina vaan myös päätöksentekijöinä, aktiivisina kuluttajina, jotka ovat eettisessä mielessä kiinnostuneita kuluttamistaan tuotteista. Heistä tulee tässä mielessä yksi pääasiallisista, oleellisista tekijöistä kehityksessä, jonka haluaisimme olevan pitkäaikaista.

Hager (NI).
Arvoisa puhemies, haluaisin viitata erityisesti kuluttajansuojaa käsittelevään vihreään kirjaan. Asiasta voisi puhua pitkään tai sitten sanoa jotain hyvin lyhyesti, ja käytössäni olevan puheajan takia valitsen jälkimmäisen vaihtoehdon. Katson, että tärkeimmistä vihreässä kirjassa käsitellyistä aiheista on jo annettu asianmukaiset säännökset. Mielessäni ovatkin ainoastaan harhaanjohtavaa ja vertailevaa mainontaa koskevat direktiivit tai se, että kaikilla jäsenvaltioilla on lakeja väkivallasta ja voimankäytöstä. Käytännön toimeenpanon näkökulmasta voitaisiin todeta, että kun huomioon otetaan etämyynnistä annettujen muutettujen direktiivien ja myynninedistämisestä sisämarkkinoilla annetun asetusehdotuksen soveltamisala, rajat ylittävien toimintojen osalta matkailijat olisivat ainoita kuluttajia, joihin toimenpiteitä voitaisiin soveltaa. Se taas ei ole kovin paljon.
Tälle alalle ei näin ollen mielestäni tarvita puitedirektiiviä. Jotta kuluttajansuojan etujen viidakkoon saataisiin edes vähän valoa, olisi tärkeämpää selvittää, kuinka tällä alalla sovellettavat direktiivit vaikuttavat toisiinsa. Toisin kuin jotkut ennen minua puhuneet en usko, että tähän päästään uuden puitedirektiivin avulla.

Schnellhardt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, eurooppalaisten kuluttajien suojaa on käsitelty yli 25 vuotta, eikä sellaista parlamentin istuntoa ole pidetty, jossa ei käsiteltäisi kuluttaja-asioita. Tiedän, että olen joidenkin tänään puhuneiden kanssa eri mieltä sanoessani, että vuosia voimassa olleet säännökset ovat osoittaneet arvonsa ja että niiden vaikutukset tuntuvat edelleen, joskin ne johtivat vaikeaselkoiseen lainsäädäntöpakettiin, jossa on edelleen joitakin aukkoja. Komissio toimiikin oikein, kun se pyrkii löytämään keinot päästä tästä sekavasta tilanteesta tekemällä ehdotuksia kuluttajansuojaa koskevista mahdollisista toimenpiteistä.
Kannatan puitedirektiiviä, jossa olisi hyvän kauppatavan periaatteisiin perustuva kattava lauseke. Sisämarkkinoille aiheutuu yhä useammin vahinkoa puutteellisen sääntelyn tai direktiivien jättämän liikkumavaran takia. Tähän asiaan on saatava korjaus mahdollisimman pian erityisesti laajentumisen tähden, ja kuluttajia haittaavien hyvän kauppatavan vastaisten käytänteiden lisäksi on torjuttava myös käytänteitä, joita kaikki sisämarkkinoihin osallistuvat kohdistavat toisiinsa.
Jälkimmäiseen luokkaan kuuluvat joidenkin jäsenvaltioiden pyrkimykset käyttää kuluttajien tai heidän terveytensä suojelua kilpenä, jolla kansallisia markkinoita ja tuotannonaloja suojataan kilpailulta. On sellaisiakin, jotka kutsuvat itseään kuluttajien oikeuksien esitaistelijoiksi ja antavat valjastaa itsensä tähän tarkoitukseen ja auttavat häätämään kilpailijat markkinoilta. Olenkin sitä mieltä, että on tarpeen hyödyntää paremmin säädöksen kaltaista oikeusvälinettä, jotta kuluttajien oikeusvarmuus olisi parempi. Tämä johtaisi myös yhdenmukaistamiseen, ja sitä sisämarkkinoilla tarvitaan. Komissio on laatinut kattavan luettelon ja pannut sen liitteeksi. Kaikki sen kohdat ovat tärkeitä, mutta Whiteheadin mietinnön uusien painopisteiden myötä mukaan tulee muitakin, jotka vaihtelevat tärkeistä vähemmän tärkeisiin. Se, mitä Whitehead on tänään sanonut, on itse asiassa ristiriidassa tämän tärkeysjärjestyksen kanssa.
Kuluttajat voivat hyötyä oikeuksistaan vain, jos he tietävät, mitkä heidän oikeutensa ovat. Kuluttajansuojan alalla tiedotuspolitiikan olisi oltava ensisijainen tavoite. Kuluttajajärjestöillä on tässä merkittävä rooli, ja hallitusten on tuettava niitä. Koska hallitukset ovat epäonnistuneet tässä tehtävässä, meidän on perustettava jäsenvaltioihimme näitä kuluttaja-asiakeskuksia, mikäli aiomme edistyä tällä alalla.

Koukiadis (PSE).
Arvoisa puhemies, komission uusi kuluttajansuojastrategia on hyvin kunnianhimoinen, ja se symboloi kuluttajien elämänlaatua suojelemalla heitä hyvän kauppatavan vastaisilta käytänteiltä ja kaventamalla perusteettomia hintaeroja maiden välillä. Lisäksi strategialla kannustetaan kuluttajia osallistumaan 350 miljoonan ihmisen markkinoihin ja turvataan kuluttajajärjestöjen uskottavuus.
Komissio on ansainnut onnittelumme yksityiskohtaisesta tutkimuksestaan, kuten tietenkin myös esittelijät ehdottamiensa tarkistusten osalta. Tämä työ ei kuitenkaan ole mitään ruusuilla tanssimista, vaan matkan varrella on vielä monenlaisia esteitä ja teknisiä vaikeuksia. Ensiksikin meidän on saatava liike-elämä ja muutamat kollegat vakuuttuneiksi siitä, että sääntely ei ole ristiriidassa kilpailuhengen kanssa ja että se on yksi terveen kilpailun perusedellytyksistä.
Toiseksi jokaisen on ymmärrettävä, ettei pelkkä yritysten ja kuluttajien välisten tai jopa yritysten keskinäisten suhteiden luettelointi tarkoita yhtenäistä kuluttajansuojaa etenkään, jos yhteisenä tavoitteena on aikaansaada tehokkaammat markkinat ja parempi kuluttajansuoja. Esimerkiksi vihreän kirjan ehdotuksissa on käsiteltävä myös myynninedistämistä koskevaa asetusehdotusta.
Oikea lähestymistapa taas on se, että valitaan painopisteeksi johdonmukainen puitedirektiivi, joka käsittää tiettyjä periaatteita, kuten moraalittomien käytänteiden kieltämisen, hyvässä uskossa toimimisen periaatteen ja hyvien kauppatapojen käytänteet. Tällä lähestymistavalla itse asiassa vähennetään tarvetta yksityiskohtaiseen sääntelyyn, ja sen ansiosta voidaan vastata ripeästi hyvän kauppatavan vastaisten käytänteiden ja keinojen määrän kasvuun. Jopa Keski-Euroopan lainsäätäjät, jotka ovat tottuneet yksityiskohtaiseen sääntelyyn, luottavat yhä enemmän yleislausekkeisiin mukauttaessaan maidensa lainsäädäntöä vaihteleviin olosuhteisiin. Tämä lähestymistapa on osoittautunut hyödylliseksi, ja sen ansiosta lainsäädäntö on voitu saattaa ajan tasalle.
Emme pysty viime kädessä välttymään alakohtaiselta sääntelyltä, mutta sillä pitäisi olla vain täydentävä rooli. Lisäksi puitedirektiiviin perustuva joustava lähestymistapa on sopusoinnussa myös lisääntyvän itsesääntelyn kanssa, jolle pitäisi antaa etusija kahdella ehdolla: ensiksikin on asetettava yleinen aikaraja, johon mennessä osapuolten on päästävä sovintoon, ja toiseksi on luotava yhteinen kehys sen määrittelemiseksi, kuka vastaa itsesääntelyvelvoitteiden noudattamisesta.
Toisessa ongelmassa on kyse valinnasta yhdenmukaistamisen enimmäis- ja vähimmäistason välillä. Kyseessä on vaikea valinta, koska emme ensiksikään halua yhdenmukaistamisen johtavan alempaan suojelun tasoon. Toiseksi enimmäistasoa puoltavat ehdotukset yleensä haittaavat yhdenmukaistamistoimia. Olen sitä mieltä, että meidän pitäisi edetä yhdenmukaistamisen enimmäistason pohjalta ja käyttää vähimmäistasoa ainoastaan valikoiden ja yksittäisissä tapauksissa.
Haluaisin lopettaa sanomalla pari sanaa siitä erityisestä huomiosta, jota tulisi kiinnittää kuluttajajärjestöihin. On varmistettava, että kuluttajajärjestöt ovat edustavia ja avoimia, koska ne ovat nykyään kuluttajansuojaongelma itsessäänkin.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen hyvin iloinen, että minun onnistui saada hyväksytyksi joitakin tarkistuksiani. Toivon, että komission jäsenkin on tyytyväinen.
Patrien mietintöön tekemässäni tarkistuksessa on kyse siitä, että otettaisiin huomioon kilpailijoiden suojelu hyvän kauppatavan vastaisilta käytänteiltä aiheuttamatta vahinkoa kuluttajansuojalle ja edistäen yhtenäistä oikeuskehystä. Arvoisa komission jäsen, tämä on mielestäni erittäin tärkeää erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille.
Olen erityisen tyytyväinen siihen, että onnistuin saamaan läpi kaksi mielestäni ratkaisevan tärkeää tarkistusta Whiteheadin mietintöön. Toisessa on kyse optimaalisten terveyttä ja turvallisuutta koskevien määräysten takaamisesta kemiallisten aineiden käynnissä olevan arvioinnin yhteydessä, minkä yhteydessä on varmistettava in vitro -koemenetelmien käyttö aina kun mahdollista. Vaikka kyseessä on vain perusperiaate, sen saattaminen osaksi lainsäädäntöä on varsin suuri edistysaskel.
Arvoisa komission jäsen, toisessa tarkistuksessa teitä kehotetaan edistämään merkitsemisen käyttöä WTO:ssa ja siten varmistamaan, että kuluttajat saavat tietoa tuotteen alkuperästä ja valmistusmenetelmistä. Jos saan mainita yksinkertaisen esimerkin, kuluttajan näkökulmasta on tärkeää tietää, ovatko munat peräisin häkeissä kidutetuista vai onnellisista kanoista, jotka ovat saaneet juosta vapaasti ympäriinsä, vaikka kuluttajien onkin maksettava niistä vähän enemmän. He saavat parempia ja paremman makuisia munia. Arvoisa komission jäsen, tiedän, että olette erityisen hyväsydäminen mies, joten olen varma, että myös te olette näihin tarkistuksiin varsin tyytyväinen.

Scheele (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vaikka lähestymme jo keskustelun loppua, haluan kiittää ennen kaikkea Whiteheadia erityisesti siitä keskitetystä lähestymistavasta, johon hän alussa viittasi ja jonka ansiosta pääsimme käsittelemästä joitakin kysymyksiä, jotka olisivat varmasti muuten olleet esityslistalla.
Tähänastisessa keskustelussa on tullut ilmi, että olemme yksimielisiä tavoitteesta saavuttaa yhdenmukainen korkea kuluttajansuojan taso. Yksimielisyyteen on vaikeampi päästä, kun pitää selvittää, mikä tämän tavoitteen asema on muihin poliittisiin tavoitteisiin nähden. Eräs jäsen sanoi, että kaikkia myyntiä edistäviä toimenpiteitä pitäisi tukea. Kun keskustellaan kuluttajapoliittisesta strategiasta, mielestäni tähän voimme vastata ainoastaan sanomalla, että arvon kollega on harhateillä, ainakin kun kyse on kuluttajapolitiikasta. Kuluttajapolitiikassa on kyse tiedon ja valinnanvapauden antamisesta kuluttajille ja myös heidän suojelemisestaan.
Lisäksi on jo tullut vaikeammaksi päästä yksimielisyyteen siitä, millaista vähimmäis- tai enimmäissääntelyn pitäisi olla. Tässä kohdin kannatan täysin esittelijä Whiteheadin lähestymistapaa ja haluaisin myös painottaa, että tällaisessa yksittäisten tapausten tarkastelussa pitää tietenkin katsoa, onko yksittäisissä valtioissa hyväksi koettuja toimenpiteitä, jotka yhdenmukaistaminen poistaisi. Mielestäni kaikkien näiden mietintöjen ja kaiken nyt sanotun perusteella on ilmeistä, että olemme vielä hyvin kaukana tavoitteestamme saada yhteisölle korkeatasoinen kuluttajansuoja ja että siksi on yhdenmukaista ja loogista tutkia, pitäisikö alkuperämaaperiaatetta ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta soveltaa tulevaisuudessakin. Lopuksi haluaisin sanoa, että pidän hyvin tärkeänä Whiteheadin mietinnön 18 kohtaa eli sitä, että korkeatasoiset ja kohtuuhintaiset yleispalvelut ovat kaikkien saatavilla.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksikin kiittää kaikkia kolmea esittelijää. Parlamentti on onnekkaassa asemassa, kun sillä on ansioituneita jäseniä, jotka ovat asiantuntijoita omilla aloillaan, ja tämä näkyy myös heidän meille esittelemänsä työn laadussa.
Haluan tarkastella asiaa siitä näkökulmasta, joka minulla on sisämarkkinastrategiaa käsittelevänä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittelijänä. Olin hyvin mielissäni siitä, että kollegat antoivat mietinnölle viime täysistunnossa täyden tukensa. Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että luottavaiset kuluttajat, joilla on riittävästi tietoa ja jotka voivat tehdä valintoja, ovat menestyvien sisämarkkinoiden perusta. Haluamme, että näillä valinnoilla palkitaan yritykset, jotka tarjoavat laatua, lisäarvoa ja erinomaista asiakaspalvelua, ja haluamme varmistaa, että sääntelykehyksellä ei estetä innovaatioita vaan itse asiassa kannustetaan innovatiivisia yrityksiä.
Haluamme myös kannustaa vastuuntuntoisia ja menestyviä yrityksiä ottamaan käyttöön sääntelyä, jotta ne voivat auttaa itseään, tarkastella käytännesääntöjä ja syrjäyttää vastuuttomia yrityksiä. Tätä taustaa vasten meidän kaikkien on arvioitava ehdotuksianne. Toivon, että olette kanssani samaa mieltä siitä, että kuluttajille ei ole minkäänlaista hyötyä menestyvien ja vastuuntuntoisten yritysten rankaisemisesta liiallisilla byrokratiakuluilla, kun roistomaiset kauppiaat vähät välittävät lainsäädännöstä ja pääsevät pälkähästä rangaistuksetta. Sääntelyn noudattamisen valvonta on ala, jota on välttämättä tarkasteltava.
Olen iloinen, että selititte minulle tilaamianne tutkimuksia ja vaikutusten arviointia. Haluan saada tänään lupauksenne siitä, että vaikutusten arvioinnissa tarkastellaan yritykselle lankeavia kuluja ja varmistetaan, että tulokset ovat oikeassa suhteessa ja että niistä on kuluttajille todellista hyötyä.
Lopuksi haluaisin sanoa kaikkien sisämarkkina-asioiden valiokunnan kollegoideni puolesta, että olemme todella kiinnostuneita kuluttajapolitiikasta. Haluaisimme nähdä teitä enemmän sisämarkkina-asioiden valiokunnassa, koska olemme sitä mieltä, että joistakin teidän meille lähettämistänne ehdotuksista ei ole kuluttajille sellaista hyötyä kuin me haluaisimme.
Sanonkin teille kaikessa ystävyydessä, että tulkaa useammin julkisuuteen ja viettäkää kanssamme enemmän aikaa - rakentakaamme yhdessä todelliset kuluttajapainotteiset sisämarkkinat.

Moreira da Silva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensiksikin onnitella kaikkia kolmea esittelijää heidän tekemästään erinomaisesta työstä ja todeta, että Euroopassa on viime vuosina edistytty valtavasti kuluttajansuojan alalla ja painotettu tietenkin elintarvikkeiden turvallisuutta. On totta, että liian monia elintarvikkeisiin liittyviä skandaaleja piti sattua ennen kuin tähän päästiin, mutta meillä on kuitenkin syytä olla ylpeitä EU:n lainsäädäntötyöstä tällä alalla.
Kun nyt alamme ratkoa muita kuluttajansuojaan liittyviä kysymyksiä, monet suhtautuvat epäillen siihen, onko EU:ssa tarpeen päästä yhteisiin ratkaisuihin. Olisi muistettava, että elintarviketurvallisuutta koskevan EU:n politiikan menestystä sekä kuluttajansuojan lujittamisessa että sisämarkkinoiden tasapainon säilyttämisessä ei ole saavutettu ainoastaan tiukentamalla ihmisille ja eläimille tarkoitetuista elintarvikkeista annettuja säännöksiä. Menestys on seurausta myös siitä, että nämä säännökset on saatettu yhteisön toimivaltaan. Kauppaa ja kuluttajansuojaa koskevat säännökset ovat jäsenvaltioissa hyvin hajanaisia, jopa ristiriitaisia, ja yksinkertaisesti vääristävät kilpailua, väljentävät laatuvaatimuksia ja heikentävät kuluttajien luottamusta, joten kannatan sitä, että kaikki kuluttajasuojaa koskevat säädökset yhdenmukaistetaan mahdollisimman pitkälle.
Tätä yhdenmukaistamistyötä silmällä pitäen katson, että Euroopan unionin on aloitettava määrittelemällä kaupan käytänteitä koskeva puitedirektiivi, jossa määritellään selvästi elinkeinonharjoittajien vastuu kuluttajia kohtaan. Olen kuitenkin sitä mieltä, että Euroopan unionin ja komission on jatkettava toimiaan myös muilla aloilla. Yksi näistä on ihmisten terveyden suojelu etenkin matkapuhelinten aiheuttamien sähkömagneettikenttien vaikutuksilta. Sen, että suurimmat matkapuhelimia valmistavat yhtiöt ovat eurooppalaisia, ei pitäisi estää meitä toimimasta.

Byrne
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa sanomalla, kuinka suurenmoisena pidän tätä rakentavaa ja eloisaa keskustelua ja kuinka iloinen olen, että komission näkemyksiä on kannatettu johdonmukaisesti kautta parlamentin. Tähän ovat minun lisäkseni tyytyväisiä myös henkilökuntani ja työtoverini, jotka ovat tehneet kovasti töitä tämän ehdotuksen parissa.
Aloitan puitedirektiiviin liittyvillä kysymyksillä ja käsittelen sitten hieman toimintasuunnitelmaa.
Muutamat jäsenet mainitsivat täyden yhdenmukaistamisen. Kuten tiedätte, komissio on päättänyt saattaa loppuun sisämarkkinat, ja yhtenäismarkkinoiden saaminen liike-elämän ja valmistajien kannalta toimiviksi on vain asian toinen puoli. Sisämarkkinasäännöksillä pitäisi myös edistää kuluttajien luottamusta tavaroiden ja palveluiden hankintaan ilman, että esteenä ovat kansalliset rajat, jotka saattavat olla ostajan ja myyjän välissä.
En hyväksy ajatusta, että toisen voisi saada ilman toista. Perustamissopimuksen vaatimukset kuluttajansuojasta ovat täydessä sopusoinnussa sisämarkkinoiden kanssa.
EU:ssa kuluttajansuoja on pitkälti ollut vähimmäistason yhdenmukaistamista, jossa jäsenvaltioille on jätetty vapaus ylittää halutessaan yhdenmukaistamisen perustaso. Tämä on johtanut lainsäädännön hajanaisuuteen ja myös häirinnyt sisämarkkinoiden sujuvaa toimintaa.
Viimeaikaiset tutkimukset osoittavat, että vain 13 prosenttia EU:n alueen kuluttajista on tehnyt kuluneen vuoden aikana ostoksia rajojen yli. Kuten aiemmin sanoin, 68 prosenttia yrityksistä mainitsi kuluttajansuojaa koskevien asetusten yhdenmukaistamisen yhtenä tehokkaimmista tavoista helpottaa rajat ylittävää myyntiä.
Näin ollen tarvitaan yksinkertaisempia ja yhtenäisempiä säännöksiä ja käytänteitä, jotta kuluttajien luottamusta rajat ylittäviin toimintoihin voidaan lisätä. Laajentuminen tekee tästä asiasta vieläkin tärkeämmän. Jos tämä asia laiminlyödään, kuluttajansuojaa koskevien sääntöjen hajanaisuus lisääntyy merkittävästi.
On tarkemmin sanoen päästävä eroon todellisista esteistä, jotka johtuvat hyvän kauppatavan vastaisia käytänteitä koskevasta kansallisesta lainsäädännöistä ja oikeuskäytännöstä. Esimerkistä käy vaikkapa keskivertokuluttaja, jota käytetään mittapuuna arvioitaessa mainonnan harhaanjohtavuutta. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan - esimerkkinä voidaan mainita ns. Clinique-tapaus - keskivertokuluttajan katsotaan olevan tavanomaisen valistunut ja kohtuullisen huolellinen.
Tämä testi ei kuitenkaan ole johdonmukaisesti käytössä koko EU:n alueella. Esimerkiksi vuonna 2000 asiassa Saint-Brice belgialainen Cour de Cassation määräsi, että harhaanjohtavaa mainontaa arvioitaessa keskivertokuluttajana olisi pidettävä suojatonta kuluttajaa. Erään skannerin mainontaa koskevassa asiassa Saksan korkein oikeus määräsi, että keskivertokuluttaja onkin huomiokykyinen tarkastelija eikä kohtuullisen huolellinen kuluttajan. Siksi aiomme yhdenmukaistaa täydellisesti hyvän kauppatavan vastaisia käytänteitä koskevat säännökset ja kodifioida keskivertokuluttajan testin ja poistaa siten merkittäviä esteitä.
Palaan lyhyesti vastavuoroiseen tunnustamiseen. Puitedirektiivissä säädetään hyvän kauppatavan vastaisia käytänteitä koskevien lakien täydellisestä yhdenmukaistamisesta. Tämän yhteneväisyyden ja saavutetun kuluttajansuojan todellisen tason pitäisi asettaa ne poliittiset edellytykset, joiden perusteella vastavuoroisen tunnustamisen ja alkuperämaan periaatteet voidaan hyväksyä.
Kuluttajansuojan yleinen taso nousee EU:ssa, koska joillakin jäsenvaltioita ei tällä hetkellä ole kattavaa hyvän kauppatavan vastaisia käytäntöjä koskevaa sääntelyä.
Myönnämme tietenkin, että puitedirektiivillä on taattava todellinen korkea kuluttajansuojan taso. Tämä ei tarkoita nykyisten kansallisten järjestelmien pienintä yhteistä nimittäjää eikä liioin kaikkien voimassa olevien tiukkojen kansallisten määräysten kokoelmaa. On löydettävä oikeanlainen tasapaino kuluttajien etujen ja yritysten etujen välillä, jotta kuluttajat saisivat suojaa rikollisia kauppiaita vastaan tehdessään rajat ylittäviä ostoksia ja jotta yritykset voisivat vähentää markkinoinnista ja lainsäädännön noudattamisesta koituvia kuluja.
Muutamat jäsenet ottivat esiin yksinkertaistamiskysymyksen. Komissio pyrkii sisällyttämään puitedirektiiviin mahdollisimman paljon yhteisön säännöstöä. Ne osat yhteisön säännöstöä, jotka sisältyvät puitedirektiiviin, kumotaan. Tähän eivät tietenkään kuulu sopimusoikeudelliset määräykset, joita käsitellään komission äskettäin hyväksymän toimintasuunnitelman yhteydessä. Puitedirektiivillä yksinkertaistetaan hyvän kauppatavan vastaisiin käytänteisiin sovellettavaa sääntelykehystä kumoamalla harhaanjohtavasta mainonnasta annetun direktiivin vallitsevat säännökset elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä liiketoimista ja kumoamalla esimerkiksi pakkomyyntiä koskevat etämyynnistä annetun direktiivin säännökset. Nämä asiat, joissa nykyään vaaditaan vähimmäistason yhdenmukaistamista, yhdenmukaistetaan puitedirektiivillä täysin. Lisäksi direktiivin yleislausekkeella korvataan kaikki jäsenvaltioiden eriävät yleislausekkeet ja luodaan siten aiempaa yhtenäisempi sääntelykehys. Tiedän, että ihmiset vaativat sitä. Se on tärkeä näkökohta tässä ehdotuksessa, ja sen ansiosta niin yritysten kuin kuluttajienkin on helpompi hyväksyä ehdotus.
Hyvän kauppatavan mukaisuudesta ja vastaisuudesta toteaisin, että puitedirektiivin perustana on hyvän kauppatavan vastaiset käytänteet kieltävä yleislauseke. Keskeistä on tietenkin selvittää, mikä on hyvän kauppatavan vastaista. Tämä oli yksi kuulemismenettelyssä tarkastelluista pääkysymyksistä. Kuulemisen tulosten, kansallisten hallitusten asiantuntijoiden kanssa tekemämme työn ja tilaamamme oikeudellisen tutkimuksen perusteella on selvää, että on helpompi määritellä hyvän kauppatavan vastaiset kuin sen mukaiset käytänteet.
Määrittelemällä hyvän kauppatavan vastaiset käytänteet parannetaan kuluttajien oikeusvarmuutta. Hyvän kauppatavan mukaisesti toimivien yritysten ei tarvitse muuttaa liiketoimintatapojaan. Tämän oikeusvarmuuden saavuttamiseksi yleislausekkeen tueksi laaditaan hyvän kauppatavan vastaisten käytänteiden luokkien luettelo, joka ei ole tyhjentävä, sekä luettelo, jossa annetaan esimerkkejä kielletyistä kauppakäytänteistä.
Muutamat jäsenet mainitsivat käytännesäännöt. EU:n kuulemistilaisuuksissa on tullut esiin erilaisia näkemyksiä unionin laajuisten käytännesääntöjen vahvistamisesta. Toiset ovat olleet puolesta, toiset taas vastaan. Patrien ja Thyssenin mietinnöt kuvastavat näitä eriäviä näkemyksiä. Haluan kannustaa vastuuntuntoisia yrityksiä kohtelemaan asiakkaitaan oikeudenmukaisesti ja tiedostamaan, että vapaaehtoisilla käytännesäännöillä voi olla ratkaiseva merkitys pyrittäessä niiden omilla erityisaloilla tähän tavoitteeseen. Kaikkien hyväksymisprosessien pitäisi olla vapaaehtoisia. Käytännesäännön laatija voisi valita, hakeeko hän säännölle vahvistamista, ja yritys voisi siten valita, noudattaako se näitä sääntöjä vai ei.
Suojattomia kuluttajia koskeva kysymys on hieman mutkikas. Tarkastelemme asiaa parhaillaan. Siihen liittyy erilaisia näkökohtia. Päätämme asiasta ennen kuin luonnostelemme lainsäädäntöä, joka toivokseni otetaan käsittelyyn aivan lähitulevaisuudessa.
Siirryn Whiteheadin esittämään kysymykseen rahoituksesta. Haluan painottaa, että on yhtä tärkeää parantaa kulujen laatua kuin lisätä niitä. Tämän kysymyksen otamme huomioon myös.
Lopuksi kiitän vielä kerran jäseniä rakentavista kommenteista ja esittelijöitä mietinnöistä. Otan täällä tänä aamuna ilmaistut näkemykset huomioon laatiessani lopullista lainsäädäntöluonnosta ja odotan innokkaasti sitä, että luonnos esitellään lähitulevaisuudessa parlamentille.

Puhemies.
Kiitoksia erittäin paljon, komission jäsen Byrne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Knolle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin, että parlamentissa tehtäisiin yksi asia. Huomasin tänään, että parlamenttirakennuksen sisäpihaan on ripustettu lippuja. En halua puuttua siihen, mitä näissä lipuissa on, mutta se ei sovi tällaiseen arvovaltaiseen rakennukseen. Jos tätä ennakkotapausta noudatetaan, parlamentti näyttää kohta mainospylväältä tai julisteseinältä, mikä vahingoittaa parlamentin arvokkuutta. Pyydän siis, että nämä liput poistetaan.
Puhemies.
Olen pannut tämän merkille ja ilmoitan siitä asiasta vastaaville yksiköille.

Evans, Robert J. E. (PSE).
Arvoisa puhemies, olen ilahtunut nähdessäni, että komission jäsen Byrne on täällä tänä aamuna, koska eläinten hyvinvoinnista ja suojelusta vastaavan Euroopan parlamentin yhteysryhmän puheenjohtajana olin hyvin pettynyt saadessani häneltä kirjeen, jossa hän totesi, ettei voi tulla tapaamaan yhteysryhmäämme seuraavien kolmen, neljän, viiden tai kuuden kuukauden kuluessa eikä keskustelemaan eläinten hyvinvointia, erityisesti eläinkuljetuksia, koskevista kysymyksistä. Toivon, että komission jäsen harkitsee asiaa uudelleen ja löytää jonkin välin ilmeisesti hyvin kiireisestä aikataulustaan.

Puhemies.
Arvoisa parlamentin jäsen Evans, luulenpa, että teidän olisi vaikea lainata sellaista säännöstä, jonka perusteella tällainen työjärjestyspuheenvuoro voitaisiin käyttää. Toivon kuitenkin, että muut jäsenet ovat tämän ansiosta palanneet takaisin paikoilleen, koska minun on annettava julkilausuma.

Puhemies.
Haluaisin lukea teille Euroopan parlamentin puhemiehen Pat Coxin viestin Zoran Dzindzicin murhan johdosta.
"Otin järkyttyneenä vastaan tiedon Serbian pääministerin Zoran Dzindzicin murhasta ja tuomitsen teon ankarasti. Toivon, että tekijät saadaan pikaisesti oikeuden eteen.
Zoran Dzindzic symboloi monessa mielessä uutta demokraattista valtiota, jollainen Serbiasta on tullut. Muistamme erityisesti hänen henkilökohtaisen sitoutumisensa Serbian demokraattiseen uudistukseen ja roolinsa Slobodan Milosevicin pidättämisessä ja saattamisessa Haagin rikostuomioistuimen eteen.
Haluan Euroopan parlamentin puolesta lähettää vilpittömät surunvalitteluni Zoran Dzindzicin perheelle ja ystäville sekä Serbian kansalle."
Hyvät parlamentin jäsenet, ehdotan, että vietämme minuutin hiljaisuuden.
(Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden.)

Von Wogau (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa eräästä parhaillaan toteutettavaan äänestykseen liittyvästä ainutlaatuisesta seikasta. Euroopan unioni ottaa 1. huhtikuuta alkaen hoitaakseen Naton rauhanturvatehtävät Makedoniassa. Tämä on ensimmäinen Euroopan unionin johtama sotilasoperaatio. Haluan huomauttaa, että demokraattinen valvonta on tässä tapauksessa tavallistakin tärkeämpää, että operaatio edellyttää parlamentin ja erityisesti Euroopan parlamentin valtuutusta ja että periaate, jonka mukaan vastaavia operaatioita on valvottava demokraattisesti, on sisällytettävä tulevaan Euroopan perustuslakiin.

Puhemies.
Arvoisa jäsen von Wogau, kyseessä ei ollut työjärjestyspuheenvuoro. 
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Hernández Mollarin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan päätöslauselmaesitys henkilötietojen välittämisestä lentoyhtiöiden toimesta Atlantin ylittävillä lennoilla (B5-0187/2003)

Whitehead (PSE).
Arvoisa puhemies, kuulimme tänä aamuna parlamentin oikeudelliselta yksiköltä, että jos säilytämme kohdassa 15 lauseen "kansainvälisen yksityisoikeuden säännökset mukaan lukien", emme voi mainita kahta perustamissopimuksen artiklaa, jotka ovat tämän tarkistuksen tarkoitus. Tämän vuoksi esitän kyseisen ilmauksen poistamista jäsen Thyssenin ja jäsen Bushill-Matthewsin tuella. He esittivät yhteisiä tarkistuksia alun perin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa.

Puhemies.
Vastustaako joku jäsenistä esittelijän esittämän suullisen tarkistuksen huomioon ottamista?
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen huomioon ottamisen.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Patrien laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö kuluttajansuojasta Euroopan unionissa annetun vihreän kirjan vaikutuksista eurooppalaiseen kulttuuripolitiikkaan (KOM(2001) 531 - C5-0295/2002 - 2002/2151(COS)) (A5-0423/2002) 
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Thyssenin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö kuluttajien oikeusturvasta: komission vihreä kirja kuluttajansuojasta Euroopan unionissa (KOM(2001) 531 - C5-0294/2002 - 2002/2150(COS)) (A5-0054/2003) 
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYKSET
Lulling (PPE-DE)
. (FR) En äänestänyt Avilés Perean laatiman naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan mietinnön puolesta. Syynä ei ole se, ettenkö olisi samaa mieltä mietinnön päälinjoista. Olen esimerkiksi samaa mieltä ja jopa vakuuttunut siitä, että nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden on välttämätöntä hyödyntää täysimääräisesti olemassa olevia ohjelmasuunnittelun mahdollisuuksia, jotka koskevat rakennerahastojen eri tukitoimenpidemuotoja, edistääkseen tasa-arvon valtavirtaistamista ja tukeakseen erityisiä tasa-arvotoimenpiteitä. Mielestäni rakennerahastoilla olisi myös oltava keskeinen asema ehdokasvaltioiden taloudellisen ja yhteiskunnallisen rakenneuudistuksen tukemisessa, erityisesti siltä osin kuin tämä rakenneuudistus vaikuttaa naisten työllisyystilanteeseen sekä lasten ja muiden huollettavien hoitopalvelujen tarjontaan.
Äänestin tätä mietintöä vastaan, koska olen eri mieltä sanamuodosta, jossa annetaan ymmärtää, että taloudellisella rakenneuudistuksella, toisin sanoen siirtymisellä kommunistisesta järjestelmästä markkinatalouteen, on ainoastaan kielteisiä vaikutuksia. Kyseessä on kommunistisen ideologian taannehtiva ihannointi, joka ei miellytä minua. Yritin parantaa tekstiä esittämällä hienovaraisempaa sanamuotoa. Ehdotustani ei hyväksytty valiokunnassa ja tarkistukset hylättiin täysistunnossa. Olen pahoillani tästä ja halusin sen vuoksi tarkentaa kantaani asiaan.
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Marques (PPE-DE)
. (PT) Onnittelen Avilés Pereaa hänen erinomaisesta mietinnöstään "naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien tavoitteista rakennerahastojen käytössä". Tuen mietintöä täysin, erityisesti sikäli kuin on tarpeen vahvistaa tavoitetta naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämiseksi hankkeissa, joita rahoitetaan osaksi rakennerahastoista (kuten rakennerahastoja koskevissa yleisissä säännöksissä edellytetään ja kuten kolmen rakennerahaston ja neljän yhteisöaloitteen ohjelmissa on tehty).
Haluan myös korostaa sitä, että on toteutettava Euroopan sosiaalirahaston tukitoimenpiteitä, joilla parannetaan naisten osallistumista yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen sekä työmarkkinoille, mutta myös vähennetään työmarkkinoiden eriytymistä, pienennetään palkkaeroja sekä vahvistetaan naisten asemaa tieto- ja viestintätekniikassa, yrittäjyydessä ja päätöksenteossa. Euroopan sosiaalirahaston sekä yhteisön muiden rahastojen ja aloitteiden tukitoimenpiteet on suunniteltava siten, että ne kohdistetaan asianmukaisesti myös alueelliselle ja paikalliselle tasolle eikä ainoastaan kansalliselle tasolle.

Meijer (GUE/NGL)
- (NL) Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta oli oikeassa tarkastellessaan myös niitä mahdollisuuksia ja velvollisuuksia, joita EU:n rakennerahastoilla voi olla yhtäläisten mahdollisuuksien edistämisen kannalta. Tähän viitataan myös Amsterdamin sopimuksessa ja rakennerahastoja koskevissa säännöksissä. Käytännössä edistystä on tapahtunut varsin vähän infrastruktuurin, liikenteen, ympäristön, kaupunkialueiden ja maaseudun kehittämisen, kalastuksen, yrityspolitiikan, tietoyhteiskunnan, tutkimuksen, teknisen kehityksen, koulutuksen ja täydennyskoulutuksen aloilla. Esittelijä kehottaa tukemaan parempia lastenhoitopalveluja, vanhusten hoitoa, työajan parempaa järjestämistä ja tehtäväjaon muuttamista perheissä. Hän kehottaa myös, että naiset osallistuisivat tasapuolisesti elimiin, jotka valitsevat hankkeita ja päättävät niistä paikallisella, alueellisella ja kansallisella tasolla, ja että hankkeille, joissa vaatimuksia ei noudateta, asetettaisiin rangaistuksia. Tuen tätä ehdotusta, koska se on kokonaisuudessaan oikeudenmukainen ja hyvää tarkoittava. En kuitenkaan usko sen edistävän juurikaan nykyisten ongelmien ratkaisemista. Rakennerahastojen merkitys EU:n nykyisissä jäsenvaltioissa heikkenee tai muuttuu jopa olemattomaksi uusille jäsenvaltioille suunnattujen hankkeiden tullessa tilalle. On hyvä, jos feministiset arvosteluperusteet otetaan alusta alkaen vakavasti huomioon näissä uusissa hankkeissa.

Patakis (GUE/NGL)
. (EL) Naisten työttömyys ja köyhyys EU:ssa eivät johdu kapitalistisesta riistosta vaan siitä, että naiset ovat vähemmän koulutettuja ja heillä on enemmän perheeseen liittyviä velvollisuuksia, minkä lisäksi taantumukselliset käsitykset ruokkivat sukupuolista syrjintää. Sen sijaan, että unioni tarjoaisi naisille kokoaikaisia ja pysyviä työpaikkoja, se ehdottaa, että lisätään osa-aikatyötä ja koulutukseen perustumattomia, hätäratkaisun kaltaisia erikoistumisohjelmia, joiden avulla naisista tehdään halpaa ja joustavaa työvoimaa. 
Kolmas yhteisön tukikehys ei ainoastaan epäonnistu naisten vaikutusvallan lisäämisessä, vaan se myös tukee rahallisesti työnantajia, jotta nämä voivat väheksyä työntekijöiden oikeuksia, sillä suurin osa rahoituksesta menee infrastruktuuritöihin, jotka lisäävät suurten yritysten vaikutusvaltaa. 
Sukupuolinäkökohtien valtavirtaistaminen tasa-arvon nimissä lukuisilla politiikan aloilla on vienyt mukanaan naisten hyväksi tehtyjä myönteisiä järjestelyjä osana kovaa, ruohonjuuritason vastaista talouspolitiikkaa, minkä seurauksena naisten asema on entistä huonompi. On ehdotettu, että valtion perhe-etuusjärjestelmää leikataan enemmän ja että yksityisen sektorin ohjelmia ja rakenteita hyödynnetään sellaisten sosiaalipalvelujen kuin terveydenhuollon, koulutuksen ja hyvinvoinnin hoitamisessa. 
Kannatamme työssäkäyville naisille suunnattuja myönteisiä järjestelyjä edellyttäen, että ne ovat ilmaisia. Emme kannata joustavan työajan edistämistä sillä tekosyyllä, että se helpottaa työ- ja perhe-elämän yhdistämistä. Kannatamme kokoaikaisia, pysyviä työpaikkoja sekä työllisyyden ja sosiaalisten oikeuksien lisäämistä ja lujittamista. 
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Olen samaa mieltä mietinnön sisällöstä, koska miesten ja naisten tasa-arvo edellyttää mielestäni yhtäläisiä mahdollisuuksia käyttää rakennerahastojen tukia. Käytännössä Euroopan parlamentti, joka on etuoikeutettu foorumi ja kansalaisia edustava toimielin, antaa sukupuolinäkökohtien osalta ja myös silloin, kun se ei säädä lakeja, suuntaviivoja sekä kansalaisille yleisesti että jäsenvaltioille, joille osa mietinnön ehdotuksista on suunnattu. Parlamentin on tämän vuoksi kyettävä tulkitsemaan ja edustamaan lukuisia näkökantoja. 
Tämä mietintö tarjoaa hyvän tilaisuuden edistää sitä, että saavutetaan yhä suurempi tasa-arvo naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuden välillä sekä - eikä tätä pidä unohtaa - suurempi tasa-arvo naisten ja miesten omissa maailmoissa. Yksilön valinnanvapautta ei nimittäin voida jättää huomiotta, ja on tärkeää korjata näitä henkilökohtaisia valintoja koskevat epäkohdat ja varmistaa, että kyseisiä valintoja kunnioitetaan. 
Mietinnössä on erityisen kiinnostavaa ehdotus, jonka mukaan olisi edistettävä naisten ja miesten työajan uudelleenjärjestämistä ja tarvetta lisätä ihmisten tietoisuutta siitä, että tehtävät jaetaan perheessä tasapuolisesti. Tässä yhteydessä on mielestäni kuitenkin asianmukaista ja tärkeää paitsi puolustaa, myös käsitellä asianmukaisesti kotityön ja perheen sisäisen työn suurta arvoa. Jos emme tee niin, pitkitämme ja syvennämme epätasa-arvoa.

Vairinhos (PSE)
. (PT) On välttämätöntä, että rakennerahastoilla edistetään myös Euroopan unionin valtioissa nykyisen sukupuolten eriarvoisuuden torjumista kehityspolitiikassa. 
Taloudellisten ja yhteiskunnallisten rakenneuudistusten kielteisten vaikutusten yhteydessä on otettava huomioon naisten kaksoisrooli. Lisäksi nykyisten jäsenvaltioiden ja laajentumiseen valmistautuvien maiden on harkittava lapsia ja vanhuksia tukevia toimia.

Berthu (NI)
Friedrichin mietintö on oikeassa kahdessa asiassa. Ensinnäkin siinä todetaan, että nykyistä EKP:n neuvoston äänestysmenettelyä ("jäsen ja ääni") on mahdotonta säilyttää euroalueen laajentumisen jälkeen, ja toiseksi siinä lisätään, että EKP:n itsensä ehdottama uudistus (maiden jakaminen ryhmiin, joilla on vuorollaan äänioikeus) on epäselvä, monimutkainen ja myös erittäin vaikea saada toimimaan.
Mietinnössä unohdetaan kuitenkin kaksi merkittävää seikkaa: ensinnäkin jäsen ja ääni -periaate sisällytettiin tietoisesti Maastrichtin sopimukseen, koska se oli äänestäjien kannalta oletettavan houkutteleva malli tasapuolisesti toimivasta rahaliitosta. Toiseksi, tämä malli ei nytkään, ennen laajentumista, toimi kovin hyvin, ja se on keskeinen syy EKP:n voimattomuuteen ratkaista alueen suurimman talouden eli Saksan ongelmia. 
EKP:n ehdottama uudistus on näin ollen teknisen ulkokuorensa alla kaikkea muuta kuin vaaraton. Friedrichin esittämä vaihtoehto (jonka mukaan otettaisiin käyttöön äänten painotus suhteessa kokonaisväestöön) puolestaan asettaa kyseenalaiseksi yhdenvertaisuuden periaatteen, jonka kansalaiset ovat juhlallisesti hyväksyneet. Tämän vuoksi toivomme muuta kuin hätäisesti käytyä keskustelua asiasta.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson, Sandberg-Fris (PSE)
Päätimme äänestää Euroopan keskuspankin ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän uudistamista koskevaa mietintöä vastaan. Äänestimme myös EKP:n ehdotusta vastaan. 
Katsomme, ettei EKP:n työskentelyn uudistamista koskevalla ehdotuksella ole kiirettä. EMU laajentuu yli 15 jäsenvaltion suuruiseksi aikaisintaan vuonna 2007. Tämän vuoksi ei ole mitään syytä kiirehtiä esittämään ehdotusta jo nyt. Olemme sitä mieltä, että on parempi perehtyä tähän kysymykseen perusteellisemmin ja antaa uusille jäsenvaltioille mahdollisuus kertoa oma mielipiteensä asiasta. Tulevassa ehdotuksessa on tärkeää painottaa EKP:n sisäisen avoimuuden parantamista. Nyt esitetyissä ehdotuksissa avoimuus valitettavasti loistaa poissaolollaan.

Figueiredo (GUE/NGL)
Laajentumista ja tehokkaan päätöksenteon tarvetta on käytetty perusteena määräenemmistöpäätösten lisäämiselle, kuten Nizzassa, liittovaltioajatukseen perustuvan lähestymistavan vahvistamiselle ja sille, että Euroopan suuret valtiot hallitsevat päätöksentekoa. 
EKP on yhteisön toimielin, joka on rikkonut periaatetta, jonka mukaan kaikkien jäsenvaltioiden olisi oltava edustettuina sen johtokunnassa. Lisäksi se on kaikista toimielimistä kenties kaikkein vähiten demokraattinen ja avoin. EKP on esittänyt neuvostolle suosituksen, jotta sen valmius tehokkaaseen päätöksentekoon säilytettäisiin. Se ehdottaa, että niiden keskuspankkien pääjohtajien lukumäärä, joilla on äänioikeus, olisi pienempi kuin EKP:n neuvostoon kuuluvien pääjohtajien lukumäärä, ja haluaa ottaa käyttöön rotaatiojärjestelmän, jossa määritellään kuka milloinkin äänestää. Tämä merkitsisi sitä, että keskuspankkien pääjohtajat menettäisivät pysyvän äänioikeutensa ja että otettaisiin käyttöön maan rahoitussektorin kokoon ja bruttokansantuotteen suuruuteen perustuvat edustavuuden perusteet sekä järjestelmä, joka turvaa suurten valtioiden aseman pienten kustannuksella. Tätä on täysin mahdotonta hyväksyä. Niinpä vetoamme Portugalin hallitukseen, ettei se hyväksy tätä kantaa ja että se ottaa huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselman, jossa EKP:n ehdotus hylätään.

Flesch (ELDR)
Euroopan keskuspankin ehdotus EKP:n neuvoston äänestysmenettelyjen uudistamiseksi tai Friedrichin mietinnön malli eivät kumpikaan ole tyydyttäviä. 
EKP:n ehdotus antaisi itse asiassa suurille jäsenvaltioille mahdollisuuden sanella rahapolitiikkaa. Friedrichin mietinnön mallissa annetaan yksi ääni kullekin EKP:n neuvoston jäsenelle ja luodaan täten mielikuva jäsenvaltioiden yhdenvertaisuuden kunnioittamisesta. 
Todellisuudessa näin ei ole, sillä yhdeksänjäseninen johtokunta tekee suurimman osan päätöksistä. Kollegani Christopher Huhnen jättämät tarkistukset 3 ja 4 merkitsevät toki huomattavaa parannusta. 
Mielestäni hallitustenvälisen konferenssin on päästävä yksimielisyyteen ehdotuksesta, jossa oikeudenmukaisuus ja tehokkuus ovat paremmassa tasapainossa.

Meijer (GUE/NGL)
 - (NL) Olen samaa mieltä ehdotuksen hylänneen enemmistön kanssa, mutta arvostelussani menen enemmistöä pidemmälle. Jokainen keskuspankki tekee tärkeitä korkokantaa ja vaihtokursseja koskevia päätöksiä, jotka vaikuttavat huomattavasti tuloihin, työllisyyteen, sijoituksiin ja julkisten palvelujen tasoon. Juuri näiden päätösten merkityksen vuoksi seteleitä liikkeelle laskevat pankit asetettiin aikoinaan valtion valvontaan. Tämä tarkoitti sitä, että tärkeiden kysymysten käsittely voitiin siirtää pankeilta hallitusten ja parlamenttien tehtäväksi. Euroopan keskuspankki on vaarassa irrottautua yhä enemmän jäsenvaltioista. On suuri vaara, että setelinanto-oikeuden omaava keskuspankki alkaa ajan myötä toimia yhteiskunnasta erillisenä elimenä ja jättäytyy kaikkien valvontamuotojen ulkopuolelle. EKP:n neuvoston rotaatiojärjestelmä tarkoittaa sitä, etteivät yksittäisten jäsenvaltioiden edustajat ole enää mukana päätöksenteossa, vaikka jäsenvaltiot joutuvat edelleen kärsimään tämän päätöksenteon kielteisistä seurauksista. EU:n ja EMU:n jäsenten lukumäärän kasvaminen ei saa johtaa siihen, etteivät yksittäiset jäsenvaltiot ole enää missään tekemisissä tämän toimielimen kanssa, joka on erittäin tärkeä kaikkien asianomaisten maiden asukkaille. EKP:n julkista valvontaa olisi lisättävä eikä vähennettävä.

Moreira da Silva (PPE-DE)
EU:n laajentumisen vuoksi päätöksenteko EKP:ssa vaikeutuu, koska neuvostossa on enemmän äänioikeutettuja jäseniä, mutta myös koska näkökannat ovat vähemmän yhteneväisiä. Tämän vuoksi on ymmärrettävää, että EKP ehdotti perussääntönsä muuttamista tavalla, joka tehostaa sen päätöksentekoprosessia. Katson kuitenkin, että nyt saavutettu ratkaisu, jonka mukaan äänioikeuden rotaatio perustuisi kunkin valtion bruttokansantuotteeseen, ei ole hyväksyttävä. Näin on ensinnäkin siksi, että se tarkoittaisi tällä hetkellä voimassa olevan "valtio ja ääni" -periaatteen lakkauttamista ja toiseksi siksi, että kansalaisten olisi entistä vaikeampi ymmärtää, miten EU:n rahapolitiikka laaditaan. Olen näin ollen sitä mieltä, että EKP:n päätöksentekojärjestelmän tarpeellisen uudistuksen yhteydessä on luotava kaksinkertaiseen enemmistöön perustuva järjestelmä, jossa:
1. Jokaisella EKP:n neuvoston jäsenellä on aina äänioikeus.
2. Sellaiset ehdotukset hyväksytään, jotka saavat kansallisten keskuspankkien pääjohtajien äänten yksinkertaisen enemmistön edellyttäen, että enemmistö edustaa vähintään 62 prosenttia väestöstä. EKP:n äänestysmenettelyn uudistus on kuitenkin pantava täytäntöön vasta vuonna 2004 pidettävässä seuraavassa hallitustenvälisessä konferenssissa.

Piscarreta (PPE-DE)
Euroopan keskuspankki on jo hyödyntänyt hiljattain voimaan tullutta Nizzan sopimusta ja käyttänyt uusia valtuuksiaan ehdottaakseen neuvostonsa toimintamenetelmiä koskevaa tarkistusta. Vaikka EKP:n on epäilemättä mukautettava toimintaansa EU:n tulevaa laajentumista varten, EKP:n esittämä uusi malli herättää silti joitakin kysymyksiä. Yhdistyneiden Kansakuntien tavoin EKP:llä olisi tästä lähtien johtokunta, joka koostuu viidestä jäsenvaltiosta, joilla on pysyvä äänioikeus. Muut euroalueen jäsenvaltiot, Portugali mukaan luettuna, jaettaisiin yhteen tai kahteen ryhmään, joissa noudatetaan äänten rotaatiojärjestelmää, jossa äänet painotetaan bruttokansantuotteen suuruuden mukaan. 
Käytännössä tässä uudistuksessa on vaarana, että pienemmät jäsenvaltiot syrjäytyvät, että "valtio ja ääni" -periaatetta käytetään väärin ja että EKP:n toimista tehdään monimutkaisia ja epäselviä. EKP:n on oltava voimakas toimielin, joka on riippumattomampi EU:n jäsenvaltioiden hallituksista. Kyse ei ole siitä, kuinka paljon valtaa Portugali menettää, vaan perustavanlaatuisesta kysymyksestä, joka koskee sitä, millaisen Euroopan haluamme rakentaa.

Sacrédeus (PPE-DE)
Äänestin mietintöä vastaan, koska en voi tukea kohdan 3 ehdotusta, jonka mukaan EKP:n neuvosto tekisi päätökset kaksinkertaisella enemmistöllä "jäsenvaltioiden asukasluvun, talouden kokonaissuuruuden ja siihen sisältyvän rahoituspalvelujen suhteellisen osuuden perusteella".
En voi myöskään puoltaa neuvoston ehdotusta siitä, että euroalueen maat jaettaisiin rotaatiojärjestelmää noudattaviin kolmeen ryhmään.
Molemmissa tapauksissa luovuttaisiin "jäsen ja ääni" -periaatteesta. Tätä en voi mitenkään tukea. Sen sijaan on täysi syy vaalia tätä periaatetta, joka perustuu jäsenvaltioiden yhdenvertaisuuteen ja kaikkien yhteiseen tilivelvollisuuteen.

Figueiredo (GUE/NGL)
Terrorismin torjunnan veruke on nyt otettu käyttöön, ja edelleen kehitetään sekä vakiinnutetaan laajaa ja monimutkaista järjestelmää vapauksien rajoittamiseksi. Oikeuksien ja vapauksien perustavanlaatuista takaamista ei kunnioiteta, mikä näkyy EU:n tukemissa aloitteissa ja niissä pöyristyttävän pintapuolisissa menettelyissä, joilla toimia terrorismin torjumiseksi on hyväksytty. Tällaisia toimia ovat muun muassa puitepäätös eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja muut terrorismin vastaiset toimet. 
Pahoittelen sitä, että lukuisat ryhmäni jättämät tarkistusehdotukset, joiden tarkoituksena oli varmistaa oikeuden perusperiaatteiden kunnioittaminen, hylättiin. Tällaisia olivat tarkistus, jonka mukaan rikoksesta syytettyä henkilöä on pidettävä oikeuden edessä syyttömänä, kunnes hänet todistetaan syylliseksi, oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, oikeus suojeluun sekä oikeus, jonka mukaan henkilöä ei voida tuomita tai hänelle ei voida antaa tuomioistuimessa rangaistusta kahta kertaa samasta rikoksesta. Tähän ehdotukseen neuvoston asetukseksi on kuitenkin sisällytetty tarkistuksia, joilla voidaan varmistaa niiden ihmisten henki, joiden nimet on ilman oikeudenkäyntiä lisätty terroristeista tai terroristiyhteyksistä laadittuun luetteloon. 
Tämän vuoksi äänestämme mietinnön puolesta.

Meijer (GUE/NGL)
 - (NL) New Yorkissa 11. syyskuuta 2001 tapahtuneen murhenäytelmän jälkeen terrorismin kansainvälinen rahoittaminen on pyritty tekemään mahdottomaksi. Henkilöiden ja järjestöjen nimiä on merkitty luetteloihin ja heitä on yhtäkkiä kielletty matkustamasta ulkomaille. Näitä henkilöitä tai järjestöjä on estetty vastaanottamasta tai käyttämästä rahaa pankkisiirtojen välityksellä. Tämän vuoksi ihmiset ovat jopa menettäneet kaikki omaan ja perheensä elatukseen tarvitsemansa tulot ilman, että heitä olisi vangittu rikoksesta, jota vastaan he voivat laillisesti puolustautua. Kun heidän nimensä on kerran merkitty luetteloon, sitä on äärimmäisen vaikeaa saada pois, vaikka kyseessä olisi kuinka suuri virhe. Tällaiset toimet eivät yleensä edes vaikuta oikeisiin terroristeihin, sillä he ovat kehittäneet laittomia keinoja, joihin nämä toimet eivät ulotu. Sen sijaan ne vaikuttavat maanpaossa oleviin pakolaisiin ja demokraattisiin oppositioihin, joita maan vallanpitäjät vihaavat. Olen pyytänyt aiemmin huomion kiinnittämistä tähän asiaan kirjallisissa kysymyksissä, jotka koskivat entisestä Somaliasta tulevien henkilöiden järjestöjä ja Filippiineiltä karkotettua vasemmisto-oppositiota. Nyt käsiteltävissä ehdotuksissa ollaan menossa oikeaan suuntaan. Ihmiset, joihin tämä vaikuttaa, voivat nyt maksaa ruokansa, majoituksensa, sairaanhoitonsa ja oikeusedustuksensa, eikä nimien poistaminen luetteloista ole enää mahdotonta.

Figueiredo (GUE/NGL)
Naton joukkojen "korvaaminen" Euroopan yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alaisuuteen kuuluvilla sotilasvoimilla on esitetty ensimmäisenä sotilasoperaationa, joka toteutetaan tämän politiikan osana. Vastustamme tätä politiikkaa. Tämä sotilasoperaatio on toteutettu EU:n ja Naton 16. joulukuuta 2002 antaman yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa koskevan julkilausuman mukaisesti. Siinä todetaan, että EU ja Nato ovat tyytyväisiä Euroopan unionin ja Naton väliseen kriisinhallintaa koskevaan strategiseen kumppanuuteen, joka perustuu yhteisiin arvoihin, turvallisuuden jakamattomuuteen ja päättäväisyyteen kohdata uuden vuosisadan haasteet.
Kyseessä ovat todellakin sotilasvoimat - vaikkakin symboliset - jotka voivat hyödyntää Naton voimavaroja ja joiden johdossa on Naton Euroopan-joukkojen apulaiskomentaja. Tässä on kyse Euroopan yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan, Naton Euroopan-pilarin, alaisesta sotilasoperaatiosta.
Tässä on kyse pyrkimyksestä jatkaa laitonta ja epäoikeutettua Nato-operaatiota, joka on yhdenmukainen Balkanin maihin kohdistuneen häirinnän ja imperialistisen hyökkäyksen kanssa. Tämä alustava sotilasoperaatio näyttää tietä muille, ja seuraavaksi ehdotettaneen Naton joukkojen "korvaamista" Bosniassa ja Hertsegovinassa. 
Tämän vuoksi äänestämme mietintöä vastaan.

Meijer (GUE/NGL)
Ulkoiset sotilasoperaatiot ovat yleensä paha asia, koska niissä jokin suurvalta yrittää määrätä sotivia osapuolia oman tahtonsa mukaisesti ilman kyseisten osapuolten suostumusta. Usein kysymys on myös puolten valitsemisesta ja toisen osapuolen tukemisesta suurvallan omien intressien tai ideologian mukaisesti. Tätä sanotaan rauhaan pakottamiseksi. Rauha, jota osapuolet eivät kannata, johtaa konfliktin jatkumiseen uusien valloittajien poistuttua alueelta. Oma puolueeni, Alankomaiden sosiaalidemokraattinen puolue, ei hyväksy Kosovossa, Afganistanissa ja Irakissa käydyn kaltaisia sotia, emmekä tue yhtenäisen EU:n armeijan perustamista. Me kannatamme rauhanturvaamista, jolla autetaan rauhan ylläpitämistä konfliktin molempien osapuolten pyynnöstä. Sen tarkoituksena on pitää sotivat osapuolet erillään toisistaan ja välttää uusia sotia. Tämän vuoksi kannatamme tämänkaltaista sotilaallista läsnäoloa Kyproksella, Kosovossa ja Makedoniassa. Mikäli YK ei kanna suoraa vastuuta tästä, siinä tapauksessa EU on parempi vaihtoehto kuin Nato, joka suosii Yhdysvaltojen sotapolitiikkaa. Tämän vuoksi äänestän GUE/NGL-ryhmän enemmistöä ja sitä vastaan, että EU ottaa hoitaakseen rauhanturvatehtävät Makedonian tasavallan luoteisosassa.

Ribeiro e Castro (UEN)
Joskus minusta tuntuu, että olemme itse pahimpia vihollisiamme. 
Tämän kysymyksen herättämä huolestuneisuus on oikeutettua. On oikein, että noudatettavia menettelyjä on parannettu yhdenmukaistamalla niitä tietosuojaa koskevien yleisten lainsäädännöllisten vaatimusten kanssa. Kuitenkin sen jälkeen, kun erityisvaliokunnassa - jossa alkuperäinen ehdotus syntyi - hyväksytystä tekstistä oli saatu tasapainoinen, on todellakin valitettavaa, että lukuisat tarkistukset ovat horjuttaneet tätä järkevää tasapainoa ja että niissä on käytetty kieltä, jota voidaan kuvata kiihkomieliseksi ja pitää suorastaan kansankiihotuksena. 
Tämä täysin väärin kohdistettu "raivo" on selitettävissä ainoastaan poliittisten kantojen törmäyksellä ja alitajuisella halulla piikitellä yhdysvaltalaisia tai kaikkea, joka näyttää tai kuulostaa yhdysvaltalaiselta. Tämä hysteerinen kielenkäyttö on itse asiassa sinänsä täysin käsittämätöntä, kun otetaan huomioon komission eilisessä täysistunnossa antamat selitykset. 
Tämän vuoksi, koska nämä tarkistukset hyväksyttiin, minun oli pakko äänestää lopullista mietintöä vastaan. 
Pahoittelen sitä, että enemmistö on halunnut antaa kansalaisille näin lohduttoman kuvan ja osoittaa, että heidän turvallisuutensa olisi paremmin taattu, jos se olisi Euroopan parlamentin vastuulla. Jättämällä huomiotta sen, että kaikki tämä alkoi hirvittävistä terrori-iskuista, jotka toteutettiin siviilihenkilöiden ja siviililentokoneiden avulla, nyt käytetty loukkaava kielenkäyttö kohdistuu poliisiin eikä terroristeihin (tai todellisiin uhkiin) ja viestittää valitettavasti, ettemme ymmärrä karua todellisuutta ja? 
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Lulling (PPE-DE)
Puhemiehistö antoi toukokuussa 2002 naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnalle luvan laatia valiokunta-aloitteinen mietintö sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisesta Euroopan parlamentissa.
Minun on myönnettävä, ettei naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan valitsema aihe ollut ensimmäisenä listallani ottaen huomioon, että on paljon muitakin ongelmia, jotka ansaitsevat tulla käsitellyiksi valiokunta-aloitteisessa mietinnössä. Ne koskevat miljoonia naisia Euroopan unionissa, kuten esimerkiksi kysymys riippumattomasta sosiaaliturvasta puolisoille, jotka auttavat pienissä ja keskisuurissa yrityksissä ja maataloudessa, missä näitä palkattomia ja näkymättömiä työntekijöitä syrjitään erityisesti avioeron yhteydessä. 
Naiset, jotka ovat niin onnellisessa asemassa, että ovat Euroopan parlamentin palveluksessa tai päässeet Euroopan parlamentin jäseniksi, eivät varmastikaan ole kaikkein syrjityimpiä tai säälityimpiä Euroopan unionin naisista, jotka muuten muodostavat väestön enemmistön. Nyt meille on kuitenkin esitelty mietintö, joka seuraa monien muiden jalanjäljissä ja itse asiassa viittaakin niihin ja jossa toistetaan jälleen kerran jo vuosia sitten säädettyjä asioita, jotka sisältyvät direktiiveihin ja työntekijöitä koskevaan perussääntöön. Onko todella tarpeen laatia valiokunta-aloitteinen mietintö, jossa todetaan, että parlamentti on samaa mieltä perustamissopimuksen 13 artiklan määräysten kanssa, joissa kielletään kaikki syrjintä?
(Työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti lyhennetty äänestysselitys.)

Raschhofer (NI)
Yhteiskuntamme ei tule tällä hetkellä toimeen ilman toimia naisten yhtäläisten mahdollisuuksien edistämiseksi. Tässä yhteydessä Euroopan toimielimet ja erityisesti Euroopan parlamentti voivat olla koko työelämän alalla edelläkävijöitä. 
Naisten ja miesten yhtäläinen kohtelu on sisällytetty Euroopan yhteisöjen perustamissopimukseen ja perusoikeuskirjaan. Tasa-arvon valtavirtaistaminen on tässä yhteydessä pitkällä aikavälillä asianmukaista, jotta sisällytetään tasa-arvokysymyksiä poliittiseen ja hallinnolliseen päätöksentekoon ja taataan yhtäläinen kohtelu kaikilla politiikan aloilla sekä kaikilla tasoilla. 
Naisena voin kuitenkin todeta, että haluan tulla arvostelluksi saavutusteni enkä sukupuoleni mukaan. "Myönteisen syrjinnän" käsite on luonnostaan ristiriitainen, sillä syrjintä ei voi olla myönteistä. Tästä syystä meidän varottava, ettemme heitä lasta pesuveden mukana.

Berthu (NI)
Äänestimme Böschin laatiman yhteisön taloudellisten etujen suojaamista koskevan mietinnön puolesta, koska se on vakava ja luotettava mietintö, jossa tuodaan ilmi hämmästyttäviä komission sisäisiä ongelmia ja petoksia ja vahvistetaan samalla se, mitä olemme epäilleet jo pitkään. 
Tämän täysistunnon aikana on paljastunut, että Euroopan parlamentilta pimitettiin asiakirjoja Andreasenin tapauksessa (kyseessä on komission pääkirjanpitäjän kiistelty irtisanominen, koska hän paljasti tavanomaisiin kirjanpitomenettelyihin liittyvät säännönvastaiset käytännöt). Haluamme esittää vastalauseen tällaista pimittämistä vastaan. On siis mahdollista, että tästä skandaalista tulee vielä vakavampi ja että se lisää Böschin mietinnössä esitettyjä syytöksiä.
Suhtaudumme kuitenkin varauksellisesti siihen, että toistetaan pitkäaikainen vaatimus - tämä tosin tehdään Böschin mietinnössä varsin hillitysti - perustaa Euroopan syyttäjäntoimi. Puuttumatta tässä yhteydessä asiasta käytyyn keskusteluun haluaisin ainoastaan huomauttaa, että asianomainen valmistelukunnan työryhmä piti sekin hyvästä liittovaltiomyönteisestä aikomuksestaan huolimatta ehdotusta kiistanalaisena. Voimme olla aivan yhtä tehokkaita, jos käytämme muita keinoja, kuten Eurojustia, ja niiden etuna olisi toimielimiin liittyvän ongelmaketjun välttäminen.

Raschhofer (NI)
Se, että epäiltyjen petostapausten ja säännönvastaisuuksien määrä vuonna 2001 laski edelliseen vuoteen verrattuna yli 37 prosenttia, hämärtää mietinnön todellisen viestin, joka on varsin vakuuttava. Tosiasia on, että aikaisempiin vuosiin verrattuna epäiltyjen petostapausten lukumäärä on tänä vuonna toiseksi korkein. Nämä mietinnöstä ilmenevät tulokset antavat syytä huoleen. Vaikka petostentorjunnassa on saatu aikaan parannuksia, tuntuu täysin mahdottomalta saada EU:n varoja koskevat väärinkäytökset tai niiden säännönvastainen käyttö hallintaan. 
Toistan pitkäaikaisen arvosteluni siitä, että rakenteisiin perustuvat väärinkäytökset kuuluvat luonteeltaan järjestelmään. Vetoan jäsenvaltioihin, että ne lisäisivät toimiaan tällä alalla, jotta nämä väärinkäytökset lopetetaan. Yhteistyö muiden jäsenvaltioiden kanssa ja paremmat tarkastukset kotimaassa ovat aivan ratkaisevia, eikä pelkästään tulevan laajentumisen kannalta.

Meijer (GUE/NGL)
Kuluttajien oikeuksien suojelun, aivan kuten terveyden, ympäristön ja työturvallisuuden suojelun, on ulotuttava valtion rajojen ulkopuolelle. Ilman EU:takin eri maiden olisi tehtävä sopimuksia, jotta näitä oikeuksia voitaisiin tukea yhdessä. Kuten aina, loppujen lopuksi on kuitenkin kyse sopimusten sisällöstä eikä siitä, että kaikkia koskevat samat säännökset. Suojan tasoa on mahdollista alentaa säätämällä niin vähän lakeja kuin mahdollista, hylkäämällä olemassa olevat kansalliset säännökset ja jättämällä mahdollisimman paljon asianomaisten yritysten vapaaehtoisen yhteistyön varaan. Tämä saattaa sopia hyvin vallalla olevaan uusliberalistiseen ideologiaan, mutta suojelulla ei silloin ole juurikaan merkitystä eikä sääntöjä rikkovia estetä jatkamasta huonoja käytäntöjä. Kun tehdään päätöksiä strategiasta ja eurooppalaista kuluttajapolitiikkaa koskevasta vihreästä kirjasta, on suuri houkutus käyttää kuluttajansuojelua keinona yhdenmukaistaa säännöksiä EU:ssa ilman, että ratkaistaan todelliset ongelmat. Kannatan Alankomaiden kuluttajajärjestön varoitusta. Tavoitteena on oltava epärehellisten kauppatapojen torjuminen. Käytännesäännöt eivät voi korvata lainsäädäntöä, vaan ne ovat ainoastaan yksityiskohtaisia täydennyksiä. On oltava mahdollista valvoa, että kaikki asianomaiset noudattavat näitä täydennyksiä. Onneksi mietinnön esittelijöiden Thyssenin, Patrien ja Whiteheadin ehdotukset ovat enemmän tai vähemmän tämän suuntaisia. Äänestin virheellisesti 23 kohdan lopusta.

Piscarreta (PPE-DE)
Whiteheadin mietintö on ratkaiseva aloite kuluttajansuojapolitiikkaa koskevassa eurooppalaisessa strategiassa. On merkille pantavaa, että tässä mietinnössä keskitytään matkailualaan, joka on niin merkittävä täällä edustamalleni Algarven alueelle, ja jolla kuluttajansuojelu on sama asia kuin laatu. Kun edistetään korkealaatuista matkailua, mietinnössä vaaditaan ennen kaikkea korkeatasoista ja yhtenäistä kuluttajansuojaa sekä nykyisten sääntöjen tehokkaampaa noudattamista. Vaikka nämä tavoitteet ovat sellaisenaan tärkeitä, ne ovat varsin vaatimattomia. 
Olen näin ollen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa hänen korostaessaan EU:n tarvetta tehdä lainsäädäntöaloitteita, jotka ovat tärkeitä ihmishengen suojelemiseksi, erityisesti matkailualalla. Erityisesti on annettava nopeasti hotellien paloturvallisuutta koskeva direktiivi, tarkistettava nykyinen kiinteistöjen osa-aikaista käyttöoikeutta koskeva järjestelmä ja jopa laajennettava kuluttajansuojaa lentoliikenteen alalla. 
Olen myös tyytyväinen aloitteisiin, jotka koskevat kuluttajille tiedottamista heidän oikeuksistaan. Tällä hetkellä ainoastaan vaivaiset 52 prosenttia kuluttajista kokee olevansa hyvin perillä asioista. Tämän vuoksi kannatan kuluttajajärjestöjen suurempaa osallistumista tietoisuuden lisäämiseksi järjestettäviin kampanjoihin ja tiedotuskampanjoihin.

Ribeiro e Castro (UEN)
Äänestin tämän mietinnön puolesta ja olen tyytyväinen erityisesti siihen, että erityisvaliokunnassa saavutettiin asiasta laaja yksimielisyys. Itse asiassa vuosia 2002-2006 koskevan kuluttajapoliittisen strategian johdosta esitetään lainsäädäntöehdotuksia, joiden me esittelijän tavoin toivomme noudattavan niitä tärkeitä kriteerejä, jotka määriteltiin parempaa lainsäädäntöä koskevassa Euroopan komission paketissa. Niitä ovat erityisesti toissijaisuusperiaate; tarpeellisuus- ja suhteellisuusperiaate; johdonmukaisten todisteiden esittäminen yhteisön toimien tarpeellisuudesta; nykyisten sisämarkkinoiden esteiden määrittäminen; asianmukaisten tietojen antaminen nykyiseen yhteisön säännöstöön ja pääasiallisiin toimijoihin eli yrityksiin ja kuluttajiin kohdistuvista vaikutuksista sekä riittävien todisteiden ja takuiden esittäminen tavoitteiden saavuttamiseen tähtäävien toimien toimivuudesta ja tehokkuudesta.
Sen lisäksi, että mainittiin tarve kuunnella kuluttajajärjestöjä - myös ehdokasmaissa - ja että niiden osallistuminen tulevan lainsäädännön valmisteluun on erittäin tarpeellista, tässä vaiheessa on mielestäni erittäin ajankohtaista, että komissio käynnistää kuluttajansuojasta annetun vihreän kirjan innoittaman keskustelun lisäksi suoraan kuluttajille suunnattuja tiedotuskampanjoita. Kuten esittelijä aivan oikein toteaa: "Kun kuluttajalla on tietoa, hänellä on myös vaikutusvaltaa. "

Ribeiro e Castro (UEN)
Kuten totesin Thyssenin mietintöä koskevassa äänestysselityksessäni, yhteisön kuluttajansuojasäännöissä on selvästi epäonnistuttu sopeutumaan nopeasti muuttuviin markkinoihin. Tämän vuoksi on äärimmäisen tärkeää tarjota kuluttajille pohjimmiltaan yksinkertainen, johdonmukainen, luotettava ja tehokas lainsäädäntökehys, joka voidaan panna täytäntöön riippumatta kyseessä olevan kaupallisen toiminnan luonteesta. 
Olen myös samaa mieltä ajatuksesta, että komission olisi harkittava vakavasti tietojenvaihdon mahdollistavien tietokantojen luomista ja ennakkovaroitusjärjestelmän perustamista, jotta jäsenvaltiot voivat toteuttaa koordinoituja toimia tapauksissa, joissa kuluttajien oikeuksia ilmiselvästi rikotaan. Sisämarkkinat ja niillä toimivat lukuiset monikansalliset yritykset edellyttävät asianmukaisten menettelyjen luomista suojelun ja avoimuuden varmistamiseksi. 
Lopuksi haluan todeta, että kuluttajajärjestöjen osallistumisen myötä olisi otettava käyttöön käytännesäännöt, laadittava luettelo hyvän kauppatavan vastaisista käytännöistä ja ajan myötä hyväksyttävä keskustelun lopputuloksen mukainen lainsäädäntökehys (ehdotettuja malleja ovat muun muassa mahdollisimman suuri yhdenmukaistaminen, mahdollisimman vähäinen yhdenmukaistaminen tai tapauskohtaiseen lähestymistapaan perustuva malli). Tässä mallissa - ja tätä on korostettava - on kuitenkin otettava asianmukaisesti huomioon toissijaisuuden ja suhteellisuuden periaatteet.

Queiró (UEN)
Thyssenin mietinnössä vaaditaan aivan oikein yksinkertaisempia ja paremmin kohdistettuja lainsäädäntökeinoja, joilla helpotettaisiin kuluttajien oikeusturvasta annetussa vihreässä kirjassa esitettyjen lainsäädäntöstrategioiden täytäntöönpanoa. Saavutetusta edistyksestä huolimatta sisämarkkinoita koskeva lainsäädäntökehys ei edelleenkään ole riittävän avoin ja se on liian hajanainen herättääkseen kuluttajissa luottamusta. 
Kuten kaikki tietävät, tämän hyviä kauppatapoja koskevan komission vihreän kirjan tarkoituksena on herättää keskustelua mahdollisuuksista parantaa sisämarkkinoiden toimintaa yritysten ja kuluttajien välisen sähköisen kaupankäynnin alalla.
Meillä on todellakin velvollisuus tukea tätä keskustelua ja laatia yksinkertaisia säädöksiä, jotka pannaan tehokkaasti täytäntöön ja jotka antavat kuluttajille todellista suojaa jatkuvasti ja nopeasti muuttuvilla sisämarkkinoilla. Niinpä äänestän tämän mietinnön puolesta.

Ribeiro e Castro (UEN)
Olen samaa mieltä siitä, etteivät yhteisön kuluttajansuojasäännöt ole sopeutuneet nopeasti muuttuviin markkinoihin. Tämän vuoksi vihreä kirja, joka herättää keskustelua mahdollisuuksista parantaa sisämarkkinoiden toimintaa, tulee erittäin otolliseen aikaan. 
Olen myös samaa mieltä siitä, että vihreässä kirjassa kiinnitetään huomiota yritysten ja kuluttajien uudenlaisiin suhteisiin erityisesti sähköisen kaupankäynnin alalla. Tämän uuden kaupankäyntitilanteen syntyminen sähköisen kaupan räjähdysmäisen kasvun seurauksena edellyttää, että otetaan käyttöön realistisia keinoja ja erityisesti keinoja, jotka ovat yhteensopivia paremman oikeusvarmuuden, kaupallisten toimien turvallisuuden sekä kuluttajansuojelun ja kilpailijoiden välisen hyvän kauppatavan periaatteiden kanssa. Jotta nämä tavoitteet saavutettaisiin, olen samaa mieltä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittämän näkökannan kanssa, jonka mukaan vihreän kirjan seurauksena laadittavan yhteisön lainsäädännön on oltava selkeää, yksinkertaista, johdonmukaista ja lainsäädännöllisesti korkealaatuista. Katson myös, että on tärkeää edistää, kuten ehdotettiin, vaikutustutkimuksia ja alustavia selvityksiä (ennen lainsäädäntöehdotusta) sekä vaikutustutkimuksia (sen jälkeen), joiden avulla luodaan ja kehitetään vähitellen helposti saatavilla oleva, tehokas ja edullinen järjestelmä kuluttajansuojelua ja riitojen ratkaisemista varten.

Uca (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Turkin perustuslakituomioistuin on tänään kieltänyt kurdien oikeuksia ajavan Hadep-puolueen (demokraattisen kansanpuolueen) ja on muun muassa kieltänyt 46:ta sen jäsenistä osallistumasta mihinkään poliittiseen toimintaan seuraavien viiden vuoden aikana. Turkki on ehdokkaana Euroopan unionin jäseneksi, eikä Euroopan unionissa ole enää tänä aikana hyväksyttävää kieltää puolueita.
Arvoisa puhemies, pyydän teitä puuttumaan tähän asiaan.

Puhemies.
Olen todellakin samaa mieltä arvostelunne kanssa, enkä itsekään ymmärrä tällaista menettelyä. Asia merkitään pöytäkirjaan. Luojan kiitos meidän ei tarvitse keskustella Turkin jäsenyydestä tänään.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä puhemiehistöltä seuraavaa: päätöslauselmassa, joka koskee kysymystä yritysten uudelleensijoittautumisesta ja josta me kohta äänestämme, portugalinkielinen versio poikkeaa kohdassa 8 kaikista muista kieliversioista. Mielestäni portugalinkielinen kohta 8 on väärin ja muun muassa ranskan-, espanjan-, englanninkielinen kohta 8 on oikein. Tämän vuoksi pyydän puhemiehistöä varmistamaan, että tämä kohta korjataan, ja ilmoittamaan siitä täysistunnolle ennen äänestyksiä.

Puhemies.
Kiitos huomautuksesta. Pyydämme kielipalvelua ottamaan tämän kysymyksen esille.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma yritysten toiminnan lopettamisesta Euroopan unionin myöntämän taloudellisen tuen jälkeen.
Komission jäsenellä Fischlerillä on puheenvuoro.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sanomalehtien otsikoista saa yhä useammin lukea Euroopan unionin rahoitustukea saaneiden yritysten sulkemisista. Vaikka kyseessä ei olekaan uusi ongelma, on totta, että yritysten sulkeminen ja sitä usein seuraava tuotannon siirtäminen toiselle paikkakunnalle on yleistynyt viime aikoina. Komissio ymmärtääkin hyvin, miksi parlamentti pitää asiaa niin tärkeänä ja kiinnittää siihen näinkin paljon huomiota. Myös kansalaiset ovat aivan oikeutetusti huolissaan asiasta.
Kollegani Anna Diamantopoulou ja Michel Barnier ovat pyytäneet minua esittelemään teille komission kannan tähän monimutkaiseen ongelmaan. Se käsittää luonnollisesti useita eri näkökohtia: rakennerahastojen yhteisrahoituksen avulla tavoiteltava taloudellinen ja sosiaalinen koheesio, eurooppalainen sosiaalipolitiikka sekä Euroopan sisämarkkinoita koskevat säännöt, joiden pitäisi antaa yrityksillemme mahdollisuus kehittyä reilun kilpailun ilmapiirissä.
Puheenvuorossani haluan keskittyä äsken mainitsemiini kysymyksiin, mutta sitä ennen käsittelen lyhyesti kahta muuta seikkaa. Ensinnäkin yritysten sulkeminen - silloinkin kun yhteisö joutuu myöntämänsä tuen kautta siitä suoraan kärsimään - ei ole yksin eurooppalainen ongelma, vaan se on nähtävä laajemmin kansainvälisessä yhteydessään.
On valitettavaa, että eurooppalaiset yritykset usein lankeavat kiusaukseen siirtää toimintojaan alhaisen palkkatason maihin ja sivuuttavat joskus kaikki sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ja ympäristön huomioon ottamisen vaatimukset. Tämä ongelman kansainvälinen ulottuvuus edellyttää, että pyrimme johdonmukaisesti löytämään siihen kansainvälisiä tai maailmanlaajuisia ratkaisuja, jotka käytännössä merkitsevät ennen muuta aktiivista yhteistyötä köyhimpien maiden kanssa sekä tiukemman ja paremmin sovellettavan kansainvälisen oikeuden järjestelmän luomista.
Toiseksi nimenomaan unionin laajentuminen saa komission kiinnittämään ongelmaan erityistä huomiota. Kollegani, komission jäsen Verheugen korosti äskettäin, että tuleva laajentuminen avaa Euroopalle tulevaisuudessa valtavia mahdollisuuksia huolimatta niistä vaikeuksista, joita lyhyellä aikavälillä väistämättä syntyy, kun yhteisöön liittyy uusia jäsenvaltioita, joiden bruttokansantuote asukasta kohti on keskimäärin alhaisempi kuin nykyisissä jäsenvaltioissa.
Yhteisön markkinoiden kaltaisilla sisämarkkinoilla yrityksen sijoittautumispäätös on yksin asianomaisen yrityksen johdon käsissä. Kuten tiedämme, sijoittajat perustavat päätöksensä tietyn sijaintipaikan etuihin muihin mahdollisiin paikkoihin verrattuna. Etuja pohdittaessa otetaan huomioon työvoimakustannukset, sosiaaliset olosuhteet, infrastruktuurin laatu, sovellettava lainsäädäntö, mutta usein myös julkisista varoista saatava tuki ja suotuisa verotuskohtelu. Sijoittajien saaman tuen määrä on vapaasti neuvoteltavissa viranomaisten kanssa, mutta kuitenkin valtiontukea koskevien yhteisön säännösten ja kansallisen lainsäädännön asettamissa rajoissa.
Palatkaamme sitten tarkemmin aiheeseen "Euroopan unionin rahoitustukea saaneiden yritysten sulkeminen". Haluan muistuttaa, että Euroopan unionin aluepolitiikan tavoitteena on taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistäminen vauhdittamalla köyhimpien alueiden kehitystä. Tuotantoinvestoinneille myönnettävä aluetuki on näin ollen tarkoitettu ensisijaisesti tuettavien alueiden haittojen kompensoimiseen, jotta niillä olisi paremmat mahdollisuudet pärjätä kilpailussa paremmassa asemassa olevien alueiden kanssa. Tässä asiassa komissio voi vain varmistaa neuvoston antamien ja parlamentin hyväksymien rakennerahastoja koskevien yleisten säännösten täytäntöönpanon. On ehkä syytä lisätä vielä, että vastaavaa käytäntöä noudatetaan myös jäsenvaltioissa, joissa kukin alue pyrkii houkuttelemaan uusia yrityksiä ja suoria investointeja.
Komission tehtävänä on kuitenkin myös valtioiden, yritysten ja yhteiskunnan toimijoiden välisen epäreilun kilpailun estäminen. Tätä varten rakennerahastoista rahoitetaan ohjelmakaudella 2000-2006 useita erilaisia ennaltaehkäiseviä toimia, joita kertaan tässä lyhyesti. Kansallista aluetukea koskevissa ohjeissa edellytetään, että tuen saaja säilyttää investointinsa vähintään viiden vuoden ajan alkaen kyseiseen yritykseen tehdystä alkuinvestoinnista.
Vuonna 1999 annetussa rakennerahastoasetuksessa on sama lähestymistapa. Siinähän todetaan, että tuotantotoiminnan tukemista rahastoista voidaan jatkaa vain, jos tuotantopaikka säilyy samana vähintään viisi vuotta sen jälkeen, kun rakennerahaston tukipäätös on tehty.
Vuonna 2002 annettu valtion työllistämistukea koskeva uusi asetus on jonkin verran joustavampi. Siinä edellytetään, että luodut työpaikat säilytetään suurissa yrityksissä vähintään kolme vuotta ja pk-yrityksissä kaksi vuotta.
Uusien jäsenvaltioiden on noudatettava kaikkia näitä säännöksiä heti liittymisestään lähtien. Antaakseni mahdollisimman täydellisen kuvan asiasta haluan vielä huomauttaa, että äsken mainitsemani viisivuotissääntö koskee ainoastaan ohjelmakautta 2000-2006. Vuosina 1994-1999 myönnettyä yhteisön tukea on mahdollista alentaa tai peruuttaa se kokonaan, jos olosuhteet, joiden perusteella tukea on myönnetty, ovat muuttuneet. Komissio tai jäsenvaltiot eivät kuitenkaan voi kieltäytyä myöntämästä tukea, jos asetettuja ehtoja noudatetaan. Jos kuitenkin käy ilmi, että yritys on vastaanottanut tukea noudattamatta kuitenkaan valtiontukea koskevia yhteisön säännöksiä, sen on maksettava takaisin tuki, johon se ei ole oikeutettu.
Komissio on valmis täyttämään velvollisuutensa tapauksissa, joissa yritys on yhteisön yhteisrahoittaman tukiohjelman puitteissa vastaanottanut tukia, joihin sillä ei ole ollut oikeutta. Tämä edellyttää kuitenkin, että yrityksen lähtömaan viranomaiset vahvistavat, että edellä kuvattuja säännöksiä on rikottu.
Seuraavaksi käsittelen lyhyesti yritysten sulkemisen sosiaalista ulottuvuutta. Vaikka tuotantolaitoksen sulkeminen on ilman muuta asianomaisen yrityksen johdon ratkaistava asia, ei voi välttyä huomaamasta, että tällä hetkellä Euroopassa käynnissä olevat lukuisat uudelleenjärjestelyt eivät ole kaikki samanlaisia. Jotkut ovat seurausta selkeistä taloudellisista päätöksistä ja niistä on keskusteltu avoimesti yrityksen työntekijöiden ja heidän edustajiensa kanssa, kun taas toiset valitettavasti toteutetaan työlainsäädännöstä piittaamatta ja jätetään näin ihmisiä työttömiksi valmistamatta heitä siihen ennakolta.
Komission kanta on selvä: yrityksillä on toki vapaus tehdä omat taloudelliset ratkaisunsa, mutta niiden on oltava tietoisia ratkaisujensa sosiaalisesta ulottuvuudesta. Jos työpaikkojen vähentäminen näyttää väistämättömältä, yrityksen on tehtävä voitavansa irtisanomisten kohteeksi joutuvien työntekijöiden uudelleentyöllistymisen helpottamiseksi. Jotta tähän päästään, yrityksillä on oltava valmiiksi laadittuna tulevaisuudensuunnitelma ja niiden on osoitettava sosiaalista vastuuntuntoa.
Tässä kohtaa haluan erityisesti korostaa, että mikään, ei kerta kaikkiaan mikään, oikeuta yritystä laiminlyömään velvollisuuttaan tiedottaa uudelleenjärjestelyistä työntekijöille ja kuulla heidän edustajiaan. Työntekijöiden kuulemisen sisällöstä säädetään useissa yhteisön direktiiveissä. Erityisesti eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta annetussa direktiivissä säädetään Euroopassa toimiville monikansallisille yritysryhmille tarkat velvoitteet työntekijöille tiedottamisen ja työntekijöiden edustajien kuulemisen osalta.
Uudelleenjärjestelyihin liittyvät sosiaaliset toimenpiteet ovat tärkeä asia myös työmarkkinaosapuolille sekä uudelle Euroopan teollisuuden muutoksenseurantakeskukselle. Tälläkin alalla komissio luottaa jäsenvaltioihin, joiden tehtävänä on valvoa yhteisön työlainsäädännön noudattamista. Komissio itse kuitenkin toteuttaa laajaa valvontatehtäväänsä, jonka ensisijaisena tavoitteena on varmistaa, että työntekijöille tiedottamista ja työntekijöiden kuulemista koskevat direktiivit saatetaan asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Bastos (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin mielelläni onnitella komission jäsentä Fischleriä tiedonannosta, jonka hän on juuri antanut parlamentille, mutta en voi tehdä sitä. Komission yksipuolinen ajattelu on johtanut vanhentuneeseen tapaan lähestyä ongelmaa, joka on vaivannut yhteisöä jo pitempäänkin, kuten arvoisa komission jäsen itsekin totesi hetki sitten. Myös komission tiedonannon sisältö oli minulle pettymys.
Nyt pystymme enää enintään rajaamaan monikansallisille yrityksille myönnetyn yhteisön tuen väärinkäytön aiheuttamia vahinkoja. Ehkäpä jos komissio olisi ollut kaukonäköisempi ja valppaampi, tässä komission tiedonannossa käsiteltyjä yritysten sulkemisia ja uudelleenjärjestelyjä ei olisi päässyt edes tapahtumaan. Omasta ja PPE-DE-ryhmän puolesta haluan ilmaista myötätuntoni kaikille, erityisesti portugalilaisille työntekijöille, joita ulkomaisten yritysten sulkemispäätökset koskevat.
Työpaikkojen vähentäminen on musertava isku työntekijöille, joita vähennykset koskevat, ja heidän perheilleen. Kerron kaksi esimerkkiä tapauksista, jotka tunnen hyvin: Clarkin kenkätehtaasta ja Bawo-nimisestä vaatetusalan yrityksestä. Viime tammikuussa Clarkin johto päätti odottamatta ja työntekijöitä kuulematta sulkea tehtaansa Castelo de Paivassa Portugalissa jättäen 588 työntekijää työttömäksi. Kaksi vuotta aiemmin se oli vastaavalla tavalla sulkenut tehtaansa Aroucassa samalla alueella, jolloin lähes 500 ihmistä jäi työttömäksi. Clark oli saanut valtavia summia sekä yhteisön tukea että kansallista ja paikallista tukea. Siitä huolimatta yritys ilmoitti joukkoirtisanomistensa perusteeksi, että sen oli tuotava kengänpäällisiä Intiasta ja Romaniasta säilyttääkseen kilpailukykyisen hintarakenteensa. Tämä oli sanatarkka lainaus Clarkin lehdistötiedotteesta 10. tammikuuta.
Toinen tapaus on seuraavanlainen. Viime helmikuussa Bawon johto alkoi siirtää koneita pois Estarrejassa sijaitsevasta tehtaastaan yön turvin, täysin työntekijöidensä tietämättä. Aivan sattumalta yksi työntekijöistä tajusi mitä oli tekeillä ja hälytti paikalle työtoverinsa. Työntekijät pitivät vahtia tehtaan porteilla yötä päivää sateessa ja kylmässä, kunnes tuomioistuin määräsi koneet takavarikoitavaksi.
Molemmat yritykset aikoivat siirtää toimintojaan ehdokasmaihin ja kolmansiin maihin. Nämä tapaukset ovat malliesimerkkejä siitä, miten ei pitäisi käydä. Ne antavat aihetta kysyä: mihin on kadonnut tasapaino taloudellisten etujen ja yrityksen etujen ja toisaalta työntekijöiden ja yhteiskunnan oikeuksien väliltä? Jos tilanne jatkuu, kuinka käy eurooppalaisen yhteiskuntamallin?
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, haluamme toki puolustaa kilpailukykyämme, emme ole globalisaation vastustajia, ymmärrämme maailmanmarkkinoilla vallitsevan kilpailun luonteen, mutta emme voi hyväksyä sitä, että taloudellisista näkökohdista tulee itsetarkoitus eikä vain ihmiskunnan palveluksessa oleva väline. Emme voi hyväksyä, että eurooppalaisten veronmaksajien rahoja käytetään sellaisten yritysten tukemiseen, jotka siirtyvät maasta toiseen suurempien voittojen ja halvemman työvoiman toivossa. Sitä paitsi yritykset toimivat näin välittämättä vähäänkään toimiensa sosiaalisista vaikutuksista työntekijöihin ja heidän perheisiinsä puhumattakaan niiden taloudellisista vaikutuksista alueisiin, joita työpaikkojen vähennykset koskevat. Myönnettävien tukien on autettava uusien työpaikkojen luomisessa, ei tuotannon siirtojen rahoittamisessa. Pyrkimyksemme ei ole estää yrityksiä sulkemasta tai siirtämästä tehtaitaan, vaan varmistaa, että rahoitustukea saavat yritykset sitoutuvat pitkäaikaiseen työllistämiseen.
Yksi Euroopan unionin painopistealueista on työllisyys. Lissabonin strategiassa asetettiin tavoitteeksi täystyöllisyyden saavuttaminen vuosikymmenen kuluessa. Parlamentti suhtautuu yhä epäilevämmin Euroopan unionin mahdollisuuksiin saavuttaa Lissabonin tavoitteiden mukaista edistystä. Nyt keskustelun kohteena oleva ilmiö, tehtaiden siirtäminen halvempiin maihin, yleistyy useissa jäsenvaltioissa saaden aikaan työttömyyttä ja vaarantaen alueiden taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen. Sen seurauksena sosiaaliturvajärjestelmiin kohdistuu yhä suurempia paineita, kun työttömien tarvitseman sosiaaliavun kustannukset jäävät sosiaaliturvajärjestelmän kannettaviksi. Samalla me tietenkin loittonemme yhä kauemmas Lissabonissa hahmotelluista tulevaisuudennäkymistä.
Jotakin on tehtävä kiireesti. Siksi vetoammekin komissioon, jotta se alkaisi laatia lainsäädäntökehystä, jossa yhteisön tuen myöntämiseen yrityksille tulisi mukaan myös moraalinen ulottuvuus. On luotava selkeät säännöt, joilla voidaan toisaalta ehkäistä Euroopan unionin myöntämän tuen väärinkäyttöä ja toisaalta rangaista väärinkäytöksiin syyllistyneitä yrityksiä. Komission on kieltäydyttävä myöntämästä tukea yrityksille, jotka eivät kunnioita jäsenvaltioille antamiaan sitoumuksia, ja pakotettava ne maksamaan saamansa tuen takaisin. Välittömänä toimenpiteenä kehotamme komissiota tarkkailemaan käynnissä olevia yritysten sulkemisia sekä laatimaan luettelon yrityksistä, jotka eivät noudata sitoumuksiaan. Lopuksi haluan kiittää tämän parlamentin muita poliittisia ryhmiä tuesta, erityisesti sosialistikollegojamme, jotka ovat ymmärtäneet yhteisön alueella tapahtuvien yrityssiirtojen seurausten laajuuden.

Lage (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, jos sallitte, pauhaan ensin vähän ja esitän sitten yhden vaatimuksen ja lopuksi pahoitteluni. Aloitan pauhaamisella: yritysten sulkemiset, raa'at ja epäinhimilliset uudelleenjärjestelyt, joukkoirtisanomiset, äkilliset tuotannon siirrot ovat kaikki odottamattomia ja toivoakseni yksittäisiä esimerkkejä Euroopan julmasta kapitalismista. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tällaista tapahtuu samaan aikaan, kun toisaalla kirjoitetaan kirjoja ja pidetään palopuheita uudesta yrityskulttuurista ja käydään keskustelua yrittämisestä ja yritysetiikasta. Puhutaan jopa yritysten yhteiskunnallisesta etiikasta, ympäristöetiikasta ja jostain olen jopa lukenut, herra paratkoon, yritysjohtajien kantilaisesta etiikasta, vaikka todellisuudessa monet heistä näyttävät pikemminkin ottaneen tehtäväkseen 1800-luvulla eläneen ajattelijan, Karl Marxin ajatusten kumoamisen. Jotkut liikemiehet käyttäytyvät kuin tosi pedot välittämättä vähääkään aiheuttamistaan sosiaalisista kriiseistä, yksityisille ihmisille ja perheille aiheuttamistaan kärsimyksistä tai paikallistalouden ongelmista. On jopa syntynyt uusi ammattikunta, jonka tavoitteena on kerätä mahdollisimman suuret tuet eurooppalaisista rahastoista ja jättää sitten ensimmäisen tilaisuuden tullen EU:n rahastoista tukea saanut yritys konkurssin partaalle tai jopa konkurssiin. Meidän on puututtava tällaiseen häpeälliseen toimintaan, joka ei sovi nykyaikaisille markkinoille eikä vauraaseen eurooppalaiseen osuus- ja yhteisötalouteen.
Vaatimukseni on tämä: koska kyseessä on eurooppalainen ilmiö, johon on pyrittävä löytämään Euroopan laajuisia ratkaisuja, meidän on korostettava viime kuukausina Portugalissa tapahtuneiden yritysten siirtojen ja sulkemisten erityistä laajuutta. Siellähän useat yritykset, joista useimmat monikansallisia yhtiöitä, ovat ilmoittaneet aikeistaan sulkea tuotantolaitoksiaan ja siirtää toimintojaan muualle. Jotkut näistä yrityksistä ovat saaneet huomattavaa rahoitustukea Aveiron, Coimbran ja Leirian kaltaisille alueille sijoittautumista varten ja ovat allekirjoittaneet sitä varten paikallisviranomaisten kanssa sopimuksia, joissa ne sitoutuvat jatkamaan toimintaansa alueella joitakin vuosia. Kaikki nämä tapaukset merkitsevät valtavaa katastrofia portugalilaisille kaupungeille ja alueille, joissa uusien investointien myötä ensin virisi toivo, joka on nyt tuskallisesti murskattu.
Pahoittelen samaa kuin kollegani Bastos eli komission hidasta reagointia tähän ilmiöön, joka on tullut esiin jo aikoja sitten useissa Euroopan maissa. Olen samaa mieltä siitä, että komission olisi pitänyt toimia ripeämmin ei vain varmistamalla, että sen lainsäädäntö ja voimassa olevat direktiivit pannaan täytäntöön, vaan myös laatimalla toimintasuunnitelma tämänkaltaisten kriisitilanteiden varalle.
Kaikesta huolimatta haluan lopuksi myös kiittää komission jäsentä siitä, että hän on määritellyt periaatteessa kannatettavan doktriinin ja strategian tämän tyyppisiin tilanteisiin vastaamista varten lainsäädännön, rahoituksen ja sosiaalijärjestelmän keinoin. Haluan myös onnitella parlamenttia ja kaikkia poliittisia ryhmiä yhtenäisyyden löytämisestä tässä vakavassa tilanteessa. Näin olemme osoittaneet, että Euroopan parlamentti ei käännä selkäänsä kansalaisten ongelmille ja että voimme saada tämän tiedonannon toimimaan koko yhteiskunnan ja Euroopan kansalaisten hyödyksi. Tällainen tekee myös Euroopan parlamentin työstä ylevää ja arvokasta. Siksi toivonkin, arvoisa komission jäsen, että pystyisimme vielä antamaan rohkaisua niille työntekijöille, joilla nyt ei näytä olevan toivoa, ja että voisimme löytää käytännön ratkaisun ja vaihtoehdon näihin tilanteisiin. Arvoisa puhemies, tottelen nuijaanne ja päätän puheenvuoroni tähän.

Figueiredo (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, aluksi pari lyhyttä kommenttia: Ensinnäkään en ole pettynyt komission jäsen Fischlerin esitykseen, koska minulla ei ole enää ollutkaan suuria odotuksia hänen toimiensa suhteen. Toinen kommenttini koskee kollegaani Regina Bastosia, jonka puheet olivat täysin ristiriidassa sen kanssa, miten Portugalin hallitus hänen oman puolueensa PSD:n johtajan johdolla on toiminut asiassa. Onnittelen häntä onnistuneesta puheenvuorosta, mutta pidän kuitenkin velvollisuutenani huomauttaa ristiriidasta.
Hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, monikansallisten yhtiöiden tuotannon siirtämisen lisääntyminen, mikä merkitsee tehtaiden sulkemista joko osittain tai kokonaan niiden sijaintipaikkoina olleissa EU-maissa, erityisesti Portugalissa, pahentaa työttömyyttä, jarruttaa kehitystä alueilla, joilla vaihtoehtoisia työllistämismuotoja ei ole, sekä lisää köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä.
Useimmissa tapauksissa tuotannon siirtämisen ainoana tavoitteena on voittojen maksimoiminen, sillä yritysten tuottavuus, tehokkuus tai kannattavuus eivät ole vaakalaudalla. Lisäksi joissakin tapauksissa tuotannon siirtoihin ryhdytään sen jälkeen, kun on ensin saatu huomattavia summia yhteisön tukea tai kansallista ja paikallista tukea, ja jätetään täyttämättä annetut sitoumukset. Tällöin ei oteta lainkaan huomioon toimenpiteiden aiheuttamia vakavia sosiaalisia ja taloudellisia vahinkoja. Näin tapahtui esimerkiksi C & J Clarkin tapauksessa Aroucassa ja Castelo de Paivassa sekä monissa muissa tapauksissa Portugalissa.
Tämä on sietämätön tilanne, jota vielä pahentaa sijoittajien harjoittama eräänlainen "nomadismi", jossa ei tunneta eettistä tai sosiaalista vastuuta ja jonka ainoana tavoitteena on kerätä mahdollisimman suurta voittoa. Tällaiset sijoittajat pyrkivät hankkimaan koko ajan lisää erilaisia kannustimia, rahoitustukia ja veroetuja sekä halpaa ja ilman oikeuksia olevaa työvoimaa, ja ovat valmiina vaihtamaan paikkaa, kun muualla näyttää avautuvan paremmat voittonäkymät tai mahdollisuus suurempaan yhteisön tukeen.
Tilanne on erityisen vakava taloudellisesti ja sosiaalisesti heikommissa maissa. Portugalissa tilanne on pahempi kuin missään muualla, vaikka ongelma sinänsä kaipaa huomiota kaikkialla EU:ssa. Olemme Portugalissa nähneet tästä ilmiöstä useita esimerkkejä, joista mainitsen tässä vain muutaman, joissa on kysymys yritysten tai yritysten osien sulkemisista, uusien sulkemisten uhkasta ja työpaikkojen vähentämisestä monikansallisissa yhtiöissä. Näistä esimerkkeinä ovat muun muassa: Eres, Bawo, Schuh-Union, Scottwool, Rhode, Ecco'let, Yasaki Saltano, Philips, Alcoa, Dhelphy, Alcatel. Kaiken kaikkiaan tämä on hyvin pitkä lista, joka olisi tutkittava tarkkaan. Uhattuna on useita tuhansia työntekijöitä, pääasiassa naisia (mikä sekin on sinänsä merkittävää) tekstiili-, vaatetus-, kenkä- sekä sähkö- ja elektroniikkateollisuudessa. Olisi siis toteutettava toimia, joilla voitaisiin säännellä tämän tyyppisiä investointeja sekä suojella työllisyyttä ja paikallista ja alueellista kehitystä.
Tästä syystä esitämme, että näiden kysymysten sääntelyä varten alettaisiin pikaisesti laatia oikeudellista kehystä - joka ei saa rajoittua Fischlerin äsken esittämiin seikkoihin. Siinä yhteisön myöntämän investointituen ehtona yritysten olisi täytettävä sopimusvelvoitteensa, joilla turvattaisiin asianomaisten yhteisöjen ja alueiden edut ja varmistettaisiin näin, että kaikessa toiminnassa kunnioitetaan kestävää taloudellista ja sosiaalista kehitystä. Lisäksi olisi taattava työntekijäjärjestöille tiedonsaanti- ja osallistumisoikeus läpi koko prosessin, mihin sisältyisi myös veto-oikeus.
Erityisen tärkeää on, että kaiken tuen ehtona on sitoutuminen pitkäaikaisiin sopimuksiin, jotka liittyvät työllisyyteen ja paikalliskehitykseen. Tärkeää on myös se, että yhteisön tukiohjelmista ei myönnetä tukea sellaisille yrityksille, jotka eivät noudata näitä velvoitteitaan tai jotka ovat syyllistyneet tuen väärinkäyttöön. Tukea ei myöskään pidä myöntää yrityksille, jotka saatuaan tukea yhdessä jäsenvaltiossa siirtävät tuotantonsa toiseen jäsenvaltioon ennen kuin ovat täysin täyttäneet omat velvoitteensa. Muussa tapauksessa niiden olisi maksettava ensimmäisessä jäsenvaltiossa saamansa tuki takaisin.
Komission on siis arvioitava tarkasti kaikki viimeaikaiset ja käynnissä olevat tapaukset. Yhteisön rahoitustukea saaneissa yrityksissä on myös kaikissa suoritettava tilintarkastus. Lisäksi on suoritettava laaja tutkimus yhteisön rahoitustukea saaneiden yritysten sulkemisista ja parhaillaan on käynnissä olevista tuotannon siirroista, nyt kun unionin laajentuminenkin on lähellä ja tilanne tässä asiassa on huolestuttavampi kuin koskaan.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, toivottavasti komission jäsen Fischler ei ole täällä siksi, että keskustelemme teollisuusalueiden autioitumisesta. En yhdy hänen analyysiinsa, koska katson, että EU:lla on merkittäviä keinoja vaikuttaa EU:n tukemiin yrityksiin, jotka nyt kaikkialla siirtävät tuotantoaan pois. Olen myös sitä mieltä, että emme voi jatkuvasti sivuuttaa tässä keskustelussa globalisaatiota, koska viimekädessä tässä on kysymys koko yhteisön sosio-ekonomisesta kehityksestä. Samalla esiin nousee kysymys, millaisella eurooppalaisella politiikalla ja lainsäädäntökehyksellä me pyrimme pitämään aisoissa globalisaation kasvua ja häikäilemätöntä ja hallitsematonta liberalismia.
Euroopan unioni on edelleen merkittävä tekijä tällä alalla, ja meidän on pystyttävä vastaamaan näihin maailmanlaajuisiin ilmiöihin. Tämä on syytä sanoa ääneen. Emme saa epäillä sitä. Ehdotuksenne eivät kuitenkaan enää riitä. Tarvitaan vielä paljon erilaista lainsäädäntöä, ennen kuin pystymme antamaan eurooppalaisille sijoittajille edes vähimmäistakuut ja samalla miljoonille kansalaisille takeet työsuhdeturvasta ja pysyvistä työpaikoista.
Viimeaikaiset teollisuuden mullistukset, jotka ovat saaneet aikaan vakavaa vahinkoa monilla alueilla eri jäsenvaltioissa, niin Portugalissa kuin kotiseudullani Lorrainessakin, ja jotka nyt jylläävät ehdokasmaissa, ovat osoittaneet, että nyt meidän on kitkettävä pois talouden villit käytännöt ja luotava uusi järjestys yhteisön toimielinten ja yksityisten sijoittajien välille. Koska meidät on valittu tänne juuri alueiden edustajiksi, me emme voi enää antaa Euroopan unionin jäädä jonkinlaiseksi Villiksi länneksi, jossa tukien metsästäjät saavat vapaasti hakea ensin yhteiskunnan tukea työllistämisinvestointien lisäämiseen ja repivät nyt rikki koko teollisuutemme rakenteen siirtämällä tuotantoa pois yhteisöstä.
Metalli- ja tekstiiliteollisuus eivät ole ainoita teollisuudenaloja, joilla teollisuusalueiden autioituminen näkyy. Vaikutukset näkyvät myös palvelutuotannossa ja korkeaa lisäarvoa tuottavissa yrityksissä, kuten Daewoo ja Philips. Mitä jääkään jäljelle, jos Euroopan unioni ei pysty pysäyttämään investointien ulosvirtaamista, jos ei se kykene sisällyttämään kaikkiin tukineuvotteluihin sääntöjä eri osapuolten oikeuksista ja velvollisuuksista. Kun nyt käynnissä oleva teollisuuden kriisi on ohi, meidän on otettava siitä opiksemme ja luotava yhteisön tuen saajille selkeät velvoitteet, jotka koskevat työpaikkojen laatua, määrää ja pysyvyyttä.
Muistanette esimerkiksi, että vuosina 1988-1995 Longwyn työllisyysalue Lorrainessa kärsi niin pahasti raskaan teollisuuden kriisistä, ettei siellä vaadittu minkäänlaisia takuita, vaan toivotettiin Daewoo tervetulleeksi alueelle, vaikka yhtiö oli voimakkaasti yhteisön tuen varassa. Tällä hetkellä Daewoo yksinkertaisesti ja kylmästi sanoo irti työntekijöitään ilman minkäänlaisia rajoituksia. Vaikka tuen ehtoja on sittemmin kiristetty, se ei selvästikään silti riitä - kuten eivät teidänkään ehdotuksenne, arvoisa komission jäsen - palauttamaan kansalaisten luottamusta Euroopan unionin sosiaalipolitiikkaan ja lisäämään yhteisön lainsäädännön puitteissa tapahtuvaa valvontaa, jonka avulla voitaisiin taata tietyn tasoiset sosiaaliset ja työolosuhteet.
Euroopan unioni ei saa enää olla pelkkä lypsylehmä, vaan meidän on vaadittava rahamme takaisin niiltä, jotka huijaavat yhteisöltä taskut tyhjiksi. Maanosamme kestävä kehitys - joka on ainoa mahdollisuutemme pitkällä aikavälillä - voidaan saavuttaa vain edistyksellisen sosiaalipolitiikan, ympäristön kunnioittamisen ja säännellyn, yhteisvastuullisen talouspolitiikan avulla. Meidän on päästävä eroon vanhoista huonoista käytännöistä, ja siinä te, arvoisa komission jäsen, olette epäonnistunut. Vaatikaamme nyt yrityksiä, jotka ovat laiminlyöneet yksityiskohtaiset velvoitteensa, maksamaan saamansa tuet takaisin. Se on se hinta, joka Euroopan on maksettava, mutta jos haluamme, että meillä ylipäätään on tulevaisuutta, meillä ei ole muuta vaihtoehtoa.

Ribeiro e Castro (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minun täytyy valitettavasti aloittaa tuomalla esiin eriävä mielipiteeni. Pahoittelen, että jäsen Figueiredo ei ole pystynyt asettamaan asioita tärkeysjärjestykseen, vaan on painottanut puheenvuorossaan sivuseikkoja. Tässä tapauksessa sivuseikka on kansallisen opposition pikkumainen kinastelu. Jäsen Figueiredon väitteet eivät sitä paitsi pidä paikkansa, sillä Portugalin pääministeri, hallitus ja paikallisviranomaiset ovat sitkeästi ja väsymättömästi tehneet työtä asian ratkaisemiseksi. Heidän toimintansa on itse asiassa ollut aivan yhtä yksimielistä kuin tämän parlamentin portugalilaisjäsenten, mikä selittää suurelta osin tämän keskustelun saaman suunnan sekä mahdollisuutemme saada aikaan kompromissipäätöslauselma, josta äänestämme hetken kuluttua.
Toivokaamme, että erityisesti Portugalin ja C & J Clarkin tapauksessa, joka on järkyttänyt kaikkia portugalilaisia, komissio pystyy nyt lopulta tekemään tarvittavat johtopäätökset saattaakseen pois päiväjärjestyksestä meitä jo kauan vaivanneen ongelman: yhteisön tukia jahtaavat yritykset. Muistan vieläkin tapauksen, josta puhuttiin Portugalissa paljon kymmenen vuotta sitten: liikemiehen nimeltä Thierry Rousell, joka harjoitti - omien sanojensa mukaan - menestyksekästä liiketoimintaa Brejãon alueella, kylvi toivoa ja häipyi sitten vieden mukanaan miljoonia escudoja. Tähän päivään mennessä tapauksen kaikki yksityiskohdat eivät ole tulleet päivänvaloon eikä niitä ole käsitelty oikeudessa. Nämä ovat pitkällisiä ongelmia, joihin on löydettävä jonain päivänä ratkaisu.
Tuotannon siirrot ja uudelleenjärjestelyt ja yritysten sulkeminen sen jälkeen, kun ne ovat saaneet Euroopan unionilta rahoitustukea, ei ole uusi ilmiö, mutta niiden mittakaava ja taustat ovat muuttuneet merkittävästi. Tiedämme, että yrityksillä on monenlaisia syitä tehtaidensa sulkemiseen ja siirtämiseen uuteen paikkaan. Tunnemme kuitenkin myös tuotannon siirtojen kielteiset vaikutukset, etenkin silloin, kun ne vievät työpaikkoja alueilta, joilla muitakaan vaihtoehtoja ei ole. Äskettäinen C & J Clarkin tapaus Castelo de Paivassa puhukoon puolestaan.
Nämä päätökset johtavat lukuisiin irtisanomisiin. Tuhansia työntekijöitä uhkaa jokseenkin todennäköiseltä näyttävä joukkoirtisanominen - nimittäin niitä, jotka ovat säästyneet edellisiltä irtisanomiskierroksilta. Tällä kaikella on myös erittäin vakavia vaikutuksia alueen talouteen. Lisäksi tulevat työpaikkojen ja tilausten vähenemisen epäsuorat vaikutukset alihankkijayrityksiin, joista useimmat ovat varsin haavoittuvaisia pk-yrityksiä, jotka ovat alunperin syntyneet suuremman yrityksen sivutuotteena ja ovat täysin riippuvaisia siitä. Emme siis voi jäädä välinpitämättömiksi. Emme voi jättää huomioimatta tai teeskennellä tietämätöntä siitä, että useimmissa tapauksissa nämä yritykset, erityisesti tavoite I -alueilla, saavat yhteisön rahoitustukea sekä jäsenvaltioiden suoraa tai epäsuoraa rahoitustukea. Myöskään emme voi olla huomioimatta tai teeskennellä tietämätöntä siitä, että useimmat sulkemis- tai siirtopäätöksen tehneistä tai tuotannon siirtoa suunnittelevista yrityksistä eivät ole vaikeuksissa olevia yrityksiä, vaan pikemminkin menestyjiä, joiden tuottavuus on korkea ja tuotteet tunnettuja laadustaan. Sulkemispäätös on sen vuoksi sosiaalisesta näkökulmasta katsottuna julma ja puhtaasti ulkoisten taloudellisten syiden sanelema.
Meidän on kannettava vastuumme pitäen mielessä, että Euroopan unioni on maailman tärkein toimija tällä alalla. Erityisesti meidän tehtävänämme on varmistaa, että yritysten siirroissa sisämarkkina-alueen sisällä noudatetaan omia sisäisiä sääntöjämme. Haluammekin ilmaista myötätuntomme kaikille niille työntekijöille, joita nämä toimenpiteet joko suoraan tai epäsuorasti koskevat. Meidän mielestämme on sietämätöntä, että monikansallinen yhtiö, joka on vastaanottanut yhteisön rahoitustukea siinä jäsenvaltiossa, johon se on päättänyt sijoittautua, saattaa rikkoa tukeen olennaisesti liittyvät velvoitteensa. Kehotamme komissiota ja jäsenvaltioita vaatimaan yhteisön laajuisia yrityksiä pidättäytymään päätöksistä, jotka vaikuttaisivat haitallisesti työllisyyteen, ellei kaikkia ratkaisuvaihtoehtoja ole ensin selvitetty. Pyydämme komissiota tutkimaan sekä kansallisia että yhteisön tukimekanismeja, joita kyseiset yritykset ovat käyttäneet hyväkseen ja joiden nojalla myönnettyjen tukien jakamiseen se itse osallistuu. Meidän täytyy tietää mitä tällä alalla tapahtuu ja olla myös tietoisia siitä, että julkinen mielipide voi osaltaan huolehtia valvonnasta ja langettaa omia rangaistuksiaan.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, muun muassa Gislaved, Bengtsfors ja Skövde ovat ruotsalaisia paikkakuntia, joissa monien asukkaiden elämä on hajonnut pirstaleiksi yritysten siirrettyä joukoittain työpaikkoja muihin EU-maihin. Kyseenalaisten ja joskus laittomienkin valtion tukien avulla verovaroja on käytetty työpaikkojen siirtelyyn Euroopan unionin sisällä.
Yksi keino puolustaa reilun pelin sääntöjä, olisi se, että komissio - ja siksi kohdistankin sanani erityisesti täällä läsnä olevalle komission jäsenelle Fischlerille - rankaisisi jäsenvaltioita ankarammin EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan rikkomisesta. Tällä hetkellä kyseinen artikla ei anna mahdollisuuksia sen vakavampiin sanktioihin kuin laittoman tuen perimiseen takaisin yrityksiltä ja jäsenvaltioilta. Niiden ei kuitenkaan tarvitse maksaa takaisin enempää kuin tukisumma korkoineen. Rangaistus on siis lievä suhteessa aiheutuneisiin vahinkoihin. Seuraamusten rajallisuudella sekä sillä, että vain harvoja 87 artiklan 1 kohdan rikkomuksia on todellisuudessa paljastunut, on haitallisia vaikutuksia EY:n yhteismarkkinoihin. Sisämarkkinoiden ajatus kärsii kilpailun vääristymisestä, jota aiheutuu, kun tiettyjä yrityksiä ja tiettyjä tuotantomuotoja tuetaan perusteettomasti.
Pienet ruotsalaispaikkakunnat ovat toistaiseksi olleet häviäjiä työpaikoilla käytävässä epärehellisessä kaupassa Euroopassa. Esimerkiksi Länsi-Ruotsissa sijaitsevalle Bengtsforsille ja Taalainmaan maakunnalle seuraukset ovat olleet katastrofaalisia. Jäsenvaltiot ovat velvollisia noudattamaan paitsi EY:n perustamissopimuksen kirjainta, myös sen henkeä. Bengtsforsin kaltaiset tapaukset luonnollisesti heikentävät ihmisten luottamusta EU:n sisämarkkinoihin.
Seuraavaksi haluan esittää kaksi kysymystä nimenomaan komission jäsenelle Fischlerille. Ensinnäkin pitääkö hän nykyisiä rangaistuksia asianmukaisina ja riittävän ankarina tapauksissa, joissa valtion tukea on myönnetty yrityksille sillä seurauksella, että työpaikkoja on siirtynyt yhdestä Euroopan unionin jäsenvaltiosta toiseen. Tällaisissa tapauksissa uusia työpaikkoja ei synny lainkaan. Sen sijaan yhteiskunnalta häviää keino taata ihmisille turvaa.
Toinen kysymykseni komission jäsenelle Fischlerille liittyy komission aiemmin antamaan vastaukseen, joka käsitteli työpaikkojen siirtämistä Bengtsforsista Taalainmaalta Portugaliin. Katsooko komissio, että rakennetukea olisi tulevaisuudessa uudistettava niin, että uusille yrityksille ja uusille työpaikoille annettaisiin etusija uuteen paikkaan siirrettävien työpaikkojen sijaan?

Santos (PSE).
(ilman mikrofonia) ... että kysymys on omasta kulttuuristani ja kielestäni, tietenkin vahvistaa käsitystäni, mutta joudun tällä kertaa valitettavasti toteamaan, että yritysten siirtojen aiheuttamat suurimmat sosiaaliset ongelmat näkyvät kaikkein selvimmin nimenomaan Portugalissa. Ne ovat olleet selkeästi nähtävissä Portugalissa eikä komissio silti ole ryhtynyt tarpeellisiin varotoimiin ajoissa - siitä olen aivan samaa mieltä kollegojeni kanssa, jotka ovat todenneet saman jo aiemmin. Mutta erityisesti se johtuu siitä, että Portugalissa voimassa olevat säännöt perustuvat äärimmäiseen taloudelliseen fundamentalismiin, jossa talouden todellisuudella ja ihmisillä ei ole juuri sijaa.
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, työntekijöiden kollektiivisten ja henkilökohtaisten oikeuksien vahvistaminen erityisesti teollisen muutoksen aiheuttamien joukkoirtisanomisten, yrityssiirtojen ja konkurssien yhteydessä sisältyy direktiiveihin, joita jäsenvaltioiden on noudatettava saattamalla ne nopeasti ja tehokkaasti osaksi kansallista lainsäädäntöään. Näin ei aina tapahdu, ja silloin komission on puututtava asiaan. Kaikesta tästä lainsäädäntökurista ja yhdenmukaistamisesta tulee entistäkin tärkeämpää eurooppalaisten talouksien - onneksi - yhdentyessä ja sitä kautta ulkomaisten investointien lisääntyessä tuotannossa. Ulkomaisilla investoinneilla on kiistämättä ollut myönteinen vaikutus Euroopan eri alueiden kehitykseen. On syntynyt monenlaisia menestystarinoita, jotka ovat osaltaan edistäneet taloudellista ja sosiaalista kehitystä omilla alueillaan, jotka ilman tällaisia investointeja olisivat saattaneet olla tuomittuja lamaan ja taantumaan.
Valitettavan usein näkee myös tapauksia, joissa materiaalisia etuja käytetään häikäilemättä hyväksi pyrkimättä millään lailla vahvistamaan alueen arvoketjua ja mikä pahinta - kantamatta minkäänlaista sosiaalista vastuuta. Vastuu on suurelta osin jäsenvaltioilla itsellään, jotka tukevat uskomattoman suurilla summilla joidenkin tuotantoyksiköiden perustamista ja toimintaa asettaen etusijalle vain niiden tuomat välittömät hyödyt.
Joissakin Euroopan maissa, ja jos sopii yleistää, erityisesti vähemmän kehittyneissä talouksissa kuten Portugalissa, nähtävissä oleva teollisuusyritysten siirtojen yleistyminen on todella tuomittavaa. Mikään, ei edes Euroopassa tällä hetkellä vallitseva taloudellinen taantuma, oikeuta näiden ulkomaisen pääoman turvin toimivien yritysten laitonta ja moraalitonta toimintaa Portugalissa. Yritykset ovat saaneet tehdä investointinsa vapaasti, ne on otettu vastaan hyvässä uskossa ja korkein odotuksin ja niille myönnetty tuki on usein ollut runsasta ja rahoitettu ainakin osittain julkisista varoista. Paikallisyhteisöjen ja yksittäisten ihmisten etujen ja Euroopan unionin itsensä jatkuva halveksunta on siksi täysin tuomittavaa.
Tuki olisi sidottava työllisyysasioita ja paikallista kehitystä koskeviin pitkän aikavälin sopimuksiin, mikä tarkoittaa sitä, että tukea ei pidä myöntää sellaisille yrityksille, jotka eivät noudata sitoumuksiaan. Kuten päätöslauselmaesityksessä totesimme, näyttää välttämättömältä, että meidän on laadittava erillinen säännöstö, jolla säännellään työpaikkojen siirtämisen ehtoja ja joka antaisi meille myös mahdollisuuden seurata velvoitteitaan laiminlyövien yritysten todellista toimintaa. Tässä olemme korostaneet Euroopan teollisuuden muutoksenseurantakeskuksen tehtävää. Se voisi auttaa yrityksiä löytämään vaihtoehtoisia toimintamalleja tuotannon siirtämisen sijaan. Näyttää myös olevan välttämätöntä lisätä ja parantaa Euroopan sosiaalirahaston käyttöä keskittämällä sitä erityisesti asianomaisten työntekijöiden ammatilliseen koulutukseen ja uudelleenkoulutukseen.
Lopuksi tarvitaan vielä tutkimukseen ja kehitykseen keskittyviä tehokkaita ohjelmia, joissa hyödynnetään käytettävissä olevia henkilöresursseja parhaalla mahdollisella tavalla ja parannetaan talousalueiden edellytyksiä vastaanottaa uusia yrityksiä. Vastuu näistä ohjelmista pitäisi olla erityisesti niiden maiden kansallisilla viranomaisilla, joita uhka eniten koskee. Arvoisa komission jäsen, haluan käyttää hyväkseni tilaisuutta ilmaista erityisen huolemme sosiaalisen tilanteen heikkenemisestä Portugalissa joidenkin komission tukemien yritysten toiminnan vuoksi. Kaikesta huolimatta olen täysin vakuuttunut siitä, että komissio on tietoinen tilanteesta ja löytää sopivat keinot tilanteen korjaamiseen ottaen huomioon EU:n lainsäädännön ja koko unionin edun.

Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tässä päätöslauselmassa pidetään itsestään selvänä, että EU:n toimielimet myöntävät julkista tukea yksityisille yrityksille, vaikka ne sitten haluavatkin jollakin tasolla valvoa tuen käyttöä. Minä henkilökohtaisesti vastustan julkisten varojen käyttöä yksityisten voittojen kasvattamiseen. Julkiset varat, olivatpa ne sitten jäsenvaltioiden tai EU:n toimielinten varoja, olisi varattava julkisten palvelujen tuottamiseen. Luonnollisesti meidän on vähintäänkin vaadittava, että yritykset, jotka eivät täytä velvoitteitaan, ja erityisesti ne, jotka irtisanovat työntekijöitään otettuaan vastaan julkista rahaa, maksaisivat takaisin saamansa tuet. Samoin meidän olisi kieltäydyttävä myöntämästä tukia yrityksille, jotka vastaanotettuaan tukea yhdessä jäsenvaltiossa siirtävät tuotantonsa toiseen valtioon.
Se ei kuitenkaan ole ongelman ydin. Todellinen ongelma on joukkoirtisanomisten räjähdysmäinen lisääntyminen. Emme voi hyväksyä, että työnantaja tai yrityksen hallintoneuvosto voi päättää irtisanoa työntekijöitä vain kasvattaakseen yrityksen voittoja. Emme voi hyväksyä, että ihmisten elämä tuhotaan tällä tavalla ja kokonaisia talousalueita raunioitetaan, jotta osakkeenomistajille voidaan maksaa suurempia osinkoja.
Arvoisa komission jäsen Fischler, kysyisin teiltä: mitä hyötyä EU:n toimielimistä on, jos ne ovat aseettomia tämän perustavanlaatuisen ongelman edessä? Millaista valtaa niillä on, jos ne eivät pysty pakottamaan tai halua pakottaa edes suurimpia voittoja tekeviä yrityksiä pitämään kiinni työntekijöistään kieltämällä niitä toteuttamasta joukkoirtisanomisia?

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, on hyvin mielenkiintoista, että portugalilaiset kollegamme ovat nostaneet tämän asian esille ja käyttäneet siitä useita puheenvuoroja. Minä haluan lähestyä asiaa hyvin erilaisesta näkökulmasta.
Haluan korostaa, että en suinkaan puolusta vastuuttomasti käyttäytyvää yritysjohtoa tai yrityksiä, jotka ottavat vastaan valtion tukea eivätkä sitten tarjoakaan ihmisille työpaikkoja. Jos katsotaan valtiontuen ehtoja - ja olen kyllä nähnyt joitakin omalta alueeltani tulleita hakemuksia - niissä on monenlaisia keinoja rahojen perimiseksi takaisin. Portugalin viranomaisilla on ollut siihen monia keinoja. Haluan sanoa lähes kaikille kollegoille, jotka ovat käyttäneet puheenvuoron tässä keskustelussa, että he välttelevät varsinaista ongelmaa. Siksi halusin tuoda esiin oman näkemykseni.
Voisin kertoa tälle parlamentille kuukausittain tapauksista, joissa irtisanomisia on ollut paljon runsaammin kuin niissä tapauksissa, joista olemme tänään puhuneet: yrityksistä, joissa tarvitaan uudelleenjärjestelyjä, yrityksistä, jotka toimivat globaaleilla markkinoilla. Emme ole kuulleet sanaa "markkinat" kenenkään suusta. Muistuttaisin teille, että me toimimme markkinoilla. Yritysten on tuotettava tuotteita, joita asiakkailla on varaa ostaa, ja tämän on tapahduttava voitollisesti, sillä muutoin yritykset eivät pysty palkkaamaan työntekijöitä. Elämme nyt globaaleilla markkinoilla, joilla yritysten on oltava kilpailukykyisiä. On täysin väärin väittää - kuten useat vasemmiston edustajat ovat väittäneet - että jokainen yrityksen tai sen toimipaikan sulkeminen johtuisi yritysten halusta kasvattaa voittoaan. Ne sulkemiset, joita minä olen ollut todistamassa, ovat johtuneet yritysten pyrkimyksestä säilyä hengissä kilpailussa ja tarjota ihmisille jatkossakin laadukkaita työpaikkoja.
Olen vieraillut yrityksissä, joissa minulle on kerrottu: "Tämä on komponentti, jota tällä hetkellä valmistamme, ja tämä on vastaava, jota valmistetaan Kiinassa tai Indonesiassa. Laatu on sama, mutta tämä valmis lopputuote maksaa saman verran kuin tuotteeseen tarvittava raaka-aine Yhdistyneessä kuningaskunnassa." Tämä on todellisuus. Miten me aiomme siihen vastata?
Kohdatessaan tällaista kilpailua yritysten on tutkittava mahdollisuuksiaan järjestää toimintojaan uudelleen, investoida, muuttaa tuotantoprosessia, lisätä tutkimus- ja kehitystyötä. Ensimmäisenä tämän mainitsi jäsen Santos. Sitä varten meillä on kuudennen puiteohjelman varat käytettävissämme. Meillä on tutkimusvaroja varattuna käytettäväksi yrityksissä toteutettaviin täydellisiin uudistus- ja uudelleenjärjestelyprosesseihin. Yritysten ja haavoittuvien alojen on parannettava yhteistyötään.
Minulla olisi viesti komission jäsenelle Montille - joka tietääkseni on täällä paikalla. Meidän on kannustettava yrityksiämme tekemään entistä enemmän yhteistyötä toimintaprosessiensa uudelleenjärjestelyssä voidakseen tuottaa parempilaatuisia tuotteita kilpailukykyisemmin ja alhaisemmalla hinnalla. Olin hämmästynyt todetessani, että maininta alhaisemmista tuotantokustannuksista oli poistettu tekemästäni päätöslauselmaesityksestä. Tuotantokustannusten alentaminen on ratkaisevan tärkeää.
Olen kotoisin alueelta, jolla on perinteistä teollisuutta, keramiikkateollisuutta, johon kohdistuu juuri tämänkaltaisia paineita. Kyseinen teollisuudenala on aloittamassa uudelleenjärjestelyt ja keskinäisen yhteistyön Britannian hallituksen tuella ja EU:n varoin näiden ongelmien ratkaisemiseksi.
Kävin tässä eräänä päivänä vierailulla yrityksessä, joka valmistaa keramiikkatuotteita, joiden kilpailijoina on halvempia portugalilaisia tuotteita. Yritys on investoinut 55 miljoonaa euroa tuotantoprosessiensa uudelleenjärjestämiseen. Sen seurauksena se joutui irtisanomaan osan työntekijöistään, mutta sekin toteutettiin yhteistyössä ammattijärjestön kanssa. Juuri tällaisia perustavanlaatuisia muutoksia me haluamme. Siihen komission olisi yrityksiä kannustettava. Emme halua enää käydä väsyttäviä keskusteluja valtiontuista ja kritisoida yritysjohtoa. Jos väistelemme aihetta emmekä tee mitään eurooppalaisen teollisuuden kilpailukyvyn parantamiseksi, meillä on sama ongelma jatkossakin.

De Keyser (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, viime istuntojaksolla Strasbourgissa metallialan työntekijät tulivat osoittamaan mieltään Arcelor-yrityksen uudelleenjärjestelyjen johdosta. He poistuivat parlamentista epäuskoisina ja kyllästyneinä siihen, etteivät taaskaan tulleet kuulluiksi. Jotkut heistä vannoivat tulevansa takaisin, mutta vahinkoa tekemään. Tällä viikolla täällä oli satamatyöntekijöitä ja he melkein tuhosivatkin kaiken eteensä osuvan.
Jos EU aikoo jatkossakin sivuuttaa toteuttamansa liberalisointipolitiikan sosiaaliset vaikutukset, raivokkaita mielenilmaisuja on odotettavissa lisää. EU ei tietenkään ole vastuussa luvattomista uudelleenjärjestelyistä, mutta ainakin me voisimme yrittää säännellä niitä. Toistaiseksi olemme kuitenkin kokonaan kieltäytyneet vastuusta. Työllisyys- ja sosiaaliasioista vastaava komission jäsen Diamantopoulou on jo todennutkin, että asiasta ei tulla laatimaan direktiiviä. Myöskään ei tulla laatimaan yrityksille eurooppalaisia käytännesääntöjä. Ei mitään. Ja kun mitään säännöksiä ei ole, epätoivolle ei ole poliittista purkautumiskanavaa, jolloin ainoaksi keinoksi jää väkivalta. Olipa jäsen Harbour mitä mieltä tahansa, tällä hetkellä suurten yritysten uudelleenjärjestelyistä on tullut ennakoivia toimenpiteitä, eli niillä ei pyritä vain sopeutumaan markkinoiden vaihteluihin, vaan ne ovat puhdasta taloudellista laskelmointia. Nämä laskelmat perustuvat osakkeiden hintoihin ja niillä haetaan hyvin lyhytaikaisia hyötyjä, joita työvoiman joukkovähentämiset tuovat henkilöstökustannuksiin. Silloinkin kun joudutaan toteuttamaan kalliita sosiaalisia toimenpiteitä, laskelmat osoittavat niiden olevan kannattavia ja sijoitusten tuotto realisoituu keskimäärin kahdessa vuodessa. Tällaisessa keinottelussa sivuutetaan kuitenkin täysin ne miehet ja naiset, joiden elinehtoja toimenpiteillä tuhotaan. Vaille huomiota jäävät myös ne, jotka selviytyvät tästä kaikesta "voittajina" ja saavat säilyttää työpaikkansa, mutta joiden stressiä ja työtaakkaa kasvatetaan näin entisestään. Samoin jäävät huomiotta ulkoistetut kustannukset, kuten julkinen tuki ja työttömyyskorvaukset.
Onkin syytä kysyä, mikä EU:n rooli on tässä jäsenvaltioiden sisäisessä juonittelussa. Ehkä ei mikään, paitsi että sen tukemat valtavat markkinat ja vapaan kilpailun säännöt luovat alueita, joilla kaikki on näennäisesti sallittua. Portugalin esimerkki on vain pisara meressä, mutta kuvaa hyvin tilannetta. Euroopan on pystyttävä viimeinkin tarjoamaan todellisia vastauksia tähän ilmiöön, joka ei ole mikään taloudellinen sattuma, vaan tarkan rahoitussuunnittelun tulosta, ja joka voi vain johtaa väkivaltaan.
Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensinnäkin haluan tuoda esiin sen keskeisen seikan, että komissiokin pitää hyvin tervetulleena tässä hyvin hankalassa asiassa tekemäänne aloitetta. Voimme myös hyväksyä suurimman osan esiin esiintuoduista kannoista ja kannattaa päätöslauselmaesityksessä tehtyjä ehdotuksia.
Haluan kuitenkin eritellä vastaukseni eri puheenvuoroissa esitettyihin kysymyksiin kolmen eri otsikon alle. Sinänsä olen hyvin tyytyväinen puheenvuorojen runsaudesta, sillä ne ovat tehneet keskustelusta monipuolisen. Ensinnäkin katson, että rakenne- ja tukipolitiikastamme huolimatta me emme voi sivuuttaa sitä tosiasiaa, että elämme markkinataloudessa ja siksi tärkeimpänä tehtävänämme on varmistaa, että markkinatalouden järjestelmä toimii. Sillä ei ole mitään tekemistä Manchesterin liberalismin kanssa, vaan tärkeintä on pikemminkin pitää kiinni esimerkiksi eurooppalaisista kilpailusäännöistä, sillä mikäli emme pysty varmistamaan, että kilpailu toimii, koko tukipolitiikallamme ja koheesio- ja rakennepolitiikalla ei ole sen jälkeen mitään merkitystä. Mielestäni sitä emme voi sallia. Tällöin todisteet, jotka osoittavat toimivan markkinatalouden merkityksen, ovat hyvin tärkeitä emmekä voi sallia niiden jättämistä huomiotta.
Toiseksi on kysyttävä, mitä me voimme tehdä varmistaaksemme, että tukea ei väärinkäytetä, vaan käytetään juuri siihen tarkoitukseen mihin se on myönnetty.
Juuri tähän liittyen erittelin ensimmäisessä puheenvuorossani nykyisten sääntöjen sisältöä. Sanomattakin on selvää, että komission tehtävänä on varmistaa, että silloin kun jotakin säännöistä rikotaan - kun esimerkiksi yritys vastoin asianomaisen jäsenvaltion tai yhteisön kanssa tekemäänsä sopimusta siirtää tuotantoaan toiseen paikkaan ennen sovittua ajankohtaa - tuet on perittävä takaisin.
Joidenkin teidän väitteeseen, että nyt tarvitaan ennen muuta rangaistuksia, voin sanoa vain, että tällä hetkellä tuen takaisinperintä on rangaistus. Muita rangaistuksia ei tällä hetkellä ole. Tästä asiasta pitäisi ehkä keskustella Eurooppa-valmistelukunnassa, koska jos halutaan uusia sanktioita, jotka olisivat esimerkiksi taloudellisia luonteeltaan, niistä on säädettävä perussopimuksessa. Nykyisessä perussopimuksessa tällaista mahdollisuutta ei ole.
Kolmas asia, johon haluan puuttua, on kysymys siitä, pitäisikö uudet yritykset asettaa etusijalle tukien myöntämisessä. Ensinnäkään tässä yhteydessä ei ole mitään järkeä pitää kiinni siitä, että yritys on vasta perustettu. Oleellisempaa on keskittyä tarkastelemaan sitä, kuinka paljon uusia työpaikkoja hankkeen tukemisesta syntyy. Se on ratkaiseva tekijä. Kysymys on alueiden työllisyyden lisäämisestä.
Olette tehneet useita ehdotuksia tulevaisuutta varten, ja niistä haluan sanoa muutaman sanan. Päätöslauselmaesityksessänne vaaditte muun muassa, että komission olisi laadittava luettelo yrityksistä, joiden on oikeudessa todettu syyllistyneen väärinkäytöksiin. Siinä on ongelmansa tietosuojan kannalta. Sen kanssa meidän on vain elettävä.
Tätä lukuun ottamatta käymämme keskustelu tulee juuri oikeaan aikaan, nimittäin tänään meillä on mahdollisuus keskustella tulevasta rakennepolitiikasta uuden koheesioraportin pohjalta. Siksi on aivan aiheellistakin tehdä ehdotuksia rakennerahoituksen myöntämistä koskevien sääntöjen mahdollisista parannuksista.

Puhemies.
Kiitos, komission jäsen Fischler.
Olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana keskustelut ihmisoikeuksien sekä demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden loukkauksia koskevista tapauksista.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kuudesta Kambod?aa käsittelevästä päätöslauselmaesityksestä:
Corbett ja Swoboda PSE-ryhmän puolesta: Parlamenttivaalien valmistelu Kambod?assa (B5-0170/2003);
McKenna ja Isler Béguin Verts/ALE-ryhmän puolesta: Tilanne Kambod?assa ennen 27. heinäkuuta 2003 järjestettäviä vaaleja (B5-0174/2003);
Belder EDD-ryhmän puolesta: Tilanne Kambod?assa ennen 27. heinäkuuta 2003 järjestettäviä vaaleja (B5-0176/2003);
Vatanen ym. PPE-DE-ryhmän puolesta: Tilanne Kambod?assa ennen 27. heinäkuuta 2003 järjestettäviä vaaleja (B5-0177/2003);
Vinci GUE/NGL-ryhmän puolesta: Kambod?an tilanne (B5-0180/2003);
Maaten ELDR-ryhmän puolesta: Tilanne Kambod?assa ennen 27. heinäkuuta 2003 järjestettäviä vaaleja (B5-0186/2003).

Gill (PSE).
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen tästä päätöslauselmasta, jossa tuodaan varsin hyvin esiin Kambod?an poliittisen tilanteen heikkeneminen. Tilanne on korjattava ennen heinäkuussa järjestettäviä vaaleja.
Vaikka me demokraatteina pidämme vaaleja tärkeinä, niillä ei ole varsinaista merkitystä, jos poliittisten aktivistien uhkailu ja ahdistelu jatkuu. Kertomukset, joiden mukaan äänestäjien rekisteröinti tapahtuu vilpillisesti ja epädemokraattisesti, ovat hyvin huolestuttavia ja vaativat välittömiä toimia.
Päätöslauselmassamme vaadimme Kambod?an viranomaisia sallimaan vapaat ja oikeudenmukaiset vaalit, sallimaan kansalaisille sananvapauden, lehdistön- ja uskonnonvapauden ja muita oikeuksia. Todellisuudessa meidän on kuitenkin tehtävä entistä kovemmin työtä viranomaisten painostamiseksi näiden muutosten toteuttamiseen. Euroopan unionin on toimittava yhteistyössä YK:n ja muiden kansainvälisten järjestöjen kanssa valvoen tapahtumia paikan päällä ja pyrkien löytämään ratkaisuja ennen kuin maa menettää kaiken toivon vapaiden ja demokraattisten vaalien järjestämisestä.
Tällä hetkellä Kambod?an viranomaiset polkevat kansalaisten sananvapautta. Phnom Penhissa puhjenneet levottomuudet olivat reaktio thaimaalaisen näyttelijän esittämiin lausuntoihin, joiden mukaan Angkor Wat olisi palautettava Thaimaahan. Tämä on tuomittava. Toistaiseksi viranomaiset ovat vastanneet Phnom Penhin väkivaltaan pidättämällä uutisen julkistaneet toimittajat ja sulkemalla naapurimaansa Thaimaan vastaisen rajan. Lisäksi Kambod?an ainoa riippumaton radiokanava suljettiin syytettynä mellakoiden lietsomisesta. Kambod?an hallitus vastasi väestön keskuudessa virinneisiin Thaimaan vastaisiin mielialoihin karkottamalla maasta satoja thaimaalaisia. Tällaiset vapaudenloukkaukset ja selkeät muukalaisvihan osoitukset on pysäytettävä nyt heti.
Suosittelen tätä päätöslauselmaa ja vetoan Euroopan unioniin, jotta se pitäisi tarkasti silmällä Kambod?an tilannetta ja tekisi kaiken voitavansa varmistaakseen demokraattisten vaalien läpiviemisen kesällä.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, voimme vain pahoitella, että tätä Kaakkois-Aasian maata käsittelevässä uudessa päätöslauselmassa parlamentin on jälleen kerran tuomittava esiin tulleet yhä laajemmat ja vakavammat demokratian ja ihmisoikeuksien loukkaukset.
Aikoinaan Kambod?alle saatettiin ennustaa lupaavaa tulevaisuutta, mutta nyt näyttää vakavasti siltä, että se on joutumassa autoritaarisen juntan hallintaan samaan tapaan kuin naapurimaansa Laos ja Burma. Siinä missä demokratia ehkäisee sotia, näiden maiden itsevaltaisten hallitsijoiden vastakkainasettelu puolestaan on vaarallinen uhkatekijä koko Kaakkois-Aasian alueen kannalta. Kuinka muutenkaan voisimme tulkita Kambod?an ja Thaimaan välille syntynyttä kriisiä, joka on johtanut Thaimaan suurlähetystön ja thaimaalaisten omaisuuden tuhoamiseen Kambod?assa ja maiden välisten maarajojen sulkemiseen? Tässä rajakonfliktissa näkyy sama ilmiö kuin päivittäin kambod?alaisessa yhteiskunnassa, joka on kirjava sekoitus erilaisia etnisiä ryhmiä, jolle on ominaista kulttuurinen ja uskonnollinen monimuotoisuus ja jota maan vallankumouksellinen johtaja Hun Sen on tahallisesti ja kovin ottein pyrkinyt heikentämään. Viranomaisten harjoittama väkivalta ja kaikenlainen vaino johti äskettäin presidentin neuvonantajan Om Radsadyn kadulla tapahtuneeseen salamurhaan.
Euroopan on hyödynnettävä käytettävissään olevia eri kanavia maan ja koko alueen vakauttamiseksi erityisesti nyt vaalien alla. Ei pidä myöskään unohtaa, että Kambod?a on suurin avunsaaja tällä alueella.

Belder (EDD).
Sekä Kambod?an sisäinen tilanne että sen suhteet naapurimaihinsa vaativat nyt huomiotamme. Jännittyneet suhteet Thaimaan kanssa ja poliittisen pelottelun ilmapiiri leimaavat 27. heinäkuuta pidettäviin vaaleihin valmistautumista. Edessämme oleva päätöslauselmaesitys tulee sen vuoksi juuri oikeaan aikaan.
Kambod?an uskonnollinen tilanne on myös huolestuttava, mikä on huomattavaa siksi, että tähän asti maa on erottautunut myönteisesti naapureistaan Laosista ja Vietnamista uskonnonvapauden suhteen. Silti kristilliset kirkot ovat huolissaan, koska buddhalaisten ja kristittyjen väliset yhteenotot ovat lisääntymässä. Uskontoministeriön antamat uudet ohjeet uhkaavat myös tiukentaa merkittävästi kristittyjen oikeutta harjoittaa uskontoaan julkisesti, tarjota kristillistä opetusta tai rakentaa uusia kirkkoja. Päätöslauselmassa pyydetään aivan oikein Kambod?an hallitusta vetämään pois nämä ohjeet. Toivon vilpittömästi, että neuvosto ja komissio tukisivat aktiivisesti tätä vetoomusta.
Päätöslauselmassa on myös toinen vetoomus Kambod?an viranomaisille, joka saa myös täyden hyväksyntäni. Viranomaisia vaaditaan ryhtymään kaikkiin tarvittaviin toimiin lasten hyväksikäytön hillitsemiseksi. Ikävä kyllä nais- ja lapsikauppa on joka tapauksessa kasvava ongelma Kambod?assa. Asiantuntijat korostavat, että maan hallitus voisi tehdä enemmän asiassa. Yhdysvallat on samaa mieltä. Yhdysvaltojen suurlähettiläs varoitti äskettäin Kambod?an hallitusta, että ellei se ryhdy toimiin, apua vähennetään. Erityisesti nyt kun Eurooppa ja Yhdysvallat ovat ajautumassa kauemmas toisistaan, EU:n olisi seisottava Yhdysvaltojen kanssa yhtenäisessä rintamassa tässä asiassa.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tämä parlamentti on uhrannut paljon huomiota Kambod?alle aina Pol Potin ajoista lähtien - tuon taantumuksellisen kommunistin, jolla on filosofian tohtorin tutkinto Sorbonnesta. Siitä lähtien olemme puhuneet Kambod?an kansan vapauden puolesta, sen jälkeenkin, kun vietnamilaiset miehitysjoukot syrjäyttivät punaiset khmeerit, ja silloinkin, kun tilanne näytti toivottomalta taistelussa punaisten khmeerien asettamaa hallintoa vastaan, me jatkoimme kambod?alaisten ihmisoikeuksien tukemista.
Kaiken tämän teimme yhteistyössä Son Sanin, Kambod?an demokratian isän kanssa, joka oli usein nähty vieras tässä parlamentissa. Vielä harmillisempaa on se, että nyt nähtävissä oleva tilanteen heikkeneminen tapahtui sen jälkeen, kun viime vuoden paikallisvaalit olivat juuri ehtineet näyttää merkkejä paremmasta. Ne olivat luoneet vahvan perustan, ainakin yleisellä tasolla, maahan luotavalle demokratialle, joka voi syntyä vain ruohonjuuritasolta eli paikallisyhteisöistä käsin. Onneksi sentään monissa niistä demokratia on edelleen lisääntynyt.
Asioita pahentaa vielä se, että keskusjohdon eli siis hallituksen harjoittamat sortotoimet ovat tällä hetkellä lisääntymään päin. Syynä on se, että hallitus pelkää demokraattisia liikkeitä ja oppositiota. Se liittyy myös kruununperimyskiistoista seuranneeseen epävakauteen ja moniin etnisiin ja uskonnollisiin konflikteihin, joista minun on sanottava jäsen Belderille, että nämä konfliktit eivät ole vain kristittyjen ja buddhalaisten välisiä, vaan vainon kohteeksi joutuvat kaikki uskovaiset, niin buddhalaiset kuin kristityt, ja meidän on puolustettava molempia.
Juuri tästä syystä haluan tehdä selväksi, että vaikka yhteistyösopimuksemme Kambod?an kanssa oli askel oikeaan suuntaan, se oli osoitus luottamuksestamme, ja tällainen luottamus on oikeutettua vain jos YK:n käynnistämät uudistukset sekä oikeusvaltion ja demokratian kehitys saavat jatkua häiriöttä. Jos 27. heinäkuuta järjestettäviä vaaleja kuitenkin käytetään tilaisuutena panna oppositiojohtajat pelkäämään henkensä ja terveytensä puolesta ja uhkailla uskonnollisia ryhmiä ja etnisiä vähemmistöjä, se olisi hyvin valitettavaa ja pelottava takaisku, jollaista me emme voi hyväksyä.
Sanon siis "kyllä" yhteistyölle ja orastavan demokratian tukemiselle, mutta meidän on myös tehtävä selväksi kambod?alaisille kumppaneillemme, että jos he vaarantavat maansa demokratian, myös Euroopan unionin yhteistyön jatkuminen on vaarassa.
Maaten (ELDR).
Arvoisa puhemies, olen iloinen Kambod?an ja muiden Aasian maiden kanssa toteutettavan taloudellisen yhteistyön edistymisestä ja kannatan myös Euroopan unionin Kambod?alle antamaa taloudellista tukea, mutta yhdellä ehdolla. Palaan siihen hetken kuluttua. Haluan muistuttaa, että kaikista Euroopan unionin taloudellisesti tukemista maista juuri Kambod?a saa suurinta tukea asukasta kohti.
Olen kuitenkin hyvin huolestunut Kambod?an ihmisoikeustilanteesta. Me kaikki tiedämme, että esimerkiksi vankien kiduttaminen, armeijan ja poliisin osallistuminen nais- ja lapsikauppaan ja pitkät pidätysajat ovat yleisiä käytäntöjä. Mieleeni tulevat erityisesti viimeaikaiset uutiset Kambod?an parlamentin ulkoasiainvaliokunnan entisen puheenjohtajan Om Radsadyn murhasta, valiokunnan nykyiseen puheenjohtajaan prinsessa Vacheahraan kohdistuneet uhkaukset sekä oppositiopuolueiden oikeuksien jatkuva polkeminen, joka kohdistuu erityisesti Sam Rainsyn puolueeseen, sekä häntä vastaan esitetyt syytökset osallisuudesta Thaimaan suurlähetystöön Phnom Penhissä tehtyyn iskuun.
Arvoisa puhemies, näiden tapahtumien perusteella vaadin, että Euroopan unionin Kambod?alle myöntämälle tuelle on jatkossa asetettava tietyt ehdot ja että edustajiemme Phnom Penhissä on nimenomaisesti painostettava Kambod?an hallitusta tekemään kaikkensa maan ihmisoikeustilanteen parantamiseksi. Tulevia vaaleja silmällä pitäen Euroopan unionin on myös vaadittava viranomaisilta takeita vapaiden, oikeudenmukaisten ja demokraattisten vaalien järjestämisestä ja eri oppositiojohtajien turvallisuudesta. Muussa tapauksessa Euroopan unionin on välittömästi peruutettava yhteistyösopimuksensa Kambod?an kanssa. Olisi täysin epäuskottavaa, jos Euroopan unioni, joka aina niin tiukasti vaatii ihmisoikeuksien parantamista ja demokratian edistämistä kaikkialla maailmassa, antaisi valtavia summia taloudellista apua maalle, joka ei pysty takaamaan kumpaakaan näistä.

Dupuis (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensinnäkin haluan kiittää komissiota. Olen sitä mieltä, että se, että viimeisten parin viikon aikana pahin on jo ohitettu, on komission ja erityisesti komission jäsenen Pattenin toimien ansiota. Vierailin Phnom Penhissä kaksi viikkoa sitten. Siellä sain varsinaisen läksytyksen EU:n lähettiläiltä ja komission edustajalta, jotka olivat sitä mieltä että minun, Maatenin ja muiden kollegojemme esittämä huoli tilanteesta, jossa Sam Rainsy joutui pakenemaan Yhdysvaltain konsulaattiin, oli liioiteltua. Muutamaa päivää myöhemmin kuningas Norodom Sihanoukin sisar joutui pääministerin vakavien uhkailujen kohteeksi ja kaksi päivää myöhemmin Om Radsady, jonka olin tavannut prinssi Ranariddhin seurassa, salamurhattiin.
Luulen tai ainakin toivon, että nämä tapahtumat ovat sittemmin antaneet EU:n edustajille Phnom Penhissä ajattelemisen aihetta. On kummallista, että meillä täällä Brysselissä tai Strasbourgissa saattaa olla tarkempi kuva demokratiaprosessia uhkaavista ongelmista ja vaaroista kuin Phnom Penhissä asuvilla ihmisillä. Minun mielestäni meidän pitäisi myös suhtautua kriittisesti hallinnoimiimme yhteistyöhankkeisiin ja niihin käytettyyn rahamäärään. Olen sitä mieltä, että ne vaikuttavat myös siihen, millaiset suhteet maidemme ja toimielintemme edustajilla on Kambod?assa paikallisiin vaikuttajiin cocktailkutsuineen ja tapaamisineen.
Tilanne on edelleen erittäin huolestuttava. Minusta päätöslauselmamme on hyvin perusteltu ja haluan kiittää sen laatijoita. Katson että uhkauksellamme peruuttaa yhteistyösopimus - sillä siitähän me nyt keskustelemme - on suuri merkitys. Se on Phnom Penhin viranomaisille annettu merkki, jonka tarkoituksena on kannustaa heitä jatkamaan vaaliprosessia heinäkuuhun asti. En kuitenkaan usko sen riittävän. Vaalitarkkailijoiden lähettämisen osalta minusta näyttää, että pallo on nyt parlamentilla. Komissio on ehdottanut nimittävänsä vaalitarkkailijoiden valtuuskunnan johtajan. Minusta parlamentin ei pidä viivytellä päivääkään vastaustaan komission kutsuun. Valtuuskunnan johtaja on nimitettävä mahdollisimman pian, jotta vaalitarkkailijat pääsevät Kambod?aan viipymättä, että he voivat käydä siellä usein ja seurata koko prosessia heinäkuuhun asti. Heidän tehtäväkseen ei saa jäädä ainoastaan ääntenlaskun seuraaminen vaalipäivänä.
Ratkaisevinta peliä pelataan nyt näkymisestä tiedotusvälineissä, joista 95 prosenttia on Phnom Penhin viranomaisten valvonnassa. Vaalitarkkailijat joutuvatkin painimaan tämän asian ratkaisemiseksi Phnom Penhin viranomaisten kanssa. Vetoankin asiassa toimivaltaisiin parlamentin jäseniin, jotta he varmistaisivat, että tehtävään valitaan voimakastahtoinen henkilö, joka lähetetään Phnom Penhiin mahdollisimman pian.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio on täysin samaa mieltä parlamentin kanssa siitä, että viime aikoina tapahtuneet useiden kambod?alaisten poliitikkojen surmat antavat aihetta vakavaan huoleen - kuten useat parlamentin jäsenet mainitsivat. Komissio toivoo todella, että Kambod?an poliittinen ilmasto ei enää heikkene entisestään valmistauduttaessa maan tuleviin parlamenttivaaleihin.
Komissio toivoo myös, että kuninkaallisen hallituksen toimeenpanemat tutkimukset tämän vuoden 29. tammikuuta puhjenneiden mellakoiden taustoista auttaisivat maan vakauttamisessa. Voin vakuuttaa teille, että komissio seuraa tarkasti Kambod?an tapahtumia läheisessä yhteydessä EU:n jäsenvaltioihin. Komissio on myös huolestunut tiedotusvälineiden tilanteesta Kambod?assa. Mielipiteiden vapaa ilmaiseminen tiedotusvälineissä on kyllä sallittua, mutta julkiset tiedotusvälineet ovat edelleen suurelta osin hallituksen valvonnassa.
Tämän totesi jo EU:n valtuuskunta, joka lähetettiin seuraamaan viime vuoden paikallisvaaleja, ja saman ovat todenneet myös komission edustajat Kambod?assa. Komission johtama ja vaaliasiantuntijoista sekä jäsenvaltioiden edustajista koostuva valmisteluryhmä vieraili Kambod?assa 27. tammikuuta ja 4. helmikuuta välisenä aikana. Heidän tuomiensa tietojen perusteella päätetään, tuetaanko vaaliprosessia ja millä tavalla, sekä ennen kaikkea, onko EU:n vaalitarkkailijoiden lähettäminen 27. heinäkuuta järjestettäviin vaaleihin järkevää, suotavaa tai ylipäätään mahdollista.
Kaikki ne kambod?alaiset, joihin olemme olleet yhteydessä, ovat suhtautuneet myönteisesti EU:n mukanaoloon vaaliprosessissa ja olleet sitä mieltä, että vaalitarkkailijoiden läsnäolo viime vuoden paikallisvaaleissa edisti luottamuksen ja avoimuuden ilmapiirin syntymistä vaaliprosessin aikana. Valmisteluryhmän työn tulokset, joissa kiinnitettiin huomiota sekä myönteisiin että kyseenalaisiin seikkoihin vaalien valmistelussa, ovat olleet pohjana EU:n jäsenvaltioiden päätökselle puoltaa komission suositusta vaalitarkkailijoiden lähettämisestä tuleviin vaaleihin. Komissio toteaa tyytyväisenä myös parlamentin tukevan päätöstä.
Sitten käsittelen toista ongelmaa, nimittäin kristillisiin järjestöihin kohdistuvia kansalaisoikeuksien rajoituksia. Tammikuun 14 päivänä annetussa asetuksessa yksittäisten uskonnollisten ryhmittymien välisten konfliktien ehkäisemiseksi sallitaan - lainaan tässä asetuksen sanamuotoa - "kaikki uskonnollisen propagandan levittämiseen ja käännytystyöhön liittyvä toiminta, ilmoitusten ja tiedotuslehtisten jakaminen mukaan luettuna, ainoastaan uskonnollisten laitosten sisällä".
Lupa tällaisen toiminnan julkiseen harjoittamiseen voidaan kuitenkin saada opetus- ja uskontoministeriöstä. Nämä säännökset eivät koske vain kristittyjä, vaan kaikkia uskonnollisia yhteisöjä. Niiden käyttöönoton tarkoituksena oli vähentää eri uskonnollisten ryhmittymien välisten konfliktien ja yhteenottojen riskiä. Ilman perusteellista juridista analyysia asiasta näyttäisi siltä, että tämä asetus, kuten muutkaan opetus- ja uskontoministeriön tähän mennessä antamat säädökset, eivät välttämättä ole vastoin sen paremmin ihmisoikeuksien julistusta kuin Kambod?an perustuslakiakaan.

Puhemies.
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskustelujen jälkeen.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana seuraavat viisi päätöslauselmaesitystä:
(B5-0171/2003) Kinnock, Veltroni ja Swoboda PSE-ryhmän puolesta: Burma/Myanmar,
(B5-0173/2003) McKenna ja Isler Béguin Verts/ALE-ryhmän puolesta: Burma/Myanmar,
(B5-0178/2003) Maij-Weggen ja Van Orden PPE-DE-ryhmän puolesta: Burmaa/Myanmaria koskevan EU:n yhteisen kannan voimistaminen ja sen voimassaolon jatkaminen,
(B5-0181/2003) Morgantini GUE/NGL-ryhmän puolesta: Burmaa/Myanmaria koskevan EU:n yhteisen kannan voimassaolon jatkaminen,
(B5-0185/2003) Malmström, Maaten ja van den Bos ELDR-ryhmän puolesta: Burmaa/Myanmaria koskevan EU:n yhteisen kannan voimistaminen ja sen voimassaolon jatkaminen.

Napoletano (PSE).
Arvoisa puhemies, tällä yhteisellä päätöslauselmalla parlamentti esittää neuvostolle ja komissiolle niiden toimivaltuuksia koskevat hyvin selkeät vaatimukset, sillä kaikki ovat yksimielisiä siitä, että Myanmarissa ihmisoikeuksia sekä poliittisia ja sosiaalisia oikeuksia rikotaan täysin. 
On tiedossa, että sotilashallinto estää edelleen vuonna 1990 valittua parlamenttia ja sitä edustavaa vuonna 1998 perustettua parlamentaarista komiteaa toteuttamasta demokraattisia toimia. On tiedossa, että vaikkei Aung San Suu Kyi ole enää kotiarestissa, häntä painostetaan, uhkaillaan ja pelotellaan. On tiedossa, että järjestelmällinen kidutus, teloitukset ilman tuomiota ja pakkotyö ovat Myanmarissa laajamittaisesti käytössä. 
Näin ollen parlamentin vaatimukset ovat varsin selkeät ja suorat. Kehotamme komissiota saattamaan pakkotyön käytön Myanmarissa Maailman kauppajärjestön tietoon, sillä Singaporen julkilausumassa WTO ilmoitti, että ILO:lla on toimivalta käsitellä työlainsäädännön noudattamista koskevia kysymyksiä. Kehotamme myös komissiota olemaan osoittamatta minkäänlaisia avoimuuden merkkejä Rangoonissa toimivaa hallintoa kohtaan sekä säilyttämään yhteisen kannan ja voimistamaan sitä sekä painostamaan lisäksi maata kaikin mahdollisin tavoin, myös suuntaamalla painostusta ulkomaisiin investointeihin. 
Tästä muodostuu parlamentin hyvin selkeä vetoomus. Odotamme komissiolta vastausta. On harmillista, ettemme voi saada neuvostolta vastausta, mutta päätöslauselmaan sisältyy sitä koskeva pyyntö.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kun otetaan huomioon jäsen Napoletanon meille kuvailema Myanmarin tilanne, voitte kuvitella, millaisia odotuksia ja toiveita tämä sanamuodoltaan ankara päätöslauselma herättää Myanmarin kansalaisyhteiskunnassa, onhan Myanmar tällä hetkellä valtio, jossa ei ole oikeusvaltion periaatetta. Kuvitelkaa, mitä pelkoa se herättäisi valtaa pitävässä sotilasjuntassa, jos tämä päätöslauselma määrittelisi EU:n Myanmaria koskevan politiikan.
Tähän asti Euroopan unionin toteuttamat toimet Myanmarin elinolosuhteiden parantamiseksi tai sen miljoonien asukkaiden tilanteen inhimillistämiseksi ovat rajoittuneet teoriaan ja poliittisiin julkilausumiin, joita ei ole koskaan muutettu toiminnaksi. Nyt on kyseessä EU:n poliittinen ja moraalinen vastuu. Kenties sen pitäisi olla kyseessä niin paljon, että harkitaan rangaistusseuraamuksia. Eivätkö jäsenvaltioiden tekemät erittäin merkittävät investoinnit merkitse tosiasiassa - sotilashallintoa koskevista mahdollisista muutoksista huolimatta - yhteistyön tekemistä juntan pitämiseksi vallassa? Eivätkö eurooppalaiset yritykset käytä kyynisesti hyväkseen työvoimaa tässä vankilavaltiossa, josta on tullut yleinen työleiri ja jossa kansalaisuuden käsite ei enää päde? 
Tämä maa on todellakin kaukana Euroopan mantereelta ja Euroopan lainsäädännöstä! Vaikka olemme kaikki tietoisia Myanmarin hallinnon totalitaristisesta luonteesta ja päätöslauselmaesityksiä tulee parlamentin kaikista ryhmistä, nykyinen asiantila eli oikeusvaltion periaatteen puuttuminen on edelleen tosiasia. Meidän on aktivoitava Euroopan unionin taloudelliset ja teolliset vaikutuskeinot, jotta estetään jäsenvaltioita investoimasta epädemokraattisiin maihin. Meidän on varmistettava, että jäsenvaltioiden teollisuuspolitiikka on moraalista. Meidän on myös käytettävä hyväksemme yhteisön diplomaattista ja poliittista vaikutusvaltaa koko Aasian alueella, sillä alueella on yhteinen historia joidenkin jäsenvaltioiden kanssa ja suhteet Eurooppaan ovat edelleen tärkeitä sen kehitykselle. 
Meidän on ajateltava Myanmarissa valtaa pitäviä rikollisia tämänhetkisessä tilanteessa, sillä kansainvälinen rikostuomioistuin toimii nyt pysyvästi ja voi asettaa syytteeseen kaikki henkilöt, joita syytetään kansanmurhasta, rikoksista ihmisyyttä vastaan ja sotarikoksista. Teoreettisten julkilausumien aika on ohitse. Euroopan unioni on enemmän velkaa Saharov-palkinnon ja Nobelin rauhanpalkinnon saajalle Aung San Suu Kyille, 1 200 poliittiselle vangille ja heidän kauttaan miljoonille Myanmarin kansalaisille. Tämä päätöslauselma on sanamuodoltaan ankara ja hyvin ymmärrettävä. Sen jokaisen kohdan olisi oltava osa sotilasjunttaa koskevaa todellista yhteisön politiikkaa ja hyödytettävä näin ollen Myanmarin kansalaisyhteiskuntaa.

Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olemme usein vaikeassa tilanteessa joutuessamme tekemisiin pahojen ja vastenmielisten hallintojen kanssa. Jotkut vaativat vuoropuhelua ja haluavat tuoda esiin huolenaiheensa sekä kannustaa hallintoa muuttamaan tapansa. Toiset - realistit - haluavat kovaotteista toimintaa ja valitsevat hallinnon eristämisen ja sanktiot. Jokainen tilanne on erilainen ja edellyttää erilaisia toimia. 
Voidaan kohtuullisen varmasti todeta, että tyrannit kuuntelevat harvoin järkisyitä ja reagoivat vasta, kun heidän elintärkeät - usein henkilökohtaiset - intressinsä ovat vakavasti uhattuina. Euroopan unioni ja kansainvälinen yhteisö laajemmin voivat olla vaikutusvaltaisia silloin, kun ne toimivat yhtenäisesti, johdonmukaisesti ja päättäväisesti. Kun ne ovat erimielisiä tai tekevät näennäisen tyhjiä uhkauksia ja lähettävät erilaisia viestejä eri kanavia pitkin, tyrannilla ei ole mitään syytä reagoida niihin. Tämä on nähtävissä Irakin kohdalla. Saddam kokee selvästikin - virheellisesti - että hänet päästetään pälkähästä. Joskus otetaan käyttöön kovia keinoja, mutta niiden täytäntöönpanemiseksi ei ole tarpeeksi määrätietoisuutta tai niitä pyritään tahallisesti heikentämään. Tämä nähtiin Zimbabwen tapauksessa, jossa EU:n asettamien pakotteiden varsinaiselle kohteelle annetaan poikkeuslupa vain, jotta häntä voitaisiin kestitä juhlallisesti eurooppalaisessa pääkaupungissa. 
Palaamme taas Myanmariin - toiseen inhottavaan hallintoon. Se on jälleen yksi esimerkki tapauksesta, jossa Euroopan unionin ja kansainvälisen yhteisön toimet muutoksen aikaansaamiseksi ovat saaneet aikaan vain vähäisiä käytännön tuloksia. Olemme käsitelleet tätä asiaa vuosikausia. Parlamentti on antanut päätöslauselmia ja neuvosto vahvistanut yhteisiä kantoja vuodesta 1996 lähtien. Mitä meillä on näyttää kaikesta tästä? Missä on ahkeruus ja päättäväisyys, jotta saavutetaan todellisia tuloksia? Tämänhetkisten Myanmarin hallintoon kohdistuvien pakotteiden voimassaoloaika menee umpeen 29. huhtikuuta. Neuvoston on jatkettava pakotteiden voimassaoloaikaa mutta myös vahvistettava niitä, otettava käyttöön uusia toimia, kuten investointikielto, poistettava matkustuskieltoa koskevat poikkeukset ja ulotettava se koskemaan kaikkia sotilasjuntan jäseniä. Pakotteita on valvottava ankarasti. Lisäksi kehotan komissiota ja neuvostoa arvioimaan, miksi tähän asti toteutetut toimet ovat olleet tehottomia ja antamaan suosituksia tilanteen korjaamiseksi.

Morgantini (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Myanmarin sotilashallinto on liian monen vuoden ajan rikkonut järjestelmällisesti ihmisoikeuksia. Maassa pitäisi olla toimiva parlamentti, mutta näin ei ole. Tosin edistystä on epäilemättä saavutettu poliittisen ja sosiaalisen elämän sekä yksilön oikeuksien alalla, mistä tärkein esimerkki on Aung San Suu Kyin vapauttaminen. Tämä merkittävä nainen johtaa päättäväisesti ja arvokkaasti demokraattista ja väkivallatonta vastarintaa. Hän ei kuitenkaan ole vapaa tai voi liikkua vapaasti. 
Todellisuudessa Myanmarin ongelmia ovat kuitenkin edelleen etnisten vähemmistöjen sorto, raiskaukset ja naisiin kohdistuva väkivalta. Poliittisten toisinajattelijoiden tappaminen ja summittaiset teloitukset eivät ole loppuneet. Kidutus, pidätykset ja pakkotyö ovat yleisiä käytäntöjä. Vaikka hallitus kieltäytyy myöntämästä sitä, luulen, että lapsia pakotetaan edelleen liittymään armeijaan ja - ikävä kyllä - kapinallisten sotajoukkoihin. 
On tuhansia kärsiviä ihmisiä, joista emme kuule tiedotusvälineistä niin kuin - onneksi - Nobelin rauhanpalkinnon saaneen Aung San Suu Kyin kolmentoista vuoden kotiarestista. Ajatellaan vaikka murheellista lapsisotilaiden järjestelmää. "Lasten ottaminen armeijaan on hyvä ajatus, koska he tekevät samaa työtä kuin aikuiset, mutta vihollisen on vaikea nähdä heitä", uskalsi yksi virkamies todeta. 
Pakkotyö on edelleen yleinen käytäntö: Amnesty Internationalin tekemät viimeaikaiset tutkimukset osoittavat, että noin 90 prosenttia Shanin osavaltion väestöstä joutuu tekemään pakkotyötä. Näillä henkilöillä ei ole valinnanmahdollisuutta: he joko tekevät pakkotyötä tai joutuvat vankilaan. Heidän työnsä, josta he eivät saa palkkaa, koostuu sotilaallisen infrastruktuurin, teiden, rakennusten ja sotilasleirien rakentamisesta ja jopa sotilaallisten tehtävien suorittamisesta. He työskentelevät tauotta aamusta iltaan, ruokanaan ainoastaan pieni annos paahdettua riisiä. 
Siitä huolimatta, että pakkotyö kiellettiin Myanmarin rikoslaissa, tilanne ei ole muuttunut. Se ei ole muuttunut Kansainvälisen työjärjestön (ILO) läsnäolosta huolimatta. Myanmarin viranomaisten ehdoton vastustus on tehnyt tyhjiksi jopa Thaimaan hallituksen viimeaikaiset yritykset. Myanmarin viranomaiset kieltäytyivät jopa antamasta poliittisen opposition jäsenille lupaa lähteä maasta, jotta nämä olisivat voineet keskustella maan taloudellisista ongelmista. Pahinta on, että Myanmarin armeija, sotilaallinen tiedustelupalvelu, poliisi ja muut turvallisuusjoukot käyttävät jatkuvasti asemaansa väärin. 
Olen todellakin sitä mieltä, kuten muutkin jäsenet ovat todenneet, että Euroopan unionin on edelleen käytettävä vaikutusvaltaansa ajaakseen sitä, että demokraattisten ryhmittymien, etnisten vähemmistöjen ja valtion välisiä neuvotteluja jatketaan niin pian kuin mahdollista. Sen on myös painostettava Myanmarin viranomaisia eli jatkettava nykyistä kauppapolitiikkaa Myanmarin kanssa ja jos mahdollista, otettava käyttöön vieläkin kovempia toimia erityisesti pakkotyön käytön hillitsemiseksi. Sen on myös pyrittävä? 
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Van den Bos (ELDR).
Myanmarin kenraalit jatkavat sotimista omaa väestöään vastaan. He eivät piittaa lainkaan muusta maailmasta. Sotilashallinto rikkoo edelleen kaikkia ennätyksiä, kun kyse on ihmisoikeuksien rikkomisesta, poliittisista vangeista, pakkotyöstä, lapsisotilaista, median sensuroimisesta, uskonnollisten vapauksien loukkaamisesta ja vähemmistöihin kohdistuvasta väkivallasta. Kaikki se, minkä Jumala on kieltänyt, tapahtuu Myanmarissa. Laatiessaan uutta yhteistä kantaa Euroopan unionin on puhuttava yhdellä äänellä. Nyt on korkea aika, että kenraalit vapauttavat ehdoitta ne 1 200 poliittista vankia, jotka ovat pidätettyinä kammottavissa olosuhteissa ja joita kidutetaan. Neuvoston ja komission on myös tarkasteltava erittäin vakavasti naisten järjestelmällisiä raiskauksia ja seksuaalista orjuuttamista sekä vaadittava, että asiaa tutkitaan kansainvälisesti. ILO:lle on annettava mahdollisuus päästä kaikille alueille, joilla pakkotyö on käytössä. Euroopan komission on annettava nämä väärinkäytökset ilmi WTO:ssa. Euroopan unionin on myös vaadittava, että hallinto lakkauttaa ilmapiirin, jossa kaikki kidutukseen, pakkotyöhön, karkotuksiin tai teloituksiin syylliset voivat jatkaa tekojaan rangaistuksetta. 
Arvoisa puhemies, lopuksi toteaisin, että on äärimmäisen tärkeää, ettei Bangladeshissa olevia myanmarilaisia pakolaisia pakoteta palaamaan kotimaahansa. Vaikka saattaakin olla totta, että Aung San Suu Kyin johtaman NLD:n liikkumavapautta on lisätty hieman, tämä tuntuu olevan ennemminkin silmänlumetta kuin merkittävä muutos politiikassa. Euroopan unionin on tehostettava Myanmariin kohdistettuja pakotteita. On otettava käyttöön ulkomaisten investointien kielto. Ne eurooppalaiset yritykset, jotka tahraavat kätensä myanmarilaisten vereen palvellakseen osakkeenomistajiaan, on häpäistävä julkisesti. Valitettavasti jotkut jäsenvaltiot panevat enemmän painoa omille liike-eduilleen kuin johdonmukaiselle ihmisoikeuspolitiikalle. Myanmarin sorretulla väestöllä on mahdollisuus syöstä kenraalit vallasta vain laajan kansainvälisen tuen avulla.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, hyvät kuulijat, neuvoston toimivaltaiset työryhmät laativat parhaillaan uutta Myanmaria koskevaa Euroopan unionin yhteistä kantaa, sillä nykyisen kannan voimassaolo lakkaa 29. huhtikuuta. 
Kuten parlamentin jäsenet tietävät, yhteistä kantaa on täydennetty lukuisia kertoja vuodesta 1996 lähtien. Tässä yhteydessä komissio ja jäsenvaltiot ovat pyrkineet muotoilemaan täsmällisesti kohdistettuja pakotteita, jotka vaikuttavat niihin, joihin haluamme niiden vaikuttavan, jotta vältetään viattomiin kansalaisiin kohdistuvat kielteiset vaikutukset. On myös edellytetty, että neuvoston on tulevaisuudessakin reagoitava riittävällä tavalla niin myönteisiin kuin kielteisiin tapahtumiin Myanmarissa. 
Luullakseni parlamentti ymmärtää, miksei komissio voi toimia ennen kuin nykyisten keskustelujen tulokset ovat selvillä, mutta voin vakuuttaa teille, että heti kun yhteisen kannan voimassaoloa on jatkettu, tarkastelemme uudestaan kaikkia mahdollisia toimintatapoja. 
Humanitaarisen avun osalta komissio ja yhteisön jäsenvaltiot ovat monissa yhteyksissä vahvistaneet halukkuutensa antaa humanitaarista apua Myanmarin köyhimmille väestönosille. 
Pakkotyön osalta haluaisin vahvistaa, että komissio tukee varauksettomasti sekä tuoreinta YK:n päätöslauselmaa Myanmarin ihmisoikeustilanteesta että ILO:n kantaa kansainvälisten työnormien puolesta. ILO:n selkeä julkilausuma Myanmarin tilanteesta johti siihen, että kansainvälinen työkonferenssi antoi Myanmaria koskevan päätöslauselman, jota pannaan nyt täytäntöön. 
Komissio tarkastelee lähemmin ehdotusta siitä, että WTO käsittelisi pakkotyön kysymystä, ottaen ensisijaisesti huomioon tulevat keskustelut ILO:ssa kuun lopulla ja kesäkuussa pidettävän seuraavan kansainvälisen työkonferenssin. Komissio suhtautuu varauksetta tiiviimpään yhteistyöhön WTO:n ja ILO:n välillä ja on tyytyväinen tämänhetkiseen jonkinasteiseen epäviralliseen yhteistyöhön. Komissio kannattaa myös riippumattoman kansainvälisen selvityksen tekemistä armeijaa kohtaan esitetyistä syytöksistä, jotka koskevat etenkin seksuaalista väkivaltaa ja siviiliväestön oikeuksien loukkaamista.

Puhemies.
Kiitos, arvoisa komission jäsen. 
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskustelujen jälkeen.

Puhemies.
Seuraavana esityslistalla ovat seuraavat kuusi päätöslauselmaesitystä: 
B5-0172/2003 Karamanou, Gröner, Ghilardotti, Prets, Veltroni ja Swoboda PSE-ryhmän puolesta: Nigeriassa aviorikoksesta kivittämällä kuolemaan tuomitun Amina Lawalin tapaus,
B5-0175/2003 Maes, Rod ja Lucas Verts/ALE-ryhmän puolesta: Nigerian ihmisoikeustilanne ja erityisesti Amina Lawalin tapaus,
B5-0179/2003 McCartin, Posselt, Sacrédeus ja Scallon PPE-DE-ryhmän puolesta: Nigeriassa kivittämällä kuolemaan tuomitun nigerialaisen naisen Amina Lawalin tapaus,
B5-0182/2003 Ainardi, Eriksson, Morgantini, Fraisse, Uca ja Figueiredo GUE/NGL-ryhmän puolesta: Nigeria: Amina Lawalin tapaus,
B5-0183/2003 Collins ja Muscardini UEN-ryhmän puolesta: Amina Lawalin tapaus Nigeriassa,
B5-0184/2003 Sanders-ten Holte ja van den Bos ELDR-ryhmän puolesta: Nigerian ihmisoikeustilanne ja erityisesti Amina Lawalin tapaus.

Karamanou (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, yleinen mielipide koko maailmassa on ollut tyrmistynyt siitä, että naisia tuomitaan kuolemaan kivittämällä Nigeriassa. Aiheesta keskusteltiin parlamentissa viime syyskuussa. Arvoisa komission jäsen, siitä huolimatta meidän äänemme oli kuin huutavan ääni korvessa.
Amina Lawal on se huono-onninen nainen, jonka kammottava rikos oli kuvitella, että hänellä on oikeus päättää omasta kehostaan. Hänen on määrä saapua sharia-tuomioistuimen kuultavaksi 25. maaliskuuta. Islamilaisen oikeuden mukaan hän on syyllistynyt maanpetokseen. Miten tällaista voi tapahtua 2000-luvulla ja miten on mahdollista, että kaikki maan päällä olevat voimat sallivat sen? Onpa harmillista, ettei komission jäsen kuuntele tätä. Arvoisa komission jäsen, miten on mahdollista, että naisten perusvapauksia ja -oikeuksia loukataan näin väkivaltaisesti ja tylysti, ja että ne on jätetty naisjärjestöjen, yleisen mielipiteen ja tiedotusvälineiden varaan? Mitä Euroopan unionin poliittinen johto on tehnyt? Entä komissio ja neuvosto? Mitä pakotteita olemme asettaneet Nigerialle, johon meillä on taloudellisia ja kaupallisia suhteita? Mitä merkitystä on Cotonoun sopimuksen naisten oikeuksien kunnioittamista koskevilla lausekkeilla, jos minkäänlaisia seuraamuksia ei ole? Lopuksi kysyisin, onko Nigeriassa maallinen, demokraattinen hallinto vai teokratia? Onko maalla hallitus vai johtavatko sitä mullahit?

Puhemies.
Arvoisa jäsen Karamanou, en tiedä, ymmärtääkö komission jäsen Fischler myös kreikkaa. Kysyn tätä, koska hänellä ei näköjään ole kuulokkeita korvillaan.

Karamanou (PSE).
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni on melkein lopussa. Komission jäsen ei ole kuunnellut sanaakaan, eikä hän sen vuoksi pysty vastaamaan hänelle esittämiini kysymyksiin. Puheenvuoroni koostui kysymyksistä Euroopan poliittiselle johdolle, joka ei ole tehnyt mitään lopettaakseen naisiin kohdistuvat rikokset Nigeriassa. Nigeria on allekirjoittanut Cotonoun sopimuksen, joka sisältää ihmisoikeuksien ja naisten oikeuksien kunnioittamista koskevia lausekkeita, ja toistaiseksi, ainakin komission osalta, tässä on kyse siitä, että mikä on poissa silmistä, on poissa mielestä. Poliittinen johto ei ole tehnyt yhtään mitään, ja koko asia on jätetty naisjärjestöjen ja tiedotusvälineiden uskollisuuden varaan; toisin sanoen koko maailman yleisen mielipiteen painostuksen varaan. Tämä painostus on erittäin voimakasta ja tuottaa tuloksia, mutta Euroopan poliittisen johdon on myös viime kädessä tehtävä jotakin ja vaadittava, että Nigerian hallitus tekee velvollisuutensa naisten oikeuksien kunnioittamiseksi Nigeriassa. 
Arvoisa komission jäsen, haluan sanoa teille myös tämän: mikä Nigeria on viime kädessä? Demokraattinen valtio, maallinen valtio vai teokratia? Amina Lawalin tapaus käsitellään nimittäin sharia-tuomioistuimessa 25. maaliskuuta. Olemme järjiltämme huolesta. Meillä ei ole aavistustakaan siitä, mitä Nigeriassa tapahtuu. Kolme vuotta sitten juhlimme demokratian palauttamista Nigeriaan ja demokraattisesti valittua hallitusta. Silti tämä hallitus on täysin kykenemätön soveltamaan maassa perustuslakia ja lainsäädäntöä. Mullahit johtavat maata ja tuomitsevat naisia kuolemaan kivittämällä, koska heillä on oletetusti avioliiton ulkopuolisia sukupuolisuhteita. 
Haluamme, että komissio ja neuvosto puuttuvat asiaan välittömästi. Poliittisen johdon on otettava kantaa näihin kysymyksiin. Arvoisa komission jäsen, tätä pyydämme teiltä. 
Puhemies.
Arvoisa jäsen Karamanou, annoin teille paljon puheaikaa ensinnäkin, koska mielestäni oli epäkohteliasta, ettei komission jäsen kuunnellut teitä esittäessänne hänelle kysymyksenne - komission jäsenellä on toki etukäteen valmisteltu kirjallinen teksti, mutta silti on aina kohteliasta kuunnella - ja toiseksi, koska puheenvuoro oli naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan puheenjohtajalla.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ymmärtänette, että tämä asia huolestuttaa meitä suuresti. Olen myös samaa mieltä en ainoastaan jäsen Karamanoun närkästyksestä, joka johtuu penkkirivissänne pidetyistä erityiskeskusteluista ja joista te ette komission jäsenenä ole aina vastuussa, mutta olen myös samaa mieltä puheenvuoron sisällöstä. Kansainvälisen kampanjan ansiosta estimme Safya Hoesseinia joutumasta kivitetyksi. Hänet oli tuomittu kuolemaan kivittämällä, vaikka hänet oli raiskattu. Hänen henkensä kuitenkin pelastui oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvin perustein, mikä tarkoittaa sitä, ettei uhka suinkaan ole poistunut Amina Lawalilta, jonka muutoksenhaku hyväksyttiin 19. elokuuta ja jonka tuomio todennäköisesti vahvistetaan uudelleen 25. maaliskuuta. Arvoisa komission jäsen, teillä on siis vielä hieman aikaa. 
Hänet tuomittiin Katsinassa, yhdessä niistä maan pohjoisosan kahdestatoista alueesta, joilla sharia on tullut voimaan viimeisten kolmen vuoden aikana. Kuolemantuomiosta, naisten sukupuolielinten silpomisesta ja naisten ruoskimisesta sekä näihin käytäntöihin liittyvästä yleisestä syrjinnästä on tullut yleisiä käytäntöjä. Tämä tekee välittömästi Nigerian perustuslaista, yleismaailmallisesta ihmisoikeusjulistuksesta ja kaikista muista Nigerian ratifioimista sopimuksista mitättömiä. 
Nigeriassa pidetään muutaman viikon päästä presidentinvaalit. Sharia-oikeuden käyttöönottoon liittyvät mellakat ovat jo vaatineet pari tuhatta uhria. Hiljattain 220 henkilöä kuoli kauneuskilpailuun liittyvissä mellakoissa. Ilmapiiriin vaikuttavat talouskriisi, työttömyys, turvallisuuden puute ja laajamittainen korruptio. Sisällissodan vaara on valitettavasti suuri tässä valtavassa ja tiheästi asutussa Afrikan maassa. Tässä me nyt äänestämme yhdestä päätöslauselmasta. Arvoisa komission jäsen, äänestimme päätöslauselmasta 15. helmikuuta 2001, 15. marraskuuta 2001, 11. huhtikuuta 2002, syyskuussa 2002, ja AKT-valtiot äänestivät päätöslauselmasta 21. maaliskuuta 2001. Nyt me siis äänestämme jälleen yhdestä päätöslauselmasta, mutta kehotan jäsen Karamanoun tavoin teitä ryhtymään todellisiin toimiin, jotta tämän kovaonnisen naisen elämän lisäksi pelastettaisiin myös tämä tiheästi asuttu Afrikan maa verisiltä konflikteilta, jotka saattavat vaatia tuhansia uhreja. 
McCartin(PPE-DE).
Arvoisa puhemies, luin tästä tapauksesta viime vuonna ja tein sen ainoan asian, jonka voin. Otin sen esille ryhmässäni. Keskustelimme asiasta ryhmässä ja muiden ryhmien kanssa parlamentissa ja hyväksyimme päätöslauselmaesityksen Amina Lawalin vaikeasta tilanteesta. Päätöslauselmaesityksessä todetaan selkeästi, mitä Nigerian hallituksen on mielestämme tehtävä sen kansainvälisten velvollisuuksien ja liittovaltion oman perustuslain vaatimusten mukaisesti. Sen on käytettävä laillista valtaansa suojellakseen Amina Lawalia ja muita vastaavissa tilanteissa olevia nigerialaisia naisia tältä julmalta, alentavalta ja epäinhimillisestä kohtelulta sharia-oikeuden nojalla.
Tunnustamme Nigerian kansalaisten ja heidän liittohallituksensa suvereniteetin ja olemme yhä enenevässä määrin tietoisia siitä, että on olemassa maailmanlaajuinen yhteisö ja että sen jokainen jäsen on oikeutettu saamaan meidän solidaarisuutemme ja kunnioituksemme. Muistan, kuinka Berliinin muurin murtuessa eräs afrikkalainen johtaja pahoitteli sitä, että Euroopan unioni oli nyt kääntynyt itään päin aivan kuin mies, joka kääntyy katsomaan upeannäköistä tyttöä, ja että Afrikka unohdettaisiin ja pantaisiin hyllylle. 
Kun laajentumisprosessi on saatettu päätökseen, unioni on taloudellisesti ja poliittisesti vahvempi. Sitten voimme kääntyä uudestaan Afrikan puoleen, ja meidän on pakko sanoa, että vaikka tunnustammekin Afrikan valtioiden suvereniteetin, unionin kehitysapuun liittyy ehtoja. Meidän on muistettava tämä ja vastaavat tapaukset sekä kaikkien sharia-oikeuden alaisina elävien naisten vaikea tilanne Afrikan mantereella.
Emme yritä määrätä yhtäkään suvereenia valtiota, mutta kerromme niille, että niiden on maksettava tietty hinta. Afrikka tarvitsee apuamme, ja me annamme sitä anteliaasti, mutta Afrikan on vastavuoroisesti kohdeltava kansalaisiaan inhimillisesti.

Morgantini (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, on liian monia päätöslauselmia, jotka eivät ole johtaneet toimintaan, ja toisinaan myös me parlamentin jäsenet syyllistymme ajattelemaan, että olemme ratkaisseet jonkin ongelman vain laatimalla päätöslauselman. Minä olen kuitenkin nainen, ja esikuviani ovat naiset, joita hurskaat kristityt kiduttivat julmasti ja jotka he polttivat elävältä Jumalan nimissä, koska nämä naiset uskalsivat sanoa mielipiteensä, nauraa ja rakastaa. 
Uskonnollisia tapoja, kulttuureja ja perinteitä voidaan kuitenkin muuttaa. Tulen maasta, jossa kunniamurha oli käytössä vielä sodan jälkeenkin ja raiskaus tunnustettiin yksilön vastaiseksi rikokseksi vasta feminismin kultakaudella 1970-luvulla. Nykyään me naiset kärsimme Euroopassa edelleen syrjinnästä, ja seksuaalisuudestamme on tullut kauppatavara, mutta olemme kuitenkin ansainneet oikeuden olla olemassa. Naisten ja ylipäätään ihmisten kokema kärsimys ja epäoikeudenmukaisuus ympäri maailmaa tuntuvat kuitenkin vaivaavan ja repivän meitä enemmän kuin koskaan. Jälleen kerran kaikkivaltiaana ja armeliaana esitetyn Jumalan nimissä uskontojen, perinteiden ja kulttuurien tavat edellyttävät, että ihmisten kehoja silvotaan, ihmisiä kivitetään kuoliaaksi, järjestetään pakkoavioliittoja ja viattomien lasten kehoja silvotaan ympärileikkauksissa.
Meidän on estettävä Amina Lawalin tappaminen. Tämä nainen on uskaltanut rakastaa, ja nyt hänet on tuomittu kuolemaan kivittämällä, koska hän on saanut lapsen avioliiton ulkopuolella. Meidän on estettävä uskonnon käyttäminen lakina, myös kansalliseen lainsäädäntöön nähden toissijaisena lakina, silloin, kun sen avulla rikotaan ihmisoikeuksia riippumatta siitä, onko uhri mies vai nainen. Nigerian liittotasavalta on ratifioinut kansainväliset ihmisoikeussopimukset. Näillä sopimuksilla on oltava enemmän kuin teoreettista merkitystä: niitä on noudatettava ja valvottava käytännössä. 
Nigeria on jopa hyväksynyt perustuslain, jossa taataan oikeus vapauteen ilman kidutusta tai rangaistusta. Presidentti Obasanjo on monissa yhteyksissä todennut vastustavansa kuolemantuomion soveltamista sharia-oikeuden nojalla, mutta hän ei voi pitää yllä tällaisia kaksinaismoraalia ikuisesti. On totta, että kysymykset ovat monimutkaisia, mutta tässä on kyseessä monen miehen ja naisen henki - tänään Amina Lawalin, eilen Safiya Hussainin. Entä kuinka monta muuta naista ja miestä viruu vankilassa, kuinka monta muuta syytetään rikoksesta ja hirtetään? 
Euroopan unionin - ja meidän henkilökohtaisesti - on sitouduttava täysin siihen, että Amina Lawalin kuolema estetään ja varmistetaan lisäksi, että kansainväliset sopimukset ratifioidaan aidosti. Meidän on näin ollen pakotettava Nigerian hallitus siihen, että se noudattaa sitoumuksiaan ja antaa kaiken mahdollisen avun, estää Aminan kuoleman ja takaa, ettei samanlaista tuomiota anneta enää koskaan. 
Olen aidosti sitä mieltä, että on erittäin tärkeää, ettei kaksinaismoraalia hyväksytä. Lähtökohtana on oltava oma perusperiaatteemme eli se, että meille parlamentin jäsenillekin on tärkeää kunnioittaa esimerkiksi maahanmuuttajien ja monien muiden ihmisoikeuksia, ja sen vuoksi meidän on tehtävä kaikkemme sen varmistamiseksi, ettei enää enemmän ihmisiä kuole.

Maaten (ELDR).
Arvoisa puhemies, viime vuoden syyskuussa parlamentti antoi päätöslauselman, jossa se tuomitsi Amina Lawalin tuomitsemisen kuolemaan. Sen jälkeen eri puolilta on tullut voimakasta kansainvälistä painostusta Amina Lawalin auttamiseksi. Hänen tapauksensa on tietenkin poikkeuksellisen tuskallinen: äiti, jota odottaa kuolemantuomio. 
Lawalin tapausta on pidetty ennakkotapauksena niin Nigeriassa kuin sen ulkopuolellakin. Nigeriassa ei ole valtionuskontoa, ja näin pitääkin olla. Tämän kuolemantuomion täytäntöönpano viestittäisi, että muslimeihin sovelletaan Nigeriassa eri lakeja kuin kristittyihin, mitä ei voida sallia. Ei myöskään voida sallia sellaisen vaikutelman luomista, että ihmisoikeuksien rikkominen ja kuolemantuomio ovat hyväksyttäviä. Nigerian hallituksen on varmistettava, että se noudattaa ihmisoikeuksien alalla tehtyjä kansainvälisiä sitoumuksia. 
Amina Lawalin hakemaa muutosta hänen epäinhimilliseen rangaistukseensa käsitellään alle kahden viikon päästä. Toivottavasti hänen muutoshakemuksensa hyväksytään, mutta jos niin ei tapahdu, haluaisin muistuttaa presidentti Olusegun Obasanjoa hänen omista sanoistaan. Tämän vuoden tammikuussa Miss Maailma -kilpailuun liittyvien mellakoiden aikana hän totesi sanamukaisesti: "Ketään ei kivitetä maassani". 
Minun vetoomukseni hänelle on yksinkertainen: pitäkää sananne. Nigerian hallituksella on riittävät keinot estää tämän tapauksen päättyminen murheellisesti. Me odotamme, miten Nigerian hallitus käyttäytyy muutoksenhaun jälkeen 25. maaliskuuta. Me parlamentin jäsenet pidämme ihmisoikeuksia kulmakivenä Euroopan unionin ja muiden maiden hyville suhteille. Ilmaisen nyt toiveeni siitä, ettei Lawalin tapaus synkennä unionin ja Nigerian suhteita.
Arvoisa puhemies, lopuksi toteaisin, että presidentti Obasanjo oli kiitollinen saadessaan Liberal International -järjestön vapauspalkinnon muutama vuosi sitten. Hän saisi nyt käyttäytyä sen mukaisesti.

Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, lukutaidoton 31-vuotias nigerialainen nainen, Amina Lawal, valmistautuu kuolemaan aviorikoksen tähden. Hän väittää erään ystävän raiskannen hänet, minkä seurauksena hän synnytti lapsen. Kuolemantuomio kivittämällä suoritetaan hautaamalla syytetty kaulaan asti elävältä ja antamalla sen jälkeen katselijoiden kivittää hänet. Kivitystuomiota lykättiin Amina Lawalin lapsen syntymään asti. Paikalliset ovat väittäneet, että Amina Lawalin tuominneen paikallisen sharia-tuomioistuimen jäsenillä on itsellään ollut avioliiton ulkopuolisia suhteita, joista on syntynyt lapsia. 
Sharia-oikeus on hiljattain otettu käyttöön joissakin Nigerian osissa islamin voimistumisen yhteydessä. Kristilliset ryhmät ovat arvostelleet Nigerian hallitusta, koska se ei ole pystynyt vahvistamaan, että tällaiset rangaistukset ovat liittovaltion perustuslain vastaisia, vaikka presidentti Obasanjo onkin sanonut itkevänsä, jos tuomio pannaan täytäntöön. Tuomiota on lykätty vuoteen 2004 asti, jotta Amina Lawal ehtii vieroittaa lapsensa. 
Nigeria rikkoo mielestäni kiistatta monia kansainvälisiin sopimuksiin perustuvia sitoumuksia. Tällaisia sopimuksia ovat Nigerian allekirjoittamat kidutuksen vastainen sopimus ja YK:n kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskeva yleissopimus. Edes Irakissa ei ole lähes kahteen vuoteen suoritettu yhtäkään kivitystä, ja vanhin tuomari julisti hiljattain rangaistuksen laittomaksi. 
Tässä ei ole kyse kuolemantuomiosta sinänsä, sillä se on edelleen kansainvälisen oikeuden mukaan laillinen kaikkein vakavimmissa rikoksissa. Kyseessä on nuorelle äidille annettu suhteeton ja mielivaltaisen julma tuomio. Tässä ei myöskään ole kyse feminismistä. Nigerian on ymmärrettävä, ettei sen suhde sivistyneeseen maailmaan ole enää sama, jos tuomio pannaan täytäntöön, ja minä puolestani ainakin kannatan Nigerian erottamista Kansainyhteisöstä sekä täsmällisten pakotteiden ja matkustuskieltojen asettamista välittömästi Nigerian johtajille. 
Haluaisin myös kehottaa neuvoston puheenjohtajavaltiota Kreikkaa kutsumaan Nigerian suurlähettilään keskusteluun ja tekemään selväksi, mitä me parlamentin jäsenet ajattelemme näin epäoikeudenmukaisesta rangaistuksesta.
Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, Nigerian pohjoisissa osavaltioissa suoritetut kivitykset islamilaisten tuomioistuinten soveltaman sharia-oikeuden nojalla ovat törkeä rikkomus ihmisoikeuksia vastaan. Meidän on tuomittava tämä rikkomus kaikin voimin, kuten jäsen Karamanou aivan oikein teki Euroopan parlamentin puolesta tänään iltapäivällä. 
Olemme tätä mieltä ensinnäkin siksi, ettemme voi hyväksyä kuolemantuomiota; toiseksi, koska sharia-oikeuden soveltaminen koskee puolustuskyvyttömiä naisia, joita syytetään aviorikoksen kaltaisista teoista, joita ei voida pitää rikoksina; kolmanneksi, koska kyseisessä tapauksessa Amina Lawal ei ole myöskään saanut oikeudenkäynnin aikana vähimmäisiäkään menettelyllisiä takeita.
Amina Lawalin tapaus on järkyttävä ja kiireellinen, koska lukuisten lykkäysten jälkeen tuomion täytäntöönpano on nyt lähellä, 25. maaliskuuta. Tämä ei kuitenkaan ole ainoa tapaus; Sarimu Mohamed, Safiya Hussaini, Bariya Ibrahima ja Adama Yunusa on myös tuomittu vankeusrangaistuksiin sen jälkeen, kun heidän kivityksensä estettiin lukuisten kansainvälisten kampanjoiden avulla. Yhdessäkään näistä tapauksista aviorikokseen syyllistyneitä miehiä ei ole rangaistu. 
Naisten suojattomuus islamilaisessa rikosoikeudessa, naisiin kohdistuva kidutus ja naisten halventava kohtelu ovat sietämätön rikkomus ihmisoikeuksia vastaan. Tällä rikkomuksella olisi oltava seurauksia, jotka koskevat Euroopan unionin suhteita Nigeriaan ja kaikkiin muihin shariaa soveltaviin maihin. 
Nigeriassa lukutaidottomien lukumäärä on yksi maailman suurimpia. Maassa tapahtuu rituaalisia silpomisia, miljoonat ihmiset joutuvat siirtymään uskonnollisista syistä, joissakin osavaltioissa sovelletaan islamilaista lakia ja syrjitään samalla selkeästi yhtä väestönosaa ilman, että keskushallinto reagoisi asiaan millään tavalla.
Euroopan unionin perustamissopimuksissa määritellään selkeästi periaatteet, jotka säätelevät unionin suhteita unionin ulkopuolisiin maihin. Perustamissopimusten mukaisesti ja Nigerian öljystä huolimatta Euroopan unionin on käytettävä koko diplomaattista vaikutusvaltaansa ja estettävä Amina Lawalin kuolemantuomion täytäntöönpano sekä tuomittava mahdollinen kivittäminen seurauksista piittaamatta. 
Yli puolitoista miljoonaa ihmistä on osoittanut mieltään Nigerian viranomaisille, ja tämän kansalaistoiminnan ansiosta on estetty muita kivityksiä. Nyt on kuitenkin kyse Amina Lawalin pelastamisesta, ja sitä varten sharia-oikeus on kumottava ja sitä on tarpeen mukaan vainottava.

Sandbæk (EDD).
Arvoisa puhemies, naisten kivittäminen on lopetettava heti. On käsittämätöntä, että maailmassa on vielä paikkoja, joissa naisten kivittäminen on laillinen ja hyväksyttävä kuolemantuomion muoto. Amina Lawalin tapauksen myötä on jälleen tarpeellista korostaa kaikin keinoin, että EU tuomitsee tällaiset barbaariset ja epäinhimilliset menettelytavat. Nigeria ei ole ainoa maa, jossa tällaisia julmuuksia tapahtuu. Kivittäminen on tietenkin kiellettävä maailman kaikissa maissa, mutta Amina Lawalin ilmeisen kammottava tapaus saa luvan antaa meille tilaisuuden ilmoittaa horjumaton vastustuksemme naisten kivittämistä kohtaan. Ero kansallisesti ja alueellisesti sovellettavan lainsäädännön välillä on poistettava Nigeriassa. On järkyttävää, ettei ole mitään takeita siitä, että Amina Lawalin asia saatettaisiin kansallisen tuomioistuimen eteen, vaikka Nigerian perustuslaissa hänen henkensä ja arvokkuutensa on taattu. On tärkeää, että me parlamentin jäsenet käytämme tätä tilaisuutta hyväksemme ja ilmaisemme inhomme sekä jatkamme Nigerian yhteiskunnan painostamista, sillä tässä ei ole ainoastaan kyse naisten ja miesten välisestä täysin kestämättömästä syrjinnästä, joka on seurausta lukuisissa maissa käytössä olevasta sharia-lainsäädännöstä, vaan kyse on yksinkertaisesti ihmisyydestä ja säädyllisyydestä. Edessä on vielä pitkä ja ankara taistelu, jotta varmistetaan sekä ihmisoikeuksien hyväksyminen että niiden kunnioittaminen maailman jokaisessa maassa.

Scallon (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen tyytyväinen tähän yhteiseen päätöslauselmaan Amina Lawal Kuramin puolesta. Tämä on toinen kerta, kun annamme päätöslauselman Amina Lawalin puolesta. Minulla ei ole epäilystäkään siitä, että syyskuussa 2002 annettu ensimmäinen päätöslauselma vaikutti huomattavasti siihen kansainväliseen vetoomukseen armon puolesta, joka on tähän asti auttanut varmistamaan hänen turvallisuutensa. Minua pyydettiin tuolloin esittämään vetoomus hänen puolestaan. Haluaisin kiittää niitä tuhansia ihmisiä, jotka vastasivat vetoomukseen sekä vuonna 2002 että muutaman viime viikon aikana. Kiitän myös Euroopan unionin virastoa, joka käsittelee ihmisoikeuskysymyksiä Nigeriassa.
Henkilön tuomitseminen kuolemaan kivittämällä avioliiton ulkopuolisen lapsen vuoksi on rikkomus kansainvälisesti sovittuja ihmisoikeuksia vastaan. Ymmärrän, ettei tämä kuolemantuomio ole Nigerian hallituksen toive. Kiitän erityisesti Nigerian Irlannin-suurlähettilästä Elias Nathania, joka on julkisesti pyytänyt armoa tälle äidille. 
Pyydämme Katsinan ylempää sharia-muutoksenhakutuomioistuinta kunnioittamaan ja vaalimaan Nigerian allekirjoittamia kansainvälisiä ihmisoikeussopimuksia ja varmistamaan, että niitä vastaan rikkova sharia-lainsäädäntö kumotaan. Alueellisen lainsäädännön on noudatettava kansainvälisiä lakeja, jotka ovat Nigeriassa kansallisesti voimassa. Tiedän, ettei Amina Lawalin liikkumista ole rajoitettu eikä hän ole ollut pidätettynä tuomion julistamisen jälkeen maaliskuussa 2002. Olen siitä kiitollinen. Voimme kuitenkin vain kuvitella, millaisen trauman hän on saanut siitä, että kuolemantuomio on jatkuvasti uhannut häntä koko viime vuoden. Ainakin hän on ollut sairaana ja hakenut hoitoa monista sairaaloista tänä vaikeana aikana. 
Vaikka Amina Lawalilla olisikin oikeus hakea muutosta tuomioonsa maallisessa tuomioistuimessa, hän on kärsinyt tarpeeksi. Pyydän armoa ja vakuutusta siitä, ettei häntä teloiteta missään olosuhteissa. Meidän on myös muistettava, ettei hän ole ainoa nainen tässä tilanteessa. 
Kun minua pyydettiin esittämään vetoomus Safiya Husseinin puolesta samanlaisen rikkomuksen takia, minulle kerrottiin, että ainakin neljä naista - joista yksi oli Amina Lawal - odottivat samaa tuomiota ja että nuoret 12-16-vuotiaat pojat odottivat käsiensä amputoimista varkauden takia. Vaikka kunnioitamme kansallista suvereniteettia, Nigerialla ja sen kansalaisilla on parempia keinoja päästä eteenpäin. Kehotamme Nigeriaa antamaan välittömän ja pysyvän vastauksen parlamentin päätöslauselmaan.

Gillig (PSE).
Arvoisa puhemies, parlamentti joutuu jälleen kerran tuomitsemaan ja sillä on ehdoton velvollisuus tuomita Amina Lawal -nimisen naisen kauhistuttava tilanne. Tämä nainen on Nigeriassa tuomittu kuolemaan kivittämällä, koska hän käytti vapauttaan. 
Mitä muuta voin sanoa tai lisätä siihen, mitä kollegani ovat jo sanoneet, kuin tuomita uudestaan tämän naisen kauhistuttavan tilanteen, joka osoittaa, että kansainvälisten naisten päivien palopuheet ovat edelleen tarpeellisia. Tämä sietämätön tilanne pakottaa meidät vahvistamaan uudelleen jyrkän vastustuksemme kuolemantuomiota kohtaan ja pakottaa meidät muistamaan, ettei tuomioistuin, sijaitsi se sitten Nigeriassa tai missä hyvänsä muussa valtiossa, voi vedota uskonnollisiin periaatteisiin ja kieltää kaikkia oikeuksien ja ihmisarvon ehdottomaan kunnioittamiseen liittyviä periaatteita. Tämä muistuttaa - ikävä kyllä - hämärästä keskiajasta, joka on tuttu myös meidän maillemme. Tämän naisen sietämätön tilanne on tuomittava uudestaan ja uudestaan, ja meidän on korostettava sen merkitystä, että nykyaikaiset ja demokraattiset valtiot on järjestettävä ensisijaisesti maallisten periaatteiden mukaan. 
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Nigerian hallituksen on ilmoitettava, että sharian soveltaminen alueellisessa tuomioistuimessa on maan perustuslain vastaista. Tässä yhteydessä muistutamme Nigeriaa siitä, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen on olennainen osa unionin ulkopuolisten maiden kanssa tehtyjä sopimuksia. Nigerialaisen Amina Lawalin tapauksen ohella kaikki ne, joiden perusoikeuksia poljetaan, odottavat, että Euroopan unioni muuttaa teoiksi meidän tässä parlamentissa tekemämme päätöslauselmat. Olen täysin samaa mieltä kollegani Anna Karamanoun esittämien kysymysten kanssa. Arvoisa komission jäsen - tosin tämä koskee yhtä lailla neuvoston edustajia - päätöslauselmien ohella mihin toimiin unioni on todellisuudessa ryhtynyt?

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tässä on kyse syyttömän henkilön hengen pelastamisesta ja täysin kohtuuttomasta tuomiosta. Tässä on kuitenkin kyse myös siitä, että - ja käännyn nyt komission jäsenen Fischlerin puoleen - tartutaan kysymykseen sharia-oikeudesta ja islamin voimistumisesta joissakin Keski-Afrikan osissa, joissa tämä on vain yksi tapaus muiden joukossa ja on odotettavissa, että tilanne toistuu kerta toisensa jälkeen. Tässä on kyse siitä, että kyseenalaistetaan selkeästi, päättäväisesti, pysyvästi ja johdonmukaisesti se, onko sharia-oikeus yhdenmukainen ihmisoikeuksien ja YK:n ihmisoikeussopimuksen kanssa.
Monet meistä Euroopan parlamentin jäsenistä ovat kirjoittaneet Nigerian suurlähettiläille eri puolilla Euroopan unionia ja koko maailmaa pyytäen heitä ottamaan huomioon tämän tapauksen. Meidän on kaikin tavoin yritettävä vaikuttaa Nigerian korkeimpaan oikeuteen. Kuten päätöslauselmassa todetaan, meidän on myös otettava esiin kysymys siitä, että kaikkien nigerialaisten on voitava nauttia samoista perustuslain mukaisista oikeuksista ja suojasta riippumatta siitä, ovatko he muslimeja, kristittyjä, jonkin muun uskonnon kannattajia tai uskontokuntiin sitoutumattomia. Meidän on myös voitava kyseenalaistaa se, että sharia-lainsäädäntö on näin perustavanlaatuisella tavalla ristiriidassa kansainvälisen oikeuden ja ihmisarvon kanssa. Meidän on joka suhteessa kysyttävä seuraavaa: missä ovat ne uskovaiset muslimit Afrikassa ja Euroopassa, jotka sanovat, että tämä on ristiriidassa kaiken uskon ytimeen pakostakin kuuluvan rakkauden ja suvaitsevaisuuden kanssa?

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, komissio on tietenkin parlamentin tavoin huolestunut Pohjois-Nigeriassa sharia-lain nojalla annetuista rangaistuksista. Komissio on lukuisissa tapauksissa, muun muassa Amina Lawalin tapauksessa, ilmaissut vastalauseensa Nigerian hallitukselle, ja puheenjohtaja Prodi itse on kääntynyt suoraan presidentti Obasanjon puoleen, joka on myös ilmaissut vastustavansa näitä rangaistuksia ja huomauttanut, että jokaisella kantajalla on oikeus viedä asiansa korkeimpaan oikeuteen. 
Komissio on myös tyytyväinen Nigerian oikeusministerin viimevuotiseen lausuntoon, jossa todetaan, ettei ole oikein syrjiä muslimeja antamalla heille erilaisia tuomioita yhdestä ja samasta rikoksesta. Kuten monet parlamentin jäsenet ovat jo maininneet, Amina Lawalin muutoksenhakua käsitellään 25. maaliskuuta. Amina Lawalille on annettu oikeus asianajajaan ja hänellä on myös mahdollisuus tarpeen mukaan hakea muutosta vieläkin korkeammassa tuomioistuimessa. 
Me seuraamme tätä tapausta mahdollisimman tarkasti Abujassa sijaitsevan lähetystömme kautta, mutta emme halua kommentoida suoraan asioita, joiden tuomioistuinkäsittely on vielä kesken. Sen sijaan painostamme Nigerian liittohallitusta lakkauttamaan viimein kuolemantuomion kaikkien rikosten osalta. 
Sharia-laki on monimutkainen ja arkaluonteinen kysymys Nigeriassa. Se on myös erittäin ongelmallinen perustuslain kannalta, koska osavaltion sharia-laki on ristiriidassa sekä perustuslain että Nigerian liittohallituksen tekemien kansainvälisten sitoumusten kanssa. 
Sosiaalisesti Nigeria jakautuu islaminuskoiseen pohjoiseen ja kristinuskoiseen etelään, ja ensi vuonna pidettävien vaalien vuoksi tämä kysymys on poliittisesti äärimmäisen latautunut ja hyvin arkaluonteinen. 
Komission rahoittamassa tutkimuksessa todettiin, että sharian soveltaminen rikosoikeudessa on vielä ongelmallisempaa, koska rikoslait on muotoiltu huonosti ja heikosti koulutetut tuomarit soveltavat niitä epäjohdonmukaisesti. 
EU on laatinut yhteisen kannan Nigerian ihmisoikeuskysymyksistä sekä troikan esittämiä kuolemantuomiota koskevia vastalauseita ja antanut ihmisoikeustoimikunnalle virallisen julkilausuman.
EU kiinnittää mahdollisimman paljon huomiota siihen, että Nigeria noudattaa Cotonoun sopimuksen periaatteita. Komissio on tässä prosessissa myös suoraan mukana, ja viime vuonna se saattoi päätökseen neuvottelut maakohtaisesta strategia-asiakirjasta sekä yhteistyöohjelmasta Nigerian kanssa. Yhteistyöohjelman keskeisiä kysymyksiä ovat ihmisoikeudet ja hyvä hallintotapa, ja siinä edellytetään myös kansalaisyhteiskunnan tukemista. 
Nigeria on lisäksi yksi Eurooppalaisen ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteen kohdemaista, ja tarkoituksena on hyväksyä pian lukuisia hankkeita hallinnollisen ja oikeudellisen uudistuksen tukemiseksi. Toivomme voivamme tällä tavoin vaikuttaa myönteisesti siihen, miten Nigerian liittohallitus ja osavaltiot ymmärtävät ja panevat täytäntöön perustavia ihmisoikeuksia, ja tämän seurauksena voidaan toivoa, että tilanne muuttuu paremmaksi. 
Puhemies.
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan välittömästi.

Santos (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa teille Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta, että jätän suullisen tarkistuksen, joka koskee nimen "EFTEC" lisäämistä kohtiin 9 ja 16. Kyseessä on ruotsalaisen yritys, jolla on samanlaisia ongelmia kuin yhteisessä päätöslauselmaesityksessä mainituilla yrityksillä.

Puhemies.
Vastustaako joku tämän suullisen tarkistuksen hyväksymistä?
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi yhteisen päätöslauselman.)
ÄÄNESTYSSELITYS
Päätöslauselma yritysten toiminnan lopettamisesta (B5-0160/2003)

Stenmarck (PPE-DE)
Euroopan kansanpuolueen ja eurooppalaisten demokraattien ryhmä on tänään äänestänyt yritysten toiminnan lopettamista EU:n myöntämän taloudellisen tuen jälkeen koskevan päätöslauselman puolesta. 
Meistä Euroopan kansanpuolueen ja eurooppalaisten demokraattien ryhmän jäsenistä on ilahduttavaa, että tällä päätöslauselmalla Euroopan parlamentti puuttuu EU:n rakennerahastojen yhteydessä usein ilmeneviin haitallisiin seurauksiin. Mielestämme rakennerahastot johtavat laajaan ja kankeaan tukikaruselliin, joka aiheuttaa yrityksiä tuettaessa työttömyyden siirtymistä EU:n jäsenvaltioiden välillä ja vääristää yksittäisten yritysten kilpailua. 
Sen sijaan uusien työpaikkojen luomiseen tarvitaan sääntelyn purkamista, alhaisempia veroja ja vähemmän kaupankäynnin esteitä. Jos Euroopan unionin on tarkoitus saavuttaa Lissabonissa asetettu tavoite, rakennerahastojen tukitoimet olisi lopetettava niin pian kuin mahdollista.
Knolle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, tänä aamuna pyysin joidenkin jäsenten työhuoneiden ikkunoihin ripustettujen julisteiden poistamista, koska ne heikentävät parlamentin arvovaltaa. Nyt, juuri ennen äänestystä, seinillä on edelleen lukuisia julisteita. Jos tämä sallitaan, tapa alkaa levitä, ja lopulta parlamentti muistuttaa mainospylvästä tai taulua, joka on täysin mainosten peitossa. Tämä ei ole arvokkaan parlamentin etujen mukaista. Pyydän, että asiassa ryhdytään päättäväisesti toimiin.

Puhemies.
Arvoisa jäsen Knolle, otamme yhteyttä toimivaltaisiin osastoihin sen varmistamiseksi, että sääntöjä noudatetaan.

Puhemies.
Tämä oli esityslistan viimeinen kohta.
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 17.25.)

