Tiedonvälityksen vapaus Italiassa (keskustelu) 
Puhemies
(PL) Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma tiedonvälityksen vapaudesta Italiassa.
Viviane Reding
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, sananvapaus ja tiedonvälityksen vapaus ovat vapaan, demokraattisen ja moniarvoisen yhteiskunnan perusta. Se on vakaa käsitykseni entisenä toimittajana, ja myös Euroopan unionissa uskotaan siihen vankasti. Siksi kaikki EU:n toimielimet - parlamentti, neuvosto ja komissio - ovat sitoutuneet noudattamaan EU:n perusoikeuskirjaa, jonka 11 artiklassa todetaan seuraavaa: "Jokaisella on oikeus sananvapauteen. Tämä oikeus sisältää mielipiteenvapauden sekä vapauden vastaanottaa ja levittää tietoja tai ajatuksia viranomaisten siihen puuttumatta ja alueellisista rajoista riippumatta. Tiedotusvälineiden vapautta ja moniarvoisuutta kunnioitetaan."
Muistuttaisin, että EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdassa määrätään myös, missä ja milloin edellä mainittuja perusoikeuksia sovelletaan. Siteeraan edelleen: "Tämän perusoikeuskirjan määräykset koskevat unionin toimielimiä, elimiä ja laitoksia toissijaisuusperiaatteen mukaisesti sekä jäsenvaltioita", mutta "ainoastaan silloin, kun viimeksi mainitut soveltavat unionin oikeutta".
Meidän on kunnioitettava EU:n toimivaltaa, jonka rajoissa Euroopan komissio on aina puolustanut joukkoviestimien vapautta, sananvapautta, tiedonvälityksen vapautta ja lehdistönvapautta sekä EU:ssa että sen ulkosuhteissa kolmansiin maihin. Muistutan erityisesti EU:n "Televisio ilman rajoja" -direktiivin suuresta merkityksestä: vuodesta 1989 alkaen sillä on turvattu kansalaisille kaikissa EU:n jäsenvaltioissa vapaus vastaanottaa rajoituksetta muiden EU:n jäsenvaltioiden lähetyksiä. Direktiivillä on edistetty merkittävästi tietojen vapaata liikkuvuutta rajojen yli ja moniarvoisempaa viestintäympäristöä kaikissa jäsenvaltioissa. Tässä yhteydessä haluan kiittää Euroopan parlamenttia siitä, että se on auttanut komissiota laatimaan tästä direktiivistä ajanmukaistetun toisinnon, jossa ulotetaan rajatylittävän tiedonvälityksen vapaus koskemaan lähetystoiminnan lisäksi muita audiovisuaalisia palveluja ja erityisesti internetin välityksellä lähetettäviä palveluja.
Direktiivi on pantava täytäntöön kaikissa jäsenvaltioissa vuoden loppuun mennessä, ja se edistää merkittävästi moniarvoisuutta myös silloin, kun on kyse verkkoympäristöstä. Muistuttaisin myös kolmesta muusta erittäin tärkeästä kohdasta tässä direktiivissä.
Ensinnäkin riippumattoman tv-tuotannon edistämisestä. Direktiivissä olevan säännöksen mukaan televisiolähetystoiminnan harjoittajat varaavat vähintään 10 prosenttia lähetysajastaan tai vähintään 10 prosenttia ohjelmistobudjetistaan eurooppalaisille, televisiolähetystoiminnan harjoittajista riippumattomien tuottajien valmistamille teoksille.
Toiseksi direktiivin ajantasaistetussa toisinnossa säädetään toimittajien ja uutistoimistojen oikeudesta käyttää kaikkialla EU:ssa lyhyitä otteita lyhyitä raportteja varten.
Kolmanneksi vielä äärimmäisen tärkeä seikka: uudessa direktiivissä on maininta riippumattomien kansallisten viestintäviranomaisten tarpeellisuudesta. Tämä maininta tehtiin komission ehdotuksesta ja saatiin hyväksyttyä vasta lopuksi Euroopan parlamentin voimakkaan tuen ansiosta. Näin ollen ajantasaistettua "Televisio ilman rajoja" -direktiiviä voidaan lähetystoiminnan osalta pitää rajatylittävän tiedonvälityksen vapautta koskevana perussääntönä EU:ssa.
Haluan muistuttaa toisesta tärkeästä EU:n toimivaltaan kuuluvasta näkökohdasta, jossa tämä instituutio voi toimia ja on toiminut tiedotusvälineiden moniarvoisuuden hyväksi. Tarkoitan radiotaajuuspolitiikkaa. Tiedätte, että radiotaajuuksien saatavuus on lähetystoiminnan ehdoton edellytys, ja EU:n periaatteisiin kuuluu varmistaa, että kaikilla markkinatoimijoilla on syrjimätön mahdollisuus radiotaajuuksien käyttöön. Kansallisilla viranomaisilla ei siis ole oikeutta taajuuksia varaamalla pitää mediamarkkinoiden kilpailutilannetta muuttumattomana niillä jo olevien toimijoiden eduksi. Todettakoon ohimennen, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on asiassa Centro Europa antamassaan tuomiossa vahvistanut tämän tärkeän periaatteen, joka pohjautuu suoraan palvelujen tarjoamisen vapauteen. Komissio piti tuomiota järkevänä, koska se edistää tervettä kilpailua ja on tärkeä perusta joukkoviestinten moniarvoisuuden vahvistamiselle. Tällä perusteella komissio on toistuvasti nostanut kanteita sellaisia jäsenvaltioita vastaan, joissa taajuuksien hallintajärjestelmä on osoittautunut tämän periaatteen vastaiseksi.
Haluan esimerkiksi palauttaa mieliin radiotaajuuksien varaamista Italiassa koskevan rikkomusmenettelyn, jonka kollegani Neelie Kroes ja minä käynnistimme vuonna 2006. Menettelyn aiheuttaman paineen vuoksi Italian viranomaiset ovat nyt muuttamassa toimintatapaansa. Tämän ansiosta markkinat vapautuvat huomattavasti ja tiedotusvälineiden moniarvoisuus lisääntyy. Taajuuspolitiikka on näin ollen selvä esimerkki alasta, jossa EU voi toimivaltansa rajoissa pyrkiä lisäämään kilpailua lähetystoiminnan harjoittajille välttämättömistä voimavaroista ja siten vahvistaa tiedotusvälineiden moniarvoisuutta.
EU:n lehdistöä koskeva toimivalta on huomattavasti vähäisempi. Lehdistö on yksi erinomainen esimerkki kansallisesta tai jopa alueellisesta toimivallasta, ja sen asemassa näkyvät usein erot eri jäsenvaltioiden kulttuuriperinnössä. EU:ssa ei siten ole annettu nimenomaan lehdistöä koskevia säädöksiä, eikä niitä voida antaa myöskään nykyisten perustamissopimusten nojalla. Tästä huolimatta EU:n toimielimissä, ja varsinkin Euroopan komissiossa, on aina tuettu lehdistön kehittämistä kaikkialla EU:ssa. Muistutan, että toimenkuvaani tiedostusvälineistä vastaavana Euroopan komission jäsenenä kuului lukuisia kokouksia eri puolilta Eurooppaa tulevien päätoimittajien kanssa. Niissä keskusteltiin joukkoviestinten vapauteen ja moniarvoisuuteen liittyvistä ajankohtaisista kysymyksistä.
Tämän perusteella annettiin kesäkuussa 2009 Euroopan eri maita edustavien toimittajien laatima eurooppalainen julistus lehdistönvapaudesta. Annoin julistukselle varauksettoman tukeni, kun lopullinen asiakirja luovutettiin minulle. Eurooppalaisten toimittajien aloitteesta annettu eurooppalainen julistus lehdistönvapaudesta vahvistaa merkittävästi EU:n perusoikeuskirjan kaltaisiin keskeisiin lainsäädäntöasiakirjoihin kirjattuja perusarvoja. Se on myös kaikille omalla vastuualueellaan toimiville päätöksentekijöille muistutus siitä, että viranomaisten on ehdottomasti osallistuttava todellisen lehdistönvapauden turvaamiseen: heidän on oltava valmiita turvaamaan sananvapaus ja tukemaan sen kehitystä. Siksi julistus on merkittävä askel kohti näiden perusarvojen ja -oikeuksien vahvistamista ja antaa toimittajille mahdollisuuden vedota niihin hallituksia tai poliittisia päättäjiä vastaan aina tuntiessaan toimintavapautensa epäoikeudenmukaisesti uhatuksi.
Parlamentin jäsenet huomaavat, että EU:n toimielimet, ja erityisesti komissio, osoittavat vankkaa poliittista sitoutumista perusoikeuksiin ja vapaaseen tiedonvälitykseen, sananvapauteen ja joukkoviestinten vapauteen. Käytämme toimivaltaamme näiden oikeuksien ja vapauksien puolustamiseen työssämme perustamissopimusten pohjalta, ja teemme niin jatkossakin.
Haluan kuitenkin käsitellä myös toista tärkeää näkökohtaa, nimittäin sitä, että perusoikeuksien soveltaminen EU:n politiikanaloihin ei anna EU:lle toimivaltaa kaikissa eri jäsenvaltioiden perusoikeuksiin liittyvissä kysymyksissä. Muistakaamme, että jäsenvaltioilla on perustuslakinsa, joista monilla on pitkät perinteet, ja että kaikissa jäsenvaltioissa on tuomioistuimia, muutoksenhakutuomioistuimia ja perustuslakituomioistuimia, jotka varmistavat, että kansalliset viranomaisten kunnioittavat ja noudattavat perusoikeuksia kaikessa toiminnassaan. Tästä saatiin esimerkki niinkin äskettäin kuin eilen Italiassa.
Tämä johtuu siitä, että meillä on työnjako, sillä EU ei ole supervaltio, vaan muodostuu 27 suvereenista jäsenvaltiosta, ja sen toimintaperiaate pysyy edelleen samana myös uuden Lissabonin sopimuksen mukaisesti.
Näin ollen vetoaisin teihin, ettette käyttäisi EU:n toimielimiä sellaisten ongelmien ratkaisemiseen, jotka pitäisi EU:n perustamissopimusten nojalla ratkaista kansallisella tasolla. Meidän ei pitäisi vaatia sellaista asemaa, jota meillä ei ole, emmekä saa sitä myöskään Lissabonin sopimuksen nojalla. Keskittykäämme täällä soveltamaan tehokkaasti sääntöjä, periaatteita, oikeuksia ja vapauksia niillä aloilla, jotka kuuluvat EU:n toimivaltaan. Tämä voi tuottaa hyvin merkittävää edistystä, ja olen maininnut tästä useita konkreettisia esimerkkejä puheenvuorossani.
Mainitsen vielä toisen esimerkin alasta, jolla voisimme toimia. Parlamentin jäsen Paul Rübig ehdotti hiljattain talousarvioon tehdyssä tarkistuksessa uutta EU:n ohjelmaa nimeltä Erasmus for Journalists (toimittajien Erasmus-ohjelma). Tällaisen ohjelman ansiosta toimittajat voisivat lehdistön ollessa vaikeuksissa työskennellä määrätyn ajan muissa jäsenvaltioissa yhdessä paikallisten toimittajien kanssa. Lisäksi toimittajat voisivat tutustua muissa jäsenvaltioissa vallitsevaan poliittiseen, taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen tilanteeseen ja kirjoittaa siitä. Toimittajat voisivat verrata tilannetta eri puolilla Eurooppaa ja esitellä sitä lukijoille myös siltä osin kuin se koskee lehdistönvapautta. Siksi kehotan Euroopan parlamenttia suhtautumaan erittäin myönteisesti näihin ehdotuksiin, joita tiedostusvälineistä vastaava Euroopan komission jäsen varmasti tukee.
Joseph Daul
Arvoisa puhemies, arvoisat puheenjohtajat, hyvät kollegat, olen pyytänyt saada käyttää puheenvuoron Euroopan kansanpuolueen ryhmän (kristillisdemokraatit) puolesta tässä keskustelussa, joka koskee lehdistönvapautta Italiassa, ennen kaikkea tuomitakseni Euroopan parlamentin sopimattoman käytön kansallisten asioiden käsittelyyn. Teen sen myös tuomitakseni epäoikeudenmukaisen ja vilpillisen hyökkäyksen sellaisen EU:n jäsenvaltion hallitusta vastaan, jossa oikeusvaltion periaatteita noudatetaan yhtä tarkasti kuin muuallakin Euroopassa.
Ensimmäisessä käsittelemässäni kohdassa viittaan Italian tasavallan presidenttiin, jota siteerasin jo eilen ja joka toi julki mielipiteensä viime viikolla. Lainaan häntä suoraan: "Euroopan parlamentti ei voi toimia kaikupohjana poliittisille ristiriidoille ja väittelyille, jotka ovat itsestäänselvyys jäsenvaltioissa ja niiden kansallisissa kansanedustuslaitoksissa." Siteeraan edelleen Italian tasavallan presidenttiä: "Euroopan parlamentti ei myöskään voi olla jonkinlainen muutoksenhakutuomioistuin, joka arvioi kansallisten kansanedustuslaitosten päätöksiä tai kansallisten hallitusten menettelyjä." Tarkoitukseni ei ole loukata presidentti Napolitanoa, joka on ystävä, kun sanon, ettei hän noudata samaa poliittista linjaa pääministeri Berlusconin tai minun taikka edustamani ryhmän kanssa.
(Martin Schulzin välihuuto)
Hyvä Martin Schulz, pyydän, että kunnioitatte sananvapauttani! Mielestäni tänä aamuna pitäisi osoittaa kunnioitusta sananvapaudelle samoin kuin lehdistönvapaudelle!
(Martin Schulzin keskeytys)
Tiedämme, ketkä ovat häiriköitä. Minua se ei vaivaa, enkä ole suutuksissa. Arvoisa puhemies, pyydän vain, että annatte minun puhua. Keskustelua ei käydä tällä tavalla.
Näissä sanoissa ilmenee erittäin selvästi se kunnioitus, jota tulisi osoittaa demokraattisille toimielimille, olivatpa ne sitten kansallisia tai EU:n toimielimiä. Totuus on, että tänä aamuna käymällämme keskustelulla ei ole kerta kaikkiaan mitään tekemistä Euroopan parlamentin olemassaolon perussyyn kanssa. Mistä oikeastaan on kyse? Estetäänkö italialaisia poliitikoita järjestämästä keskustelua lehdistönvapaudesta tai jostakin muusta aiheesta omassa kansallisessa parlamentissaan? En usko. Estetäänkö Italian kansalaisia tuomasta julki paheksuntansa jotakin lakia kohtaan? Ei. Estetäänkö Italian tuomioistuimia panemasta lakia täytäntöön? Ei, kuten olemme selvästi havainneet. Onko Euroopan yhteisöjen tuomioistuin kykenemätön tuomitsemaan sellaisen Italian lain, joka on ristiriidassa EU:n perustamissopimusten kanssa? Ei. Vastaus kaikkiin näihin kysymyksiin on selkeä ei.
Näin ollen Euroopan parlamentissa järjestetty keskustelu on pelkkä mitätön puoluepoliittinen suunnitelma poliittisen vastustajan saamiseksi pois tolaltaan. Väittivätpä jotkut parlamentin jäsenet mitä tahansa, Italian tasavalta toimii siten kuin sen Euroopassa pitääkin: demokraattisesti ja oikeusvaltion periaatteiden mukaisesti. Joka väittää päinvastaista, sivuuttaa tosiasiat, eikä tämä hämää ketään.
Hyvät kollegat, Euroopan parlamentin tehtävä ei ole muuttua istuntosaliksi, jossa jäsenvaltioiden poliittiset kilpakumppanit makselevat kalavelkojaan. Parlamentin istuntosali ei ole oikea paikka yrittää heikentää sellaisen hallituksen uskottavuutta, joka lisäksi on poliittisessa vastuussa omille kansalaisilleen. Siksi meillä on vaalit. Kiitos tarkkaavaisuudestanne.
David-Maria Sassoli
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, elinolosuhteet vaikuttavat kaikkiin meistä, ja teillekin on ennen Brysseliin tuloanne varmasti sanottu seuraavaa: "muistakaa, että teillä on suuri vastuu, että meillä on suuri vastuu", nimittäin vastuu tehdä maastanne parempi.
Tiedämme, että maistamme tulee parempia, jos EU on vahvempi ja pystyy vastaamaan oikeudenmukaisesti kansalaistensa odotuksiin. Olemme ilmeisen tietoisia siitä, että tämä on mahdollista, jos teemme yhteistyötä, jos pystymme yhdistämään arvokkaimmat resurssimme, perustuslakimme, ne arvot, oikeussäännöt ja oikeudet, jotka ovat EU:n todellisia voimavaroja. Maatani vaivaavat monet kiistat, mutta haluan suoralta kädeltä rauhoittaa kaikkia, että kyse on hienosta demokraattisesta maasta, jolla on hieno perustuslaki. Eilinen oli erittäin tärkeä päivä meille italialaisille, sillä sekavassa tilanteessa perustuslakituomioistuin, jolle esitettiin rankaisemattomuutta koskevia pyyntöjä, vahvisti yksinkertaisen ja arvokkaan periaatteen: kaikkien kansalaisien yhdenvertaisuuden lain edessä. Tiedämme kuitenkin, että jopa merkittävät maat voivat joutua pois kurssista ja sekoittaa yhteisen omaisuuden ja yksityiset edut toisiinsa. Emme kuitenkaan voi antaa jäsenvaltioiden heikentyä.
Oikeus riippumattomaan tiedonvälitykseen ilman valtion viranomaisten painostusta tai niiden asettamia ehtoja on turvattava, ja tämä on julkinen voimavara, yhteinen etu, jokaisessa maassa. EU:n on suojeltava tätä voimavaraa epäröimättä. Meidän on pyrittävä laatimaan yhteiset säännöt, asettamaan rajat, joiden puitteissa tiedonvälitystä voidaan pitää riippumattomana. EU:n on välttämätöntä toimia kiireesti ja vahvistaa direktiivissä suuntaviivat, jotka koskevat moniarvoisuutta ja kaikkien saatavilla olevan yleishyödyllisen voimavaran suojelua. Arvoisa komission jäsen Viviane Reding, muistakaa aina, että tämä on parlamentti eikä museo, jonne asiat jätetään maatumaan.
Mário David
(PT) Muutamia viikkoja sitten Portugalissa espanjalaisyhtiö Prisa, jonka tiedetään olevan sosialistipuolueen kannattaja ja televisiokanava TVI:n enemmistöosakas, määräsi peruuttamaan iltaohjelman nimeltä Jornal Nacional de Sexta-Feira. Hyvä David-Maria Sassoli, haluaisin kysyä teiltä, onko Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmällä samanlainen aikomus selvittää, mitä muissa maissa on tekeillä, vai onko sen tarkoituksena pelkkä poliittinen juonittelu, jota olemme tänä aamuna täällä todistamassa.
David-Maria Sassoli
Kiitos kysymyksestänne, sillä se antaa minulle tilaisuuden selittää kantaani. En saanut tätä tilaisuutta minulle myönnettynä puheaikana.
(Puhemies pyysi parlamentin jäseniä antamaan puhujalle luvan jatkaa.)
Kuten sanoin, olen iloinen kysymyksestänne, sillä se antaa minulle tilaisuuden sanoa, että direktiivi, jota komissiolta pyydämme, on tarkoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tämä ei ole Italian asia, vaan Euroopan asia. Toteaisin myös, että haluamme tarkistaa kysymystä, joka meidän on määrä jättää käsiteltäväksi Strasbourgissa. Haluamme, että siinä käsitellään keskustelua, jota Italiassa ja Euroopassa käydään moniarvoisuudesta. Suuret kiitokset kysymyksestänne.
Puhemies
(EN) Hyvät kollegat, jos parlamentissa aiotaan käydä tällainen keskustelu, en anna lupaa "sinisen kortin" menettelyn mukaisesti esitettyihin kysymyksiin. Näin olen päättänyt. Olen pahoillani, mutta koko asiaan on suhtauduttava paljon rauhallisemmin, muussa tapauksessa periaatteena on, ettei "sinisen kortin" menettelyä käytetä. En halua istunnon häiriintyvän. Pyydän teitä käyttäytymään kunnolla.
Guy Verhofstadt
Arvoisa puhemies, Italian tasavallan presidentti Giorgio Napolitano totesi aivan oikein, ettei Euroopan parlamentti ole oikea paikka ratkaista jäsenvaltioiden poliittisten puolueiden välisiä kiistoja tai vastustaa kansallisten kansanedustuslaitosten tekemiä päätöksiä. Italian ongelma - ja mielestäni tasavallan presidentti Napolitano on täysin oikeassa - on mieluummin ratkaistava Italiassa.
Hyvä Joseph Daul, ongelma on kuitenkin juuri se, ettei kukaan voi kieltää Euroopan ja Italian ongelmien olemassaoloa. En voi hyväksyä puheenvuorossanne sitä, että kiellätte ongelman olemassaolon.
(Suosionosoituksia)
Presidentti Napolitano on oikeassa. Mielestäni teette oikein myös korostaessanne, mitä presidentti Napolitano sanoi, mutta ei ole hyvä ajatus sanoa täällä Euroopan parlamentissa, ettei ongelmaa ole. Miksi sanon tämän? Siksi, että Freedom House on hiljattain julkaissut tutkimuksen, jossa maailman maat jaotellaan lehdistönvapauden mukaan kolmeen ryhmään: vapaisiin, osittain vapaisiin ja ei-vapaisiin. Olisi kiinnitettävä huomiota siihen mielestäni valtavaan ongelmaan, että kolme maata - ei vain yksi, ei pelkästään Italia, vaan myös Romania ja Bulgaria - on luokiteltu "osittain vapaiksi". Olemme sitäkin huolestuneempia, todella huolestuneita, siitä, että yksi Euroopan unionin perustajavaltioista on kyseisten maiden joukossa.
Koska perustimme Euroopan unionin puolustaaksemme tinkimättä yhteisiä arvojamme, joita ovat demokratia, rauha ja vapaus, meillä on velvollisuus toimia. Miten? Mielestäni meidän on pyydettävä komissiota - ja toistan, että tämä pyyntö on jo esitetty - tekemään perustamissopimusten pohjalta ehdotus direktiiviksi tiedotusvälineiden moniarvoisuuden turvaamisesta. Näin on meneteltävä, ja toimivalta tähän voidaan perustamissopimusten nojalla antaa Euroopan parlamentille. Direktiivillä olisi taattava, että joukkoviestinten vapautta koskevia perustuslaillisia säännöksiä noudatetaan kaikilta osin ja yhdenmukaisesti kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa, ja etenkin kaikissa kyseessä olevissa maissa.
Arvoisa puhemies, puheenvuoroni lopuksi minun on vielä todettava, että olin hyvin pettynyt komission edustajan puheeseen. Jäsenvaltiot voivat tehdä mitä huvittaa niin kauan kuin ne noudattavat kansallista perustuslakiaan. Tämän me kuulimme komission edustajalta. Olen täysin eri mieltä. Esitän vastalauseeni. On olemassa arvoja ja vapauksia, joita täytyy puolustaa Euroopan parlamentissa ja jotka ovat kansallisen edun ja jäsenvaltioiden perustuslakien yläpuolella.
(Suosionosoituksia)
Nämä ovat arvoja ja periaatteita, jotka tekevät Euroopan unionista sen, mitä se todella on. Siksi vetoan komissioon, että se tarkistaisi kantaansa ja tekisi mahdollisimman nopeasti ehdotuksen direktiiviksi joukkoviestimien keskittymistä koskevasta kysymyksestä, ja tekisi sen kaikkia Euroopan unionin jäsenvaltioita varten.
Cristiana Muscardini
(IT) Arvoisa puhemies, David-Maria Sassolin lausuntojen perusteella on mielestäni hyödytöntä keskustella tekstistä, jota sen esittäjät itse ovat ilmoittaneet aikovansa muuttaa - hänhän totesi täällä parlamentissa, että tekstiä, josta meidän on määrä äänestää Strasbourgissa, aiotaan muuttaa.
Puhemies
(PL) Hyvä Cristiana Muscardini, tämä ei oikeastaan ollut menettelyä koskeva pyyntö, joten pyydän, että noudatamme työjärjestystä.
Hyvät parlamentin jäsenet, en aio antaa puheenvuoroa jokaiselle, joka nostaa sinisen kortin. Minulla on oikeus menetellä näin, ja meidän on siirryttävä keskustelussa eteenpäin.
Judith Sargentini
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, ihmiset saattavat luulla, että aion puhua italiaksi, ja he saattavat haluta tehdä tästä Italiaa koskevan keskustelun, mutta minä olen hollantilainen. Olen hollantilainen Euroopan parlamentin jäsen ja ajatus siitä, että puhumme täällä aivan kuin kyse olisi Italian sisäisestä keskustelusta, on minusta hyvin turhauttava.
Asian ydin ei ole se, miten asiat sujuvat Italiassa - toimittajien painostaminen ja toimittajien itsesensuuri alkavat pitää paikkansa Italiassa. Asian ydin on se, että se on häpeäksi Euroopalle. Miten aiomme kertoa uusille jäsenvaltioille, jäsenyyttä hakeville valtioille, että niillä on oltava moniarvoiset joukkoviestimet, että heidän maassaan kaikkien on saatava äänensä kuuluviin, että keskustelua tulisi käydä kaikkien aatteiden ja poliittisten puolueiden kesken, jos emme halua kertoa Italialle, että heidän on ryhdistäydyttävä, että on väärin painostaa toimittajia muuttamaan asennettaan, että on väärin keskittää sekä kaupallisen että julkisen televisiotoiminnan hallinta yksiin käsiin?
Guy Verhofstadt on kysynyt tätä, ja aion kysyä sitä itsekin. Arvoisa komission jäsen Viviane Reding, totesitte, että EU tekee parhaansa ja että perusoikeudet ovat keskeisiä, mutta tämä ei päde niihin valtioihin, jotka jo ovat EU:n jäseniä. Se ei voi olla totta. Tämä on yksi Kööpenhaminan kriteereistä. Kaikkien on pidettävä kiinni Kööpenhaminan kriteereistä.
(Suosionosoituksia)
Varmistaakseni, ettei tämä keskustelu koske vain Italiaa, pyydän antamaan myös joukkoviestinten keskittymistä koskevan direktiivin. Euroopan parlamentti on pyytänyt tätä kahdesti. Milloin komissio aikoo täyttää tämän pyynnön? PPE-ryhmä yritti jopa saada parhaillaan käydyn kiivaan keskustelun pois esityslistalta sillä perusteella, ettei se koskisi Eurooppaa. Kiivas keskustelu osoittaa, että jotain on tekeillä. Ihmiset huutavat ja näyttävät tunteensa, mikä on hyvä asia, sillä sananvapaus ja moniarvoinen lehdistö ovat demokratiassamme avainasemassa.
Italiassa 80 prosenttia ihmisistä saa päivittäin tietonsa television välityksellä. Jos kaikki eivät saa lähetyksissä ääntään kuuluviin, ihmisillä ei ole mahdollisuutta tehdä itsenäisiä päätöksiä. Se on olennaista demokratian kannalta.
(Suosionosoituksia)
Olemme kaikki sivistyneitä ihmisiä. Meidän kaikkien on opittava pärjäämään useiden totuuksien kanssa ja muodostamaan siitä oma totuutemme, ja italialaisilla on oikeus siihen. Bulgarialaisilla ja alankomaalaisilla on oikeus siihen, ja minä puolustan tätä oikeutta. Vaikka olen hollantilainen enkä suinkaan italialainen, kannan huolta kansalaisista kaikkialla Euroopassa.
Meidän pitäisi hävetä sitä, että yritämme saada tämän keskustelun pois esityslistalta ja todeta, ettei asia kuulu meille. Asioiden kulku Italiassa tekee maan demokratiasta erittäin haavoittuvan. Meidän on aloitettava jostakin. Arvoisa komission jäsen Viviane Reding, pyydän että se on joukkoviestinten keskittyminen.
(Suosionosoituksia)
Ryszard Czarnecki
ECR-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Italia ei ole ainoa mahtava ja suurenmoinen maa. Euroopan parlamentissa istuu 27 suurenmoisen maan edustajia - saanen jatkaa siitä, mitä David-Maria Sassoli totesi.
Mielestäni on jokseenkin paradoksaalista, että minä, kommunismia vastustava oppositioaktivisti, joka en koskaan kuvitellut voivani olla samaa mieltä kenenkään kyseistä aatetta kannattavan kanssa, joutuisin olemaan samaa mieltä kuin Italian presidentti, joka varoittaa siirtämästä sisäisiä kiistoja Euroopan parlamentin käsiteltäväksi. Puhun kaksinaismoraalista. On tiettyjä asioita, jotka herättävät joidenkin Euroopan parlamentin poliittisten ryhmien kiinnostuksen. Nämä ryhmät tuovat kyseisistä asioista käytävän keskustelun väkisin Euroopan parlamenttiin, kun taas toiset asiat lakaistaan maton alle.
Muissa maissa on kenties ollut samankaltaisia tilanteita. Virassa oleva ministeri yritti hiljattain kaikin käytettävissä olevin keinoin pitää Puolan valtion televisioyhtiön johtajan virassaan. Lopulta hän epäonnistui, mutta tuolloin en kuullut yhdenkään poliittisen ryhmän vaatineen asiasta keskustelua. Samankaltaisia tilanteita on ollut muissa maissa.
Jos emme siis halua kenenkään syyttävän meitä kaksinaismoraalista, meidän olisi kohdeltava kaikkia samalla tavoin. Jos ongelmia ilmenee, niistä on aina puhuttava ajallaan. Ellemme tee niin, se tarkoittaa, että ongelmiin liittyy jonkinlainen poliittinen tausta, jonkinlaista poliittista taktikointia.
Guy Verhofstadt on ilmoittanut parlamentille ylhäältä käsin määrättävistä ehdotuksista, ikään kuin kyse olisi tiettyjä jäsenvaltioita koskevista virallisista, oikeudellisista ja lainsäädännöllisistä ratkaisuista. Mielestäni näin pyritään vain edistämään kauaskantoista ja liiallista Euroopan yhdentymistä ikään kuin salavihkaa ja kansalaisista piittaamatta. Se olisi oikeastaan vastoin hallitusvaaleissa ilmaistua yleistä mielipidettä.
Euroopan unioni on edelleen kansakuntiin, kansallisvaltioihin perustuva yhteisö. Välttäkäämme kuitenkin sellaista oikotietä, jossa me ikään kuin kansallisvaltioista piittaamatta annamme niitä koskevaa lainsäädäntöä.
Arvoisa puhemies, totean lopuksi, että mielestäni kyseessä on Italian sisäinen asia. Asia saattaa myös olla vaikea, mutta italialaisten pitäisi ratkaista se itse. Euroopan parlamentti ei ole oikea paikka näiden ongelmien ratkaisemiseksi.
Patrick Le Hyaric
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, lehdistön ja tiedonvälityksen vapaus on luovuttamaton perusoikeus, koska se on osa inhimillistä kehitystä. Kuten te, arvoisa komission jäsen Viviane Reding, totesitte, se on lisäksi tunnustettu Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklassa, joka koskee moniarvoisuutta, ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 51 artiklassa, joka koskee sananvapautta.
Sekä EU:n oikeuden että Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen ja Etyj:n joukkoviestimien vapaudesta antamien suositusten perusteella Euroopan parlamentti katsoo, että Italian pääministeri, sen valtion päämies, joka kaikesta huolimatta oli yksi Euroopan yhteisön perustajista, loukkaa lehdistön vapauden ja moniarvoisuuden periaatteita monin tavoin. Hän on tehnyt tiedon ja kulttuurin kaltaisista yhteisistä julkisista voimavaroista todellisia voitontavoittelun välikappaleita luomalla useista televisio- ja radiokanavista, kustantamoista, mainostoimistoista, vakuutusyhtiöistä ja pankeista muodostuvan mediaimperiumin.
Lisäksi Italian pääministeri voi vaikuttaa siihen, keitä julkisiin tiedotusvälineisiin palkataan. Tämä varsinainen tiedonvälitysmonopoli ja sen rahoitus antavat hänelle mahdollisuuden valvoa, säädellä ja ohjata paitsi suurinta osaa audiovisuaalisista joukkoviestimistä ja julkaisuista myös niiden sisältöä vain omaa etuaan ajatellen. Tällainen ajatusten kontrollointiin tarkoitettu järjestelmä on ristiriidassa perusluonteisen demokraattisen keskustelun kanssa, joka on ainoa keino varmistaa lehdistön ja joukkoviestinten todellinen moniarvoisuus. Lisättäköön vielä, että koska samalla miehellä ja hänen perheellään on sekä poliittinen että tiedotusvälineisiin perustuva vaikutusvalta, seurauksena on ilmeinen eturistiriita, joka ei sovi yhteen merkittävän demokratian kanssa, sellaisen demokratian, joka kansalaistensa ansiosta on nykyaikainen ja virkeä.
Lisäksi Silvio Berlusconi haluaa rajoittaa oikeudellisten, tietojen julkaisemista, nostaa kanteita häntä arvostelleita toimittajia kohtaan ja uhkailee heitä ja haastaa oikeuteen italialaisia sanomalehtiä kuten La Repubblica, L'Unità ja jopa italialaispiispojen julkaisema päivälehti Avvenire. Uhkausten kohteena ovat myös eurooppalaiset sanomalehdet ja ranskalainen aikakauslehti Le Nouvel Observateur. Lisäksi riippumattoman lehdistön taloudellista toimintakykyä heikennetään kahdella tavalla: elokuun 6. päivänä 2008 annetulla "Tremonti"asetuksella, jolla vähennetään riippumattomien sanomalehtien julkista tukea, ja ilmoitusmäärärahojen leikkauksilla. Berlusconien ajatuspoliisin kohteena ovat nyt myös perustuslakituomioistuin, tuomarilaitos, riippumattomien toimittajien liitto ja jopa parlamentti, jonka mainetta Silvio Berlusconi on vetämässä lokaan.
Jos me Euroopan parlamentin eri ryhmien edustajat olemme tässä tilanteessa valmiit ryhtymään toimiin puolustaaksemme sitä, mitä me kutsumme Euroopan unionin demokraattisiksi arvoiksi, meidän on annettava vakava varoitus ja, arvoisa komission jäsen, teidän sanojanne mukaillen, valvottava EU:n oikeuden noudattamista ja todettava yhdessä tuhansien italialaisen älymystön edustajien ja luovan työn tekijöiden sekä toimittajien kanssa, että tiedonvälityksen ja tiedon vastaanottamisen vapautta on kunnioitettava ehdoitta niin Italiassa kuin koko Euroopan unionissakin.
Siksi ehdotan Euroopan parlamentille joukkoviestinten ja lehdistön moniarvoisuutta koskevan eurooppalaisen seurantakeskuksen perustamista. Seurantakeskus valvoisi poliittisten päättäjien ja joukkoviestimien välisen vallanjaon periaatteen noudattamista kaikkialla EU:ssa, joukkoviestinten keskittymistä koskevan enimmäiskynnyksen toteutumista sekä toimittajien tiedotusoikeuksien ja riippumattomien sanomalehtien julkaisuoikeuksien kunnioittamista.
Se loisi Euroopan parlamentille yhteydet kansallisiin kansanedustuslaitoksiin, toimittajiin ja tuottajiin, toimittajajärjestöihin, lukijoihin ja televisionkatsojiin. Seurantakeskus voisi laatia ehdotuksen direktiiviksi keskittymistä vastaan ja moniarvoisuuden puolesta. Arvoisa puhemies, tämä olisi yksi tapa pitää demokratia hengissä meidän Euroopassamme.
Francesco Enrico Speroni
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on vapauden ja demokratian alue. Italia ei ole poikkeus edes tiedonvälityksen osalta. Jos halutaan muitakin todisteita kuin lehtikioskeissa myynnissä olevat lukemattomat julkaisut tai saatavilla olevat lukuisat erilaiset televisiokanavat, paikalliskanavat mukaan luettuina, tarvitsee vain analysoida Pavian valvontayksikön kaltaisten riippumattomien elinten laatimia selvityksiä. Kyseinen elin vahvisti, että oppositio saa julkisen television uutislähetyksissä 60 prosenttia lähetysajasta ja Mediaset-verkostossa 49 prosenttia lähetysajasta. Pitäisi myös ottaa huomioon, että Strasbourgissa toimiva ihmisoikeustuomioistuin on langettanut 455 tuomiota, jotka koskevat vapaata tiedonvälitystä, ja vain seitsemän niistä koskee Italiaa, kun vastaavat luvut ovat Ranskalla 29 ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla 28.
Italian pääministeri on kansalaiselle kuuluvien perusoikeuksien nojalla ryhtynyt oikeustoimiin joitakin joukkoviestimiä vastaan, minkä on väitetty vaikuttaneen mediamarkkinoihin. Tässä yhteydessä on erittäin tärkeää myöntää, että Italian oikeuslaitoksen tuomioissa aina ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioista lopullisiin ja ehdottomiin tuomioihin ei tehdä myönnytyksiä hallituksen päämiehelle. Asia vaikuttaa toisinaan olevan pikemminkin päinvastoin.
Sananvapaus on Italiassa turvattu. Sillä, joka muuta väittää, olisi puhtaasti poliittista näkökulmaa edustavien yhteisten päätöslauselmaesitysten antamisen sijasta oltava rohkeutta käynnistää perustamissopimuksen 7 artiklassa tarkoitettu menettely, joka edellyttää asiakirjatodisteiden hankkimista täysin oletetusta tilanteesta.
Hans-Peter Martin
(DE) Arvoisa puhemies, tarvitaan demokratian vallankumousta. Arvoisa puhemies, istuisitteko nyt täällä, jos Italiassa 1970- ja 1980-luvuilla vallinneet olot olisivat tasoittaneet tietä berlusconisaatiolle Länsi-Euroopassa? Samanaikaisesti on kuitenkin havaittavissa, ettei Italia ole ainoa ongelmatapaus, vaan berlusconisaatio on saamassa jalansijaa Euroopassa, mikä on hyvin, hyvin vaarallista.
EU:n perusoikeuskirjan laatimisesta vastaavan valmistelukunnan jäsenenä minulla oli tilaisuus seurata, miten kovaa kädenvääntöä joukkoviestimien keskittymistä koskevasta keskeisestä kysymyksestä käytiin. Tiettyjen ryhmien vastustuksen takia emme valitettavasti onnistuneet tuolloin saavuttamaan edistystä. Lähes 10 vuotta myöhemmin joudumme maksamaan tästä. Tämä on erittäin vaarallista kehitystä. Tarkastelen seuraavassa vain yhtä maata, jossa työskentelin vuosien ajan: mitä tapahtui demokratian hyökkäysaseelle, kuten aikakauslehti Spiegel sitä kerran kutsui, talouden uuden keskittymisen päästyä todella vallalle? Miksi emme myöskään tässä tilanteessa, jossa Eurooppaan kohdistuu suuria vaatimuksia lehdistön- ja sananvapauden keskeisen tärkeällä alalla, ole saavuttaneet erittäin monien eurooppalaisten toivomaa edistystä - edistystä, jonka takia jotkut heistä aloittivat vallankumouksia? Missä tämä direktiivi viipyy? Arvoisa komission jäsen Viviane Reding, mitä te pelkäätte? Mitkä voimat täällä vaikuttavat? Kutsutaanko niitä kenties Murdochiksi, vai joksikin muuksi?
Käsittelen seuraavaksi julkisia televisiopalveluja - Itävallassa 62 prosenttia väestöstä saa tietonsa niiden välityksellä. Kuka siis valvoo niitä? Lähes yksinomaan hallitsevat poliittiset puolueet. Tarkastellessani Saksan hallintokoneistoa voin havaita, että sielläkin johdossa ovat väärät ihmiset. Lehdistönvapautta tarvitaan - eikä vain Italiassa.
Mario Mauro
(IT) Arvoisa puhemies, televisiokuvat tästä tyhjästä istuntosalista ovat paras tuomio tälle hetken mielijohteesta käytävälle vilpilliselle keskustelulle. Itse asiassa parlamentissa käytiin vuonna 2004 keskustelu tiedonvälityksen vapaudesta Italiassa. Hyväksyimme päätöslauselman, jonka kannattajat ilmoittivat olevansa huolissaan maani tilanteesta. Tuolloin maassa oli keskustaoikeistolainen hallitus, jonka pääministerinä oli Silvio Berlusconi. Vasemmiston voitettua vuonna 2006 ongelma katosi kuin ihmeen kautta. Enää Euroopan parlamentissa ei käyty kiivaita keskusteluja, ei annettu kansainvälisiä varoituksia eikä kerätty salonkisosialisteille niin rakkaita allekirjoituksia.
Silvio Berlusconin voitettua jälleen kerran vaalit ideoiden vapaa liikkuvuus on kuitenkin yllättäen taas vaarantunut. Lyhyesti sanoen lehdistö on vaarassa silloin, kun keskustaoikeisto on vallassa, mutta ongelmat katoavat keskustavasemmiston päästyä valtaan. On kuitenkin valitettavaa, että Italiassa vasemmiston edustajien, kuten Massimo D'Aleman ja Romano Prodin, toimittajia vastaan nostamien siviilikanteiden ja rikosoikeudellisten kanteiden määrä on kaikkien aikojen korkein. Tällaiset rahoittajat nostavat jopa 68 prosenttia näistä kanteista.
Mietinkin, onko oikeastaan mahdollista, että yksi ainoa Silvio Berlusconin esittämä oikeudellinen vaatimus on voinut vaarantaa lehdistönvapauden. Minua paremmin tämä selitetään ehkä Daniel Cohn-Bendit'n haastattelussa, josta seuraavassa suora lainaus: "On järjetöntä verrata Silvio Berlusconia diktaattoriin: toisinajattelijoita ei vangita, hänellä on enemmistön tuki ja keskustavasemmisto on yksinkertaisesti jäänyt häviölle". Yksinkertaisesti kärsinyt tappion.
On hyvin nöyryyttävää, että rakas Italia on joutunut muutaman ammattimaisen vääristelijän valheellisen ja naurettavan keskustelun kohteeksi. Lisäksi tämä nöyryytys käy kalliiksi, sillä jälleen kerran he menettävät italialaisten kannatuksen, kun nämä äänestävät vielä nykyistäkin suuremmin joukoin Silvio Berlusconia ennen kaikkea sen takia, että hän on sitoutunut taistelemaan Italian hyvinvoinnin puolesta. Sitä vastoin te, hyvät kollegat, näytätte vakaasti ja määrätietoisesti päättäneen tuhota maamme julkisuuskuvan. Silti aiheutatte kenties suuremman vahingon Euroopalle kuin Italialle. Se, mitä te tarjoatte kansalaisille, on irvikuva Euroopasta, jossa petätte itseänne kuvittelemalla jakavanne kansalta saatuja valtuutuksia. Tarkoituksenne ei ole ihmisten oikeuksien puolustaminen vaan todellisuuden kääntäminen päälaelleen stalinistien tapaan, joka - ristiriitaista kyllä - on nykyään luonteenomaista itseään liberaaliksi kutsuvan ryhmän edustajille.
Hyvät Antonio Di Pietron puolueeseen kuuluvat kollegat, kiistäkää siis olevanne kommunisteja, jos voitte. Ette pääse irti menneisyydestänne, ja se on niiden menneisyyttä, jotka eivät koskaan ole lakanneet käyttämästä valheita hyväkseen leimatakseen poliittiset vastustajansa vaarallisiksi. Todellisen uhkan demokratialle muodostavat kuitenkin ne, jotka yrittävät riistää meiltä tulevaisuutemme kieltäytymällä hyväksymästä vapaiden vaalien tuloksia ja manaamalla esiin haamuja.
Emme aio luopua tulevaisuudesta, ja näin ollen aiomme taistella Euroopan parlamentin nykyisen vaalikauden ajan estääksemme sen, ettei Euroopan yhdentymistä, johon palavasti uskomme, vääristellä sekoittamalla sananvapautta ja vääriä tulkintoja sekä oikeudenmukaisuutta ja valtuuksien väärinkäyttöä toisiinsa. Teille, muka-liberaalit, totean seuraavaa: ette horjuta päätöstämme edistää yhteistä etua...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Martin Schulz
(DE) Arvoisa puhemies, haluan kysyä Mario Maurolta jotakin. Valmistellessani tätä keskustelua puhuin hänen kanssaan useita kertoja. Hän kävi eilen työhuoneessani, ja meillä on erittäin hyvin toimiva yhteistyösuhde.
Siksi tunnen pystyväni kysymään seuraavat kysymykset ilman tunnekuohuja. Voitteko ajatella, että syy Italiassa käytävään monitahoiseen keskusteluun on se, että Italia on minun tietääkseni ainoa demokraattinen valtio, jossa suurin media-alan toimija on myös hallituksen päämies? Voisiko olla mahdollista, että juuri näiden etunäkökohtien yhdistelmä on syynä tähän keskusteluun?
(Suosionosoituksia)
Mario Mauro
(IT) Arvoisa puhemies, olen hyvin kiitollinen Martin Schulzille. Korostaisin, että yksi sellainen keskustelu, jota emme todellakaan karttele ja johon mielellämme osallistumme voidaksemme keskustella myös esimerkiksi Robert Murdochin asemasta, on nimenomaan keskustelu joukkoviestinten keskittymisestä Euroopassa. Ja ennen kaikkea haluamme tietenkin varmistaa, ettei tämän keskustelun varjolla hyökätä tarkoituksellisesti yhtä maata vastaan.
Minun on tietenkin korostettava, että olen mielelläni vastannut Martin Schulzille, sillä pidän häntä Silvio Berlusconin tärkeimpänä poliittisena luomuksena.
Claude Moraes
(EN) Arvoisa puhemies, kuten Martin Schulz juuri toi esiin Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmän näkökulmasta, tämä keskustelu ei koske ainoastaan Italiaa. Minäkään en ole italialainen. Ryhmämme mielestä joukkoviestinten moniarvoisuus ei ole vain Italian asia. Tämä koskee kaikkia jäsenvaltioita, ja kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden pitäisi turvata joukkoviestinten moniarvoisuutta koskevat periaatteet.
Euroopan parlamentti on jo pitkään pyytänyt komissiota toteuttamaan toimia joukkoviestinten moniarvoisuuden turvaamiseksi. Komissio on sitoutunut toteuttamaan moniarvoisuuden indikaattoreiden määrittelemiseen tarkoitetun kolmivaiheisen menettelyn, johon sisältyvät myös valmisteluasiakirja, riippumaton tutkimus ja tiedonanto.
Komission jäsen Viviane Reding ei ole maininnut, että kaksi näistä vaiheista on jo toteutettu. Ryhmämme odottaa malttamattomana kolmatta vaihetta, moniarvoisuutta koskevaa tiedonantoa, ja lainsäädäntötoimenpiteitä, joilla pystytään turvaamaan tämä periaate kaikkialla EU:ssa - kautta koko EU:n eikä vain Italiassa. Näkökulmamme perustuu nimenomaan siihen, että Euroopan unioni ei ole ollut vain talous- ja rahaliitto tai jäsenvaltioiden löyhä yhteenliittymä, vaan myös yhteisten arvojen muodostama kokonaisuus. Tämän näkökulman korostaminen tässä keskustelussa on uskomattoman tärkeää.
Yksi näistä oikeuksista on keskeisessä asemassa: tiedonvälityksen vapaus, joka EU:n perusoikeuskirjassa määritellään vapaudeksi vastaanottaa ja levittää tietoja viranomaisten siihen puuttumatta. Italialle ja oman kantansa ilmaisseelle ryhmäni edustajalle David-Maria Sassolille tämä on todellinen huolenaihe. Yleisempi huoli Euroopan unionista on kuitenkin haaste ryhmällemme: kaikille sen jäsenille, myös italialaisjäsenille. Tämä on ennenkuulumaton tilanne Italiassa, mutta se saattaisi olla vaarallinen tilanne koko Euroopan unionille, ja se on ryhmämme näkökanta.
Sonia Alfano
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin aluksi kohdistaa sanani komission jäsenelle, joka väitti, ettei määrättyjen asioiden ratkaiseminen kuulu Euroopan parlamentille. Korostaisin kuitenkin, että parlamentin tehtävä on huolehtia perustamissopimuksen ja jäsenvaltioiden perustuslakien kunnioittamisesta. Joitakin kuukausia sitten Italian oikeusministeri ilmoitti määränneensä joitakin YouTuben ja internetin osia välittömästi suljettaviksi. Korostaisin, että tällaista tapahtuu vain Kiinassa. Italian perustuslain 21 pykälässä määrätään, ettei lehdistöltä saa vaatia lupia eikä sitä saa sensuroida.
Kuten muut jäsenet ovat jo todenneet, Italia on ainoa maa, jossa hallituksen päämiehellä on monopoliasema julkisilla ja nyt myös yksityisillä televisiokanavilla ja jossa ollaan valitettavasti hyväksymässä laki, joka itse asiassa estää toimittajia julkaisemasta edes oikeuden päätöksiä. Tämä johtuu siitä, että jos ne julkaistaisiin, italialaiset saisivat todennäköisesti tietää Silvio Berlusconin osallisuudesta vuoden 1992 verilöylyihin, mafian verilöylyihin, joissa Giovanni Falcone ja Paolo Borsellino kuolivat.
(Puhemies vaati järjestystä.)
Arvoisa puhemies, pyytäisin teitä huolehtimaan järjestyksen säilymisestä parlamentissa, sillä tämä ei ole mikään markkinapaikka.
Indrek Tarand
(EN) Arvoisa puhemies, minun mielestäni lehdistön vapautta tietyssä valtiossa voidaan arvioida asianmukaisesti vain ottamalla huomioon kysymyksen kaikki näkökohdat. Arviointiin pitäisi kuulua se, että analysoidaan perusteellisesti markkinat, myös mainosmarkkinat, ja väestön tavat, kuten keskimääräinen TV:n katseluaika, sanomalehtien levikki, lukutaidon taso ja niin edelleen. Havaitsisimme kyseisissä tekijöissä varmasti melkoisia eroja Italian ja monien muiden jäsenvaltioiden välillä. Niin kauan kuin merkittävistä eroista, esimerkiksi tiedotusvälineiden omistuksen keskittymisestä ja puoluepoliittisesta vallasta tiedotusvälineissä, ei keskustella avoimesti, Italian tapa vakuuttaa salakavalasti monet ihmiset.
Vertaisin sitä virukseen, joka ei ole tarpeeksi vaarallinen tappamaan kantajaa mutta heikentää häntä ja tartuttaa mahdollisesti muut. Läsnä olevien Euroopan parlamentin jäsenten pitäisi tietää, että Virossa yksi keskustavasemmistolainen puolue on seurannut häikäilemättömästi Italian nykyistä mallia keskittämällä kaikki julkiset ja yksityiset resurssit puolueen hallintaan ja levittämällä yksipuolisia viestejä kaikkialla pääkaupungissa Tallinnassa. En panisi pahakseni eurooppalaista keskustelua asiasta myös täällä.
Siksi minä uskon, toisin kuin PPE-ryhmä, että on aika keskustella lehdistönvapaudesta ja antaa päätöslauselma. Päätöslauselmaa ei pitäisi nähdä yhden tai toisen jäsenvaltion poliittisten puolueiden välienselvittelynä, vaan se pitäisi nähdä mahdollisuutena edistää arvoja, joille unionimme perustuu.
Potito Salatto
(IT) Arvoisa puhemies, olen pitänyt korttiani ylhäällä nyt kolme kertaa, ettekä te ole antanut minulle puheenvuoroa, sen sijaan olette antanut puheenvuoron Martin Schulzille.
Osoitan siksi kysymykseni puhujalle ja kaikille niille, jotka ovat käyttäneet puheenvuoron poliittisesta ryhmästä riippumatta: ovatko he kysyneet sitä, ovatko keskustavasemmistolaiset hallitukset koskaan antaneet lakia, joka voisi estää tiedotusvälineiden keskittymisen pääministeri Berlusconille?
Indrek Tarand
- (EN) Tuo oli kiinnostava kysymys. Siihen vaaditaan historiantutkimusta: ovatko keskustavasemmistolaiset hallitukset koskaan tehneet mitään asialle? Puheessani muistutin teitä siitä, että keskustavasemmistolainen puolue on tekemässä samaa mitä Berlusconi tekee Italiassa, joten keskustelua käydään EU:sta, sananvapaudesta ja sananvapauden uhista kummalta tahansa puolelta - vasemmalta tai oikealta. Tämä on minun mielipiteeni.
Puhemies
(EN) Minun on kerrottava Potito Salattolle, etten valitettavasti voi antaa puheenvuoroa kaikille, jotka haluavat esittää sinisen kortin kysymyksen. Se viivästyttäisi keskustelua. Olen pahoillani.
Oreste Rossi
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tänä aamuna olen kuullut Italian pääministeristä esitettävän kaikkea mahdollista lukuun ottamatta sitä, että yrittäjyyttä koskevien toimenpiteidensä ansiosta hän on tarjonnut työtä kymmenille tuhansille ihmisille. Suokaa anteeksi, jos se vaikuttaa mitättömältä seikalta näinä aikoina.
Ne, jotka väittävät, ettei Italiassa ole tiedonvälityksen vapautta tai moniarvoisuutta, valehtelevat ja tietävät sen. Pyydän teitä, hyvät parlamentin jäsenet - enkä vain italialaisia vaan muitakin - tutkimaan julkaistuja artikkeleita miltä tahansa vuoden 2009 kuukaudelta kolmessa suuressa kansallisessa sanomalehdessä, jotka ovat: Il Corriere, La Stampa ja La Repubblica. Voitte sitten havaita, että kuukaudesta riippuen 60-70 prosenttia artikkeleista on enemmistöhallituksen ja hallituksen ministerien vastaisia.
Niiden artikkeleiden prosenttiosuus, joissa arvosteltiin hallitusta ja tässä tapauksessa ministeri Maronia turvallisuuspaketin julkaisua seuranneena kuukautena, nousi 80 prosenttiin. Television osalta pyydän teitä katsomaan Giovanni Florisin, Michele Santoron ja Fabio Fazion ohjelmia: vasta sitten voitte äänestää tästä päätöslauselmasta.
Frank Vanhecke
(NL) Arvoisa puhemies, onneksi en ole ainoa, joka kyseenalaistaa tämän melko järjettömän aloitteen, jonka ilmeisenä tarkoituksena on leimata Italia valtioksi, jossa tiedonvälityksen vapaus on periaatteessa uhattuna. Sosialisteille on nähtävästi melkoinen ongelma, että on olemassa edes yksi EU:n jäsenvaltio, jossa poliittisesti korrekti vasemmisto ei vielä hallitse kaikkia sanomalehtiä ja tiedotusvälineitä. Berlusconin Italia - ja valitsen sanani huolellisesti, koska en ole tekemisissä kyseisen henkilön kanssa - on malli vapaudelle, sananvapaudelle ja lehdistön monimuotoisuudelle, verrattuna moniin muihin Euroopan valtioihin.
Yksi kollega, Guy Verhofstadt, joka juuri käynnisti armottoman hyökkäyksen Berlusconia vastaan tässä parlamentissa, on kotimaassaan - joka on myös minun kotimaani - kuuluisa tai pikemminkin surullisenkuuluisa uhkailuistaan ja henkilökohtaisesta asioihin puuttumisesta silloin, kun toimittajat arvostelevat hänen hallitustaan; ja näin tapahtui vain vähän aikaa sitten. Hän on todennäköisesti viimeinen henkilö, jonka pitäisi puhua tästä aiheesta. Olisin halunnut nähdä komission tekevän aloitteen sananvapauden ja tiedonvälityksen vapauden palauttamisesta kaikissa EU:n jäsenvaltioissa, joissa vapautta rajoittava lainsäädäntö uhkaa niitä, usein rasismin torjumisen varjolla. Tai miten olisi komission aloite esimerkiksi sellaisessa tapauksessa - joka myös tapahtui vain vähän aikaa sitten - että alankomaalainen poliitikko ei saa edes lupaa saapua toiseen EU:n jäsenvaltioon, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Voisin mainita myös tuoreen esimerkin kotimaastani, jossa verovaroilla rahoitettu yleisradio syrjii omaa puoluettani Vlaams Belangia, Flanderin toiseksi suurinta puoluetta. Belgian korkein oikeudellinen elin Conseil d'Etat kutsui syrjintää äskettäin vaalivilpiksi. On totta, että EU:ssa tiedonvälityksen vapauteen liittyy paljon ongelmia, mutta ne eivät missään nimessä tapahdu kaikki Berlusconin Italiassa, päinvastoin.
Manfred Weber
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Mario Mauron vakuuttavan puheen jälkeen jopa Martin Schulz on myöntänyt, että olisi hyvä puhua koko Euroopasta.
Valitettavasti tämänpäiväisen keskustelun aiheena on Italia. Näen hyvin, miksi monet teistä eivät halua puhua koko Euroopasta. Jos tarkastelisin esimerkiksi Saksan sosiaalidemokraattien osakkuuksia tiedotusvälineissä, huomaisin, että he omistavat 90 prosenttia Frankfurter Rundschau -sanomalehdestä ja että Saksan sosiaalidemokraattinen puolue (SPD) omistaa 57 prosenttia Neue Westfälische -sanomalehdestä ja on osakkaana WAZ-mediaryhmittymässä. SPD:n suurimpana tulonlähteenä ovat nykyään sen osakkuudet tiedotusvälineissä. Siksi näen hyvin, miksi monet teistä eivät halua puhua omistuksista muissa tapauksissa, vaan sen sijaan haluavat puhua Italiasta.
Keskustelu kuivuu kokoon Italian tilanteen ja kuulemiemme myönteisten lausumien takia. En ole italialainen, kuten kuulette puheestani, mutta vakuuttavin peruste, mikä tulee mieleeni, on kysymys siitä, mikä oli tilanne vuosina 2006-2008, jolloin Italiassa oli vasemmistohallitus, ja tietysti kaikki oli silloin hyvin, kuten Mario Mauro totesi. Silloinen hallitus ei jättänyt lainsäädäntöehdotusta tiedotusvälineiden keskittymisen lopettamiseksi, vaikka sillä oli valta.
Nyt kun konservatiivisilla puolueilla on jälleen kerran selvä enemmistö Italiassa, ongelmia alkaa taas esiintyä. Tämä keskustelu on epärehellistä. Niin kauan kuin sosialisteilla, tämän parlamentin vasemmistolla, ei ole perusteita meidän nurkkaan ajamiseksi, voin jatkaa keskustelua hyvillä mielin!
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Arvoisa puhemies, arvoisa Viviane Reding, tällä keskustelulla voi olla vain yksi tarkoitus: voimakkaan viestin lähettäminen sananvapauden puolesta ja tiedonvälityksen moniarvoisuuden laadunvarmistus. On myös tärkeää lähettää viesti koko EU:lle, ja siksi se on tehtävä EU:n tasolla.
Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka ovat korostaneet sitä, että sananvapaus ja tiedonvälityksen moniarvoisuus ovat Eurooppa-hankkeen perusta ja ettei niitä ei ole koskaan pysyvästi valloitettu tai vahvistettu. Päinvastoin: ne ovat jatkuvasti uhattuna, eivätkä niitä uhkaa vain politiikka, autoritaarisuus tai populismi tai vapauden ja moniarvoisuuden poistaminen tai kieltäminen politiikan alalla, vaan myös markkinat, markkinoiden keskittyminen, vääristyminen ja väärinkäyttö.
Siksi katson, ettei tämä keskustelu ole vain yhden valtion asia vaan että sillä on eurooppalainen ulottuvuus, koska demokratia on muuttumassa EU:n tasolla.
Demokratia oli edustuksellista, kun yleiset vaalit otettiin käyttöön, mikä teki kaikista ihmisistä tasa-arvoisia - yksi henkilö, yksi ääni - viestintämarkkinoilla emme ole kaikki tasa-arvoisia, koska meillä ei ole yhtäläistä pääsyä radion keskusteluohjelmiin, televisiokeskusteluihin, lehtikolumneihin tai toimituksen kommentteihin tiedotusvälineissä. Me kaikki emme voi siksi rakentaa tasa-arvoisesti sosiaalisia puitteita, jotka kuitenkin demokraattisesti kuuluvat meille kaikille koko EU:ssa.
Siksi tämä keskustelu on tärkeä. Se muistuttaa teitä siitä, että tänä vuonna, vuonna 2009, komissio sitoutui esittelemään tälle parlamentille tiedonannon, jossa arvioidaan sananvapauden ja tiedonvälityksen moniarvoisuuden mahdollisia EU:n laajuisia uhkia, sekä kiinnittämään huomiota sellaisen direktiivin laatimiseen, jolla taataan tiedonvälityksen moniarvoisuus uuden tekniikan alalla sekä erityisesti televisiossa.
On erittäin tärkeää käydä tämä keskustelu EU:ssa, koska on selvää, että monet Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät voi käydä tätä keskustelua itse taaten että se tapahtuu asianmukaisesti.
Jos toimimme Euroopan parlamentista käsin ja EU:n laajuisesti, lähetämme voimakkaan viestin sitoutumisesta sananvapauden kestävyyteen ja selviytymiseen tiedonvälityksen moniarvoisuuden puitteissa 2000-luvulla.
Gianni Vattimo
- (IT) Arvoisa puhemies, yritän puhua lyhyesti. Italia on todellinen vapauden sankari tai oikeastaan elostelun sankari - niin sanoakseni - kuten voidaan päätellä lukemalla sen sanomalehtiä, jotka Berlusconi haluaa vaientaa ja jotka hän on haastanut oikeuteen, koska ne paljastavat muun muassa hänen henkilökohtaisia suhteitaan, joiden perusteella hän valitsee myös poliittisia ehdokkaita. Hänen luonaan käyville naisille maksetaan joko rahalla tai lupauksilla siitä, että he pääsevät ehdokkaaksi. Tilanne on sellainen, että Berlusconi hallitsee Italian tiedotusvälineitä.
On totta, ettei lehdistövapautta vastaan ole lakeja - ainakaan vielä. Berlusconi aikoo antaa sellaisia lakeja. Vasta vähän aikaa sitten kumosimme Alfano-lain, jonka Berlusconi keksi suojellakseen itseään tuomioistuimilta ja kaikilta syytteiltä, jotka nyt on nostettu. Tämä on tilanne, jossa me nyt olemme. Onko oikein pyytää EU:ta käsittelemään tätä ongelmaa? Varmasti on, koska me Italiassa emme käsittele sitä. Pyydämme EU:ta puuttumaan tilanteeseen humanitaarisista syistä, jotta se ratkaisisi lehdistönvapauden ongelman Italiassa. Sitä me teiltä haluamme ja me uskomme, että se on tärkeää myös EU:lle, jos emme halua viruksen leviävän nopeasti tännekin.
Mario Borghezio
(IT) Arvoisa puhemies, tämä ei ole ollut hyvä päivä Euroopan parlamentille; se on haaskattu hyödyttömään keskusteluun, kun kaikki tiedämme, ettei Euroopassa ole maata, jossa olisi enemmän sananvapautta ja tiedonvälityksen vapautta kuin meidän maassamme on.
Kuitenkin kun vasemmisto hallitsi Italiaa ja sellainen puolue kuin minun puolueeni, siitä huolimatta että oli edustettuna Italian parlamentissa, senaatissa ja Euroopan parlamentissa, sai 0,1 prosenttia ohjelma-ajasta televisiouutisissa, te David-Maria Sassoli - joka työskentelitte kyseisissä television uutisohjelmissa - ette repineet vaatteitanne tai osoittaneet mieltänne kaduilla, saatikka että olisitte luopuneet muhkeasta palkastanne RAI:ssä.
Te lehdistönvapauden puolustajat sensuuria vastaan! Kuulimme belgialaisia: nauttiiko Vlaams Belang -puolue Belgiassa lehdistönvapaudesta, tiedonvälityksen laajuudesta vai sensuroidaanko sitä niin kuin meitä? Italiassa sensuroitiin jopa Marco Pannellaa, ja kaikki pysyivät vaiti - myös te vasemmistossa. Hänen oli ryhdyttävä nälkälakkoon: mikä verraton vapaustaistelija! Toimittajien neuvostoliitto. Mitä vapauksia Italian lehdistöliitto myöntää vähemmistön edustajille? Heidän on vaiettava, he eivät saa kolumnitilaa tai lähetysaikaa. Mitä verrattomia vapaustaistelijoita!
Olen pahoillani, mutta ne teistä, jotka ovat tarpeeksi rohkeita, menkää osoittamaan mieltä ja kahlitkaa itsenne yhteen Pekingissä, Kuubassa ja Teheranissa, missä ihmisiä kuolee lehdistövapauden takia! Hävetkää, pelkurit! Menkää Teheraniin, menkää Teheraniin, pelkurit, pelkurit, pelkurit, pelkurit! Eläköön vapaus, eläköön vapaa ja demokraattinen maamme...
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Carlo Casini
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin selittää järkiperäisesti sekavan tunteen, joka minulla on keskustelun ensimmäisen vaiheen jälkeen, koska yhdyn täysin puheenjohtajani Joseph Daulin voimakkaisiin sanoihin mutta ymmärrän myös David-Maria Sassolia, ja hänen pitäisi periaatteessa olla poliittinen vastustajani.
Yritän selittää tunteeni paremmin: olenko skitsofreeninen, koska minulla on ristiriitaisia tunteita, vai pyrinkö turhaan sovittamaan yhteen sen tosiasian, että Italiassa olen oppositiossa, kun taas täällä istun Vapauden kansa -puolueen vieressä kansanpuolueessa? Katson, että voin vastata tähän korostamalla selvää ristiriitaa tiedonvälityksen vapauden laajuuden ja merkityksen välillä. Asia on erittäin tärkeä... Jos Montesquieu olisi vielä elossa, hän olisi puhunut lainsäädäntö-, toimeenpano- ja tuomiovallasta mutta myös muista valloista, ja hän olisi asettanut etusijalle neljännen vallan, lehdistön, koska se edustaa vapauden ongelmaa, henkisen orjuuden vastustamisen ongelmaa ja demokratian ongelmaa.
Toisaalta juuri Berlusconin oikeustoimet katkaisivat kamelin selän sen jälkeen, kun koko Italian lehdistöä oli barbarisoitu kuukausien ajan - sanottakoon se - oikealta ja vasemmalta; Italian lehdistön laatu on ollut heikkoa nyt jo kuukausia, koska politiikka on todellakin vajonnut pohjalle. Sallikaa minun jatkaa: toimin neljä vuotta rikostuomarina korkeimman oikeuden viidennessä rikosasioita käsittelevässä jaostossa, jossa tuomitsimme kunnianloukkauksia. Siksi tiedän, että Mario Mauro on oikeassa: näin monia näistä kunnianloukkauksia koskevista syytteistä, eikä kukaan protestoinut. Kansalaisilla on oikeus puolustautua näissäkin tilanteissa.
Siksi toivon, että pyrkimällä aidosti sovittamaan yhteen näennäisesti vastakkaiset näkökohdat, löydämme lopulta uuden ja paremman tavan käsitellä ongelmaa koko EU:ssa eikä vain Italiassa.
Gianluca Susta
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ihmiset, jotka haluavat leimata Italian vastaiseksi, kumoukselliseksi ja kommunistiksi jokaisen, joka vaatii sääntöjä viestintään ja tiedonvälityksen vapauteen, jossa kunnioitetaan moniarvoisuutta ja erotetaan toisistaan selvästi niiden kohtalo, jotka hoitavat tärkeitä institutionaalisia velvollisuuksia, ja omaisuus, jonka he ovat keränneet yrittäjätoiminnasta kustannus- ja viestintäalalla, tekevät vakavan erehdyksen, jota ei saa antaa anteeksi, perustella tai sallia EU:ssa.
Puheissamme emme ole maininneet kertaakaan Italian pääministeriä. Olisimme voineet viitata hänen omistamiensa sanomalehtien määrään: 150 Italiassa; ja noin 40 televisiokanavaa. Se ei kuitenkaan ole ongelma. Ongelmana on se, että tiedonvälityksen moniarvoisuus - ja moniarvoisuus tiedonvälityksessä - on jokaisen vapaan demokratian kulmakivi, ja sitä on käytettävä puolustuksena kaikkia monopolistisia ja oligopolistisia ajattelutapoja ja eturistiriitoja vastaan.
Jokaisen valtion suvereniteetti, sen vahvistaminen että Euroopan unioni ei ole supervaltio, komission jäsen Reding, ei saa päästää meitä unohtamaan sitä, että Euroopan unionilla on myös perusoikeuskirja, johon perustuu lainsäädäntöjärjestelmä, jota jäsenvaltiot eivät voi jättää huomiotta. Tiedätte, että nimenomaan näissä kysymyksissä Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on monta kertaa antanut tuomioita - Italian tapauksessa ei asioista, jotka liittyvät järjestelmään, Francesco Enrico Speroni - joita ei ole vieläkään pantu täytäntöön.
Markkinoiden globalisoituminen ja alati kasvava radio-ja televisiokanavien käyttö vaativat nyt entistä kohdennetumpaa EU:n lainsäädäntöä sääntelemään tätä arkaa asiaa, jolla on voimakas vaikutus yleiseen mielipiteeseen ja siten myös kansansuvereeniteetin periaatteeseen - joka tukee Euroopan unionia eikä vain Italian tasavaltaa - sekä tapoihin, joilla periaatetta noudatetaan.
Kenenkään ei pitäisi enää voida vedota loukkaamattomiin kansan enemmistön oikeuksiin perustellakseen lehdistönvapauden uhkia tilanteessa, jossa on viime aikoihin asti tehty ero kantajan ja vastaajan välillä - ei Italiassa eikä Portugalissa, kuten meitä aikaisemmin muistutettiin - koska se heikentää unionin perustana olevaa rinnakkaiselon sääntöjen perustaa. Siksi tarvitaan nopeasti direktiiviä, jolla rajoitetaan keskittymistä tiedonvälityksen alalla ja jolla säännellään niiden henkilöiden toimintaa, jotka osallistuvat politiikkaan ja samalla hallitsevat merkittäviä tiedotusvälineitä.
Sylvie Goulard
(FR) Arvoisa puhemies, haluaisin pikaisesti huomauttaa, että tämän keskustelun aiheena on käsityksemme EU:sta - ja Viviane Redingin ja Joseph Daulin puheet ovat selvästi osoittaneet sen. Emme käsittele nyt vain yhtä jäsenvaltiota; kyse on siitä sovellammeko me perussopimuksia, sovellammeko me Euroopan ihmisoikeussopimusta, joka allekirjoitettiin Roomassa vuonna 1950, ja sovellammeko me Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklaa.
Joseph Daul, kun siteeraatte Napolitanoa, siteeratkaa häntä kokonaan. Italian tasavallan presidentti huomautti, että lainsäädännöllisiä keinoja on olemassa, ja mainitsi puheessaan perussopimuksen 7 artiklan. Kyseinen artikla antaa meille nyt mahdollisuuden käsitellä oikeudellisesti, ilman suuria tunteita ihmisoikeusrikkomuksen uhkaa jossakin jäsenvaltiossa - tällä hetkellä Italiassa, tulevaisuudessa jossain muussa jäsenvaltiossa.
Viimeinen, erittäin tärkeä kohta on se, että maailman kaikissa valtioissa diktaattorit ja ihmiset, jotka haluavat heikentää ihmisoikeuksia, piiloutuvat suvereniteetin taakse. Minulle Eurooppa on ihmisoikeuksien yleismaailmallisuuden manner. Jos emme myönnä sitä, että meillä, jotka istumme samassa parlamentissa, on oikeus ja velvollisuus nähdä se, mitä tapahtuu yhdessä jäsenvaltiossa, miten voimme kertoa kaukaisten valtioiden diktaattoreille, että me puolustamme yleismaailmallista ajatusta, joka on erittäin tärkeä erityisesti naisten oikeuksien puolustamiseksi?
Fiorello Provera
(IT) Arvoisa puhemies, on outoa, että kun puhumme tässä parlamentissa sananvapaudesta Italiassa, ylitämme jatkuvasti puheajan ja siten sensuroimme epäsuorasti seuraavaa puhujaa. Yritän siksi pysyä tiukasti minulle myönnetyn puheajan puitteissa.
Minun on sanottava, että pitäisin paljon sopivampana käydä tätä keskustelua Italian parlamentissa kuin Brysselin parlamentissa, paitsi jos - kuten joku jo totesi - tarkoituksemme on keskustella lehdistönvapaudesta yleensä eli Euroopan mantereen yhteydessä. Eri mielipiteistä riippumatta uskon, että on syytä mainita tietyt tiedot, jotka Francesco Enrico Speroni jo esitteli ja joita meidän olisi pohdittava.
Voin vahvistaa sen, että 455 tuomiosta, jotka Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on antanut sananvapautta koskevan 10 artiklan rikkomisesta, 29 liittyy Ranskaan, 28 Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, 15 Kreikkaan, 10 Romaniaan, 8 Puolaan ja vain 7 Italiaan. Pyydän teitä kaikkia miettimään näitä tietoja.
Simon Busuttil
(MT) En syytä ketään, joka seuraa tätä keskustelua ja ajattelee, ettei tämä ole Euroopan parlamentti vaan Italian parlamentti. Tämä ei kuitenkaan ole Italian parlamentti eikä siksi sopiva paikka käydä tätä pohjimmiltaan kansallista poliittista keskustelua. Me kaikki tunnemme Italian pääministerin värikkään luonteen. Siitä ei kuitenkaan ole täällä kysymys. Kysymys on siitä, onko meillä EU:n toimielimenä toimivaltaa päättää näistä asioista. Vastaus siihen on selvä. Komission jäsen Reding antoi sen tänään meille, kun hän totesi, että nämä kysymykset eivät kuulu EU:n toimivaltaan emmekä voi ottaa roolia, joka ei meille kuulu.
Koska tämä asia ei kuulu toimivaltaamme, siitä on keskusteltava ja päätettävä kansallisella tasolla. Jos otamme valtaa, joka ei meille kuulu, ja jos puutumme asioihin, jotka eivät kuulu meidän toimivaltaamme, niin me heikennämme legitiimiyttämme emmekä vahvista sitä. Heikentäisimme toimielintä, jota edustamme, ja kasvattaisimme etäisyyttä kansalaisiin sen sijaan, että supistaisimme sitä. Jos haluamme saada osaksemme kansalaisten kunnioitusta, niin meidän on aloitettava noudattamalla toimivaltamme rajoja.
Maria Badia i Cutchet
(ES) Arvoisa puhemies, Euroopan unionilla on velvollisuus taata tiedotusvälineiden moniarvoisuus. Lehdistönvapautta koskeva keskustelu koskee tiedotusvälineiden omistuksen moniarvoisuutta, niiden rakennetta ja niiden johtajien nimittämismenettelyitä, suhteita politiikan, liike-elämän ja itse tiedotusvälineiden välillä sekä kansalaisten oikeutta kuulla erilaisia mielipiteitä. Uskon, että olette samaa mieltä kanssani siitä, että tiedotusvälineiden tilanne Italiassa, mikä on aiheemme tänään, ei täytä perussääntöjä lehdistönvapauden takaamiseksi kyseisessä valtiossa.
Siksi pyydämme komissiota vastaamaan Euroopan parlamentin viime vuosina esittämiin pyyntöihin ja määrittelemään erityiset perusteet kyseisten oikeuksien ja vapauksien mahdollisten rikkomisten arvioimiselle kussakin jäsenvaltiossa.
Tavoitteemme on, tulkoon se nyt täysin selväksi, suojella kansalaisten oikeutta saada erilaista tietoa, aivan kuten toimittajilla on oikeus raportoida vapaasti, koska, kuten mielenosoittajat totesivat viime lauantaina, tieto antaa meille lisää vapautta.
Sarah Ludford
(EN) Arvoisa puhemies, ei ole varmastikaan yhteensattuma, että viime viikolla Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit saivat Rupert Murdochin tuen ja eilen he äänestivät vaientaakseen tämän keskustelun lehdistönvapaudesta. Samalla kun entiset kommunistiset jäsenvaltiot ovat edenneet merkittävästi kohti lehdistönvapautta, Silvio Berlusconin mediamahti olisi tehnyt Erich Honeckerin kateudesta vihreäksi.
Kuitenkin uhkaukset, pelottelu ja väärinkäytökset, joita Berlusconi kohdistaa lehdistön lisäksi presidenttiin ja tuomareihin, ovat niin voimakkaita, ettei asia ole enää pelkästään kansallinen: tämä on vakava eurooppalainen kysymys. Komission jäsen Reding totesi oudosti, ettei meidän pitäisi käyttää EU:n toimielimiä kansallisten ongelmien ratkaisemiseen. Miksi meillä sitten on EU:n perussopimuksia ja lainsäädäntöä mukaan luettuna ne, jotka koskevat perusoikeuksia ja oikeusvaltioperiaatetta?
EU:lla on tosiasiassa selvä oikeudellinen toimivalta toimia sananvapauden ja yleisesti perusoikeuksien ylläpitämiseksi. Kyseinen oikeusperusta on olemassa ja sitä on täydennettävä lainsäädännöllä tiedotusvälineiden monimuotoisuudesta ja moniarvoisuudesta. Komission jäsenen passiivisuus on todella suuri pettymys.
Salvatore Iacolino
(IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Italiassa perustuslain 21 pykälässä ja lain N:o 102, annettu vuonna 2004, 3 pykälässä määritellään lehdistönvapauden soveltamisala ja asetetaan sille rajat: lehdistön on oltava objektiivista, perusteellista, oikeudenmukaista ja puolueetonta ja sen on aina suojeltava ihmisarvoa Euroopan unionin periaatteiden mukaisesti. Digitaalisella internetin aikakaudella, jolloin jatkuvasti perustetaan uusia sanomalehtiä, julkinen palvelu esittää ohjelmia, jotka ovat avoimen vihamielisiä pääministeriä kohtaan, samalla kun lehdistö ja tiedotusvälineet kauhistelevat vahinkoja, joita Silvio Berlusconi on aiheuttanut kahdelle sanomalehdelle.
Todellisuudessa 1 100 radioasemaa, 162 sanomalehteä ja usea sata yksityistä televisioasemaa eivät riittäisi takaamaan tiedotusvälineiden moniarvoisuutta, jota Silvio Berlusconin aloite muka uhkaa. Herää epäilys, että kun tietty mediamahti ryhtyy harjoittamaan sensuuria, se pyrkii muuttumaan poliittiseksi voimaksi. Samaan aikaan muualla maailmassa on käytössä sama järjestelmä, kun vaikutusvaltaiset sanomalehdet kuten El País, The Sun ja Tarin näyttävät muuttavan nopeasti poliittista kantaansa.
Sen sijaan että Italian vasemmisto omaksuisi oman poliittisen strategiansa, se luottaa toimittajien kansallisen liiton jäseniin tehdäkseen epälojaalin ja jääräpäisen demokratianvastaisen hyökkäyksen vallassa olevaa hallitusta vastaan - tässä tapauksessa useilla masinoiduilla toimilla. Siitä huolimatta kansalaiset tukevat edelleen voimakkaasti pääministeriä, jonka Italian kansa on valinnut, ja luottavat siihen, että Euroopan parlamentti vahvistaa - kuten se teki vuonna 2004 - sen, että lehdistönvapaus on tunnustettu ja vakiintunut arvo.
Rita Borsellino
(IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minä ja ryhmäni - joka kannatti ja halusi tätä keskustelua - emme aio siirtää Italian sisäpoliittisia hyökkäyksiä EU:hun. Kysymys tiedonvälityksen vapaudesta koskee meitä kaikkia: se koskee Euroopan unionia, joka voi ja jonka täytyy säännellä asiaa yhteisössä vastustaakseen poliittista ja taloudellista vaikutusta ja taatakseen tiedonvälityksen todellisen moniarvoisuuden.
Erikoisuutena Italiassa, jossa pääministeri omistaa myös joitakin tärkeimmistä yksityisistä verkoista, on juuri vaarallinen yhteys tiedotusvälineiden ja poliittisen ja taloudellisen vallan välillä. Juuri siitä syystä vaadimme EU:lta lainsäädäntötoimenpidettä, joka - sen sijaan että olisi Italian vastainen - auttaisi turvaamaan tiedonvälityksen moniarvoisuuden sekä estämään keskittymisen ja eturistiriidat. Kehotamme siksi tänään komissiota puuttumaan asiaan mahdollisimman nopeasti - kuten Euroopan parlamentti on pyytänyt jo aikaisemmin - jotta Euroopan unionilla olisi yhteiset säännöt tiedonvälityksen turvaamiseksi kaikille EU:n kansalaisille.
Sophia in 't Veld
(EN) Arvoisa puhemies, minun on tunnustettava, että olin varsin järkyttynyt komission jäsen Redingin lausunnosta, koska jäsenvaltiot ovat todellakin ensisijaisesti vastuussa demokratian ja perusoikeuksien kunnioittamisen varmistamisesta. Olette kuitenkin väärässä, jos sanotte, ettei EU:lla ole asiassa mitään roolia.
Ensinnäkin on olemassa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artikla, joka kuuluu näin: "EU perustuu vapauden, demokratian, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen sekä oikeusvaltion periaatteille, jotka ovat kaikille jäsenvaltioille yhteiset". Sen todistamiseksi, ettei kyseessä ole vain tyhjä lausuma, Euroopan unioni antoi 7 artiklan - 6 artiklan täytäntöön panemista koskevan oikeudellisen välineen.
Toiseksi, Viviane Reding, kun neuvottelemme ehdokasvaltioiden kanssa, vaadimme niitä soveltamaan mahdollisimman korkeita normeja lehdistönvapauden alalla, muuten ne eivät saa liittyä Euroopan unioniin. Kyseinen vaatimus annetaan Kööpenhaminan kriteereissä - joten miksi me sovellamme ehdokasvaltioihin eri normeja kuin ne, joita sovelletaan nykyisissä jäsenvaltioissa, komission jäsen Reding? On muitakin valtioita, joissa lehdistönvapautta ja sananvapautta loukataan, kuten Tšekin tasavalta, joka on juuri antanut lain, jolla rajoitetaan lehdistönvapautta, tai Irlanti, joka on antanut ankaran jumalanpilkkaa koskevan lain. Komission jäsen Reding, päätän puheeni toteamalla, että jos suhtaudumme vakavasti siihen, että olemme arvoyhteisö, niin Euroopan komission on toimittava.
János Áder
(HU) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuulimme Guy Verhofstadtin kertovan meille tunti sitten, että meidän on liityttävä yhteen vapautta koskevien arvojen suojelemiseksi, ja minun on kerrottava teille, että olen hänen kanssaan samaa mieltä. Sananvapaus on tärkeä perusoikeus. Tämä näkemys on ilmaistu tässä keskustelussa tähän saakka. Minäkin olen samaa mieltä ja uskon siihen, ettei tässä istuntosalissa ole yhtään italialaista poliitikkoa, joka haluaisi rajoittaa sananvapautta.
Kuunneltuani tätä keskustelua mieleeni nousee kaksi kysymystä. Miksi sosialistiset ja liberaalit Euroopan parlamentin jäsenet pitävät tiettyjen poliittisten perusoikeuksien suojelemista tärkeänä vain tiettyjen oikeuksien kohdalla ja vain tietyissä tapauksissa? Onko kokoontumisvapaus tärkeä perusoikeus? Onko se yhtä tärkeä perusoikeus kuin sananvapaus? On varmasti. Kuitenkaan ette protestoineet kolme vuotta sitten, kun Unkarin sosialistihallitus hajotti väkijoukon, joka oli kokoontunut juhlimaan vuoden 1956 vallankumousta.
Onko oikeus käyttää omaa äidinkieltä tärkeä perusoikeus? Onko se yhtä tärkeä perusoikeus kuin sananvapaus? Se on varmasti tärkeä. Kuitenkaan ette taaskaan protestoineet, kun Slovakian, Euroopan unionin jäsenvaltion, viranomaiset halusivat rajoittaa vähemmistöjen oikeutta käyttää omaa äidinkieltään.
Onko yksityisyyden suoja tärkeä perusoikeus? Se on aivan varmasti tärkeä perusoikeus. Uskon, että jokaisella - oli hän Italian pääministeri tai kuka tahansa muu - on oikeus ja hänellä täytyy olla oikeus käynnistää oikeuskäsittely vääriä syytöksiä ja herjausta vastaan.
Lehdistönvapaus on todella tärkeä oikeus, mutta miksi olette vaienneet 20 viime vuotta, kun on ollut selvää, että entisissä sosialistimaissa tiedotusvälineet ovat olleet keskittyneenä erittäin suuressa määrin entisten kommunistipuolueiden käsiin. Pyydän teitä vain välttämään kaksinaismoralismia.
Debora Serracchiani
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tiedän, että komissio esitteli 30. syyskuuta tutkimuksen jäsenvaltioiden tiedotusvälineiden moniarvoisuuden indikaattoreista. Kuitenkin tämä parlamentti hyväksyi vuonna 2008 Marianne Mikon mietinnön, jossa Euroopan komissiota ja jäsenvaltioita pyydettiin suojelemaan, lainaan mietintöä, "näkökantojen monimuotoisuutta tiedotusvälineissä sekä takaamaan tietojen moniarvoisuuden ja sen, että kaikki EU:n kansalaiset voivat seurata vapaita ja moniarvoisia tiedotusvälineitä".
Jo aikaisemmin, vuonna 2004, Euroopan parlamentti hyväksyi Johanna Boogerd-Quaakin mietinnön sananvapauden ja tiedonvälityksen vapauden uhista EU:ssa. Kyseisessä mietinnössä komissiota pyydetään julkaisemaan tiedonanto tiedotusvälineiden moniarvoisuuden suojelusta kaikissa jäsenvaltioissa. Tähän mennessä komissio ei ole vieläkään antanut selvää vastausta Euroopan parlamentin pyyntöihin.
Arvoisa komission jäsen, huomaatte, etten ole maininnut Italiaa enkä sen pääministeriä. Kuitenkin kysyn teiltä EU:n kansalaisena tässä parlamentissa, mitä komissio aikoo tehdä EU:n tasolla sen varmistamiseksi, että tiedotusvälineiden moniarvoisuus taataan kaikissa jäsenvaltioissa.
Clemente Mastella
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ehdotus, joka koskee väitettyä lehdistönvapauden loukkaamista Italiassa, merkitsee mielestäni poliittisesti vääristyneen ja kestämättömän tien valitsemista. Sen lisäksi jotkut voimakkaista sanoista, joita värittävät suuttumus ja jopa viha, vaikuttavat minusta täysin ylimitoitetuilta. On todella outoa, että demokratian heikkeneminen (tai väitetty heikkeneminen) Italiassa alkaisi vasta nyt ja niin selvästi, ottaen huomioon, että keskustaoikeistolaiset, mutta myös keskustavasemmistolaiset, hallitukset - joihin minäkin olen kuulunut - ovat vuorollaan hallinneet kotimaatani.
Jos kyseinen vapauden ja demokratian vastainen muuri todella on olemassa Italiassa, miksi sitä ei ole murrettu pitkään kestäneellä vasemmistohallituksen valtakaudella? Puhummeko välinpitämättömyydestä, vaikenemisesta, mukavuudesta vai - mikä vaikuttaa minusta johdonmukaisemmalta - siitä, että Italian demokratian normit ovat yhdenmukaiset lännen ja Euroopan kanssa?
Jos todella haluamme poikkeustoimena - kuten se, pyydän anteeksi Debora Serracchianilta, jota tässä tapauksessa käytetään eli keskustelu yhdestä valtiosta eikä EU:sta - varmistaa totuuden Italian demokratian terveydestä, niin meidän olisi kysyttävä kunnioittavasti toimielimenä tasavallan presidentiltä Giorgio Napolitanolta, katsooko hän olevansa sellaisen valtion presidentti, jossa tiedonvälityksen moniarvoisuus kangertelee, vapaus on syöksykierteessä ja demokratian taso laskee. En kuitenkaan usko, että, jos niin kävisi, presidentti Napolitano pidättyisi paljastamasta sellaista asiaintilaa, koska hän on uskollinen tehtävälleen perustuslakimme takaajana.
Koska asia kuitenkin koskee - hyvät vasemmiston edustajat, olen pahoillani, että joudun sanomaan sen - Italian politiikkaa erittäin provinsiaalisella tavalla, näennäisesti EU:n ja nyt kotimaan ulottuvuuden muodossa, on huomautettava, että niin kauan kuin Italian vasemmisto, joka oli ennen paljon voimakkaampi ja merkittävämpi, antaa koomikkojen ja kansankiihottajien johdatella itseään, se etääntyy yhä kauemmas vallasta. En usko, että Woody Allen sanelee presidentti Obamalle, mikä kanta tämän pitäisi ottaa.
Anni Podimata
(EL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, entisenä toimittajana minäkään en osannut kuvitella, että nyt, 50 vuotta sen jälkeen kun aloimme kehittää EU:ta, ja vähän ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa, keskustelisimme perusperiaatteista ja -arvoista, joille Euroopan unioni on rakennettu ja perustettu.
Kyse on arvoista kuten lehdistön riippumattomuus, tiedotusvälineiden moniarvoisuus, kaikkien sekä erityisesti toimittajien sananvapaus, kaikkien samanarvoisuus lain edessä tai jopa vallanjaon perusperiaate. Onko vallanjakoa olemassa, jos valtion pääministeri, toisin sanoen korkein toimeenpaneva viranomainen, omistaa suurimman osan kyseisen valtion tiedotusvälineistä ja asettaa loput syytteeseen?
Se, mitä Italiassa tapahtuu, ei ole vain Italian asia. Se on EU:n asia, koska EU:n uskottavuus on vaarassa, jos EU valvoo ja arvioi perusperiaatteiden ja -oikeuksien rikkomisia kolmansissa valtioissa ja sallii samojen arvojen rikkomisia omalla takapihallaan.
Alfredo Pallone
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, monet teistä ovat lukeneet Kafkan "Oikeusjutun": se on romaani mutta kertoo siitä, mitä nykyään tapahtuu kotimaassani, jolla on pitkät demokraattiset perinteet ja jossa on suvereenin kansan valitsema hallitus mutta jossa yritetään häiritä demokraattista vaalitulosta historiallisesti ennennäkemättömällä hyökkäyksellä tiedotusvälineitä ja tuomioistuimia vastaan.
Keskustelemme tiedonvälityksen vapaudesta, kun 72 prosenttia lehdistöstä vastustaa hallitusta ja pääministeri Berlusconia. Vasemmiston johtajat käynnistivät 70 prosenttia oikeustoimista sanomalehtiä vastaan, ja väitetyt vahingonkorvausvaatimukset olivat 312 miljoonaa euroa niistä 486 miljoonasta eurosta, joita on vaadittu vuoden 1994 jälkeen. Se tarkoittaa 32 miljoonaa euroa vuotta kohden. Se merkitsee eräänlaista lisärahoitusta tuomioistuinten kautta.
Teille, hyvät parlamentin jäsenet, jotka edustatte Euroopan demokratioita, toteamme, että Italiassa tuomioistuinten ja tiedotusvälineiden valta on murskaamassa suvereenin kansan tahdon puolueellisten, luokkaan perustuvien poliittisten etujen nimissä. Siten demokratia on uhattuna Italiassa, jos hallitus kaadetaan. Päähenkilö kaatamisen taustalla on semanttisesta näkökulmasta katsottuna Antonio Di Pietro. Lopuksi kiitän komission jäsen Redingiä tasapainon ja demokratian tajusta; hän on laatinut älykkään ja tarkan kertomuksen.
Cătălin Sorin Ivan
(RO) Lehdistönvapaudelle ei koskaan anneta riittävää suojaa väärinkäyttöä vastaan. Joka kerta, kun Euroopan unionin jäsenvaltion presidentti tai pääministeri hyökkää toimittajia vastaan, vaikka vain siksi että nämä ovat eri mieltä hänen kanssaan, Euroopan komission, Euroopan parlamentin ja kaikkien meidän on vastattava.
Italiassa pääministeri yrittää pelotella opposition lehdistöä kaikin mahdollisin keinoin. Romaniassa presidentti yrittää saattaa huonoon valoon lehdistön ja toimittajat, jotka arvostelevat häntä. Kummassakin tapauksessa puhumme sellaisten poliitikkojen ylilyönneistä, jotka katsovat olevansa lain yläpuolella. Romaniassa meillä on viimeisimpien tietojen mukaan presidentti, joka loukkaa, pettää ja herjaa toimittajia ja joka käyttää myös muuten väärin asemaansa, jota hän käyttää presidentinvaalien alla mihin tahansa, myös lakien rikkomiseen, tullakseen uudelleen valituksi nykyisenä valtionpäämiehenä.
Juuri siitä syystä kehotan Euroopan komissiota, aivan kuten tein 23. syyskuuta, tuomitsemaan julkisesti Romanian presidentin ja Italian pääministerin käyttäytymisen.
Elisabetta Gardini
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vahvistan sen, että Italiassa on voimassa lehdistönvapaus ja se on vahvempi kuin koskaan. Nämä ovat suuren toimittajan Giampaolo Pansan sanoja. Hän oli vuosia ja vuosikymmeniä yksi arvovaltaisimpia nimiä, jotka kirjoittivat Espresso-Repubblica-ryhmään kuuluvaan La Repubblica -sanomalehteen, josta hänen oli sittemmin erottava, koska ryhmän johto syytti häntä revisionismista, joka on, kuten tiedätte, Italiassa yksi vakavimmista rikoksista, kun siihen syyllistyy hallitseva älymystö, Italian hallitseva kulttuuri, joka on täysin vasemmistolaista: katsokaa vaikka Demokraattisen puolueen esivaaleja, joissa kaikki pankkiireista suurimpiin näyttelijöihin, ohjaajiin ja toimittajiin ovat rivissä ehdolla.
Tiedonvälityksen vapaus ei kuitenkaan tarkoita vapautta loukkaamiseen tai häpäisyyn; paitsi että vasemmistolle myönnetään aina oikeus oikeudenmukaiseen oikeuskäsittelyyn: jos Prodi haastaa oikeuteen, se sopii hyvin; jos D'Alema haastaa oikeuteen, se sopii hyvin; jos Di Pietro haastaa oikeuteen, se sopii hyvin. Di Pietro on ennätysmies - itse asiassa oikeuslaitos syyttää lehdistöä useammin kuin poliitikot - La Repubblica -sanomalehdessä julkaistujen tietojen mukaan hän on jättänyt 357 valitusta ja on jo saanut 700 000 euroa vahingonkorvauksia. Olemme kuulleet kollegoidemme toimittamat tiedot. Lopuksi totean, että jos on olemassa tasapainottamista koskeva ongelma - ja katson että sellainen ongelma on olemassa Italiassa - ainoa poliittinen puolue, jolla on vetoamisoikeus, on keskustaoikeisto.
Licia Ronzulli
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vuonna 2008 Belusconin hallitus maksoi suoraan yhteensä 206 miljoonaa euroa lehdistölle sekä radio- ja televisioasemille. Siinä kävi niin, että suurin osa kyseisistä miljoonista meni neljälle suurelle vasemmistolaiselle sanomalehdelle.
Lehdistön vapaudella on Italiassa Berlusconin hallituksessa erittäin antelias tukija. Vasemmisto on Italiassa ja koko Euroopassa käynnistänyt kampanjan, jossa väitetään, että lehdistönvapaus on uhattuna. Kampanja perustuu törkeisiin sepityksiin ja hävyttömiin valeisiin. Kuten tässäkin tapauksessa väistämättä kävi, vasemmisto käynnisti kampanjansa vasta sen jälkeen, kun pääministeri Berlusconi oli esittänyt perustellun vahingonkorvausvaatimuksen kahdelle vasemmiston sanomalehdelle, jotka olivat solvanneet häntä syyttäen häntä häpeällisestä käyttäytymisestä. Syytökset perustuivat silkkoihin sepityksiin, joihin yksikään asiansa osaava toimittaja ei alentuisi.
Pääministeri Berlusconi on ensimmäisenä sanomassa, että lehdistönvapaus on erittäin tärkeää, mutta vapaus loukata, pettää, häpäistä ja herjata on jotain aivan muuta. Tässä tapauksessa jokaisella kansalaisella - siis myös Berlusconilla - on oikeus puolustaa itseään demokraattisin keinoin pyytämällä siviilituomioistuinta arvioimaan häneen kohdistuneet hyökkäykset kirjallisesti, minkä myös vasemmiston johtajat ovat tehneet.
Victor Boştinaru
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä ei ole vain italialaisten välinen keskustelu: tämä keskustelu koskee ennen kaikkea EU:ta.
(RO) Silvio Berlusconi ei todellakaan ole ainoa esimerkki henkilöstä, joka rikkoo tiedotusvälineitä koskevia perussääntöjä. Traian Băsescu toimii usein aggressiivisella, epädemokraattisella tavalla ja pelottelee tiedotusvälineitä käyttämällä kieltä, jota en voi toistaa täällä Euroopan parlamentissa.
Lehdistönvapautta koskevasta eurooppalaisesta julistuksesta tulee vielä hyödyllinen asiakirja, jos EU:n valtion ja hallituksen päämiehet käyttäytyvät edelleen tällä tavalla. Meistä, Euroopan unionista, tulee naurun aihe, kun analysoimme ja arvostelemme tiedonvälityksen vapautta eri Aasian ja Afrikan valtioissa, samalla kun kyseisiä vapauksia ei suojella ja kunnioiteta Euroopan unionissa.
Ehdotan siksi, että tätä monopolitilannetta käsitellään komission keinoilla ja vallalla hyväksymällä samalla eurooppalainen julistus lehdistönvapaudesta, jolle EU antaa tukensa.
Cecilia Wikström
(SV) Arvoisa puhemies, kauan sitten tunnettu ruotsalainen kirjailija August Strindberg sanoi: "Teillä on valta, minulla on sanoja, minulla on vallassani sanoja." Näin ei kuitenkaan ole nykyään italialaisten kirjailijoiden ja toimittajien kohdalla, sillä heiltä evätään järjestelmällisesti oikeus ilmaista itseään vapaasti.
Kolmen viime vuoden aikana 200:aa toimittajaa on uhattu sen perusteella, mitä he ovat kirjoittaneet. Se, mitä Italiassa tapahtuu, koskee meitä kaikkia. Oikeus puhua, kirjoittaa ja julkaista vapaasti on kaikkien 500 miljoonan EU:n kansalaisen perusoikeus.
Italian tapahtumat osoittavat, että sananvapaus on joskus vaarallisempaa kuin aseet hallitukselle, joka ottaa sananvapauden valtaansa. Tänään Euroopan parlamentilla on ainutlaatuinen tilaisuus esittää ja paljastaa parhaat puolemme. Tässä me olemme osoittamassa, että perusoikeudet ovat uhattuna. Italian huolet ovat meidänkin huoliamme.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämän päivän keskustelu on todella uskomaton, koska Italiassa sananvapaus on taattu ja tunnustettu perustuslaillinen oikeus. Toiset ovat minua ennen antaneet tietoja Italiassa julkaistujen sanomalehtien määrästä ja poliittisesta sitoutumisesta.
Esitän lehdistökatsauksen muiden kuin italialaisten parlamentin jäsenten hyväksi. Nämä ovat riippumattomia sanomalehtiä, jotka ostin eilen lentoasemalta: tämä on Il Manifesto, kommunistinen sanomalehti; tämä on L'Unità, Antonio Gramscin perustama Demokraattisen puolueen - Vasemmistodemokraattien sanomalehti; ja tämä on L'Europa, Päivänkakkara-puolueen lehti, puolue on liittynyt Demokraattiseen puolueeseen. Demokraattisella puolueella on myös D'Alema-Letta-ryhmä, jolla on oma sanomalehtensä Il Riformista. Sitten on olemassa Rifondazione-puolue, jolla on oma sanomalehtensä Liberazione. Rifondazione hajosi viime vuonna ja siitä irronnut puolue perusti oman sanomalehtensä L'Altron.
Lopuksi on vielä tämän keskustelun poliittinen aihe: Il Fatto quotidiano. Tiedättekö keneen kyseinen sanomalehti viittaa? Se viittaa Di Pietron puolueeseen, joka on voima tämän päivän keskustelun taustalla. Kyseinen puolue väittää tässä parlamentissa, ettei Italiassa ole tiedonvälityksen vapautta, vaikka puolue perusti siellä sanomalehden kymmenen päivää sitten.
Arvoisa puhemies, olisi sama jos minä väittäisin teille täällä, että Italiassa on nälänhätä, kun olin viime viikolla kotimaassani makkarajuhlilla syömässä paistia ja juomassa viiniä. Paradoksi on siinä, että vasemmistolla on monta sanomalehteä, muttei lukijoita eikä äänestäjiä. Sen on keksittävä vakavampia väitteitä, jos se haluaa voittaa ne takaisin.
Mary Honeyball
(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin liittyä niiden joukkoon, jotka vaativat EU:n direktiiviä tiedonvälityksen vapaudesta, lehdistönvapaudesta ja tiedotusvälineiden moniarvoisuudesta. Vaikka tämä on ollut keskustelu tiedonvälityksen vapaudesta Italiassa, kuten toiset puhujat ovat todenneet, muissakin Euroopan unionin jäsenvaltioissa on vakavia ongelmia.
Yksi niistä on Yhdistynyt kuningaskunta. Rupert Murdoch tuli jo mainittua, ja yksi syy siihen, miksi tarvitsemme mielestäni kyseistä direktiiviä, on Rupert Murdoch. Rupert Murdoch ei ole valtionpäämies, mutta hän on kansainvälinen mediamoguli, jolla on oma erityinen suunnitelmansa. Hän ei ole demokraatti, ja meidän on annettava lainsäädäntöä Rupert Murdochin ja Silvio Berlusconin kaltaisia henkilöitä varten.
David Casa
(MT) Tulen Maltasta, ja, kuten voitte kuvitella, Italia on naapurimaa, jota olemme seuranneet monia vuosia. Sananvapauteen liittyvissä asioissa kotimaani suuntaa katseensa Italiaan, koska se on selvä esimerkki demokratiasta. Siten tämän sisäpoliittisen asian penkominen, mitä Italian sosialistit haluavat, on minun mielestäni heidän maalleen häpeällistä politiikkaa. En olisi koskaan osannut kuvitella, että italialaiset sortuisivat hyökkäämään omaa maatansa vastaan tässä parlamentissa näin epäoikeudenmukaisella tavalla. Ymmärrän paremmin sen, miksi italialaiset eivät luota vasemmistoon sen vertaa, että antaisivat sen hallita Italiaa enempää kuin muutaman kuukauden. Syynä siihen on se, että kyseistä puoluetta analysoidessa tajuaa sen sopivan vain niille, jotka haluavat hyökätä itse demokratiaa vastaan. Siksi katson, että vasemmiston olisi pitänyt kuunnella Italian presidenttiä, ja kiitän häntä täältä käsin, joka totesi, ettei tälle keskustelulle ole sijaa tässä parlamentissa, vaan asia pitäisi käsitellä Italian parlamentissa.
Stanimir Ilchev
(BG) Arvoisa puhemies, kiitos. Puhun yhden tänään arvostelun kohteeksi joutuneen maan, Bulgarian, kieltä. Jos olisin nyt toimittajana Bulgariassa, kuten kerran olin, valitsisin todennäköisesti yhden kahdesta vastakkaisesta lausunnosta, jotka sopivat otsikoksi minkä tahansa sanomalehden etusivulle. Toinen niistä on se, että emme saa tehdä tästä parlamentista kaikupohjaa saatikka korkeinta vetoomustuomioistuinta. Toinen, jonka esitti yksi sosialistiryhmän puhujista, kehottaa meitä olemaan kohtelematta tätä parlamenttia kuin museota, joka sisältää vanhoja esineitä, joita ei saa liikuttaa.
Uskon, että totuus on jossakin siinä välissä ja heijastuu Guy Verhofstadtin tekemässä ehdotuksessa laatia direktiivi, jolla on luotava entistä nykyaikaisempi ja demokraattisempi järjestelmä kaikkien tänään keskustelun kohteena olleiden asioiden sääntelyyn tiedotusvälineiden vapauden ja moniarvoisuuden alalla. Sen lisäksi että direktiivissä käsitellään moniarvoisuutta ja vapautta sekä toimittajien suojelua, siinä on käsiteltävä ja tosiasiassa korostettava voimakkaasti tiedotusvälineiden resurssien hajauttamista, myös kansallisissa mediajärjestelmissä.
Viviane Reding
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, pidän tätä keskustelua erittäin tärkeänä, koska siitä kävi erittäin selvästi ilmi, että tässä parlamentissa ollaan voimakkaasti sitä mieltä, että lehdistönvapauteen ei liity jossittelua, se on Euroopan unionin perusta. Meidän on puolustettava sitä, se on perusarvo, meidän on avattava suumme, kun sitä ei kunnioiteta, ja meidän on toimittava, jos siihen liittyy ongelmia.
(Puhemies pyysi hiljaisuutta saliin.)
Tässä parlamentissa ollaan myös sitä mieltä, että tiedotusvälineiden vapaus on ongelma, jota on tarkasteltava kaikissa jäsenvaltioissa. Monet teistä eivät ole olleet tässä parlamentissa aikaisemmin, joten muistutan teitä eurooppalaisten toimittajien hankkeesta, joka koskee eurooppalaista julistusta lehdistönvapaudesta. Se laadittiin lähinnä uusien jäsenvaltioiden toimittajien auttamiseksi, ja he olivat pyytäneet tällaista apua toimittajien yhteisöltä.
Haluan muistuttaa teitä asiasta, koska täällä on sanottu, että monissa jäsenvaltioissa on ongelmia julkisen television kanssa. Muistan vierailleeni yhdessä kyseisistä jäsenvaltioista - se oli Unkari - antaakseni tukeni julkisen television pelastamiselle, ja mielestäni niin pitäisi tehdä kaikissa jäsenvaltioissa, joissa on ongelmia.
Siksi olemme äänestäneet uuden televisio ilman rajoja -direktiivin puolesta, Euroopan parlamentin avulla, jotta kaikkiin jäsenvaltioihin voidaan perustaa riippumattomia viestintäviranomaisia. Voin vahvistaa tälle parlamentille, että aina kun riippumattomien viestintäviranomaisten perustamisessa on ongelmia, komissio ryhtyy toimiin.
Tässä parlamentissa esiintyy erimielisyyttä siinä, miten EU:n toimivalta yhdistetään mediapolitiikkaan. Luulen, että monet parlamentin jäsenet eivät kuulleet alustukseni kohtia, joissa siteerasin perusoikeuskirjaa, joka on erittäin selvä. Siteerasin myös perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohtaa, jossa myös ilmoitetaan erittäin selvästi milloin perusoikeuskirja pannaan täytäntöön sekä täytäntöönpanon säännöt. Niinpä katson, että jokainen voi lukea kohdan ja muistaa sen.
Valitettavasti kukaan ei kuuntele nyt, vaikka tämä on erittäin tärkeää.
(Puhemies pyysi jälleen hiljaisuutta.)
Alustuksessani korostin myös erittäin selviä toimia, konkreettisia esimerkkejä siitä missä EU voi toimia ja on toiminut, ja korostin ongelmia, jotka on ratkaistava kansallisesti. Italian perustuslakituomioistuin, joka toimi eilen, on selvästi osoittanut, mitä se merkitsee.
Nyt tämä parlamentti on esittänyt monia selviä vaatimuksia, ja haluaisin vastata niihin, jos parlamentin jäsenet suostuvat kuuntelemaan.
(Puhemies pyysi jälleen kerran hiljaisuutta.)
Euroopan parlamentti on vaatinut tiedotusvälineiden moniarvoisuutta koskevaa lähestymistapaa, joka on luvattu. Tiedotusvälineiden moniarvoisuutta koskeva työ on jo edistynyt merkittävästi, ja olemme julkistaneet seuraavan vaiheen, joka liittyy tiedotusvälineiden moniarvoisuuden riski-indikaattoreihin. Ehkäpä monet parlamentin jäsenet eivät ole huomanneet niitä. Ne ovat internetissä; niitä voi tarkastella, ja ne ovat erittäin tärkeä osa tiedotusvälineiden moniarvoisuutta koskevaa objektiivista työtä, jota Euroopan parlamentti on vaatinut.
Minun on sanottava, että olen erittäin pettynyt, koska meillä oli aiheesta julkinen työryhmäkokous eikä yksikään Euroopan parlamentin jäsen osallistunut siihen. No nyt riski-indikaattorit on julkaistu, ja niitä voi tarkastella. Ne ovat tulevan työmme perusta.
Toinen kysymys: miksi komissio ei aktivoinut Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklaa Italian tapauksessa? Ensinnäkin 7 artikla on erittäin poikkeuksellinen määräys. Tähän mennessä EU:n toimielimet eivät ole sitä koskaan aktivoineet. Lauseketta sovelletaan vain, jos kansalliset oikeudenkäyttöä koskevat määräykset ja perusoikeusjärjestelmät romahtavat täydellisesti jossain jäsenvaltiossa. En katso, että olisimme joutuneet siihen tilanteeseen missään jäsenvaltiossa. Artiklassa kuitenkin todetaan - ja tämä on erittäin mielenkiintoista - että Euroopan parlamentilla itsellään on mahdollisuus aktivoida Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artikla. Niinpä kysynkin Euroopan parlamentilta, katsooko se todellakin, että on olemassa riittävät näytöt Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 artiklan aktivoimiseksi.
Kolmas kysymys: monet parlamentin jäsenet kaikista poliittisista puolueista - ja luulen että tästä asiasta vallitsee melkoinen yksimielisyys tässä parlamentissa - ovat pyytäneet EU:n direktiiviä tiedotusvälineiden moniarvoisuudesta ja keskittymisestä.
(Puhemies pyysi jälleen kerran hiljaisuutta.)
Tämä on perustavanlaatuinen kysymys, josta on keskusteltava syvällisesti. Saatatte muistaa, että Euroopan komissio alkoi laatia sellaista direktiiviä 1990-luvulla, ja muistanette myös, että kaikki jäsenvaltiot vastustivat tuolloin poikkeuksetta sellaista direktiiviä, koska sen katsottiin jäävän EU:n toimivallan ulkopuolelle.
Ehkäpä tilanne on nyt muuttunut, ja suurin osa jäsenvaltioista katsoo, että asia voidaan sisällyttää EU:n toimivaltaan. Tietysti olisi mahdollista tulkita Euroopan yhteisön perustamissopimusta niin väljästi, että EU voi käsitellä asiaa. Ennen kuin voimme edes alkaa ajatella sitä, komission olisi saatava voimakasta tukea Euroopan parlamentilta. Haluaisin, että Euroopan parlamentti määrittelisi selvästi, mitä sisämarkkinoiden ongelmia se haluaa käsiteltävän tällaisella direktiivillä.
Tiedätte, etten ole henkilökohtaisesti sellainen komission jäsen, jolle sääntely on ongelma. Olen viiden viime vuoden aikana säännellyt, kun se on ollut tarpeellista. Jotta niin voidaan tehdä, tarvitsemme selvät todisteet kysymyksistä, joihin haluamme vastata. Ratkaistaisiinko lainsäädännöllä ongelmat, joita te tänään pohditte? Voisimmeko perustella sen nykyisellä EU:n toimivallalla? Onko asialla selvä rajat ylittävä ulottuvuus? Onko asiassa selvä sisämarkkinaulottuvuus, koska - muistakaa se - lainsäädäntö, jota olemme jo esittäneet, nojautuu sisämarkkinoiden oikeusperustaan.
Kaikki nämä kysymykset olisi selvitettävä, ennen kuin voimme aloittaa lainsäädäntöprosessin. Niinpä pyydän Euroopan parlamenttia keskustelemaan asiasta vakavasti ja pyydän sitä vastaamaan tähän kysymykseen valiokunta-aloitteisella mietinnöllä, jonka parlamentin jäsenten enemmistö hyväksyy. Sitten komissio vie asian eteenpäin.
Tällä välin komissio on tehnyt kotitehtävänsä määrittelemällä riski-indikaattorit, jotka auttava meitä analysoimaan koko ongelmaa kaikissa jäsenvaltioissa objektiiviselta pohjalta. Loppujen lopuksi uskon parlamentin haluavan sitä. Sitä myös muut toimielimet haluavat, koska emme halua perusvapauksiamme käytettävän poliittisesti. Haluamme kyseisten vapauksien olevan oikeuksia; haluamme, että kyseiset vapaudet ovat perusarvo ja niitä käsitellään sellaisena.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
(IT) Arvoisa komission jäsen, esitän parlamentin puolesta pahoitteluni melusta vastauspuheenvuoronne aikana.
Martin Schulz
(DE) Arvoisa puhemies, ennen kuin esitän henkilökohtaiset huomautukseni, haluaisin käyttää työjärjestyspuheenvuoron. En usko, että yhdenkään komission tai neuvoston jäsenen tai edes tämän parlamentin jäsenen voidaan olettaa puhuvan parlamentille sellaisissa olosuhteissa, jotka Viviane Reding juuri koki. Sitä ei voida hyväksyä!
(Suosionosoituksia)
Pyydän siksi puhemiehistöä pohtimaan sitä, miten voimme lopettaa tämän häpeällisen tilanteen, jossa keskustelujen loppuvaiheessa ja käynnissä olevien puheenvuorojen aikana täällä käydään omia keskusteluja, niin kuin varapuhemies Vidal-Quadras ja hänen entinen kollegansa tekevät tuolla. Heitä ei kiinnosta mikään muu kuin kahdenvälinen keskustelunsa. Mielestäni sitä ei voida hyväksyä. Pyydän vielä puhemiehistöä pohtimaan asiaa.
Kommentoin nyt sitä, mitä Manfred Weber sanoi. Hän kohdisti sanansa minulle henkilökohtaisesti keskustelussa Italian lehdistönvapaudesta ja nosti esiin Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) mediaomistuksen.
(Hälinää)
Euroopan parlamentin jäsenenä mutta myös oman puolueeni puheenjohtajiston jäsenenä, haluaisin sanoa, että tunnen myötätuntoa Manfred Weberiä kohtaan. Sen, joka on hävinnyt niin monta ääntä kuin Baijerin kristillissosiaalinen unioni (CSU) ja minun puolueeni, on varmistettava että saa osakseen huomiota.
(Hälinää)
Muistuttaisin vain siitä, että SPD:n mediaomistus nykymuodossaan on seurausta Saksan tiedotusvälineiden palauttamisesta sen jälkeen, kun natsit, ja DDR:ssä kommunistit, olivat pakkolunastaneet ne. Me Saksan sosiaalidemokraatit olemme ylpeitä mediaomistuksestamme!
Joseph Daul
(FR) Arvoisa puhemies, minulla on vain yksi asia, joka koskee koko parlamenttia: kun Angelika Niebler lähti tiistaina 18. syyskuuta klo 23.00 Euroopan parlamentista, hänen kimppuunsa hyökättiin raa'asti ja hänet paiskattiin maahan. Hänen matkapuhelimensa, rahansa, luottokorttinsa ja kaikki paperinsa varastettiin. Vieläkin vakavampaa on se, että belgialainen ravintoloitsija tuli auttamaan häntä ja hälytti ambulanssin ja poliisin. Puoli tuntia myöhemmin ambulanssi tuli hoitamaan Angelika Niebleriä. Hyvä niin. Puoli tuntia sen jälkeen poliisi ei vieläkään ollut saapunut. Odotamme poliisia vieläkin. Pyydän siksi puhemiestä käsittelemään asiaa täällä parlamentissa, koska tämä on jo kolmas hyökkäys, johon poliisi ei ole saapunut paikalle. Tässä kaupungissa ei ole taattu kansalaisen turvallisuutta...
(Suosionosoituksia)
... eikä viranomaisten reagointia. Vetoan voimakkaasti parlamentin puhemieheen, jotta tähän hyökkäykseen saadaan vastaus.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
(IT) Joseph Daul, valitettavasti, kuten sanoitte, tällaisia tapauksia on ollut useita, enkä tietenkään voi niitä hyväksyä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan lokakuun toisen istuntojakson aikana.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Véronique Mathieu  
kirjallinen. - (FR) Euroopan parlamentin jäsenen on erittäin vaikea katsella sitä, että Italian kaltaista demokratiaa osoitellaan sormella, kuten tässä keskustelussa pyritään tekemään. Lehdistönvapaus on perusvapaus, joka on kirjattu Italian perustuslain 21 pykälään. Italiassa on yksityisiä ja julkisia sanomalehtiä poliittisten suuntausten mukaisesti.
Kunnioituksesta niitä tuhansia ihmisiä kohtaan, jotka kärsivät sorrosta ja sananvapauden puutteesta monissa maailman valtioissa, on hävytöntä kuvata Italian hallitusta vapautta rajoittavaksi hallitukseksi. Sen lisäksi yksi kaikkien oikeusvaltioiden peruspiirteistä on se, että ne antavat kaikille kansalaisille mahdollisuuden vedota tuomioistuimeen, jos nämä katsovat tulleensa väärin kohdelluksi. Siten se seikka, että tasavallan pääministeri, jota on herjattu kansallisissa sanomalehdissä, on valinnut hyökkäyksessä panettelijoitaan vastaan laillisen tien eikä vaihtoehtoista tietä, joka on tyypillinen epädemokraattisille hallituksille, osoittaa Italian demokratian terveyden.
Lopuksi on tärkeää muistuttaa, että Euroopan parlamentista ei saa tulla paikkaa, jossa sovitellaan kansallisia kiistakysymyksiä, joilla ei ole mitään yhteyttä yhteisön toimivaltaan. Kansalliset kiistat on sovittava kansallisella tasolla!
Iosif Matula  
Sananvapaus on kirjattu demokratian kriteereihin, jotka olemme asettaneet Euroopan unionin perustaksi. Jokaisen jäsenvaltion on kannettava vastuunsa ja noudatettava Kööpenhaminan kriteereitä myös politiikan alalla. Uskon kuitenkin, ettei EU:n toimielimiä pidä käyttää missään muodossa foorumina sisäpoliittisten kiistojen ratkaisuun. Keskustelemme tänään asioista, jotka liittyvät yhden jäsenvaltion sisäpolitiikkaan, niin kauan kuin sillä on toimivat demokraattiset instituutiot. Henkilökohtaisesti annan varauksettoman tukeni täydelliselle lehdistönvapaudelle. Kyseiseen vapauteen liittyy kuitenkin jokaisen toimituksen suuri vastuu siitä, että antaa suurelle yleisölle paikkansapitäviä tietoja. Täällä parlamentissa on pyydetty kiristämään sääntelyä, joka koskee tiedotusvälineiden omistuksen keskittymistä ja moniarvoisuutta Euroopan unionissa. Emme kuitenkaan saa unohtaa, että jäsenvaltiot ovat vastustaneet sellaista direktiiviä, koska asia ei kuulu EU:n toimivaltaan. Euroopan komissio on kuitenkin julkaissut tiedotusvälineiden moniarvoisuuden indikaattoreista luettelon, joka perustuu riippumattomaan tutkimukseen. Mielestäni meidän on tärkeää tunnustaa paremmin kyseisten kriteerien suuri merkitys ja käyttää niitä lähtökohtana tulevalle direktiiville tällä alalla. On myös tärkeää, että yritämme esittää ratkaisuja syytösten sijaan.
Tiziano Motti  
Väite, että tiedonvälityksen vapaus on evätty Italiassa, on merkittävä ja opportunistinen hyökkäys yhtä lännen suurta demokratiaa vastaan. Tiedonvälityksen vapaus on evätty niissä valtioissa, joissa diktatuurihallitus estää sen, että kansalaiset hakevat tietoa päivittäisistä tapahtumista valitsemalla parhaana pitämänsä tietolähteen. Internetillä on nykyään se hyvä puoli, perinteisissä demokraattisissa valtioissa kuten Italia, että se poistaa tiedonvälitykseltä kaikki poliittiset, maantieteelliset, taloudelliset ja sosiaaliset esteet. Tietyissä valtioissa internetiä kuitenkin suodatetaan, ja monet verkkosivustot, joita pidetään hallituksen vastaisina, kielletään. Siellä kansalaisoikeudet, kuten vapaus ilmaista itseään, mennä naimisiin ja osoittaa mieltä, joiden merkitystä me länsimaissa emme enää edes ymmärrä, koska olemme tottuneet niihin, eivät ole lähelläkään sitä luovuttamattomuuden käsitettä, jonka perustuslakimme meille takaa, koska niitä ei yksinkertaisesti ole olemassa. Euroopan parlamentin on oltava jäsenvaltioille kasvun, keskustelun ja parhaiden käytäntöjen vaihdon paikka. Sitä ei voida rajoittaa eliitin teatteriksi, jossa esitetään ilmaiseksi pienten maaseututeatterien näytelmien ensi-iltoja. Jos keskustelu EU:n lehdistönvapaudesta on käytävä Euroopan parlamentissa, olkoon niin, mutta sen pitäisi olla rakentavaa ja sen arvovaltaisen instituution arvoista, jonka jäsenyydestä olemme ylpeitä.
Daciana Octavia Sârbu  
"Lehdistönvapaus on keskeinen osa demokraattista yhteiskuntaa. Sen ylläpitäminen ja suojeleminen sekä sen monimuotoisuuden ja poliittisten, sosiaalisten ja kulttuuristen tavoitteiden täyttäminen on kaikkien hallitusten tehtävä." Tämä on lehdistönvapaudesta annetun eurooppalaisen julistuksen 1 artikla. Vaikuttaa siltä, että Silvio Berlusconi uhmaa yhtä demokraattisen yhteiskunnan perusarvoa ja käyttää sen lisäksi vaikutusvaltaansa yleisen mielipiteen manipuloimiseen. Italiassa ja muissakin maissa suuren osan sanomalehdistä omistavat henkilöt, joihin tietyt poliitikot vaikuttavat. Kyseiset poliitikot laativat johtamisen menettelytavat, joista omistajat eivät voi poiketa. Toisissa maissa hallitus käyttää veronmaksajien rahoja sanomalehtiin, jotka ajavat sen omaa etua. Emme saa hyväksyä lehdistönvapauden rajoituksia Euroopan unionissa, joka puolustaa demokratiaa ja edistää demokraattisia arvoja koko maailmassa. Siksi kehotan Euroopan komissiota antamaan lähitulevaisuudessa ehdotuksen lehdistönvapautta koskevasta direktiivistä, jolla pyritään erityisesti rajoittamaan poliittista puuttumista tiedotusvälineisiin ja estämään monopolien syntyminen tällä alalla.
