Tonnikalakannan elvyttäminen Itä-Atlantilla ja Välimerellä (keskustelu) 
Puhemies
(EN) Esityslistalla on seuraavana Iles Braghetton kalatalousvaliokunnan puolesta laatima mietintö ehdotuksesta neuvoston asetukseksi tonnikalan monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta Itä-Atlantilla ja Välimerellä - C6-0110/2007 -.
Joe Borg
komission jäsen.-(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensin ilmaista esittelijä Iles Braghettolle ja kalatalousvaliokunnalle kiitokseni tästä mietinnöstä, jossa käsitellään tonnikalan elvytyssuunnitelmaa.
Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalakanta on yksi yhteisön tärkeimmistä kalakannoista. Kuten tieteelliset lausunnot vahvistavat, tämä tonnikalakanta on nyt suuressa vaarassa romahtaa. Kaikki tähän kalastukseen osallistuvat valtiot ovat samaa mieltä siitä, että tarvitaan pikaisia toimenpiteitä tonnikalakannan ja kalastuksen kestävyyden varmistamiseksi.
Olen vakuuttunut siitä, että Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission ICCAT:in vuonna 2006 hyväksymä elvytyssuunnitelma on realistinen mahdollisuus tonnikalakannan asteittaiselle vahvistumiselle, jos suunnitelmaa noudatetaan kaikilta osin. Siksi tarvitaan välittömästi yhteisön tason määrätietoisia ja tehokkaita toimia. ICCAT:in elvytyssuunnitelma on ehdottomasti toteutettava nopeasti sekä suojelusyistä että yhteisen kalastuspolitiikan uskottavuuden ja EU:n kalastajien uskottavuuden varmistamiseksi. Tavoitteena on, että ehdotuksesta sovitaan marraskuun neuvostossa.
Neuvoston valmistelujen yhteydessä käydyissä keskusteluissa ehdotettiin alkuperäiseen ehdotukseen useita muutoksia, joista osa on samansuuntaisia kuin teidän ehdottamanne tarkistukset. Olen varma, että olemme yksimielisiä tavoitteista eli siitä, että on ryhdyttävä pikaisesti toimenpiteisiin liikakalastuksen karsimiseksi ja että on varmistettava ICCAT:in toimenpiteiden tiukka noudattaminen, jotta tonnikalakannat saadaan kestävälle tasolle. Se parantaa samanaikaisesti kalatalousalan kannattavuutta pitkällä aikavälillä. Alalle koituvien hyötyjen lisäksi olemme velvollisia täyttämään kansainvälisen poliittisen sitoumuksemme.
Palatakseni mietintöön, arvostan kalatalousvaliokunnan näkemystä ja olen samaa mieltä siitä, että yhteisön on tartuttava laivastonsa liiallisiin pyyntiponnistuksiin. Komissio katsoo myös, että vuotuinen kalastussuunnitelma on tehokas väline yhteisön laivaston ylikapasiteetista johtuvan liikakalastuksen välttämiseen.
Tässä yhteydessä komissio voi hyväksyä tarkistukset 1, 2, 7 ja 8, jotka koskevat vuotuisten kalastussuunnitelmien laatimista yhteisön laivaston kalastusponnistuksen ja kiintiöiden välisen tasapainon varmistamiseksi. Puheenjohtajamaan kompromississa on esitetty aihetta koskevaa asiaankuuluvaa määräystä.
Lisäksi komissio pyytää osallisia jäsenvaltioita sisällyttämään varosuunnitelmiinsa kalastuskapasiteettinsa pienentämisen joko väliaikaisella lopettamisella tai romutuksella, jotta varmistetaan, että vuoden 2008 ja seuraavien vuosien kiintiöitä noudatetaan kaikilta osin. Myönnän, että vaadimme alalta huomattavia uhrauksia, mutta ne ovat välttämättömiä osallisten kalastusalueiden, laivastojen ja rannikkoyhteisöjen pitkäaikaisen kestävyyden varmistamiseksi. On tehtävä valinta lyhytaikaisen uhrauksen ja kannan romahduksen välillä.
Olen myös täysin samaa mieltä kanssanne siitä, että on alalle on taattava taloudelliset hyvitykset, joilla lievennetään kalastustoiminnan vähenemisen aiheuttamia sosiaalis-taloudellisia vaikutuksia. Puheenjohtajamaan kompromississa on myös esitetty tarkistuksen 5 mukaista asiaan kuuluvaa rahoitustoimenpidettä koskevaa määräystä. Olen tietoinen siitä, että on muitakin huolia. Jaan suurimman osan näistä huolista ja tiedän, että niihinkin on tartuttava.
Tarkistuksesta 3 haluaisin ennen kaikkea todeta olevani hyvin tietoinen siitä, että tonnikalan lihotuslaitosten määrä on lisääntynyt huomattavasti vuodesta 1990 ja että niiden kapasiteetti ylittää käytettävissä olevien suurimpien sallittujen saaliiden kokonaismäärän.
ICCAT on nyt hyväksynyt tiukan säännöksen tonnikalan kasvatuksen kestävän kehityksen varmistamiseksi. Seuraavassa vaiheessa säännellään laitosten lukumäärää. Komissio tukee täysin ICCAT:in kapasiteettityöryhmän heinäkuussa 2007 antaman suosituksen hyväksymistä.
Tässä suosituksessa ehdotetaan tonnikalan kalastusvenekapasiteetin ja kasvatuskapasiteetin jäädytyksen toteuttamista. Meidän on odotettava Antalyassa tällä viikolla pidettävän ICCAT-keskustelun lopullisia tuloksia. Siksi komissio ei voi hyväksyä tässä vaiheessa tarkistusta, joka koskee kasvatuskapasiteetin rajoittamista.
Haluaisin muistuttaa teitä siitä, missä yhteydessä ICCAT hyväksyi kalastusalueita ja vähimmäiskokoa koskevat poikkeukset. Kaikki sopimusosapuolet ovat sopineet näistä poikkeuksista osana elvytyssuunnitelmapakettia. Nämä poikkeukset myönnettiin pienimuotoista kalastusta harjoittaville ja joillekin kausiluontoista kalastusta harjoittaville laivastoille, koska niiden vaikutus saalisiin on niin vähäinen. Lisäksi näihin poikkeuksiin kuuluu joukko tiukkoja ehtoja, kuten alusten määrän rajoitus, saaliiden rajoitus ja nimetyt satamat. Elvytyssuunnitelmaa voidaan kuitenkin tarkistaa vuonna 2008 uusien tieteellisten lausuntojen tai suunnitelman toteutuksessa havaittujen puutteiden perusteella.
Tässä vaiheessa yhteisön vastuulla on varmistaa, että elvytyssuunnitelma sisältyy yhteisön lainsäädäntöön, jotta varmistetaan sen täytäntöönpano kaikilta osin. Tässä yhteydessä en voi hyväksyä parlamentin tarkistuksia poikkeuksien poistamisesta eli tarkistuksia 4 ja 6 tai tarkistuksia 12 ja 13 suunnitelman uudelleennimeämisestä, EY:n kiintiöiden muuttamisesta ja uuden takaisinmaksujärjestelmän käyttöönotosta. Nämä tarkistukset eivät ole ICCAT:in hyväksymän elvytyssuunnitelman tai takaisinmaksua koskevien ICCAT:in sääntöjen mukaisia.
Vastaavasti en voi hyväksyä rysiä koskevaa tarkistusta 10, koska ehdotuksessa ei ole tätä aihetta koskevia toimenpiteitä. Elvytyssuunnitelmalla säännellään ensimmäisen kerran rysätoimintaa, minkä ansiosta tulevaisuudessa on mahdollista arvioida kalastustoiminnan vaikutusta kalakantaan.
Tarkistuksista 9 ja 11, jotka liittyvät rangaistusten yhdenmukaistamiseen ja jonkin jäsenvaltion kansallisten kalastustoimien mahdolliseen keskeyttämiseen, jos valtio ei täytä tiedonantovaatimuksiaan, haluaisin todeta, että vaikka ymmärrämme täysin ehdotuksen taustalla olevan hengen ja olemme siitä samaa mieltä, emme voi hyväksyä tarkistusta tässä yhteydessä, koska ehdotukseen ei sisälly toimenpiteitä asiaan puuttumiseksi. Kyse on yleisestä politiikasta, ja komissio tutkii sitä, kun yhteisen kalastuspolitiikan kehystä uudistetaan vuonna 2008.
Meidän mielestämme asiakirjojen ja tietojen toimittaminen komissiolle sovittuina aikoina on tonnikalan elvytyssuunnitelman onnistumisen kannalta oleellinen asia ja myös ennakkoehto, jos meidän on tarkoitus seurata EU:n kiintiön kulutusta tosiajassa. Komission on siksi käynnistänyt puutteellisen tietojen toimittamisen vuoksi rikkomismenettelyt kaikkia seitsemää tonnikalan kalastukseen osallistuvia jäsenvaltiota vastaan.
Lopuksi haluaisin sanoa, että olemme hyvin huolestuneita kiintiöiden ylittymisestä joissakin jäsenvaltioissa, mikä murentaa yhteisön kansainvälistä uskottavuutta ja vaarantaa tonnikalan elvytyssuunnitelman onnistumisen.
Valvontakomitean Antalyassa 8. ja 9. marraskuuta pitämässä kokouksessa sopimusosapuolet - erityisesti Yhdysvallat ja Kanada - arvostelivat ICCAT:in sääntöjen noudattamisen laiminlyöntiä. Euroopan yhteisöä arvosteltiin odotetusti kovin sanoin suurimman sallitun saaliin ylittämisestä vuonna 2007.
Samanaikaisesti sopimusosapuolet tunnustivat Euroopan yhteisön laivaston ongelmat sopeutumisessa vuonna 2007 käyttöönotetun elvytyssuunnitelman todellisuuteen ja pitivät myönteisenä Euroopan yhteisön ehdotusta erityisestä takaisinmaksujärjestelmästä. Valvontakomitea on hyväksynyt EY:n ehdotukseen perustuvan erityisen suosituksen EY:n vuoden 2007 kiintiön ylittämiseen 4 440 tonnilla liittyvästä takaisinmaksujärjestelmästä.
Tämän suosituksen mukaan Euroopan yhteisön kiintiön liikakalastus vuonna 2007 johtaa vuotuiseen 1 480 tonnin vähennykseen vuosien 2009-2011 kiintiöistä.
Lisäksi valvontakomitea oli yhtä mieltä siitä, että Euroopan yhteisön luku oli tilapäinen ja sitä voitaisiin tarkistaa ja muuttaa meneillään olevien tutkimusten perusteella. ICCAT hyväksyy tämän suosituksen täysistunnossaan 18. marraskuuta.
Meidän on silti vakuutettava ICCAT:in osapuolet siitä, että Euroopan yhteisö tekee kaikkensa varmistaakseen, että jäsenvaltioidemme aluksille kohdennettuja kiintiöitä seuraavat tunnollisesti sekä kyseiset jäsenvaltiot että Euroopan komissio, jotta taataan vuodelle 2008 ja tuleville vuosille asetettujen kiintiöiden noudattaminen.
Tämän asetuksen hyväksymisen jälkeen komissio on päättänyt tehdä tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa tonnikalan elvytyssuunnitelman täydellisen täytäntöönpanon varmistamiseksi ja valvomiseksi. Yhteisön kalastuksenvalvontavirastolla on myös aktiivinen osa. Virasto on aloittanut valmistelutyön jäsenvaltioiden valvonta- ja tarkastustoimien koordinoimiseksi niin, että kaikki on valmiina vuoden 2008 tonnikalan pyyntikautta varten.
Iles Braghetto  
esittelijä.-(IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, ICCAT:in Euroopan komission käynnistämän tonnikalan elvytyssuunnitelman tarkoitus on vastata tutkijoiden huoliin liikakalastuksesta johtuvasta kannan kriittisestä tilasta.
Suunnitelmaa on arvosteltu eri tavoin, mikä kuvaa sitä, että tieteellisillä asiantuntijoilla ja kalastajilla on eri näkemykset kantojen suojelun tarpeesta. Se tarjoaa kuitenkin asianmukaisen vastauksen esiin tuotuihin tarpeisiin edellyttäen pyyntikiintiön jatkuvaa vähentämistä enintään 20 prosentilla vuosina 2006-2010, vähimmäiskoon nostamista 30 kiloon, kalastuskausien rajoittamista ja valvontatoimenpiteiden tehostamista laittoman kalastuksen torjumiseksi.
Valiokunnan työllä pyrittiin tarkemmin ottaen vahvistamaan suunnitelman joitakin linjauksia tekemällä seuraavanlaisia ehdotuksia:
Varaudutaan ennalta ja pyydetään jäsenvaltioita toimittamaan kalastussopimusten mukaiset kalastussuunnitelmat myös silloin, kun kalakantojen biologinen tila on hyvä, koska yksi suurimmista ongelmista on käytettävissä olevat kiintiöt ylittävä laivastokapasiteetti.
Saatetaan kunkin jäsenvaltion kiintiöt ja lihotuslaitosten kapasiteetti tasapainoon.
Poistetaan kalastusalueisiin ja vähimmäiskokoihin liittyvät poikkeukset. Ne ovat ristiriidassa kaikkien tieteellisten asiantuntijoiden näkemysten ja jäsenvaltioiden enemmistön mielipiteiden kanssa. Nämä poikkeukset eivät sitä paitsi ole biologisesta näkökulmasta oikeutettuja, koska Välimerellä ja Atlantilla on vain yksi kanta ja poikkeukset häiritsevät kilpailua huomattavasti, mikä johtaa entistä voimaperäisempään kalastukseen kyseisillä alueilla myös aluksilla, jotka eivät perinteisesti kalasta siellä, sekä tarkistusten tehon vähenemiseen.
Vaaditaan jäsenvaltioita noudattamaan vaatimuksiaan tietojen ilmoittamisesta komissiolle, ja keskeytetään kansalliset kalastustoimet, jos jäsenvaltiot eivät toimita saalistietoja.
Laaditaan suunnitelma rysien kunnostamiseksi Atlantilla ja toimintansa lopettaneiden rysien elvyttämiseksi Välimerellä, jotta voidaan säilyttää kestävä ja hyvin valikoiva tonnikalan kalastusmenetelmä.
Valmistaudutaan maksamaan rahallisia korvauksia Euroopan kalastusrahastosta kalastajille pyyntikieltojaksojen aikana kalastusyritysten ja kalastajien sosiaalis-taloudellisen tasapainon turvaamiseksi ja suojelemiseksi.
Yhdenmukaistetaan rangaistustoimia, jotta vältetään eri maiden väliset erot tämän asetuksen täytäntöönpanossa.
Lopuksi viime kuukausina käynnistetyt rikkomismenettelyt joitakin jäsenvaltioita vastaan, jotka ovat laiminlyöneet vuoden 2007 pyyntikiintiöiden noudattamisen, ovat epäilemättä aiheellisia ja välttämättömiä, mutta olisi pidettävä myös mielessä, että nykyisten määräysten voimaantulosta tänä vuonna on vain lyhyt aika.
Kun otetaan huomioon, että kalakantojen hoito on myös erityisen monitahoinen asia varsinkin alueilla, joilla on kovaa kilpailua kolmansien maiden laivastojen kanssa etenkin Välimerellä, vastavuoroisuusperiaatetta on kunnioitettava paremmin, jotta varmistetaan, että ICCAT:in asettamia tavoitteita noudatetaan uskollisesti. Nämä toimenpiteet vaikuttavat vain, jos niiden periaatteita ja määräyksiä noudatetaan sekä jäsenvaltioissa että kolmansissa maissa.
Arvoisa puhemies, haluaisin päättää puheenvuoroni kiittämällä erityisesti kaikkia kollegojani, jotka ovat osallistuneet tähän työhön.
Carmen Fraga Estévez
PPE-DE-ryhmän puolesta. -(ES) Arvoisa puhemies, vaikka olenkin sitä mieltä, että tämä elvytyssuunnitelma ei ole niin kunnianhimoinen kuin pitäisi, totuus on, että se on ICCAT:issa vaivalla saavutetun kompromissin tulos, ja uskon, että hyväksymällä sen etenemme valtavan harppauksen eteenpäin ja lähetämme ensimmäisen kerran hyvin selvän viestin henkilöille, jotka ovat vastuussa tämän lajin liikakalastuksesta.
Joka tapauksessa tonnikalan Euroopan unionin kannalta vakava tila johtuu tietyistä jäsenvaltioista, jotka ovat sallineet Välimeren-laivastonsa huomattavan kasvun ja jopa rohkaisseet sitä, ja komissiosta, joka on täysin tietoinen näistä väärinkäytöksistä ja jatkuvasta todellisuutta pienemmistä saalisilmoituksista mutta ei ole tähän mennessä pannut tikkuakaan ristiin tilanteen korjaamiseksi.
Vastuun laiminlyöminen on johtanut kaikkien jäsenvaltioiden kalastustoiminnan keskeyttämiseen, mikä johtui elokuun pöyristyttävien uutisista, joiden mukaan kaksi maata oli kalastanut Euroopan unionin koko kiintiön.
Siksi on mielestäni tärkeää, että täysistunto tukee Iles Braghetton mietintöä, joka sisältää minun tarkistukseni, että jäsenvaltioita vaaditaan tästä eteenpäin toimittamaan etukäteen kalastussuunnitelma, jossa ilmoitetaan ensinnäkin alusten enimmäismäärä ja toiseksi kiintiön noudattaminen maan kalastusponnistelussa. Komission on ilmoittanut, että se puoltaa kalastussuunnitelman sisällyttämistä, ja toivomme, että neuvosto antaa sille myös tukensa.
Pahoittelen kuitenkin sitä, että mietinnössä ei ole esitetty määräyksiä poikkeuksista laivastoille, jotka ovat ikimuistoisista ajoista lähtien kalastaneet Atlantilla ja käyttäneet vähäisen määrän yhteisön kiintiöstä paljon valikoivammilla välineillä. Tähän perinteiseen kalastukseen osallistuvat joutuvat siksi maksamaan kahden jäsenvaltion kurenuottalaivaston rajoittamattoman rahanhimon synneistä, mihin viittasin edellä, vaikka eivät olleetkaan siinä millään tavalla osallisina. Tämä on vääryys, jonka myös toivon tämän parlamentin ja tämän neuvoston oikaisevan.
Lopuksi minulle jää enää tehtäväksi pyytää ja vaatia komissiota ryhtymään kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta yhteisön kiintiön jaossa ensi vuonna annetaan asianmukaiset korvaukset jäsenvaltioille, jotka on pakotettu keskeyttämään kalastus, koska muut ovat käyttäneet loppuun kiintiöt, joihin ne ovat oikeutettuja, ja jotta vastaava tonniluku vähennetään asiasta vastuussa olevien kiintiöistä, niin että se vastaa todellista tilannetta ja käytännössä toteutettavaa korvausta.
Rosa Miguélez Ramos
PSE-ryhmän puolesta.-(ES) Arvoisa puhemies, suhtaudun erittäin myönteisesti komission ehdotukseen ICCAT:issa sovitun tonnikalan elvytyssuunnitelman saattamisesta osaksi yhteisön lainsäädäntöä ja olen komission kanssa samaa mieltä siitä, että sen sisältämät toimenpiteet mahdollistavat oikein sovellettuina kantojen asteittaisen elpymisen sekä Atlantilla että Välimerellä.
Suunnitelmassa - tämä on minulle erittäin tärkeä tekijä - on otettu huomioon perinteisen kalastustoiminnan erityisominaisuudet laajentamalla sitä koskemaan ehtoja, jotka estävät tällaisesta toiminnasta rankaisemisen, ja pyrkimällä samanaikaisesti yhdistämään kalavarojen suojelemisen ja sosiaalis-taloudelliset näkökohdat.
Tähän liittyen haluaisin ilmoittaa komission jäsenelle, että minun maani on alusta alkaen pyytänyt jonkinasteista joustavuutta perinteiseen laivastoon sovellettavassa vähimmäiskoossa ja siksi vaatinut, että tietty perinteiselle laivastolle varattu prosenttiosuus sisällytettäisiin kyseisen laivaston alle 30 kilon kiintiöön.
Komissio kuunteli pyyntöä, ymmärsi, että pienet perinteiset kalastajat eivät saisi joutua maksamaan suurten teollista kalastusta harjoittavien alusten aiheuttamasta tilanteesta ja suostui sisällyttämään suunnitelmaan tämän toimenpiteen, vaikkakin pienentämällä sen kahteen prosenttiin.
Arvoisa komission jäsen, se sisällytettiin kuitenkin liitteen I 6 kohtaan, mikä herättää maantieteellisen soveltamisalan suhteen epäilyksiä.
Toimenpiteiden rajaaminen Atlantin kalastajiin tarkoittaisi aivan yksinkertaisesti määräystä hävittää perinteinen Välimeren laivasto, jolla ei edes ole valmiuksia matkustaa Atlantin kalavesille. Tässä on kyse historiallisesta laivastosta, joka on toiminut vuosisatojen ajan aiheuttamatta kannalle ongelmia. Kaikki kannan pieneneminen johtuu Välimeren kurenuottalaivojen liiallisesta kapasiteetista.
Arvoisa komission jäsen, toimenpiteen pitäisi koskea kaikkien kalastukseen osallistuvien maiden laivastoja eikä pelkästään niiden, joilla on aluksia Atlantilla. Algerialla, Tunisialla ja Turkilla on myös oikeus käyttää osa kiintiöstään perinteisten alustensa suojelemiseen teollista kalastusta harjoittavien alusten kilpailulta, enkä usko, että tämä hyvin pieni poikkeus heikentäisi millään tavalla elvytyssuunnitelman tehoa.
Siksi pyydän komissiota ottamaan huomioon epäilyt, joita on esitetty toimenpiteen sisällyttämisestä liitteen I 6 kohtaan, ja pyydän komission edustajia pyrkimään kaikin mahdollisin tavoin parhaillaan käynnissä olevan ICCAT:in kokouksen aikana selventämään, että kaksi prosenttia saaliista voidaan kalastaa perinteisillä aluksilla sekä Atlantilla että Välimerellä.
Haluaisin ilmoittaa tänään keskustelun kohteena olevan mietinnön esittelijälle, että minun ryhmäni vastustaa jälleen sekä vähimmäiskokoa että kiellettyjä alueita koskevien poikkeuksien poistamista. Kuten komission jäsen mainitsi, niistä on sovittu ICCAT:issa. Samasta syystä vastustamme nyt ja huomenna äänestyksessä vihreiden ryhmän tekemiä uusia tarkistuksia.
Alfonso Andria
ALDE-ryhmän puolesta.-(IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, ensinnäkin haluaisin onnitella esittelijä Iles Braghettoa hänen kalatalousvaliokunnassa tekemästään erinomaisesta työstä, jonka ansiosta olemme voineet jättää huomenna äänestettäväksi tasapuolisen tekstin, joka perustuu jossakin määrin aiempaan kokemukseen ja täydentää tonnikalakannan elvytyksestä annettavaa asetusta tavalla, joka ehdottomasti parantaa sitä.
Tonnikalasaaliiden kiintiöitä ja Itä-Atlantin sekä Adrianmeren saaliita koskevien poikkeusten, joista osa alun perin säilytettiin, poistaminen on mielestäni yksi tämän parlamentaarisen menettelyn merkittävistä edistysaskelista. Nämä poikkeukset eivät olleet biologisesta näkökulmasta riittävän perusteltuja, koska Välimerellä ja Atlantilla on vain yksi tonnikalakanta ja ne voisivat jopa vakavasti vääristää kilpailua, koska ne voisivat tehostaa kalastusta alueilla, joilla ei ole rajoituksia. Tarkistuksia olisi myös vaikeampi tehdä ja ne olisivat epäilemättä tehottomampia.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että kalastajille on maksettava rahallisia korvauksia pyyntikieltojen aikana, ja olen myös tyytyväinen ehdotettuun rysien kunnostamissuunnitelmaan.
Laittoman kalastuksen katsotaan olevan yksi suurimmista tonnikalakantojen suojelua murentavista vitsauksista, ja sitä on myös torjuttava tarmokkaasti. Vaikka ehdotuksessa asetukseksi selvitetäänkin tarkistusongelmaa aiempaa osuvammin, jatkuvat erot siinä, miten eri jäsenvaltiot soveltavat säännöksiä, pitäisi mielestäni tasoittaa. Mielestäni tarvitaan entistä parempaa valtioiden välistä yhteistyötä täytäntöönpanotoimenpiteitä koskevan kansallisen lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi, ja se on minun tarkistukseni suunta.
Mielestäni vielä yksi ongelma on ratkaistava: tonnikalakantojen hoito Välimerellä edellyttää kokonaisstrategiaa muiden Välimerellä kalastavien ICCAT:in ulkopuolisten maiden kanssa. Ajattelen esimerkiksi Japanin laivastoa, koska muuten asetuksen tavoitteet epäonnistuvat.
Päätän puheeni toivomalla, että vahvistamme äänestyksellämme kalatalousvaliokunnan hyväksymän tekstin.
Raül Romeva i Rueda
Verts/ALE-ryhmän puolesta. -(ES) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa antamalla tunnustusta kollegallemme Iles Braghettolle hänen tässä mietinnössä tekemästään työstä. Kuten mainitsin kalatalousvaliokunnan keskustelujen aikana, useiden tutkijoiden, ympäristöjärjestöjen ja myös joidenkin sektorin toimintojen laatimien raporttien perusteella mietinnön otsikko pitäisi mielestäni kuitenkin muuttaa.
Sen sijaan, että viitattaisiin oletettuun asetukseen tonnikalan elvytyssuunnitelmasta, sitä pitäisi kutsua elvytyksen vastaiseksi suunnitelmaksi tai vielä paremmin tonnikalan hävityssuunnitelmaksi. Tehdäänpä asia selväksi: kun väärin nimetty elvytyssuunnitelma hyväksyttiin ICCAT:issa vuosi sitten Dubrovnikissa, tieteellinen komitea varoitti silloinkin: ”Yleisesti ottaen alustavat tulokset viittaavat siihen, että vaikka hyväksytyt toimenpiteet ovatkin askel oikeaan suuntaan, niillä ei todennäköisesti saavuteta suunnitelman tavoitetta kaikilta osin”. Siinä todettiin lisäksi: ”Jos ne toteutetaan täydellisesti ja tuleva rekryytit ovat suunnilleen 1990-luvun tasolla eikä niihin vaikuta kutukannan biomassan viimeisin taso, nykyisten säännösten ollessa voimassa kannan elpymisen todennäköisyys vuonna 2023 on 50 prosenttia”.
Toisin sanoen jos täytäntöönpano ei olisi täydellistä tai rekryytit olisivat viimeaikaisten tasojen alapuolella kutukannan biomassan vähenemisen mukaisesti tai kumpaakin, elvytyssuunnitelman tavoitteita on vaikea saavuttaa.
Muistutan, että puheenvuoroni perustuu tieteellisiin raportteihin. Aivan kuin sekään ei riittäisi, vuonna 2007 jo alustavasti täytäntöönpantu suunnitelma on toteutunut käytännössä niin huonosti, että Euroopan unioni on ylittänyt kiintiönsä 26 prosentilla, mikä on ennennäkemättömänä eleenä pakottanut ryhtymään oikeudellisiin menettelyihin kaikkia niitä maita vastaan, jotka eivät ole noudattaneet sääntöjä, eli erityisesti Ranskaa ja Italiaa vastaan.
Olen tietysti kiinnostunut tietämään, miten yksi maa, Espanja, pystyi viemään lähes 9 000 tonnia tonnikalaa vuonna 2006, kun se ilmoitti saaliikseen vain 4 700 tonnia, kuten Greenpeacen ja Adenan kaltaiset järjestöt ovat todenneet.
Lopuksi olisi myös kiinnostavaa kuulla, mihin toimenpiteisiin komissio ja hallitukset aikovat ryhtyä kalastuslaivaston koon valvomiseksi tai jopa pienentämiseksi, koska olisi vähintäänkin vaikeaa uskoa, että olisi mahdollista pienentää saaliita, kun alustemme määrä kasvaa ja laatu paranee, alusten, joiden enemmistö elää Euroopan unionin tuilla. Ehkäpä ICCAT:in kokous, joka on parhaillaan käynnissä Turkin Antalyassa ja johon kollegani Marie-Hélène Aubert ja Michael Earle osallistuvat, pystyy antamaan meille joitakin vastauksia.
Minun mielestäni välitön johtopäätös on kuitenkin yksinkertainen ja hälyttävä: kaikki merkit osoittavat, että kannan tilanne on hyvin paljon huonompi kuin optimistisimmat ennusteet. Jotkut sanovat jopa, että nykytilanteesta ei ole enää paluuta entiseen. Toisin sanoen mielestäni on olosuhteet huomioon ottaen vaikea uskoa, että nykyistä suunnitelmaa haluttaisiin kutsuta elvytyssuunnitelmaksi mieluummin kuin joksikin muuksi.
James Nicholson
(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäisenä myös onnitella mietinnön esittelijää. Elvytyksen onnistuminen minkä tahansa elvytyssuunnitelman mukaan on aina vaikeaa. Se ei poikkea mitenkään monista muista monivuotisista elvytyssuunnitelmista, mutta tällä kertaa on kyse tonnikalasta. Minä todella toivon kaikkien muiden tavoin, että ohjelma onnistuu.
Minulla on vain yksi aiempi kokemus asiasta, ja se koskee turskan elvytyssuunnitelmaa Irlanninmerellä. Noina vuosina alueen kalastajat eivät saaneet mitään korvausta siitä, että heidän ei sallittu kalastaa tuona aikana. Mielestäni vääryyttä ei voi korjata toisella vääryydellä: jos suojellaan, on valmistauduttava myös maksamaan korvauksia - mielestäni ei ole muuta vaihtoehtoa. Uhrauksia saa kyllä vaatia, mutta niillä on myös hintansa.
Olen tietoinen siitä, että tämä mietintö on äärimmäisen arkaluonteinen Välimereltä tuleville kalastajille ja Atlantilla kalastaville kalastajille. Se tulee olemaan heille sekä taloudellisesta että sosiaalisesta näkökulmasta erittäin vaikea. Sellaisissa olosuhteissa asetus on myös erittäin harmillinen tämän alueen kalastajille. Tärkeintä on kuitenkin tonnikalalajien säilyminen ja suojelu.
Paulo Casaca
(PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan onnitella esittelijäämme Iles Braghettoa hänen tekemästään erinomaisesta työstä. Haluaisin ensimmäisenä todeta, että silmiinpistävin esimerkki nykyisen yhteisen kalastuspolitiikan kyvyttömyydestä varmistaa tämän toiminnan kestävyys on tilanne, jossa nyt olemme tonnikalan suhteen Itä-Atlantilla ja erityisesti Välimerellä. Tämä tunnustettiin hiljattain kalastuksen pääosaston tilaamassa hyvin mielenkiintoisessa tutkimuksessa, jonka julkaisemiseksi komission jäsen Borg näki vaivaa, mistä eleestä haluaisin kiittää häntä nyt.
Tosiasia on, että tiukat toimenpiteet, joihin nyt pyrimme tällä alueella, eli kalastustoiminnan täydellinen keskeyttäminen ennen vuoden loppua, yritys poistaa käytöstä huomattava osa laivastosta ja toiminnan täydellisen halvaantumisen mahdollisuus, vaikka niin ei ehkä saavuteta tavoitteita, ovat suora seuraus yhteisen kalastuspolitiikan näkemyksestä, jonka mukaan hoitoa koskevat päätökset erotetaan niiden soveltamisesta ja valvonnasta ja kalastusyhteisöjen ja viranomaisten vastuut on murennettu yksinomaisella EU:n toimivallalla, jota sitä puolustanut osapuoli ei kuitenkaan ole käyttänyt.
Ympäristön kannalta kestävän mutta taloudellisesti vähemmän kannattavan perinteisen vapaapyynnin oli kilpailtava nykyaikaisten tekniikoiden ja erittäin kehittyneiden apuneuvojen kanssa, jotka olivat lyhyellä aikavälillä verrattomasti kannattavampia mutta ympäristön kannalta kestämättömiä, ja vasta nyt kehitetään syrjiviä toimenpiteitä jälkimmäisiä aluksia vastaan. Haluaisin esittää täydellisen tukeni sille, mitä kollegani Rosa Miguélez Ramos täällä sanoi, koska on ratkaisevan tärkeää suosia perinteisiä kalastusmenetelmiä.
Kaupallisen tonnikalakalastuksen häviämisen välittömän uhkan pitäisi saada meidät kaikki miettimään, mitä on tehtävä pikaisesti yhteisen kalastuspolitiikan yhteydessä kokonaisuudessaan.
Ioannis Gklavakis
- (EL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen samaa mieltä useimmista Iles Braghetton tonnikalakantojen palauttamista koskevista näkemyksistä. Me kaikki haluamme varmasti, että merien kalakannat ovat riittäviä.
Haluaisin kuitenkin tuoda esiin kaksi huolestuttavaa seikkaa. Ensinnäkin suunnitellaan sellaisen järjestelmän luomista, jossa kalastusveneet toimittaisivat yksityiskohtaisen tonnikalan kalastussuunnitelman paremman valvonnan varmistamiseksi. Mielestäni tämän kalastussuunnitelman synnyttämä tilanne olisi mahdollinen vain suurille tonnikalan kalastusaluksille, jotka pyytävät vain tonnikalaa, eikä pienille aluksille, jotka on tarkoitettu tonnikalan ohella muidenkin kalojen pyytämiseen.
Me kaikki haluamme valvoa tonnikalan kalastusta mutta emme halua vapauttaa siitä maita, joilla on pieniä aluksia. Täällä on sitä paitsi vahva kalastusperinne.
Toiseksi viittaan tarkistukseen 3, jossa yhdistetään lihotusyksiköiden kapasiteetti kansalliseen kiintiöön. Tonnikalaa kasvatetaan EU:ssa muissa maissa kuin niissä, joilla on suuret kiintiöt.
Esimerkiksi minun maalleni kiintiöistä ei ole hyötyä. Toisaalta meillä on suhteellisia etuja tonnikalan kasvatuksessa. Miksi meidän pitäisi pienentää omien yksiköidemme kapasiteettia kiintiömme tasolle?
Lopuksi haluaisin nyt todeta, että on mahdotonta hyväksyä tonnikalan kalastuksen kieltämistä syyskuussa, koska kahden EU:n jäsenvaltion pyyntimäärien olisi pitänyt riittää kaikille jäsenmaille. Näiden maiden on saatava asianmukaiset rangaistukset. Toisaalta niiden maiden, joilta kalastusoikeudet riistettiin tänä vuonna, pitäisi saada ensimmäisinä niiltä riistetty prosenttiosuus. Sillä aikaa meidän pitäisi etsiä keinoja tarkistaa kalasaaliit viipymättä.
Robert Navarro
(FR) Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää esittelijä Iles Braghettoa hänen erinomaisesta työstään. Koska ICCAT:in neuvottelut ovat yhä käynnissä, emme vielä tiedä, mitä kohtalolla on varattuna kalastajillemme ensi vuonna. Sen me tiedämme, että tänä kesänä tapahtui jotain hyvin vakavaa ja että meidän on tarkistettava saaliiden seurantajärjestelyt perusteellisesti. Olen iloinen voidessani todeta, että komissio on tarttunut toimeen, vaikka pelkäänkin, että jotkin viime kuussa ehdotetut toimenpiteet laittoman kalastuksen poistamiseksi eivät saa kovin hyvää vastaanottoa neuvostossa.
Toivon, että tapahtuipa mitä tahansa, yhteisön kalastuksenvalvontavirasto onnistuu koordinoimaan eurooppalaisia ponnisteluja sopivasti tarvittavien tarkastusten tekemiseksi, koska kansalliset seurantajärjestelmät eivät toimi. Espanjalaisille, portugalilaisille ja kreikkalaisille ystävillemme sopii hyvin elämöidä Ranskan ja Italian laivastojen toiminnasta ja näiden kahden maan seurannan laiminlyönnistä. Kaikki tietävät, mikä totuus! Me kaikki olemme tietoisia siitä, että jokainen maa on peitellyt oman kalastuslaivastonsa laittomia toimia liian pitkään. Siksi - tahdoimmepa tai emme - tarvitsemme tiukempaa valvontaa Euroopan tasolla, ja siksi olen vakuuttunut siitä, että tarvitsemme EU:n rannikkovartioston.
Meidän on myös keskusteltava tämän liikakalastuksen rangaistuksista. On erittäin todennäköistä, että ICCAT päättää rangaista yhteisöä, ja sen jälkeen meidän on puolestamme rangaistava syyllisiä jäsenvaltioita. Ranskan hallitus on elämöinyt kompromissista kieltäytymisestä ja varoittanut, että päitä saattaa pudota. Itse toivon, että nämä rangaistukset - joita ei olisi tarvittu, jos seurantajärjestelmät olisivat toimineet - ovat tiukkoja mutta oikeudenmukaisia ja tasapuolisia. Toivon myös, että perinteisen tonnikalan kalastuksen harjoittajia - joilla on vähemmän vaikutusta kantoihin - ei rangaista muiden virheistä.
Koska asiantuntijat ovat selvästi todenneet, että eurooppalaisen laivaston kapasiteetit ovat olleet tonnikalakantojen kannalta suhteettomia, haluaisin lopuksi käyttää tilaisuuden hyväksi ja kysyä komission jäseneltä, mitä varoja on tarkoitus kohdentaa ammatistaan luopumaan joutuvien kalastajien uudelleenkoulutukseen?
Joe Borg
komission jäsen.-(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää arvoisia parlamentin jäseniä heidän esiin tuomistaan mielenkiintoisista näkökohdista.
Tämän keskustelun perusteella voimme todeta, että meillä on yhteinen tavoite: tonnikalan arveluttavan tilanteen tehokas korjaaminen. Kannan huonoa tila parannetaan parhaiten panemalla ICCAT:in elvytyssuunnitelma täytäntöön. Siksi kiitän parlamenttia sen kansallisiin kalastussuunnitelmiin liittyvistä ehdotuksista, jotka ovat tehokas keino saada maat noudattamaan liikakapasiteetin torjuntaan tarkoitettuja määräyksiä.
Poikkeuksien suhteen komissio ei voi muokata ICCAT:in hyväksymän suunnitelman sisältöä. Kaikki sopimusosapuolet ovat hyväksyneet nämä poikkeukset. Saanen muistuttaa, että nämä poikkeukset myönnettiin pienimuotoista kalastusta harjoittaville ja joillekin kausiluontoista kalastusta harjoittaville laivastoille, koska niiden vaikutus saalisiin on niin vähäinen. Lisäksi näihin poikkeuksiin kuuluu joukko tiukkoja ehtoja, kuten alusten määrän rajoitus, saaliiden rajoitus ja nimetyt satamat. Elvytyssuunnitelmaa voidaan kuitenkin tarkistaa vuonna 2010 uusien tieteellisten lausuntojen tai suunnitelman toteutuksessa havaittujen puutteiden perusteella.
Atlantin ja Adrianmeren kahteen nimenomaiseen tapaukseen lisälaajennusta haluavan Rosa Miguélez Ramosin esiin tuomasta näkökohdasta haluan todeta, että ne pieniä ja merkityksettömiä erikoistapauksia. Niiden laajentaminen kattamaan muita alueita edellyttää ICCAT:in elvytyssuunnitelmasopimuksen muuttamista. Se ei missään tapauksessa onnistu tänä vuonna. Emme halua aloittaa uudelleen ICCAT:in suunnitelmasta sopimista. Vuodelle 2008 on suunniteltu tarkistus, mutta kahden poikkeuksen aiheuttaman arvostelun perusteella uskon, että on erittäin vaikeaa laajentaa niitä enempää.
Liikakapasiteettia torjutaan jäsenvaltioiden laatimilla kansallisilla suunnitelmilla, joiden täytyy tasapainottaa kapasiteetti ja saalis. Lisäksi onnistuimme neuvostossa käymissämme keskusteluissa ottamaan käyttöön tehostettuja valvontatoimenpiteitä, jotta määräyksiä noudatettaisiin paremmin. Keskitymme myös vuonna 2008 ponnisteluihimme tarkastusten tehostamiseksi yleisesti.
Vaadimme myös, että Euroopan kalastusrahastosta varataan varoja alusten poistamiseen käytöstä niissä jäsenvaltioissa, joissa on ylikapasiteettia erityisesti tonnikalan kalastuksessa.
Kysymykseen siitä, miten varmistetaan, että muut eli kolmansille maille kuuluvat kalastusalukset noudattavat ICCAT:in määräyksiä, voin vastata, että ICCAT:in määräykset koskevat kaikkia ICCAT-kumppaneita ja me odotamme niiden kaikkien noudattavan tonnikalan elvytyssuunnitelman ehtoja. Jos ne ei eivät noudata ehtoja, otamme asian käsiteltäväksi ICCAT:issa ja kahdenvälisesti. Jos ne kieltäytyvät kunnioittamasta sitoumuksiaan, harkitsemme muita mahdollisia toimenpiteitä.
Kahden maan liikakalastuksesta olen jo todennut, että tuemme kansallisia kalastussuunnitelmia, mikä sisältyy puheenjohtajamaan kompromissiin, jota toivon kaikkien jäsenvaltioiden kannattavan marraskuun kokouksessa.
Liikakalastetut määrät on korvattava, mistä sovittiin Antalyassa. Lopputuloksena on 1 480 tonnin vuotuinen vähennys vuosina 2009-2011. Valtioiden alikalastuksen korvaaminen aloitetaan vuonna 2008.
Puhemies
(IT) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.
Kirjalliset kannanotot (142 artikla)
Francesco Musotto  
kirjallinen. -(IT) Iles Braghetton mietinnössä on meille paljon ajateltavaa tonnikalan elvytyssuunnitelman täytäntöönpanon suhteen. Suunnitelma rajoittaa kalastusta huomattavasti, koska uhanalaisten lajien kantoja on suojeltava. Vaarana on kuitenkin se, että aloitteella ei ole vaikutusta, jos Euroopan unioni ei hyväksy toimenpiteitä sen sosiaalis-taloudellisten vaikutusten ehkäisemiseksi. Mietinnön vahvuus on siinä, että siinä korostetaan tätä kuilua ja ehdotetaan sopivia välineitä komission ja ICCAT:in suositusten tehokkaaseen toteuttamiseen.
Sosiaalis-taloudellisista näkökohdista voidaan todeta, että tonnikalakalastus on perinteistä toimintaa ja tuhansien perheiden ainoa tulonlähde. Jos se lopetettaisiin kokonaan, kalastajien pitäisi saada rahallista korvausta Euroopan kalastusrahastosta.
Jäsenvaltioiden on myös rangaistava laittomasta kalastuksesta, joka on todellinen syy kannan köyhtymiseen. Rehellisten kalastajien nitistämisessä ei ole mitään mieltä, jos ei ole keinoja pysäyttää merien riistäjiä.
Lopuksi EU:n ulkopuolisilta mailta on vaadittava vastavuoroisuutta: ei ole mitään järkeä uhrata kalastajiamme lajien suojelemiseksi, jos muut maat - tarkoitan nyt Libyaa ja Turkkia sekä Kiinaa ja Japania - eivät sovella vastaavia tiukkoja rajoituksia omilla merialueillaan. Silloin heillä olisi eurooppalaisiin kalastajiin nähden kilpailuetu eikä tonnikalakannan köyhtymisongelmaa ratkaistaisi.
