Yleissopimus aavikoitumisen torjunnasta (keskustelu) 
Puhemies
(ES) Esityslistalla on seuraavana keskustelu
Miroslav Ouzkýn ENVI-valiokunnan puolesta neuvostolle laatimasta suullisesta kysymyksestä Madridissa 3.-14. syyskuuta 2007 pidettävän aavikoitumissopimuksen osapuolten konferenssin tavoitteista - B6-0140/2007)
Miroslav Ouzkýn ENVI-valiokunnan puolesta komissiolle laatimasta suullisesta kysymyksestä Madridissa 3.-14. syyskuuta 2007 pidettävän aavikoitumissopimuksen osapuolten konferenssin tavoitteista - B6-0312/2007).
Miroslav Ouzký  
suullisen kysymyksen laatija. - (CS) Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan pahoitella tulkeille, etten ole valmistellut mitään kirjallisena, minkä vuoksi minulla ei ollut antaa heille puhettani kirjallisena etukäteen. Teen kuitenkin parhaani puhuakseni hitaasti ja ytimekkäästi, sillä itse käsiteltävä aihe on selkeä.
Haluaisin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan puheenjohtajan ominaisuudessa kiittää puheenjohtajavaltio Portugalia siitä, että se on asettanut ohjelmansa yhdeksi päätavoitteeksi aavikoitumisen ja vesipulan. Sen vuoksi olen erityisen tyytyväinen täällä aiemmin mainitun konferenssin järjestämiseen.
Olette varmasti hyvin perillä siitä, että tämä parlamentti ja koko EU pitävät ilmastonmuutosta suurimpana tulevaisuuden haasteena, ja on hyvin tiedossa, että vesipula ja etenevä aavikoituminen ovat ilmastonmuutoksen kiistattomia seurauksia.
Kuulun niihin, jotka ovat vakuuttuneita siitä, että meidän on valmistauduttava ilmastonmuutoksen seurauksiin sen sijaan, että yrittäisimme epätoivoisesti sen pysäyttämistä, sillä sensuuntaiset yritykset todennäköisesti epäonnistuvat. Varma tosiasia on, että Euroopan ja etenkin sen eteläisten alueiden on selviydyttävä vesipulasta ja maaperän köyhtymisestä.
Ilmastokeskustelut ovat opettaneet, että ilmakehän vedenhukka jouduttaa aavikoitumista, joka puolestaan jouduttaa ilmaston lämpenemistä. Tämän noidankehän rikkominen on erittäin vaikeaa. Esittäisinkin komissiolle ja neuvostolle valiokuntani puolesta seuraavan kysymyksen: mihin käytännön toimiin komissio ja neuvosto aikovat ryhtyä? Onko selvyyttä siitä, mitä voidaan tehdä jäsenvaltioissa ja mitä Euroopassa?
Manuel Lobo Antunes
neuvoston puheenjohtaja. - (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa parlamentin jäsen Miroslav Ouzký, haluan ensinnäkin kiittää teitä siitä, että mainitsitte puheenjohtajavaltio Portugalin ympäristöohjelman, jossa keskitytään erityisesti kuivuuteen ja aavikoitumiseen. Nämä kuuluvat todellakin puheenjohtajavaltion ensisijaisiin tavoitteisiin. Haluankin nyt muistuttaa Portugalissa hiljattain järjestetyssä epämuodollisessa ympäristöministereiden neuvostossa saaduista tuloksista tällä alalla.
En lue kaikkia kohtia puheenjohtajavaltion asiaa koskevista päätelmistä. Minusta ne ovat kuitenkin hyvin mielenkiintoisia ja tärkeitä, ja pyytäisinkin teitä kiinnittämään huomiota erityisesti niihin, jotka koskevat kuivuuden torjumista sekä kuivuuden ja ympäristön välistä suhdetta sekä toimia, joihin voimme ja joihin pitää ryhtyä tämän kasvavan ongelman käsittelemiseksi.
Haluaisin lisäksi puhua yksityiskohtaisesti YK:n aavikoitumissopimuksen osapuolten konferenssista, joka on myös tärkeä aihe tässä istunnossa. Kuten tiedätte, 3.-14. syyskuuta 2007 pidettävä konferenssi on parhaillaan käynnissä Madridissa.
Neuvosto hyväksyi 23. heinäkuuta päätelmät Euroopan unionin esisijaisista tavoitteista, joita EU:n on vaalittava edellä mainitussa konferenssissa, joka on kahdeksas yleissopimuksen tekemisen jälkeen pidettävä konferenssi. Neuvosto kannattaa sitä, että tuossa kahdeksannessa konferenssissa hyväksytään kymmenvuotinen strateginen suunnitelma ja puiteohjelma, joilla on tarkoitus parantaa hallitustenvälisen työryhmän laatiman YK:n yleissopimuksen täytäntöönpanoa, jota odotamme innolla.
Tiedämme, että kansalaisyhteiskunnalla on tärkeä rooli tältä osin erityisesti paikallisesti, ja kannatamme tätä. Siksi meidän on rohkaistava kaikkia kansalaisyhteiskunnan toimijoita ottamaan entistä aktiivisemmin osaa aavikoitumisen estämistä koskevan YK:n yleissopimuksen täytäntöönpanoprosessiin.
Osapuolten konferenssi aikoo myös painottaa köyhyyden ja aavikoitumisen välistä suhdetta määritelläkseen, miten yleissopimuksella voidaan edistää köyhyyden torjuntaa tiiviissä yhteistyössä muiden maailmanlaajuisten ja alueellisten toimijoiden kanssa. Neuvoston mielestä on tärkeää päästä konsensukseen yleissopimuksen seurannan parannetusta järjestelmästä, joka perustuu kuivien alueiden suojelua, hoitoa ja kestävää hyödyntämistä koskeviin normeihin. Seurantajärjestelmä mahdollistaa aiemman ja nykyisen edistyksen arvioinnin.
Tiede- ja teknologiakomitealla on keskeinen rooli yleissopimuksen tietopohjan parantamisessa ja sen mahdollistamisessa, että toimien toteutus ja päätöksenteko perustuvat vankalle pohjalle. Euroopan unionin neuvosto katsoo, että aavikoitumisen, ilmastonmuutoksen ja biodiversiteetin asettamat haasteet ovat toisiaan täydentäviä ja edellyttävät yhdenmukaista käsittelyä tarkoituksenmukaisin toimin, jotta saadaan aikaa synergiaa ja lisätään toimien tehokkuutta. Muita elintärkeitä tekijöitä neuvoston mielestä ovat riittävien talousresurssien saatavuus, tehokas hallinto ja aavikoitumisen torjuntaa koskevien aloitteiden rahoitus sekä aktiivinen ja tehokas yleissopimuksesta vastaava sihteeristö.
Kuivuus on aavikoitumisen ohella myös vakava huolenaihe. Neuvosto uskoo vakaasti, että näihin uhkiin - kuivuuteen ja aavikoitumiseen - voidaan tarttua tehokkaasti vain tiiviin kansainvälisen yhteistyön avulla. Sen vuoksi Euroopan unioni pyrkii tavoitteidensa saavuttamiseen yhteistyössä kolmansien maiden kanssa. Muistuttaisin teille tässä yhteydessä, että AKT-EU-ministerineuvosto hyväksyi tämän vuoden toukokuun 25. päivänä pidetyssä vuosikokouksessaan yhteisen julkilausuman kuivuuden ja aavikoitumisen torjunnasta.
AKT-valtioiden ja Euroopan unionin yhteisessä julkilausumassa tunnustetaan YK:n aavikoitumissopimuksen merkitys köyhyyden vähentämisessä ja YK:n asettamien kehityksen vuosituhattavoitteiden saavuttamisessa.
Julkilausumassa kannatetaan myös sitä, että konferenssissa hyväksyttäisiin kymmenvuotinen strateginen suunnitelma, ja siinä myös kehotetaan kaikkia osapuolia työskentelemään yhdessä YK:n yleissopimuksen tehostamiseksi. Sen vuoksi meistä on hyvin tärkeää asettaa rajallinen määrä ensisijaisia tavoitteita tieteellisiin tietoihin perustuvan valikoidun täytäntöönpanon osalta ja hyödyntää indikaattoreita edistyksen arvioimiseksi.
Kansalaisyhteiskunnan entistä aktiivisempi osallistuminen ja parannettu yhteydenpito sekä entistä laajempi vuoropuhelu kaikkien toimijoiden kesken auttavat niin ikään mielestämme merkittävästi tehostamaan YK:n aavikoitumissopimusta.
Joaquín Almunia
komission jäsen. - (ES) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan yhteisö on kiinnittänyt suurta huomiota aavikoitumisen estämistä koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen rooliin köyhyyden vähentämisessä sen jälkeen, kun sopimus tehtiin vuonna 1994. Sopimus laadittiin periaatteelliseksi välineeksi, jolla edistetään maaperän kestävän käytön tavoitteen saavuttamista nälän ja köyhyyden torjunnassa.
Komissio katsoo edelleen, että yleissopimus on olennainen osa köyhyyden ja aavikoitumisen vastaista taistelua, sillä se tarjoaa ainutlaatuisen foorumin, tarvittavan pätevyyden ja kokemusta ottaa oppia menneistä virheistä ja suunnitella uusia tapoja käydä käsiksi maaperän köyhtymiseen. Sopimuksella on saatu paljon aikaan, mutta paljon on vielä tehtävää, kuten me kaikki tiedämme.
Yleissopimuksen parissa tehtävässä työssä keskitytään nykyisin toimien toteuttamisen avaintekijöihin, kuten integraatioon ja yhtenäisyyteen yhteistyön strategisissa puitteissa. Kuivuudesta kärsivien maiden ja myös lahjoittajamaiden on varmistettava, että yleissopimuksen kehittäminen liitetään tiiviisti muihin tärkeisiin kehittämisaloitteisiin. Niiden on myös erityisesti varmistettava, että kuivuudesta kärsivät maat voivat hoitaa kehittämisprosessit itse.
Euroopan unionin tavoitteista Madridissa järjestettävässä kokouksessa on ensinnäkin sanottava, että komissio on erityisen mielissään siitä, että neljä Euroopan parlamentin jäsentä kuuluu konferenssin valtuuskuntaan. Yleissopimuksen toteutus on jo toisella vuosikymmenellä, joten sitä on mukautettava uusiin haasteisiin sopivaksi ja uusien mahdollisuuksien hyödyntämiseksi. Tämä tarkoittaa yleissopimuksen nojalla toteutettujen toimien tarkistamista maaperän köyhtymisen ja köyhyyden torjunnan parissa tehtävän työmme tehokkuuden maksimoimiseksi.
Näin ollen EU:n päätavoite Madridin konferenssissa on kymmenvuotisen strategisen suunnitelman hyväksyminen, kun tavoitteena on parantaa yleissopimuksen soveltamista. Sopimuksen on laatinut työryhmä edellisen, vuonna 2005 pidetyn konferenssin päätelmien mukaisesti. Strateginen suunnitelma, jota Euroopan unioni tukee vahvasti, on osapuolten yhteinen tarkistettu visio kymmenen seuraavan vuoden strategisesta suunnasta. Jos yhteinen visio hyväksytään, kuten toivomme, on luotava tehokkaat puitteet sen soveltamiseksi yleissopimuksen sihteeristön ja sen muiden elinten työn tehokkuuden maksimoimiseksi.
Uudistuspaketti saa myös realistisen budjetin, jonka kaikki osapuolet voivat hyväksyä ja jolla katetaan suunniteltujen toimien mukaiset kulut avoimuuden ja selkeyden tiukkoja vaatimuksia noudattaen. Kuten neuvoston puheenjohtaja totesi, yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto hyväksyi heinäkuussa tehdyissä päätelmissään mainitsemani kokonaisvaltaisen lähestymistavan.
Cristina Gutiérrez-Cortines
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisa puhemies, olen ylpeä siitä, että parlamentti on antanut päätöslauselman, joka aiotaan esitellä parhaillaan käynnissä olevassa YK:n järjestämässä konferenssissa Madridissa. Olen ylpeä myös siitä, että - kuulin tästä juuri - Espanjan parlamentti on antanut meille suostumuksensa, mikä on täysin poikkeuksellista, ja kiitänkin tästä Espanjan kongressin puhemiestä Marínia. Nyt meillä on ääni, jonka aiomme myös käyttää Espanjan parlamentin täysistunnossa.
Olen kuitenkin melko skeptinen aavikoitumisaiheen suhteen. Euroopan komission omista asiakirjoista ilmenee, että viime vuosina annettu tuki ja harjoitettu politiikka eivät ole tuottaneet toivottua tulosta. Miksi? Siksi, että aavikoitumispolitiikka vaatisi integroituja järjestelmiä kaikille niille näkökohdille, joita olisi käsiteltävä yhdessä. Valitettavasti viranomaiset toimivat kuitenkin erikseen: maatalous- ja ympäristöalan viranomaiset toimivat erikseen, ja vesipolitiikkaa harjoitetaan erikseen. Todellisuudessa aavikoitumisongelmat ovat huomattavat, kuten esimerkiksi se, että laajoja maa-alueita on hylätty ja ne eivät ole hyötykäytössä, kuten Välimeren tapauksessa.
EU:n maatalouspolitiikka johtaa myös alueiden hylkäämiseen etelässä ja ympäri Euroopan. EU:n yhteisellä maatalouspolitiikalla on merkittävä vaikutus aavikoitumiseen, puhumattakaan ilmastonmuutoksesta, johon liittyvän vesipulan ja jäätiköiden sulamisongelman hyväksi ei ole tehty mitään, vaikka sulaminen on jo alkanut ja vaikuttaa vääjäämättömästi maaperätilanteeseen.
Näin ollen haluaisin kiinnittää maiden huomion siihen, että niiden olisi havaintojen asemesta syytä laatia erityisiä toimintalinjauksia ja että niiden olisi pantava täytäntöön ohjelmia, sillä kyse on todellakin yhdennetyistä hankkeista, joissa valtioiden on harjoitettava yhtenäistä ja aktiivista politiikkaa. Aavikoitumisesta tiedetään paljon, mutta toiminta on ollut mielestäni kovin vähäistä.
Tämä on viesti, jonka aiomme välittää EU:n antaessa tukensa tälle yhteiselle politiikalle.
María Sornosa Martínez
PSE-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, YK:n ympäristöohjelman mukaan aavikoituminen uhkaa neljäsosaa maapallon maapinta-alasta sekä 250 miljoonaa ihmistä ja yli miljardin ihmisen toimeentuloa 100 maassa maatalouden ja karjanhoidon tuottavuuden heikkenemisen takia.
Köyhyys, poliittinen epävakaus, aavikoituminen, liikalaiduntaminen ja huonot käytännöt heikentävät maan tuottavuutta. Sen vuoksi toivon, että nyt, kun aavikoitumisen estämistä koskevan YK:n yleissopimuksen tekemisestä on kulunut yli 13 vuotta, kansainvälinen yhteisö keskustelisi Madridissa aavikoitumisen estämistä koskevan yleissopimuksen uudistamisesta, jonka yhteydessä siihen lisätään toimia aavikoitumisen torjumisen tehostamiseksi ja erityisesti kymmenvuotinen strateginen suunnitelma, josta täällä on keskusteltu.
Maaperän eroosio, kontrolloimaton kaupunkikehitys, hedelmällisen maan hupeneminen, tulipalot, aavikoituminen ja vesivarojen liikakäyttö ovat syitä hedelmättömän, puolikuivan tai kuivan maaperän köyhtymiseen laajoilla alueilla, ja nämä syyt vievät meitä vääjäämättömästi kohti kasvavaa maapallon aavikoitumista, joka meidän on yritettävä pysäyttää kaikin mahdollisin keinoin.
On myös muistettava, kuten puheenvuoron käyttäneet jäsenet ovat todenneet, että aavikoituminen jouduttaa ilmastonmuutosta, koska se köyhdyttää maaperää ja vähentää kasvillisuutta, mikä puolestaan on sidoksissa hiilipäästöjen kasvuun. Siten olisi erittäin hyödyllistä tukea metsityspolitiikkaa kuivien alueiden olojen parantamiseksi ja muuttamiseksi.
Euroopan unionista olen sitä mieltä, että EU:n kuivuuden seurantakeskuksen pikainen perustaminen olisi elintärkeää. Olemme harkinneet sen perustamista parlamentissa useaan otteeseen, ja siitä olisi tarkoitus tulla tietokeskus, joka pyrkisi lieventämään ja seuraamaan aavikoitumisen kamalia seurauksia etenkin eteläisessä Euroopassa. Kaakkois-Espanjassa ollaan hyvin tietoisia tästä ongelmasta, joten ehdotankin keskuksen perustamista Euroopan ympäristökeskuksen maaperän teemakeskuksen yhteyteen Barcelonaan, kuten ympäristöministeri Cristina Narbona on ehdottanut, tai Välimeren ympäristötutkimuskeskuksen tai aavikoitumisen tutkimuskeskuksen yhteyteen, jotka molemmat sijaitsevat Valenciassa, missä laajaa kansainvälistä kokemusta hankkineiden keskusten monitieteellinen työ keskittyy aavikoitumisesta kärsiviin alueisiin.
Minusta on kiireesti lisättävä yhteisön toimielinten osallistumista aavikoitumisen käsittelyyn, jotta Euroopan unioni voi toimia tiennäyttäjänä samaan tapaan kuin ilmastonmuutoksen torjunnassa.
Haluan päättää puheenvuoroni toteamalla, että aavikoitumisongelman voittaminen on valtava haaste sekä ympäristön että ihmisten ja ihmisoikeuksien kannalta: monet jättävät maansa suureksi osaksi aavikoitumisen aiheuttaman nälän ja köyhyyden vuoksi.
Satu Hassi
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (FI) Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kiitoksia Miroslav Ouzkýlle ja muille hyvästä päätöslauselmaesityksestä.
YK:n mukaan aavikoituminen koskee nyt välittömästi 100-200 miljoonaa ihmistä. Potentiaalinen uhka se on yli miljardille, mahdollisesti jopa kahdelle miljardille ihmiselle. Kyse ei ole vain Saharan leviämisestä ja vastaavasta. Aavikoitumista eli hedelmällisten maakerrosten ja kasvipeitteen katoamista tapahtuu joka puolella maailmaa Espanjan rannikoilta Kiinan tasangoille. Melkein kolmannes maapallon maa-alasta on vaarassa aavikoitua. 40 prosenttia pelloista on pahasti heikentyneitä. Tilanne on pahin Keski-Aasiassa, jossa kolme neljäsosaa maaperästä on hedelmätöntä.
Ilmastonmuutos pahentaa aavikoitumista, mutta tähän mennessä siihen ovat vaikuttaneet eniten paikalliset teot, kuten metsien hakkuut sekä väärät viljely-, kastelu- ja karjankasvatusmenetelmät. Samalla kun ilmastonmuutos pahentaa aavikoitumista, aavikoituminen toisaalta pahentaa ilmastonmuutosta, koska maaperään sitoutuneen hiilen väheneminen johtaa sen hiilen lopulta ilmakehään. Jos emme toimi viisaasti, johdonmukaisesti ja ripeästi, voimme luoda itseään ruokkivan noidankehän.
Aavikoitumisen torjunnassa on kyse nälän estämisestä ja sitä kautta myös konfliktien ennaltaehkäisemisestä. Viime kesäkuussa YK varoitti, että aavikoituminen voi ajaa kodeistaan 50 miljoonaa ihmistä seuraavien 10 vuoden aikana, pääasiassa Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta ja Keski-Aasiasta. Tämä tarkoittaa myös lisää Eurooppaan laittomasti pyrkiviä ihmisiä.
Darfurin kriisiä on luonnehdittu ensimmäiseksi ilmastonmuutoskonfliktiksi. Vesipula onkin kriisin yksi osatekijä. On yleisemminkin huomattu, että pitkittyvä vesipula ja maan tuottavuuden heikkeneminen ovat omiaan ruokkimaan konflikteja.
Kuten päätöslauselmassa todetaan, kestävään maankäyttöön kannattaa investoida. Toimet, joilla aavikoituminen estetään, tulevat paljon halvemmiksi kuin aavikoitumisen seuraukset. Varoittava esimerkki minimittakaavassa on Pääsiäissaaret. Niillä oli aikoinaan kukoistava kulttuuri, mutta metsien hakkuut johtivat siihen, että maaperä köyhtyi, saaret muuttuivat kuivaksi ruohikoksi ja kukoistava kulttuuri romahti lyhyessä ajassa. Jos toimimme viisaasti, johdonmukaisesti ja päättäväisesti, voimme estää sen, että koko ihmiskunta kokee saman kohtalon.
Roberto Musacchio
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tämä kahdeksas aavikoitumista käsittelevä konferenssi on mitä tärkein tapahtuma, joka järjestetään ihan oikeassa paikassa eli YK:ssa. Aavikoituminen vaatii kuitenkin konkreettisia vastauksia dramaattisessa tilanteessa.
Ilmastonmuutos nopeuttaa käynnissä olevaa aavikoitumista, joka koskettaa hyvin huono-osaisia alueita, kuten Afrikkaa, vaikka meidänkään mantereemme ei siltä välty. Nälänhätä ja sairaudet, Raamatun mittakaavassa olevat muuttoliikkeet tai tulipalot ovat tulevaisuuttamme mutta myös tätä päivää.
Näin ollen tarvitaan vankkoja ja selkeitä valintoja. Ensimmäinen valinta on luonnollisesti Kioton sopimuksen noudattaminen ja lopulta Kioton jälkeisen sopimuksen allekirjoittaminen. Kioton jälkeinen sopimus on monenvälinen sopimus, joka luo viitekehyksen vaihtoehtoiselle tulevaisuudelle. Tarvitaan lisäksi muita valintoja, jotta voimme sopeutua ja suojella elämää. Se onkin todellinen murhenäytelmä: vesi. Monilta oikeus vedensaantiin on jo nyt evätty, ja vaarana on, että näiden ihmisten määrä kasvaa miljoonilla.
Siksi on vastustettava tämän elämälle elintärkeän luonnonvaran yksityistämistä, taattava veden saanti sekä tehtävä vedestä osa ihmiskunnan todellista yhteistä omaisuutta myös sellaisen YK:n julkilausuman avulla, joka mahdollistaa kyseisen oikeuden takaavien toimintamallien käynnistämisen.
Aavikoitumisen torjunnan on ohjattava myös ilmastoa koskevaa rahoituspolitiikkaa. On esimerkiksi edistettävä ja kannustettava kaikkia sellaisia hyviä käytäntöjä, jotka mahdollistavat hiilidioksidin sitomisen maa- ja metsätaloudessa. On myös tarkistettava esimerkiksi yhteisön maatalouspolitiikkaan sisältyviä valintoja, jotka edistävät aavikoitumista ja tulipaloja, jotka johtuvat vaarallisesta tuotantotoiminnasta irrottautumisesta. Samoin on tarkistettava esimerkiksi energiaa varten tuotettavan biomassan tehotuotantoon liittyviä valintoja.
Myös maaperää koskevia kysymyksiä varten pitäisi EU:ssa olla oma erityinen ja vankka toimintamallinsa, kuten on vettä ja ilmaa varten. Näin ollen ei pidä estää - kuten PPE-DE-ryhmä nyt tekee täällä parlamentissa - vaan edistää komission ehdotusta maaperää koskevaksi puitedirektiiviksi, jossa säädetään, että maaperän on oltava olennainen osa ilmastopolitiikkaa. Aavikoituminen johtuu osaksi myös politiikan köyhtymisestä. Meidän on taisteltava aavikoitumista vastaan hyvällä politiikalla.
Johannes Blokland
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, Euroopan unionissa on alueita, joita koettelevat joka vuosi tai muutaman vuoden välein pitkät kuivuusjaksot ja niiden tuhoisat seuraukset. Siksi on hyvä, että tämä otetaan huomioon politiikanteossa. Aavikoitumiselle on itse asiassa kaksi syytä: toinen on luonnonmukainen ja toinen ihmisen aiheuttama. Kuivuus on luonnonmukainen syy, joka saattaa johtaa heikkoon maaperän tilaan erityisesti jos siihen yhdistyy ihmisen aiheuttamia syitä, kuten maanviljelysmaan, metsien ja vesien huono hoito. Aavikoitumisen riski lisää siten maasta luopumista erityisesti Välimeren maissa. Monet ilmastotieteilijät ennustavat nykyään lämpötilan nousua, joka lisää äärimmäisen köyhyyden riskiä, joten on hyvä toteuttaa ennaltaehkäiseviä toimia kuivuuden ja aavikoitumisen vaikutusten rajoittamiseksi.
Minusta politiikkaa on suunnattava sekä aavikoitumisen luonnonmukaisiin syihin että ihmisen aiheuttamiin syihin. Luonnonmukaisten syiden osalta minusta on tärkeää käyttää vesivaroja mahdollisimman tehokkaasti. Vettä on pyrittävä säästämään aina, kun se on mahdollista, ja maaperää on varjeltava kuivumiselta. Tämä on mahdollista muun muassa varmistamalla tehokas metsänhoito. Myös tehokas vesihuolto on tärkeää.
Myös nykyistä vesilainsäädäntöä voidaan hyödyntää tältä osin. Kotimaassani Hollannissa on kansallinen koordinointikeskus, joka toimii aina kuivuuden uhatessa ja toteuttaa alueellisia toimia. EU:ssa tai YK:ssa voidaan laatia kehyksiä, mutta toteutuksen on tapahduttava pääasiassa kansallisella ja alueellisella tasolla.
Ongelma-alueiden väliset vapaaehtoisuuteen perustuvat kumppanuudet, joiden tarkoituksena on oppia käsittelemään ongelmia, on minusta toinen tehokas mahdollisuus. Kumppanuuksia voidaan toteuttaa sekä poliittisissa että tieteellisissä tietofoorumeissa. Vastaavia aloitteita on tehty myös tulvariskien arvioinnista ja hallinnasta annetun direktiivin täytäntöönpanon yhteydessä, ja niiden vaikutus on osoittautunut myönteiseksi.
Roberta Alma Anastase
(RO) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, maapallon ilmaston lämpeneminen on uhka, jonka pitkäaikaiset vaikutukset ovat tuhoisat. Tänä kesänä olemme olleet todistamassa lämpöaaltoja Kreikassa ja muissa Euroopan maissa, tulvia Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja äärimmäistä kuivuutta Romaniassa.
Ilmaston lämpenemisen vaikutukset näkyvät yhä enemmän Romanian Dobrogeassa, eteläisillä alueilla tai läntisillä hiekka-alueilla. Ilmaston lämpenemisen tuomat muutokset tuntuvat vuonna 2015 Romanian ohella eniten Espanjassa, Kreikassa ja Italiassa. Lähes neljännes Romanian pinta-alasta kuivuu 20 vuoden kuluessa, ja monet kasvilajit katoavat.
Aavikoitumisen vaikutukset näkyvät jo. Romanian tilanne ei ole ainutlaatuinen Euroopan unionissa, minkä vuoksi meidän on toimittava yhdessä sen solidaarisuusperiaatteen pohjalta, johon EU:n hanke perustuu.
Arviot, jotka on tehty, kun aavikoitumisen estämistä koskevan YK:n yleissopimuksen voimaantulosta oli kulunut 10 vuotta, osoittavat aavikoitumisen laajenneen, mutta valtiot eivät ole tehneet mitään asian hyväksi. Jos toimenpiteisiin ei ryhdytä aavikoitumisen kielteisten vaikutusten poistamiseksi, aavikoituminen jatkuu ikuisesti, tai ympäristövahinkojen korjauskustannukset ovat suhteettomat.
Hyvät kollegat, aavikoitumisen ennalta estäminen on helpompaa kuin sen pysäyttäminen. Tehokas viljelysten hoito, keskittyminen kastelujärjestelmiin ja kuivien alueiden asukkaiden työpaikkojen säilymiseen sekä maanviljelysalueiden ulkopuolella pyrkivien strategioiden laatiminen voisivat olla ratkaisuja aavikoitumisen estämiseen.
Aavikoitumisen torjumiseksi tehtävien ponnistelujen tehokkuuden varmistaminen edellyttää yhdennettyjä kansallisia, alueellisia ja kansainvälisiä kehittämisjärjestelmiä. Tällä välin YK:n yleissopimuksen täytäntöönpano on liitettävä tiiviisti osaksi ilmastonmuutoksen rajoittamiseen tähtääviä ponnisteluja.
Haluaisin esittää komissiolle edellä mainittuja näkökohtia koskevan kysymyksen: aikooko komissio ilmoittaa Madridin konferenssissa strategian muuttamisesta tai lieventämisestä ja määrätä EU:lle uusia yleissopimusta koskevia velvoitteita, kun otetaan huomioon sopimukseen viimeksi liittyneet maat?
Edite Estrela
(PT) Ilmastonmuutosta koskevassa vihreässä kirjassa kiinnitetään huomiota ilmastonmuutoksen pahentamiin luonnonilmiöihin.
Ilmastonmuutoksen odotetaan johtavan sademäärien vähenemiseen, lämpötilojen nousuun sekä lämpöaaltojen ja kuivuusjaksojen vaikutusten voimistumiseen, mikä puolestaan jouduttaa aavikoitumista. Toisin kuin muut luonnonkatastrofit, kuivuuden vaikutukset eivät koske infrastruktuureja vaan tuotantoa ja ympäristöä sekä paikallisväestöjen elämää.
Kuivuuden vakavia seurauksia ovat muun muassa vaikeudet saada väestölle juomavettä. Tutkimusten mukaan kuivuus ja tulvat tappavat enemmän ihmisiä kuin mitkään muut luonnonkatastrofit. Likaisen veden käyttöön liittyviin sairauksiin, kuten punatautiin, koleraan ja lavantautiin, kuolee lisäksi vuosittain kahdeksan miljoonaa ihmistä.
Kehitysmaissa 80 prosenttia sairauksista ja kuolemista johtuu vesipulasta. Yli 4 500 lasta kuolee joka vuosi vedenpuutteesta johtuviin sairauksiin. Lissabonissa muutama päivä sitten pidetyssä epävirallisessa ympäristöministerien kokouksessa ei käsitelty sattumoisin vesipulan ja kuivuuden aiheuttamia ongelmia. Kuivuus kuuluu myös puheenjohtajavaltio Portugalin ympäristöohjelman ensisijaisiin huolenaiheisiin ja painopistealueisiin, kuten ympäristöministeri on jo todennut. Osapuolten konferenssi tekee toivon mukaan oikeita päätöksiä kuivuuden ja aavikoitumisen torjumiseksi, ja myös EU:n toimielimet tekevät oman osansa.
Lopuksi haluaisin esittää lyhyesti luonnonkatastrofeja käsittelevässä mietinnössä esittelemäni ehdotukset, erityisesti ne, jotka Euroopan parlamentti on hyväksynyt: EU:n kuivuuden ja aavikoitumisen seurantakeskuksen perustaminen tietojen keräämiseksi ja toimien tehostamiseksi; ennalta ehkäisevien toimien toteuttaminen kuivuusriskien hallinnan alalla, mukaan lukien strategiat, joilla pyritään minimoimaan kuivuuden vaikutuksia ja jotka liitetään jokialueiden hoitostrategioihin.
Kyriacos Triantaphyllidis
(EL) Arvoisa puhemies, on elämän pientä ironiaa, että tätä keskustelua käydään Etelä-Euroopan tämän kesän traagisten tapahtumien jälkeen. Nämä luonnonmullistukset ovat valitettavasti tärkeässä osassa luonnonmaisemien muutoksissa ja tulevien ympäristöongelmien syntymisessä.
Aavikoituminen ei ole nykyajan ongelma, vaan se on ollut olemassa vuosikymmeniä. Hedelmällisen maan asteittainen heikentyminen menneinä vuosina on ollut monimutkainen prosessi. Sen syyt ovat moninaiset, ja se etenee vaihtelevalla vauhdilla ilmastoerojen mukaan.
Aavikoituminen saattaa esimerkiksi voimistaa nykyistä yleistä ilmastokehitystä kohti kuivuuden lisääntymistä, tai se saattaa saada alkunsa paikallisessa ilmastossa tapahtuvista muutoksista. On tärkeää korostaa, että läheisen aavikon läsnäolo ei liity mitenkään aavikoitumiseen. Aavikoituvat alueet tulevat valitettavasti yleiseen tietoisuuteen vasta sitten, kun aavikoituminen on jo pitkällä.
Ekosysteemien aiemmasta tilasta tai niiden heikkenemisen asteesta on usein saatavilla hyvin vähän tietoja. Sen vuoksi on oltava hyvin tarkkana sen suhteen, mitä Etelä-Euroopan palaneiden alueiden osalta olisi tehtävä: ilmastonmuutos on lähitulevaisuuden uhka, ja se saattaa hyvin aiheuttaa aavikoitumista kuivuudesta kärsivillä alueilla.
Tutkijat saattavat tutkia myös, onko aavikoituminen ilmastonmuutoksen pysyvä tekijä ja miten ja milloin aavikoituminen voidaan pysäyttää tai kehitys kääntää toiseen suuntaan. Tämä on yksi YK:n kansainvälisen konferenssin keskustelunaiheista.
Nykyisten vesivarojen käytön tehostaminen ja suolaantumisen valvonta ovat tehokkaita välineitä alueilla, joilla maaperä on kuivaa. On myös keinoja hyödyntää pintavesivaroja, kuten sadevettä.
Tieteen ohella myös politiikkaa voidaan harkita hyödynnettävän aavikoitumisen torjunnassa. Jos haluamme pysäyttää kuivan ja puolikuivan maaperän heikkenemisen tai kääntää kehityskulun, meidän on ymmärrettävä, miten ja miksi ilmastonmuutoksen etenemisvauhti, väestönkasvu ja ruoantuotanto vaikuttavat näihin ympäristöihin.
Parhaiden käytettävissä olevien tietojen harkinnanvarainen käyttö on tehokkainta toimintaa. Euroopan unionin tavoitteita käsittelevä päätöslauselma on toimitettu YK:n konferenssille tämän keskustelun päätelmänä.
Saanen painottaa kahta asiaa, jotka ovat mielestäni hyvin tärkeitä. Ensinnäkin EU:n on korkea aika maksaa osuutensa, jos se haluaa kutsua itseään ”Euroopan unioniksi”. Sen on osoitettava lainmukaisesti sitova rahoitus aavikoitumisen vastaisille toimille. Toiseksi EU ei saa ottaa toiselta antaakseen toiselle: se ei voi esiintyä ympäristönsuojelijana epäonnistuttuaan sellaisten pakollisten yleissääntöjen edistämisessä, joilla kielletään laittoman ja epäekologisesti hakatun puun tuonti EU:n alueelle.
Aavikoituminen ei olekaan vain Euroopan unionin vaan koko maapallon ongelma. Jos EU haluaa läsnäolonsa näkyvän, sen on ryhdyttävä tarkoituksenmukaisiin toimiin, eikä se voi tyytyä vain tarkkailijan rooliin Madridissa.
Manuel Lobo Antunes
neuvoston puheenjohtaja. - (PT) Olen havaitsevinani tässä keskustelussa tiettyä surumielisyyttä ja tiettyä tyrmistystä sekä kenties pientä skeptisyyttä joidenkin jäsenten taholta sen suhteen, mitä voimme tehdä tästä eteenpäin kuivuuden ja aavikoitumisen torjumiseksi, kun otetaan huomioon tähänastiset toimet.
Minusta ehdollistavat tekijät ja konteksti ovat kuitenkin muuttuneet merkittävästi vuoden 1994 jälkeen ja erityisesti hiljattain. Minusta kasvava tietoisuus ilmastonmuutokseen liittyvistä kysymyksistä, ympäristöhaasteista sekä erityisesti aavikoitumisen, ilmastonmuutoksen ja vesipulan torjumisesta hallitusten, poliitikkojen yleisesti, kansalaisyhteiskunnan ja kansalaisten keskuudessa auttaa meitä jatkamaan sinnikkäästi, luottavaisesti, optimistisena ja uusin voimin taistelua näitä vakavia ja lisääntyviä ympäristöongelmia vastaan.
Meillä on syytä myös jonkinasteiseen uskoon ja optimismiin, kun näemme, että Euroopan unionin neuvosto ottaa vastuulleen tärkeitä, sanoisin jopa äärimmäisen tärkeitä sitoumuksia, ja kun se ottaa kansainvälisen johtoaseman ilmoittaessaan ilmastonmuutoksen vastaisista toimista ja ehdottaessaan, että niistä tehdään vaatimuksia ja tavoitteita, joihin koko kansainvälisen yhteisön on pyrittävä.
Portugalilla on Euroopan unionin puheenjohtajavaltion ominaisuudessa luonnollisesti tärkeä rooli myös tältä osin, sillä johdamme Euroopan unionia Balin kokouksessa, jossa, kuten tiedätte, valmistellaan päätökset, jotka meidän on tehtävä Kioton sopimuksen jälkeen vuonna 2012.
Aavikoitumisen estämistä koskevan yleissopimuksen osapuolten konferenssi saattaisikin mielestämme tarjota tilaisuuden uudistaa ja päivittää vuonna 1994 tehtyjä sitoumuksia, ainakin toivomme niin. Meillä on kolme tai neljä ensisijaista tavoitetta, joiden saavuttaminen olisi hyödyllistä.
Ensinnäkin katsomme, että yleissopimuksen osapuolten olisi parannettava kansainvälistä yhteistyötään aavikoitumisen estämisen parissa omaksumalla nykyistä yhtenäisempi näkemys tästä aiheesta kokonaisuutena. Kuten arvoisa jäsen mainitsi, eri alojen ministerit toteuttavat usein kansallisia toimia sopimatta etukäteen ajettavista tavoitteista, joten päätöksenteko on lähinnä tilapäistä ja sattumanvaraista. Näin ollen tästä alueesta vastuussa olevien eri ministeriöiden välistä kansallista yhteistyötä onkin tehostettava.
Täällä parlamentissa on mainittu, ja myös minä mainitsin ensimmäisessä puheenvuorossani, että on hyvin tärkeää, että kansalaisyhteiskunta voi tuntea voivansa osallistua entistä aktiivisemmin aavikoitumisen vastaisten toimien toteutukseen. Monet ongelmat ovat erityisiä ja paikallisia, ja niillä on suuri vaikutus paikallisväestöihin, joten aavikoitumisen torjunnassa on tärkeää olla tunne ”omistajuudesta”, tai siihen on otettava mukaan aavikoitumisen torjumiseksi välttämätön politiikka.
Meidän on vahvistettava myös yleissopimuksen täytäntöönpanon institutionaalisia mekanismeja. Mielestämme on myös tärkeää jouduttaa alueellista ja kansainvälistä yhteistyötä tältä osin sekä myös yhteistyötä aavikoitumisen torjumiseksi. Yleissopimuksen osapuolilla on usein taipumus tarkastella ongelmiaan yksistään kansallisesta näkökulmasta. Tämä on ala, jolla alueellinen ja kansainvälinen yhteistyö on mielestämme erityisen tärkeää ongelmien luonteen vuoksi.
Lopuksi puhuisin budjettimäärärahoista, jotka on mainittu täällä. Tämä on tärkeä kysymys: meidän on luonnollisesti myös osoitettava tarpeeksi rahoitusta näiden mekanismien tarpeiden kattamiseksi.
Myös EU:n kuivuuden seurantakeskuksesta on ollut puhetta. Tästä itse asiassa keskusteltiin Portugalissa järjestetyssä ympäristöministerien epävirallisessa kokouksessa. Keskustelusta voidaan päätellä, että ministerit pitävät seurantakeskuksen perustamista tärkeänä toimena, jotta voidaan kiinnittää huomiota kuivuuteen liittyviin ongelmiin ja luoda malli toimille, jotka on toteutettava tai jotka voidaan toteuttaa kuivuuden torjumiseksi. Siten tämä on toimi, johon ympäristöministerit suhtautuvat mielenkiinnolla ja innokkaasti, kuten jo totesin.
Toivokaamme siten, että Madridin konferenssi tuottaa odotuksiemme mukaisia tuloksia.
Puhemies
(ES) Arvoisat parlamentin jäsenet, keskustelu on ollut hyvin mielenkiintoinen, ja haluaisin huomauttaa, että viisi naista ja kolme miestä käytti sen aikana puheenvuoron. Tämä on mielestäni hyvin tärkeää ja osoittaa, että naisjäsenemme ovat erityisen kiinnostuneita tästä tärkeästä kysymyksestä.
Olen saanut keskustelun päätteeksi seitsemän päätöslauselmaesitystätyöjärjestyksen 108 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin klo 17.15 kyselytunnin alkamista odotettaessa ja sitä jatkettiin klo 17.30.)
