YUTP:aa koskeva vuotuinen kertomus 2006 - Euroopan turvallisuusstrategiaa ja ETPP:n täytäntöönpanoa koskeva vuosikertomus (jatkoa keskustelulle) 
Puhemies
(ES) Jatkamme yhteiskeskustelua Jacek Saryusz-Wolskin YUTP:aa koskevaa vuotuista kertomusta 2006 koskevasta mietinnöstä ja Helmut Kuhnen Euroopan turvallisuusstrategiaa ja ETPP:n täytäntöönpanoa koskevaa vuosikertomusta koskevasta mietinnöstä.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Arvoisa puhemies, on ilo puhua näiden valtuuskuntien edessä, koska meillä on niin läheiset keskinäiset suhteet. Arvoisa korkea edustaja, haluaisin keskittyä puheessani juuri Etelä-Kaukasukseen. Olemme saaneet tietoomme hyvän uutisen, että käytte huomenna ja ylihuomenna Georgiassa. Oli jo korkea aika käydä paikan päällä, ja kiitän teitä siitä. Käytte myös Abhasiassa, ja tässä yhteydessä tarkensitte, että viikonloppu ei ehkä riitä ongelman ratkaisemiseksi. Jos pystytte siihen viikonlopussa, onnittelen teitä siitä. Tiedämme, että tehtävä on vaikea, mutta kaikkein tärkeintä on, että Euroopan unioni osallistuu siihen. Kyseessä on mielestäni koe EU:n ulkopolitiikan kypsyydestä. Tiedämme, että yksi kumppaneistamme, Venäjä, on osapuoli konfliktissa. YK:n mukaan Georgia on suostunut keskeyttämään Abhasian yläpuolelle tehtävät UAV-lennot. Saimme kuitenkin eilen tietää, että Venäjä on käyttänyt sotilasvoimaansa oletettavasti rautateiden rakentamiseen. Jos tästä on kyse, on luullakseni liian varhaista puhua rauhanturvajoukoista.
Tehtävästä tulee vaikea. Sanoitte, että aiotte kannattaa Georgian rauhansuunnitelmaa. Kysyisin siksi teiltä, hyvä korkea edustaja, aiotteko myös kannattaa rauhansuunnitelman puitteissa EU:n tai Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön valvoman Abhasian ja Georgian yhteisen siviilipoliisijoukon käyttöönottoa? Tämä olisi todellinen edistysaskel, jota olemme jo pitkään odottaneet EU:lta tässä konfliktissa, sillä kyse on naapurivaltiosta. Tällä hetkellä herää kysymys, jonka kollegamme ovat juuri esittäneet: aiommeko kehittää naapuruuspolitiikkaa osana ulkopolitiikkaamme?
Hanna Foltyn-Kubicka
(PL) Arvoisa puhemies, haluaisin muistuttaa teille, että kun neuvosto viime vuonna antoi selvityksen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tärkeimmistä näkökohdista ja perusvalinnoista, parlamentti ilmaisi olevansa hyvin huolestunut Venäjän silloisen presidentin Vladimir Putinin ilmoituksesta, että Venäjä ei enää osallistu sopimukseen Euroopan tavanomaisten aseiden rajoittamisesta. Euroopan parlamentin erityisestä julkilausumasta huolimatta EU:n viranomaiset eivät ryhtyneet asiassa todellisiin toimiin. Venäjän duuma kuitenkin hyväksyi heinäkuussa 2007 yksimielisesti lain, jonka nojalla Venäjä ei enää osallistu tähän sopimukseen.
Ei ole epäilystä, että tämä asia on ensiarvoisen tärkeä Euroopan turvallisuudelle, sillä Venäjällä on merkittävin tavanomaisten aseiden käyttömahdollisuus mantereellamme. Tämän vuoksi katson, että Venäjän federaation saaminen takaisin tähän kansainväliseen sopimukseen on tärkeä painopiste. EU:n ja sen jäsenvaltioiden viranomaisten pitäisi käyttää kaikkia käytettävissä olevia keinojaan tämän toteuttamiseksi, eikä vähiten siksi, että Venäjän asemenot ovat kasvaneet 700 prosenttia.
Willy Meyer Pleite
(ES) Arvoisa puhemies, Mohamed El Baradei - henkilö, jota ei voida syyttää radikaaliksi - ilmoitti edellisessä Münchenin turvallisuuspolitiikkaa koskevassa konferenssissa, että yhden prosentin vähentäminen asemenoissa voisi ratkaista maailman nälkäongelman.
Euroopan unioni puolestaan toteuttaa tavoitetta siten, että se pyytää jäsenvaltioita lisäämään asemenojaan. Tämän takia koko sivilisaatio on tilanteessa, jossa vuonna 2006 maailmassa käytettiin aseisiin kaikkein eniten rahaa, enemmän kuin kylmän sodan aikana, ja 17 kertaa enemmän kuin käytämme kansainväliseen yhteistyöhön.
Luulen, että olemme väärällä tiellä. Turvallisuuden militarisointi on luonut epäoikeudenmukaisemman ja väkivaltaisemman maailman. Muistatte ehkä, että meille kerrottiin, että Irakin miehittäminen, joka oli moraalitonta, ratkaisisi Lähi-idän ongelman ja alentaisi öljyn hintaa. Todisteet ovat ratkaisevia. Hyvät naiset ja herrat, luulen, että olemme väärillä jäljillä. Turvallisuutta koskevista toimista on erotettava sotavoimat. Meidän on palattava vanhoihin eurooppalaisiin arvoihin, joissa kylmän sodan keskellä Willy Brandtin ja Olaf Palmen tapaiset henkilöt ehdottivat, että tavoitteeksi olisi asetettava aseista eroonpääseminen.
Kun puhumme Pohjois-Amerikan turvallisuutta koskevista yhteyksistämme, on tehtävä ero eri hallintojen välillä. Vai ovatko periaatteemme ja arvomme olleet samat kuin Bushin hallinnolla? Muistatteko CIA:n lennot, Guantánamon kidutuksen, kuolemanrangaistukset sekä ihmisoikeuksien järjestelmällisen rikkomisen kaikkialla maailmassa?
Luulen, hyvät naiset ja herrat, että meidän on pyrittävä itsenäiseen ja ydinaseettomaan turvallisuuteen ja luotava järjestelmä, jolla varmistetaan tarpeellinen turvallisuus perustavanlaatuisten ongelmien ratkaisemiseksi. Niitä ovat terrorismin lisäksi nälkä, köyhyys ja syrjintä.
Hélène Goudin
(SV) Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu oli esimakua siitä, miten käy, kun Lissabonin sopimus hyväksytään. Se lisää aseistamista, ylikansallisuutta koskevia toimia ja kustannuksia EU:lle jäsenvaltioiden itsenäisyyden kustannuksella. EU:n edustaa nyt meitä kaikkia. 27 valtion pyrkimyksestä tulee yksi pyrkimys. Tämän vuoksi olen hämmästynyt, että Euroopan parlamentti - jonka pitäisi olla demokratian puolestapuhuja - valitsee federalistisen suunnan, eikä kunnioita Irlannin kansanäänestystä tai hallitustenvälistä yhteistyötä. Lissabonin sopimus on jälleen yksi askel kohti yhteistä ulkoministeriä, yhteisiä sotajoukkoja ja yhteistä tiedustelupalvelua, eli lyhyesti sanottuna yhteistä puolustus- ja ulkopolitiikkaa. Irlannin kansalaiset, ainoastaan teille on annettu mahdollisuus pysäyttää tämä vaarallinen kehitys. Kehotan teitä äänestämään 12. kesäkuuta sopimusta vastaan. Meidän pitäisi tehdä niin huomenna parlamentissa.
Roger Helmer
(EN) Arvoisa puhemies, minulla on teille kysymys. Miten on mahdollista, että korkea edustaja Javier Solana voi tulla parlamenttiin ja kertoa meille suoraan seikkoja, jotka eivät ole totta. Istuin tässä ja kuulin hänen sanovan, että jokainen haluaa vahvemman Euroopan unionin ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan. Edustan 4,2 miljoonaa henkeä Yhdistyneen kuningaskunnan East Midlandsin alueelta. Yksikään heistä ei ole koskaan sanonut, että he haluavat vahvemman Euroopan unionin tai ulko- ja turvallisuuspolitiikan, vaikka monet ovat ilmoittaneet minulle, että he haluaisivat, että heidän valtionsa jäisi Euroopan unionin ulkopuolelle.
Jos luulette, että tämä on sitä, mitä Euroopan kansalaiset haluavat, miksi ette anna heidän äänestää Euroopan perustuslaista ja Lissabonin sopimuksesta, jotka on suunniteltu edellä mainittujen näkökohtien toteuttamiseksi? Unohditteko, että ranskalaiset ja alankomaalaiset äänestivät sitä vastaan? Ettekö tiedä, että 80 prosenttia vaalipiirini asukkaista haluaa kansanäänestyksen ja että jos se saadaan aikaan, ainakin 80 prosenttia heistä äänestäisi vastaan?
Edustamani Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset haluavat kaupankäyntiä ja yhteistyötä Euroopassa, mutta he vastustavat ehdottomasti poliittista unionia ja Euroopan armeijaa.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Arvoisa puhemies, parlamentin ja neuvoston välinen yhteistyö on parantunut huomattavasti edellisinä vuosina - mikä pantiin merkille Jacek Saryusz-Wolskin mietinnössä - erityisesti joustavien järjestelyiden käyttöönoton sekä neuvoston puheenjohtajan ja korkean edustajan sekä erityisedustajien osanoton ansiosta.
Kuitenkin tämän mietinnön ja ryhmäni puheenjohtajan mukaan parlamentin ja neuvoston välistä yhteistyötä voitaisiin parantaa erityisesti ajoituksen kannalta. Jacek Saryusz-Wolskin, jota haluaisin onnitella työstään, mietintöön sisältyy erityinen aloite: toimielinten välisen sopimuksen käyttöönotto seuraavan vuoden alusta, jotta uuden perussopimuksen suuntaviivojen perusteella voidaan luoda vakaat ja dynaamiset edellytykset yhteistyölle. Arvoisa korkea edustaja, haluaisin saada tietoa tämän ehdotuksen arvioinnista kertomuksessanne.
Haluaisin kiittää myös toista esittelijää Helmut Kuhnea hänen Euroopan turvallisuusstrategiaa koskevasta mietinnöstään. Luulen, että tarvitsemme pitkän ajan strategian, jonka perusteella me voimme vastata uudenlaisiin riskeihin ja jota voidaan tarkistaa olosuhteiden muuttuessa ja joka tapauksessa viiden vuoden välein parlamentin lainsäädäntökausien yhteydessä.
Monia huomionarvoisia puheita on pidetty. En katso, että kysymys on siitä, että varoja käytetään enemmän, mutta vaikka meillä on kolme rinnakkaista satelliittijärjestelmää - joihin Karl von Wogau jo viittasi tänään - viisi televiestintäjärjestelmää, 23 panssarivaunujärjestelmää ja 87 erilaista aseohjelmaa, emme pysty jatkossa edistymään toivomamme tavan mukaan.
Euroopan unionin 27 jäsenvaltiossa on noin kaksi miljoonaa sotilasta, 10 000 panssarivaunua ja 3 000 taistelulentokonetta. Minusta nämä ovat tarpeeksi suuret joukot tositoimiin ryhtymiseksi.
Meillä on kuitenkin muita ongelmia, kun lähetämme pataljoonia Tšadin kaltaiseen konfliktiin, missä päämääränä ei ole käydä sotaa, vaan tarjota suojelua kriisitilanteissa ja toimia välittäjänä konflikteissa.
Tämän vuoksi, arvoisa puhemies, katson, että meidän pitää avustaa ja saattaa käyttöön kaikki resurssimme, jotta Euroopan unioni, ottaen huomioon sen kaikki valmiudet, ei ole edelleen täysin merkityksetön kansainvälisestä näkökulmasta.
