
Cashman
Arvoisa puhemies, haluan tuoda parlamentissa esiin asian, johon varmasti suhtaudutaan myönteisesti. Puhun nyt Pohjois-Irlannin asioista vastaavana Labour-puolueen edustajana. Parlamentti varmaankin ilahtuu Pohjois-Irlannin rauhanprosessia ja aseiden luovutusta koskevista uutisista. Tämä on esimerkki siitä, mitä rauhanomaisilla neuvotteluilla voidaan saada aikaan.
Rauhanprosessin vaikeisiin aikoihin ja meneillään oleviin neuvotteluihin osallistuneet ansaitsevat kiitoksen. Osanottajat, muun muassa David Trimble ja etenkin Euroopan parlamentin jäsen John Hume, joka on taistellut rauhan puolesta yli kolmen vuosikymmenen ajan, osoittivat kiitettävää päättäväisyyttä.

Puhemies
Jäsen Cashman, olen tästä uutisesta iloinen senkin vuoksi, että olin viime viikolla virallisella vierailulla Irlannissa, ja odotimme tietenkin kaikki tätä uutista. Kiitän teitä puheenvuorostanne.

McKenna
Arvoisa puhemies, kuten kuulitte aiemmin tällä viikolla, olin Skotlannissa osoittamassa mieltä siellä sijaitsevaa ydinsukellusvenetukikohtaa, Tridentiä, vastaan, ja minut pidätettiin. Mikä on koskemattomuutemme laita muissa jäsenvaltioissa? Ymmärsin, ettei meitä voitaisi pidättää tällaisissa oloissa.
Minulla ei ole mitään moitteita Skotlannin poliisia vastaan. He olivat äärimmäisen kohteliaita. He tunsivat hyvin rauhanomaisen mielenosoituksen käsitteen. Kenties heidän pitäisi kouluttaa poliisikuntaa Genovan kaltaisissa paikoissa ja osoittaa sille, kuinka rauhanomaisiin mielenosoituksiin kuuluu suhtautua.
Mikä on koskemattomuutemme laita? En rikkonut rauhaa, vaan yritin ylläpitää rauhaa auttamalla poistamaan ydinaseet maailmasta. Toiseksi koskemattomuudestani: eikö se ole voimassa silloin, kun olen toisessa maassa?

Puhemies
Jäsen McKenna, minulle tietenkin tiedotettiin tilanteestanne, ja olen iloinen, että olette palannut keskuuteemme. Tarkastelemme tilannetta hyvin tarkasti protokollan kannalta. Ryhdyn tietenkin tarvittaessa toimenpiteisiin, jotta parlamentin jäsenten suojelu turvataan asianmukaisesti.

McCarthy
Arvoisa puhemies, peittelemättömän oman edun tavoittelun leimaaman puheenvuoron jälkeen haluaisin palata tärkeämpiin ajankohtaisiin asioihin. Haluan tukea kollegaani, jäsen Cashmania, ja tuoda erityisesti esiin, että parlamentti on tukenut aktiivisesti Pohjois-Irlannin rauhan- ja sovinnonprosessia. Tie rauhan saavuttamiseen on ollut pitkä ja ajoittain epävarma, eikä kukaan tiedä tätä yhtä hyvin kuin oma Nobelin rauhanpalkinnon saanut jäsenemme, John Hume.
Vartuin Pohjois-Irlannissa väkivallan, terrorismin ja pelottelun varjossa. Todistamme nyt tärkeää käännettä paluussa kohti rauhaa tuleville sukupolville. Haluaisin pyytää teitä kirjoittamaan Euroopan parlamentin puolesta kaikille työhön osallistuneille ja onnittelemaan heitä tästä merkittävästä aloitteesta. Toivoisin puheenjohtajavaltio Belgian tekevän saman neuvoston ja 15 jäsenvaltion puolesta.

Puhemies
Jäsen McCarthy, toteutan mielelläni pyyntönne. Voin kertoa teille, että kaikki tapaamani henkilöt olivat hyvin selvillä siitä, että Euroopan parlamentti on alusta lähtien tukenut Pohjois-Irlannin rauhanprosessia.

Beazley
Arvoisa puhemies, en halua viivästyttää asioiden käsittelyä, mutta jatkaisin aiheesta, joka on tullut usein esiin parlamentaarisen koskemattomuuden yhteydessä. Saatan erehtyä, mutta ymmärtääkseni Euroopan parlamentin jäsenten parlamentaarisen koskemattomuuden tarkoitus heidän toimiessaan parlamentissa - ei sen ulkopuolella - on antaa heidän edustaa äänestäjiään. Tarkoitus ei välttämättä ole sallia omien näkemysten esiintuomista millä tavalla hyvänsä. Toisin sanoen parlamentin ulkopuolella olemme samassa asemassa kuin kaikki muutkin. Olemme aivan omillamme.

Puhemies
Jäsen Beazley, kuten tiedätte, koskemattomuuskysymykset ovat aina arkaluonteisia, ja kollegamme, jäsen Duff, on valtuutettu laatimaan asiasta mietintö. Ehdotan, että hän tarkastelee myös esiin tuomianne erittäin mielenkiintoisia näkökohtia, jotta saisimme mahdollisimman perusteellisen asiakirjan tästä tilanteesta. Kiitän siis jäsen Duffia tutkimuksensa täydentämisestä.

Santini
Arvoisa puhemies, Italian kansalaisena haluan esittää kiitokset kollegalleni McKennalle Italian poliisille osoitetusta kehotuksesta ottaa mallia Skotlannin poliisista. Haluan myös osoittaa myötätuntoa, koska hänellä on ollut epäonnea, ja kertoa arvostavani hänen yhteiskunnallista sitoumustaan. Esitän kiitokseni Italian poliisin nimissä, sillä uskon, ettei sillä kuitenkaan ole suuria esikuvia, joita se voisi hakea Euroopasta. Skotlannin poliisi saattoi olla kohtelias ja korrekti, sillä jos poliisin on otettava mallia jostain muusta poliisikunnasta, niin kenties myös mielenosoittajien olisi syytä ottaa mallia toisista mielenosoittajista: poliisi siis toimi kohteliaasti ja korrektisti siksi, että kollegani McKennan seurassa olleet mielenosoittajat eivät varmaankaan ottaneet mallia Genovan mielenosoittajista.

Puhemies
Kiitos, hyvä kollega.

Eurooppa-neuvoston kokous (Gent, 19. lokakuuta 2001)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Eurooppa-neuvoston selonteko ja komission julkilausuma Gentissä 19. lokakuuta 2001 pidetystä kokouksesta.

Verhofstadt
. (NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, hyviä perinteitä noudattaen olen saapunut tänään, muutama päivä Gentin Eurooppa-neuvoston kokouksen jälkeen, selostamaan siellä käytyjä keskusteluja. Voitte olla huoleti, teen sen lyhyesti ja asiallisesti.
Tämä Gentin Eurooppa-neuvosto oli itse asiassa jo toinen huippukokous Belgian puheenjohtajakaudella, ja New Yorkiin ja Washingtoniin tehtyjen hyökkäysten seuraukset vaikuttivat siihen hyvin voimakkaasti, aivan kuten edelliseenkin, 21. syyskuuta Brysselissä pidettyyn kokoukseen. Muu ei voisi olla mahdollistakaan.
Syyskuun 11. päivän tapahtumat painuvat mieleemme ikuisesti, ja kansainvälinen yhteisö ja kansainvälinen terrorisminvastainen liittoutuma ovat jo ryhtyneet toden teolla toimiin. Kuten tiedätte, niin Gentin huippukokous oli alun perin tarkoitettu epäviralliseksi ajatustenvaihdoksi unionin laajentumisesta ja ennen kaikkea Laekenin julkilausumasta, jolla halutaan jäsentää ja käynnistää keskustelua Euroopan tulevaisuudesta myöhemmin tänä vuonna. Alun perin tarkoituksemme oli myös tehdä viimeinen arvio euron käyttöönotosta.
Mielestäni neuvoston olisi todella pitänyt eräänlaisen hyvän perheenisän tavoin tarkastaa, ovatko jäsenvaltiot ryhtyneet lopultakin kaikkiin valmisteluihin sen varmistamiseksi, että eurooppalaisen yhtenäisvaluutan käyttöönotto onnistuu. Mutta kuten usein tapahtuu - niin ainakin sanovat ne, joilla on paljon enemmän kokemusta neuvoston puheenjohtajana - niin ajankohtaiset tapahtumat sekoittivat asialistan, ja mielestäni aivan perustellusti.
Syyskuun 11. päivän tapahtumilla on ennennäkemättömän suuri merkitys, ja mielestäni käy päivä päivältä selvemmäksi, että maailma ei tule enää koskaan näyttämään samalta kuin ennen syyskuun 11. päivää. On tulossa uusi maailmanlaajuinen järjestys, uusi moninapainen maailma, jossa Euroopan unionin on omaksuttava nykyistä tärkeämpi rooli. Minulla oli eilen tilaisuus esittää siitä ensimmäinen katsaus Puolassa, Eurooppa-kollegen lukuvuoden avajaisissa. Mutta on tietysti paljon helpompaa esittää laaja katsaus kuin saada unioni konkreettisesti esiintymään tässä kriisissä yhtenäisesti. Kuukausi sitten, täsmälleen 21. syyskuuta, unioni onnistui pääsemään selkeään ja yksiselitteiseen yhteiseen kantaan. Hyväksyimme silloin myös pitkälle menevän ja yksityiskohtaisen toimintasuunnitelman terrorismin torjumiseksi. No niin, viime perjantaina Gentissä annetusta neuvoston julkilausumasta ilmenee, että pystyimme pysymään tässä yksimielisessä lähestymistavassa siitä tinkimättä. Tämä yksimielinen lähestymistapa sisältää kolme oleellista asiaa, joita haluan korostaa. Tuemme yksiselitteisesti 7. lokakuuta aloitettuja sotilaallisia toimia. Ne on legitimoitu Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 1368, ja pidämme tässä asiassa tärkeimpänä kohtana siviiliväestön säästämistä. Toivomme myös, että konfliktin jälkeen Afganistaniin luodaan normaali, vakaa ja edustuksellinen hallitus, joka kunnioittaa ihmisoikeuksia. Sellainen hallitus voisi olla varma Euroopan täydestä tuesta jälleenrakentamistyössä.
Tällä välin unioni ponnistelee enemmän kuin koskaan humanitaarisen avun tarjoamiseksi miljoonille afganistanilaisille pakolaisille. Meidän sitoumuksemme tässä asiassa on se, että yksikään alueen maista ei saa joutua kärsimään tästä konfliktista pakolaisvirtojen seurauksena. Puheenjohtaja sai muuten neuvostolta mandaatin vierailla tällä alueella hankkimassa poliittista tukea Taliban-hallinnon korvaamiseksi toisella hallinnolla.
Terrorisminvastaisen toimintasuunnitelman nopea ja täydellinen toteuttaminen on toinen elementti, jota haluan korostaa. Uskallan ennustaa läpimurtoa eurooppalaisen pidätysmääräyksen toteuttamiselle. Koko neuvosto hyväksyy nyt kaksoisrangaistavuuden poistamisen, ja se ei koske pelkästään terroritekoja vaan myös kaikkia muita vakavia rikoksia. Terroristijärjestöjä koskevan listan osalta päätettiin, että sen pitää joka tapauksessa olla valmis ja vahvistettu viimeistään ennen vuoden loppua. Lisäksi neuvostossa on keskusteltu myös amerikkalaisten kumppaniemme tekemistä ehdotuksista ja sovittu siitä, että toimintasuunnitelmaa vahvistetaan tarvittaessa.
Lopuksi komissiolle ja neuvostolle annettiin tehtäväksi työstää jäsenvaltioiden välinen yhteistyöohjelma biologisia ja kemiallisia aseita käyttävän terrorismin torjumiseksi. Kyseisessä ohjelmassa osoitetaan muun muassa eurooppalainen koordinoija siviiliväestön suojelemisessa.
Kolmas asiani on unionin aktiivisempi rooli kriisipesäkkeiden ja konfliktien estämisessä ja torjunnassa. Arvoisa puhemies, Javier Solana, Louis Michel, minä ja tietysti komissio yritämme käynnistää Lähi-idän maissa uuden vuoropuhelun tai ainakin luoda edellytykset rauhanprosessin aloittamiseksi uudelleen. Neuvosto antoi tästä asiasta perjantaina sen selkeän viestin, että rauha on mahdollinen vasta, kun on olemassa kaksi valtiota. Neuvosto on muuten uudestaan varoittanut, että terrorismia ja islamilaista maailmaa ei saa yhdistää keskenään. Päinvastoin, Euroopan ja arabialaisen ja islamilaisen maailman välistä vuoropuhelua pitää tiivistää. Arvoisa puhemies, haluan vielä sanoa, että viime perjantain selkeät päätökset asettavat heti oikeisiin mittasuhteisiin myös Ranskan presidentin, Ison-Britannian pääministerin ja Saksan liittokanslerin ennen kokousta aiheuttaman "välikohtauksen". Vaikutelma muodostumassa olevasta johtoryhmästä, jota ei ehkä olisi syntynyt, jos neuvottelut olisi käyty toisessa paikassa tai toiseen aikaan, asettui oikeisiin mittasuhteisiin sen jälkeen, kun kyseiset kolme henkilöä vahvistivat minulle, että neuvottelussa käsiteltiin pelkästään teknis-sotilaallisia kysymyksiä. Hyväksyin tämän selityksen myös sen takia, että tämä tapahtuma ei alkaisi dominoida Gentin Eurooppa-neuvoston kokousta, ja toistin neuvostossa, että Euroopan unionin yhteisistä kannoista päättävät kaikki 15 jäsenvaltiota.

(FR) Arvoisa puhemies, viime perjantaina käydyissä keskusteluissa ei käsitelty vain kansainvälistä tilannetta. Perjantaina iltapäivällä pidetyssä työistunnossa käsiteltiin myös taloudellista tilannetta ja lähestyvää euron fyysistä käyttöönottoa.
Jo ennen syyskuun 11. päivää alkanut kasvun hidastuminen sekä pitemmän aikavälin epävarmuus kannustavat todellakin varovaisuuteen. Talous on kuitenkin terveellä pohjalla, mikä herättää minussa, ja herätti Eurooppa-neuvostossa, varovaista optimismia.
On olennaisen tärkeää, että Euroopan unioni - jolla ei ole talousarvion ylijäämää - kunnioittaa vakaussopimusta. Heikko inflaatio ja pysyvä maltillinen palkkakehitys mahdollistavat tietyn liikkumavaran talousasioissa. Meidän on kuitenkin lisättävä ponnisteluja rakenneuudistuksen alalla ja nopeutettava Lissabonin prosessia Euroopan unionin kasvumahdollisuuksien vahvistamiseksi.
Euron fyysisen käyttöönoton valmistelut edistyvät hyvin. Olemme kuitenkin todenneet useita hankaluuksia etenkin paikallisviranomaisten ja pienten yritysten valmisteluissa. Lisäksi on vältettävä kuluttajille aiheutuvia haittoja.
Euron fyysinen käyttöönotto ei saa johtaa hintojen nousuun. Eurooppa-neuvosto pyysi Ecofin-neuvostoa valvomaan jo ennen Laekenin huippukokousta ja asetuksen kautta, että rajojen yli suoritettaviin rahoitustoimiin sovellettavia maksuja vähennettäisiin ja niitä yhdenmukaistettaisiin kansallisten maksujen kanssa.
Kokouksen toisessa osassa käsittelimme Euroopan unionin tulevaisuuteen ja Laekenin julkilausumaan liittyviä kysymyksiä. Uskon voivani väittää, että konkreettista edistystä on tapahtunut.
Nyt on päästy Euroopan parlamentin nimenomaisesta pyynnöstä laajaan yksimielisyyteen valmistelukunnasta. Valmistelukunta voi aloittaa työnsä ensi maaliskuussa. Tämä lähestymistapa on mielestäni nyt sovittu. Toinen asia, josta on sovittu, on se, että ehdokasvaltiot osallistuvat täysipainoisesti valmistelukuntaan, ilman että ne voisivat kuitenkaan - tämä on mielestäni selvää - ottaa uudelleen käsiteltäviksi ehdotuksia, joista 15 jäsenvaltiota on jo päässyt yksimielisyyteen. Mahdollisimman suppea puheenjohtajisto ja rajalliset valtuuskunnat ovat mielestäni olennaisia valmistelukunnan työn onnistumiselle. Olen suunnitellut kutsuvani lähiaikoina perussopimusasioiden valiokunnan puheenjohtajan ja Euroopan unionin tulevaisuutta käsittelevät Euroopan parlamentin esittelijät keskustellakseni heidän kanssaan suoraan ja yksityiskohtaisesti tästä asiasta.
Arvoisa puhemies, mielestäni Laekenin julkilausuman ei pitäisi olla perinteinen julkilausuma vaan ennen kaikkea innoituksen lähde. Sen pitäisi perustua ensisijaisesti kriittiseen analyysiin, jonka pohjalta siinä tarkasteltaisiin laajentuneen ja toimivaltaisen unionin todellisia haasteita, joihin kuuluvat toimivaltojen uudelleenjakautuminen molemmilla tahoilla eli Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden taholla, ratkaisu Euroopan unionin välineiden lisääntymiseen, nykyistä demokraattisemmat toimielimet - tämä saavutetaan siten, että varmistetaan muun muassa täydellinen yhteispäätösmenettely Euroopan parlamentin kanssa -, perussopimusten muokkaamiseen yhdeksi Euroopan unionin perussopimukseksi ja useiksi täytäntöönpanosopimuksiksi johtavan prosessin käynnistäminen ja lopuksi Euroopan unionin uusi asema ja tehtävä maailmassa. Mielestäni mikään kysymys ei saa olla valmistelukunnalle tabu, eikä yhtään ovea saa pitää suljettuna.
Selvitimme Gentissä myös - ja lopuksi, sillä kyse oli töidemme viimeisestä aiheesta -, miten neuvottelut ehdokasvaltioiden kanssa etenevät. Komission puheenjohtaja Prodi esitti meille myönteisen kertomuksen aiheesta. Uskoakseni ei ole mitään syytä pelätä, ettei suunniteltua aikataulua voitaisi noudattaa. Aion joka tapauksessa antaa Laekenin Eurooppa-neuvostossa ylimääräisen viestin ehdokasvaltioille. Tapasin eilen Puolan uuden pääministerin, ja kehotin häntä lisäämään ponnisteluja, jotta Puola palaisi paikalle, joka sille neuvotteluissa kuuluu. Syyskuun 11. päivän jälkeen laajentuminen on entistä tarpeellisempaa.
Haluaisin esittää nyt yhteenvedon Eurooppa-neuvostosta. Kadut pysyivät rauhallisina. Gent on kuitenkin - tiedän tämän hyvin, sillä asun itse siellä - hyvin kapinallinen kaupunki. Ehkä se johtuu siitä, että Kaarle V syntyi siellä! Haluan joka tapauksessa jatkaa vuoropuhelua globalisaation vastustajien kanssa. Sitä paitsi käsite "globalisaation vastustaja" on mielestäni epätarkka. Meidän on otettava uusi suunta: ei sokeaa globalisaatiota tai sen vastustamista vaan kunnolla hallittu globalisaatio. Uudenlainen globalisaatio: eettinen globalisaatio. Arvoisa puhemies, järjestän Gentin yliopistossa 30. lokakuuta tästä aiheesta teemapäivän.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, seuraava Eurooppa-neuvosto kokoontuu täsmälleen 50 päivän kuluttua. Gentin kokous oli todellakin epävirallinen Eurooppa-neuvosto, joka varmasti auttaa meitä saavuttamaan Laekenissa todellista edistystä, eli kehittämään yhteistä politiikkaa turvapaikkojen, maahanmuuton ja oikeuden alalla, julistamaan Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka toimivaksi, jouduttamaan laajentumista ja - mikä on mielestäni kaikkein tärkeintä - hyväksymään kunnianhimoisen julkilausuman Euroopan tulevaisuudesta.

Prodi
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, hyvät parlamentin jäsenet, haluan todeta ennen kaikkea, että komissio on vihdoinkin ottanut näinä päivinä hyvin tyytyväisenä vastaan hyvän uutisen eli sen, että Irlannin tasavallan armeija on ryhtynyt aseistariisuntaan pitkänperjantain sopimuksen soveltamiseksi. Komissio seuraa tarkoin Pohjois-Irlannin sovinnontekoprosessin lujittamista myös meidän PEACE-ohjelmamme kautta.
Vanhaa liittolaistamme Yhdysvaltoja vastaan 11. syyskuuta tehtyjen terrori-iskujen jälkeen Euroopan unioni on sitoutunut julkisesti antamaan varauksettoman panoksensa käynnissä oleviin ponnisteluihin, jotta terroritekojen tekijät, järjestäjät ja toimeksiantajat saataisiin oikeuden eteen ja jotta voitaisiin kehottaa vastuuseen kaikkia niitä, jotka ovat tarjonneet apuaan, tukeaan ja vieraanvaraisuuttaan. Olemme näin varmistaneet kokonaisvaltaisen solidaarisuutemme Yhdysvaltojen hallitusta ja kansaa kohtaan.
Olen perättäisinä päivinä pannut hyvin tyytyväisenä merkille, että nämä solidaarisuuden osoitukset on nopeasti muutettu konkreettisiksi teoiksi Euroopassa.
Chris Patten, Belgian ulkoministeri Louis Michel ja Javier Solana matkustivat ensimmäisinä Washingtoniin ja sitten Pakistaniin, Iraniin, Saudi-Arabiaan, Egyptiin ja Syyriaan osallistuakseen terrorisminvastaisen yhteisrintaman luomiseen.
Euroopan viranomaiset ovat ryhtyneet nopeasti kehittämään poliisivoimien ja tiedotusyksiköiden välistä yhteistyötä Euroopan unionissa ja kolmansien maiden, etenkin Yhdysvaltojen kanssa.
Olemme jäädyttäneet yhteisön yhdenmukaisen hätälainsäädännön perusteella terrorismista epäiltyjen henkilöiden omaisuutta yli sadanmiljoonan euron edestä.
Olemme kehittäneet yhdenmukaisia standardeja koko unionissa lentomatkustamisen turvallisuuden parantamiseksi. Komissio on myös esittänyt ehdotuksia, joissa edellytetään terrorismin yhteistä määritelmää, koko Euroopan unionissa terrorismiin liittyviin rikoksiin sovellettavaa rangaistusjärjestelmää sekä eurooppalaista pidätysoikeutta. Nämä ehdotukset saivat voimakkaan tuen Eurooppa-neuvoston ylimääräisessä kokouksessa 21. syyskuuta.
Neuvosto kehotti tuossa kokouksessa Euroopan unionin jäsenvaltioita tuomaan kukin omien kykyjensä mukaisen panoksensa uuteen terrorisminvastaiseen kokonaisvaltaiseen kampanjaan. Näin on myös tapahtunut: jotkin jäsenvaltiot ovat panneet liikkeelle tai tarjonneet sotavoimiaan, kun taas jotkin toiset ovat toimittaneet tietoja tai antaneet käyttöön lentotukikohtansa.
Tämän yhteisen toiminnan tärkeydestä ja onnistumisesta huolimatta tosiasiaksi jää, että tiedotusvälineissä on keskitytty ennen kaikkea yksittäisten maiden aloitteisiin. Tämä on jossakin määrin varjostanut ja vahingoittanut käynnissä olevaa keskustelua siitä konkreettisesta roolista, jonka koko Euroopan on otettava kansainvälisesti. Juuri tähän kysymykseen haluaisin tänään paneutua.
Yhtenä komission tavoitteista on virkakauteni alusta asti ollut Euroopan läsnäolon vahvistaminen maailmassa. Uusi maailmantilanne on tehnyt tästä tavoitteesta entistäkin tärkeämmän.
Jotta Euroopan unioni voisi näytellä pääroolia maailmassa, sen on todellakin puhuttava yhdellä äänellä, selkeästi ja voimakkaasti, ja sen sanoja on seurattava yhtenäinen toiminta.
Ei voida kieltää, etteikö unioni olisi ottanut askelia tähän suuntaan. Riittää, kun vertaa esimerkiksi jäsenvaltioiden kymmenen vuotta sitten Persianlahden sodan aikaan omaksumia asenteita nykyiseen hiljattain ottamaamme kantaan entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian tilanteeseen ja nykyiseen yhtenäiseen asenteeseemme terrorismia kohtaan. Tartun nyt tilaisuuteen korostaakseni puheenjohtajavaltio Belgian erinomaista tämänsuuntaista työtä, sillä se on aina valmis tukemaan rohkeasti ja järkevästi Euroopan unionin yhteisiä tavoitteita.
Olemme kuitenkin yhä kaukana todellisesta yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta, jota me niin kipeästi tarvitsemme. Olen täten tyytyväinen siihen, että sitouduimme julkisesti Euroopan unionin 14. syyskuuta antamassa julkilausumassa kehittämään yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaamme ja toimimaan siten, että unioni voisi todella saada itsensä kuuluville ja puhua todella yhdellä äänellä.
Yhteinen politiikka ei tietenkään tarkoita yhtä ainoaa politiikkaa, jonka jokainen yksittäinen jäsenvaltio omaksuisi yhdenmukaisesti, koska kullakin jäsenvaltiolla on oma erityinen roolinsa. Yhteinen politiikka tarkoittaa politiikkaa, jossa yksittäisten maiden voimavarat yhdistyvät yhteisten tavoitteiden ja yhteisten välineiden varaan.
Onko Eurooppa ollut tältä osin "näkymätön", kuten jotkut väittävät? Vastaan kieltävästi, vaikka tässä on syytä eritellä asiaa. Kaikkialla, missä yhdentyminen on mahdollista ja todellista, Eurooppa reagoi erityisin aloittein ja tarkoituksenmukaisin vastauksin. Tämä ei ole ollenkaan yllättävää, kun otetaan huomioon, että yhteisön menetelmällä on jo 50 vuotta varmistettu unionin tehokas, nopea ja avoin toiminta kaikilla aloilla, joilla se on ollut mahdollista.
Euroopan unionin toiminnan tehokkuutta koskeva todellinen ongelma koskee vähemmän yhdentyneitä aloja, joilla yhteisön menetelmä on ollut lähes näkymätöntä tai näkymätöntä. Tämän tosiasian olisi toimittava kannustimena sille, että unionin tulevia merkittäviä poliittisia tapaamisia valmisteltaisiin entistäkin päättäväisemmin.
Yhteisellä politiikalla taataan erilaisten kansallisten politiikkojen koordinointi yhteisössä yhteisön menetelmän pohjalta unionin yleisten etujen ajamiseksi. Emme ole vielä päässeet tähän tavoitteeseen yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa, sillä tarvittavaa konsensusta ei ole vielä saavutettu: olemme niin sanotussa siirtymävaiheessa. Juuri tähän tavoitteeseen on kuitenkin pyrittävä luomalla vastedes politiikkaa, jossa otetaan mallia yhteisössä saadusta kokemuksesta käyttämällä parhaan mukaan käytössämme olevia välineitä.
Ensinnäkin on kyse toiminnan yhtenäisyydestä. Sen vuoksi erillinen toiminta, johon osallistuvat vain harvat, ei mielestäni vastaa yhteisiin tavoitteisiin eikä yksittäisten maiden etuihin, olipa kyse sitten pienistä tai suurista maista. Panin Grandissa merkille tosiasian, ettei yksikään jäsenvaltio halua mennä tähän suuntaan, mutta komission velvollisuutena on pysyä valppaana kaikkien etujen takaamiseksi.
Toisena tulevat toimielinten konkreettiset päätöksentekomenetelmät. Tämäntyyppistä yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa meidän on kehitettävä, ja meidän on kehitettävä sitä kiireesti ottaen huomioon, miten paljon myönteistä on jo saatu aikaan, jos haluamme todella tuoda hyödyllisen panoksemme 11. syyskuuta tapahtuneesta tragediasta toipuvaan maailmaan.
Panen tyytyväisenä merkille, että Euroopan parlamentin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on keskustellut pitkään ja hyvin tarkoin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan vaikutuksista toimielinten ja etenkin neuvoston toimintaan.
Suhtaudun myönteisesti Poosin mietinnössä esitettyihin ehdotuksiin ja onnittelen häntä näinkin monimutkaisten ja myös hankalien kysymysten käsittelyssä saaduista tuloksista. Toivon, että parlamentti hyväksyisi tänään kaikki ehdotukset ja että neuvosto sitoutuisi tekemään niistä käyttökelpoisia mahdollisimman pian. Komissio on valmis kokonaisvaltaisesti harjoittamaan tähän oikeaan suuntaan menevää yhteistyötä.
Syyskuun 14. päivänä annetuista julkilausumista on ollut merkittäviä seurauksia unionin ulkopolitiikan prioriteettien kannalta. Meidän on lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä kiinnitettävä edelleen suurta huomiota arabimaiden ja islamilaisen maailman kanssa käymäämme vuoropuheluun, tämänhetkisten murhenäytelmien ytimessä olevaan Lähi-idän rauhanprosessiin sekä kaikkien Barcelonan prosessin meille tarjoamien voimavarojen täydelliseen hyödyntämiseen, joka on velvollisuutemme.
On tullut aika avata uusi vaihe Välimeren-politiikassa. Toistaiseksi saavutetut tulokset eivät kuitenkaan ole vielä olleet tyydyttäviä, tosin tämä ei aina, eikä edes usein, ole ollut meidän syymme. Meidän on nyt hyödynnettävä mahdollisimman hyvin kaikkia käytössämme olevia mahdollisuuksia tilanteen edistämiseksi. Euro-Välimeri-alueeseen on sisällytettävä konkreettisia taloudellisen yhdentymisen näköaloja, ja siellä on otettava käyttöön toimielinten menetelmiä yhteisten päätösten tekemiseksi.
Kaikki odottavat lisäksi Lähi-idän roolimme elvyttämistä. Meidän on toimittava konkreettisesti ja yhteistyössä vastataksemme tähän vaikeaan haasteeseen, joka kuitenkin on nykyään ulottuvillamme.
Meidän on laajennettava näkökulmaamme ja tutkittava uudelleen Pakistanin, Intian ja Iranin sekä Saudi-Arabian ja Persianlahden maiden kanssa harjoittamamme kaupankäynnin ja yhteistyön politiikkaamme. Pakistanin kanssa olemme jo viime päivinä ottaneet konkreettisia askelia.
Lisäksi meidän on oltava mielestäni valmiita reagoimaan toistuneisiin merkkeihin siitä, että yhteisten tavoitteiden saavuttamiseen tunnetaan mielenkiintoa ja että niihin pyritään konkreettisin toimin. Tästä ovat esimerkkinä sairauksien, kuten aidsin, vastainen taistelu esimerkiksi Libyassa. Tämä on täysin uutta. Tässäkin tapauksessa Euroopalla on aiempaa paremmat valmiudet vastata näihin poliittisiin signaaleihin ja auttaa kyseisiä maita osallistumaan yhteiseen rintamaamme.
Samaan aikaan meidän on ponnisteltava voimakkaasti johdonmukaisen ja aktiivisen politiikan luomiseksi kaikkien naapurimaidemme kanssa: on kehitettävä tavoitteilla, instituutioilla ja varoilla varustettua yhteistyökumppanuutta etenkin suhteissamme Venäjään ja Ukrainaan; on kehitettävä yhteistyökumppanuutta, joka takaa kestävän vakauden mantereellamme. Tässä muutoksen ajassa on myös tullut hetki antaa pontta näille politiikoille.
Maailmanlaajuisesti meidän on valettava uutta luottamusta, ja yksi tärkeimmistä keinoista sen välittömäksi saavuttamiseksi on, että onnistumme käynnistämään uuden kierroksen maailman kauppaneuvotteluissa.
Meidän on samaan aikaan toimittava nykyistä tarmokkaammin tarjotaksemme maailman köyhimmille alueille todellisen mahdollisuuden kestävään kehitykseen. Olen tämän jo sanonut ja sanon sen jälleen kerran: meidän on hallittava globalisaatiota ja valjastettava se kaikkien palvelukseen, sekä rikkaiden että köyhien.
Meidän eurooppalaisten on syytä olla ylpeitä unionin laajentumisen valmistelussa noudatetusta politiikasta, sillä kyse on toistaiseksi ainoasta demokraattisen globalisaation politiikasta, jota maailmassa on harjoitettu: toistan, ainoasta demokraattisen globalisaation politiikasta.
Meidän on siis tarmokkaasti, rohkeasti ja mielikuvitusta käyttäen käytävä käsiksi maailmanlaajuisiin ongelmiin, jotka ruokkivat kaunaa ja tyytymättömyyttä: meidän on tartuttava köyhyyteen, kasvaviin tuloeroihin ja yhä sietämättömämpään taloudelliseen ja sosiaaliseen epätasapainoon.
Näissä ongelmissa kytee länsimaihin kohdistuvan turhautuneisuuden ja jännitteen siemen. Terrorisminvastaisessa yhteisessä rintamassa on edettävä samaan tahtiin kuin kehitykseen pyrkivässä yhteisrintamassa, jossa unionin tarjoama esimerkki voisi synnyttää vetoapua.
Hyvät parlamentin jäsenet, 21. syyskuuta kokoontuneessa Eurooppa-neuvoston ylimääräisessä istunnossa komissiota pyydettiin arvioimaan terrori-iskujen taloudellisia vaikutuksia. Ryhdyimme arvioimaan niitä välittömästi, ja kuten Belgian pääministeri Verhofstadt totesi, komissio esitteli Gentin Eurooppa-neuvostolle kertomuksen.
Euroopan talous oli selvästi taantumassa jo ennen 11. syyskuuta. Terrori-iskujen välittömänä seurauksena olivat kuluttajien luottamuspulan kasvu ja epävarmuudentunteen leviäminen.
On kuitenkin olemassa useita myönteisiä tekijöitä, jotka meidän on pidettävä mielessä, tekijöitä, jotka auttavat meitä kohtaamaan taloussokin paljon levollisemmin mielin kuin aikaisemmin vastaavissa oloissa.
Ensinnäkin puhuisin taloutemme perusnäkökohdista. Euroopan talous, toisin kuin Yhdysvaltojen, on vakaalla pohjalla, ja eurooppalaisilla on edelleen hyvin voimakas myönteinen taipumus säästämiseen. Toisin kuin edellisissä kriiseissä, unioni on lisäksi laajassa mitassa säästynyt mahdollisilta valuuttojen devalvoinnin ja vastadevalvoinnin kierteeltä vakaan ja luotettavan yhtenäisvaluutan, euron, ansiosta. Voidaan vain kuvitella nykypäivän skenaariota ilman euroa! Viime viikkojen tapahtumien pitäisi vain lisätä ylpeyden tunnettamme euron mahdollistamasta edistyksestä.
Toiseksi meillä on ohjelma. Olemme käynnistämässä rakenneuudistuksia Lissabonissa huolellisesti laaditun strategian pohjalta. Uudistukset eivät tietenkään ole kattavia, mutta nykykriisin pitäisi lisätä poliittista päättäväisyyttämme viedä uudistukset päätökseen. Täten vetoan parlamenttiin ja neuvostoon, että ne lopettaisivat jahkailunsa ja jouduttaisivat kaikkien Lissabonissa ja Lissabonin jälkeen tehtyjen päätösten hyväksymistä Euroopan talouden tehostamiseksi.
Voimme minimoida työttömyyden kasvun ja keston sekä maksimoida kasvun mahdollisuudet keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä vain, jos onnistumme saavuttamaan aiemmin asetetut tavoitteet ja päämäärät.
Kolmanneksi meillä on välineitä. Olemme noudattaneet tärkeää verokuria, joka takaa meille vielä tiettyä liikkumatilaa tässä talouden hiipumisvaiheessa. Talouspolitiikkojen koordinointia koskeva ongelma näkyy kuitenkin tässä vaiheessa koko vakavuudessaan, ja tässä paljastuu, miten vaikeaa on jatkuvasti soveltaa yhteisön menetelmää tälläkin alalla.
Näiden perustelujen pohjalta olen välittänyt Eurooppa-neuvostolle kaksi viestiä: ensimmäinen on se, että tämänhetkisen tietojen pohjalta taloutemme on osoittanut todellista kykyä vastustaa taantumaa: en välitä tätä viestiä optimistisena vaan realistina; toiseksi talouden kehitystä on kuitenkin edelleen pidettävä tiukassa valvonnassa paitsi unionissa ja euroalueella myös koko maailmassa. Tilanteen muuttuessa meidän on oltava valmiita toimimaan käytössämme olevin välinein.
Haluaisin jälleen kerran korostaa aloitteidemme koordinoinnin merkitystä. Nykyinen yhdentyminen huomioon ottaen kaikkia toimia on koordinoitava euroalueella ja Euroopan unionissa. Nykyisessä epävarmassa tilanteessa meidän on osoitettava toimivamme koordinoidusti ja haluavamme hyödyntää kaikkia käytössämme olevia välineitä.
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri, hyvät parlamentin jäsenet, nyt on tullut aika toimia maksimaalisen yhtenäisesti, päättäväisesti ja määrätietoisesti. Toimikaamme siten, että syyskuun 11. päivän kauheudet voisivat synnyttää kestävää toivoa.
Kansojemme reaktio äskettäisiin tapahtumiin on osoittanut, että Euroopan unionin on oltava nykyistä enemmän, ei vähemmän, läsnä. Jotta Eurooppa voisi pitää kiinni solidaarisuutta - sekä Yhdysvaltoihin kohdistuvaa solidaarisuutta että kokonaisvaltaisen solidaarisuuden turvaamista - koskevista lupauksistaan, Euroopan unionin jäsenvaltioiden välille on muodostuttava aito toimintayhteisö. Komissio jatkaa toimintaansa kaikin voimin tähän suuntaan.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, ryhmämme tukee Gentin terrorismia koskevaa julkilausumaa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanomme kuitenkin, että nämä sanat on muutettava myös teoiksi. Eihän enää toista kertaa voi tapahtua sellaista, että valtion- ja hallitusten päämiehet antavat suosituksia, ja oikeus- ja sisäministerit viivyttelevät niiden täytäntöönpanossa. Vaadimme oikeus- ja sisäministereiltäkin nyt ripeää toimintaa! Lisäksi ennen kaikkea toteamme, ettei pelkkä valtioiden välinen yhteistyö voi enää jatkua! Tärkeiden sisä- ja oikeuspoliittisten kysymystenkin on perustuttava yhteisön lainsäädäntöön, ja komissiolla on oltava keskeinen asema yhteisön lainsäädännön valvonnassa ja toimeenpanossa. Neuvoston puheenjohtaja vaihtuu puolen vuoden välein, eikä se luo mitään jatkuvuutta. Euroopan komission ja yhteisön toimielinten on varmistettava tämä jatkuvuus.
Arvoisa Belgian kuningaskunnan pääministeri, esitän teille myös Belgian pääministerinä pyynnön, että yhteisön toimielinten, myös Brysselissä sijaitsevan Euroopan parlamentin, turvallisuuskysymykseen - niin sitä koskevaan menettelyyn kuin sisältöönkin - saataisiin vihdoinkin tyydyttävä ratkaisu!

Euroopan ääni on saatava entistä kuuluvammaksi. Oli varmasti oikein, että yksittäiset Euroopan unionin henkilöt vierailivat Yhdysvaltain presidentin luona. En kuitenkaan hyväksy enää sellaista tilannetta, että Yhdysvaltain ulkoministeri esimerkiksi astuu televisiokameran eteen ja kolme Euroopan unionin edustajaa istuu vieressä - meidän on tehtävä tästä johtopäätöksiä tulevaisuutta varten; kriisi on aina myös mahdollisuus. Euroopalle on annettava kasvot, jotka edustavat meitä maailmassa!
(Suosionosoituksia)
Meillä on nyt terrorisminvastainen rintama. Ryhmämme tukee sitä sataprosenttisesti. Tarvitsemme nyt myös Afganistanin jälleenrakentamista edistävän rintaman. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, oli ilahduttavaa, että otitte siihen kantaa. Afganistanissa on kärsitty jo 20 vuotta! Yhteisön on toimittava myös kansainvälisellä tasolla, jotta Afganistanille voidaan taata hyvä tulevaisuus.
Te ja myös komission puheenjohtaja puhuitte aivan oikeutetusti Lähi-idän tilanteesta. Ryhmämme tuomitsee ihmisten tietoisen surmaamisen niin Palestiinassa kuin Israelissakin. Kehotamme osapuolia tekemään vihdoinkin rauhanaloitteen. Vaadimme yhteistyötä, palestiinalaisen valtion perustamista ja israelilaisille mahdollisuutta elää tunnustettujen ja turvallisten rajojen sisäpuolella. Kehotamme kaikkia osapuolia harjoittamaan "silmä silmästä, hammas hampaasta" -politiikan sijasta yhteistyöhön, rauhaan ja ymmärtämykseen perustuvaa politiikkaa.
(Suosionosoituksia)
Välimeri-vuoropuhelu on meille tärkeä haaste. Sen vuoksi ehdotimmekin, että Euro-Välimeri-tapaaminen järjestettäisiin 8. marraskuuta Brysselissä. Kiitän puhemiestä puheenjohtajakokouksessa yhdessä tekemämme päätöksen nopeasta toteutuksesta. Toivomme sen antavan kimmokkeen arabialaisen ja islamilaisen maailman väliselle yhteistyölle.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, seuraavaksi Laekenin kokoukseen: olemme kanssanne yleisesti ottaen samaa mieltä. Olkaa hyvä ja varmistakaa kuitenkin, ettei valmistelukunnan tehtävänä ole ainoastaan vaihtoehtojen kirjaaminen. Valmistelukunnan on pikemminkin tarkoitus esittää enemmistön mielipiteeseen perustuva ehdotus. Tässä ehdotuksessa voi olla tietenkin myös vähemmistön mielipide. Siitä ei saa kuitenkaan tulla mitään sitoumuksetonta neuvottelua, vaan odotamme valmistelukunnalta ehdotusta, jonka pohjalta valtion- ja hallitusten päämiehet keskustelevat. Lisäksi edellytämme, ettei valmistelukunnassa ole liikaa puhemiehistöä. Siihen on kuuluttava ehdottomasti viisi henkilöä: puheenjohtaja ja neljän asianosaisen toimielimen edustajat. Tämän elimen on oltava todellinen johtoelin, joka takaa valmistelukunnan menestyksen jatkossa. Haluamme, että näistä valmistelukunnan toimista laaditaan aikataulu, jotta vielä vuonna 2003 Italian puheenjohtajakaudella saadaan tehtyä sopimus, joka johtaa toivottavasti teidän mainitsemaanne perussopimukseen.
Haluaisin esittää vielä erään todella käytännön asioihin liittyvän huomautuksen: käsittelitte Gentissä Euroopan unionin jäsenvaltioiden välisiä pankkisiirtoja. Tätä asiaa ei pidetä kovinkaan tärkeänä. Parlamentti esitti kuitenkin kollega Peijsin mietinnössä ehdotuksen. Teimme selväksi, ettemme hyväksy pankkisiirroista koituvia suuria kustannuksia. Minusta on oikein, että valtion- ja hallitusten päämiehetkin ottivat asian käsiteltäväkseen.
Esittäisin vielä yhden huomautuksen: neuvoston puheenjohtajavaltion ja komission välillä on ollut tiettyä ärtymystä, mikä on erittäin valitettavaa, kun on kyse Belgian puheenjohtajakaudesta. Se on johtunut yhteiseen esiintymiseen liittyvistä seikoista ja siitä, kuka sanoo jotakin, missä ja milloin. Kolmen jäsenvaltion tapaaminen on synnyttänyt ärtymystä. En halua paisutella asiaa, mutta en halua myöskään sivuuttaa sitä. Jätän seuraavan asian kaikkien unionin toimielinten mietittäväksi: Eurooppa on niin monimutkainen rakennelma, ettei se saa perustua turhamaisuuteen eikä valtapyrkimyksiin, vaan kaikkien toimielinten on tultava toisiaan vastaan. On tärkeää, että ymmärrämme toinen toisiamme ja että toimimme yhdessä, sillä on kyse yhteisestä Euroopan tulevaisuudesta.
Toivon, että maailmassa tällä hetkellä vallitseva kriisitilanne lähentää unionin toimielimiä toisiinsa ja saa ne toimimaan yhdessä Euroopan hyväksi.
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät jäsenet, Gentin Eurooppa-neuvoston jälkeen ryhmäni on toiveikas ja huolestunut. Se on toiveikas, koska Pohjois-Irlannissa ollaan hautaamassa sotakirveitä, ja huolestunut, koska edessämme on pitkä intomielisyyttä, sinnikkyyttä ja rohkeutta vaativa taistelu maailmanlaajuista terrorismia vastaan.
Tämä taistelu ei rajoitu ainoastaan al-Jazeera- tai CNN -televisiokanavien välittämiin kuviin. Meidän on huolehdittava Yhdistyneiden Kansakuntien sallimista vastatoimista, mutta meidän on myös tehtävä merkittäviä humanitaarisia ponnistuksia ja panostettava jälleenrakentamiseen ja vakautukseen niin Afganistanissa kuin yleensäkin suuressa osassa maailmaa. Euroopan unioni voi olla merkittävässä osassa tässä yhteydessä.
Neuvoston puheenjohtajan Gentin kokoukseen liittyvistä lausumista haluan osaltani palauttaa mieleen, että Helsingin Eurooppa-neuvostossa päätettiin nopean toiminnan joukoista, jotka eivät kuitenkaan ole vielä toimintavalmiudessa. Muutaman jäsenvaltion keskenään järjestämä kokous oli epäasianmukainen.
Mielestäni ja vetoan sekä neuvoston että komission puheenjohtajaan meidän on oltava yhtenäisiä kaiken aikaa ja nyt, kun Eurooppa-neuvosto on saatettu päätökseen, on ehdottoman tarpeellista, että komission ja neuvoston puheenjohtajat ilmoittavat yksimielisesti tehdyistä päätöksistä.
Mitä tulee Eurooppa-neuvoston ja yksittäisten neuvostojen välisiin suhteisiin, kerron teille, että Euroopan parlamentissa ponnistellaan esitettyjä toimia koskevien käsittelyjen nopeuttamiseksi, mutta niitä ei käsitellä samalla tavoin oikeus- ja sisäasioista vastaavassa neuvostossa. Arvoisa neuvoston puhemies, suosittelen, että ennen Laekenin Eurooppa-neuvostoa luette yksityiskohtaisesti ryhmätoverini Poosin mietinnön, koska hänellä on eniten kokemusta neuvostosta. Se voi auttaa teitä esittämään mielenkiintoisia ehdotuksia.
Uskomme, että marraskuun alussa käynnistettävä foorumi voi olla myönteinen asia, kun ajatellaan suhteitamme islamilaisten ja arabimaiden kanssa. Poliittinen perheeni yrittää myös solmia siteitä niihin, ja sen uusi kierros Lähi-idässä onkin hyvin merkittävä, koska se ilmentää unionin aktiivista suhtautumista tämän ehdottoman perustavan konfliktin ratkaisuun.
Sallikaa minun esittää yksi ainoa huomautus taloudesta: inflaatio on laskemaan päin, liikkumavaraa on olemassa, mutta Euroopan unionin politiikan pitää olla aktiivista ja suhdannevaikutuksia lieventävää, ja lisäksi meillä on päätöksiä tekevä keskuspankki ja suosituksia antava neuvosto. Unionissa tarvitaan taloudellisesta johtoa. Kun te kerran sanoitte, että aiotte keskustella Gentin yliopistossa globalisaatiosta, pyytäisin teitä viemään mukananne myös Euroopan parlamentin kansainvälisen rahoitusjärjestelmän uudistusta koskevan mietinnön. Tobinin veron osalta poliittiset ystävänne äänestivät Ecofin-neuvoston ehdotusta ja ryhmäni esittämää tarkistusta vastaan.
Kun puhutaan Euroopan tulevaisuudesta, haluan osoittaa, ettei valmistelukunta ole asemasotaa, vaan että sen pitää olla yhteinen ponnistus. Me edistymme pikkuhiljaa ja te taas periaatteessa peräännytte vähä vähältä, mikä ei ole hyvä asia. Kiitän teitä, että olette kutsuneet koolle perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puheenjohtajan ja esittelijät. Voin kertoa teille ryhmäni puolesta, että meillä on kaksi toivetta: ensiksi toivomme, että Euroopan ja jäsenvaltioiden parlamentaarikot ovat tasapuolisesti edustettuina niin valmistelukunnassa kuin puheenjohtajavaltioiden toiminnassa; toiseksi haluamme, että valmistelukunnasta on jotakin hyötyä, että se ei ole keskustelupiiri tai -kerho, vaan että se tekee johdonmukaisia ehdotuksia.
Lopuksi ehdotusten on sulauduttava yhdeksi hallitustenvälisen konferenssin päätökseksi ennen vuoden 2004 vaaleja, jotta noudattaisimme laajentumista koskevia sitoumuksiamme. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, laajentumisesta minun on sanottava tässäkin asiassa on ollut tulkintaongelmia että lopullinen koitos on vuoden 2002 lopussa.
Olen iloinen, että olitte eilen Puolassa. Olin itse siellä lauantaina ja haluan kertoa olevani yllättynyt, että unionimme konservatiivit ovat alkaneet pitää Puolaa ongelmana, koska vasemmistopuolue voitti vaalit. Puola oli aiemmin huomattavasti suurempi ongelma, koska sen hallitus ei kyennyt tekemään ratkaisuja. Vaikka poliittinen kilpailu on aina jossakin määrin hyväksi, meidän on tuettava Puolaa, jolla on tätä nykyä luja hallitus, joka tahtoo selkeästi olla mukana unionin tulevaisuudessa.

Cox
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa - kuten muutkin kollegani ovat tänään tehneet - mainitsemalla Pohjois-Irlannissa ohitetun virstanpylvään. IRA:n todennettua aseiden luovutusta on tarvittu ja vaadittu jo pitkään. Sen olisi pitänyt tapahtua jo aiemmin, mutta on hienoa, että se on nyt toteutunut. Etenkin syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen tämän toteutuminen on ollut entistäkin väistämättömämpää. Toivon tämän kuvastavan Pohjois-Irlannin rauhanprosessin uutta alkua, uudelleensyntyä ja elpymistä, ja toivon, että kaikki poliittiset toimijat tarttuvat tilaisuuteen rauhan juurruttamiseksi sopimuksen mukaisiin instituutioihin. Yhdyn niihin, jotka ovat tänään pyytäneet kaikkia toimielimiä ylistämään tapahtunutta tänään selkein sanoin Euroopan unionin puolesta.
Haluan sanoa pääministeri Verhofstadtille Gentin Eurooppa-neuvostosta, että ryhmäni tukee täysin Yhdysvalloille annettua selkeää ja yksiselitteistä solidaarisuuden vakuutusta. Tämä on tärkeä solidaarisuuden osoitus ja tärkeä lähtökohta. Toistan vielä ryhmäni puolesta, että tuemme tätä täysin. Jos en jää vatvomaan tätä, se johtuu yksinkertaisesti siitä, että haluan käsitellä kanssanne muutamaa kysymystä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
Olemme keskustelleet pitkään mahdollisesta humanitaarisesta kriisistä. Talebanin hallitsemien alueiden osalta emme tietenkään voi syyttää kansainvälistä yhteisöä talebanien haluttomuudesta tehdä yhteistyötä Yhdistyneiden Kansakuntien, kansalaisjärjestöjen ja muiden kanssa. Haluaisin kuitenkin tietää, mitä erityisiä aloitteita me Euroopan unionina ja niiden resurssien puitteissa, joihin olemme tälle alueelle sitoutuneet, olemme tehneet kehottaaksemme Pakistania antamaan lisätilaa pakolaisille. Ymmärrän kyllä asiaan liittyvät valtavat vaikeudet. Tiedän, että Pakistaniin on jo tullut kaksimiljoonaa afganistanilaista tai enemmän, mutta emmekö me voisi taloudellisen ja organisatorisen kapasiteettimme avulla vakuuttaa kyseisille viranomaisille, että jos rajat avataan kriisin hallitsemiseksi, Pakistan ei jää yksin tai joudu yksin maksamaan laskua?
Haluan seuraavaksi puhua ministerineuvoston roolista terrorismin torjuntaa koskevan toimintasuunnitelman seurannassa. Panin erityisesti merkille strategisen johtajuuden, jota tarjositte sille 21. syyskuuta pidetyssä ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa. Esititte tuolloin toimielimille selkeän vetoomuksen, että ne tarttuisivat hetkeen ja ryhtyisivät toimiin. Onnittelen komissiota, että se noudatti Eurooppa-neuvoston pyyntöä ja esitti uskomattoman nopeasti kattavan toimenpiteen terroristijärjestöjen varojen jäädyttämiseksi.
Voin kertoa parlamentille, että vuorokauden sisällä sen vastaanottamisesta, ja sillä varauksella, että sitä voidaan tarkistaa tämän parlamentin vaalikauden aikana, mekin tartuimme hetkeen. Se oli ennennäkemätöntä EU:n lainsäädäntötyössä. Tuolloin oli valitettavaa huomata, että mahdollisia viiveitä esiintyi vain Eurooppa-neuvoston ja ministerineuvoston välisten "linjajohtajien" työssä.
Minulla on useita kysymyksiä: mitä neuvosto tekee varojen jäädyttämisen alalla? Minulla on tähän liittyen tärkeä kysymys. Voitteko selittää minulle, arvoisa pääministeri, mitä tämä kertoo Euroopan unionin hallinnon laadusta? Eurooppa-neuvostonhan kuuluu osoittaa strateginen suunta. Te teitte niin, ja komissio ja parlamentti seurasivat sitä. Kysymys kuuluu: miksei ministerineuvosto seurannut sitä yhtä ripeästi?
Haluan esittää toisenkin kysymyksen, joka liittyy valmistelukuntaan. Pääministeri selitti meille, että ehdokasvaltiot osallistuvat siihen. Pidän asiaa hyvin myönteisenä. Pyytäisin pääministeriä selventämään Helsingissä tehdyn sopimuksen valossa, että kaikkia ehdokasvaltioita kohdellaan tasavertaisesti. Koskeeko kutsu myös Turkkia? Helsingissä selvennettyjen periaatteiden nojalla olisi tärkeää ottaa Turkki mukaan tähän työhön. Tiedän, ettei se ole vielä neuvotteluvaiheessa, mutta Helsingissä sovittiin selkeä periaate ehdokasvaltioiden tasavertaisesta kohtelusta.
Yhteenvetona: mitä aiotte tehdä Pakistanin ja humanitaarisen avun suhteen? Mitä varojen jäädyttämisen esimerkki kertoo hallinnon huonosta toiminnasta? Osallistuuko Turkki valmistelukunnan prosessiin?
Totean vielä lopuksi, että olen iloinen, että komission puheenjohtaja ja neuvoston puheenjohtaja ovat ainakin tänään molemmat puhumassa Euroopan parlamentissa.

Lannoye
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, tiedämme, että kaikki Eurooppa-neuvostot antavat aihetta sekä tyytyväisyyteen että pettymykseen.
Tyytyväisyyteen antavat aina aihetta useat anteliaat julkilausumat, ja pettymystä aiheuttaa yleensä konkreettinen toteutus.
Keskityn nyt vain syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jatkotoimiin ja terrorismin torjuntaan, ja haluaisin sanoa ryhmäni puolesta, mitä niistä ajattelen. Voimme olla tyytyväisiä julkilausumasta, jonka mukaan humanitaarinen tuki Afganistanille ja sen naapurimaille on ehdoton prioriteetti, mutta emme valitettavasti voi olla tyytyväisiä konkreettisista jatkotoimista.
Jos halutaan toteuttaa konkreettisia toimia ja varmistaa kunnollinen ja välttämätön elintarvikeapu uhatuille siviiliväestöille, on vastattava lukuisien julkisuuden henkilöiden ja kansalaisjärjestöjen pyyntöön ja lopetettava pommitukset. On todellakin saatu riittävästi merkkejä ja varoituksia lähestyvästä humanitaarisesta kriisistä näin afganistanilaisen talven alla, joka on yleensä erittäin ankara.
Tiedämme tällä hetkellä, että siviiliväestöt maksavat sodasta kalliin hinnan, ja kun Eurooppa-neuvosto ilmoittaa tukevansa voimakkaasti sotilaallisia operaatioita, se viittaa kädellä tälle tilanteelle.
Valtioiden ja hallitusten päämiesten esihuippukokouksen järjestäminen Gentissä paitsi - tämä on henkilökohtainen mielipiteeni - vesittää varsinaista huippukokousta, osoittaa myös, että valtioiden ja hallitusten päämiehet pitävät Yhdysvaltojen kanssa tehtävää sotilaallista yhteistyötä tärkeämpänä kuin unionin tasolla sovittua poliittista lähestymistapaa ja jättää taka-alalle niin humanitaariset, diplomaattiset kuin muutkin aloitteet.
Neuvoston ilmoittama sitoutuminen terrorismin torjuntaan ja väestöjen suojeluun terrori-iskuilta on tietenkin myönteinen asia, mutta terrorismi on määriteltävä yksiselitteisesti lainsäädännöllisten aloitteiden yhteydessä, jotta vältytään kaikilta yleistyksiltä ja vastustajien sellaisen käytöksen tai toiminnan kriminalisoinnilta, joka on luonteeltaan poliittista ja oikeutettua.
Ryhmämme on jonkin verran huolissaan julistuksesta, jonka mukaan unioni on valmis vastavuoroisiin aloitteisiin Yhdysvaltojen kanssa muun muassa oikeudellisen avunannon ja rikollisten luovutusten helpottamiseksi. Tiedämme, että Yhdysvalloissa on yhä voimassa kuolemantuomio, mikä tekee luovutuksista Euroopan unionille erittäin ongelmallisia. Oikeudellisessa avunannossa on huolehdittava, että kansalaisvapauksia suojellaan eikä henkilötietojen suojaa heikennetä Yhdysvaltojen kanssa tehtävässä yhteistyössä.
Väestöjen suojelua koskeva kohta on tärkeä, ja tässä voidaan olla tyytyväisiä edistyksestä asesulun sekä terroritarkoituksiin mahdollisesti käytettävien aseiden ja kemiallisten ja bakteriologisten aseiden sekä ydinaineiden viennin valvonnan alalla. Yhteisten ponnistelujen lisääminen on siis hyvin myönteistä, mutta voidaan ihmetellä, miksei teollisuuteen liittyviä tärkeitä ongelmia ole käsitelty lainkaan. Ydinvoimaloihin ja jälleenkäsittelylaitoksiin on varastoitu suuria määriä radioaktiivisia ja fissiokelpoisia aineita, jotka tahallisen tai tahattoman lentokoneen syöksyn yhteydessä voisivat aiheuttaa ekologisen ja yhteiskunnallisen katastrofin. Tästä ei Eurooppa-neuvoston julkilausumassa ole sanaakaan, ja tämä on mielestäni vakava puute.
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, toteaisin johtopäätöksenä, että olemme hyvin pettyneitä tämän huippukokouksen tuloksiin. Toivomme, ettemme ole pettyneitä jälleen Laekenin huippukokouksen jälkeen, ja panen tyytyväisenä merkille neuvoston puheenjohtajan halun antaa Euroopan unionille uusi rooli ja käynnistää todellinen vuoropuhelu aiheesta, joka on jäänyt viimeaikoina hieman taka-alalle eli globalisaation vastustamisesta. Olen iloinen, että hän muutti sanavalintojaan, kun hän hylkäsi käsitteen "globalisaation vastustaminen", joka ei todellakaan ole tarkoituksenmukainen.

Wurtz
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, 21. syyskuuta pidetyn ylimääräisen Eurooppa-neuvoston ja 19. lokakuuta pidetyn Gentin huippukokouksen väliin mahtui neljä strategisesti tärkeitä tapahtumia täynnä ollutta viikkoa. Mitä johtopäätöksiä 15 jäsenvaltiota tekivät niistä?
Kohdennettu vastaisku, jolle ne olivat viime kuussa antaneet ennalta hyväksyntänsä, on tällä välin laajentunut todelliseksi sodaksi, johon liittyy laajoja tuhoja, siviiliuhreja ja maastapakoon pakotettuja epätoivoisia väestöryhmiä. Harhalaukaukset ovat toistuvasti tuhonneet milloin pakolaiskeskuksen, milloin sairaalan, milloin asuinkorttelin ja välillä jopa Pohjoisen liiton asemia.
Operaatioiden lopullinen tavoite hämärtyy päivä päivältä, kun operaatiot yltyvät ja strategiasta ei tiedä kukaan, olemme hämmentyneitä. Vastalauseet voimistuvat, kritiikki kasvaa, kiusaantuneisuus leviää myös terrorismin torjunnan vankkojen tukijoiden ja vannoutuneiden liittolaisten keskuudessa.
Mihin tämä kaikki johtaa?
Uskommeko todella voittavamme tällä tavalla välttämättömän taistelun rikollisverkostojen nujertamiseksi ja niiden kasvupohjan tukahduttamiseksi? Millaisena Eurooppa-neuvosto näkee tämän vähintäänkin huolestuttavan kehityksen etenkin nyt, kun on ilmoitettu amerikkalaisten maajoukkojen siirtyvän pian Afganistaniin ja vieläpä ramadanin alla ja talven lähestyessä?
Voin kertoa teille, että Eurooppa-neuvosto vahvistaa tukevansa vankkumattomasti sotilaallisia operaatioita ja toteaa, että kohdennetut toimet ovat yhdenmukaisia syyskuun 21. päivänä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien kanssa.
Ei siis ole mitään huomautettavaa... Pidän tällaista asennetta valitettavana ja huolestuttavana, sillä se todellisuudessa saattaa Euroopan paitsioon hetkellä, jolloin kohdistetaan suuria odotuksia Eurooppaan, poliittiseen Eurooppaan, ei sotilaalliseen Eurooppaan, Eurooppaan, joka toki jäljittää Yhdysvaltojen rinnalla terroristiverkkoja, muttei silti tue täysin ehdoitta Washingtonin yksipuolisia päätöksiä.
Syyskuun 11. päivän tragediaa edeltäneenä ajanjaksona Euroopan unioni oli alkanut saada jalansijaa kansainvälisellä näyttämöllä: Lähi-idässä, Makedoniassa ja Durbanin rasisminvastaisessa konferenssissa se pystyi vaikuttamaan tapahtumiin. Sama tapahtui iskujen jälkeen, kun Eurooppa antoi tukensa Bushin hallinnon realistisimmalle ja vastuuntuntoisimmalle näkemykselle ja sai korvattua ristiretken pelottavan käsitteen maailmanlaajuisella liittoutumalla, joka on laajuudessaan ennennäkemätön.
Valitettavasti Euroopan unioni on ollut sotilaallisten operaatioiden käynnistymisen jälkeen ikään kuin halvaantunut. Uudessa maailmantilanteessa kaivataan enemmän kuin koskaan EU:n oma-aloitteista puuttumista keskeisiin asioihin, jotka ovat maailmaa koettelevan vakavan kriisin ytimessä Lähi-idän tilanteesta alkaen.
Neuvoston puheenjohtaja Verhofstadt mainitsi sen lyhyesti, komission puheenjohtaja Prodi palasi aiheeseen, Eurooppa-neuvoston julkilausumassa muistutetaan perustellusti YK:n päätöslauselmista, joiden noudattaminen on konfliktin kestävän ratkaisun edellytys. Jopa Yhdysvaltojen johtajat vaikuttavat nyt hyväksyvän, että pääministeri Sharonin politiikka ruokkii väkivallan kierrettä ja on olennainen este rauhalle. Nyt on siis puhuttava selkeästi, ennen kuin tilanne riistäytyy käsistä ja sekasorrosta hyötyvät tahot saavat uuden tilaisuuden iskeä.
Vain Eurooppa on niin hyvässä asemassa, että se voi elvyttää toivoa rauhasta kyseisellä alueella. Tämän pitäisi mielestäni olla tällä hetkellä ensisijainen tavoitteemme.

Collins
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja Prodi, haluan ensimmäiseksi kiittää vilpittömästi puheenvuoroista, joita kollegani, te, arvoisa puhemies, ja komission puheenjohtaja Prodi olette esittäneet Irlannista ja aseiden luovuttamisesta. Haluan tuoda vielä kerran painokkaasti esiin, kuinka tärkeä osa parlamentilla ja komissiolla oli rauhanprosessin tukemisessa silloin, kun tukea todella kaivattiin. Kuluneen vuorokauden aikana on tapahtunut merkittävä läpimurto, mutta kenenkään täällä ei pidä kuvitella, että tie rauhaan - oikeudenmukaiseen ja kestävään rauhaan - tulisi olemaan helppo. Suurin osa Irlannin saaren asukkaista tietenkin toivoo vilpittömästi tätä oikeudenmukaista ja kestävää rauhaa, mutta valitettavasti on pieni vähemmistö, joka tulee tekemään parhaansa prosessin suistamiseksi kiskoilta. Meidän kaikkien on oltava sen osalta varuillamme.
Suhtaudun hyvin myönteisesti siihen, että Euroopan unionin johtajat ilmoittivat yksiselitteisesti tukevansa terrorismin kaikkien muotojen torjunnassa toteutettavia toimia ja vahvistivat solidaarisuutensa Yhdysvaltojen hallitusta kohtaan. He ovat yksimielisiä siitä, että terrorismintorjuntaa on jatkettava Yhdistyneiden Kansakuntien alaisuudessa. Yhdistyneet Kansakunnat on mielestäni tässä asiassa hyvin tärkeässä ja johtavassa asemassa. Terrorismin torjunnan nykyisten ja tulevien toimien pitäisi ja täytyy perustua Yhdistyneiden Kansakuntien jäsenyyteen.
Haluamme kaikki, että siviiliväestöjä suojellaan Afganistaniin tällä hetkellä tehtäviltä hyökkäyksiltä, eikä sotatilanteessa mikään ole yhtä vastenmielistä, kuin kuulla selostajien puhuvan siviiliuhreista oheistuhoina. Kyse on ihmisistä, ja ihmishenkiä on aina suojeltava. Afganistanin väestölle tarjottava humanitaarinen apu on asetettava etusijalle, ja tämän tuen on katettava Afganistanin väestön ja afganistanilaisten pakolaisten tarpeet. EU:n hallitukset ovat sitoutuneet varmistamaan, että apu saavuttaa hädänalaiset ihmiset. Haluamme varmistaa, että näin käy. Talvi on pian saapumassa Afganistaniin, ja talvi on siellä poikkeuksellisen kylmä ja ankara. Kansainvälisen yhteisön, Euroopan unioni ja Yhdistyneet Kansakunnat mukaan luettuina, on mielestäni arvioitava Afganistanin väestön humanitaarisen avun tarve lähikuukausina ja varmistettava, että kaikki tarvittava humanitaarinen apu toimitetaan.
Meidän on myös muistettava, että terrorisminvastaista sotaa käydään useilla rintamilla. Unionissa on hyväksyttävä virallisesti rahanpesudirektiivi. Meidän on voitava takavarikoida terrorismin taloudellinen tuotto katkaistaksemme rahavirrat, joilla laitonta toimintaa rahoitetaan. Voimme Euroopassa takavarikoida huumepomojen taloudelliset tuotot, ja meidän on voitava laajentaa takavarikointioikeus muiden rikosten tuottoihin.
Unionin jäsenvaltioiden on ratifioitava nopeasti Yhdistyneiden Kansakuntien terrorismin rahoituksen vastainen yleissopimus. EU:n hallitukset tukivat Gentissä yhteisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen käyttöönottoa, ja EU:n oikeusministerien on tarkoitus kokoontua 7. joulukuuta 2001 vahvistamaan pidätysmääräyksen käytön lopulliset ehdot. Mielestäni on tärkeää, että terroriteot määritellään selkeästi, sillä kansalaisia ei voi eikä pidäkään voida luovuttaa yhdestä Euroopan maasta toiseen, ellei rikosta ole määritelty rikokseksi vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
Elämme haasteellisia ja epävarmoja aikoja, ja Lähi-idän poliittinen tilanne on hyvin epävakaa. Tämänhetkinen epävakaus ja väkivalta ei voi eikä saa jatkua loputtomiin. Israelin joukkojen on mielestäni vetäydyttävä Palestiinan itsehallintoalueilta. Vetoan Israelin ja Palestiinan viranomaisiin, että he tekisivät kaikkensa neuvotellakseen Mitchellin raportin suosituksiin perustuvan sovinnon.

Bonde
Arvoisa puhemies, arvoisa pääministeri ja arvoisa komission puheenjohtaja, Gentissä järjestetyssä huippukokouksessa näimme, miten kolminaisuus, niin kutsuttu kolmen suuren valtion muodostama ylivalta nosti päätään. Ison-Britannian, Ranskan ja Saksan välinen kokous on nimittäin osoitus mallista, joka on yhtä kaukana liittovaltiota kannattavien näkemyksestä tai demokraattista liittovaltiota koskevasta illuusiosta kuin unioniin epäillen suhtautuvien realistisemmista toiveistakin, jotka koskevat demokratioiden Eurooppaa. Kolmen suuren välinen yhteistyö tapahtuu valtioiden välillä, suljettujen ovien takana ja demokraattisen valvonnan ulottumattomissa. Kolme suurta valtiota päättää asioista muiden puolesta. Suurten valtioiden valtioidenvälinen yhteistyö saattaa pienten valtioiden mielestä tuntua ylikansallisten käskyjen antamiselta. Huippukokouksetkin käydään suljettujen ovien takana demokraattisen valvonnan ulottumattomissa. Yksityisistä omistajayrityksistä saatuja malleja sovelletaan nyt Euroopan yhdentymiseen. Suurimpien toimijoiden vähemmistö voi päättää enemmistön puolesta. Yhteistyö voi siten samanaikaisesti olla valtioiden välistä ja ylikansallista, ja se voi sisältää samalla sekä vikoja että optimaalisen niin avoimuuden, toissijaisuuden kuin demokratiankin puutteen.
Huippukokoukset on muutettava hyvin valmistelluiksi kokouksiksi, joiden valmisteluihin saavat osallistua yhtälailla niin pienet kuin suuretkin valtiot ja kaikki parlamentit. Huippukokoukset on avattava kansan valitsemille edustajille, jotta kansallisten parlamenttien edustajat voisivat suorittaa demokraattista valvontaa osallistumalla kokouksiin. Huippukokoukset on myös avattava lehdistölle, silloin kun pääministerit keskustelevat lainsäädännöstä ja muista sellaisista kysymyksistä, joita jäsenvaltioissamme käsitellään avoimesti. Pääministeri Guy Verhofstadt on vielä nuori pääministeri, joka edustaa valtiota, joka on perinteisesti vastustanut suurten valtioiden sanelupolitiikkaa. Arvoisa pääministeri, uskaltakaa sanoa vastaan! Kutsukaa kansan valitsemia edustajia seuraavaan huippukokoukseen, joka järjestetään Laekenissa. Älkää päättäkö perustuslakiprosessin aloittamisesta ennen kuin asiasta on ensin keskusteltu valitsijoiden kanssa jäsenvaltioissa. Antakaa seuraavan perustamissopimuksen muotoilun tapahtua alhaalta ylöspäin sen sijaan, että toimisitte selkämme takana ja rajoittaisitte demokratiaamme. Huolehtikaa myös, että ne 49 prosenttia valitsijoista, jotka äänestivät Ranskassa Maastrichtin sopimusta vastaan, ja se äänestäjien enemmistö, joka viimeksi äänesti Nizzan sopimusta vastaan Irlannissa ja Tanskassa, voi kokea saavansa kunnon edustuksen tulevaan valmistelukuntaan. Luvatkaa ennen kaikkea, että kaikki valtiot järjestävät kansanäänestyksen seuraavasta perustamissopimuksesta, koska silloin joudutte laatimaan sellaisen perustamissopimuksen, joka voidaan hyväksyä, toisin sanoen perustamissopimuksen, jossa avoimuus, läheisyys ja demokratia toteutuvat.

Cappato
Arvoisa komission puheenjohtaja, käytän puheenvuoron Boninon listaan kuuluvien Euroopan radikaalijäsenten nimissä. Euroopan hallitusten tuki Yhdysvaltojen elimille on hyvin myönteistä (toivomme, että kykenemme kuitenkin jälleen pitämään pintamme niitä Yhdysvaltojen, kapitalismin ja imperialismin vastaisia viettejä vastaan, joilla on mahtava voima Euroopan eri puolueryhmissä), sen sijaan vähemmän myönteistä on se nopeus ja konkreettisuus, jolla mahdollisen humanitaarisen katastrofin varalle on esitetty humanitaarista apua koskeva suunnitelma. Yleisemmin sanottuna ei voida korostaa vain Euroopan unionin poliittisessa tehtävässään kohtaamia vaikeuksia ja sivuuttaa itse toimielinten demokraattisuutta koskeva ongelma. On puhuttu 15 jäsenvaltion yhtenäisyyden tärkeydestä, niiden yhteisestä kannasta ja niiden toiminnan nopeudesta. Olemme sitä mieltä, että 15 jäsenvaltion yhtenäisyys on arvo silloin, kun se saavutetaan julkisen ja siten vastuullisen ja demokraattisen keskustelun kautta. Sen arvoa vähentää, jos se pitää saavuttaa suljetuissa kokouksissa, salaisesti ja demokraattisen valvonnan ulottumattomissa.
Yksi esimerkki tästä on oikeus- ja sisäasioita koskeva yhteistyö. Me kaikki toivomme oikeuteen ja poliisiyhteistyöhön perustuvaa eurooppalaista aluetta, mutta nämä kysymykset ovat hyvin kiperiä ja koskevat perusoikeuksia ja vapauksia sekä jäsenvaltioittemme viittätoista rikoslakia. Ei voida hyväksyä, että joko jäsenvaltioiden parlamenteissa tai Euroopan parlamentissa hylätään nopean toiminnan nimissä mikä tahansa demokraattinen keskustelu perustuslaissa taattuja oikeuksia koskevista aiheista. Tämä on todellinen este: unionin demokraattisuus on todellinen este! Tämä viestimme on suunnattu etenkin Schröderille ja Chiracille, jotka ovat julkisesti valittaneet nopean toiminnan puutteesta. Huomio: tässä on kyse perusoikeuksista ja -vapauksista! Pelissä on Euroopan unionin toimielinten demokraattisuus.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, syntyperäisenä gentiläisenä haluan ennen kaikkea ilmaista tyytyväisyyteni siitä, että Gentin Eurooppa-neuvoston takia pidetyt mielenosoitukset sujuivat rauhallisesti. Se, mikä meni pieleen Göteborgissa ja Genovassa, sujui Gentissä hyvin. Se liittyy epäilemättä 11. syyskuuta alkaneeseen uuteen aikakauteen mutta myös huolellisiin valmisteluihin, poliisin järkevään toimintaan ja varmasti myös avoimeen vuoropuheluun, joka on saanut aikaan toisenlaisen ilmapiirin.
Tässä epävirallisessa huippukokouksessa oli alun perin tarkoitus valmistella Laekenin julkilausumaa, kuten puheenjohtaja Verhofstadt jo korosti. Unionin 15 jäsenvaltiota vahvistivat toimintalinjat ja aikataulun valmistelukuntaa varten. Euroopan parlamentin pitää uskaltaa myöntää, että se on todellinen voimainkoetus. Kuusi kuukautta sitten sellaista ei voitu kuvitellakaan.
Myönteistä on myös, että unioni esiintyi yksimielisenä ja päättäväisenä terrorisminvastaisessa taistelussa, vahvisti yksiselitteisesti solidaarisuutensa Yhdysvaltoja kohtaan mutta korosti samalla omaa poliittista rooliaan. Muodollisesti Gentin kokous siis lunasti odotukset. Mutta se tapa, jolla eurooppalainen yksimielisyys syntyi, paljasti taas kerran Euroopan rakenteelliset heikkoudet.
Gent osoitti myös tuskallisesti, että Euroopan unionin suotuisaa kehitystä vaarantavat edelleen vakavasti Nizzan kaksi jännityskenttää, joista toinen on suurten ja pienten maiden välillä ja toinen hallitusten välisen ja yhteisöllisen lähestymistavan välillä. Se koskee jo ennakolta YUTP:tä. Ranskan presidentti on muodollisesti oikeassa sanoessaan, että Euroopan unionilla ei ole toimivaltuuksia sotilasasioissa. Kysymys kuitenkin kuuluu, että halutaanko tätä asiaa ylipäätään muuttaa.
Kolmen suurimman jäsenvaltion pitää ymmärtää, että ne eivät jatkossa voi seisoa yksi jalka unionissa ja toinen sen ulkopuolella. Sellaista moniselitteisyyttä ei enää voida kätkeä kauniisiin julkilausumiin, joilla yritetään pitää pystyssä yksimielisen Euroopan kauniita kulisseja.
Arvoisa puhemies, on toivottavaa, että syyskuun 11. päivä ja tarve uudistaa toimielimiä jo ennen unionin laajenemista saa jäsenvaltioiden hallitukset katsomaan pitemmälle kuin vain omaan kansalliseen etuun, palaamaan unionin juurille ja edistämään rauhaa ja turvallisuutta Euroopassa ja maailmassa tekemällä tiivistä yhteistyötä nimenomaan 15 jäsenvaltion kesken eikä vain kolmen jäsenvaltion kesken.

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan ensimmäiseksi onnitella puheenjohtajavaltio Belgiaa, sillä mielestäni tapa, jolla Gentin Eurooppa-neuvosto täytti tehtävänsä ja kantoi vastuunsa, on merkki toimielintemme terveestä toiminnasta tai ainakin antaa toivoa siitä. Tämä Eurooppa-neuvosto oli mielestäni todellakin hyödyllinen, ja se oli sitä nimenomaan omassa roolissaan, suunnanantajana. Haluan tuoda tässä yhteydessä esiin kolme asiaa. Ensimmäinen koskee sitä, mitä meillä on tapana kutsua YOS:ksi. Sen alalla on valtavasti työtä, raskasta ja vaikeaa työtä, jossa jäsenvaltioidemme sisä- ja oikeusministerien on mahdotonta edetä, ellei heille esitetä rohkeita ehdotuksia, kuten se, jonka komission jäsen Vitorino esitti, ja ellei heitä muistuteta jatkuvasti Eurooppa-neuvoston haluamasta poliittisesta suunnasta. Nämä aiheet ovat vaikeita. Tarvitaan poliittista tahtoa ja päättäväisyyttä, jotta niissä edettäisiin. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitos näistä päätelmistä.
Taloudellisen tilanteen kannalta uskon, että Eurooppa-neuvosto teki viisaasti osoittaessaan puitteet talous- ja rahaviranomaisten väliselle vuoropuhelulle. Jos halutaan todellakin saada aikaan talouskasvua tukeva politiikka, ja Euroopan unioni todennäköisesti tarvitsee sellaista, kaikkien on kannettava vastuunsa, vakaus- ja kasvusopimuksen sekä rahapolitiikan liikkumavaraa on hyödynnettävä täydellisesti ja EIP on kutsuttava apuun, jotta suurten hankkeiden ajatus elvytettäisiin viimeinkin, kunhan niiden sisältö ja kohde tarkistetaan. Tämä on myös suuntaus, jonka te ilmoititte WTO:n neuvottelujen uudelleenkäynnistämisen yhteydessä. Emme saa kuitenkaan unohtaa vastuutamme ja osuuttamme esimerkiksi niin vaikeassa asiassa kuin kehitysmaiden velan mitätöinnissä.
Kolmas kohta, jossa esititte suuntaviivoja, ja mistä kiitän teitä: rajojen yli suoritettavat tilisiirrot. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan tässä asiassa kiinnittää huomionne hankalaan kysymykseen sekeistä. Kun euron käyttöönotto nyt lähestyy, sekkejä käyttävät lähinnä - kuten tiedämme - heikossa asemassa olevat väestönosat. Ei siis kasata esteitä, vaan otetaan kerrankin aika avuksemme, meillä ei ole niin kova kiire.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ilmoititte myös toivovanne, että Laekenissa tuotaisiin selkeästi esiin kysymys Euroopan asemasta maailmassa. Ja arvoisa komission puheenjohtaja, te kysyitte, onko Eurooppa jäänyt sivuun. Ei, Eurooppa ei ole jäänyt sivuun! Eurooppa teki kaiken voitavansa. Kaiken, mikä sen piti tehdä. Ainoa ongelma on, ettei sitä vieläkään kuulla. Durbanissa sitä kuultiin, mutta kun pitäisi todella vaikuttaa poliittiseen, diplomaattiseen tai sotilaalliseen tilanteeseen, Euroopan unionia ei vieläkään kuulla. Odotamme valmistelukunnalta paljon tässä asiassa.

Duff
Arvoisa puhemies, lentokoneiden iskeytyessä World Trade Centeriin ne tuhosivat enemmän kuin vain kaksi tornia. Samalla sortuivat Maastrichtin sopimuksen yhteydessä keksityt Euroopan unionin kolme pilaria, ja meidän on tämänpäiväisessä vastauksessamme otettava yhtenäinen lähestymistapa, johon sisältyy kauppa, rahoitus ja turvallisuus.
Gentin Eurooppa-neuvosto osoitti, että unionilla on sekä kyky että tahto kasvattaa Euroopan turvallisuutta, tukea vakaasti Yhdysvaltojen itsepuolustusta ja osallistua terrorisminvastaiseen kampanjaan. Euroopan unioni on yhä aktiivisempi siviiliroolissaan ja näkyvämpi Lähi-idän rauhanprosessissa. Jotta voisimme onnistua, meidän on unohdettava hetkeksi pienet kahinamme ja toimielinten välinen kilpailu.
Komission ja neuvoston pitäisi toiminnassaan heijastaa sitä vaikuttavaa puolueet ylittävää yksimielisyyttä, joka parlamentissa on syntynyt. Haluan tässä yhteydessä esittää suuret kiitokset puheenjohtajavaltio Belgialle, joka onnistui saamaan aikaan erinomaisen sopimuksen valmistelukunnan perustamisesta.

Maes
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa Euroopan parlamentin puhemies, hyvät kollegat, neuvoston puheenjohtaja oli aivan oikeassa todetessaan hiukan ylpeästi, että Gentistä tuli onneksi toisenlainen G kuin Göteborg ja Genova.
Saimme hiukan hengähtää. Gent oli kerrassaan kuollut kaupunki. Kun osallistuin siellä niin kutsuttujen globalisaation vastustajien mielenosoituksiin, niin tavallisesti hyvin vilkas Gent oli täysin toisenlainen. Olen kuitenkin iloinen teidän julkilausumastanne globalisaation vastustajien kanssa käytävästä vuoropuhelusta. Globalisaation vastustaja on väärä termi kuvaamaan sitä, että yhä useammat ihmiset ovat huolissaan siitä tiestä, jota maailma kulkee.
Haluamme luopua yksityistämisestä ja vapauttamisesta, joka tosiasiassa sulkee suuren osan maailmasta ulkopuolelle. Mitä puheenjohtajavaltio Belgia aikoo tehdä esimerkiksi WTO:n uudistamiseksi? Odotamme toimenpiteitänne, sillä olen kyllä kuullut Belgiassa lupauksen Tobinin veron toteuttamisesta, mutta kansainvälisellä näyttämöllä en ole havainnut siitä juuri mitään.
Eurooppalaisten toimielinten näytelmä ei kuitenkaan ollut kaunis, ja olen erittäin pettynyt sen takia. Neuvosto jäi Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan ja Saksan presidenttineuvoston varjoon. Tätäkö muut maat saavat odottaa neuvostolta? Haluammeko Euroopan, jossa kolme suurinta valtiota päättää yksin asioista?
Komissio ei saa otetta tapahtumista, ja sen aiheuttama turhautuminen johtaa sitten riitelyyn puheajasta ja uhkailuun tyhjällä tuolilla Laekenissa. Pelkääkö komission puheenjohtaja, että Laeken epäonnistuu? Euroopan parlamentti tuntee itsensä edelleen syrjäytetyksi, enkä tiedä, tuoko valmistelukunta siihen muutosta. Olemme nähneet, miten Afganistanin sota alkoi, mutta emme tiedä, mihin se meidät vie ja miten se päättyy.
Näemme taloudellisen kriisin lähestyvän. Meillä ei ole varaa epäonnistua Laekenissa. Euroopan yksinkertaisesti täytyy onnistua, ja kolmen suuren toimielimen on tehtävä sen eteen yhteistyötä.

Kaufmann
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, olen pannut tyytyväisenä merkille, että Gentissä keskusteltiin Laekenin huippukokouksen valmistelujen yhteydessä myös aihekokonaisuudesta "Euroopan tulevaisuus". Arvoisa pääministeri, te ilmoititte, että sitä koskevasta Laekenin julkilausumasta on tarkoitus muotoilla perinteisen julkilausuman sijasta rohkea julkilausuma, jossa tiedostetaan EU:n heikkoudet sekä kansalaisten pelonaiheet ja joka osoittaa laajentuneelle unionille selkeän tien tulevaisuuden maailmassa. Olen vakuuttunut, että puheenjohtajavaltio Belgia tekee kaikkensa saadakseen joulukuussa aikaan päätöksen, jolla voidaan todellakin vastata tähän suureen vaatimukseen.
Seuraavaa hallitustenvälistä konferenssia valmistelevan valmistelukunnan kokoonpanossa pitäisi mielestäni huomioida ehdottomasti seuraavat asiat. Ensinnäkin: valmistelukunnassa pitäisi olla sopivassa suhteessa kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin edustajia perusoikeuskirjan valmistelukunnan esimerkin mukaisesti.
Toiseksi: kansallisten parlamenttien kansanedustajien ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajien on osallistuttava täysipainoisesti valmistelukunnan työhön, ja niille on myönnettävä vähintään tarkkailijan asema.
Kolmanneksi: on varmistettava, että valmistelukunnan kokoonpanossa noudatetaan poliittisen pluralismin periaatetta. Poliittisissa keskusteluissa tarvitaan sekä puoltajia että vastustajia. Vain siten niistä tulee eloisia ja mielenkiintoisia, ja ainoastaan jäsenvaltioiden erilaisten poliittisten toimijoiden yhteistyöllä voidaan saavuttaa poliittisesti kannattava tulos, jota kansalaiset tukevat.
Neljänneksi: valmistelukunnan työn on oltava täysin avointa. Tämä koskee niin keskustelujen ja neuvottelujen kulkua kuin asiakirjojen julkista saatavuuttakin, joka on taattava kaikin käytettävissä olevin keinoin.
Viidenneksi: tavoitehakuinen ja jäsennelty vuoropuhelu kansalaisyhteiskunnan kanssa on välttämätöntä, ja toivonkin, että jäsenvaltioiden hallitukset tukevat neuvoston puheenjohtajavaltion siihen liittyviä ehdotuksia.

Krarup
Arvoisa puhemies, minun on todettava, että Gentin huippukokous kertoi paljon sekä prosessista että sen sisällöstä. Se kertoi paljon siinä mielessä, että se vahvisti liiankin hyvin ne periaatteelliset vastaväitteet, joita me EU:hun epäillen suhtautuvat ja EU:n vastustajat olemme esittäneet. Varsinainen menettelyhän perustuu siihen, että suuret valtiot päättävät asioista. Järjestetään salainen huippukokous, jossa päätetään sellaisesta esityslistasta, joka estää tehokkaasti pieniä valtioita kertomasta omaa mielipidettään poliittisista päätöksistä. Kyse on tietenkin etenkin niistä päätöksistä, jotka on tehty 11. syyskuuta sattuneiden tapahtumien seurauksena. Me annamme varauksettoman tukemme Yhdysvaltojen toimille ja hyväksymme ne täysin. Täten pystytään tukahduttaman ne vastalauseet ja ehdot, joita pienillä valtioilla epäilemättä on mielessään ja joita alati kasvava Yhdysvaltain strategiaa vastustavien joukko esittää.
Huippukokouksen viittaus päätöslauselmaan 1368 on järjetön. Ikään kuin se oikeuttaisi johonkin. Kyse on kansainvälisen oikeuden vastaisesta hyökkäyssodasta. Yhdysvaltain liittolaisten pitäisi kiinnittää siihen huomiota. Päätöslauselma ei oikeuta minkäänlaiseen hyökkäykseen tai minkäänlaiseen aseelliseen hyökkäykseen vierasta valtiota vastaan. Ja tämän asian kannalta ratkaisevissa asioissa, nimittäin hyökkäyksiä ja niiden seurauksia koskevissa oikeudellis- ja poliisiluonteisissa määräyksissä kyse on siitä, että meitä vaaditaan toteuttamaan suurin oikeusturvaan kohdistuva rikkomus, mitä EU:n historiassa on toistaiseksi nähty, ja sen on tapahduttava lähinnä yhdessä yössä ja täysin valmistelematta. Kiitän huippukokouksen arkkitehteja, kokous avasi silmämme.

Berthu
Arvoisa puhemies, kannatamme Gentin epävirallisen Eurooppa-neuvoston menettelyä, kun se toisti solidaarisuutensa Yhdysvaltoja kohtaan sekä vahvisti 79 toimenpiteen terrorisminvastaisen toimintasuunnitelman täytäntöönpanon ja vieläpä voimisti sitä.
Voin tässä yhteydessä vain toistaa 3. lokakuuta tässä istuntosalissa pitämäni puheenvuoron, jossa pyysin neuvostoa asettamaan turvallisuuden etusijalle, tarkistamaan vanhentuneita ja sopimattomiksi muuttuneita strategioita ja tunnustamaan, etteivät tarkastukset haittaa henkilöiden vapaata liikkuvuutta vaan ne haittaavat rikollisia ja suojelevat kansalaisten vapautta.
Pyysin tuolloin muun muassa tarkistamaan EY:n perustamissopimuksen onnettoman 62 artiklan 1 kohdan, joka lisättiin Amsterdamin sopimuksen myötä ja jossa pyydetään lakkauttamaan järjestelmällisesti kolmansien maiden kansalaisten tarkastukset heidän ylittäessään unionin sisärajoja.
Ministeri Michel vastasi minulle tuolloin, että ajatukseni "johtaisi yhteiskuntaan, joka uhkaisi vapautta". Mielestäni tämä perusteeton syytös - jonka tietenkin kiistän, mikä lienee sanomattakin selvää - osoittaa vastahakoisuuden ja esteet, joihin saatamme törmätä terrorismin torjunnassa.
Onneksi neuvosto vaikuttaa päässeen näiden esteiden yli ainakin osittain, sillä viimeisimmän oikeus- ja sisäasiain neuvoston suuntaviivoissa löytyy varovainen ehdotus Schengenin yleissopimuksen 2 artiklan 2 kohdan yhteisen muuttamisen harkinnasta. Vaan, hyvät kollegat, mikä onkaan Schengenin yleissopimuksen 2 artiklan 2 kohta? Kuten saatoitte arvata, kyse on ystävieni ja minun voimakkaasti puolustamasta suojalausekkeesta, jota tullaan pian tarvitsemaan ja joka mahdollistaa tarkastusten palauttamisen sisärajoille.
Ajatustavat muuttuvat, peli ei ole vielä menetetty. On tietenkin osattava erottaa toisistaan vapauksien poistaminen ja tarkastukset, etenkin rajoilla, joiden tarkoituksena demokraattisten arvojen mukaisesti on turvata vapauksista nauttiminen. Tämä erotus on olennainen. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivon, että neuvosto ymmärtää tämän.

Oostlander
Arvoisa puhemies, ilmeisesti tarvitaan suuria onnettomuuksia paljastamaan, miten kyvytön Eurooppa on edelleen kantamaan vastuuta ja miten epäyhtenäinen se on.
Terrorisminvastainen liittoutuma ei toimi kunnolla, jos sen keskeisen toimijan eli Yhdysvaltain ympärille kerääntyy vain 15 satelliittivaltiota. Euroopan unioni on valitettavasti joissakin asioissa edelleen satelliittivaiheessa. Se koskee erityisesti toista ja kolmatta pilaria eli juuri niitä asioita, joista on kysymys puhuttaessa kansainvälisestä terrorismista.
Kaikenlaiset asiat sujuvat selvästi paremmin, jos ne on säännelty hyvin yhteisön tasolla, mikä liittyy ensimmäiseen pilariin. Ilmaisemme sen sanomalla, että Eurooppa on hyvä maksamaan mutta huono päättämään. Niin oli Bosniassa ja niin on myös nyt kansainvälisessä terrorismin torjunnassa.
Unioni on usein liian näkymätön, ja olenkin todella iloinen, että puheenjohtaja Verhofstadt on tehnyt selväksi, miten vakavasti hän suhtautuu niihin poikkeamiin, joita tässä kohdassa esiintyi myös Gentissä. Sen takia haluamme rohkaista neuvostoa antamaan Euroopalle mahdollisimman nopeasti selvät kasvot ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla. Toivomisen varaa on muuten myös unionin valmiudessa ryhtyä tarvittaviin yhteisiin toimiin oikeus- ja sisäasioissa.
On ilahduttavaa kuulla neuvoston puheenjohtajalta, että hallitusten päämiesten kesken vallitsee laaja yhteisymmärrys toimenpiteisiin ryhtymisestä. Häpeällisiä ovat sitä vastoin joidenkin oikeusministerien, kuten Alankomaiden oikeusministerin, tekemät asiattomat huomautukset, ikään kuin Eurooppa puuhailisi omien kansallisten poliittisten arvojensa, kuten sallivan huumepolitiikan, eutanasiapolitiikan ja vastaavan parissa. Siitä tässä ei nyt ole ollenkaan kysymys. Myös komission jäsen Vitorino on tehnyt täysin selväksi, että toissijaisuus on tässä asiassa erittäin selvästi hänen tähtäimessään.
Jos ministerien panos koostuu omaan virkaan tai ministerin asemaan liittyvän vallan suojaamisesta, niin he eivät palvele kansalaisia. Haluankin onnitella neuvoston puheenjohtajaa koko sydämestäni hänen toteamuksestaan, että myös unionin ulkopolitiikan pitää pohjautua eettisiin, sosiaalisiin ja ekologisiin normeihin ja siinä pitää ottaa huomioon kolmannen maailman edut, ja tämä kaikki koskee myös globalisaatiokysymyksiä.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, haluan puhua sosialistisen ryhmän puolesta kolmesta ulkopoliittisesta kysymyksestä, ensimmäiseksi Lähi-idästä.
Israelin matkailuministerin murha oli uusin takaisku. Sen jälkeen Israel hyökkäsi Palestiinan itsehallintoalueelle, mikä on tietysti tuomittava loukkaus. Pyydämme aivan perustellusti välitöntä vetäytymistä. Samaan aikaan kuulemme sekä Sharonin että Palestiinan viranomaisten edustajilta yhä uudestaan samaa väsyttävää, mustavalkoiseen ajatteluun perustuvaa retoriikkaa. Sen mukaan toinen osapuoli on yksin vastuussa kaikesta ja syypää kaikkeen. Sharonin edustaja julistaa palestiinalaisalueille tunkeutuneet tankit lähes jonkinlaisiksi rauhankyyhkyiksi. Hannah Ashrawi toisaalta syyttää kaikesta yksinomaan Israelia. Kumpikaan ei kanna aidosti huolta tai ryhdy toimiin, jotta tilanne voitaisiin yhdessä ratkaista.
Oslon rauhansopimuksiin ja käsiteltävänä olevaan Mitchellin raporttiin palaaminen ei tällä hetkellä ilmeisesti ole mahdollista. Ympärillä olevat maat ovat tietysti myös tärkeitä. Tarkoitan Jordaniaa, Egyptiä, Syyriaa ja Saudi-Arabiaa, ne ovat kaikki hyvin tärkeitä ja ne ovat myös usein käyttäneet väärin Palestiinan kysymystä pitääkseen viholliset oven ulkopuolella tekemättä kuitenkaan mitään oven sisäpuolella. Nyt Euroopalla, siis komissiolla ja neuvostolla, on mahdollisuus Yhdysvaltojen kanssa ottaa hyvin epätavallinen askel ja yksinkertaisesti yhdistää taloudellinen ja diplomaattinen valta, YK:n vastuu ja sotilaallinen valta ja esittää uusi, luja rauhanehdotus. Sillä me maailmanyhteisönä emme voi enää sallia tätä jatkuvasti alaspäin syöksyvää spiraalia, kun otetaan huomioon syyskuun 11. päivän tapahtumat. Euroopan sijainti on edullinen, ja siksi voimme tiiviillä diplomatialla saada myös Lähi-idän maat osallistumaan rauhansopimukseen. Meillä on rahaa. Meillä on kauppa. Meillä on YK. Meillä on voimavaroja tuolla alueella. Meidän merkityksemme siellä voi todella olla suuri. Sanoisinkin tässä kohdin, että meidän pitää esiintyä kumpaankin suuntaan varsin kovin ottein, sillä meidän pitää nyt saada aikaan ehdotus.
Arvoisa puhemies, tämä on ensimmäinen vetoomukseni. Toinen vetoomukseni koskee Afganistania. Sosialistinen ryhmä kannattaa täysin YK:n päätöslauselmaa, joka on hyvin selkeä. Meidän pitää jäljittää tekijät, rahoittajat ja taustatukea antavat maat ja ryhtyä toimenpiteisiin niiden suhteen, mutta lisäksi meidän pitää huolehtia siitä, että ongelma todella ratkaistaan. Afganistanissa emme harjoita sotilaallista toimintaa EU:na. Vastuu siitä kuuluu muille elimille, kuten YK:lle ja Natolle. Sen sijaan meillä on diplomaattisia voimavaroja, joiden avulla voimme saattaa yhteen tuon alueen tavattoman tärkeät maat, kuten Intian, Pakistanin ja Iranin, niin että ne yhdessä meidän ja Yhdysvaltojen kanssa luovat mahdollisuuden erilaisille osapuolille Afganistanissa.
Afganistanin suuri ongelma on se, että ratkaisua ei löydy Pohjoisesta liittoutumasta eikä mistään muustakaan osapuolesta. Sen olemme oppineet menneisyydestä. Jossakin sillä alueella pitää nyt järjestää konferenssi, jossa ovat mukana erilaiset voimat, ja tarkoitan ennen kaikkea yhteiskunnallisia voimia, naisjärjestöjä, yhteiskunnan eri ryhmittymiä, jotka toteuttavat yhdessä uuden, laajapohjaisen hallituksen, tarvittaessa alkuvaiheessa maanpaossa. Meidän pitää kuitenkin lähteä kulkemaan tätä poliittista tietä. Se on ainoa tapa saada Taliban nujerrettua. Se on ainoa tapa saada bin Laden kiinni.

Sterckx
Arvoisa pääministeri, Yhdysvaltoihin tehdyt hyökkäykset eivät varmasti tee teidän puheenjohtajakauttanne helpommaksi, ja se oli varsin vaikea jo niitä ennen. Älkää siis kuunnelko niitä, jotka sanovat, että teidän kolmen kolleganne juuri ennen huippukokousta pitämä kokous oli osoitus puheenjohtajan väheksymisestä. Sellainen kokous ei tietysti koskaan ole puheenjohtajalle mieluinen, mutta se osoittaa samalla, miten kipeästi tarvitsemme eurooppalaisia kehyksiä, joihin voimme sijoittaa ulkoisen turvallisuuden, konfliktien eston ja diplomaattisen toiminnan mutta myös sisäisen turvallisuuden ja yhteistyön oikeus- ja poliisiasioissa. Se on tärkeää pienille jäsenvaltioille, kuten omalle maalleni. Mutta ilmeisesti joidenkin on vaikea ymmärtää, että unionin kaikki jäsenvaltiot ovat oikeastaan pieniä maita, jos ne alkavat toimia erikseen syyskuun 11. päivän johdosta. Te ette antanut johtaa itseänne harhaan Gentissä. Huolehtikaa nyt, että tälle valmistelukunnalle osoitetaan Laekenissa sille kuuluvat tehtävät. Se, että pääsimme sopimukseen valmistelukunnasta, on jo sinänsä hieno suoritus nykyiseltä puheenjohtajalta.
Pari sanaa Afganistanista. Humanitaarinen apu on mahdollista vasta sitten, kun Taliban-hallinto on saatu nujerrettua, ja sitä varten tarvitaan valitettavasti sotaa.
Lopuksi haluan sanoa, että tuhannet ihmiset pystyivät Gentissä osoittamaan mieltään ilman, että siitä aiheutui ikäviä välikohtauksia. Sanottakoon nyt vielä kerran, että joskus asiat ovat olleet toisin.

Frassoni
Arvoisa puhemies, tiedämme hyvin, että syyt, miksi kolme jäsenvaltiota kokoontui ennen Gentin Eurooppa-neuvostoa, eivät ole teknisiä. Nämä jäsenvaltiot tietävät, että ulkopolitiikan ja turvallisuuden Eurooppa on heikko, ja ainakin kaksi niistä pitää sitä hyvänä asiana.
Vaikka ette voisi sanoa sitä täällä ääneen, tiedätte myös hyvin, että riidat niiden välillä, jotka haluavat poliittisen unionin, ja niiden, jotka eivät halua sitä, ovat aivan samat kuin riidat, joita käydään valmistelukunnasta. Tiedän, ettei lopullista päätöstä ole tehty, mutta puheita kantautuu.
Valmistelukunnan pakottaminen rajoittautumaan vaihtoehtojen esittämiseen pystymättä pääsemään sopuun vahvasta kannasta, puheenjohtajiston kokoonpano, joka pilkkaa parlamentaarista ulottuvuutta ja vahvistaa hallitustenvälistä ulottuvuutta, pitkä ajanjakso valmistelukunnan töiden päättymisen ja HVK:n välillä: nämä voivat vesittää Nizzassa saadun opetuksen. Joko muutetaan menetelmää tai mitään ei tapahdu.
Jos valmistelukunta typistetään keskusteluohjelmaksi tai esi-HVK:ksi, meitä odottaa vuonna 2004 täydellinen epäonnistuminen. Teidän velvollisuutenne on selvittää riidat, jotta pääsemme tekemään pesäeron menneeseen. Euroopan parlamentti ja komissio ovat - ainakin toivon niin - tukenanne, ja toivon myös, että osaatte arvostaa tällaisten tukijoukkojen merkitystä.

Kronberger
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, Gentin Eurooppa-neuvoston päätös antaa 320 miljoonaa euroa humanitaarista hätäapua on tavattoman myönteinen asia, samoin kuin Euroopan yhteisvastuullisuus kansainvälisen terrorisminvastaisessa taistelussa. Seuraava tavoite on taistelutoimien pikainen lakkauttaminen, ennen kaikkea Afganistanin väestön suojelemiseksi.
Maailma on vieläkin New Yorkiin ja Washingtoniin kohdistuneiden iskujen aiheuttamassa sokissa. Riippumatta tähän mennessä suoritetuista toimenpiteistä pidän kahta asiaa erityisen tärkeänä. Ensimmäinen niistä on näiden rikosten taustojen perusteellinen selvittäminen ja niitä koskevien tulosten julkaiseminen. Muuten iskujen ympärille on vaarassa muodostua legenda, joka taas saattaisi myrkyttää ihmisten mielet. Se olisi terrorismin lopullinen voitto.
Toiseksi: tärkeä edellytys Afganistanin tulevalle uudelleenjärjestelylle on maassa viimeisten 25 viiden vuoden aikana tapahtuneiden asioiden tuntemus. Koska tiedämme tästä ajasta suhteellisen vähän, ehdotan, että kokoamme parlamentin jäsenistä ryhmän, joka paneutuu alueeseen ja laatii laajan tietoaineiston maan kolmesta viimeisestä vuosikymmenestä. Näin voisimme ehkä ottaa ensimmäisen askelen kohti rauhanomaista ratkaisua ja tulevaisuuteen suuntautunutta näkökulmaa Afganistanin kysymyksessä.

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, varsinkin viime viikkojen ja kuukausien aikana on tullut selväksi, että Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhteinen toiminta Euroopan unionina tuo lisäarvoa kaikille sen yksittäisille jäsenille. Selkeänä osoituksena siitä on esimerkiksi troikan menestyksekäs osuus Lähi- ja Keski-idän terrorisminvastaisen rintaman luomisessa ja se, että tämän rintaman syntyminen on juuri EU:n troikan ansiota.
Sitä enemmän pahoittelenkin, että yksittäiset jäsenvaltiot sortuvat yhä useammin kahdenväliseen toimintaan. Troikka vieraili esimerkiksi Washingtonissa samaan aikaan Ranskan presidentin, Saksan ulkoministerin ja Britannian pääministerin kanssa. Minusta se antaa siellä kaiken kaikkiaan sopimattoman kuvan Euroopan unionin toiminnasta. Tarkoitan myös sitä, että näiden kolmen hallituksen päämiehen tapaaminen huippukokouksen alla herättää vain epäilyjä johtajien välisen ratkaisun syntymisestä.
Kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat periaatteessa tasa-arvoisia. Euroopan unionin olemassaolon edellytyksenä on, että toimivaltuudet ovat ylikansallisilla toimielimillä ja etteivät pienet valtiot tunne olevansa suurten valtioiden johdon alaisia. Ellei tätä periaatetta hyväksytä, joudumme suuriin vaikeuksiin.
Haluaisin mainita toisenkin seikan: on olemassa vaara, että neuvoston tekemät sisäistä turvallisuutta koskevat hyvät päätökset murskataan kansallisen byrokratian myllyissä - ryhmämme puheenjohtaja huomauttikin jo asiasta. Kehottaisin viime viikkoina loistavaa työtä tehnyttä puheenjohtajavaltio Belgiaa katsomaan Amsterdamin sopimusta ja opastamaan neuvostolle, että ministerineuvosto tekee oikeus- ja sisäasioita koskevat päätöksensä määräenemmistöllä - tämä oikeudellinen keino on kirjattu Amsterdamin sopimukseen - jotta voimme tehdä yhteisön tasolla tarvittavat päätökset ja vastata kansainvälisen terrorisminvastaisen taistelun tuomaan haasteeseen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin esittää vielä yhden huomautuksen ja pyynnön: kiitän teitä erityisesti valmistelukunnan toteutumisesta. Jos vain mahdollista, Laekenin valmistelukunnan pitäisi perustua menettelyyn, joka tarjoaa mahdollisuuden valmistelukunnan yhtenäisen ehdotuksen esittämiseen. Valmistelukunnan on luotava pohja valtion- ja hallitusten päämiesten neuvotteluille. Tähän liittyy vielä joitakin huolenaiheita, ja pyydän teitä ottamaan ne huomioon.

Trentin
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, Gentin Eurooppa-neuvoston tulokset ovat ilman minkäänlaista epäilystä myönteisiä ja rohkaisevia myös - muttei ainoastaan - terrorisminvastaisen taistelun kohdalla. Valmistelukunnan valinnalla on suuri arvo, ja se on tunnustuksen osoitus puheenjohtajavaltio Belgian osoittamalle sitoumukselle näiden tulosten saavuttamiseksi. Syyskuun 11. päivän murhenäytelmän jälkeen nopeasti muuttuvassa poliittisessa ja taloudellisessa maailmantilanteessa ja niiden demokraattisiin valtioihin kohdistuvien uusien vaatimusten edessä, jotka koskevat tietenkin ensisijaisesti terrorismin torjuntaa mutta myös rauhanomaisen ja ihmisoikeuksien kunnioitukseen perustuvan alueen luomista Aasiaan ja Lähi-itään sekä talouskasvun ja työllisyyden elvyttämistä, nousee voimakkaana esiin vaatimus sellaisen nykyistä koordinoidumman Euroopan unionin aloitteen laatimiseksi, jonka avulla voitaisiin jouduttaa unionin voimakasta osallistumista maailmanlaajuiseen politiikkaan (suhteessa edelleen kauan kestävään toimielinuudistukseen) ja joka mahdollistaisi siten yhdellä äänellä puhumisen sekä Washingtonissa että Islamabadissa, mitä komission puheenjohtaja Prodi tukee.
Muutamia esimerkkejä antaakseni ja rajoittumatta ilmaisemaan mitään epämääräisiä vaatimuksia, tarvitaan kiireesti etenkin voimakasta ja koordinoitua aloitetta komission ja YUTP:n korkean edustajan välille, jotta voidaan myös taloudellisella ja sosiaalisella tasolla rakentaa perusta sellaiselle yhteisymmärrykselle, joka johtaisi yhdistyneen, yhtenäisen ja hallittavan, Palestiinan valtion syntyyn siten, että turvataan täysin Israelin valtion turvallisuus ja että myös kansainvälisestä turvallisuudesta saadaan selkeä tae, kuten kollega Van den Berg hetki sitten totesi.
Toiseksi tarvitaan kiireesti komission ja euroryhmän aloitetta pitkäaikaisen yhteisymmärryksen saavuttamiseksi Lähi-idän öljyntuottajamaiden kanssa, jotta voidaan varmistaa euron tuoman takuun myötä öljyhankintojen ja öljynhinnan vakaus Euroopassa. Tällä poliittisella toimella olisi valtava vaikutus rauhan vakiinnuttamiseksi alueella.
Kolmanneksi tarvitaan kiireesti komission ja euroryhmän aloitetta unionin talouskasvun ja työllisyyden elvyttämisen mahdollistavien olojen luomiseksi joko kehittämällä avoimen yhteistyön muotoja tutkimuksen ja kehittämisen sekä koulutuksen aloilla, mikä tukisi samalla myös Lissabonin prosessia, tai kehottamalla avoimesti Euroopan keskuspankkia osallistumaan tähän ponnisteluun siten, että hyödynnetään Gentissä aivan oikeutetusti valuuttapolitiikalle osoitettua liikkumavaraa ja että myöhemmin lasketaan korkokantaa. Arvoisa puhemies, tämän jälkeen kukin maa kantaisi selkeässä tilanteessa oman vastuunsa kunnioittamalla täydellisesti Euroopan keskuspankin riippumattomuutta.

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, parlamentti antaa tänään kaksi sanomaa. Ensimmäinen on monipuolueisen ryhmän laatima melko vaatimaton kompromissipäätöslauselma, joka ei paljon lohduttaisi minua, jos kuuluisin Afganistanissa parhaillaan palveleviin joukkoihin, etenkin brittiläisiin joukkoihin.
Toinen sanoma tulee neuvoston puheenjohtaja Verhofstadtilta ja sisältää jämerämmän lähestymistavan Afganistanissa tällä hetkellä toteutettaviin toimiin sekä hänen kauaskantoisemman lähestymistapansa Afganistanin tulevaisuuteen. Parlamentin on tietenkin tehtävä kompromissipäätöslauselmia ja oltava mahdollisimman yhtenäinen.
Eurooppa ei saa toimia pienimmän yhteisen nimittäjän tasolla, vaan sen on hyväksyttävä, että politiikassa samoin kuin sodassa on annettava tilaa vahvalle johdolle. Tämänpäiväisessä päätöslauselmassamme ei käsitellä sellaista johtajuutta, jota Afganistanin maanpaossa elävä kuningas voi tarjota kansalleen. Päätöslauselmassamme ei käsitellä sitä tosiasiaa, että Peshawarissa pidetään parhaillaan valtava kokous niiden kesken -maltilliset talebanit mukaan luettuina - jotka haluavat palauttaa maahan demokratian.
Minun mielestäni - kuten usean muunkin kollegani mielestä - kuninkaalla, joka minulla oli ilo tavata 21. syyskuuta ja jonka korkea edustaja Solana tapasi juuri viime viikolla, on paikka Afganistanin tulevaisuudessa. Hän toi maahan demokratian vuonna 1964: vapaat vaalit, vapaat tiedotusvälineet, yliopistot ja sairaalat, hän salli naisten osallistua politiikkaan. Huomiomme keskipisteenä on oltava tämä toivo demokratian palauttamisesta Afganistaniin ja kansainvälisen terrorismin päättymisestä.

Terrón i Cusí
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin ilmaista iloni neuvoston puheenjohtajan tiedoista, jotka koskevat edistymistä terrorisminvastaisessa taistelussa sekä etsimistä ja pidättämistä koskevaan määräykseen liittyvissä toimissa.
Arvoisa puhemies, oikeus on avainsana Euroopan ja maailman toimintasuunnitelmassa 11. syyskuuta jälkeen. Euroopan oikeusalueen perustaminen on parasta apua, jota unioni voi nyt tarjota. Emme puhu eurooppalaisesta rikoslaista, sitä emme halua. Emme myöskään puhu hätätilalakien laatimisesta. Puhumme jostain perustavammasta: jäsenvaltioiden luottamuksesta toisiinsa ja niiden legitiimeistä oikeusjärjestelmiin.
Jäsen Cappato, uskon vilpittömästi, että komission ehdotukset, jotka on laadittu rauhassa ja parlamentin pyynnöstä ja jotka ovat sitä paitsi yhtä laadukkaita kuin mihin komission jäsen on totuttanut meidät, ansaitsevat tukemme ja ne pitää hyväksyä oikeus- ja sisäasioista vastaavassa neuvostossa. Niillä ei millään muotoa vahingoiteta kansalaisten vapautta tai oikeuksia. Niiden avulla päinvastoin suojataan heitä tehostamalla oikeutta ja viemällä oikeudellinen yhteistyö Euroopan unionissa hallitusten sijasta tuomarien käsiin.
Kiitän kaksoisrangaistavuuden periaatteen kumoamista koskevasta tiedosta, koska, kuten ryhmäni puheenjohtaja Barón sanoi, parlamentin kokemuksen mukaan neuvosto ei aina toimi ajan tasalla pysymiseksi näkemäämme vaivaa vastaavalla tavalla. Olisimme kiitollisia myös tarkemmista oikeus- ja sisäasioista vastaavan neuvoston keskusteluja koskevista tiedoista ja parlamentin ottamisesta laajemmin niihin mukaan. Arvoisa puheenjohtaja, tässä yhteydessä kysynkin itseltäni joidenkin prosessien nopeuttamista silmällä pitäen, että eikö rikosasioissa tehtävää yhteistyötä ole aika siirtää ensimmäiseen pilariin.
Suhtaudun vähän epäilevämmin unionin maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa tapahtunutta edistymistä koskeviin sanoihin. En usko, että edes kaikkein parhaimmalla tahdolla olisi mahdollista, että tätä asiaa arvioitaisiin Laekenissa myönteisesti. Neuvostossa on hyväksytty yksi ainoa ehdotus, josta voisi olla nykyään hyötyä. Miksi siis siirtymään joutuneiden väliaikaista suojaa koskevan direktiivin ainoaa hyväksyttyä tointa ei käynnistetä? Tuntuu, että tilanne Afganistanin rajalla sekä pakolaisten ja naapurivaltioiden tukeminen, asioita, joiden osalta Euroopan unionin pitää toimia, ovat oivallinen tilaisuus testata tätä direktiiviä ja jäsenvaltioiden välistä solidaarisuutta Euroopan pakolaisrahastossa ja käynnistää siellä suunnitellut toimet.

Tajani
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, Euroopan olisi toki näyteltävä yhä voimakkaampaa osaa maailmanrauhan takaamiseksi. Toistaiseksi on tehty vähän, enemmän olisi tehtävä, ja tässä yhdyn komission puheenjohtaja Prodin sanoihin ulkopolitiikasta ja yhteisestä turvallisuudesta. Terrorisminvastaisessa taistelussa on jo tehty melkoisesti: Eurooppa on päättänyt toimia, mutta pelkkä poliittinen ja sotilaallinen tuki, jota monet unionin jäsenvaltiot - eilen Italia ilmoitti, kuinka monta miestä ja mitä keinoja se antaa käyttöön terrorisminvastaiseen taisteluun - ovat tarjonneet, ei riitä, sillä pikemminkin olisi pyrittävä ratkaisemaan Lähi-idän kriisi.
On kenties puhuttu vähän ns. Marshallin suunnitelmasta Palestiinan hyväksi (siitä puhuttiin kyllä Eurooppa-neuvostossa), Palestiinan, jossa kansan vuositulot henkilöä kohti ovat 800 dollaria, kun vastaava luku Israelissa on 18 000 dollaria. Ero on siis suuri, ja uskon, että pääoma- ja yritysinvestoinnit voisivat antaa takeen kestävästä rauhasta. Palestiinan kansan, jolla pitäisi olla valtio, talouskasvu voisi varmasi auttaa rauhoittamaan alueen tulenarkaa tilannetta. Emme koskaan voita terrorisminvastaista taistelua, jos emme ratkaise Lähi-idän kysymystä. Uskon, että komission ja neuvoston viitoittama tie on oikea.
Olemme huolestuneita myös - komission puheenjohtajakin totesi tämän - talouskriisissä tapahtuneesta käänteestä. Yhdysvallat on valitettavasti investoinut 150 miljardia dollaria talouden elvytykseen. Eurooppaa ongelma näyttää huolestuttavan, mutta se ei tee mielestämme tarpeeksi talouden ja yrittäjyyden tukemiseksi; kyse ei ole valtiontuista vaan siitä, että monille yrityksille annettaisiin mahdollisuus edetä, ja siitä, että estetään etenkin lentoyhtiöissä tehtävät irtisanomiset. Alitalian kohdalla kyse on noin 5000 ylimääräisestä työntekijästä, mutta ongelma koskee kaikkia lentoyhtiöitä. Tältä pohjalta olen sitä mieltä, että Euroopan, neuvoston ja komission on tehtävä vieläkin enemmän työllisyyden turvaamiseksi sekä lukuisten yritysten kasvun ja hengissä säilymisen takaamiseksi.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, minusta on erittäin myönteistä, että puheenjohtajavaltio Belgia on asettanut euromääräisen käteisrahan käyttöönoton huippukokouksen painopistealueeksi. Talous- ja rahaliitto ei nimittäin ole loppujen lopuksi pelkästään suuria yrityksiä vaan kaikkia kansalaisia varten. Toivon kovasti, että tämä myös ymmärretään myönteisenä aloitteena. Haluaisin vielä kerran korostaa, että valtion- ja hallitusten päämiesten suhtautuminen rajat ylittävän maksuliikenteen kuluja koskevaan komission ehdotukseen on varmasti oikeansuuntainen askel. Euroopan parlamentti toimii varmasti aivan samoin seuraavassa täysistunnossa.
Talous- ja työllisyystilannetta, siis työmarkkinoiden tilannetta, sekä myös kuluttajien luottamusta on varmasti arvioitava hyvin kriittisesti tämänhetkisessä tilanteessa. Suhtaudun myönteisesti komission neuvostolle esittämään kertomukseen, joka koskee syyskuun 11. päivän kauheiden tapahtumien taloudellisen vaikutuksen arviointia. Minusta yhteisön menettelystä sopiminen on tärkeää. Sitä ei ole aina lainkaan havaittavissa. Tarkoitan, että meidän on pidettävä tässä tilanteessa edelleen kiinni rakenneuudistuksista ja niiden kehityksestä erityisesti rahoitusmarkkinoilla, mutta myös tavara- ja palvelumarkkinoilla, mutta emme saa samalla korostaa ainoastaan Euroopan unionin vakaata rahoitustilannetta ja vakaus- ja kasvusopimuksen säilyttämistä, vaan meidän pitäisi hyödyntää sopimuksen tarjoamaa joustovaraa, sillä Euroopan unioniin tarvitaan lisää investointeja. Lissabonissa päätetty menettelytapa on edelleen oikea: meidän on siis panostettava investointeja ja työllisyyttä edistävään kasvuun ja ennen kaikkea toisiaan tukeviin talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikkoihin. Euroopan unionin politiikka voi menestyä vain, jos kaikki makroekonomiset toimijat tekevät oman osuutensa sen hyväksi.
Näinä kriisiaikoina meidän on pidettävä tästä kiinni, ja Euroopan investointipankkia on tuettava nyt entistä enemmän sille annetun tehtävän hoidossa: infrastruktuurin alan investointien syntymisen edistämisessä. Tarkoitan tällä unionin sisällä tehtäviä rajat ylittäviä julkisia infrastruktuuritoimia mutta myös sellaisia, jotka yhdistävät Euroopan unionin Keski- ja Itä-Euroopan maihin.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, terrorisminvastainen taistelu on nyt epäilemättä Euroopan kansalaisten suurimpana huolenaiheena, ja siksi sen pitää olla myös poliittisen toimintamme ensisijainen tavoite. Arvoisa puhemies, tarkoitan nyt terrorismia sen kaikissa muodoissa, sillä ei ole olemassa mitään laillista tai moraalista perustaa, jonka perusteella terrorismin muodot voitaisiin erotella toisistaan, samalla tavalla kuin ei ole hyviä murhia ja pahoja murhia.
Siinä mielessä terrorisminvastainen toimintasuunnitelma, jota puheenjohtajavaltio Belgia ja komissio edistävät erittäin tarmokkaasti, sisältää toimia, joita olimme vaatineet jo ennen syyskuun 11. päivää. Meidän on tosiaan muistettava, että komission tästä asiasta esittämät ehdotukset eivät ole hetken huumaa, vaan että ne noudattavat Tampereen Eurooppa-neuvoston valtuutuksia, joiden toteuttaminen on viivästynyt, kuten Euroopan parlamentissa on useaan otteeseen todettu.
Odotamme yhä omaisuuden jäädyttämistä koskevan asetuksen lopullista hyväksymistä, johon pitää kylläkin sisällyttää Euroopan parlamentin vaatima luettelo eurooppalaisista terroristijärjestöistä, eikä siitä saa unohtaa terroristien toiminnan tukemista rahallisesti tai propagandan avulla. Siksi meidän on mielestäni onniteltava itseämme neuvoston lupauksesta hyväksyä 6. ja 7. joulukuuta kokoontuvassa oikeus- ja sisäasioista vastaavassa neuvostossa toimintapaketti. Olen varma, että Euroopan parlamentissa ollaan tilanteen tasalla eli että siellä hyväksytään etukäteen neuvoa-antava lausunto.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni toteamalla, ettei yksikään näistä jäsenvaltioiden oikeushallinnon käyttöön asetettavista välineistä edellytä Euroopan kansalaisten kansalaisvapauksien vähenemistä millään tavalla, vaan pikemminkin päinvastoin: niillä annetaan lisäkeinoja sen vapauden suojaamiseksi, jonka terroristit riistävät ihmisiltä yrittäessään saada ajatuksensa pakolla hyväksytyksi.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kansalaiset saivat Gentin Eurooppa-neuvostosta jokseenkin kaoottisen vaikutelman. Suljettu kaupunki, kolme suurta maata, jotka järjestävät tapaamisen ennen kokousta, vihainen belgialainen puheenjohtaja, hallitusten päämiesten julkilausumat, jotka eivät muistuta toisiaan, ja loppujen lopuksi vielä vihainen komission puheenjohtaja. Eurooppaa esiintyy jakautuneesti aikana, jolloin tarvitaan mahdollisimman yhtenäistä esiintymistä. Haluan tehdä kolme huomautusta.
Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa ja Ranska ovat myöntäneet Yhdysvalloille täyden tukensa, Yhdistynyt kuningaskunta jopa aktiivisin sotilaallisin toimin. Annan sille arvoa. Muut Natoon kuuluvat EU-maat antavat passiivisempaa tukea. Ne EU-maat, jotka eivät kuulu Natoon, tukevat poliittisesti, diplomaattisia kanavia pitkin. Kyseessä on kolme erilaista tuen muotoa, jotka eivät kansalaisten näkökulmasta näytä liittyvän toisiinsa. Ja sitten EU:n puheenjohtaja vielä pyytää arviointia. Itse asiassa te siis kylvitte epäilyjä sen osalta, onko tuo tuki tehokasta.
Tätä taustaa varten ei olekaan kovin kummallista, että Yhdysvallat etsii tukea Euroopan unionin ulkopuolelta, kuten Kanadalta, Australialta ja Tyynen valtameren mailta. Kehotan Euroopan unionia koordinoimaan tehokkaammin sen tuen, jota unioni antaa lähikuukausina terrorisminvastaisille toimille, niin että kuva Euroopan jakautuneisuudesta pian korjautuisi.
Toiseksi haluan sanoa pari sanaa yhteistyöstä sisäisen turvallisuuden alalla. Komission jäsen Vitorino toi hyvin nopeasti käsiteltäväksi ehdotukset eurooppalaisista säännöksistä muun muassa rahanpesun estämiseksi, eurooppalaisen pidätysmääräyksen käyttöönottamiseksi sekä rangaistusten yhteensovittamiseksi. Nämä esitykset olivat muuten jo osittain valmiita.
Viime viikon oikeus- ja sisäasiainneuvostossa ei päästy yhteisymmärrykseen, kuten ei myöskään Gentin Eurooppa-neuvostossa. Miksi hallitusten päämiehet eivät ole avanneet näitä solmuja? Emmehän me pysty perustelemaan kansalaisille, jos EU epäröi terrorisminvastaisissa toimissa omalla alueellaan.
Sitten valmistelukuntaan. Siitä voin puhua myönteisesti, sillä neuvosto on omaksunut Euroopan parlamentin ja oman ryhmäni toivomuksen siitä, että valmistelukunnalla olisi laaja parlamentaarinen pohja. Sen sijaan emme ole kovin tyytyväisiä siihen ehdotukseen, että valmistelukuntaa pyydetään esittämään vaihtoehtoja. Sellaista pyydetään konsultointitoimistolta, ei parlamentaariselta toimielimeltä. Valmistelukunnan pitää antaa itse päättää omat toimintatapansa ja tehdä omat ehdotuksensa. Onnistuimme perusoikeuskirjan kanssa, ja uskon meidän onnistuvan myös nyt.

Stenzel
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, Gentin epävirallinen huippukokous toi esiin kaksi myönteistä näkökohtaa, nimittäin täydellisen yksimielisyyden perustuslaillisen perussopimuksen valmistelukunnan perustamisesta sekä euroon liittyvät viimeiset tekniset suunnanmuutokset. Ilman terrorismin uhkaa Euroopalle voitaisiin ennustaa tämän perusteella myönteistä tulevaisuutta. Niinpä joudumme pohtimaan tässä tilanteessa kysymystä, onko Euroopan unionin yhdentymiseen tarvittavat voimavarat kulutettu jo euroon.
Yhteinen raha, yhteinen ulkopolitiikka ja yhteinen puolustuspolitiikka lisäisivät niin usein kaipaamaamme kansalaisten uskoa ja samastumista unioniin. Juuri ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyvissä seikoissa Gentin huippukokous kuitenkin palautti meidät taas vahvasti maanpinnalle. Kahdenkeskisyys, jos niin halutaan sanoa, epävirallinen tiivistetty yhteistyö, paljasti ne heikkoudet, jotka rajoittavat edelleen Euroopan unionin vaikutusmahdollisuutta ulospäin.
Kun muistelee Gentin kokouksen jälkeisiä kansainvälisiä analyyseja, Yhdysvaltain terrori-iskujen aiheuttama järkytys paljasti Euroopan unionin pirstoutuneisuuden. Se ei johdu vain Yhdysvaltain käyttäytymisestä, siitä, että se katsoo parhaaksi neuvotella ja toimia suoraan hallitusten kanssa, se johtuu myös sotilaallisesta heikkoudesta Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa, jonka vaatimukset ja todellisuus ovat kaukana toisistaan. Eihän ole mikään salaisuus, että epäillään, saadaanko 60 000 miehen vahvuisia eurooppalaisia nopean toiminnan joukkoja ylipäänsä muodostettua suunniteltuun määräaikaan, vuoteen 2003, mennessä.
Euroopan unioni tarvitsee energiaruiskeen voidakseen sitoa kansalaisensa entistä tehokkaammin unionin toimintaan, mutta ennen kaikkea voidakseen kantaa täysin vastuunsa sekä Euroopassa että Yhdysvaltain kumppanina. Laajentumisprosessia, samoin kuin Nizzan jälkeistä järjestystäkin, on tarkasteltava tästä näkökulmasta valmistelukunnan avustuksella, jonka ei pidä tuhlata aikaansa mihin tahansa vaan jonka pitää laatia johdonmukainen päätösperusta perustuslailliselle perussopimukselle.

Bodrato
Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvostossa todistettiin ja vahvistettiin paitsi Euroopan halukkuus olla Yhdysvaltojen rinnalla terrorisminvastaisessa taistelussa ja Yhdysvaltojen sisäisen turvallisuuden edistämisessä myös sen sitoutuminen välttää Afganistanin humanitaarinen katastrofi.
Maailman poliittinen kartta muuttui perusteellisesti syyskuun 11. päivän jälkeen. Johtajuutta enemmän merkitsee Shanghain huippukokous. Mikä on Euroopan unionin rooli? Pystymmekö luomaan yhden ainoan ulko- ja turvallisuuspolitiikan? Pystymmekö käynnistämään Välimeren-aloitteen ja toimimaan Lähi-idän rauhan puolesta? Hyvien aikomusten esteenä on usein sellaisten tiettyjen hallitusten toiminta, jotka jarruttavat yhdentymistä ja haluavat vesittää valmistelukunnan, jonka pitäisi olla olennainen osa menetelmää ja tavoitteita. Tätä odotamme Laekenin huippukokoukselta ja hallitustenväliseltä konferenssilta, jossa on määrä uudistaa unionia ennen Eurooppa-vaaleja.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kaikkien perustuslakikysymysten ohella eurooppalaisilta kysytään: kuinka toimintakykyisiä te olette? Otetaanko Euroopan unioni kokonaisuutena tosissaan tämän kansainvälisen kriisin voittamisessa? Kysymyksen esittäminen tarkoittaa kielteistä vastausta, sillä toimista vastaavat yhdysvaltalaiset ja heidän rinnallaan osittain britit ja muut liittolaiset, mutta ei Euroopan unioni kokonaisuutena. Brittienkään ei pitäisi kuvitella itsestään liikoja. Iso-Britanniakin on näissä touhuissa vain pikku kumppani, eikä sillä ole läheskään sellaista painoarvoa, joka yhdessä toimivalla Euroopalla voisi olla.
Eurooppalaiset voivat olla toimintakykyisiä vain yhteisönä, eivät kahden-, kolmen- eivätkä edes monenkeskisellä toiminnalla. Sen vuoksi olikin suuri virhe, että kolmen suuren jäsenvaltion päämiehet livistivät tiehensä ennen Gentin kokousta. Se ei ole osoitus eurooppalaisten toimintakyvystä. Se johtaa umpikujaan ja antaa melkoisen kovan kuvan Euroopan toimintatavoista. Näin menetelleitä on nuhdeltava. Tarvitsemme edellytyksiä yhteisötason toimintaan. Tarvitsemme siksi eurooppalaisia nopean toiminnan joukkoja. Jos meillä ei ole mitään välinettä, eurooppalaisiin ei suhtauduta maailmalla tosissaan. Sen vuoksi on naurettavaa, että nyt kiistellään vielä tämän välineen rahoituksestakin. Yhteisön on nyt todistettava vahvuutensa.
Tarvitsemme tosin välineen omiin sisäasioihimmekin. Tarvitsemme jäsenvaltioiden yhteistyöllä toteutettavia menetelmiä terrorismin torjumiseen. Jäsenvaltioiden poliisit tekevät jo työtä, mutta kaikkien pitää nyt ymmärtää, että kansainvälistä terrorismia voidaan torjua menestyksekkäästi vain sellaisten yksikköjen avulla, joilla on edellytyksiä toimia rajojen yli. Yhteisötason toiminta on se, mikä Euroopalta puuttuu, ja siihen meidän on nyt keskityttävä.

Verhofstadt
. (NL) Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan kiittää kaikkia osapuolia ja ryhmiä niiden tekemistä huomautuksista. Mielestäni Gentin tuloksia on arvioitu enimmäkseen myönteisesti, ehkä kahta tai kolmea puheenvuoroa lukuun ottamatta. Näin myönteinen arvio eri ryhmien taholta rohkaisee meitä tietysti tekemään tulevinakin viikkoina lujasti työtä, sillä meillä on edessämme vielä tärkeä huippukokous, nimittäin Laeken.
Koska asiaan viitattiin monta kertaa, niin haluan sanoa myös, että yhteistyö minun ja Romano Prodin välillä sujuu erinomaisesti. Päätimme muuten juuri saapua seuraavaan lehdistötilaisuuteen tandempyörällä, jotta asiasta ei enää syntyisi minkäänlaista väärinkäsitystä. Parlamentti epäilemättä arvostaa sitä, sillä olemme molemmat hyviä pyöräilijöitä.
Haluaisin reagoida kolmeen kohtaan. Ensiksikin täällä kysyttiin muutaman kerran, missä unionin ulkopolitiikka oikein liikkuu. Mielestäni Romano Prodi syventyi jo tähän omassa puheenvuorossaan ja sanoi siitä oikeastaan kaiken oleellisen. Edellisen kansainvälisen kriisin eli Persianlahden sodan aikana Euroopassa oli 15 eri mielipidettä siitä, miten unionin pitäisi suhtautua. Jokaisella jäsenvaltiolla oli siitä oma mielipide. Tämänhetkisessä kansainvälisessä kriisissä unioni on nyt ensimmäistä kertaa hyväksynyt yksimielisen suhtautumisen asiaan, joka ei ole helppo, ja se on vahvistettu kahdesti, 21. syyskuuta ja viime perjantaina Gentissä.
Ensimmäiseksi, mitä 15 jäsenvaltion suhtautuminen Washingtoniin ja New Yorkiin tehtyihin hyökkäyksiin osoittaa? Yhteistä näkemystä ja yhteistä lähestymistapaa.
Toiseksi, millainen tämä suhtautuminen on lokakuun 7. päivän jälkeen? 7. lokakuutahan tilanne muuttui, koska Yhdysvallat ja kansainvälinen liittoutuma ryhtyivät vastatoimiin. No niin, suhtautuminen on edelleen yhteinen.
Minusta on tärkeää korostaa tätä, koska joskus asiat ovat olleet Euroopan unionissa toisin. Romano Prodi muistutti, että kansainvälisten konfliktien aikana neuvostossa oli aina 15 kantaa yhden asemesta. Nyt ei enää ole niin. Olen itse henkilökohtaisesti sitä mieltä, kuten monet teistä, että meidän pitäisi mennä pitemmälle ja että meidän pitäisi olla jo pitemmällä esimerkiksi varsinkin Euroopan puolustuksen alalla, mutta mielestäni meidän pitää kuitenkin panna painoa tälle myönteiselle arviolle. Loppujen lopuksi, vähän kerrassaan, kivi kiveltä Euroopan unioniin rakentuu yhteinen ulkopolitiikka, mitä ei vielä 10 tai 15 vuotta sitten voitu oikein edes kuvitella.
Olen muuten sitä mieltä, että jäsen Van den Berg on aivan oikeassa korostaessaan Euroopan unionille kuuluvaa osaa. Meillä on erilainen osa kuin Yhdysvalloilla. Euroopan unionin osaan kuuluu ennen kaikkea poliittinen, logistinen tuki ja diplomaattinen toiminta. Hän on oikeassa korostaessaan neuvoston meille antaman Lähi-idän mandaatin tärkeyttä. Romano Prodi, minä ja Javier Solana tarkastelemme parhaillaan yhdessä, milloin voimme ryhtyä tähän tärkeään operaatioon, mahdollisesti marraskuun kolmannella viikolla. Olen sitä mieltä, että on nimenomaan Euroopan unionin tehtävä kehittää tässä asiassa aloite. Meidän pitää kuitenkin olla realisteja eikä elätellä harhaluuloja. Tätä ongelmaa ei ratkaista yhdellä matkalla - niitä on tehty jo monta - mutta asiat voidaan ehkä saada liikkeelle, ja se voi lopulta johtaa aloitteeseen.
Toinen asia, jota haluan korostaa, koskee useita puheenvuoroja ja etenkin jäsen Poetteringin puheenvuoroa. Hän totesi, että puheenjohtajuus on hieno asia. Hän vetosi neuvostojen erityiskokoonpanojen ministereihin muun muassa yhtenäisen eurooppalaisen pidätys- ja luovutusmääräyksen puolesta.
Milloin se sitten toteutuu? Vastaus on hyvin selvä. Oikeus- ja sisäministereille on annettu erittäin konkreettinen tehtävä: heidän on saatava yksityiskohtaiset säännöt valmiiksi joulukuun 6. ja 7. päivään mennessä.
Jäsen Poettering, olen jo todennut Eurooppa-neuvoston puolesta - en tänään, en 19. lokakuuta, vaan 21. syyskuuta - että olemme antaneet erityiskokoonpanojen ministereille tehtävän saattaa yksityiskohtaiset säännöt valmiiksi.
Ainoa asia, jonka tein komission, kaikkien unionin jäsenvaltioiden ja Eurooppa-neuvoston tuella, on, että vein asiaa Gentin Eurooppa-neuvostossa entistä pitemmälle ja hankin jo hyväksynnän kaksoisrangaistavuusjärjestelmän mitätöinnin periaatteelle.
(NL) Viime neuvostossa saimme siis aikaan sen, että siitä oltaisiin jo edeltäkäsin yksimielisiä, sillä se on nimittäin tärkein kohta. On helppoa julistaa, että pitää saada aikaan eurooppalainen määräys, myös luovuttamisen osalta. Tärkeintä kohtaa ei vielä saavutettu, nimittäin sopimusta kaksoisrangaistavuuden poistamisesta, ei pelkästään terroritekojen vaan myös muiden vakavien rikoksien osalta. Meidän pitää todella tehdä vastarintaa asioita yksinkertaistaville yrityksille myöntyä kaksoisrangaistavuuden poistamiseen vain terroritekojen kohdalla. Sellainen ei ole Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaista. Tampereen päätelmien mukaan meidän pitäisi käsittää asia laajemmin, toisin sanoen sisällyttää sen alle myös muut vakavat rikokset.
Haluan sanoa jäsen Poetteringille ja myös kollega Coxille, että olen henkilökohtaisesti optimistinen joulukuun 6. ja 7. päivän osalta. Mutta ei hätää, sillä jos sisäasiainministerit ja oikeusministerit epäonnistuvat, niin otan asiakirjan mukaan 15. joulukuuta pidettävään Laekenin Eurooppa-neuvostoon, ja valtion- tai hallitusten päämiehet päättävät asiasta. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että oikeusministerit eivät päästä asiaa niin pitkälle, että heidän pitää katsella sivusta, miten hallitusten päämiehet lopulta ratkaisevat pidätysmääräykseen liittyvän teknisen, pääosin muodollisen ongelman.
Lopuksi haluan pysähtyä hetkeksi myös kolmanteen kohtaan eli unionin tulevaisuuteen. Uskon meidän kaikkien olevan yhtä mieltä siitä, että syyskuun 11. päivän tapahtumat osoittivat, että tarvitsemme pitemmälle integroitua, kunnianhimoisempaa unionia, joka on toimintakykyisempi ja jolla on parempia välineitä ja laajemmat valtuudet varsinkin ulko- ja turvallisuuspolitiikassa. Laekenin julkilausumallahan halutaan juuri valmistaa tietä sille. Voin siis vastata jo nyt hyvin konkreettisesti siihen yleisesti myönteiseen arvioon, joka kyseisestä valmistelukunnasta on esitetty.
Valmistelukunta on tosiasia. Kyllä, jäsen Poettering, kaikkien ryhmien toivomuksen mukaisesti siinä on rajoitettu puheenjohtajisto, joka koostuu viidestä henkilöstä mukaan lukien valmistelukunnan puheenjohtaja. Kyllä, jäsenvaltiot ja Euroopan parlamentin jäsenet ovat tasapuolisesti edustettuina, vaikka oikeita lukumääriä ei ole vielä päätetty. Kyllä, kansalaisyhteiskunta otetaan mukaan, ja sitä ei tehdä perustamalla uusi elin vaan luomalla valmistelukunnan ympärille verkosto, jossa yhteiskunnan ryhmät voivat kääntyä valmistelukunnan puoleen ja jossa toisaalta myös valmistelukunta voi pyytää lausuntoja eurooppalaisten asioiden tutkimusyksiköiltä, ammattiyhdistyksiltä, kaikilta mahdollisilta järjestöiltä, joita meidän yhteiskunnassamme ja kansalaisyhteiskunnassamme on. Valmistelukunnan ympärillä oleva joustava verkosto näyttää siis paremmalta vaihtoehdolta kuin erityinen foorumi.
Lopuksi keskeisin kysymys, joka täällä on esitetty monta kertaa, eli mitä tekstille pitäisi tehdä? Mitä neuvosto tekee valmistelukunnan tekstillä? Onko se raportti, joka voidaan heittää syrjään ja jota ei tarvitse ottaa huomioon? On siis syntynyt keskustelu siitä, onko se konsensusteksti vai teksti, jossa on vaihtoehtoja.
Vastaus on hyvin yksinkertainen. Se tulee olemaan vastaukseni muutaman viikon kuluttua Laekenissa. Jos kaikki ovat samaa mieltä, niin kyseessä on konsensusteksti. Toisin sanoen, silloin on varsin selvää, että se on tärkeä tai peräti kaikkein tärkein panos hallitusten väliselle konferenssille.
Jos valmistelukunnan keskuudessa ei synny konsensusta, niin olen tietysti sitä mieltä, että pitää esittää vaihtoehtoja. Ei neutraalilla tavalla vaan niin, että näkyy selvästi, millaisia enemmistövaihtoehdot ovat, millaisia vähemmistövaihtoehdot ovat ja millainen on valmistelukunnan yhden jäsenen mahdollinen yksittäinen vaihtoehto.
Tarkoitukseni oli puhua tästä lisää myös perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puheenjohtajan, jäsen Napolitanon, kanssa, ja Euroopan tulevaisuutta käsittelevän mietinnön kummankin esittelijän kanssa. Mielestäni meidän ei nyt kannata aloittaa keskenämme pyhää sotaa siitä, mikä tämän tekstin merkitys on.
Jos päästään konsensukseen, kyseessä on konsensusteksti. Jos ei saada aikaan konsensustekstiä, koska ei ole konsensusta, niin pitää esittää vaihtoehtoja, mutta sitä ei pidä tehdä neutraalilla tavalla, eräänlaisena merkityksettömänä luettelona, vaan ilmoittaen enemmistövaihtoehdot ja vähemmistövaihtoehdot ja sen, millaisia toiveita ja virtauksia valmistelukunnan keskuudessa on syntynyt ja tuotu esille.
(Suosionosoituksia)

Prodi
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, tekisin vain muutaman huomion tästä keskustelusta, jonka aikana on ilmennyt suurta yksimielisyyttä paitsi puhemiehen ja komission välillä niin myös koko parlamentissa.
Haluaisin vain käsitellä joitakin aiheita, joita ei mielestäni ole määritelty. Ensinnäkin: monet, puheenjohtaja Poettering etunenässä, ovat muistuttaneet pakolaisavun laajuuden ongelmasta. Tarkoitan, että on päätetty 315 miljoonan euron suuruisesta välittömästä avusta, mutta tämänhetkinen ongelma ei valitettavasti ole rahoitus vaan pikemminkin valtavat vaikeudet toimittaa ihmisille materiaalista apua. Toimimme parhaillaan kansalaisjärjestöjen ja lukuisten järjestöjen kautta. Toistan: olemme antaneet nyt rahaa riittävästi konkreettiseen apuun. Kun rahalle ilmaantuu lisätarvetta, olemme valmiita pyytämään sitä ja puhumaan siitä yhdessä: vaikeutena on nyt näiden toimien toteuttaminen.
Viittaan nyt erääseen toiseen keskusteluun, jota ovat jatkaneet eri puhujat, kuten jäsen Tajani ja monet muut, jotka liittivät tämän laajan ilmiön eli kahtia jakautuneen maailman Palestiinan rauhankysymykseen. Tällä kysymyksellä on suurta merkitystä, ja tässä yhteydessä minun on sanottava jäsen Tajanille ja kaikille muille puheenvuoron käyttäneille, ettemme ole mitenkään unohtaneet ns. "Palestiinan jälleenrakennussuunnitelmaksi" kutsuttua suunnitelmaa; olen puhunut tästä lukuisia kertoja Israelin pääministeri Peresin kanssa, joten olemme hyvin perillä siitä, että toimet määrätyillä aloilla on se suunta, johon on mentävä: näitä aloja ovat vesihuolto, energia, infrastruktuuri ja teollisuuden uudistus. Tämä on velvollisuutemme, ja Palestiinan ja Israelin asukkaat tietävät, että komissio toimii parhaillaan tämänsuuntaisesti. Heti kun poliittiset olot sallivat, olemme valmiita mobilisoimaan tarvittavat varat. Rauhan asiaa auttaa mielestäni kuitenkin jo tieto, että toimimme konkreettisesti ja että olemme kaikki yhdessä valmiita toimimaan.
Belgian pääministeri Verhofstadt korosti sittemmin oikeusasioissa talousrikollisuuden torjunnassa tehtyjä päätöksiä. Yhdyn hänen sanoihinsa, mutta huomio! Olemme tehneet tähän liittyviä päätöksiä: joko panemme ne täytäntöön tai muutoin menetämme täysin uskottavuutemme. Näin ollen asiasta vastaavien ministerien on nopeutettava näiden päätösten toteuttamista, muutoin ne tehdään huippukokouksessa.
Toinen näkökohta koski valmistelukuntaa. Johtokunnasta (board), toimeenpanorakenteesta, kaikista näistä näkökohdista on vallinnut yleinen yksimielisyys. Haluan kuitenkin korostaa erästä Belgian pääministeri Verhofstadtin esille ottamaa kohtaa, joka koskee valmistelukunnan kestoa. Parlamentti ja komissio ovat johtaneet ja seuranneet valmistelukunnan syntymistä: nyt siihen on kytkettävä toiminta ja loppupäätelmä, eli toimet on saatettava päätökseen ennen Eurooppa-vaalien vaalikampanjan alkamista. Tämä ei ole mikään keinotekoinen vaan vakavasti otettava päätepiste.
Monet ovat tässä keskustelussa palanneet yhteisön menetelmän ongelmaan. Näin ollen haluaisin nyt palata jäsen Duffin esittämään voimakkaaseen vertauskuvaan. Hän sanoi, että World Trade Centerin tornien romahduksen myötä romahti myös Maastrichtissa luotujen kolmen erillisen toimielinpilarin poliittinen merkitys. Tämä on mielestäni vakavasti otettava, täsmällinen ja konkreettinen opetus. Jäsen Duff on oivaltanut hyvin sen poliittisen merkityksen, joka on komission pyrkimyksillä saavuttaa unionin yhtenäisen toiminnan tavoite yhteisön menetelmän soveltamiseksi, sillä vain tuolla menetelmällä voidaan tehokkaasti taata yhtenäinen toiminta.
Toinen kaikkien käsittelemä aihe on toimielinuudistusta koskeva ongelma. Komissio ja parlamentti työskentelevät parhaillaan konkreettisesti tällä alalla: meillä on ollut erimielisyyksiä, olemme tukeneet toinen toistamme; olemme käsittääkseni saavuttamassa edistystä - työlästä edistystä - yhteisessä työssämme; emme ole vielä vieneet sitä loppuun, mutta työskentelemme konkreettisten asioiden parissa "otsamme hiessä", kuten on tapana sanoa. Haluaisin tässä yhteydessä korostaa, puuttumatta kuitenkaan neuvoston sisäiseen organisaatioon, ettei toimielinuudistuksemme saa tarvittavaa tehokkuutta, jos siihen ei liitetä myös neuvoston toimintaa.
(Suosionosoituksia)
En sano tätä puuttuakseni toisten asioihin vaan korostaakseni tehokkuutta. On päästävä nopeasti eroon sulkeutuneisuudesta ja saavutettava nykyistä avoimempi, vastuullisempi ja demokraattisempi hallintotapa. Komissio on jo tarttunut tähän kysymykseen valkoisessa kirjassaan, ja odotamme yhdessä parlamentin kanssa vuoropuhelua neuvoston kanssa.
Taloutta koskevissa puheenvuoroissa kaikki ovat korostaneet Lissabonissa tehtyjen päätösten toimeenpanoa koskevaa ongelmaa. Talous on kuitenkin ala, jolla on esiintynyt valtava ero yleismerkityksessä tehtyjen päätösten ja yksittäisissä perättäisissä Eurooppa-neuvoston kokouksissa tehtyjen päätösten toteuttamisen välillä: markkinoiden vapauttaminen ja uudistaminen, innovaatioiden nopeuttaminen, yhdestä patenttijärjestelmästä siirtyminen yhteisön patenttijärjestelmään - nämä ovat aloja, joilla olemme vielä valtavasti jäljessä. Taloutemme muuttuu dynaamiseksi vain, jos korjaamme edellä mainitut epäkohdat.
Olemme sitoutuneet myös liittämään euron syntyyn välttämättömät lisätoimenpiteet (tämä on toinen ala, jolla Gentissä saavutettiin suurta edistystä), kuten rajat ylittävien tilisiirtojen yhtenäismarkkinat. Tähän olemme sitoutuneet, ja tämä on ehdottoman tärkeä kysymys.
Esitän nyt vihdoin viimeisen huomioni valmistelukunnasta. Haluaisin tässä yhteydessä toistaa Maij-Weggenin tekemän huomion valmistelukunnan todellisesta määritelmästä. Emme voi pitää sitä neuvoa-antavana elimenä, jollaiseksi jotkut ovat sitä kutsuneet. Neuvoa-antavaksi elimeksi ei voida kutsua sellaista, joka antaa lopuksi ohjeita, sulkee sitten ovensa ja unohtaa nuo ohjeet. Teemme valmistelukunnasta mahdollisimman avoimen, mutta myönnämme sille myös mahdollisimman paljon demokraattista toimivaltaa, ja siten odotamme siltä voimakkaita ja tärkeitä tuloksia. Sallinette minun sanoa lisäksi, että valmistelukunnan olemassaolo tuo raikkaan tuulahduksen hillittyyn ja suljettuun diplomatiaan. Demokraattista ilmapiiriä ruokkii avoimuuden ja vastuuntunnon henki, joten komissio tukee voimakkaasti valmistelukunnan töiden aloittamista, jotta vuoropuhelu pääsisi vihdoinkin alkamaan meidän välillämme ja meidän ja Euroopan kansalaisten välillä.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Kiitän teitä, komission puheenjohtaja Prodi. Kuten huomasitte, puheenvuoronne lopulla esiintyi jonkin verran melua, joka häiritsi kaikkia puhettanne tarkoin kuunnelleita kollegoja. Olen pahoillani tästä. Olisi kerrankin syytä ryhtyä toimiin tällaisten häiriötekijöiden estämiseksi.
Kuten te ja kollegani huomasivat, kaikki ne, jotka eivät kuunnelleet tarkkaavaisesti puheenvuoroanne, jatkoivat jutusteluaan käytävillä ja palasivat paikoilleen vasta, kun vuorossa ollut puhemies aloitti äänestykset.
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 42 artiklan 5 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 10.00.

Cappato
Arvoisa puhemies, vaarana on, että istuntosalissa aina ennen äänestystä vallitsevasta melusta muodostuu moraalinen kysymys. Kysymys on poliittinen ja seurausta työmme järjestämistavasta, jossa keskustelut ja äänestykset on erotettu toisistaan. Parlamentista tulee vain äänestyspiste, ja tämä on välttämätön seuraus. Välttyäksemme tällaiselta melulta keskustelujen ja äänestysten välillä olisi oltava 15 minuutin tauko, minkä seurauksena ihmisiä olisi keskustelussa läsnä entistä vähemmän, jolloin parlamentti ainakin muuttuisi vain äänestyspisteeksi ja olisi entistä vähemmän oikea parlamentti!

Puhemies
Kiitos neuvosta.
Siirrymme nyt äänestyksiin.

Manders
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomionne siihen sähköpostiviestien tulvaan, jonka kohteena tällä hetkellä olemme ja jonka seurauksena tietokoneeni ei enää toimi enkä voi enää löytää niitä viestejä, jotka haluaisin nähdä. Voitteko huolehtia, että asialle tehdään jotain?

Puhemies
Panemme sen ilman muuta merkille.

ÄÄNESTYKSET
Patten
. (EN) Komissio voi hyväksyä osittain tai periaatteessa tarkistukset 1, 5, 8, 9, 13, 14, 15 ja 16. Komissio hylkää tarkistukset 2, 3, 4, 6, 7, 10, 11, 12 ja 17.
Ennen tarkistuksesta 17 käytyä äänestystä: Gröner (PSE). (DE) Arvoisa puhemies, saimme aikaan PPE-ryhmän kanssa sopuratkaisun, josta se nyt poikkeaa. Mekään emme siksi toimi enää sopuratkaisun mukaisesti, ja kehotan ryhmääni kannattamaan tarkistusta 17.

Lulling
Arvoisa puhemies, jäsen Gröner on varmasti erehtynyt. Emme ole poikenneet sopuratkaisusta. Päinvastoin: pidämme kiinni sopimuksestamme. Emme kuitenkaan kannata sellaisia tarkistuksia, jotka on jätetty sopuratkaisun teon jälkeen ja joista olemme eri mieltä. Emme ole todellakaan poikenneet sopuratkaisusta, päinvastoin!

(Puhemies julisti muutetun yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Miguélez Ramosin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0335/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisestä tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistöstä (NUTS) (KOM(2001) 83 - C5-0065/2001 - 2001/0046(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Puhemies
Äänestykset ovat päättyneet, ja niitä jatketaan Hänen Pyhyytensä 14. Dalai-laman vierailun johdosta pidettävän juhlaistunnon jälkeen.
(Istunto keskeytettiin klo 11.55 ja sitä jatkettiin klo 12.30.)

Sandbæk
Arvoisa puhemies, haluan mainita, että vihreät ja liberaalit ovat ystävällisesti kutsuneet kaikki tapaamaan Hänen Pyhyyttään, Dalai-lamaa, heidän tämän iltapäivän yhteiseen kokoukseensa klo 15.00 WIC:n huoneeseen 100 - kutsu koskee kaikkia, jotka eivät kuuluneet PSE- ja PPE-ryhmien kutsun piiriin.

Puhemies
Kiitän teitä ilmoituksestanne.
Jatkamme nyt äänestyksiä.
Weilerin laatima työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan mietintö (A5-0360/2001):
I. ehdotuksesta neuvoston päätökseksi jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodeksi 2002 (KOM(2001) 511 - C5-0498/2001 - 2001/0208(CNS))
II. komission tiedonannosta, joka koskee luonnosta yhteiseksi työllisyysraportiksi 2001 (KOM(2001) 438 - C5-0423/2001 - 2001/2168(COS))
(Parlamentti hyväksyi perättäisissä äänestyksissä lainsäädäntöpäätöslauselman ja päätöslauselman.)   
Seppäsen laatima budjettivaliokunnan mietintö (A5-0350/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi, joka koskee yhteisön takuun myöntämistä Euroopan investointipankille pohjoisen ulottuvuuden puitteissa Venäjän Itämeren altaan ympäristöhankkeille myönnetyistä erityislainoista aiheutuvien tappioiden varalta
(KOM(2001) 297 - C5-0307/2001 - 2001/0121(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Haluan toivottaa tervetulleeksi viralliselle lehterille saapuneen Bulgarian pääministerin Simeone de Saxe-Cobourgin, joka on vierailulla Euroopan toimielimissä.
Arvoisa pääministeri, toivotan teidät puhemies Nicole Fontainen puolesta tervetulleeksi joukkoomme ja esitän toiveen, että maanne liittyminen unioniin, minkä toivomme toteutuvan mahdollisimman pian, edistäisi käynnistetyn demokratisointiprosessin lujittamista ja että jäsenyys antaisi Bulgarian kansalle mahdollisuuden ottaa paikan, joka sille kuuluu Euroopan unionin kansojen yhteisössä.
(Suosionosoituksia)

ÄÄNESTYKSET (jatkoa)
(KOM(2001) 251 - C5-0305/2001 - 2001/0113(CNS))

(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)   
Rühlen laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A5-0337/2001) vastuuvapauden myöntämisestä kuudennen, seitsemännen ja kahdeksannen Euroopan kehitysrahaston varainhoidosta varainhoitovuonna 1999
(KOM(2000) 357 - C5-0257/2000 - 2000/2164(DEC))
(Parlamentti hyväksyi perättäisissä äänestyksissä päätökset ja päätöslauselman.)
Kratsa-Tsagaropouloun laatima työllisyys- ja sosiaaliasioiden valiokunnan mietintö (A5-0328/2001) komission tiedonannosta, joka koskee Euroopan sosiaalirahastosta annetun asetuksen 6 artiklan mukaisten innovatiivisten toimien toteuttamista ohjelmakaudella 2000-2006
(KOM(2000) 894 - C5-0341/2001 - 2001/2141(COS))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)ÄÄNESTYSSELITYKSET
Hautalan mietintö (A5-0358/2001)
Fatuzzo (PPE-DE). (IT) Arvoisa puhemies, sallinette minun EU:n ja Bulgarian sekavaliokunnan jäsenenä yhtyä Bulgarian pääministerille osoittamaanne tervetulotoivotukseen. Arvoisa pääministeri, minulla on ilo vierailla maassanne ensi viikolla, joten ilmaisen tyytyväisyyteni läsnäoloonne täällä ja toiveeni siitä, että Bulgariasta voisi pian tulla Euroopan unionin täysivaltainen jäsen.
Jäsen Hautalan mietinnöstä minun on kysyttävä itseltäni ja häneltä, arvoisa puhemies: jos kerran muslimit ovat niin umpimielisiä naisten vastaisessa toiminnassaan, kun he eivät anna naisten edes kävellä kadulla normaalien ihmisten lailla, miten voimme hyväksyä maan liittymisen Euroopan unioniin, jos he eivät kykene noudattamaan kyseistä direktiiviä ja kaikkia Euroopan parlamentin direktiivejä miesten ja naisten tasa-arvoisesta kohtelusta? Meidän olisi syytä pohtia tätä tosiasiaa.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. -
Vaikka nämä artiklat ja tarkistukset sisältävät aineksia, jotka hyväksymme, päätimme pitäytyä äänestämästä tarkistuspaketista, sillä siinä ei ole mitään takeita naisille suotuisien toimenpiteiden säilymisestä esimerkiksi joissakin maissa tai joillakin aloilla sovellettavan eläkeiän ongelman tai terveyteen liittyvien varotoimien ongelman yhteydessä.
Kokemukset miesten ja naisten tasa-arvon periaatteen soveltamisesta esimerkiksi naisten määräämiseksi yötöihin teollisuuden alalla herättävät epäilyjä. Tasa-arvon periaatteen, jota tekstissä vaaditaan, täytyy ilmetä työntekijöille suotuisimpien sääntöjen yleistämisenä eikä koskaan huonoimpien sääntöjen yleistämisenä.

Meijer
. (NL) Feministisen liikkeen 1960- ja 1970-luvulla vaikuttaneen toisen aallon keskeisiä pyrkimyksiä oli, että naiset pääsisivät työmarkkinoille. Naisilla oli keskimäärin matalampi koulutus kuin miehillä, ja myös paremmin koulutetut naiset saivat valtaa pitäviltä miehiltä usein vähiten arvostetut ja huonoimmin palkatut työt. Lisäksi monet naiset olivat taloudellisesti riippuvaisia miehestään. Korkeasti koulutetut naiset vaativat aivan oikeutetusti pääsyä niihin töihin, joiden ulkopuolelle heidät noihin aikoihin suljettiin lähes automaattisesti. Vähemmän koulutetuille naisille tilanne oli toinen. Toimiston siivoaminen tai supermarketin hyllyjen täyttäminen ei ole haastavaa työtä, ja sitä ei useinkaan aseteta kotirouvana olemisen edelle. Nämä naiset kokivat yleensä vapautuksena, jos aviomiehen tulot olivat niin suuret, että heidän ei itse tarvinnut käydä töissä. Nykyään useimmat naiset käyvät töissä, mutta miehet eivät ole vähentäneet työntekoa voidakseen hoitaa ja kasvattaa lapsia kotona. Feminismistä on tullut tahattomasti väline, jolla ratkaistaan työnantajien henkilöstöpulaa ja rajoitetaan julkisia menoja. Näissä oloissa on varmasti entistäkin tärkeämpää tehdä aktiivisesti työtä kaikkea työpaikalla tapahtuvaa syrjintää ja häirintää vastaan.
Miguélez Ramosin mietintö (A5-0335/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, luin hyvin tyytyväisenä esittelijä Ramosin pikemminkin teknistä mietintöä, jolla on minulle myös hyvin suuri poliittinen merkitys. Kuten tiedätte, olen toiminut Lombardian alueen neuvonantajana viisi vuotta; tyttäreni Elisabetta taas toimi Ligurian alueen neuvonantajana viisi vuotta ja hän toimii nyt vastaavassa tehtävässä Lombardian alueella, luonnollisestikin eläkeläispuolueen toimessa. Sanon tämän tyytyväisenä, sillä haluan korostaa niitä ennusmerkkejä ja omaa toivettani - ja uskoakseni myös kaikkien muiden toivetta - siitä, että Euroopan alueet saisivat yhä suurempaa poliittista merkitystä ja päätösvaltaa ja että ne hyväksyttäisiin mahdollisimman tiiviisti mukaan niitä kiinnostavien eurooppalaisten direktiivien ja asetusten laatimiseen.

Korakas
. (EL) Keskustelu tilastollisista alueyksiköistä (NUTS) ei ole sisällöltään teknistä ja tilastollista, koska alueelliset tilastot ja alueiden luokittelu NUTS-luokituksen mukaan muodostavat vakaan viitekehyksen alueiden sosioekonomisen kehityksen analysoinnille sekä rakennetukea kaipaavien alueiden määrittelylle.
Yksi tärkeimmistä esiin tulevista ongelmista on täysin epäyhtenäisten poliittisten ja taloudellisten yksiköiden käyttö tilastotietojen keräämisen ja käsittelyn pohjana. Tämä ei ole tietenkään sattumaa, ja epäilyksiä lisää vielä se seikka, jota aivan oikein korostetaan myös mietinnössä, että komissio soveltaa kriteerejä "melko joustavasti" liittäessään alueita NUTS-tasoihin 1, 2, tai 3, ja käyttää niitä tilanteen vaatimalla tavalla niin kuin parhaaksi näkee.
On tyypillistä, että jaettaessa rahoitustukea tavoitteeseen 2 käytetään hallinnollista jaottelua NUTS-taso 3, mikä johtaa tuen antamiseen puolelle unionin väestöstä ja vähentää siten tuntuvasti vähemmän kehittyneiden alueiden rahoitusta, mikä lienee ollut tarkoituksena. Kaudella 1994-1999 (Delorsin toinen paketti) tukea sai 51 prosenttia EU:n väestöstä. Tästä osuudesta vain 25 prosenttia vastasi tavoitetta 1, jolla rahoitetaan NUTS-tason 2 alueita. Lopuksi tästä 25 prosentista 16,4 prosenttia vastasi tavoitetta 2. Näin ollen rikkaat maat saivat pienen hallinnollisen jaottelun (NUTS-taso 3) ansiosta merkittäviä tukia, mikä johti huutavaan vääryyteen aluepolitiikan harjoittamisessa. Lopuksi, nyt suositaan jälleen kerran rikkaita maita ja niille otetaan suuri osa rakennerahaston joka tapauksessa mitättömistä ja riittämättömistä määrärahoista.
Jotkut maat ovat erityisen suotuisassa asemassa, koska sellaiset hallinnolliset jaottelut kuten NUTS-taso 3 ovat hyvin pieniä verrattuna muihin maihin. Esim. Kreikassa tällainen hallinnollinen jaottelu vastaa 2 950 km2 aluetta, Portugalissa 3 162 km2 aluetta ja Saksassa vain 758 km2 aluetta.
Kaikki tämä osoittaa jälleen kerran EU:n aluepolitiikan toimimattomuuden, epätasa-arvoisuuden, säännöttömyyden sekä myös tekopyhyyden, koska suuri osa rakennetukiin osoitetuista määrärahoista kierrätetään ja palautetaan kehittyneempiin jäsenvaltioihin, mikä rajoittaa ratkaisevasti mahdollisuutta harjoittaa kansallista kehityspolitiikkaa, jonka on pakko tapahtua tiukkojen ja sokeasti laadittujen yhteisön mallien puitteissa. Tämän tilanteen lopputuloksena paljon puhuttua köyhimpien ja rikkaampien alueiden lähentymistä ei saavuteta vaan päinvastoin, kuten tilastot todistavat varsinkin Kreikan synkän esimerkin osalta, että erot aina vain kasvavat, ei ainoastaan jäsenvaltioiden, pohjoisen ja etelän välillä, vaan myös yksittäisen jäsenvaltion alueiden välillä. Tyydyttävästi on edistynyt ainoastaan omantunnon ostaminen hiljaiseksi ja mekanismit, joilla edistetään suurten monopolien etuja, mitkä ovat hyötyneet eniten yhteisön ohjelmista.
Vaikka esittelijän mietintö jääkin puolitiehen, siinä käsitellään kuitenkin useimpia nykyisistä vakavista ongelmista, joten kannatamme sitä.
Weilerin mietintö (A5-0360/2001)

Figueiredo
. (PT) Jäsenvaltioiden raportteihin perustuvan vuoden 2001 yhteisen työllisyysraportin arviointi osoittaa, että yleensä ottaen jäsenvaltioissa ei ole kiinnitetty paljoakaan huomiota työllisyyttä koskeviin suuntaviivoihin. Itse asiassa niissä vain seitsemässä on otettu huoleksi Lissabonin Eurooppa-neuvostossa osoitetut ja Tukholmassa vahvistetut yleiset tavoitteet, ja vain kolmessa on otettu esille naisten työllisyysasteeseen liittyvät erityistavoitteet.
Kuten naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan lausunnossa, johon esittämämme ehdotukset hyväksyttiin, todetaan, valitettavasti neuvostossa määritetyt työllisyysastetta koskevat tavoitteet ovat jyrkästi ristiriidassa sen kanssa, että useimmat jäsenvaltiot korostavat vain vähän sukupuolinäkökulman sisällyttämistä työllisyyspolitiikkaansa, olipa kyse sitten siitä, että jäsenvaltioilta puuttuvat tavoitteet naisten ja miesten erojen vähentämiseksi työmarkkinoilla, että riittävien lastenhoitopalvelujen tarjoamisessa ollaan epäonnistuttu tai että sukupuolten välisten palkkaerojen vähentämiseksi ollaan esitetty niukasti aloitteita.
Weilerin mietinnössä ei kuitenkaan suhtauduta tarpeeksi arvostelevasti Euroopan unionin nykyiseen työllisyystilanteeseen, vaikka siinä tunnistetaankin joitakin näillä työllisyyden aloilla vallitsevien käytäntöjen kielteisiä näkökohtia, erityisesti, kun siinä vaaditaan jäsenvaltioita asettamaan tavoitteita ja täyttämään ne. Siinä ei kuitenkaan arvioida kriittisesti komission ehdottamia suuntaviivoja eikä esitetä selvästi niitä vaihtoehtoja, joihin on panostettava, erityisesti työllisyyspolitiikkojen asettamista painopistealueeksi ja nykysuuntauksen työllisyyspolitiikkojen alistaminen rahapolitiikkojen tavoitteisiin unohtamista. Näin voitaisiin lopultakin sysätä syrjään Euroopan unionissa vallalla olevat uusliberalistiset näkemykset, joihin nojautuen ehdotuksemme hylättiin.

Miller
. (EN) Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat kannattavat työllisyyspolitiikan suuntaviivoja vuodeksi 2002 koskevan Weilerin mietinnön vaikuttimia. He myös suhtautuvat myönteisesti jäsen Bushill-Matthewsin esittämiin tarkistuksiin, mutta eivät pidä Weilerin mietintöä tarkoituksenmukaisena mietintönä näitä tarkistuksia varten.

Patakis
. (EL) On totta, että talouskriisi on pahenemassa, ja terrorihyökkäykset New Yorkiin ja Washingtoniin ovat syventäneet kriisiä entisestään. Talouslamasta, joka näyttää olevan lyhytaikainen, ainakin useimpien analyytikkojen mukaan, ei voida päästä jälleen kerran työntekijöiden kustannuksella, joukkoirtisanomisilla ja hyökkäyksillä työntekijöiden oikeuksia vastaan.
Kokonaistyöllisyys pysyy käytännössä paikallaan, ja työttömyys ei laske muttei myöskään nouse, kuten esimerkiksi omassa maassani. Samaan aikaan nähtävissä on uusia joukkoirtisanomisia tärkeillä talousaloilla kuten liikenteessä, matkailussa jne. Työttömyyden jakamisesta on tullut harjoitettujen työllisyyspolitiikkojen keskeinen tavoite ja sitä laajennetaan suuntaviivoissa vuodelle 2002. Ei ole sattumaa, että maat, jotka saavat tässä asiassa EU:lta kiitosta ovat niitä, jotka ensimmäisinä ryhtyivät laajoihin uudistuksiin työmarkkinoilla, ja laajensivat erityisesti osa-aikatyötä ja muita joustavia työllistymismuotoja.
Euroopan parlamentin mietinnössä tuetaan suuntaviivoja, jotka palaavat tunnettuun kysymykseen rakenneuudistuksista ja joustavista työsopimuksista, joilla pyritään luomaan valtava työllistettävien leiri ilman oikeuksia, ilman vaatimuksia, sopeutuneena pääoman voitontavoitteluvaatimuksiin ja etuihin, toimimaan tuottavuuden ja kilpailukyvyn hyväksi.
Työntekijöiden maantieteellinen liikkuvuus ainoastaan vahvistaa väestön ja rikkauksien keskittymistä EU:n rikkaimmille alueille, jotka vain rikastuvat entisestään imiessään parhaan työvoiman ja parhaat tutkijat.
Suuntaviivojen toinen pilari, itsenäinen yritystoiminta, ei tähtää mihinkään muuhun kuin työttömien muuttamiseen itsenäisiksi ammatinharjoittajiksi, millä vähennetään keinotekoisesti työttömyyttä ja kielletään sosiaaliturvan vastuu.
Mitä tulee tukiohjelmiin, joilla tuetaan työpaikkoja, ne eivät auta työttömyyden torjumisessa vaan päinvastoin toimivat yleensä puhtaana työnantajatukena, niiden avulla työntekijät korvataan tuetuilla työttömillä ja ne johtavat kollektiivisten työehtosopimuksen pitkäaikaisiin rikkomuksiin.
Yksityistämisten laajentuminen, fuusiot, sopeutuminen Euroopan rahaliittoon, tuonnin lisääntyminen ja kapitalistisen kilpailun kiihtyminen, tuhansien pienten ja keskisuurten maatilojen lakkauttaminen. sekä pk-yritysten sulkeminen luovat edellytykset työttömyyden entistäkin suuremmalle kasvulle.
Politiikka, jota EU tiukasti noudattaa, ei näytä vähentävän työttömyyttä eikä köyhyyttä, jotka piinaavat yli 22 prosenttia EU:n väestöstä, huolimatta siitä, että vuonna 2000 kasvuvauhti nousi keskimäärin 3,3 prosenttiin.
Työntekijät vaativat toisenlaista politiikkaa, jonka keskipisteessä on ihminen ja hänen tarpeensa, jossa kaikilla työntekijöillä on täydet ja rikkomattomat sosiaaliset oikeudet, jolla parannetaan toimeentulon ehtoja ja luodaan todellista yhteiskunnallista kehitystä ja hyvinvointia.

Herman Schmid ja Sjöstedt
. (SV) Suhtaudumme pääasiassa myönteisesti esittelijä Weilerin mietintöön. Arvostamme erityisesti sitä, miten hän korostaa työn laatua.
Suhtaudumme kuitenkin epäillen useisiin talousvaliokunnan esittämiin tarkistuksiin, joissa markkinatalouteen ja sen ohjaamiseen suhtaudutaan ideologisesti ja ylimalkaisesti. Mielestämme tämä puoltaa sellaista talouspolitiikkaa, joka on Euroopan työllisyysstrategian vastainen, erityisesti silloin, kun talous ja työvoiman kysyntä eivät ole kasvussa.
Koska parlamentti on hyväksynyt nämä tarkistukset, päätimme jättää äänestämättä lopullisessa äänestyksessä.

Titley
. (EN) Tuen täysin tätä Weilerin mietintöä, jossa kannatetaan työllisyyspolitiikan suuntaviivoja vuodeksi 2002. Samalla kun mietinnössä tunnustetaan, että täystyöllisyys voidaan saavuttaa jatkamalla työmarkkinoiden rakenneuudistuksia, siinä kehotetaan lisäämään koulutusinvestointeja etenkin työnhakijoiden hyväksi. Niin määrällinen kuin laadullinen hyöty, jota EU saisi koulutukseen panostamisesta, on kiistaton. Koulutus ja opetus ovat olennaisia tapoja, joilla EU:n jäsenvaltiot voivat yhdessä nostaa EU:n työllisyysastetta. Opetukseen ja koulutukseen jäsenvaltioissa tehdyt investoinnit ovat kerta toisensa jälkeen osoittautuneet kannattaviksi, ja jos toimintaa koordinoitaisiin koko Euroopan tasolla, tulokset vain paranisivat. On tärkeää, että panostaminen näkyy myös käytännössä eikä sen anneta vain leijua ilmassa.
Lopuksi suositus, että molempien teollisuuden osapuolien pitäisi sopia työkäytäntöjen muuttamisesta, voisi tasoittaa tietä työmarkkinasuhteiden parantamiselle ja edesauttaa molempien osapuolien asiantuntemuksen täydellistä hyödyntämistä.
Seppäsen mietintö (A5-0350/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tehän rakastatte minun laillani merta ja olette käynyt usein kotikaupungissani Genovassa, jota olen jo kymmenen vuoden ajan saanut ihailla ylhäältä Righin kukkuloilta. Olen nähnyt tuon meren ja olen pohtinut paljon. Meri yhdistää, meri on kaikkien yhteistä omaisuutta, ja se on rajaton. Näin ollen on oikein, että Euroopan unioni on kiinnostunut kaikista meristä, etenkin niistä, jotka huuhtovat joidenkin valtioidemme rannikkoja, ja että unioni toimittaa myös taloudellista apua - kuten tässä tapauksessa - myös sen omien rajojen ulkopuolisille valtioille, esimerkiksi Venäjälle, jotta nämä valtiot toteuttaisivat ympäristöhankkeita, joilla meristä tehdään puhtaampia, nykyistä merikelpoisempia ja kauniimpia.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, Fatuzzon äänestysselityksiä koskevaa esitystä sävyttänyt lyyrisyys huomioon ottaen käännyn teidän, puhemiehistön jäsenen, puoleen kysyäkseni, aikooko puhemies julkaista tuon puheenvuoron kokoelmana, kun otetaan huomioon sen sisältämä arvo- ja tunnelataus, sillä sehän ylittää minkä tahansa parlamentissa aiemmin esitetyn puheenvuoron ja saavuttaa jopa runollisia muotoja, joita ei voida aliarvioida täällä parlamentissa.

Puhemies
Jäsen Dell'Alba, välitän ehdotuksenne puhemiehistölle.
Virrankosken mietintö (A5-0345/2001)

Fatuzzo
Jäsen dell'Alba, jos odotatte hetken, huomaatte, etteivät kaikki jäsen Fatuzzon puheenvuorot ole lyyrisiä. Tämä koskee ydinvoimaloita. Voimme toki tämän rahoituksen turvin suojella Tsernobylin ydinvoimalaa, ja äänestinkin mietinnön puolesta, mutta miettikäämmepä hieman: onko meidän todella suljettava Slovakiassa sijaitseva Bohunicen ydinvoimala, jossa kävin viime viikolla ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan kanssa ja jonka turvallisuuden parantamiseen on syydetty tuhansia miljardeja, ja esitettävä sen sulkemista, joka olisi ehdoton edellytys maan liittymiselle Euroopan unioniin? Eikö meidän olisi syytä miettiä tätä vielä hetki?

Meijer
. (NL) Ne tuotantoyritykset, jotka ottivat aikaisemmin energiaa Tsernobylistä ja joiden avulla pystyttiin rahoittamaan sellaisen kolossaalisen ydinreaktorikompleksin pystyssä pitäminen, ovat Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen suurimmaksi osaksi lakanneet olemasta olemassa. Ukrainan väestö on köyhtynyt niin paljon ja sillä on niin vähän ostovoimaa, että se ei pysty ottamaan paljon sähköä. Kotimaista rahoitusta ei myöskään ole uusiin puhtaampiin ja turvallisiin sähköntuotantomenetelmiin, ja autioituneiden ydinvoimaloiden jäännösten raivausta pitää odottaa vielä hyvin kauan, kun otetaan huomioon radioaktiivisen materiaalin pitkä puoliintumisaika. Kaikkea sitä, mitä nyt tehdään, ei valitettavasti voida tehdä ilman ulkopuolista apua. Tsernobylin varustaminen uudella suojakuvulla vuoteen 2005 mennessä on toimenpiteenä liian vähäinen ja tulee liian myöhään. Ensimmäisen, pian vuoden 1986 onnettomuuden jälkeen pystytetyn kuvun alle kätkeytyy edelleen vaarallinen onnettomuuspesäke, ja ydinenergiaan sisältyy edelleen suuria riskejä tulevaisuudelle. 2. toukokuuta käydyssä keskustelussa Tsernobylin 15 vuodesta sanoin jo, että myöskään muunlaiset ydinvoimalat eivät ole turvallisia ja että ne jättävät perinnöksi ratkaisemattoman ongelman niiden sulkemisen jälkeen. Kaikista näistä puutteista huolimatta tuen tätä rahoitusesitystä, sillä ratkaisuksi ei kelpaa se, että emme tee mitään.
Kratsa-Tsagaropouloun mietintö (A5-0328/2001)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin Kratsan mietinnön puolesta. Siinä käsitellään Euroopan sosiaalirahaston toimintaa, ja kuten tiedämme, sosiaalirahasto on tarkoitettu työntekijöille ja sen tavoitteena on parantaa ja kehittää mahdollisuuksia löytää työtä työttömille. Mietinnössä säädellään etenkin sitä, miten innovatiivisia toimia pitäisi kartoittaa eli sitä, mitä tällä alalla tehdään uudelleen.
Haluaisin hyödyntää tämän viimeisen äänestysselityksen minulle suoman mahdollisuuden toivottaakseni teille tietenkin hyvää ruokahalua ja pahoitellakseni Euroopan parlamentille aiheutuneita kustannuksia, sillä olen saanut kuulla, että puheenvuoroni jokainen minuutti maksaa parlamentille 1 200 000 liiraa. Jos yksiköt suostuisivat luovuttamaan puolet tästä jäsen Fatuzzon iloksi, minä voisin säästää toisen puolen ja lopettaa puhumisen. No, vitsit sikseen. Haluaisin päättää äänestysselitykseni esittämällä toiveen, että Euroopan sosiaalirahaston innovatiiviset toimet määritettäisiin ja hyväksyttäisiin, vaikka niitä olisivat ehdottaneet Euroopan unionin ehdokasvaltiot.

Puhemies
Äänestykset ovat nyt päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 13.00 ja sitä jatkettiin klo 15.00).

Neuvoston uudistus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Poosin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0308/2001) neuvoston uudistuksesta (2001/2020(INI)).

Poos
. (FR) Arvoisa puhemies, minulla on kunnia esitellä neuvoston uudistusta koskeva mietintö neuvoston ja komission edustajan läsnä ollessa.
Tämä valiokunta-aloitteinen mietintö ei todellakaan koske vain neuvostoa. Se koskee yhtä lailla Euroopan parlamenttia ja komissiota, joita kiinnostaa yhtä paljon toimielinten muodostaman kolmion moitteeton toiminta, tehokkuus ja johdonmukaisuus. Laajentuneessa unionissa yhteisön toimielinten on ehdottomasti parannettava päätöksentekokykyään ja nopeutettava reagointivauhtiaan. Esittelijä ei tee mitään sisäpiiririkosta todetessaan, että neuvosto on tänä päivänä huonoiten toimiva toimielin. Asia on vakava, sillä tämä toimielin, jolla on sekä täytäntöönpano- että lainsäädäntövalta, on säilynyt EY:n perustamissopimuksen muutoksista huolimatta Euroopan unionin vallan keskipisteenä. Neuvosto on menettänyt paljon tehokkuudestaan. Mietinnössäni olen esitellyt pitkän listan häiriöistä sen toiminnassa. Työni perustuu jo tehtyyn valmistelutyöhön, josta osan neuvosto on itse käynnistänyt kolme tai neljä vuotta sitten. Sen jälkeen ei kuitenkaan ole tehty mitään. Osan valmistelutyöstä taas ovat tehneet kansainvälisen näyttämön entiset toimijat, eivätkä kaikkein vähäpätöisimmät, yhden mainitakseni: Jacques Delorsin Meidän Eurooppamme -työryhmä. Toiminnassa esiintyvistä häiriöistä minun on korostettava etenkin toimielimiin liittyviä epäselvyyksiä, joista yhteisön toimintatapa ja sen myötä komissio ovat eniten kärsineet. Eurooppa-neuvoston merkityksen kasvu yhdistettynä yleisten asioiden neuvoston heikkouteen on tuonut hallitustenvälisen menettelyn päätösten valmisteluun. "Palvelusväen" myötä palattiin menettelyyn, joka muistuttaa 1800-luvun salaista diplomatiaa. Gentin huippukokouksen kaltaisten mini-huippukokousten myötä on palannut johtokuntien muodostamisen suuntaus, haave, josta 1960-luvun Fouchet'n suunnitelman jälkeen jotkut eivät ole koskaan luopuneet. Epäselvyyksien korjaamiseksi esittelijä ei suosittele sen enempää eikä vähempää kuin paluuta perustamissopimukseen. Pyydetään Eurooppa-neuvostoa, että se lakkaisi puuttumasta yksityiskohtiin ja olemaan kahmimatta jättiläisimurin tavoin kaikkia tärkeitä päätöksiä. Joka kuuseen kurkottaa, se katajaan kapsahtaa. Vielä pahempaa on, että Eurooppa-neuvostosta on tullut toimielinjärjestelmän jarru. Kukaan ei uskalla enää tehdä päätöksiä. Kaikki jätetään huippukokouksiin. Eurooppa-neuvoston pitäisi tyytyä antamaan yleisiä suuntaviivoja eurooppalaiselle politiikalla, kuten perustamissopimuksessa lukee. Palautetaan yleisten asioiden neuvosto arvoonsa valtuuttamalla se ratkaisemaan neuvoston erityiskokoonpanojen väliset kiistat ja varmistamaan päätösten johdonmukaisuus. Tähän tarvitaan yksi valmistelutie, ja sama valmistelutie voisi olla myös Eurooppa-neuvoston apuna. Vaatikaamme, etteivät yleisten asioiden neuvostossa olevat ministerit käsittele EU:n asioita kerran kuussa järjestettävässä heppoisessa kokouksessa, jossa sen enempää osallistujalista kuin materiaaliset olot eivät mahdollista esittelylistalla olevien aiheiden perusteellista käsittelyä. Päätöslauselmaesityksessä ehdotetaan sarjaa käytännön parannuksia, jotka kaikki voidaan panna täytäntöön välittömästi muuttamatta perustamissopimusta.
Haluaisin vielä ennen kuin lopetan kiinnittää kollegoiden huomion neuvoston ja Euroopan parlamentin yhteistyön parantamiseen liittyviin ehdotuksiin. Ne koskevat niin ministerien osallistumista tärkeisiin kokouksiimme kuin lainsäädäntömenettelyn nopeuttamista ensimmäisen käsittelyn jälkeen. Avoimuuden kannalta toivon Euroopan parlamentin ja neuvoston seuraavan perussopimusasioiden valiokunnan ehdotusta, että neuvoston toimiessa lainsäätäjänä sen kokoukset olisivat julkisia. Tämä edellyttää tietenkin tiettyjä muutoksia esityslistaan ja kokouskuriin. Kansalaiset voisivat täten rinnastaa julkisia kokouksia pitävän lainsäädäntöneuvoston lainsäädäntötehtävistä vastaavaan toiseen kamariin, mikä neuvosto oikeastaan tänä päivänä onkin.

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa esittelijä, olen tukalassa tilanteessa, sillä puhun nyt sen toimielimen puheenjohtajana, joka esittelijän mukaan toimii unionin toimielimistä kaikkein huonoiten.
Tehtäväni on siis epäilemättä hankala.
Puheenjohtajavaltio on kiinnittänyt suurta huomiota Poosin mietintöön neuvoston uudistuksesta. Jäsen Poos on tehnyt merkittävän poliittisen uran useissa eri eurooppalaisissa foorumeissa, jotka hän siis tuntee hyvin niin sisältä kuin ulkoa osallistuttuaan niihin ja tarkkailtuaan niitä kriittisesti.
Puheenjohtajavaltio on pitkälti samaa mieltä analyysistä, ei välttämättä määritelmästä, mutta analyysistä, jonka mukaan neuvoston toimintaa on välttämätöntä parantaa.
Jo joulukuussa 1999 pidetyssä Helsingin Eurooppa-neuvostossa todettiin, että neuvoston työmenetelmiin oli tehtävä suuria muutoksia ja että muutokset olisi toteutettava asteittain, jotta neuvosto laajentumisen hetkellä mukautuisi kitkattomasti suurempaan jäsenmäärään.
Samassa Eurooppa-neuvostossa hyväksyttiin asiaa koskevia toimintasuosituksia. Suositusten päälinjat ovat hyvin lähellä joitakin Poosin mietinnössä esitettyjä huolia. Mainitsen niistä vain muutaman.
Suosituksissa korostettiin, että Eurooppa-neuvoston pääasiallisena tehtävänä on oltava, että se antaa unionille sen kehittämiseksi tarvittavat virikkeet ja määrittelee kehittämisen yleiset poliittiset suuntaviivat. Niissä painotettiin, että yleisten asioiden neuvosto vastaa yleisestä koordinoinnista.
Eurooppa-neuvosto kehotti myös parantamaan yhteisön politiikan koordinointia jäsenvaltioissa. Suosituksissa korostettiin, että Coreper vastaa kaikkien neuvoston esityslistalla olevien asioiden lopullisesta valmistelusta ja esittelystä.
Suosituksissa pyydettiin lopuksi vähentämään neuvoston kokoonpanojen määrää.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, osa näistä suosituksista on pantu täytäntöön.
Esimerkiksi yleisten asioiden neuvosto on noudattanut Helsingissä suositeltua käytäntöä jakaa esityslista järjestelmällisesti kahteen osaan: ulkosuhteet ja laaja-alaiset yleiset kysymykset, joihin kuuluu politiikan yleinen koordinointi.
Yleisten asioiden neuvosto on lisäksi vähentänyt neuvoston kokoonpanojen määrän 16:een parantaakseen töiden johdonmukaisuutta ja estääkseen unionin toimien pirstoutumisen. Coreperin tehtävä on tarkennettu neuvoston työjärjestyksessä. Tärkeistä säädösehdotuksista samoin kuin yleisten asioiden neuvoston ja Ecofin-neuvoston ohjelmasta järjestetään vastedes julkisia keskusteluja.
Neuvoston pääsihteeri esitteli Helsingin suositusten täytäntöönpanon ensimmäiset tulokset Göteborgin Eurooppa-neuvostossa tämän vuoden kesäkuussa. Tulokset kertoivat, että edistystä on tapahtunut, mutta se on vielä riittämätöntä.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, niinpä tiettyjä toimia ei esimerkiksi toteuteta kokonaan. Göteborgin Eurooppa-neuvosto tunnusti tämän selkeästi ja muistutti, kuten pääsihteeri raportissaan korostaa, että neuvoston rakenteita ja työtapoja varten tarvitaan muita uudistuksia.
Tämän valossa pääsihteeriä pyydettiin, jos mahdollista Laekenin Eurooppa-neuvoston aikana, muotoilemaan yksityiskohtaisia ehdotuksia toimista, joilla halutaan varmistaa neuvoston tehokas toiminta laajenemisen jälkeen, ja tämä pitäisi tehdä nimenomaan valmistelemalla paremmin neuvoston istuntoja, koordinoimalla selvästi neuvoston erilaiset kokoonpanot ja tehostamalla työmenetelmiä, niin että Eurooppa-neuvosto pystyisi kesäkuuhun 2002 mennessä tekemään tarvittavat päätökset.
Puheenjohtajavaltio Belgia jatkaa sillä välin Helsingin suositusten toteuttamista. Samaan aikaan yleisten asioiden neuvosto on vahvistanut koordinoivaa rooliaan.
Näin ollen puheenjohtajavaltio esittää tästä lähtien yleisten asioiden neuvostolle katsauksen neuvoston muissa kokoonpanoissa parhaillaan käsiteltävien tärkeiden asiakirjojen sen hetkisestä tilasta. Tämä luettelo laaditaan, jotta yleisten asioiden neuvosto voisi kunnolla toteuttaa sille kuuluvan tehtävän koordinoida horisontaalisesti neuvoston eri kokoonpanojen toimintaa.
Tämän käytännön tarkoitus on yhdenmukaistaa neuvoston eri kokoonpanojen toimintoja ja huolehtia siitä, että ne viritetään paremmin unionin yleisiin tavoitteisiin. Lisäksi se vahvistaa myös yleisten asioiden neuvoston roolia Eurooppa-neuvoston valmistelemisessa.
Lisäksi Yhdysvaltain viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet selvästi, että terrorisminvastaisessa toiminnassa unionin pitää välttämättä koordinoida toimiaan yleisellä tasolla.
Lokakuun 17. päivänä kokoontunut yleisten asioiden neuvosto syventyi puheenjohtajavaltion raporttiin neuvoston eri kokoonpanojen toiminnasta tällä alalla.
Se merkitsee, että puheenjohtaja on laatinut ohjeet, jotka sisältävät neuvoston kaikki aloitteet ja toiminnat ja joissa myös aina ilmoitetaan toteutuksesta vastuussa olevat, määräajat ja saavutettu edistys.
Yleisten asioiden neuvosto on pyytänyt näiden ohjeiden säännöllistä ajanmukaistamista. Kysehän on sentään tärkeästä välineestä, jonka avulla voidaan arvioida neuvoston jokaisen kokoonpanon edistymistä.
Yleisten asioiden neuvosto syventyy näihin ajanmukaistettuihin ohjeisiin uudestaan 29. lokakuuta pidettävässä seuraavassa istunnossaan. Tämä aloite on selvä osoitus yleisten asioiden neuvoston kyvystä varmistaa tarvittaessa neuvoston politiikan yleinen koordinointi. Sen lisäksi tällä aloitteella halutaan edistää neuvoston koordinointitehtävää yleensä.
Neuvoston toiminnan tehostamiseksi tarvitaan luonnollisesti muitakin uudistuksia. Pääsihteeriltä pyydetty raportti merkitseekin epäilemättä hyödyllistä lähtökohtaa tämän problematiikan tarkastelulle. Tämä koskee ilman muuta myös jäsen Poosin mietintöä sekä Euroopan parlamentin päätöslauselmaa.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin puolestani sanoa häiriöistä neuvoston toiminnassa, että komissio on hyvin pitkälti samaa mieltä tässä erinomaisessa mietinnössä tehdystä analyysistä. Analyysin korkea laatu ei tullut minulle yllätyksenä tuntien vuosien varrella keräämänne kokemuksen ja asiantuntemuksen, jonka olette nyt antanut Euroopan parlamentin käyttöön, arvoisa ministeri Poos. Yleisarvion jälkeen haluan sanoa, että komissio tukee myös uudistuksia, joita ehdotatte neuvostolle. Sen uudistaminen jäsentyneeksi ja tehokkaaksi elimeksi on koko Euroopan unionin edun mukaista.
Mietinnössänne toistetaan useita ehdotuksia ja huomioita, joita komissio on esittänyt aiemmin etenkin tuoreessa valkoisessa kirjassa eurooppalaisesta hallintotavasta. Nämä uudistukset ovat siksikin mielenkiintoisia, että ne voidaan toteuttaa - kuten itsekin sanoitte - muuttamatta perustamissopimuksia.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, puhuessani täällä neuvostosta haluan tietenkin tuoda esiin, että mielestäni kaikki toimielimemme ovat itsenäisiä ja vastaavat ensisijaisesti itse uudistuksistaan. Tiedämme kuitenkin hyvin, että jokaista toimielintä kiinnostaa kokonaisuuden hyvä toiminta: tässä hengessä ja tämän rajoissa haluan esittää Euroopan komission mielipiteen toisesta toimielimestä eli ministerineuvostosta.
Unionin tulevaisuudesta käytävän keskustelun yhteydessä meidän on toki tarkasteltava perusteellisesti toimielinrakennelmaa, kunkin toimielimen roolia ja muutoksia, jotka perustamissopimukseen on tehtävä, jotta unioniin saataisiin institutionaaliset puitteet, jotka ovat sekä demokraattiset että entistä tehokkaammat. Tästä syystä pidän mietintöänne, jäsen Poos, erittäin tärkeänä tekstinä, joka tukee suurta keskustelua unionin institutionaalisista puitteista, niiden tehokkuudesta ja niiden demokraattisesta legitiimiydestä. Vuotta 2004 varten tehtäviä perustavia uudistuksia koskevaa keskustelua ei saa kuitenkaan käyttää tekosyynä kieltäytyä hyväksymästä jo nyt uudistuksia, jotka neuvosto voi panna täytäntöön ilman perustamissopimuksiin tehtäviä muutoksia. Neuvoston toiminnan saattaminen mahdollisimman tehokkaaksi on yksi valkoisessa kirjassa esitetyistä tavoitteista. Vaikka joistakin yksityiskohdista voidaan olla useaa mieltä, mietinnössänne, arvoisa ministeri Poos, esitetty analyysi toimintahäiriöistä - ja siten tarvittavista uudistuksista - on pitkälti samoilla linjoilla kuin valkoinen kirja ja - kuten muistutitte arvoisa neuvoston puheenjohtaja - neuvoston oman sihteeristön laatima Trumpf-Piris-raportti, jonka operationaaliset päätelmät Eurooppa-neuvosto hyväksyi laajalti Helsingissä ja joka on suurelta osin toteutettu neuvoston työjärjestyksessä.
Toistan vielä, että on jokaisen toimielimen vastuulla ja tehtävänä seurata jatkuvasti oman toimintansa tehokkuutta. Komissio pyrki tähän hyväksymällä valkoisen kirjan ja ehdottamalla hallintouudistusta, jota kollegani Neil Kinnock johtaa. Uskon, että neuvostonkin pitää tehdä se jonain päivänä samoin kuin Euroopan parlamentin, ja komissio tukee tuolloin näitä kahta toimielintä tässä tehtävässä. Muistutan teille tässä yhteydessä, että Göteborgin Eurooppa-neuvosto valtuutti jo neuvoston pääsihteerin esittämään sille tästä asiasta yksityiskohtaisia ehdotuksia Laekenin kokouksessa.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluan korostaa - käymättä yksityiskohtaisesti läpi kaikkia mietintönne ehdotuksia, jäsen Poos - että arviointi- ja parannustyön saattaminen menestyksekkäästi päätökseen vaatii ennen kaikkea vain poliittista tahtoa. Tahtoa on tietenkin löydyttävä niin jäsenvaltioiden hallituksilta kuin toimielintemme sisältä.
Ainakin kaksi kohtaa ansaitsee erityistä huomiota: ensinnäkin lainsäädäntöneuvoston käsite ja toiseksi yleisten asioiden neuvoston rooli. Hyvät parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, Poosin mietinnössä erotetaan kolme neuvoston tehtävää, eli lainsäädäntövalta, hallinnollinen valta ja politiikkojen yhteensovittaminen. Neuvoston on siis selkeästi - tässäkin komissio tukee teitä - järjestäydyttävä eri tavalla sen mukaan, mitä tehtävää se täyttää. Lainsäädäntöneuvoston pitäisi olla toiminnassaan täysin avoin, sen keskustelujen ja äänestysten pitäisi olla julkisia. Alakohtaisten neuvostojen määrä on varmastikin liian suuri, mutta näiden neuvostojen välisen koordinoinnin puute on lähinnä se, minkä takia lainsäädäntövallan "neuvosto"haaran on selvästikin luonteensa puolesta paljon vaikeampaa koordinoida erilaisia päätöksiään kuin Euroopan parlamentin, jonka kaikki lopulliset päätökset tehdään täysistunnossa.
On siis syytä pohtia tarkkaan mahdollisuutta - joka mietinnössänne mainitaan - suosia heti ensimmäisen käsittelyn jälkeen parlamentin ja neuvoston välistä yksimielisyyttä yhteispäätösmenettelyn puitteissa. Jäsen Poos, komissio haluaa teidän tavoin, että sopuun päästään nopeasti, mutta se ei saa tapahtua komission ehdottamien tekstien johdonmukaisuuden kustannuksella. Perussopimuksissa on annettu komissiolle yksinomainen aloiteoikeus ja tehtävä huolehtia yhteisestä edusta. Siksi komissio soisi, että toiveessaan sovun saavuttamisesta jo ensimmäisen käsittelyn jälkeen parlamentti ja neuvosto takaisivat komission täydellisen osallistumisen kaikkiin sisältöä ja menettelyä koskeviin näkökohtiin, jotta hyväksyttyjen tekstien johdonmukaisuus voitaisiin turvata.
Sallikaa minun muistuttaa, että komissiolle on myönnetty yksinomainen toimivalta arvioida yhteisen edun noudattamista tässä yhteispäätösmenettelyn vaiheessa.
Arvoisa ministeri Poos, olette oikeassa myös korostaessanne mietinnössänne, että yleisten asioiden neuvoston toiminta on todellisuudessa keskustelun ytimessä. On todellakin vaikeaa tehdä päivän pituisessa kuukausitapaamisessa päätöksiä, jotka koskevat kaikkia unionin ulkopoliittisia kysymyksiä - turvallisuuspolitiikkaa koskevat kysymykset mukaan luettuina - unionin institutionaalisten puitteiden ylläpitoa, horisontaalisia ja institutionaalisia kysymyksiä (kuten esimerkiksi tuoretta asetusta asiakirjojen saatavuudesta tai syyskuun 11. päivän traagisiin tapahtumiin annettujen unionin vastausten koordinointia) sekä lopuksi alakohtaisten politiikkojen koordinointia. Komissio tietää hyvin yleisten asioiden neuvoston käsittelemien aiheiden kirjavuuden, sillä yksittäisiin kokouksiimme joutuu usein osallistumaan useita komission jäseniä. Jaamme siis mielipiteenne, arvoisa esittelijä: neuvoston eri kokoonpanot tarvitsevat keskitetyn koordinointielimen, ja yleisten asioiden neuvoston on tällä hetkellä vaikea täyttää tämä tehtävä. On siis estettävä, että koordinoinnin puutteessa yleisten asioiden neuvosto muuttuu todellisuudessa pelkäksi ulkoasioiden neuvostoksi. Pitäisikö sitten - kuten ehdotatte - perustaa uusi yleisten asioiden neuvosto, joka koostuisi jäsenvaltioiden hallitusten lähettämistä ministereistä, joilla on myös hallituksessaan koordinaatiotehtävä ja joilla on riittävä poliittinen arvovalta? Ainakin tällä siirrettäisiin Eurooppa-neuvostolta sovittelu- ja politiikkojen koordinointitehtävät, ja se pystyisi keskittymään kunnolla todelliseen tehtäväänsä unionin poliittisten virikkeiden ja suuntaviivojen esittäjänä. Mutta kuten itsekin toteatte, tällaisen neuvoston perustaminen nostaa esiin useita poliittisia ja jopa perustuslaillisia kysymyksiä joissakin maissa, etenkin niissä, joissa on koalitiohallitus.
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin lopuksi kiittää vielä kerran ministeri Poosia tärkeästä, korkealaatuisesta ja perusteellisesta työstä, jonka hän on tehnyt sekä hänen mietintönsä sisältämistä hyödyllisistä ehdotuksista. Suoraan sanoen, ei ole mielestäni komission asian puuttua joihinkin neuvoston toimintaa koskeviin yksityiskohtiin, sillä - kuten olen jo sanonut - jokainen toimielin toimii itsenäisesti. Tämä ei kuitenkaan estä käymästä yleisluontoisia keskusteluja ilman tabuja - lainaan sanaa, jota pääministeri Verhofstadt käytti aamulla sanoessaan, ettei suuressa keskustelussa ja Laekenin julkilausumassa mikään kysymys saa olla tabu. Kysymys etenkin lainsäädännän alalla yhdessä tehtävän työn parantamisesta ei siis ole sitä myöskään. Komissio haluaa tuoda tässä yhteydessä esiin, että työskentely tehokkaan neuvoston kanssa on myös komission edun mukaista ja että tässä valiokunta-aloitteisessa mietinnössä annetut kaksi sanomaa, eli että on taattava sekä toiminnan johdonmukaisuus että tietyntasoinen poliittinen edustus neuvoston päätöksenteossa, on pantu huolella merkille, arvoisa ministeri. Kiitän teitä siitä.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Neyts-Uyttebroeck, arvoisa komission jäsen Barnier, hyvät kollegat, ryhmämme kiittää esittelijä Poosia hänen mietinnöstään. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa olevat kollegamme - varsinkin Íñigo Méndez de Vigo - ovat osallistuneet tähän työhön. Tämä mietintö on kuitenkin hälytysmerkki. Siinä esitetty toteamus, että yleisten asioiden neuvoston koordinointitehtävää on horjutettu, komission aloiteoikeutta on heikennetty ja lisäksi neuvoston hallitustenvälisiä menettelyjä on vahvistettu yhteisön menettelyjen kustannuksella, on hälytysmerkki neuvoston toimintakyvystä - pidän tätä toteamusta myönteisenä, mutta olen pahoillani, että asia on näin.

Eiväthän yleisten asioiden neuvoston tämänhetkiset ulkoministerit voi edes noudattaa tätä velvollisuutta. He matkustavat ympäri maailmaa - mikä tietysti on heidän tehtävänsäkin - he ovat vain muutaman tunnin neuvostossa, ja sen jälkeen muut edustavat heitä, ja äänestyksissä he eivät ole muutenkaan läsnä. Neuvoston pitäisikin siksi ottaa vakavissaan oma työjärjestyksensä, nimittäin 11 artiklan 4 kohta, ja katsoa, kuinka monta ministeriä äänestyksissä loppujen lopuksi on läsnä.
Tarvitsemme siis uudenlaisen yleisten asioiden neuvoston. Nimetkäämme se Eurooppa-asioiden ministereiden neuvostoksi, jonka jäsenet kokoontuvat viikoittain - tarvittaessa vieläkin useammin - Brysselissä ja tietenkin jäsenvaltioiden pääkaupungeissa ja ovat aina omien hallitustensa käytettävissä. Pidämme kiinni siitä, että lainsäädäntöä koskevissa päätöksissä - ei valiokunnissa vaan lopullisissa päätöksissä - julkisia kokouksia ja neuvotteluja pitävän lainsäädäntöneuvoston ja täytäntöönpanoneuvoston välillä on tehtävä ero - komission jäsen Barnier mainitsikin jo asiasta.
Toivon, että tämä menettely varmistetaan ja että tällainen Eurooppa-ministerien neuvosto - kuten minä sitä nyt yksinkertaisesti nimitän - vastaa myös eri neuvostojen koordinoinnista. Niissä on osittain täysin erilaiset äänestyskäytännöt, ja Eurooppa-neuvostoa onkin pyydettävä kehottamaan neuvostoa käsittelemään asiaa uudelleen. Tähän asiaan on saatava muutos!
Haluaisin ottaa puheeksi erään asian, joka ei ole tosin tällä hetkellä aivan ajankohtainen, mutta joka on kuitenkin suuntaa-antava. Bodo Hombachin virka on tarkoitus täyttää uudelleen. Minä suosittelen, ettemme ota hänen tilalleen Hombach II:ta, ei siksi, että minulla olisi jotakin Hombachia vastaan vaan koska meidän on muutettava menettelyämme toimielimiin liittyvissä kysymyksissä. Minusta meidän pitäisi siirtää nämä tehtävät komissiolle, jotta talousarviomäärärahoista päättävä komissio olisi myös vastuussa näistä asioista, ...
(Suosionosoituksia)
....ja jotta YUTP:n korkean edustajan tehtävät saataisiin vielä jonakin päivänä komission toimivallan piiriin ja komission varapuheenjohtajan hoidettavaksi.
(Suosionosoituksia)
Haluaisin esittää lopuksi vielä yhden huomautuksen, joka ei ole tarkoitettu arvostettua kollega Poosia vastaan: toivon, että neuvoston nykyiset jäsenet pystyvät ja osaavat tehdä oikeita ratkaisuja nyt kun he ovat vielä neuvostossa eivätkä vasta sitten, kun heistä tulee Euroopan parlamentin kunnioitettavia jäseniä.
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, pyysin puheenvuoron tässä keskustelussa ensinnäkin kiittääkseni jäsen Poosia hänen suurenmoisesta mietinnöstään henkilökohtaisesti ja ryhmäni puolesta. Tämä työ osoittaa todellakin vankkaa asiantuntemusta, ei vain siksi, että jäsen Poos on ollut niin kauan aikaa neuvostossa, vaan siksi, että voin sanoa poikkeuksellisena todistajana, että kun kymmenen vuotta sitten valmistelimme Maastrichtin sopimusta, jäsen Poos, joka oli silloin neuvoston jäsen Santerin hallituksessa, suhtautui parlamenttiin tämän tavoin avoimesti, yhteistyöhaluisesti ja solidaarisesti, aivan kuten tässäkin mietinnössä. Tuloksena oli Maastrichtin sopimus, jossa käyttöömme annettiin yhteispäätösmenettely. Minusta meidän on onniteltava jäsen Poosia hänen johdonmukaisesta ja suoraviivaisesta poliittisesta urastaan.
Yhteispäätösmenettelystä puhuttaessa emme suunnittele pelkästään neuvoston uudistusta sinänsä, vaan olemme osallisina asiassa. Yhteispäätösmenettelyn avulla olemme voineet kehittää jakamisen kulttuurin, jossa neuvosto on ensimmäistä kertaa alkanut osoittaa avoimuutta parlamenttia kohtaan. Meidän on lujitettava tätä asennetta. Poosin mietinnössä ehdotetaan erästä varsin tärkeää askelta, eli että neuvoston lainsäädäntöistunnoissa toimittaisiin avoimesti. Mikäli ministereitä ei ole riittävästi, voitaisiin noudattaa samaa sääntöä kuin parlamentissa: äänestykset toimitettaisiin nimenhuudon mukaan ja mikäli jäsenet eivät ole läsnä, heille ei makseta päivärahoja. Kyse on siis toimista, joita voidaan soveltaa jo nyt, eikä niiden osalta tarvitse odottaa uudistusta. Tämä lähtökohtanani uskon, että neuvoston puheenjohtaja Neyts-Uyttebroeck, jonka reitti on ollut päinvastainen ja kulkenut parlamentista neuvostoon, voisi tuoda tiettyä tuoreutta neuvoston käsittelyihin. Toivon, että hän voi tehdä yhteistyötä kanssamme.
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, vielä viimeinen huomio: olemme valmistelukunnan kynnyksellä; olemme taistelleet sen puolesta parlamentissa ja uskomme, että meidän kaikkien on annettava myönteinen panoksemme limittäin toimivien toimielintemme uudistamiseen. Ei ole mahdollista uudistaa yhtä ottamatta huomioon muita.
Lopuksi täytynee antaa selventävä esimerkki. Odotamme 30. päivän neuvostoa, jossa toivomme neuvoston suhtautuvan yksimielisesti Belgian valvontaa koskevaan ehdotukseen, jonka avulla nostamme edustajien asemaa kerralla; lisäksi terrorisminvastainen paketti on mielestämme loistava tilaisuus osoittaa kansalaisille, että toimimme yhdessä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sallinette minun lopuksi kertoa, että me toivoisimme näin Laekenin Eurooppa-neuvoston edellä, että tekisitte hyvää hallintoa koskevasta valkoisesta kirjasta sekä neuvostossa kiertelevästä Mandelkernin mietinnöstä johdonmukaisen ehdotuksen, joka ei perustu parlamentin lainsäädäntövallan supistamiseen. Sekin olisi avuksi uudistukselle.

Malmström
Arvoisa puhemies, samalla tavoin kuin me parlamentissa muutamme työmuotojamme ja komissio muuttaa omia työmuotojaan valkoisen kirjansa avulla, neuvostonkin on tietysti muutettava työmuotojaan sekä laajentumista silmällä pitäen että sen vuoksi, että nämä työmuodot eivät nykyään toimi kovin hyvin, kuten niin monet korostavat. Esittelijä Poosilla on mittava ja pitkä kokemus neuvoston toiminnasta. Toivon, että neuvosto kiinnittää huomiota hänen esittämiinsä näkökohtiin. Oletan, että valmistelukunta käsittelee tätä kysymystä, ja kuten pääministeri Verhofstadt aamupäivällä sanoi, mitään tabuja ei saa olla.
Liberaaliryhmällä ei pidä tietenkään olla mitään tarkkaa käsitystä siitä, millaiseksi neuvoston työ pitäisi tarkalleen ottaen muotoilla, koska sen sääntely ei kuulu meille. Mielestämme voimme kuitenkin osallistua tiettyjen kysymysten hoitoon. Avoimuus kuuluu niihin kysymyksiin. Pidämme EU:n työn avoimuutta tärkeänä kaikissa toimielimissä. Se on avain, jonka avulla eurooppalainen hanke saa taas kansalaisten luottamuksen. Nykyään neuvosto istuu suljettujen ovien takana ja säätää lakeja, jotka koskevat useita miljoonia eurooppalaisia. Tämä ei ole hyväksyttävää. Kaikki puhuvat tästä ja kaikki arvostelevat sitä. Pienen pieniä uudistuksia tapahtuu, mutta ne eivät riitä. Lainsäädännän on oltava julkista. Neuvostoon on muodostettava oma erillinen osasto, jossa ministerit tapaavat täysin avoimesti ja julkisesti säätääkseen lakeja. Kokouksista on myös laadittava kunnolliset pöytäkirjat. Tämän lainsäädäntöneuvoston jäsenten pitää tietenkin olla poliitikkoja, ei sellaisia virkamiehiä, jotka ovat saaneet selkeät valtuutukset omilta hallituksiltaan.
Toinen kysymys, joka huolestuttaa meitä hieman ja jota esittelijä Poos myös käsitteli, liittyy kaikkiin niihin "minihuippukokouksiin", joita järjestetään ja joiden merkitys on hyvin suuri. Näissä kokouksissa, joilla on hieman epäilyttävä asema, päätetään aika monista asioista. Toivon, että näiden kokousten merkitystä vähennetään ja että ne muutetaan työkokouksiksi.
Neuvostossa, ei niinkään nykyisessä puheenjohtajavaltiossa vaan monissa muissa maissa, erityisesti Ruotsissa, kannatetaan yhä enemmän valtioiden välisyyttä ja neuvoston vahvistamista siten, että parlamenttia ja komissiota heikennetään. Tarkastelemme tätä kehitystä erittäin huolestuneina, koska valtioiden välisyyden ja suljettujen ovien takana tehtyjen päätösten lisääminen tuskin johtaa demokraattisempaan EU:hun.

Frassoni
Arvoisa puhemies, viime lauantaina pidetyssä kokouksessa sain tilaisuuden kuunnella erään tärkeän ministerin uutta kollegaa, joka uuden tulokkaan vilpittömyydellä kuvaili ensimmäisiä kokemuksiaan neuvostossa verraten niitä eräänlaiseen Barnumin piiriin, jossa kaikki puhuvat mutta harvat kuuntelevat ja pyrkivät yhteisymmärrykseen.
Olemme samaa mieltä esittelijän kanssa ja valtaosasta hänen ehdotuksiaan, ja käytänkin nyt puheaikani välittääkseni ryhmältämme kaksi viestiä etenkin neuvostolle. Ensimmäinen viesti on, että vaikka neuvosto hyväksyisi huomenaamuna kaikki parlamentin esitykset, se ei kykene ratkaisemaan olennaista demokraattista epätasapainoa eikä pysäyttämään hallitustenvälistä tuuliajoa. Demokratiaan ja tehokkaaseen unioniin pyrkivällä tiellä voidaan edetä vain komissiota ja parlamenttia vahvistamalla ja poistamalla neuvoston veto-oikeus.
Toisessa viestissämme kehotamme pohtimaan komission jäsen Barnierin sanoja: myönteisistä tekijöistä ja puheenjohtajavaltio Belgian ponnisteluista huolimatta neuvosto on nyt ainutlaatuisessa tilanteessa, jossa se ei keskustele jäsentensä kesken siitä, millaisen neuvoston itsensä pitäisi olla. Olen varma, etteivät kaikki unionin jäsenvaltiot ajattele samalla tavoin neuvoston tulevaisuudesta, ja täten kehotan puheenjohtajavaltiota todellakin ottamaan vastuulleen tämän tulevaisuuskeskustelun ja toimimaan sellaisten konkreettisten aloitteiden aikaansaamiseksi, joiden avulla voidaan edetä nopeasti jäsen Poosin viitoittamalla tiellä nykyistä kattavampaa uudistusta odotellessa.

Cossutta
Arvoisa puhemies, kollega Poosin ja komission huomattava työ voitaisiin tiivistää esittämällä seuraava vertauskuva: kotka haluaisi päästä lentoon kohti Euroopan uusia tulevaisuuden tavoitteita, muttei pysty siihen. Mietintöä on kuitenkin pidettävä myönteisenä, sillä siinä valmistellaan unionin tulevaa rakennetta, unionin, josta on vaatimusten täyttämiseksi tultava riippumaton ja itsenäinen poliittinen elin: poliittinen elin, joka voi vahvojen kulttuuristen ja sosiaalisten perinteidensä ansiosta tarjota pätevän vastineen yksipuoliselle ja kohtuuttomuutta edustavalle - näemme sen lähipäivinä - hegemonialle.
Unioni tarvitsee uutta roolia, sillä maailmanlaajuisten allianssien hajaantumisen ja yhteenliittymisen kurimuksessa kamppaileva Eurooppa näyttää tukehtuvan, Eurooppa, joka esittäytyy epätodennäköisten triumviraattien kanssa maailmassa, kun sitä vastoin olisi tarpeen tuoda esiin ja tukea yhtenäisesti ja voimakkaan riippumattomasti rauhan ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden linjaa turmiollisen terrorismiongelman voittamiseksi. Poosin mietinnössä esitetyt uudistukset ovat välttämättömiä, ne ovat mahdollisia, joten annamme tukemme niille. Kyse on vain pienistä mutta tärkeistä askelista, jos vain neuvosto ja parlamentti ottavat ne oikea-aikaisesti huomioon: kyse on tärkeistä uudistuksista myös siinä mielessä, miten demokratiavaje ratkaistaan neuvoston uudessa institutionaalisessa roolissa ja sen uudistetuissa suhteissa parlamenttiin.
Myös tärkeiden politiikan ja ulkoisen puolustuksen toimien ja niistä vastuussa olevien vaikutusvaltaisten päättäjien tehokkuus saavutetaan vain kaikkien maiden edustajien kanssa tehtävän yhteistyön avulla, ei erottelemalla maita toisistaan. Neuvoston on ymmärrettävä tämä: kyse ei ole valittavaan sävyyn esitetyistä ehdotuksista vaan välttämättömästä demokratiasta, josta hyötyy koko Eurooppa yhtenäisen ja avoimen toiminnan ansiosta.

Collins
Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että sekä parlamentilla että komissiolla on mielestäni onnea, kun niillä on jäsen Poosin kaltainen henkilö laatimassa hienon mietinnön, jota on jo kauan odotettu. Suhtaudun hyvin myönteisesti Poosin mietintöön, ja toivon, että kun se saa parlamentilta vahvan kannatuksen, kuten uskon tapahtuvan, puheenjohtajavaltio Belgia kertoo ministerineuvostolle, kuinka tärkeä tämä mietintö on.
Toivomme myös, että puheenjohtajavaltio Belgia jatkaa ponnisteluja herättääkseen yleisten asioiden neuvoston jäsenet tajuamaan, mikä niiden aseman ja tehtävän täytyy ja pitäisi olla. Yleisten asioiden neuvoston tehokkuus on valitettavasti heikentynyt. Neuvoston asemaa ovat horjuttaneet neuvoston erityiskokoonpanojen laajentuminen ja itse Eurooppa-neuvosto, mikä on valitettavaa. Kuten jäsen Poos sanoi, yleisten asioiden neuvoston on säilyttävä voimakkaana poliittisena elimenä eikä se saa muuttua yli-Coreperiksi. Jos näin käy, kenelläkään ei ole kokonaiskuvaa tapahtumista, siitä, mihin meidän pitäisi suunnata tai kuinka meidän pitäisi valmistautua tulevaisuuteen.
Neuvoston työn on oltava johdonmukaista, ja neuvoston hallinnon koordinointia on parannettava. Neuvoston pitäisi mielestäni tyytyä määrittelemään unionin yleiset poliittiset suuntaviivat, eikä se saisi puuttua yksityiskohtiin. Unionin päätöksenteon parantamiseen tarvitaan tehokas neuvosto, joka on avoin ja täyttää kaikki perustamissopimuksessa sille annetut tehtävät. Yleisten asioiden neuvoston kokouksiin osallistuvilla ministereillä on myös oltava tehtäviensä täyttämiseen tarvittavat valtuudet.
Yleisten asioiden neuvoston kokouksiin osallistuvat ministerit, jotka sanovat pari sanaa televisiokameroille ja lähtevät sitten pois, ovat liiankin tuttu näky. Puheenjohtajavaltio Belgian edustaja ravistelee epäuskoisena päätään. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tiedän tämän, olin itse paikalla! Näin sen itse useammin kuin kerran, eikä tilanne ole parantunut sen jälkeen, kun lähdin. Tilanne on todellisuudessa vain pahentunut, ja asia on tuotava julkisuuteen. Haluamme, että yleisten asioiden neuvosto tekee työnsä. Haluaisimme puheenjohtajavaltion tekevän työnsä ja haluamme myös, että komissio tekee oman työnsä.
Kunnioitamme, meidän täytyy kunnioittaa, kolmea toimielintä ja niiden tehtäviä. Parlamentti ei voi katsoa hiljaa sivusta, jos se näkee, että pieni ryhmä jäsenvaltioita jostakin senhetkisestä poliittisesta syystä yrittää syrjäyttää jonkin toimielimen, olipa kyse sitten parlamentista, komissiosta tai todellakin neuvostosta.

Bonde
Arvoisa puhemies, kuka tuntee ministerit Van Dalen, Conde de Saron ja Skytte Christoffersenin? Nämä kolme herraa vastaavat 14 seuraavan kuukauden ajan useimpien EU:n lakien hyväksynnästä. Puheenjohtajavaltio Belgian, Espanjan ja Tanskan pysyvät edustajat ovat hyviä diplomaatteja, mutta he ovat täysin pimennossa. He tapaavat joka viikko Brysselissä ja käyvät neuvotteluja lähes kaikista laeistamme. Heidän alaisensa ja apurinsa tekevät valmiiksi 70 prosenttia laeista. He pystyvät itse tekemään valmiiksi 15 prosenttia laeista. Loput 15 prosenttia annetaan ministerien käsiteltäviksi, jolloin pysyvät edustajat neuvovat ministeriä tai toimivat hänen sijaisenaan virallisessa äänestyksessä. Kokoukset järjestetään tiiviisti lukittujen ovien takana, jotta kukaan ei pystyisi näkemään, kuinka kaukana me olemme siitä kansanvallasta, jonka kunnioittamisesta kaikki 15 valtiota ovat yhtä mieltä. Joskus käy niin, että jonkin asian julkinen käsittely saa vastakaikua kansallisessa parlamentissa, ja joskus saattaa jopa käydä niin, että asia johtaa jopa ministerille annettaviin ohjeisiin tai neuvotteluvaltuuksiin, mutta tämä on harvinaista. Pääsääntönä on, että me äänestäjät ja kansan valitsemat edustajat olemme menettäneet suurimman osan demokratiastamme ja että siitä vastaa 15 pysyvää edustajaa ja heidän virkamieskollegansa. Ratkaisu tähän demokratiavajeeseen tai kavallukseen - koska mehän tiedämme, kuka vallan varasti - on yksinkertainen. Lukekaa perustuslakimme ja palauttakaa lainsäädäntövalta kansan valitsemille edustajille! Palauttakaamme demokratian ydin, jonka mukaan valitsijat voivat osallistua vaaleihin, valita uusia enemmistöjä ja sen jälkeen hyväksyä uusia lakeja. Tämä ydin puuttuu nykyisestä EU:sta.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tätä voidaan pitää onnellisena sattumana. Juuri kun Euroopan unioni ja etenkin sen ministerineuvosto, pääsi esittämästä Euroopan kansalaisille yhtä kamalimmista näytelmistään, edessämme on tänään kollegamme, entisen ministerineuvoston puheenjohtajan, jäsen Poosin erinomainen mietintö, jossa paitsi osoitetaan tie myös kuvataan toimintalinja ja joka pitäisi kiinnittää jokaisen kirkon tai unionin julkisen rakennuksen seinään kuten Lutherin teeseille tehtiin aikanaan Wittenbergissä. Takanamme on Eurooppa-neuvosto, jossa toimielimiin ja neuvostoon liittyvät epäselvyydet, neuvoston pirstoutuminen mitä monimuotoisimpiin pienryhmiin, yhdistelmiin ja kokoonpanoihin tuhosi puheenjohtajavaltio Belgian työn, jolla ei tietenkään ole siihen mitään osaa. Nyt meille kuitenkin muistutetaan suurista periaatteista ja sanotaan rauhallisesti ja tyynesti, kuinka Euroopan pitäisi toimia ja kuinka se ei toimi, jos ei sovelleta esittelijän viisaita suosituksia ja huomioita, hänellä kun on laajaa kokemusta näistä asioista nähtyään sisältäpäin ministerineuvoston ja Eurooppa-neuvoston toiminnan. Uskon siis, että äänestys tästä mietinnöstä on parlamentille tärkeä hetki. Se ei valitettavasti näy EU:n käytännössä, mikä on yksi unionin työn, unionin kuvan ja unionin painoarvon riittämättömyyden perussyistä. Jos puheenjohtajavaltio Belgia voisi siis näin Laekenin huippukokouksen ja Laekenin julkilausuman alla ottaa tämän tekstin huomioon ja sanoa: "Hyvät kollegat, tässä on tie, tässä on yhteisön menetelmä, jonka avulla voimme edes yrittää pistää asioitamme järjestykseen", meille olisi hyötyä tästä tekstistä, jonka toivon saavan huomenna parlamentilta yksimielisen hyväksynnän. Ainakin radikaalit jäsenet tukevat sitä täysin. Uskomme, että tämä on oikea tie, tämä on toimintatapa, Euroopan on rakennuttava eikä tuhouduttava, kuten neuvosto liian usein näyttää sallivan, eikä niinkään varsinainen neuvosto, vaan sen osanottajat, sen toimijat, jotka Gentissä, kuten Nizzassa aiemmin, osoittivat totisesti pystyvänsä loistavasti horjuttamaan toimielimiä ja tekevänsä vieläpä valtavasti töitä sen eteen.

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin kiittää kollega Poosia ja muistuttaa, että kaikkien Euroopan unionin toimielinten on tehtävä suunnanmuutos ja parannettava työskentelytapojaan, kun otetaan huomioon kaikki vastaan tulevat haasteet, Euroopan unionin laajentuminen ja pelkät jäsenten lukumäärän aiheuttamat muutokset.
Komissio on jo jonkin aikaa kehitellyt tällaista sisäistä uudistusprosessia. Euroopan parlamentti on luomassa valmisteilla olevan Corbettin mietinnön myötä samanlaisia edellytyksiä, sikäli kuin asioiden alullepano ei vaadi perustamissopimusten muutoksia. Minusta näiden molempien toimielinten sekä myös neuvoston, jolle jäsenten lukumäärän muutos aiheuttaa eniten ongelmia, pitää uudistua. Kun nimittäin mietin sitä tosiasiaa, että 27 jäsenvaltion Eurooppa-neuvoston kokouksessa jo pelkkä valtuuskuntien osuus kestää puolitoista tuntia ja että valtuuskuntien julkilausumien vuoksi lounaan järjestäminenkin on vaikeaa, tiedämme, että kokouksissa ei voida työskennellä kovinkaan tehokkaasti.
Tällä ei ole mitään tekemistä neuvoston puheenjohtajavaltion suorituskyvyn kanssa; se liittyy ainoastaan rakennekysymyksiin. Sen vuoksi on erittäin tärkeää, että käymme todellakin käsiksi esittelijä Poosin tässä yhteydessä esittämiin lukuisiin ehdotuksiin, jotka ovat toteutettavissa pelkällä työjärjestyksen muutoksella, siis ilman perustamissopimusten muutosta. Meidän pitäisi tehdä se mielestäni kahdestakin syystä, nimittäin parantaaksemme tehokkuutta ja lisätäksemme avoimuutta.
Tehokkuuden lisääminen edellyttää, ettei yleisten asioiden neuvoston työtaakkaa jätetä yksien käsien ja yhden kokoonpanon varaan. Ensin tavataan kohdan A yhteydessä, sitten harjoitetaan hieman ulkopolitiikkaa ja tavataan Kazakstanin presidentti 27 jäsenen voimin ja lopulta siirrytään kohtaan B. Vaiheesta toiseen siirrytään kitkattomasti, ja puolet osanottajista istuu aina lehdistötilaisuudessa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, saatan nyt hieman liioitella, mutta pelkäänpä, että tämä vastaa myös jossain määrin todellisuutta monilla aloilla. Tästä syystä pitäisi ehdottomasti perustaa täytäntöönpanoneuvosto, joka keskittyy etenkin ulkopolitiikkaan. Meidän pitäisi todellakin pystyä muodostamaan neuvostoon johdonmukainen ulkopolitiikka niin kauan kuin se on hallitustenvälinen toimintamuoto, ja meidän on korostettava, että avoimuuden vuoksi tarvitaan lainsäädäntöneuvostoa, jonka lopullinen äänestys ja hallituksen äänestyssyistä ja -perusteista antama julkilausuma ovat julkisia.
Kansalaiset hyväksyvät unionin vain, jos he tietävät, kuka on tehnyt mistäkin syystä minkäkin ratkaisun. Tämä on periaatekysymys kansalaistemme hyväksynnän voittamisessa, ja vain siten voimme tehdä parlamentin ja neuvoston välisestä yhteispäätösmenettelyyn liittyvästä vuorovaikutuksesta julkisen prosessin, jolloin kansalaisilla ja tiedotusvälineillä on mahdollisuus arvioida päätöksiä oikeudenmukaisesti ja jolloin syylliset tai oletetut syylliset saadaan kiinni heidän vääristä ratkaisuistaan.
Mielestäni on ensisijaisen tärkeää, että tällaista työn parlamentarisointia seuraa sen politisointi. Me teemme lainsäädäntötyötä, jota virkamiehet sääntelevät ja jota koskeviin päätöksiin he osallistuvat monilla aloilla. Uskonkin sen olevan vaikeasti yhdistettävissä demokraattiseen ymmärtämykseemme, ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisinkin siksi pyytää teitä tekemään Laekenissa tähän liittyvän aloitteen, sillä voimme saada paljon aikaan ilman perustamissopimuksen muutosta, ja meidän pitäisi valmistautua näin Euroopan unionin laajentumiseen.

Santos
Arvoisa puhemies, Poosin mietintö on samalla kertaa uhkarohkea, taiten laadittu ja todellisuuteen pohjaava. Se on uhkarohkea, koska siinä ehdotetaan, että jo nyt tehtäisiin muutoksia neuvoston toiminnan parantamiseksi. Se on taiten laadittu, koska siinä esitetään, että muutokset voidaan toteuttaa muokkaamatta perustamissopimuksia. Se on todellisuuteen pohjaava, koska siinä tunnustetaan, että myös komission ja parlamentin toiminnan poliittinen parantaminen on erittäin tarpeellista.
Lisäksi mietinnön ehdotuksissa otetaan huomioon, että unionin toimielinten toiminnan parantaminen edellyttää, että vallan tasapainoa muutetaan merkittävästi kyseenalaistamatta elinten toimintaa mutta mahdollistaen kaikkien jäsenvaltioiden täysimääräinen osallistuminen. Tämä muuten on nähdäkseni keskeinen ongelma. Euroopan unionin suuret tavoitteet talouden, yhteiskunnan, turvallisuuden ja ulkosuhteiden aloilla saavutetaan lyhyessä ajassa ainoastaan, mikäli koko Eurooppa kansalaistensa avulla ja 15 jäsenvaltiota eri toimielimissä olevien edustajiensa kautta asettavat ensisijaiseksi ja välttämättömäksi tavoitteekseen lähtökohtaisesti tasa-arvoiseen osallistumiseen perustuvan poliittisen yhteenkuuluvuuden.
Muutoskyvyttömyyteen johtavat aloitekyvyttömyys, epämääräisyys sekä maiden välinen jakaantuneisuus ja ristiriitaisuus edistävät asioiden pysymistä nykyisellä tolalla ja todistavat oikeaksi niiden mielipiteen, joiden mukaan Euroopan unioni on pelkkä kauppiaiden ryhmä, joka on kiinnostunut ainoastaan sen käyttöön annettujen rajoitettujen taloudellisten voimavarojen jakamisesta eikä aina mitenkään tasapuolisesti tai oikeudenmukaisesti. Toimielinten lujittaminen, niiden toiminnan ja tehokkuuden parantaminen sekä turvallisuutta ja ulkosuhteita koskevien yhteisön politiikkojen laatiminen ja harjoittaminen on ehdottoman tarpeellista, mutta jokaisen 15 jäsenvaltion täytyy saada olla siinä osallisena poikkeuksetta ja kenenkään olematta määräävässä asemassa. Näitä asioita silmällä pitäen mietintö saa tukemme ja ihailumme.

Gil-Robles Gil-Delgado
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, tänään käsiteltävä mietintö on kollegamme Poosin laatima älykäs ja ansiokas yritys uudistaa neuvostoa perustamissopimuksia muuttamatta. Onnittelen esittelijää hänen vaivannäöstään, vaikka en itse voi olla yhtä toiveikas. En myöskään usko, että tämän miniuudistuksen avulla voidaan ratkaista neuvoston ongelmia enkä ikävä kyllä ole havainnut poliittista tahtoa sen toteuttamiseksi. Toivottavasti minä olen väärässä ja kollegani Poos oikeassa.
Arvoisa puhemies, yleisten asioiden neuvoston kulta-aika on ohi eikä minusta ole tosiasioiden mukaista ajatella, että Eurooppa-neuvosto on valmis palauttamaan yleisten asioiden neuvostolle siltä riistämänsä valtuudet. Eurooppalaiset politiikat eivät enää ole ulkopolitiikkoja vaan jäsenvaltioiden sisäpolitiikkoja, eikä tärkeitä päätöksiä voida varata ulkoministereille. Heillä on jo riittävästi tekemistä ulkopolitiikassa ja yhteisessä turvallisuudessa.
Toimielinten kolmio on edelleen välttämätön unionin sujuvan toiminnan kannalta, mikäli kaikki sen osat mukautuvat uusiin tarpeisiin. Neuvoston tapauksessa kyse on tulehduksesta, joka voidaan parantaa ainoastaan seuraavilla lääkkeillä: a) tunnustamalla Eurooppa-neuvoston ratkaiseva rooli b) antamalla yleisten asioiden neuvoston tehtäväksi Eurooppa-neuvoston päätösten valmisteleminen hyvin, jotta niitä ei siirrettäisi jäsenvaltion viranomaisten harteille ja c) tekemällä neuvoston erityiskokoonpanosta tehokas ja yhteentoimiva.
Tehokkuutta ei kuitenkaan saada aikaan luopumatta jo vanhentuneesta puolivuosittain vaihtuvasta puheenjohtajavaltiokaudesta, joka on korvattava pitemmällä kaudella. Tehokkaassa poliittisessa toiminnassa ei ensisijaisia tavoitteita voida vaihtaa joka kuudes kuukausi. Ryhmäni otti tämän asian esille ulkoasiain valiokunnan keskustelussa, vaikka emme mietinnön tarkastelunäkökulmaa kunnioittaaksemme erityisesti painottaneet sitä. Kollegamme Poosin mietinnön ansiona on tosiaankin, että siinä ehdotetaan neuvostolle joitakin pienen pieniä muutoksia, joiden avulla yhä välttämättömämmäksi käyvä uudistus voi päästä alulle.
Olisin iloinen, että mietinnön avulla päästäisiin ainakin tuohon tavoitteeseen. Me kaikki voittaisimme, jopa me, joiden mielestä neuvoston uudistukset voidaan tehdä vain valmistelukunnassa, koska niiden pitää olla huomattavasti perusteellisempia.

Tsatsos
Arvoisa puhemies, ei ole olemassa julkilausumaa, jossa ei tuotaisi esille uskoamme demokratiaan, avoimuuteen ja tehokkuuteen. Tämä on aivan oikein, mutta täysin riittämätöntä. Tällaiset yleiset periaatteet konkretisoituvat ja saavat käytännön merkitystä vain silloin, kun toteutuvat koko Euroopan unionin toimielinrakenteessa. Juuri tästä syystä on oltava tyytyväisiä Jacques Poosin päätöslauselmaehdotukseen. Kyseessä on yksi tärkeimmistä Euroopan parlamentin koskaan käsittelemistä asiakirjoista. Esittelijä osoittaa sekä demokratian että tehokkuuden tasoilla, että paljon voidaan tehdä myös uudistamatta perustamissopimuksia, ainoastaan noudattamalla niitä tarkemmin.
Mietinnön innoittamana haluaisin korostaa vähintäänkin seuraavaa: ensiksi neuvoston organisaatio, jossa on 27 poliittista välinettä, on niin monimutkainen, että se haittaa neuvoston työtä. Metsää ei nähdä puilta. Yleisten asioiden neuvoston pitäisi kokoontua useammin, mutta niin, että ministerit ovat läsnä ei ainoastaan Brysselissä vaan jos mahdollista myös kokouksissa. Neuvoston toiminta edellyttää myös kansallisten hallintojen ja hallitusten sopeutumista eurooppalaiseen institutionaaliseen ajattelutapaan ja ohjelmasuunnitteluun. Neuvoston ja Euroopan parlamentin suhteiden osalta on totta, että tarvitaan lisää läsnäolopäiviä; toisaalta neuvoston puheenjohtajan henkilökohtainen esiintyminen parlamentissa ja avoimuus eivät välttämättä edellytä perustamissopimusten muuttamista.
Lopuksi huomautan, että Eurooppa-hanke on moninkertaistanut työn määrän ja on moninkertaisen vaivan arvoinen. Jotta neuvoston jäsenten panos olisi tehokas, heidän on jaettava järkevällä tavalla kansalliset ja eurooppalaiset tehtävänsä.

Dimitrakopoulos
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan vuorostani kiittää kollega Jacques Poosia erinomaisesta työstä, jonka hän esitteli, ja kiittää häntä siitä hyvin demokraattisesta tavasta, jolla hän otti vastaan perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan muiden kollegoiden ehdotukset ja kommentit, joilla pyrittiin parantamaan hänen mietintöään.
Haluaisin käsitellä kolmea mietinnön kohtaa, jotka ovat mielestäni hyvin tärkeitä. Ensimmäinen on 9 kohta, jossa puhutaan neuvoston kahdesta tehtävästä, eli lainsäädännästä ja täytäntöönpanosta. Mielestäni esittelijä Poos huomauttaa aivan oikein, että on tehtävä ero siinä, milloin neuvosto toimii lainsäädännässä ja milloin se toimii täytäntöönpanossa. Tämä on hyvin tärkeää ja mielestäni se pitäisi ottaa huomioon.
Toinen kohta koskee neuvoston ja Euroopan parlamentin yhteistyötä. Olisi epäoikeudenmukaista neuvostoa kohtaan sanoa, ettei jotain edistystä olisi tapahtunut, mutta tämä ei tarkoita, etteikö lisää edistystä tarvittaisi. Haluan käsitellä tarkemmin kahta kohtaa Poosin ehdotuksista, jotka ovat mielestäni hyvin tärkeitä. Ensimmäinen on 18 kohta, jossa puhutaan YUTP:n korkean edustajan roolista ja suhteesta parlamenttiin. Haluan kehottaa neuvostoa pistämään Solanan järjestykseen. Korkean edustajan on opittava, että hänen suhteensa parlamenttiin on määritelty tietyssä kehyksessä ja sitä koskee joitakin sääntöjä, ja on hänen oma etunsa ymmärtää ne. Toinen kohta on 19 kohta. Olen iloinen, että puheenjohtajavaltio Belgia on antanut erittäin hyvän esimerkin tänä aamuna, kun neuvoston puheenjohtaja antoi henkilökohtaisesti tiedonannon Euroopan parlamentille, ja haluan onnitella puheenjohtaja Verhofstadtia tämän aamuisen johdosta.
Kolmas kohta, joka on mielestäni erittäin tärkeä, on suuri avoimuuskysymys. Tämä on asia, joka koskee kaikkia Euroopan unionin toimielimiä. Tätä ovat käsitelleet kollegat kuten Malmström, joka on tehnyt erittäin hyvää työtä avoimuuskysymyksessä, samoin kuin tietenkin Maij-Weggen, mutta haluan sanoa neuvostolle, että Euroopan kansalaisia ei kiinnosta ainoastaan mitä neuvosto päättää, vaan vielä enemmän neuvoston päätösten perustelut.

Leinen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, neuvoston toiminta ei ole tehokasta, ja siitä koituu haittaa kaikille muillekin unionin toimielimille. Siitä koituu haittaa sekä parlamentille että komissiolle. Riittämätön avoimuus ja tehokkuus - jo moneen kertaan mainitut asiat - haittaavat meidänkin työtämme ja saattavat meidät kansalaisten silmissä huonoon valoon. Neuvoston pikainen uudistus on siksi välttämätöntä. Voin vain vielä kerran painottaa asiaa. Jacques Poos on esittänyt hyödyllisiä ja kallisarvoisia ehdotuksia siitä, miten uudistus voitaisiin toteuttaa ilman perustamissopimuksen muuttamista.
Minäkin olen sitä mieltä, että kansalaisilla on oikeus tietää, kuka heidän jokapäiväisiä asioita koskevista laeista ja määräyksistä käydyissä äänestyksissä on äänestänyt ja mitä niissä on äänestetty. Lainsäädäntöneuvoston julkisuus on ensisijaisen tärkeää. Minusta neuvoston erityiskokoonpanojen lukumäärä ei ole mikään ongelma. Ongelmana on riittämätön koordinointi neuvoston ja myös jäsenvaltioiden hallitusten sisällä. Tähän on saatava muutos. Oman maansa hallituksen politiikan koordinoinnista vastaavan ja jatkuvasti läsnä olevan ministerin lähettäminen Brysseliin lienee kannatettava ajatus.
Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta toi maanantaina esityslistaan uusia kohtia, kuten esimerkiksi neuvoston puheenjohtajuuden 25:n ja vieläkin useamman jäsenen unionissa sekä myös Eurooppa-neuvoston määritelmän. Mikä se oikein on? Elin, ylielin vai neuvoston osa? Tämä uudistus on äärimmäisen tarpeellinen, ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivomme, että pystytte tekemään asian hyväksi jotakin jo ennen Laekenin kokousta ja että se otetaan Laekenissa unionin tulevaa perustamissopimusta silmällä pitäen uudestaan esityslistalle.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan kiittää kollega Poosia tästä mietinnöstä neuvoston tarvitsemista uudistuksista. Joskus sanotaan paaviin viitaten, että ihmisen ei tarvitse olla naimisissa voidakseen puhua avioliitosta. Jäsen Poosista voimme sanoa, että hänellä on oikeus puhua neuvostosta, koska hän kuulunut siihen hyvin kauan.
Se, miten huonosti neuvosto toimii ratkaisevan tärkeinä hetkinä, kävi ilmi Gentin huippukokouksessa, jossa kolme valtion- tai hallitusten päämiestä sopi etukäteen tapaamisesta neuvoston ulkopuolella, neuvoston puheenjohtaja esitti Afganistaniin tehtyjen hyökkäysten arvioinnista tärkeitä huomautuksia, joita neuvosto ei kuitenkaan myöhemmin omaksunut, eri jäsenvaltioiden pääministerit antoivat huippukokouksen jälkeen keskenään poikkeavia lausuntoja, jossa tehtiin päätöksiä pankkimaksuista euron johdosta mutta ei tehty päätöksiä komission ja parlamentin ehdottamista keskeisistä terrorisminvastaisista toimista ja jossa loppujen lopuksi syntyi nolo riita neuvoston puheenjohtajan ja komission puheenjohtajan välillä.
Tällaisen kuvan suuri yleisö saa neuvostosta. Ja tämä kielteinen kuva hallitsee unionin koko päätöksentekoa ja koko unionia. Miten neuvostoa voidaan uudistaa niin, että unioni alkaa toimia paremmin ja kansalaisten käsitys siitä paranee? Miten neuvostoa voidaan uudistaa niin, että unionin koko institutionaalinen rakenne tulee demokraattisemmaksi ja avoimemmaksi? Oman arvioni mukaan pari kohtaa ovat siinä oleellisen tärkeitä.
Ensiksikin neuvoston pitää rajoittua alkuperäiseen tavoitteeseensa eli jäsenvaltioiden hallitusten mielipiteen ilmaisemiseen, ja sen pitää tapahtua kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin valvonnan alaisuudessa. Toiseksi neuvoston pitää koordinoida toimintansa paremmin, niin että yleisten asioiden neuvosto ja neuvoston erityiskokoonpanot puhuvat samaa kieltä. Neuvoston erityiskokoonpanojen määrää voitaisiin minun puolestani rajoittaa vielä lisää. Kolmanneksi yleisten asioiden neuvoston pitäisi toimia nykyistä voimakkaammin ja sen pitäisi perustua jäsenvaltioiden Eurooppa-asioista vastaavien viranomaisten, ja mieluiten ministerien, vankkaan asemaan. Belgia on antanut siinä hyvän esimerkin. Neljänneksi, kun on kysymys lainsäädännöstä, myös talousarviota koskevasta, niin kaikkien neuvoston kokousten pitää olla avoimia, mikä merkitsee sitä, että niin neuvottelut kuin päätöksenteko tapahtuvat julkisesti ja niistä raportoidaan avoimesti. Viidenneksi lainsäädännössä, myös talousarviota koskevassa, yksinomaan ministereillä saa olla äänioikeus, mikä merkitsee sitä, että he eivät voi antaa esimerkiksi pysyvän edustajan tai virkamiehen edustaa itseään. Mielestäni neuvoston pitäisi täysin varsinaisen tehtävänsä mukaisesti alkaa toimia liittoneuvostona Saksan mallin mukaan, niin että kansalaisille olisi täysin selvää, mikä neuvoston tehtävä on unionin demokraattisessa prosessissa.
Toivon sydämestäni, että jäsen Poosin mietintö esittää tärkeää osaa tulevassa hallitusten välisessä konferenssissa, ja toivon ennen kaikkea, että neuvosto ottaa sydämelleen parlamentissa esitetyn kritiikin mutta siellä myös silloin tällöin annetut kiitokset.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, kansalaisilla on oikeus tietää, kuinka heidän hallituksensa edustajat ovat toimineet ja äänestäneet neuvostossa. On aivan mahdotonta hyväksyä, että demokratiassa säädetään lakeja suljettujen ja lukittujen ovien takana 380 miljoonan ihmisen puolesta - ja ilman avoimuutta!
Neuvoston uudistusta käsittelevän Euroopan parlamentin mietinnön tärkein kannanotto mainitaan sen vuoksi 26 kohdassa, jossa käsitellään avoimuuden tarvetta. Siinä todetaan, että Euroopan parlamentti vaatii, että neuvoston toimiessa lainsäätäjänä sekä neuvottelujen että äänestysten on oltava julkisia, ja pyytää erityisesti, että kaikkien lainsäädäntämenettelyjen käynnistyessä ja päättyessä on käytävä neuvoston työjärjestyksen 8 artiklan mukaisia julkisia keskusteluja ja että neuvoston työjärjestyksen 9 artiklan 1 kohtaa on sovellettava. Siinä todetaan myös, että lakitekstejä koskevat äänestystulokset ja selvitykset on julkistettava.
Tämän tulevan avoimuuden avulla Euroopan unioni demokratisoituu. Se vahvistaa äänestäjien asemaa ja lisää kansallisten parlamenttien kykyä valvoa neuvostoa. Jo on aikakin! Tämä vuorostaan lisää vaatimuksia keskittää EU:n tehtäviä ja tarvetta rajoittaa unionin päätöksentekoon liittyviä toimivaltuuksia. Tänään hyväksyttävällä mietinnöllä on toisin sanoen pitkän aikavälin seurauksia. Arvoisa puhemies, uskon, että me sen vuoksi pääsemme huomattavasti lähemmäksi sitä tavoitetta, jonka komission edellinen puheenjohtaja Jacques Santer muotoili vuonna 1995: tehkää vähemmän asioita, mutta tehkää ne paremmin.

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät parlamentin jäsenet, niinä onnellisina aikoina, kun olin itse Euroopan parlamentin jäsen, suhtauduin itsekin melko kriittisesti neuvostoon, mutten kuitenkaan usko ikinä puhuneeni neuvostosta tavalla, jonka jotkut teistä ovat katsoneet hyväksi.
Toiseksi haluaisin sanoa teille, että tässä on jotain, mitä en ymmärrä. Olen ollut vuoden Belgian hallituksen jäsen, olen muutaman kuukauden ajan osallistunut yleisten asioiden neuvoston töihin, toimin maatalousneuvoston puheenjohtajana, kuulun ulkomaankaupan epäviralliseen neuvostoon ja kuuluin pitkään sisämarkkinoiden neuvostoon.
Olen siis vuodessa kerännyt jonkin verran kokemusta neuvostojen ja erilaisten neuvoston kokoonpanojen toimintatavasta.
Haluaisin kertoa tiedoksenne, että on hyvin harvinaista, ettei kokouksessa ole enemmistöä ministereistä tai valtiosihteereistä, etten sanoisi lähes kaikkia, ja tämä koskee kaikkia mainitsemiani kokoonpanoja.
Kerron tämän siis tiedoksenne. Kerron myös, että joidenkin teistä maalaama kuva neuvostosta, jossa ministerit ovat paikalla vain kameroiden edessä, mutta lähtevät heti, kun kamerat katoavat, ei myöskään vastaa totuutta.
Toistan vielä, että tämä on vain tiedoksenne. Mieleeni tulee kritiikki, jonka olen aina torjunut ja jonka jotkut esittävät Euroopan parlamenttia kohtaan. Katsoessaan esimerkiksi tällaista istuntoa he ihmettelevät Euroopan parlamentin jäsenten poissaoloja ja kysyvät: missä he oikein ovat?
Minun on vielä lopuksi sanottava, ettei ministerien osallistumisessa neuvostoihin ole kyse päivärahoista.
Kerron kaiken tämän vain tiedoksenne, hyvät kollegat.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Neyts-Uyttebroeck.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Maailman kauppajärjestön neljännen ministerikokouksen valmistelujen edistyminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat maailman kauppajärjestön neljännen ministerikokouksen valmistelujen edistymisestä.

Neyts-Uyttebroeck
. (NL) Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kahden viikon kuluttua Qatarissa, Dohassa, pidetään Maailman kauppajärjestön neljäs ministerikokous. Euroopan unioni tekee lujasti työtä sen eteen, että siellä käynnistettäisiin uusi kauppaa koskeva neuvottelukierros laajan ja tasapainoisen asialistan pohjalta.
Lokakuuta 26. päivänä 1999 pidetyn yleisten asioiden neuvoston päätelmät ovat edelleen sen kiintopisteinä. Viime lokakuun 8. päivänä pidetty yleisten asioiden neuvosto korosti uuden neuvottelukierroksen merkitystä.
Ensi viikon maanantaina yleisten asioiden neuvosto syventyy uudestaan asioiden tämänhetkiseen tilaan. Pohjimmiltaan kyse on siitä, että Dohaan lähtee tiivis ja voimansa yhdistänyt unioni.
Te tietysti tiedätte kaikki, että kauppa-asioita koskevissa neuvotteluissa Euroopan unionia edustaa komissio, siis myös tässä, ja että komission jäsen Pascale Lamylla, joka pitää puheenvuoronsa minun jälkeeni, on siinä todella keskeinen ja sivumennen sanoen erittäin arvostettu osa.
Haluan antaa teille tiedoksi myös sen, että Maailman kauppajärjestön neljännen ministerikokouksen valmistelu on ollut puheena työ- ja sosiaaliasioiden neuvostossa ja maatalousneuvostossa, ja jollen erehdy, niin näin tapahtuu myös ympäristöneuvostossa, ja tarkoituksena on nimenomaan kantojen yhteensovittaminen tai vähintään hankalien kohtien tunteminen.
Uuden kattavan neuvottelukierroksen pitää osaltaan edistää maailmankaupan pitemmälle menevää vapauttamista ja sääntelyä, ja se on monestakin syystä erittäin tärkeää.
Ensiksikin kokous pidetään juuri maailmantalouden hidastumisen aikoihin, ja tilannetta pahentavat vielä syyskuun 11. päivän dramaattiset tapahtumat, jotka vaikuttavat kielteisesti taloudelliseen kasvuun niin teollisuus- kuin kehitysmaissa.
Sopimus uuden neuvottelukierroksen käynnistämisestä on siis voimakas positiivinen signaali maailmantaloudelle. Myös Euroopan unionin valtion- tai hallitusten päämiehet kehottivat Gentin epävirallisessa neuvostossa, esitän suoran lainauksen: "tekemään aktiivisesti työtä WTO-neuvottelujen käynnistämiseksi. Nykyisen epävarman taloudellisen tilanteen johdosta kaupan pidemmälle menevä vapauttaminen, joka pohjautuu sääntöihin perustuvaan monenväliseen järjestelmään, jossa on mukana todellinen kehitysulottuvuus, on tärkeämpää kuin koskaan, sekä taloudellisella että poliittisella alalla", lainaus päättyy.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kauppaneuvottelujen uusi kierros on hyvin tärkeä myös kehitysmaille. Sen on tarkoitus parantaa kehitysmaiden ja etenkin vähiten kehittyneiden maiden liittymistä monenkeskiseen kauppajärjestelmään muun muassa siten, että helpotetaan niiden pääsyä markkinoille ja toteutetaan toimenpiteitä, joilla helpotetaan jo tehtyjen sopimusten täytäntöönpanoa, sekä toimenpiteitä, joilla pyritään parantamaan näiden maiden erityiskohtelun toimivuutta. Kolmanneksi uuden neuvottelukierroksen tavoitteena on vahvistaa WTO:n sääntöihin perustuvaa järjestelmää, joka on englanniksi "a rules-based system", selkeyttämällä ja tarkentamalla nykyisiä määräyksiä etenkin kaupan ja ympäristön alalla ja laajentamalla WTO:n toimialaa uusiin aiheisiin kuten sijoituksiin, kilpailuun ja kaupan edistämiseen, jotta WTO mukautuisi maailmantalouden kehityksen synnyttämiin tarpeisiin ja vastaisi globalisaatiosta johtuviin huoliin.
Euroopan unioni pyrkii myös edistämään monenvälistä hallintoa varmistamalla, että WTO:sta tehdään johdonmukaisempi ja sen yhteistyötä muiden kansainvälisten järjestöjen, kuten ILO:n, kanssa parannetaan, jotta globalisaatiota pystyttäisiin hallitsemaan entistä paremmin.
(NL) Haluan korostaa, että Euroopan unionin tavoitteena ei siis ole pelkästään maailmankaupan pitemmälle menevä vapauttaminen vaan yhtä paljon myös sen pitemmälle menevä sääntely. Se heijastaa muuten täydellisesti jäsenvaltioiden kansalaisten enemmistön näkemystä. Ei-kaupalliset näkökohdat, Maailman kauppajärjestön mekanismin tekeminen läpinäkyvämmäksi, eurooppalaisten julkisten palvelujen säilyttäminen ja niiden erityisasema kuuluvat niihin asioihin, joita Euroopan unioni puolustaa.
Kehitysmaiden kanssa on tehty kolmen viime vuoden aikana hyvin paljon työtä toteutukseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi. Se on auttanut tunnistamaan relevantit aiheet. Joissakin tapauksissa on kysymys sopimusten soveltamisesta tai tekstin nyansoimisesta tai sen tulkinnan spesifioimisesta.
Joissakin tapauksissa kysymys on asioista, jotka voisivat kyllä merkitä muodollisten muutosten tekemistä olemassa oleviin sopimuksiin. Tämä kaikki merkitsee sitä, että prosessi on hankala. Se on prosessi, johon Euroopan unioni osallistuu aktiivisesti käsittäen täysin, että monille maille se on ratkaisevan tärkeä.
Haluan kiinnittää huomionne siihen, että kehitysmaiden kanssa tehdyn työn lisäksi meidän pitää ryhtyä vakaviin toimiin myös niin kutsuttujen rikkaiden maiden kanssa. Ne eivät alun perin vielä tämän vuoden alussa olleet lainkaan vakuuttuneita, että toteutukseen liittyy kehitysmaiden kannalta todellisia ongelmia.
(FR) Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unioni on ollut jo yli vuoden ajan avainasemassa toisessa tärkeässä asiassa, eli sellaisen ratkaisun etsinnässä, jonka avulla maailman köyhimmät väestöt saisivat tosiasiallisesti ja tehokkaasti lääkkeitä.
Yleisten asioiden neuvosto hyväksyi viime toukokuussa Euroopan komission tätä asiaa koskevan toimintasuunnitelman. Unioni ponnistelee, jotta Dohan neljännessä ministerikokouksessa voitaisiin hyväksyä lääkkeiden saatavuuteen ja TRIPS-sopimukseen liittyvä selkeä julistus.
WTO:n yhteydessä tällä hetkellä käytävät neuvottelut keskittyvät ministerien julistusta koskevaan ehdotukseen ja päätösehdotukseen, jotka liittyvät suunnitelman täytäntöönpanoon. WTO:n yleisneuvoston puheenjohtaja Stuart Harbinson esitti 26. syyskuuta nämä kaksi tekstiä. Tekstit, joita moni WTO:n jäsen pitää hyvänä pohjana työlle, hyväksytään niiden julkaisemisen jälkeen käytävien neuvottelujen mukaisesti.
Euroopan unioni pitää ministerien julistusta koskevan ehdotuksen ansiona, että siinä otetaan huomioon laaja kirjo meille läheisiä aiheita. Teksti ei kuitenkaan täytä odotuksia useilla aloilla. Komission jäsen Pascal Lamy kommentoi varmaankin tätä asiaa omassa puheenvuorossaan, ja komissio jatkaa ponnistelujaan, jotta ministerien julistus saataisiin vastaamaan unionin huolia ja etuja.
Osallistumme aktiivisesti uuden kierroksen työohjelmaa koskeviin neuvotteluihin avoimessa ja joustavassa hengessä ja haluamme auttaa kehitysmaita puolustaen samalla unionin tavoitteita ja oikeutettuja etuja. Uuteen kierrokseen mukaan otettavat ainekset ja täytäntöönpanoa koskevat kysymykset muodostavat kokonaisuuden, joten unionin lopullinen arvio koskee sekä yleistä tasapainoa että tasapainoa käsiteltävien aiheiden sisällä.
(NL) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, yhteenvetona totean, että Maailman kauppajärjestön tuleva ministerikokous edistää osaltaan sitä, että maailmankaupan sääntelevää luonnetta säädetään edelleen. Tämä kokous tarjoaa meille mahdollisuuden antaa maailmantaloudelle tärkeä kannustin käynnistämällä uusi neuvottelukierros.
Lopuksi haluan korostaa tällaisen uuden neuvottelukierroksen myönteistä poliittista ja taloudellista merkitystä. Sen pitää luoda edellytyksiä kansainvälisen solidaarisuuden vahvistumiselle, epätasa-arvon vähenemiselle ja vakauden lujittamiselle maailmassa ja myös maailmantaloudessa.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, haluan aivan ensimmäiseksi kiittää Euroopan parlamenttia, kun se järjesti tämän keskustelun WTO:n tulevan ministerikokouksen valmistelujen edistymisestä kaksi viikkoa ennen kokouksen alkua ja hetkellä, jolloin Genevessä ja muualla käydään kiivaita keskusteluja käynnistettävien neuvottelujen ohjelmasta. Tämän jälkeen haluan sanoa teille, että neuvottelijana unionin puolesta pidän erittäin tärkeänä Euroopan parlamentin aktiivista osallistumista tähän keskusteluun. Kuten tiedätte, taistelimme yhdessä edellisessä hallitustenvälisessä konferenssissa - jossa laadittiin niin sanottu Nizzan sopimus - parlamentin toimivallan lisäämisen puolesta kauppapolitiikan alalla. Kuten myös tiedätte, jäsenvaltiot eivät hyväksyneet ehdotuksiamme. Näin ollen komissio tekee perustamissopimuksen määräysten rajoissa parhaansa tiedottaakseen asioista Euroopan parlamentille ja ottaakseen sen mukaan unionin kauppapolitiikkaan. Tiedätte myös, että kannatamme neuvoa-antavan parlamentaarisen elimen perustamista WTO:hon, jotta kansanedustajat voisivat osallistua paremmin monenkeskiseen kauppajärjestelmään. Uskon vakaasti, että jos haluamme yleisen mielipiteen tuen, jos haluamme kasvattaa WTO:n legitiimiyttä, on parlamenttien jäsenten osallistumisen lisääminen paitsi mahdollista myös ja ennen kaikkea tarpeellista.
Millaista neuvotteluohjelmaa unioni sitten ehdottaa? Kahden vuoden ajan - Seattlen kokouksen jälkeen - olemme päässeet keskustelemaan yhdessä useaan otteeseen seuraavan ministerikokouksen valmistelujen edistymisestä. Täällä tai komissiossa käymämme keskustelut ovat ruokkineet omia pohdintojamme sovellettavasta strategiasta. Huomiot ja huolenaiheet, jotka olette tuoneet esiin näissä yhteydenpidoissa, vastaavat hyvin pitkälle niitä, joita komissiolla on. Meidän tavoin te haluatte kaupan ja sijoitusten vapauttamisesta neuvotteluohjelman, jolla vastataan meidän ja kehitysmaiden maastaviejien tarpeisiin. Mutta meidän tavoin haluatte myös neuvotteluohjelman, joka koskee uusien sääntöjen määrittelemistä, nykyisten sääntöjen selkeyttämistä sekä Maailman kauppajärjestön ja muiden kansainvälisten tahojen sääntöjen jäsentämistä sosiaaliasioiden, ympäristön, terveydenhuollon ja elintarviketurvan alalla. Juuri nämä säännöt voivat turvata samanaikaisesti markkinoiden tehostamisen, paremman yhteiskunnallisen kehityksen ja riittävän ympäristönsuojelun. Meidän mielestämme koko maailman kestävän kehityksen avain on markkinoiden avaamisen ja monenvälisten sääntöjen täytäntöönpanon yhdistäminen. Tästä syystä unionin Seattlen kokouksen jälkeen kannattama työohjelma sisältää kolme osiota: markkinoille pääsy, sääntely ja kehitysmaiden yhdentyminen. Näiden kolmen osion yhtenäisyyden takeena on oltava, mitä englannin kielessä kutsutaan nimellä single undertaking (kertasitoumus). Haluamme kunnollisen neuvottelun ja nopean ratkaisun.
Joitakin teistä saattaa hämmästyttää, ettemme ole muuttaneet tavoitteita tai aikataulua syyskuun 11. päivän kamalien tapahtumien jälkeen. Asiaa on syytä selittää hieman. Järjestäytyneen vapauttamisen periaatteeseen pohjautuva lähestymistapa oli mielestämme tarpeellinen jo ennen syyskuun 11. päivää. Siitä on tullut entistä tarpeellisempi terrori-iskujen jälkeen. Avautumisprosessi, kaupan sääntely, kehitysmaiden yhdentyminen sekä huoli ympäristö- ja sosiaalipolitiikan kestävyydestä eivät ole menettäneet merkitystään. Ne edistävät vakautta ja turvallisuutta maiden tai sukupolvien välisissä suhteissa. Yhteistoiminta, neuvottelu ja kauppakiistojen rauhanomainen ratkaiseminen ovat tehneet kansainvälisestä kaupasta eräänlaisen kansainvälisen hallinnon mallin, jossa kaikki osapuolet osallistuvat päätöksentekoon. Iskujen aiheuttaman epävakauden edessä meidän on vahvistettava entisestään monenvälisten suhteiden ensisijaista merkitystä, sillä se on mielestämme paras keino tehdä maailmanlaajuisesta kehityksestä oikeudenmukainen eikä vain tosiasiallinen. WTO ei tietenkään ole kuin yksi osa monenkeskistä järjestelmää, jonka on voitava vastata globalisaation haasteisiin. WTO:n yhteydessä käytävä neuvottelukierros on siis toki tarpeellinen, muttei itsessään riittävä. Muitakin ympäristön, sosiaaliasioiden, kehityksen rahoituksen ja hyviä sisäisiä politiikkoja tukevien alojen hallintoelimiä on vahvistettava.
Tarkastellaan seuraavaksi kahden viikon päästä pidettävän ministerikokouksen näkymiä. Olemme mielestäni yleisesti ottaen paremmassa tilanteessa kuin ennen Seattlen kokousta. Valmistelut etenevät myönteisen yhteistyön hengessä. Usko siitä, että monenkeskisen järjestelmän on oltava enemmän kuin koskaan olennainen osa kasvua ja vaurautta, jaetaan laajalti. Mielestäni on syytä tuoda esiin myös, että usean osapuolen - meidän, Yhdysvaltojen, yhä useamman kehitysmaan - avoimuus, rakentava asenne ja ponnistelut ovat jo nyt auttaneet vähentämään erimielisyyksiä, jotka haittasivat Seattlen kokouksen onnistumista. Tämä tuli selkeästi esiin edellisessä WTO:n kauppaministerien suppeassa epävirallisessa kokouksessa, joka pidettiin Singaporessa 13. ja 14. lokakuuta ja johon itsekin osallistuin. Se näkyi mielestäni myös APEC-maiden (Aasian ja Tyynenmeren alueen maiden) kauppaministerien kokouksessa viime viikolla. Uskon, että olemme saapuneet pisteeseen, jossa kunnianhimoinen, tasapainoinen, unionin tärkeimpiä tavoitteita vastaava kierros on mahdollinen.
Emme tietenkään ole vielä maalissa. Nyt alkaa viimeinen ja ratkaiseva vaihe ennen Dohan kokousta. Kuten tiedätte, syyskuun 26. päivänä esitettiin ehdotus ministerien julistukseksi, joka olisi neuvotteluvaltuutus seuraavaa kierrosta varten. WTO:n jäsenet pitivät sitä kohtuullisena pohjana työlle. Kukaan ei tietenkään ollut täysin tyytyväinen, mikä WTO:n toimintatavan tuntien on pikemminkin hyvä merkki ennen neuvottelua. Kaikkea, mikä tekstissä on, ei tietenkään voida hyväksyä, emme edes me voi hyväksyä kaikkea, ja kerron teille suurimmat vaikeudet, joiden parissa meidän on vielä tehtävä työtä.
Ensimmäinen koskee kauppaa ja ympäristöä, joiden alalla olemme erityisen huolestuneita ehdotusten kunnianhimon puutteesta. Haluamme tehdä neuvotteluvaltuutuksesta paljon kattavamman. Paikoittain on edistytty, mutta täytyy tunnustaa, että suurin osa kehitysmaakumppaneistamme suhtautuu yhä vähintäänkin epäröivästi ajatukseen käydä asiasta neuvotteluja. Teemme lähipäivinä kaiken voitavamme tilanteen korjaamiseksi. Sanoin Singaporessa kollegoilleni hyvin selkeästi, ettei aihetta koskeva valtuutus ole ainoastaan poliittinen välttämättömyys unionille vaan se palvelisi kaikkien Maailman kauppajärjestön jäsenten ja koko monenkeskisen järjestelmän etua. Uskon, että viesti tämän kysymyksen poliittisesta tärkeydestä meille, meni perille. Siitä on vielä johdettava toiminnalliset johtopäätökset. Toinen vaikeus ympäristön ohella on maatalous, joka säilyy arkana aiheena. Esitetyssä ehdotuksessa tunnutaan ennakoivan useassa kohdassa neuvottelujen tuloksia, sillä siinä ehdotetaan muun muassa erilaisten tukiluokkien asteittaista lakkauttamista, mikä ylittää komission jäsen Franz Fischlerin ja minun saaman valtuutuksen...

Puhemies
Arvoisa komission jäsen Lamy, pyydän teitä keskeyttämään puheenvuoronne. Kuten kaikki tietenkin ymmärtävät, kyse on parlamentin evakuointiharjoituksesta. Keskeytämme istunnon ja poistumme salista välittömästi. Pyydän teitä noudattamaan parlamentin turvallisuushenkilöstön ohjeita rauhallisesti ja asianmukaisessa järjestyksessä sekä poistumaan hätäuloskäyntien kautta.
Istunto on keskeytetty ja sitä jatketaan sen jälkeen, kun kelloja soitetaan sen merkiksi, että töihin voidaan palata normaalisti.
(Istunto keskeytettiin klo 16.35 evakuointiharjoituksen vuoksi ja sitä jatkettiin klo 17.10.)

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, palaan siis siihen, mihin jäin ennen tätä lyhyttä keskeytystä, eli siihen että Dohan kokoukseen esitetty julistusehdotus, jota parhaillaan käsitellään, aiheuttaa meille joitakin ongelmia ympäristön ja maatalouden alalla, ja siirryn nyt sosiaaliasioihin: emme ole täysin tyytyväisiä joihinkin julistuksen kohtiin ja etenkään sen sosiaaliasioita koskevaan kohtaan. Se on mielestämme liian puutteellinen, ja sitä on vahvistettava siten, että se vastaa paremmin tämän kysymyksen merkitystä yhteiskunnissamme sekä kunnianhimoamme, sillä minut on valtuutettu edistämään kansainvälisen ja toimielinten välisen vuoropuhelun käynnistämistä tästä aiheesta.
Sijoitusten ja kilpailun alalla ehdotettu pitäytyminen työohjelmissa ei riitä meille. Työohjelmat eivät mielestämme voi korvata neuvotteluja, vaikka voidaankin miettiä työohjelman ja neuvottelun asianmukaista yhteensovittamista, kunhan siitä päätetään ennalta.
Myös kysymys terveydenhuollon ja tekijänoikeuksien välisestä suhteesta, johon neuvoston puheenjohtaja viittasi aiemmin, on hankala. Kuten tiedätte, olemme hyvin sitoutuneita tähän aiheeseen ja pyrimme aktiivisesti lähentämään äärimmäisiä kantoja, jotta Dohassa päästäisiin kattavaan poliittiseen julistukseen, jossa yhdistetään tekijänoikeuksia koskevan sopimuksen joustovara olennaisten lääkkeiden saatavuuden tarpeeseen ja tutkimuksen kautta tapahtuvan innovaation turvaamiseen.
Nämä ovat meidän huolenaiheitamme. Muilla valtuuskunnilla on tietenkin omat huolensa ministerien julistuksen suhteen. Joillekin kehitysmaille WTO:n nykyisten sopimusten täytäntöönpano tai useassa tapauksessa niiden tarkistaminen, on ensisijaisen tärkeää, ja meidän on mielestämme oltava valmiita vastaamaan avoimesti ja luovasti näihin huoliin.
Joillekin vähiten kehittyneille maille kapasiteetin ja resurssien riittämättömyys aiheuttaa todellisen ongelman, johon on löydettävä vastaus Maailman kauppajärjestön tulevissa töissä.
Mainitsemistani huolista huolimatta suurin osa WTO:n jäsenmaista vaikuttaa mielestäni tällä hetkellä entistä valmiimmilta osoittamaan tarvittavaa joustavuutta ja avoimuutta, jotta Dohassa voitaisiin käynnistää sisältönsä puolesta riittävän kunnianhimoinen neuvottelu, ja alan uskoa, että pääsemme käsittelemään siellä neljää painopistealuettamme: kaupan vapauttamista, sääntöjen vahvistamista, kehityksen ottamista monenvälisen työohjelman ytimeen sekä kestävän kehityksen tavoitteiden sisällyttämistä WTO:hon. Kaikella tällä pyritään ottamaan entistä paremmin huomioon kansalaistemme huolet.
Toivon komission puolesta, että päätöslauselmassa, josta äänestätte huomenna, annetaan selkeä ja voimakas tuki näille Euroopan unionin tavoitteille. Niin tekemällä vahvistaisitte neuvottelijan asemaa ja antaisitte poliittisen viestin kauppakumppaneillemme ja kansalaisillemme - viestin, ettei Euroopan unioni tyydy tässä neuvottelussa business as usual -lähestymistapaan.
Haluaisin vielä lopuksi käyttää tätä tilaisuutta toivottaakseni komission puolesta tervetulleiksi ne parlamentin jäsenet, jotka kuuluvat Dohan valtuuskuntaamme, ja jatkamme Dohassa hyvää yhteistyökäytäntöä, joka mielestäni syntyi välillemme Seattlessa. Näin ainakin ilmeni kyselylomakkeesta, jonka tuolloin toimitin teille ja johon suurin osa valtuuskunnassa olleista parlamentin jäsenistä vastasi. Luotan aktiiviseen tukeenne työohjelman - uskoakseni yhteisen työohjelmamme - eteenpäin viemisessä.

Suominen
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen Lamy, olen iloinen voidessani PPE-DE-ryhmän puolesta todeta, että parlamentin suurten ryhmien on ollut varsin helppo päästä yksimielisyyteen siitä yhteisestä julkilausumasta, josta päätämme tämän keskustelun jälkeen huomenna. Se osoittaa, että eräissä suurissa kysymyksissä vallitsee yhteinen näkemys yli puoluerajojen.
Emme ole viime kuukausina nähneet kovinkaan useasti komission jäsen Pascal Lamya, ja kerrankin voi sanoa näin: olemme siitä iloisia. Hän on tarmokkaasti ja taidokkaasti sukkuloinut maailmalla pyrkien luomaan pohjaa uudelle WTO-neuvottelukierrokselle, josta tulisi tehdä päätös Dohassa marraskuun puolessavälissä. Komission jäsen Lamy on kuitenkin kiireiltään ehtinyt hyvin ja riittävästi informoimaan Dohaan lähtevää parlamentin delegaatiota. Kiitos myös siitä, tosin en tiennyt, että hänen viestinsä on niin tulenarkaa, että täytyy järjestää paloharjoitus sen kestäessä.
Ryhmäni tukee täysin sitä neuvottelulinjaa, jonka neuvosto päätti jo Seattlen kokousta varten. Uuden, maailmankaupan vapauttamista ja pelisääntöjä kehittelevän neuvottelukierroksen tulee käsitellä asioita laajapohjaisesti voimistaaksemme kestävää taloudellista kasvua, vahvistaaksemme, kehittääksemme ja uusiaksemme globaalisiin sääntöihin perustuvaa kauppajärjestelmää ja varmistaaksemme sen etujen oikeudenmukaisen jakautumisen. Olemme myös tyytyväisiä siitä, että kokous pidetään Qatarin Dohassa. Nyt, jos koskaan, on osoitettava, että terrorismilla meitä ei voi pelotella, vaan jatkamme tässä mielessä business as usual -linjoilla kansainvälistä yhteistoimintaa vapaamman ja oikeudenmukaisemman kaupan hyväksi. Sen on myös oltava työtä paremman ympäristön, sosiaalisen kehityksen, köyhyyden vähentämisen ja ihmisoikeuksien hyväksi.
Jotkut tahot haluaisivat poistaa vapaan kaupan, lopettaa WTO:n ja palata kahdenväliseen säädeltyyn kauppaan. Se tie - hyvät kollegat - olisi tie kohti protektionismia, sitten kauppasotia ja sen jälkeen myös mahdollisia aseellisia konflikteja. Se olisi tie, joka saisi kaikki vapautta, demokratiaa, oikeusvaltiota, sosiaalista kehitystä ja ihmisoikeuksia vastustavat nyökyttelemään tyytyväisyydestä.
Kiitän kaikkia kollegoita, jotka ovat tehneet työtä parlamentaarisen kokouksen aikaansaamiseksi Dohan kokouksen yhteydessä. Mainitsen nimeltä kollegat Erika Mannin ja Konrad Schwaigerin. Me olemme tänään kuulleet, että Yhdysvaltain kongressin edustus on vielä epävarmaa. On todella toivottavaa, että Yhdysvaltain kongressista tulisi vähintäänkin yhtä voimakas delegaatio kuin täältä, ilman heitä me olemme hiukan toispuoleisia. Uskon, että voimme seuraavien vuosien aikana kehittää maailmankaupan parlamentaarista seurantaa, joka on tärkeää WTO:n kaltaisen järjestön työn avaamiseksi kansalaisille ja sitä kautta hyväksyttävyyden hakemiselle sen piirissä olevalle toiminnalle.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, Doha on ilmeisesti laukaissut hälytyksen tässä rakennuksessa.
Kahden viime vuoden aikana WTO:ta on arvosteltu usein ja aivan perustellusti. Jotkut arvostelijoista väittävät, että WTO:ssa on niin paljon pielessä, että emme saa käynnistää uutta neuvottelukierrosta, ennen kuin olemme ratkaisseet ne ongelmat, jotka liittyvät esimerkiksi kehitysmaiden yhtäläiseen pääsyyn maailmanmarkkinoille, WTO:n sisäiseen demokratian puutteeseen ja päätöksentekoon sekä kauppakysymysten ja muiden kysymysten väliseen epätasapainoon.
Me sosiaalidemokraatit olemme kuitenkin päätyneet vastakkaiseen päätelmään. Edellä mainittujen ongelmien ratkaiseminen on meille ehdoton prioriteetti, ja siihen päästään parhaiten juuri käynnistämällä uusi neuvottelukierros. Vain sillä tavalla voidaan tehdä todellisia uudistuksia.
PSE-ryhmä tukee täysin uutta, laajaan asialistaan perustuvaa neuvottelukierrosta, jossa pyritään taloudellisin ja poliittisin perustein tehtyihin uudistuksiin. Tämä on hyvin yksinkertainen asia, sillä tiedämme, että kauppa edistää kasvua, vetää puoleensa investointeja ja luo työpaikkoja niin Euroopassa kuin Euroopan ulkopuolella.
Maailmantalous tasapainoilee nyt taantuman ja elpymisen välillä. Jos syyskuun 11. päivän terrori-iskuista seuraa taantuma, niin terroristit voittavat lopullisesti. Siitä kärsivät eniten maailman köyhimpien maiden asukkaat. Maailmanpankki arvioi, että terrori-iskut saavat kehitysmaiden talouskasvun laskemaan viidestä kahteen ja puoleen prosenttiin.
Arvioidun kasvun arvioidut seuraukset ovat, että köyhyysrajan alapuolella on noin 10 000 000 ihmistä lisää ja että maailmassa kuolee 20 000 - 40 000 alle viisivuotiasta lasta lisää. Se on katastrofaalista.
Uusi neuvottelukierros on välttämätön, jotta voitaisiin palauttaa luottamus maailmantalouteen ja avata tie uudistuneeseen kestävään kasvuun. Tiedämme kuitenkin, että pelkkä kauppa ei riitä. Ilman asianmukaista sääntelymekanismia on olemassa liian suuri vaara, että kaupasta saatu hyöty jakautuu hyvin epätasaisesti ja ympäristökysymys ja sosiaaliset normit menettävät asemiaan.
Sen takia PSE-ryhmä vaati neuvotellessaan päätöslauselmasta muiden ryhmien kanssa, että neljännen ministerikokouksen ensimmäiseksi prioriteetiksi asetetaan maailmanlaajuisen köyhyyden torjuminen, uudistukset, demokratia ja kauppakysymysten ja muiden kysymysten välinen suhde.
Perusteluina esitämme WTO-sääntöjen vaikutuksen ympäristöön, ravinnon turvallisuuteen, työntekijöiden oikeuksiin ja hallitusten vapauteen järjestää julkiset palvelut ilman, että niille koituu vaaraa joutua oikeuteen voittoa tavoittelevien monikansallisten yhtiöiden toimesta.
Arvoisa puhemies, sosiaalidemokraateille WTO:n tapaisten elinten perimmäinen tavoite on globalisaation kaltaisten maailmanlaajuisten prosessien saattaminen poliittiseen valvontaan, niin että voimme ohjata näitä prosesseja demokraattisten poliittisten valintojen mukaan.
Suurin haasteemme onkin käynnistää uusi neuvottelukierros yhdessä monien kehitysmaiden ja monien uudistusmielisten, hyvien, valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa huolimatta uusliberaalin opposition vastustuksesta sekä monista parlamentin jäsenistä ja joistakin globalisaation vastustajista, jotka torjuvat ajatuksen uudesta neuvottelukierroksesta.
Neljäs ministerikokous on ratkaisevan tärkeä hetki keskustelussa globalisaatiosta, mukaan lukien tämän keskustelun sosiaaliekonomiset turvallisuusulottuvuudet. Jos ministerikokouksessa vahvistettu ohjelma tulevalle kolmevuotiselle neuvottelukierrokselle ei tarjoa vankkaa perustaa edistymiselle demokratian, köyhyyden torjunnan, ympäristönsuojelun, kehitysmaiden taloudellisen kasvun ja julkisten palvelujen puolustamisen alalla, niin me sosiaalidemokraatit uskomme, että siitä saattaa olla erittäin kielteiset seuraukset nykyisen globalisaatiokeskustelun suunnalle ja loppujen lopuksi globalisaatiolle itselleen.
Tämä on sen päätöslauselman sanoma, jonka me huomenna toivottavasti hyväksymme. Kannatamme uutta neuvottelukierrosta. Kannatamme rehellistä ja kaikkien maiden kansalaisia tukevaa vapaata kauppaa.
Arvoisa puhemies, lopuksi tämän kaiken koetinkivi. Toivomme, että ne halvat lääkkeet, joita puhemies käsitteli hyvin selkeästi, todella myös tulevat koetinkiveksi, sillä ilman sitä emme voi kuvitella hyvää uutta neuvottelukierrosta.
Toivotamme Pascale Lamylle onnea ja menestystä, sillä hän on tehnyt tähän asti uskomattoman hyvää työtä. Hän neuvottelee parlamentin kanssa uskomattoman hyvin, ja olemme hänelle siitä erittäin kiitollisia.

Clegg
Arvoisa puhemies, haluan ensimmäiseksi onnitella neuvostoa ja komissiota, sillä tämän kokouksen valmistelut vaikuttavat sujuneen paljon paremmin, kun muistellaan Seattlen kokousta edeltäneitä sekavia menettelyjä. Toivon tämän tuottavan satoa muutaman viikon kuluttua. Ryhmämme pitää tärkeänä, että otamme Seattlesta opiksi, emmekä anna neuvottelujen käynnistymisen tai sitä koskevan asiakirjan millään tavoin enteillä tai rajoittaa neuvottelujen lopputulosta. Olemme selvästi oppineet tämän, ja suhtaudumme hyvin myönteisesti pyrkimykseen säilyttää Dohassa käsiteltävä asiakirja mahdollisimman selkeänä ja ytimekkäänä. En ole täysin vakuuttunut, onko omassa päätöslauselmassamme noudatettu selkeyden ja ytimekkyyden periaatetta, mutta toivomme todellakin teidän seuraavan tätä linjaa Dohassa.
Liberaalien ryhmä pitää kahta aihetta aivan olennaisen tärkeinä. Ensimmäinen koskee kauppaa ja ympäristöä: meille esimerkiksi kaupan ja monenkeskisten ympäristösopimusten yhteys, ympäristömerkintä ja ennalta varautumisen periaatteen sisällyttäminen eivät ole lisämausteita tai ylellisyyttä, vaan ne ovat aivan olennaisia WTO:n ja mahdollisesti poliittisena prosessina pidettävän globalisaation tulevalle uskottavuudelle. Olemme vakaasti sitä mieltä, että jos seuraavalla neuvottelukierroksella ei hyväksytä tällaisia määräyksiä, siitä ei yksinkertaisesti tule Euroopassa poliittisesti markkinoitavaa eikä kestävää.
Toinen aihe on maatalous: vaikka maataloutta koskevat 23-25 kohdat käyvät mielestämme juuri ja juuri laatuun, ne ovat hieman sekavia ja vältteleviä. Mielestämme on parempi painottaa 6 kohtaa, sillä siinä kiinnitetään huomiota Centre for Economic Policy Researchin (talouspolitiikan tutkimuskeskus) tuoreessa tutkimuksessa selkeästi esiin tuotuun perusasiaan, että maatalouden vapauttaminen on paras keino lieventää köyhyyttä. Tämä on mielestämme perusperiaate, jota toivomme noudatettavan seuraavalla kierroksella.

Lucas
Ryhmämme ei ole allekirjoittanut muiden suurten ryhmien hyväksymää kompromissipäätöslauselmaa useasta syystä, mutta tärkein niistä on seuraava: meidän mielestämme Maailman kauppajärjestön menettelyjen ja sääntöjen perustavan uudistamisen on oltava ennakkoehto uudelle kauppaneuvottelukierrokselle. Uudistus ei voi olla jotain, mitä käsitellään vain yhtenä asiana muiden joukossa uudella monenkeskisellä kauppaneuvottelujen kierroksella, jolloin siitä saatetaan luopua muita hyötyjä ja pyyntöjä vastaan. WTO:lla on mielestämme yleisen mielipiteen keskuudessa niin suuri legitiimiyskriisi, että uudistus on toteutettava ennen minkään neuvottelujen käynnistämistä, ja tämä on kanta, jonka olemme esittäneet yhteisessä päätöslauselmassamme GUE-ryhmän kanssa.
Tämä ei ole mikään taktiikka uuden kierroksen lykkäämiseksi loputtomiin. Mikään ei mielestämme ole jarruttanut WTO:ta yhtä paljon kuin Seattlen fiasko, joka johtui pitkälti WTO:n kaoottisista ja syrjivistä rakenteista, säännöistä ja menettelyistä. Niille, jotka uskovat monenkeskisiin kauppasääntöihin, kuten me uskomme, kunnollinen uudistus ei ole vaihtoehto vaan välttämättömyys. Seattlen epäonnistuneen ministerikokouksen opetus oli, että WTO:sta on tehtävä täysin demokraattinen ja avoin järjestö, joka tukee aidosti kestävää kehitystä ja vastaa tehokkaasti kehitysmaiden tarpeisiin. Niiden merkitystä WTO:ssa on lisättävä huomattavasti. Niiden syrjintä on lopetettava, ja niitä on kuunneltava. Viime viikkoina moni köyhä valtio on tuonut selkeästi esiin, että niiden mielestä Uruguayn kierroksen sitoumusten täytäntöönpanoa koskevien huolien käsittelyn on oltava ennakkoehto uudelle kierrokselle. Tämä toistettiin vain kaksi päivää sitten G77-ryhmän tiedonannossa.
Ryhmämme on samaa mieltä kehitysmaiden kanssa, kun ne vastustavat uusien aiheiden ottamista työohjelmaan, sillä työohjelman laajentuminen vaatisi liikaa useilta kehitysmailta, joiden on jo nyt vaikea osallistua tehokkaasti WTO-prosessiin. Se veisi huomion keskeneräisestä kehitystyöstä ja kasvattaisi riskiä, että kehitysmaat joutuvat hyväksymään epäedullisia kompromisseja. Tarjottu mahdollisuus poisjättäytymisestä ei ole realistinen tai tehokas keino käsitellä näitä huolia, sillä kehitysmailla ei edelleenkään ole mahdollisuutta vaikuttaa sellaisen sopimuksen neuvotteluun, joka niitä voidaan myöhemmin vaatia allekirjoittamaan. Uuden kauppaneuvottelukierroksen jatkaminen kehitysmaiden voimakkaasta vastustuksesta huolimatta ei ole viisasta. Sen kutsuminen kehityskierrokseksi käsittelemättä siellä kehitysmaiden pyyntöjä on silmänkääntötemppu, jolla niiden todelliset huolet sivuutetaan.
Lopuksi, ryhmämme uskoo muiden tavoin, että kaupan hallitsemiseksi tarvitaan vahvoja kansainvälisiä sääntöjä. Pidämme kansainvälisyyttä hyvin tärkeänä, mutta nykyiset kansainväliset kauppasäännöt suosivat kapeita kaupallisia etuja eivätkä köyhiä tai ympäristöä. Dohassa tärkeintä on näiden sääntöjen muuttaminen ei uuden kierroksen käynnistäminen.

Herzog
Arvoisa puhemies, syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen meidän on entistä suuremmalla syyllä vahvistettava sitoutumistamme monenvälisten suhteiden rakentamiseen.
Dohan kokouksen toteutumisella ja onnistumisella on siis suuri poliittinen merkitys. Tässä vaiheessa ei tietenkään voi toivoa tarvittavaa perusteellista muutosta, mutta WTO:n järjestelmän korjaaminen, parantaminen ja lujittaminen ovat nekin jo hienoja tavoitteita. Monenvälisten suhteiden kannattajina meidän on vahvistettava sitoumustamme.
Rikolliset, jotka tuhosivat World Trade Centerin tornit, tietävät symbolien arvon. Kaupan asettaminen yhteisen elämän ytimeen on elämän pelkistämistä, ja maailmankaupan keskitetty johtaminen on sietämätöntä. Monenväliset suhteet eivät saa olla epäsuhtaisia eivätkä imperialistisia. Dohan kokouksesta ei kuitenkaan tule samanlaista kuin Seattlen kokous. Kansalaisliikkeet ovat saaneet johtajat miettimään, eteläisten valtioiden merkitys on kasvanut komission myönteisellä tuella, ja pian on takana aika, jolloin Carla Hills halusi käyttää kiviporaa avatakseen maalleen markkinoita.
Dohassa ei käynnistetä uutta vapauttamisaaltoa, mutta siellä ei myöskään edistetä kehitystä. Siellä tehdään jotain epämääräistä näiden kahden välillä. Siellä neuvotellaan työohjelmasta, jonka tavoitteet pysyvät anteliaina. Onneksi tuloksista ei ole neuvoteltu ennalta, ja hyväksymme unionin valtuutuksen periaatteen: kattavan työohjelman saamisen, mutta emme saa unohtaa, että tärkeämpää kuin vapauttamisen tasapainottaminen sääntöjen avulla on yhteiskunnallisten valintojen ja kaupan sääntöjen välisten ristiriitojen poistaminen.
Sosiaalinen kysymys on olennainen. Etusijalla on mielestäni rahoitus, ja unionin, joka sallii veroparatiisit alueellaan, pitäisi siivota oma pihansa. Kukaan ei kuitenkaan voi väittää, ettei kaupalla ole mitään tekemistä perusoikeuksien kanssa. Vaikka WTO:ssa ei tuoteta sosiaalisia yleissopimuksia, se kantaa vastuuta johdonmukaisuudesta. Marrakeshin sopimusten täytäntöönpano ja niihin sisällytetty maataloutta ja palveluja koskeva työohjelma tulevat olemaan seuraavan kierroksen ytimessä. Etelän maiden kaupallisten etujen oikeutus on tunnustettava, mutta vaikeinta on estää neuvottelujen typistyminen ahneeseen tinkimiseen etelän maiden ja meidän etujemme välillä. Niin pohjoisen kuin etelän yhteiskuntien huolten on saatava aikaan muutoksia kauppasäännöissä ja lakkautettava niiden yksiselitteisyys. Tämän valossa meidän on suostuttava harkitsemaan joidenkin sääntöjen uudelleenneuvottelua, etenkin niiden, jotka koskevat immateriaalioikeuksia.
Lopuksi totean, että vaikka onkin selvä, ettei työohjelmaan kuulu WTO:n demokratisoiminen, on aivan yhtä selvä, ettei neuvottelukierros voi onnistua, jos siinä rajoitutaan valtioiden väliseen diplomaattiseen kiistelyyn, vaikka unioni haluaisikin olla reilu sovittelija. Kansalaisyhteiskuntia on kuultava, meidän on käännyttävä kansalaisten puoleen ja otettava huomioon niiden esittämät moitteet ja pyynnöt. Vain näin saadaan WTO:hon demokratiaa.

Abitbol
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Maailman kauppajärjestön - jota kutsun mieluummin maailman kaupalliseksi järjestykseksi - uuden kokouksen alla olette käyttänyt osuvaa käsitettä: legitiimiys. Seattlen kokouksen epäonnistuminen, jonka - jos saan kehuskella - ennustin kirjoituksessani muutamaa viikkoa ennen kokousta, johtui mielestäni juuri tämän legitiimiyden puutteesta, kaksinkertaisesta puutteesta. Legitiimiys puuttui niin Maailman kauppajärjestöltä, joka - sanottiinpa mitä tahansa - ei ole alkuunkaan niiden tehtävien tasolla, joita se väittää täyttävänsä. Vielä tarkemmin legitiimiys puuttui Euroopan unionilta, ja suokaa anteeksi, en puhu omasta puolestani tai virkani puolesta kritisoidessani koko ajatusta yhdestä neuvottelijasta, joka - vaikka hänet olisi valtuutettu tähän - edustaisi kaikkia vanhoja kansakuntiamme, Englantia, Ranskaa, Saksaa, Hollantia ja Italiaa, jotka ovat keskiajasta lähtien tehneet keksintöjä kansainvälisen kaupan areenalla, joka nyt on globalisoitu. Vaikka olisitte kuinka lahjakas - minkä kaikki tunnustavat - kukaan ei pysty puolustamaan samalla kaikkien näiden maiden etuja ja täyttämään diplomaattista kenttää, jonka vanhojen kansakuntiemme historia saattoi auttaa täyttämään, oli kyse sitten Latinalaisesta Amerikasta Espanjalle, Afrikasta Ranskalle jne. Euroopan unioni on aina halunnut ylimielisesti, jopa pöyhkeästi, korvata kerralla tuhatvuotisen historian ja esittää pystyvänsä ottamaan sen paikan.
Toinen karikko koskee tietenkin maailman kaupallisen järjestyksen tekopyhyyttä, joka muistuttaa suden neuvottelua karitsan kanssa. Todellakin sen jälkeen kun rahatalous asettui 20 vuotta sitten ohjaamaan taloutta, kansainvälisestä kaupasta on tullut ennen kaikkea tekosyy laajentaa loputtomiin finanssikeinottelun kenttää, ja olemme tulleet siihen pisteeseen, että tämä neuvottelu alkaa muistuttaa suurta arvontaa, josta arvonnan järjestäjät hyötyvät eniten.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kansainvälinen kauppa on kriisissä: parlamentin laatimien, kansainvälisiä asioita koskevien arvioiden perusteella talouskasvu olisi vuonna 2001 vain kaksi prosenttia verrattuna 13 prosentin kasvuun vuonna 2000. Mielestäni on oikeutettua käydä käsiksi WTO:n uudistusta koskevaan ongelmaan ja päätösten legitiimiyttä ja avoimuutta koskevaan ongelmaan, jottei unohdeta sitä tärkeintä ja ainoaa tehtävää, joka WTO:n on täytettävä, nimittäin kansainvälisten kauppasuhteiden laajentamista. Tässä Doha ei saa epäonnistua: se ei saa epäonnistua tavoitteissa mahdollistaa kauppasuhteiden kestävä kansainvälinen kasvu lähivuosina. Vastuu Dohan epäonnistumisesta tai onnistumisesta lankeaa Euroopan ja muiden huomattavasti edenneiden maiden harteille.
Yleisesti ottaen olen sitä mieltä, että on pantava merkille tietyt pohdinnat ja tietyt kysymykset; ennen kaikkea on - tämä on minun mielipiteeni - luovuttava hinnalla millä hyvänsä toteutettavan vastavuoroisuuden logiikasta: kaupan esteiden purkamisessa, ei myöskään yksipuolisessa, ole kyse luopumisesta vaan pitkänäköisyydestä, ennen kaikkea taloudellisesta pitkänäköisyydestä. Tunnustan, että komission jäsen Lamy on toiminut tämän logiikan mukaisesti Kaikkea paitsi aseita -aloitteen myötä, vaikka Euroopan kansalaisille olisi syytä selittää, että tämä aivan oikeutetusti myönteisen vastaanoton saanut aloite edellyttää, että banaanitullit poistuvat lopullisesti vuonna 2009 eli kymmenen vuoden sisällä (tämä on monessa mielessä todella pitkä aika) ja että olisi syytä selittää myös, miksi ne poistuvat.
Toinen niistä ongelmista, joita pitäisi välttää, koskee liian laajan esityslistan esittämistä ja sysäämistä Dohan kokoukselle. Toistan: WTO:lla on erityinen tehtävä, joten emme voi kuormittaa Dohaa ja WTO:ta liiaksi haluamalla uudistaa siellä jollakin tavoin kysymyksiä, jotka eivät meitä nykyisellään miellytä. Muutamilla ympäristön, terveyden ja työstandardien alalla ilmaistuilla mielipiteillä ei voida puolustautua edistyneisiin maihin ja Eurooppaan kohdistetuilta syytöksiltä siitä, että todellisuudessa ne käyttävät esityslistan laajentamista protektionistisiin tarkoituksiin. Mielestäni kehitysmailla on nyt hyvä tilaisuus sanoa, ja ne ovat jossakin määrin oikeassakin sanoessaan, että kaikki nämä poliittisesti niin korrektit kysymykset hidastavat todellisuudessa markkinoidemme avaamista kauppatavaroille, joiden on tultava etenkin vähemmän kehittyneistä maista.
Maatalouskysymyksestä olen sitä mieltä, että on mitä pikimmin tehtävä loppu tästä piiloleikistä, tästä Euroopan ja Yhdysvaltojen välisestä leikistä, jossa kumpikin odottaa, että jompikumpi ryhtyisi ensimmäisenä vähentämään maatalouden tukea, ja jonka vuoksi tullit ja maatalouden tuotantotuet ovat säilyttäneet tasonsa, jotka ovat täysin ristiriidassa maatalousalan kaupan vapauttamisen kanssa, vaikka tämä ala kuuluu niihin, joista kehitysmaat voisivat eniten hyötyä, kuten on muistutettu. Euroopassa tuetaan yhtä nautaa dollarilla päivässä, eikä kyse ole laadukkaista naudoista vaan "hulluista" lehmistä, vaikka maailmassa on miljardi kolmesataatuhatta ihmistä, jotka elävät alle dollarilla päivässä.
Näin ollen jos WTO:n ja Dohan onnistumista todella halutaan, juuri näissä kysymyksissä on toimittava rohkeasti siten, että - toistan jälleen - luovutaan "hinnalla millä hyvänsä toteutettavasta vastavuoroisuuden" periaatteesta. Kansainvälisen kaupan vapauttamiseen pyrkivät yksipuoliset toimet hyödyttävät ennen kaikkea niitä, joilla on rohkeutta toteuttaa niitä.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, komission jäsen Lamy muistutti kiitettävästi, että Euroopan parlamentin institutionaalista asemaa yhteisön kauppapolitiikassa on ehdottomasti vahvistettava. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja hyvä kollega, saanko kysyä teiltä, voitteko tukea tätä kantaa, kun kokoatte asiakirjanne tulevaa hallitustenvälistä konferenssia ja jo sitä ennen meidän kaikkien toivomaa valmistelukuntaa varten? Tämä asia olisi saatava siellä vihdoinkin läpi, jotta Euroopan parlamentti voi saavuttaa myös institutionaalisesti Yhdysvaltain senaattiin ja edustajainhuoneeseen verrattavan aseman.
Pian toteutuvan Kiinan ja Taiwanin - Euroopan pitkäaikaisten tärkeiden kauppakumppaneiden - sekä myöhemmin myös Venäjän jäsenyyden myötä Maailman kauppajärjestö saavuttaa maailmanlaajuisen ulottuvuuden, joka lisää sen edustavuutta maailmassa ja tarjoaa sille uusia haasteita. WTO:n on siksi muokattava rakenteitaan ja muutettava työtapaansa. Qatarin kokouksessa on lisäksi pantava alulle se, että kaikki kehitysmaat, muutkin kuin kaikkein kehittymättömimmät maat, otetaan toden teolla mukaan neuvotteluihin.
EU:lta ja muilta teollisuusmailta edellytettävä tekninen apu ratkaisee, miten tehokkaasti nämä maat pystyvät tulevaisuudessa todellakin osallistumaan päätöksentekoon. Näistä muutoksista huolimatta WTO:n pitää lisätä tehokkuuttaan ja muuttua maailman kansalaisten silmissä entistä ymmärrettävämmäksi ja avoimemmaksi. Miten WTO saa vahvistuneen yleismaailmallisen roolinsa sopusointuun tehokkuuden lisäämiseen ja markkinoiden entistä laajempaan avaamiseen kohdistuvien vaatimusten kanssa? Päätöslauselmassamme pyritään saamaan nämä molemmat haasteet tasapainoon, mutta nämä yrityksemme eivät varmastikaan vielä riitä. Meidän eurooppalaisten on esiteltävä ympäristölainsäädäntöämme, elintarvikkeiden turvallisuutta koskevia sääntöjämme, monimuotoista maatalouttamme ja sosiaalialan lainsäädäntöämme konkreettisen eurooppalaisen todellisuuden ilmaisumuotoina.
Nyt, kun syyskuun 11. päivästä on kulunut muutamia viikkoja, EU:n ja erityisesti Euroopan parlamentin on myös reaktiona terrorismin synnyttämään uhkaan ennen kaikkea jatkettava määrätietoisesti WTO:n avoimuuden ja demokraattisuuden lisäämistä ja ryhdyttävä toteuttamaan tarmokkaasti tarvittavia uudistuksia. Tarvitsemme entistä vapaampaa ja oikeudenmukaisempaa maailmankauppaa emmekä protektionismin avulla tapahtuvaa suojelua ja sortumista takaisin kansallisiin markkinoihin.
Meidän on myös pyrittävä viemään pikaisesti läpi Euroopan parlamentin keskeinen ehdotus, joka koskee WTO:n tehokkaan parlamentaarisen yleiskokouksen - maailman kansojen kauppa-asioiden äänitorven - nimittämistä. Sen vuoksi Dohassa tarvitaan myös Yhdysvaltain kongressin edustajia. Panostamme teollisuusmaiden, ns. kynnysmaiden ja kaikkien kehitysmaiden parlamentteihin. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, saammeko kysyä teiltä, voitteko tukea myös puheenjohtajakautenne lopussa tätä ehdotusta, joka meidän on toteutettava mahdollisimman pian?
Kannatamme komission jäsen Lamyn pyrkimyksiä, erityisesti sitä, että maailmankaupassa monesti unohdettu maanosa, Afrikka, otettaisiin entistä tehokkaammin mukaan vuoropuheluun parlamentaariseen yleiskokoukseen liittyvän yhteistyön avulla. Tänä vuonna 12. huhtikuuta järjestetty seminaarimme oli ensimmäinen esimerkki onnistuneesta kauppaa, demokratiaa ja kehitystä käsittelevästä kokouksesta, johon osallistuivat Amerikan, Euroopan ja Aasian teollisuusvaltioiden edustajien lisäksi myös afrikkalaiset ystävämme. Tärkeä merkitys oli myös komission teknisellä tuella ja parlamentin talousarviolla.

Westendorp y Cabeza
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Lamy, arvoisa ministeri Neyts-Uyttebroeck, hyvät kollegat, syyskuun 11. päivän kohtalokkaat tapahtumat ovat nostaneet uudestaan esiin kaksi jo unohdetun tuntuista käsitettä: monenkeskisyyden ja yhteisvastuullisuuden.
Ensinnäkin poliittinen käytäntö on muuttumassa siten, että voimme selviytyä maailmanlaajuisista uhkista ainoastaan maailmanlaajuisesti: kaikki yhdessä. Sitä paitsi tiedämme myös, että köyhyys ja alikehittyneisyys ovat turvattomuudentunteen kannalta tärkeitä tekijöitä. Japanilainen ajattelija Daisaku Ikeda on sanonut, että aiemmin valtioiden turvallisuutta korostanut turvallisuuden käsite on määriteltävä uudella tavalla siten, että se korostaa kansojen hyvinvointia. Ainoastaan vapautta, ihmisoikeuksia ja kehitystä levittämällä saamme turvallisuutemme takaisin.
Samaan aikaan nämä tapahtumat ovat kiihdyttäneet omia velttouden merkeistä kärsineitä turvallisuuden ja talouden osa-alueitamme kohtaan tuntemamme luottamuksen katoamista. Siksi nyt on tärkeää antaa selkeä viesti uudelleenaktivoitumisesta ja huomion kiinnittämisestä kansalaisten ja ennen kaikkea kehitysmaiden, joissa meitä tarvitaan eniten, huolenaiheisiin.
Ensisijaisesti on siis ehdottomasti voitava aloittaa tämä Qatarin uusi monenkeskinen neuvottelukierros sovittuun aikaan, eikä vain neuvotteluja vaan vähintäänkin asialistasta ja haluamastamme suunnasta sopimista varten. Haluamme nimittäin, että kaupan avaaminen ja sen alistaminen sisäisen ja ulkoisen demokratian säännöille ja perustavien sosiaalisten normien, ympäristön ja kuluttajansuojan kunnioittamiselle ovat tasapainossa keskenään.
Haluamme myös, että vaihdon lisääntyminen ja erityishuomio, joka annetaan kansalaistemme huolenaiheille sekä kehitysmaiden jotka pitää ottaa kansainvälisestä kaupasta koituvien hyötyjen täysimääräisiksi edunsaajiksi huolenaiheille ja tarpeille, ovat tasapainossa keskenään.
Suppeasti esitettynä näistä syistä neuvoston komissiolle antamat valtuudet ovat mielestämme näiden tasapainotusten mukaisia ja ansaitsevat kaiken tukemme. Haluan kiittää komission jäsen Lamya hänen Euroopan parlamenttia kohtaan alati osoittamastaan avoimuudesta ja jatkuvasta yhteistyöstään. Parlamentti ja komission jäsenen mukana Qatariin matkustava parlamentin valtuuskunta antavat hänelle vastavuoroisesti kaiken tukensa.

Gahrton
Arvoisa puhemies, EU:n on paljastettava aikeensa Dohan huippukokouksessa. Kenen puolella EU oikeastaan on maailmanlaajuisessa pohjoinen-etelä-konfliktissa? Tilanne näyttää melko huonolta. Intialta ja Malesialta, vähiten kehittyneiltä mailta, G77-ryhmältä ja Kiinalta sekä monilta ympäristö- ja solidaarisuusliikkeiltä tulleista vastalauseista huolimatta EU aikoo yhdessä Yhdysvaltojen kanssa yrittää toteuttaa ehdotuksen, jonka mukaan WTO:n vapaakauppaa koskeva doktriini ei koske pelkästään perinteistä kauppaa vaan käytännössä myös koko talouselämää. Komission jäsen Lamyn aiemmin tänään antaman lausunnon mukaan EU:n päätavoitteena on kehitysmaiden markkinoiden avaaminen EU:n yrityksille. TRIPS- ja GATS-sopimustenkin osalta on selvää, että EU on törmäyskurssilla kehitysmaiden kanssa.
Tässä maailmanlaajuisessa taistelussa, joka on terrorisminvastaista taistelua ratkaisevampi, osa niin kutsutuista edistyksellisistä on luullut, että EU pystyisi olemaan väline, jonka avulla olisi mahdollista vastustaa uusliberalistista globalisaatiota. Jos EU ei muuta taktiikkaansa, kaikki merkit viittaavat kuitenkin siihen, että Dohassa järjestettävä WTO-kokous osoittaa tosipaikan tullen, että kaikki kauniit solidaarisuusjulistukset "pyyhitään pöydältä". Jäljelle jää silloin "paljas etupolitiikka", toisin sanoen politiikka, joka sijoittaa EU:n Yhdysvaltojen rinnalle ja maailman köyhimpien valtioiden enemmistöä vastaan.

Modrow
Arvoisa puhemies, WTO:n hallitsemattomaan vallan laajennukseen liittyvän demokraattisen vastarinnan monimuotoiset ilmentymät ovat ilmeisesti saaneet ihmiset mietteliääksi. Tämä väärään suuntaan tapahtunut kehitys on tuskin kuitenkaan korjattavissa pelkillä hyvää tarkoittavilla vetoomuksilla. Markkinamekanismit hallitsevat nyt tavara- ja rahaliikennettä. Markkinamekanismien luonne on epämoraalinen. Jos haluaa pärjätä markkinoilla, on tuotettava voittoa, muuten putoaa kelkasta.
WTO pyrkii selvästi suojelemaan markkinoita kansalaisyhteiskunnan ja jopa parlamenttien asettamilta vaatimuksilta. Nyt esitetyt näkemykset osoittavat sentään ongelman tiedostamista. Vaiheittain eteneminen on oikea ratkaisu. Näiden vaiheiden on kuitenkin oltava huomattavasti entistä johdonmukaisempia. WTO-karhun turkkia ei voi pestä, ellei sitä kastella.
On pyrittävä luomaan uusi kansainvälinen talousjärjestys, joka jakaa maailman rikkaudet eri tavalla, oikeudenmukaisesti, voittaa köyhyyden, synnyttää ja takaa mittavan parlamenttien välisen demokraattisen yhteistyön ja keskustelun sekä mahdollistaa kaikkien maiden kestävän taloudellisen kehityksen. Euroopan parlamentin pitäisi tehdä kaikkensa, jotta neuvosto ja komissio saataisiin mukaan näihin haasteisiin.

Ferrer
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston jäsen, arvoisa komission jäsen, haluan kiittää teitä ennen kaikkea vaivannäöstänne ja Dohan huippukokouksen valmisteluissa noudatetusta strategiasta. Tämän huippukokouksen avulla edistetään oikeudenmukaisempaa ja tasapainoisempaa maailmanlaajuista kestävää kehitystä, sosiaalisten perusoikeuksien kunnioittamista sekä ympäristönsuojelua ja sen hyödyt ulottuvat myös vähiten kehittyneisiin maihin.
Ei ole kauaakaan, kun Kofi Annan sanoi, että Dohan huippukokouksen on oltava kehityksen huippukokous. Jotta näin olisi, on olennaista, että kehitysmaat voivat yhdentyä täysin maailman kauppajärjestyksen rakenteisiin ja parantaa mahdollisuuksiaan päästä osallisiksi maailmankaupasta. Siksi haluaisin painottaa teknisten toimien merkitystä kehitysmaille, sillä niiden avulla näiden maiden on mahdollista hyödyntää täysimääräisesti markkinoiden vapauttamisen tarjoamia kaupallisia mahdollisuuksia. Turvautuminen poikkeuksiin tai jo hyväksyttyjä sopimuksia koskevien uusien neuvottelujen käyminen ei ole ratkaisu. Dohassa Euroopan unionin pitää päinvastoin muistuttaa kaikille Maailman kauppajärjestön jäsenvaltioille, että jo olemassa olevien sopimusten sitoumuksia on syytä noudattaa samalla tavoin kuin Euroopan unionikin on noudattanut omiaan. Tarkemmin sanoen ajattelen tekstiilialaa, jolla on noudatettu tiukasti sen antamaa sitoumusta markkinoiden avaamisesta, kiintiöiden lisäämisestä ja GATT-sopimuksen sääntöjen soveltamisen asteittaisesta laajentamisesta, mitä kaikki maat, kehittyneemmät mukaan luettuina, eivät suinkaan ole tehneet.
On totta, että vaikka kauppa olisi monenkeskistä, yksin sen avulla ei voida ratkaista maapallomme eriarvoisuutta, mutta sitä voidaan kuitenkin pienentää lähentämällä kaikkien, erityisesti heikoimpien, osapuolten etuja ja huolenaiheita toisiinsa. Tästä työstä Euroopan unionilla on todistetusti kokemusta. Arvoisa komission jäsen, toivommekin, että Dohan huippukokouksesta lähtien voimme todella huipentaa tämän kokemuksemme tähänastista linjaa noudattaen.

McNally
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pidän muiden tavoin rintamerkkiä, joka symboloi oikeudenmukaista kauppaa. Avoin kauppa - kyllä, mutta vain säänneltynä. Kansalliset ja eurooppalaiset edut - tietenkin, mutta myös kehitysmaiden edut. Teidän lähestymistapanne arvoisa komission jäsen, ja meidän.
Aion keskittyä kahteen hankalaan aiheeseen: TRIPS-sopimukseen ja kaupan ympäristönäkökohtiin, jotka olette jo maininnut.
Ensinnäkin TRIPS-sopimus: sopimus ei ole tällä hetkellä riittävän selkeä eikä riittävän hyvä. Immateriaalioikeudet ovat tärkeitä maailmankaupassa, mutta luulimme, että Saharan etelänpuoleisen Afrikan 25,5 miljoonaa HIV-positiivista henkilöä olisi TRIPS-sopimuksen nojalla saanut halpoja lääkkeitä. Varmistetaan, että asia on selvä Dohan kokouksen jälkeen. Ironisesti Yhdysvallat, maailman kiivain immateriaalioikeuksien puolustaja, tarvitsee nyt valtavia määriä antibiootteja pernaruton torjumiseksi. Asenteet saattavat muuttua uusien tilanteiden myötä - niiden on joka tapauksessa pakko muuttua.
Toiseksi ympäristönormit. EU:ta syytetään protektionismista. Arvoisa komission jäsen, tiedätte, ettei se ole totta ja että olemme valmiita auttamaan kehitysmaita kaikin tarvittavin keinoin kuten autamme ehdokasvaltioita, että meillä on tiede puolellamme ja ettemme luovu raskaalla työllä saavuttamastamme edistyksestä - miksi luopuisimme? Monenkeskisiä ympäristösopimuksia ei voida hylätä vapaan kaupan takia, ja ennalta varautumisen periaate on sisällytettävä yksiselitteisesti WTO:n sääntöihin. Tämä on meille kynnyskysymys. Me EU:ssa tiedämme paremmin kuin missään muualla maailmassa, kuinka villiä vapaakauppaa voidaan valvoa monenkeskisellä sääntelyllä kansalaisten eduksi. EU:n saavutuksilla on suuri merkitys muualla, ja meidän pitäisi puolustaa niitä - se on teidän tehtävänne, arvoisa komission jäsen. Tiedän, että tulette puolustamaan tiukasti meidän etujamme. Toivon, että puolustatte tiukasti myös perustyönormeja. Seattlessa epäonnistuttiin, Dohassa voidaan onnistua, jos siellä toimitaan reilusti ja kauppa ja oikeudenmukaisuus pidetään tasapainossa.
Toivotan teille onnea, arvoisa komission jäsen.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen ja hyvät kollegat, saanen sanoa muutaman edellisiä puheenvuoroja täydentävän ajatuksen, jotka liittyvät ehkä enemmän teknisiin kysymyksiin kuin itse sisältöön. Haluaisin ensin kiittää komission jäsen Lamya erinomaisesta yhteistyöstä ja - varmasti meidän kaikkien puolesta - hienosta tyylistä, jolla hän edustaa Euroopan unionia tulevaan kauppaneuvottelukierrokseen liittyvissä asioissa.
Tehtävästä tulee erittäin hankala. Asioiden välille on löydettävä oikea tasapaino: on edustettava yhtäältä Euroopan etuja, ja toisaalta ei saa jättää pois kyydistä neuvottelukumppaneina olevia muita valtioita, ennen kaikkea kehitysmaita.
Uskon, että tällä neuvottelukierroksella on mitä parhaimmat edellytykset välittää maailmalle viesti, että kauppa ja politiikka ovat sittenkin yhteen sovitettavissa. Arvoisa komission jäsen Lamy, luotan siihen, että pystytte myös toteuttamaan sen yhdessä kolleganne Bob Zoelleckin sekä monien muiden neuvottelukumppanienne kanssa. Tehtävästä ei tule helppo. Teillä on siihen kuitenkin hyvät edellytykset. Olen teille kiitollinen, että olette aina tukenut parlamenttia sen kauppapoliittisen aseman vahvistamisessa. Neuvosto ei ole valitettavasti tehnyt sitä. Yhdyn toiveeseenne, että asia edistyy jatkossa. Haluaisin muuten kiittää myös kaikkia parlamentissa olevia kollegoja, jotka ovat aina tukeneet tätä politiikkaa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin lisäksi kuitenkin muistuttaa, että teidänkin hoidettavaksenne jää yksi Dohan kokoukseen liittyvä tehtävä, nimittäin kaikkien kauppaministereiden tapaamisen järjestäminen. Meillä on mainio perinne, jonka mukaan Euroopan parlamentin valtuuskunta tapaa kauppaneuvottelukierrokseen osallistuvat ministerit. Pyytäisin teitä järjestämään tapaamisen tälläkin kertaa ja huolehtimaan, että siellä syntyy myös kunnon keskustelua eikä mitään rupattelua, joka neuvostolla on monesti tapana aloittaa - siellä pitää syntyä vakavamielistä keskustelua.
Haluaisin vielä pikaisesti ilmoittaa teille, että Dohassa järjestetään myös parlamenttien yhteinen kokous - kollegani Konrad Schwaiger mainitsikin jo asiasta. Kutsun välittävät Euroopan parlamentin puhemies ja IPU:n (parlamenttien välinen liitto) puheenjohtaja yhdessä. Toivon meidän saavan siellä edistystä aikaan. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tässäkin asiassa tarvitsemme teidän tukeanne. Komissio onkin tukenut meitä aina. Vielä kerran lämpimät kiitokset yhteistyöstä!

Neyts-Uyttebroeck
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aivan ensimmäiseksi haluan kiittää koko sydämestäni kaikkia tähän keskusteluun osallistuneita niistä onnentoivotuksista, joita he ovat osoittaneet komission jäsen Lamylle ja toivoni mukaan myös neuvoston puheenjohtajalle, toivoen, että todella onnistumme käynnistämään tasapainoisen ja laajaan asialistaan perustuvan neuvottelukierroksen.
Voin vain todeta, että arvostan hyvin paljon sitä, että te annatte arvoa meidän vaivannäöllemme ilmapiirin parantamiseksi neuvottelukierroksen valmisteluita varten, ja että olette ikään kuin osallistuneet kanssamme tähän vaivannäköön. Se rohkaisee meitä tavattomasti 14 päivää ennen tämän neljännen ministerikokouksen alkua.
Jos sallitte, arvoisa puhemies, niin vastaan aivan lyhyesti täällä esitettyihin konkreettisiin kysymyksiin eli jäsen Schwaigerin ja jäsen Mannin kysymyksiin parlamenttien ja parlamentin jäsenten roolista. Jäsen Schwaiger, voin vastata pelkästään oman hallitukseni nimissä, mitä tulee kantaamme sopimuksen 133 artiklan muuttamisesta. Voin sanoa hänelle vain, että tämän artiklan muuttamista ei estänyt Belgian hallitus. Me ajamme jatkossakin innokkaasti komission neuvotteluvaltuuksien laajentamista tämän artiklan alaisuudessa samoin kuin parlamentin suurempaa osallisuutta.
Toiseksi voin sanoa jäsen Schwaigerille ja jäsen Mannille, että olen hyvin iloinen aloitteesta, joka koskee parlamenttien jäsenten tapaamista Dohassa. Se vaikuttaa minusta poikkeuksellisen tärkeältä. Tuen sitä siis hyvin mielelläni ja toivon, että se voisi tapahtua säännöllisemmin, koska mielestäni on ehdottoman tärkeää, että parlamenttien jäsenet - sillä Euroopan parlamentin jäsenten lisäksi paikalla on tietysti myös joukko kansallisten parlamenttien jäseniä - kuuntelevat toisiaan. Ehkä meidän hallitusten jäsenten on hiukan helpompaa vakuuttaa omat kansalliset parlamenttimme joidenkin väitteidemme oikeellisuudesta, jos he kuulevat muista maista tulevien kollegojensa ilmaisevan ne, ja tarkoitan erityisesti kehitysmaista tulevia kollegoita. Suhtaudun siihen siis erittäin myönteisesti. Se on itsessään tärkeää. Se edistää myös osaltaan Maailman kauppajärjestön toiminnan tekemistä läpinäkyvämmäksi.
Tämä johdattaa minut kuitenkin yhteen pieneen huomautukseen, jossa jäsen Lucas sanoi, että Maailman kauppajärjestöä pitää ensin uudistaa ja neuvottelut pitää aloittaa vasta sen jälkeen. Haluaisin sanoa hänelle, että en ymmärrä, miten järjestön toimintatapoja voitaisiin mitenkään muuttaa ilman neuvottelukierrosta. Haluan kiinnittää hänen huomionsa siihen tosiasiaan, että Dohan kokouksen hyvin huolellinen valmistelu on jo itsessään osoitus aivan uudenlaisesta lähestymistavasta, ja lopuksi haluaisin muistuttaa, että Maailman kauppajärjestö on itse asiassa vielä erittäin nuori järjestö, joka aivan varmasti tarvitsee parantamista, ja me osallistumme siihen mielellämme.
Jäsen Mannille lupaan mielelläni järjestää Dohassa tapaamisen parlamenttien jäsenten välillä. Te tiedätte mainiosti, jäsen Mann, että te, jäsen Westendorp ja muutama muu kollega saitte tilaisuuden juuri ennen epävirallisen ulkomaankauppaneuvoston alkua vaihtaa kanssamme ajatuksia, joten tätä perinnettä jatkamme luonnollisesti.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin vuorostani kiittää puhujia, jotka ilmoittivat kannattavansa komission kantaa - neuvoston puheenjohtaja mukaan luettuna - sekä kiittää myös niitä, jotka toivottivat neuvottelijoille onnea. Tavat edellyttävät, että vastaan lähinnä niille, jotka esittivät kritiikkiä ja jotka eivät huomisessa äänestyksessä aio hyväksyä kantaa, jonka enemmistöryhmät ilmoittivat ottavansa. Teen tämän hyvin lyhyesti, ja vastaan ensimmäiseksi Vihreiden puolesta puhuneelle Caroline Lucasille, että olen huomaavinani hienoisen ristiriidan hänen järkeilyssään. Jäsen Lucas, ryhmänne yhtäältä kannattaa voimakkaampia sääntöjä kaupankäynnille - etenkin ympäristön huomioon ottamisen kannalta - mutta toisaalta ei kannata neuvottelujen käynnistämistä. Kenties tiedätte, miten kansainvälisiä sääntöjä muutetaan ilman neuvotteluja. Jos tiedätte, niin kertokaa minullekin. Minä en ainakaan tiedä sitä.
Jäsen Herzog, jonka ryhmän ymmärsin ottavan vastaavanlaisen kannan, pidin käyttämästänne ilmauksesta "ahne tinkiminen". Sitäkin tapahtuu. On totta, että WTO vaikuttaa toisinaan sekatavarakaupalta. Meidän on kuitenkin syytä muistaa, että mitä pitemmälle globalisaatio etenee, sitä enemmän kauppa kehittyy, ja sitä useammin vaakalaudalla ovat meidän arvomme. Näissä tapauksissa meidän mielestäni kuuluu olla ahneita riippumatta vaikutelmasta, jonka se saattaa luoda.
Jäsen Abitbol puhui Kansakuntien Eurooppa -ryhmän puolesta. Pahoittelette sitä, jäsen Abitbol, että unionilla on yksi ainoa neuvottelija. Muistutan teille, että asiasta päätettiin Euroopan unionin osalta 44 vuotta sitten. Näette siinä perustajien ylimielisyyden. Nyt 50 vuotta myöhemmin, minä näen siinä heidän kaukokatseisuutensa.
Jäsen Abitbol, tästä mainitsemastanne asiasta, samoin kuin muista moitteista, jotka tuotiin esiin, haluan vain muistuttaa, että komissio todellakin neuvottelee unionin puolesta, mutta se tekee sen valtuuttajiensa valvonnassa, ja näitä valtuuttajia ovat ministerineuvosto ja parlamentti. Molemmat ovat edustettuina Dohassa: neuvosto edustaa jäsenvaltioita ja parlamentti muodostuu tuntemallanne tavalla. En suoraan sanoen näe täydellisempää tapaa varmistaa, että neuvottelija voidaan milloin tahansa asettaa poliittiseen vastuuseen. Tämä on käytäntömme. Neuvoston puheenjohtajavaltion tehtävänä on johtaa selontekoprosessia, mutta palaan lopulta neuvottelemani tuloksen kanssa, ja neuvosto ja parlamentti ottavat siihen kantaa perussopimusten mukaisesti. Tällä tavoin demokratiamme toimii.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Kansainvälisen kaupan avautuminen ja demokratia
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Désirin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0331/2001) kansainvälisen kaupan avautumisesta ja demokratiasta [2001/2093(INI)].

Désir
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, siirtyminen GATTista WTO:hon ei muuttanut pelkästään monenkeskisen kauppajärjestelmän määrällistä ulottuvuutta vaan myös luonnetta. WTO:ssa kaupan säännöt ulottuvat monille uusille alueille - palveluihin, immateriaalioikeuksiin, investointeihin ja kaupan teknisiä esteitä koskeviin sääntöihin -, joilla on usein merkitystä myös muille kuin kaupallisille aloille. Näistä säännöistä on tullut todellisia pakotteita, kun on olemassa sanktioihin perustuva riitojenratkaisumekanismi. Lisäksi jo GATTin aikana alkanut laajentuminen yhä useampaan maahan on johtanut siihen, että jäsenvaltioissa on valtava kirjo erilaisia tilanteita kansainvälisen kaupan kannalta. Vastedes monenkeskisen kauppajärjestelmän sääntöjä ei sovelleta yksinomaan maihin, joilla on suurin osuus kansainvälisestä kaupasta, eikä edes ainoastaan viidennekseen rajojen yli käytävästä kaupasta. Sääntöjä sovelletaan myös sellaisiin tavaroihin ja palveluihin, jotka eivät koskaan päädy kansainväliseen kauppaan. Asia koskee kaikkia maita ja vaikuttaa niiden omiin sääntöihin riippumatta maiden osuudesta maailmankaupasta.
Kauppasopimuksilla on myös ollut viime vuosina yhä voimakkaampia vaikutuksia muihin kansainvälisiin sääntöihin esimerkiksi kansanterveyden, ympäristön ja sosiaalisten oikeuksien alalla. Täten WTO:n sopimukset tai päätökset ovat vaarantaneet ennalta varautumisen periaatteen, ympäristönsuojelun tai lääkkeiden saatavuuden. Tämä johtuu osittain epäselvyyksistä joissakin sopimuksissa, kuten immateriaalioikeuksia koskevassa sopimuksessa lääkeaineiden osalta, mutta esiin voidaan tuoda myös palvelukaupan yleissopimuksen 1 artiklan vaikutus yleishyödyllisiin palveluihin. Näiden oheen on ilmaantunut toinenkin syy kyseenalaistaa koko monenkeskinen kauppajärjestelmä: hallitusten välisen järjestön kaltaisen WTO:n demokraattinen legitiimiys perustuu siihen periaatteeseen, että kaikki jäsenet osallistuvat toimintaan tasavertaisina ja jäsenten äänimäärä on yhtäläinen. Todellisuudessa useimmat kehitysmaista kokevat, että ne ovat jääneet toiminnasta syrjään ja että niitä pidetään etäällä päätösten ja sopimusten valmistelusta. Jäsenistä ainakin 24 kehitysmaalla ei ole pysyvää edustusta Genevessä ja useilla muilla mailla on vain pienet edustustot, jotka eivät kykene seuraamaan kaikkia niitä koskevia asioita. Monilla kehitysmaista ei ole riittävää asiantuntemusta. Täten kehitysmaiden kohdalla muotoa koskevat kysymykset yhdistyvät sisältöä koskeviin kysymyksiin, sillä säännöt ja sopimukset heijastavat useammin niiden kauppamahtien etuja, jotka neuvottelevat nämä sopimukset keskenään - toisinaan takahuoneissa (ns. green room consultation) tai aivan liian suljetuissa epävirallisissa neuvotteluissa -, kuin kaikkien jäsenten ja etenkin köyhimpien maiden etuja. Näin ollen useat kehitysmaat ilmoittivat Uruguayn kierroksen jälkeen, että allekirjoitushetkellä ne eivät pystyneet arvioimaan kaikkia oikeudellisia, hallinnollisia ja taloudellisia seuraamuksia, joita aiheutuu tietyistä sopimuksista, joiden laadintaan niitä ei oltu otettu mukaan.
Yleisesti ottaen on todettava, että kuusi vuotta WTO:n perustamisen jälkeen pohjoisen markkinat on saatu vain osittain avatuksi, sopimusten soveltamisessa on suuria vaikeuksia ja WTO:n toiminta on yhä syrjivää. Vaikutelma on erityisen voimakas vähiten kehittyneissä maissa, joiden osuus kansainvälisestä kaupasta oli kaksikymmentä vuotta sitten 0,6 prosenttia ja tänään vain 0,4 prosenttia.
WTO on jäänyt järjestöksi, jossa hallitsevat suuret kauppamahdit, ja sen ajamat politiikat hyödyttävät ensisijaisesti näitä mahteja. Kaksi vuotta Seattlen kokouksen jälkeen monenkeskistä kauppajärjestelmää koettelee yhä kolmijakoinen demokraattisen legitiimiyden kriisi, joka johtuu siis maailmankaupan hyötyjen epätasaisesta jakautumisesta ja joidenkin jäsenten syrjinnästä, joidenkin WTO:n sääntöjen ristiriitaisuudesta olennaisten periaatteiden kanssa myös kansainvälisellä tasolla sekä avoimuuden puutteesta ja kansanedustuslaitosten ja kansalaisyhteiskunnan heikoista mahdollisuuksista osallistua Maailman kauppajärjestön työhön. WTO on alkanut myöntää uudistusten tarpeellisuuden. Tämä ei ole kuitenkaan näkynyt vielä tarpeellisina muutoksina.
Valiokuntamme hyväksyi siis, kuten tiedätte, arvoisa komission jäsen, laajalla enemmistöllä - 48 ääntä puolesta, 5 vastaan ja 1 tyhjä - mietinnön, jossa on lähinnä sarja konkreettisia ehdotuksia, jotka on jaettu neljään suureen ryhmään.
Ensinnäkin kaikkien jäsenten tasavertainen ja todellinen osallistuminen on välttämätöntä monenkeskisen kauppajärjestelmän uudelleenjärjestelyssä. Se edellyttää teknisen avun lisäämistä. Komissio on jo ryhtynyt joihinkin toimiin, ja kannustamme sitä jatkamaan samaan malliin. Ehdotamme kuitenkin, että menisimme vielä pitemmälle. Ehdotamme, että esimerkiksi kunkin WTO:n jäsenvaltion osuuteen maailmankaupasta suhteutetulla maksuosuudella rahoitettaisiin rahastoa tai kasvatettaisiin WTO:n budjettia siten, että voitaisiin taata kaikille WTO:n jäsenille mahdollisuus olla edustettuna Genevessä. Ehdotamme, että tuettaisiin alueellisia edustusryhmiä - tämä on jo toteutettu AKT-maiden osalta, mutta haluamme mennä pitemmälle -, otettaisiin käyttöön todellinen sisäinen avoimuus, tarjottaisiin - kaikkien jäsenten edustusta odottaessa - edustusta vailla oleville maille nopeat yhteenvedot kokousten sisällöstä ja sopimusluonnokset sekä luotaisiin selkeät säännöt ns. epävirallisia neuvotteluja varten, jotta niihin voisivat osallistua kaikki halukkaat siten, että niiden esityslistat julkaistaisiin ennalta ja toimivaltaisille elimille laadittaisiin nopeasti yhteenvedot toisinaan ennalta valmistelluista päätöksistä.
Ehdotamme myös, että jäsenvaltioiden markkina-arvon kannalta yhä epätasa-arvoista riitojenratkaisumenettelyä uudistetaan siten, että pienet maat, maat, joiden osuus kansainvälisestä kaupasta on vähäinen, voisivat joissakin tilanteissa saada rahallisia korvauksia.
Toiseksi tarvitaan ulkoista avoimuutta ja yhteiskunnallista avautumista. Tässä asiassa on mielestämme tehtävä paljon, ennen kuin saavutamme muut järjestöt, joissa kansalaisjärjestöille on myönnetty tarkkailijan asema. Riitojenratkaisumenettely, joka on oikeudellinen menettely, voisi mielestämme olla oikeudenistuntojen tavoin julkinen.
Kolmas ryhmä ehdotuksia koskee parlamentaarista valvontaa (joka mainittiin edellisessä keskustelussa) niin valtioiden kuin Euroopan tasolla, mutta myös WTO:n neuvoa-antavan parlamentaarisen foorumin kautta. Euroopan unionin kannalta ehdotamme EY:n perustamissopimuksen 133 artiklan tarkistamista ja 133 artiklan erityiskomitean perustamista sekä Euroopan parlamentin puoltavan lausunnon pyytämistä kaikkiin kauppasopimuksiin.
Neljänneksi on parannettava kansainvälisten normien tasapainoa ja uudistettava WTO:n ja muiden kansainvälisten järjestöjen välisiä suhteita. Ehdotamme, että kaikki muut monenväliset järjestöt - Kansainvälinen työjärjestö, Maailman terveysjärjestö jne. pääsisivät tarkkailijoiksi WTO:hon ja että riitojenratkaisuelin kysyisi järjestelmällisesti niiden kantaa silloin, kun kauppaa koskevien sääntöjen ja muiden sääntöjen välillä saattaa olla ristiriitaa. Euroopan unionin pitäisi mielestämme puolustaa todellista normihierarkiaa kansainvälisellä tasolla, eli tunnustaa, ettei kauppaoikeus saa mennä ympäristönsuojelun, kansanterveyden ja työntekijöiden sosiaalisten oikeuksien kunnioittamisen edelle. Johonkin maahan kohdistuvista vastatoimenpiteistä päättäminen ja kaupallisista sanktioista määrääminen kuuluu yksin ILO:lle eikä Maailman kauppajärjestölle. Maailman kauppajärjestön on kuitenkin puolestaan sitouduttava noudattamaan päätöksiä, joita ILO mahdollisesti tekee tällä alalla.
Arvoisa puhemies, johtopäätöksenä toteaisin lyhyesti, että kauppapolitiikka, joka on yksi unionin vanhimmista politiikoista ja sen yhteisistä ulkopolitiikoista vanhin, asettaa tietenkin peliin taloudelliset edut, mutta se kertoo myös paljon - tai ainakin Euroopan unioni kertoo tämän kauppapolitiikan välityksellä paljon näkemyksestään huomisen maailmasta sekä pohjoisen ja etelän välisistä suhteista. Se kertoo myös, että unionin käsityksen mukaan nämä kaksi asiaa eivät liity yhteen: se, mikä liittyy markkinoihin, ja se, että yhteiskunnan on voitava tuoda esiin muitakin periaatteita, kuten yhteisvastuullisuuden periaatteen. Politiikan on siis kuvastettava Euroopan unionin arvoja ja keskeisimpiä tavoitteita. Tästä syystä ehdotamme, että Euroopan unioni ottaisi tavoitteidensa ytimeen oikeudenmukaisen ja tasapuolisen kaupan, demokraattisen monenkeskisen järjestelmän ja uudistetun WTO:n.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Neyts-Uyttebroeck, arvoisa komission jäsen Lamy, hyvät jäsenet, kansainvälistä yhteistyötä tarvitaan lisää eikä suinkaan vähemmän, kuten monesti väitetään. Erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset tarvitsevat oikeusturvaa, ja niiden on pystyttävä ennakoimaan tulevia tilanteita. Maailmankaupan avulla on pyrittävä lisäämään kansalaisten hyvinvointia. Emme saa kuitenkaan unohtaa, että Euroopassa on 18 miljoonaa pienyritystä, jotka työllistävät kaksi kolmasosaa työssä käyvästä väestöstä. Palkat maksavat toisin sanoen pääasiassa pienet ja keskisuuret yritykset. Pieniltä yrityksiltä saadaan 60 prosenttia bruttokansantuotteesta ja - meille poliitikoille tärkeä huomio - 80 prosenttia verotuloista.
WTO:ssa pitäisi siksi huolehtia siitä, ettei tämä prosessi jää ainoastaan ILOn (Kansainvälinen työjärjestö) harteille ja ettemme vain mieti, miten ILOn rakennetta voitaisiin parantaa, vaan asetamme erityisesti sosiaalisen vuoropuhelun ja työmarkkinaosapuolet asian keskipisteeksi. "Kaikkea paitsi aseita" -aloitteeseen ei saisi sisältyä lauseketta: "kaikkea paitsi pieniä ja keskisuuria yrityksiä", vaan pikemminkin lauseke "kaikkea pienille ja keskisuurille yrityksille". Talousasiat ovat tämän keskustelun painopistealue, ja meidän on syytä pitää se mielessämme koko WTO:ta koskevan keskustelun ajan.
Seuraavaksi lyhyesti TRIPS-sopimuksesta (teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyviä näkökohtia koskeva sopimus). Tässä asiassa meidän pitäisi ottaa huomioon erityisesti pakkolisenssit ja ennen kaikkea kehitysapu, tarjouspyynnöt sekä se, että valtiot saisivat myös tarpeeksi hyvälaatuisia lääkkeitä.
Riitojenratkaisumekanismista puheen ollen haluaisin muistuttaa, että WTO:n ratkaisuista koituu haittaa monille yrityksille ja itsenäisille yrityksille, esimerkiksi karusellialalla. Esitänkin kysymyksen: miten tällaiset yritykset saavat takaisin niille kuuluvat oikeudet? Miten voi olla niin, että jokin sellainen kansainvälinen sopimus saa haitata niiden toimintaa, joka on oikeastaan niiden kotimaan lainsäädännön vastainen?
Lopuksi huomautan, että näihin asioihin on saatava lisää avoimuutta ja ne on tuotava lähemmäs kansalaisia. Minusta on siksi ilahduttavaa, että puheenjohtaja Neyts-Uyttebroeck tukee Euroopan parlamentin ja kaikkien maailman parlamenttien pyrkimyksiä lisätä avoimuutta ja sen myötä lopulta luullakseni myös maailman hyvinvointia.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin ensin onnitella esittelijä Harlem Désiriä erittäin hyvästä, selkeästä ja kattavasta mietinnöstä.
Arvoisa komission jäsen, ellei WTO:n päätöksentekoprosessin avoimuutta ja demokraattisuutta onnistuta lisäämään, WTO:n jäsenvaltioiden kansalaiset eivät hyväksy tilannetta enää kovin kauan, sillä eihän voi olla mahdollista, että kansallisvaltiot menettävät niille elintärkeissä kysymyksissä yhä enemmän toimivaltuuksiaan ylikansallisille järjestöille ja että parlamenteilla ja sen myötä kansalaisyhteiskunnallakaan ei ole mahdollisuutta demokraattiseen valvontaan eikä osallistumiseen. Tässä yhteydessä on tarkasteltava myös välitystuomioistuimen käsittelyprosessia. Välitystuomioistuinta on muutettava perusteellisesti. Sen toiminnan on oltava avointa, ja sen kokoonpanoonkin tarvitaan muutoksia.
Kehitysmaille on samoin lopultakin tarjottava välineet, joiden avulla ne voivat todellakin osallistua tasa-arvoisina neuvotteluihin ja arvioida tulevia ratkaisuja. Siinä on nimittäin eroa, saapuuko neuvotteluihin 150 asiantuntijan valtuuskunta vai saako jokin kehitysmaa juuri ja juuri lähetettyä lähettiläänsä paikalle. Tästä haluaisin vielä kerran muistuttaa. Muuten Harlem Désir sanoi asiasta jo kaiken tarpeellisen.

Clegg
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä onnitteluihin esittelijä Désirille. Mietintö sisältää erinomaista eteenpäin suuntautuvaa ajattelua, se on malli tulevaisuuden WTO:lle. Siinä tyrmätään täysin ne, jotka väittävät, ettei WTO:ta voida enää pelastaa, ettei sitä voida uudistaa, että se on luonnostaan köyhiä ja vähäosaisia syrjivä ja että se on vain viidakon lain, ei laillisuusperiaatteen väline.
Siinä torjutaan myös päinvastainen näkemys: ajatus siitä, että vapaakaupan pitäisi vallita hinnalla millä hyvänsä, että WTO:n pitäisi olla jäljellä olevien kaupan esteiden purkamisen väline ja että sen pitäisi tehdä tämä kiinnittämättä mitään huomiota muihin poliittisiin tai julkiseen politiikkaan liittyviin huolenaiheisiin. Mietintö on sen sijaan lähes näiden kahden näkemyksen yhdistelmä, sillä siinä kerrotaan, miten, milloin ja miksi WTO:ta pitäisi ja täytyy uudistaa. Siinä kerrotaan, kuinka WTO:sta on tehtävä avoimempi ja legitiimimpi.
Haluan lisätä, että kaikki se painoarvo, jonka me eurooppalaisina annamme WTO:n legitiimiyden ja avoimuuden lisäämiselle, on merkityksetöntä, ellemme uudista tapaa, jolla toteutamme omaa kauppapolitiikkamme Euroopan unionissa. Minua ilahdutti kuulla puheenjohtajavaltion edustajan sanovan tänään, että se on aina tukenut ja tukee jatkossakin parlamentin pyyntöä avoimemmasta ja legitiimimmästä kauppapolitiikan päätöksenteosta Eurooppa-neuvostossa ja Euroopan unionissa.
Mietinnössä sanotaan myös - ja tämä on kenties sen suurin anti keskustelulle - että WTO on nähtävä entistä paremmin muiden julkisen politiikan prioriteettien ja muiden monenkeskisten järjestöjen ja sopimusten taustaa vasten. Se ei voi tyytyä olemaan ensimmäinen vertaistensa joukossa (primus inter pares) kansainvälisellä näyttämöllä. Sen sijaan sen pitäisi oppia vuorovaikutusta muiden prioriteettien ja muiden monenkeskisten sopimusten kanssa. Meidän tehtävämme on siis ympäröidä WTO sitä tukevilla sopimuksilla muilla aloilla, etenkin ympäristön alalla.

Turmes
Vapaamman, mutta myös tasapuolisemman ja kestävämmän maailmankaupan vahvistaminen monenkeskisen järjestelmän ja uudistetun WTO:n puitteissa: tämä on haaste, joka Désirin mietinnössä esitetään Euroopan parlamentille.
Vaikka mietinnössä kannatetaan monenkeskisyyttä kansainvälisissä kauppaneuvotteluissa, siinä myönnetään rehellisesti, että globalisaatiossa, sellaisena kuin se tänä päivänä nähdään, on vakavia puutteita.
Esittelijän konkreettisiin ehdotuksiin kansainvälisten elinten uudistamiseksi on syytä kiinnittää huomiota: avoimuuden lisääminen, riitojenratkaisumenettelyn uudistaminen. Sanoisin lyhyesti parlamentaarisesta valvonnasta, että WTO:n parlamentaarinen foorumi on mielestäni vain kiiltävä julkisivu eikä todellista demokratiaa. Todellinen demokraattinen valvonta varmistettaisiin sillä, että kansalliset parlamentit voisivat todella valvoa hallituksiaan neuvotteluissa ja että Euroopan parlamentti, arvoisa komission jäsen Lamy, voisi todella valvoa komissiota, eikä vain näyttää sellaista julkisivua, kuten tällä hetkellä.
Jos Euroopan parlamentin kanta tulevaan neuvottelukierrokseen perustuu Désirin mietintöön, siinä on tuettava WTO:n uudistamista ja niin sanottujen Uruguayn sopimusten panemista täytäntöön ilman, että niitä laajennetaan kattamaan aiheita, jotka ovat yhä hyvin kiistanalaisia.
Äänestän Désirin mietinnön puolesta, ja huomaan Euroopan parlamentin sosialistien ryhmän lähentyvän vihdoinkin, monen vuoden jälkeen, todellisia arvojaan, eli yhteisvastuullisuutta ja rikkauksien parempaa jakamista. Olen myös iloinen neuvoston puheenjohtaja Verhofstadtin sanoista tänä aamuna: hän on viimeinkin ymmärtänyt, ettei vuoropuhelua voida käydä liikkeen kanssa, joka haluaa tasapuolisempaa kauppaa, jos liike sysätään nurkkaan ja sen jäseniä haukutaan globalisaation vastustajiksi.

Morgantini
Arvoisa puhemies, kansainvälisellä kaupalla on tärkeä sija järjestelmässämme, ja niiden mielestä, jotka haluavat toisentyyppistä maailmanlaajuistumista (minä kuulun heihin), kansainvälisen kaupan olisi perustuttava lojaaliin ja oikeudenmukaiseen kaupankäyntiin, joka toisi kehitystä ja hyvinvointia mahdollisimman monelle. GATTin ja WTO:n alaisuudessa käytäviä kauppaneuvotteluita ei valitettavasti ole hyödynnetty kansainvälisesti oikeudenmukaisten sääntöjen luomiseen. Päinvastoin niissä on jätetty kokonaisia kansakuntia vaille suojaa monikansallisten yritysten ahneutta vastaan. Näin ollen on loogista, että nämä instituutiot kärsivät kansojen syvissä riveissä ennennäkemättömästä legitimiteettikriisistä, joten ongelmaan on vastattava perusteellisin uudistuksin. Désirin mietinnössä tartutaan selkeästi kansainvälisen kaupan ja epäoikeudenmukaisen kaupankäynnin puutteisiin ja toimintahäiriöihin sekä avoimuuden ja demokratian puutteeseen, ja siinä esitetään muun muassa joitakin uudistuksia näiden puutteiden korjaamiseksi. Tuemme ja hyväksymme mietinnön, mutta sen pitää mielestämme merkitä vain alkua muutosprosessille. Komission ja neuvoston ei pidä välittää maailman melusta.

Deva
Arvoisa puhemies, oikeuden on toteuduttava, mutta ennen kaikkea oikeuden toteutumisen on oltava nähtävissä: WTO on erittäin voimakas kansainvälinen järjestö, jossa käsitellään sääntöjä ja lakeja, ja ihmisten on nähtävä, että se toimii oikeudenmukaisesti. Vastuu ja avoimuus ovat näin ollen poikkeuksellisen tärkeitä. Maailmanlaajuinen kauppa vaatii maailmanlaajuisia sääntöjä, kehitys vaatii joidenkin kehitysmaiden ongelmien ymmärtämistä.
Kun keskustelemme WTO:n menettelyjen avoimuudesta ja vastuusta, eivät avoimuus ja vastuu itsenään riitä. Molempien pohjimmainen tarkoitus on luoda järjestelmään luotettavuutta, jotta ne, jotka ovat luvanneet asioita - ja viittaan nyt kehitysmaihin - joutuvat pitämään lupauksensa kansainvälisen yleisen mielipiteen painostuksesta. Kehitysmaat lupasivat Uruguayn kierroksella paljon asioita, joita ne eivät ole toteuttaneet. Näin ollen kehitysmaat, joissa nyt rehottavat korruptio ja huonot käytännöt, joutuvat myös tilille vastuu- ja avoimuusmenettelyn mukaisesti.
Tältä osin haluan tukea jäsen Désiriä sanomalla, että hän on laatinut erinomaisen mietinnön, jota kannatan. Laillisuusperiaatteen pysyvän aseman ymmärtäminen on olennaisen tärkeää. Tasavertaisuus lain edessä ja luottamus siihen ovat aivan välttämättömiä kehitysmaille. Ilman niitä hyvää tarkoittavat puheemme ja tarjoamamme laaja apu ovat merkityksettömiä. Oikeuden on toteuduttava, ja sen toteutumisen on oltava nähtävissä.

Karlsson, Hans
Arvoisa puhemies, kansainvälisen kaupan merkitys on keskeinen, jotta kasvun ja kehityksen edellytykset saataisiin luotua kaikkialle maailmaan. Tämän kaupan säännöt ratkaisevat sen, pääseekö koko ihmiskunta osalliseksi tästä kasvusta ja kehityksestä vai rajoittuuko se teollistuneeseen maailmaan.
Esittelijä Désirin mietintö on loistava väline, jonka avulla maailmanlaajuista oikeutta voidaan lisätä maailmankaupassa. Kehitysmaille on annettava samat edellytykset osallistua WTO:n puitteissa tapahtuvaan yhteistyöhön kuin teollisuusmaille. Sosiaalidemokraattina pidän tavoitteena jo pelkästään maailmanlaajuista oikeutta. Yhdysvalloissa suoritetut terroriteot osoittavat lisäksi sen, että meidän on vähennettävä vihan ja fanatismin syitä. Epäoikeudenmukaisuuksien vähentäminen lisää kaikkien turvallisuutta.
Vapaaehtoisjärjestöille on annettava mahdollisuus ilmaista mielipiteensä, kun keskustellaan maailmankaupasta. Demokratiaa voidaan syventää siten, että WTO:hon perustetaan parlamentaarinen kokous. Sosiaalinen dumppaus on estettävä, ja työntekijöiden oikeuksista on huolehdittava. Perustavanlaatuisia ihmisoikeuksia on kunnioitettava, ympäristötuhojen torjuntaa on tehostettava, ja lapsityövoima on kiellettävä. Me emme saa enää kaataa elintasoylijäämäämme kehitysmaiden niskaan, vaan meidän pitää sen sijaan antaa maanviljelijöille mahdollisuus kehittää tuotantoaan ja mahdollisuuksiaan itsensä elättämiseen. Näin voimme toimia oikeudenmukaisemman ja turvallisemman maailman puolesta.

Rod
Arvoisa puhemies, WTO:n uusi kierros kuvaa loistavasti sen organisaatiota koskevaa kritiikkiämme. Kyseessä on kehitystä koskeva kierros, mutta EU:n yhteistyöstä ja kehityksestä vastaavat tahot eivät osallistu tulevaan kokoukseen. Kehitysyhteistyövaliokunta ei lisäksi ole päässyt esittämään kantaansa Désirin mietinnöstä. Onneksi mietinnössä esitetään oikeat kysymykset. Me kannatamme sitä.
Kierros koskee kehitystä, mutta 49 vähiten kehittynyttä maata vastustaa sitä ja syystäkin. Vapauttaminen, jonka pitäisi johtaa kehitykseen, kasvuun ja vaurauteen, on vain pahentanut näiden maiden tilannetta. WTO edistää maailmankaupan epätasapainoa ja kehitysmaille epäsuotuisien sääntöjen käyttöönottoa. Se on lisäksi johtanut Lomén yleissopimuksessa käyttöönotetun etuusjärjestelyn lakkauttamiseen. Myös Cotonoun sopimuksessa kehotetaan AKT-maita liittymään GATS- tai TRIPS-sopimukseen. UNDP on kuitenkin todennut, että palvelujen vapauttamisesta hyötyvät vain monikansalliset yritykset. GATS on vain MAI:n uusi muoto. Se on demokratian lakkauttamisen väline.
Arvoisa komission jäsen Lamy, jos neuvotteluja on käytävä, niiden on kohdistuttava WTO:n perusteelliseen uudistamiseen. On todellakin edistettävä vähiten kehittyneiden maiden kehitystä pikemminkin kuin monikansallisten yritysten etuja.

Auroi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän vuorostani Harlem Désiriä korkealaatuisesta mietinnöstä, jota tietenkin kannatan täysin. Se, mitä sanoitte aiemmin WTO:n menettelyistä, arvoisa komission jäsen, osoittaa mielestäni entistä selkeämmin tällaisen mietinnön tarpeellisuuden.
Yritän osoittaa tämän kahdelta kannalta. Komission on huolehdittava maataloudesta ja immateriaalioikeuksista, jotta WTO:n nykyiset vääristymät eivät jäisi pysyviksi. Heikoimmassa asemassa olevat jäävät aina alakynteen, olipa kyse sitten köyhimmistä valtioista tai maidemme huonoimmassa asemassa olevista yhteiskuntaluokista, sillä WTO ei ole sen enempää avoin kuin demokraattinenkaan elin.
Tarkastelkaamme Marrakeshin sopimuksia maanviljelystä. Ne eivät takaa omavaraisuutta elintarvikkeiden suhteen sen enempää kuin etelän maiden oikeutta suojella luonnon monimuotoisuuttakaan, ja ne estävät Euroopan maaseudun maanviljelyn erityispiirteiden huomioimisen laatuun, sosiaaliasioihin ja ympäristöön liittyvine näkökohtineen. Ne saattavat kieltää maanviljelijöitä kylvämästä jyviä, jotka he ovat itse tuottaneet. Komission on käytettävä painostusta, jotta tilanne saadaan muuttumaan ja jotta TRIPS-sopimus tarkistetaan perusteellisesti siten, että se saatetaan yhdenmukaiseksi biologista monimuotoisuutta koskevan Rion yleissopimuksen ja Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan kanssa, kuten Afrikan ryhmä on pyytänyt WTO:lta.
Täten voidaan säilyttää kehitysmaiden biologinen perintö sekä niin etelän kuin pohjoisenkin perinteinen taitotieto. Lisäksi on kiellettävä koko ihmiskunnan perintöön kuuluvien elävien organismien patentointi. Yksityisten tahojen, jotka haluavat kaupitella elämää, ei saa antaa omia tätä yhteistä perintöä. Arvoisa komission jäsen, toivon, että välitätte pyyntöni edelleen.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, jäsen Désirin valiokunta-aloitteisessa mietinnössä esitetään joitakin suosituksia, jotka ovat lähellä henkeä, jossa lähdemme WTO:n ministerikokoukseen Dohaan.
Toivotte kehitysmaiden ottamista mukaan maailmankauppaan: jaamme tämän tavoitteen. Korostatte, kuinka tärkeää on ottaa WTO:ssa esiin yleisiä huolenaiheita perinteisten markkinoille pääsyä tai tullimaksuja koskevien kysymysten lisäksi: jaamme tämänkin tavoitteen ja uskomme teidän tavoin, että nopeita talousmuutoksia ja globalisaation vaikutuksia on hallittava.
Totta puhuakseni joidenkin ehdotustenne alalla on todellisuudessa jo edistytty, etenkin teknisen avun tarjonnassa tai kehitysmaiden neuvonnassa WTO:n neuvottelujen yhteydessä. Euroopan unioni on esimerkiksi perustamassa Geneveen AKT-maiden keskusta, jonka avulla voidaan koordinoida entistä paremmin niiden kantoja ja siten lisätä niiden vaikutusvaltaa WTO:ssa. Euroopan unioni vaati Geneven kokousten järkeistämistä ja sellaisten jäsenmaiden osallistumisen helpottamista, joilla ei ole WTO-edustustoa.
En esitä näitä esimerkkejä, joihin voitaisiin lisätä ponnistelut useiden maiden liittymisen edistämiseksi - ja Dohassa WTO:hon liittyy Kiinan ja Taiwanin ohella esimerkiksi sellainen vähiten kehittyneisiin maihin kuuluva maa kuin Vanuatun saari - en siis esitä näitä esimerkkejä väittääkseni, että kaikki on kunnossa eikä mitään tarvitse enää tehdä, vaan antaakseni uudistusehdotuksia koskevan keskustelun pohjaksi täydellisen ja ajanmukaisen kuvan tämänhetkisestä tilanteesta. Jäsen Désir, sallikaa minun tässä yhteydessä tehdä pieni korjaus perusteluissanne esitettyyn tosiseikkaan, joka koskee nautojen kasvuhormonia. Toisin kuin väitätte, unionia ei ole tuomittu kasvuhormonien kieltämisestä naudankasvatuksessa. WTO tunnusti tässä asiassa yksiselitteisesti jokaisen maan oikeuden vahvistaa suojelun tasonsa. Unioni tuomittiin, koska se ei tuolloin tarjonnut tarvittavia tieteellisiä perusteita kiellon oikeuttamiseksi.
Olen hieman eri mieltä joistakin esittämistänne arvioista tai ehdotuksista. Mainitsitte demokraattisen legitiimiyden kriisin, ja jotkin muutkin puhujat viittasivat siihen. En aivan hyväksy tätä kritiikkiä. Järjestelmää voidaan varmasti parantaa: se on saatava avoimemmaksi, ja kehitysmaat on otettava paremmin mukaan. Tämä on merkittävä haaste, kun kansalaisyhteiskuntaa koskevaa työohjelmaamme sovitetaan yhteen kehitystä koskevan työohjelmamme kanssa. Mietinnössänne mainitaankin joitakin näistä ongelmista, sillä joidenkin aiheiden kohdalla ehdotatte sekä ulkoista avoimuutta että perustavanlaatuisia sosiaalisia standardeja. Tiedämme kuitenkin kaikki, että näissä aiheissa halumme ottaa huomioon kehitysmaiden kannat pakottaa meidät lieventämään tavoitteitamme: omakin tilanteemme on toisinaan ristiriitainen, mikä näkyy mietinnössänne.
Tämänhetkisen tilanteen luonnehtiminen vakavaksi demokraattisen legitiimiyden kriisiksi on mielestäni kuitenkin hieman liioiteltua. Tietääkseni sen lisäksi, että jäsenvaltioiden hallitukset ovat hyväksyneet Marrakeshin sopimuksen, kansalliset parlamentit ja oma parlamenttinne ovat ratifioineet sen: Euroopan parlamentti on ratifioinut Marrakeshin sopimuksen.
Jos taas väite, että yksinomaan rikkaat valtiot tekevät päätöksiä WTO:ssa, olisi joskus pitänyt paikkansa, tämä on yhä vähemmän totta järjestössä, jossa on yli 140 jäsentä ja jonka arkityössä rajoitetut keskusteluryhmät ovat välttämättömiä. Pyrimme kokoamaan niihin sekä rikkaita että köyhiä maita ja varmistamaan, että niissä on kattava edustus niin maantieteellisesti kuin kehitysasteen mukaan katsottuna. Epäviralliset ryhmät saattavat helpottaa yhteisymmärryksen saavuttamista, mutta - kuten tiedetään - ne eivät tee koskaan päätöksiä.
Kuluneina viikkoina on ollut paljon tällaisia valmistelukokouksia: mini-ministerikokous Meksikossa elokuun lopulla, eurooppalaisten ja aasialaisten kokous Hanoissa syyskuun puolivälissä, eurooppalaisten ja afrikkalaisten kokous Nairobissa lokakuun puolivälissä, APEC-maiden kokous viime viikonloppuna. Uskon, että Seattlessa saatu opetus näkyy valmistelumenettelyssä: osallistujia on enemmän ja niille tiedotetaan asioista paremmin, kuten olette ehdottanut.
Haluan esittää kolme huomiota riitojenratkaisusta, jota myös käsittelitte. Ensinnäkin emme saa unohtaa, että riitojenratkaisumenettelyn ensisijainen tavoite on vapaasti neuvoteltujen ja hyväksyttyjen sitoumusten tehokas ja kurinalainen noudattaminen. Tätä WTO:n jäsen toivoo saavansa turvautuessaan riitojenratkaisumenettelyyn.
Vastustamme teidän tavoin välitöntä täytäntöönpanoa ja kaupallisia sanktioita. Kaupallisille korvauksille on annettava enemmän tilaa. Suhtaudun itse varauksella ehdotukseenne sanktioiden korvaamisesta sakoilla. Pelkään nimittäin, etteivät rahalliset sanktiot korjaa epätasapainoa rikkaiden ja köyhien maiden välillä, vaan ne saattavat jopa tarjota rikkaille maille tavallaan mahdollisuuden hinnoitella velvoitteidensa rikkomisen.
Paneelien avoimuudesta voin todeta, että suhtaudumme teidän tavoin myönteisesti valituselimen paneelien istuntojen avaamiseen yleisölle. On kuitenkin syytä muistuttaa - näin meidän kesken -, että kehitysmailla on tähän asiaan hyvin jyrkkä kanta, joka ei ole sama kuin meidän kantamme.
Mitä taas tulee WTO:n sääntöjen suhteeseen muiden kansainvälisen oikeuden sääntöjen kanssa, johdonmukaisuutta on todellakin vahvistettava ja kaupallisten ja muiden normien välisiä ristiriitoja on vältettävä. Tämän on tapahduttava asianmukaisten sitoumusten sisällön tasolla.
Pidätte immateriaalioikeutta koskevan sopimuksen tarkistamista tarpeellisena, mutta minun mielestäni sitä ei pidä ryhtyä tarkistamaan perusteellisesti. Jos otamme esimerkiksi lääkkeiden saatavuuden tai elävien organismien patentoinnin, sopimus tarjoaa riittävästi liikkumavaraa sellaisen immateriaalioikeusjärjestelmän käyttöönotolle, joka vastaa kehitysmaiden esittämiin huoliin. WTO:n jäsenmaiden tehtävänä on tulkita ja tarkentaa tätä joustovaraa, ja mielestämme se on parempi tehdä keskustelujen tai neuvottelujen kautta kuin jättämällä asia paneelien ratkaistavaksi. Tähän perustuu Genevessä omaksumamme kanta, jonka kerroin edellisessä keskustelussa.
Jäsen Auroi, kysymys immateriaalioikeutta koskevan sopimuksen yhteensopivuudesta biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen kanssa kuuluu kohtiin, joita toivomme neuvotteluissa selvennettävän.
Jäsen Désir, puhuitte kannustimista, joilla edistetään työoikeuden alan perustavien normien kunnioittamista. Meidänkin mielestämme on tärkeää vahvistaa ILO:ta, ja tästä syystä emme innostu ehdotuksestanne luoda monenkeskinen sopimus WTO:n sisällä. Kannustimista, joilla edistetään sosiaalialan perustavien normien kunnioittamista, totean, ettemme saa vähätellä Kansainvälisen työjärjestön vaikutusvaltaa. Se ei ole mikään heikko järjestö, joka tarvitsisi vahvan WTO:n apua. Meidän on päinvastoin pyrittävä kohottamaan Kansainvälisen työjärjestön profiilia.
Totean vielä lopuksi lyhyesti parlamentaarisen yleiskokouksen perustamisesta WTO:hon - mitä, kuten edellisessä keskustelussa totesin, olemme aina kannattaneet -, että parlamentin ohjeista tälle töiden kokonaisuudelle, johon valiokunta-aloitteinen mietintönne nyt kuuluu, jäsen Désir, on meille paljon hyötyä. Uskon, että - kuten tämän iltapäivän keskustelu on osoittanut - komission poliittinen linja, jota myös neuvosto tukee ja soveltaa, on yhdenmukainen parlamentin kannan kanssa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Brokin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0332/2001) yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttamisessa tapahtuneesta edistymisestä (C5-0194/2000 - 2001/2007(INI)).
Hyvät jäsenet, ilmoitan teille, että esittelijän jälkeen puhuvat neuvoston puheenjohtaja Neyts-Uyttebroeck ja komission jäsen Patten, jotka poistuvat sen jälkeen kiireellisten lentoliikennettä koskevien kysymysten vuoksi. Tämä esityslistan muutos johtuu parlamentin evakuointiharjoituksesta, mikä ei tietenkään ole neuvoston puheenjohtajan tai komission jäsenen syytä.

Brok
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, olemme todenneet tämän asian viime viikkoina niin monesti, ja tämän vuosittaisen selvityksen perusteella meidän pitäisi vielä kerran painottaa: emme ole saaneet syyskuun 11. päivän jälkeen juurikaan uutta tietoa. Meille on kuitenkin tullut selväksi, että tarvitsemme uuden turvallisuusmääritelmän, etteivät vanhat käsitykset turvallisuuspolitiikasta pidä todellakaan enää paikkaansa ja että tästä syystä on luotava tietty ulkoisen ja sisäisen turvallisuuden yhdistelmä. Mahdollinen vihollinen ei nimittäin ole enää jossakin rajan takana vaan sillä on myös kyky soluttautua joukkoomme. Tässä asiassa on mielestäni sovittava jokin yhteinen menettely.
Tiedämme tosin, ettei tätä uhkatilannetta voi voittaa yhden valtion voimin, sillä tämä on kansainvälinen, rajat ylittävä haaste. Siksi meidän on vastattava siihen myös rajat ylittävillä menettelyillä. Jokainen yksittäinen Euroopan valtio voi taata omille kansalaisilleen pysyvän rauhan ja turvan vain, jos yhdistämme voimamme ennaltaehkäisyssä, siviilikriisinhallinnassa sekä myös turvallisuudesta vastaavien järjestöjen ja uutispalvelujen yhteistyöhön liittyvissä kysymyksissä.
Minusta me olemme toki saavuttaneet kahden viime vuoden aikana huomattavaa edistystä, kun tarkastelen Amsterdamin ja Nizzan sopimusten jälkeen tehtyjä päätöksiä sekä erityisesti Kölnin ja sen jälkeisten huippukokousten päätöksiä. Meidän pitäisi mielestäni jatkaa yhteisön turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehitystä tältä pohjalta, jos siten pystytään luomaan tarvittavat edellytykset.
Meidän mielestämme siihen tarvitaan kuitenkin tiettyjä rakenteellisia muutoksia. Tämä kaikki voi mielestämme onnistua vain, jos jäsenvaltiot ensinnäkin käsittävät, että ainoastaan yhteiset toimielimet voivat ottaa ohjat käsiinsä ja että kahdenvälinen toiminta heikentää myös yksittäisiä valtioita, vaikka ne saisivatkin mielestään siten suurta huomiota tiedotusvälineissä.
Toiseksi myös toimielinten välisten rakenteiden on oltava kohdallaan. Siksi päällekkäistä työtä ei saa esiintyä. Minusta on älytöntä, että sekä komissiolla että neuvoston YUTP:n korkealla edustajalla on siviilikriisinhallinnan komiteoita. Haluan siksi toistaa Euroopan unionin kannan, että ulkosuhteista vastaavan komission jäsenen ja korkean edustajan tehtävät pitäisi yhdistää ja liittää lopulta komission toimivaltuuksiin.
Näin pitäisi tehdä yhtenäisen menettelyn ja yhtenäisten rakenteiden takaamiseksi. Tällä ei ole mitään tekemistä tällä hetkellä tehtävien hoitoon osallistuvien henkilöiden ansioiden kanssa, tämä on pelkkä rakennekysymys. Tästä syystä näistä tehtävistä vastaavalle henkilölle on tietenkin luotava erityiset suhteet neuvostoon, jotta tarvittava legitiimiyspohja on olemassa.
Minusta voimme kuitenkin selvästi ilmaista, että yhteistä lisäarvoa todellakin luodaan. Haluaisin mainita tästä muutamia esimerkkejä: en usko, että esimerkiksi suuri terrorisminvastainen rintama olisi syntynyt tällä tavoin ilman Euroopan erityistä vaikutusta, joka onnistui troikan erityisen tuloksekkaan Lähi- ja Keski-idän vierailun avulla. En usko, että suuri terrorisminvastainen rintama säilyy kovin kauan, ellei Euroopan unioni saa Barcelonan prosessin avulla vakautettua Välimeren aluetta.
Tästä syystä Euroopan unionin tehtävänä on mielestäni myös taistella niitä tunteisiin pohjautuvia syitä vastaan, jotka kylvävät terrorismia, olkoonpa kyse Lähi-idästä, Pakistanin ja Intian suhteista tai muista maailman alueista, joilla meidän on erityisesti ponnisteltava voidaksemme auttaa rauhan turvaamisessa. Meidän on otettava huomioon, että meillä on Yhdysvaltain kanssa kumppanuussuhde ja että NATO on huolimatta kaikista oman turvallisuus- ja puolustuspolitiikkamme kehityspyrkimyksistä vieläkin välttämätön, koska vain se voi taata kollektiivisen turvallisuuden.
Jos kuitenkin haluamme saada politiikassa ylipäänsä painoarvoa, meidän on kehitettävä myös Venäjän-suhteitamme, rakennettava uusia siltoja ja annettava uudet puitteet, uudenlainen Euroopan talousalue niille valtioille, jotka eivät voi, halua tai saa vielä tällä hetkellä olla Euroopan unionin jäseniä.
Lisäksi haluaisin kuitenkin muistuttaa, että tämä kaikki voi toimia vain, jos olemme valmiita myöntämään jäsenvaltioiden talousarvioihin määrärahoja, jotta lupaukset 60 000 miehen vahvuisista nopean toiminnan joukoista voidaan todellakin pitää. Ellemme osoita omia sotilaallisia valmiuksiamme uskottavasti, emme menesty konfliktinestossa ja siviilikriisinhallinnassa, meillä ei ole enää ulkopoliittisen toimijan roolia, vaan olemme pelkkiä kohteita, myös suhteissamme Venäjään ja Amerikan yhdysvaltoihin. Konfliktineston onnistumisen edellytyksenä usein onkin, että intervention kohteena olevalle valtiolle pystytään todistamaan sotilaallisten toimien mahdollisuus. Usein jo pelkkä sotilaallisten mahdollisuuksien olemassaolo riittää, eikä sotilaallisia keinoja tarvitse edes käyttää - tämän osoittavat monet historian tapahtumat. Siksi 60 000 miehen nopean toiminnan joukkoja, strategista kuljetuskykyä ja omaa satelliittijärjestelmää koskevan suunnitelman toteuttaminen on ratkaisevaa Euroopan ulko- ja turvallisuuspolitiikan uskottavuuden kannalta.

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aloittaa onnittelemalla jäsen Brokia erinomaisesta mietinnöstä, jossa hän paitsi esittää oikeat kysymykset myös tarjoaa suoraan oikeita vastauksia. Mietintö on myös ajankohtainen, sillä, hyvät kollegat, kaikissa ulkopolitiikkaa, eli unionin politiikkaa suhteessa muuhun maailmaan, turvallisuuspolitiikkaa kaikkine näkökohtineen ja puolustuspolitiikkaa koskevissa kysymyksissä Euroopan unioni on todellakin etenemässä hurjaa vauhtia. Olin parlamentissa, kun keskustelimme Amsterdamin sopimuksesta ja kun totesimme olevamme pettyneitä yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan vaimeaan kehitykseen. Kun katsomme tämänhetkistä tilannetta, voimme todeta, että edistystä on tapahtunut paljon ja ennen kaikkea nopeasti. Viime kuukausien ja viime viikkojen tapahtumat ovat mielestäni osoittaneet, että - riippumatta siitä, mitä täällä on tänään sanottu - Euroopan unioni esiintyy ja nähdään yhä enemmän tärkeänä toimijana kansainvälisellä näyttämöllä. Tämä lisää sekä vaikutusmahdollisuuksiamme että vastuutamme. En varmasti ole ainoa, jolta henkilöt, jotka ovat tyystin unohtaneet, ettemme ole vielä läheskään niin pitkällä, ovat viime viikkoina tivanneet, missä Euroopan unionin joukot viipyvät. Tämä kertoo vain siitä, että ihmiset pitävät meitä yhä enemmän poliittisena toimijana kansainvälisellä näyttämöllä ja että meidän on varustauduttava kaikilla institutionaalisilla, taloudellisilla ja muilla välineillä tämän vastuun kantamiseksi. Tämän ovat tietenkin saavuttaneet uutteruudellaan ja tarmokkuudellaan yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Solana ja komission jäsen Patten, jotka onnistuvat täydessä yhteisymmärryksessä edustamaan meitä erinomaisesti kaikilla maailman näyttämöillä, kaikilla oman maanosamme kriisialueilla tai paljon kaukaisemmissakin paikoissa.
Me Euroopan unionin jäsenvaltiot pystymme yhä paremmin - ja puheenjohtajavaltio tietää tämän hyvin - puhumaan yhteen ääneen kansainvälisissä elimissä, ja viittaan etenkin Yhdistyneisiin Kansakuntiin, joka on näinä aikoina aivan erityisen tärkeässä asemassa. Tavoitteenamme on saavuttaa merkittävän poliittisen toimijan asema kansainvälisellä näyttämöllä. Siten voisimme kantaa paremmin vastuumme maailman vakauden ja rauhan edistämisessä. Politiikan kehittäminen etenee suunnitellussa aikataulussa. Kuten tiedätte, kyseessä on avoin prosessi, johon jäsenvaltiot haluavat ehdokasvaltioiden ja Euroopan unionin ulkopuolisten liittolaisvaltioiden osallistuvan. NATOn kanssa parhaillaan käytävissä neuvotteluissa on tarkoitus selvittää meidän kahden välisen yhteistyön yksityiskohdat siten, että varmistamme mahdollisuutemme käyttää NATOn välineitä ja kapasiteettia sekä vältämme turhia päällekkäisyyksiä. Tiedätte, etteivät neuvottelut ole helppoja. Tiedätte myös, miksi ne ovat hankalia. Mutta tiedätte myös - ja toistan, mitä puheenjohtajavaltio on aiemmissa tilaisuuksissa ilmoittanut - ettemme anna toimintakykymme varmistavien välineiden käyttöönottoprosessin jäädä NATOn tapahtumien vangiksi. Viemme kehitystä eteenpäin, ja jatkamme ponnisteluja siihen suuntaan kuin olen ilmoittanut. Olen täysin samaa mieltä siitä, että konfliktinesto ja kriisinhallinta ovat toimintamme ensisijaisia tavoitteita, joiden - kuten jäsen Brok toteaa - on johdettava kestävään sitoutumiseen. Sitoudumme pitkäksi aikaa erilaisiin kriisitilanteisiin, olipa kyse sitten Balkanin alueesta, Lähi-idästä tai Afrikasta.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, 11. syyskuuta Yhdysvaltoihin tehtyjen hirvittävien hyökkäysten aiheuttama kriisi on osoittanut, että Euroopan unioni pystyy reagoimaan nopeasti ja johdonmukaisesti.
Meidän reaktiomme oli horisontaalisesti koordinoitu ja itse asiassa ylitti pilarijaon. Uskon, että se on tärkeä elementti ja pysyy tärkeänä elementtinä, kun unionin yhteistä politiikkaa kehitetään edelleen.
Haluan muistuttaa, että Eurooppa-neuvosto on kuluneina viikkoina harvoin antanut niin painokkaita lausuntoja kuin tästä asiasta. Olemme päättäneet noudattaa määrätietoista politiikkaa arabi- ja muslimimaailmaa kohtaan, ja haluamme lähettää koko unionin voimin saman sanoman, nimittäin sen, että nyt puhjennutta kriisiä ja kansainvälisen terrorismin vastustamista ei missään tapauksessa voida ajatella sivilisaatioiden välisenä sotana.
Tänäkin aamuna täällä on muistutettu selvästi, miten tärkeää on saattaa käyntiin Lähi-idän rauhanprosessi. Te tiedätte, että puheenjohtaja menee pian sinne toivoen voivansa lähettää tuon viestin ja saavansa sille kannatusta.
Kuten jo sanoin, noudatamme Lähi-idän toimissamme jatkossakin Mitchellin valiokunnan suosituksiin sisältyviä ohjeita.
(FR) Länsi-Balkanista puhuttaessa, arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, voin kertoa, että Euroopan unioni pyrkii panemaan järjestelmällisesti täytäntöön Zagrebin huippukokouksen päätelmät. Kaikkien huippukokoukseen osallistuneiden valtioiden yhteistyö entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa, jonka merkittävimpänä muttei ainoana tuloksena on Miloeviæin siirto Haagiin, on yksi tekijöistä, joiden ansiosta voidaan nyt edetä vakaus- ja assosiaatiosopimusten neuvottelemisessa kunkin valtion kanssa. Suhtaudumme myönteisesti edistykseen, jota Jugoslavian liittotasavallassa on tapahtunut maan palattua hieman yli vuosi sitten demokratiaan.
Toimintamme Kosovossa taas keskittyy 17. marraskuuta pidettävien parlamenttivaalien valmisteluun, ja meillä on ollut ilo huomata, että ehdokaslistalla on yli 170 000 serbiä, mikä antaa toivoa tasapainoisesta tuloksesta. Tilanne entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa ei valitettavasti ole yhtä selkeä, ja sielläkin korkea edustaja Solanan ja komission jäsen Pattenin sekä useiden muiden on täytynyt tehdä paljon töitä, jotta kriisi ei olisi johtanut täysimittaiseen sisällissotaan. Tilanne on yhä erittäin herkkä, kuten tiedätte. Jäsen Pack toi sen jälleen esiin, kun kerroin 8. lokakuuta kokoontuneen yleisten asioiden neuvoston päätöksistä. Tiedämme hyvin tilanteen, seuraamme sitä teidän tavoin ja monen muun tavoin äärimmäisen tarkasti. Haluan kuitenkin korostaa Makedonian tapahtumien osoittaneen, että pystymme tekemään yhteistyötä NATOn kanssa ja että pystymme tekemään työtä konfliktineston ja kriisinhallinnan parissa.
(NL) Afrikka on toinen kriisipesäke, jossa Euroopan unioni noudattaa aktiivista politiikkaa kriisinhallinnan ja konfliktineston alalla. Troikka tekee lähiaikoina myös sinne muutamia vierailuja, joiden tarkoituksena on pitää siellä vireillä vielä käynnissä olevat kaksi rauhanprosessia - jotka joskus uhkaavat kuolla kokonaan - eli Lusakan rauhanprosessin Kongoa varten ja Arushan rauhanprosessin Burundia varten. Vierailujen tarkoituksena on myös huolehtia, että rauhanprosessit voivat johtaa sotilaallisen toiminnan loppumiseen ja siis rauhaan. Sillä ilman rauhaa minkäänlainen jälleenrakentaminen ei ole Afrikassa mahdollista.
Hyvät kollegat, lopuksi haluan kiinnittää huomionne 11. lokakuuta pidettyyn eurooppalais-afrikkalaiseen ministerikokoukseen, joka onnistui hyvin tavoitteessaan poliittisen vuoropuhelun käynnistämisestä. Siinä ei luonnollisestikaan saada jättää vaille huomiota demokratian ja ihmisoikeuksien alalla tapahtuvaa kehitystä.
(FR) Viimeiseksi haluaisin vielä korostaa strategisista kumppanuuksistamme, että myös suhteemme Venäjään ovat saaneet uutta vauhtia kaikilla tasoilla.
Vähitellen välillemme alkaa muodostua ei niinkään mekanismeja kuin yhteydenpitoa ja vuoropuhelua, jotka voivat mahdollistaa todellisen yhteistyön ja todellisen strategisen kumppanuuden. Uskon, että tämä kehitys edistää vakautta paitsi meidän maanosassamme myös koko maailmassa.
Haluan kuitenkin sanoa tässä yhteydessä kollegoille hyvin selkeästi, ettei Euroopan unionin ja Venäjän lähentyminen tarkoita missään nimessä, että kiinnittäisimme vähemmän huomiota Tsetsenian tilanteeseen. Pidämme aiheen yhä esillä, ja painotamme yhä poliittisen ratkaisun löytämisen tärkeyttä.
Sallikaa minun vielä muistuttaa neljännestä Euroopan unionin ja Kiinan välisestä huippukokouksesta, joka myös vahvisti poliittista vuoropuhelua, mutta toistan vielä, että poliittiseen vuoropuheluun sisältyvät ihmisoikeuskysymykset.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen pahoillani, mutta minulla on hieman kiireinen aikataulu, eikä paloharjoitus tietenkään auttanut asiaa. Kaikesta sanomastani haluan johtopäätöksenä tuoda esiin seuraavat kolme asiaa: vahva Eurooppa, Eurooppa, joka pystyy vaikuttamaan maailman asioihin, on ennen kaikkea Eurooppa, jossa sisäinen yhteenkuuluvuus tukee ulkoisia toimia; toiseksi se on Eurooppa, jossa puheenjohtajavaltio, jäsenvaltiot, komissio ja korkea edustaja toimivat saumattomasti yhteen, ja se on lopuksi Eurooppa, jossa toiminta, olipa se sitten toimintaa oikeuden, puolustuksen, yhteistyön tai jonkin muun alalla, täydentää puheita.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa esittelijä, hyvät parlamentin jäsenet, kiitos.

Patten
. (EN) Pahoittelen syitä, joihin viittasitte, arvoisa puhemies. Paloharjoitus teki tästä tärkeästä keskustelusta tavallaan parlamentin turvallisuuden tärkeän kehittämisen tahattoman uhrin. Joudun valitettavasti poistumaan pian, sillä ministerin ja minun on oltava Bukarestissa ennen aamua - haasteellinen matka Strasbourgista tähän aikaan illasta! Meidän on oltava siellä huomenna vakaussopimusta koskevan konferenssin avajaisissa, mikä ainakin osoittaa - ja tämä liittyy tavallaan siihen, mitä arvoisa parlamentin jäsen sanoi mietinnössään - että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla on viime vuosina onnistuttu ainakin jossain määrin.
Haluan onnitella arvoisaa parlamentin jäsentä erittäin kattavasta ja arvokkaasta mietinnöstä. Kuten hän itsekin totesi, syksyn 2001 kauhistuttavat tapahtumat ovat tehneet yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämisestä entistäkin tarpeellisemman. Arvoisan parlamentin jäsenen mietinnössä esitetään tarkka yleiskatsaus tähänastisista saavutuksista. Suhtaudun erityisen myönteisesti hänen ehdotuksiinsa parlamentin vahvasta osallistumisesta yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. On tärkeää, että yhteisellä ulko- ja turvallisuuspolitiikalla on vahva demokraattinen perusta, ja Euroopan parlamentin lisäksi kansallisten parlamenttien pitäisi osallistua siihen. Olen pyrkinyt tapaamaan kansallisten parlamenttien valiokuntia vieraillessani jäsenvaltioissa.
Jos joku kyseenalaistaa YUTP:n kehittämisessä saavutetun edistyksen, hänen pitäisi verrata tämänhetkisen kriisin käsittelyä siihen, kuinka Persianlahden sotaan valmistauduttiin 1990-luvun alussa tai kuinka Balkanilla toimittiin 1990-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Meidän ei pidä vielä "paukutella henkseleitämme", kuten poplaulajat voisivat sanoa. Voimme kuitenkin olla kohtuullisen ylpeitä tähänastisista saavutuksista.
Olen täysin samaa mieltä mietinnössä esitetystä analyysista YUTP:n toimien onnistumisen edellytyksistä. Meidän on koottava yhteen kaikkien EU:n toimijoiden - yhteisön, neuvoston ja jäsenvaltioiden - resurssit ja välineet. Epäilen, tullaanko tämänhetkistä toimielinrakennetta tulevaisuudessa pitämään ihanteellisena. En puutu asiaan sen enempää, mutta korkea edustaja ja minä olemme tehneet kaikkemme saadaksemme tämän rakenteen toimimaan mahdollisimman tehokkaasti. Minua tärkeämmät henkilöt saavat päättää sen, miten asiat tulevaisuudessa ovat.
En käy yksityiskohtaisesti läpi kaikkea, mistä olen arvoisan parlamentin jäsenen kanssa samaa mieltä yksittäisten alueellisten ja maantieteellisten alueiden kohdalla, etenkin siksi, että Bukarest kutsuu. Haluan kuitenkin korostaa muutamaa hänen esittämäänsä asiaa. Olisin esimerkiksi voinut selittää yksityiskohtaisesti, miksi olen hänen kanssaan samaa mieltä Venäjästä ja Ukrainasta, entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta, Balkanista yleensä ja siitä, kuinka tärkeää on palata Mitchellin raportin pariin Lähi-idässä.
Kaksi asiaa, jotka haluan mainita lyhyesti, ovat seuraavat: ensinnäkin puhumme perustellusti siitä, kuinka tärkeää on pyrkiä varmistamaan, ettei kansainvälistä terrorisminvastaista kampanjaa nähdä lännen - Euroopan ja Pohjois-Amerikan - sekä islaminuskoisen maailman välisenä konfliktina. Meidän on ehdottomasti tehtävä selväksi, ettei tässä ole kyse kulttuurien yhteentörmäyksestä. Meillä on kuitenkin Euroopan unionissa todellinen mahdollisuus ja velvollisuus käyttää Barcelonan prosessin mekanismeja, käyttää Euroopan ja Välimeren maiden välisen kumppanuuden mekanismeja vahvistaaksemme Euroopan ja islaminuskoisen maailman suhteita. Meillä on todellinen mahdollisuus ja velvollisuus tehdä tämä. Toivon, että tartumme tähän tilaisuuteen. Toivon, että tarkastelemme tässä yhteydessä tarkasti myös suhdettamme Persianlahden yhteistyöneuvostoon.
Toinen asia, jonka haluan nostaa esiin jäsen Brokin huomioista ja mietinnöstä on seuraava: meidän on mielestäni pyrittävä hyödyntämään tätä kriisiä sellaisten ovien ja ikkunoiden avaamiseen, jotka ovat muutoin pysyneet suljettuina. Tämä vaikuttaa muun muassa tulevaan suhteeseemme Pakistanin kanssa. Asia liittyy mielestäni selkeästi myös suhteeseemme Iraniin. En epäile lainkaan, että iranilaiset haluavat vakavissaan parantaa ja syventää suhteitaan Euroopan unioniin. En epäile lainkaan, etteivätkö he haluaisi vakavissaan neuvotella kauppa- ja yhteistyösopimuksen kanssamme. He tietävät täysin hyvin, että kaikkiin meidän kanssamme tehtäviin sopimuksiin liittyy vuoropuhelu ihmisoikeuksista ja vastaavista aiheista. Uskon kuitenkin, että he ovat vakavasti otettavia keskustelukumppaneita ja että meidän kuuluu vastata mahdollisimman myönteisessä hengessä heidän aloitteisiinsa.
Afganistanista sanon vain, että odotan hetkeä - joka tulee toivottavasti ennemmin kuin myöhemmin - jolloin palaan parlamentin ja neuvoston eteen esittämään, millaisia taloudellisia seurauksia meille kaikille lankeaa poliittisista lupauksista ja sitoumuksista, joita olemme tehneet Afganistanin tulevaisuuden osalta. Vielä tulee se tärkeä hetki, jolloin meidän on konkretisoitava vakaumuksemme rahallisesti ja diplomaattisin ponnisteluin.
Haluan lopuksi sanoa vielä kerran, kuinka tärkeää on koota kaikki toimielimet, kaikki toimivalta, tukemaan mahdollisimman tehokkaasti yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Joskus saatetaan aliarvioida osuutta, joka komissiolla voi olla ja jonka se haluaisi YUTP:n alalla. Voimme tehdä paljon varmistaaksemme, että YUTP kehittyy tehokkaasti keinona tuoda esiin Euroopan kasvavaa painoarvoa kansainvälisellä poliittisella näyttämöllä. Esittelijä on paljon edellä aikaansa kehottaessaan meitä tekemään enemmän tällä alalla. Toivon, että täytämme hänen odotuksensa tulevina kuukausina ja vuosina.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin onnitella jäsen Brokia hänen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla tapahtunutta edistymistä koskevasta mietinnöstään, jonka tavoitteena ei ole ainoastaan kehua tätä politiikkaa, vaan myös tuoda esille sen vajavaisuuksia ja puutteita. Tehtäköön tiettäväksi, että Euroopan yhteisö, joka on tehnyt välttämättömyydestä hyveen, on komission, puheenjohtajavaltion ja korkean edustajan antaman sysäyksen ansiosta saanut huomata näkyvyytensä lisääntyneen syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen.
Tänä aamuna neuvoston puheenjohtaja sanoi Gentin Eurooppa-neuvostoa koskeneen keskustelun aikana melkoisen diplomaattisesti, että huippukokouksen rinnalla pidetty kolmenkeskinen kokous aiheutti omituisen tilanteen. Arvoisa puhemies, tiettyyn pisteeseen asti on ymmärrettävää, että kriisin puhjetessa kukin koettaa pelastaa oman nahkansa, mutta mielestäni on tärkeää olla sortumatta yksipuolisuuteen, tai tässä tapauksessa pikemminkin kolmipuolisuuteen.
Euroopan unionin voima on sen yhtenäisyydessä ja sen heikkous on sen hajanaisuudessa. Siksi on tärkeää, että Eurooppa kykenee puhumaan yhdellä suulla. Euroopan unionin on mietittävä syyskuun 11. päivän terrori-iskujen valossa uudestaan ulko- ja turvallisuuspolitiikkaansa, painettava lujasti kaasua tavoitteidensa saavuttamiseksi ja tehostettava yhteisten strategioiden järjestelmäänsä.
Nykyään jopa vauraimpien tai vaikutusvaltaisimpienkin yksipuolisuus on mahdoton unelma, kuten olemme voineet havaita. Nykypäivän maailmanlaajuistuneessa maailmassa politiikka, diplomatia, turvallisuus ja puolustus kietoutuvat toisiinsa, jotta olisi mahdollista vastata uudenlaisiin uhkakuviin. Turvallisuudesta tulee jakamaton maailmanlaajuinen käsite, joka on kaukana perinteisestä, muuttumattomasta ja valtioon keskittyvästä käsitteestä. Puolustus taas muuttaa rajojaan maailmassa, jossa ne ovat yhä runsaampia; nyt ei enää tarkastella valtion alueellista puolustusta toisen valtion mahdolliseen hyökkäykseen nähden, vaan kuten on osuvasti sanottu, meillä on armeijoita, joilla ei ole selkeitä vihollisia, ja vihollisia, jotka eivät ole armeijoita.
Maailmassa, joka ei maailmanlaajuistu ainoastaan talouden, vaan myös kuten olemme saaneet havaita terrorin osalta, politiikka, diplomatia, kauppa, kehitysapu, turvallisuus ja puolustus ovat toisiinsa kytkeytyneitä käsitteitä, ja siksi meidän on kyettävä ymmärtämään ja hyväksymään, että kaikki vaarat ja konfliktit vaikuttavat meihin kaikkiin samalla tavoin. Siksi niihin on myös vastattava samalla tavoin. Meidän on kuitenkin aloitettava muotoilemalla yhteisessä tietoisuudessamme todellinen Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikka, jonka pitää olla tehokas, johdonmukainen ja näkyvä, kuten Brokin mietinnössä suositellaan.

Swoboda
Arvoisa puhemies, kollega Brokin tälläkin kertaa erittäin huolellisesti laatima mietintö tulee juuri oikeaan aikaan, nimittäin ajankohtana, jolloin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan suunta on määrättävä. Yhteinen tarkoittaa ennen kaikkea - ja sanon tämän nyt aivan tarkoituksellisesti - ettei ole olemassa mitään johtajistoa, joka antaa määräyksiä ja joka päättää politiikasta. Ei edes saa syntyä sellaista vaikutelmaa. Yhteinen tarkoittaa myös - kannatan kollega Brokin näkemystä - että korkean edustajan tehtävät pitää yhdistää asiasta vastaavan komission tehtäviin. Yhteinen tarkoittaa myös sitä, että Euroopan unionin nopean toiminnan joukot saadaan kokoon mahdollisimman pikaisesti.
Politiikan pitää olla sellaista yhteisön politiikkaa, joka määrittelee selkeästi Euroopan tavoitteet, ja se merkitsee yhteisvastuullisuutta Amerikan yhdysvaltoja kohtaan mutta myös huolehtimista siitä, ettei yhteisvastuullisuus ole pelkkä yksisuuntainen tie. Kun varsinkin näinä aikoina joutuu lukemaan, etteivät Amerikan yhdysvallat vieläkään hyväksy kansainvälistä rikostuomioistuinta ja että kongressissa keskustellaan jopa siitä, pitäisikö kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa yhteistyötä tekeviä rangaista, se ei ole Euroopan unionin ja Yhdysvaltain välisen yhteisvastuullisen politiikan kehittämistä siinä mielessä kuin minä sen ymmärrän. Yhteisvastuullisuus Yhdysvaltoja kohtaan tarkoittaa myös sitä, että huomautamme Yhdysvalloille asioista, joissa maailmanyhteisön yhteisen politiikan harjoittaminen on välttämätöntä.
Kolmas ja viimeinen asiani on seuraava: kun perustamme tämän terrorisminvastaisen liiton, joka meidän nimenomaan pitää perustaa, joudumme usein ristiriitaiseen tilanteeseen strategiaa ja ihmisoikeusloukkauksia koskevien pohdintojen välillä. Sen ei saa antaa hämätä. Se, joka haluaa - ja minä ainakin haluan - liiton Neuvostoliiton, Venäjän, Kiinan ja islamilaisten valtioiden kanssa, kohtaa tämän ristiriidan yhä uudestaan. Meidän pitäisi vain käsittää, että meidän on selkeästi myönnettävä tämän ristiriidan olemassaolo myös omille kansalaisillemme. Meidän on pidettävä kiinni molemmista tavoitteista. Emme saa missään solmimassamme strategisessa liitossa koskaan luopua ihmisoikeuksien vakiinnuttamisesta keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä, sillä tämän päivän saahien tukeminen synnyttää huomispäivän Ayatollah Khomeineja. Tällaista voi tapahtua, ellemme ole varovaisia ja aseta ihmisoikeuskysymyksiä samalla ulkopolitiikkamme painopisteeksi.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, ryhmämme antaa tunnustuksen jäsen Brokin ulkoasiainvaliokunnassa tekemälle työlle, joka oli myönteinen, koska siinä otettiin huomioon eri ehdotuksia. Emme kuitenkaan ole samaa mieltä mietinnön keskeisistä näkökohdista, emmekä siksi voi kannattaa sitä äänestyksessä. Mainitsen lyhyesti kolme tällaista seikkaa.
Ensinnäkin nimenomaan 11. syyskuuta oli sopiva tilaisuus osoittaa, että Euroopan unioni voi esittää myönteistä roolia ja harkita asioita rauhallisesti Yhdysvaltain kanssa, jotta konfliktin osalta voitaisiin päästä ratkaisuun kansainvälisen oikeuden nojalla ja kansainvälisessä rikostuomioistuimessa. Kaikki sensuuntaiset ajatukset valuivat viemäriin Schröderin, Tony Blairin ja Chiracin muodostaman triumviraatin myötä, joten se tilaisuus menetettiin.
Toiseksi NATOlle mekanismina on annettava suuri merkitys, kun ajatellaan, että se toimii Euroopan etujen vastaisesti.
Lopuksi olisi hyvin tärkeää, että Euroopan unionilla olisi rooli Lähi-idässä tai Länsi-Saharassa, mutta tämä tilaisuus jätetään myös käyttämättä. Paljon kiitoksia.

Belder
Arvoisa puhemies, esittelijä eli arvoisa kollegani Brok on täysin tämänhetkisen kansainvälisen tilanteen tasalla sanoessaan, että kansainvälisestä terrorismintorjunnasta pitää tulla yksi eurooppalaisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ydintehtävistä.
Tällainen tavoite antaa minulle aihetta kiinnittää neuvoston ja komission huomion läntisen Balkanin ja Indonesian saariston turvallisuustilanteeseen. Hiljattain ilmestyi tieteellinen analyysi siitä kysymyksestä, onko Bosnia mahdollisesti Osama bin Ladenin terroristiverkoston tukikohta Euroopassa, ja haluaisin sen takia neuvoston ja komission kertovan, onko niillä konkreettisia viitteitä siitä, että läntisellä Balkanilla todella toimii tällä hetkellä bin Ladenin seuraajia, ja jos näin on, niin miten EU ja sen jäsenvaltiot, luonnollisesti tiiviissä yhteistyössä Yhdysvaltojen kanssa, aikovat estää alueen vaarallista epävakautta?
Lisäksi Brokin mietinnössä kannatetaan poliittisen vuoropuhelun jatkamista Indonesian kanssa. Pyydän neuvostoa ja komissiota kiinnittämään tässä asiassa keskeytymätöntä huomiota turvallisuustilanteeseen Molukeilla, missä bin Ladenin seuraajat ovat kuulemma julistaneet pyhän sodan paikallisille kristityille.
Lopuksi haluan yhtyä kollega Gahlerin tarkistukseen, jossa todetaan, että Nato ja sen laajentaminen Euroopassa ovat yhä välttämätön edellytys Euroopan turvallisuuden takaamiselle.

Turchi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tiedän toistavani jo aiemmin lausuttuja sanoja, joilla vahvistettiin, että 11. syyskuuta tapahtuneet hirveät terrori-iskut toivat peruuttamattoman jälkensä tämän vuosisadan historiaan, mutta katson, ettei koskaan voida riittävästi korostaa tuon jäljen voimakkuutta, eikä sitä, miten vakavissaan kansainvälisen yhteisön on nyt kohdattava samalla sekä laaja että uusi, tuntematon kriisi, jolla on sääntönsä ja kehityskulkunsa, joita eivät tällä hetkellä edes parhaat poliittiset asiantuntijat kykene analysoimaan. Tällaisella hetkellä on kuitenkin tärkeää, että Euroopan unioni osoittaisi ensin ja sitäkin aiemmin yhtenäisyyttä ja kykyä reagoida yksiselitteisesti. Tämänkaltaisessa tilanteessa, jossa kaikki pahimmat pelkomme ovat yhtäkkiä käyneet toteen, tajuamme rakentamamme Euroopan valtavan merkityksen, tajuamme, miten tärkeää on, että olemme liittyneet yhteen, että meillä on yhteenliittymisen mahdollistavat rakenteet, joiden ansiosta voimme toimia reaaliajassa: voimme ajatella ja toimia kaikki yhdessä ja kaikkien kantoja kunnioittaen.
On varmasti totta, että paljon on vielä tehtävää: yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka ei vielä ole toiminnassa, ja sen toimintamenetelmässä (etenkin kansallisessa suvereniteettikysymyksessä) on vielä ratkaisua vaativia kohtia, mutta meidän on nyt mahdollisimman pian nopeutettava toimintaamme. Tämän vuoksi en voi olla onnittelematta ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan puheenjohtajaa Brokia hänen mietinnöstään ja ensisijaisesta asemasta, jonka hän on antanut tälle alalle ensi vuodeksi, etenkin niille kysymyksille (näemme sen tulevina kuukausina), jotka ovat uuden vuosituhannen todellisia haasteita. Niitä ovat: konfliktien ennaltaehkäisy, kriisien ei-sotilaallinen ratkaiseminen ja ennen kaikkea terrorisminvastainen taistelu. Kuten näette, meillä on suuret mahdollisuudet nähdä Eurooppa yhtenäisenä ulkopolitiikkaa koskevissa kysymyksissä ja tuoda todellista konkreettisuutta ulkopolitiikkaamme. Näette myös, että Euroopassa harjoitettavalla politiikalla on suuri merkitys. Sanokaamme suoraan: euron käyttöönoton nopeutumisen ja talouden kiihtymisen myötä politiikassa ei kuitenkaan ole koettu tällaista nopeutumista; nopeutuminen on siis tarpeen, ja sen kannalta ulkopolitiikka on tärkeä, etenkin tällä hetkellä. Jos toimimme näin, Euroopasta tulee entistä vahvempi ja vakaampi, ja myös eurosta tulee entistä vahvempi, jolloin voisimme kohdata laajentumisen varmasti muuttuneessa maailmassa ja taistella rinta rinnan yhtäältä dollaria ja NAFTAn kaltaista sopimusta - Kanadaa, Yhdysvaltoja ja Meksikoa - vastaan, jo sellaisia olemassa olevia markkinoita vastaan, joilla on poliittisesti merkittäviä viitekohtia. Tehkäämme näin, uskokaamme siihen lujasti: ulkopolitiikalla on tärkeä sija lähitulevaisuudessa, etenkin uusille sukupolville.

Morillon
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen - mikäli keskustelu kiinnostaa paikalla olevaa komission jäsentä - hyvät kollegat, ponnisteluissamme rakentaa yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka emme saa unohtaa, että unioni tulee, kuten aiemminkin on tapahtunut ja kuten parhaillaan tapahtuu, kohtaamaan riskin joukkojensa osallistumisesta sotilaallisiin toimiin. Emme saa huijata itseämme: jos näin käy, kyseessä ei ikinä tule olemaan "siisti" sota. Sotilas tietää parhaiten, että kaikki sodat ovat "likaisia" ja että tekniikan kehittymisestä huolimatta ihminen ei koskaan pysty nappia painamalla tappamaan kaikkia pahoja ihmisiä ensinnäkin siitä syystä, ettei hän pysty koskaan erottamaan varmuudella hyviä pahoista. Sota on aina likaista, se on aina paha asia, se voi olla pienempi paha - the less of two evils - jos siihen ryhdytään sellaisen poliittisen tavoitteen toteuttamiseksi, jota ei olisi voitu saavuttaa millään muulla keinolla. Clausewitzia lainatakseni sota ei ole muuta kuin politiikan jatkamista toisin keinoin. Sen on siis loputtava, kun poliittinen tavoite on saavutettu, eikä sitä saa aloittaa, jos tavoitetta on mahdoton saavuttaa.
Mikä on Afganistanissa käynnistetyn sodan tavoite? Mielestäni on täysin selvää, että halutaan auttaa afgaaneja vapautumaan hallinnosta, joka on todistanut raakalaisuutensa. Tavoite on tänä päivänä paitsi suotava myös mahdollinen saavuttaa. Tiedämme kärsimykset, jotka koettelevat väestöä, ja toivomme kaikki, että tavoite saavutetaan mahdollisimman pian. Meidän on näin ollen ymmärrettävä, että toimien keskeyttäminen edes tilapäisesti vain vahvistaisi talebanien asemaa. Meidän on Persianlahden sodan onnettomista kokemuksista viisastuneina vietävä työ loppuun eli siihen asti, kun Kabuliin pystytetään hallitus, jonka kaikki afganistanilaiset voivat hyväksyä ja joka pystyy varmistamaan maan asteittaisen paluun kohti rauhaa ja vakautta. Täten monet meistä toivovat, että Euroopan unioni tukee Yhdistyneen Kansakunnan alaisuudessa käytäviä neuvotteluja entisen kuninkaan Zaher Shahin ja opposition välillä. Olisin halunnut kuulla komission jäsen Pattenin oman mielipiteen asiasta: Tiedän, ettei hän ole nyt paikalla, joten voisitteko te, komission jäsen Lamy, kertoa oman kantanne tähän asiaan? Kiitos.

Titley
Arvoisa puhemies, onnittelen jäsen Brokia kattavasta mietinnöstä, ja uskon hänen tavoin, että ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla on saavutettu valtavasti edistystä. Lähes joka kerta, kun avaan lehden, näen Pattenin ja Solanan nimet jonkin maailman uuden kriisialueen yhteydessä. Jäsen Brok on oikeassa todetessaan, että olemme vastanneet nykyiseen kriisiin johdonmukaisuudella ja yhtenäisyydellä, joita ei olisi voitu pitää mahdollisina vielä neljä tai viisi vuotta sitten. Hän on oikeassa todetessaan, ettei terrorisminvastaista liittoutumaa olisi voitu muodostaa ilman EU:n sisällä tapahtunutta edistystä yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden saavuttamiseksi.
Vielä on selvästikin tehtävä paljon, ja meidän on hyödynnettävä tätä kriisiä muuttaaksemme mahdollisesti työmme painopistettä. Kulutamme noin 60 prosenttia siitä, mitä amerikkalaiset kuluttavat puolustukseen, mutta kulutamme 400 prosenttia siitä, mitä amerikkalaiset kuluttavat niin sanottuun "pehmeään väliintuloon" eli humanitaariseen apuun ja avustukseen. Meidän on yritettävä muuttaa tätä painopistettä. Amerikkalaisten on opittava tästä kriisistä, ettei turvallisuudessa ole kyse vain voiman osoittamisesta. Vaikka omistaisi kaikki maailman aseet, voi olla kyvytön puolustautumaan muutamalta paperileikkurilla aseistautuneelta ihmiseltä. Maailmanlaajuisiin ongelmiin tarvitaan monikansallinen lähestymistapa.
Meidän on puolestamme tajuttava, että tarvitsemme paremmat sotilaalliset valmiudet toimiemme tueksi. Tästä syystä meneillään oleva valmiusprosessi on niin tärkeä. Meidän on tehostettava yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikkamme toimintakykyä. Siksi olen pettynyt siihen uutiseen, että Italia todennäköisesti vetäytyy A400M-lentokoneen hankkeesta. Meidän on kohennettava strategista valmiuttamme. On ironista, että valtiot, jotka puhuvat eniten eurooppalaisesta yhteistyöstä, ovat usein niitä, jotka eivät osallistu toimintaan.
Viimeisenä huomiona totean, että suhteemme Iraniin ja Syyriaan ovat nyt lämpenemässä. Haluan muistuttaa kollegoille, että Iranille ja Syyrialle myötämielisten tai niiden hallitsemien joukkojen panttivankina on useita israelilaisia sotilaita ja siviilejä. Nämä henkilöt on merkitty kadonneiksi, ja toivoisin komission ja neuvoston hyödyntävän tätä tilaisuutta panttivankien palauttamiseksi perheidensä pariin.

Väyrynen
Arvoisa puhemies, jäsen Haarder ei päässyt paikalle, joten haluan liberaaliryhmän puolesta kiittää jäsen Brokia hyvin laaditusta mietinnöstä ja onnitella häntä sen johdosta. Mietintö on hyvä, mutta siinä ei ole vielä voitu ottaa kovin laajalti huomioon sitä syvälle käyvää muutosta, joka on tapahtunut kansainvälisessä politiikassa syyskuun 11 päivän jälkeen. Me emme vielä voi kokonaisuudessaan hahmottaa tätä muutosta, mutta tiedämme, että se on hyvin syvälle käyvä. Yhdysvaltain edustajat ovat sanoneet, että on alkanut toinen kylmä sota, ja jotkut ovat puhuneet jopa kolmannesta maailmansodasta. Täällä Euroopassa on pyritty välttämään liiallista dramatiikkaa ja on vältetty sanan "sota" käyttämistä. Henkilökohtainen käsitykseni kuitenkin on, että historiankirjoituksessa aikanaan tätä aikakautta tullaan kutsumaan kolmanneksi maailmansodaksi.
Meidän on hyvin huolellisesti analysoitava, mitä on tapahtunut ja mitä on tapahtumassa, ja hyvin viisaasti tartuttava niihin ongelmiin, jotka nyt ovat käsillä. Me tarvitsemme laajan globaalin näkemyksen ja otteen - tarvitsemme jotakin sellaista, jota englanniksi voitaisiin kutsua nimellä global governance. Lopuksi se, mitä aioin omassa puheenvuorossani sanoa: Yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa viime vuosina saavutettu edistys on perustunut Amsterdamin sopimukseen. Varsinkin kriisinhallinnassa on päästy ripeästi eteenpäin. Amsterdamin sopimuksessa otimme yhteiseksi tehtäväksemme myös unionin koskemattomuuden turvaamisen ja rauhan ylläpitämisen unionin ulkorajoilla. Näille uusille sopimusvelvoitteille ei ole toistaiseksi annettu konkreettista sisältöä. Ainakin alkuvaiheessa kysymys voinee olla lähinnä siitä, kuinka jäsenvaltioiden erilainen maantieteellinen asema otetaan huomioon niiden välisessä taakan ja työn jaossa. Koko unionin kannalta lienee järkevää, että sen yhteisillä ulkorajoilla sijaitsevat jäsenvaltiot suuntaavat voimavaransa ensisijassa niiden valvontaan ja puolustamiseen ja että ne osallistuvat kriisinhallintaan tavalla, joka on sopusoinnussa tämän ensisijaisen tehtävän kanssa. Toivon, että komissiossa ja neuvostossa ryhdytään pohtimaan, miten unionin koskemattomuutta ja rajojen turvaamista koskevat sopimuksen määräykset otetaan käytännössä huomioon.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensin yhtyä muiden puhujien kehuihin esittelijän, kollegani jäsen Brokin, erinomaisesta työstä.
Jokaisessa YUTP:n edistymistä koskevassa analyysissa on valitettavasti todettava, että Maastrichtin sopimuksessa uhrattiin poliittinen yhdentyminen taloudellisen yhdentymisen varmistamiseksi ja täten heikennettiin EU:n mahdollisuuksia tulla tärkeäksi ulkopoliittiseksi toimijaksi kansainvälisellä näyttämöllä. Tämä tuli erityisen selkeästi ilmi Bosnian kriisin aikana, jolloin jäsenvaltioiden välillä oli merkittävää epäsopua. Sovitteluponnistelujamme leimasi huono tuuri. Voidaan myös sanoa, että olimme tehottomia rauhanrakentajia. Päädyimme Yhdysvaltojen apuriksi sen sijaan, että olisimme olleet tasavertaisia kumppaneita.
Hetken vaikutti siltä, että olimme oppineet tästä synkästä kokemuksesta, ja Amsterdamin sopimuksessa oli määrätietoinen pyrkimys lisätä johdonmukaisuutta yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan lähestymistapaan. Vaikka sopimusneuvottelujen lopputulos oli selkeä edistysaskel, niissä ei menty riittävän pitkälle. Meidän on kuitenkin varmaankin syytä olla kiitollisia, että Kölnin, Faron ja Helsingin huippukokouksissa saavutettiin merkittävää edistystä.
Mitä ikinä institutionaalisia tai muita muutoksia tehdäänkin, todellista edistystä ei voida saavuttaa, elleivät ja kunnes kaikki jäsenvaltiot toimivat ja puhuvat yhtenä. Nykyinen tilanne syyskuun 11. päivän jälkimainingeissa tuo tämän asian selkeästi esiin. EU:lla oli tilaisuus toimia tasavertaisena kumppanina Yhdysvaltojen kanssa, kun tähän kriisiin vastattiin. Valitettavasti Ison-Britannian pääministerin Tony Blairin sooloilu heikensi vakavasti EU:n vaikutusvaltaa ja ulkopoliittista strategiaamme. Ongelmaa pahensi Yhdistyneen kuningaskunnan, Saksan ja Ranskan päätös järjestää minikokous ennen Gentin Eurooppa-neuvostoa.
Jos tällainen toiminta jatkuu joko jonkin jäsenvaltion tai niiden ryhmän taholla, EU:n yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka murenee komission jäsen Pattenin ja korkea edustaja Solanan uutterista ponnisteluista huolimatta.

Wiersma
Arvoisa puhemies, aivan aluksi yhdyn kollegoiden onnitteluihin sen erinomaisen mietinnön johdosta, jollaisen jäsen Brok on taas tänäkin vuonna laatinut. Minun on kuitenkin lisättävä, että odotan hyvin uteliaana, miltä mietintö näyttää ensi vuonna, sillä yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan kohdistuu valtavia uusia haasteita juuri nyt, kun se alkaa vähän saada muotoa.
Syyskuun 11. päivän tapahtumilla ja sen seurauksilla on hyvin suuri vaikutus tähän politiikkaan. Ne asettavat sen suurelle koetukselle. On vielä liian aikaista muodostaa yleiskuvaa uudesta turvallisuuskehyksestä ja uusista uhkista. Neuvostolta ja komissiolta voidaan kuitenkin odottaa, että ne antavat ensimmäisen arvionsa mahdollisimman nopeasti. Arvioissa pitää käsitellä myös sitä, missä määrin pilarirakenne rajoittaa tehokasta toimintaa muuttuneessa tilanteessa. Ulkopolitiikasta on tullut sisäpolitiikkaa ja päinvastoin. Euroopan unioni ei ole vielä virittynyt siihen riittävästi.
Konfliktinesto ja kriisinhallinta ovat joutuneet uuteen valoon. Meidän lähestymistapamme on usein vielä liian alueellinen ja maantieteellinen. Horisontaalisiin kysymyksiin pitää alkaa kiinnittää enemmän huomiota. Alueittain suuntautuvaa politiikkaa pitää soveltaa nykyistä ehyemmällä tavalla terrorismin ja kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa, sillä nämä kaksi liittyvät yhteen monin tavoin. Lähtökohtana pitää olla toinen toisensa auttaminen. Mainitsen esimerkkinä Ukrainan kaltaiset maat. Ne ovat osa sitä ongelmaa, jonka kanssa olemme nyt vastakkain, koska niiden maiden lievästi sanottuna läpinäkymättömät rakenteet tekevät kaikenlaisesta rikollisesta toiminnasta helppoa. Meillä ei ole siitä kunnon otetta, koska emme ole kehittäneet yhteistyötä sen kanssa tarpeeksi.
Olemme ehkä keskittyneet liikaa Balkaniin. Sekin alue synnyttää turvallisuusongelmia, mutta jos vilkaisee pahojen asioiden karttakirjaa, niin täytyy todeta, että uudet huumeiden, aseiden ja laittomien maahanmuuttajien silkkitiet kulkevat IVY-maiden kautta.
Olen iloinen siitä, että esittelijä Brok vaatii EU:n strategioiden tarkoituksenmukaisempaa tulkintaa. Siihen on nyt syytä enemmän kuin koskaan.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin yhtyä onnitteluihin ja ottaa Brokin mietinnöstä esiin vain kaksi kohtaa.
Ensiksi: konfliktinesto. Makedonian tapaus on esimerkki epäonnistuneesta konfliktinestosta. Jos kaikki neuvoston jäsenet olisivat parlamentin jäsenten tavoin jo vuosien ajan kehottaneet kaikkia Makedonian hallituksia lopultakin ratkaisemaan albaaniväestön epätasa-arvoiseen kohteluun liittyvän ongelman, meillä ei olisi nyt tällaisia harmeja ja ongelmia. Jos tällä asialla olisi ollut painoarvoa vakautus- ja assosiaatiosopimuksissa, neuvoston jäsenet olisivat pitäneet sitä myös ehtona, eikä Makedoniassa olisi tuettu Kosovon terroristien toimia. Makedonialaisten ei tarvitsisi nyt muuttaa perustuslakiaan tulisella kiireellä ikään kuin terroritekojen ansiosta, koska he olisivat jo tehneet sen. Tämä riittäköön Makedonian myöhästyneestä konfliktinestosta!
Kollega Brok puhuikin jo toisesta minulle erittäin tärkeästä asiasta. Minusta vakaussopimukseen liittyvien konferenssien ja Quick Start -pakettien ajan pitäisi olla lopullisesti ohi. Vakaussopimus pitäisi sitoa kiinteästi jälleenrakennusviraston työhön, jota pitäisi ehkä laajentaa tällä alueella jälleenrakennus- ja kehitysvirastoksi. Vakaussopimus pitäisi siksi liittää komission tehtäviin, koska kaikki työ on kuitenkin tehtävä siellä. Voisimme siten välttää erimielisyyksiä, voisimme saavuttaa synergiaetuja ja todellakin vakauttaa aluetta. Näin voitaisiin esimerkiksi luoda energia-alan laajat tärkeät yhteistyömahdollisuudet. Voisimme edistää alueen vapaakauppavyöhykettä, liikenneinfrastruktuurin rakentamista, ihmiskaupan torjumista ja monia muita asioita.
Monilta komission virkamiehiltä loppuu kohta työt, koska laajentumiskeskustelu on käytännössä lopetettu joillakin komission vastuualueilla. Annetaan näille henkilöille vähän töitä. Annetaan vakaussopimus sellaisiin käsiin, joissa asia hoituu, ja otetaan se pois niiltä, jotka eivät kuitenkaan tee asialle nyt mitään. Annetaan vakaussopimus komission hoidettavaksi ja ehkäpä vielä jonkun viisaan henkilön, kuten Martti Ahtisaaren, tehtäväksi, jotta siitä tulee todellakin koko tämän alueen ja Euroopan unionin menestys.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä mainitussa mietinnössä sanotaan, että terrorismin vastaisesta taistelusta on tultava keskeinen osa unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Mitä se voisi olla? Syyskuun 11. päivä paljasti yhdellä rysäyksellä sen vanhan turvallisuuspolitiikan harhaisuuden, joka on vallinnut. Ohjuskilpi ei puolusta terrorismilta - senhän minä sanoin edellisenä iltana meidän valiokuntamme kokouksessa - eikä aseilla luoda oikeutta; joskus voidaan ehkä pysäyttää epäoikeudenmukaisuuden jatkuminen. Mutta olemme niin haavoittuvia, että olemme riippuvaisia toisistamme. Kaikkien etu riippuu kaikkien edusta.
Ehdotan, että unionille luodaan uusi riippuvuuden politiikan peruslinjaus niin Yhdistyneissä kansakunnissa kuin WTO:ssa, josta puhuimme, tai unionin sisällä. On luotava yhteys sisäisen ja ulkoisen turvallisuuspolitiikan välille; erohan on poistunut. Riippuvuuden politiikassa käytämme sotilaiden sijasta ensisijaisesti sosiaalityöntekijöitä, pommien sijasta sairaanhoitajia ja opettajia ohjusten sijaan. Mitä paremmin ihmiset ja kansat saavat oikeutta, sitä vähemmän syntyy terrorismia, senhän me tiedämme kaikki.
Pyydänkin komissiota hahmottelemaan riippuvuuden politiikan kirkkaan peruslinjan kaikille lohkoille. Meidän on tultava ulos kylmän sodan seurauksesta, aseellisesta turvallisuudesta. Kuka nyt pommien päällä rauhassa nukkuisi?

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, iltapäivällä pidetyllä evakuointiharjoituksella oli vain yksi uhri, eli kysymys, jonka jäsen Morillon esitti komissiolle ja johon komission on tietenkin vastattava. Yritän siis korjata tilannetta vastaamalla ainakin osittain kysymykseen, joka koskee kuninkaan roolia Afganistanin tulevassa hallinnossa.
Pohjoinen liitto muodostuu nimensä mukaisesti Pohjois-Afganistanin etnisistä ryhmistä. Se ei selvästikään edusta pataaneja, jotka muodostavat puolet Afganistanin väestöstä, eli on selvää, että Pohjoisen liiton muodostama tai johtama hallitus ei olisi täysin edustava, kuten ei ole talebanienkaan hallitus. Naapurimaa Pakistanin hyvin tuntemastamme kannasta Pohjoisen liittoon on turha puhuakaan.
Meidän mielestämme tavoitteena on siis koota riittävän edustavat ryhmät hallitukseen, jonka Afganistanin naapurimaatkin voivat hyväksyä. Kuninkaan rooli, jos sellainen tulee, on mielestämme mietittävä tämän tavoitteen pohjalta.
Jäsen Morillon, tässä on ajatusmallini ydin. Myönnän, etten vastaa täysin kysymykseenne, ja huolehdin siitä, että saatte huomenna tarkemman vastauksen.

Pack
Arvoisa komission jäsen, kysyin, olisiko mahdollista harkita ehdotustani eli vakaussopimuksen liittämistä jälleenrakennus- ja kehitysviraston työhön ja etenkin komission työhön, johon saadaan pian riittävästi virkamiehiä tehtävän hoitamiseen.

Lamy
. (FR) Suokaa anteeksi, luulin, että kyse oli ehdotuksesta eikä kysymyksestä. En ota kantaa tähän asiaan. Tiedätte, että tavasta, jolla vakaussopimusta kuuluisi hallinnoida, on olemassa useita mielipiteitä. Se on osa laitosten verkostoa, joka perustettiin muutama vuosi sitten ja todennäköisesti oloissa, joissa ei kiinnitetty erityistä huomiota täydelliseen johdonmukaisuuteen. Tulevaisuudessa asiat osataan kenties hoitaa paremmin. Arvoisa jäsen, olen kanssanne samaa mieltä, että Kosovon jälleenrakennusvirasto on tehnyt hyvää työtä, ja uskon, että kaikki myöntävät tämän nyt. Vakaussopimuksen, viraston ja kollegani Chris Pattenin välisistä yhteyksistä esitetään varmasti aikanaan ehdotuksia. Se jää nähtäväksi, tulevatko ne neuvoston vai komission suunnalta. En halua ottaa asiaan kantaa komission puolesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.
(Istunto keskeytettiin klo 19.45 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Turkki
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Lamassouren laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0343/2001) komission vuoden 2000 määräaikaiskertomuksesta Turkin edistymisestä Euroopan unioniin liittymisen valmisteluissa (KOM(2000) 713 - C5-0613/2000 - 2000/2014(COS)),
Lamassouren laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0338/2001) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi liittymistä valmistelevasta rahoitustuesta Turkille (KOM(2001) 230 - C5-0219/2001 - 2001/0097(CNS)).

Lamassoure, Alain
. (FR) Arvoisa puhemies, sen jälkeen, kun viime marraskuussa hyväksyttiin edellinen Philippe Morillonin - jota tervehdin - mietintö, Turkissa on eletty voimakkaiden vastakohtien vuosi: vuosi on ollut taloudellisesti synkkä, poliittisesti jännittynyt ja liittymisen valmistelussa edistyksen leimaama, mutta edistys on ollut epätasaista. Toisaalta todellista edistystä on pidettävä myönteisenä. Vuoden alusta saakka Turkkia koetelleen vakavan talouskriisin edessä hallitus on joutunut toimimaan nopeasti. Hallituskoalition kolme osapuolta allekirjoittivat Maailmanpankin entisen varapuheenjohtajan Dervisin laatiman radikaalin tervehdyttämis- ja korjausohjelman. Sitä on toteutettu keväästä lähtien suhteellisen suotuisissa oloissa, jotka ovat mahdollistaneet perustavanlaatuiset uudistukset, joista on kiistelty liian pitkään, sekä yleisemmin poliittisen elämän ja talouselämän keskinäisten suhteiden tervehdyttämisen. Lyhyellä aikavälillä sen väistämättömät vaikutukset näkyvät kuitenkin kansantulon jyrkkänä laskuna (noin 8 prosenttia vuonna 2001), ja tällä voi olla vakavia sosiaalisia seurauksia. Maailman suhdanteiden heikkeneminen ennen 11. syyskuuta ja sen jälkeen voi valitettavasti ainoastaan vaikeuttaa tervehdyttämisponnistuksia. Turkki on vuonna 2001 todella sitoutunut lähentymään eurooppalaisia standardeja. Erityisen vaikeassa taloudellisessa tilanteessa on pidettävä myönteisenä, että merkittävä osa Turkin hallituksen ja parlamentin toiminnasta on omistettu perustavanlaatuisille uudistuksille, jotka liittyvät lähentymisprosessiin. Maaliskuussa 2001 hallitus esitteli kansallisen ohjelmansa yhteisön säännöstön hyväksymistä varten. Kyseessä on ensimmäinen uudistusluettelo. Se on vielä epätäsmällinen soveltamisajankohtien ja ehdotettujen toimenpiteiden täsmällisen laajuuden kannalta, mutta syyskuun alusta lähtien kansalliskokous on kuitenkin käsitellyt kymmeniä perustuslain tarkistuksia - noin 34 - ja ne hyväksyttiin lokakuun alussa. Lopputulos on jäljessä nykypäivän demokraattisista normeista. Kuolemanrangaistusta ei ole poistettu täysin, muut kielet kuin turkki eivät ole enää kiellettyjä, mutta niitä ei ole täysin tunnustettukaan, kansallinen turvallisuusneuvosto säilyy, vaikkakin siviilien osuus siitä kasvaa. Valitettavinta on, että kansainvälisen oikeuden - siis tulevaisuudessa mahdollisesti yhteisön oikeuden - asettaminen etusijalle kansalliseen lainsäädäntöön nähden hylättiin yksiselitteisesti. Edistys on kuitenkin ollut kiistatonta, ja Euroopan komissio ja Euroopan neuvosto ovat pitäneet sitä myönteisenä. Hallitus esitti 8. lokakuuta oikeuksia ja vapauksia koskevan lainsäädäntöpaketin, joka koskee erityisesti rikoslakia ja rikosoikeudenkäyntiä koskevaa lakia, terrorisminvastaista lakia sekä lakeja, jotka koskevat lehdistöä, poliittisia puolueita, yhdistymistä ja mielenosoituksia. Kolmantena edistysaskeleena parlamentin ulkopuolella on tänä kesänä virinnyt keskustelua tabuna pidetystä aiheesta, eli sotilaiden roolista politiikassa. Haluan myös korostaa, että presidentti Sezeri on toiminut rohkeasti, kun hän on torjunut korruption, turkkilaisen yhteiskunnan "sisäsyntyisen" vitsauksen, ja kun hän on käyttänyt lainsäädännöllistä veto-oikeuttaan tapauksissa, jotka olisivat demokratian kannalta askel taaksepäin. Viivästyksiä ja jopa taantumistakin on nimittäin ilmennyt.
Poliittisella tasolla vuotta ovat leimanneet Turkin vankiloiden dramaattiset tapahtumat. Kollegamme Daniel Cohn-Bendit, joka johti turkkilaisissa vankiloissa vieraillutta parlamentin valiokuntaa, saa kertoa myöhemmin mielipiteensä tästä aiheesta. Tasavallan presidentti hylkäsi perustellusti audiovisuaalista lainsäädäntöä koskevan uudistushankkeen. Siinä ei kunnioitettu audiovisuaalisen viestinnän riippumattomuutta poliittisista vallankäyttäjistä. Tärkeimmän oppositiopuolueen, Fazyletin, hajottaminen osoitti, ettei Turkin poliittinen järjestelmä ole vakiintunut ja että poliittisten puolueiden asemaa koskevat lainsäädännön muutokset ovat kiireellisesti tarpeen. Yleisesti ottaen syvä kuilu erottaa edelleen hyvät pyrkimykset käytännön toteutuksesta ihmisoikeuksien alalla, jolla kehitys on liian hidasta. Vankien kidutus ja alentava kohtelu on yhä tavallista. Sananvapautta on edelleen rajoitettu epänormaalilla tavalla. Useat tuhannet ihmiset ovat tällä hetkellä suljettuina vankiloihin rikoksista, jotka meidän lakiemme mukaan olisivat mielipiderikoksia. Keskeisiin ihmisoikeusjärjestöihin kohdistuu todellista oikeudellista ahdistelua. PKK:n aseellisen terrorin päättymistä ei vielä ole hyödynnetty siihen, että käynnistettäisiin Kaakkois-Turkin maakuntia ja kurdien identiteettiä koskeva yhtenäinen politiikka, eikä myöskään Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomiota ole käytetty hyväksi Leyla Zanan ja muiden vielä vangittuina olevien Hadep-puolueen entisten kansanedustajien vapauttamiseksi. Sen jälkeen kun Poosin mietintöä tarkasteltiin Euroopan parlamentissa, olemme yllätykseksemme todenneet, että Denktash on kieltäytynyt komission jäsen Verheugenin - jota tervehdin - ja YK:n pääsihteerin esittämistä tapaamisista, joissa olisi käsitelty Kyproksen asemaa. Toteamme myös, että Turkki yhä estää neuvotteluja Euroopan unionin ja NATOn välisestä sopimusehdotuksesta, joka olisi kansainvälisen jännitteen takia entistäkin kiireellisempi. Tästä ja muista tapauksista muodostuu sellainen käsitys, että armeija voi toisinaan tehdä tyhjiksi hallituksen viranomaisten ilmaisemat avoimuuden merkit, ja armeijalla on edelleen suhteettoman suuri painoarvo Turkin politiikassa. Sen jälkeen kun tässä päätöslauselmaesityksessä mainittu edellinen päätöslauselma hyväksyttiin 15. marraskuuta 2000, turkkilaiset kumppanimme ovat tienneet, kuinka tärkeänä parlamentti pitää armenialaisten kansanmurhan virallista tunnustamista. Toivomme, että vuoropuhelut, kuten ne, jotka yhdistävät Armenian ja Turkin entisiä diplomaatteja ja akateemikkoja, auttavat laatimaan yhteisen analyysin tieteellisesti tunnustettujen historiallisten tosiseikkojen pohjalta.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, seuraava vuosi on ratkaisevan tärkeä, kun punnitaan, mikä on Turkin poliittisten johtajien ja Turkin yhteiskunnan todellinen tahto lähentyä Euroopan unionia. Lähiviikot antavat mahdollisuuden mitata, miten pitkälle oikeusvaltioon liittyvät perustuslain ja lainsäädännön uudistukset ulottuvat. Lähikuukaudet ovat ratkaisevia talouden nykyaikaistamisponnistelujen arvioinnin kannalta. Ratkaisevan tärkeän Kyproksen tilanteen osalta totuuden hetki koittaa syksyllä 2002, kun tilanne on ollut juuttuneena paikoilleen 27 vuoden ajan. Kyproksen kanssa käytävien liittymisneuvottelujen on määrä päättyä tuolloin, ja tämä velvoittaa kaikki osapuolet ottamaan viimeinkin selkeästi kantaa. Me teemme ratkaisumme tekojen perusteella. Turkki haluaa pitää kiinni omasta yhteiskunta- ja demokratiamallistaan. Tämä on täysin legitiimi tavoite. Euroopan unioni ei vaadi noudattamaan tiettyä mallia, vaan päinvastoin. Sen omaperäisyys perustuu taustaltaan erilaisten ja pitkään vastakkain olleiden kansojen kykyyn elää ja toimia yhdessä. Näiden kansojen näkökannat ovat usein hyvin kaukana toisistaan perustavanlaatuisten kysymysten osalta; näitä ovat yhteiskunnan organisointi, tapojen kehittyminen, uskonnon ja politiikan suhteet, paikallisyhteisöjen tai etnisten vähemmistöjen asema tai toissijaisuusperiaatteen soveltaminen. On kuitenkin kaksi vaatimusta, jotka me kaikki tunnustamme. Ensinnäkin se, että on olemassa yleismaailmallisia arvoja, jotka edellyttävät kaikkialla samoja takeita yksilön perusoikeuksien ja demokraattisen elämän suojaksi. Toinen on se, että viime vuosisadalla luodut mallit on mukautettava alkavan vuosisadan vaatimuksiin. Eurooppalainen rakennelma on keino auttaa toisiamme kunnioittamaan näitä vaatimuksia ja säilyttää omat erityispiirteemme innostavassa ja vaarallisessa maailmassa.

Karamanou
. (EL) Arvoisa puhemies, naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden lausunnon valmistelijana haluan korostaa kysymyksiä, jotka koskevat naisten oikeuksia Turkissa ja jotka eivät ole riittävästi kiinnostaneet ulkoasioiden valiokuntaa.
Sallinette siis, että korostan, että Turkissa naisten oikeuksissa on tapahtunut hyvin vähän edistystä, oikeuksissa, joita valiokuntamme pitää välttämättömänä ehtona Turkin liittymiselle Euroopan unioniin, koska naisten oikeudet ovat ihmisoikeuksia.
Saamani tiedon mukaan juuri tänään Turkin parlamentissa käynnistyi keskustelu siviilioikeuden muutoksista, sillä siviilioikeuden monet pykälät rikkovat YK:n yleissopimusta kaiken naisiin kohdistuvan syrjinnän poistamisesta, jonka Turkki kuitenkin on ratifioinut. Toivon, että parlamentti hyväksyy lakiehdotuksen siinä muodossa kuin oikeusasioiden valiokunta päätti kesäkuussa.
Ratkaiseva kysymys on kuitenkin päteekö laki jo nykyisiin perheisiin, koska valitettavasti oikeusasioiden valiokuntaan jätettiin viime hetkellä tarkistus, joka tekisi nykyisistä perheistä poikkeuksen. Tätä ei voida missään nimessä hyväksyä, eli että siviilioikeuden muutokset koskisivat vain tulevia sukupolvia, ja tiedän, että Turkin naisjärjestöt vastustavat tätä jyrkästi.
Kansallisessa ohjelmassa, joka koskee liittymistä Euroopan unioniin, puhutaan perustuslain muuttamisesta niin, että sukupuolten tasa-arvo turvataan, mutta siinä ei kuitenkaan edellytetä mitään myönteisiä toimia, jotka myös naisjärjestöjen mielestä mahdollistaisivat muutokset kaikkiin lakeihin, joissa on säädetty naisiin kohdistuvasta syrjinnästä.
Mitä tulee naisten oikeuksiin työelämässä, panen merkille naisten korkean työttömyysasteen (39,6 prosenttia), joka on vielä korkeampi maaseudulla, ja samanaikaisesti sosiaaliturvan piirissä olevien työssäkäyvien naisten vähäisen lukumäärän.
Haluaisin kehottaa Turkkia poistamaan kaiken naisiin kohdistuvan syrjinnän sekä komissiota turvaaman tarvittavan taloudellisen ja teknisen tuen, jotta näin tapahtuisi.

Brok
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin kiittää kollega Lamassourea hänen mietinnöstään, jossa viitataan myös siihen, että NATO-kumppani Turkilla on juuri tämänhetkisessä tilanteessa suuri merkitys. Huolimatta kaikesta perustuslakiin ja ihmisoikeuksiin kohdistuvasta arvostelusta, joka on ollut ja on edelleenkin aivan aiheellista, meidän on myönnettävä, että Turkki on sen useimpiin naapurivaltioihin verrattuna länsimaihin erittäin myönteisesti suhtautuva, demokraattinen ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen pyrkivä valtio. Kaikki on suhteellista, ja kaikkia asioita on tarkasteltava vertaamalla niitä muihin.
Meidän on lisäksi otettava huomioon, että merkittävää edistystä on tapahtunut ja että huolimatta monista tällä hetkellä vallitsevista taloudellisista ongelmista Turkissa kuitenkin yritetään perustuslain muutoksilla ja turvallisuusneuvoston uudenlaisella kokoonpanolla lisätä siviiliväestön poliittisten toimijoiden toimivaltuuksia.
Meidän on selvitettävä, riittääkö se. Arvoisa komission jäsen, teidän on autettava meitä Kööpenhaminan kriteerien täyttymisen arvioinnissa. Kööpenhaminan kriteereissä sanotaan selvästi, että politiikassa on tapahduttava kehitystä, jotta jäsenyysneuvottelut voivat ylipäänsä tulla kysymykseen. Meidän on tutkittava asiaa tapaus tapaukselta. Mikäli aloitamme uusia neuvotteluja, joudumme myös pohtimaan, pystyykö Turkki täyttämään Euroopan sisämarkkinoiden asettamat ehdot.
Haluaisin ottaa tässä kohtaa puheeksi vain kaksi seikkaa, jotka ovat käytännön koetinkiviä, kun ajatellaan Euroopan unionin erittäin vaikeaa kehitystä tässä erittäin vaarallisessa turvallisuuspoliittisessa tilanteessa. Minusta on käsittämätöntä, että Turkki kieltäytyy Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan puitteissa tekemästä kompromissiratkaisua kysymyksessä, millä ehdoin se osallistuu tähän politiikkaan ja millaista yhteistyötä NATOn kanssa voitaisiin tehdä.
Minä pidän tätä koetapauksena. Emme saisi sallia sitä, että Turkkia painostetaan tässä asiassa. Nyt on mielestäni löydyttävä valmiutta saada aikaan Budapestissa sovittu sopuratkaisu, jonka toteutumisen armeija esti. Nyt pitäisi pystyä ottamaan nämä kriteerit uudestaan esille ja täyttämään ne.
Toinen seikka liittyy Kyproksen kysymykseen. Onko Turkki valmis tekemään siinä rakentavan ratkaisun? Ellei ratkaisu ole mahdollinen, miten asian käy Euroopan unionin laajentumisen yhteydessä? Minusta Turkin uskottavuutta voidaan testata näiden kahden konkreettisen tapauksen avulla.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin onnitella kollega Lamassourea hänen mietinnöstään. Se on erittäin hyvä mietintö. Joidenkin mielestä se on liian hyväntahtoinen, mutta ei minusta. Se on vain laadittu kielellä, joka jättää Turkin kanssa käytävän vuoropuhelun avoimeksi, ja tämän vuoropuhelun me haluamme aloittaa.
Turkin kanssa on kuitenkin vielä keskusteltava joistakin hankalista kohdista - varmasti edelleen ennen kaikkea ihmisoikeuskysymyksistä. On jo mainittu, että vankiloissa istuu ihmisiä, joiden ei kuuluisi olla siellä, kuten Leyla Zana. Turkki voisi ja varsinkin eurooppalaisten tuomioistuinten päätösten perusteella sen pitäisi myöntää välittömästi vapautus.
Myös kurdiväestön oikeuksissa on parantamisen varaa. On selvä, että kurdin kieli pitäisi ottaa mahdollisimman pian käyttöön myös julkisissa tiedotusvälineissä, minkä perustuslain muutokset nyt mahdollistavat. Poikkeustilan kumoaminen maakunnista, joissa se on vielä voimassa, voisi tapahtua melko pian. Turkin suunnittelemat perustuslain muutokset ovat myönteistä kehitystä. Haluamme panna sen ehdottomasti merkille. Tavoitteena on nyt kuitenkin niihin liittyvien lisäehtojen, kuten esimerkiksi kuolemanrangaistuksen, poistaminen ja tietenkin myös perustuslakimuutosten täytäntöönpano. Turkin suurena tehtävänä on näiden asioiden toteuttaminen lähiaikoina.
Kun kerran puhun ajasta, haluaisin palata jonkinlaisen aikataulun laatimista koskevaan ajatukseen, joka minulla oli saadessani kunnian laatia parlamentin mietinnön, ja siksi esitämmekin huomenna, että Turkki esittää itse ensi vuonna aikataulun siitä, miten se aikoo täyttää Kööpenhaminan poliittiset kriteerit. Näiden poliittisten kriteerien täyttäminen on Turkin kanssa käytävien neuvottelujen edellytyksenä. Sehän on koko homman ja tämän mietinnönkin tarkoitus.
Haluaisin kuitenkin ottaa puheeksi vielä kaksi seikkaa, jotka ovat Euroopan unionin Turkin-suhteiden kannalta edelleen erittäin oleellisia. Ensimmäinen niistä on avustus aktiivisen ja tehokkaan turvallisuuspolitiikan luomisessa. Me tiedämme, että se edellyttää tässä tapauksessa myös NATOn resurssien käyttöä, ja se hidastaa Turkin toimia entisestään. Turkin on tiedettävä, että siitä koituu sille itselleen vahinkoa.
Toinen seikka on Kyproksen ongelma. Siinäkin haluaisin korostaa, että Kyproksen ongelman ratkaiseminen on tärkeää ensinnäkin Kyproksen turkkilaisväestön ja toiseksi varmasti myös Kyproksen kreikkalaisväestön, koko Euroopan ja Turkin itsensäkin kannalta. Turkki ei ole vain vielä ymmärtänyt sitä. Painotan asiaa, jonka olen sanonut jo monta kertaa: Turkin tie Euroopan unioniin kulkee Kyproksen kautta. Kyproksen kysymyksen ratkaisussa avustaminen ei ole Kyproksen Euroopan unionin jäsenyyden ehtona, mutta se loisi edellytykset sille, että voimme aloittaa vakavissamme neuvottelut Turkin Euroopan unionin jäsenyydestä.

Duff
Arvoisa puhemies, liberaalien ryhmä suhtautuu myönteisesti Lamassouren mietintöön, jota pidämme tasapainoisena ja perusteellisen informatiivisena. Sitä tullaan tutkimaan tarkasti Turkissa, jossa uudistusmieliset löytävät siitä paljon rohkaisua Turkin viemiseksi eteenpäin nykyaikaistamisen, vapauttamisen, perusoikeuksien täydellisen kunnioittamisen ja taloudellisen edistyksen tiellä.
Tällä hetkellä Turkin kansalliskokouksen laaja enemmistö kannattaa uudistuksia, mutta haluaisin kehottaa kollegojamme Turkin parlamentissa vastaamaan tähän mietintöön todella parlamentaarisella tavalla. Mikseivät he voisi hyväksyä päätöslauselmaa, jossa hallitusta vaaditaan noudattamaan täysin kaikkien kansainvälisten tuomioistuimien, Strasbourgissa toimiva Euroopan ihmisoikeustuomioistuin mukaan luettuna, tekemiä päätöksiä? Mikseivät he voisi hyväksyä päätöslauselmaa, jossa tuettaisiin nopean toiminnan joukkojen perustamista, ja mikseivät he voisi hyväksyä päätöslauselmaa, jossa painostetaan Kyproksen turkkilaisyhteisön johtajaa, Rauf Denktashia, ponnistelemaan kyproksenturkkilaisten liittämiseksi Euroopan unioniin? Tällainen vastavuoroisuus parlamenttiemme välillä osoittaisi dramaattisella tavalla, että Turkki todellakin etenee matkallaan kohti Euroopan unionin jäsenyyttä.

Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät tulkit, joita kiitän siitä, että heitä on täällä enemmän kuin parlamentin jäseniä tulkkaamassa tätä erittäin tärkeää keskustelua näin myöhäiseen kellonaikaan. Kyllä, jäsen Pasqua, saatte vielä puheenvuoron, joka on varmasti mielenkiintoinen. Eihän kello ole paljon, teille nyt on aamu, kuten tiedätte, näkemyksemme ovat joka tapauksessa erilaisia aamusta iltaan. Ei siis ole mitään hätää.
En nyt lähde toistamaan, mitä olemme keskustelleet keskenämme sen jälkeen, kun jäsen Lamassoure alkoi valmistella mietintöään, joka on todellakin paitsi hyvin koottu myös viisas ja harkittu mietintö, jossa asiat sanotaan selkeästi. Mietintö pohjautuu myös laajaan yhteisymmärrykseen, eli jäsen Lamassoure on pyrkinyt kokoamaan mielipiteet, joita parlamentissa esiintyy.
Yksi asia on ilmeinen: Turkki yrittää, Turkki pyrkii uudistumaan, Turkki tekee ponnisteluja, mutta etenee kuitenkin hyvin, hyvin hitaasti. Se, että edistys on hidasta, ei johdu pahantahtoisuudesta vaan siitä, että demokraattinen kulttuuri, avoimuuden kulttuuri, ei juurru nopeasti ihmisten käyttäytymiseen yhteiskunnassa, joka on yhä hyvin autoritaarinen. Se ei juurru nopeasti vallanpitäjien, tiettyjen poliittisten voimien tai sotilaiden käyttäytymiseen.
Tehtävämme Euroopan unionina ei siis ole pelkkä opin antaminen, vaan meidän on tuettava Turkkia kohti demokratiaa, eli meidän on puolustettava kantojamme. Tästä syystä esitän yhden huomion, ja kysyn niiltä, jotka haluavat vielä saada Turkin myöntämään 75 vuotta sitten tapahtuneen kansanmurhan - joka todella tapahtui - miten tämä tukee Turkissa tällä hetkellä käytävää keskustelua? Minun mielestäni se ei tue sitä.
Tänään käsiteltävät päätöslauselma ja mietintö taas tarjoavat mahdollisuuden todelliseen vuoropuheluun Turkin yhteiskunnan ja hallituksen kanssa. Mahdollisuuden vuoropuheluun siitä käsityksestä, joka meillä on demokratiasta, vapauksista, Euroopan laajentumisesta eli paikasta, joka Kyproksella voi ja pitää olla Euroopassa, sekä paikasta, joka Turkilla voi ja pitäisi olla tässä prosessissa.
Meidän on kuitenkin puhuttava suoraan. On sanottava, että tilanne voi jossain vaiheessa lannistaa yhden jos toisenkin. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhteiskunnat eivät kestä loputtomiin tilannetta, joka ei vaikuta muuttuvan parempaan suuntaan.
Tästä syystä haluaisin esittää lopuksi vetoomuksen Turkin kansanedustajille, jotka ovat tuolla lehterillä, ja sanoa heille, että jos he todella haluavat, että heidän tällä hetkellä rakastamansa ja johtamansa Turkki liittyy Euroopan unioniin, heidän on tajuttava, että käsityksemme demokratiasta vaatii Turkilta pitemmälle meneviä ponnisteluja kuin ne, joihin Turkin kansalliskokous on tällä hetkellä ryhtynyt. Ponnistelut menevät pitemmälle kuin Turkin sotilasjohto vaikuttaa voivan hyväksyä.
Jos näitä ponnisteluja ei toteuteta, emme välttämättä jaa yhteistä tulevaisuutta, mikä olisi harmi.

Frahm
Arvoisa puhemies, mielestäni on tärkeää, että annamme tänään kaksi selkeää viestiä. Ensimmäisenä viestinä on, että haluamme Turkin jäseneksi EU:n eurooppalaiseen perheeseen. Siitä olisi hyötyä Turkille, mutta siitä olisi hyötyä myös meille. Toisena viestinä on se, että Turkilla on useita tehtäviä edessään. Kyse on muun muassa siitä, että historia saataisiin totuudenmukaiseksi puolentoista miljoonan armenialaisen, puolen miljoonan assyrialaisen, kaldealaisen ja syyrialaisen ja monien satojen tuhansien kreikkalaisten kansanmurhan osalta. Tämän lisäksi turkkilaisten vankiloiden oloja on parannettava, vankien eristäminen on lopetettava, vähemmistöjen oikeudet on varmistettava ja koko Turkin kansaa, eikä vain sen vähemmistöjä, vaan koko Turkin kansaa koskeva demokratisointi on varmistettava käytännössä, ei vain paperilla vaan myös todellisuudessa. Kuolemanrangaistus on lakkautettava täysin, ja Turkissa on pantava alulle sellainen poliittinen prosessi, jota Turkin valtion poliittisen elämän demokratisoiminen edellyttää.
Olen lukenut esittelijä Lamassouren mietinnön hyvin tarkasti. Minun on todettava, että hyvä kollegani Lamassoure on erittäin diplomaattinen mies. Mietintö on mielestäni loistava, mutta mielestäni sitä olisi tarkennettava monessa yksittäisessä kohdassa, ja sen vuoksi oman ryhmäni lisäksi myös muut ryhmät ovat tehneet mietintöön useita tarkistuksia, ja useimpia niistä on mielestäni tuettava. Yksi poikkeus on kuitenkin olemassa. Mielestäni EU:n ei pitäisi puuttua siihen, missä Turkilla on lähetystöjä. Muilta osin mietintö on mielestäni hyvä, ja kehotan äänestämään sen puolesta, sekä tietenkin myös niiden tarkistusten puolesta, joita muun muassa oma ryhmäni on esittänyt.

Pasqua
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuuntelin hyvin kiinnostuneena jäsen Lamassouren ja muiden puhujien puheenvuoroja. Kukaan ei varmaankaan ylläty, kun muistutan ryhmäni ranskalaisten jäsenten kannasta asiaan. Olen yrittänyt turhaan ymmärtää, miksi enemmistö parlamentista haluaa ehdottomasti liittää Turkin Euroopan unioniin. Suurin osa Turkin alueesta ei kuulu Eurooppaan, tämä on vähin, mitä voidaan todeta. Olette päättäneet kannustaa sitä liittymään meihin. Todellisuudessa päätöksen ainoa peruste - jonka jäsen Brok vahvisti äsken - on, että Turkki kuuluu NATOon, ja Euroopan unionin, sellaisena kuin jotkut sen kuvittelevat, ja NATOn välille halutaan luoda jonkinlaista samankaltaisuutta. Kuuntelin jäsen Lamassouren puhetta, ja hänen mietintönsä on täynnä kysymyksiä herättäviä varauksia ja huomioita. Meidän on mielestäni varottava suosimasta tai yrittämästä määrätä muille, kuten meillä on liian usein tapana, meidän institutionaalista järjestelmäämme tai arvomaailmaamme. Mietinnössä on myös asioita, joita ei voida hyväksyä. Tiedämme hyvin ongelmat, joita Turkille aiheutuu sen alueella olevista äärimuslimeista, jotka ovat vaarallisia ja joiden vuoksi on ryhdyttävä tiettyihin toimenpiteisiin, ja samalla on todettava, että demokratian periaatteiden tasolla on vähintäänkin paljon tehtävänä. Moni teistä sanoikin tämän jo ennen minua. Haluan kuitenkin lisätä vielä yhden asian. En voi ymmärtää, että vaikka useat maat ovat tuominneet - moni, kuten Ranska, yksimielisesti - armenialaisten kansanmurhan, Turkin nykyinen hallitus ja nykyiset kansalaiset, jotka eivät ole mitenkään vastuussa tapahtuneesta mutta ovat vastuussa yhteisestä historiasta, kieltäytyvät itsepintaisesti kantamasta vastuuta tästä kansanmurhasta. Muut kansanmurhiin syyllistyneet maat ovat kantaneet vastuunsa paremmin. Kehottaisin siis vakaasti Turkkia toimimaan samalla tavoin. Niin kauan kuin se kieltäytyy tunnustamasta kansanmurhaa, vastustamme jyrkästi Turkin liittymistä Euroopan unioniin.

Belder
Arvoisa puhemies, tämän kuun alussa vaikutusvaltainen hollantilainen päivälehti otsikoi etusivun juttunsa näin: "Terroristeina voimme toimia Euroopassa mielemme mukaan." Onko kyseessä ehkä aivan liian iskevä ja sen takia totuudesta tinkivä otsikko? Päinvastoin. Äärivasemmistolaisen Dev Sol -terroristiryhmän nimettömänä pysytelleen jäsenen paljastava haastattelu vastasi täysin otsikkoa.
Avosydäminen turkkilainen terroristi teki täysin selväksi, että hänen järjestönsä hyödyntää täysin voimin Euroopan unionin jäsenvaltioiden pinta-alaa verisissä toimissaan Turkin valtiota vastaan ja spontaanina tai epäspontaanina rahoitusvarastona. "Sillä Euroopassa kaikki on mahdollista", mies julisti. Jos Eurooppa ryhtyy tosissaan torjumaan terrorismia, niin iskuja tehdään myös siellä, hän uhkasi.
Kollega Lamassouren mietinnössä ei kohdisteta juuri tähän erittäin ajankohtaiseen ja polttavaan ongelmaan lähestulkoon lainkaan huomiota. Kuitenkin juuri se on ollut Turkin valituksen aihe EU:n jäsenvaltioita kohtaan jo vuosien ajan. Vastapainoksi ei riitä se arvostus, jota esittelijä ilmaisee 29. kappaleessa Turkin panokselle kansainvälisen terrorisminvastaisessa taistelussa. Turkin terrorismista Lamassouren mietinnössä tehdään johdanto-osan G kappaleessa se johtopäätös, että "terrorismin eri muotoihin liittyneet ongelmat, joihin Turkki on törmännyt, on enimmäkseen voitettu". Haluaisin neuvoston ja komission kertovan, jakavatko ne nämä, minun nähdäkseni liian hätäisesti tehdyt johtopäätökset.
Virallisesta Turkista kuuluu aivan toisenlaisia ääniä. Yhdysvaltoihin tehtyjen helvetillisten terroristihyökkäysten jälkeen ne ovat voimistuneet. Niissä ruumiillistuu tunne voimasuhteiden vakavasta loukkaamisesta. Vuosikausiin turkkilaiset eivät voineet odottaa Euroopalta edes solidaarisuutta verisessä taistelussaan turkkilaisia terroristijärjestöjä vastaan. Päinvastoin, Euroopan unionin jäsenvaltiot tarjosivat näiden liikkeiden aktivisteille suojaa, ja tarjoavat edelleen. Ja nyt Turkki saa sitten luvan osallistua kansainväliseen terrorisminvastaiseen liittoutumaan. Näin Ankaran viranomaiset arvostelevat tätä lännen erityistä sallivuuspolitiikkaa.
Ikuisesti mieleenjäävän syyskuun 11. päivän jälkeen Turkki katsoo ajan koittaneen ja odottaa Euroopan unionilta ja sen jäsenvaltioilta lopultakin tehokkaita terrorisminvastaisia toimia. Se merkitsee konkreettisesti sitä, että unioni suostuu Turkin pyyntöihin luovuttaa turkkilaisia terroristeja sen sijaan, että se tarjoaa heille turvapaikan tai oleskeluluvan. Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden pitää viimeinkin tunnustaa Turkin tasavaltaan kotimaasta ja ulkomailta kohdistuva jatkuva uhka. Eurooppalaisten kaksinaismoraalin pitää ehdottomasti loppua, ainakin turkkilaisten mielestä. EU:n Turkkia kohtaan harjoittama kaksinaismoraali, jossa painotetaan ihmisoikeuksia mutta samaan aikaan laiminlyödään kansainvälisen terrorisminvastaista taistelua, on täysin kestämätöntä. Puhun nyt Turkin näkökulmasta.
Onko tämä Turkin kiivas arvostelu Euroopan suuntaan oikeutettua? On tosiasia, että monilla turkkilaista alkuperää olevilla väkivaltaisilla ryhmillä on rakenteita Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Syyskuun 11. päivän jälkeen Bryssel ja unionin jäsenvaltioiden hallitukset eivät aivan varmasti voi vaieta siitä. Miten neuvosto ja komissio aikovat tulevaisuudessa tehdä yhteistyötä kansainvälisen terrorismin torjumisessa Turkin kanssa, jolla on sentään muodollisesti ehdokasvaltion asema? Juridisista ja poliittisista ongelmista ei tule olemaan puutetta. Lamassouren mietinnön kritiikittömyys puhuu puolestaan. Siitä huolimatta Turkin edistyminen Euroopan unioniin liittymisessä riippuu osaltaan Euroopan reaktiosta Turkin "suojaamattomaan sivustaan" eli maan haavoittuvuuteen terroristihyökkäysten suhteen.

Morillon
Arvoisa puhemies, haluaisin puolestani asiaan perehtyneenä ylistää Alain Lamassouren mietinnön laatua. Sanon "asiaan perehtyneenä", sillä tiedän, kuinka kiivaita ja mielenkiintoisia keskusteluja tästä aiheesta on käyty jo yli kahden vuoden ajan.
Haluaisin kuitenkin tarkastella lähemmin kahta mietinnön kohtaa, joihin myös jäsen Brok ja muut ovat jo puuttuneet.
Ensimmäinen koskee Turkin geostrategista merkitystä, jota luonnollisesti vahvistavat viimeaikaiset tapahtumat ja se, että Euroopan unioni on ymmärtänyt, kuinka tärkeää Turkin on osallistua ääri-islamilaisen terrorisminvastaiseen liittoutumaan. Tässä yhteydessä haluaisin sanoa lehterillä istuville turkkilaisille kollegoillemme, että on turha pelätä EU:n puolustuksen kilpailevan tai kehittyvän rinnakkain tai päällekkäin NATOn toiminnan kanssa. EU:n puolustus on rakentunut ja kehittyy jatkossakin NATOn sisällä yksinkertaisesti siitä syystä, ettei sillä ole muita keinoja.
Toinen huomioni koskee Kyprosta. Kuten täällä on todettu, Kyproksen ongelman ratkaisu on yksi ehdoista - mielestäni ennakkoehdoista - kaikille Turkin EU:hun liittymisestä mahdollisesti tehtäville päätöksille. En usko, että Kyproksen turkkilaista väestöä uhkaisi tällä hetkellä mikään todellinen vaara, ja mielestäni Turkki tekisi tärkeän eleen suostumalla käynnissä olevissa neuvotteluissa vähentämään näin aluksi Kyproksen alueella olevia sotilasjoukkojaan ja, mikä olisi vielä parempi, vetämään ne kokonaan pois.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluaisin ensin tietenkin onnitella kollegaani Lamassourea siitä, että hän onnistui laatimaan hyvän mietinnön. Sanon tämän ennen kaikkea siksi, että kuulen Turkissa usein väitettävän, että Euroopan parlamentti suhtautuu kielteisesti Turkkiin. Tällaisia syytöksiä esittävien on nyt myönnettävä, ettei väite pidä paikkaansa.
Kollega Swobodan mietinnön lisäksi tämäkin mietintö on objektiivinen lausunto Turkin tilanteesta. Kuten esittelijä toteaa, Turkin parlamentin perustuslakiuudistuksen puitteissa tekemä lainsäädäntötyö ansaitsee todellakin kiitoksen. Turkin tämänhetkisiin oloihin nähden turkkilaiset kollegat, joista muutama on täällä tänään läsnä, ovat toimineet todella hienosti. Nyt vaatimukset kuitenkin kohdistuvat niihin, joiden on määrä jatkaa tätä jo alulle pantua työtä. Turkin tasavallan sisä- ja oikeusministeriöillä on siinä tärkeä merkitys.
Jo kauan sitten sovittu uudistuksen täytäntöönpano on erittäin välttämätöntä, varsinkin nyt syyskuun 11. päivän jälkeen, mutta myös syyskuun 11. päivästä huolimatta. Turkin tiedotusvälineet antavat selvästi ymmärtää, että joillakin poliisiasemilla edelleenkin kidutetaan. Vieläkin kuulee poliisin huostassa olleiden ihmisten merkillisistä itsemurhista. Niin kauan kuin Turkissa tapahtuu tällaista, niin kauan kuin Turkki ei ole valmis täyttämään Kööpenhaminan kriteerejä, on itsestään selvää, ettei jäsenyysneuvottelujen aloittamisesta voida sopia, jolloin Turkki on 13 hakijamaan aseman saaneista ehdokasvaltioista ainoa, jonka kanssa ei aloiteta jäsenyysneuvotteluja.
Toivon, että tämä mietintö saisi nyt Turkin asioista vastaavat toimimaan eikä vain puhumaan uudistuksista, vaan panemaan ne todellakin myös täytäntöön.

Ludford
Arvoisa puhemies, tässä erittäin hyvässä mietinnössä osoitetaan, että Turkki etenee kohti liittymistä Euroopan unioniin, mutta ponnisteluja on lisättävä. Esimerkiksi 19 ihmistä on asetettu syytteeseen valtion virkamiesten solvaamisesta, koska he osallistuivat konferenssiin, jossa pidätettyinä raiskatut kidutuksen uhrit kertoivat kiduttajistaan. Sellaista ei tapahdu vain naisille. On aivan hävytöntä, että valtio tuomitsee uhrit eikä heidän kiduttajiaan. Vetoan Turkin viranomaisiin näiden häpeällisten syytteiden hylkäämiseksi.
Toiseksi haluan kehottaa Turkin hallitusta tekemään aloitteen poliittisen sovinnon tekemiseksi kurdien kanssa. PKK on noudattanut tulitaukoa yli kahden vuoden ajan. Sen johtaja Abdullah Öcalan on vedonnut Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen oikeudenkäyntinsä epäoikeudenmukaisuuden johdosta. On aika käynnistää rauhanneuvottelut.
Lopuksi, nyt ei ole oikea hetki häätää alueeltaan 80 000 kurdia ja rikkoa ympäristönormeja ja ihmisoikeuksia rakentamalla Ilisun pato. Sitä ei saa rakentaa, eivätkä EU-maiden hallitukset, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, saa myöntää vientiluottoa.

Uca
Arvoisa puhemies, mitä Turkin hallitus on tehnyt Helsingin huippukokouksen jälkeen taatakseen ihmis- ja perusoikeudet, ratkaistakseen kurdikysymyksen rauhanomaisesti ja poistaakseen kuolemanrangaistuksen? Turkin perustuslain äskeinen tarkistus ei todellakaan riitä. Kuolemanrangaistus poistettiin vain osittain, eikä kurdin kielen asemaa tunnustettu. Onko se muka jokin todellinen uudistus? Minun vastaukseni on kielteinen. Turkki ei saa saada laajentumisprosessissa mitään erityiskohtelua. Minusta me olemme vaarassa myöntyä Turkin toiveisiin, jos hyväksymme Lamassouren mietinnön muutoksitta.
Mietintö on joissain kohdin turhan varovainen, ja jätämme Turkille liikaa pelivaraa. Meidän on vaadittava tiukasti kurdikysymyksen poliittista ratkaisua ja ihmis- ja perusoikeuksien takaamista. Nyt on aika tehdä perusteellisia uudistuksia. Turkin-matkoillani ja sikäläisten ihmisten kanssa keskustellessani olen aina kuullut toiveita rauhasta, veljeydestä ja vapaudesta. Tuo viesti on minullekin sydämen asia, ja aion edistää tulevaisuudessa tämän toiveen toteutumista.

Zaharakis
Arvoisa puhemies, haluaisin vuorostani onnitella esittelijä Lamassourea hänen ilmeisestä pyrkimyksestään laatia mahdollisimman objektiivinen ja tasapainoinen mietintö Turkin edistymisestä Euroopan unioniin liittymisen valmistelussa. Tämä on ollut erittäin hankala tehtävä, kun ottaa huomioon tämän maan ongelmien erityispiirteet eri aloilla, jotka kiinnostavat erityisesti parlamenttiamme, kuten ihmisoikeudet, vähemmistöjen oikeudet, demokratian periaatteet, kansainvälinen toiminta, julistautuminen irti synkistä historiallisista tapahtumista jne.
Tästä huolimatta arvioni on, että joidenkin esittelijän hyväksymien tarkistusten ansiosta ja huolimatta joistakin muista poliittisten tarkoitusperien sanelemista tarkistuksista, mietinnöstä muodostui lopulta sellainen, että se voidaan hyväksyä laajasti jopa virallisen Turkin taholta, ja kaikki tietenkin ymmärtävät, mitä tämä tarkoittaa, riittää, että palautamme mieliimme Turkin ulkoministerin tunnetun röyhkeän reaktion kollega Poosia ja hänen mietintöään vastaan, jota Turkki piti kielteisenä.
Tehtäväksi jää siis todeta, miten hyvin Turkki todellisuudessa vastaa mietinnössä esiintyvään suopeuteen ja hyvään henkeen, siis hyväntahtoiseen kritiikkiin Turkin monia puutteita kohtaan, vain välilliseen viittaukseen Turkin pitkittyvään sotilaalliseen miehitykseen Kyproksessa, jota sivistynyt maailma ei voi hyväksyä, korvauksiin Turkin vanhoista rikoksista, kuten armenialaisten kansanmurhasta, sekä toisaalta Turkin jokaisen pienen edistysaskeleen ylistämiseen, jokaiseen sattumanvaraiseen Turkin mukautumiseen sen sopimusvelvoitteisiin, kuten Pohjois-Atlantin liiton 5 artiklaan.
Tulevaisuus osoittaa, onko Turkki tunnistanut ja arvioinut näitä suopeita viestejä, vaikkakin pelkään, että tähänastinen kokemus ei anna perusteita optimismille sen osalta, että saisimme pian Turkilta selvän vastauksen, että se on todellakin valmis esiintymään jäsenehdokkuutensa ja lopullisen Euroopan unioniin liittymisen arvoisesti.

Katiforis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Lamassouren mietinnössä väitetään, että Turkilla on oikeus tulla Euroopan unionin jäseneksi. Tämä on mietinnön perusviesti. Omasta puolestani uskon, että se ei ole vain Turkin oikeus, se on Turkille elintärkeä asia. Turkki on tehnyt historiallisesti ihailtavan yrityksen lähentyä Eurooppaa. Yrityksen, joka ei alkanut tänään, vaan paljon aikaisemmin. Turkin modernisoitumispyrkimykset ovat alkaneet 1800-luvun lopulla.
Me kreikkalaiset, Turkin naapurikansa, ja jos voidaan sanoa, Turkin historiallinen vastapuoli, tiedämme tämän paremmin kuin kukaan muu. Myös omasta kokemuksesta tiedämme, kuinka vaikeaa on päästä eroon itäisen despotismin perinteestä ja rakentaa nykyaikaista yhteiskuntaa. Turkissa tämä perinne on erityisen raskas, koska alueellamme se oli tämän despotismin pyramidin huipulla.
Arvoisa puhemies, Turkin historiallinen onnettomuus on, että se on säilynyt käytännössä koskemattomana - se on tosin kärsinyt paljon - koska se ei hävinnyt ensimmäisessä eikä toisessa maailmansodassa. Joskus on hyväksi hävitä sodissa. Meidän ei pidä unohtaa, että Ranska ja Saksa, Euroopan unionin ydin, ovat hävinneet molemmat, toinen toisen maailmansodan alussa ja toinen lopussa, ja uskon, että ne oppivat, että aseiden voima ja yhteenotot eivät ole tapa selviytyä nykymaailmassa. Syyskuun 11. päivän katastrofi opetti meille uskoakseni, että nykymaailma tarvitsee selviytyäkseen sovittelua - ei tietenkään sovittelua terroristien kanssa vaan meidän välisten jännitteiden sovittelua - juuri eristääksemme terroristit ja perustaaksemme turvallisen ja oikeudenmukaisen maailman. Turkki on kolmannen maailman eurooppalainen valtio, jonka senkin on opittava sama asia, jonka Ranska ja Saksa oppivat: mennäksemme eteenpäin meidän on lakattava sotimasta nykypäivään asti 1920-luvun tai 1940-luvun sotia.
Mielestäni Turkki on rakentanut sisäisen mekanismin ja ulkosuhteiden järjestelmän, jota hallitsee pakottamisen ajatus. Tällä tavoin Turkki tyrannisoi myös omaa kansaansa ja tästä kauheasta historiasta ovat osoituksena vankien itsemurhat ja monet muut asiat. Arvoisa puhemies, Turkin on tietenkin otettava vaikeita askelia eteenpäin. Se yrittää tehdä niin, ja meidän on autettava sitä ja hyväksyttävä Turkki Euroopan unioniin sitä mukaa kuin se ponnistelee lähentyäkseen meitä.

Korakas
Arvoisa puhemies, mietinnössä tunnustetaan joitakin silmiinpistäviä totuuksia. Tämä on totta. Samalla siinä tehdään kuitenkin toteamuksia, jotka eivät perustu todellisuuteen. Mietinnössä nähdään edistystä siellä, missä sitä ei ole tapahtunut, siinä ylistetään paljon puhuttua kansallista ohjelmaa ja joitakin osauudistuksia, jotka käytännössä ovat hiekkaa maailman silmiin, ja tällä tavoin kätketään, että tilanne pysyy kansan kannalta samana ja joiltakin osin jopa huononee.
Olimme varoittaneet, että Helsingin päätös ei auttaisi demokratisoitumiskehitystä, vaan tekisi hallinnosta entistä röyhkeämmän. Armeija on edelleen ratkaisevassa osassa poliittisessa elämässä. Työväenliikettä kohdellaan mitä julmimmalla tavalla. Pidätykset - vangeista yli 10 000 on poliittisia vankeja - kidutukset, murhat, epäinhimilliset olosuhteet vankiloissa, joita mietinnössä ylistetään, ovat esityslistalla. Nälkälakkolaiset jatkavat kamppailuaan kuolemaan asti jo 370 päivää, kuolleita on kymmeniä. Kuolemanrangaistus on poistettu vain rikosoikeudessa tuomituilta, ei kuitenkaan demokratian ja vapauden puolesta taistelevilta. Mietinnössä näitä taistelijoita kutsutaan ääriryhmiksi, Turkki kutsuu heitä terroristeiksi, samalla kun kurdikansa on vailla perusoikeuksia, miehitysjoukot pysyvät yhä Kyproksessa 27 vuotta sitten tapahtuneen barbaarimaisen hyökkäyksen jälkeen, ja mietinnössä tästä ei sanota sanaakaan.
Mietinnön avainkohta on 29 kohta, jossa ylistetään Turkin panosta terrorismin torjunnassa, ilmeisesti kurditaistelijoiden vainoa, Turkin rauhanponnistuksia Balkanille, joilla ilmeisesti tarkoitetaan avointa tukea KLA:n rikollisille, ja jossa Turkkia edelleen kehotetaan helpottamaan NATO-sopimuksen täytäntöönpanoa.
Arvoisa puhemies, sallinette minun lopuksi sanoa, että veljellisen rakkauden ja solidaarisuuden tunteet Turkin kansoja kohtaan eivät salli minun äänestää tämän mietinnön puolesta.
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Gahler
Arvoisa puhemies, oli varmaankin hyvä, että otin kuulokkeet pois äsken melko aikaisessa vaiheessa. Taisin siten säästyä joiltakin asioilta. Kollega Lamassoure on laatinut erittäin hyvän mietinnön. Sen ovat sanoneet monet kollegat. Haluaisin kuvata mietintöä sanalla "oikeudenmukainen", sillä Turkilla on kaikkien muiden ehdokasvaltioiden tapaan oikeus oikeudenmukaiseen mietintöön. Tämä merkitsee sitä, että otamme esiin kaikki puutteet mutta että samalla tunnustamme tapahtuneet edistysaskeleet.
Turkkilaisille kollegoille ja turkkilaiselle yhteiskunnalle haluaisin sanoa: ottakaa tämä mietintö huomioon kokonaisuudessaan eikä vain valikoiden, niin kuin mekin pyrimme ottamaan huomioon kaikki Turkin aikaansaannokset. Olen loppujen lopuksi sitä mieltä, että sellainen Turkki, joka on ryhtynyt täyttämään Kööpenhaminan kriteerejä, on parempi kuin sellainen, joka ei tee sitä. Tällöin Turkki antaa pontta niille tahoille, jotka yrittävät poistaa poliittisten kriteerien täyttämiseen liittyvät puutteet, joita on mahdotonta hyväksyä ja jotka ovat vielä olemassa. Turkin on todellakin turha odottaa mitään poliittista erityiskohtelua. Toteamme kuitenkin, että toivomme tietysti ihan aiheestakin, että kaikki maailman muslimimaat olisi jäsennelty Turkin tavoin ja että meillä olisi siten vähemmän ongelmia, kun mietimme varsinkin syyskuun 11. päivän tapahtumia. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että katsoisimme liittymisperusteiden täyttymistä läpi sormien. Toisaalta Turkilla on oikeus vaatia, ettei sille esitetä enää lisäehtoja.
Minusta kollega Lamassoure on muotoillut Armeniaa koskevan kohdan erittäin hyvin. Kun huomautimme viime vuonna painokkaasti kansanmurhasta, tänä vuonna voimme havaita selvästi myönteistä kehitystä. Olemme nimittäin huomanneet, että ihmiset kokoontuvat keskustelemaan menneistä tapahtumista. Minun kotimaassani siitä on oikein hyviä kokemuksia, ja luulenkin että meidän on tässä tapauksessa kannatettava tätä toimintatapaa, jotta Turkin ja Armenian naapuruussuhteet kehittyvät jatkossa hyvään suuntaan.

Fava
Arvoisa puhemies, minäkin olen samaa mieltä siitä, että on tapahtunut huomattavaa kehitystä, eikä ainoastaan Kööpenhaminan kriteereiden suuntaan; tosin nuo kriteerit ovat vähän kylmä ja aristokraattinen ilmaus, joka tuo mieleen nykyisen Euroopan, joka haluaa aina tuntea hallitsevansa demokratiaa. Tarkoitan lähinnä hyvin konkreettista edistystä totuudessa: tarkoitan presidentin rohkeutta ja totuudenmukaisuutta, presidentin, jolla on valmiudet paljastaa korruptiota omassa maassaan. Teemme kuitenkin vääryyttä Turkkia kohtaan, jos emme tarjoa sille -tekopyhyyden sijaan - täydellistä rehellisyyttämme, sellaista rehellisyyttä, joka saa meidät myöntämään, että paljon on vielä tehtävää demokraattisen kulttuurin ja käyttäytymisen, eli uudistusten, välillä.
Tässä mielessä kyky toteuttaa poliittisia ja sosiaalisia uudistuksia kurdivähemmistön hyväksi on todella tehokas väline. On totta ja on tärkeää, että Turkin perustuslaista aiotaan kumota osittain kurdien kielen käyttöön liittyviä rajoituksia, mutta, arvoisa puhemies, olen ällistynyt tästä osittaisen kumoamisen ajatuksesta: osittaisen kumoamisen ajatus sovellettuna perusoikeuteen, kuten oikeuteen käyttää omaa äidinkieltään, on ristiriitaista ja edustaa melko groteskia vastaväitettä. Olen ällistynyt myös siitä, että rajoitutaan tunnustamaan kulttuurinen oikeus vähemmistölle, jolla ei ole edes kaikkein alkeellisimpia poliittisia ja sosiaalisia oikeuksia.
Arvoisa puhemies, odotamme Turkilta signaaleja, ja signaali voisi tulla juuri näissä kysymyksissä: signaali siitä, että Turkki kohtaisi rohkeasti ja suvaitsevaisesti sekä sivistyneesti ikivanhan riidan kurdiväestön kanssa, olisi mielestäni koko Euroopan parlamenttia tyydyttävä signaali.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, minäkin haluan onnitella jäsen Lamassourea erinomaisesta työstä esittelijänä.
Vaikka olenkin jatkuvasti kritisoinut Turkin ihmisoikeustilastoja ja tapaa kohdella kurdeja, tuen täysin vuoden 1999 Helsingin Eurooppa-neuvoston päätöstä hyväksyä Turkki ehdokasvaltioksi. En ole samaa mieltä niiden kanssa, joiden mielestä Euroopan pitäisi olla suppeasti rajattu ja yksinomaan kristinuskoinen. Toivon moniarvoista Eurooppaa. Olen aina uskonut, että Turkki voisi olla tärkeä sillanpääasema EU:n nykyisten jäsenvaltioiden ja islaminuskoisen maailman välillä. Tämä helpottaisi yhteisymmärrystä ja vastavuoroista kunnioitusta. Niistä on tullut erityisen tärkeitä syyskuun 11. päivän jälkeisessä muuttuneessa maailmassa.
Turkilla on kuitenkin vielä paljon tehtävänä. Viimevuotisessa arvioinnissaan komissio totesi, että vaikka Turkissa oli käynnistetty laajamittainen keskustelu poliittisista uudistuksista ja Turkki oli kuluneena vuonna allekirjoittanut useita kansainvälisiä ihmisoikeussopimuksia, tilanne paikan päällä ei ollut juurikaan parantunut. Toivottavasti ensi kuussa julkaistavassa vuosikertomuksessa ilmenee merkittävää parannusta. Tässä yhteydessä olen tyytyväinen Turkin parlamentin tuoreeseen päätökseen hyväksyä perustuslakiuudistuspaketti, jolla Turkin lainsäädäntöä lähennetään yhteisön säännöstöön. EU-Turkki-säätiön perustamistilaisuudessa 17. lokakuuta komission jäsen Verheugen sanoi, että uudistukset ovat merkittävä askel kohti ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojan parantamista Turkissa.
On selvää, että jatkuva tuki EU:n ja Turkin suhteiden lähentämiselle ja Turkin mahdolliselle liittymiselle on paras tapa nopeuttaa poliittisia uudistuksia ja edistää ihmisoikeuksia. Mahdollisen liittymisen aikataulu riippuu kuitenkin vain Turkista itsestään. Neuvottelut voidaan käynnistää vasta sitten, kun Turkki täyttää Kööpenhaminan kriteerit. Sen on lisättävä ponnisteluja täyttääkseen velvoitteensa tässä asiassa.

Carnero González
Arvoisa puhemies, minusta tässä keskustelussa tulee korostetusti esille, että meillä kaikilla on yksi lähtökohta: on välttämätöntä, että Turkki tulee kaiken aikaa lähemmäs Euroopan unionia, kunnes se voi tietyssä pisteessä tulla sen osaksi. Siinä tulee kuitenkin selkeästi ilmi myös toinen näkökanta, joka meidän on tehtävä hyvin selväksi Turkin viranomaisille: jotta liittyminen olisi mahdollista, Turkin on oltava täysimääräinen demokratia.
Olen samaa mieltä kuin jäsen Lamassoure mietinnössään. Askelia eteenpäin on otettu; perustuslain uudistuksen toteutuminen ei ole pikku juttu, vaan se ansaitsee kiitoksemme. On kuitenkin myös totta, että tuohon perustuslain uudistukseen liittyy kolme estettä, jotka vievät siltä uskottavuutta: ensinnäkin siinä ei luokitella enää rikolliseksi sellaista toimintaa, joka kuitenkin pysyy rikollisena, koska siitä annetaan määräyksiä; toiseksikin, koska perustuslakia uudistetaan, mutta muita lakeja, kuten rikoslaki, terrorisminvastainen laki tai audiovisuaalilaki jätetään entiselleen, ja tietyt sanan-, mielipiteen-, mielenosoitus- ja kokoontumisvapauteen liittyvät lait ovat yhä olemassa; kolmantena ja tärkeimpänä asiana on, että käytäntö ei vastaa perustuslain uudistusta: mielivaltaisia pidätyksiä ja ihmisoikeuksien loukkauksia ilmenee edelleen.
Me kaikki olemme minun laillani saaneet jatkuvasti tänäänkin sain useita valituksia, että ihmisoikeustaistelijat ja heidän järjestönsä joutuvat yhä vaikeuksiin, kurdeista tietysti puhumattakaan. Aivan, kurdeista. Ei riitä, että kielto käyttää kieltä on poistettu, jos se mainitaan laeissa eikä kurdiyhteisön olemassaoloa tunnusteta. Niin on kurdien tapauksessa. Arvoisa puhemies, vielä vähemmän se riittää, kun Leyla Zanan kaltainen Saharov-palkinnon saaja, jonka vapauttamista on yhä lujasti vaadittava, pysyy edelleen vankilassa.

Gutiérrez-Cortines
Arvoisa puhemies, haluan turvautua historiaan osoittaakseni, että se palvelee tarkoituksia ja ettei se palvele niitä. Haluan pyytää jäsen Pasquaa muistamaan, mistä esisokraattiset filosofit ovat kotoisin, että joonialainen taide syntyi Turkissa ja että mitä kristillisimmät Ranskan kuninkaat eivät epäröineet pyytää ottomaanien valtakuntaa apuun taistelemaan paavia ja muita Euroopan valtioita vastaan 1400-luvulla.
Jos jatkamme historian tarkastelua, havaitsemme Turkissa myös hyviä ja huonoja asioita. Turkki on siinä strategisessa paikassa, jossa se sijaitsee, ainoa täysin maallinen valtio, ja Eurooppa taas on muodostunut suuren taistelun jälkeen, joka käytiin joidenkin maallikkovaltioiden perustamiseksi. Siinä mielessä Turkki on ehdottomasti eurooppalainen valtio. Meidän on kiittäminen sitä sen ponnisteluista uskonnollisen tungettelun poistamiseksi maassahan on todellisia fundamentalistisia kansanosia sillä se voi olla alueen tulevaisuutta vakauttava tekijä.
Toisaalta ottomaanien valtakunnan aikaan kreikkalaiset ja sufilaiset luostarit sekä sefardiittiluostarit pystyivät jatkamaan toimintaansa. Se oli mahdollista, koska valtaa pitävät eivät yrittäneet tuhota niitä aikanaan. Joka tapauksessa Turkki on myös voimakas valtio, jossa toimitaan koulutuksen puolesta. Tässä yhteydessä ikävänä tehtävänäni on muistuttaa jäsen Ucalle, että 30 prosenttia turkkilaisista naisista ei käy koulua, eikä heillä ole lupaa siihen tai kouluttautumiseen.
Lopuksi sanon, että on olemassa myös epäkohtia. Ottomaanien perinteen suuri sokea piste on käsitys voittajan rajoittamattomista oikeuksista voittajaan nähden. Juuri siitä juontaa juurensa vakava vankiloita ja tuhoamista koskeva ongelma: hävinneen ja heikomman oikeuksien menetys, väkivalta, tuhoaminen, hiljaisuus ja kuolema. Minusta tässä asiassa meidän pitää antaa apuamme, koska Turkki on aluetta vakauttava tekijä: se tekee yleissopimuksia Syyrian kanssa ja luo Euroopan vastaiselle rajalle rauhaa. Meidän on panostettava tämän linjan voimistamiseen ja parantamiseen esittämällä hallitukselle eurooppalaisia ajatuksia.

Volcic
Arvoisa puhemies, Turkki on saanut uuden tilaisuuden hyödyntää strategista asemaansa, kuuluisaa sotilaallista kapasiteettiaan: toivokaamme, että tällä kertaa sen lännenmielinen asenne näkyisi aiempaa onnistuneemmin välttämättöminä sisäisinä uudistuksina. Jäsen Lamassoure antoi objektiivisen ja tarkan kuvan maasta, mutta joistakin myönteisistä signaaleista huolimatta hän ei peitä pelkoa siitä, että Turkin tilanne voisi nykyisestään huonontua. On hyvä asia, että paikallinen hallitus on esittänyt Eurooppaan liittymisen ehtoja koskevan ohjelman, on hyvä, että se työskentelee perustuslain parissa, mutta huono asia on, ettei uudistusten kulkua tai aikataulua ole selkeästi määritelty. Euroopan unioni ei vaadi, että kaikkien olisi kuljettava samaa tietä, mutta tiettyjä arvoja, tiettyjä henkilöiden ja demokraattisen elämän oikeuksia on kuitenkin noudatettava - Euroopalta löytyy myös kärsivällisyyttä - sekä Turkissa että sen vankiloissa.
Viimeinen huomioni on seuraava: Armenian kansanmurhaa koskeva ongelma vahvistuu oudosti vuosien saatossa. Ihmiskunta ei enää siedä valheita tai historian kaameiden tapahtumien epätarkkaa kuvausta. Turha edes sanoa, kuinka paljon esimerkiksi historioitsijat, entiset viholliset, ovat rauhoittaneet ihmisten mieliä ja tyynnyttäneet heidän tunteitaan selventämällä kahden maailmansodan veristä historiaa: tästä kannattaa ottaa mahdollisimman pian esimerkkiä turkkilaisten ja armenialaisten välillä, jotta voidaan aloittaa näiden kahden maan suhteiden normalisointi.
Lopuksi sanoisin olevani vakuuttunut siitä, että Armenia olisi valmis pystyttämään jonkin Euroopan toimielimen eteen muistomerkin uhrauksestaan, omistaakseen tuon muistomerkin historialle. Siten myös me voisimme dokumentoida Turkin tapahtumia ilman kiistaa tavasta, jolla Armenian kysymys olisi kohdattava. Eteenpäin meno edellyttää historian muistamista!

Sommer
Arvoisa puhemies, kun saan puheenvuoron näin myöhään, olen siinä ikimuistoisessa tilanteessa, että kaikki on periaatteessa jo sanottu, mutta läheskään kaikki eivät ole vielä puhuneet. Siitä huolimatta haluaisin sanoa vielä kaksi minulle erityisen tärkeää asiaa.
Minäkin haluaisin tosin ensin esittää esittelijällemme lämpimät kiitokset. Mietintö oli mielestäni loistava. Se pysyi erittäin maltillisena. Voimme olla siihen tyytyväisiä, ja se on laadittu ennen kaikkea yksimielisesti. Meidän on pidettävä mielessä, että kyseessä on edistyskertomus. Luulen, että Turkin lähestymisestä Euroopan unioniin laaditaan vielä monta muutakin edistyskertomusta.
Nyt kohtiin, joihin halusin ottaa kantaa. Ensin kuolemanrangaistuksesta: minusta sitä ei ole painotettu tänä iltana vielä tarpeeksi. Turkin taannoin yleisesti alulle panemat poliittiset uudistukset lupaavat paljon, ja me myös hyväksymme ne täysin. Me kaikki kuitenkin tiedämme - ja Turkin on myös syytä tietää, minkä vuoksi asiaa on korostettava - että Turkissa tämä kaikki merkitsee valtavaa edistystä. Meidän näkökulmastamme tämä on tietenkin vasta alkua. Täytyy myöntää, että meidän mielestämme Turkin tapauksessa on aina vähän seilattu edestakaisin. Ehkäpä varsinkin ihmisoikeuskysymyksissä oikea suunta todellakin riittää tämän hetken tavoitteeksi. Nyt takaisin kuolemanrangaistukseen: meidän mielestämme se on tietenkin poistettava kokonaan. Demokratiassa ei tunneta kuolemanrangaistuksen osittaista poistamista. Se voidaan poistaa vain kokonaan. On aivan selvää, että se on Turkin tämänhetkisessä sisäpoliittisessa tilanteessa vaikeaa.
Toinen minulle tärkeä asia on korruption torjuminen Turkissa. Niin kauan kuin korruptio nimittäin määrää Turkin julkisen ja sosiaalisen elämän, kansalaiset eivät luota politiikkaan, ja niin kauan kuin he eivät luota politiikkaan, he luottavat ensisijaisesti armeijaan. Demokraattisessa yhteiskunnassa ei ole mahdollista, että kansallisen turvallisuusneuvoston muodossa toimivalla armeijalla on käytännössä aina viimeinen sana parlamentin päätöksissä. Tässä asiassa Turkissa on mielestäni tehtävä vieläkin paljon töitä. Asia voidaan korjata vain torjumalla korruptiota ja vahvistamalla kansalaisten luottamusta politiikkaan.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Lamassourea hänen perusteellisesta työstään. Laajentumisasioista vastaavalle komission jäsenelle Verheugenille haluaisin esittää seuraavan kysymyksen: onko Turkilla mahdollisuus päästä Euroopan unionin jäseneksi, vaikka se jatkaakin Pohjois-Kyproksen miehitystä, vaikka turkkilaisia muuttaa edelleenkin Anatoliasta Pohjois-Kyprokseen ja vaikka olemassa onkin dokumentteja siitä historiallisen perinnön tuhosta, jota saaren kyseisessä osassa on esiintynyt ja joka on kohdistunut luostareihin, kirkkoihin ja kulttuurirakennuksiin? Jos Turkin kaltaisen valtion on tulevaisuudessakin mahdollista jatkaa toisen tulevan EU:n jäsenvaltion, Kyproksen, miehittämistä ja jos se siitä huolimatta pääsee jäseneksi, mitä on silloin tapahtunut sille demokratialle ja sille sovitteluajatukselle, joka on eurooppalaisen yhteistyön varsinainen arvoperusta ja varsinainen sielu? Mihin rauhantyötä koskeva uskottavuutemme on siinä tapauksessa hävinnyt?
Olen myös sitä mieltä, että Turkin on yhtä kunnianhimoisesti kuin Saksankin käsiteltävä 1900-luvun historiaa koskevia pimeitä ja mustia lukujaan. Turkki ei enää pysty kieltämään armenialaisten joukkomurhaa, jossa kuoli puolitoista miljoonaa kristittyä. Se ei pysty myöskään kieltämään sitä, että myös kristittyjä assyrialaisia, kaldealaisia ja syyrialaisia joutui kansanmurhien kohteeksi ja että näissä kansanmurhissa tapettiin satoja tuhansia ihmisiä, koska korkein muslimijohtaja antoi vuonna 1914 fatwan käydä pyhää sotaa kristittyjä vastaan.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, komissio pitää myönteisenä, että tässä Turkin tilanteen arviointia koskevassa keskustelussa ollaan pitkälti yksimielisiä. Toivon, että voimme hyödyntää tätä yhteistä näkökantaa tulevassa työssämme.
Lisäksi haluaisin korostaa, että komissio yhtyy esittelijä Lamassouren hänen mietinnöissään esittämiin päätelmiin ja näkemyksiin. Niistäkin ollaan pitkälti yksimielisiä, mistä on myös hyötyä tulevassa työssämme. Tänään on sanottu jo moneen kertaan - ja minäkin painotan -, että Turkilla on meille nyt entistä suurempi merkitys. Se ei muuten johdu pelkästään sen strategisesta maantieteellisestä sijainnista. Olen aina varoittanut, ettei Turkkia saa pitää merkittävänä alueena ainoastaan sen maantieteellisen sijainnin vuoksi. Minusta Turkista tekee ainutlaatuisen pikemminkin sen kulttuurinen ja historiallinen perimä sekä se poliittinen tehtävä, joka sillä voi olla tässä maailmanpoliittisessa solmukohdassa. Turkin poliittinen eliitti on osoittanut lujaa päättäväisyyttä jatkaa maan nykyaikaistamista ja lähentää maata entistä tiiviimmin eurooppalaisiin standardeihin.
Äskettäin päätetty perustuslakiuudistus on siitä tärkeä osoitus. Minusta tämä perustuslakiuudistus on todella suuri edistysaskel. Parlamentti hyväksyi tärkeät päätökset erittäin nopeasti ja ylivoimaisella enemmistöllä. Pidän suurta enemmistöä erityisen tärkeänä, koska se osoittaa, että Turkin yhteiskunnassa vallitsee ilmeisesti kuitenkin laaja yksimielisyys demokratiaan ja oikeusvaltion periaatteeseen pohjautuvien uudistusten välttämättömyydestä.
Näiden muutosten vaikutus on kuitenkin todistettava myös käytännössä. Turkin kohdalla ratkaiseva kysymys kuuluu aina, mitkä asiat todella myös muuttuvat. Siksipä oikeassa ovat kaikki ne, jotka ovat tämän keskustelun aikana sanoneet: me haluamme nyt nähdä, miten Turkki toteuttaa paljon lupaavan perustuslakiuudistuksensa ja mitä muutoksia siellä saadaan käytännössä aikaan. Komissio yhtyy Euroopan parlamentin arvioon myös siinä, että huolimatta perustuslakiuudistuksesta ja luvatuista uusista lakialoitteista Turkissa on vielä hyvin paljon tehtävää, jotta ihmisoikeudet voidaan turvata varmasti ja pysyvästi Turkin todellisissa oloissa.
Suhteemme ovat edistyneet hyvin Helsingin huippukokouksen jälkeen. Liittymistä valmisteleva strategia pannaan täytäntöön. Kuten kaikille muillekin ehdokasvaltioille, Turkillekin asetettiin painopistealueet liittymistä valmistelevassa kumppanuudessa. Turkki hyväksyi tänä vuonna yhteisön säännöstön omaksumista koskevan kansallisen ohjelman, joka sisältää muuten myös täällä useaan kertaan vaaditun uutta lainsäädäntöä koskevan aikataulun. Lainsäädännön on oltava Euroopan unionin säännöstön mukainen.
Haluamme jatkaa Turkin liittymistä valmistelevaa strategiaa Helsingissä päätettyjen periaatteiden pohjalta. Se tarkoittaa yksinkertaisesti sitä, että neuvottelujen aloittamisesta voidaan puhua vasta sitten, kun liittymisen poliittiset ehdot on täytetty. Tässäkin yhteydessä korostan, että Euroopan unioniin liittymistä koskevissa poliittisissa ehdoissa ei tehdä poikkeuksia - ei minkään koko maailman valtion kohdalla.
Helsingissä tehtyjen päätöstemme mukaan Turkkia on kohdeltava neuvotteluja lukuun ottamatta kaikissa asioissa samoin kuin muitakin ehdokasvaltioita. Lamassouren mietinnössä viitataan Turkin vaikeaan taloudelliseen tilanteeseen. Haluaisin rohkaista Turkkia jatkamaan Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa sovittuja talousuudistuksia. Me puolestamme aiomme maksaa Turkille 75 miljoonan euron suuruisen ensimmäisen Euroopan unionin rakennemukautusmaksuerän mahdollisimman pian.
Kyproksesta puheen ollen kannatamme ehdottomasti rauhanprosessin mahdollisimman pikaista uudelleen aloittamista Yhdistyneiden Kansakuntien avulla. Turkki on luvannut tukea tätä prosessia. Minun on kuitenkin painotettava, että Euroopan unioni odottaa tämän tuen ilmenevän konkreettisina tekoina ja todellakin auttavan meitä tämän kysymyksen ratkaisussa.
Olen toiveikas siinä, että Kyproksen kanssa käytävät jäsenyysneuvottelut saadaan ensi vuonna päätökseen. Sen vuoksi on erityisen tärkeää, että asianomaiset osapuolet tekevät kaikkensa pysyvän poliittisen ratkaisun löytämiseksi. Kaikkien asianosaisten etujen ja toiveiden mukaisen ratkaisun osatekijät lienevät tiedossa. Tarvitsemme nyt poliittista uskallusta tarttua tilaisuuteen ja ratkaista Kyproksen ongelma. Siihen on nyt oiva mahdollisuus, mutta korostan, ettei se ehkä ole tarjolla enää kauan.
Kyproksen kysymyksen ratkaiseminen edistää huomattavasti Euroopan unionin ja Turkin välisten suhteiden kehitystä. Kreikan ja Turkin suhteet ovat parantuneet tuntuvasti. Komissio pitää sovittuja luottamusta herättäviä toimenpiteitä erittäin myönteisinä. Onnittelen molempia ulkoministereitä, Ismail Cemiä ja Georgio Papandreouta, lämpimästi heidän aloitteistaan ja onnistuneista toimistaan. Molemmat ulkoministerit ovat tehneet paljon sen hyväksi, että alueelle saataisiin uuden kehityksen kannalta suotuisa ilmapiiri.
Mitä tulee Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa vielä esiintyviin ongelmiin, kehotin Turkkia vasta muutama päivä sitten auttamaan mahdollisimman pikaisen rakentavan ratkaisun löytämisessä. Tämä ongelma pitäisi saada ratkaistua joka tapauksessa vielä ennen tämän vuoden joulukuussa järjestettävää Laekenin Eurooppa-neuvoston kokousta.
Lisäponnistusten avulla sovinnon teon pitäisi kyllä olla mahdollista - ja minä uskon, että se on mahdollista. Tiedämme aivan tarkkaan Turkin tavoitteet, erityisesti sen naapurialueiden mahdollisia toimia silmällä pitäen. Vetoan kuitenkin turkkilaisiin kumppaneihimme, että he mahdollistaisivat myönteisellä asenteellaan pikaisen sovinnon syntymisen. Euroopan unionin ehdokasvaltiolta on voitava edellyttää, ettei se estä yhtä Euroopan unionin tärkeintä tulevaisuuden hanketta, vaan tukee sitä.
Komission mielestä Turkin ja Armenian välisten suhteiden parantaminen on tärkeää alueen turvallisuuden ja vakauden edistämiseksi. Komissio suhtautuu siksi erittäin myönteisesti näissä valtioissa taannoin esitettyihin kansalaisyhteiskunnan aloitteisiin, joilla pyritään lähentämään molempien valtioiden kansalaisia toisiinsa ja käsittelemään myös surullista menneisyyttä riippumattomien historiantutkijoiden avulla.
Suhtaudun myönteisesti Euroopan parlamentin rahoitustuesta muodostamaan kantaan. Voimme hyväksyä ehdotetut tarkistukset. Olen Euroopan parlamentin kanssa ehdottomasti samaa mieltä siitäkin, että eri rahoituslähteiden ja ohjelmien tehokkaasta koordinoinnista on huolehdittava.
Pitää paikkansa, että Euroopan unionin ja Turkin väliset suhteet ovat nyt todennäköisesti ratkaisevassa vaiheessa. Lamassouren mietintöjen hyväksymisen myötä kaikki liittymistä valmistelevan strategiamme tarpeelliset osatekijät ovat koossa vuoden loppuun mennessä. Sen jälkeen voimme siirtyä uuteen vaiheeseen, jossa meidän pitäisi keskittyä ennen kaikkea Turkin liittymisvalmistelujen toteuttamiseen ja tehostamiseen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Irtolastialusten turvallinen lastaaminen ja lastinpurkaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Rijk van Damin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0326/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi irtolastialusten turvallisesta lastaamisesta ja lastinpurkamisesta yhdenmukaistetuista edellytyksistä ja menettelyistä (7193/2/2001 - C5-0292/2001 - 2000/0121(COD)).

Van Dam
. (NL) Arvoisa puhemies, käsittelemme tänään neuvoston yhteistä kantaa irtolastialusten turvallisesta lastaamisesta ja lastinpurkamisesta. Aihe oli parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä 12. helmikuuta.
Komission ehdotus direktiiviksi liittyi siihen, että on tapahtunut lukuisia irtolastialusten onnettomuuksia. Tutkimuksista on käynyt ilmi, että monet näistä onnettomuuksista johtuivat laivan seinän kunnosta. Vahingoittunut seinä voi aaltoliikkeisiin yhdistyneenä johtaa kohtalokkaaseen onnettomuuteen. Menettelyjen ja käytännön inventointi osoitti, että irtolastialukset vahingoittuivat säännöllisesti joko lastaamisen tai lastinpurkamisen aikana. Samoin kävi ilmi, että irtolastialusten vahingoittumisen estämiseksi ei ole ryhdytty juuri minkäänlaisiin menettelyihin. Kansainvälisellä tasolla on laadittu säännöstö, jossa on vahvistettu perustavaa laatua olevat turvallisuusperiaatteet lastaamista ja lastinpurkamista varten, bulk loading and unloading code eli BLU-säännöstö. Näistä periaatteista käsin on kuvattu menettelyjä, jotka pitää ottaa huomioon ennen irtolastialusten lastaamista ja purkamista, sen aikana ja sen jälkeen.
Kaksi tärkeintä kohtaa ovat, ensiksikin, terminaalin edustajan nimittäminen ja toiseksi satamaviranomaisille annettu mahdollisuus pysäyttää lastaaminen ja lastinpurkaminen hätätilanteissa.
Huolimatta IMO:n kehotuksista saattaa BLU-säännöt osaksi kansallista lainsäädäntöä, sitä ei ole tehty monissa maissa tähän päivään asti. Euroopan komissio haluaa tuoda tähän asiaan muutoksen. Se haluaa viidentoista jäsenvaltion nimissä vastata IMO:n kehotukseen ja antaa BLU-säännöille lainsäädännöllisen aseman.
Komisson ehdotuksessa pyritäänkin siihen, että BLU-säännöt otetaan yhteisön lainsäädäntöön. Lisäksi se sisältää vaatimuksen siitä, että terminaalit luovat laadunhallintajärjestelmän, niin että lastaus- ja lastinpurkamistoimintojen laatu pysyy jatkuvasti tyydyttävällä tasolla. Lisäksi tämä järjestelmä on tarkoitettu merellä olevia irtolastialuksia koskevan ISM-turvajärjestelmän maissa käytettäväksi vastineeksi.
Ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä 13. helmikuuta 2001 parlamentti hyväksyi sen perusajatuksen ja puolsi sen 14:ää tarkistusehdotusta. Tärkeimmät tarkistukset koskivat kahta asiaa:
Ensinnäkin toimivaltaisten viranomaisten velvoittamista puuttumaan lastaus- ja lastinpurkamisprosessiin heti, kun ne saavat tietää, että on syntynyt henkilöstölle tai alukselle vaarallinen tilanne.
Toiseksi tietovirtojen parantaminen asianosaisten toimijoiden välillä.
Neuvosto on ottanut yhteiseen kantaansa suurimman osan eli yksitoista näistä tarkistuksista, ainakin niiden hengen.
Kolmea tarkistusehdotusta ei siis otettu mukaan. Lisäksi neuvosto on lisännyt ehdotukseen joukon elementtejä. Haluan pysähtyä vielä hetkeksi näihin elementteihin ja kolmeen tarkistukseen, joita ei otettu neuvoston yhteiseen kantaan.
Ensiksikin soveltamisala on jokseenkin rajallinen. Direktiivi koskee nyt aluksia, jotka poikkeavat Euroopan unionissa olevaan satamaan ja joita ei lastata ja pureta omalla laitteistolla. Lisäksi terminaalinpitäjät saavat tarkastuksen ja informaation alalla rajoittua niihin aloihin, joista he ovat suoraan vastuussa.
Toiseksi neuvosto on tehnyt joitakin muutoksia pakolliseen laadunhallintajärjestelmään. Uusille terminaaleille on lisätty väliaikainen toimintalupa, kun taas olemassa olevat terminaalit saavat kolme vuotta aikaa täyttää vaatimukset. Toinen uusi ulottuvuus on se, että ISO 9001:2000:n lisäksi on sallittu samanarvoisia järjestelmiä. Näin ollen terminaalien, joilla on jo nyt sopiva laadunhallintajärjestelmä, ei tarvitse asennuttaa toista, samanarvoista järjestelmää korkeammin kustannuksin.
Kolmanneksi neuvosto on täydentänyt tarkistuksia, joilla parannetaan raportointia ja selvitysten antamista erilaisten toimijoiden välillä.
Ne kolme kohtaa, joita neuvosto ei lopulta hyväksynyt, koskevat pieniä muutoksia 13 kappaleessa, 10 artiklassa, 1 ja 2 kohdassa. Niiden lisäksi liitteisiin on tehty joitakin muutoksia, joilla poistetaan muutama tarpeeton säännös ja sisällytetään muutamia turvallisuustakeita.
Arvoisa puhemies, kaikkien neuvoston tekemien muutosten arvioinnin jälkeen johtopäätökseni on, että neuvosto on tullut parlamenttia vastaan keskeisissä tarkistuksissa. Loput tarkistukset eivät ole niin tärkeitä, että olisi perusteltua lykätä tämän lainsäädännön käyttöönottamista ja soveltamista. Sen takia oma suositukseni ja parlamentin liikennevaliokunnan suositus on se, että yhteinen kanta hyväksytään muuttamattomana ja jäsenvaltioita vaaditaan toteuttamaan se ja soveltamaan sitä mahdollisimman pian.

Fava
Arvoisa puhemies, ryhmämme jakaa kollega Van Damin ja neuvoston kanssa tähän asti tekemän työn. Uskomme, että tämä suositus on tärkeä vaihe etenkin meriturvallisuuden kannalta varsinkin, kun muistamme seuraavat hälyttävät luvut: kymmenen viime vuoden kuluessa, vuodesta 1990 vuoteen 1999, olemme kirjanneet 146 kauppa-aluksen uppoamisen, 780 miehistön jäsenen menehtymisen, ja kaikki tämä on tapahtunut näiden alusten lastaamisen ja lastin purkamisen aikana.
Tämä komission direktiivi auttaa vihdoin yhdenmukaistamaan normeja, jotka ovat aiemmin kärsineet liian monista ja liian vaarallisista poikkeuksista. Yhdenmukaistakaamme lastaamiseen ja lastin purkuun liittyviä menetelmiä, terminaalien sisäisiä ja ulkoisia turvallisuusvaatimuksia sekä vastuun tasoja maassa ja aluksilla.
On tärkeää, että kaikkeen tähän on pyritty etenkin laadun tasoa nostamalla: meidän mielestämme laatu on välttämätön ja tärkeä peruste, jotta voidaan vahvistaa turvallisuusnormeja vaatimustemme tasolle. On tärkeää, että on välittömästi löydetty parlamentin ja neuvoston välille tasapainopiste, jossa noudatetaan myös parlamentin esittämien ja hyväksymien tarkistusten henkeä.
Pyrimme vastedes panemaan alulle nykyistä tiukemmat eurooppalaiset normit, sellaisen menetelmien kokoelman, jonka ansiokkuus ja rohkeus mahdollistavat turvallisuuden nostamisen kaikkien muiden etujen, myös talous- ja finanssietujen, yläpuolelle. Tästä syytä olemme ehdottoman tyytyväisiä tämän mietinnön tulokseen.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä van Damia onnistuneesta mietinnön valmistelusta. Meriturvallisuuden lisääminen vaatii jatkuvia toimia. Irtolastialusten lastaamisen ja lastinpurkamisen turvallisuuden lisääminen on tärkeä toimi merenkulkualan turvallisuuden parantamisessa. Kuten useista meriturvallisuutta koskevista asioista, myös näistä säädöksistä on sovittu Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä vapaaehtoispohjalta. Koska säännöstöä sovelletaan nykyisin vain ajoittain, on hyvä, että säännöstö otetaan yhteisön lainsäädännön osaksi. Irtolastialusten lastaamisen ja lastinpurkamisen sekä satamien toimivuuden parantaminen edesauttavat myös tärkeiden intermodaalikuljetusten kehittämistä. Sääntöjen edelleen tiukentamisen ohella on huolehdittava, että tehtävät ratkaisut ovat realistisia ja toteuttamiskelpoisia.
Neuvoston kannan suurin puute on, kuten esittelijä toteaa, ettei tietoja tarvitse antaa kaikista aluksen rakenteelle tai varustukselle aiheutuneista vahingoista. Haluan lisäksi kiinnittää huomiota siihen, että pelkästään unionin piirissä tehdyt ratkaisut meriturvallisuuden lisäämiseksi eivät ole riittäviä. Turvallisuus- ja vastuukysymyksiä on hoidettava mahdollisuuksien mukaan maailmanlaajuiselta pohjalta. Asiaa pitää viedä nopeasti eteenpäin, vaikka neuvoston yhteiseen kantaan ei ole sisällytetty kaikkia parlamentin ensimmäisen käsittelyn esityksiä. Ryhmämme tukee yhteisen kannan hyväksymistä sellaisenaan.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, komissio on hyvin tyytyväinen aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan laatimaan mietintöön, joka koskee irtolastialusten lastaamisen ja lastinpurkamisen yhdenmukaistetuista edellytyksistä ja menettelyistä tehtyä direktiiviehdotusta. Haluan aivan erityisesti kiittää jäsen van Damia hänen mietinnöstään ja avusta, jonka hän on antanut komissiolle sen ponnisteluissa irtolastialusten turvallisuuden lisäämiseksi. Direktiivin ansiosta yhteisön lainsäädäntöön voidaan siirtää näiden laivojen lastaamisen ja lastinpurkamisen turvallisuudesta voimassa olevat kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO:n) säännöstön osat sekä joitakin ihmishengen turvallisuudesta merellä tehdyn yleissopimuksen osia. IMO laati säännöstön, joka on oikeastaan suositus, vuonna 1997, mutta sitä on sovellettu tähän saakka vain vähän. Kun sen soveltaminen muuttuu pakolliseksi kaikissa unionin satamissa, säännöstön käyttö laajenee ja edistää siten kaikkien unionin satamissa pysähtyvien irtolastialusten turvallisuutta. Kuten esittelijä sanoi, direktiivillä pyritään torjumaan irtolastialusten katoamista, eli oikeastaan haaksirikkoutumista, kun ne hajoavat äkisti avomerellä ja uppoavat muutamassa minuutissa aiheuttaen huomattavan suuria henkilötappioita. Kuten jäsen Fava sanoi, tilastotiedot puhuvat valitettavan selkeästi puolestaan: kymmenen viime vuoden aikana nämä haaksirikot ovat vieneet 134 alusta ja 743 ihmisen hengen, ja menetettyjen alusten keskimääräisessä iässä ja vuotuisessa kokonaispainolastissa voidaan huomata pysyvä suuntaus. Irtolastialusten turvallisuuteen oli siis puututtava, ja huonojen lastaamis- ja lastinpurkamismenettelyjen todettiin olevan yksi traagisten onnettomuuksien tärkeimmistä syistä. Kuten esittelijä sanoi, direktiivin tarkoituksena on, että lastin käsittelyssä satamissamme noudatettaisiin tiukkoja sääntöjä, jotta alus ei vahingoittuisi, kun raskaita irtolasteja lastataan tai puretaan. Lastaamisen ja lastinpurkamisen aikana alusten miehistön on pidettävä yhteyttä ja toimittava yhteistuumin kuormauslaiturin henkilöstön kanssa, ja lisäksi on laadittava ennalta suunnitelma tavasta, jolla lastaaminen ja lastinpurkaminen tapahtuvat. Näissä toiminnoissa usein käytettävää raskasta kalustoa on käsiteltävä varovaisesti, ja jos aluksen ja laiturin henkilöstöjen välillä on erimielisyyttä, toimivaltaisen viranomaisen on voitava keskeyttää toiminta, jotta irtolastialusten rakenne ei pääse kärsimään. Komissio on siis hyvin tyytyväinen, että parlamentti aikoo hyväksyä neuvoston yhteisen kannan ilman tarkistuksia, sillä jos tämä tärkeä direktiivi hyväksytään nopeasti, se voi tulla voimaan hyvinkin pian. Tämä todistaa myös, että Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat tehdä yhteisymmärryksessä nopeita päätöksiä merenkulun turvallisuuden kiperien kysymysten alalla, ja komissio toivoo, että tässä tapauksessa ilmennyt yhteisymmärrys löytyy myös muiden parhaillaan käsiteltävien tärkeiden aiheiden käsittelyssä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Yhteisön satamiin saapuvia ja satamista lähteviä aluksia koskevat ilmoitusmuodollisuudet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Ari Vatasen laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0327/2001) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhteisön satamiin saapuvia ja satamista lähteviä aluksia koskevista ilmoitusmuodollisuuksista (KOM(2001) 46 - C5-0051/2001 - 2001/0026(COD)).

Vatanen
. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät muutamat vielä hereillä olevat kollegani, Euroopan taloudellinen yhdentyminen on tavoite, jonka useimmat poliittisen integraation vastustajatkin hyväksyvät ilman vatsanpuruja. Lähimerenkulun edistäminen nauttii myös laajaa suosiota, koska ympäristön säilyttäminen ja ruuhkien merkittävä vähentäminen teillämme on välttämätöntä. Komission ehdotus yhteisestä satamalomakkeesta on järkevä, vaikkakaan ei nyt tällä kertaa poliittisia intohimoja herättävä, askel satamamuodollisuuksien yksinkertaistamiseksi. Todettakoon, että tällä hetkellä käytössä olevat lomakkeet vaihtelevat suuresti jäsenvaltioiden välillä. Direktiiviehdotus merkitsisi sitä, että Kansainvälisen merenkulkujärjestön FAL-lomakkeet tulisi aina hyväksyä satamissamme. Kerrankin saamme komissiolta ehdotuksen, joka ei yhtään lisää byrokratiaa. Tätä voisi tapahtua useamminkin. Tämä johtuu siitä, että jäsenvaltioiden ei suinkaan ole pakko vaatia mitään lomakkeita; sitä vastoin, jos jäsenvaltio katsoo tarpeelliseksi saada direktiiviehdotuksen kattamaa tietoa, on sen aina hyväksyttävä FAL-lomakkeet.
Kannatan komission ehdotusta, ja katson, että meidän tulisi ottaa se avosylin vastaan. Olen tehnyt joitakin teknisiä tarkistuksia, jotka ovat yhtenäisiä ministerineuvoston alustavan kannan kanssa. Uskon, että voisimme nyt poikkeuksellisesti selvitä yhdellä käsittelyllä. Kiitänkin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäseniä, jotka onnistuivat pitämään meissä kaikissa väijyvän poliittisen eläimen kurissa eivätkä tehtailleet omia tarkistuksiaan. Oman leimamme lyöminen kaikkeen ei saa johtaa siihen, että itse tavoitteet hämärtyvät ja aikataulut kärsivät. Tällä kertaa vältimme mallikkaasti tämän karikon.
IMO:n FAL-dokumenttien yhteinen käyttöönotto edistää yhteismarkkinoiden toimivuutta ja on ehdottomasti tervetullut parannus. En kuitenkaan halua yliarvioida sen merkitystä, koska kyseessä on vain varsin pieni osa laajempaa kokonaisuutta. Emme saa dynamismia satamiin pelkästään yhtenäistämällä lomakkeita, vaan tuomalla satamiin myös lisää kilpailua. Mietintöni merkitys riippuukin paljolti siitä, onko meillä rohkeutta hyväksyä myös komission ehdotus satamapalvelujen vapauttamiseksi, ilman että vesittäisimme sitä jättämällä palvelukokonaisuuksia pois. Toivonkin, että parlamentti jatkaa Euroopan rakentamista purkamalla monopoleja. Katsonkin tässä symbolistisesti ja vetoavasti suuresti arvossa pitämäni kollegani Jarzembowskin suuntaan.
Lopuksi haluan vielä kiittää komissiota ja neuvostoa yhteistyöstä. Eurooppa tarvitsee rakentavia toimia ja vähemmän poliittisesti motivoitunutta vastakkainasettelua. Luotan siihen, että voimme parantaa meriliikenteen asemaa nyt ehdotetuilla toimilla. Ruori on teillä, arvoisat kollegat. Luotsatkaamme Eurooppaa kohti kilpailukykyisiä satamia!

Miguélez Ramos
Arvoisa puhemies, Euroopan sosialistipuolueen ryhmä tukee tätä komission ehdotusta samoin kuin jäsen Vatasen laatimaa mietintöä. Osoitettuaan taitavuutensa kuljettajana maailman eri maanteillä hän hämmästyttää meidät nyt tiedoillaan niin vaikeasta asiasta kuin merenkulku ja niistä todistuksista, joita aluksilla pitää olla, kun ne saapuvat satamiimme tai lähtevät niistä.
Vähä vähältä me tänään täällä olevat henkilöt, jäsen Vatanen, minä ja kaikki te, rakennamme yhteistä Eurooppaa. On kylläkin kulunut jo 18 vuotta tuosta kaukaiselta tuntuvasta päivämäärästä 1. tammikuuta 1983, jolloin yhteisön toimielimet ja silloiset kymmenen jäsenvaltiota hyväksyivät yhtenäisasiakirjan.
Ilmoitusmuodollisuuksien yhdenmukaistamisen avulla epäilemättä parannetaan jäsenvaltioiden eri satamien välistä merenkulkua ja edistetään siten lyhyen matkan merenkulkua. Suosimalla merirahtikuljetuksia kevennämme jossakin määrin liikennettä ylikuormitetuilla maanteillämme. Valittamista on ainoastaan siinä asiassa, kuten jäsen Vatanenkin toteaa perusteluissa, että tämä ehdotus ei kata vaarallisia aineita.
Pyydämme komissiolta, ettei se rajoita tietojen yhtenäistämistä ainoastaan yhteisön alueella. Yhteisön on vaadittava, että tämänkaltaiset tiedot otetaan yleiseen käyttöön kansainvälisesti ja sen on vauhditettava Kansainvälisen merenkulkujärjestön FAL-yleissopimusta. Kehotamme myös niitä jäsenvaltioita, jotka eivät vielä ole ratifioineet kyseistä sopimusta, tekemään sen, vaikkei komission ehdotuksessa velvoitetakaan siihen.
Päätän puheenvuoroni onnittelemalla esittelijä Vatasta hänen suurenmoisesta työstään.

Pohjamo
Arvoisa puhemies, minäkin haluan ensiksi kiittää esittelijä Vatasta asian hyvästä valmistelusta, joka tähtää siihen, että tämä tärkeä asia saadaan nopeasti eteenpäin. Toimivat sisämarkkinat edellyttävät sujuvuutta ja entistä yhtenäisempiä käytäntöjä kuljetusalalla. Satamiin saapuvien ja niistä lähtevien laivojen ilmoitusvelvollisuudet eroavat kuitenkin suuresti toisistaan eri jäsenvaltioissa. Useimmat jäsenvaltiot ovat jo allekirjoittaneet Kansainvälisen merenkulkujärjestön yleissopimuksen meriliikenteen helpottamiseksi. Käsittelyssä oleva direktiiviehdotus on hyvä esimerkki siitä, että jo kansainvälisesti tunnustettuja ja hyväksi havaittuja käytäntöjä otetaan suoraan lainsäädännön pohjaksi. Mielestäni merenkulun turvallisuuden lisäämisen ohella on tärkeä helpottaa käytännön menettelyjä. Merenkulun selkeillä, yhdenmukaisilla, mutta joustavilla menettelyillä siitä tehdään houkuttelevampi vaihtoehto kuljetusalalla. Erityisen positiivista vaikutusta tällä voi olla lyhyen merenkulun osalta. Satamakäytäntöjen toimivuuden parantaminen helpottaa myös tärkeiden intermodaalikuljetusten kehittämistä. Koska käytössä on useita lomakkeita, on jatkossa kiinnitettävä huomiota sähköisen viestinnän parempaan hyödyntämiseen.
Myönteistä ehdotuksessa on, että direktiivi on tarkoitus saada osaksi lainsäädäntöä nopeassa aikataulussa. Esittelijä on tehnyt direktiiviehdotukseen hyviä tarkistuksia. Ryhmämme kannattaa mietinnön hyväksymistä ja asian viemistä nopeasti eteenpäin.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, haluan tässäkin ensimmäiseksi kiittää jäsen Vatasta erittäin hyvästä mietinnöstä samoin kuin muita puhujia. Totean myös ilokseni, että kaikki toimielimet ovat tarkastelleet tätä ehdotusta erittäin nopeasti, ja tästä asiakirjasta kuten edellisestäkin voidaan päästä pian sopuun. Tämä osoittaa, kuinka tärkeänä me kaikki pidämme nykyään lyhyen matkan merenkulun turvallisuutta. Yhteisössä otettiin muutama vuosi sitten käyttöön kokonaisstrategia, jolla maantiekuljetukset pyritään korvaamaan tehokkaasti ja realistisesti lyhyen matkan merenkululla. Strategiaa on vahvistettu valkoisessa kirjassa, joka koskee eurooppalaista liikennepolitiikkaa vuoteen 2010. Yksi strategian osista koskee lyhyen matkan merenkulun kehittämisen esteiden poistamista. Tutkimus, jonka teetimme hiljattain esteiden erittelemiseksi, paljasti kuitenkin, että hallinnollisten asiakirjamenettelyjen monimutkaisuus on yksi pahimmista pullonkauloista. Jäsen Vatanen totesi ystävällisesti, että komissio on kerrankin vähentänyt byrokratiaa. Jätän tämän kommentin hänen vastuulleen. Komissio on siis esittänyt ehdotuksen, jolla pyritään yksinkertaistamaan joitakin asiakirjamenettelyjä. Päätimme kiinnittää huomiota rutiinimenettelyihin, joita alusten on käytävä läpi, joka kerta kun ne saapuvat satamaan tai lähtevät satamasta. Nykyiset menettelyt eivät ole itsessään kohtuuttomia, mutta niitä noudatetaan eri jäsenvaltioissa niin eri tavoin, että tämä aiheuttaa usein hämmennystä laivanvarustajille ja alan toimijoille. Kansainvälinen merenkulkujärjestö on laatinut tiettyjä vakiomuotoisia lomakkeita menettelyjen yhdenmukaistamiseksi, ja siksi pidimme standardointia tarpeellisena, jotta alukset tietäisivät, mitä tietoja niiden on annettava viranomaisille ja miten se tapahtuu - ja kaikki tämä riippumatta siitä, missä välisatama sijaitsee. Kun nyt on jo olemassa kansainvälisesti tunnustettuja vakiomuotoisia lomakkeita, päätimme yksinkertaisesti käyttää niitä. Tämäkin todennäköisesti johtaa siihen, että IMO:n lomakkeita aletaan käyttää koko maailmassa. Ehdotuksemme siis yksinkertaistaa monimutkaisia asiakirjamenettelyjä, joita merenkulkualalla tarvitaan. Siinä ei määrätä laivanvarustajille uusia velvoitteita. Sen sijaan se auttaa heitä suoriutumaan tietyistä ilmoitusmuodollisuuksista yhdenmukaistetulla ja yksinkertaistetulla tavalla. Ilmoitukset ovat samat aluksen lipusta tai toiminnan alasta riippumatta, joten ei ole mitään syytä sulkea joitakin niistä ehdotuksemme soveltamisalan ulkopuolelle. Ehdotusta on siis tarkoitus soveltaa yhtä hyvin lyhyen matkan merenkulkuun kuin valtameriliikenteeseen eikä siinä tehdä eroa eri lippujen välillä.
Kiitän vielä kerran jäsen Vatasta. Hänen mietinnössään esittämiensä tarkistusten ansiosta uskomme pääsevämme sopuun neuvoston kanssa siten, että ehdotus voidaan hyväksyä ensimmäisessä käsittelyssä. Tämä on hyvä uutinen, ja olemme siitä kiitollinen teille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00.

Maailman kauppajärjestöön liittyminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kahdesta seuraavasta mietinnöstä:
Per Gahrtonin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0366/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksella perustetussa ministerikokouksessa vahvistettavaksi yhteisön kannaksi Kiinan kansantasavallan liittymisestä Maailman kauppajärjestöön (KOM(2001) 517 - C5-0487/2001 - 2001/0218(CNS)),
Per Gahrtonin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0367/2001) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön kannasta Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen nojalla pidettävässä ministerikokouksessa Taiwanin saaren sekä Peskadorien, Quemoyn ja Matsun saarten (Taiwanin) erillisen tullialueen liittymisestä Maailman kauppajärjestöön (KOM(2001) 518 - C5-0488/2001 - 2001/0216(CNS)).

Gahrton
. (SV) Arvoisa puhemies, Kiinan kansantasavallan liittyminen WTO:hon on epäilemättä aikamme suurimpia kokeiluja ja riskialtteimpia hankkeita. Kiinan kansantasavalta, jota kommunistipuolue edelleen virallisesti johtaa, aikoo nyt liittyä WTO:hon, jota voitaisiin kutsua markkinatalouden päämajaksi. Jos komissiota on uskominen, tämä on erittäin suuri voitto EU:n näkökulmasta. Puhutaan siitä, että kyse on yksisuuntaisesta, markkinat vapauttavasta prosessista. Kiinan liittymistä WTO:hon pidetään suurena voittona EU:n kannalta sen vuoksi, että EU saa siten paremmat mahdollisuudet vaatia oikeuksiensa noudattamista, ilman että sen tarvitsisi muuttaa merkittävämmin omia Kiinaan kohdistuvia toimiaan.
Komission ehdotuksessa kuvataan todellakin melko yksisuuntaista prosessia. Kiinan on sopeuduttava. EU:n ei tarvitse tehdä kovinkaan paljon. Tietyt Kiinaa koskevat määrälliset rajoitukset on poistettava. Nämä toimet ovat kuitenkin melko vähäisiä.
Jos uskomme komission 13 kohdassa esittämää kuvausta, WTO-jäsenyydestä on etua Kiinan taloudelle. Tämä kohta on mielestäni melko kyseenalainen. On selvää, että komission pitää valvoa EU:n etuja, mutta kyse on siitä, emmekö jo ole ohittaneet globalisaation aikakaudella sen ajankohdan, jolloin kauppapolitiikkaa saatettiin verrata jalkapallo-otteluihin, joissa kyse on voittamisesta ja joissa ei välitetä vähääkään siitä, kuinka vastustajan käy. Sen vuoksi on mielestäni melko merkillistä, että komissio ei ehdotuksessaan ylipäänsä sanallakaan mainitse siitä, että Kiinan liittyminen WTO:hon voisi kuitenkin johtaa ongelmiin toisen osapuolen, nimittäin Kiinan kansantasavallan kannalta.
Aion lyhyesti mainita joitakin tosiasioita, jotka viittaavat siihen, että tämä suuri, mutta kuitenkin edelleen alikehittynyt maa saattaa joutua tiettyihin ongelmiin. Kiinassa esitetään arvostelua. Kun viimeksi vierailin virallisesti Kiinassa Euroopan parlamentin Kiinan valtuuskunnan puheenjohtajana, saatoin vierailuni "sivussa" tavata kirjailijoita, jotka arvostelivat kirjoissaan voimakkaasti Kiinan liittymistä WTO:hon. Molemmat kirjat ovat laillisten kustantamojen julkaisemia, ja ne on tietysti kirjoitettu kiinan kielellä. Toisen kirjan nimi on englanniksi käännettynä Collision Globalisation and Chinas Reality Choice (Yhteentörmäys: globalisaatio ja Kiinan realiteettien valinta). Kirjailija, joka on ekonomisti Beijingin ilmailualan yliopistossa, väittää, että Kiina häviää järjestelmälle, jota ylikansalliset yhtiöt hallitsevat. Hän toteaa, että hänen sympatiansa ovat alempien luokkien luona, ja hän uskoo, että ylikansalliset jättiläiset nielaisevat kiinalaiset yhtiöt. Tämä vaikuttaa Kiinan köyhiin ihmisryhmiin. Hänen pääväittämänsä on, että Kiina ei ole valmis WTO-jäsenyyteen. Kiinan talous ei ole riittävän vahva, ja köyhimmät luokat joutuvat maksamaan raskaan hinnan työttömyyden ja sosiaalisen epävarmuuden muodossa. Tämä kirja sai Kiinassa tiettyä huomiota osakseen, kun se ilmestyi viime vuonna. Siitä kirjoitettiin arvostelu kauppaministeriön sisäiseen lehteen. Se sai monia myönteisiä arvosteluja.
Toisen kirjan englanninkielinen nimi on China in the Shadow of Globalisation (Kiina globalisaation varjossa), ja siinä varoitetaan siitä, että WTO-jäsenyys saattaa johtaa siihen, että Kiina jakautuu viiteen osaan. Tämä on yksi niistä asioista, joita Kiinan johtajat pelkäävät eniten. Se, että WTO-jäsenyyden mahdollisesti aiheuttama kaaos saattaisi johtaa maan jakautumiseen, osuu kiinalaisen itsetunnon arkaan paikkaan.
Siitä huolimatta, että Kiina ei ole demokratia ja - lievästi sanoen - että siellä ei vallitse täysi ilmaisunvapaus, ja siitä huolimatta, että Kiinan hallitus kannattaa WTO-jäsenyyttä, tällaisten kirjojen julkaiseminen on sallittua. Tämä merkitsee sitä, että kiinalaisessa yhteiskunnassa ollaan asiasta huolestuneita - erittäin huolestuneita. Todennäköisesti vallassa oleva puoluekin on huolissaan seurauksista. Jo vilkaisu Internetiin riittää. Siellä on monia sivustoja: China Online, South China Morning Post ja niin edelleen. Paljon tietoa on saatavissa siitä, mihin monet arvioijat, myös Kiinan ulkopuolella, uskovat WTO-jäsenyyden johtavan.
China Online -sivusto ilmoitti esimerkiksi tämän vuoden elokuussa, että arviolta noin 18 prosenttia kaikista valtion yritysten työntekijöistä on tarpeettomia. Sanotaan, että he muuttuvat entistä tarpeettomammiksi WTO-jäsenyyden myötä. Työttömyysprosentin arvioidaan olevan kaupungeissa jo nyt yli 15. Tässä China Online -sivuston raportissa korostetaan lisäksi, että työttömyys kasvaa WTO-jäsenyyden myötä. Uudelleentyöllistymisen näkymät ovat synkät, sillä irtisanottavat ovat usein vanhoja ja ammattitaidottomia. China Online -sivuston mukaan noin 30 prosenttia maataloustyövoimasta on tuottamatonta, mikä merkitsee, että 120 miljoonaa maataloustyöntekijää joutuu etsimään työtä kaupungeista. Maatalous oli eräs Kiinan painopistealueista neuvotteluissa. Kiina sai tiettyjä myönnytyksiä. Monet arvioijat ovat kuitenkin edelleen sitä mieltä, että Kiinan markkinoiden avaaminen esimerkiksi Yhdysvalloista suuntautuvalle maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden tuonnille johtaa suunnattomiin muutoksiin maaseudulla ja aiheuttaa ennenkuulumattomia seurauksia. Kiinan maatalous työllistää 900 miljoonaa ihmistä. Kiinan hallitus itse, joka ei tunnetusti liioittele vaikeuksia, arvioi, että halvemman viljan tuonnin vuoksi 9,7 miljoonaa maanviljelijää menettää työnsä seitsemän vuoden kuluessa siitä, kun Kiina liittyy WTO:hon.
Voisin jatkaa pitkäänkin Kiinan vaikeuksiin viittaavien erilaisten lähteiden lainaamista ja niihin viittaamista, mutta luulen, että nämä esimerkit riittävät. Tiivistelmän tarkoituksena oli se, että halusin vielä kerran korostaa, että mielestäni on kummallista, että komissio esittää neuvostolle ja parlamentille asiakirjan, jossa ei mainita sanallakaan siitä, että WTO-jäsenyys voisi johtaa vaikeuksiin maailman väkirikkaimmassa maassa. Tämä on mielestäni kummallista tiedotuspolitiikkaa. Kiinan liittyminen WTO:hon saattaa tietysti aiheuttaa ongelmia myös meidän kannaltamme, jos Kiinan tasapaino horjuu vakavasti.
Mitkä ovat sitten johtopäätökseni? Johtopäätökseni ei ole se, että meidän olisi vastustettava Kiinan jäsenyyttä. Vaikka Kiina ei olekaan demokratia siinä mielessä kuin me sanan ymmärrämme, olen sitä mieltä, että on kohtuutonta, että meidän pitäisi ottaa hartioillemme Kiinan hallituksen vastuu ja todeta, että se, mitä Kiinan hallitus pitää oikeana olisikin todellisuudessa väärin. Mielestäni meidän pitää kuitenkin olla tietoisia siitä, että ryhdymme pelaamaan äärimmäisen vaarallista peliä. Tämä asettaa suuria vaatimuksia eurooppalaisille yrityksille, kun ne nyt saavat toimia Kiinassa WTO-jäsenyyden tuoman vapauden turvin, että ne toimisivat vastuullisesti eivätkä käyttäisi väärin niitä mahdollisuuksia, jotka ne saavat.
Tästä vakavasta arvostelusta ja näistä vakavista kauhukuvista huolimatta suosittelen tietenkin, että äänestämme jäsenyyden puolesta.
Minulla on vain vähän puheaikaa jäljellä käsitelläkseni Taiwania. Se oli tarkoituskin, koska Taiwanin tilanne on aivan toinen. Taiwan on kehittynyt nykyaikainen demokratia, kehittynyt nykyaikainen markkinataloutta edustava teollisuusvaltio, maailman kymmenes kauppamahti. En näe mitään varsinaisia esteitä Taiwanin liittymiselle WTO:hon. Kyse on aivan toisenlaisesta problematiikasta, jota ei voi verrata Kiinan tilanteeseen.
Taiwan saa Kiinaa koskevan liitännäissopimuksen, ja siitä tulee jäsen heti seuraavana päivänä, kun Kiinan jäsenyys on tullut voimaan. Minulla ei ole muuta kommentoitavaa kuin että meidän on tietenkin kannatettava jäsenyyttä.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, GUE/NGL-ryhmä tukee aivan ongelmattomasti Kiinan kansantasavaltaa ja Taipein tullialuetta koskevaa kahta ehdotusta, ja samalla se on yhtä mieltä asian perin pohjin tuntevan jäsen Gahrtonin perusteista ja asianmukaisesta esityksestä. Siksi on mielestämme välttämätöntä, että Euroopan unioni suhtautuu mahdollisimman vastuuntuntoisesti tähän koko maailman kannalta erittäin kauaskantoiseen haasteeseen.
Kiinan kansantasavallan liittymisestä Maailman kauppajärjestöön aiheutuu seurauksia Kiinalle, kuten olemme jo nähneet. Kiinalaisilla on ollut monta vuotta aikaa ohjailla ja muotoilla noita seurauksia. Siitä on merkittäviä seurauksia myös Euroopan unionille: olen tietoinen, mitä esimerkiksi maatalousalalla voi tapahtua. Liittymisestä on seurauksia kuitenkin myös Maailman kauppajärjestön toiminnalle, joka tulee muuttumaan täysin, mikä on toisaalta myös tarpeen.
Siksi ryhmämme, jossa ollaan kuitenkin tietoisia liittymisen mukanaan tuomista ongelmista, vaaroista ja mahdollisuuksista, tukee näitä kahta ehdotusta varauksetta.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen erittäin pahoillani, että käsittelemme näin tärkeää aihetta tähän aikaan illasta ja tietenkin taas kerran lähes tyhjässä salissa, sillä Kiinan kansantasavallan WTO:hon liittymisen seurauksilla on sanan varsinaisessa merkityksessä todellakin maailmanlaajuista merkitystä, ja sitä suuremmasta syystä aihe olisi ansainnut suurempaa huomiota.
Maailman kauppajärjestön historia ulottuu monien vuosien taakse, aikaan, jolloin toinen maailmansota oli jättänyt tuhoisat jälkensä ja jolloin vallitsi epävarmuus siitä, millainen rauhanomainen tulevaisuus tulisi olemaan. Rauhanomaisen maailman kulmakiviä ovat vapaus, turvallisuus ja vakaus, demokratia ja ihmisoikeudet - se oli silloin yhtä selvää kuin nytkin. Näillä periaatteilla saimme aluksi haudattua Länsi-Euroopan vanhat kiistat ja mahdollistettua lopulta rauhan aikakauden, josta me voimme olla mielestäni ylpeitä. Meidän on kuitenkin puolustettava tätä rauhaa joka päivä, minkä kaikki ovat nyt tuskallisten tapahtumien kautta saaneet oppia.
Tällä hetkellä edessämme on Euroopan unionin suuri laajentumishanke. Muutaman vuoden päästä syntyvä Eurooppa voi olla vakauteen ja vapauteen perustuva alue. Mutta miten me aiomme saada sen aikaan?
Se onnistuu yhdentymisen avulla. Yhdentyminen merkitsee liittämistä, yhdistämistä sekä poliittisten ja taloudellisten seikkojen viimeistelyä. En usko kenenkään kiistävän, että tämä on rauhanomaisen kehityksen ehdoton menestyksen avain eikä ainoastaan Euroopassa. Muille maailman osille ei ole viimeisen 50 vuoden aikana suotu rauhaa. Kylmä sota aiheutti rauhattomuutta ja konflikteja monilla eri alueilla. Meidän on muistettava tämä, jotta voimme ymmärtää Maailman kauppajärjestön tämänhetkisen merkityksen. Tässäkin avainsanana on yhdentyminen. Mitä useampi valtio sitoutuu rauhanomaisiin toimintaperiaatteisiin, sitä vakaampi ja rauhallisempi maailmasta voi tulla.
Tästä syystä suhtaudun Kiinan kansantasavallan WTO:hon liittymiseen erittäin myönteisesti. Samasta syystä suhtaudun myönteisesti myös Taiwanin liittymiseen. Haluamme integroida emmekä jättää joitakin ovien ulkopuolelle.
EU on muotoillut Aasian-strategian tärkeät tavoitteensa selkeästi. Ne ovat Kiinan kansantasavallan kanssa käytävän poliittisen vuoropuhelun tehostaminen, avoimeen yhteiskuntaan siirtymisen tukeminen ja Kiinan jatkuva integroiminen maailmantalouteen. Tämä viimeinen tavoite on nyt käsin kosketeltavan lähellä. Ilman Kiinan, niin kansantasavallan kuin Taiwaninkin, jäsenyyttä WTO:sta ei voi tulla todellista maailman kauppajärjestöä. Voin vakuuttaa teille, etteivät muut tavoitteet sen vuoksi pääse unohtumaan, ja painotan vielä, että tähän sisältyy myös ihmisoikeuksia koskeva vuoropuhelu.
PPE-DE-ryhmä ei voi yhtyä perusteluissa esitettyihin useisiin mielestäni yksipuolisesti ja ehkäpä myös suhteettomasti muotoiltuihin kielteisiin näkökohtiin, joita te, esittelijä Gahrton, luulette Kiinan WTO-jäsenyydessä havaitsevanne. Minun mielestäni näiden jäsenyyksien hyvät puolet painavat enemmän, ja niistä on lisäksi kaikille hyötyä. Vuoden 2008 olympialaisten antamisesta Pekingille on tullut WTO-jäsenyyden tavoin kuuma keskustelun aihe. Olen kuitenkin vakuuttunut, että olemme oikealla tiellä - tiellä, jossa integroidaan eikä suljeta ulkopuolelle ja jossa liitetään mukaan eikä jätetä eristyksiin, ja toivon sen olevan myös tie kohti entistä rauhanomaisempaa maailmaa, jota tarvitsemme nyt enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Syyskuun 11. päivän tapahtumat järkyttävät meitä vieläkin. Senkin vuoksi meidän on pidettävä yhtä.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, lämpimät kiitokset komissiolle sen tekemästä työstä. Onnittelemme tietenkin myös Kiinaa ja Taiwania, sillä kuten edellä puhunut jäsen sanoi, meidän pitäisi mielestäni olla iloisia Kiinan ja Taiwanin jäsenyydestä. Sen puitteissa käynnistetään monia uudistuksia. Komissio muistuttaa niistä aivan aiheellisesti. Kiina saa sitä paitsi avainaseman WTO:ssa, mikä aiheuttaa länsivaltioissakin huomattavia muutoksia. Olen melkein varma, että komissiokin saa sen myötä uusia haasteita.
Mehän tuemme Kiinan liittymistä huomattavin rahavaroin, ja minusta meidän pitäisi tehdä asian hyväksi vieläkin enemmän. Parlamentti on ensimmäistä kertaa tekemisissä asian kanssa. Sekin on komission erinomaisen yhteistyön ja tietysti myös neuvoston ansiota. Haluaisin kuitenkin sanoa muutaman sanan kollegalleni Gahrtonille: pitää paikkansa, ettei WTO-jäsenyys ole Kiinassa kiistaton. Mietinnön äärimmäiset yliarvioinnit ja samalla epäily, ettei Kiina pysty itse arvioimaan, selviytyykö se jäsenyyden tuomista haasteista, ovat minusta kuitenkin melkoista Kiinan kykyjen aliarviointia. Mietinnössä luomanne katastrofiennuste on äärimmäistä liioittelua. Olisin iloinen, jos arvioisitte näitä asioita tulevaisuudessa hieman oikeudenmukaisemmin ja harkitsevaisemmin.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, 15 vuoden neuvottelujen jälkeen olemme todellakin päässeet Kiinan ja Taiwanin WTO:hon liittymisen viimeiseen vaiheeseen. Komissio esitti teille liittymisen ehdot lausuntoa varten. Haluan kiittää parlamenttia ja etenkin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokuntaa sekä esittelijä Gahrtonia asian asettamisesta etusijalle. Jos seuraatte esittelijänne suositusta, unioni voi näyttää Kiinan liittymiselle vihreää valoa WTO:n seuraavassa ministerikokouksessa, joka pidetään, kuten tiedätte, Dohassa 9.-13. marraskuuta.
Teille esitettyjen asiakirjojen kautta olette voineet tutustua kaikkiin neuvottelujen teknisiin näkökohtiin. En palaa niihin nyt, mutta haluaisin esittää teille joitakin luonteeltaan poliittisempia huomioita käsittelemällä sekä jäsen Gahrtonin laatimaa asiakirjaa että hänen pitämäänsä puheenvuoroa, sillä molemmat ansaitsevat sen.
Haluan ensimmäiseksi korostaa WTO:n liittymisneuvottelujen erityistä luonnetta ja yrittää korjata vaikutelmaa - joka mietinnöstänne jää, jäsen Gahrton - että olisimme toimineet tässä asiassa liian yksipuolisesti.
WTO:hon liittymisestä ei käydä perinteisiä monenkeskisiä neuvotteluja, joissa tehdään myönnytyksiä vastavuoroisuuden periaatteen mukaisesti. Liittymisneuvotteluissa, ainakin WTO:n liittymisneuvotteluissa (sanon tämän harkiten, sillä Günter Verheugen istui paikallani vielä alle tunti sitten) valtio esittää hakemuksensa ja pyytää päästä kerhoon, jonka jäsenet ovat jo neuvotelleet keskenään sitoumuksia.
Ehdokasvaltion on siis maksettava päästäkseen kerhoon tarjoamalla markkinoille pääsyä koskevia sitoumuksia, jotka heijastavat sitä, mitä jäsenet ovat jo hyväksyneet keskenään.
Mietinnössänne korostetaan useassa kohdassa ja hieman paheksuvasti, minkä kyllä huomasin, myönteistä sävyä, jolla komissio kuvailee 15 neuvotteluvuoden aikana saavutettuja tuloksia.
Vaikka komission asenne ei olekaan riemukas, kuten sitä mietinnössä kuvailtiin, voimme mielestäni suhtautua tuloksiin valmiiksi saadun työn tuottamalla tyytyväisyydellä.
Tehtävämme oli ensisijaisesti puolustaa unionin etuja näissä neuvotteluissa, ja tämä tehtiinkin.
On kuitenkin aivan yhtä totta, ettei sopimus ole mikään unionin yksipuolinen voitto, mistä tunnutte, jos olen ymmärtänyt oikein, moittivan meitä hieman. Jos jokin voitto on olemassa, sanoisin, että se on monenkeskinen, sillä koko monenkeskinen järjestelmä on vahvistunut tästä.
WTO:n maailmanlaajuista tehtävää on vaikea oikeuttaa, jos sen ulkopuolelle jätetään maa, joka edustaa 20 prosenttia maailman väestöstä. Kysymys ei siis ollut niinkään siitä, pitäisikö Kiinan liittyä WTO:hon, kuin siitä, milloin se liittyisi. Nyt 15 vuotta - eli liian pitkään - kestäneiden neuvottelujen jälkeen asianomaiset osapuolet - Kiina ja sen kauppakumppanit - ovat päätyneet siihen tulokseen, että aika on koittanut. Yksi unionin tärkeimmistä tavoitteista oli, että neuvottelut johtaisivat monenkeskisen järjestelmän vahvistumiseen. Kiinan piti siis suostua omaksumaan jotain, mitä voitaisiin kutsua monenkeskiseksi säännöstöksi, enkä tee tässä mitään uskaliaita rinnastuksia, eli sen piti omaksua ensin GATTin ja sittemmin WTO:n puitteissa puolen vuosisadan sisällä saavutettu edistys. Varmistimme, että Kiinan sitoumukset takaavat tämän. WTO:hon liittyminen on kuitenkin voitto myös Kiinalle, sillä se on olennainen ehto, jota pidämme sen ainutlaatuisen talouskehityksen jatkumisena. Kiinan ulkomaankauppa on kasvanut keskimäärin 15 prosenttia vuodessa 20 viime vuoden aikana. Kasvu on siis ollut kirjaimellisesti räjähdysmäistä. WTO-jäsenyyden avulla se voi varmistaa kauppapolitiikalleen vakaat olot, kun sille olennaisten markkina-alueiden säilyminen taataan. Jäsenyyden ansiosta se voi lisäksi puolustaa kaupallisia etujaan osallistumalla täysvaltaisena seuraavaan neuvottelukierrokseen. Lopuksi mielestäni on selvää, että liittyminen WTO:hon on vain yksi osa, vaikkakin kenties keskeinen osa, Deng Xiao Pingin vuonna 1978 käynnistämää ja hänen seuraajiensa jatkamaa uudistusprosessia. Liittyminen ei ole pelkkä päämäärä, vaan se on seurausta tehdyistä uudistuksista ja ponnistuslauta tuleville uudistuksille. WTO-jäsenyys ei ole mikään peruste uudistuksille, ja mielestäni olisi ylimielistä yrittää erottaa selkeästi toisistaan se, mikä seuraa jäsenyydestä, siitä, mikä liittyy Kiinassa meneillään olevaan uudistusprosessiin. Kiinan kauppakumppanit ja etenkin unioni ovat tunnustaneet sisäisten uudistusten aikataulun ja WTO-jäsenyyden välisen tiiviin yhteyden hyväksymällä tiettyjen velvoitteiden täytäntöönpanolle siirtymäaikoja. Pidimme päämäärää tärkeämpänä kuin vauhtia. Jäsen Gahrton, mainitsitte kaksi teosta, joissa korostetaan uhkia, joita WTO-jäsenyys tuo Kiinalle alueiden välisten jännitteiden ja yhteiskunnallisten levottomuuksien alalla. En usko, että Kiinan viranomaiset, joiden ensisijainen poliittinen tavoite on mielestäni maan vakauden ja eheyden turvaaminen, olisivat väheksyneet näitä ongelmia. Kiinan viranomaisten kanssa käymissäni keskusteluissa minulle syntyi käsitys, että Kiina näkee WTO-jäsenyydessä juuri olennaisen osan 20 vuotta kestäneiden uudistusten jatkumista ja siten kasvun jatkumista, joka on edistänyt paikoittain esiintyneiden sisäisten jännitteiden hallintaa. Kiinan BKT asukasta kohti on nelinkertaistunut 20 vuodessa. Kyse on siis perinteisestä, joskin erityisestä suhteesta kaupan ja kehityksen välillä. Tiedämme kaikki, ja olen sanonut tämän teille useasti, että kaupan vapautuminen on hyvä asia, silloin kun siihen liittyy tekijöitä, joiden avulla kasvu näkyy kestävänä kehityksenä, eli sosiaali- ja ympäristöalan sisäpolitiikkoja, joita ilman kaupan vapautumisella ei ole myönteisiä vaikutuksia. Tältä osin katsomme, että Kiinan liittyminen WTO:hon kannustaa tällaiseen sisäpolitiikan parantamiseen. Uskon, että liittyminen vahvistaa Kiinaa oikeusvaltiona. Avoimuuden, syrjintäkiellon, hallinnon tehokkuuden ja riippumattoman tuomioistuinvalvonnan perusperiaatteet, jotka ovat osa Maailman kauppajärjestön säännöstöä, auttavat mielestämme kehittämään myönteiseen suuntaan Kiinan talous-, oikeus- ja sosiaalijärjestelmää. Olemme ainakin omalta osaltamme ehdottaneet koko neuvottelujen ajan porrastettuja toimia, joiden avulla vältytään avaamasta kerta heitolla Kiinan talouden osia kansainväliselle kilpailulle.
Haluaisin johtopäätöksenä painottaa, että neuvottelujen tulos on tasapainoinen. Olemme toki puolustaneet Euroopan etuja, ja neuvostolle ja parlamentille esittämämme asiakirja heijastaa tätä strategiaa. Emme ole unohtaneet Kiinalle ja WTO:lle aiheutuvia seurauksia. Liittymisellä on myönteinen vaikutus Kiinan talouskehityksen jatkumiseen ja siten sisäisten uudistusten jatkumiseen. Kiinalaiset ovat joka tapauksessa itse päättäneet maailmantalouteen liittymisestä, ja hyvä niin. Samalla voimme vain iloita, että Taiwanista tulee ensimmäisen kerran kansainvälisen järjestön täysivaltainen jäsen oloissa, jotka vastaavat sen talouskehitystä ja asemaa teollisuusmaana.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, huomioideni lopuksi haluan sanoa parlamentille, että näistä kahdesta tuloksesta saamme kiittää edeltäjäni Sir Leon Brittanin kaukokatseisuutta, kun hän otti näiden maiden liittymisen WTO:hon yhdeksi unionin kauppapolitiikan prioriteetiksi. Saatoin vain päätökseen työn, jonka hän oli pitkälti ja viisaasti aloittanut.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 10.00. (Istunto päättyi klo 23.15.)

Hänen Pyhyytensä dalai-lama XIV:n puhe
Puhemies
Teidän Pyhyytenne, Euroopan parlamentilla on kunnia ottaa teidät ensimmäisen kerran juhlaistunnossa vastaan liikuttuneena ja maailmanlaajuisen veljeyden hengessä tähän eurooppalaisen demokratian istuntosaliin.
Huolimatta Keski-Aasian vakavista tapahtumista, joiden vuoksi jouduitte siirtämään matkaa, jonka olitte suunnitellut tekevänne eri puolille Eurooppaa, halusitte pitää kiinni vierailustanne Euroopan parlamentissa. Parlamentti arvostaa suuresti tätä huomionosoitusta, Teidän Pyhyytenne.
Laajalle enemmistölle Euroopan unionin 380 miljoonasta asukkaasta kaikista eri kansallisista, etnisistä, uskonnollisista tai poliittisista taustoista te ilmennätte rauhaa, suvaitsevaisuutta eri kansojen ja uskontojen välillä sekä buddhalaisuuden, jonka ylin hengellinen johtaja te olette, viisauden ihannetta. Vuonna 1959, eli 42 vuotta sitten, jouduitte Tiibetin miehityksen takia aivan nuorena tekemään vaikean valinnan ja pakenemaan Lhasasta, ei siksi, että olisitte hylännyt kansanne, vaan siksi, että vain maanpaossa pystyitte puolustamaan sitä ympäri maailmaa.
Vankkumattoman filosofisen vakaumuksen innoittamana teitte yhtä vaikean valinnan olla vastaamatta miehitykseen väkivallalla ja yhdistää peräänantamattomasti Tiibetille tehdyn vääryyden julistaminen ilman myönnytyksiä ja Kiinan viranomaisille esittämänne kutsu avoimeen vuoropuheluun. Sisukkuutenne voiman saatte hengellisyydestänne, syvästä kunnioituksesta ihmisiä ja elämää kohtaan sekä uskostanne ihmiskunnan ainutlaatuisuuteen. Olette Mahatma Gandhin, Nelson Mandelan ja Andrei Saharovin tavoin osoittanut loistokkaasti, että kun jaloa tarkoitusta ajetaan rauhanomaisesti, sitä kuullaan, kunnioitetaan ja toisinaan se saavuttaa suuren voiton.
Vuoden 1989 Nobelin rauhanpalkinto oli kansainvälisen yhteisön tunnustus teille ja uupumattomalle väkivallattomalle toiminnallenne. Teidän ansiostanne Tiibetin tilanne ei ole jäänyt välinpitämättömyyden jalkoihin, eikä vain teidän kansanne keskuudessa vaan koko maailmassa. Tarkoitustanne pidetään oikeutettuna, eivätkä nuoret sukupolvet ole myöskään unohtaneet sitä.

Syyskuun 11. päivänä maailma kauhistui hirvittävän terrorismin uudesta muodosta. Sen jälkeen on ilmaantunut vaara kulttuurien välisen kuilun syvenemisestä, mutta sanoma, jonka tänään annatte eurooppalaisille, koskee koko maailmaa ja on erityisen ajankohtainen. Uskon vakaasti, että sanomanne leviää parlamentin kautta kaikkialle Eurooppaan ja vielä kauemmaksikin. Annan teille täten puheenvuoron, Teidän Pyhyytenne.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Dalai-lama
Minulla on suuri kunnia puhua ja jakaa joitakin ajatuksiani ja tuntemuksiani kanssanne. Valmisteltu lausuntoni on tiibetinkielinen, joten haluan lukea sen tiibetiksi kunnioittaakseni ainutlaatuista erityistä kieltäni. Puhun siis tiibetiksi.
(Voimakkaita suosionosoituksia) Hiljattain eräässä tilaisuudessa Kalkutassa aloitin puheeni tavanomaiseen tapaani tiibetiksi ja jatkoin sitten murteellisella englannilla. Seuraavana päivänä paikallisessa sanomalehdessä käsiteltiin puhettani hyvin suotuisasti, mutta sanottiin Dalai-laman puhuneen aluksi kiinaa. Toivon teidän siis ymmärtävän, ettei tämä ole kiinan kieltä vaan tiibetin kieltä.
(Naurua ja suosionosoituksia)
(Puhuja jatkoi tiibetin kielellä, seuraava on käännetty englannista.)Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet.
Minulle on suuri kunnia puhua Euroopan parlamentissa. Euroopan unioni on mielestäni innoittava esimerkki yhteistyöhön perustuvasta rauhanomaisesta rinnakkaiselosta eri maiden ja kansojen välillä, ja se on hyvin innoittavaa minun kaltaiselleni henkilölle, joka uskoo vakaasti tarpeeseen parantaa yhteisymmärrystä, lisätä yhteistyötä ja kasvattaa kunnioitusta maailman eri kansakuntien välillä. Kiitän teitä ystävällisestä kutsustanne. Pidän tätä kannustavana osoituksena aidosta myötätunnosta ja huolesta Tiibetin kansan traagista kohtaloa kohtaan. Puhun teille tänään tavallisena buddhalaisena munkkina, joka on opetettu ja koulutettu vanhan perinteemme mukaisesti. En ole valtiotieteen asiantuntija. Elinikäinen buddhalaisuuden opiskelu ja harjoittelu sekä velvollisuuteni ja osallistumiseni Tiibetin kansan väkivallattomaan vapaustaisteluun ovat kuitenkin antaneet minulle jonkin verran kokemusta ja ajatuksia, jotka haluaisin jakaa kanssanne.
Ihmiskunta on selvästi saapunut historiansa käännekohtaan. Nykymaailma vaatii meitä hyväksymään ihmiskunnan ykseyden. Yhteisöt saattoivat aiemmin pitää toisiaan täysin erillisinä. Mutta nyt, kun olemme kuulleet Yhdysvalloissa vastikään tapahtuneista traagisista tapahtumista, yhden alueen tapahtumat vaikuttavat moniin muihin alueisiin. Maat muuttuvat yhä riippuvaisemmiksi toisistaan. Uuden riippuvuuden yhteydessä oma etu on selkeästi sidoksissa muiden etujen huomioimiseen. Ilman yleismaailmallisen vastuuntunnon kehittämistä ja edistämistä tulevaisuutemme on uhattuna.
Uskon vakaasti, että meidän on tietoisesti kehitettävä suurempaa yleismaailmallista vastuuntuntoa. Meidän on opittava työskentelemään paitsi itsemme, perheemme tai kansamme hyväksi myös koko ihmiskunnan hyväksi. Yleismaailmallinen vastuu on paras perusta sekä omalle onnellemme että maailmanrauhalle, luonnonvarojen tasapuoliselle hyödyntämiselle sekä tulevien sukupolvien huomioimisen kautta ympäristön asianmukaiselle hoitamiselle.
Monet maailman ongelmista ja konflikteista johtuvat siitä, että olemme unohtaneet perustavan ihmisyyden, joka sitoo meidät kaikki yhdeksi suureksi perheeksi. Olemme taipuvaisia unohtamaan, että erilaisista roduista, uskonnoista, kulttuureista, kielistä, ideologioista ja muista vastaavista huolimatta, ihmiset ovat yhdenveroisia toiveessaan rauhasta ja onnesta: haluamme kaikki onnea, emmekä kukaan halua kärsiä. Pyrimme täyttämään toiveemme parhaamme mukaan. Mutta vaikka kuinka ylistämme monimuotoisuutta teoriassa, emme valitettavasti useinkaan kunnioita sitä käytännössä. Tosiasiassa kyvyttömyytemme hyväksyä monimuotoisuutta on yksi kansojen välisten konfliktien tärkeimmistä syistä.
Erityisen surullista ihmiskunnan historiassa on, että konflikteja on ilmaantunut uskonnon nimissä. Jopa tänä päivänä ihmisiä tapetaan, yhteisöjä tuhotaan ja yhteiskuntia horjutetaan uskonnon väärinkäytön sekä kiihkoilun ja vihan lietsomisen takia. Oma kokemukseni on, että paras tapa poistaa esteitä uskontojen välisen sopusoinnun tieltä ja kasvattaa ymmärtämystä on vuoropuhelu muiden uskonnollisten perinteiden seuraajien kanssa. Tämä toteutuu usealla tavalla. Itse koin hyvin innoittavina tapaamiseni edesmenneen trappistimunkki Thomas Mertonin kanssa 1960-luvun lopulla. Ne auttoivat minua kehittämään syvän ihailun kristinuskon oppeja kohtaan. Uskon myös, että eri uskonnollisten johtajien tapaamiset ja rukouksiin yhtyminen yhteisissä tilaisuuksissa ovat äärimmäisen tehokkaita, tästä on esimerkkinä vuonna 1986 Assisissa Italiassa pidetty kokoontuminen. Myös viime vuonna järjestetty Yhdistyneiden Kansakuntien maailmanrauhaa koskenut uskonnollisten ja hengellisten johtajien vuosituhannen huippukokous oli kiitettävä edistysaskel. Tällaisia aloitteita tarvitaan kuitenkin enemmän ja säännöllisesti. Osoittaakseni kunnioitusta muita uskonnollisia perinteitä kohtaan tein pyhiinvaellusmatkan Jerusalemiin, joka on kolmen suuren uskonnon pyhä paikka. Olen vieraillut erilaisissa hindulaisuuden, islaminuskon, kristinuskon, jainalaisuuden ja sikhiläisyyden pyhäköissä Intiassa ja muualla maailmassa. Olen kolmen vuosikymmenen aikana tavannut useita erilaisten perinteiden uskonnollisia johtajia ja keskustellut sopusoinnusta ja uskontojen välisestä yhteisymmärryksestä. Tällaisissa tapaamisissa yhden perinteen seuraajat huomaavat, että samoin kuin heidän tapauksessaan, muidenkin uskontojen opit ovat niin hengellisen innoituksen kuin eettisen opastuksen lähteitä kannattajilleen. Niissä selvenee myös, että opillisista tai muista eroista huolimatta kaikki maailman suurimmat uskonnot auttavat yksilöitä muuttumaan paremmiksi ihmisiksi. Kaikki korostavat rakkautta, myötätuntoa, kärsivällisyyttä, anteeksiantoa, nöyryyttä, itsekuria ja niin edelleen. Meidän on siis kannatettava monimuotoisuutta myös uskonnon alalla.
Kehittyvässä maailmanlaajuisessa yhteisössä kaikki väkivallan muodot, sota mukaan luettuna, ovat täysin sopimattomia keinoja erimielisyyksien ratkaisemiseen. Väkivalta ja sota ovat aina kuuluneet ihmiskunnan historiaan, ja ennen muinoin oli voittajia ja häviäjiä. Jos tänä päivänä syttyisi maailmanlaajuinen konflikti, mitään voittajia ei kuitenkaan olisi. Meillä on siis oltava rohkeutta ja viisautta vaatia maailmaa ilman ydinaseita ja kansallisia armeijoita pitkällä aikavälillä.
(Voimakkaita suosionosoituksia)Etenkin Yhdysvaltoihin kohdistuneiden kauhistuttavien hyökkäysten jälkeen kansainvälisen yhteisön on pyrittävä vilpittömästi hyödyntämään kamalaa ja järkyttävää tapahtumaa kehittääkseen maailmanlaajuisen vastuuntunnon, jossa vuoropuhelun ja väkivallattomuuden kulttuuria käytetään erimielisyyksien ratkomiseen.
Vuoropuhelu on ainoa järkevä ja älykäs keino ratkoa erimielisyyksiä ja etujen ristiriitoja niin yksittäisten henkilöiden kuin kansojenkin välillä. Kansainvälisen yhteisön on edistettävä vuoropuhelun ja väkivallattomuuden kulttuuria ihmiskunnan tulevaisuutta varten. Ei riitä, että hallitukset kannattavat väkivallattomuuden periaatetta ilman mitään tarkoituksenmukaisia toimia sen tukemiseksi tai edistämiseksi. Jos väkivallattomuuden halutaan vallitsevan, väkivallattomista liikkeistä on tehtävä tehokkaita ja menestyksekkäitä. Jotkut pitävät 1900-lukua sotien ja verenvuodatuksen vuosisatana. Meidän haasteenamme on mielestäni tehdä uudesta vuosisadasta vuoropuhelun ja väkivallattomuuden vuosisata.
Lisäksi konflikteja käsiteltäessä meiltä puuttuu usein riittävästi arviointikykyä ja rohkeutta. Emme kiinnitä tarpeeksi huomiota mahdollisiin konflikteihin, kun ne ovat vielä kehittymisen alkuvaiheessa. Kun tilanne on kehkeytynyt siihen pisteeseen, että riitaan osallistuvien ihmisten ja yhteisöjen tunteet ovat äärimmilleen latautuneet, on hyvin vaikeaa, jollei mahdotonta, estää vaarallista tilannetta räjähtämästä. Tämä tragedia toistuu yhä uudelleen. Meidän on siis opittava havaitsemaan konfliktien varhaiset merkit, ja meillä on oltava rohkeutta puuttua ongelmiin, ennen kuin ne saavuttavat kiehumispisteen.
Olen vakuuttunut, että useimmat ihmiskunnan konfliktit voidaan ratkaista rehellisellä vuoropuhelulla, joka käydään avoimuuden ja sovinnon hengessä. Tästä syystä olen johdonmukaisesti hakenut Tiibetin tilanteeseen ratkaisua väkivallattomuuden ja vuoropuhelun kautta. Heti Tiibetin miehityksestä lähtien olen yrittänyt tehdä yhteistyötä Kiinan viranomaisten kanssa molempia osapuolia tyydyttävän rauhanomaisen rinnakkaiselon saavuttamiseksi. Yritin työskennellä Kiinan viranomaisten kanssa jopa silloin, kun Kiinan viranomaiset pakottivat meidät hyväksymään niin sanotun 17 kohdan sopimuksen Tiibetin rauhanomaista vapauttamista varten. Tuolla sopimuksella Kiinan hallitus tunnusti Tiibetin erityisaseman ja autonomian ja lupasi olla määräämättä järjestelmäänsä Tiibetin kansan tahdon vastaisesti. Sopimuksen vastaisesti Kiinan viranomaiset kuitenkin pakottivat tiibetiläiset noudattamaan tiukkaa ja vierasta ideologiaa eivätkä kunnioittaneet Tiibetin kansan ainutlaatuista kulttuuria, uskontoa ja elintapaa. Tiibetin kansa nousi epätoivossaan kiinalaisia vastaan. Vuoden 1959 lopulla jouduin pakenemaan Tiibetistä voidakseni jatkaa Tiibetin kansan palvelemista.
Pakoni jälkeisenä yli 40 vuonna Tiibet on ollut Kiinan kansantasavallan hallituksen ankaran hallinnon alaisena. Tiibetin kansan kohtaama valtava tuho ja inhimillinen kärsimys ovat nykyisin laajalti tiedossa, enkä halua vatvoa näitä surullisia ja tuskallisia tapahtumia. Edesmenneen Pantsen-laman 70 000 merkin vetoomus Kiinan hallitukselle on kuvaava historiallinen asiakirja Kiinan säälimättömästä politiikasta ja toiminnasta Tiibetissä. Tiibet on yhä miehitetty, väkivalloin sorrettu ja kärsimyksen runtelema maa. Tietystä kehityksestä ja taloudellisesta edistyksestä huolimatta Tiibetiä koettelevat yhä hengissä säilymisen kannalta perustavat ongelmat. Ihmisoikeuksien vakavat loukkaamiset ovat yleisiä kaikkialla Tiibetissä ja johtuvat usein rodullisen ja kulttuurisen syrjinnän politiikoista. Ne ovat kuitenkin vain syvällisemmän ongelman oireita ja seuraamuksia. Kiinan viranomaiset pitävät Tiibetin omaleimaista kulttuuria ja uskontoa irtaantumisuhan lähteenä. Täten tahallisten politiikkojen seurauksena kokonainen kansa ainutlaatuisine kulttuureineen ja identiteetteineen uhkaa kadota.
Olen johtanut Tiibetin vapaustaistelua väkivallattomuuden tietä ja pyrkinyt johdonmukaisesti löytämään molemminpuolisesti hyväksyttävän ratkaisun Tiibetin tilanteeseen sovinnon ja kompromissin hengessä Kiinan kanssa käytävien neuvottelujen kautta. Tässä hengessä esitin vuonna 1988 täällä Strasbourgissa Euroopan parlamentille neuvotteluista virallisen ehdotuksen, jonka toivoimme toimivan perustana Tiibetin tilanteen ratkaisulle. Valitsin tietoisesti Euroopan parlamentin paikaksi, jossa esitin ajatukseni neuvottelujen puitteista korostaakseni sitä, että todellinen unioni voi syntyä vain vapaaehtoisuuden pohjalta, kun siitä on riittävästi etua kaikille osapuolille. Euroopan unioni on selkeä ja innoittava esimerkki tästä. Toisaalta yksikin maa tai yhteisö voi hajota kahteen tai useampaan osaan, jos ei ole luottamusta ja hyötyä ja kun voimaa käytetään pääasiallisena hallinnon keinona.
Ehdotuksessani, joka myöhemmin tunnettiin keskitien lähestymistapana tai Strasbourgin ehdotuksena, esitettiin, että Tiibet nauttisi täydestä autonomiasta Kiinan kansantasavallan yhteydessä. Emme kuitenkaan halua autonomiaa, joka meille määrättiin paperilla 50 vuotta sitten 17 kohdan sopimuksessa, vaan todellisen itsehallinnon, aidosti autonomisen Tiibetin, joka vastaa täysin sisäasioistaan - lasten opetus, uskonnolliset asiat, kulttuuriasiat, hauraan ja arvokkaan ympäristön hoito ja paikallinen talous mukaan luettuina. Beijing vastaisi jatkossakin ulko- ja puolustusasioiden johdosta. Tämä ratkaisu kohentaisi huomattavasti Kiinan kansainvälistä kuvaa ja edistäisi sen vakautta ja yhtenäisyyttä - Beijingin kahta tärkeintä prioriteettia - ja samalla taattaisiin tiibetiläisille perusoikeudet ja -vapaudet oman kulttuurin vaalimiseksi ja Tiibetin ylängön hauraan ympäristön suojelemiseksi.
Suhteissamme Kiinan hallitukseen on sittemmin nähty useita käänteitä ja muutoksia. Minun on valitettavasti kerrottava teille, että Kiinan johtajilta puuttuva poliittinen tahto Tiibetin tilanteen käsittelemiseksi vakavasti ei ole muuttunut miksikään. Vuosien varrella tekemäni aloitteet ja tunnustelut vuoropuhelun käynnistämiseksi Kiinan johtajien kanssa ovat jääneet vaille kaikua. Välitin viime syyskuussa Kiinan New Delhin suurlähetystön kautta toiveen lähettää Beijingiin valtuuskunta, joka toimittaisi yksityiskohtaisen muistion, jossa esittelen ajatuksiani Tiibetin tilanteesta, sekä selittäisi muistiossa esitettyjä asioita ja keskustelisi niistä. Esitin, että henkilökohtaisissa tapaamisissa voisimme selventää väärinkäsityksiä ja voittaa epäluottamuksen. Ilmaisin vakaan uskon, että tämän jälkeen ongelmaan voitaisiin löytää molemminpuolisesti hyväksyttävä ratkaisu ilman kovin suuria ongelmia. Kiinan hallitus kuitenkin kieltäytyy yhä vastaanottamasta valtuuskuntaani. Beijingin asenne on selvästi tiukentunut sitten 1980-luvun, jolloin kuusi maanpaossa olleista tiibetiläisistä koostunutta valtuuskuntaa otettiin vastaan. Mitä ikinä selityksiä Beijing esittäisikään tiedonvälityksestä Kiinan hallituksen ja minun välilläni, haluan tehdä täällä selväksi, että Kiinan hallitus kieltäytyy keskustelemasta minun valtuuttamieni edustajien kanssa.
Kiinan johdon kieltäytyminen vastaamasta myönteisessä hengessä keskitien aloitteeseeni vahvistaa Tiibetin kansan epäilyn, ettei Kiinan hallituksella ole mitään mielenkiintoa minkäänlaiseen rauhanomaiseen rinnakkaiseloon. Useat tiibetiläiset uskovat, että Kiina haluaa voimakeinoin yhdistää ja sulauttaa Tiibetin täydellisesti osaksi Kiinaa. Nämä tiibetiläiset vaativat itsenäisyyttä ja moittivat keskitien lähestymistapaani. Toiset haluavat järjestää Tiibetissä kansanäänestyksen. He sanovat, että jos Tiibetin olot ovat sellaiset kuin Kiinan viranomaiset väittävät ja jos tiibetiläiset ovat todellakin tyytyväisiä, ei kansanäänestyksen järjestämisen pitäisi olla mitenkään vaikeaa. Olen myös aina ollut sitä mieltä, että Tiibetin kansan on viime kädessä saatava päättää Tiibetin tulevaisuudesta, kuten Intian pääministeri Pandit Jawaharlal Nehru sanoi Intian parlamentissa 7. joulukuuta 1950: "Viimeisen sanan Tiibetin asioista on tultava Tiibetin kansalta eikä keneltäkään muulta."
Vaikka tuomitsen täysin väkivallan käytön vapaustaistelussamme, meillä on oikeus käyttää kaikkia muita poliittisia keinoja. Uskon vankkumattomasti vapauteen ja demokratiaan, ja olen siksi kannustanut maanpaossa olevia tiibetiläisiä seuraamaan demokraattista prosessia. Tänä päivänä tiibetiläiset pakolaiset ovat todennäköisesti yksi harvoista maanpaossa elävistä yhteisöistä, jotka ovat pystyttäneet kaikki kolme demokratian pilaria: lainsäädäntöelimen, oikeuslaitoksen ja täytäntöönpanoelimen. Olemme tänä vuonna ottaneet uuden harppauksen demokratisointiprosessissa, kun Tiibetin hallituksen puheenjohtaja valittiin kansanäänestyksellä. Hallituksen valittu puheenjohtaja ja äänestyksellä valittu parlamentti kantavat vastuun Tiibetin asioiden johtamisesta kansan laillisina edustajina. Pidän kuitenkin moraalisena velvollisuutenani kuutta miljoonaa tiibetiläistä kohtaan pitää Tiibetin tilanne esillä Kiinan johtajien kanssa ja toimia Tiibetin kansan vapaana puolestapuhujana siihen saakka, kunnes jokin ratkaisu löytyy.
Kun Kiinan hallitus ei ole kuluneina vuosina antanut minkäänlaista myönteistä vastausta aloitteisiini, minulla ei ole muita vaihtoehtoja kuin vedota kansainvälisen yhteisön jäseniin. On tullut selväksi, että vain tarmokkaiden ja johdonmukaisten kansainvälisten ponnistelujen lisääminen voi saada Beijingin muuttamaan Tiibetin-politiikkaansa. Vaikka Kiinan välitön reaktio on todennäköisesti kielteinen, uskon vakaasti, että kansainväliset huolen ja tuen ilmaukset ovat välttämättömiä Tiibetin ongelman rauhanomaista ratkaisua edistävän ilmapiirin luomiseen. Kannatan itse yhä vuoropuhelua. Uskon vakaasti, että vuoropuhelu ja halu tarkastella Tiibetin todellisuutta rehellisesti ja selkeästi voivat johtaa molempia osapuolia hyödyttävään ratkaisuun, joka edistää Kiinan kansantasavallan vakautta ja yhtenäisyyttä ja takaa Tiibetin kansalle oikeuden elää vapaasti, rauhassa ja arvokkaasti.
Hyvät veljet ja siskot Euroopan parlamentissa, pidän itseäni vankeudessa elävien maanmiesteni vapaana puolestapuhujana. Minun tehtäväni on puhua heidän puolestaan. Äänessäni ei ole suuttumusta tai vihaa niitä kohtaan, jotka ovat vastuussa kansani suunnattomasta kärsimyksestä sekä maamme, kotiemme, temppeliemme, luostareidemme ja kulttuurimme tuhoamisesta. Hekin ovat ihmisiä, jotka kamppailevat saavuttaakseen onnen, ja he ansaitsevat myötätuntomme. Haluan vain kertoa teille maani nykyisestä surullisesta tilasta ja kansani toiveista, sillä totuus on ainoa aseemme vapaustaistelussa. Kansamme, ainutlaatuinen rikas kulttuuriperintömme ja kansallinen identiteettimme uhkaavat nyt kadota. Tarvitsemme tukeanne säilyäksemme kansana ja kulttuurina.
Tiibetissä vallitseva tilanne vaikuttaa lähes toivottomalta kasvavan sorron, ympäristön jatkuvan tuhoamisen ja Tiibetin kulttuurin ja identiteetin järjestelmällisen heikentämisen edessä. Uskon silti, että vaikka Kiina olisi kuinka suuri ja mahtava, se on yhä osa maailmaa. Maailmassa vallitsee tällä hetkellä suuntaus kohti avoimuuden, vapauden, demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen lisäämistä. Kiinan on ennemmin tai myöhemmin seurattava maailman suuntausta, eikä Kiina voi loputtomiin karttaa totuutta, oikeutta ja vapautta. Euroopan parlamentin johdonmukainen ja periaatteellinen suhtautuminen Kiinaan kiihdyttää Kiinassa jo alkanutta muutosprosessia. Tiibetin tilanne on tiiviisti sidoksissa Kiinan tapahtumiin, joten uskon, että meillä on syytä ja perusteita olla toiveikkaita.
Haluan kiittää Euroopan parlamenttia johdonmukaisesta huolesta ja tuesta Tiibetin väkivallatonta vapaustaistelua kohtaan. Myötätuntonne ja tukenne ovat aina olleet suuri innoituksen ja rohkaisun lähde Tiibetin kansalle niin Tiibetin sisällä kuin sen ulkopuolellakin. Euroopan parlamentin lukuisat Tiibetiä koskeneet päätöslauselmat ovat auttaneet tuomaan esiin Tiibetin kansan ahdingon ja saattamaan Tiibetin tilanteen Euroopan ja koko maailman yleisön ja hallitusten tietoon. Minua rohkaisi erityisesti Euroopan parlamentin päätöslauselma, jossa pyydettiin nimittämään EU:n erityisedustaja käsittelemään Tiibetin asioita. Uskon vakaasti, että tämän päätöslauselman täytäntöönpano auttaa Euroopan unionia paitsi edistämään Tiibetin tilanteen rauhanomaista ratkaisemista neuvottelujen kautta entistä johdonmukaisemmalla, tehokkaammalla ja luovemmalla tavalla myös tukemaan Tiibetin kansan muita oikeutettuja tarpeita, kuten tapoja ja keinoja säilyttää erityislaatuinen identiteettinsä. Aloite on myös Beijingille voimakas viesti, että Euroopan unioni haluaa vakavasti tukea ja edistää ratkaisun löytämistä Tiibetin ongelmaan. En epäile lainkaan, etteivätkö jatkuvat huolen ja tuen ilmauksenne Tiibetiä kohtaan vaikuttaisi lopulta myönteisesti ja auttaisi luomaan suotuisan poliittisen ilmapiirin rakentavalle vuoropuhelulle Tiibetin tilanteesta. Pyydän, että jatkatte tukeanne näinä maamme historian ratkaisevina aikoina. Kiitos, kun tarjositte minulle tilaisuuden jakaa ajatuksiani kanssanne.
(Parlamentti osoitti puhujalle suosionosoituksia seisaallaan.)

Puhemies
Kuten huomaatte, Teidän Pyhyytenne, olemme kaikki hyvin liikuttuneita, ja haluan Euroopan parlamentin puolesta kiittää teitä siitä jalosta sanomasta, jonka meille osoititte.
Muistutitte hienotunteisesti, että Euroopan parlamentti on aina tukenut toimintaanne ja kansaanne. Huomasimme, että tunnette hyvin päätöslauselmat, jotka parlamentti on hyväksynyt aina laajalla enemmistöllä, voisi jopa sanoa lähes yksimielisesti. Viimeisin hyväksyttiin viime helmikuussa.
Olemme todellakin todenneet teidän tavoin, että Tiibetin kansalta on riistetty olennaiset vapaudet, että sen luostarit, eli sen moraalisen ja hengellisen sielun perusta, uhataan tuhota ja että Tiibetin väestöä uhkaa eristyspolitiikka.
Muistutitte meitä kaikesta tästä, ja sanoitte hyvin rehellisesti, että tähän saakka Kiinan viranomaisille ojennettuun käteen ei valitettavasti ole tartuttu. Teidän Pyhyytenne, huomasimme myös, ettette ole koskaan luopunut toivosta.
Olette yhtä aikaa huolestunut ja äärimmäisen toiveikas, että vielä koittaa päivä, jolloin Kiina avautuessaan muulle maailmalle kuulee pyyntönne. Yhdymme tietenkin voimakkaasti tähän toiveeseen, mutta se ei ole kaikki, mitä teemme, Teidän Pyhyytenne.
Kuulimme tietenkin voimakkaan vetoomuksen, jonka meille esititte. Sanoitte, että jos kansainvälinen yhteisö, ja tässä tapauksessa Euroopan yhteisö, yhtyisi ponnisteluihinne, voitaisiin kenties saavuttaa tulos, jota me kaikki toivomme.
Haluan siis vakuuttaa teille, että voitte luottaa saavanne tukea Euroopan parlamentilta, poliittisilta ryhmiltämme ja laajennetulta työryhmältä, joka - kuten tiedätte - muodostettiin varta vasten lujittamaan ystävyyttämme Tiibetin kansan kanssa. Voitte luotta tukeemme, voitte luottaa siihen, että ponnistelemme kanssanne, jotta Tiibet saisi ehdotustenne hengessä vapautensa takaisin.
Kiitän teitä vielä kerran käynnistänne ja sanomastanne, Teidän Pyhyytenne.
(Voimakkaita suosionosoituksia) (Juhlaistunto päättyi klo 12.25.)

