
(1) 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma lintuinfluenssasta Aasiassa. 
Byrne,
   .  Arvoisa puhemies, lintuinfluenssa on iskenyt siipikarjaan toistaiseksi yhdeksässä Aasian maassa, eli Kambodžassa, Kiinan kansantasavallassa, Hongkongin erityishallintoalue mukaan luettuna, Indonesiassa, Japanissa, Laosissa, Pakistanissa, Etelä-Koreassa, Thaimaassa ja Vietnamissa.
Roomassa 3.–4. helmikuuta järjestetyn YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön FAO:n, Maailman terveysjärjestön WHO:n ja Maailman eläintautijärjestön OIE:n yhteisen asiantuntijapaneelin mukaan käynnissä oleva epidemia laajenee yhä eikä ole vielä hallinnassa. Tähän mennessä tautiin on kuollut 18 ihmistä Vietnamissa ja Thaimaassa, mutta uutta virusta, joka pystyisi täysin tarttumaan ihmisiin ja leviämään ihmisestä toiseen, ei ole vielä kehittynyt.
Aasiassa on yhteensä noin 40 prosenttia maailman siipikarjasta ja sen osuus siipikarjanlihan maailmankaupasta on 25 prosenttia. Taudin saastuttamilla alueilla on 6 664 miljoonaa lintua. Tilanne vaikuttaa jo nyt maailman vilja- ja lihamarkkinoihin.
Siipikarjalle tauti on tuhoisa ja sen aiheuttama kuolleisuus on korkea: jopa 95 prosenttia tartunnan saaneista kuolee 24 tunnin kuluessa. Miljoonia lintuja on jo kuollut tautiin tai hävitetty sen leviämisen estämiseksi.
Terveydellisiltä ja taloudellisilta ulottuvuuksiltaan ja tietenkin myös eläinten hyvinvoinnin kannalta nyt puhjenneen lintuinfluenssaepidemian vaikutukset ovat ennennäkemättömät, ja vaikka tällä hetkellä ei olekaan näkyvissä merkkejä siitä, että tauti olisi kehittymässä ihmisiä uhkaavaksi pandemiaksi, WHO:n mukaan sitäkään riskiä ei voida sulkea pois.
Taudin vaikutukset kohdistuvat todennäköisesti kovimmin pientilallisiin ja perheisiin, jotka pitävät takapihoillaan pieniä lintuparvia, joista he saavat pääasiallisen ravintonsa. Tällaisissa pienissä parvissa taudin estäminen voi olla vaikeampaa kuin suurissa kaupallisissa tuotantoyksiköissä. Tämä voi olla omiaan nopeuttamaan siipikarjantuotannon teollistumista kyseisissä maissa, millä puolestaan voi olla kielteisiä sosiaalisia ja ympäristövaikutuksia.
On selvää, että tilanne vaikuttaa Euroopan yhteisöön monilla eri tasoilla, ja komissio sekä jäsenvaltiot ovatkin ryhtyneet päättäväisiin toimiin. Komissio on käynnistänyt välittömästi suojatoimet, joilla pyritään varmistamaan, ettei tauti pääse kulkeutumaan yhteisön alueelle elävien lintujen tai siipikarjatuotteiden tuonnin välityksellä asianomaisista maista, ja turvaamaan näin sekä eläinten terveys että kansanterveys.
Komissio on tehnyt tarvittavat järjestelyt lähettääkseen yhden eläinlääkinnän asiantuntijan ja kaksi kansanterveyden asiantuntijaa Vietnamiin auttamaan taudin torjunnassa yhteistyössä WHO:n kanssa. Lisäksi jäsenvaltiot ovat myös lähettäneet asiantuntijoitaan useisiin muihin maihin.
Olemme seuranneet ja seuraamme jatkossakin tilannetta huolellisesti lähetystöjemme, WHO:n, FAO:n, OIE:n, sekä erilaisten hallituslähteiden sekä hallituksista riippumattomien tietolähteiden kautta. Jäsenvaltioilla on olemassa yhteisön lainsäädännön mukaan laaditut, komission hyväksymät valmiussuunnitelmat, jotka on määrä panna täytäntöön lintuinfluenssan puhjetessa. Komissio tutkii parhaillaan unioniin liittyvien maiden esittämiä suunnitelmia, jotta ne voidaan ottaa käyttöön liittymispäivästä lähtien.
Kansanterveyden alalla arvioidaan jatkuvasti ihmisille aiheutuvia riskejä yhteistyössä WHO:n ja jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa. Yhteisiä suuntaviivoja ja jäsenvaltioiden toteuttamia tai suunnittelemia toimia koskeva nopea tiedonvaihto ja keskinäinen kuuleminen varmistetaan Euroopan yhteisön varhaisvaroitus- ja reagointijärjestelmän avulla. Tarpeen vaatiessa komissio voi ottaa käyttöön lisätoimia ja -ohjeita ja kuulemismenettelyjä. Lisäksi komissio aikoo julkaista influenssapandemian varalle laadittavia valmius- ja torjuntasuunnitelmia käsittelevän valmisteluasiakirjan, jossa määritellään vaiheittain toimet, joihin jäsenvaltioiden ja Euroopan yhteisön on ryhdyttävä vastatakseen lintuinfluenssapandemian uhkaan.
Komissio tekee läheistä yhteistyötä tartuntamaiden kanssa selvittääkseen, millä alueilla apua tarvitaan ja missä siitä voisi olla eniten hyötyä. Sekä terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosasto että kehitysyhteistyön pääosasto, yhteistyötoimisto EuropeAid ja Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimisto tekevät aktiivisesti yhteistyötä paikallisten hallitusten ja kansalaisjärjestöjen kanssa. EY:n lähetystöt alueella ovat myös aktiivisesti mukana prosessissa ja koordinoivat jäsenvaltioiden suurlähetystöjen työtä.
Juuri tällä hetkellä komissio valmistelee merkittävän suuruista rahalahjoitusta, jolla on tarkoitus tukea Vietnamin toimia lintuinfluenssan torjumiseksi. Tarkoituksena on rahoittaa enintään 1 miljoonan euron arvosta suojavälineitä ja laboratoriolaitteita kahden käynnissä olevan, yhteistyötoimisto EuropeAidin toteuttaman EY:n avustusohjelman puitteissa. Tämä on tähän mennessä suurin yksittäinen lahjoitus Vietnamille. WHO:n kanssa on määrä allekirjoittaa sopimus, jonka pitäisi olla valmiina tämän viikon puoliväliin mennessä.
Koska aika on merkittävä tekijä, komission yksiköt käyvät kaikilla tasoilla jatkuvaa vuoropuhelua Maailman terveysjärjestön, FAO:n ja Maailman eläintautijärjestön kanssa sekä paikallisten viranomaisten kanssa jakaakseen kokemustamme ja asiantuntemustamme tartuntatautien valvonnassa mahdollisimman nopeasti ja niin, että siihen tarvitaan mahdollisimman vähän byrokratiaa.
Haluan tässä yhteydessä kiittää henkilökuntaamme näistä ylimääräisistä ponnisteluista.
Komissio toivoo, että kaikilla näillä toimilla onnistutaan rajoittamaan taudin leviämistä ja lopulta hävittämään se kokonaan. Samoin toivomme, että voimme palauttaa normaalit kauppasuhteemme ja palata normaaliin kanssakäymiseen asianomaisten maiden kanssa mahdollisimman pian.
Komissio jatkaa aiheen tarkkaa seurantaa ja tartuntamaiden tukemista yhteistyössä ja koordinoidusti asianomaisten kansainvälisten järjestöjen ja jäsenvaltioiden kanssa ja mukauttaa yhteisön toimia tautitilanteen aiheuttamaan uhkaan nähden sopiviksi. 
Jackson (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää arvoisaa komission jäsentä hänen kommenteistaan ja luulen, että voimme kaikki yhtyä toiveeseen, että hänen äsken hahmottelemansa toimet onnistuvat. Haluan mainita erityisesti kolme asiaa.
Ensinnäkin Euroopan unionin omien yksiköiden osalta Kaakkois-Aasiassa toimivat edustajamme ovat ilmeisesti enimmäkseen Dublinissa toimivan elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston työntekijöitä: Euroopan unionin terveys- ja elintarviketarkastajia. Voisiko arvoisa komission jäsen kertoa, kuinka paljon henkilökuntaa tähän työhön osallistuu? Hän mainitsi sen vain ohimennen. Yksi asia, joka elintarvike- ja eläinlääkintätoimistossa vierailleita parlamentin jäseniä huolestuttaa, on, että toimistolla on aivan liian vähän henkilökuntaa. Ymmärtääkseni tarkastajia on vain 90 ja heidän toiminta-alueenaan on koko maailma. Erityisesti minua huolestuttaa se, että jos tämä Aasian pandemia sitoo paljon näiden tarkastajien voimavaroja, mitä sitten pitää jättää tekemättä?
Yksi asia, josta keskustelimme hiljattain valiokunnassa, oli kananlihan tuonti Brasiliasta, koska näytti olevan vaara, että liha saattaisi sisältää nitrofuraania. Jos me nyt keskitymme Kaakkois-Aasiaan, voiko arvoisa komission jäsen vakuuttaa minulle, että joku pitää silti edelleen silmällä Brasilian tilannetta?
Toiseksi haluan tuoda esiin ihmisten terveyteen liittyvät näkökohdat, koska vaikka lähtökohtaisesti kysymys on eläinten terveyteen liittyvästä asiasta, myös ihmisten terveyteen liittyvät näkökohdat ovat hyvin tärkeitä. Onko arvoisa komission jäsen Byrne sitä mieltä, että Euroopan unionilla on jo nyt riittävät valmiudet seurata tehokkaasti mahdollisia merkkejä eläintautiepidemian tai merkittävän ihmisiä uhkaavan pandemian mahdollisesta alkamisesta täällä meillä, kun otetaan huomioon, että asiaa todennäköisesti pyritään salailemaan? Olemme jo törmänneet salailuun niissä maissa, joissa tautia on esiintynyt. Olen varma, että salailun mahdollisuus houkuttelisi myös muualla maailmassa. Pohditteko nopean toiminnan ryhmän perustamista tekemään Euroopan unionille suunnitelmia pahimman varalle? Hahmottelitte puheessanne jotakin tämänkaltaista, mutta ehkä ette puhunut juuri kyseisestä ryhmästä.
Seuraava mietintö, josta kohta keskustelemme, eli jäsen Bowisin mietintö tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisesta keskuksesta, liittyy tähän asiaan hyvin läheisesti. Valitettavasti mainittua keskusta ei ole vielä perustettu. Olisiko mahdollista perustaa eräänlaiseksi uuden tautien ehkäisyn ja valvonnan keskuksen etujoukoksi suunnitteluryhmää, jonka kanssa Euroopan parlamentti voisi käydä vuoropuhelua?
Kolmantena asiana haluan tuoda esiin sen, että komission jäsen Byrne vastaa myös sisäisestä elintarviketurvallisuudesta sekä elintarvikkeiden merkitsemistä koskevasta lainsäädännöstä. Kun otetaan huomioon, että emme tiedä tarkkaa tartuntareittiä – jos tauti ylipäätään tarttuu ihmisiin – ja että kuluttajat suhtautuvat tällaisina aikoina varoen elintarvikkeisiin, joiden alkuperä on tuntematon, olisiko komission mielestä mahdollista tarjota kuluttajille pakkausmerkintöjen avulla lisätietoja sekoitettujen elintarvikevalmisteiden – joilla on varsin suuri markkinaosuus Euroopan unionin markkinoilla – sisältämän siipikarjanlihan alkuperämaasta? Panin merkille, että komission jäsen Byrne sanoi komission kieltäneen siipikarjanlihan ja lihatuotteiden tuonnin. Niinkö todella? Kuluttajat voivat kertoa teille, että on mahdotonta päätellä, mistä eri puolilla Eurooppaa myynnissä olevien sekoitettujen elintarvikevalmisteiden sisältämä siipikarjanliha on peräisin. Tämä on mielestäni sellaista tietoa, jota kuluttajille olisi tarjottava. 
Roth-Behrendt (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen Byrne, olen varma, että komissio on tehnyt parhaansa; jätän teidän pääteltäväksenne, haluammeko me mietinnön mukaan aina tulkita niin. Mietin myös, teemmekö me itse aina riittävästi ja otammeko aina huomioon niin kutsutun ennaltaehkäisevän kuluttajansuojan. Tällä en tarkoita vain teitä, arvoisa komission jäsen Byrne, vaan kaikkia meitä sekä hallituksia ja kollegojanne komissiossa. Palaan siihen hetken kuluttua.
Heti kuultuamme ensimmäiset uutiset lintuinfluenssasta keskeytimme välittömästi tuonnin Thaimaasta Euroopan unioniin. Ei olisi vaatinut kovin paljon mielikuvitusta ilmoittaa heti samana päivänä, että koko Aasia eristettäisiin, mikä olisi ollut järkevää. Ei ehkä ole kovin järkevää edetä pala palalta alkaen Thaimaasta, siirtyen sitten Vietnamiin ja sitten Kiinaan. Koko Aasiaa koskeva kielto olisi ollut järkevä, kun tiedämme, miten kauppaa käydään näissä maissa ja miten lintuja ja muita eläimiä siellä vaihdetaan ja myydään.
Erityisesti minua vaivaa se, että olemme aina liikkeellä hieman jälkijunassa. Aina me reagoimme jälkikäteen. Puhkeaa lintuinfluenssa, ja me reagoimme siihen, ja sitten jostain kumman syystä mitään ei tapahdu pitkään aikaan. Saamme tietää, että siipikarjanliha sisältää dioksiinia – ja me reagoimme. Saamme tietää, että katkaravuissa ja muissa tuotteissa on kiellettyjä, myrkyllisiä ja karsinogeenisia farmaseuttisia aineita – ja me reagoimme. Me reagoimme kuitenkin aina ja ainoastaan hetken mielijohteesta, ja unohdamme pian koko asian. Se on niin naiivia, niin pohjattoman naiivia, sillä me tiedämme, että kyseisissä maissa eläimiä pidetään kauhistuttavissa olosuhteissa ja että Aasian maiden sekä myös Brasilian hygieniataso on ala-arvoinen omaamme verrattuna. Koska tämä on asia, josta täällä parlamentissa jatkuvasti kysellään, haluaisin todella tietää, mitä tapahtuu, kun asia otetaan esiin komission neuvottelupöydässä. Jos pyydämme, että komission jäsen Lamy painottaisi Maailman kauppajärjestöä koskevissa keskusteluissa, että kuluttajansuoja ja hygienia-asiat on nostettava esiin neuvotteluissa kolmansien maiden kanssa, tiedän, että vastaukseksi voimme odottaa korkeintaan lämmintä hymyä. Voimme tyytyä siihen, mutta jollemme muuta myös omaa järjestelmäämme, päädymme jatkuvasti tämänkaltaisiin tilanteisiin eli reagoimaan pandemioihin, jotka aiheuttavat pelkoa ihmisissä ja – sanon tämän aivan vakavissani – vaikuttavat tietenkin myös talouteen. Kuten jäsen Jackson sanoi, suurin osa broilerin jauhelihasta päätyy hampurilaisiin tai erilaisiin kiinalaisiin valmisaterioihin. Ihmiset ovat hämmentyneitä; he lakkaavat joksikin aikaa ostamasta näitä tuotteita, ja se vaikuttaa tietenkin mitä suurimmassa määrin talouteemme.
Syyt tähän ovat hyvin yksinkertaisia, eivätkä löydy yksinomaan hygieniaoloista, vaan myös liiallisesta hyvänahkaisuudestamme – sen haluan tehdä hyvin selväksi. Kuten muistanette, arvoisa komission jäsen Byrne, jokin aika sitten, kun keskustelimme dioksiinista ja muista tuotteista, vetosin teihin, jotta julistaisitte tuontikiellon Kiinasta ja joistakin muista maista peräisin oleville tuotteille pelkästään kurinpidollisen tai opettavan vaikutuksen vuoksi. Sitten me aina hellymme ja sanomme, että nämä maat tarvitsevat tukeamme. Se on virhe. Meillä on myös jotakin sanottavaa myöhemmin Euroopan tartuntatautivirastosta. Puhuitte vakavista askelista , eli vakavista toimenpiteistä ja toimintatavoista; olen varma, että niistä tulee uskomattoman hienoja, mutta vasta muutaman vuoden kuluttua. Juuri nyt niistä ei ole meille minkäänlaista hyötyä; juuri nyt ainoa asia, mistä olisi mitään hyötyä, olisi ilmoittaa, että me suojelemme Euroopan unionin kansalaisia, sillä heitä vartenhan me teemme työtämme täällä parlamentissa. Suojelkaamme heitä! Olemmeko varmoja, että virukset, jotka levittävät lintuinfluenssaa lintujen ja siipikarjan keskuuteen, eivät voi siirtyä ihmiseen? Onko sitä tutkittu tarpeeksi?
Siitä pääsenkin seuraavaan – ja, arvoisa puhemies, viimeiseen – huomiooni. Keskustellessamme Euroopan unionin talousarviosta ja rahoitusnäkymistä aluepolitiikka, tukipolitiikka ja muutamat muut asiat ovat aina näkyvästi esillä. Kuuleeko sen sijaan koskaan puhuttavan siitä, että vaatisimme jäsenvaltioita varmistamaan, että keinoja ihmisten suojelemiseksi taudeilta tutkitaan riittävästi? Niissä yhteyksissä asiasta ei kuule puhuttavan koskaan. Se ei myöskään kuulu Euroopan unionin painopistealueisiin. Arvoisa komission jäsen Byrne, olisin kiitollinen, jos voisitte varmistaa, että rahoitusnäkymiin sisällytettäisiin yhtenä painopistealueena jäsenvaltioita koskeva velvoite käyttää rahaa rokotetutkimukseen, jolla selvitettäisiin keinoja suojata ihmisiä taudeilta, joita tulevaisuudessa mahdollisesti tulee eteemme. 
Mulder (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää arvoisaa komission jäsentä hänen lausunnostaan. Hän on parin viime vuoden aikana saanut perehtyä varsin perusteellisesti epidemioihin ja eläintauteihin, mutta suuri kysymys kuuluu: Mitä olemme oppineet niistä? Yksi komission tärkeimmistä johtopäätöksistä suu- ja sorkkataudin torjunnan osalta oli, että ulkorajoja on suojeltava. Mitä tämän johtopäätöksen perusteella on sitten tehty? Saapuessani, sanokaamme, Amsterdamiin tai Dubliniin havaitsen edelleen valtavan eron verrattuna esimerkiksi Yhdysvaltoihin. Mielestäni valvontamenettelyt eivät ole juuri muuttuneet viime vuosina. Saatan olla väärässäkin, mutta toivoisin arvoisan komission jäsenen kertovan, mitä toimenpiteitä tarkkaan ottaen on toteutettu. Mistä johtuu, että lukemani mukaan Schipholin lentokentällä Amsterdamissa on otettu käyttöön desinfiointimatot, vaikka niin ei ole tehty missään muualla Euroopassa? Miksi Belgiassa on toteutettu kokonaan erilaisia toimia? Millaisia virallisia suosituksia komissio antaa jäsenvaltioille ja kuinka sen neuvoja noudatetaan?
Tuonti Thaimaasta ja muista maista on keskeytetty toistaiseksi. Tänä viikonloppuna Alankomaiden tiedotusvälineissä julkaistiin huhu, jonka mukaan asianomaisissa maissa tuotettua kananlihaa pääsisi kaikesta huolimatta Euroopan unionin markkinoille ikään kuin sivuoven kautta, nimittäin uusien unioniin liittyvien maiden kautta. Onko tämä totta vai ei? Jäsen Roth-Behrendt puhuikin jo muun muassa lisätutkimuksen, rokotusten ja testausmenetelmien tarpeesta. Kyse on siitä, että tämä parlamentti on antanut komissiolle mahdollisuuden käyttää ylimääräisiä varoja tähän tarkoitukseen viimeisten kahden vuoden ajan. En tarkoita nyt tutkimukseen varattuja menoluokan 3 varoja, vaan maatalousbudjetin menoluokkaan 1a kuuluvia ylimääräisiä varoja. Komissio on päättänyt olla käyttämättä niitä. Miksei se ole käyttänyt niitä, vaikka samainen komission jäsen juuri tässä täysistunnossa vakuutti, että näin olisi? Komissio ei ole pystynyt vastaamaan budjettivallan käyttäjän pyyntöön, ja minä haluaisin tietää syyn siihen.
Kriisinhallinta: komissio on ilmoittanut, että on olemassa hätätilannesuunnitelma. Olen ymmärtänyt, että jonkinlaisia suunnitelmia on todella tekeillä, mutta mikä on tilanne ihmisten terveyden osalta? Influenssalääkettä, joka voisi olla avuksi kansalaisille, on tällä hetkellä saatavilla rajoitetusti. Onko komissio tiedustellut jäsenvaltioilta, kuinka lääkettä käytetään eri maissa siltä varalta, että joissakin toisissa maissa lääkevarastot olisivat riittämättömät?
Lopuksi muutama sana Maailman eläintautijärjestöstä OIE:sta. Kauppa perustuu luottamukseen, ja siihen liittyy monia seikkoja, joita Dublinissa toimiva elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto, joka on riippuvainen eri maiden OIE:lle toimittamista tiedoista, ei pysty yksin valvomaan. Nyt on käynyt ilmi, että Indonesia, Vietnam ja mahdollisesti myös Kiina ovat odottaneet ehkä useita kuukausia ennen kuin ovat ilmoittaneet taudista OIE:lle. Mitä komissio aikoo tehdä tässä yhteydessä parantaakseen tiedonkulkua ja varmistaakseen, että kauppaa voidaan käydä rehellisesti ja ilman vaaraa siitä, että törmäisimme yllättäen tällaisten tuotteiden laittomaan tuontiin? 
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, olen arvoisan komission jäsenen kanssa täysin samaa mieltä siitä, että hänen henkilökuntansa ansaitsee kiitokset. Arvoisa komission jäsen, sanoitte, että työtä tehdään parhaillaan paikan päällä epidemian voittamiseksi. Se on sinällään hyvä, mutta olitteko paikan päällä heti epidemian alkaessa? Ilmoitettiinko teille siitä silloin, vai vasta myöhemmin, kun lehdistö oli saanut vihiä asiasta, ja kansalaistemme keskuudessa vallitsi yleinen hämminki?
Arvoisa komission jäsen, sanoitte, että taudin vaikutukset ovat kohdistuneet pienyrityksiin ja että se saattaa merkitä kimmoketta tuotannon teollistumiseen. Itse olen sitä mieltä, että nimenomaan teollisen tuotannon lisääntyminen näissä maissa on luonut otolliset olosuhteet tälle pandemialle, sillä se on saattanut kotoperäiset ja paikallisiin oloihin sopeutuneet rodut kosketuksiin geneettisesti jalostettujen rotujen kanssa, jotka saattavat olla sopeutuneita teolliseen tuotantoon, mutta joilla on geneettisiä heikkouksia ja joiden vastustuskyky tautia vastaan on heikko.
Jos siis suositte tässä tapauksessa paikan päällä suoritettavaa valvontaa – niin kuin mekin – sen on oltava osa jatkuvaa tilanteen analysointia, mikäli ongelmiin halutaan löytää ratkaisu. Tuontia Euroopan unioniin eivät harjoita siipikarjan pientuottajat, vaan suuret teolliset tuotantolaitokset, ja niiden hygienianormien on vastattava omiamme. Tätä ei kuitenkaan voida saavuttaa luomalla uusia tarkastuksia rajoille tai tiukentamalla jo olemassa olevia – ja aina näkyvästi, siihen tapaan kuin jäsen Roth-Behrendt kuvaili. Sen sijaan tarvitaan erityisiä ulkoisia suojatoimenpiteitä.
Se tarkoittaa sitä, että tautien torjunta ei ala rajalta, vaan meidän on määrättävä omat normimme ja valvottava niiden noudattamista niissä maissa, jotka toimittavat meille tuotteitaan, jolloin voimme taata ennaltaehkäisevän seurannan ja pyrkiä muuttamaan tuotannon suuntaa kyseisissä maissa.
Paljon kiitoksia.
Gollnisch (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, meistä vaikuttaa, että tällä hetkellä Thaimaassa ja Kaakkois-Aasiassa leviävä eläintauti, lintuinfluenssa, nostaa jälleen ajankohtaiseksi kysymyksen uusista pandemioista ja niiden mukanaan tuomasta toistuvien terveyskriisien riskeistä, jollaisista meillä on kokemusta aivan lähimenneisyydestä. Ne ovat aiheuttaneet epävarmuutta maanviljelijöille ja uhanneet myös kuluttajia. Olemme kuulleet, että tauti on levinnyt koko Kaakkois-Aasiaan. Se on vaatinut 19 ihmisuhria –14 Vietnamissa ja viisi Thaimaassa – ja 50 miljoonaa lintua on teurastettu Aasian mantereella. Yhdysvalloissa on ilmoitettu yhdestä tapauksesta. Arvoisa komission jäsen, me haluaisimme tietää, mikä on tartunnan todennäköisyys ja missä määrin on mahdollista sanoa, että Yhdysvalloissa esiintynyt virus on tai ei ole sama kuin Aasiassa esiintynyt.
Haluan mainita muutamia aikaisempia tapauksia: BSE-tauti, johon kollegani Martinez yritti toistuvasti kiinnittää komission huomiota yli viisi vuotta ennen kuin se ryöpsähti maailman tietoisuuteen kuuluisan hullun lehmän taudin muodossa; suu- ja sorkkatauti Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja dioksiinin saastuttamat kanat Belgiassa. Viime vuonna lintuinfluenssaa esiintyi Alankomaissa, puhumattakaan sikarutosta, jota on alkanut taas esiintyä maissamme. Olen iloinen, että tällä kertaa ymmärsimme heti ongelman vakavuuden.
Kuten kollegani ovat todenneet, meidän on kuitenkin perehdyttävä myös syihin. Vaikka näiden tautien syitä joskus piilotellaan, jotta vältettäisiin vahingoittamasta alan teollisuutta tai säikyttämästä kuluttajia, meillä on kuitenkin – ainakin aiemmissa tapauksissa – kohtuullisen hyvä käsitys siitä, mitä ne ovat. Tiedämme, että yhtenä pääsyyllisenä voidaan pitää korkeiden tuottojen tavoittelua ja tehomaataloutta ja toisena yleistä vapaakauppaa ja systemaattista rajojen avaamista. Tämä teoria, jota on joskus kutsuttu "kettu vapaana kanatarhassa" -teoriaksi, sopii tilanteeseen täydellisesti; kettu symboloi tässä vapaakauppaa. Se on paitsi syönyt kanan, mikä pahinta, myös saastuttanut sen.
On totta, että komissio on ehdottanut tuontikieltoa thaimaalaiselle kananlihalle elokuuhun 2004 asti, mutta meidän mielestämme se vaikuttaa riittämättömältä, kun otetaan huomioon, että ilmiö näyttää olevan vain laajenemassa.
Arvoisa komission jäsen, muistakaa, että komissio haastoi Ranskan yhteisöjen tuomioistuimeen Luxemburgiin, koska se kieltäytyi poistamasta brittiläisen naudanlihan tuontikieltoa, kun ei ollut takeita brittiläisen lihan vaarattomuudesta ja BSE teki edelleen tuhoa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa.
Ranska, joka tuottaa 2 miljoonaa tonnia siipikarjanlihaa vuodessa, josta 35–45 prosenttia menee vientiin, voisi palata joksikin aikaa – eikä vain Ranska, vaan myös muut – perinteisille markkinoille, joilta sen syrjäytti kilpailullaan Brasilia, joka harjoittaa hintojen polkemista ja jossa myös tuotanto-olosuhteet ovat hirveät. Sitä paitsi sattumoisin myös Euroopan suurin siipikarjan tuottaja, Doux, on siirtänyt tuotantonsa Brasiliaan hyödyntääkseen halpaa työvoimaa sekä runsaita ja halpoja raaka-ainevaroja.
Systemaattinen vapaakauppa paitsi aiheuttaa epävarmuutta tuottajillemme ja siipikarjatiloille, se myös pakottaa meidät osana WTO:ta hyväksymään naurettavia lausekkeita, joista voi täydellä syyllä ihmetellä, mitä tekemistä niillä on vapaan talouden ja vapaiden markkinoiden kanssa. Ajattelen nyt erityisesti GATT-neuvotteluissa vuonna 1994 allekirjoitettua lauseketta, jossa määrättiin, että Eurooppa sitoutuu tuomaan 5 prosenttia siipikarjanlihan kulutuksestaan tai miljoona tonnia vuonna 2002. Toistaiseksi lintuinfluenssa ei ole tarttunut ihmisestä toiseen, mutta jos on olemassa maailmanlaajuisen pandemian vaara ja jos H5N1-virus yhdistyisi ihmisviruksen, kuten influenssaviruksen, kanssa muodostaen uuden, erittäin tarttuvan, tappavan viruskannan, siinä tapauksessa, arvoisa komission jäsen, se miljoonan euron määräraha, josta juuri kerroitte, saattaa osoittautua mitä pahimmassa määrin riittämättömäksi. 
Fiori (PPE-DE ).
    Arvoisa komission jäsen Byrne, kiitos selityksestänne, jota voidaan melkein pitää hyvinkin tarkkana kuvauksena tilanteesta.
Oma puheenvuoroni perustuu, ikävä kyllä, lehdistöstä saamiini tietoihin, jotka – ainakin Italiassa – aiheuttavat suurta huolta, koska maasta on löydetty esimerkiksi kuolleita muuttohaukkoja ja villiankkoja, jotka ovat kaksi hyvin vastustuskykyistä lajia.
Nyt haluan esittää kaksi yksinkertaista ja yksityiskohtaista huomiota. Ensimmäinen koskee terveysnäkökohtia. H5N1-viruskanta ei tullut meille täytenä yllätyksenä, koska se tunnistettiin jo vuonna 1997 ja ilmaantui uudelleen H7N1-kantana vuosina 1999–2001. Koska viruskanta mutatoituu jatkuvasti, me kysyisimme komissiolta, mitä se aikoo tehdä taudin ehkäisemiseksi, sillä – kuten muutamat jäsenet ovat jo aivan aiheellisesti todenneet – me kiirehdimme toimiin aina vasta sen jälkeen kun kriisi on jo puhjennut. Joillakin jäsenvaltioilla on käytössään omia kansallisia laboratorioitaan, mutta Euroopan tartuntatautivirasto olisi perustettava valvomaan terveystilanteen seurantaa jäsenvaltioissa.
Toinen huomioni koskee komission työtä. Kuten komission jäsen Lamy ilmoitti, WTO:n elvyttämistä koskevissa neuvotteluissa on noussut esiin yhtenä vakavana vaihtoehtona EBA-aloitteessa ("Kaikki paitsi aseet" -aloite) mukana olevien maiden määrän lisääminen. Millaiset takeet voimme siis antaa kuluttajillemme markkinoiden globalisoitumisen suhteen? Eikö komission mielestä olisi järkevää perustaa WTO:n yhteyteen pohdintaryhmä, joka käsittelisi globalisaation ja terveysongelmien välistä suhdetta? 
Malliori (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jälleen kerran meillä on vastassamme uusi kansanterveysuhka. Tämä tauti osoittaa, etteivät tartuntataudit ole vain yksittäisen jäsenvaltion asia ja että ne vaativat välittömiä toimenpiteitä, joilla taataan tautien ehkäisy ja suojellaan Euroopan kansalaisten terveyttä.
Helmikuun 1. päivänä 2004 Maailman terveysjärjestö varoitti ihmisestä toiseen leviävän influenssaviruksen vaarasta. Tähän mennessä 19 ihmistä on kuollut, 23 saanut tartunnan, ja virus on levinnyt kymmeneen Aasian maahan. Sen lisäksi, että virus on erittäin herkästi tarttuva, taudin leviämistä on edesauttanut myös se, että tarpeellisia tietoja pantattiin jälleen kerran. Euroopan komissio ehkä aliarvioi vaaran katsoessaan, että virus ei voi siirtyä ihmisestä toiseen. Me kuitenkin tiedämme, että influenssavirukset ovat geneettisesti muuntuvaisia eikä niiden käyttäytymistä voida ennustaa. Näin ollen tämä epidemia voi muuttua nopeasti ja jatkuvasti.
Pidän ilman muuta myönteisenä, että unionissa päätettiin kieltää lihan ja siipikarjanlihan tuonti kuuden kuukauden ajan sekä elävien lintujen ja kotieläinten tuonti Aasian maista. Arvoisa komission jäsen, me emme kuitenkaan saa jättää asiaa tähän. Kuten hyvin tiedätte, myös luonnonvaraiset linnut kantavat virusta muuttomatkoillaan. Tarvitsemme FAO:n asiantuntemusta, jotta saadaan laadittua sopivat ohjeistot sekä korostettua mahdollisuuksien mukaan ennaltaehkäisevien rokotusten tärkeyttä.
Historia on opettanut meille, että silloin kun taudilla on taloudellisia vaikutuksia maatalousalaan ja se saattaa myös olla haitaksi ihmisten terveydelle, ihmisille aiheutuvia riskejä ei pidä aliarvioida. Ne on nostettava etusijalle, jos me todella haluamme säilyttää kuluttajien luottamuksen. Niillä toimilla, joista tähän mennessä on kerrottu, ei mielestäni ole päästy tähän.
Arvoisa komission jäsen, lopuksi muistuttaisin, että meidän on varmistettava, että tartunta-alueiden karjankasvattajilla on käytettävissään sopivat keinot eläinten hävittämiseen polttamalla ilman vaaraa taudin leviämisestä. 
De Roo (Verts/ALE ).
   – Arvoisa komission jäsen Byrne, kiitos asiallisesta selvityksestänne, mutta silti minun on sanottava, että ihmettelen, mitä me tarkkaan ottaen olemme tekemässä. Liberaalien tavoin emme voi olla muistuttamatta, että meillä ei ole vain yhtä ulkorajaa, vaan viisitoista erilaista ulkorajaa, joilla lintuinfluenssan mahdollinen maahantulo yritetään estää monin eri keinoin. Olemme olleet todistamassa samanlaista tilannetta suu- ja sorkkataudin puhjettua, ja meidän on ryhdyttävä toimiin estääksemme samanlaisen tilanteen syntyminen uudelleen.
Minun on vielä saatava yksi asia sydämeltäni. Jos vanhuksemme ovat vaarassa sairastua influenssaan, käynnistämme laajamittaiset rokotusohjelmat. Tässäkin tapauksessa tiedämme, että rokotukset olisivat tarpeen, mutta asian eteen ei ole tehty mitään, tai ei ainakaan riittävästi. Ainoa maa, jossa rokotteita tutkitaan, on Italia. Mielestäni Euroopan unionin olisi ryhdyttävä koordinoidusti kehittämään rokotteita, jotta voisimme käydä taisteluun tätä tautia vastaan inhimillisin keinoin. 
Liese (PPE-DE ).
   – Kiitos, arvoisa puhemies. Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, siitä on lähes tarkalleen vuosi, kun täällä parlamentissa keskusteltiin SARSista. Nyt, kuten silloinkin, monet jäsenet sanovat, että globalisaatio ja EU:n sisämarkkinat, jotka ovat pohjimmiltaan hyviä asioita, voivat toimia kunnolla vain, jos samalla suojelemme ihmisten terveyttä. Tässä Euroopan on tehtävä yhteistyötä, sillä virukset ja bakteerit eivät pysähdy rajoille. Jatkan vielä jäsen Mulderin mainitsemasta esimerkistä. Düsseldorfin lentokenttä on hyvin, hyvin lähellä Alankomaiden rajaa, ja sen takia monet alankomaalaiset käyttävät Düsseldorfin kenttää lähtiessään lomamatkalle, ja vastaavasti monet Nordrhein-Westfalenin asukkaat Düsseldorfin ympäristöstä käyttävät Schipholin kenttää. Ihmiset eivät ymmärrä, miksi turvallisuustoimien Schipholin kentällä on oltava täysin erilaiset kuin Düsseldorfissa. Viruksethan eivät pysähdy rajoille – jotka kansallisvaltiot ovat määritelleet eri tavoin – ja siksi mielestäni tarvitsisimme enemmän Euroopan tason toimia. Vuosi sitten tuin komission jäsentä Byrneä hänen yrittäessään saada Euroopan perustuslakiin lisää toimivaltuuksia tämänkaltaisten uhkien torjumiseen. Myönnettäköön, että hän ampuu joskus yli, ja kun niin käy, sanon sen hänelle, mutta tällä kertaa hän on todella oikeassa, ja meidän olisi annettava hänelle tukemme.
Vaikka Eurooppa-valmistelukunta ei saanut aikaan sellaista lopputulosta kuin me olisimme halunneet, edistystä on kuitenkin saavutettu, ja se on taas yksi syy kiirehtiä EU:n perustuslain aikaansaamista, sillä se antaisi meille paremmat keinot näiden vaarojen torjumiseen.
Haluan päättää puheenvuoroni nostamalla vielä uudelleen esiin jäsen Roth-Behrendtin toteamuksen tutkimuksesta. Tarvitsemme todellakin lisää lääketieteellistä tutkimusta, ja siinä meidän ei pidä keskittyä ainoastaan sellaisiin tuotteisiin, joilla on käyttömahdollisuuksia lyhyellä aikavälillä. Ihmisten terveyden suojelu on sellaisenaan tutkimustavoite, jota kannattaa viedä eteenpäin ja johon kannattaa käyttää rahaa, vaikka siihen halukkaita yrityksiä ei löytyisikään lyhyellä aikavälillä. Vaarat voivat tulla eteen yllättäen, joten meidän on oltava valmiina, vaikka teollisuus ei olisikaan ryhtynyt mihinkään toimiin vaaran toteutuessa. 
Parish (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Byrne, pidän tämänaamuista lausuntoanne tervetulleena, mutta ymmärtääkseni vierailitte Thaimaassa ja teille kerrottiin, ettei kyseessä ole lintuinfluenssa vaan lintukolera. Vasta palattuanne saitte tietää, että kyseessä todella oli lintuinfluenssa. Pidän hyvänä thaimaalaiselle kananlihalle asetettua tuontikieltoa, mutta kypsennetyn lihan tai lihasäilykkeiden tuontia ei ole kielletty, ja niiden osuus on noin 75 prosenttia tuonnistamme Thaimaasta.
Thaimaan viranomaisten on havaittu olevan haluttomia noudattamaan kansainvälisiä sääntöjä. He piilottelivat Thaimaan lintuinfluenssaa jopa kaksi kuukautta. Jos he suojelevat markkinoitaan tappavan taudin vaikutuksilta, varmasti he suojelevat niitä myös EU-normien vähäisiltä rikkomuksilta. Ottavatko he saman riskin kypsennetyn lihan kohdalla? Onko nyt odotettavissa, että EU:n markkinoille pääsee nitrofuraanijäämiä ja hormoneja kypsennetyn kananlihan mukana? Jääkö EU:n kansanterveys viejien kaupallisten etujen jalkoihin?
Mielestäni kaikki siipikarjanlihan tuonti Thaimaasta olisi kiellettävä kokonaan siihen asti, kunnes maa pystyy osoittamaan, että sillä on tarvittava infrastruktuuri ja myös rehellisyyttä noudattaa EU:n normeja kaikissa tilanteissa. Eikö jalostettuihin elintarvikkeisiin voitaisi saada merkintää tärkeimpien ainesosien alkuperämaasta, sillä juuri jalostettujen elintarvikkeiden muodossa suurin osa thaimaalaisesta kypsennetystä lihasta tänne tuodaan? Kuinka voimme olla varmoja, että Thaimaassa kypsennetty liha on kuumennettu oikeaan lämpötilaan? Siihen saattaa liittyä pieni riski – mistä me voimme tietää? Kypsennettyä kananlihaa voidaan tuoda Yhdistyneeseen kuningaskuntaan myös pakastettuna ja sitten sulattaa ja syödä käsittelemättä sitä enää mitenkään sen jälkeen, kun se on kypsennetty Thaimaassa. Onko tästä vaaraa kuluttajillemme?
Thaimaalaiseen kypsennettyyn kananlihaan sovellettava tariffi on vain yksi seitsemäsosa pakastettuun kananlihaan sovellettavasta. Arvoisa komission jäsen, miksi näin? Tässä näyttäisi olevan porsaanreikä. Lopuksi kysyn vielä, onko tauti levinnyt Yhdysvaltoihin? 
Oomen-Ruijten (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa komission jäsentä hänen alustuksestaan. Selvittämättä jäi oikeastaan vain pari kysymystä, jotka ovat tärkeitä paitsi kuluttajille, myös kyseiselle alalle.
Aivan ensimmäinen kysymys, jota meidän on pohdittava, on, onko Eurooppa nyt vihdoin päättänyt, mitä tuotteita emme halua laskea markkinoillemme. Olen joskus pahoillani komission jäsenen puolesta, koska hän voi panna täytäntöön vain sellaisia toimia, joista on sovittu jäsenvaltioiden kesken. Määräys ei tullut voimaan ennen kuin 6. helmikuuta. Tämä merkitsee sitä, että komission ja jäsenvaltioiden suhteita säätelevä järjestelmä jättää edelleenkin toivomisen varaa – kaikki toimethan eivät aina ole mahdollisia. Lisäksi ihmettelen, mikä tilanne oikein on lihan osalta, koska määräyksen mukaan 1. tammikuuta on päivämäärä, jonka jälkeen tuonti ei enää ole sallittua. Entä ennen tuota päivämäärää kyseisistä maista tuotu liha?
Seuraava kysymykseni on seuraavanlainen. Ymmärtääkseni nyt myös Yhdysvalloissa on ilmennyt ongelmia. Myönnettäköön, että kyseessä ei ole oikea lintuinfluenssa siinä muodossa kuin tunnemme sen Aasiasta, mutta se näyttää kuitenkin liittyvän siihen. Mitä me teemme näiden maiden osalta? Mitä kuluttajat haluavat? He haluavat takeet siitä, että he saavat turvallisia tuotteita. He haluavat myös luotettavaa tiedotusta, jossa todetaan, että koska kukaan ei tavallisesti syö raakaa lihaa, kananliha, joka on hieman eri muodossa tai jonka valmistusmenetelmä on hieman erilainen, ei silti ole haitallista. Varmistakaamme, että kansalaisille voidaan tarjota tällaista tietoa.
Useat jäsenet ovat jo maininneetkin rokotteet. Nähdäkseni tämä on alue, jolla Euroopan olisi lisättävä voimavarojaan ja toimivaltuuksiaan pystyäkseen toimimaan yhtenäisesti. 
Nicholson (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Pohjois-Irlannissa on hyvin voimakas siipikarjateollisuus, joka on syvästi huolissaan tilanteesta. Vaikka Aasian tapahtumat ovatkin hyvin valitettavia, meidän on suojeltava Euroopan markkinoita, koska ne ovat siipikarjateollisuudelle erittäin laajat markkinat. Olen huolissani siitä, että aasialaisilta viranomaisilta kesti niin kauan ilmoittaa meille taudin puhkeamisesta. Se on hyvin huolestuttavaa.
Minun on pyydettävä arvoisaa komission jäsentä pohtimaan vakavasti, miten perinpohjaisesti meillä tutkitaan Aasiassa tuotetun ja Eurooppaan tuodun kananlihan laatu. Vakavaan huoleen on syytä. Omat tuottajamme tuottavat erittäin korkealaatuista kanan ja broilerin lihaa eurooppalaisille kuluttajille. Sen sijaan Kaukoidästä ja muualta maailmasta tuotava kananliha on laadultaan pahasti kyseenalaista. Voimme tietenkin jäädä lepäämään laakereillemme ja odottelemaan. Arvoisa komission jäsen, ennen kuin tuontikielto poistetaan jälleen, haluaisin kuulla teidän vakuuttavan, että teette kaikkenne varmistaaksenne, että Kaukoidässä taudin esiintymisalueilla tuotetuille tuotteille tehtävät eläinlääkinnälliset tarkastukset ovat ehdottoman korkealuokkaisia, emmekä me hyväksy mitään verukkeita.
Nostaisin myös esiin kysymyksen kanan höyhenten tuonnista. Se ei ehkä vaikuta ensi näkemältä ongelmalliselta, mutta minulle on kerrottu, että se on pahin tapa tuoda Aasian lintuinfluenssaa Eurooppaan. Teidän on otettava tämä huomioon käsitellessänne kananlihaan liittyviä asioita. 
Maat (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää arvoisaa komission jäsentä hänen selvityksestään. On kuitenkin hollantilainen sananlasku, jossa sanotaan: aasi ei kaadu koskaan kahdesti samassa paikassa. Tarkoituksenani ei todellakaan ole verrata arvoisaa komission jäsentä kyseiseen eläimeen, mutta on aivan totta, että komissio reagoi usein liian myöhään tiettyihin eläintautiepidemioihin. Näimme sen suu- ja sorkkataudin kohdalla, ja joudumme nyt todistamaan samaa uudelleen. Komission jäsen vieraili Thaimaassa tammikuun alussa ja totesi siellä vierailunsa aikana olevansa tyytyväinen siihen, miten ongelmaan on tartuttu, ja vakuutti samalla, että lintuinfluenssasta ei ehdottomasti ole vaaraa. Kuukautta myöhemmin olemme keskellä maailmanlaajuista kriisiä. Me CDA:n edustajat tässä parlamentissa vaadimme komission jäseneltä, että meillä Alankomaissa käytössä oleva toimintamalli, niin kutsuttu Veermanin malli, otettaisiin käyttöön koko Euroopassa: kiellettäisiin kaiken siipikarjanlihan, siis myös kypsennetyn lihan, tuonti Kaakkois-Aasiasta. Samoin kiellettäisiin koristelintujen tuonti, tiukennettaisiin valvontaa Aasiasta tulevilla lennoilla sekä otettaisiin käyttöön desinfiointimatot kaikilla kansainvälisillä lentokentillä, joilta on suora tai epäsuora yhteys Aasiaan. Tällä hetkellä tämä on ainoa keino tämän kriisin torjumiseksi.
Lisäksi haluaisin komission jäsenen selvittävän huhua, jonka mukaan suu- ja sorkkatauti olisi puhjennut 26 kaupungissa Vietnamissa. Jos näin on, nyt voimme tarttua ongelmaan hyvissä ajoin ja varmistaa, että tällä kertaa ryhdytään riittäviin toimenpiteisiin. Meidän ei pidä odottaa, että katastrofi on levinnyt koko Kaakkois-Aasiaan, ennen kuin ryhdymme toimiin. Kannatamme Aasian maiden tukemista lintuinfluenssan torjunnassa, mutta meidän eurooppalaisten ei pidä syytää rahaa siihen niin kauan kuin useat maat viittaavat kintaalla karanteenimääräyksille.
Lopuksi muistuttaisin, että komission olisi käynnistettävä maailmanlaajuinen keskustelu eläintautien torjunnasta. Samoin ennaltaehkäisevien rokotusten olisi vähitellen noustava esiin kansainvälisessä keskustelussa, jossa olisi otettava huomioon sekä kansanterveyden että eläinten terveyden näkökohdat. 
Sturdy (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, toivotan arvoisan komission jäsenen Byrnen tervetulleeksi. Olen vakavasti huolissani muutamista tämänpäiväisessä keskustelussa esiin nousseista seikoista. Onko tässä kysymys kansanterveydestä tai yleisestä turvallisuudesta vai onko tämä pelkästään kauppakysymys? Uskon vahvasti, että tämä on kansanterveysasia. Haluaisin kysyä arvoisalta komission jäseneltä, kuinka kauan häneltä kesti tehdä päätös kananlihan tuonnin kieltämisestä? Onko edelleen matkalla oleva kananliha tulossa Euroopan unioniin, vai onko myös kuljetukset pysäytetty? Olemme kuulleet jäsen Parishin kertovan, että kypsennettyyn ja pakastettuun tuontilihaan liittyy ongelmia. Miksei ole päätetty kieltää kaiken lihan tuontia? On sanottu, että influenssavirus kuolee 70 asteessa – moitteettomissa olosuhteissa – mutta me emme tiedä, miten nämä tuotteet on kypsennetty. Arvoisa puhemies, voitteko te taata vaalipiirini lasten turvallisuuden? Esimerkiksi Bedfordin koulut käyttävät thaimaalaista kananlihaa oppilaille valmistettaviin aterioihin. Voimmeko täysin taata heidän turvallisuutensa?
Arvoisa komission jäsen, minulla on teille kolme suoraa kysymystä. Mitä aiotte tehdä varmistaaksenne maahan tuotavan lihan turvallisuuden? Kuinka monta pätevää tarkastajaa meillä tällä hetkellä on rajoillamme tarkistamassa Euroopan unioniin tulevien tuotteiden turvallisuutta ja laatua? Teiltä kysyttiin myös, mitä aiotte tehdä merkitsemisen suhteen. Voitteko taata kuluttajalle, että merkinnöistä käy ilmi tuotteen alkuperämaa? Arvoisa komission jäsen, on erityisen tärkeää, että paneudutte tähän asiaan. Kysymys ei ole vain kaupasta, kysymys on terveydestä. Jäsen Nicholson mainitsi höyhenet. Oletteko pysäyttänyt höyhenten tuonnin? 
Cardoso (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, me olemme kaikki huolissamme siitä, millaisia vaikutuksia suuren osan viime vuotta riehuneella poikkeuksellisella keuhkokuumeella on maailman väestöön. Asiantuntijoiden jatkuva avuttomuus epidemian edessä lisäsi epävarmuutta, kasvatti uhrien määrää ja loi epävakauden ilmapiirin ihmisten keskuuteen, koska se toi korostetusti esiin sen, että jokainen on vaarassa saada sairastua tuohon tappavaan tautiin. Koska mielestäni elämä ja terveys ovat kallisarvoisinta mitä meillä on, minun on ilmaistava huoleni tästä uudesta epidemiasta: influenssan muodosta, jota aiheuttava virus on peräisin kanoista ja johon ei ole vielä löydetty hoitokeinoa.
Viime aikoina julkaistujen tieteellisten tutkimusten mukaan vain yksi asia on varma: tämä tauti on erittäin herkästi tarttuva. Mitä sen voittamiseksi voidaan tehdä? Käyttää rokotteita? Kuinka tehokkaita ne ovat? Vetää rajoja yhteisöjen, kaupunkien ja maiden ympärille ja katkaista niiden yhteydet ulkomaailmaan? Juuri niin tapahtui 80 vuotta sitten, ja me kaikki tiedämme mikä oli tulos. Kuinka turvallista on lihan tuonti toiselta puolelta maailmaa? Me kaikki tarvitsemme perusteellisempia tietoja vähintäänkin sen vuoksi, ettei väestö joutuisi laajamittaiseen paniikkiin. Meidän velvollisuutenamme on varmistaa, että omilla toimillamme lisäämme terveyspolitiikan vastuullisuutta myös suhteessa tähän uuteen tautiin, jonka edessä tunnemme itsemme voimattomiksi. Meidän on selvitettävä, ovatko muut tuotantoketjumme eläimet yhtälailla vaarassa, sillä muutama päivä sitten muiden muassa sikojen kerrottiin olevan kaikkein alttiimpia tämäntyyppiselle virukselle. Kansalaisten oikeutetun huolen lievittämiseksi meidän on saatava käyttöön kaikki mahdolliset keinot tämän epidemian ehkäisemiseksi ja hoitamiseksi. 
Wyn (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan unionin on syystäkin oltava huolissaan epäterveistä käytännöistä, joita tietyissä osissa Asiaa on syntynyt karjankasvatuksen teollistumisen ja eläinten joukkokuljetusten myötä. Eläintaudit kulkeutuvat nykyään kauas ja nopeasti maatalouden ja elintarvikkeiden mukana. Se tekee niiden valvonnasta hyvin vaikeaa.
Globaalin kaupan aikakaudella vähittäiskauppiaat ja tuottajat hankkivat raaka-aineensa sieltä missä ne ovat halvimpia, ja eurooppalainen siipikarjateollisuus on joutunut taistelemaan pystyäkseen kilpailemaan hinnoilla Kaakkois-Aasian ja Brasilian kanssa, joissa työvoimakustannukset ovat hyvin paljon alhaisemmat. Yksistään Yhdistynyt kuningaskunta toi 36 649 tonnia siipikarjanlihaa Thaimaasta viime vuoden kymmenen ensimmäisen kuukauden aikana, mikä merkitsee 50 prosentin lisäystä edelliseen vuoteen verrattuna. Tämän influenssaviruksen vuoksi meidän on kuitenkin noudatettava täällä Euroopan unionissa mahdollisimman tiukkoja elintarviketurvallisuuden standardeja ja varmistettava, että kaikki tuonti täyttää myös samat korkeat standardit. Nykyaikaiset elintarvikkeiden tuotantojärjestelmät aiheuttavat sen, että eläintaudit kulkeutuvat kauas ja nopeasti. Lintuinfluenssan puhkeaminen Alankomaissa viime vuonna osoitti, kuinka vaikeaa taudin saaminen kuriin voi olla.
Uskooko komissio, että kaikki Euroopan unionin terveysviranomaiset pystyvät tunnistamaan lintuinfluenssan ja reagoimaan riittävän tehokkaasti, mikäli tauti rantautuisi tälle mantereelle? 
Byrne,
   . Arvoisa puhemies, minulle on esitetty useita kysymyksiä ja yritän vastata mahdollisimman moneen niistä.
Ensinnäkin jäsen Jackson kysyi, olenko tyytyväinen meillä oleviin tarkastusyksiköihin ja erityisesti työhömme Aasiassa. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston osalta minun on todettava, että en ole lähettänyt sen edustajia Thaimaahan tämän nimenomaisen epidemian vuoksi. Siellä olevat asiantuntijat, joita itse olen tarjonnut tehtävään, ovat tehneet työtään Maailman terveysjärjestön kautta ja ovat paikalla tehdäkseen yhteistyötä OIE:n kanssa erityisesti Vietnamissa. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto osallistuu tähän työhön vain silloin, jos siitä uskotaan saatavan jonkinlaista hyötyä, eli toisin sanoen, mikäli tuontikiellon kumoaminen näyttää mahdolliselta. Olen ilmoittanut julkisesti useissa eri yhteyksissä, että tuntien tilanteen taustat – joihin monet teistäkin viittasivat –tarkoituksenani ei ole poistaa thaimaalaisen kananlihan tuontikieltoa ennen kuin maassa vallitsevasta tilanteesta on saatu puolueeton arvio. Arviointi tehdään sen jälkeen, kun elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastajat ovat vierailleet alueella ja laatineet raportin tilanteesta.
Jäsen Jackson kysyi myös, että kun otetaan huomioon salailun todennäköisyys, saammeko me hyvin tietoa ja onko meillä olemassa asianmukainen nopean toiminnan ryhmä. Kuten totesin jo aiemmin, meillä on olemassa varhaisvaroitus- ja reagointijärjestelmä. Tämä järjestelmä on olemassa, toimii Luxemburgista käsin ja on ollut toiminnassa jo jonkin aikaa. Muistanette, kun raportoin parlamentille viime vuonna SARS-tilanteesta, viittasin myös samaisen ryhmän työhön. Meillä on myös tartuntatautiverkosto, joka toimii yhteistyössä jäsenvaltioiden vastuullisten viranomaisten kanssa. Olen täysin vakuuttunut siitä, että meillä käytössä oleva eläin- ja ihmistauteja koskeva varhaisvaroitus- ja reagointijärjestelmä on hyvin tehokas. Muistatte varmaan, miten nopeasti komissio ja pääosastoni reagoivat suu- ja sorkkataudin puhkeamiseen muutama vuosi sitten. Komissio reagoi muutamassa tunnissa ja kaikki asianomaiset viranomaiset ja jäsenvaltiot tiesivät taudin puhkeamisesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa ennen kuin tapauksesta oli ehtinyt kulua enempää kuin muutamia tunteja. Sama pätee kansanterveyteen, koska meillä on tämä järjestelmä olemassa.
Puheenvuorossa mainittiin myös seuraava aihe parlamentin esityslistalla: tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen perustamiseen tarvittava lainsäädäntö. Voin vakuuttaa parlamentille, että komissio ja Euroopan unionin muut toimielimet tekevät todistettavasti hyvää työtä voidakseen reagoida nopeasti tämänkaltaisiin asioihin ja antaakseen oikeaa tietoa kansalaisille ja todellakin reagoidakseen oikein ja asianmukaisesti tällaisiin tautitapauksiin.
Elintarvikkeiden merkitsemistä koskevaan kysymykseen toteaisin, että pakkausmerkinnöistä on jo olemassa yhteisön lainsäädäntöä. Se saattaa kaivata päivittämistä, ja tutkin asiaa. Nykyinen lainsäädäntö edellyttää alkuperämaamerkintöjä ja -todistuksia sekä leimoja Thaimaan kaltaisista maista tuotaviin tuotteisiin. Eli jos kypsennettyä kananlihaa tuodaan Thaimaasta valmiiksi pakattuna, siinä on oltava leima osoituksena tästä sekä merkintä, josta käy ilmi alkuperämaa, eli tässä tapauksessa Thaimaa.
Jäsen Roth-Behrendt kysyi, teemmekö me tarpeeksi lintuinfluenssan torjumiseksi ja erityisesti Aasiasta tulevien elintarvikkeiden sulkemiseksi pois markkinoiltamme. On tärkeää korostaa, että emme käy kauppaa siipikarjatuotteilla minkään muun Aasian maan kuin Thaimaan kanssa, joten annetut vastaukset liittyvät kyseiseen maahan. Tietenkin meitä kiinnostavat eläin- ja lintutautitapaukset myös muualla maailmassa ja pidämme huolen siitä, että reagoimme asianmukaisesti näihin kysymyksiin.
Kuten monet ovat maininneet tässä keskustelussa, emme saa unohtaa, että lintuinfluenssaa on esiintynyt myös Euroopan unionissa. Italiassa tautia esiintyi kaksi tai kolme vuotta sitten, Alankomaissa viime vuonna, ja lisäksi tautia on esiintynyt myös Belgiassa ja Saksassa.
Jäsen Roth-Behrendt kysyi myös, mitä aion tehdä Kiinasta tulevan tuonnin suhteen. On yleisesti tiedossa, että asetimme kiinalaiset tuotteet tuontikieltoon joitakin vuosia sitten; asia sai tuolloin runsaasti julkisuutta. On useita elintarvikkeita, joita emme tuo Kiinasta, ja niihin kuuluu myös siipikarjanliha.
Rokotteiden tutkimusta koskevaan kysymykseen voin vastata, että tällaista tutkimusta todellakin tehdään; tutkimuksen pääosastolla on elintarviketurvallisuutta käsittelevä tutkimusohjelma. Tästä samasta aiheesta, johon jäsen Roth-Behrendt ja muutamat muut viittasivat, totean, että torstai-iltana Brysselissä pidetään EU:n ja liittyvien maiden terveysministerien epävirallinen kokous. Yhtenä asiana esityslistalla on rokotteiden varastoiminen tämänkaltaisten tautien varalle, joihin influenssa ehdottomasti kuuluu. Keskustelimme parlamentissa viime vuonna keinoistamme vastata bioterrorismin uhkaan, ja yhtenä keinona mainittiin isorokkorokotteiden varastoiminen. Myös siihen liittyvää työtä on jatkuvasti käynnissä. Minun on kuitenkin korostettava, että kuten jäsen Liese sanoi, Euroopan unionin toimivalta kansanterveysasioissa on varsin rajallinen. Eurooppa-valmistelukunnassa tätä toimivaltaa pyrittiin laajentamaan ja saimmekin aikaan jonkinlaista edistystä. Olen edelleen toiveikas sen suhteen, että lisäedistystä voidaan vielä saada aikaan ennen perustuslain lopullista valmistumista.
Jäsen Mulder kysyi tarkastusjärjestelmistä. Hänen mielestään Euroopan unionin ulkopuolelta tuleville tuotteille ei tehdä samantasoisia tarkastuksia. Komission päätöksen N:o 2002/995/EY mukaan kaikki henkilökohtaiseen kulutukseen tarkoitetun lihan tuonti Aasiasta matkatavaroiden joukossa on kielletty lukuun ottamatta pieniä määriä erikoiselintarvikkeita, kuten vauvanruokaa. Näiden säännösten mukaan matkustajat eivät voi tuoda mukanaan siipikarjanlihaa tai lihatuotteita Euroopan unioniin, elleivät ne täytä samoja terveysvaatimuksia kuin kaupalliset tuotteet. Kuten aiemmin sanoin, siipikarjanlihan kaupallinen tuonti ei ole sallittua mistään sellaisesta Aasian maasta, jossa tautia esiintyy.
Sitten jäsen Graefe zu Baringdorf kysyi, reagoinko itse nopeasti vai vasta sitten kun tiedotusvälineet julkistivat asian. Kuten useat muut puhujat ovat jo todenneet, olin juuri Aasiassa, kun epidemia tuli julkisuuteen. Olin ollut Vietnamissa, josta emme tuo lainkaan siipikarjanlihaa, joten siellä asia ei ole ajankohtainen. Olin kuitenkin ollut myös Thaimaassa. Kaikkihan tietävät, että siellä viettämäni viikon alkupuolella avoimuudessa oli jonkinlaisia puutteita, jos niin voi sanoa. Parin päivän ajan seurasin huolestuneena, kun minulle kerrotun vastaisia aihetodisteita alkoi kertyä yhä lisää. Harjoittamani painostuksen jälkeen minulle kerrottiin kaksi tai kolme päivää myöhemmin, että maassa todella esiintyi lintuinfluenssaa sekä ihmisissä että linnuissa. Olen vakuuttunut siitä, että läsnäoloni Thaimaassa auttoi lisäämään avoimuutta asiassa. Heti kun minulle oli vahvistettu, että maassa esiintyy lintuinfluenssaa, 23. tammikuuta, määräsin tuontikiellon vain muutaman tunnin sisällä. Kielto astui voimaan samana perjantaina klo 12.00 Brysselin aikaa. Mahdolliset väitteet komission hidastelusta eivät pidä paikkansa. En voi kuvitella parempaa valvontaa tai seurantaa kuin että komission jäsen on itse paikalla, esittää kysymyksiä, ei tyydy ensimmäisiin vastauksiin, jatkaa painostamista, saa esiin totuuden ja toimii sen mukaisesti muutamassa tunnissa.
Jäsen Gollnisch kysyi Yhdysvalloissa esiintyneen viruksen aiheuttamasta tartuntariskistä. Yleisen, vielä vahvistamattoman käsityksen mukaan kyseinen virus on matalapatogeeninen eikä näin ollen vaatisi samantasoista reagointia kuin Thaimaasta peräisin oleva aasialainen influenssa. Sitä ei kuitenkaan ole vielä vahvistettu. Tutkimme edelleen asiaa ja reaktiomme riippuu saatavista tiedoista. Vakuutan teille, että tuontikielto poistetaan vasta olosuhteiden puolueettoman arvioinnin jälkeen.
Jäsen Fiori kysyi lemmikkilinnuista ja muista linnuista. Lemmikkilintujen tuonti on kielletty. Jäsen Fiori kysyi myös koordinointiryhmistä. EU:ssa on aihetta käsittelevä sääntelykomitea, johon kuuluu jäsenvaltioiden asiantuntijoita. Sitten hän kysyi globalisaation ja tautien välisestä yhteydestä. Pariisissa toimiva Maailman eläintautijärjestö OIE jatkaa tilanteen arvioimista. Komissio on sen jäsen ja myös jäsenvaltiot osallistuvat sen työhön. Ne tapaavat myöhemmin tässä kuussa keskustellakseen tästä asiasta. SPS-sopimuksella on myös merkittävä osuus eläinten terveyden ja kansanterveyden suojelussa WTO:n piirissä.
Jäsen de Roo kysyi rajavalvonnasta. Viittaan jälleen siihen, ettei meillä ole toimivaltaa rajavalvontaan ja tartuntatauteihin liittyvissä asioissa, mutta toivon, että sen suhteen edistytään. Viittaan myös aiempaan vastaukseeni, jossa kerroin, että terveysministerit kokoontuvat myöhemmin tällä viikolla käsittelemään monia niistä kysymyksistä, joita jäsen de Roo nosti esiin kansanterveysnäkökohtien ja erityisesti rokotusten osalta.
Jäsen Parish sanoi, että sain kuulla ongelmista vasta palattuani matkalta ja että toimin oikein. Kuten kerroin jo aiemmin, näin ei ollut asian laita: aloitin toimet ollessani vielä Aasiassa, ja komissio reagoi hyvin tähän asiaan. Emme ole kieltäneet kypsennetyn lihan tuontia edellä mainituista syistä. Minulle on kerrottu, että yli 60 asteeseen kuumennettu liha on turvallista ihmisravinnoksi – ja mehän lisäsimme vielä 10 asteen turvallisuusmarginaalin. Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden tarkastajat tietävät, mikä on tarpeen, ja suorittavat asianmukaiset tarkastukset varmistaakseen, että yhteisön lainsäädäntöä ei rikota tässä asiassa. Jäsen Parish mainitsi myös merkitsemisen ja viittaan sen osalta aikaisempaan vastaukseeni.
Jäsen Oomen-Ruijten kysyi, seurasimmeko me tässä asiassa jäsenvaltioiden esimerkkiä. Todellinen tapahtumajärjestys oli sellainen, että 23. tammikuuta komissio asetti voimaan kiellon niissä olosuhteissa, joista jo kerroin. Jäsenvaltiot vastasivat siihen vahvistamalla kiellon sääntelykomiteassa 6. helmikuuta. Sen jälkeen, 28. tammikuuta, asetettiin vielä lisäkielto höyhenten tuonnille, jota jäsen Nicholsonin kysymys käsitteli.
Jäsen Sturdy kysyi, kuinka kauan kiellon voimaansaattaminen kesti. Siihen kysymykseen olen jo vastannut.
Rajatarkastusasemilla työskentelevien tarkastajien määrää tiedusteltiin useissa kysymyksissä. Se kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Jäsenvaltiot pitävät itse huolen siitä, että niillä on riittävästi virkailijoita varmistamaan, että tuontia valvotaan asianmukaisesti. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastajat seuraavat tätä valvontaa tehdessään omia tarkastuksiaan. He raportoivat siitä, ja raportit ovat julkisia. Tähän kysymykseen liittyvistä ongelmista ei ole raportoitu.
Merkitsemisen osalta viittaan aiempaan vastaukseeni.
Höyhenten osalta viittaan myös aiempaan vastaukseeni: kielto on ollut voimassa 28. päivästä tammikuuta lähtien.
Jäsen Cardoso mainitsi sikojen alttiuden sairastua tautiin, ja vahvistaisinkin, että tämä on todellinen huolenaihe ja sitä seurataan tarkasti. Joidenkin tietojen mukaan vietnamilaisten sikojen kärsistä olisi löydetty infektioita, mutta ne eivät ole levinneet muualle, eikä influenssaviruksen mutatoitumisesta ole todisteita. Asiaa kuitenkin seurataan hyvin tarkkaan, koska sian ja ihmisen immuunijärjestelmät ovat hyvin samankaltaiset. Tästä syystä asia on, kuten jäsen Cardoso mainitsi, merkittävä huolenaihe.
Jäsen Wyn kysyi, tekevätkö terveysviranomaiset kaikkensa pysäyttääkseen taudin leviämisen. Olen vaikuttunut oman henkilökuntani tekemästä työstä. Olen saanut yksityiskohtaisia neuvoja ja selvityksiä ja olen vakuuttunut siitä, että heidän oman työnsä, WHO:n, FAO:n ja OIE:n kanssa tehtävän yhteistyön sekä jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kanssa tehtävän yhteistyön perusteella voidaan päätellä, että asia otetaan hyvin vakavasti ja että sekä kansallisen että kansainvälisen tason virkamiehet ymmärtävät tilanteen vakavuuden ja tekevät kaiken voitavansa estääkseen taudin leviämisen.
Yksi köyhien alueiden ongelmista on se, että tauti voidaan parhaiten tuhota tappamalla kyseiset linnut. Tämä on tietenkin ongelmallista köyhille maille, koska elleivät asianomaiset viranomaiset pysty vastaamaan korvauskysymyksiin, on olemassa vaara, että tämänkaltaista tautia saatetaan piilotella. Tämä saattoi olla osaltaan syynä siihen, ettei asiasta aiemmin tiedotettu täysin avoimesti asianomaisessa maanosassa. Tämä tosiasia on tunnustettava ja meidän on korostettava sitä omissa suhteissamme jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa. Tällaisia tauteja ei voida salata, ne paljastuvat kyllä ennemmin tai myöhemmin, ja viime kädessä seuraukset ovat pahemmat niille maille, jotka ovat osallistuneet piilotteluun, koska samalla heikennetään luottamusta elintarviketurvallisuudesta vastaaviin viranomaisiin, kuten omiimme Euroopan unionissa. Tiukat toimenpiteet, joita tarvitaan ennen kuin Thaimaata koskeva tuontikielto voidaan poistaa ja joihin sisältyy myös vaatimus riippumattoman arvioinnin suorittamisesta, ovat tällä kertaa erityisen tärkeitä alkuvaiheen salailun vuoksi. Meidän on saatava varmuus siitä, että omat viranomaisemme ovat tyytyväisiä tilanteeseen, minkä vuoksi Thaimaata koskevaa tuontikieltoa ei poisteta ennen kuin elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto on suorittanut omat tarkastuksensa paikan päällä ja raportoinut tilanteen olevan tyydyttävä. 

Maat (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron. Tiedustelin komission jäseneltä huhusta, jonka mukaan suu- ja sorkkatauti olisi puhjennut 26:ssa vietnamilaisessa kaupungissa, joissa riehuu samaan aikaan myös lintuinfluenssa. En saanut arvoisalta komission jäseneltä vastausta tähän kysymykseen. Haluaisin tietää onko komission jäsenellä tietoja tästä asiasta. 
Byrne,
   .  Arvoisa puhemies, seuraamme Vietnamin tilannetta hyvin tarkkaan ja erityisesti seuraamme taudin mahdollista leviämistä siellä. Saattaa olla olemassa vaara, että tautiepidemia on siellä vakavampi ja laajempi kuin Thaimaassa. Itse uskon, että näin on.
Minun on korostettava, että me emme tuo siipikarjanlihaa Vietnamista, joten kansanterveydelle ei aiheudu vaaraa. Myöskään eläinten terveydelle suorasta tuonnista ei koidu vaaraa, ja näin ollen me pyrimme lähinnä varmistamaan yleisen edun vuoksi, että taudin leviäminen saadaan kuriin Aasiassa, mutta lintujen tuontiin ei sinänsä liity lisäriskejä, koska me emme harjoita sentyyppistä kauppaa Vietnamin kanssa. 
Mulder (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, komission jäsen vastasi hänelle esitettyihin kysymyksiin hyvin yksityiskohtaisesti, mutta hän vältti vastaamasta yhteen olennaiseen kysymykseen. Vuosien 2003 ja 2004 talousarvioiden kohdassa 1a tämä parlamentti ja neuvosto ovat kaksi kertaa myöntäneet lisärahoitusta parempien rokotteiden ja testimenetelmien tutkimukseen. Komissiolla oli vapaus torjua tämä parlamentin toivomus.
Onko komissio viimeaikaisten tapahtumien valossa valmis tutkimaan mahdollisuutta käyttää budjettikohdan 1a varoja rokotteiden ja testausmenetelmien tutkimukseen ja ilmoittamaan parlamentille mahdollisimman pian näiden toimien tuloksista? Meidän on kiireellisesti tehtävä jotakin, eikä komissio saa sivuuttaa tämän parlamentin päätöslauselmia tässä asiassa eikä myöskään talousarviota sinänsä. 
Byrne,
   .  Tiedän, että jäsen Mulder on kiinnostunut tästä asiasta ja että hän on ollut asiasta yhteydessä kabinettiini aivan viime päivinä. Kohdat, joiden hän mainitsee vaativan rahoitusta, saavat rahoitusta jo nyt. Kysymys onkin siitä, mistä budjettikohdasta toimia pitäisi rahoittaa? Jos katsotaan, että ne pitäisi siirtää yhdestä budjettikohdasta toiseen ja että se on paras tapa käsitellä niitä, sitten niin voidaan tehdä. Asiaa tarkastellaan parhaillaan. On kuitenkin tärkeää korostaa, että kohdat, joiden jäsen Mulder mainitsee kaipaavan rahoitusta, eivät nytkään kärsi rahoituksen puutteesta. Ne saavat rahoitusta. Mitä hienosäätöä sitten tarvitaankin jatkossa, sitä voidaan pohtia ajallaan. 
Gollnisch (NI ).
   – Arvoisa puhemies, en halua vastata arvoisan komission jäsenen äskeiseen puheenvuoroon, vaan haluan vain tietää, milloin eilisen istunnon pöytäkirja hyväksytään, nimittäin tiedän, ettei se ole vielä saatavilla. Hyväksytäänkö se tämän iltapäivän istunnon alussa vai joskus muulloin? 
Puhemies.
   – Tämän iltapäivän istunnon alussa, klo 15.00. 

Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30. 

Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Bowisin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (Α5-0038/2004) tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisesta keskuksesta. 
Byrne,
   .  Minulle on ilo saada osallistua tähän keskusteluun komission ehdotuksesta asetukseksi tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen perustamisesta. Ehdotus jätettiin neuvostolle ja Euroopan parlamentille elokuussa 2003.
Saanen aluksi ilmaista kiitokseni esittelijä Bowisille sekä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan jäsenille heidän ahkerasta työstään ja tuestaan tälle tärkeälle ja kiireelliselle ehdotukselle.
SARS-epidemian puhkeaminen alkukeväästä 2003 antoi meille kipeän muistutuksen siitä, että meidän on edelleen nopeutettava terveysuhkien käsittelyvalmiuksiemme kehittämistä. Parhaillaan Aasiassa riehuva lintuinfluenssaepidemia, josta juuri äsken keskustelimme, ja sen mahdollisesti aiheuttama riski kansanterveydelle, vahvistaa tarvetta nopeisiin ja tehokkaisiin toimiin.
Yhteisön nykyinen tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkosto muodostaa vankan perustan, jonka varaan voimme rakentaa – tiivistää jäsenvaltioiden, komission ja kansainvälisten järjestöjen, erityisesti Maailman terveysjärjestön, keskinäistä yhteistyötä.
Meillä on oltava käytettävissämme keinoja, joiden avulla pystymme vastaamaan uusiin terveysuhkiin pätevimmän tieteellisen tiedon pohjalta ja mahdollisimman lyhyessä ajassa. Keskuksen perustaminen merkitsee siirtymistä ad hoc -pohjalta toimivasta yhteistyöstä koordinoituun toimintaan yhden, selkeänä tieteellisenä suunnannäyttäjänä toimivan keskuksen kautta.
Joissakin viimeaikaisissa tapauksissa vastatessamme WHO:n esittämiin avunpyyntöihin on käynyt niin, että eri jäsenvaltioiden ryhmät ovat tutkineet samaa ilmiötä hieman eri menetelmillä, lähettäneet näytteitään eri laboratorioihin ja raportoineet tuloksistaan kukin erikseen. Tällaisesta hajanaisuudesta päästäisiin luomalla tieteellisesti arvostettu keskus, jolla olisi valtuudet toimia yhteisön tasolla esimerkiksi seurantaan, asiantuntijalaboratorioiden verkostoitumiseen tai epidemioiden tutkintaryhmien lähettämiseen liittyvissä asioissa.
Komission ehdotuksessa noudatetaan budjettikuria ja kunnioitetaan jäsenvaltioiden velvollisuuksia kansanterveyden alalla.
Aluksi keskuksen keskeisimpänä tehtävänä on käsitellä tartuntatauteja niiden lähteestä riippumatta – eli sekä tahallisia että tahattomia tartuntoja. Toimivaltuuksien mahdollista laajentamista alun jälkeen on pohdittava saatujen kokemusten perusteella. Toivon todella, että toimielinten kesken päästään pikaisesti sopimukseen – jo ensimmäisessä käsittelyssä – jotta keskus voi aloittaa toimintansa mahdollisimman pian. 
Bowis (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, laatiessani mietintöjä tälle parlamentille minulla on tapana lisätä ikään kuin puumerkikseni joku lainaus, ja tällä kertaa olen käyttänyt arabialaista sananlaskua: "Jolla on terveyttä, hänellä on toivoa, ja jos on toivoa, on kaikki mahdollista." Komission julkilausuma ja siitä juuri käyty keskustelu osoittavat, millaisia toiveita ja pelkoja äänestäjillämme on. Samalla se kertoo heidän pitävän tärkeänä, että tulevaisuudessa parannamme toimintaamme tällä alalla.
Kun puhutaan lintuinfluenssasta, joka on tarttunut kanoista ankkoihin ja edelleen sikoihin ja ihmisiin aiheuttaen 19 ihmisen kuoleman, meidän on muistettava, että mutaatiot ovat mahdollisia. SARSista saatujen kokemusten ja jatkuvan bioterrorismin uhan vuoksi on ilmeistä, että keskuksen toimintaa on koordinoitava paremmin, kuten komission jäsenkin totesi, ja että tämän säädöksen eteenpäin viemisellä on kiire.
Kysymys on terveyttä koskevista hätätilanteista, jotka kuuluvat Euroopan unionin toimivaltaan. Tarkoitus on käsitellä myös muita terveyteen liittyviä asioita alkaen, kuten komission jäsen sanoi, tartuntataudeista ja etenkin sellaisista, joilla on lääkkeille resistenttejä muotoja, jotka ovat uhkana yhteisöillemme.
Mietinnössä edellytetään, että kolmen vuoden kuluttua tilannetta arvioidaan uudelleen, ja tällöin tarkastellaan toiminnan laajuutta ja saatuja kokemuksia ja pohditaan, kuinka olisi parasta edetä muun terveyden seurannan osalta.
Tämä keskus ei muistuta Yhdysvaltojen tautientorjuntakeskusta CDC:tä, vaan se on pikemminkin eräänlainen verkostojen verkosto. Se ei ole byrokraattinen eikä kallis. Aikanaan joudumme varmasti tarkastelemaan sen kustannuksia ja arvioimaan, saako se riittävästi rahoitusta, mutta toistaiseksi se ei varmastikaan tule kalliiksi. Keskus tekee läheistä yhteistyötä kansallisten verkostojen kanssa, eikä minkään kansallisen verkoston pidä tuntea asemaansa uhatuksi, koska ne tulevat olemaan täysimääräisesti mukana toiminnassa. Se tekee yhteistyötä myös kansainvälisten järjestöjen kanssa, etenkin WHO:n, jolla on niin keskeinen rooli näillä aloilla.
Keskusteluissamme meillä on ollut esillä kaksi pääkysymystä. Toinen oli toimeksiannon laajentaminen, johon löydettiin onnistunut ja hyväksyttävissä oleva ratkaisu, ja toinen oli hallintoneuvosto, joka aiheutti jonkin verran ristiriitoja. Itse kuulun niihin, jotka ovat aina vaatineet pieniä hallintoneuvostoja eri toimielimiin ja erillisvirastoihin, niin kuin esimerkiksi elintarviketurvallisuusviranomaisen kohdalla, mutta tällä kertaa on olemassa painavat syyt sille, miksi jokaisen jäsenvaltion pitäisi olla edustettuna hallintoneuvostossa: siten jokainen jäsenvaltio voidaan velvoittaa osallistumaan keskuksen työhön. Se on aivan järkeenkäypää. Olen iloinen myös siitä, että olemme onnistuneet varmistamaan, että hallintoneuvostossa on parlamentin edustus.
On ehdottoman tärkeää, että keskus saataisiin perustettua vuoteen 2005 mennessä, ja siitä syystä meidän on saatava asia ratkaistua yhdessä käsittelyssä, koska meillä on edessämme varsin erikoinen parlamenttivuosi. Parlamentin jäsenten ja neuvoston kanssa käyty neuvotteluprosessi on ollut monimutkainen ja sen tuloksena on syntynyt kirjava joukko pääasiassa teknisiä ja kielellisiä tarkistuksia. Nyt tarkistukset voidaan jakaa kahteen ryhmään: niihin, joiden hyväksymistä suosittelen parlamentille, ja niihin, jotka ovat hieman toisarvoisia. Sitten on vielä kaksi ELDR-ryhmän käsiteltäväksi jättämää lisätarkistusta, ja minun on todettava parlamentille, että olipa noista tarkistuksista mitä mieltä tahansa, ne ovat sellaisia, että jos ne hyväksytään, se saattaa vaarantaa koko keskuksen toteutumisen vuoteen 2005 mennessä. Siksi minun on pyydettävä parlamenttia hylkäämään kyseiset kaksi tarkistusta.
Tämän mietinnön on tehnyt mahdolliseksi vain oman ryhmäni ja muiden ryhmien kollegojen yhteistyö, ja olen syvästi kiitollinen heille, varjoesittelijöille, ryhmälleni, valiokunnalle ja parlamentin sihteeristölle. Keskusteluillamme ja väittelyillämme on myös ollut oma merkityksensä – myös komission ja neuvoston kanssa käydyillä keskusteluilla, jotka ovat usein olleet varsin kiivaita, mutta silti aina myönteisiä.
Kiitän yhteistyöstä myös edellistä puheenjohtajavaltiota Italiaa sekä nykyistä puheenjohtajavaltiota Irlantia. Tämä ehdotus vahvistaa yhteisöämme ja kansallista kykyämme huolehtia kansanterveydestä kaikkialla Euroopan unionissa. Se antaa meille mahdollisuuden työskennellä yhdessä muiden, Euroopan unionin ulkopuolistenkin maiden kanssa meitä nykyisin kohtaavien terveysuhkien ehkäisemiseksi, valvomiseksi ja torjumiseksi. Suosittelen tätä säädöstä parlamentille.
Grossetête (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi esittää lämpimät kiitokseni esittelijälle. Aion ilman muuta myös kertoa, miten kiireellisenä pidämme tämän tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen perustamista. Se on käynyt täysin selväksi tämän aamupäivän keskustelun perusteella samoin kuin niissä keskusteluissa, joita kävimme viime vuonna terveysuhkien ollessa pahimmillaan.
Tarvitsemme järjestelmän, joka antaa meille mahdollisuuden reagoida sekä tehokkaasti että nopeasti, koska, kuten kaikki tiedämme, taudit eivät tunne rajoja. Tarvitsee tuskin mainita, että tautien leviämisen riski vain lisääntyy ihmisten välisen kanssakäymisen yleistyessä ja ihmisten liikkuessa kaikilla maailman kolkilla. Lisäksi vielä mahdollinen bioterrorismin uhka merkitsee sitä, että meidän on oltava erityisen valppaina.
Tästä huolimatta emme saa huolestuttaa kansalaisia, vaan meidän on pikemminkin ehkäistävä riskejä ja otettava käyttöön kaikki mahdolliset keinot, joilla taudit voidaan tunnistaa ja reagoida niihin nopeasti. Tällainen lähestymistapa vaatiikin hyvin läheistä yhteistyötä jäsenvaltioiden kesken ja yhtenäistä toimintaa voimavarojen, osaamisen ja tiedon kokoamiseksi yhteen. Tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen myötä olemme luomassa Euroopan "immuunipuolustusjärjestelmää".
Siksi toivonkin, että keskus pystyy tarjoamaan suurelle yleisölle objektiivista ja helppotajuista tietoa terveysriskeistä, ja erityisesti toivon, että sen toiminta saadaan käyntiin mahdollisimman pian. Me emme saa viivyttää keskuksen perustamista, vaan pikemminkin meidän on varmistettava, että se toteutuu. Tässä suhteessa jokaisen on tunnettava vastuunsa ja pyrittävä välttämään hinnalla millä hyvänsä – ja tässä kohtaa mielipiteeni ehkä eroaa hiukan esittelijän näkemyksistä – kaikenlaisia ristiriitoja, joita saattaa syntyä esimerkiksi jäsenvaltioiden edustukseen liittyvistä eduista. Tämän keskuksen tarkoituksenakaan ei ole korvata kansallisia viranomaisia, vaan auttaa niitä verkostoitumaan toimivaltaisten yhteisön virastojen, kuten Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen ja EU:n huumeviraston sekä tietenkin kaikkien kansallisten viranomaisten kanssa.
Toimipaikan valinnan osalta toivon vain, että toiminta saadaan käyntiin mahdollisimman pian ja että vältämme hyödyttömän väittelyn asiasta. Kaikesta tästä ei kuitenkaan ole mitään hyötyä, ellei eurooppalaisessa tutkimuksessa aleta keskittyä kaikkiin näihin terveyskysymyksiin. Niin kuin täällä parlamentissa on tapana sanoa – ja kuten kollegani Roth-Behrendt juuri äsken sanoi – me haluaisimme, että jäsenvaltiot kuuntelisivat meitä vihdoin. 
Malliori (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, viimeaikainen kehitys terveysalalla on osoittanut, että yksi jäsenvaltio ei voi yksinään tehokkaasti vastata kaikkiin uhkiin, vaikka sillä olisi kaikki tarvittavat välineet käytössään. Väestönliikkeet, ympäristöön liittyvät ja sosiaaliset muutokset, globalisaatio ja sodat ovat helpottaneet epidemioiden leviämistä. Yhteisön on perussopimuksista johtuvien velvoitteidensa ohella myös vastattava kansalaistensa huolenaiheisiin. Tästä syystä keskus, joka keskittyy nopeiden diagnoosien tekemiseen ja olemassa olevien ja uusiutuvien kansanterveyteen kohdistuvien riskien arviointiin ja julkistamiseen nopeasti, joustavasti ja tehokkaasti, olisi pitänyt perustaa jo kauan sitten.
Tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalainen keskus koordinoi ja vahvistaa Euroopan komission, jäsenvaltioiden ja tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan yhteisönlaajuisen verkoston työtä. Se toimii yhteistyössä kaikkien olemassa olevien kansanterveysalan organisaatioiden, kuten Maailman terveysjärjestön ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen kanssa.
Arvoisa puhemies, viimeaikaisten tapahtumien vuoksi – viittaan äskeiseen lintuinfluenssasta käytyyn keskusteluun – haluan ryhmäni puolesta korostaa, että vaikka emme olisikaan täysin tyytyväisiä neuvoston kantoihin, kannatamme esittelijän ehdotusta asian saattamisesta päätökseen ensimmäisessä käsittelyssä, jotta keskus voidaan avata vuonna 2005. Haluan kuitenkin kiittää esittelijää siitä, että hän on hyväksynyt ehdotukseni asetuksen soveltamisalan laajentamisesta muihinkin vakaviin terveysuhkiin eikä pelkästään tartuntatauteihin. Kiitän häntä myös siitä, että hän on tunnustanut tarpeen saada viimeaikaisten epidemioiden jälkivaikutukset niin fyysiseen kuin henkiseen terveyteen kirjattua ja käsiteltyä asianmukaisesti. Arvoisa komission jäsen, rahoituksen osalta on ehdottoman tärkeää, että keskus saa oman budjettikohtansa ja omat määrärahansa, joiden turvin se pystyy vastaamaan vaikeaan tehtäväänsä.
Lopuksi haluan onnitella ja kiittää esittelijää vielä kerran. 
Ries (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten muut ovat jo todenneet, vähän alle vuosi sitten, tässä samaisessa istuntosalissa, SARS-epidemian ollessa huipussaan vaadimme perustettavaksi eurooppalaista keskusta käsittelemään nykypäivän epidemioita; keskuksen tehtäviin oli määrä ottaa mallia Atlantassa toimivasta CDC:stä. Oli selvää, että tehtävä kuuluisi Euroopan tasolle ensinnäkin siksi, että vuoden 1976 jälkeen on ilmaantunut peräti 19 uutta, tappavaa virusta – virusta, jotka eivät tunne rajoja ja jotka liikkuvat yhtä nopeasti kuin lentokone: Aids, Ebola-virus, West Nile -virus, SARS, vain muutamia mainitakseni.
Tehtävä kuuluu Euroopan tasolle myös siksi, että sillä tasolla eurooppalaisten terveyttä on puolustettava aina, kun se voidaan ja se pitää tehdä paremmin kuin mihin muilla tasoilla – paikallisviranomaisten, alueiden tai valtioiden tasolla – kyetään. Tämä on selkeästi tilanne myös nyt, kun joudumme torjumaan näitä viruksia, jotka voivat tarttua myös ihmiseen. Poikkeuksellisen keuhkokuumeen synnyttämä epidemia osoitti, millaista rohkeutta vaadittiin niiltä tutkijoilta ja lääkäreiltä, jotka uhrasivat henkensä varoittaakseen kansainvälistä yhteisöä, ja vaikka Eurooppa selvisi tällä kertaa melko vähin vaurioin, meidän on pysyttävä valppaina. SARSia ei ole vielä hävitetty, ja kuten monet ovat tämän aamupäivän kuluessa todenneet, uudet virukset, kuten lintuinfluenssa, lymyilevät odottamassa uutta mutaatiota, joka kykenee tarttumaan ihmiseen.
Tästä syystä maalaisjärkikin vaatii, että huomenna hyväksymme tämän tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen pikaisen perustamisen. Myös esittelijämme Bowisin – jota haluan myös kiittää lämpimästi tässä yhteydessä – laatimien ehdotusten merkityksellisyys sekä puheenjohtajavaltio Irlannin kanssa aikaansaadun kompromissin laatu edellyttävät samaa.
Kuten sanoin, tällä organisaatiolla on monia täsmällisesti määriteltyjä ja elintärkeitä tehtäviä: valmius reagoida nopeasti virusepidemioihin tai bioterrorismihyökkäyksellä tahallisesti aiheutettuihin epidemioihin, yleisölle tiedottaminen tartuntariskeistä, kansainvälisen yhteistyön lisääminen pääasiassa tietenkin WHO:n kanssa. Keskuksen tehtävänä on myös – enkä taida olla ensimmäinen, joka mainitsee tai muistuttaa tästä tänään (ja miksiköhän?) – luoda eurooppalainen laboratorioiden verkosto ja osallistua rokotteiden kehittämiseen näihin tauteihin, jotka ovat edelleen resistenttejä antibiooteille. Virusrokotteen tai viruslääkkeiden markkinoille saattaminen on aina kilpajuoksua aikaa vastaan ja kestää joskus vuosikymmeniä. Siksi on ehdottoman tärkeää, että investoimme jatkossakin yhtälailla seulontatesteihin kuin tautien aiheuttajien inaktivointiin. Tässä yhteydessä panen merkille, että komission jäsen Byrne lupasi – kuten hän mainitsi juuri äsken – pyrkiä venyttämään perussopimuksen asettamia rajoja mahdollisimman pitkälle tässä asiassa.
Sillä välin lyhyellä aikavälillä, eli vuonna 2005, 25 jäsenvaltion EU saa tautien ehkäisyn ja valvonnan keskuksensa. Meidän on kuitenkin asetettava tähtäimemme tuota voimakasta signaalia pitemmälle, terveeseen Eurooppaan, jota kohti olemme kulkemassa. 
Mussa (UEN ).
    Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijä Bowisia ammattimaisuudesta, päättäväisyydestä ja hyvästä ajoituksesta tämän tärkeän mietinnön valmistelun loppuunsaattamisessa. Kiitän esittelijää myös siitä valtavasta panoksesta, jonka hän antoi neuvoston kanssa käytyihin neuvotteluihin, joiden tavoitteena oli sopimukseen pääseminen ensimmäisessä käsittelyssä. Olen sitä mieltä, että on ensiarvoisen tärkeää, että keskus saadaan toimintaan mahdollisimman pian, jotta pystymme takaamaan terveystilanteen seurannan ja nopean hälytysjärjestelmän, jotka unionin on toteutettava pystyäkseen vastaamaan asianmukaisesti haasteisiin, joita tuovat mukanaan niin lähestyvä laajentuminen kuin maailman globalisoituminen, jonka vuoksi olemme yhä heikommin suojassa meille vielä tuntemattomien tautien leviämiseltä, mistä esimerkkeinä voidaan mainita vuoden 2003 SARS-epidemia ja äskettäinen lintuinfluenssa. Siksi katson, että tammikuun 1. päivän 2005 on oltava ehdoton takaraja keskuksen toiminnan käynnistämiselle.
Toinen seikka, jota haluaisin korostaa, on unionin jäsenvaltioiden kaiken terveydenhuoltohenkilökunnan perus- ja kertauskoulutus, ja keskuksen olisi vastattava myös siitä. Valmistautuessaan kymmenen uuden maan mukaantuloon unionin olisi otettava tavoitteekseen tarjota kaikille terveydenhuoltojärjestelmille ne välineet, keinot ja tietämys, joita tarvitaan tehokkaan synergian luomiseen kaikkien jäsenvaltioiden välille, ja näin taattava keskuksen ehdottamien unionin toimien yhdenmukaisuus.
Lopuksi mainitsen vielä, että kykymme vastata asianmukaisesti kansainvälisiin terveysuhkiin riippuu suurelta osin siitä, pystymmekö laatimaan etukäteen Euroopan tasolla koordinoituja nopean toiminnan valmiussuunnitelmia. Tämän tärkeän palvelun tuottamisen pitäisi kuulua keskuksen tehtäviin. 
Trakatellis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, tämä päivä on tärkeä virstanpylväs, koska keskusteltuamme asiasta vuosia ja todettuamme moneen kertaan, että unionin kykyä nopeaan, koordinoituun toimintaan kansanterveyttä koskevien uhkien osalta olisi syytä vahvistaa, olemme nyt lopulta keskustelemassa tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen perustamisesta.
Viimeisten kahdenkymmenen vuoden aikana on raportoitu kolmestakymmenestä uudesta tartuntataudista tai mutatoituneiden virusten aiheuttamasta muunnoksesta vanhoihin tauteihin tai jopa vanhojen tautien, kuten tuberkuloosin, leviämisestä uudelleen, vain muutamia esimerkkejä mainitakseni.
Kaikki nämä kansanterveysalan kriisit, kuten SARS ja lintuinfluenssa aivan viimeisimpinä, ovat tuoneet korostetusti esiin nykyisten rakenteiden heikkoudet ja puutteet. Toivon, että keskus pystyy pienellä mutta riittävällä tieteellisellä toimintarakenteellaan poistamaan nämä puutteet tehokkaasti. Toimiakseen tyydyttävästi ja tehokkaasti sen kuitenkin täytyy muodostua keskusyhteysviranomaiseksi ja koordinointipisteeksi jäsenvaltioiden kansallisille valvontakeskuksille, asiantuntijalaitoksille ja laboratorioille.
Haluan kiittää esittelijää paitsi siitä, että hän hyväksyi ehdottamani tarkistukset, myös siitä, että samassa yhteydessä hyväksyttiin kaksi hyvin tärkeää asiaa, joita ei sisältynyt alkuperäiseen ehdotukseen.
Ensimmäinen koskee rokotusstrategian kehittämistä, sillä rokotuksethan ovat äärimmäisen tärkeä ase tartuntatautien uhan torjumisessa.
Toinen liittyy ajankohtaisten kansanterveyskysymysten tunnistamiseen ja asianmukaisen, sovelletun tutkimuksen edistämiseen, jotta pystymme vahvistamaan valmiuksiamme ehkäiseviin toimiin ja lisäämään toteutettavien koordinoitujen toimien tehokkuutta.
Arvoisa puhemies, toivon, että voitamme loputkin epäilyksemme ja että keskus saadaan pian perustettua ja toimintaan, vaikka sitten nykyisessä, rajoitetussa muodossaan. 
Roth-Behrendt (PSE ).
   – Kiitos, arvoisa puhemies; hyvät kollegat, koetan välttää toistamasta jo sanottua ja koetan myös välttää harhautumasta puhumaan tartuntataudeista, kuten influenssasta, viruksista ja niin edelleen. Esittelijä Bowis aloitti puheensa lausumalla, että "jolla on terveyttä, hänellä on toivoa, ja jos on toivoa, on kaikki mahdollista". Siinä tapauksessa tunnen itseni tänä aamupäivänä hyvin rikkaaksi, sillä minulle kaikki on mahdollista. Minulla on toivoa, ja sen myötä kaikki. Juuri muuta minulla ei sitten olekaan kuin toivo siitä, että keskus, josta tänään keskustelemme, voi aloittaa toimintansa hyvin pian.
Jäsen Grossetête kuvaili hyvin selkeästi, mitä tämän keskuksen on kyettävä tekemään ollakseen tehokas. Pohjimmiltaan siltä vaaditaan mahdottomia. Keskuksen, jossa olisi suhteellisen vähän henkilökuntaa ja joka sijaitsisi kaukana unionin pohjoislaidalla, Ruotsissa, olisi kyettävä pitämään yllä tiiviitä yhteyksiä kaikkiin jäsenvaltioihin; sen olisi motivoitava niiden terveysministereitä, käytettävä rahaa ja rakennettava uusia tietoverkkoja ja samalla ylläpidettävä suhteita komissioon ja parlamenttiin. Vaikka tämä vaikuttaa lähes mahdottomalta tehtävältä, minulla on kuitenkin toivoa, joten, kuten esittelijä Bowis sanoi, kaikki on mahdollista.
Voin vain yhtyä täydestä sydämestäni jäsen Grossetêten toteamukseen, että on tärkeää, että toimimme nopeasti; että on tärkeää, että saamme keskuksen pystyyn ja toimintaan. Siitä seuraa kuitenkin se, että keskuksessa työskentelevien on pystyttävä hyvin itsenäiseen työhön ja hyvin ennakkoluulottomiin työskentelytapoihin ja heillä on oltava mielikuvitusta ja kykyä toimia oma-aloitteisesti. Siihen eivät kaikki pysty. Kun katsotaan useita muita laitoksia, joita olemme perustaneet viime vuosina, minun on sanottava, että ei ole aivan itsestään selvää, että ne olisivat onnistuneet työssään.
Nyt meillä on mahdollisuus päätyä toisenlaiseen lopputulokseen. Nyt kun kollegani ovat puhuneet hyvin yksityiskohtaisesti tästä keskuksesta, minun on kerrottava, millaisen lopputuloksen olisin itse halunnut nähdä. Minun mielessäni toivo liittyy aina pyrkimyksiin. Tietenkin tartuntataudit ovat tärkeitä ja tietenkin niiden torjunta on tärkeää Euroopan unionin kansalaisten suojelemisessa, mutta tehkäämme nyt itsellemme selväksi, että suurin osa Euroopan unionin ihmisistä ei kuole tartuntatauteihin; he kuolevat syöpään, sydänkohtauksiin ja infarkteihin. Kuinka voi olla mahdollista, että on täysin sattuman kauppaa, selviääkö sydänkohtauksesta hengissä, riippuen siitä, asuuko Berliinissä vai Madridissa vai jossakin muualla? Kuinka on mahdollista, että Euroopan unionissa ei ole vielä selvitetty, mikä on paras mahdollinen hoitomuoto syöpään, ja tiedotettu siitä kaikille? Minusta tämä on sietämätön tilanne.
Toivoisin, että olisimme olleet kunnianhimoisempia ja todenneet, että vähintäänkin meidän olisi yhdistettävä parhaat käytännöt Euroopan unionissa torjuaksemme todellisia sairauksia, joiden kanssa kamppailemme tällä hetkellä. Verkostoituminen olisi kuulunut Euroopan unionin toimivaltaan, ja siihen meillä olisi ollut varaa. Se ei onnistunut ensimmäisellä kierroksella, mutta toivon, että toisella yrityksellä onnistumme varmistamaan, että ihmisten toipuminen vakavista sairauksista ei ole sattuman kauppaa eikä riipu siitä, asuvatko he pohjoisessa vai etelässä, Saksan sydämessä vai sen reunamilla, tai jossakin muualla Euroopan unionissa. Kiitos. 
Korhola (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kollega Bowis ei petä milloinkaan: hän ei pelkästään ravitse jokaisessa mietinnössään valitsemallaan aforismilla sieluamme, hän huolehtii myös siitä, että mietintö on selkeä, asioihin perehtyvä ja tasapainoinen. Näin on tälläkin kertaa.
Tartuntatautivirasto on valtavan tärkeä elin unionissa, sillä tarttuvat taudit ovat osoittautuneet suureksi turvallisuusriskiksi. Suuren julkisuuden myötä ne varmasti ovat merkittävä kansalaisten turvattomuuden tekijä. Lintuinfluenssa on ollut näkyvästi esillä näidenkin päivien puheissa, ja aids on edelleen kukistumatta, vanhemmista tartuntataudeista kuten tuberkuloosista puhumattakaan. Lisäksi bioterrorismin uhka on valitettavan todellinen, kuten 2001 nähdyt pernaruttokirjeet osoittivat.
Perustamissopimustenkin mukaan EU:lla on tässä selvä velvoite, jota toiminnalliset syyt vain vahvistavat: yhteisin toimin kansanterveyden vaaliminen ja sairauksien ehkäisy on tehokkaampaa. Siksi tavoite viraston nopeasta käynnistämisestä jo ensi vuoden aikana on aivan oikea, ja ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö tukee tätä tavoitetta vahvasti.
Nyt käsittelyssä olevalla asetuksella on siis tarkoitus perustaa Eurooppa-neuvostossa viime joulukuussa sovitussa paketissa Ruotsiin luvattu virasto. Toivoisin, että virastopaketista päättämiseen liittynyt monivuotinen farssi saisi myöhemmin aikaan korjauksen päätöksentekomenettelyyn: vaikka uuden viraston perustamispäätös luontevasti kuuluukin neuvostossa yksimielisyysvaatimuksen piiriin, tulisi sellainen yksityiskohta kuin viraston maantieteellinen sijainti jättää enemmistöpäätöksellä päätettäväksi. Unionin ja jäsenvaltioiden kompetenssitasapainon kannalta vain edellisellä on merkitystä. Jälkimmäinen synnyttää vain kansallista sovinismia, ja sellaista pitää päätöksentekorakenteita tarkistamalla mahdollisuuksien mukaan hillitä. 
Stihler (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen perustaminen ei ole ollut koskaan yhtä tärkeää kuin nyt. Äskettäinen SARS-epidemia, nykyinen bioterrorismihyökkäyksen uhka ja jopa Aasiaa tällä hetkellä koetteleva lintuinfluenssa osoittavat, millaista uhkaa taudit meille aiheuttavat tässä maailmankylässä, jossa nykyisin elämme. Tautien nopean leviämisen aiheuttama uhka eurooppalaisten terveydelle on todellinen ja ajankohtainen.
Kansainvälisillä lennoilla matkustaa joka vuosi 1,4 miljardia matkustajaa. Jokainen heistä saattaa merkitä uhkaa maailmanlaajuiselle terveysturvalle. Jos käy ilmi, että he kantavat uutta influenssakantaa tai SARSia, he voivat muutamassa tunnissa tahtomattaan vaarantaa miljoonien ihmisten hengen. Ilmaston lämpenemisen vuoksi Yhdistynyttä kuningaskuntaakin uhkaavat malarian kaltaiset taudit, ja esimerkiksi tuberkuloosi on jo yleistymässä uudelleen.
Meidän ei pidä reagoida tähän kääntämällä selkäämme globalisoitumisen hyödyille – meidän ei pidä luopua kaupan ja matkustamisen lisääntymisen tuomista mahdollisuuksista sen enempää biologisten uhkien kuin terrorisminkaan vuoksi – vaan sen sijaan tarvitsemme koordinoituja toimia. Tämän päivän maailmassa yhdelläkään maalla ei ole varaa toimia yksin. Tästä syystä Britannian työväenpuolueen jäsenet Euroopan parlamentissa tukevat niin voimakkaasti nyt käsillä olevia ehdotuksia tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen perustamiseksi.
Tautien torjunnassa EU toimii hyvin. Euroopan komissio pystyi välittömästi kieltämään kananlihan tuonnin niistä maista, joissa uutta lintuinfluenssakantaa oli esiintynyt. Ilman EU:ta 15 jäsenvaltion – ja pian 25 jäsenvaltion – toimien koordinointi olisi ollut huomattavan hankalaa. Meidän on vahvistettava tätä koordinointia eikä heikennettävä sitä eristäytymällä. Olenkin tyytyväinen siitä, että myös konservatiivipuolueen edustajat tukevat tätä suunnitelmaa tänään. Ihmettelen kuitenkin, kuinka he saavat sovitettua sen yhteen eurokielteisyytensä kanssa ja kuinka se sopii heidän politiikkaansa, jolla pyritään hyökkäämään EU:ta vastaan joka käänteessä.
Keskus osallistuu omalta osaltaan ihmistautien ehkäisyn ja valvonnan parantamiseen EU:ssa. Sen tekemä tekninen työ ja tutkimukselliset valmiudet ovat yksi etu, samoin kuin yhteistyö WHO:n kanssa. Olen samaa mieltä siitä, että kansalaisten tiedonsaanti on ehdottoman tärkeää, ja siksi keskuksella pitäisikin olla omat verkkosivut, joiden kautta se voi välittää tietoa toiminnastaan ja julkaista lausuntojaan.
Tämä on yksi EU:n menestystarinoista, ja meidän olisi iloittava sen syntymisestä. 
Liese (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluan yhtyä esittelijä Bowisille osoitettuihin kiitoksiin. Hänellä oli todella hyvin vaikea tehtävä, sillä alunperin ei ollut lainkaan selvää, että ehdotuksemme saisi yleisen hyväksynnän; Saksan liittohallitus esimerkiksi oli aluksi hyvin epäilevällä kannalla. Jäsen Stihler saattaisi ehkä sanoa, että se oli tässä suhteessa vielä euroskeptisempi kuin brittiläiset konservatiivit. Esittelijä Bowis on onnistunut käsittelemään näinkin kiistanalaista aihetta niin, että olemme pääsemäisillämme siitä yhteisymmärrykseen ja että asia on todella mahdollista saattaa päätökseen ensimmäisessä käsittelyssä ja ennen laajentumista.
Mielestäni oli ja on epäjohdonmukaista, että Euroopan unionilla on hyvin laaja toimivalta eläintautien alalla ja mahdollisuus suoraan toimintaan, mutta että sama ei päde ihmisiä uhkaavien tautien torjuntaan ja että ihmisten terveyden ollessa vaarassa ensimmäisenä kaikkien huulilla on aina taikasana "toissijaisuus". Yleisesti ottaen kannatan toissijaisuutta; en kannata eurooppalaista superviranomaista tai terveydenhuoltopalvelujen tarjonnan täydellistä yhdenmukaistamista, mutta tässä kohtaa Euroopan tason toiminta on oikea ratkaisu, kuten näimme monista tämän aamun lintuinfluenssakeskustelun yhteydessä esitetyistä esimerkeistä. Samalla kun meidän on hyödynnettävä jäsenvaltioiden osaamista, kaikki tämä osaaminen on koottava yhteen Euroopan tasolla.
Mielestäni on oikein, että omaksumme käytännöllisen lähestymistavan ja aloitamme tartuntataudeista – jotka ovat kiireellisin ongelma tällä hetkellä – ja katsomme sitten mihin suuntaan etenemme. Olen myös sitä mieltä, että se mitä jäsen Trakatellis äsken sanoi, on hyvin tärkeää, nimittäin että yhteinen keskustelu ja rokotuskäytäntöjen kehittäminen on nostettava etusijalle.
Viimeinen huomioni on osoitettu neuvostolle, jolla ei ole täällä ministeritason edustajaa läsnä, vaan ainoastaan virkamiestason edustus. Monet parlamentin jäsenet ovat maininneet bioterrorismin. Esitin tätä aihetta käsittelevän kysymyksen neuvostolle yli kolme kuukautta sitten, ja normaalin käytännön mukaan siihen olisi pitänyt saada vastaus kuudessa viikossa. Odotan edelleen vastausta. Bioterrorismi on niin tärkeä asia, ettei se salli tällaista viivyttelyä. 
Byrne,
   .  Arvoisa puhemies, tämä kiinnostava keskustelu on tuonut esiin sen, miten kiireellinen ja tärkeä tämä ehdotus on. Poliittinen paine keskuksen perustamiseksi ja sen toiminnan käynnistämiseksi mahdollisimman pian on osoitus Euroopan kansalaisten tarpeista ja huolenaiheista.
Tämän päivän Euroopassa, jossa miljoonat ihmiset ylittävät kansallisia rajoja päivittäin, meillä on oltava valmius nopeisiin, koordinoituihin toimiin EU:n tasolla, jotta voimme parhaiten suojella kansalaistemme terveyttä. Juuri tämä on keskuksen tavoite. Kokoamalla yhteen tieteellisen asiantuntemuksemme ja vahvistamalla nopeita hälytysjärjestelmiämme tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalainen keskus antaa mahdollisuuden parempaan valmistautumiseen ja nopeampaan ja tehokkaampaan reagointiin taudin puhjetessa.
Yhteenvetona tämän aamupäivän keskustelusta haluaisin kiinnittää huomionne ehdotuksen kolmeen keskeiseen osa-alueeseen, jotka ovat aiheuttaneet eniten huolta: keskuksen toimeksiantoon ja tehtäviin; sen toimintakentän mahdolliseen laajentamiseen; ja hallintoneuvoston kokoonpanoon. Keskuksen alkuvaiheen toimintakentästä toimielinten kesken vallitsee laaja yksimielisyys. Me olemme kaikki samaa mieltä siitä, että keskuksen olisi aloitettava tartuntataudeista ja pystyttävä reagoimaan tuntemattomasta lähteestä peräisin oleviin odottamattomiin tautitapauksiin. Neuvosto ja parlamentti ovat molemmat sitä mieltä, että toimintakentän laajentamisen tarkoituksenmukaisuudesta on, sikäli kuin resurssit sallivat, laadittava ulkopuolinen arviointi, joka perustuu keskuksen aikaansaamiin tuloksiin ja vaikutuksiin.
Selvää on, että keskuksen talousarvio sanelee sen laajentumismahdollisuudet, ja vuoden 2006 jälkeen siitä on päätettävä uusissa rahoitusnäkymissä. Jotta keskus voisi aloittaa toimintansa ja jotta sillä olisi vaikutusmahdollisuuksia, komissio on valmis hyväksymään tämän lähestymistavan, mutta se merkitsee sitä, että kun kysymys toimintakentän laajentamisen tarpeellisuudesta nousee uudelleen esiin, me odotamme parlamentin ja neuvoston käsittelevän sitä koskevan ehdotuksen nopeasti yhteispäätösmenettelyssä.
Keskuksen organisaation osalta ehdotus antaisi vastuun keskuksen päivittäisestä toiminnasta johtajalle. Neuvoa-antava ryhmä on olemassa sitä varten, että johtaja voi kysyä neuvoa kollegoiltaan. Samalla sen avulla varmistetaan jäsenvaltioiden sitoutuminen hankkeeseen. Komissio voi hyväksyä neuvoa-antavan ryhmän jäsenyyden laajentamisen erilaisiin sidosryhmiin, kuten kansalaisjärjestöihin ja tieteenharjoittajiin. Johtajalle on eduksi saada käyttöönsä laajempaa näkemystä kehittäessään keskuksen toimintaa.
Hallintoneuvoston tehtävänä on ohjata politiikkaa ja tehdä päätöksiä. Komission ehdotuksella nämä kaksi velvollisuutta saatetaan keskenään tasapainoon meidän mielestämme mahdollisimman tehokkaasti ja avoimesti. Tämä lähestymistapa perustuu EU:n erillisvirastojen hallinnoinnista annetussa komission tiedonannossa määriteltyihin periaatteisiin.
Viime kuussa hyväksytyssä päätöslauselmassa parlamentti ilmaisi tyytyväisyytensä tähän tiedonantoon ja tunnusti samalla, että erillisvirastojen hallintoneuvostojen kokoa on tarpeen rajoittaa. Komissio haluaa noudattaa johdonmukaista lähestymistapaa tässä asiassa, sillä tällä hetkellä kukin erillisvirasto näyttää kulkevan omia polkujaan. Nyt totean neuvoston ja parlamentin päässeen yksimielisyyteen siitä, että tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen hallintoneuvosto koostuisi yhdestä edustajasta kustakin jäsenvaltiosta sekä kolmesta komission ja kahdesta parlamentin edustajasta. Komissio katsoo, että 30-jäseninen hallintoneuvosto on kömpelö ja saattaa vaikeuttaa päätöksentekoprosessia. Hallintoneuvostossa vaadittavan ja käytettävän erityisosaamisen vuoksi olen kuitenkin esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että yhden hallintoneuvoston edustajapaikan antaminen kullekin jäsenvaltiolle on hyvin perusteltua. Komissio huomioi neuvoston ja parlamentin tukeman kompromissin ehdot ja on siksi epäilyksistään huolimatta halukas menemään mukaan tähän kompromissiin, kun muistetaan, miten tärkeänä se pitää keskuksen pikaista perustamista.
Komissio panee merkille sen, että asetuksen 31 artiklassa esitetty arviointi kattaa keskuksen työskentelykäytännöt, joihin sisältyy myös hallintoneuvoston kokoonpano ja toiminta.
Komissio toimittaa parlamentille täydellisen luettelon kannastaan kuhunkin yksittäiseen tarkistukseen(1). Lyhyesti voidaan todeta, että komissio hyväksyy kaikki sellaiset tarkistukset, jotka sisältyvät esittelijän laatimaan kompromissipakettiin. Esittelijän tavoin haluan myös painottaa, että paketin tarkistuksia komission ei pidä – eikä se voi – hyväksyä.
Päätän puheenvuoroni kiittämällä esittelijää ja parlamenttia. Hahmotellessani ajatusta mielessäni joitakin vuosia sitten sain toivomaani tukea omalta pääosastoltani, mutta myös parlamentti antoi voimakkaan tukensa. Meidän on tänään syytä olla ylpeitä itsestämme. Äänestämällä huomenna tästä asiasta reagoimme juuri oikeaan aikaan nähtyämme tartuntataudit maailmanlaajuista taustaansa vasten. Olemme keskustelleet siitä edellisen aihepiirin yhteydessä täällä parlamentissa. Voimme ylpeinä kertoa kansalaisille, että reagoimme hyvin ja nopeasti heidän tarpeisiinsa tartuntatautien osalta.
Joskus saatamme olla tarpeettoman pessimistisiä ja kriittisiä itseämme kohtaan. Tämä on meille yksi tilaisuus tulla rohkeasti esiin ja todeta, että olemme tehneet työmme hyvin ja nopeasti, olemme vastanneet tarpeisiin, ja voimme katsoa kansalaisia silmiin ja sanoa tehneemme työmme kunnolla. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30. 

Puhemies.
    Esityslistalla on seuraavana Garot'n laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (Α5-0022/2004) maataloustulojen kehityksestä Euroopan unionissa. 
Garot (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, maataloustuloja koskevan valiokunta-aloitteisen mietinnön tarkoituksena on auttaa meitä tarkastelemaan tilojen monitoiminnallisuuteen ja kilpailukykyyn perustuvan eurooppalaisen maatalousmallin täytäntöönpanoa.
Tulot ovat itse asiassa maatilojen elinvoimaisuuden mittari. Jos tulot eivät ole riittävät, maanviljelijät katoavat ja tuotanto siirtyy pois kaikkein heikoimmilta aloilta. Jos maanviljelijät katoavat ja toimintaa keskitetään yhä nopeammin, olemme vaarassa etääntyä kannattamastamme eurooppalaisesta maatalousmallista, jossa maatalous pyritään säilyttämään koko yhteisön alueella. Tulojen tarkasteleminen on siksi ilmeisen tärkeää. Kaudesta 1995–2002 on aiheellista todeta seuraavaa. Ensinnäkin 15 jäsenvaltion unionin maataloustulot kasvoivat keskimäärin 7 prosenttia, mutta jäsenvaltioiden välillä oli paljon eroja. Esimerkiksi Portugalissa tulot lisääntyivät 32 prosenttia, mutta Yhdistyneessä kuningaskunnassa ne vähenivät 30 prosenttia. Toiseksi julkisten tukien osuus tästä luvusta on yli 50 prosenttia, mutta niiden jakotapa on kyseenalainen: 20 prosenttia tiloista saa 73 prosenttia tuista, ja nämä tilat edustavat 59:ää prosenttia maa-alasta ja 25:tä prosenttia työpaikoista. Kolmanneksi tuottajahinnat laskivat 1,1 prosenttia, kun taas kuluttajahinnat nousivat 11 prosenttia. Neljänneksi keskimääräisten tulojen hienoinen lisääntyminen johtuu siitä, että kakkua on ollut jakamassa yhä vähemmän maanviljelijöitä, koska alalla työskentelevien määrä väheni 15,7 prosenttia edellä mainittuna ajanjaksona. Meidän on siksi mietittävä, voidaanko tämän antaa jatkua vaarantamatta eurooppalaista maatalousmallia.
Kysymys on erityisen vakava, koska monitoiminnallisuuden soveltamisen vuoksi tuotantokustannukset nousevat vastaisuudessa, vaikka 15 jäsenvaltion maanviljelijöille myönnettävän julkisen tuen määrää aiotaan vähentää vuoteen 2013 mennessä pääasiassa siksi, että kymmenelle uudelle jäsenvaltiolle myönnettävän yhteisön maataloustuen määrä kasvaa. Euroopan unioni ei voi suhtautua välinpitämättömästi tähän tilanteeseen. Meidän on pohdittava, mihin suuntaan YMP:tä olisi tulevaisuudessa ohjattava, jotta se olisi sopusoinnussa maatiloille asettamiemme monitoiminnallisuutta ja kilpailukykyä koskevien tavoitteiden kanssa.
Tästä näkökulmasta markkinoiden on pyrittävä maksamaan korvaus maanviljelijöiden työstä. Niiden on myönnettävä aiempaa enemmän julkisia tukia korvaukseksi ei-kaupallisista palveluista, joita maanviljelijät tuottavat yhteiskuntamme hyväksi.
Viimeisimmässä YMP:n uudistuksessa otetaan myönteisiä askelia tähän suuntaan. Niitä ovat etenkin tukiehdot ja tukien mukauttaminen. Tukien irrottaminen tuotannosta johtaa YMP:ssä kuitenkin siihen, että käyttöön otetaan kauan sitten hyväksytyt oikeudet, jotka estävät kaikkien tilojen palkitsemisen monitoiminnallisuuden perusteella. Näistä vanhoista oikeuksista on siksi ehdottoman tärkeää päästä eroon, ja se toteutuu vähitellen, jos tukien mukauttamista lisätään huomattavasti.
Markkinoilla saatujen tulojen osalta suositan hinnoittelu- ja markkinapolitiikan asettamista uudelleen painopisteeksi ja katson, että tuotteiden laadun parantuminen – niin tärkeää kuin se onkin – ainoastaan mahdollistaa markkinoille pääsyn.
Tästä syystä on asetettava tai lujitettava useita suuntaviivoja, jotta markkinat voivat hoitaa osuutensa ilman, että hinnat romahtavat ja vievät tulot mukanaan. Suuntaviivoissa todetaan seuraavaa: "joustava, tuotantoon perustuva tarjonnan sääntely, tuotantoon perustuvien turvaverkkojen käyttöönotto, yhteisön antama tuki alakohtaisille politiikoille, jotta lisäarvo voitaisiin jakaa entistä paremmin, ja yhtäläisten vaatimusten soveltaminen tuontituotteisiin ja unionin tuotteisiin".
Mietinnön perusteella kaikki parlamentin jäsenet ymmärtävät, että on vielä valtavasti tehtävää, jotta yhteisessä maatalouspolitiikassa voidaan saavuttaa sille asetetut tavoitteet. Eurooppalaisen maatalousmallin suunnitelma oli aiheellinen. Sellainen mallista on tultava taas käytännössäkin. Tämän vuoksi minusta on erityisen valitettavaa, ettei komission jäsen ole läsnä tässä keskustelussa. 
Jeggle (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aluksi haluan esittää kollega Garot'lle lämpimät kiitokset valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä, jossa käsitellään maataloustulojen kehitystä Euroopan unionissa. Itse kiitän häntä erityisesti avoimesta ja rakentavasta yhteistyöstä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa.
Jäsenvaltiot panevat kansallisissa maatalouspolitiikoissaan parhaillaan täytäntöön yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta koskevia Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmiä. Lähtökohtanamme on, että Brysselin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti maatalousbudjetille asetettiin enimmäismäärä. Käytettävissä olevat varat on jaettava jatkossa 15 jäsenvaltion EU:n maanviljelijöiden sijaan EU:n 25 jäsenvaltion EU:n maanviljelijöiden kesken ja lisäksi epätasaisemmin kuin tähän asti. Tämä tarkoittaa, että ensimmäisen pilarin, toisin sanoen suorien tukien, määrärahat on siirrettävä toiseen pilariin eli maaseudun kehittämiseen. Tätä me kaikki parlamentin jäsenet olemme aina vaatineet.
Garot'n mietintö on erinomainen tilannekatsaus, koska siinä analysoidaan maataloustulojen tämänhetkisiä perusedellytyksiä myös laajentumisen kannalta.
Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän mielestä yhteisen maatalouspolitiikan perimmäiset tavoitteet ovat seuraavat. Ensimmäisenä tavoitteena on taata maatalousväestölle kohtuullinen tulotaso. Toisena tavoitteena on tuloja vakauttamalla säilyttää maatalous koko Euroopan unionin alueella. Tästä syystä meistä on oikein säilyttää maatalouteen myönnettävien julkisten tukien taso ennallaan etenkin siksi, että voidaan maksaa korvaus yhteiskunnan hyväksi tulevasta monitoiminnallisuudesta ja jotta maatalous säilyy koko yhteisön alueella ensimmäisen pilarin mukaisesti. Toiseksi mielestämme on aiheellista, että talousarviovaroilla varmistetaan työllisyys etenkin epäsuotuisilla maaseutualueilla ja että tiloille maksetaan korvausta niiden sopeuttamisesta yhteiskunnan uusiin vaatimuksiin, mikä nähdäksemme kuuluu toiseen pilariin.
Jotta nämä periaatteet toteutuisivat, me Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän jäsenet olemme jättäneet maatalousvaliokunnan käsiteltäväksi joukon tarkistuksia, joille onnistuimme saamaan esittelijän tuen, kuten jo mainitsin puheeni alussa. Ehdotamme esimerkiksi luonnonkatastrofien vuoksi maksettavia tukia koskevan järjestelmän käyttöönottoa – sellainen on jo käytössä muissa suurissa maatalousvaltioissa. Vaadimme nimenomaisesti, että maanviljelijät saavat mahdollisimman suuren osan käytettävistä olevista varoista. Olemmekin luonnollisesti sitä mieltä, että Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmien kansallisessa täytäntöönpanossa on sovellettava näissä päätelmissä vahvistettua sääntöä eli maatilan tulotukea. Vaadimme lisäksi, että mikäli 58 artiklassa tarkoitettua poikkeusta sovelletaan, se ei saa aiheuttaa vakavaa kilpailun vääristymistä Euroopan maataloudessa.
Lopuksi totean, että on otettava huomioon, että kilpailukykyä ja monitoiminnallisuutta on arvioitava yhä uudestaan ja että kehitys on otettava huomioon. Ilman riittäviä tuloja yksikään maanviljelijä ei pysty täyttämään tehtäviään ammattimaisesti ja hyvien käytäntöjen mukaisesti eli tuottamaan elintarvikkeita ja hoitamaan Eedenin puutarhaa, joka meillä Euroopassa on onneksi vielä jäljellä. Meidän on siksi käytettävä maatalousbudjetin määrärahat 25 jäsenvaltion Euroopassa siten, että niillä tuetaan aktiivisten maanviljelijöiden kilpailukykyä markkinoilla. Meidän on aina muistettava taata nuorille maanviljelijöille toiminnan aloitusmahdollisuus ja lupaavat tulevaisuudennäkymät. Juuri näihin haasteisiin meidän on vastattava nyt jos koskaan. Kesäkuussa 2003 hyväksytty yhteinen maatalouspolitiikka tarjoaa tämän tavoitteen saavuttamiseen mielenkiintoiset keinot. 
Kreissl-Dörfler (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kiitän esittelijä Garot'ta erinomaisesta mietinnöstä. Minun ei juurikaan tarvitse toistaa jo todettuja asioita. Maanviljelijöiden tuloista olisi pitänyt keskustella jo paljon aiemmin. Ne ovat nimittäin aivan liian pienet.
Tähän on monta syytä, joita tarkastelen käyttämällä Saksaa esimerkkinä. Yksi tärkeimmistä syistä on, etteivät maanviljelijät saa markkinoilla vieläkään sellaisia hintoja, jotka he tarvitsisivat tuotteilleen ja joihin heillä olisi myös oikeus. Tämä johtuu kuuden seitsemän markkinoita hallitsevan elintarvikekonsernin rajusta keskinäisestä kilpailusta, jota käydään maanviljelijöiden kustannuksella. Kyseiset konsernit pitävät maanviljelijöitä vain halpojen raaka-aineiden toimittajina. Tämä pätee muuten myös moniin meijereihin.
Toiseksi voidaan mainita kuluttajien, siis useimpien ihmisten, tietämättömyys ja osittain jopa piittaamattomuus. Laadukkailla elintarvikkeella, joiden valmistuksessa esimerkiksi noudatetaan tiukkoja ympäristönsuojelu- ja eläinsuojeluvaatimuksia, on hintansa – niitä ei saa ilmaiseksi. Myös useimpien saksalaisten maanviljelijöiden etuja valvovalla Saksan maanviljelijöiden liitolla on ollut osuutensa asiaan, koska se on mielestäni aivan liian kauan paitsi jarruttanut tai lykännyt tärkeitä uudistuksia, myös kerta kaikkiaan estänyt jotkut niistä. Jo vuosikymmenten ajan se on jatkuvasti valittanut, miten huonosti maanviljelijöillä menee, minkä vuoksi kansalaiset eivät enää käytännössä lotkauta korvaansa maanviljelijöiden hyväksyttäville vaatimuksille ja tarpeille. Monet maanviljelijät kertovat minulle tällaisia asioita erilaisissa tilaisuuksissa, kun liiton toimihenkilöt eivät ole enää paikalla.
Viime vuonna päätetyt uudistukset ovat siksi erityisen tärkeitä maanviljelijöille. Niistä olisi pitänyt päättää jo vuosia sitten. Tuet olisi pitänyt irrottaa tuotannosta jo ajat sitten. Parlamentti on tehnyt osuutensa. Jäsenvaltioiden tehtävänä on nyt panna nämä päätökset asianmukaisesti täytäntöön ja vihdoinkin poistaa epäoikeudenmukainen kohtelu tuotantosuuntien, esimerkiksi maitokarjatalouden ja peltokasvien viljelyn, väliltä. Esitän joitakin lukuja: 20 prosenttia tiloista, jotka edustavat 59:ää prosenttia kokonaispinta-alasta ja 25:tä prosenttia maatalouden työpaikoista, on saanut tähän mennessä 73 prosenttia suorista tuista. On syytä panna merkille, että ne, jotka nyt pauhaavat epäoikeudenmukaisuudesta, jonka he väittävät aiheutuvan maatalousuudistuksesta, olivat aiemmin melko näkymättömiä ja hiljaisia.
Me sosiaalidemokraatit kannatamme maanviljelijöille maksettavia korvausmaksuja, koska heille on maksettava asianmukainen korvaus yhteiskunnan hyväksi tulevasta monitoiminnallisuudesta, jota tuotteista maksetut hinnat eivät korvaa. Tämä on kuitenkin tehtävä avointen ja ymmärrettävien sääntöjen mukaisesti. Meidän kaikkien on mietittävä, minkä arvoisia laadukkaat elintarvikkeet meille ylipäänsä ovat. Automme moottoriin ostamme vain kaikkein parasta ja kalleinta bensiiniä, mutta meille on useimmiten täysin samantekevää, millä täytämme oman moottorimme, oman ruumiimme, jota ilman emme voi elää ja jonka on tarkoitus toimia moitteettomasti vähintään sata vuotta. Pääasia on, että saamme sitä paljon ja halvalla. Näin ei voi jatkua. Tämä voi olla tällä hetkellä vielä pelkkää toiveajattelua, mutta meidän mielestämme olisi parasta, jos hinnat olisivat sellaiset, että maanviljelijät tulisivat hyvin toimeen tuotteistaan saamillaan tuloilla. Sitä me sosiaalidemokraatit pyrimme edistämään. Kiitos. 
Olsson (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Garot'ta merkittävästä panoksesta maanviljelijöiden tuloista käytävään keskusteluun. Esittelijä Garot on vannoutunut maatalouspoliitikko. Hän on hyvin perillä asioista ja suhtautuu myönteisesti maatalouteen. Täytyy sanoa, että olen ruotsalaisena hieman kateellinen. Ruotsin hallituksessa olisi voinut mieluusti olla muutama hänen kaltaisensa sosiaalidemokraatti. Siitä olisi ollut meille paljon hyötyä.
Haluaisin ottaa esiin joitakin mielestäni tärkeitä asioita. Esittelijä Garot toteaa, että maataloutta on harjoitettava koko EU:n alueella. Tämä on erittäin tärkeää muistaa, varsinkin kun on kyse sellaisista EU:n osista, joista esimerkiksi minä olen kotoisin, siis Ruotsista tai Suomesta.
Esittelijä käsittelee myös toista erittäin tärkeää asiaa, nimittäin kustannuskehityksen ja hintakehityksen välistä eroa. Niiden välille syntyy kuilu, jota voidaan korjata järkeistämistoimin. Kokonaan sitä ei näin kuitenkaan voida poistaa. On varmistettava, ettei tämä kuilu kasva liian suureksi. Olemme nähneet, miten se on kasvanut kotimaassani sen liityttyä EU:hun. Se on nyt aivan liian suuri, ja tuotanto supistuu.
Olemme puolustaneet maatalousuudistusta. Siitä on nyt päätetty. Ei ole kuitenkaan hyvä, että se pannaan täytäntöön eri tahtiin eri valtioissa. Tämä on tärkeää, kuten mietinnössäkin todetaan. Jos maatalousuudistus pannaan täytäntöön eri tahtiin, kilpailukykyyn voi tulla uusia muutoksia tai eri valtioihin saatetaan luoda erilaiset kilpailuedellytykset. Nyt on äärimmäisen tärkeää myöntää mahdollisimman paljon ympäristötukea ja maaseudun kehittämiseen tarkoitettua tukea. Jäsenvaltioiden osallistumisella niiden rahoitukseen voi olla kielteinen vaikutus, kuten esittelijä Garot toteaa mietinnössään. Tästä asiasta olen huolissani.
Minun on kuitenkin otettava esiin joitakin mietintöön sisältyviä näkökohtia, jotka eivät ole mielestäni yhtä hyviä. Mielestäni mietintö on jokseenkin uudistusvastainen, jos saan käyttää tätä ilmaisua. Tavoitteena on, että mahdollisimman monet pysyvät maatalousalalla. Se ei ole nähdäkseni realistista pitkällä aikavälillä. Mielestäni ei ole realistista säilyttää laajaa markkinoiden sääntelyä tai poliitikkojen määrittämiä hintoja eikä nykyisen kaltaista kiintiöihin perustuvaa säänneltyä tarjontaa. Meidän on pyrittävä lieventämään rajasuojaa, jotta pystymme vastaamaan maailmankaupan haasteisiin. Kun tuet nyt irrotetaan tuotannosta, olisi ollut hyvä, jos olisimme voineet tehdä sen kokonaan alusta alkaen ja itse asiassa samalla kertaa koko Euroopan unionissa. Näiden pohdintojen perusteella minä ja monet muut Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän jäsenet äänestämme valitettavasti tyhjää. Emme voi äänestää mietinnön puolesta, mutta kun otetaan huomioon kaikki alussa mainitsemani myönteiset seikat, emme voi äänestää myöskään sitä vastaan. Lopullisessa äänestyksessä äänestämme tietenkin tyhjää, koska mietinnöstä toimitetaan vain kertaäänestys. 
Fiebiger (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, mietinnön perusajatuksena on, että kaikilla rakenteeltaan kovin erilaisilla alueilla asuvilla Euroopan yhteisön kansalaisilla on työ ja näin ollen myös oikeus sen mukaisiin tuloihin. Vain silloin voidaan puhua sosiaalisesta Euroopan unionista – tämä on käsittääkseni esittelijän näkemys. Mietinnössä todetaan aiheellisesti, että tuotannon tuottavuus vaihtelee suuresti Euroopan unionissa, vaikka ilmaston ja muiden luonnonolojen puolesta Euroopassa voitaisiin viljellä lähes kaikkia viljelykasveja.
Viime vuosien kustannuskehityksen pääsyyt ovat tiedossa. Odotan, että tulevissa uudistuksissa komissio ottaa aiempaa paremmin huomioon mahdollisuutensa vaikuttaa kustannusrakenteeseen. Odotan lisäksi, että uusille investoinneille annetaan mahdollisuus, ja toivon, että aiempaa monipuolisemmat ohjelmat johtavat yksinkertaistumiseen ja selkeään näkemykseen.
Kuten muissakin mietinnöissä, tässäkin mietinnössä todetaan, että koska maanviljelijöille maksettavat suorat tuet otetaan huomioon tulolähteenä, niitä ei voida lakkauttaa menettämättä satojatuhansia työpaikkoja, mitä jotkut käsittääkseni valitettavasti toivovat.
Yhä useammat Euroopan maaseutualueilla asuvat tekevät kahta työtä, minkä vuoksi jokainen euro, jota ei käytetä maaseudun rakennesuunnitteluun ja -kehitykseen – puhun nyt miljardeista – liittyy aina tulojen ja työpaikkojen menetykseen. Tämän vuoksi on tärkeää arvioida, johtaako työskentely ja eurooppalaisen maatalousmallin soveltamistapa siihen, että eurooppalaiset maanviljelijät saavat asianmukaisen korvauksen, ja mitä sillä tarkoitetaan. Esittelijä ei ota tähän juurikaan kantaa. Hän ei ota kantaa, koska asiasta ei ole tarpeeksi tietoa. Odotan kuitenkin, että markkinajärjestelyn kehittyessä voimme vastata kysymykseen siitä, mikä maanviljelijöiden kohtuullinen tulotaso itse asiassa on.
Saksassa maanviljelijöiden tulot ovat pienentyneet huomattavasti: kahtena viime talousarviovuonna 6,1 prosenttia ja 19,8 prosenttia. Se merkitsee koko talouden romahdusta. Tämä synkkä tilanne johtuu kahdesta asiasta. Se johtuu ensinnäkin tulvista ja kuivuudesta, mutta vielä enemmän kyse on – kuten keskustelussa jo mainittiin – vähittäiskaupan elintarvikkeiden hintakilpailusta, jossa maanviljelijät ovat yleensä häviäjiä.
Miten tukien irrottaminen tuotannosta ja niiden sitominen ympäristöehtoihin vaikuttaa tuotantopaikkojen jakautumiseen ja siten työllisyyteen ja tuloihin? Kyseessähän on uhkayritys lisätä yhtäältä markkinoiden merkitystä maanviljelijöiden tulojen muodostumisessa ja toisaalta korvata julkisin varoin palvelut, joille ei enää ole kysyntää. Voidaanko siten taata alueellisesti kattava maatalous? Pikemminkin lienee syytä pelätä, että tämä aiheuttaa saalishinnoittelua ja rakennemuutoksia, joissa häviäjinä ovat paikallisalueet. Sitä minä en halua. 
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, esittelijä Garot on laatinut hyvän mietinnön, ja hänen ansiokseen on laskettava se, että tuotteiden hinnat ovat taas keskustelun keskipisteenä. Tukien irrottaminen tuotannosta on auttanut poistamaan hintojen vääristymisen, jota palkkiot ovat aiheuttaneet kahdellakin tapaa: ne pitivät ensinnäkin hinnat alhaalla ja antoivat siten asiakkaille mahdollisuuden saada halpoja raaka-aineita, ja toiseksi tuen sitominen tuotantoon – joka oli jakautunut epätasaisesti – tarkoitti, että 20–25 prosenttia maatiloista sai 75–80 prosenttia tästä valtiontuesta. Nyt tuet on irrotettu tuotannosta, ja se oli oikea askel. Se ei kuitenkaan muuta voimasuhteita automaattisesti, vaan merkityksellistä on se, että hinnoista olisi neuvoteltava aktiivisesti. Tässä ei ole kyse vain jakeluketjuista vaan myös osuuskunnista, jotka harjoittavat osittain maanviljelijöiden johdolla hinta- ja markkinapolitiikkaansa päätöksentekoelimissä. Kyse on siitä, että raaka-aineista – maatalouden raaka-aineista – maksetaan aiempaa paremmin.
Teitte myös selväksi, että meidän on nyt keskusteltava mukauttamisesta ja eri tavoista jakaa varoja. Jotkin järkeistetyt maatalousalan suuryritykset saavat nyt valtiolta tukea yli 100 000 euroa työntekijää kohden, mutta tällainen käytäntö olisi sidottava mukauttamisen avulla paitsi työntekijöiden lukumäärään myös tuotantotapaan. Tämän pohjalta on kehitettävä laatukriteerit, jotta valtion varoilla ei edistetä varojen kasautumista eikä anneta vääriä virikkeitä tuotannolle vaan turvataan maaseudun tuotantomenetelmien jatkuvuus Euroopassa. 
Hyland (UEN ).
    Arvoisa puhemies, minäkin kiitän esittelijä Garot'ta mietinnöstä. Taannoinen maataloustuloja koskeva kuuleminen sai varmasti meidät kaikki tietoisiksi EU:n maanviljelijöiden kohtaamista haasteista. On helppo ymmärtää heidän turhautuneisuutensa, kun he huomaavat ostovoimansa heikentyneen ja yleisen elintasonsa vaarantuneen monella tapaa.
Mietinnössään esittelijä Garot on onnistunut keskittämään huomiomme yhteisen maatalouspolitiikan perusasioihin ja sen merkitykseen. Sopimusperustan avulla voimme taata maanviljelijöille ja heidän perheilleen kohtuullisen elintason. Meillä on myös velvollisuus ylläpitää eurooppalaista maatalousmallia, joka perustuu perhetiloihin ja elinvoimaisen maaseutuyhteisön säilyttämiseen.
Ne, jotka yrittävät heikentää yhteistä maatalouspolitiikkaa, unohtavat joskus nämä perusasiat. He unohtavat, että maataloudella on sosiaalis-taloudellinen ulottuvuus ja ettei maatalous ole kuin mikä tahansa muu ala. Esittelijä Garot esittää nämä tosiasiat erittäin selkeästi. Se, että vuosina 1995–2002 maataloustulot lisääntyivät Euroopan unionissa keskimäärin 7 prosenttia, kertoo erittäin suurista eroista valtioiden, viljelykasvien ja tuottajien välillä. Samalla se kätkee sen tosiasian, että tulotasot ovat säilyneet kyseisenä ajanjaksona suurelta osin siksi, että Euroopan unionin tilojen määrä on vähentynyt 15,7 prosenttia. Tämä on varmasti vakavimpia haasteita Euroopan maatalouden jatkuvuuden kannalta.
Maatiloilla on usein voitu palata lyhyen aikavälin toimiin – esimerkiksi tarvittavasta pääomainvestoinnista on luovuttu. Myös osa-aikainen maanviljely ja työskentely maatilojen ulkopuolella ovat lisääntyneet huimasti. Verratessamme maatalousalan palkkoja teollisuus- tai palvelualan palkkoihin huomaamme eron suurenevan jatkuvasti.
Lopuksi totean, että mietinnössä otetaan esiin tärkeitä haasteita, joihin meidän lainsäätäjien ja päätöksentekijöiden on vastattava. Nyt on olennaista, että maatalouspolitiikan avulla edelleen suojellaan ja lisätään mahdollisimman monien Euroopan unionin kotitalouksien tuloja sekä taataan maanviljelijöillemme ja heidän perheilleen vakaa tulevaisuus. 
Mathieu (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, mietintö on hyvä aloite, ja kiitän sen laatijaa. Se todellakin saattaa meidät maataloustulojen kehityksen osalta ajan tasalle juuri ennen YMP:n uudistusta ja Euroopan unionin laajentumista. Muutaman vuoden kuluttua se on meille näin ollen viiteasiakirja, kun parlamentti toivottavasti taas kokoontuu pohtimaan uudistuksen vaikutuksia maanviljelijöiden tuloihin. Onko meillä edessämme parempi tulevaisuus, kun Euroopan unioniin liittyy kymmenen uutta hyvin maatalousvaltaista valtiota ja kun Euroopan maataloustuotteiden hinnat mukautetaan maailmanmarkkinahintoihin? En halua olla maailmanlopun ennustaja, mutta rohkenen valitettavasti epäillä.
Mietinnössä korostetaan joitakin tärkeitä tosiseikkoja, etenkin seitsemän vuoden aikana Euroopan maataloustuloissa tapahtunutta 7 prosentin kasvua, joka kätkee monet alueiden ja alojen väliset erot ja joka johtuu eurooppalaisen maatalousmallin rappeutumisesta, kuten esittelijä totesi puheenvuorossaan. Kymmenessä vuodessa neljännes Euroopan maanviljelijöistä on kaikonnut, tilat ovat suurentuneet ja tuotanto on tehostunut.
Joillakin Ranskan pienviljelijöillä on niin pienet tulot, että Ranskan hallitus päästää heidät viimesijaisen toimeentulotuen ("revenu minimum d'insertion"), kaikkein vähäosaisimmille tarkoitetun sosiaalitukijärjestelmän piiriin. Olen kotoisin Vosgesista, maaseutuvaltaisesta departementista, joka ei ole kaukana täältä. Vuosina 1988–2000 alueella sijaitsevien maatilojen määrä väheni 40 prosenttia ja maitotilojen määrä väheni puoleen. Samalla maatilojen pinta-alat lisääntyivät 65 prosenttia ja tilojen lehmien määrä 30 prosenttia. Tällainen maatalouden keskittyminen vahingoittaa perhetiloihin perustuvaa eurooppalaista maatalousmallia, kuten parlamentin mietinnössä hyvin selkeästi osoitetaan.
Tukien irrottaminen tuotannosta ei ole toimiva ratkaisu maanviljelijöiden kannalta. Nantesin INRA:n (maataloustutkimuslaitos) tekemän tutkimuksen mukaan tukien osittainen irrottaminen tuotannosta voisi vähentää tehokkaiden maitotilojen näennäisiä tuloja vuonna 2008 jopa 32 prosenttia, koska tuotannosta irrotetut tuet eivät korvaa vuosina 2006-2008 maitojen hinnoissa oletettavasti tapahtuvaa 20 prosentin laskua.
Tämän mietinnön laadinnan yhteydessä oli mahdollisuus kuulla alan asiantuntijoita. He kaikki korostivat tätä viimeisimpään maatalouspolitiikan uudistukseen sisältyvää olennaista ristiriitaa. Miten todellakaan voimme ajatella kustannusten lisäämistä monitoiminnallisuudella, kun haluamme samaan aikaan maataloustuotteiden hintojen laskevan maailmanmarkkinahintojen tasolle? Mikä ratkaisu tarjotaan maanviljelijöille, jotka ovat lisääntyvien tuotantokustannusten ja laskevien hintojen loukussa? Yksikään asiantuntija ei ole pystynyt kertomaan meille sitä.
Mietinnössä käsitellään myös riskiä, josta olen erityisen huolissani, nimittäin pienille tiloille myönnettävien tukien ympäristöehtoja, koska niiden tulot riippuvat jatkossa yhä enemmän tuista, etenkin kun tuet irrotetaan tuotannosta. Eräältä pienviljelijältä, joka ei pystynyt noudattamaan yhtä todella monista direktiiveistä, joihin kuuluu myös lintudirektiivi, leikattaisiin tukea, jolloin hänen tulot vähenisivät. Tämä vie lisää tuloja maanviljelijöiltä, joiden toimeentulo on jo muutenkin epävarmaa ja joilla on vain niukat mahdollisuudet investointeihin.
Mietinnössä käsitellään yhteisen maatalouspolitiikan ja sen viimeisimmän uudistuksen kipeitä kohtia, ja minusta on vain myönteistä, että nämä kohdat tuodaan esiin. Jotkin mietinnön osat jäävät kuitenkin epäselviksi, enkä voi kannattaa niitä. En voi kehottaa jäsenvaltioita "soveltamaan tukien osittaista irrottamista tuotannosta", kuten mietinnössä todetaan, koska olen aina vastustanut kaikenlaista – niin osittaista kuin täysimääräistä – tukien irrottamista tuotannosta. En myöskään kannata mietinnössä vaadittua "tasapainon palauttamista toisen pilarin hyväksi". Ensimmäistä pilaria, jonka avulla maanviljelijät voivat ylläpitää kannattavia maataloustuotteiden hintoja, ei voida heikentää toisen pilarin hyväksi.
Nyt käsiteltävän parlamentin mietinnön ansiona on, että siinä esitetään selkeästi joitakin tärkeitä ja toisinaan vaikeita yhteisen maatalouspolitiikan realiteetteja. Siinä kuitenkin tuetaan epämääräisesti YMP:n uudistuksen keskeisiä näkökohtia, joita ryhmäni on vastustanut, minkä vuoksi minun on erittäin vaikeaa kannattaa mietintöä. 
Souchet (NI ).
   – Arvoisa puhemies – en voi valitettavasti lisätä "arvoisa komission jäsen Fischler", koska hänen paikkansa on tyhjä – hyvät kollegat, tästä valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä, jossa käsitellään maataloustulojen kehitystä Euroopan unionissa, tekevät kiinnostavan pikemminkin siinä esitetyt kysymykset kuin vastaukset, joita siinä pyritään antamaan. Mietinnön lähtökohta on täysin kiistaton. Voimme käyttää vaikka kuinka hienoja sanoja eurooppalaisesta maatalousmallista – monitoiminnallinen, ympäristöä säästävä ja eläinten hyvinvointia edistävä, elintarvikkeiden turvallisuuden takaava tai kaikki unionin alueet kattava – mutta jos ei ole toimijoita, jotka toteuttaisivat sen, jos maanviljelijöillä ei toisin sanoen ole riittävästi tuloja, jotta he voisivat hoitaa tehtävänsä – hankkia elantonsa työllään ja houkutella seuraavaa sukupolvea alalle – silloin malli jää pelkäksi utopiaksi, illuusioksi, semantiikaksi, valheeksi.
Tulevina vuosina todellakin kohtaamme ongelman, jota mietinnössä kuvaillaan. Jos yhteisön maanviljelijöiden keskimääräiset tulot – jotka ovat abstrakti ja siksi keinotekoinen tilastollinen käsite – eivät ole vielä romahtaneet järjestelmällistä hintojen alentamista koskevasta politiikasta huolimatta, ne on pystytty säilyttämään vain erittäin suurten uudelleen järjestelyjen avulla, mikä on merkinnyt maatiloilla työskentelevien voimakasta vähentymistä ja tilojen keskittymisen huomattavaa nopeutumista sekä tuotannon tehostumista. Jos kuitenkin haluamme, että kaikilla jäsenvaltioiden alueilla on jatkossakin mahdollisimman paljon maanviljelijöitä, meidän on päästävä eroon tästä katoamisen, keskittämisen ja tehostamisen kolmiyhteydestä. Euroopan unioni ei saa jatkossa enää turvautua tällaisiin sopeutuksiin pyrkiessään ylläpitämään maatalouttaan ja kehittämään maatalousmalliaan. Se ei voi myöskään enää luottaa siihen, että suurentamalla maatalousbudjettia voidaan kattaa lisäkustannukset, joita aiheutuu yhteiskunnan vaatimista uusista monitoiminnallisuuteen liittyvistä normeista. Maatalousbudjettia on päinvastoin tarkoitus pienentää kymmenen seuraavan vuoden aikana, eikä suunnanmuutosta ole odotettavissa lähiaikoina.
Toisin kuin esittelijä, olen sitä mieltä, että kesäkuun 2003 uudistus, jonka motiiveina olivat pääsiassa muut kuin maatalouteen liittyvät näkökohdat – halu päästä yleiseen yhteisymmärrykseen WTO:ssa ja halu tehdä talousarviosäästöjä – tarjoaa vähän mahdollisuuksia ratkaista ongelma. Kun tuet irrotetaan tuotannosta, on päinvastoin paljon todennäköisempää, että tuotannon keskittyminen, viljelyn tehostuminen ja viljelymaalla keinottelu kiihtyvät. Nämä kaikki tekijät estävät nuoria ryhtymästä maanviljelyyn ja nopeuttavat maatalousalan monetarisoitumista. Jos haluamme välttää kaiken tämän, meidän on määriteltävä uudelleen yhteisön etuuksien käsite. Emme voi vältellä asiaa loputtomiin. Maailmassa on nousevan talouden maita, jotka pystyvät rakenteellisten tuotantoedellytystensä turvin tuhoamaan Euroopan maatalouden kilpailukyvyn täysin, joten on vastuutonta kuvitella, että yksinomaan laatu- tai erikoistuotteisiin keskittymällä voitaisiin taata sellainen tulotaso, joka turvaisi maanviljelyn jatkuvuuden kaikilla Euroopan unionin alueilla ja tarjoaisi yhteiskunnalle sen haluamat tuotteet ja tuotantoedellytykset. 
Maat (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijä Garot'ta mietinnöstä. Hän on yksi suuresti arvostamistani Euroopan parlamentin jäsenistä. Luettuani hänen mietintönsä arvostelen sitä kuitenkin aivan liian voimakkaasta sosiaalisesta painotuksesta. Mietinnössä on kiinnitetty liikaa huomiota palkkioihin ja käsitelty liian vähän maa- ja puutarhatalouden kilpailukykyä. Euroopassa käytävää maataloustuloja koskevaa keskustelua hallitsee yleisesti ottaen liikaa kysymys palkkioiden suuruudesta, ja markkinoiden ongelmat jäävät taka-alalle.
Käsittelen ensin palkkioita ja totean, että Alankomaat saa aivan liian pienen osuuden yhteisön talousarviosta. Alankomaiden osuus Euroopan unionin maataloustuotannosta on 7 prosenttia, mutta se saa vain 2,1 prosenttia maatalousbudjetista ja 1 prosentin maaseudun kehittämiseen tarkoitetuista määrärahoista. Tämä on aivan kohtuutonta. Tähän on tietenkin syynsä. Berliinissä vuonna 1999 käytyihin neuvotteluihin osallistuneilla Wim Kokilla ja Gerrit Zalmilla ei ollut mitään yhteyksiä maa- ja puutarhatalouteen. Tämä ei ole ainoastaan syy siihen, miksei Alankomaiden maaseutu saa sitä, mikä sille kuuluisi; se on myös todellinen syy siihen, miksi Alankomaiden EU:lle maksama nettorahoitusosuus on niin suuri. Tämä kohtuuton rahoitusosuus voidaan korjata parhaiten myöntämällä Alankomaille huomattavasti aiempaa enemmän tukea maatalouteen ja maaseudun kehittämiseen.
On myös toinen seikka, johon on kiinnitetty liian vähän huomiota maataloustulojen kehityksessä, nimittäin niin kutsuttujen vapaiden tuotteiden asema. Ympäristöä, elintarvikkeiden turvallisuutta ja eläinten hyvinvointia koskevat tiukat yhteisön vaatimukset vaikuttavat esimerkiksi lihan, vihannesten ja perunoiden omakustannushintoihin ja saattavat Euroopan maatalouden maailmanlaajuisesti epäedulliseen asemaan tuotantohinnoissa. Tämä on useiden kriisien, myös tämänhetkisen sikatalouden kriisin, todellinen syy. Ehdotan, että laadittaessa uusia maa- ja puutarhatalouteen vaikuttavia yhteisön lainsäädäntöehdotuksia arvioitaisiin tuloja, jotta voidaan tarkastella tämän lainsäädännön todellisia vaikutuksia maaseudun työntekijöihin. 
Izquierdo Rojo (PSE ).
    Arvoisa puhemies, minäkin kehun Garot'n loistavaa mietintöä, joka on yhtä ajankohtainen kuin tarpeellinenkin.
Arvoisa puhemies, esittelijä Garot'n perusteellisessa analyysissa on tietoja, jotka vahvistavat huolemme vaarasta, jonka YMP:n uudistus aiheuttaa, ellei sen kielteistä vaikutusta maataloustuloihin neutraloida. Minusta on erittäin valitettavaa, miten erheellisesti ja epäjohdonmukaisesti jotkut jäsenet yhtäältä ylistävät mietintöä, koska se on hyvä, mutta toisaalta toteavat, etteivät aio kannattaa sitä.
Arvoisa puhemies, YMP:n perustavana tavoitteena on taata maatalousväestölle kohtuullinen elintaso. Eurooppa tarvitsee monitoiminnallisen ja elinvoimaisen maatalouden, mutta se tarkoittaa, että meidän on suojeltava eurooppalaista mallia, perustettava kriisinhallintajärjestelmä, taattava työllisyys ja lisättävä toisen pilarin resursseja. Esittelijä ehdottaa kaikkea tätä loistavassa mietinnössään.
On syytä panna merkille erityisesti 7 kohta, jota komission olisi sovellettava ja jossa todetaan, että tuotantokustannukset nousevat ja tuet vähenevät, 17 kohta, joka liittyy työllisyyden varmistamiseen, sekä toista pilaria koskevat 24 ja 25 kohta.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että komission on otettava huomioon esittelijä Garot'n näkemys yhteisrahoitusta koskevassa 25 kohdassa, jossa hän toteaa, että kyseinen vaatimus voi estää maaseudun kehityksen ja että tätä yhteisrahoitusta koskevaa vaatimusta olisi joustavoitettava YMP:n uudistuksessa. 
Patakis (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, esittelijä on pyrkinyt todella kunnioitettavasti kaunistelemaan yhteistä maatalouspolitiikkaa ja siitä maanviljelijöille koituvia traagisia seurauksia, mutta hän ei ole onnistunut tekemään mitään muuta kuin toistamaan joukon väitteitä, joita komissiokin on esittänyt aika ajoin perustellakseen aiheettoman YMP:n ja sen uudistukset. Aiemmin täysin harhaanjohtaviksi ja tekopyhiksi osoittautuneita perusteluja käytetään nyt taas häpeämättömästi nimenomaan siksi, että voidaan jatkaa samaa maatalouden vastaista politiikkaa.
Mistä sosiaalisesta ja monitoiminnallisesta maataloudesta esittelijä oikein puhuu, kun viitekautena eli vuosina 1995–2002 työvoima väheni 15,7 prosenttia ja maanviljelijäkotitalouksien määrä väheni vastaavasti? Tämä luku ei kerro, että etenkin Välimeren maissa on luovuttu kokonaisista alueista, eikä se paljasta työttömyyden lisääntymistä, kaupunkeihin suuntautuvaa muuttoliikettä eikä kaikkia niihin liittyviä ongelmia ja arvaamattomia vaikutuksia ympäristönsuojeluun. Euroopan komissio ei oletettavasti tekisi mitään näille asioille. Esittelijä toteaa, että vuosina 1995–2002 maataloustulot ovat nousseet koko yhteisössä keskimäärin 7 prosenttia. Tämä nousu on kuitenkin alle 1 prosentin vuodessa, joten maataloustulot ovat lisääntyneet keskimäärin huomattavasti vähemmän kuin Euroopan unionin BKT samana ajanjaksona, ja kyse on elinkeinoelämän alasta, jonka tuotteista Euroopan unionissa on puutetta.
Ei ole myöskään tehty sellaista analyysia, jonka perusteella tietäisimme, mitkä tilat ovat ilmoittaneet tulojen noususta, kuinka monen pienen ja keskisuuren maanviljelijäkotitalouden tulot pienenivät ja kuinka monet menivät vararikkoon. Tämä johtuu siitä, että keskiarvoihin perustuva tekniikka on maanviljelijöiden kaltaisessa eriytyneessä yhteiskunnallisessa ryhmässä paras keino hämärtää tietoja, kätkeä jyrkät luokkaerot ja peittää huomattavat sosiaaliset ongelmat. Mistä sosiaalisesta ja monitoiminnallisesta maataloudesta siis tarkalleen ottaen puhumme, kun työntekijää kohden laskettujen maataloustulojen erotus on suurempi kuin yhden suhde viiteenkymmeneen ja kun 20 prosenttia suurista tiloista saa 73 prosenttia yhteisön suorista tuista?
Yhteisön tukien epäoikeudenmukainen jako pienten ja keskisuurten tilojen kustannuksella on osoittanut ajan mittaan YMP:n kapitalistisen luonteen ja sen, että YMP:n tavoitteena on keskittää viljelysmaat ja tuotanto muutamille kapitalistisille maatiloille. Pienten ja keskisuurten tilojen hävittämistä ja viljelysmaiden keskittämistä tietenkin täydentää YMP:n uusi uudistus, joka on vielä kaikkia aikaisempia uudistuksia huonompi. Komission jäsentä Fischleriä lainatakseni mainitsen tyypillisinä esimerkkeinä tukien irrottamisen tuotannosta, jota esittelijä kannattaa, ja interventiojärjestelmien muuttamisen yksinkertaisiksi vakuutusverkostoiksi sekä maanviljelijöiden poistumisen markkinoilta ja muuttumisen liikemiehiksi.
Mietinnön ristiriitaiset ja piintyneet käsitykset eivät vastaa todellisuutta. Todellisuus on niin synkkä, ettei se jätä tilaa edes silmänkääntötempuille eikä maanviljelijöiden jatkuvalle harhaanjohtamiselle. Kotimaani ja Euroopan unionin pienet ja keskisuuret maatalousyrittäjät taistelevat tuhoisaa yhteistä maatalouspolitiikkaa vastaan. Heille on päivä päivältä selvempää, että sen kumoaminen on heille ainoa tapa säilyä hengissä ja…
Wyn (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, esittelijä on tehnyt mielestäni hyvää työtä tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön parissa. Siinä käsitellään kysymystä, joka on tässä vaiheessa keskeinen Euroopan maatalouden kannalta. Tämä kysymys on, voiko maatalousväestö odottaa saavansa toiminnallaan kohtuullisen elintason.
Mietinnön havainnollisimpia toteamuksia on, että vuosina 1995–2002 maataloustulot lisääntyivät EU:ssa 7 prosenttia, mutta samalla tilojen määrä väheni 15 prosenttia. Tämä tarkoittaa, että yhä suuremmat yritykset ja entistä tehokkaampi tuotanto ovat nielaisseet pienet yritykset. Koska kuluttajat vaativat yhä enemmän tietoa elintarvikkeidensa tuotantotavoista, tätä suuntausta on käsiteltävä. Elintarvikkeiden tukkukauppaa harjoittavat suurtilat, jotka aiheuttavat pilaantumisriskejä ja karjan terveysongelmia, enteilevät tulevaisuutta, jota meidän on kartettava. Lukujen perusteella voi edelleen näyttää siltä, että tulot lisääntyvät, mutta nämä luvut eivät paljasta yhä tehokkaampien viljelymenetelmien seurauksia. Tämä on pidettävä mielessä aina, kun Euroopan parlamentissa – ja varsinkin Euroopan komissiossa – keskustellaan YMP:n suorista tuista. Jotain on pahasti pielessä järjestelmässä, joka syytää jatkuvasti rahaa Euroopan suurimpien ja rikkaimpien tilanomistajien taskuihin runsaiden tukien muodossa. Westminsterin herttua – Yhdistyneen kuningaskunnan rikkain mies – saa päivittäin 1 300 euroa maataloustukea, kun walesilaiset pienviljelijät yrittävät tulla toimeen vaivaisilla 7 000 eurolla vuodessa.
Van Dam (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, luonnonsuojelu, perheyrityksinä toimivat maatilat, työllisyys, turvalliset elintarvikkeet – kaikki nämä ovat tavoitteita, jotka pyrimme saavuttamaan Euroopan unionin maatalouspolitiikalla. Esittelijä Garot on oikeassa todetessaan mietinnössä, että ellemme takaa maanviljelijöille kohtuullista tulotasoa, nämä kaikki hienot sanat eivät ole loppujen lopuksi edes sen paperin arvoisia, jolle ne on kirjoitettu. Tuloja koskevia tilastotietoja ei ole helppo tulkita. Esittelijä Garot toteaa, että viime vuosina maataloustulot ovat lisääntyneet 7 prosenttia Euroopan unionissa. Tarkistin nämä luvut toimittaneilta tutkijoilta, pitääkö tämä paikkansa. He totesivat, ettei näissä luvuissa ole otettu huomioon tuotantomaksuja, maksettavia korkoja eikä vuokra- ja työvoimakustannuksia. Kun tarkastellaan maanviljelijöiden tulojen tosiasiallista muutosta vuosina 1995–2001, havaitaan, etteivät maataloustulot EU:ssa lisääntyneet vaan pienenivät 6 prosenttia.
Päätöslauselmassa kannatetaan syystäkin hinta- ja markkinapolitiikan sekä siihen liittyvän tuotannon valvonnan ylläpitämistä. Tarjonnan lisääminen ei missään mielessä lisää maataloustuloja. Jos maitokiintiöitä suurennetaan, maidon hinta laskee entisestään ja maidon tuottajien tuloihin kohdistuu turhia paineita.
Cancúnissa pidetty WTO:n huippukokous epäonnistui, minkä vuoksi maataloustuotteilla käytävän kaupan laaja vapauttaminen on pantu toistaiseksi jäihin. Maataloutta ei voi verrata polkupyöräkauppaan, jossa markkinoiden kysyntään voidaan noin vain mukautua. Suojelu on edelleen tarpeen. Tässä mielessä kehitysmaille on enemmän hyötyä etuuskohteluun perustuvasta EU:n markkinoille pääsystä kuin sääntelemättömästä vapaasta kaupasta. On valitettavaa, että kaikista ihmisistä juuri sosialisti, joka luonnostaan uskoo, että yhteiskunta voidaan muokata sellaiseksi kuin hän itse tahtoo, hyväksyy maatalouden vapauttamisen luonnollisena ilmiönä. Esittelijä on huolissaan siitä, että EU:n myöntämä maataloustuki menettää legitimiteettinsä WTO:n silmissä. En yhdy tähän huoleen, koska kuten jalkapallossa, kyse ei ole vain tekniikasta vaan myös strategiasta. Muuten ranskalaiset eivät voisi koskaan voittaa Alankomaiden joukkuetta!
Minusta on valitettavaa, että esittelijä Garot valmistelee päätöslauselmassa jo uutta uudistusta – tuotannosta irrotettujen tukien uudistamista eräänlaiseksi maaseutupolitiikaksi. Pidän kyllä maaseutupolitiikkaa erittäin tärkeänä, mutta sillä ei voida mielestäni korvata Euroopan unionin maatalouspolitiikkaa. Esittelijä Garot on väärässä käyttäessään Euroopan maatalouden monitoiminnallisuutta tekosyynä uudenlaiselle rakennepolitiikalle, jonka on pumpattava rahaa alueelle pinta-alan eikä tuotantoarvon perusteella.
Jos haluamme säilyttää perheyritykset ja torjua hallitsemattoman suurtuotannon, politiikkamme on oltava sen mukaista. Tällaiseen politiikkaan kuuluu enimmäismäärien asettaminen yrityksille maksettaville suurille tuille sekä pienten ja keskisuurten yritysten järjestelmällinen suojelu. Tästä on ainakin jotain hyötyä Euroopan maanviljelijöille. 
Folias (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Euroopan unionin maatalousalalla on monia ongelmia. Etenkin Kreikan maanviljelijät ovat huolissaan tulevaisuudestaan. He eivät tiedä, jatkaako maanviljelyä vai liittyäkö kaupunkien työttömien jonoon. Emme voi kuitenkaan toivoa vahvaa Kreikkaa, ellemme varmista alueiden vahvuutta. Vahvat alueet merkitsevät vahvoja maanviljelijöitä.
Meidän on harjoitettava politiikkaa, jolla taataan maanviljelijöille kohtuullinen tulotaso, jotta he voivat hallita omaa viljelysmaatansa, jotta heillä on töitä ja tulevaisuus ja jotta he voivat tarjota lapsilleen hyvät tuotantomahdollisuudet. Jos valtiossa on alueita, joilla ei ole maanviljelijöitä, valtiolla ei ole tulevaisuutta. Kohtuullisten maataloustulojen takaaminen ei ole vain taloudellinen kysymys. Se on samalla suuri sosiaalinen ja moraalinen kysymys. Meidän on siksi harjoitettava organisoitua maatalouspolitiikkaa, joka vahvistaa maatalousalaa johdonmukaisesti ja jatkuvasti.
Meidän on nyt välittömästi torjuttava byrokratiaa, yksinkertaistettava menettelyjä, jotta uudet maanviljelijät pääsevät yhteisöaloitteiden piiriin, sekä edistettävä luonnonmukaisten tuotteiden kehittämistä vähentämällä siihen liittyvää paperityötä ja tukemalla sitä aiempaa tehokkaammin, mahdollistamalla luonnonmukaisten tuotteiden edullisen sertifioinnin sekä tarjoamalla maanviljelijöille maatalousministeriössä työskentelevien maatalous- ja eläinlääkintäalojen asiantuntijoiden yhtenäistä neuvontatukea.
Meidän on saatava Kreikan maanviljelijät optimistisiksi, jota he eivät tällä hetkellä ole. Heidät on saatava uskomaan, että heidän työllään on tulevaisuutta ja että heidän tulevaisuutensa on heidän viljelysmaissaan ja että heillä on tulevaisuus, kunnolliset tulot ja ihmisarvo. 

– Hyvä jäsen Graefe zu Baringdorf, oletan, että pyydätte menettelyä koskevaa puheenvuoroa. 
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, olemme käyneet tärkeää keskustelua maatalouspolitiikasta, eikä komission jäsen Fischler ole ollut läsnä. Sitä on kritisoitu, mikä on niin ikään valitettavaa. Komissio on parhaillaan keskipitkän aikavälin rahoitussuunnittelua koskevassa istunnossa. Oikeudenmukaisuuden nimissä minun on nyt tehtävä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan puolesta selväksi, että meistä on tärkeää, että komission jäsen Fischler on läsnä tuossa istunnossa. Pahoittelemme kuitenkin, että tilaisuudet ovat samaan aikaan. Yritimme estää tämän päällekkäisyyden, mutta emme onnistuneet siinä. Sen vuoksi meillä on nyt tällainen kurja tilanne, että jouduimme käymään tämän tärkeän keskustelun ilman komission jäsentä Fischleriä.
Puhemies.
   – Kiitos. Välitän huomautuksenne eteenpäin.
Keskustelua Garot'n mietinnöstä jatketaan klo 15.00.
Aloitamme nyt äänestykset, jotka keskeytetään juhlaistunnon vuoksi, kuten tiedätte. 

Lulling (PPE-DE ),
   . – Hyvät kollegat, vaikka ette varmasti pidä tätä asetusta tärkeänä, selitän teille, miksi se kuitenkin on tärkeä. Sillä on tarkoitus varmistaa, että jäsenvaltiot toimittavat neljännesvuosittain Eurostatille luotettavia tietoja rahoitustaloustoimistaan. Nämä tiedot käsittävät kaikki velkaantumismuodot eli kaikki lainat sekä julkistalouden velan. Näiden luotettavien tietojen tarkoituksena on muun muassa auttaa Euroopan keskuspankkia laatimaan euroalueen neljännesvuosittaisia tilinpitotietoja. Kuten tein jo selväksi lokakuussa järjestetyssä ensimmäisessä käsittelyssä, tämä asetus tulee liian myöhään, koska juuri nämä nyt neljännesvuosittain välitettävät oleelliset tiedot ovat ratkaisevan tärkeitä euron vakauden perustana olevan vakaus- ja kasvusopimuksen kannalta. Tästä olettekin kuulleet viime kuukausina yhtä sun toista.
Toivoin, että olisimme säästyneet toiselta käsittelyltä, koska olimme sopineet puheenjohtajavaltio Italian kanssa joistakin järkevistä tarkistuksista, jotka saivat ensimmäisessä käsittelyssä myös parlamentin ylivoimaisen enemmistön kannatuksen. Näin ollen asetus olisi voinut tulla voimaan vielä ennen vuoden 2003 loppua. Näin ei kuitenkaan tapahtunut pääasiassa siitä syystä, että jotkin jäsenvaltiot huomasivat, etteivät ne olleet sittenkään vielä valmiita toimittamaan vaadittavia tietoja niin nopeasti. Tätä on oikeastaan vaikea käsittää, sillä jäsenvaltioiden luulisi olevan kiinnostuneita saamaan neljännesvuosittain tietoja rahoitustilanteestaan.
Haluamme kuitenkin hyväksyä aiempaa suuremman joustavuuden tietojen toimittamisessa välttääksemme lisäviivytyksiä, joita sovittelumenettelyyn siirtyminen aiheuttaisi. Se olisi ehkä sopinut hyvin joillekin jäsenvaltioille, joiden on vaikea noudattaa vakaussopimusta ja jotka haluavat siksi salata todellisen julkisen velkansa. Koska emme halua tehdä näille jäsenvaltioille palvelusta, ehdotan, että hyväksymme neuvoston yhteisen kannan.
Puhemies. –
   Kiitos, esittelijä Lulling. Euroopan parlamentti on teidän ansiostanne nyt hyvin perillä asioista. Ulkoa osaamanne työjärjestyksen 110 a artiklan 4 kohdan nojalla teillä on oikeus puhua kaksi minuuttia.

– Koska meillä on vielä niin monta äänestystä toimittamatta, minusta on järkevää pitää tauko nyt ensimmäisen osan jälkeen. Loput äänestykset toimitetaan heti juhlaistunnon jälkeen.
(1) 



Katiforis (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, jätin käsiteltäväksi tarkistuksen 8, jossa esitetään uuden 4 c kohdan lisäämistä, jotta parlamentin jäsenet olisivat mahdollisimman yksimielisiä mietinnöstä, joka ansaitsee tuen, koska se merkitsee politiikkamme uutta avaamista kohti rahoitusmarkkinoita. Haluan muuttaa yhden sanan, jotta mietinnöstä tulee joustavampi ja jotta useammat kollegat hyväksyvät sen.
Luen tarkistuksen: "kehottaa komissiota toteuttamaan tarpeelliset toimet ja erityisesti kustannus-hyötyanalyysin arvioidakseen, miten Euroopan pääomamarkkinoihin vaikuttaa se, jos – – perustetaan eurooppalainen ". Tämä sana korvaa sanan "rekisteröintiviranomainen". Loppu jää ennalleen.
Tämä muutos tuo mietintöön joidenkin kollegojen vaatiman joustavuuden, ja odotan heidän nyt kannattavan mietintöä. 
Puhemies.
   – Oikein hyvä, esittelijä Katiforis. Ehdotuksenne koski siis tarkistusta 8. Meidän on äänestettävä ensin kahdesta muusta tarkistuksesta. Kun tulemme tarkistukseen 8, kysyn menettelyn mukaisesti, vastustavatko jotkut parlamentin jäsenet sitä, että suullinen tarkistuksenne otetaan huomioon.
Huomaan, että jäsen Gollnisch pyytää puheenvuoroa. Jos kyse ei ole todellakin menettelyä koskevasta puheenvuorosta, suljen hänen mikrofoninsa välittömästi. 
Gollnisch (NI ).
   – Arvoisa puhemies, jos huomautukseni valtion päämiesten kuulemista koskevien parlamentin sääntöjen luonteesta ole ei menettelyä koskeva puheenvuoro, niin mikä sitten on? Puhun joka tapauksessa lyhyesti.
Monet Euroopan parlamentissa vierailleista kolmansien maiden valtion päämiehistä – esimerkiksi presidentti Bouteflika – eivät ole mielestäni lievästi sanoen olleet täysin demokraattisten hallintojärjestelmien edustajia…
Puhemies.
   – Jäsen Gollnisch, minä varoitin teitä. En ymmärrä, mihin työjärjestyksen artiklaan viittaatte. Tuo ei ollut menettelyä koskeva esitys vaan poliittinen huomautus, ettekä näin ollen saa puheenvuoroa.
Bastos (PPE-DE ),
   .  Sosiaaliturvajärjestelmien ajantasaistaminen ja yhdenmukaistaminen ovat jäsenvaltioiden kannalta ratkaisevia asioita, joten on syytä kannattaa sellaisia ehdotuksia, joiden avulla ne voivat saavuttaa nämä tavoitteet. Sosiaalisen suojelun komitea, jonka tarkoituksena on edistää jäsenvaltioiden, ehdokasmaiden ja komission välistä yhteistyötä sosiaalisen suojelun alalla, on tällainen ehdotus, minkä vuoksi äänestin sen puolesta.
Komitean on seurattava jäsenvaltioiden sosiaalialan tilannetta ja siinä tapahtuvia muutoksia. Sen on laadittava selvityksiä etenkin köyhyyden esiintymisestä ja sosiaalisen osallistumisen kehittymisestä – annettava lausuntoja, luotava yhteyksiä ja tehtävä yhteistyötä alan asianomaisten elinten kanssa.
Korostan, että parlamentin asemaan on kiinnitettävä aiempaa enemmän huomiota. Komitean on tiedotettava Euroopan parlamentille tehokkaasti asioista, jotta parlamentti voi seurata tilannetta, ja parlamentin asema on otettava huomioon kaikissa sosiaalisen suojelun komitean toimissa.
Lopuksi painotan, että komitean valtuuskuntien kokoonpanossa on noudatettava sukupuolten välistä tasapainoa. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Tämä 29. kesäkuuta 2000 tehdyllä neuvoston päätöksellä perustetun sosiaalisen suojelun komitean uudistus koskee lähinnä menettelytapaa. Se johtuu 1. helmikuuta 2003 voimaan tulleesta Nizzan sopimuksesta ja erityisesti sen 144 artiklassa mainitusta uudesta oikeusperustasta. Komissio ja parlamentti ovat käyttäneet tilaisuutta hyväkseen tehdäkseen joitakin muutoksia aiemmin hyväksymiinsä periaatteisiin.
Yhdellä ehdotuksella, jonka Euroopan parlamentti on hyväksynyt ja jonka jätin työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan käsiteltäväksi, pyritään varmistamaan, että sosiaalista suojelua koskevassa yhteisessä selvityksessä kiinnitetään "erityistä huomiota köyhyyden esiintymiseen ja sosiaalisen osallistumisen kehittymiseen Euroopan unionin jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa".
Hyväksytyksi tulivat myös ehdotukset siitä, että komitea sisällyttää tehtäviinsä monialaisesti tasa-arvon valtavirtaistamisen ja selvittää naisten erityisongelmia, jotka liittyvät etenkin naisten köyhyyden lisääntymiseen ja perhemuotojen muuttumiseen. Minusta on siksi tärkeää ottaa käyttöön sukupuolten mukaan eriytettyjä indikaattoreita, joiden avulla kiinnitetään huomiota pikemminkin yksilön kuin kotitalouden käsitteeseen. 
Queiró (UEN ),
   .  Nizzan sopimuksessa määrätään neuvoa-antavan sosiaalisen suojelun komitean perustamisesta edistämään yhteistyötä sosiaalisen suojelun alalla jäsenvaltioiden kesken ja komission kanssa. Sosiaalisen suojelun komitea, jolla on tällainen asema ja tällaiset tavoitteet, perustettiin 29. kesäkuuta 2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä, ja se on ollut toiminnassa kyseisestä päivästä lähtien. Mietinnön tavoite liittyy näin ollen pääasiassa menettelyyn. Tavoitteena on perustaa uuden oikeusperustan mukainen komitea. Meidän on kuitenkin suhtauduttava myönteisesti siihen, että kyseisen komitean tehtävänä on myös seurata sosiaalialan tilannetta, edistää hyvien toimintatapojen vaihtoa ja luoda tarkoituksenmukaiset yhteydet työmarkkinaosapuoliin. Kannatan myös vaatimusta siitä, että sosiaalisesta suojelusta laaditaan vuosittain yhteinen selvitys, joka toimitetaan neuvostolle ja parlamentille. Uskommekin, että on perustettava tehokas tiedottamismenettely, jotta parlamentti voi seurata säännöllisesti sosiaaliseen suojeluun, erityisesti köyhyyteen, liittyviä asioita.
Näiden seikkojen vuoksi äänestin mietinnön puolesta. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .  Kuten tiedätte, Nizzan sopimuksessa määrätään neuvoa-antavan sosiaalisen suojelun komitean perustamisesta edistämään yhteistyötä sosiaalisen suojelun alalla jäsenvaltioiden kesken ja komission kanssa. Sosiaalisen suojelun komitea, jolla on tällainen asema ja tällaiset tavoitteet, perustettiin 29. kesäkuuta 2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä, ja se on ollut toiminnassa kyseisestä päivästä lähtien. Mietinnön tavoite liittyy näin ollen pääasiassa menettelyyn. Tavoitteena on perustaa uuden oikeusperustan mukainen komitea. Meidän on kuitenkin suhtauduttava myönteisesti siihen, että kyseisen komitean tehtävänä on myös seurata sosiaalialan tilannetta. Se edistää hyvien toimintatapojen vaihtoa ja luo tarkoituksenmukaiset yhteydet työmarkkinaosapuoliin. Se pyrkii myös entistä jäsennellympään yhteyteen kansalaisjärjestöjen kanssa ja kiinnittää erityistä huomiota köyhyyteen liittyviin kysymyksiin.
Kannatan esittelijän ehdotusta siitä, että sosiaalisesta suojelusta laaditaan vuosittain yhteinen selvitys, joka toimitetaan neuvostolle ja parlamentille. Kyseiseen selvitykseen on sisällytettävä luku, jossa esitellään Euroopan parlamentin kannat sosiaalista suojelua koskevista asioista. On perustettava tehokas tiedottamismenettely, jotta Euroopan parlamentti voi seurata tilannetta säännöllisesti, ja on aloitettava myös jäsenyyteen valmistautuville valtioille tiedottaminen ja niiden kuuleminen.
Äänestin tietenkin mietinnön puolesta. 

Coelho (PPE-DE ),
   .  Viime vuosikymmeninä on tapahtunut erilaisia ympäristökatastrofeja. Yksi näistä on Galician rannikon edustalla tapahtunut Prestige-aluksen uppoaminen, jolla on ollut kauheita seurauksia meren saastumisen kannalta.
Lisäksi tarvitaan selvästikin kansainvälistä yhteistyötä, koska yksikään valtio ei pysty yksin torjumaan meren pilaantumista aiheuttavan suuren onnettomuuden seurauksia. Yhteistyön avulla on pyrittävä ehkäisemään tällaista saastumista ja torjumaan sitä tehokkaasti.
Minusta on siksi myönteistä, että yhteisö tekee pöytäkirjan, joka koskee yhteistyötä Välimeren pilaantumisen torjumiseksi ja joka liitetään Barcelonan yleissopimukseen (alueellinen aloite, jonka on allekirjoittanut 14 Välimeren valtiota). Koska Portugalilla on pitkä rannikko, sen olisi aina kannatettava kaikenlaisia aloitteita, joilla edistetään kansainvälistä yhteistyötä merten saastumisen ehkäisemiseksi ja torjumiseksi.
Aloitteen yhteensoveltuvuus yhteisön lainsäädännön kanssa ei ole ongelma, koska yhteisön lainsäädäntö on jopa pöytäkirjaa tiukempi: yhteisö on lisännyt ja tehostanut merten saastumisen ehkäisemistä ja torjumista koskevia toimiaan. Yksi esimerkki tästä on ehdotuskokonaisuus, jonka hyväksyimme viime istuntojaksolla.
Esclopé (EDD ),
    – Äänestin mietinnön puolesta, koska se on välttämätön, jotta kaikenlaista Välimeren saastumista voidaan torjua määrätietoisesti ja koordinoidusti.
Välimeri on päivittäin sitä kaatopaikkana pitävien "merihuligaanien" kohteena. Älkäämme unohtako, että mereen päästetään tahallaan vuosittain yli kuusi miljoonaa tonnia saastuttavaa jätettä.
Lisäksi kannatan toimia, joita Euroopan unioni on kehittänyt meriturvallisuuden alalla Prestigen haaksirikon jälkeen. Toimia on kuitenkin jatkettava hellittämättä, jotta uusia katastrofeja ei enää tapahdu ihmisten sekä eläimistön ja kasviston kustannuksella.
Saastumisen torjunnan lisäksi korkeammalla tasolla on harjoitettava todellista ennalta ehkäisevää politiikkaa. Valtioiden satamavalvontaa ja eri rannikkovaltioiden meripoliisien keskinäistä yhteistyötä on vahvistettava.
Taistelua merten saastuttajia vastaan on tehostettava ja saastuttamisesta on määrättävä ankaria rangaistuksia. Vastuu on jaettava kaikkien tavarankuljetusketjun osapuolten kesken.
Lopuksi kehotan niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä ratifioineet pöytäkirjaa, tekemään sen mahdollisimman pian. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Kannatan toimia, joilla pyritään tiivistämään kansainvälistä yhteistyötä merten saastumisen torjumiseksi. Viime vuosikymmenten kauheat onnettomuudet ovat osoittaneet, ettei yksikään valtio pysty yksin torjumaan meren pilaantumista aiheuttavan suuronnettomuuden seurauksia.
Portugali ei ole tämän alueellisen yleissopimuksen eikä minkään sen kahdeksan lisäpöytäkirjan osapuoli, kuten eivät myöskään muut Välimeren alueen ulkopuoliset Euroopan unionin jäsenvaltiot. Barcelonan yleissopimuksen 29 artiklan mukaan valtion on oltava yleissopimuksen osapuoli, jotta se voi liittyä johonkin sen pöytäkirjoista.
Nämä alueelliset aloitteet sisältävät Montego Bayn yleissopimuksen (Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen) täytäntöönpanoa koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien strategian, ja ne ovat esillä Koillis-Atlantin suojelua koskevassa Lissabonin sopimuksessa.
Kuten kaikki tietävät, Lissabonin sopimus ei ole vielä kuitenkaan tullut voimaan, koska Espanja ja Marokko eivät ole ratifioineet sitä niiden välisten rajojen määrittämistä koskevan kiistan vuoksi. 

Piscarreta (PPE-DE ),
   .  Parlamentilta pyydettiin lausuntoa valvontatoimenpiteistä, jotka kuuluvat Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen soveltamisalaan. Näillä toimilla pyritään takaamaan kattava valvonta- ja tarkastusjärjestelmä, joka mahdollistaa kalavarojen kestävän käytön tämän kansainvälisen yleissopimuksen soveltamisalueella.
Nyt esillä olevassa Stevensonin mietinnössä parlamentti kehottaa komissiota hallinnoimaan kestävää kalastusta aiempaa johdonmukaisemmin ja vaatii selventämään yhteisön toimivaltaa valvonnan ja tarkastusten alalla. Mietinnössä vaaditaan lisäksi lisää tietoja jäsenvaltioiden tarkastus- ja valvontayksiköiden kustannuksista.
Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskeva yleissopimus tarjoaa menetelmän, jolla voidaan varmistaa kalavesien valvonta ja tarkastus. Euroopan unioni päätti jakaa tämän tehtävän komission ja jäsenvaltioiden kesken. Käytännössä tästä on kuitenkin koitunut täytäntöönpanoon liittyviä ongelmia ja joitakin rajoituksia, joita on odotettavissa, kun tehtäviä jaetaan. Parlamentin ei tarvitse kokonaan hylätä EU:n valitsemaa järjestelyä, mutta sen on pyrittävä varmistamaan, että kummankin osapuolen – komission ja jäsenvaltioiden – toimivaltaa selvennetään. Tätä voisi edistää muun muassa yhteisön tarkastusviraston perustaminen. 

 – Jäsen Stihler, koska mietintöön sovelletaan työjärjestyksen 110 b artiklaa, äänestysselitykset voidaan teoriassa antaa vain kirjallisesti. Tein kuitenkin virheen ja annoin puheenvuoron jäsen Fatuzzolle, joka oli samassa asemassa kanssanne, joten annan teille puheenvuoron mielelläni. 
Stihler (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Kindermannin mietinnöstä totean, että monet vaalipiirini asukkaat ovat huolissaan delfiinien ja pyöriäisten tarpeettomista kuolemista Euroopan merillä. Meidän on aika toimia ripeästi. Tästä syystä Kindermannin mietintö on niin tärkeä. Tilanne muuttuu varmasti merkittävästi, kun toteutetaan seuraavat toimet: ajoverkkojen pituutta rajoitetaan Itämerellä 1. heinäkuuta 2004 alkaen, ajoverkoilla kalastamista vähennetään lisää 1. tammikuuta 2007 mennessä, akustisten karkotuslaitteiden käyttö tulee pakolliseksi ja otetaan käyttöön delfiini- ja pyöriäiskantojen kattava valvontajärjestelmä. Nämä toimet osoittavat yhteisen kalastuspolitiikan tärkeyden, ja jos näistä toimista tulee osa yhteistä kalastuspolitiikkaa, ne ovat täysin lainvoimaisia 25 jäsenvaltiossa. Tämä osoittaa, kuinka tärkeitä EU ja sen laajentuminen Itä-Eurooppaan ovat kaikille meille, jotka olemme huolissamme ympäristöstä. 
Queiró (UEN ),
   .  Asetuksella pyritään vähentämään valaiden, esimerkiksi delfiinien ja pyöriäisten, tahatonta joutumista kalastusverkkoihin, mikä uhkaa kyseisen lajin säilymistä.
Koska tietoja ei ole riittävästi, ei voida tehdä tarkkoja laskelmia sivusaaliina kalastusverkkoihin joutuneiden valaiden määrästä ja näiden saaliiden vaikutuksista populaatioihin. Eräissä tieteellisissä asiakirjoissa kuitenkin todetaan, että valaita joutuu sivusaaliiksi useimpiin Euroopassa yleisimmin käytettäviin kalastusverkkoihin.
Koska asetusehdotukseen sisältyy uusia toimia valaiden sivusaaliiden torjumiseksi, siinä reagoidaan tieteellisiin asiakirjoihin ja sillä estetään merkittävästi valaiden saaliiksi joutumista. Valaiden säilyminen olisi muuten vaarassa. Äänestin siksi mietinnön puolesta. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .  Kannatan tätä asetusehdotusta, jolla pyritään ottamaan käyttöön kalastuksen yhteydessä tapahtuvaa valaiden, kuten delfiinien ja pyöriäisten, tahatonta saaliiksi joutumista koskevia toimenpiteitä ja muuttamaan asetusta (EY) N:o 88/98 vastaavasti.
Vaikka valaita suojellaan itse asiassa niin kutsutulla luontodirektiivillä, siihen sisältyvät toimet eivät ole osoittautuneet riittäviksi, jotta niillä voitaisiin taata asianmukainen suojelun taso.
Koska vakavimmat ongelmat näyttävät johtuvan verkoista ja ajoverkoista, minusta olisi aiheellista antaa näiden kalastusmenetelmien käyttöä koskevia säännöksiä ja rajoituksia. Kannatan siksi tämänsuuntaisia ehdotuksia.
Huolimatta tästä ja joissakin tieteellisissä asiakirjoissa esitetyistä toteamuksista minusta on valitettavaa, ettei ole käytettävissä täsmällisempiä tietoja, joiden avulla voitaisiin tehdä tarkkoja laskelmia siitä, miten paljon valaita joutuu sivusaaliiksi. Euroopan unionin on pyrittävä kiireesti korjaamaan tämä tiedonpuute. Meidän on todellakin hankittava luotettavia tietoja populaatioyksiköistä ja eri kalastusalueilla tapahtuvasta valaiden tahattomasta saaliiksi joutumisesta sekä laadittava myöhemmin laajempia suojelutoimia. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   .  Äänestin tämän komission ehdotuksen puolesta, jolla pyritään suojelemaan syvänmeren koralliriuttoja troolaamisen vaikutuksilta Skotlannin luoteispuolella.
Ympäristövaatimusten sisällyttäminen yhteiseen kalastuspolitiikkaan edellyttää toimia, joilla pyritään minimoimaan kalastuksen vaikutukset meren ekosysteemeihin. Tuoreet tutkimusraportit ovat osoittaneet, että eräät syvänmeren luontotyypit tarvitsevat suojelua kalastuksessa käytettävien pyydysten aiheuttamaa mekaanista eroosiota vastaan.
Minusta on siksi myönteistä, että komissio kieltää näiden pohjatroolipyydysten käytön Darwin Moundsin alueella.
Tästä toimenpiteestä on merkittävää hyötyä ympäristölle, eikä sillä ole suurta vaikutusta kalastusalaan, koska kalastajat voivat jatkaa pohjatroolipyydysten käyttöä Darwin Moundsia ympäröivän kalastusvyöhykkeen ulkopuolella ja käyttää suojelualueella edelleen sellaisia vedettäviä verkkoja, jotka eivät ole kosketuksissa pohjan kanssa. 
Souchet (NI ),
    Kalatalousvaliokunnassa esittämieni ja hyväksyttyjen tarkistusten ansiosta Attwoollin mietintö Darwin Moundsin alueen koralliriuttojen suojelusta troolaamisen vaikutuksilta ei ole enää niin syrjivä ja suhteellisuusperiaatteen vastainen kolmella keskeisellä alalla.
Komissio halusi kieltää pohjatroolien käytön Darwin Mounds -korallien levinneisyysaluetta ympäröivällä laajalla alueella. Mietinnössä viitataan nyt tämän alueen määrittelemiseksi neuvoa-antavan komitean (ekosysteemit) vuotta 2002 koskevaan raporttiin. Tämä määritelmä kattaa itse asiassa kattaa kaksi erillistä aluetta, jotka ovat kymmenen kertaa pienempiä kuin komission määrittelemä alue.
Pohjatroolien väitettiin tuhoavan koralleja järjestelmällisesti. Nyt todetaan, että toimenpiteiden on liityttävä yksinomaan ja täysin yksiselitteisesti "sellaisten kalastusvälineiden käyttö(ön), jotka todennäköisesti aiheuttavat pysyvää vahinkoa". Lisäksi vaaditaan, että asianosaisten ja kalastusalan ammattilaisten johtamien alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien on osallistuttava päätöksentekoprosessiin.
Komission uusissa kielloissa, jotka koskevat troolausta useilla Azoreita, Madeiraa ja Kanariansaaria ympäröivillä alueilla, tulee kuitenkin jälleen esiin oikeudellista ja taloudellista epävarmuutta koskeva kysymys, joka liittyy luontodirektiivin soveltamiseen Euroopan vesialueilla. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, näin näyn, jossa jäsen Pannella määrättiin tekemään lakko syömälakossa. Hänet määrättiin toisin sanoen vain syömään ja lihomaan yhä enemmän. Sitten jäsen Pannella sanoi minulle: "Herää, jäsen Fatuzzo. Sinulle tämä on uni. Sinä näit unta, mutta minulle tämä on painajainen!" Minun oli äänestettävä mietinnön puolesta suojellakseni Pannella-raukkaa. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Syrjäisimmillä alueilla vallitsevat erityiset rakenteelliset ja sosiaalis-taloudelliset olot, jotka saattavat aiheuttaa pysyviä taloudellisia haittoja ja myös taloudellisen riippuvuuden muutamista harvoista tuotteista sekä rajoittaa markkinoille pääsyä. Niiden elinkeinoina ovat pääasiassa matkailu, maatalous ja kalastus, kuten Azorien ja Madeiran itsehallintoalueilla. Tämä mielestäni suurelta osin kannatettava valiokunta-aloitteinen mietintö on siksi tärkeä.
Minunkin mielestäni on varmistettava, että kaikkien syrjäisimpiin alueisiin, myös niiden kalastusalaan, liittyvien toimien oikeusperustana on EY:n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohta. Minäkin pidän tärkeänä järjestelmää, jolla korvataan syrjäisimmiltä alueilta peräisin olevien tiettyjen kalatuotteiden markkinoinnissa syntyneitä lisäkustannuksia, ja olen samaa mieltä siitä, että Posei-ohjelmien määrärahoja on lisättävä. Tukea on myös myönnettävä edelleen paikallisen laivaston uudistamiseen ja nykyaikaistamiseen, uusien kalalajien tuensaantimahdollisuuksien lisäämiseen ja kalastajien aktiiviseen osallistumiseen yhteiseen kalastuspolitiikkaan.
Kaikkein kiireellisin vaatimus kalastusalan säilyttämisestä syrjäisimmillä alueilla liittyy kuitenkin kalavarojen hoitoon, ja tarkoituksena on varmistaa, että vain paikalliset laivastot voivat kalastaa niiden yksinomaisella talousvyöhykkeellä, mitä esittelijä tavallaan esittää 12 kohdassa. Meidän on hankittava yksityiskohtaisia tietoja syrjäisimpien alueiden kalavarojen, etenkin mustahuotrakalan, tilasta. 
Queiró (UEN ),
   .  Mietinnön lähtökohtana on, ettei yhteisessä kalastuspolitiikassa (YKP) kiinnitetä asianmukaista huomiota syrjäisimpien alueiden erityisiin etuihin ja tavoitteisiin.
Esittelijä tuo aiheellisesti esiin monellakin tapaa ristiriitaisen tilanteen, kun tarkastellaan yhtäältä yhteistä kalastuspolitiikkaa, joka on laadittu Euroopan manneralueiden etuja ajatellen mutta jota kuitenkin sovelletaan syrjäisimpiin alueisiin, koska ne katsotaan erottamattomaksi osaksi yhteisöä, sekä toisaalta syrjäisimpien alueiden erityistarpeita, jotka johtuvat niiden maantieteellisistä, taloudellisista ja sosiaalisista erityisoloista. Lisäksi on todettava, ettei YKP:n uudistuksessa ole onnistuttu ottamaan asianmukaisesti huomioon kyseisten alueiden tarpeita.
Meidän on asetettava tässä yhteydessä painopisteitä, jotka tulevat esiin eri tukitoimissa, joihin meidän on syytä kiinnittää huomiota. On ensinnäkin lisättävä syrjäisimmiltä alueilta peräisin olevien uusien kalalajien tuensaantimahdollisuuksia ja toiseksi säilytettävä uusien alusten rakentamiseen myönnettävä tuki vuoden 2006 jälkeen. Kolmanneksi on lisättävä kiireesti kalavarojen tieteellistä tutkimusta sekä perustettava yksinomaan paikallisille kalastajille varattuja kalastusalueita.
Äänestin mietinnön puolesta tukeakseni tätä johdonmukaista politiikkaa, jossa pyritään ottamaan huomioon syrjäisimpien alueiden tarpeet. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .  Kannatan tätä valiokunta-aloitteista mietintöä, jossa käsitellään yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) vaikutuksia EU:n syrjäisimpiin alueisiin.
Kuten esittelijä aiheellisesti toteaa EY:n perustamissopimuksen 229 artiklan 2 kohtaan viitaten, syrjäisimmillä alueilla vallitsevat aivan erityiset rakenteelliset, sosiaaliset ja taloudelliset olosuhteet, jotka johtuvat esimerkiksi ilmastosta, pinnanmuodostuksesta, maantieteellisestä sijainnista, pienestä koosta, syrjäisestä sijainnista ja taloudellisesta riippuvuudesta muutamista harvoista tuotteista.
Yhdyn siksi esittelijän näkemykseen, jossa korostetaan, että YKP on mukautettava systemaattisesti syrjäisimpien alueiden tarpeisiin ja että johdonmukaisen ja jäsennellyn politiikan määrittely on tällä alalla erittäin tärkeää.
Kyseisille alueille on myönnettävä taloudellista tukea, jolla korvataan niiden kalatuotteiden markkinoinnissa syntyneitä lisäkustannuksia, ja myönnettyjen varojen käyttöä on parannettava.
Suhtaudun erittäin myönteisesti myös ajatukseen siitä, että kaikille syrjäisimmille alueille olisi perustettava kalastusalan seurantakeskus, joka paitsi valvoo kalastustoimintaa myös varmistaa kalavarojen ja ympäristön aiempaa tehokkaamman suojelun. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, puhumme AKT:n ja EU:n yhteisestä parlamentaarisesta edustajakokouksesta, jonka yksi jäsen on Bahama, kuten tiedätte.
Kävin vuonna 1965 Bahaman pääkaupungissa Nassaussa, joka on paratiisisaari ja sadunomainen paikka Bahamassa vieraileville turisteille. Olin tuolloin hieman nuorempi kuin nyt. Tapasin meren rannalla nuoren bahamalaisen, joka sanoi minulle: "Sinusta tulee kuulemma Euroopan parlamentin jäsen ja minusta yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen puheenjohtaja." Sanoin hänelle: "Muistakin ajatella eläkeläisiä, myös edustamiesi jäsenvaltioiden eläkeläisiä ja muista perustaa sosiaali- ja ympäristöasioiden valiokunta." Sen hän tekikin, joten äänestin mietinnön puolesta. 
Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL ),
    – Äänestimme luonnollisesti niin kutsuttua AKT:n (Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden) ja EU:n "yhteistä" parlamentaarista edustajakokousta käsittelevää mietintöä vastaan. Kyseessä ei ole mikään muu kuin näennäisparlamentaarinen kulissi, jolla ylläpidetään epäoikeudenmukaisia suhteita ja jonka turvin Euroopan imperialistiset vallat itse asiassa ryöväävät näiden alueiden kehitysmaita. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .  Olen esittelijän tavoin tyytyväinen siihen, että yhteinen parlamentaarinen edustajakokous hyväksyi ja otti käyttöön uuden työjärjestyksen toimintansa järkeistämiseksi.
Erityisen merkityksellistä on kolmen pysyvän valiokunnan perustaminen, joiden avulla edustajakokouksesta voi tulla todellinen parlamentaarinen edustajakokous.
Edustajakokous on mielestäni kiinnittänyt kiitettävästi huomiota lasten oikeuksiin ja erityisesti lapsisotilaisiin, ja sen laatima kertomus sai neuvoston suhtautumaan asiaan ilahduttavan myönteisesti, minkä ansiosta neuvosto hyväksyi strategiset suuntaviivat, jotka koskevat lapsia aseellisissa selkkauksissa.
Minun on kuitenkin ilmaistava pettymykseni edustajakokouksen kyvyttömyyteen vaikuttaa myönteisesti Zimbabwen tilanteeseen.
Edustajakokouksen on pyrittävä vahvistamaan ja tehostamaan konfliktinehkäisyä, osallistuttava aktiivisemmin vaali- ja demokratisoitumisprosessien valvontaan sekä edistettävä kansalaisyhteiskunnan osallistumista edustajakokouksen ja sen pysyvien valiokuntien työhön etenkin edustajakokouksen kokoontuessa AKT-valtioissa.
Suhtaudun esittelijän tavoin periaatteessa myönteisesti tähän kehitykseen, vaikka kantani onkin varauksellinen, koska olen vakaasti sitä mieltä, että edustajakokous voisi tehostaa toimiaan näillä aloilla.
Äänestän siksi mietinnön puolesta. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, suljin eilen silmäni hetkeksi ja mietin, miten selittäisin sen, että äänestin tautien ehkäisyä ja valvontaa koskevan Bowisin mietinnön puolesta. Suljetuin silmin näin, että jäsen Bowis oli seuraavalla lainsäädäntökaudella nimitetty terveysasioista vastaavaksi EU:n komission jäseneksi. Tavanomaisen vastuuntuntonsa ja ammatillisten kykyjensä ansiosta hän sai toteutettua valtavan rahoitus- ja organisaatiohankkeen. Sen avulla onnistuttiin ehkäisemään monia EU:n kansalaisten sairauksia, pienentämään siten terveydenhuoltomenoja sekä vähentämään työkyvyttömyyseläkkeitä kaikkialla Euroopassa, mutta eläkebudjettia ei kuitenkaan tarvinnut supistaa eläkeläisten vahingoksi.
Toivon, että näin tapahtuu oikeasti, ja äänestin siksi hänen mietintönsä puolesta. 
Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman, Stenmarck ja Wachtmeister (PPE-DE ),
     Me maltillisen kokoomuksen edustajat katsomme, että Euroopan unionin tehtävänä on ehkäistä vakavien tartuntatautiepidemioiden puhkeamista ja koordinoida vastatoimia tällaisten epidemioiden puhjetessa. Vapaan liikkuvuuden EU:ssa taudit saattavat levitä nopeasti rajojen yli. Tässä ympäristössä eurooppalainen keskus voisi toteuttaa ripeästi toimia tautiepidemioiden seurausten ja leviämisen vähentämiseksi ja rajoittamiseksi.
Meidän mielestämme ei ole aiheellista laajentaa keskuksen toimivaltaa yleisiin kansanterveysasioihin.
Komission ehdotus on mielestämme tärkeissä kohdissa parempi kuin Euroopan parlamentin ehdotukset, minkä vuoksi päätimme kannattaa komission ehdotuksia. 
Crowley (UEN ),
   .  Kannatan voimakkaasti mietintöä, jossa tuodaan esiin tarve perustaa tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalainen keskus EU:n alueella. Tämän keskuksen toiminta rahoitetaan EU:n talousarviosta, ja keskus aloittaa toimintansa ensi vuonna.
Kuten tiedämme, EU:n tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkosto on ollut toiminnassa vuodesta 1999. Se on toiminut jäsenvaltioiden satunnaisen yhteistyön kanavana epidemioiden ja muiden terveysriskien torjuntatoimissa. Esimerkkinä tästä on EU:n jäsenvaltioiden viime vuonna tekemä yhteistyö sarsin torjunnassa.
Useat tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että pitkällä aikavälillä tähän järjestelmään liittyy rajoituksia. Tiedämme, etteivät aidsin, malarian ja aivokalvontulehduksen kaltaiset taudit kunnioita rajoja. Ne leviävät yhä helpommin kaikkialle maailmaan väestöliikkeiden ja kaupan laajentumisen vuoksi. Näiden vaarojen tehokkaaseen torjuntaan tarvitaan Euroopan unionin jäsenvaltioiden välistä sekä Euroopan unionin ja muun maailman välistä yhteistoimintaa.
Uuden keskuksen tavoitteena on ratkaista nykyisiin järjestelyihin liittyvät ongelmat sekä kehittää ja toteuttaa hankkeita aiempaa johdonmukaisemmin kaikkialla EU:n tulevien 25 jäsenvaltion alueella.
Marques (PPE-DE ),
   .  Kiitän esittelijä Bowisia erinomaisesta mietinnöstä, jossa käsitellään ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen perustamisesta. Kannatan keskuksen perustamista etenkin siksi, että sillä pyritään parantamaan erikoistuneiden seurantaverkostojen viestintää, koordinointia ja yhteistyötä.
Tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalaisen keskuksen perustaminen mahdollistaa sen, että EU voi laatia kansanterveyttä koskevan pitkän aikavälin suunnitelman, toimia ripeästi epidemiatilanteissa ja reagoida tehokkaasti kaikkiin mahdollisiin tautien puhkeamisiin tai muihin tapauksiin, jolloin eri jäsenvaltioissa ei tarvita päällekkäistä työtä tekeviä työryhmiä. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .  Tartuntataudit ovat mielestäni erittäin vakava uhka kansalaisten terveydelle, ja kannatan siksi komission ehdotusta tällaisten tautien tehokkaiden valvontakeinojen lisäämisestä erityisesti perustamalla tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalainen keskus, jossa työskentelisi epidemiologeja, kansanterveysalan ammattilaisia, mikrobiologeja, logistiikan asiantuntijoita ja lääkäreitä.
Euroopan unionin on pyrittävä parantamaan jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja koordinointia tautien seurannassa. Epätyypillinen keuhkokuumevirus (äkillinen vakava hengitystieoireyhtymä) osoitti tämän tarpeellisuuden.
Näin ollen on ratkaisevan tärkeää saada aikaan kansallisten tautienvalvontakeskusten välistä synergiaa ja varmistaa epidemiologinen seuranta, perustaa laboratorioverkostoja, antaa tieteellistä opastusta ja perustaa elin, joka voi tarjota Euroopan laajuisen varhaisvaroitus- ja reagointijärjestelmän sekä tarvittavan teknisen tuen ja terveysuhkia koskevan tiedon sekä valmistaa terveyteen liittyviin hätätilanteisiin.
Kannatan ehdotusta siitä, että keskuksella on oltava varatalousarvio, jotta se voi käsitellä yllättäviä tilanteita.
Keskuksen ytimenä on oltava yhteisön tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan verkosto, joka koostuu jäsenvaltioissa tartuntataudeista vastaavista nimitetyistä kansallisista elimistä.
Äänestin mietinnön puolesta. 

Borghezio (NI ).
    Arvoisa puhemies, äänestimme tyhjää tästä päätöslauselmaesityksestä toimitetussa äänestyksessä muun muassa siksi, ettemme löytäneet päätöslauselmaesityksestä minkäänlaista mainintaa Slovenian korvauslainsäädäntöön sisältyvästä vakavasta syrjinnästä – tämä lainsäädäntö rankaisee pakolaisia ja heidän lapsiaan näissä valtioissa sodan jälkeen tapahtuneista julmuuksista. Tänään 10. helmikuuta kotimaassani vietetään toista kertaa muistopäivää. Myös tänään paikalla olevan jäsen Gobbon puolesta haluan mainita, että 350 000 maanmiestämme karkotettiin kotimaistaan, ja ennen kaikkea haluan mainita tragedian, jossa yli 10 000 ihmistä uhrattiin näissä valtioissa heittämällä heidät onkaloihin ja kaivantoihin – monet olivat vielä elossa. Tämä tragedia koskee istrialaisia, giuliano-dalmatialaisia ja fiumanolaisia kansoja ja on edelleen läsnä näiden valtioiden kokemuksissa ja kärsimyksissä. Se on tragedia, jota eurooppalaistenkin on syytä muistella ja kunnioittaa. Se on toinen holokausti, joka tuo mieleen viime vuosisadan totalitarismin tragedian. 
Korakas (GUE/NGL ),
   . Me Kreikan kommunistista puoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet äänestimme Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan 60. istuntoa koskevaa päätöslauselmaesitystä vastaan, koska yleisesti ottaen EU:n sanotaan siinä arvioivan "rehellisesti" ihmisoikeuksien kunnioittamista, mutta siinä ei mainita sanallakaan EU:ssa tapahtuvia räikeitä ihmisoikeusloukkauksia, kuten ammattiyhdistysliikkeen aktivistien vainoamista, sähköisiä tiedostoja, yksityiselämän seuraamista vetoamalla terrorismin vastaiseen taisteluun, asumis- ja työoikeuden sekä terveydenhuoltopalvelujen, koulutuksen ja sosiaaliturvan yhtäläistä saantia koskevien oikeuksien loukkauksia sekä fyysisen koskemattomuuden ja yksityisyyden riistämistä työpaikalla voiton lisäämiseksi.
Lisäksi päätöslauselmassa
– arvostellaan YK:n ihmisoikeustoimikuntaa ylipolitisoitumiskehityksen vuoksi, millä ilmeisesti tarkoitetaan, ettei sen jäsenten enemmistö suostunut EU:n ja Yhdysvaltojen vaatimuksiin eli tuominnut valtioita ja palvellut tarkasti niiden ideologisia ja poliittisia tarkoitusperiä (Kuuba, Kiina, Pohjois-Korea, Vietnam, Valko-Venäjä jne.)
– varotaan syyttämästä Yhdysvaltoja, jossa tapahtuu päivittäin teloituksia ja räikeitä ihmisoikeusloukkauksia ja
– esitetään "puolueetonta" oikeudenkäyntiä Saddam Husseinille, mutta ei esitetä oikeudenkäyntiä George Bushille, Tony Blairille ja heidän rikoskumppaneilleen vaan pidetään heitä oikeudenmukaisuuden takaajina.
Jälleen kerran riistetään ihmisoikeudet, jotta voidaan pohjustaa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, toisin sanoen sotilaallista väliintuloa. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
   .  Ihmisoikeuskysymys on asia, johon emme voi koskaan suhtautua välinpitämättömästi, mutta meillä ei ole sen vuoksi oikeutta pitää oppitunteja ihmisoikeuksista. Se antaa meille kuitenkin riittävästi moraalista valtaa kieltäytyä hyväksymästä muiden kriteerejä arvioidessamme, onko ihmisoikeuskysymyksissä toimittu hyvin vain huonosti.
Se, että äänestimme tyhjää, ei todellakaan ole välinpitämättömyyttä, vaan osoitus siitä, miten tärkeänä pidämme ihmisoikeuskysymystä, ja siitä, ettemme hyväksy markkinaideologiaan ja siihen liittyviin käsitteisiin perustuvia päätöslauselmia, joissa toiset valtiot mainitaan ja toisia ei, joissa näyttää olevan suosikkeja ja mustia lampaita... kunhan ne eivät vain ikinä ryhdy tuhlaajapojiksi ja turmele kilpailukykyä ja tuottavuutta. Kieltäydymme hyväksymästä myös korvaamiseen perustuvaa hämäystä, jossa joidenkin mukaanotolla korvataan se, että toiset vain mainitaan. Tämä selittää äänestyskäyttäytymisemme. 
Van Orden (PPE-DE ),
   .  Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivien valtuuskunta kannattaa voimakkaasti todellisia ihmisoikeuksia ja katsoo, että YK:n ihmisoikeustoimikunnan on omaksuttava vankka kanta, jotta monin paikoin maailmaa esiintyvät väärinkäytökset voidaan poistaa. Suhtauduimme siksi myönteisesti moniin päätöslauselman kohtiin, etenkin siihen, jossa ilmaistaan huoli Zimbabwea koskevien toimien puutteesta. Emme kuitenkaan kannata Lähi-idän tilannetta koskevaa yksipuolista toteamusta, jossa ei mainita sanallakaan israelilaisiin kohdistuvaa julmaa terrorismia. Emme myöskään kannata epärealistista ja varsin välinpitämätöntä suhtautumista voimakkaisiin terrorisminvastaisiin toimiin emmekä varsinkaan Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännön varauksetonta hyväksymistä. Äänestimme siksi tyhjää tästä päätöslauselmasta toimitetussa äänestyksessä. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, jäsen Katiforis on laatinut mietinnön luottoluokituslaitosten asemasta ja menetelmistä. Tässäkin tapauksessa suljin silmäni ja näin edessäni jäsen Katiforisin, joka juoksi läkähdyksissään. Kysyin häneltä: "Mihin sinä oikein juokset?" Hän sanoi: "Juoksen, jotta ehdin esitellä mietintöni ennen kuin Parmalat kaatuu Italiassa. Jäsen Fatuzzo, sinä tunnet Pietro-Paolo Mennean. Pyydä häntä hoitamaan luottoluokituslaitoksia koskeva mietintö, koska hän Moskovan olympialaiset voittaneena juoksijana juoksee varmasti minua nopeammin ja ehtii siksi esittää sen ja saada sen hyväksytyksi ennen kuin Parmalat kaatuu."
Valitettavasti tämä uni ei toteutunut: esittelijä Katiforis ei ehtinyt esittää mietintöään eikä saada sitä hyväksytyksi ennen "Parmalat Bondin" surullista romahdusta.
Ribeiro (GUE/NGL ),
   .  Viimeaikaiset talousskandaalit, esimerkiksi Enronin ja Parmalatin skandaalit, ovat jälleen uusi todiste pääomamarkkinoiden vapauttamisen seurauksista ja luottoluokituslaitosten asemasta. Luottoluokituslaitokset luokittelivat nämä monikansalliset jättiyritykset luottokelpoisiksi, vaikka ne eivät ilmoittaneet mitään tietoja toiminnoistaan. Tämä oli mahdollista vain, koska luottoluokituslaitokset ovat yksityisen sektorin tuote, markkinoiden tuote, joka sääntelee itse toimintaansa ja luo sellaisten yritysten luottokelpoisuuden arviointimenetelmiä, jotka rahoittavat toimintansa keräämällä varoja kolmansilta osapuolilta, esimerkiksi osakemarkkinoilla kelluvilta yhtiöiltä ja jopa valtioilta, laskemalla liikkeeseen julkista velkaa.
Luottoluokituslaitoksilla on paljon valtaa rahoitusmarkkinoilla, koska luokituksista on tullut oikeudellinen ennakkoehto arvopapereiden pääsylle sijoittajien salkkuihin. "Luokitusmarkkinat" ovat lisäksi keskittyneet voimakkaasti, ja suurimmat laitokset, joista kahden pääkonttori sijaitsee Yhdysvalloissa ja joista toinen tunnusti Parmalatin luottokelpoisuuden, harjoittavat harvainvaltaa.
Itsesääntelyä harjoittavina sääntelyvälineinä luottoluokituslaitokset edistävät pääomamarkkinoiden vapauttamista. Jotta niistä voitaisiin tehdä varsinainen sääntelevä elin, julkisten toimielinten olisi säänneltävä niiden toimintaa kansallisen lainsäädännön ja oikeuskäytännön mukaisesti.
Mietinnössä onnistutaan esittämään kysymyksiä ja päätelmiä, mutta siinä ei määrätä mitään lääkettä, mikä vain tukee näitä itsesääntelyvälineitä.
Kysymys on pikemminkin poliittinen kuin tekninen, ja politiikan näkökulmasta lopputuote oikeuttaa meidät äänestämään mietintöä vastaan. 

Fatuzzo (PPE-DE ).
    Monet eläkeläiset, jotka olivat kuuntelemassa minua viime lauantaina Milanossa, tiesivät, että äänestän kehitysmaiden yleishyödyllisten laitosten toiminnoista – sanoin äänestäväni niiden puolesta. He kehottivat minua keskustelemaan mahdollisuudesta varmistaa, että Euroopan unionin puuttuessa kehitysmaiden julkisia palveluja koskeviin asioihin parannetaan kyseisten valtioiden eläkejärjestelmiä, kun emme kerran pysty antamaan enempää Italian ja Euroopan eläkeläisille emmekä varsinkaan tekemään parastamme varmistaaksemme, että lesket saavat 100 prosenttia edesmenneiden puolisoidensa eläkkeistä ja että kaikki työssä käyvät saavat 120 prosenttia viimeisistä palkoistaan. 
Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL ),
    – Esittelijä myöntää, että valtionyhtiöiden ja julkisten palvelujen yksityistäminen köyhissä maissa – suurten länsimaisten sijoittajien ja etujaan puolustavien valtioiden haluama ja pakottama yksityistäminen – on lisännyt köyhyyttä kehitysmaissa.
Nyt kun Euroopan komissio, joka on yksi suurten eurooppalaisten sijoittajien etujen takaajista, näyttää kannattavan yhä moninaisempia yksityistämisen muotoja, jotka ovat näiden köyhien maiden vastaisia, esittelijä avoimesti tukee komission suosituksia, mutta me emme.
Vastustamme periaatteesta julkisten palvelujen avointa tai vähittäistä yksityistämistä, koska se heikentää aina ja kaikkialla väestön elinoloja. Köyhissä maissa ihmisten elinolojen ja jopa eloonjäämismahdollisuuksien äkillinen huonontuminen on kauhistuttavaa varsinkin siksi, että sen tarkoituksena on riistää – kuten esittelijäkin myöntää – jo muutenkin maailman köyhimmiltä kansoilta siitä vähästä, joka niillä on. Tämä prosessi hyödyttää vain länsimaisia monikansallisia yrityksiä, jotka puolestaan tuottavat enemmän voittoa kuin mitä pystyvät käsittelemään.
Äänestimme siksi mietintöä vastaan. 
Meijer (GUE/NGL ),
   . – Taloustieteilijät pitävät usein Eurooppaan, Yhdysvaltoihin tai Japaniin sijoittautuneita, suuria voittoa tuottavia kansainvälisiä yrityksiä vertailukohtana kehitysmaille, jotka vaurastuisivat automaattisesti, jos näiden yritysten annettaisiin vapaasti ottaa haltuunsa tappiolliset toiminta-alat ja viedä raaka-aineita. Tämä oletus on lyhytnäköinen. Pohjoiset valtiot ovat vuosisatoja valvoneet kehitysmaiden taloutta, ja tämän seurauksena kehitysmaat pakotettiin tuottamaan halpoja tuotteita rikkaiden valtioiden markkinoille, mikä heikensi niiden omia kansantalouksia ja palvelujen tarjontaa omille kansalaisille. Siirtomaahallinnon kukistuttua niiden on täytynyt kehittyä pitkälti omin avuin ja lisätä koulutusta, terveydenhuoltoa, julkista liikennettä, talonrakennusmahdollisuuksia, postipalveluja, sähkönjakelua, juomaveden tarjontaa, puhelinpalveluja ja jätevesihuoltoa. Yleisesti ottaen suurten kehityskustannusten ja huonojen tuotto-odotusten vuoksi nämä alat eivät alun perin kiinnostaneet ulkomaisia yksityisyrityksiä. Olemme lisäksi nähneet, että 1800- ja 1900-luvuilla tapahtuneen Japanin teollisuuskehityksen alkuvaiheen mahdollistivat valtionyhtiöt, jotka yksityistettiin vasta, kun niistä oli tullut kannattavia. Tästä syystä oli hyvä, että kehitysyhteistyövaliokunta otti pohdinnoissaan huomioon paitsi yksityistämisen ja täydellisen vapauttamisen myös palvelujen tarjoamisen, köyhyyden vähentämisen, pienet yritykset, osuustoiminnalliset yritysmuodot ja hallituksen aloitteiden kestävän aseman. On valitettavaa, että kristillisdemokraatit ovat tämänpäiväisessä täysistunnossa asettuneet vastustamaan useimpia näistä köyhyyden vähentämiseen ja heikon kehitystason nostamiseen tähtäävistä välineistä. 
Ribeiro (GUE/NGL ),
   .  Tässä ilmeisesti "mahdottomassa tehtävässä" esittelijä on pyrkinyt kiitettävästi antamaan sanoille niiden todelliset merkitykset.
"Yhteistyöllä" tarkoitetaan kolmansien maiden yritysten kehittämisen tukemista, kuten toisen mietinnön perustana olevan tiedonannon otsikossa todetaan. Sillä tarkoitetaan myös näiden valtioiden julkisten palvelujen perustana olevien valtionyhtiöiden uudistamista sekä tarvetta arvioida kaikkia vaihtoehtoja, kuten toisen tiedonannon otsikossa sanotaan.
Tällaista tukemista kuitenkin rajoittaa ainoastaan markkinoiden sääntelemien yritysten yksi vallitseva suunnitelma, ja markkinoilla on omaksuttu yksi vallitseva rakennesopeutusten strategia, jonka ainoana ratkaisuna on hävittää ja yksityistää julkiset palvelut.
Esittelijä kyseenalaisti ideologisia käsitteitä ja esitti kysymyksiä muustakin kuin puhtaasti kaupallisesta näkökulmasta. On merkittävää, että hän mainitsi vesihuollon, jätevesihuollon, koulutuksen ja terveyspalvelut, joiden olisi hänen mielestään kuuluttava valtion ja paikallisten viranomaisten toimivaltaan.
Jos yksityistämisprosessissa noudatetaan ensisijaisesti ehdotusta, jonka mukaan kunkin ylikansallisen yhtiön (TNC) olisi sitouduttava investoimaan näissä valtioissa vuosittain 0,7 prosenttia bruttoliikevaihdostaan tai 5 prosenttia nettovoitostaan uusiin investointeihin Offset-hankkeina, tämä lähenee nykytilanteessa jo provosointia paikallisten sijoittajien ja pk-yritysten kannalta. Näin poliittiset voimat suhtautuivat mietintöön; ne kokivat uhkaavaksi esittelijän, joka esitti vaihtoehtoja toivottomalta näyttäneeseen tilanteeseen. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
     Koska periaatteessa kaikki kristillisdemokraattien esittämät Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän ehdotukset hyväksyttiin täysistunnossa ja koska mietinnön sisältö on siksi parantunut huomattavasti, äänestin lopullisessa äänestyksessä mietinnön puolesta.
Köyhyyden torjuminen on EU:n kehitysyhteistyöpolitiikan päätavoite. Historia osoittaa, että valtion monopolit ovat usein aiheuttaneet kehitysmaissa taloudellista tehottomuutta, huonoa hallintoa, korruptiota ja epäoikeudenmukaisuutta.
Useimmissa kehitysmaissa julkinen sektori on epäonnistunut etenkin yleishyödyllisissä palveluissa, kuten vesi- ja energiahuollossa sekä koulutuksessa ja terveyspalveluissa. Tällä sektorilla tehtävät uudistukset voivat siksi edistää parannuksia ja kasvua. Joidenkin meidän PPE-DE-ryhmän jäsenten esittämien tarkistusten ansiosta tämä tulee selvästi esiin mietinnössä. Mietintö on siksi samansuuntainen kuin komission arvio, jonka mukaan köyhyyttä voidaan tosissaan torjua vain siten, että kaikkia uudistusvaihtoehtoja arvioidaan puolueettomasti talouskasvua ja korruption torjuntaa silmällä pitäen.
Sekä julkiset että yksityiset monopolit on korvattava kilpailulla ja monimuotoisuudella oikeudenmukaisuuden lisäämiseksi ja taloushallinnon parantamiseksi. Selkeillä oikeudellista kehystä koskevilla säännöksillä on taattava oikeus yleishyödyllisiin palveluihin. Pienyritykset voivat olla tärkeitä kehitysmaiden kasvun vetureita, ja niille on siksi annettava taloudellista tukea ja teknistä apua. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Muutamissa jäsenvaltioissa direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on viivästynyt, mikä on osoitus ongelmista, joita direktiivin täytäntöönpano on aiheuttanut etenkin teollisuudessa. Komissio on siksi käynnistänyt kattavan menettelyn kaikkien asianosaisten kuulemiseksi. Emme saa tietoa direktiivin tosiasiallisesta täytäntöönpanosta ennen kuin jäsenvaltiot ovat toimittaneet kansalliset kertomuksensa.
Vaikka direktiiviä on sovellettu lokakuusta 1999 lähtien uusiin laitoksiin ja sellaisiin olemassa oleviin laitoksiin, joissa toiminnanharjoittaja aikoo tehdä merkittäviä muutoksia, lokakuuhun 2007 saakka on myönnetty siirtymäaika, jonka aikana teollisuuden alalla toimiville pk-yrityksille ja maanviljelijöille on myönnettävä erityistukea.
Direktiivin tavoitteena on yhtenäistää ympäristön pilaantumisen ehkäisemistä ja vähentämistä. Tämä tavoite voidaan saavuttaa laitoksia koskevalla lupajärjestelmällä, jota kannatamme. On kuitenkin otettava huomioon erilaiset olot, ja direktiivin kiistanalaisimmat kysymykset on selvitettävä, jotta löydämme hyväksyttäviä ratkaisuja. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   .  Äänestin päätöslauselman puolesta. EU on ehdottanut Göteborgin huippukokouksesta lähtien "kestävää kehitystä", joka on ainoa tae sellaisesta inhimillisestä kehityksestä, jossa ympäristön kunnioittamista pidetään nopean kehityksen olennaisena edellytyksenä. Meidän on siksi mielestäni erittäin tärkeää pyrkiä vastuuntuntoisesti – kuten tänään esillä olevassa asiassa – panemaan täytäntöön ja saattamaan osaksi kansallista lainsäädäntöä direktiivit, joilla tämä tavoite kirjataan lainsäädäntöön. Käsitteet, kuten "täydentävät ehdot" toimilupien teknisissä ehdoissa, parhaiden käytäntöjen jakaminen ja parhaan käytettävissä olevan tekniikan määritteleminen, ovat vain joitakin niistä keinoista, joilla voimme yhtenäistää useista erilaisista teollisuuden ja maatalouden toiminnoista aiheutuvan pilaantumisen ehkäisemistä ja vähentämistä ja joilla voimme parantaa ympäristönsuojelun tasoa. Nyt esillä olevassa vuonna 1996 annetussa direktiivissä perustetaan uusia laitoksia koskeva lupajärjestelmä, jossa toiminnanharjoittajat velvoitetaan toteuttamaan toimia ympäristön pilaantumisen ehkäisemiseksi. Direktiivin mukaan kaikkien laitosten on lisäksi noudatettava samoja vaatimuksia vuodesta 2007 lähtien.
Kannatan mietinnön kohtaa, jossa esittelijä korostaa, että jäsenvaltiot on tärkeää velvoittaa toimittamaan mahdollisimman pian direktiivin täytäntöönpanoa koskeva suunnitelmansa (samoin vuoteen 2007 mennessä). Tätä tarkoitusta varten olisi erittäin hyödyllistä laatia opas, jossa määritellään tarkemmin laitoksen käsite ja muita keskeisiä termejä…

Andersen (EDD ),
     ICES (Kansainvälinen merentutkimusneuvosto) on nykyään tärkeä riippumaton organisaatio, joka muodostuu kansallisista tutkimuslaitoksista. EU:lla ei ole siksi mitään syytä hakea sen jäsenyyttä eikä nimittää henkilöitä ICES:n työntekijöiksi.
Se ensinnäkin kyseenalaistaisi sekä ICES:n että komission riippumattomuuden, koska komissio on ICES:n tulosten pääkäyttäjä.
Toiseksi päteviä tutkijoita on niukalti. Jos komissio nimittäisi tutkijoita tähän tehtävään, työntekijät kaikkoaisivat kansallisista laitoksista siitä yksinkertaisesta syystä, että komissio maksaa paremmin.
JuniBevægelsen-liikettä edustavat kolme Euroopan parlamentin jäsentä, Ulla Sandbæk, Jens-Peter Bonde ja Bent Hindrup Andersen, päättivät äänestää mietintöä vastaan. Kyseisestä päätöksestä annettiin seuraava äänestysselitys.
JuniBevægelsen-liike on periaatteessa sitä mieltä, että kaikki EU:n pyrkimykset hallita ICES:tä on äänestettävä kumoon. Sen on kuuluttava edelleen jäsenvaltioiden toimivaltaan.
JuniBevægelsen-liike katsoo, että EU:n olisi parempi kehottaa kansallisvaltioita lisäämään ICES:tä koskevia tieteellisiä resurssejaan ja tarvittaessa koordinoimaan tutkimustoimia tällä alalla. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Jotta voimme taata kalavarojen kestävän käytön, on tärkeää, että saamme yksityiskohtaisia tietoja ja luotettavia tieteellisiä lausuntoja kalavarojen nykytilasta ja kehityksestä. Keskeinen kysymys on tietojen luotettavuus, joka on usein kyseenalaistettu ja joka luo siten ei-toivotun jännitteen tutkijoiden, asiantuntijoiden ja kalastajien välille.
Tähän liittyy kaksi ratkaisevaa asiaa:
– Ensimmäinen asia on, että kalastajien on oltava aktiivisesti mukana pyyntiponnistusten hallinnoinnissa ja että heidän on osallistuttava kalavaroja koskevien tutkimusten arviointiin yhdessä tutkijoiden ja asiantuntijoiden kanssa. Kalavarojen kestävä käyttö ja kalakantojen elvyttämistoimet hyödyttävät ensi sijassa juuri kalastajia. Meidän on siksi tärkeää perustaa asianmukaisia elimiä, jotka mahdollistavat tehokkaan viestinnän kaikkien asianosaisten välillä.
Toinen asia on kalakantojen elvyttämisestä tai pyyntiponnistuksen vähentämisestä johtuvien sosiaalis-taloudellisten seurausten perusteellinen arviointi. Näiden toimien toteuttaminen, joka on kalastajille toisinaan vapaaehtoista, kuten Portugalissa sardiinien kohdalla, edellyttää taloudellista korvausta julkisella, kansallisella ja yhteisön tasolla.
Lisäksi kalastusalan tutkimukseen osoitettavaa EU-rahoitusta on lisättävä, ja on luotava tieteellisten lausuntojen parantamiseen tarvittavat aineelliset ja henkiset edellytykset. 
Piscarreta (PPE-DE ),
   .  Tieteellisestä tutkimuksesta on tullut yhteisen kalastuspolitiikan keskeinen toteuttamisväline, ja se on ratkaisevaa kalavarojen kestävän käytön kannalta.
EU:ssa asetetuilla kalastuksen rajoituksilla on ollut tuhoisia sosiaalis-taloudellisia seurauksia. Nämä toimenpiteet ovat olleet erityisen kova isku Portugalille varsinkin siksi, että kalastustoiminta on suunnattu uudelleen ja suuri osa kansallisesta kalastuslaivastosta on hävitetty.
Näen kalastuksenhoitotoimien seuraukset päivittäin kotiseutuni satamissa ja kalamarkkinoilla, ja minua suututtaa, että komissio jatkaa samaa politiikkaa, vaikka näiden toimien sosiaalis-taloudellisia seurauksia ei ole lainkaan arvioitu. Tämän vuoksi on tärkeää, että nämä luonteeltaan peruuttamattomat erityisjärjestelyt perustellaan asianmukaisesti yksityiskohtaisissa tieteellisissä lausunnoissa, joissa on erittäin luotettavia tietoja kalavarojen kehityksestä.
Koska puolueettomia tietoja ei ole, jäsenvaltiot tulkitsevat eri tavoin nykyisiä tieteellisiä lausuntoja, minkä vuoksi kalavarojen suojelutoimet ovat tehottomia.
Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kehua esittelijän työtä. Olen hänen tavoin huolissani kalastusalan tieteellisen neuvonnan puutteesta sekä taloudellisten ja henkisten resurssien niukkuudesta. Olen samaa mieltä myös siitä, että meidän on tiivistettävä tiedeyhteisön ja teollisuuden välisiä yhteyksiä ja parannettava siten lopullisten tulosten käyttökelpoisuutta. 
Queiró (UEN ),
   .  Lagen mietinnössä käsitellään tärkeää kysymystä kalastuksenhoitoon tarvittavien tieteellisten lausuntojen luotettavuudesta, koska tutkijoilla ja kalastajilla on usein erilaisia näkemyksiä kalavarojen nykytilasta. Tieteellisiin lausuntoihin perustuvilla EU:n toimilla voi olla tuhoisia seurauksia kalastusyhteisöille. Näiden seikkojen vuoksi pidämme tätä asiaa tärkeänä ja katsomme, että tieteellisten lausuntojen laatua on parannettava.
Esittelijä Lagen varoitus tarjoaa näin ollen yhteisölle tilaisuuden perustaa yhteinen kalastuspolitiikka aiempaa täsmällisempiin ja paremmin ajan tasalla oleviin lausuntoihin, jolloin sillä on aiempaa vahvempi tieteellinen pohja.
Ei ole hyväksyttävää, että komissio on jatkuvasti "ilmeisen haluton ottamaan huomioon kaiken saatavilla olevan tieteellisen neuvonnan", kuten esittelijä Lage toteaa. Se vain pahentaa epäilyjä puolueellisuudesta komission päätöksissä, joissa ei tavallisesti oteta huomioon kalastusyhteisöjä, joilla ei ole muutenkaan minkäänlaista suojaa. Äänestin mietinnön puolesta myös siksi, että halusin osoittaa solidaarisuutta Portugalin kalastajille, jotka ovat kärsineet kovasti komission – ja erityisesti komission jäsenen Fischlerin – kalastuspolitiikasta. 
Souchet (NI ),
    – Lagen mietinnössä korostetaan aiheellisesti, että Euroopan unionin kalastuksenhoitotoimet perustuvat liian usein vääriin ja epäluotettaviin tieteellisiin päätelmiin. Tällaisilla heppoisin perustein toteutetuilla hoitotoimilla on huomattavia sosiaalis-taloudellisia seurauksia: koko kalastuksenhoito ja todellakin koko kalastusala ovat vaakalaudalla. Tieteellisiä toimia on siksi lisättävä, ja niiden on liityttävä meriympäristöjen biologiaan ja pyydysten valintaan sekä kalavarojen hoitotoimien sosiaalis-taloudellisiin seurauksiin. On ehdottomasti korjattava YKP:ssa tällä hetkellä vallitseva epätasapainoinen tila, jossa ei yleisesti ottaen oteta huomioon yhteisiä tavoitteita, jotka ovat kalakantojen säilyttäminen ja kalastusalan jatkuvuuden varmistaminen.
Jotta nämä tavoitteet voidaan saavuttaa, tulevilla alueellisilla neuvoa-antavilla komiteoilla on oltava ehdottoman keskeinen asema laadittaessa tieteellisiä lausuntoja koskevia vaatimuksia. Niiden on vaadittava vaihtoehtoisia kalastuksenhoitotoimia sekä arviot niiden biologisista ja sosiaalis-taloudellisista seurauksista. Tällainen kehitys todennäköisesti mahdollistaa menettelytavan, joka ei ole enää julma ja peruuttamaton vaan vähitellen etenevä, progressiivinen, joustava ja jatkuvasti mukautumiskykyinen. Olen iloinen, että tämänsuuntaiset tarkistukseni voitiin hyväksyä. 
Puhemies. –
   Äänestykset ovat päättyneet.

(1)

Puhemies.
   Jatkamme nyt keskeytettyä aihetta, joka on Garot'n laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0022/2004) maataloustulojen kehityksestä Euroopan unionissa (2002/2258(INI)). 
Figueiredo (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, aluksi haluan todeta, että minusta on pöyristyttävää, ettei komission jäsen Fischler ole paikalla. Tämä ei ole yksinkertaisesti hyväksyttävää, kun otetaan huomioon, miten tärkeästä keskustelusta on kyse.
Maanviljelijöillä on oikeus kohtuulliseen tulotasoon. Kannattavien tuottajahintojen varmistamisen on siksi oltava yhteisen maatalouspolitiikan ensimmäisenä lähtökohtana, jotta maanviljelijöille voidaan taata kohtuullinen elintaso muihin toiminta-aloihin verrattuna. Näin puolestaan varmistetaan, että maataloustoiminta säilyy kaikkialla Euroopan unionissa. Nämä tavoitteet on vahvistettu yhteisessä maatalouspolitiikassa, mutta politiikan menetelmät – joissa korostetaan tuottajahintojen alentamista ja maatalousmarkkinoiden ulkoista sekä sisäistä vapauttamista – ovat täydessä ristiriidassa niiden kanssa. Tiedämme, että tämä politiikka on ollut syynä tuhansien maatilojen ja työpaikkojen katoamiseen ja että se on edistänyt tuotannon keskittämistä, tehostamista ja vertikaalistamista, maanomistuksen keskittämistä sekä lisääntyvää maaltapakoa.
Se on lisäksi kärjistänyt epäoikeudenmukaisuutta, joka johtuu maataloustuotantotuen epätasaisesta jakautumisesta tuottajien, tuotannon ja valtioiden kesken. Kaksitoista vuotta vuoden 1992 YMP:n uudistuksen jälkeen tähän malliin liittyy edelleen se suunnaton epäkohta, että 20 prosenttia suurista tiloista saa 80 prosenttia tuesta. Portugalissa 1 prosentti suurista tiloista saa lähestulkoon puolet tuesta. Tätä tilannetta olemme aina paheksuneet.
Tämä epätasapaino säilyy nykyisessä YMP:n uudistuksessa, jossa tuet irrotetaan tuotannosta ja määritetään vanhojen tietojen perusteella. Päätös olla jatkamatta tukien todellista mukauttamista ja tukirajojen vahvistamista oli eräänlainen käyttämättä jätetty tilaisuus. Tuet eivät saa olla pelkkää rahan siirtoa maaseudun kehitykseen, vaan niillä on tasoitettava suuret erot tuen jakautumisessa maanviljelijöiden ja valtioiden kesken.
Lisäksi on tärkeää todeta, että alennettujen tuotehintojen ja lisääntyneiden tuotantokustannusten vuoksi noin 16 prosenttia maatiloista katosi vuosina 1995–2002, vaikka otetaan huomioon tuotantotuen osittainen korvaaminen. Kuluttajat eivät suinkaan hyötyneet näistä hinnanalennuksista. Kuluttajahintaindeksi itse asiassa nousi kyseisenä ajanjaksona noin 11 prosenttia, kun taas tuottajahintaindeksi laski yli prosentin.
Ratkaiseva – ja huolestuttava – tekijä tässä tilanteessa on YMP:n markkinamekanismien sääntelyn asteittainen purkaminen sen lisäksi, että näissä mekanismeissa tehdään ero mantereella tapahtuvan tuotannon ja Välimeren alueen tuotannon välillä. Kun otetaan huomioon maatalousalan epävakaus ja erityisluonne, on otettava käyttöön tehokkaita menetelmiä markkinoiden sääntelemiseksi ja tarjonnan vakauttamiseksi, jotta maataloustulot voidaan taata. Kuten esittelijäkin toteaa, meidän on lisäksi tärkeää tarjota maataloudelle riittävä ulkoinen suoja sekä perustaa yhteisön menetelmiä, joiden avulla voimme puuttua alalla mahdollisesti tapahtuviin katastrofeihin.
Myös maaseudun kehitystä on mielestämme vahvistettava, mutta siinä tapauksessa maatalousbudjetin määrärahoja on lisättävä eikä niitä voida jäädyttää vuoteen 2013 asti, kuten Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa päätettiin. Mikäli maatalousbudjettia suurennettaisiin, epäsuotuisimmassa asemassa olevilla alueilla toimiville tai pienituloisille maanviljelijöille voitaisiin maksaa korvaus. Tämä on oleellista, jotta voimme säilyttää monitoiminnallisen maatalouden ja korkealuokkaisen maataloustuotannon. 
Santini (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, Garot'n mietintö on vakuuttava ja realistinen ja siksi myönteinen, vaikka kaikki hänen esittämät lukunsa eivät koske Euroopan unionissa harjoitettavia maatalouden eri muotoja. Esimerkiksi tuloissa tapahtunut 7 prosentin nousu ja maatilojen määrän 15,7 prosentin lasku eivät päde vuoristoalueiden maanviljelyyn, jossa luvut ovat valitettavasti aivan toisenlaisia: tulot ovat lisääntyneet vain 1 prosentin, mutta yli 25 prosenttia tiloista on lopettanut toimintansa. Haluan siksi mainita, ettei vuoristoalueiden viljely ole suinkaan mikään toisarvoinen tekijä koko Euroopan maataloudessa: vuoristoalueet kattavat 20 prosenttia käyttökelpoisesta maatalousmaasta ja 30 prosenttia maa-alasta, ja 5 prosenttia Euroopan kansalaisista asuu vuoristoalueilla. Kuten tiedämme, vuoristoseutujen autioitumisella on paitsi taloudellisia myös sosiaalisia ja ympäristöllisiä vaikutuksia. Vuoristoseutujen autioituminen vaarantaa koko järjestelmän, hydrogeologisen tasapainon ja metsien hallitun leviämisen. Se merkitsee kaikenlaisen maatilamatkailun loppumista, millä on vaikutuksia myös laaksoalueisiin.
Mitkä ovat mahdolliset ratkaisut? Yksi mahdollisuus on maksaa vuoristoalueiden viljelijöille kiinteämääräinen ja asianmukainen korvaus, jossa otetaan huomioon sitoutuminen monitoiminnalliseen maatalouteen. Toiseksi voidaan kehittää erityinen mutta kattava vuoristoalueita koskeva politiikka, joka takaa palvelut ja tuen myös epäsuotuisimmassa asemassa olevilla alueilla, jotta voidaan parantaa yleistä elämänlaatua eikä vain alueella asuvien taloudellista tilannetta.
Myös äskettäisessä YMP:n uudistuksessa esiin tuleva vahva pyrkimys kehittää maaseutua antaa jonkinlaisia takuita, mutta ne eivät ole riittäviä. Vuoristoalueiden erityisluonne on nimenomaisesti tunnustettava perustamissopimuksissa ja rakenteellisissa toimissa, ja meillä on oltava rohkeutta toimia määrätietoisesti, jotta valtiontukien rajoitukset saadaan poistetuksi mahdollisimman laajasti. 
Doyle (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, tämä ala on äärimmäisen monimutkainen, mutta meidän on erittäin tärkeää käsitellä sitä varmistaaksemme jatkossa maatilojemme ja maaseutualueidemme elinvoimaisuuden.
Maataloustulojen vertailu voi olla erittäin vaikeaa: ne riippuvat käytetystä perusvuodesta – joka on tässä tapauksessa vuosi 1995 – ja luvut vaihtelevat sen mukaan, tarkastellaanko kokonaistuloja, perheiden, kotitalouksien vai yksittäisten henkilöiden tuloja. Meidän on vertailtava keskenään vertailukelpoisia tietoja.
Irlannin maatalouden kokonaistulot kasvoivat 2,2 prosenttia vuonna 2003, jolloin ne olivat 2 524 miljardia euroa, ja yhteensä 1,6 miljardin euron suuruisten arvioitujen suorien tukien osuus oli 64 prosenttia tästä luvusta. Maanviljelijöitä koskeva tutkimuksemme osoittaa, että perhekohtaiset maataloustulot vähenivät keskimäärin 5,8 prosenttia vuonna 2002, jolloin ne olivat 14 900 euroa. Luvut vaihtelevat paljon tilan koon ja viljelyjärjestelmän mukaan. Esimerkiksi vuonna 2002 perhekohtaiset maataloustulot olivat keskimäärin 27 760 euroa 40 prosentilla maatiloista, jotka oli luokiteltu kokopäivätoimisiksi maatiloiksi. Osa-aikaisiksi luokitelluilla 60 prosentilla tiloista tulot olivat vain 6 590 euroa. Maanviljelijäkotitalouksien tulot vaihtelevat kuitenkin yhä enemmän. Vuosina 1999–2000 tehdyn kotitalouksien talousarvioita koskevan tutkimuksen mukaan lähes 60 prosenttia maanviljelijäkotitalouksien tuloista on nykyisen peräisin muusta kuin maataloudesta, mikä edistää monien tilojen säilymistä elinvoimaisena.
Olimme kahdeksannella sijalla EU:n keskimääräisissä maataloustuloissa vuonna 2003. Uusimpien Eurostatin arvioiden mukaan inflaatioon mukautetut kokoaikaista työpaikkaa kohden lasketut keskimääräiset tulot vähenivät Irlannissa 0,6 prosenttia vuonna 2003, kun ne lisääntyivät keskimäärin 0,9 prosenttia koko EU:ssa. Suorat tuet on jaettu Irlannissa ehkä tasapuolisemmin kuin muissa EU-valtioissa, koska Irlannissa on suhteellisen vähän erittäin suuria tiloja, varsinkaan viljelytiloja. EU:n suurimmat tilat, joiden osuus on 20 prosenttia, saavat 73 prosenttia suorista tuista, mutta Irlannin maanviljelijöitä koskevasta tutkimuksesta käy ilmi, että noin 40 prosenttia tuista myönnettiin 20 prosentille tiloista, joilla on suurimmat perhekohtaiset maataloustulot.
Kriisinhallintajärjestelmien käsitettä on käsiteltävä varovasti. Julkinen interventio maatalousvakuutusjärjestelmissä saattaa johtaa yksityisen sektorin valikoivaan toimintaan, jolloin Euroopan unioni voi joutua vastaamaan kaikkein suurimmista tai vakuutusten piiriin kuulumattomista riskeistä, mikä tulisi hyvin kalliiksi ja aiheuttaisi huomattavia budjettiongelmia.
Kannatan neuvoston hyväksymää tukien vähäisempää mukautusta. Laajempi mukauttaminen vähentäisi suoria tukia entisestään ja pienentäisi siten myös maataloustuloja. Ennen kuin määrästä päätetään, on arvioitava yhteisön maaseudun kehityksen tarpeet, laskettava niiden kustannukset ja sitten vahvistettava asianmukainen määrä, jotta suoriudutaan kustannuksista.
Vastustan ehdotettua suorien tukien laajaa uudelleenjakamista. Väliarvioinnin yhteydessä tehtävällä uudistuksella pyritään edistämään kilpailukykyä ja varmistamaan maanviljelijöiden tulot tilanteessa, jossa tukia ei enää sidota tuotantoon. Olen aina kannattanut tukien irrottamista tuotannosta. Tarkoituksena on välttää suuret vaikutukset tuotantomalleihin ja maan arvoon. Maanviljelijöillä on vahvistettuja oikeuksia, ja tukien uudelleenjakaminen merkitsisi tappioita ja voittoja. Uudelleenjakaminen vaikuttaisi myös maanviljelijöiden tuotantoa koskeviin päätöksiin, kun tarkoituksena oli vastata markkinoiden signaaleihin eikä muuttaa niitä väkisin tukitason oleellisen muutoksen vuoksi.
YMP:n uudistuksessa on muutettu politiikan kehystä, jotta voidaan varmistaa aiempaa markkinasuuntautuneempi ja kestävämpi maatalous ja elintarviketeollisuus. Irrottamalla suorat tuet tuotannosta voidaan varmistaa, ettei niitä riitauteta WTO:ssa, ja näin voidaan turvata niiden jakaminen maanviljelijöille ja maaseudun elinkeinoelämälle. 
Fiori (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, taloudellisen näkökulman osalta voin onnitella esittelijä Garot'ta selkeästä ja täsmällisestä mietinnöstä. Tässä mietinnössä otetaan erityisesti uudelleen esiin joitakin asioita ja kysymyksiä, joita olemme esittäneet komissiolle tämän vaalikauden aikana. Näitä ovat esimerkiksi alakohtaisten sopimusten käyttöönotto tarvittaessa laatutason parantamiseksi mutta joka tapauksessa korkealuokkaisen maatalouden takaamiseksi, kolmansien maiden tuotteiden pääsy Euroopan markkinoille sillä ehdolla, että niihin sovelletaan samoja normeja kuin eurooppalaisiin tuotteisiin, sekä kriisinhallintajärjestelmä. Lisäksi mietinnössä vaaditaan ottamaan huomioon, ettei maataloustuotteiden hintojen alenemisella ole itse asiassa ollut mitään vaikutusta kulutukseen.
Mikäli asiaa tarkastellaan täysin teoreettisella tasolla – ja kaikki maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan jäsenet tietävät kantani väliarviointia koskevasta ehdotuksesta – olemme kuitenkin mielestäni ottaneet valtavan vastuun, jonka seurauksia voidaan analysoida vasta muutaman vuoden kuluttua, koska markkinoiden sääntelyyn ja hintojen vakauttamiseen valittu malli – suora, kiinteämääräinen ja tuotannosta irrotettu tuotantotuki – hävittää maatalousalan vähitellen.
Cancúnin kokousta ajatellen teimme valintoja vision emmekä ulkopolitiikan perusteella. Olemme nähneet Cancúnin kokouksen tulokset ja olemme nähneet, miten keskusteluja on jatkettu Genevessä. Uskon esimerkiksi, että jotkin Garot'n mietinnössä esitetyt luvut – kuten maataloustuotteiden hinnoissa vuosina 1995–2002 tapahtunut 7 prosentin nousu – koskevat vanhoja hintoja eikä niissä oteta huomioon esimerkiksi inflaatioastetta, joka vaikuttaa selvästi maataloustuotteiden hintoihin.
Vuoteen 2011 saakka hahmoteltu Euroopan unionin maatalouden tilanne on mielestäni kokonaisuudessaan huomattavasti arkaluonteisempi ja sitä koskevat säännöt ovat paljon mutkikkaampia kuin mitä Garot'n mietinnössä esitetään. 
Schierhuber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan aluksi kiittää esittelijä Garot'ta valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä.
Maatalousalan tulopolitiikka vaikuttaa suoraan maanviljelijän ammatin houkuttelevuuteen ja siten maataloustuotannon jatkuvuuteen sekä siihen liittyvään maaseudun kehittämiseen. Eurooppalaisten maanviljelijöiden tulotasoissa on erittäin suuria eroja. Viime vuosina maatalousalalla on jouduttu painiskelemaan perinpohjaisen rakennemuutoksen kanssa, eikä tämä taisto ole vielä ohi. Pelkästään vuosina 1995–2002 tilojen määrä on vähentynyt EU:ssa keskimäärin 15,7 prosenttia. Eurooppalaisten maanviljelijöiden tulot muodostuvat osittain suorista tuista eivätkä pelkästään tuotannosta saatavista tuotoista. Maatalouden perustuotteiden hintojen laskulla ei ole sitä paitsi mitään yhteyttä kuluttajien maksamien elintarvikkeiden hintojen muutokseen. Tuotantokustannukset kasvavat jatkossakin maataloudelle asetettujen aiempaa suurempien vaatimusten vuoksi, mutta maanviljelijöiden korvausmaksuja ei nosteta vastaavasti.
Korvauksilla on taattava, että yhteiskunnan tarpeet tyydytetään. Niitä ovat toive terveellisistä ja turvallisista elintarvikkeista sekä elinkelpoisesta ympäristöstä. Maatalouden korvausmaksut ovat aiheellisia, koska niillä korvataan ne monimuotoiset palvelut, joita maanviljelijät tuottavat yhteiskunnan hyväksi ennen kaikkea jäsen Santinin mainitsemilla vuoristoalueilla, epäsuotuisassa asemassa olevilla alueilla ja EU:n syrjäisillä seuduilla. Euroopan unionin maatalous tarvitsee jatkossa myös vahvaa yrittäjyyttä ja sen perustana olevan tuotantotehtävän. Maanviljelijöiden käsitys omasta ammatillisesta tehtävästään ja heidän yhteiskunnallinen asemansa koko Euroopassa riippuvat yhä enemmän siitä, miten paljon maatalouspolitiikassa tuetaan maanviljelijöiden yrittäjyyttä. Tähän tavoitteeseen on pyrittävä yksittäisillä välineillä, mutta ensimmäistä ja toista pilaria ei saa asettaa yhteisessä maatalouspolitiikassa vastakkain.
Emme saa myöskään unohtaa, että nämä maatalouspolitiikan välineet on tarjottava tietyn ajanjakson ajan, jotta voidaan mahdollistaa pitkän aikavälin suunnittelu ja toiminta. Rahoitusnäkymät ovat väistämätön keino antaa maanviljelijöillemme jonkinlainen varmuus, jotta he voivat suunnitella toimintaansa. Sitä maatalous ja maaseutualueet tarvitsevat. 
Wachtmeister (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, lausun esittelijä Garot'lle lämpimät kiitokset rakentavasta mietinnöstä, jossa kuvataan erittäin hyvin maatalouden nykytilaa. Maatalouden tulot ovat erittäin tärkeä asia elinvoimaisen maaseudun kehittämisessä. Maaseutualueiden elinvoimaisuus riippuu täysin kannattavien tilojen olemassaolosta. Euroopassa, jossa 50 prosenttia maanviljelijöistä on yli 55-vuotiaita ja vain 8 prosenttia alle 35-vuotiaita, tarvitaan aivan uudenlainen asenne maatalousyrittäjyyteen. Jos minua pyydettäisiin nyt neuvomaan henkilöitä, jotka ovat hiljattain perustaneet maatilan, sanoisin heille, ettei taloudellisissa laskelmissa kannata ottaa huomioon yhteiskunnan tarjoamaa rahoitusta ja ettei poliitikkojen hyväntahtoisuuteen pidä luottaa.
Mietinnössä on joitakin kohtia, joita en voi kannattaa. Siinä puhutaan esimerkiksi "maatalousväestön kohtuullisen elintason takaamisesta ja tulojen vakauttamisesta maataloustoiminnan ylläpitämiseksi koko unionin alueella". Eräässä toisessa kohdassa korostetaan, miten tärkeää on "julkisen tukitason säilyttäminen maataloudessa" ja miten merkityksellisiä ovat "olosuhteet, joilla varmistetaan työllisyys" ja niin edelleen. Jos nämä lauseet luettaisiin tässä sanamuodossa nykyisille maanviljelijöille, ne jättäisivät heidät kylmiksi. Ruotsin kaltaisessa valtiossa nämä sanat eivät vastaa todellisuutta. Vain 0,5 prosenttia väestöstä on nykyään maanviljelijöitä. Rakennemuutos etenee uskomattoman nopeasti. Väliarviointi on merkinnyt kaiken muun paitsi maatalouden taantumisen pysähtymistä. Tästä ei voida tietenkään syyttää yksinomaan Euroopan yhteisöä. Se on suurelta osin esimerkiksi Ruotsin hallituksen syytä. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, jäsen Wachtmeister.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Hudghton (Verts/ALE ),
   . Menestyksekäs – toisin sanoen tuottava – maatalous on olennainen osa maaseudun elinkeinoelämää, ja sillä on suuri vaikutus maaseutualueiden peruspalvelujen, niin koulujen kuin postitoimistojenkin, elinvoimaisuuteen.
Monilla Skotlannin maatalousyrityksillä on suuria paineita nettotuloista. Kaikkiin maanviljelijöihin kohdistuvien tuottajahintapaineiden lisäksi etenkin Skotlannin ylämailla ja saarilla asuvien tuottajien on selviydyttävä suurista kuljetuskustannuksista ja muista haasteista, esimerkiksi ilmasto-oloista.
Uudella yhteisellä maatalouspolitiikalla on rohkaistava skotlantilaisia elintarvikkeiden tuottajia hyödyntämään jo hyvää mainettaan luonnollisten tuotantomenetelmien käyttäjinä ja siksi kuluttajien haluamien korkealuokkaisten ja terveellisten elintarvikkeiden tuottajina. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Graefe zu Baringdorfin laatimasta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietinnöstä (A5-0018/2004) maataloudesta ja maatalouden tutkimuksesta osana yhteisen maatalouspolitiikan uudistamista (2003/2052(INI)). 
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ),
   . – Arvoisa puhemies, mielestäni tämä mietintö ja siitä pian käytävä lyhyt keskustelu ovat sopiva jatko keskustelulle, jota olemme käyneet niin lintuinfluenssasta kuin jäsen Garot'n mietinnöstäkin. Garot'n mietinnössä paitsi tarkasteltiin Euroopan maataloutta kohdanneita ongelmia myös korostettiin monitoimisen maatalouden keskeistä merkitystä maaseudun yleisen ekologisen ja sosiaalisen tasapainon kannalta. Meidän on pohdittava, miksi maatalous on tältä osin niin suurissa vaikeuksissa, vaikka Euroopan unioni kuuluu maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden suurimpiin viejiin. Miksi tutkimuksen kuudennen puiteohjelman varoista myönnetään maataloudelle vain viisi prosenttia? Juuri tämähän on mietintöni pääasiallinen aihe. Käytäntö ei ole perusteltu, kun otetaan huomioon maatalouden suuri merkitys, ja on myös huomattava, että puiteohjelmassa määritelty maataloustutkimus on suunnattu suurelta osin tuotannon rationalisointiin, ei niinkään kestävyyteen.
Esimerkkinä tästä voidaan mainita ongelma, joka koskee muuntogeenisiä organismeja: geeniteknologiaan käytetään kyllä suuria summia, mutta muuntogeenisten ja muuntamattomien viljelykasvien rinnakkaiseloon ja kestävään ja pitkäjänteiseen viljelyyn kiinnitetään vain vähän huomiota.
Palaan kuitenkin vielä aamulla käsittelemäämme aiheeseen eli lintuinfluenssaan. On huomattava, että maissa, joissa tautia esiintyy, tietyt teolliseen tuotantoon mukautetut rodut poikkeavat perinteisistä ja kotoperäisistä roduista. Ensin mainitut rodut ovat kehittäneet immuunijärjestelmän tiettyjä tauteja vastaan, mutta nyt ongelmana ovat geenivirheet, jotka voivat vaikuttaa kotoperäisten rotujen immuunijärjestelmään. Tällaisessa tilanteessa maailmanlaajuiset kulkutaudit pääsevät leviämään ja kotoperäiset rodut tuhoutuvat, mikä vahingoittaa näiden maiden geenivaroja, jotka ovat olennaisen tärkeitä maatalouden omavaraisuuden ja koko peruselintarviketuotannon kannalta kyseisissä maissa. Onkin syytä kysyä – ja tämä olisi kiinnostava tutkimuskohde – miksi alan tuotantoa ylipäätään siirretään näihin maihin. Tehdäänkö näin alueiden nälkäongelman ratkaisemiseksi vai tavoitellaanko toimilla ehkä edullisempia tuotanto-olosuhteita ja mahdollisuutta saada parempaa tuottoa sijoitetulle pääomalle? Tilannetta tarkasteltaessa huomataan, ettei tuotanto sen paremmin kuin siihen liittyvä pääomakaan kuulu kyseisille maille, vaan pääoma on peräisin täältä teollisuusmaista. Teollisuusmaat haluavat harjoittaa liiketoimintaansa muualla, ja sitten me tässä parlamentissa valitamme – kuten jäsen Garot mietinnössään – että maataloutemme on taantumassa. Maataloutemme ei ole enää kilpailukykyistä, sillä kyseisissä maissa työskennellään erilaisten sosiaalisten sekä ympäristöön ja hygieniaan liittyvien normien mukaan. Vertailevat tutkimukset tästä aiheesta olisivat äärimmäisen tärkeitä.
Olen maininnut omavaraisen maatalouden, joka on tärkeä elintarvikkeiden lähde paitsi kyseisissä maissa myös EU:n uusissa Keski- ja Itä-Euroopan jäsenvaltioissa. Tätäkin kysymystä olisi tutkittava. Mietinnössämme olemme korostaneet erityisesti naisten asemaa työssä, jota tällä alalla tehdään. Useimpien maataloustuotannossa työskentelevien naisten asema on miehiä heikompi, vaikka naiset ovatkin usein keskeisessä asemassa monilla muilla maataloustoiminnan aloilla, millä on maaseudun selviämisen kannalta keskeinen merkitys.
Yleisesti ottaen pyrimme tekemään selväksi, että odotamme maatalouden saavan osakseen enemmän huomiota, kun seuraavaa eli seitsemättä tutkimuksen puiteohjelmaa valmistellaan. Korostamme myös, että Euroopan unionissa toteutettavien maatalousuudistusten ja muualla maailmassa tapahtuvien muutosten yhteydessä on tehtävä tutkimusta, jonka avulla saamme käsityksen siitä, mihin suuntaan politiikkaamme on kehitettävä tulevina vuosina ja vuosikymmeninä. 
Fischler,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aloittaa kiittämällä lämpimästi jäsen Graefe zu Baringdorfia tästä mietinnöstä ja parlamentin jäseniä heidän tekemästään aloitteesta. Komissio on tyytyväinen tähän mietintöön, joka muodostaa mielestämme hyvän ja käyttökelpoisen perustan ryhdyttäessä valmistelemaan tutkimuksen ja teknologian kehittämisen seitsemättä puiteohjelmaa.
Kuten tiedätte, uuden yhteisen maatalouspolitiikan yhteydessä käyttöön otettavien tuotannosta irrotettujen tukien ansiosta maanviljelijät pystyvät yhtäältä lisäämään kilpailukykyään ja toisaalta mukautumaan aiempaa paremmin markkinoiden vaatimuksiin. Tutkimuksella voi olla huomattava merkitys myös tällä alalla, sillä sen avulla voidaan kehittää aiempaa tehokkaampia tuotantomenetelmiä, monipuolistaa tuotantoa ja ottaa käyttöön uusia ja kilpailukykyisiä viljelykasveja. Tutkimuksen avulla voidaan myös auttaa maanviljelijöitä vastaamaan vaatimuksiin, jotka liittyvät niin kutsuttuihin täydentäviin ehtoihin. Ennen kaikkea sen avulla voidaan kuitenkin luoda kestävä tieteellinen perusta sille, mitä pidämme maatalouden ja ympäristön kannalta hyvänä käytäntönä, eli sille, millaista tilannetta pidetään terveenä.
Eri alueiden tavoitteet ja tarpeet on määritelty maaseudun kehittämisohjelmissa, joihin on saatava mukaan myös paikalliset sidosryhmät, kansalaisyhteiskunta ja tiedeyhteisö. Tämähän oli yksi viime vuonna Salzburgissa pidetyssä konferenssissa tehdyistä päätelmistä.
Saanen nyt käsitellä lyhyesti joitakin mietinnössä esitettyjä ajatuksia ja suosituksia. On selvää, että maatalouden kestävyyden on oltava yksi tutkimuspolitiikan tärkeimmistä tavoitteista. Tutkimuksen kuudennen puiteohjelman sisältö on kuitenkin jo määritelty suurelta osin, ja vuotuisiin työohjelmiin voidaan tehdä enää pieniä muutoksia. Meidän onkin kiinnitettävä runsaasti huomiota seitsemännen puiteohjelman valmisteluun.
Komissio pitää erittäin tärkeänä tutkimusta, jossa keskitytään vaihtoehtoisiin tuotantomenetelmiin ja tulonlähteisiin maaseutualueilla. Tärkeää on niin ikään, että pyrimme siirtymään pirstaleisesta lähestymistavasta koko tuotantoketjun tutkimiseen – maatilalta aina kuluttajan ruokapöytään saakka. Tältä osin elintarvikkeiden turvallisuuden ja laadun merkitys on edelleen aivan erityinen. On myös tärkeää, että tutkimuksesta käydään keskustelua julkisuudessa ja että tuloksia arvioidaan. Näiden ajatusten pohjalta pidettiin 14. ja 15. lokakuuta 2002 konferenssi, jossa tiedettä käsiteltiin yhteiskunnan palvelijana. Samasta aiheesta pidetään toinen konferenssi helmikuussa 2005.
Merkittyjen rokotteiden kehittämiseksi tehtävää tutkimusta on laajennettava koskemaan myös A-luettelon muita tauteja, vaikka määrärahojen rajallisuus onkin luonnollisesti otettava huomioon. Sama koskee myös harvinaisille eläinlajeille tarkoitettujen lääkkeiden ja harvinaisille viljelykasveille tarkoitettujen kasvinsuojeluaineiden alalla tehtävää tutkimusta. Näillä aloilla on yhä suurempana ongelmana se, että yksityisen sektorin tutkijoiden mielenkiinto on hiipumassa. Mielenkiinnon puute johtuu luonnollisesti siitä, että voitot ovat näillä aloilla pienempiä kuin aloilla, joilla käsiteltävät lääke- tai kasvinsuojeluainemäärät ovat suuria. Tässä kohden julkisen sektorin on mielestäni tartuttava toimeen. Lisäksi kannatan näkemystä siitä, että meidän on vauhditettava sosiaalista ja ympäristöön liittyvää tutkimusta maaseudun kestävän kehityksen takaamiseksi. Katson myös, että tarvitsemme erityisesti tutkimusta, jonka avulla naisia voidaan tukea heidän edistäessään maaseudun kehitystä. Tähänhän jäsen Graefe zu Baringdorf viittasikin jo aiemmin.
Vaikka toissijaisuusperiaatetta ei olekaan syytä unohtaa, kannatan näkemystä siitä, että meidän on edistettävä tilakohtaista tutkimusta. Tässä yhteydessä on korostettava sopivien viljelymenetelmien ja monipuolisuuden merkitystä. Nimikkeen "Politiikkojen tieteellinen tuki" alla tehdään jo maataloudessa käytettävien raaka-aineiden hyödyntämistä koskevaa tutkimusta. Nykyisestä puiteohjelmasta rahoitetaan aiempien puiteohjelmien tapaan hankkeita, joilla edistetään ympäristöystävällisiä ja kustannuksiltaan edullisia viljelymenetelmiä. Meidän on kuitenkin muistettava – erityisesti WTO-neuvottelukierroksen ollessa vielä kesken – että on tarpeen tehdä tutkimuksia, joissa käsitellään kansainvälisiä ja etenkin kehitysmaihin liittyviä kysymyksiä.
En halua päättää puheenvuoroani huomauttamatta, ettemme saa sivuuttaa bioteknologista tutkimusta, sillä myös sillä alalla voidaan odottaa vastaisuudessa maataloutta hyödyttäviä tuloksia – edellyttäen, että tutkimus on riittävän määrätietoista.
Kaiken kaikkiaan komissio tunnustaa parlamentin mietinnön tärkeyden sekä sen, että on tarpeen laatia tiedonanto Euroopassa tehtävän maataloustutkimuksen suunnasta, rakenteesta ja edistämisestä. Tällaisen tiedonannon komissio aikoo myös laatia.
Schierhuber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aloittaa kiittämällä jäsen Graefe zu Baringdorfia lämpimästi tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön laatimisesta. Komission jäsenen esittämät huomiot osoittavat, miten tärkeä tämä aloite on. Tutkimuksen kuudenteen puiteohjelmaan on varattu yhteensä 16 miljardia euroa, mistä maatalouden ja maaseudun kehittämisen osuus on korkeintaan kaksi prosenttia. Tässä erittäin ilahduttavassa mietinnössä vaaditaan lisäämään varoja, jotka maatalouden tutkimukselle myönnetään EU:n tutkimusmäärärahoista.
Olemme tehneet selkeän päätöksen kannattaa eurooppalaista maatalousmallia, mikä tarkoittaa, että olemme sitoutuneet pitämään yllä monitoimista ja kestävää maataloutta kaikkialla Euroopassa. Kehitys ja tutkimus ovat erottamattomasti yhteydessä toisiinsa. Voidaksemme säästää luonnonvaroja sosioekonomisten ja ympäristöön liittyvien olosuhteiden edellyttämällä tavalla tarvitsemme välttämättä lisätutkimusta luonnonmukaisen maataloustuotannon, kattavan maataloushallinnon ja ennen kaikkea muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden tuottamisen alalla. Energiantuotannossa ja raaka-aineiden tuotannossa käytettäviä uusiutuvia luonnonvaroja koskevan tietämyksen lisäämistä on tuettava eräänlaisena henkiinjäämisstrategiana. Kuten mietinnössä korostetaan, maanviljelijöiden ansioturvan ja elämänlaadun parantaminen sekä luontoon kohdistuvan kuormituksen vähentäminen ovat tässä työssä keskeisellä sijalla. Ympäristönsuojelun ja maatalouden yhdistäminen ja ennen kaikkea maataloustuotantoon käytettävien alueiden lähes luonnontilaisten elinympäristöjen kestävä hoito ja käyttö edellyttävät tilakohtaista tutkimusta.
Tämän mietinnön tarkoituksena on kiinnittää huomiota siihen, että maatalouden tutkimus on tärkeää myös yhteiskunnan kannalta ja että sille olisi annettava nykyistä enemmän painoarvoa. Ilmaisen ryhmäni puolesta jälleen tyytyväisyyteni tähän mietintöön. Valiokunnassa toimitetussa äänestyksessä bioteknologista tutkimusta painotettiin lopulta enemmän kuin alkuperäisessä mietinnössä oli tarkoitus, sillä olimme katsoneet aluksi, että bioteknologista tutkimusta varten on jo olemassa hyviä ohjelmia. Maaseutuympäristön toimivuus on erottamattomasti riippuvainen maatalousjärjestelmän toimivuudesta. Maanviljelijöiden ja maaseutualueiden edustajana olen tyytyväinen tähän mietintöön, ja toivomme aidosti, että nämä vaatimukset kuullaan vihdoin laadittaessa seitsemättä tutkimuksen puiteohjelmaa. 
Izquierdo Rojo (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olemme aloittamassa suurinta muutosta koko yhteisen maatalouspolitiikan historiassa, ja olisi suuri virhe rajata tutkimus tavalla, joka on jo vanhentunut. Tämän vuoksi meidän on muutettava tähänastista maatalouden tutkimusta koskevaa lähestymistapaamme.
Juuri tähän haasteeseen jäsen Graefe zu Baringdorf vastaa tässä mietinnössä, jonka laatimiseksi Euroopan parlamentti teki aloitteen. Esittelijä on käsitellyt aihetta erittäin järkevästi, ja mielestäni lopputuloksena on erinomainen mietintö. Pohjimmiltaan jäsen Graefe zu Baringdorf ehdottaa, että tutkimuksen kuudetta ja seitsemättä puiteohjelmaa olisi muutettava vastaamaan nykytilannetta.
Komission jäsen on kertonut meille, että kuudetta puiteohjelmaa ollaan jo panemassa täytäntöön, mikä todetaan myös mietinnössä. Uskon silti, että komission jäsenellä on vielä aikaa tehdä tiettyjä muutoksia, jotka koskevat naisten asemaa maaseudun kehittämisessä. Näin hän aikoo ilmeisesti tehdäkin.
On myös erittäin tärkeää, että tutkimuksen seitsemättä puiteohjelmaa laadittaessa otetaan huomioon näkökulma, joka liittyy kestävän maatalouden ja maaseudun kehittämisen tutkimukseen.
Perustavanluonteisena pidän mietinnön 2 kohtaa, jossa ehdotetaan, että elintarviketeknologian ja maatalouden tutkimukseen varatuista määrärahoista olisi käytettävä ainakin puolet kestävään käytännön tutkimukseen, jonka kohteena ovat erilaiset viljelyjärjestelmät. Olisinkin kiitollinen, jos komissio todellakin varmistaa, että ainakin puolet määrärahoista käytettäisiin tähän tarkoitukseen.
Mietinnössä kannatetaan tutkimusta, jonka tarkoituksena on parantaa elintarvikkeiden laatua ja turvallisuutta ketjussa, joka ulottuu maatilalta aina kuluttajan ruokapöytään saakka. Siinä korostetaan myös pienimuotoisen maatalouden sekä maataloustuotteiden kaupan alalla toimivien pk-yritysten merkitystä. Tällä tavalla saadaan käyttöön todella innovatiivinen potentiaali, sillä on muistettava, että pienimuotoinen maatalous on tähän asti unohdettu täysin.
Kaupan alalla toimivat pk-yritykset on niin ikään unohdettu tehomaataloudessa, jota on toteutettu tähän saakka ja jota toteutetaan vielä lähitulevaisuudessakin. Kaikkea tätä on laiminlyöty tutkimuksessa, ja onkin perusteltua, että esittelijä kannattaa nyt perustavaa muutosta – lähestymistapaa, jossa maatalouden tutkimusta tarkastellaan uudelleen perin pohjin. Tämä on välttämätöntä, jotta tutkimuksella voidaan edistää maataloutta, joka on sopusoinnussa luonnon kanssa.
Kaikista näistä syistä haluan vielä kerran kiittää esittelijää. Lisäksi pyydän komission jäsentä muuttamaan mainittua lähestymistapaa mahdollisimman pian ja myöntämään tutkimukseen varat, joita Euroopan parlamentti tänään pyytää. 
Fiebiger (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, tämä valiokunta-aloitteinen mietintö maataloudesta ja maatalouden tutkimuksesta saa täyden tukeni. Minäkin pidän asianmukaisena tapaa, jolla tulevaisuutta koskevia kysymyksiä on käsitelty tätä valiokunta-aloitteista mietintöä edeltäneen analyysin pohjalta. Luonnollisesti toivon aiempien puhujien tapaan, että komissio vetää tilanteesta oikeat johtopäätökset, sillä erityisesti YMP:n uudistus on tuonut mukanaan ajattelutavan muutoksen eurooppalaisessa maataloudessa. Toivonkin, että tämän alan tieteellinen valvonta on tehokasta myös tulevaisuudessa.
Haluan tässä kohden toistaa pitäväni asianmukaisena sitä, että seuraavan puiteohjelman talousarvion perustana pidetään ehdotettuja hankkeita. En ole varma, miten edellä mainittuun kahteen prosenttiin on päädytty, mutta oletan, että summa käsittää myös hankkeet. Nykyisen ohjelman arvioinnin yhteydessä on erittäin mielenkiintoista nähdä, mitä on tarkkaan ottaen tapahtunut.
Maataloustutkimus on yleisesti ottaen luonteeltaan monivuotista, ja tämän monivuotisen tutkimuksen yhteydessä olen kuullut hankkeista, joita ei ole määrärahojen leikkausten vuoksi voitu saattaa päätökseen. Myös jäsenvaltiot ovat erityisen innokkaita leikkaamaan tutkimusmäärärahoja. On kuitenkin resurssien haaskausta toteuttaa tutkimuksia, joista ei saada tuloksia. Äskeisessä keskustelussa käsiteltiin yksityiskohtaisesti monitahoisia kysymyksiä tulojen ja vaihtoehtoisten tulonlähteiden alalla tehtävästä tutkimuksesta. On erittäin mielenkiintoista nähdä, millaiseksi tilanne muodostuu tulevaisuudessa, kuka asiaa käsittelee, mitkä alat otetaan huomioon, mitä ehtoja tutkimukselle asetetaan ja millaisia ennakkokäsityksiä asiasta vallitsee. Kannatan ajatusta, jonka mukaan tutkimusta on tarkasteltava erityisesti elintarvikkeiden ja elintarviketurvallisuuden monitahoisella alalla. Kaikki muu on mielestäni ilmaistu mietinnössä niin perusteellisesti, ettei minulla ole asiasta muuta kommentoitavaa. 
Hyland (UEN ).
    Arvoisa puhemies, YMP:n tuore uudistus johtaa tiettyihin perustaviin muutoksiin erityisesti maatiloilla. Kun tuet erotetaan tuotantomääristä, maatiloille tarjotaan uudenlaista vapautta ja toivoakseni myös uusia mahdollisuuksia. Jos katsomme – kuten itse katson – että eurooppalaisen maatalousmallin on oltava monitoiminen ja kestävä, sen on oltava yhtä lailla kaupallisesti toimiva ja kilpailukykyinen.
Kun otetaan huomioon, että tämän alan talousarvion vakaus on näillä näkymin taattu vuoteen 2013 saakka, meidän on käytettävä väliin jäävä aika käytännön tutkimukseen, jonka tavoitteena on selvittää, miten voimme parhaiten saavuttaa edellä mainitun tavoitteen. Olisi järjetöntä ja tyhmänrohkeaa uskoa, että nykyisen kaltaisia maataloustukia voitaisiin jatkaa loputtomiin. Mitä todella tapahtuisi, jos tämä mahdoton ajatus toteutuisi? Ainoa turvamme on tehokas suunnittelu, joka perustuu asianmukaisesti kohdistettuun tutkimukseen. Koko maatalousalalle on myönnetty kaksi prosenttia EU:n nykyisistä tutkimusmäärärahoista, mikä ei riitä edistämään mainitun tavoitteen saavuttamista.
Lopuksi kiitän esittelijää aloitteesta tämän erittäin ajankohtaisen ja tärkeän kysymyksen käsittelemiseksi. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia, jäsen Hyland.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Souchet'n laatimasta kalatalousvaliokunnan mietinnöstä (A5-0024/2004) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi pohjoisen kummeliturskakannan elvytystoimenpiteistä (KOM(2003) 374 – C5-0314/2003 – 2003/0137(CNS)). 
Fischler,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aloittaa kiittämällä jäsen Souchet'ta tästä kattavasta mietinnöstä, jonka aiheena on pohjoisen kummeliturskakannan elvyttäminen. Neuvosto keskusteli kummeliturskakannan elvytyssuunnitelmasta joulukuussa 2003, ja se hyväksyy joitakin mietinnön sisältämistä tarkistuksista. Ensinnäkin olemme poistaneet ehdotuksesta pyyntiponnistuksen. Toiseksi olemme alentaneet kannan turvatasoa ennaltavarautumisperiaatteen mukaisesti 143 000 tonnista 140 000 tonniin ja kalakannan ehdotonta vähimmäiskokoa 103 000 tonnista 100 000 tonniin, kuten tutkijat ovat suositelleet.
Näistä tarkistuksista huolimatta tavoite pysyy entisellään. Tavoitteena on palauttaa pohjoinen kummeliturskakanta turvalliselle biologiselle tasolle, mikä edellyttää tiettyjä toimia. Ensinnäkin meidän on asetettava kalakannan ehdoton vähimmäiskoko, jonka alittaessaan kanta on tutkijoiden mukaan vaarassa romahtaa. Meidän on myös säädettävä suurimman sallitun saalistason (TAC) asettamiselle suuntaviivat, jotka perustuvat tieteelliseen näyttöön. TAC asetetaan ennalta varautuvan lähestymistavan mukaan, paitsi jos se johtaa kalakannan pienenemiseen jonakin vuonna. Mikäli kanta pienenee alle vähimmäiskoon, neuvoston on laskettava TACia. TAC ei saa kuitenkaan vaihdella vuosittain enempää kuin 15 prosenttia.
Lopuksi totean, että ehdotuksessa on esitetty myös toimia pohjoisen kummeliturskan pyynnissä käytettävien alusten valvonnan tehostamiseksi sekä säännöksiä, jotka liittyvät saaliin purkamisesta tehtäviin ennakkoilmoituksiin. Jos kalastusaluksesta aiotaan purkaa yhteisön alueella yli kaksi tonnia pohjoista kummeliturskaa, saaliin purkaminen voi tapahtua ainoastaan hyväksytyissä satamissa. Myös säilytystä ja kuljetusta koskevia säännöksiä on tiukennettu. Tässä olivat huomioni ehdotuksesta: esitettyjä tarkistuksia kommentoin päätöspuheenvuorossani. Kiitoksia. 
Souchet (NI ),
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme iloisia, että olette tänään seurassamme. Komission ehdotus pohjoisen kummeliturskakannan elvytyssuunnitelmaksi pohjautuu uusiin säännöksiin, jotka sisältyvät YKP:n uudistuksen yhteydessä annettuun puiteasetukseen. Tämä uusi lainsäädäntö koskee erityisen uhanalaisia lajeja, ja siihen liittyy uusi väline eli pyyntiponnistusten hallinnointi. Tällä täydennetään jo käytössä olevia välineitä, erityisesti TACien ja kiintiöiden asettamista. Komission nyt ehdottama suunnitelma pohjoisen kummeliturskakannan elvyttämiseksi on turskakannan elvytyssuunnitelman jälkeen toinen laatuaan. Itse asiassa tämä suunnitelma näyttää olevan toinen lenkki pitkässä ketjussa, sillä sen esittämisen jälkeen parlamentille on ilmoitettu jo kahdesta uudesta, rakenteeltaan täysin vastaavasta suunnitelmasta. Nämä suunnitelmat koskevat eteläisten kummeliturska- ja keisarihummerikantojen elvytystoimenpiteitä Cantabrian merellä sekä kielikampelakantojen elvytystoimenpiteitä Englannin kanaalissa ja Biskajanlahdella. Lisäksi meille on kerrottu, että valmisteilla on myös muita suunnitelmia, jotka koskevat erityisesti keisarihummeria ja punakampelaa.
Tätä on syytä korostaa etenkin siksi, että kalastusyrityksen kalastaessa kalakantoja, joihin sovelletaan erilaisia elvytyssuunnitelmia, sen on noudatettava kaikkia elvytyssuunnitelmiin liittyviä määräyksiä – sekä niiden lajien, jotka ovat elvytystoimenpiteiden kohteena, että muiden samankaltaisten lajien osalta. Arvoisa komission jäsen, tämä käy ilmi erityisesti kirjallisesta vastauksestanne, joka on päivätty 9. helmikuuta ja jonka juuri lähetitte minulle vastauksena aiemmin esittämääni kysymykseen. Kyseessä on erittäin ankara rajoite kalastustoiminnalle etenkin aloilla, joilla komissio aikoo soveltaa useita elvytyssuunnitelmia. Nämä suunnitelmat koskevat käytännössä kaikkia kalastettavia lajeja, ja olen erityisen huolissani tilanteesta Biskajanlahdella.
Alun perin komission oli tarkoitus käsitellä turskaa ja pohjoista kummeliturskaa samassa asiakirjassa, vaikka nämä kaksi lajia ovatkin hyvin erilaisia. Onneksi tämä epäasianmukainen yhteys purettiin myöhemmin.
Valiokuntamme laati mietintönsä käytyään perusteellisia keskusteluja kalastusalan edustajien kanssa erityisesti Brysselissä 25. marraskuuta järjestetyssä kuulemistilaisuudessa, johon osallistuivat ammattijärjestöjen edustajat Ranskasta, Espanjasta ja Yhdistyneestä kuningaskunnasta. He olivat pahoillaan siitä, ettei heitä ollut kuultu riittävästi valmisteltaessa elvytyssuunnitelmaa tai laadittaessa arviota elvytyssuunnitelman kohteena olevan kalakannan tilasta. Kuulemisen laiminlyönti on ristiriidassa uuden puiteasetuksen säännösten ja niiden vaatimusten kanssa, jotka parlamentti esitti lausunnossaan ympäristönsuojelumääräysten sisällyttämistä YKP:hen. Saimme kuulla, että komission järjestämässä alueellisessa tapahtumassa oli ollut kyse lähinnä tiedotustilaisuudesta, jossa esiteltiin jo tehtyjä päätöksiä, eikä niinkään tapaamisesta, jossa olisi käyty aitoa keskustelua ennen yhdenkään päätöksen tekemistä.
Kalastusalan edustajat korostivat myös komission ehdotuksen perustavanluonteista epätasapainoisuutta. Ehdotus perustuu puhtaasti biologisiin näkökohtiin, ei ehdotetun suunnitelman sosioekonomisten vaikutusten arviointiin. On todellakin selvää, että suurimmat sallitut saalistasot (TAC), jotka on tarkoitus ottaa käyttöön heti suunnitelman toteuttamisen alkuvaiheessa, vaarantavat pohjoista kummeliturskaa kalastavien yritysten olemassaolon.
Kalastusalan edustajat kertoivat meille myös epäilyksistään, jotka koskevat pyyntiponnistusten rajoittamiseksi laadittujen sääntöjen tehokkuutta ja toteutettavuutta – oli järjestelmässä kyse sitten merelläolopäivien tai kilowattipäivien laskemisesta. He ilmaisivat meille pelkonsa siitä, että kalastusalan uuden hoitovälineen yhdistäminen TAC- ja kiintiöjärjestelmään sekä jo hyväksyttyihin erityisiin hoitotoimenpiteisiin voi vaarantaa suhteellisen vakauden periaatteen ja lisätä poisheitettävien kalojen määrää. Monet alan edustajista myös epäilevät, olisiko pyyntiponnistuksen vähentämisjärjestelmä tehokas asetetun tavoitteen – kalakannan elvyttämisen – saavuttamiseksi. Itse asiassa kansainväliseltä merentutkimusneuvostolta (ICES) ei ole tältä osin saatu minkäänlaista tieteellistä arviointia, joka takaisi, että pyyntiponnistuksen vähentäminen johtaa saaliiden merkittävään vähenemiseen. Käytettävissä ei ole myöskään arviointia niistä kalakantojen elvyttämistä koskevista siirtymäajan toimenpiteistä, joita on toteutettu osana TACien ja pyyntikiintiöiden vahvistamisesta vuodeksi 2003 annetun asetuksen liitteen XVII säännöksiä. Lisäksi pyyntiponnistuksen vähentämiseen käytettävä äärimmäisen monimutkainen kaava aiheuttaa jäsenvaltioille vakavia ongelmia oikeudenmukaisuuden ja ennakoitavuuden suhteen. Ehdotettu yhtenäinen järjestelmä, jota sovelletaan lähes sellaisenaan kalakannasta riippumatta, on jäykkä, eikä siinä oteta lainkaan huomioon erilaisten, varsinkaan useita lajeja kalastavien alusten erityispiirteitä.
Kalatalousvaliokunta piti hyvin perusteltuna ja asianmukaisena monivuotista lähestymistapaa, joka hyväksyttiin pohjoisen kummeliturskakannan hoitamiseksi. Tämän lähestymistavan avulla tavoitellaan itse asiassa kantojen säilyttämistä pitkällä aikavälillä, kun samaan aikaan kalastajille taataan heidän ansaitsemansa huomio ja varmuus, jota he tarvitsevat yritystensä toiminnan jatkamiseksi. Tämän seikan merkitystä ei ole syytä vähätellä. Katsoimme kuitenkin, että pohjoisen kummeliturskakannan elvytyssuunnitelman laatiminen oli toimenpiteenä epäsuhtainen, kun otetaan huomioon tuoreimmat tieteelliset raportit ja kalastajien havainnot kyseisen kalakannan tilasta. On selvää, että meidän on pysyttävä edelleen valppaina, mutta viimeisten kahden vuoden aikana havaittu suuntaus osoittaa kannan olevan kasvussa.
Koska pohjoinen kummeliturskakanta on turvallisissa biologisissa rajoissa, mielestämme ei ole tarkoituksenmukaista soveltaa siihen puiteasetuksen 5 artiklassa tarkoitettua elvytyssuunnitelmaa. Valiokunnan näkemyksen mukaan pohjoiseen kummeliturskakantaan on sovellettava saman asetuksen 6 artiklan mukaista monivuotista hoitosuunnitelmaa. Pidämme tätä välinettä parempana, sillä se vastaa paremmin kalakannan tilaa ja takaa meille paremmat mahdollisuudet saavuttaa kahtalaisen tavoitteemme, joka liittyy yhtäältä kalakannan ja toisaalta kalastustoiminnan kestävään säilyttämiseen. Ehdottaessamme komission esittämän elvytyssuunnitelman korvaamista monivuotisella hoitosuunnitelmalla noudatamme täysin aiemmin hyväksymäämme lähestymistapaa, jonka mukaan uhanalaisia kantoja on hoidettava yksinkertaisten ja joustavien sääntöjen avulla. Tällä tarkoitetaan monivuotisten TACien kaltaisia sääntöjä, joita voidaan jatkuvasti mukauttaa tilanteeseen. Yhtenäisten ja monimutkaisten järjestelmien vaikutukset ovat epävarmoja, mistä on esimerkkinä pyyntiponnistuksen hallinnointi, jonka soveltamista ei ole vielä lainkaan kokeiltu eikä tutkittu. 
Varela Suanzes-Carpegna (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen – jonka läsnäolosta olemme iloisia – hyvät kollegat, haluan aloittaa kiittämällä esittelijäämme Souchet'ta erinomaisesta mietinnöstä, jonka hän on meille esitellyt. Mietinnön aihe – pohjoinen kummeliturskakanta – on kaikkea muuta kuin helppo.
Aluksi komissio esitteli meille ehdotuksensa, johon oli alun perin sisällytetty myös turskakanta ja jonka parlamenttimme hylkäsi, kuten on jo todettu. Seuraavaksi komissio esitti erillisen mutta erittäin joustamattoman ja tiukan ehdotuksen, jossa pohjoista kummeliturskaa verrattiin turskaan ja joka sisälsi alkuperäisen elvytyssuunnitelman sekä ajatuksen pyyntiponnistuksesta. Parlamenttia kuultiin samaan aikaan kuin neuvostoa ja neuvotteluja käytiin rinnakkain, mikä edellytti esittelijältämme joustavuutta mietintöluonnostamme hyväksyttäessä.
Jäsen Souchet on perehtynyt huolellisesti kummeliturskaan liittyviin kysymyksiin. Kuten hän itse totesi, kalatalousvaliokunta on ollut yhteydessä kalastusalan edustajiin, ja nyt jäsen Souchet on esitellyt mietinnön, jossa komission alkuperäisiä ajatuksia on muutettu perin pohjin. Hän ansaitsee tästä kiitoksemme ja täyden tukemme.
Haluan kiittää jäsen Souchet'ta myös siitä, että hän on hyväksynyt ne lukuisat tarkistukset, joita esitimme Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän puolesta. Olen hänelle tästä hyvin kiitollinen, sillä näin olemme varmistaneet, ettei kyseessä ole elvytyssuunnitelma vaan aito hoitosuunnitelma. Haluankin kiinnittää komission huomion tähän seikkaan: kyseessä on aito hoitosuunnitelma, johon ei alan edustajien pyynnön mukaan ole sisällytetty pyyntiponnistusnäkökohtaa.
Souchet'n mietintö on johdonmukainen, yhtenäinen ja järkevä asiakirja, jossa pohjoisen kummeliturskan kestävä ja vastuullinen kalastus yhdistetään kalastusalaa koskeviin sosiaalisiin ja taloudellisiin näkökohtiin. Näiden kahden näkökohdan yhdistäminen on todellinen edistysaskel, joka otetaan toivottavasti huomioon tulevaisuudessa.
Näkemyksemme mukaan tulevien alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien on valvottava, ettemme etene väärään suuntaan, ja esitettävä kalakantojen hoidosta ehdotuksia, joilla on takanaan sekä tutkijoiden että itse kalastajien tuki.
Olemme nimittäneet jäsen Souchet'n myös seuraavan eteläistä kummeliturskakantaa koskevan hoitosuunnitelman esittelijäksi. Vaikka asian käsittely saattaakin siirtyä kesäkuun vaalien jälkeen seuraavalle parlamentille, kalatalousvaliokunnan on pidettävä tarvittavat kokoukset, jotta – kun ensin on kuultu tätä tarkoitusta varten perustettuja neuvoa-antavia toimikuntia – sekä tutkijat että kalastusalan edustajat voivat osallistua eteläistä kummeliturskakantaa koskeviin keskusteluihin. Tämän on tapahduttava samanaikaisesti niiden sosioekonomisten toimien kanssa, joita olemme vaatineet ja jotka olemme hyväksyneet jo kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen (KOR) mukautuksen yhteydessä. Vielä tätäkin tärkeämpää kuitenkin on, että KOR:ista on tulevaisuudessa tuettava sosioekonomisia toimia niin, että kun uusia elvytys- tai hoitosuunnitelmia hyväksytään, niihin liitetään automaattisesti vastaavia sosioekonomisia toimia.
Kiitämme jälleen kerran jäsen Souchet'ta ja toivomme, että otamme tämän huomenna äänestettävänä olevan mietinnön myötä merkittävän edistysaskelen kestävän kalatalouden ja kalastusalan tukemisessa. 
Miguélez Ramos (PSE ).
    Arvoisa puhemies, komissio julkisti 27. kesäkuuta 2003 uuden ehdotuksensa, jonka tarkoituksena oli taata pohjoisen kummeliturskakannan kestävä elpyminen palauttamalla se tasolle, jonka katsotaan olevan turvallisissa biologisissa rajoissa. Ennalta varautuvaksi biomassaksi on määritelty 165 000 tonnia.
Meidän on syytä olla kiitollisia muutoksesta, jonka myötä komissio päätti vihdoin laatia kummeliturska- ja turskakantoja varten omat erilliset suunnitelmansa. Tämä olikin ainoa vaihtoehto, sillä kummeliturskakannat ovat elpyneet selvästi, mikä on suora seuraus viimeisten kahden vuoden aikana alalla toteutetuista hoitotoimenpiteistä.
Tarkasteltaessa ehdotettujen toimenpiteiden arviointia huomataan, ettei komissio ota lainkaan huomioon parasta saatavilla olevaa tieteellistä näyttöä eikä pyri hälventämään kalastusalalla vallitsevia epäilyksiä. Tämä johtuu siitä, että keskustelu tutkijoiden kanssa on jäänyt jälleen kerran käymättä ja ehdotus on laadittu kuuntelematta toden teolla alan edustajien mielipiteitä. Komissio perustaa ehdotuksensa tieteellisiin lausuntoihin, joiden sisältöä se ei kuitenkaan täsmennä ja joita – kuten jäsen Souchet perusteluissaan toteaa – se ei pyynnöstämme huolimatta ole esittänyt kalatalousvaliokunnalle.
Kalakannan ennalta varautuva biomassa olisi pitänyt määritellä tieteellisten selvitysten perusteella, mutta niitä ei ole olemassa. Biomassa ei näytä myöskään olevan oikeassa suhteessa kyseisen kalakannan tilaan, sillä riippumattomien tutkijoiden tuoreimmat tieteelliset selvitykset ja huomiot osoittavat, ettei kalojen määrä alita turvallisia biologisia rajoja.
Emme ole saaneet myöskään kansainväliseltä merentutkimusneuvostolta (ICES) minkäänlaista tieteellistä arviota, joka vahvistaisi, että pyyntiponnistuksen vähentäminen johtaa saaliin merkittävään vähenemiseen. Käytettävissämme ei ole myöskään arviointia siitä, mitä vaikutuksia on ollut teknisillä elvytystoimenpiteillä, joihin viittasin edellä ja joita on sovellettu kahden vuoden ajan erittäin menestyksekkäästi.
Komission ehdotuksessa ei myöskään pyritä saavuttamaan tasapainoa biologisen elpymisen ja sosioekonomisten vaikutusten välillä. Minun on huomautettava jälleen kerran, että komission lähestymistapa perustuu yksinomaan biologisiin näkökohtiin, eikä se ota huomioon sosioekonomista todellisuutta suositellessaan kantojen palauttamista yhden vuoden aikana sen sijaan, että elvyttämisessä edettäisiin asteittain monivuotisten TACien perusteella. Tämä ei suinkaan paranna kalastusalalla toimivien yritysten selviämismahdollisuuksia.
Komissio sivuuttaa täysin tekniset toimenpiteet, joiden olemme todenneet johtavan hyviin tuloksiin. Jäsen Souchet ehdottaa mietinnössään tämän elvytyssuunnitelman korvaamista monivuotisella hoitosuunnitelmalla, mikä ei perustu ainoastaan Euroopan parlamentin kalatalousvaliokunnan – mielestäni oikeaan osuneeseen – arvioon ja omaan keskusteluumme vaan myös Euroopan parlamentin ja jäsen Souchet'n jo aiemmin määrittelemiin suuntaviivoihin uhanalaisten kantojen hoidon alalla. Näillä tarkoitan kantojen hoitoa yksinkertaisten ja joustavien – monivuotisten TACien kaltaisten – sääntöjen avulla, ei laatimalla jäykkiä järjestelmiä, kuten pyyntiponnistukseen liittyviä toimia, joiden vaikutuksista ei ole varmuutta. 
McKenna (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, pohjoisen kummeliturskakannan taso ei ole turvallisissa biologisissa rajoissa. Tämä on yksinkertaisuudessaan ICESin tapa sanoa, että kummeliturskakanta on vakavissa vaikeuksissa. Tämän perusteella komissio jo joidenkin vuosien ajan yrittänyt saada neuvostoa vakuuttuneeksi elvytyssuunnitelman välttämättömyydestä.
Ehdotetussa elvytyssuunnitelmassa oli joukko myönteisiä tekijöitä, kuten TACien määrittämiseen ja pyyntiponnistuksen vähentämiseen tarkoitettu kaava. Vuonna 2003 tekemässään arviossa ICES kuitenkin huomautti, etteivät ehdotetussa suunnitelmassa esitetyt rajoitukset johda kalojen kuolleisuuden vähentymiseen, joka mahdollistaisi kannan elpymisen lyhyellä aikavälillä. Toisin sanoen edes komission ehdotus ei ICESin mukaan riitä varmistamaan kannan nopeaa elpymistä.
Mitä neuvosto ja kalatalousvaliokunta ovat saaneet aikaan? Ne ovat heikentäneet huomattavasti jo valmiiksi heikkoa ehdotusta etenkin poistamalla kaikki jäänteet pyyntiponnistuksen rajoittamisesta – juuri siitä toimenpiteestä, jota tarvittaisiin kaikkein kipeimmin. Neuvosto meni jopa tätäkin pidemmälle korottamalla kummeliturskaa koskevia TACeja lähes kolmanneksella, vaikka komissio oli suositellut niiden alentamista.
Joulukuussa 2002 ilmoitettiin suureen ääneen, että yhteisen kalastuspolitiikan uudistus on suuri menestys ja että pyyntiponnistuksen vähentämisen sisältävät elvytyssuunnitelmat pantaisiin täytäntöön. Joulukuisessa kokouksessaan neuvosto kuitenkin määritti yhteensä 199 TACia. Tilanteen vakavuudesta kertoo se, että komissio suositteli yli 10 prosentin leikkauksia neljäsosaan TACeista eli 49 kalakantaan. Neuvosto kuitenkin torjui suuren osan näistä neuvoista ja määritti 42 kalakannalle TACit, jotka olivat yli 10 prosenttia komission ehdotusta korkeampia. Joissakin tapauksissa neuvosto korotti TACeja kaksin- tai jopa kolminkertaiseksi suosituksiin nähden. Kymmenen kannan osalta neuvosto hyväksyi korotuksen, vaikka komissio oli suositellut alentamista.
Jos neuvosto ja kalatalousvaliokunta aikovat jatkaa tämänsuuntaisia toimia, ne osoittavat lopulta oikeaksi kyynikkojen ja muiden tahojen väitteet siitä, ettei yhteisen kalastuspolitiikan uudistus johda minkäänlaisiin tuloksiin kestävän kalastuksen alalla.
Jotakin on tehtävä. Komissio on tässä kysymyksessä liian pehmeä: sen on toimittava rohkeammin. Neuvoston on tarkasteltava kalatalouden edessä olevaa tilannetta realistisesti ja kuunneltava tutkijoiden neuvoja. Sen on kuunneltava ICESin neuvoja varmistaakseen Euroopan kalatalouden selviytymisen, sillä muutoin äänestämme käytännöllisesti katsoen kalatalouden kuolemasta. On valitettavaa, että kalatalousvaliokunta onnistui itse asiassa heikentämään komission jo sinänsä riittämätöntä ehdotusta. 
Van Dam (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, kunnon valhe on parempi kuin puolittainen totuus. Tämän sanonnan paikkansapitävyyden olen kokenut viime aikoina omissa nahoissani. Eräs kollegoistani nimittäin vihjasi lehdistölle, etteivät Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän ja oman ryhmäni hollantilaisjäsenet palauta koskaan matkakorvauksiaan. Radio, televisio ja sanomalehdet ottivat tämän tiedon vastaan tarkistamatta sitä asianmukaisesti. Siitä lähtien kollegani ja minä olemme olleet hukkua puhelinsoittoihin ja sähköpostiviesteihin, joissa ihmetellään, miksi pidämme rahat itsellämme. Tämä on nurinkurista: itse en palauta rahaa siitä syystä, etten ilmoita yhdestäkään matkasta, jota en ole tehnyt.
Tiedän monen kalastajan olevan samankaltaisessa tilanteessa. Heidän ei tarvitse kamppailla valhetta vaan puolittaista totuutta vastaan. Pohjoisen kummeliturskakannan tilanne ei ole välttämättä kovin valoisa, mutta se ei kuitenkaan ole niin paha, että tarvitsisimme elvytyssuunnitelmaa. Komissio ehdottaa huonosti perusteltujen tietojen perusteella dramaattista vähennystä saalismääriin. Viimeaikaiset biologeilta saadut tiedot kuitenkin osoittavat, ettei kummeliturskakannan tilanne edellytä näin vahvoja toimia. Tuenkin jäsen Souchet'n mietintöä täydestä sydämestäni ja kehotan komissiota tarkistamaan suunnitelmiaan. Pohjoisen kummeliturskaa koskeva valvontasuunnitelma sekä suunnitelman riittävä täytäntöönpano ja seuranta riittävät tämän kalalajin tulevaisuuden turvaamiseksi. Kalastajat kärsivät jo liikaa puutteellisesta tieteellisestä tutkimuksesta. Nyt on aika tehdä järkevää tutkimusta, josta on hyötyä niin kaloille kuin kalastajillekin. 
Stevenson (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hetken jo luulin jäsen van Damin ottavan osaa väärään keskusteluun, mutta ilokseni hän siirsi lopulta huomionsa pohjoisen kummeliturskaan.
Kiitän esittelijää hänen laatimastaan mietinnöstä. Jäsen Souchet on eräs kalatalousvaliokunnan ahkerimmista jäsenistä, ja tältä alalta saamansa asiantuntemuksen ansiosta hän on saanut kunnian toimia myös eteläistä kummeliturskakantaa koskevan mietinnön esittelijänä. Kyseinen mietintö on parhaillaan valmisteltavana.
Valiokunnassa käymissämme keskusteluissa todettiin toistuvasti, että kansainväliseltä merentutkimusneuvostolta (ICES) saamamme neuvot olivat pohjoisen kummeliturskakannan osalta ristiriidassa kalastajien antamien neuvojen kanssa. Kalastajat todellakin väittivät, etteivät kummeliturskakannat ole vähentymässä uhkaavasti – toisin kuin tutkijat olivat todenneet. Nämä mielipide-erot osoittavat jälleen kerran, että kalastajien ja tutkijoiden on työskenneltävä yhdessä, kun laaditaan hoitostrategioita. On niin ikään selvää, että komission on oltava valmis kuuntelemaan kalastajien antamia neuvoja siinä missä tutkijoiden synkkiä varoituksiakin. Tässä mielessä olenkin tyytyväinen, että jäsen Varela Suanzes-Carpegnan mainitsemien alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustaminen mahdollistaa kalastajien ja tutkijoiden kohtaamisen. Nämä suunnitelmat ovat hyvässä vauhdissa, ja ne muodostavat keskeisen osan YKP:n uudistuspakettia. Jos alueellinen neuvoa-antava toimikuntaolisi kokoontunut tässä yhteydessä, olisimme tuskin saaneet alun perinkään suosituksia kummeliturskaa koskevien TACien rajusta leikkaamisesta sekä niihin liittyvää komission ehdotusta huomattavasta pyyntiponnistuksen rajoittamisesta, joka on järkyttänyt kalatalousvaliokunnan jäseniä. Ehdotetun kaltaiset leikkaukset olisivat tuhonneet kalastusalan ja aiheuttaneet laajoja sosioekonomisia ongelmia. Olen iloinen, että komissio on tarkistanut näitä ehdotuksia otettuaan huomioon kalastusalan edustajien voimakkaan vastustuksen.
Me kaikki kannatamme kestävää kalastusta. On meidän kaikkien etujen mukaista, että pohjoinen kummeliturskakanta elpyy pysyvästi. Velvollisuutenamme on kuitenkin turvata kalastajien toimeentulo ja suojata kalastusyhteisöjä. Meidän onkin löydettävä tasapaino parhaan käytännön ja saavutettavissa olevien sosioekonomisten tavoitteiden välille. Jäsen McKennan äskeisistä sanoista huolimatta uskon, että jäsen Souchet on pyrkinyt saavuttamaan tämän tasapainon, ja suosittelen parlamentille hänen mietintönsä hyväksymistä. 
Schörling (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, vaikken olekaan kalatalousvaliokunnan jäsen, olen silloin tällöin rohjennut osallistua tähän kalastusalaa koskevaan keskusteluun. Osallistun siihen tänäänkin, sillä olen epätoivoissani siitä, ettemme näytä saavan aikaan kunnollista elvytyssuunnitelmaa sen paremmin kummeliturskalle kuin turskalle tai muillekaan uhanalaisille valkolihaisille kalalajeille.
Tämä pohjoista kummeliturskakantaa koskeva suunnitelma hyväksyttiin joulukuussa, ja sen tavoite oli selkeä: kantojen suojeleminen ja hyväksyttävän turvatason saavuttaminen. Totuus on se, että neuvosto ja komissio ovat yhdessä heikentäneet alkuperäistä ehdotusta niin, ettei se ole enää mainitun tavoitteen mukainen. Minun mielestäni kalatalousvaliokunnan neuvottelujen tuloksena syntynyt ehdotus on erittäin puutteellinen. En kerta kaikkiaan voi äänestää mietinnön puolesta, sillä sen hyväksyminen merkitsisi heikennystä jo ennestään heikkoon ehdotukseen. Ehdottomana vähimmäisvaatimuksena olisi oltava pitäytyminen komission alkuperäisessä ehdotuksessa, sillä tarvitsemme tiukempaa valvontaa.
Myös talous ja sosiaaliset ongelmat, joihin usein viitataan, ovat tärkeitä kysymyksiä, mutta ellemme noudata ennalta varautumisen periaatetta biomassan ja kalakantojen suhteen, viemme kalataloudelta yksinkertaisesti mahdollisuuden tulevaisuuteen. Meidän on pidettävä tämä mielessämme. Olemme nyt hylänneet neljä tai viisi komission ehdottamaa elvytyssuunnitelmaa. On aivan yksinkertaisesti todettava, ettei tässä parlamentissa sen paremmin kuin neuvostossakaan riitä poliittista tahtoa sellaisten toimien hyväksymiseen, jotka ovat aidosti ennalta varautumisen periaatteen mukaisia ja joiden avulla varmistetaan, että meillä on tulevaisuudessakin kalataloutta. Olen hyvin huolissani siitä, mihin tämä johtaa. Haluaisin nykyistä useampien ihmisten kannattavan näkemystäni, kun äänestämme tästä kysymyksestä, sillä olen sen suhteen äärimmäisen huolestunut ja tuskastunut. 
Pérez Álvarez (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluan onnitella esittelijää ja kiittää häntä tavasta, jolla hän suhtautui ehdottamiini tarkistuksiin.
Euroopan komission alkuperäinen ehdotus pohjoisen kummeliturskakannan elvytyssuunnitelmasta ei ollut – tai ei ainakaan näyttänyt olevan – mitään muuta kuin turskakannan elvyttämiseksi toteutettujen toimien perusteeton soveltaminen tähän lajiin. Toimeenpaneva komitea ei selvästikään ottanut huomioon kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) tuoreimpia lausuntoja, joiden mukaan kummeliturskakanta saavuttaisi täydellisen turvallisuustason, jos seuraavien 5–8 vuoden aikana säilytettäisiin vallitseva kalastuskuolevuus. Komission jäsenen hiljattain käyttämää ilmausta lainatakseni kanta saavuttaisi näin turvallisen biologisen turvatason.
Näiden tietojen perusteella pohjoista kummeliturskakantaa varten ei ole tarpeen panna täytäntöön dramaattista elvytyssuunnitelmaa. Elvytyssuunnitelman sijaan olisi tarkoituksenmukaisempaa ottaa käyttöön asetuksen (EY) N:o 2371/2002 6 artiklan mukainen hoitosuunnitelma. Tämän olisi tapahduttava osana uutta yhteistä kalastuspolitiikkaa tavalla, joka on yhteensopiva ja yhdenmukainen yhtäältä biologisten ja ympäristöön liittyvien ja toisaalta sosioekonomisten näkökohtien kanssa.
Kalatalousvaliokunta tuokin asiakirjassaan esiin halunsa korvata komission ehdottama elvytyssuunnitelma, jossa esitetään pyyntiponnistuksen jyrkkää rajoittamista ja jonka sosiaaliset seuraukset olisivat äärimmäisen vakavia, hoitosuunnitelmalla, jossa suurimmat sallitut saaliit määritetään yhteensopiviksi lisääntymiskykyisen biomassan kanssa.
Euroopan komissio esitti hiljattain myös ehdotuksen eteläisten kummeliturska- ja keisarihummerikantojenelvyttämiseksi, eikä se ole siinäkään ottanut huomioon ehdotettujen toimien sosioekonomisia vaikutuksia kalastusalalla. Siksi tarvitaan tieteellistä tutkimusta ja uusien alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien antamia lausuntoja, joista on säädetty yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksen yhteydessä.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että meidän on lisäksi korostettava kalastusalan ministerineuvoston sitoutuneen viime joulukuussa kuulemaan alan edustajia ennen näitä lajeja koskevan toimintasuunnitelman laatimista. Kalastusalan edustajien osallistumista päätöksentekoon ei saa unohtaa, kun otetaan huomioon, että nämä päätökset vaikuttavat kalastuselinkeinon elinvoimaisuuteen, työpaikkoihin sekä niiden perheiden elinoloihin ja henkiinjäämiseen, jotka elävät kalastuspolitiikasta erittäin riippuvaisilla alueilla Euroopassa. Mielestäni meidän on vaadittava tätä osallistumista ja mukanaoloa. 
Piscarreta (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, esitettyään ensimmäisen suunnitelman turskakantojen elvyttämiseksi komissio päätti ehdottaa uutta aloitetta, joka koski pohjoista kummeliturskakantaa. Valmisteilla on jo seuraavakin aloite, jonka aiheena on eteläinen kummeliturskakanta. Kalakantojen kestävä hoitaminen on selvästikin perusteltua uhanalaisten lajien säilymisen kannalta, mutta kalastusta rajoittavien toimenpiteiden on perustuttava täsmällisiin ja ajan tasalla oleviin tieteellisiin lausuntoihin, ja niiden yhteydessä on otettava huomioon kalastajien tekemät ensikäden havainnot.
Tieteellisen tutkimuksen puutteet tiedetään hyvin. Tällä viikolla parlamentilla on ollut Lagen mietinnön myötä mahdollisuus ilmaista mielipiteensä asiasta. Tältä osin Souchet'n mietintö on erinomainen asiakirja, jossa kiinnitetään huomiota tarpeeseen pitää tiedot ajan tasalla siten, että ne perustuvat kalastusalan kansainvälisiltä elimiltä saatuun informaatioon. Leikkauksilla on tuhoisa sosioekonominen vaikutus kalastusalan toimijoihin, sillä ne rajoittavat jo nykyisellään rajoitettua kalastustoimintaa entisestään. Komission esittämät luvut kummeliturskasaaliiden rajoittamiseksi ovat sellaisia, että niiden täytäntöönpano olisi sosiaalisesti tuhoisaa, taloudellisesti kestämätöntä ja kaupallisesti mahdotonta hallita.
Näyttää ilmeiseltä, että sosioekonomisia vaikutuksia olisi arvioitava ennen minkäänlaisen elvytyssuunnitelman esittämistä. Näin ei ole kuitenkaan tapahtunut tässä tapauksessa. Tällaiset toimet voidaan siis hyväksyä ainoastaan, jos ne ovat täysin yhdenmukaisia kantojen kestävän hyödyntämisen kanssa ja jos niiden taloudelliset vaikutukset on otettu huomioon. Suuret vaihtelut suurimpien sallittujen saaliiden (TAC) määrässä saattavat joissakin tapauksissa johtaa siihen, että yritykset kohdistavat kalastustoimintansa uuteen lajiin ja aiheuttavat näin epäsuorasti epätasapainoisuutta. Parlamentti on useaan otteeseen kiinnittänyt komission huomion elvytyssuunnitelmien liialliseen joustamattomuuteen. Monivuotinen, joustava ja asteittainen lähestymistapa olisikin varmasti sopivampi, sillä sen ansiosta pyyntiponnistus voitaisiin mukauttaa täysin kannan tilaan. Tätä ei saavuteta panemalla täytäntöön joustamattomia suunnitelmia, joilla on peruuttamattomia ja sosiaalisesti tuhoisia seurauksia. 
Fischler,
   .  Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen kuunnellut hyvin tarkkaavaisesti yksittäisten jäsenten tässä vaiheessa esiin tuomia perusteluja ja ongelmia, ja haluan nyt kommentoida ehdotettuja tarkistuksia tältä pohjalta.
Ensinnäkin totean, että hylkään kaikki ehdotetut tarkistukset, joiden tarkoituksena on nimetä tämä koko hanke elvytyssuunnitelman sijaan "hoitosuunnitelmaksi", sillä kyse on joka tapauksessa elvytyssuunnitelmasta. Mielestäni olisi väärin kaunistella tilannetta, vaikka myönnänkin mielelläni, ettei pohjoisen kummeliturskakannan tilanne ole niin kriittinen kuin pohjoisen turskakannan.
Tarkistus 2 minun on hylättävä, sillä kyseinen johdanto-osan kappale on jo sisällytetty yhteisestä kalastuspolitiikasta annettuun puiteasetukseen. Kyse ei ole siitä, että olisin periaatteessa tätä tarkistusta vastaan, vaan siitä, että se on yksinkertaisesti tarpeeton.
Tarkistuksen 5 ja alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien (RAC) kuulemisen osalta voin ilokseni vakuuttaa, että kuulemme näitä toimikuntia tässä kysymyksessä heti, kun ne on perustettu. Emme kuitenkaan tarvitse tätä varten johdanto-osan kappaletta, sillä alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien nimenomaisena tarkoituksena on tulla kuulluiksi tällaisissa kysymyksissä.
Hylkään tarkistuksen 6, sillä kummeliturskakanta on alle turvatason eikä siis vielä turvallisissa biologisissa rajoissa. Tarkistuksen 7 tarkoituksena on osoittaa, että tarvitsemme kriteerit, joiden perusteella määritellään, milloin elpyminen on tapahtunut. Ei olisi kovinkaan asianmukaista määritellä poliittisesti, milloin elpyminen on tapahtunut, sillä tämä on tieteellinen kysymys.
Hylkään tarkistukset 12 ja 27, sillä uudet valvontatoimenpiteet ovat ehdottoman välttämättömiä. Kalastajat valittavat usein itse, että valvonta on laadultaan vaihtelevaa. Me todella tarvitsemme näitä toimenpiteitä.
Hyväksyn osittain tarkistuksen 15 ja hyväksyn ennalta varautuvan biomassan tason tarkistamisen. En kuitenkaan voi hyväksyä tarkistusta 16. Meidän ei ole syytä asettaa tieteellisiä arviointeja tärkeysjärjestykseen. Olisi liian yksinkertaistettua sanoa, että kalastajien tekemiä havaintoja olisi pidettävä tärkeämpinä kuin tieteellisten elinten suorittamaa järjestelmällistä valvontaa. Kalastajien on ilman muuta tuotava tietonsa julki. Jotkin tieteellisiin arviointeihin liittyvistä epävarmuustekijöistä johtuvat nimenomaan siitä, että tämänkaltainen tieto on puutteellista. Kalastajilla on nimittäin tapana tuoda julki vain sellaista tietoa, jonka he ajattelevat vaikuttavan arvioihin heidän omien etujensa mukaisella tavalla.
Hyväksyn osittain tarkistukset 19 ja 20. TACit perustuvat kalastuskuolevuuteen 0,25, ja sisällytimme tämän arvon ehdotukseen neuvoston joulukuisessa kokouksessa. En voi kuitenkaan hyväksyä tarkistusta 21. Neuvoston joulukuisen kokouksen jälkeen ehdotusta tarkistettiin, jotta neuvostolla olisi enemmän liikkumavaraa TACeja määritettäessä. Vähimmäistasoa ei enää tarvitse saavuttaa yhdessä vuodessa, vaan TACit voidaan määrittää niin, että tavoitteeseen päästään pidemmän ajan kuluessa. Vastaavasti minun on hylättävä myös tarkistus 25, sillä neuvostolla on oltava mahdollisuus alentaa TACeja poikkeustapauksissa, mikäli tämä on biologisista syistä välttämätöntä.
Valitettavasti minun on hylättävä myös tarkistukset 22 ja 23, sillä ne merkitsisivät, että TACeja voitaisiin tarkistaa yli 15 prosenttia vuodessa, mitä ei voida hyväksyä. Meillä on oltava yhtä paljon liikkumavaraa molempiin suuntiin, sillä muutoin säännöt olisivat epätasapainoiset.
Hyväksyn kokonaan tarkistukset 8, 11, 18, 24 ja 26. 
Puhemies.
   Kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Hyvät parlamentin jäsenet, esityslistalla oli tarkoitus olla seuraavana komission lausuma lohesta, mutta klo 16.30 vuorossa on komission lausuma rahoitusnäkymistä. Kyseistä käsittelyä johtaa parlamentin puhemies ja siihen osallistuu myös komission puheenjohtaja Prodi, joten sitä ei voida siirtää.
Hyvät parlamentin jäsenet, jotta emme siis pilaisi lohta koskevaa lausumaa, joka olisi keskeytettävä viiden minuutin kuluttua, keskeytämme istunnon klo 16.30:een saakka.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma laajasta poliittisesta kehyksestä seuraaville rahoitusnäkymille: "Vauras Eurooppa – poliittinen kalenteri ja talousarviovarat laajentunutta unionia varten 2007–2013".
Haluan todeta, että arvostan – ja parlamentti arvostaa – sitä, että komissio antoi parlamentin pyynnöstä tiedonannon tänä iltapäivänä ja tuli suoraan tänne parlamenttiin sitä esittelemään. Arvoisa komission puheenjohtaja Prodi ja arvoisat komission jäsenet, kiitämme teitä tästä.
Prodi,
     Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, Berliinin muurin kaatuessa vuonna 1989 Länsi-Eurooppa rakensi sisämarkkinoita, ja tavoitteena oli toteuttaa ne vuonna 1992. Yhdentymiseen liittyneet suuret odotukset yhdistyivät tuolloin odottamattomaan toivoon koko maanosan yhdistämisestä rauhan ja demokratian hengessä. Tuosta ainutlaatuisesta hetkestä lähtien olemme edistyneet huimaa vauhtia. Pian suuri osa itäblokin murtumisen seurauksena syntyneistä demokratioista kuuluu Euroopan unioniin. Taloutemme on tietyistä ongelmista ja epävarmuustekijöistä huolimatta vauraampi kuin koskaan aiemmin. Muu maailma kadehtii elämänlaatuamme. Ennen kaikkea jäsenvaltioiden väliset vauraus- ja mahdollisuuserot ovat vuosien varrella vähentyneet. Mikään muu poliittinen organisaatio ei pysty ylpeilemään vastaavalla menestyksellä.
Emme kuitenkaan voi väittää olevamme tyytyväisiä, sillä epäilys on saanut sijaa eurooppalaisten sydämissä ja mielissä. Kyseessä on reaktio globalisaatiokehitykseen, johon liittyvät muutokset ovat perusteellisia ja yhä nopeampia. Eurooppa kysyy itseltään, pystyykö se edelleenkin ohjaamaan globalisaatiota vai ottaako se sen vain sellaisenaan vastaan ja suojautuu sen vaaroilta. Riittää, että kuuntelee kansalaisten esittämiä varsin yksinkertaisia kysymyksiä. He kysyvät, katoaako identiteettimme kannalta olennainen kulttuuriperusta, joka on meidän todellinen rikkautemme. Miksi ikääntyminen merkitsee monen henkilön kohdalla köyhtymistä? Miksi työelämään astuvat nuoret joutuvat kärsimään usein työttömyydestä ja epävarmuudesta? Tämänkaltaiset kysymykset johtavat kahteen vastakkaiseen asenteeseen. Osa yhteiskuntaamme sulkeutuu itseensä ja etsii kuvitteellista turvaa vanhoista ja joskus nurkkakuntaisista iskulauseista, jotka aiheuttavat muukalaisvihaa ja suvaitsemattomuutta. Valtaosa eurooppalaisista odottaa kuitenkin meiltä myönteisiä vastauksia ja kysyy meiltä: Mitä tekee Eurooppa?
Pidän tätä terveenä ja poliittisesti kypsänä suhtautumistapana, koska lähtökohtana on yksinkertainen tosiasia: globalisoituneessa maailmassa mikään Euroopan maista ei yksinään pysty olemaan täysin riippumattomasti toimiva suurvalta. Kukaan ei yksinään voi kohdata Aasian suurten maiden nousua, Pohjois-Amerikan tuottaman teknologian asettamaa haastetta eikä eteläiseltä pallonpuoliskolta tulevia muuttovirtoja. Voima kohdata kyseiset haasteet, meidän voimamme, on yksinomaan unionissa. Aika on osoittanut Monnet’n, De Gasperin, Adenauerin ja Schumanin olleen oikeassa: meidän on yhdistettävä se, mikä tekee meistä samanlaisia. Meidän on taisteltava yhteisen edun puolesta, koska ainoastaan siten pystymme puolustamaan yksittäisiä etuja.
Arvoisat parlamentin jäsenet. Kyseisen tilanteen kollektiivinen tiedostaminen huipentui Lissabonin strategian hyväksymisessä vuonna 2000. Göteborgissa hanketta täydennettiin sisällyttämällä siihen täysimääräisesti "kestävyys" eurooppalaisen mallin olennaisena osana. Kyseinen strategia on herättänyt keskustelua ja kiinnostusta. Huippukohdaksi muodostui keväällä pidetty Eurooppa-neuvosto, jossa talousuudistusta tarkasteltiin, sitä vietiin eteenpäin ja siitä tehtiin päätöksiä.
Kaikkien ponnisteluista huolimatta kyseinen prosessi ei kuitenkaan etene. Toiminnallisia päätöksiä tehdään yhä harvemmin. Ilman niitä olemme vapaaehtoisuuden varassa. Miksi näin? Koska konkreettisten tulosten saavuttamiseksi strategia tarvitsee konkreettisen, johdonmukaisen ja tarkastettavissa olevan suunnitelman, johon on yhdistetty sekä jäsenvaltioiden että unionin välineet, yhteisöjen talousarvio mukaan luettuna. Meidän on käytettävä resurssejamme Euroopan hyvinvoinnin lisäämiseksi Euroopan arvoja kunnioittaen. Meidän on tehtävä unionista tietoon perustuva dynaaminen talous. Meidän on varmistettava laadukas työpaikka mahdollisimman monelle kansalaiselle. Meidän on taattava työpaikat kansalaisille ja tehtävä talouden kasvusta sosiaalisesti ja ympäristön kannalta kestävää.
Ennen kuin esittelen yksityiskohtaisesti joitakin tänään tehtyjä päätöksiä haluan selventää sekä sitä henkeä, jossa olemme toimineet, että noudattamaamme menettelyä. Talousarvioesityksen tekeminen merkitsee varojen ja tarpeiden yhteensovittamista. Koska varat ovat rajoitetut, rahoituspäätöksissä on otettava huomioon ensisijaiset tavoitteet ja poliittiset valinnat. Kyseessä on oleellinen periaate. Olen todennut moneen kertaan, ettei taloutemme tulevaisuutta voida suunnitella tietyn prosenttiosuuden perusteella. Jotkut ovat aivan vakavissaan vaatineet, ettei yhteisöjen talousarvio saisi ylittää yhtä prosenttia Euroopan bruttokansantulosta. Mielestäni tässä vaatimuksessa on se vika, että siinä lähdetään liikkeelle poliittisen hankkeen sijasta numeroista. Eihän taloakaan aleta rakentaa katosta päin. Ymmärrän täysin, että vaikeita uudistuksia toteuttavat maat haluaisivat myös unionin soveltavan rajoittavaa politiikkaa. Tämä katsantokanta on johdonmukainen ainoastaan pinnallisesti tarkasteltuna, sillä (yksittäisten valtioiden) kansalliset menot ja (yhdessä päätetyt) unionin menot eivät ole yhteismitallisia, koska ne ovat laadullisesti erilaisia. Unionin talousarvio ei ole vapaaehtoinen meno, joka on vähennettävä minimiin. Yhteisön menoilla rahoitetaan yhteisiä politiikkoja eli toimintaa, jota jäsenvaltiot ovat päättäneet harjoittaa yhdessä. Yhteisön toimenpiteet ovat kansallisia toimenpiteitä tehokkaampia, eikä useissa tapauksissa vaihtoehtoa ole, koska ratkaistavat ongelmat ovat luonteeltaan ylikansallisia. Monella EU:n taholla yhdessä kulutetut 25 euroa ovat enemmän, kuin yksittäisissä jäsenvaltioissa käytetyt 25 euroa. Tämä on olennainen seikka, joka meidän olisi ehdottomasti muistettava. Unionin talousarviosta säästämällä ei lisätä jäsenvaltioiden varoja vaan ainoastaan uhataan yhteisöämme. Käytettävissä olevat varat on kuitenkin hyödyn maksimoimiseksi suunnattava ensisijaisiin tavoitteisiin.
Kaiken tämän vuoksi komissio haluaa käsitellä uusia rahoitusnäkymiä koskevassa keskustelussa ensin toteutettavia asioita – minkälaisen Euroopan haluamme – ja vasta sitten lukuja ja prosenttiosuuksia. Tulokset eivät kuitenkaan riipu ainoastaan käytettävissä olevasta rahamäärästä. Olemme esimerkiksi todenneet, että talousarviomme nykyrakenne ja jotkut hallintosäännökset ovat liian jäykkiä, mikä on usein hidastanut unionin toimintaa yhteisen edun kustannuksella. Tämä ei liity pelkästään varojen määrään vaan myös niiden hallinnointitapaan. Tämän vuoksi ehdotamme myös sellaista talousarvion rakennetta, joka soveltuu mahdollisimman joustavasti uusiin ja yllättäviin olosuhteisiin. 
Haluan esittää vielä yhden yleisluonteisen huomautuksen ennen kuin siirryn käsittelemään komission ehdotusta lähemmin. Jokaisen organisaation rahoitussuunnitelma kertoo sen perusperiaatteista. Unionin periaatteista haluan korostaa niin kansalaisten kuin jäsenvaltioidenkin tasolla ilmenevää solidaarisuutta, joka konkretisoituu siinä, että varoja siirretään rikkaammilta mailta köyhemmille maille ja alueille.
Komission suunnitelmassa on pidetty kiinni tästä perustavanlaatuisesta poliittisesta valinnasta, ja sitä on uudistettu valjastamalla koheesiopolitiikka entistä selkeämmin kilpailukyvyn ja työllisyyden edistämiseen. Valinnan tueksi voidaan esittää kolme perustetta: johdonmukaisuus, oikeudenmukaisuus ja mahdollisuudet. Johdonmukaisuus liittyy siihen, että kestävän kehityksen edistäminen on lähivuosina unionin keskeinen poliittinen tavoite. Epätasainen kehitys uhkaa luoda luottamuksen ja osallisuuden sijaan torjuntaa tai pelkoa unionia kohtaan alueilla, jotka ovat syrjäisiä tai muulla tavoin muita epäedullisemmassa asemassa. Lisäksi on kyse oikeudenmukaisuudesta, sillä ei ole oikein pyytää ketään mukaan yhteiseen hankkeeseen ilman että antaa tälle mahdollisuuden pysytellä mukana sen tuomassa kehityksessä. Viime kädessä on kyse myös mahdollisuuksista, sillä omat kokemuksemme osoittavat, että tasapainoinen ja kestävä kehitys erityisesti kaikkein köyhimmillä alueilla lisää entisestään vaurautta myös jo ennestään rikkailla alueilla. Tällaisiin ajatuksiin perustuu teille tänään esittämäni rahoitussuunnitelma.
Käyn seuraavaksi läpi joitakin suunnitelman ydinkohtia. Kuten totesin, suunnitelman pohjana on kolme keskeistä painopistettä eli kestävän kehityksen edistäminen, unionin kansalaisuuden sisältö ja unionin kansainvälisen aseman vahvistaminen. Siis kestävä kehitys, Euroopan kansalaisuus ja unionin asema maailmassa.
Haluan korostaa erästä kestävän kehityksen edistämiseen liittyvää näkökohtaa. Koska sisämarkkinat on suurelta osin jo toteutettu, niihin liittyvät politiikat on nyt yhdistettävä osaksi laajempaa kasvustrategiaa. Tämä on erittäin tärkeä ehdotus, joka muuttaa unionin talousarvion rakennetta: eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä voidaan nyt parantaa hyödyntämällä sitä, että ne toimivat alueella, jolla ei ole sisärajoja. Toistan, että kilpailukyvyn parantamiseen on vain yksi tie: laatu, teknologian kehittäminen, tutkimus ja innovaatiot – ja laajemmassa merkityksessä investoiminen henkilöstöresursseihin. Tämä on se yhdistävä tekijä, suurin tähän rahoitusta koskevaan esitykseen liittyvä muutos. Unionin tasolla on ehdottomasti luotava yhteinen strategia, jonka perusteella eurooppalaiset tutkimuskeskukset voivat yhdistää voimansa kouluttaakseen maailman parhaat tiedemiehet ja intellektuellit. Koulutuksen alalla on pantava täytäntöön ajatus elinikäisestä oppimisesta. Meillä on perinteemme, ja meillä on riittävä kapasiteetti ja tarvittava infrastruktuuri. Tavoite voidaan saavuttaa, jos kaikki taloudelliset ja poliittiset resurssit pannaan nyt peliin.
Siirryn nyt käsittelemään toista painopistettä, unionin kansalaisuutta. Olen usein todennut, että unionin kansalaisilla on jo nyt elämässään enemmän kuin yksi kiintopiste: heillä on kotipaikkakunta, isänmaa ja Eurooppa. Yksi lähivuosien tavoitteista on konkreettisen sisällön antaminen unionin kansalaisuuden käsitteelle. Unionin on pyrittävä yhteistyössä jäsenvaltioiden hallitusten kanssa takaamaan kansalaisille yhtenäiset yksilön oikeudet, turvallisuus, suojelu ja elämänlaatu koko unionin alueella. Tämä edellyttää, että on torjuttava rikollisuutta ja terrorismia. Tämä edellyttää ulkorajojen ja maahanmuuttovirtojen yhteistä valvontaa, jonka yhteydessä on kunnioitettava maahanmuuttajien ihmisarvoa ja arvostettava heitä Euroopan talouden ja yhteiskuntaelämän merkittävänä voimavarana. Tämä edellyttää myös, että on kehitettävä yleishyödyllisiä palveluita, kuten terveydenhuoltoa, elintarviketurvallisuutta, koulutusta, energiahuoltoa ja liikennettä, sillä ne muodostavat eurooppalaisen yhteiskunnan selkärangan.
Nyt kun unionin rajat ovat hahmottumassa, on tullut aika pohtia myös sitä, mitä eurooppalainen identiteetti pitää sisällään. Unioni on saamassa uuden ulkorajan, joka tulevina vuosikymmeninä tuskin enää laajenee maantieteellisesti. Henkisesti sen etenemistä sen sijaan ei voi pysäyttää mikään. Meidän on edistettävä luovuutta ja vaihtoa kulttuurin ja taiteiden alalla yleensä ja erityisesti kirjallisuuden ja viestintävälineiden alalla.
Kun ajatellaan Euroopan unionin asemaa maailmassa, unionilla on laajentumisen ja koko mantereen yhdentymisen myötä edellytykset kehittyä koko maailman kannalta merkittäväksi tasapainottavaksi voimaksi. On koittanut aika vastata kypsän aikuisen tavoin niihin haasteisiin, joita tämä kehitys tuo tullessaan. Ensinnäkin meidän on otettava selkeästi vastuu tilanteen muuttumisesta Euroopassa noudattaen komission strategiaa, jonka mukaan unionin on rakennettava ystävälliset suhteet kaikkiin naapurimaihinsa. Tulevina vuosina meidän on kehitettävä unionin naapuruuspolitiikkaa siten, että toteutamme naapureidemme kanssa yhteisiä hankkeita ja politiikkoja, sillä näin voimme turvata vakauden ja rauhan säilymisen levittämällä ympärillemme vaurautta sekä kunnioitusta unionin perusarvoja eli demokratiaa, vapautta ja ihmisoikeuksia kohtaan.
Unionin vastuu ulottuu kuitenkin kauemmas kuin vain lähialueille. Euroopan on pidettävä yllä ja vahvistettava panostaan kehitysyhteistyöhön, sillä suuret erot kehitysmahdollisuuksissa ja elämisen edellytyksissä pohjoisen ja etelän välillä eivät sovi yhteen poliittisten, yhteiskunnallisten ja humanitaaristen perinteidemme kanssa. Tämä asiaintila on etujemme vastainen myös siinä mielessä, että se lisää laitonta maahanmuuttoa, joka aiheuttaa unionin kansalaisille paljon huolta. Unionin on tuettava vuoropuhelua, rauhanomaisia ratkaisuja ja monenvälisiä lähestymistapoja. Meidän on esiinnyttävä kansainvälisellä näyttämöllä johdonmukaisesti, ja viime kädessä tavoitteenamme olisikin oltava yhteisen edustajan saaminen esimerkiksi Yhdistyneiden Kansakuntien, Maailmanpankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston yhteydessä käytäviin neuvotteluihin. Eri puolilla maailmaa unionin odotetaan toiveikkaasti esiintyvän rauhan puolestapuhujana ja viisaana ja tasapainottavana voimana. Emme saa pettää näiden toiveiden esittäjiä. Meidän on voitettava erimielisyytemme ja esitettävä yhteisvoimin maailmalle se yhteiskuntamalli, jota olemme puoli vuosisataa hioneet.
Arvoisat parlamentin jäsenet, olen maininnut vain muutamia komission tiedonantoon sisältyvistä tavoitteista. Jotta ne kaikki voitaisiin toteuttaa, kuten meiltä alati vaaditaan, tarvittaisiin paljon muhkeampi budjetti kuin se, joka meillä tähän asti on ollut käytettävissämme. Komissio suhtautuu kuitenkin tilanteeseen realistisesti. Olemme paneutuneet tämän asiakirjan laatimiseen kokonaisen vuoden ajan: komissaarit ovat käsitelleet asiaa kuutena työryhmänä ja koko kollegio on osallistunut useisiin seminaareihin, minkä lisäksi on kuultu pääosastoja ja jäsenvaltioiden hallituksia. Jos haluatte, koko valtavan valmistelutyön aineisto julkaistaan Internetissä yksityiskohtaisemman keskustelun perustaksi. Asioita on analysoitu ja arvioitu, on tehty valintoja ja muokattu niitä uudelleen. Monien vaikeuksien jälkeen olemme päättäneet säilyttää unionin omien varojen enimmäismäärän nykyisellään eli 1,24 prosentissa jäsenvaltioiden yhteenlasketusta bruttokansantulosta. Lisäksi talousarvioon otetaan AKT-maiden kanssa tehtävään yhteistyöhön liittyvät määrärahat (Euroopan kehitysrahasto).
Tältä pohjalta menokatoksi on määritelty tiukasti ja määrätietoisesti 1,15 prosenttia EU:n yhteenlasketusta bruttokansantulosta. Näin omien varojen enimmäismäärään nähden jää riittävä ja turvallinen liikkumavara. Olemme vakuuttuneita siitä, että vaikkei tämä summa riitäkään kaikkien niiden tavoitteiden toteuttamiseen, joita jäsenvaltiot ovat itselleen asettaneet, sen avulla päästään kuitenkin konkreettisiin tuloksiin. Numeroiden ohella merkitystä on myös sillä, miten tehokkaasti varoja käytetään.
Sen lisäksi, että perustelemme, mihin näitä varoja tarvitaan, esitämme uuden rakenteen, jonka avulla ne voidaan käyttää entistä paremmin ja järkevämmin. Tämä edellyttää, että Euroopan unionin hallintokulttuuria ja koko hallintomallia pyritään edelleen kehittämään. Julkilausumassa todetaan, että monissa tapauksissa toiminta unionin tasolla on tarpeen tehokkuutensa vuoksi. Toisaalta komissio aikoo delegoida osan tehtävistä ulkopuolisille toimijoille, koska näin voidaan järkeistää unionin toimien toteuttamista. Erityisesti kumppanuus jäsenvaltioiden kanssa edellyttää alue- ja paikallisviranomaisten yhä aktiivisempaa mukaantuloa.
Lisäksi pyrimme yksinkertaistamaan huomattavasti nykyisten rahoitusvälineiden hallinnointia. Esimerkkinä mainittakoon, että ulkosuhteisiin liittyvien rahoitusvälineiden määrää ehdotetaan supistettavan yli sadasta kuuteen, joista kukin koskee tarkoin määriteltyä poliittista ja toiminnallista osa-aluetta.
Arvoisat parlamentin jäsenet, julkilausuma, jonka teille tänään esittelen, ei ole luonteeltaan tekninen kirjanpitoasiakirja vaan poliittinen julkilausuma. Haluan, että sitä myös tarkastellaan tältä kannalta. Tiedonannossa on pyritty esittämään ne operatiiviset edellytykset, joiden pohjalta unionin suuria muutoksia on lähivuosina tarkoitus ohjata. Komission jäsenet, komission yksiköt ja minä itse olemme valaneet tähän työhön koko energiamme ja intomme. Tämä näkyy varmasti myös työn tuloksissa. Tiedonanto kertoo siitä, että komissio luottaa edelleen vakaasti Euroopan unioniin ja sen instituutioihin. Luovutamme nyt tiedonannon Euroopan parlamentin ja neuvoston tarkasteltavaksi. Toivon, että myös te voitte nähdä sen viestinä siitä, että suhtaudumme tulevaisuuteemme samalla kertaa toiveikkaasti ja realistisesti.
Wynn (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, haluan esittää kolme huomautusta. Ensimmäinen huomautus koskee niitä rahamääriä, jotka vastaavat kaikkien niiden toiveita, jotka toivovat menestyksekästä Eurooppaa myös tulevaisuudessa – olipa enimmäismäärä sitten yksi prosentti tai 1,24 prosenttia bruttokansantulosta tai jotain siltä väliltä – ja haluan muistuttaa kaikkia, että tänään käynnistyy todennäköisesti vuoden kestävä prosessi. Puheenjohtaja Prodin julkilausumasta huolimatta loppupäätelmiä on odotettavissa aikaisintaan vuoden kuluttua, jos aiempia käytäntöjä noudatetaan.
Jäsen Colom i Naval, rahoitusnäkymien esittelijä, esitteli joulukuussa budjettivaliokunnassa valmisteluasiakirjan rahoitusnäkymien arvioinnista aivan alusta, vuodesta 1988 alkaen vuoteen 2002. On huomionarvoista, että näiden viidentoista vuoden aikana toteutunut talousarvio on ollut keskimäärin yhden prosentin tasolla bruttokansantuotteesta. Neuvoston mielestä tämä voi olla riittävää, mutta se, että keskiarvo on näinä vuosina pysynyt yhdessä prosentissa tarkoittaa sitä, että joinakin vuosina on täytynyt kuluttaa enemmän kuin yksi prosentti. Itse asiassa vuonna 1993 kulutimme puheenjohtaja Prodin mainitseman määrän, 1,15 prosenttia. Tällä haluan sanoa, että tällaista joustavuutta tarvitaan, jos keskiarvo halutaan pitää kohtuullisena. Jos keskiarvon on oltava yksi prosentti, tulee vuosia, jolloin meidän on ylitettävä yksi prosentti varsin reippaasti. En tiedä vieläkään, sisältääkö neuvoston tarkoittama yksi prosentti myös EKR:n. En usko sitä, mutta silloinkin luku olisi parhaimmillaan 1,03 prosenttia.
Haluan esittää huomautuksen niille jäsenvaltioille, jotka arvostelevat vakaussopimusta liiallisesta tiukkuudesta. Niiden olisi myös ymmärrettävä, että jos vakaussopimukseen liittyy jouston mahdollisuus, Euroopan unionin talousarviossa ei tarvitse pysyttäytyä tiukasti yhdessä prosentissa, kuten eräät jäsenvaltiot ehdottavat. Tämä on käynyt ilmi luokassa 4, josta emme olisi ilman joustovälinettä kyenneet rahoittamaan toimia Kosovossa, Serbiassa, Afganistanissa, Irakissa ja monilla muilla alueilla. Talousarviossa tarvitaan tällaista joustavuutta.
Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että onnistuisimme noudattamaan yhden prosentin rajaa, jos nämä samat jäsenvaltiot eivät olisi jo sopineet maatalousmenojen vahvistamisesta vuoteen 2013 asti.
Lainaan komission asiakirjaa: "Jos enimmäismäärä on noin yksi prosentti BKTL:sta, maatalouden tukimaksuja koskevia Eurooppa-neuvoston sitoumuksia ei pystyttäisi täyttämään, koheesiopolitiikan käyttöönotto 10 uudessa jäsenvaltiossa heikentyisi ja nykyisten toimintatasojen ylläpitäminen muiden politiikkojen alalla vaarantuisi." Asiakirjassa todetaan myös: "Vaihtoehtona olisi se, että jouduttaisiin tekemään leikkauksia kaikilla aloilla ja avaamaan uudelleen jo voimassa olevia sopimuksia, mukaan lukien lokakuussa 2002 Brysselissä kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa päätetyt määrät." Toivon neuvoston ymmärtävän tämän tosiseikan.
Toinen huomautukseni on osoitettu erityisesti neuvostolle. Sopimus uusista rahoitusnäkymistä edellyttää toimielinten välistä sopimusta. Haluan vain muistuttaa neuvostoa siitä, että me olemme yksi näistä toimielimistä ja että se tarvitsee myös parlamentin hyväksynnän toimielinten väliselle sopimukselle. Emme me välitä, vaikka sopimukseen ei päästäisikään: me turvaudumme silloin perustamissopimuksen 272 artiklaan ja valvomme talousarviota ilman neuvoston käskyjä. Tämä ei ole uhkaus vaan pelkkä huomautus neuvostolle, jonka olisi pidettävä tämä mielessä koko menettelyn ajan.
Lopuksi haluan todeta, että lähes 15 vuoden ajan – koko sen ajan, jonka olen ollut parlamentin ja budjettivaliokunnan jäsen – rahoitusnäkymien esittelijänä on ollut jäsen Colom i Naval. Tämä on todennäköisesti hänen viimeinen täysistuntonsa – tämä on uutinen. Hänelle tarjotaan paikkaa Katalonian hallituksen tilintarkastustuomioistuimen johdossa, ja hän ottaa tehtävän todennäköisesti vastaan piakkoin.
Haluan osoittaa kunnioitukseni hänen taukoamattomalle työlleen; hän tietää aiheesta enemmän kuin kukaan muu – tohdinko edes sanoa, ikävystyttävän paljon! Hän pystyy siteeraamaan toimielinten välistä sopimusta kappaleittain ja kohdittain, mutta olen ollut siitä iloinen monta kertaa. Haluan kiittää häntä kaikesta hänen 15 vuoden aikana tekemästään työstä ja toivottaa hänelle menestystä uudessa tehtävässään. Toivon koko parlamentin jakavan kanssani tämän tunteen.
Puhemies.
   Hyvä jäsen Wynn, kiitos puheenvuorostanne ja kollegamme Colom i Navalin tulevia tehtäviä koskevasta ilmoituksestanne,. Onnittelen jäsen Colom i Navalia parlamentin puolesta hänen uudesta nimityksestään. Toivomme hänelle menestystä, mutta pahoittelemme sitä, että hän jättää meidät uuden tehtävänsä johdosta ennen vaalikauden päättymistä. 
Elles (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olemme tyytyväisiä tämän iltapäivän keskustelunaiheeseen. Kuten komission puheenjohtaja ilmoitti, kyseessä on jo komission päätös, ja on aina myönteistä, että asiaa käsitellään ensimmäisenä parlamentissa, kun on kyse talousarviosta.
Ensinnäkin ryhmäni kannattaa jäsen Wynnin juuri esittämää kantaa: suhtaudumme suhteellisen varovaisesti siihen, tarvitaanko rahoitusnäkymiä lainkaan. Ennen rahoitusnäkymien käyttöönottoa meillä ei ollut monivuotisia sopimuksia kurinalaisuudesta. Emme halua, että suuntaviivoista – joita rahoitusnäkymät ovat – tulee itsetarkoitus. Meidän on tämän keskustelun aikana pidettävä kirkkaasti mielessä, että meillä on nykyisen perustamissopimuksen 272 artiklan – ei välttämättä uuden perustuslaillisen sopimuksen, mutta nykyisen perustamissopimuksen – mukaan oikeus jatkaa talousarviomenettelyä, ja meidän on tämän vuoksi huolehdittava hyvin tarkkaan siitä, että parlamentin oikeudet turvataan koko menettelyn ajan.
Toiseksi, jos rahoitusnäkymiin päädytään, kannatamme puhemiehen tänään esittämää ajatusta joustavuudesta, luokittelusta ja siitä, että rahojen asianmukaista käyttöä tarkastellaan etukäteen. Tehkäämme nyt selväksi, ettei parlamentissa päätetä näiden rahoitusnäkymien lopullisesta luonteesta.
Meidän on myös hyödynnettävä jäsen Colom i Navalin neuvoja ja asiantuntemusta. Hyvä Joan, meillä on ollut yhtenevät näkemykset edellisistä rahoitusnäkymistä, ja tunnen selvästi, että olemme samaa mieltä näistäkin rahoitusnäkymistä, varsinkin mitä tulee niiden kattaman ajanjakson pituuteen. Olemme tehneet jäsen Wynnin päätöslauselmassa ja oman ryhmämme asiakirjoissa hyvin selväksi, ettemme halua rahoitusnäkymien ylittävän seuraavan komission toimikautta, sillä kuinka voisimmekaan perustella demokratian kannalta päätösten tekemistä tulevien parlamenttien ja tulevien komissioiden puolesta? Meidän on pysyttäydyttävä seuraavan komission toimikaudessa, joka on viisi vuotta. Määräajan siirtäminen vuoden 2013 jälkeen merkitsisi, että vanha parlamentti ohjaisi uutta parlamenttia vuoden 2014 jälkeen, eikä sellainen toimi. Meidän on päästävä sopimukseen tästä.
Viimeinen ajatukseni on, että kun meillä on laajentumisen myötä 25 jäsenvaltiota, tiedämme Euroopan unionin hallinnon vaikeutuvan suuresti. Otetaanko näissä rahoitusnäkymissä jollain tavalla huomioon Turkki? Vai tuleeko siitä ylimääräisiä menoja? Onko joulukuussa 2004 päätettävä neuvottelujen aloittamisesta? Monien poliittisen ryhmäni jäsenten ja kenties muidenkin parlamentin jäsenten mielestä neuvottelujen varsinainen aloittaminen valtion kanssa tilanteessa, jossa emme edes tiedä, mikä on rahoituskapasiteettimme 25 jäsenvaltion unionin hallinnoimiseen tällä tavoin, olisi äärimmäisen typerää ja vastuutonta, sillä meidän on tiedettävä perusta neuvotellessamme näin suuren valtion kanssa.
Välttäkäämme siis tästä päätettäessä neuvostotyylistä lähestymistapaa ja suunnittelua, joka sitoo meidät liian pitkälle tulevaisuuteen. Varmistakaamme myös, että päätöksenteko on demokraattista ja välttäkäämme päätöksiä, joita joudumme katumaan myöhemmin, jos otamme mukaan valtioita, joihin rahoituskapasiteettimme ei riitä. 
Puhemies.
   Jäsen Colom i Naval, jäsen Wynnin juuri esittämän uutisen vuoksi en tiedä, onko kyseessä ehkä viimeinen puheenvuoronne täällä parlamentissa, mutta teillä on joka tapauksessa neljä minuuttia!
Colom i Naval (PSE ).
    Arvoisa puhemies, pyydän suvaitsevaisuutta. Tämä todellakin on kenties viimeinen puheenvuoroni parlamentissa – ainakin tältä paikalta, sillä johdan puhetta huomenna ja torstaina. 

Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää valiokunnan puheenjohtajaa kauniista sanoista ja kiittää myös teitä kauniista sanoistanne. Kiitän myös suosionosoituksista ja onnitteluista, joita olen saanut monilta kollegoilta, jotka tiesivät tänne tullessaan, että tämä olisi todennäköisesti viimeinen puheenvuoroni parlamentissa tältä paikalta.
Minun on sanottava, että fasisminvastaisessa vastarintaliikkeessä 18-vuotiaana poliittisen uransa aloittaneelle mahdollisuus työskennellä täällä Euroopan parlamentissa on ollut unohtumaton kokemus. Pidän 18:aa vuottani täällä parlamentissa etuoikeutena ja haluan kiittää kaikkia kollegojani, puheenjohtajistoa ja varsinkin kollegojani budjettivaliokunnassa sekä virkamiehiä ja työtovereita, joiden kanssa olen tänä aikana työskennellyt.
Jos teidän jossain yhteydessä tulee minua ikävä, uusi asemani ei salli palkkioita, kuten tiedätte, joten voin antaa teille ilmaisia neuvoja. Tämän sanottuani siirryn käsittelemään keskustelun aihetta.
Viimeistä kertaa rahoitusnäkymien esittelijänä toimiessani voin nyt vihdoinkin sanoa, että meillä on komission lupaama tiedonanto yhdestä Euroopan unioniin tulevina vuosina vaikuttavasta seikasta. Vasta äskettäin, itse asiassa vielä viime perjantaina, tiesimme asiasta vain lehdistövuotojen ja karkeiden luonnosten perusteella, eikä meillä käytännössä ollut virallista ilmoitusta asiasta ennen Dublinin kolmikantakokousta.
Komission jäsenten ja varsinkin puheenjohtaja Prodin puheenvuorot antavat meille myönteisemmän kuvan kuin tähän mennessä näkemämme teksti, jota vastustin osin sen tuhoa enteilevien painotusten vuoksi. Minusta meidän on omaksuttava myönteisempi näkemys ja minusta myös lähestymistapamme ongelmiin ja toimintaehdotuksiin on oltava myönteinen, jotta talouskasvu voidaan taata tulevina vuosina Euroopan unionissa.
Pelkään kuitenkin, että aloitamme jälleen kerran talon rakentamisen katosta alaspäin, tarkemmin sanoen enimmäismääristä. Aloitamme ja talousarvion enimmäismääristä, joihin meidän on yritettävä sovittaa toimintamme sen sijaan, että tarkastelisimme toimintaamme ja sen edellyttämää rahoitusta ja määrittäisimme sitten, missä määrin toiminnan rahoittamiseen tarvittavat varat ovat käytettävissämme.
Minusta komissio on jossain määrin mennyt "kuuden jengin" ansaan: niiden itseään nettomaksajiksi kutsuvien valtiovarainministerien, jotka ovat ehdottaneet rahoitusnäkymien yhden prosentin enimmäismäärässä pysymistä. Minusta perustavaa laatua oleva neuvottelutaktiikka edellyttää meiltä pidemmälle menemistä ja enemmän kunnianhimoa sen sijaan, että pysyttäytyisimme komission – ja budjettiviranomaisten – vuonna 1992 asettamissa rajoissa, jotka vastasivat 12 jäsenvaltion Euroopan yhteisön tarpeita. Tämän prosenttimäärän he haluavat meidän säilyttävän. Minusta tämä osoittaa kunnianhimon puutetta.
Haluamme lisätä talouden kilpailukykyä, täyttää Lissabonin tavoitteet, jatkaa koheesiopolitiikkaa, rahoittaa laajentumista ja ratkaista nykyisten 15 jäsenvaltion köyhimmille alueille suuntautuviin virtoihin liittyvät tilastolliset ongelmat. Haluamme toteuttaa ulkopolitiikkaa, turvallisuuspolitiikkaa, kenties jopa puolustuspolitiikkaa, tutkimus- ja kehittämispolitiikkaa jne., mutta mistä rahat tulevat? Minusta on tärkeää, että eurooppalaisen veron käyttöönotto on viimein sisällytetty ehdotukseen, mutta sittenkin…
Meidän on kysyttävä itseltämme, kätkeytyykö näihin lukuihin vähennyksiä niin kutsutuista ensisijaisista poliittisista tavoitteista ja – korostan vielä – maataloudesta ja rakennerahastoista.
Hyvät kollegat, meidän kaikkien olisi muistutettava komissiota ja neuvostoa siitä, ettei rahoitusnäkymiä ole neuvoston järjestelmällisten kieltäytymisten vuoksi vielä sisällytetty perustamissopimukseen. Niinpä siihen saakka, kunnes perustuslaillinen sopimus tulee voimaan valmistelukunnan hyväksymin ehdoin, meillä ei ole velvoitetta allekirjoittaa tätä sopimusta tai hyväksyä mitään pakettia rahoitusnäkymiksi. Toivon puheenjohtajavaltio Irlannin ottavan tämän huomioon kiirehtiäkseen perustuslakiluonnoksen käsittelyä mahdollisimman nopeasti.
En aio käsitellä kestoa tämän enempää, mutta haluan esittää joitakin teknisiä kysymyksiä. Mitä seurauksia on sillä, että otsakkeiden määrää vähennetään viiteen mutta alaotsakkeiden määrää lisätään? Mitä sääntöjä sovelletaan rahan tai määrärahojen siirtoon alaotsakkeesta toiseen? Jos rahoitusnäkymät hyväksytään, minkälaisessa muodossa joustomekanismia tarkkaan ottaen sovelletaan? Olemme päätyneet prosenttilukuun 1,24, mutta sen lisäksi on hyvin tärkeää tarkentaa maksumäärärahojen ja maksusitoumusmäärärahojen käsitteitä sekä epämääräistä viittausta bruttokansantuotteeseen ja bruttokansantuloon. Voin ohimennen todeta, että näiden kysymysten merkitysero voi olla 7 000 miljoonaa euroa.
Lopuksi, hyvät kollegat, Euroopan yhdentymisen eteneminen yhdistyneessä ja entistä laajemmassa Euroopassa edellyttää anteliaisuutta ja avarakatseista lähestymistapaa, ja vaikuttaa siltä, että kunnianhimomme ylittää varamme.
Puhemies.
   Pyytäisin parlamenttiin jääviä liittymään Katalonian tilintarkastustuomioistuimeen, jotta he noudattaisivat puheaikoja! 
Watson (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, vaikuttaa siltä, että joihinkin jäsenvaltioihin on tarttunut seitsemän vuoden kutina: se on vastustamaton tarve raapia sieltä täältä omalta kannalta parhaan rahoitussopimuksen aikaansaamiseksi. Kiirehtiessään omien etujensa ajamista nämä jäsenvaltiot unohtavat kuitenkin pohtia sitä, mikä olisi Euroopan kannalta paras ratkaisu.
Liberaalidemokraatit katsovat, että hallitusten olisi ensin – kuten ihailemamme jäsen Colom i Naval ehdotti – pohdittava pitkään ja hartaasti sitä, mitä ne ovat pyytäneet Euroopan unionia tekemään, ja sitten annettava toimielimille tarvittavat varat tehtävistä suoriutumiseen. Hallitusten olisi myös armotta puututtava tuhlaamiseen ja petoksiin, joista suurin osa toteutuu kansallisella tasolla, ja kohdennettava varojen käyttö ensisijaisiin tavoitteisiimme, jotta voidaan taata paras vastine veronmaksajien rahoille.
Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Saksa sekä kolme muuta maata ovat muodostaneet epäpyhän kokonaisuuden, jota yhdistää ainoastaan niiden into pitää budjettimaksuosuutensa pieninä. Vaikka jättäisimme huomiotta Euroopan unionin mukanaan tuomat laajemmat edut, EU tarvitsee vastuunsa mukaisen talousarvion. Tänä vuonna otamme unioniin kymmenen uutta jäsenvaltiota. Euroopalla on uusia merkittäviä vastuita maailmalla sekä vastuullinen tehtävä suojautua rikoksilta ja terrorismilta omalla alueellaan. Kasvun elvyttäminen edellyttää Lissabonin kunnianhimoisen uudistussuunnitelman edistymistä. Olettavatko nämä kuusi jäsenvaltiota todella EU:n kykenevän tähän kaikkeen yhdellä prosentilla Euroopan bruttokansantulosta?
Kun menojen arvioidaan yltävän 1,11 prosenttiin BKTL:sta vuonna 2006, merkitsee yhden prosentin enimmäismäärä vuonna 2007 uudelleenmitoittamisen sijaan leikkauksia. Yksikään näistä jäsenvaltioista ei voi kertoa meille, mihin leikkaukset kohdistuvat. Uskallanpa väittää, etteivät ne ole yksimielisiä edes keskenään. Varoitukseni Euroopan kansalaisille on ostaja varokoon! Nämä samat hallitukset sopivat vuonna 2002 yhden prosentin lisäyksestä yhteisen maatalouspolitiikan menoihin.
Olisi helpompi suhtautua vakavasti jäsenvaltioiden säästäväisyyttä koskeviin vetoomuksiin, jos ne osoittaisivat todellista halua YMP:n lisäuudistuksiin. Tällä hetkellä unionia johdetaan hieman yli yhdellä prosentilla jäsenvaltioiden bruttokansantulosta, kun Yhdysvaltojen liittohallituksen talousarvio on 20 prosenttia bruttokansantuloista.
Meidän on edelleen tavoiteltava säästöjä aina, kun se on mahdollista, mutta meidän on myös annettava unionille keinot itse asettamiemme tavoitteiden saavuttamiseksi. Ryhmäni katsoo, että kohtuullinen talousarviolisäys on avain lisäarvoon. On jätettävä turvallinen marginaali ennakoimattomia menoja varten ja yhdistettävä se uudistuksiin, tuhlauksen vähentämiseen ja entistä järkevämpiin investointeihin. Jäsenvaltioiden järkevämpää kulutusta koskevat lupaukset eivät auta, ellei ole olemassa halua toteuttaa lupauksia.
Wurtz (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, olen moneen otteeseen tuominnut ryhmäni puolesta Eurooppa-neuvoston taipumuksen asettaa Euroopan unionille uusia ensisijaisia tavoitteita ja kieltäytyä kuitenkin osoittamasta vastaavia varoja. Tämä lyhytnäköinen politiikka on aivan liian usein johtanut siihen, että jätämme oman onnensa nojaan yhtenä päivänä tärkeäksi katsomamme alan tukeaksemme seuraavana päivänä tärkeäksi katsomaamme alaa. Otamme toiselta antaaksemme toiselle, ja näin olemme selvinneet naurettavilla talousarvioilla. Vuonna 2004 taso oli ennätyksellisen alhainen; alle prosentin bruttokansantuotteesta, mikä oli 20 prosenttia vähemmän kuin viidentoista jäsenvaltion ajanjaksolle 2000–2006 sopima enimmäismäärä.
Laajentumisen lähestyessä tämä lyhytnäköinen käsitys unionin vastuista on saamassa aikaan räjähdysherkän tilanteen. Jos Euroopan unionin talousarvion nettomaksajia olevat kuusi jäsenvaltiota todella toteuttavat suunnitelmansa menojen jäädyttämisestä nykytasolle vuodesta 2007 alkaen, monet hienot lupaukset haihtuvat savuna ilmaan! Suuret rakennusurakat, jotka hieman hätäisesti nimettiin "kasvualoitteeksi", uhkaavat jälleen keskeytyä. Alueelliset ja sosiaaliset tuet sekä koheesiorahaston määrärahat haihtuvat kuin tuhka tuuleen suurimmalta osalta nykyisiä tuensaajia ja monilta tulevilta tuensaajilta. Hyvästi koheesio! Hyvästi solidaarisuus! Yhteiskunnallisella tasolla tämä tunnetaan kyynisyytenä, mutta poliittisella tasolla sitä kutsutaan vastuuttomuudeksi.
Vaikka puhunkin ankarin sanoin kyseisistä jäsenvaltioista, tämä ei tarkoita, että komissiokaan ansaitsisi kehuja. Arvoisa komission puheenjohtaja, tiedonantonne on tarpeiden täyttämiseksi tehtävien valintojen suhteen varsin ylimalkainen. Missä on entinen kunnianhimo? Tarvitaanhan laajentuneen Euroopan unionin tasapainoisen kehityksen takaamista koskevaan haasteeseen vastaamiseen enemmän kuin rahoitusnäkymien kasvattamista yhdellä tai kahdella prosentin kymmenesosalla BKT:sta. Muistutan, että vuoteen 2007 mennessä unionin väestö kasvaa kolmanneksella. Uusien jäsenvaltioiden tulot ovat alle puolet nykyisten viidentoista jäsenvaltion tuloista, enkä monessakaan mielessä usko kuuluisan yhteisön säännöstön olevan niille varsinaisesti eduksi. Arvoisa puheenjohtaja Prodi, tämän vuoksi en ole tyytyväinen.
Lisään vielä, että komission kantakin on ristiriitainen. Yhtäältä komissio olettaa oikeutetusti useiden jäsenvaltioiden lisäävän nettomaksuosuuksiaan yhteisön talousarvioon, mutta toisaalta se edistää kuitenkin julkisten menojen rajoittamisen suuntausta jopa siinä määrin, että vie ministerineuvoston oikeuteen, koska vakaussopimusta ei ole noudatettu. Vaihtoehtoina ovat kohteliaat pyynnöt tai rangaistukset – valinta on teidän.
Lisäksi monet ongelmat ovat vailla ratkaisua. Mainitsen vain yhden: ne alueet, jotka tulevaisuudessa jäävät vaille rakennerahaston tukea huolimatta siitä, ettei niiden tilanteessa ole tapahtunut merkittävää muutosta. Köyhempien alueiden liittyminen unioniin johtaa automaattisesti – sanoisin jopa byrokraattisesti – siihen, että rahastojen tukikelpoisuuskynnys madaltuu. On aivan ymmärrettävää, että tulevat neuvottelut antavat aihetta vakavaan huoleen lähes kaikkialla. Nämä kaikki seikat ovat oireita jostakin, joka mielestäni vaikuttaa kriisitilanteelta eurooppalaisessa hankkeessa.
Irakin sodan aiheuttaman jakautumisen, vakaussopimusta koskevan typerän tilanteen ja perustuslakia käsitelleen Brysselin huippukokouksen epäonnistumisen jälkeen me käymme nyt talousarviosta keskustelua, jossa paljastuu uudella ja järisyttävällä tavalla, kuinka huonosti asiat todella ovat. Vaikuttaa siltä, että Euroopan perustaa on välttämätöntä tarkistaa. Kansalaisten vaarallisen pettymyksen aallon uhatessa ainoa toivomme on nähdäkseni siinä kasvavassa toiveessa, että saamme aikaan uudenlaisen Euroopan. Tulevat kuukaudet osoittavat ratkaisevalla tavalla, onko kaunis utopiamme vahvistumassa vai heikkenemässä. 
Buitenweg (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, kiitän puheenjohtaja Prodia rahoitusnäkymiä koskevan ehdotuksen varhaisesta esittelystä. Tämä antaa parlamentille ja kansallisille hallituksille runsaasti mahdollisuuksia tulevien vuosien ensisijaisten tavoitteiden luettelemiseen. Talousarviohan on loppujen lopuksi sen politiikan taloudellinen ilmaisu, jota haluamme noudattaa – ei enempää eikä vähempää. Tämän osalta haluan todella onnitella komissiota. Se pyrkii rehellisesti ja rohkeasti osoittamaan Euroopan hallitusten päämiesten ja komission itsensä viime vuosina tekemien suunnitelmien sisällöstä aiheutuvat kustannukset. Minusta komissio on tässä mielessä paljon rehellisempi kuin ne kuusi nettomaksajavaltiota, jotka viime joulukuussa ilmoittivat, etteivät aio maksaa senttiäkään enempää kuin nyt. Yhdyn tässä kollegojeni kriittiseen asenteeseen. Yksi prosentti, eikä senttiäkään enempää riippumatta laajentumisesta, Euroopan näkyvämmän aseman tarpeesta maailmassa, Euroopan rajavalvontaa koskevista suunnitelmista ja lupauksesta tehdä Euroopasta maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietopohjainen talous. Tällaiset suunnitelmat julkistetaan aina asiaankuuluvin juhlamenoin, mutta loppujen lopuksi jäsenvaltiot kieltäytyvät hyväksymästä seurauksia. Euroopan unionin ja varsinkin laajentuneen Euroopan unionin lisääntyvät tehtävät edellyttävät myös lisärahoitusta. Kehotan teitä ohjaamaan varat suunnitelmiinne.
Myös nykyisiä menoja on luonnollisesti tarkasteltava. Leikkauksia voidaan varmasti tehdä, ja ryhmäni on halukas keskustelemaan tästä. Ongelmana on kuitenkin se, että juuri yhteen prosenttiin takertuneet kuusi jäsenvaltiota kieltäytyvät keskustelemasta uudistuksista, jotka koskevat Euroopan talousarvion suurinta menoerää, nimittäin maatalouspolitiikkaa. Kyseisellä politiikalla palkitaan edelleen valtavasti maanviljelijöitä ja se on haitallista eläimille ja ympäristölle. Nettomaksajat kieltäytyvät keskustelemasta tästä syistä, joita en ymmärrä. Meidän on aika ryhtyä keskustelemaan myös hyödyllisestä tavasta käyttää veronmaksajien varoja menojen tai puheenjohtaja Prodin mainitseman talon katon lisäksi. Tältä osin suhtaudun epäilevästi komission ehdotukseen. Siinä halutaan siirtää suuri määrä rahaa kestävän kehityksen otsakkeen alle, mikä on hienoa – se koskettaa minua vihreänä. Mikä esittämissänne ehdotuksissa kuitenkaan on tarkkaan ottaen kestävää? Komissio on kehittänyt varsinaisen strategian edistääkseen tutkimusta, mutta miksi näin ei ole tehty ympäristön osalta? Miksi on hylätty kaikki suunnitelmat maanviljelyn vihertämiseksi tehomaanviljelytuotannon kustannuksella? Miksi maaseudun kehittämiseen ei osoiteta enemmän rahaa?
Euroopan unioni on hyvin kunnianhimoinen ulkopolitiikassaan. Yhteyksiä uusiin naapurivaltioihin on vahvistettava ja Euroopalla on oltava maailmassa merkittävä asema. Ryhmäni suhtautuu tähän myönteisesti. Tämä asema edellyttää kuitenkin myös käsitystä siitä, kuinka esimerkiksi kansainväliset kriisit tulevaisuudessa maksetaan, ja tällainen käsitys puuttuu tällä hetkellä. Jäsen Wynn esitti myös, että ellei Euroopan talousarviossa ole joustovaraa, on vaarana, että lasku maksetaan aina muiden toimien kustannuksella. Tämän mukaan laskun maksavat esimerkiksi tulevat naapurimme, vaikka me itse asiassa pyrimme vahvistamaan suhteita niihin. Komission suunnitelmiin on todellakin vielä lisättävä joustovaraa myös ulkopolitiikan osalta. Toivon kuulevani vielä lisää tästä aiheesta. 
Turchi (UEN ).
   Kiitän puheenjohtaja Prodia ohjelman esittelemisestä. Tämä ohjelma on merkittävä ja hyvin erilainen kuin etukäteen kiertäneissä huhuissa väitettiin. Luonnollisesti emme kuitenkaan voi väittää, että olisi suurikaan saavutus vahvistaa sama viitearvo – 1,24 – kuin aikaisemminkin.
Onnittelen kuitenkin komission puheenjohtajaa sopimukseen pääsemisestä, vaikkakin epätäydelliseen sellaiseen. Budjettivaliokunnan nuorena varapuheenjohtajana minun on kuitenkin huolestuttava ja ilmaistava pelkoni maanviljelyn, kulttuurin, Euroopan laajuisia verkkoja koskevien hankkeiden, tekniikan, tutkimuksen, korkeakoulujen ja kaikkien niin innokkaasti julkistamiemme ja käynnistämiemme ohjelmien osalta. Lähestyvän itälaajentumisen kannalta emme nähdäkseni voi todellakaan – eikä varsinkaan neuvosto voi –kutsua tätä merkittäväksi sopimukseksi. Voimme puhua vain vesitetystä sopimuksesta.
Uskon jäsen Colom i Navalin, jota kiitän hänen puheenvuorostaan, jäsen Wynnin sekä komission puheenjohtajan tukevan kaltaistani nuorta miestä, kun totean, että haluan palauttaa mieliin jesuiittojen perustajaisän ja merkittävän hahmon Ignazio de Loyolan sanat. Hän sanoi pelkäävänsä päivää, jolloin kukaan ei enää vastustaisi häntä. Minusta meidän kaikkien olisi taisteltava juuri tässä hengessä selvästi vahvemman mutta myös sellaisen kehittyvän Euroopan vuoksi, joka saa lisää varoja hankkeisiimme. 
Van Dam (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, on olemassa hollanninkielinen sanonta ""toisin sanoen "tartu kaikkeen niin menetät kaiken." Osoitan tämän komission jäsenelle Schreyerille, joka haluaa EU:n menojen nousevan 1,24 prosenttiin bruttokansantulosta. Ehdotus on epärealistinen, sillä kuusi nettomaksajavaltiota haluaa rajoittaa EU:n talousarvion yhteen prosenttiin. Viime vuosikymmenet ovat osoittaneet, että aluepoliittisella tuella on tuskin ollut vaikutuksia Irlantia lukuun ottamatta. Tämän vuoksi on yllättävää, että komissio ehdottaa tämän budjettikohdan kasvattamista 23 prosentilla. Onko komission jäsen koskaan kuullut tukiriippuvaisuudesta? Ehdotamme nettotulojen automaattista vähennystä jäsenvaltioille, joiden varallisuus on yli 90 prosenttia Euroopan keskitasosta . Niiden ei tulisi vuosittain saada enempää kuin prosentti bruttokansantuotteesta. Näin saataisiin tarvittava liikkumavara tulevien jäsenvaltioiden paljon köyhempiä alueita varten. On todennäköistä, että rakennepolitiikka on myös tehokkaampaa näissä valtioissa. Komission jäsenen Barnier’n esittämä tasajako nykyisten ja uusien jäsenvaltioiden kesken on järjetön yritys. Päätös käyttää rahaa parhaimmillaankin vain NATO:n toisinnoksi muodostuvan eurooppalaisen toimielimen perustamiseen osoittaa hyvin vähän poliittista realismia, ottaen huomioon kansallisten talousarvioiden vähäiset liikkumavarat.
Hyväksymme yhden ehdotuksen. Se koskee yleistä korjausmekanismia jäsenvaltioiden EU-rahoitusta koskevien liiallisten rahoitusmäärien korjaamiseksi. Muiden ehdotusten osalta pyydämme komission jäseneltä monivuotisia talousarvioita, jotka vanhan toistamisen sijaan tarjoavat todellisia ensisijaisia tavoitteita ja realistisia, toteuttamiskelpoisia vaihtoehtoja. 
Dell'Alba (NI ).
    Arvoisa puhemies, hyväksyn sen, ettei komission ehdotuksessa – vaikka kyse ei olekaan tuntuvasta vaikutuksesta, kuten täällä jo on todettu –aliteta sitä, mistä jo on sovittu. Kyse on nimittäin jo ehdottomasta vähimmäismäärästä kasvaneessa Euroopassa, joka kasvaa edelleen ja pyrkii oikeutetusti laajentamaan poliittisen toimintansa ulottuvuutta omien rajojensa ulkopuolelle kattaakseen entistä laajemman vaikutuspiirin. Tältä kannalta lähestymistapaa on varmasti tärkeää kannattaa. Tässä vaiheessa eurooppalaista keskustelua – jota vaivaa aina halu sekä tehdä enemmän että pihistellä – komission olisi kuitenkin pitänyt mennä pidemmälle.
Komission ja Sapirin raportin ansiosta tiedämme, missä määrin investointejamme ja talousarviotamme on muutettava kilpailukyvyn säilyttämiseksi ja niiden eurooppalaisten toiveiden ja tavoitteiden turvaamiseksi, joihin puheenjohtaja Prodi viittasi. Sapirin raportti on kuitenkin edelleen luonnosasteella, sillä se huolestuttaa monia henkilöitä ja hallituksia, jotka eivät halua kuulla puhuttavan tietyistä seikoista.
Aikana, jona komissio on ottanut tavakseen puuttua herkkiin asioihin, kuten kasvu- ja vakaussopimuksen kanssa tapahtui, esimerkiksi tämä sopimus vaikuttaa kiveen kaiverretulta sopimukselta, johon emme saa puuttua vuoteen 2013 mennessä keskustellessamme YMP:sta. Tämä aihe olisikin pitänyt sisällyttää tämän päivän tiedonantoon. 
Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä komission puheenjohtajan Prodin alkuperäisestä analyysistä, jossa hän viittasi siihen, että viime vuosina on romutettu valtavat määrät oppeja, mahdottomuuksista on tullut pysyviä tosiseikkoja ja pysyviä tosiseikkoja, kuten Berliinin muuri, on kaadettu Libanonin setrien tavoin.
Minusta komission tiedonannossa esitettävissä seuraavissa rahoitusnäkymissä olisi tässä yhteydessä otettava huomioon uudet olosuhteet. Komission tiedonantoa on täydennettävä parlamentin budjettivaliokunnan oma-aloitteisella mietinnöllä ja sitä on mukautettava laajentumisesta seuraaviin uusiin olosuhteisiin, sillä vaalien jälkeen meillä on uusi parlamentti ja uusi komissio.
Meidän on joka tapauksessa suhtauduttava myönteisesti komission työhön ja uusiin budjettikohtiin: kestävään kehitykseen, kansalaisten asettamiseen keskeiseen asemaan hankkeessamme sekä Euroopan unionin entistä näkyvämmän ja tehokkaamman ulkopolitiikan vauhdittamiseen.
Haluan myös painottaa puheenjohtaja Prodin meille esittämää valinnan mahdollisuutta kahden eurooppalaisen mallin välillä. Hän kertoi valinneensa todellisen ja tarkalleen määritellyn Euroopan sekä nettotaseen ja nettoedunsaajien Euroopan välillä ensimmäisen vaihtoehdon, ylevämmän mallin, eurooppalaisiin arvoihin perustuvan mallin – rauhan, ymmärtämyksen, sopusoinnun ja solidaarisuuden Euroopan. Solidaarisuudessa on noudatettava Lissabonin henkeä ja strategiaa.
Arvoisa puhemies, kannatan komission strategista valintaa esittää tiedonanto, joka ei perustu itsekkääseen Eurooppaan vaan malliin, jossa lukuja on onnistuttu työstämään ihanteiden mukaan. 
Walter (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Prodi, hyvät kollegat, käynnistämme tänään keskustelua, jonka valmisteluun on viime viikkoina liittynyt jo paljon varjonyrkkeilyä, ja olen iloinen siitä, että ehdotukset ovat lopultakin tarkasteltavana, jotta voimme keskustella niistä. Minulla on niin paljon itseluottamusta, etten katso olevani sidottu muiden ehdotuksiin. En tunne myöskään tarvetta sitoutua pelkästään komission ehdotuksiin, aivan kuten en katso neuvoston tai sen jäsenten yksittäisten julkilausumienkaan ohjaavan itseäni. Yhden rahoitusnäkymistä äänestävän toimielimen, parlamentin, jäseninä meidän on käsiteltävä näitä seikkoja tulevina viikkoina ja kuukausina, kenties jopa tulevina vuosina – niin kauanhan tällaiset keskustelut saattavat kestää. Tässä menettelyssä yksi osapuoli ei voi vain todeta: "Meillä on ajatus, ja haluamme valtavasti rahaa sen toteuttamiseen." Tämä ei voi olla oikea lähestymistapa. Yksi osapuoli ei myöskään voi sanoa: "Onhan Euroopalla vähän rahaa, katsotaan kuinka pitkälle se riittää." Molemmat lähestymistavat ovat vääriä.
Minäpä kerron, mitä on tehtävä. Meidän on vastattava haasteisiin, joista jo keskustelemme yhdessä, ja tarkasteltava niitä yksityiskohtaisesti. Sanottakoon tämä: meidän kaikkien – myös niiden, jotka ovat tänään viihdyttäneet meitä suurin sanoin – on oltava joustavia monissa asioissa. Meidän on keskusteltava siitä, mitä haluamme tehdä tutkimuksen ja kehittämisen alalla. Edellisessä istunnossa sovimme, että tälle toiminta-alalle on Euroopassa osoitettava kolme prosenttia bruttokansantuotteesta. Ei tätä kolmea prosenttia voida mukauttaa talousarvioon, sillä silloin tämä 1,24 prosenttia tai yksi prosentti – tai oli luku sitten mikä tahansa – ei ole edes sen paperin arvoinen, jolle se on kirjoitettu. Meidän on siis keskusteltava talousarvioyhdistelmistä. Meidän on keskusteltava siitä, mitä jäsenvaltioissa on tehtävä kansallisella tasolla tulevaisuudessa sekä siitä, mitä voidaan parhaiten tehdä yhdessä, Euroopan tasolla. Meidän on toimittava näin kaikilla tarkasteltavina olevilla aloilla. Tämä koskee esimerkiksi ulkopolitiikkaa, jossa Euroopan kehitysrahasto on tällä hetkellä talousarvion ulkopuolella; se on sisällytettävä talousarvioon. Meidän on keskusteltava myös siitä, kuinka suuren osuuden kansainvälisestä konfliktien ehkäisemisestä haluamme rahoittaa yhteisön talousarviosta ja kuinka suuren osan jäsenvaltiot rahoittavat tulevaisuudessa. Olemme hyväksyneet tällä alalla ohjenuoraksi 0,7 prosenttia BKT:sta. Oikeus- ja sisäasioissa meidän on keskusteltava siitä, haluammeko säilyttää Europolin ja Eurojustin nykyisen kaltaisina pieninä yksiköinä vai toivommeko niiden kehittyvän lisää. Yksi ongelma on se, kuinka paljon järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa olisi rahoitettava Euroopan tasolla ja kuinka paljon paikallisella tasolla. Kaikista näistä asioista on keskusteltava.
Meidän on keskusteltava myös siitä, mitä talousarvion otsakkeiden alle tulee ja kuinka suuri osa rahoitetaan mistäkin määrärahoista. Olen tämän suhteen hyvin joustava ja lähden keskusteluun avoimin mielin. Minusta tämä on hyvin tärkeää, sillä muuten – varsinkin sotahuutojen kaikuessa käytävillä – on mahdotonta luoda asianmukaista ilmapiiriä todelliselle yhteiskeskustelulle.
Nähdäkseni olemme löytäneet esittämästänne ehdotuksesta joitakin myönteisiä seikkoja. Tarkastelemme niitä. Keskustelemme tietenkin kanssanne myös siitä, miksi rahoitusnäkymien kestoksi ehdotetaan seitsemää vuotta. On tärkeää korostaa sitä, että tämän ratkaisun tuloksena tuleva parlamentti jää – kuten jäsen Elles totesi – täysin Euroopan unionin tulevaisuuden rahoitusta koskevan keskustelun ulkopuolelle. Seitsemän vuoden kesto voisi johtaa tällaiseen tilanteeseen.
Meidän on keskusteltava niistä kasvuasteista, jotka olette valinneet taloudellisten laskelmienne perustaksi. Muistaakseni näin jossain yhteydessä ennustetun talouskasvun olevan 4,5 prosenttia vuodessa. Jos tällainen kasvuvauhti saavutetaan Euroopassa seuraavien seitsemän vuoden aikana, meillä ei ole mitään ongelmia rahoituksen kanssa. Meidän on siis keskusteltava niistä tilastoista, joihin esittämänne yleiset luvut perustuvat.
Meidän on keskusteltava ehdottamastanne rakenteesta ja siitä, onko se avoin, tehokas ja joustava. Maatalouspolitiikan uudistuksessa etumme edellyttää, että meidän on investoitava maaseutualueiden kehittämiseen yleisen maatalouspolitiikan yhteydessä. Onko tämä ehdotustenne perusteella mahdollista? Vai kohtaammeko jälleen uusia ylipääsemättömiä esteitä uusissa rahoitusnäkymissä? Tarvitsemme jonkinlaista joustoa, sillä kuten monet muut puhujat ovat todenneet, seitsemän vuoden ajanjaksolla ilmenee haasteita, joita emme voi tällä hetkellä ennakoida.
Olen täysin vakuuttunut siitä, että meidän on parlamentissa osallistuttava tähän keskusteluun varmoina itsestämme. Meillä on omat ajatuksemme ja me esitämme näkemyksemme siitä, millaisen Euroopan me haluamme saada aikaan. Keskustelemme tähän tarkoitukseen osoitettavista varoista. Odotan keskustelua kanssanne. Odotan myös keskustelua neuvoston kanssa. Teidän molempien on otettava huomioon itsevarma, vakaa ja vankka parlamentti.
Virrankoski (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, komission esitys vuosien 2007–2013 rahoitusraameiksi on painopisteiltään oikea, ja haluan kiittää siitä puheenjohtaja Romano Prodia. EU:n taloudellinen kasvu ja kilpailukyky ovat jäämässä jälkeen kaikista tärkeimmistä kilpailijoistamme, siksi taloudellinen panostus kasvun edellytyksiin on oikea ja välttämätön painopiste.
Tutkimustoiminta, innovaatioiden kannustaminen ja korkean teknologian omaksuminen ovat kasvun avaajia. Samoin on korkeatasoinen infrastruktuuri. Panostus liikenne- ja energiaverkkoihin luo välittömästi uusia työpaikkoja ja vahvistaa yritystoiminnan edellytyksiä myös kehityksessä jälkeenjääneillä ja syrjäisillä alueilla. Tässä työssä EU on otettava reunojaan myöten huomioon.
Samoin panostus nuoriin on avainasemassa. Koulutus- ja harjoitteluohjelmia on laajennettava ja monipuolistettava, jotta nuoriso voi tottua paremmin kansainväliseen toimintaan.
Toinen ongelma ja painopiste on rakenne- ja koheesiopolitiikka. Uudet jäsenmaat tarvitsevat tukea jälleenrakentamiseen ja taloudellisen ympäristön vahvistamiseen. Tämä ei kuitenkaan saa tapahtua vanhojen jäsenvaltioiden heikompien alueiden kustannuksella. Siksi rahoitusta on kasvatettava vastaavasti.
Rahoituskehyksen lupaaman kehityksen läpivieminen edellyttää hallinnon perusteellista modernisointia. Tällä kaudella suoritettu komission reformi luo vain pohjan uudistuksille. Valtaa ja vastuuta on jaettava alaspäin sekä virkakoneistoissa että komissiosta jäsenmaihin. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
   Arvoisa puhemies, Euroopan yhteisö syntyi rauhan ja vaurauden toiveesta, viisaasta kaksiosaisesta tavoitteesta, jossa toista ei voida saavuttaa ilman toista. Yksi yhteisön peruspilareista on sosiaalinen ja alueellinen koheesio, toisin sanoen aidosti tasa-arvoiset kansalaiset, johon pyritään torjumalla nykyistä vaurauden ja mahdollisuuksien epätasapainoista ja epätasa-arvoista jakautumista.
Unioni laajenee kahden kuukauden kuluttua kymmenellä uudella jäsenvaltiolla ja noin 75 miljoonalla kansalaisella. Sen vauraus tulee olemaan reilusti alle nykyisen viidentoista jäsenen unionin keskiarvon, ja jos edelleen haluamme säilyttää yhteisön kaksiosaisen tavoitteen, jos pyrkimyksemme on poistaa uusien kansalaisten kokemat eriarvoisuudet, emme voi tyytyä osoittamaan entistä vähemmän julkisia varoja tähän tarkoitukseen. Meidän on pikemminkin lisättävä tukipyrkimyksiämme.
Tässä yhteydessä tuomitsen sen, että yhteisön todellisia menoja, maksumäärärahoja suhteessa bruttokansantuloon, on viime vuosina vähennetty, kun BKTL on jatkuvasti laskenut inflaation vuoksi. Osoitamme toisin sanoen yhä vähemmän varoja yhteisön kehittämiseen, mutta siitä huolimatta jotkut, kuten tunnetun "kuuden valtion kirjeen" allekirjoittajat, haluavat leikata menoja edelleen.
Kannatan komission ehdotusta, jonka mukaan menoja ei enää tulevaisuudessa leikata. 
Queiró (UEN ).
    Arvoisa puhemies, puheenjohtaja Prodin esittämät EU:n rahoitusnäkymät antavat aihetta esittää joitakin lyhyitä huomautuksia taloudellisesta ja sosiaalisesta koheesiopolitiikasta. En aio tässä vaiheessa puuttua siihen, aiheutuuko komission ehdottamista rahoitusnäkymistä prosentuaalista hyötyä yhdelle tai toiselle valtiolle. Se ei ole puheenvuoroni aihe.
Meidän on sitä paitsi muistettava tässä yhteydessä, että niiden valtioiden, jotka aikovat nauttia yhteisön varoista vuodesta 2007 alkaen, on vielä vastattava suurimpiin haasteisiin: niiden on päästävä rakenteellisesta takapajuisuudestaan ja taattava väestönsä taloudellinen ja sosiaalinen koheesio. Tämän vuoksi keskityn mieluummin komission ehdotuksen poliittiseen merkitykseen. Jos komissio haluaa säilyttää – vai pitäisikö sanoa ottaa sen riskin, että säilyttää – EU:n varojen tason 1,24 prosentissa yhteisön bruttokansantuotteesta vuoteen 2013 saakka, kyse on ratkaisevasta investoinnista Euroopan solidaarisuuteen ainoana keinona saavuttaa tasainen kasvu koko EU:ssa Lissabonin strategian mukaisesti.
Kymmenen uuden jäsenvaltion liittyessä unioniin tämän on oltava ensisijainen tavoite, jonka saavuttamiseen edunsaajavaltioiden, olivatpa ne vanhoja tai uusia jäsenvaltioita, on osallistuttava toteuttamalla eurooppalaisen solidaarisuuden edellyttämiä ja odottamia ratkaisevia uudistuksia. Parlamentilla ei näin ollen ole muuta mahdollisuutta kuin tarjota poliittista tukea komission ehdotukselle. Meidän on myös tehtävä kaikki voitavamme sen takaamiseksi, että kuuden vauraimman jäsenvaltion ehdotuksen – yhteisön talousarvion pienentämisen 1,24 prosentista yhteen prosenttiin Euroopan BKT:sta – ei sallita mennä läpi. Meidän on mitä voimakkaimmin kritisoitava niitä poliitikkoja, jotka lausuvat kauniita sanoja Euroopasta ja solidaarisuudesta mutta joiden todellisena tavoitteena on kansallisten etujen ajaminen. 
Bonde (EDD ).
    Arvoisa puhemies, komission kampanja alkaa EU:n verojen ja muiden varojen siirtämisellä veronmaksajilta EU:lle. Kesäkuun liike ehdottaa sen sijaan eurooppalaisten verojen ja menojen kasvun pysäyttämistä. Brysseliin ei pidä maksaa penniäkään ennen kuin kirjanpitojärjestelmä on sellainen, että voimme nähdä, mihin rahat käytetään.
Olen 25 vuoden ajan yrittänyt saada yksityiskohtaista tietoa siitä, kuinka EU käyttää sille maksamamme määrärahat. Vieläkään ei ole onnistuttu esimerkiksi selvittämään rasvattoman maidon tuen määrää, suurinta Tanskan EU:lta saamaa tukea.
Emme ole vieläkään nähneet tilinpäätöstä Eurostat-skandaaliin liittyvistä salaisista tileistä. Tiedämme kuitenkin, että pääkirjanpitäjä Marta Andreasen, joka vaati asianmukaista kirjanpitoa, on pidätetty virantoimituksesta 17 kuukaudeksi ja että häneltä on evätty pääsy komission tiloihin, joissa selvästi petokseen syyllistyneet voivat edelleen toimia vapaasti. Tällainen asiaintila ei oikeuta lähettämään varoja Brysselin kautta. Kesäkuun liike ehdottaa sen sijaan, että EU keskittyy rajat ylittäviin asioihin, joita emme itse voi ratkaista, ja pysyy erossa kaikesta muusta.
EU:n nykyisen maatalousjärjestelmän tuet voidaan lakkauttaa asteittain 20 prosentin vuosivauhtia viidessä vuodessa. EU:n olisi lakattava kokonaan maksamasta rakennetukia rikkaille jäsenvaltioille. Köyhät valtiot ja uudet jäsenvaltiot olisi vapautettava maksuosuuksista, jotta voidaan osoittaa aitoa solidaarisuutta eikä pelkästään jakaa rikkaiden valtioiden köyhien ihmisten varoja rikkaille ihmisille köyhissä valtioissa.
Tällaisen uudistuksen myötä nettomaksajat maksaisivat vähemmän veroja, ja samalla nettosaajat olisivat nykyistä selvästi paremmassa asemassa. Samalla kaikkien määrärahojen ja menoerien yksityiskohdat olisi esitettävä Internetissä. Näin voimme välttää tuhlausta, varojen ylityksiä ja petoksia, ja valppaat toimittajat ja tukia saavien yritysten ja toimielinten työntekijät voivat nopeasti paljastaa rahojen väärinkäytön, tuhlauksen tai kavalluksen.
Lopuksi muutamia pyöreitä lukuja. Tanska maksoi viime vuonna 15 miljardia Tanskan kruunua EU:n maksuosuuksia. Tanskan maatalous sai tukea 10 miljardia Tanskan kruunua. Tanskan maatalouden saama lopullinen nettotulo oli vain osa EU:n suorasta tuesta. Rahaa virtaa EU:n kirstuista, mutta se ei päädy sitä tarvitseville maanviljelijöille. Tämä osoittaa paremmin kuin mitkään puheet, että menojen ja verojen kasvu on pysäytettävä, myös EU:ssa. 
Raschhofer (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, EU:n talousarviokeskustelusta tulee rankka. Aikana, jolloin nettomaksajilla ei ole käytössään rajattomia varoja ja nettosaajat suojaavat kärkkäästi omia etujaan, on vaikea löytää rakentavaa ratkaisua. Komissio ehdottaa ratkaisuksi omien varojen lisäämistä. On keskusteltu verotuksellisen toimivallan myöntämisestä EU:lle – avainsanana on Eurooppa-vero. Kuuden hallituksen kirje on mielestäni aivan ymmärrettävä, ottaen huomioon vaikean taloudellisen tilanteen sekä valtaisat tiukennustoimenpiteet lukuisissa EU:n jäsenvaltioissa. Jos säästöjä toteutetaan kaikkialla, EU ei voi – arvoisat kollegat, se ei voi – vältellä säästö- ja uudistustoiveita. Muunlainen toiminta olisi EU:n tulevaisuuden kannalta vahingollista ja sitä olisi lopulta mahdotonta perustella kansalaisille.
EU:n tulevaa rahoitusta koskevassa ristiriitatilanteessa on kaksi vaihtoehtoa: on joko jatkettava selviytymistä jotenkuten toistaen aiempia virheitä ja pyrkien rahoittamaan kaikkea samanaikaisesti tai – tämä on toinen vaihtoehto – nähtävä EU:n talousarvion uudet puitteet mahdollisuutena. Viimeistään siitä asti, kun tehtiin päätös ottaa kymmenen uutta jäsenvaltiota, on ollut selvää, että uudistukset ovat välttämättömiä. Kukaan ei kuitenkaan vielä ole halunnut tarttua härkää sarvista. Onko esimerkiksi EU:n tukipolitiikassa kaikki kunnossa? Onko kaikille selvää, miksi EU tukee tupakanviljelyä samalla kun se kieltää tupakan mainostamisen? Onko koko maanosan halki ja kauemmaksikin suuntautuvien eläinkuljetusten rahoittaminen todella järkevä vaihtoehto?
Nämä olivat vain kaksi pientä esimerkkiä. Yksi asia on kuitenkin selvä: uudistuksia on toteutettava, ja kyse on mahdollisuudesta. Se vaatii poliittista rohkeutta ja kenties myös poliittista näkemystä Euroopan muodosta, tehtävistä ja mahdollisuuksista tulevaisuudessa. Loppujen lopuksihan talousarvio on vain politiikan kuvaamista numeroiden avulla. 
Grossetête (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, rahoitusnäkymien on annettava meille mahdollisuus toteuttaa kunnianhimoiset tavoitteemme Euroopassa, ja tavoitteemme edellyttävät lisäkasvun ja kilpailun edistämistä. Tämän vuoksi meidän on kulutettava vähemmän mutta tehokkaammin. Uudistukset ovat näin ollen välttämättömiä, ei niinkään, jotta voisimme tehdä kaiken tai jatkaa tähän mennessä sovellettua sirottelevaa lähestymistapaa vaan jotta voisimme täyttää kansalaisten odotukset.
Kansalaisten odotusten täyttäminen tarkoittaa esimerkiksi työllisyyspolitiikassa aivan yksinkertaisesti sitä, että toissijaisen tuen tai lyhytaikaisten ratkaisujen ja jo käytettävissä olevien tukien pönkittämisen on loputtava. Jos nimittäin haluamme luoda 15 miljoonaa työpaikkaa, meidän on tehtävä Lissabonin suunnitelman mukaisia innovaatioita ja noudatettava uusia, omaperäisiä ja dynaamisia toimintatapoja, jotka kannustavat yksityisiä aloitteita. Meidän on koulutettava, annettava tietoa kansalaisille, jatkettava jo käynnistettyjen työpaikkoja synnyttävien toimien täytäntöönpanoa sekä nopeutettava rakenneuudistuksia. Meidän on edistettävä investointeja infrastruktuuriin, liikenteeseen, viestintään, inhimillisiin voimavaroihin ja tutkimukseen, joka on edelleen oman onnensa nojassa ja jonka määrärahat eivät mielestäni ole läheskään riittäviä.
On kuitenkin muistettava, että kaiken tämän on toteuduttava noudattaen kestävän kehityksen tavoitetta, joka on vakautta edistävä tekijä. Meidän on myös pidättäydyttävä tekemästä tietyistä yhteiskuntaryhmistä, kuten köyhistä maanviljelijöistä, syntipukkeja, sillä me todella tarvitsemme heitä ja he meitä.
Mielestämme komission meille esittämät ehdotukset ovat selvästi rauhoittavia, ja suhtaudun erityisen myönteisesti komission jäsenen Barnier’n ehdotuksiin uudesta aluepolitiikasta. Mielestäni tehty ratkaisu on erinomainen, sillä se takaa tuleville jäsenvaltioille tarvittavan tuen hylkäämättä kuitenkaan näitä varoja tarvitsevia alueita nykyisissä jäsenvaltioissa.
Meidän on todellakin turvattava nykyisten viidentoista jäsenvaltion alueiden tarpeet sekä kannustettava niiden kilpailukykyä ja kasvua työttömyyden torjumiseksi. Kansalaiset eivät yksinkertaisesti ymmärtäisi, jos emme toimisi näin. 
Mastorakis (PSE ).
    Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan komissio pyrkii ehdotuksellaan selvästi löytämään tasapainon laajentumisesta seuraavien lisärahoituspaineiden ja lyhyen ajanjakson taloudellisten ongelmien sekä vahvojen jäsenvaltioiden vaihtoehtojen välille. Jäsenvaltioiden kestävää kehitystä on kuitenkin tuettava ja Euroopan unionin asemaa maailmassa vahvistettava. Lisäksi uusien rahoitusnäkymien myötä on esitettävä selkeä poliittinen viesti tasa-arvosta ja solidaarisuudesta jäsenvaltioiden ja, sallinette minun vielä puhua tästä aiheesta, niin kutsutusta "tilastollisesta lähentymisestä" kärsivien alueiden tarpeiden välillä.
Kansalaiset näillä kehitysalueilla katsovat poliittisen koheesion olevan tärkein osatekijä toteutettaessa Euroopan unionin ydinajatusta, enkä todellakaan hyväksy täällä esitettyä kantaa, jonka mukaan politiikasta ei olisi hyötyä. Kansalaiset näillä alueilla halusivat muutaman viikon kuluttua toteutuvaa merkittävää laajentumista. Moraalisesti ja poliittisesti on siis oikein, etteivät nämä kansalaiset menetä niin paljon, että menettäisivät tähän asti tuntemansa solidaarisuuden tunteen ja sen hedelmät. Yhteisön tuen vähentämisen näiltä alueilta on tapahduttava tasaisesti, siirtymäajanjakson aikana.
Siirtymäajanjakson aikana on turvattava asianmukainen rahoitus. Vähennyssuunnitelmat ja varsinkin merkittävät vähennykset määrärahoista, joita nämä alueet olisivat ilman laajentumista oletettavasti saaneet, vaarantavat toteutumassa olevan poliittisen koheesion tehokkuuden, ja niihin on tämän vuoksi suhtauduttava Euroopan unionin uskottavuuden kannalta haitallisina suunnitelmina. 
Fiori (PPE-DE ).
   – Arvoisa puheenjohtaja Prodi, on vaikea olla hyväksymättä tilannetta sellaisena kuin olette sen tänään kuvannut.
Minulla on kaksi epäilystä, jotka varmasti pystytte selvittämään: ensinnäkin minulla on pitkä kokemus toiminnasta puolueessa, joka varmasti muistuttaa teitä jostakin, ja tänä aikana olen oppinut, että liiallinen realismi politiikassa merkitsee usein ristiriitoja. Minusta vaatimuksestanne BKT-osuuksien jäädyttämisestä 1,24 prosenttiin, toisin sanoen nykyiselle tasolle – ja osuudet perustuvat edelleen 12 jäsenvaltioon, vaikka meitä on nyt 25 ja todennäköisesti tulevaisuudessa vielä enemmän – puuttuu sekä kunnianhimoa että rohkeutta, ja perustan väitteeni kahteen tosiseikkaan. Ensinnäkin olemme juuri hyväksyneet nopean käynnistyksen ohjelman julkisille rakennusurakoille, joiden tarkoituksena on edistää ajatusta Euroopasta ja yhtenäismarkkinoista. Jäsenvaltioiden on osallistuttava ohjelmaan ja tarjottava varoja, ja tämän vuoksi minun on hyvin vaikea ymmärtää niiden kuuden jäsenvaltion kantaa, jotka ovat vaatineet tähän osoitettujen varojen vähentämistä. Toiseksi: missä tahansa neuvotteluissa tiukka pidättyminen omassa kannassa, vaikka tiedetään, että jäsenvaltiot eivät hyväksy yhden prosentin viitearvoa, vaikuttaa minusta taktisesti hyvin hankalalta neuvotteluasemalta.
Toinen epäilykseni koskee ajoitusta. Nykyinen rahoitustilanne jatkuu vuoden 2006 loppuun, komission on annettava ehdotuksensa heinäkuuhun 2005 mennessä ja sopimukseen on päästävä toukokuuhun 2006 mennessä. Mistä siis tällainen kiire? Jotta asiat saataisiin nopeasti runnottua läpi parlamentissa, jonka toimikausi on juuri päättymässä? Kuten jäsen Wynn aivan oikein totesi, parlamentilla on merkittävä tehtävä, mutta niin on myös 13. kesäkuuta valittavalla parlamentilla. 
Böge (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pysyttäytyminen yhdessä prosentissa tai komission ehdotus sen kasvattamisesta 1,24 prosenttiin, joka todellisuudessa vastaa 1,15 prosenttia, eivät voi olla se viesti, jonka lähetämme tänään Euroopan kansalaisille ja veronmaksajille. Kuuden hallituksen kirje näin pian huippukokouksen epäonnistumisen jälkeen oli ajoitukseltaan, sävyltään ja sisällöltään epäonnistunut ja siten tuomittava.
Minun on kuitenkin myös sanottava vastauksena komission ajatuksiin – arvoisa puheenjohtaja Prodi, esititte joitakin mielenkiintoisia avainsanoja, vaikkakin niistä on keskusteltava yksityiskohtaisemmin – että jos haluamme antaa rehellisiä ja käytännöllisiä vastauksia Euroopan kansalaisille, tulevina kuukausina kaivataan kipeästi Euroopan unionin esityslistan kriittistä tarkastelua, joka koskee sekä myönteisiä että kielteisiä näkökohtia kaikilla politiikan aloilla. Tämänpäiväinen keskustelumme ei luonnollisestikaan voi sitoa uutta komissiota, joka uuden parlamentin on hyväksyttävä. Se ei myöskään voi millään tavoin sitoa uutta parlamenttia sen toiminnassa yhtenä budjettivallan käyttäjänä.
Osana tätä kriittistä lähestymistapaa on kuitenkin ennen kaikkea saatava valmiiksi perustuslaillinen sopimus ja määritettävä vallan jakautuminen myös toissijaisuusperiaatteen kannalta. Tämä merkitsee myös sitä, että jos toimivaltaa siirretään laajentuneessa EU:ssa jäsenvaltioille, näille aloille tarvitaan Euroopan tasolla vähemmän varoja. Se merkitsee kuitenkin myös sitä, että jos ulko-, turvallisuus- ja kehityspolitiikan kaltaisia tehtäviä siirretään Euroopan tasolle, jäsenvaltioiden on tarkasteltava uudelleen mahdollisuutta olla kasvattamatta EU:n talousarviota mutta myös vähentää menoja kansallisella tasolla.
Lopuksi haluan vielä tuoda esiin kaksi seikkaa. Loppujen lopuksi kyseessä ei ole vain talousarvion varojen vapauttaminen uusien tavoitteiden saavuttamiseksi eli kilpailukyvyn ja kasvupotentiaalin parantamiseksi. Erityisesti Lissabonin strategian välivaiheen tarkastelun, josta keskustelemme ensi kuussa, valossa puutteena on se, ettei komissio itse ole osoittanut monien lainsäädäntöehdotusten yhtenäisyyttä, joka on tarpeen sellaisen sitovan vakauttamisen saavuttamiseksi, jolla luodaan kasvumahdollisuuksia ja yrittämisen vapautta kaikkialla Euroopan unionissa. Jos talousarvioehdotustanne tuetaan tällaisilla aloitteilla, uskottavuutemme parantuu huomattavasti.
Lisäksi mahdollisuus vedota perustamissopimuksen 272 artiklaan sitomatta uusia parlamentteja ja uusia toimielimiä on hyvin kiinnostava.
Garriga Polledo (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat neuvoston edustajat, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, otamme vastaan komission tiedonannon uusista rahoitusnäkymistä hyvin mielenkiintoisena tulevana keskustelunaiheena. Lopullisia päätöksiä ei tee tämä komissio eikä tämä parlamentti, mutta tulos on tässä ja kiitämme komissiota kollegiona siitä, että ehdotukseen on sisällytetty erilaisia arkaluonteisia asioita. Meistä tämä on hyvä perusta neuvotteluille.
Kolmen toimielimen kesken asianmukaisesti neuvotellut rahoitusnäkymät ovat merkittävä tekijä unionin menojen järkevän kehityksen takaamiseksi niin kasvun, kilpailukyvyn ja työllisyyden kuin taloudellisen ja sosiaalisen koheesionkin varmistamiseksi vakaan talousarvion yhteydessä. Tällaisista rahoitusnäkymistä parlamentti haluaisi äänestää. Emme koskaan äänestäisi pelkkään kirjanpitomatematiikkaan perustuvien rahoitusnäkymien tai yhden toimielimen ilman neuvotteluja muiden kanssa esittämien rahoitusnäkymien puolesta.
Parlamentti on jo esittänyt kantansa kolmen rahoitusnäkymiin liittyvän seikan osalta. Niistä ensimmäinen oli kesto, jonka olisi periaatteessa vastattava Euroopan parlamentin ja komission toimikautta.
Olemme myös ilmaisseet kannattavamme Lissabonissa ja Göteborgissa asetettujen poliittisten tavoitteiden täytäntöönpanon vauhdittamista. Kehitys toteutuu unionin vuotuisten talousarvioiden muodossa, ja onkin selvää, ettei uskottavia tavoitteita voida asettaa ilman riittäviä varoja. Voidaan todellakin tarkastella vuoden 2005 alustavaa talousarvioesitystä, jolloin ymmärretään, mitä talousarvioihin kohdistuvat rajoitukset ovat.
Kolmanneksi olemme moneen otteeseen ilmaisseet kannattavamme sellaisia rahoitusnäkymiä, joilla voidaan saavuttaa koheesiotavoite. Koheesio on ja tulee vastaisuudessakin olemaan yksi merkittävimmistä innoittajista EU:n politiikassa kasvun ja vakauden lisäksi. Parlamentti on sisällyttänyt määräykset 0,45 prosentin bruttokansantulojen ohjaamisesta koheesiotoimiin. Se on osa lähestymistapaamme. Jos hutiloimme koheesiopolitiikan osalta, epäonnistuminen on varmaa. 
Roche,
   . Arvoisa puhemies, kiitän komission puheenjohtajaa Prodia neuvoston puheenjohtajavaltion puolesta. Hän esitteli Euroopan komission poliittiset suuntaviivat unionin seuraavien monivuotisten rahoituspuitteiden osalta: kyseessä on merkittävä tiedonanto. Tulevat neuvottelut ovat ratkaisevan tärkeitä laajentuneen unionin seuraavan vuosikymmenen kehityksen kannalta.
Kyse on siis paljon enemmästä kuin unionin rahoituskehyksestä. Kyse on myös kansalaisten toiveita parhaiten vastaavasta politiikasta ja tavoitteista. Kuten budjettivaliokunnan puheenjohtaja Wynn mainitsi, neuvottelut jatkuvat pitkälle vuoteen 2005. Puheenjohtajavaltio Irlanti käynnistää kuitenkin keskustelut ja pitää tärkeänä asian mahdollisimman tehokasta edistämistä. Komission puheenjohtaja esittelee aiheen Coreperille huomenna, ja yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston ministerien ensimmäinen keskustelu järjestetään 23. helmikuuta.
Puheenjohtajavaltiona tavoitteemme on käynnistää keskustelu ja edistää sitä sekä suunnitella yhteistyössä seuraavien puheenjohtajavaltioiden kanssa, kuinka asiassa olisi paras edetä ja luoda vankka perusta seuraajillemme. Tämän vuoksi toivomme, että kevään Eurooppa-neuvostossa voidaan sopia aikataulusta ja neuvottelumenettelystä. Neuvosto toivoo rakentavaa yhteistyötä parlamentin ja komission kanssa tämän merkittävän asian edistämiseksi.
Arvoisa puhemies, luvallanne yhdyn jäsen Wynnin ja muiden jäsen Colom i Navalille osoittamiin lämpimiin onnitteluihin ja toivon hänelle kaikkea hyvää vastaisuudessa. 
Prodi,
   . – Arvoisa puhemies, sanon muutaman sanan ja sitten komission jäsen Schreyer vastaa hieman teknisempiin kysymyksiin.
Olen vilpittömän kiitollinen koko tästä keskustelusta, sillä parlamentti on aidosti soveltanut toimielimelle ominaista ylpeyttään talousarvioasioissa ja antanut meille arvokkaita neuvoja. Keskustelua on leimannut yksi yleinen kritiikin aihe, jonka ovat esittäneet merkittävät parlamentin jäsenet alkaen jäsen Wynnistä. Meitä on syytetty kunnianhimon puutteesta, kuten myös jäsen Fiori korosti, ja lisäksi on todettu, että liiallinen realismi johtaa heikkouteen.
Haluankin korostaa, että esittämämme talousarvion rakenne edustaa radikaalia muutosta menneisyyteen – ei pelkästään määrällisesti vaan myös laadullisesti: kyseessä on kunnianhimoinen hanke, joka herättää vakavia ongelmia ja kiivasta keskustelua, kun sen hyväksymisen aika tulee. Olen puhunut kestävästä kehityksestä, ja pyydän teitä tarkastelemaan joitakin lukuja. En halunnut esittää analyyttisiä tietoja, sillä minusta meidän on yhdessä tarkasteltava tällaisia tietoja yksityiskohtaisesti, mutta Lissabonin prosessin yhteydessä varat lisääntyvät 62,8 prosenttia vuoden 2006 47 miljardista eurosta vuoden 2013 76 miljardiin euroon. Tämä tarkoittaa 32 prosentin lisäystä koheesiorahastoihin, 300 prosentin lisäystä koulutukseen korvamerkittyihin varoihin, 200 prosentin lisäystä tutkimusvaroihin ja 400 prosentin lisäystä kilpailukyvyn parantamiseen ja verkkoihin korvamerkittyihin varoihin. Olemme tehneet johdonmukaisia ja tarkkoja valintoja, jotka ovat hyvin erilaisia kuin Lissabonissa: äärimmäisen kunnianhimoisen talousarvioluonnoksen yhteydessä olemme osoittaneet määrärahoja oikeusalaan, joka on yksi unionin merkittävimmistä aloista – en viitannut siihen sattumalta yhtenä unionin kolmesta toimilinjasta – sillä varoja lisätään lähes 200 prosenttia vuoden 2006 miljardista eurosta vuoden 2013 3,6 miljardiin euroon. Toistan vielä, että nämä ovat radikaaleja muutoksia. Lopuksi myös kansainvälisen tilanteen hoitoon osoitettuja varoja lisätään lähes 40 prosenttia 11 miljardista eurosta vuonna 2006 aina 15,7 miljardiin euroon vuonna 2013.
Olemme siis tehneet tiukkoja valintoja – jotka toivon teidän hyväksyvän – noudattaaksemme tarkkaan tavoitteita. Arvoisat parlamentin jäsenet, emme aloittaneet rakentamista katolta vaan perusteista. Tutkimme uusia tavoitteita ja tarkastelimme edellisinä vuosina Lissabonissa ja sen jälkeen tehtyjä päätöksiä. Olemme rakentaneet tämän perusteella johdonmukaisen talousarvion, jotta Eurooppa voi uudelleen luoda itsensä, vahvistaa yhtenäistä oikeuksia ja sisäasioita koskevaa politiikkaansa ja ääntään maailmassa. Olemme vahvistaneet ja keskittäneet huomiomme kolmella alalla, ja tämän vuoksi katson vastauksemme olevan kunnianhimoinen – sekä realistinen että kunnianhimoinen. Sanon sitä realistiseksi, koska todelliset tilanteet, luonteet tai jopa poliittiset suuntaukset on otettava huomioon. Vakuutan teille, että niiden kuuden lähettilään saattue, joka toi minulle tiedon yhden prosentin vaatimuksesta, muistutti lähinnä hautajaissaattuetta, ja on selvää, ettei tällainen ole järkevää Euroopassa, jonka on reagoitava, jonka on edistyttävä ja jolla on valtavia vastuita kaikkia kohtaan. Olemme siis ottaneet melkoisen riskin tehdessämme vahvoja valintoja, hyvin radikaaleja valintoja, kuten talousarvion yksityiskohtaisesta analyysistä paljastuu.
Lopuksi vielä yksi huomio: miksikö aloitimme näin varhain, jäsen Fiori? Kunnioituksesta niitä kohtaan, jotka tulevat jälkeemme. Aikaväli on hyvin pitkä. Kun me toimikautemme ja työmme päättyessä luovutamme eteenpäin koko hankkeen aikatauluineen, heiltä kuluu työhön vielä – näin on todettu – noin vuosi ja kenties enemmänkin: aiemmista kokemuksista voidaan päätellä, että lopullisen tuotteen hiomiseen voi kulua puolitoista vuotta. Tämä tarkoittaa vuoden 2006 alkua, tammi-helmikuuta vuonna 2006. On huolehdittava siitä, että aikaa on riittävästi menettelyjen oppimiseen, rahoitusmenettelyjen valmisteluun ja asianmukaisen rahoitusrakenteen organisointiin, jotta meidän asettamamme tavoitteet voidaan saavuttaa. Tekemämme työ on hyvin laaja-alaista mutta äärimmäisen tärkeää. On selvää, etteivät tänään tehdyt päätökset tule voimaan meidän toimikaudellamme, olemme siitä täysin tietoisia. Siitä päättää uusi parlamentti, mutta jos emme aseta uutta parlamenttia asemaan, jossa se voi tehdä päätöksiä, maksuja ei voida suorittaa vuoden 2007 alussa. Arvoisa jäsen Fiori, vakuuttaa teille, että olemme tehneet tätä työtä, koska emme koskaan pyri toteuttamaan tarpeettomia tai hyödyttömiä tehtäviä. Tämä on vaatinut valtavan määrän työtä ja olisimme kenties kernaasti vältelleet sitä, jos se ei koituisi unionin eduksi.
Schreyer,
   .  Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, EU kohtaa merkittäviä haasteita, ja meidän on päätettävä, vastaammeko me niihin yhteisönä ja millä tavoin. Jäsenvaltioiden yhdessä asettamat tavoitteet ovat todellakin hyvin kunnianhimoisia. Vuoteen 2010 mennessä EU:sta on tultava maailman kilpailukykyisin tietopohjainen talous; siitä on tultava vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue. Eurooppa on vakaasti päättänyt kantaa entistä enemmän vastuuta maailmassa, ja historiallinen koko maanosan yhdistyminen ja EU:n uusien jäsenvaltioiden liittyminen lähestyy.
Rahoitusnäkymät tarjoavat merkittävät puitteet päätöksille, jotka koskevat sitä politiikkaa ja niitä välineitä, joilla muokkaamme yhdessä tulevaisuuttamme. Itse asettamiemme kunnianhimoisten tavoitteiden saavuttamiseksi ja sen takaamiseksi, että unioni voi täyttää jäsenvaltioidensa ja kansalaistensa kasvavat odotukset, meidän on osoitettava asianmukaiset varat politiikan tukemiseksi. Meidän ei pidä herättää odotuksia ja pettää niitä siksi, ettemme onnistu toteuttamisessa. Siitä syntyisi tyytymättömyyttä kansalaisten parissa. Voimme kuitenkin osoittaa politiikalle eurooppalaista rahoitusta julkisista varoista vain, jos voimme varmuudella todeta – kuten komission puheenjohtaja jo sanoi – että luomme lisäarvoa, toisin sanoen jos euron käyttämisellä Euroopan tasolla on saavutettavissa suurempaa hyötyä kuin sen kuluttamisella kansallisella tasolla.
Samalla Euroopassa on noudatettava talousarviota koskevaa kurinalaisuutta. Tämä kurinalaisuus merkitsee omien varojen enimmäismäärää, joksi vahvistettiin 1,24 prosenttia. Komissio on päättänyt esittää ehdotuksen, jossa sekä noudatetaan omien varojen enimmäismäärää että tarjotaan enimmäismäärään sisältyen riittävä liikkumavara, joka perustuu ajanjakson keskiarvoon. Komissio on kuitenkin myös selvästi todennut, että kuuden jäsenvaltion ehdotus enimmäismäärän sitomisesta yhteen prosenttiin on ristiriidassa tavoitteiden kanssa eikä yksinkertaisesti ole realistinen. Komissio ehdottaa maksusitoumusmäärärahojen keskimääräiseksi tasoksi 1,22 prosenttia ajanjaksolla 2007–2013. Jos sisällytämme tähän myös Euroopan kehitysrahaston menot sekä solidaarisuusrahaston uuden järkevän välineen, maksusitoumusmäärärahat vastaavat 1,26:ta prosenttia. Maksumäärärahat ovat näin ollen keskimäärin 1,14 prosenttia yhdistetystä taloudellisesta tuloksesta eli bruttokansantulosta kyseisen ajanjakson aikana. Tämä tarkoittaa, että ehdottamamme talousarviomäärät voidaan vahvistaa keskimäärin 1,14 prosenttiin bruttokansantulosta.
Seuraavaksi haluan käsitellä rahoitusnäkymien pituutta, sillä se on luonnollisesti parlamentille tärkeä asia. Komissio on täysin samaa mieltä siitä, että demokratian ja toimielimiin liittyvien syiden vuoksi viisi vuotta olisi oikea kesto. Kysymys kuuluukin aivan yksinkertaisesti: missä vaiheessa kierroksen käynnistäminen olisi järkevintä? Olemme keskustelleet tästä hyvin yksityiskohtaisesti. Toisaalta, koska olemme vahvistaneet maatalousmenot vuoteen 2013 saakka ja koska uusien jäsenvaltioiden osallistuminen uusiin ohjelmiin ei ole mikään pikkuseikka etenkään rakennerahastojen kannalta, ja ottaen huomioon kysymyksen siitä, koska kierros toimielinten kannalta olisi käynnistettävä, ehdotamme seitsemän vuoden ajanjaksoa myös tällä kierroksella siirtymävaiheena, ennen viisivuotiskierroksiin siirtymistä.
Haluan jälleen korostaa seuraavia seikkoja vertailtaessa lukuja: komissio on tosissaan ehdotuksessaan sisällyttää Euroopan kehitysrahasto talousarvioon. Toistuvasti on todettu, että tämä olisi toivottavaa. Ehdotuksessamme esitetty toimenpide täyttää siis vaatimuksen, jonka parlamentti on aivan oikeutetusti esittänyt vuosien ajan, sillä tarvitsemme yhdennettyä ja tehokasta AKT-valtioita koskevaa politiikkaa, erityisesti maailman köyhimpien maiden osalta. Tähän ehdotuksemme perustuu.
Tänään monta kertaa mainitusta joustavuudesta totean: kyllä, tarvitaan joustoa, jos suunnitellaan näin monta vuotta eteenpäin. Tämän vuoksi komissio on todennut, että tarkistus tulee aina kyseeseen. Suunnittelemme kuitenkin myös uusia joustovälineitä luokkien välillä, jotta ensisijaisia tavoitteita voidaan muokata lyhyellä ajanjaksolla. Ehdotamme myös kasvun mukauttamiseen tarkoitettua rahastoa – toisin sanoen varausta, johon voidaan turvautua, jos tiettyä politiikkaa on vahvistettava erityisistä syistä.
Haluan jälleen korostaa, että komissio ehdottaa uusien jäsenvaltioiden ottamista täysimääräisesti mukaan rakenne- ja koheesiopolitiikkaan. Kuten tiedätte, laskelmamme perustuvat 27 jäsenvaltion unioniin.
Koko piakkoin päättyvän vaalikauden ajan Euroopan parlamentti on päättäväisesti ja tuloksekkaasti kannattanut laajentumista. Samalla se on puolustanut Euroopan yhdentymistä ja yhteistyön syventämistä. Se on toisin sanoen aina kannattanut ajatusta tiiviimmästä ja tehokkaammasta Euroopasta. Samalla olette jatkuvasti vaatineet talousarviota koskevaa kurinalaisuutta, ja tämäkin vaatimuksenne on menestynyt. Nyt vaalikauden päättyessä voitte seistä Euroopan kansalaisten edessä ja sanoa käsi sydämellä tehneenne parhaanne yhteisön talousarvion yhteydessä ja luoneenne merkittävää lisäarvoa Euroopassa vain 2,3 prosentilla julkisten menojen kokonaismäärästä. Nämä huomautukset on osoitettu erityisesti neuvoston puheenjohtajavaltiolle. Teette parhaillaan töitä – toivottavasti menestyksekästä sellaista – taataksenne uuden perustuslain hyväksymisen. Merkittävä seikka tässä yhteydessä on entistä suuremman vallan antaminen Euroopan parlamentille talousarvion alalla. Tarkoitan tällä erityisesti yhteispäätösvaltaa rahoitusnäkymien yhteydessä. Minusta Euroopan parlamentin on kannatettava rahoitusnäkymiä.
Käytän hyväkseni mahdollisuuden lausua joitakin sanoja jäsen Colom i Navalille. En tiedä, kuinka rahoitusnäkymiä voidaan käsitellä ilman voimakasta sitoutumistanne ja merkittävää roolianne. Toivon teille menestystä uudessa asemassanne. Alueenne on onnekas saadessaan teidät tähän merkittävään tehtävään.
Lopuksi haluan siteerata irlantilaista kirjailijaa, koska puheenjohtajavaltiona on tällä hetkellä Irlanti, ja tietysti myös kunnianosoituksena parlamentin puhemiehelle. Oscar Wilde totesi kerran, että tiedämme kaiken kustannukset, muttemme minkään arvoa. Uskon, että tulevina kuukausina keskustelemme hyvin kiivaasti menoista. Tärkein seikka eivät kuitenkaan ole menot vaan myös yhteisön politiikka ja Euroopan unionin arvot, ja olen varma, että parlamentti osallistuu keskusteluun aktiivisesti ja sitoumuksella.
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Berthu (NI ),
    – Ennen neuvotteluja rahoitusnäkymistä ajanjaksolle 2007–2013 on tärkeää, että asian poliittinen tausta on selvillä. Tältä osin tämänpäiväinen keskustelu on, kuten usein muulloinkin, komissiolle mahdollisuus pyrkiä voittamaan Euroopan parlamentin tuki vuotuisten varojen suhteellisen korkealle tasolle, 1,24 prosentille bruttokansantulosta (ilman Euroopan kehitysrahastoa), vastoin nettomaksajajäsenvaltioiden, muiden muassa Ranskan, kantaa, jonka mukaan olisi pysyttävä yhdessä prosentissa (kuten vuonna 2004).
Parlamentin ja komission välinen liittoutuma on epäsuora viittaus unionin aseman asteittaiseen kasvattamiseen, jonka on tarkoitus eräänä päivänä johtaa liittovaltion budjettiin. Lisäksi komissio käynnistää samanaikaisesti Eurooppa-veroa koskevan kampanjan.
Meidän on vältettävä ajautumista tähän suuntaan, jotta emme tukisi uudenlaisen byrokratian kehittymistä ja vaarantaisi Lissabonissa asetettuja kilpailukykyä koskevia tavoitteita. Euroopan unionin, jonka on palveltava jäsenvaltioita, ei pidä ottaa haltuunsa jäsenvaltioiden tehtäviä eikä varsinkaan varojen jakamista. Sen on tyydyttävä tarjoamaan koordinoinnista syntyvää lisäarvoa, joka edellyttää vain kevyttä hallintoa ja rajallisia varoja. Sen on tultava toimeen kansallisvaltioiden äänestämillä maksuosuuksilla, joita ne valvovat vuosittain.
Tässä tilanteessa nettomaksajajäsenvaltioiden tämänhetkinen kanta vaikuttaa meistä täysin perustellulta. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Rahoitusnäkymiä koskeva keskustelu osoittaa, että lupauksien ja todellisuuden välillä on valtava kuilu. Valitettavasti näemme nyt toisinnon Agenda 2000 -asiakirjasta, kun todella tarvitsisimme varojen lisäämistä laajentumisen aiheuttamien kasvavien sosiaalista ja taloudellista koheesiota koskevien tarpeiden vuoksi. Kestävää kehitystä on tuettava, on luotava korkealaatuisia työpaikkoja, parannettava sosiaalisia oloja ja yhteistyötä sekä heikoimmassa asemassa olevien kehitysmaiden kehityspolitiikkaa.
Tämä, mitä nyt on tapahtumassa, osoittaa kuuden valtion ryhmän harjoittaman kiristyksen häpeällisen luonteen. Ne haluavat yhteisön talousarvion enimmäismääräksi yhden prosentin bruttokansantuotteesta, mikä johtaisi tilanteeseen, jota emme voi hyväksyä. Sama suuntaus on nähtävissä komission ehdotuksessa, jota emme myöskään voi hyväksyä. Sillä ei vastata uusien jäsenvaltioiden tarpeisiin eikä korjata kasvavaa sosiaalista eriarvoisuutta, kauheaa työttömyyttä tai köyhyyttä ja syrjäytymistä, jotka ovat nähtävissä nykyisissä EU:n jäsenvaltioissa, kuten Portugalissa.
Kysymys ei kuitenkaan ole pelkästään rahoituksesta. Aivan yhtä tärkeitä seikkoja ovat ensisijaiset tavoitteet ja tavoitteiden sekä koheesiovälineiden tarkistus sekä niitä vastaava talousarviorakenne. Kilpailukyvyn asettaminen tärkeimmäksi periaatteeksi, Lissabonin tavoitteisiin perustuva strateginen uudelleenlinjaus, ulkopolitiikan suuntaaminen uudelleen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kattamiin toimiin sekä Euroopan aluekehityssuunnitelma (ESDP) ja maahanmuuttoasioihin ja rajavalvontaan perustuva sisäpolitiikka kattavat aloja, jotka johtavat Euroopan yhdentymiskehityksen vaaralliselle tielle. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti, mutta aloitamme työjärjestyspuheenvuorolla. Jäsen Dupuis voi puhua parlamentille lyhyesti. 
Dupuis (NI ).
   – Arvoisa puhemies, kysymysten hallinnassa tapahtuu jotain omituista. Esitin joulukuussa kysymyksen Kroatiasta. Sen käsittelyä siirrettiin tammikuun istuntojaksolta tälle istuntojaksolle. Luulin hyväuskoisena, että käsittelyä siirrettiin, koska komission jäsen Verheugen osallistuisi tähän istuntoon ja koska muut jäsenet olivat myös esittäneet kysymyksiä Kroatian liittymisestä. Ei sinnepäinkään! Kysymykseni näkyy vieläpä olevan luettelon lopussa eikä alussa, vaikka olisi ollut johdonmukaista merkitä se alkuun, kun sen käsittely kerran peruttiin tammikuussa. Tiedän siis, ettei suullista vastausta saada. Eikä minulla tietenkään ollut mahdollisuutta esittää toista kysymystä nyt helmikuussa.
Toivon yksikköjen kiinnittävän tähän asiaan tarkasti huomiota ja haluan, että asia merkitään istunnon pöytäkirjaan, sillä mielestäni tämä ei nyt mene oikein. Kroatian liittymisessä on monia hämäriä asioita. Muutamat maat yrittävät estää liittymisen, ja mainitsen nämä maat nimeltä: ne ovat Yhdistynyt kuningaskunta ja Alankomaat. Meidän on käytävä kiireesti keskustelu, jotta asia saadaan selvitettyä. 
Puhemies.
   Hyvä jäsen Dupuis, komissio päättää, ketkä komission jäsenistä osallistuvat kyselytunnille ja miten kysymykset jaetaan. Panemme joka tapauksessa huomautuksenne merkille ja välitämme ne komissiolle.
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti.
Aloitamme komissiolle osoitetuista kysymyksistä (B5-0007/2004).
Puhemies.
   Kysymys nro 34 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Seuraavana on 
Suurin osa Euroopan kansalaisista hyväksyy täysin halpalentoyhtiöillä matkustamisen Euroopan unionissa ja kannattaa sitä. Voiko komissio ilmoittaa parlamentille, mitä toimia se toteuttaa edistääkseen halpalentoyhtiöillä matkustamista Euroopassa? 
De Palacio,
   .  Sen jälkeen, kun lentokuljetukset vapautettiin Euroopan unionissa 1990-luvun alussa – vapauttaminenhan perustui komission antamiin lainsäädäntöehdotuksiin – kilpailu on kasvanut huomattavasti eri lentoyhtiöiden välillä Euroopan unionissa ja käyttäjät ovat hyötyneet halvemmista hinnoista ja paremmasta tarjonnasta.
Samassa yhteydessä ovat ilmaantuneet uudet, niin kutsutut halpalentoyhtiöt. Komission mielestä tällainen kehitys on myönteistä: matkustajille tarjottavat palvelut lisääntyvät, liiketoiminta lisääntyy, kuluttajien valinnanvara kasvaa ja heille tarjoutuu tilaisuus matkustaa alhaisin kustannuksin.
Komission toimien tarkoituksena on varmistaa, että kehittyminen jatkuu siten, että kilpailusääntöjä sekä valtiontukea koskevia sääntöjä noudatetaan tiukasti.
Minun on siis tuotava esiin, ettei meidän tehtävänämme ole tukea yksittäistä alaa, vaan tarjota tasapuoliset normit, joiden ansiosta monen tyyppinen ilmailutoiminta pystyy kehittymään – perinteiset lentoyhtiöt omine liiketoimintatapoineen ja uudet yhtiöt (joita nimitetään halpalentoyhtiöiksi), joilla on osittain eri markkinat ja jotka ovat eittämättä lisänneet merkittävästi kilpailua, tarjontaa ja lentomatkustajien mahdollisuuksia. 
Collins (UEN ).
    Haluaisin kiittää komission jäsentä vastauksesta ja esittää vastauksen perusteella kysymyksen. Eikö nyt ole niin, että Charleroin lentokentällä Ryanairiin hiljattain kohdistetun komission tutkimuksen takia Euroopan alueelliset lentokentät eivät voi olla varmoja, miten valtiontukea koskevia sääntöjä sovelletaan jatkossa, mikä tietenkin vaikuttaa laillisiin liiketoimintaa koskeviin päätöksiin, joita lentokentät haluaisivat tehdä, ja lentokenttien tulevaan kehitykseen? 
De Palacio,
   . Mielestäni komission päätös ja ratkaisu, joka koskee Ryanairin toimintaa Charleroin kentällä – ja joka siis liittyy pikemminkin Charleroin lentokentän antamaan valtiontukeen, ei Ryanairiin, mikä on ongelma – avaa päinvastoin uusia mahdollisuuksia alueellisten lentokenttien edistämiselle ja kehittämiselle sekä niin kutsuttujen halpalentoyhtiöiden toiminnalle kyseisillä lentokentillä. Alueelliset lentokentäthän ovat aluekehityksen kantava voima.
Mielestäni komission tekemä päätös on tasapuolinen. Suurin osa Ryanairin tänä aikana saamista tuista hyväksyttiin. On kuitenkin totta, että rajoituksia on asetettu kaikkien Euroopassa toimivien lentoyhtiöiden yhdenvertaisen kohtelun ja tällaisen toiminnan avoimuuden takia. Rajoitukset koskevat tukiaikaa ja ennen kaikkea tuen myöntämistä muille yhtiöille, jotka haluavat harjoittaa vastaavaa toimintaa.
Toistan vielä olevani sitä mieltä, että Charleroista tehty päätös on edullinen alueellisille lentokentille ja halpalentoyhtiöille.
On syytä muistaa, ettei komissio toiminut Charleroin tapauksessa omasta aloitteestaan, vaan sille oli jätetty kanteluja, jotka sen oli pakko käsitellä, kuten jäsen Collins hyvin tietää. Komissiolle on tullut kanteluja myös muista lentokentistä ympäri Eurooppaa. Käsittelemme kantelut lähikuukausina, kunhan kunkin tapauksen yksityiskohdat on selvitetty. Mielestäni autamme näin selvittämään tilannetta, koska monet muut alueelliset lentokentät voivat nyt Charleroita koskevan ratkaisun ansiosta tarjota lentoyhtiöille vastaavia edellytyksiä, joiden avulla nämä pystyvät harjoittamaan toimintaansa ja laajentamaan sitä. 
Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, nyt on käynyt ilmi, että rautatieyhtiöt kilpailevat lentoyhtiöiden tarjoamien halpojen lippujen kanssa. Mitä aiotte tehdä valtiontuelle, jota nykyisin maksetaan rautateille? Sovelletaanko myös niihin vaihtoehtoja koskevia rajoituksia? Esimerkiksi Itävallassa rautateihin käytetään 7 prosenttia talousarviosta. Rautateille maksetaan siis tukea noin 500 euroa asukasta kohti. Rautatiet kilpailevat nyt suoraan yksityisten halpalentoyhtiöiden kanssa, joten lentoyhtiöiden tarjoamien halpojen lippujen ja rautatieyhtiöiden tarjoamien lippujen välillä vallitsee epäreilu kilpailutilanne. Olisin hyvin tyytyväinen, mikäli soveltaisitte vastaavia toimia rautateihin. 
De Palacio,
   . Muistuttaisin parlamentin jäsenelle, ettei rautateiden henkilökuljetuksia ole toistaiseksi vapautettu. Rautatieyhtiöt toimivat siis jokaisessa maassa niin kuin maa parhaaksi näkee, ja rautatiet saavat niin paljon tukea kuin kukin maa on valmis antamaan muun muassa julkisia palveluja ja yhtiöiden ylläpitoa koskevien edellytysten mukaisesti.
Tällä hetkellä halpalentoyhtiöiden ja rautateiden on siis mahdollista kilpailla keskenään, mutta jälkimmäiset saavat valtiontukea käytännössä jokaisessa maassa.
Suunnitelman mukaan kilpailu ulotetaan myöhemmässä vaiheessa rautateiden henkilökuljetuksiin kansainvälisillä linjoilla, ei kuitenkaan valtion sisäisillä linjoilla. Tämä tapahtuu sen jälkeen, kun on keskusteltu kolmannesta rautatiepaketista, jonka toivon tulevan pian parlamentin jäsenten käsiteltäväksi ja jonka seuraava parlamentti ja seuraava komissio saavat toivottavasti päätökseen.
Kun aika tulee, on pohdittava, mitä vaikutuksia tällä on kilpailuun. Toistan kuitenkin, että hyväksyttävän tuen määrää ja kestoa on rajoitettu. Tuki ei voi missään tapauksessa olla yli 50:tä prosenttia liiketoimintakuluista, ja lisäksi tuen määrää on vähennettävä asteittain ja sitä saa maksaa enintään viiden vuoden ajan.
Mielestäni päätös on tasapuolinen, koska sillä voidaan yhdistää alueellisten lentokenttien tukeminen. Toistan, että alueellinen lentokenttä elävöittää aluetta ja alueen liiketoimintaa. Vallonia on tavoite 1 -alue, joka on jäljessä yhteisön keskimääräisestä kehityksestä, minkä perusteella tukia on puollettava, olipa halpoja lippuja saatavilla tai ei. Tosiasia on kuitenkin, ettei julkista tukea voida myöntää sillä perusteella, että yhtiö tarjoaa halpoja lippuja.
Tiettyyn aikaan myönnetty julkinen tuki, myös Charleroin tuki Ryanairille, voidaan hyväksyä sillä perustella, että Charleroi on alueellinen lentokenttä, joka sijaitsee taantumasta kärsivällä alueella. Tuen avulla elävöitetään aluetta ja lisätään alueen liiketoimintaa, mikä on täysin eri asia. Samalla tuetaan uusien reittien ja yhteyksien avaamista.
Olemme myös sopineet mahdollisuudesta myöntää tukea ilmailualalle, jos julkisen palvelun edellytykset täyttyvät. Näin voi käydä esimerkiksi syrjäisillä saarilla ja saariryhmillä sisäisen julkisen palvelun perusteella. Myös tällöin avoimuuden, kilpailun ja yhdenvertaisen kohtelun edellytysten on täytyttävä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Voiko komissio esittää yksityiskohtaisen selvityksen siitä, miten se aikoo antaa jäsenvaltioille tietoja ja/tai ohjeita asioista, jotka koskevat liittyvistä maista tulevan työvoiman vapaata liikkumista 1. toukokuuta 2004 jälkeen? 
Diamantopoulou,
   . Arvoisa puhemies, komissio on jo toteuttanut toimenpiteitä tiedottaakseen kansalaisille työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevista siirtymäjärjestelyistä.
Uusista jäsenvaltioista kotoisin olevien työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta laadittu opas on jo käytössä sähköisessä muodossa, ja se löytyy komission verkkosivuilta 20 kielellä. Painettu opaslehtinen on samoin pian saatavilla kaikilla kielillä.
On tehtävä selväksi, että liittymissopimuksen mukaisesti kahden ensimmäisen liittymistä seuraavan vuoden ajan työmarkkinoille pääsemisessä sovelletaan kahdenvälisiä sopimuksia tai jäsenvaltioiden kansallisia päätöksiä. Liittymissopimuksen mukaan jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta kertoa komissiolle, mitä ne aikovat tehdä tässä vaiheessa. Avoimuuden takia komissio on tietenkin pyytänyt jäsenvaltioita ilmoittamaan kantansa, ja tahdon ilmoittaa teille, että tähän mennessä Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat ilmoittaneet aikovansa avata työmarkkinansa kokonaan. Itävalta, Saksa, Belgia, Suomi ja Tanska ovat ilmoittaneet soveltavansa kansallisia toimenpiteitä kahden ensimmäisen vuoden ajan. Itävalta ja Saksa ovat ilmoittaneet lisäksi aikovansa käyttää poikkeusmääräystä ja rajoittaa pääsyä tietyille palvelualoille, jotka on lueteltu liittymissopimuksessa. Ilmoitamme asiasta parlamentille joka tapauksessa, kun meillä on tiedot kaikista jäsenvaltioista.
Komissio pitää lisäksi säännöllisesti yhteyttä jäsenvaltioihin ja tekee niiden kanssa yhteistyötä, jotta taataan siirtymäsäännösten yhtenäinen soveltaminen. Komissio voi myös antaa tiettyjä tulkintaohjeita, joita on tähän asti pohdittu yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. 
Moraes (PSE ).
    Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksesta. Myös kolleganne, komission jäsen Vitorino on vastannut aiemmin tähän kysymykseen hyvin kattavasti ja taitavasti. Hänen mukaansa villit ennusteet, joita esitettiin Portugalin liittyessä unioniin, olivat menneet aivan metsään. Samoin näyttää käyvän nyt, kun ennustetaan unioniin liittyvistä valtioista tulevien työntekijöiden liikkuvuutta.
En siis halua pyytää komissiota antamaan tietoja, joita sen ei ole lain mukaan pakko antaa. Olen iloinen, että komissio ja jäsenvaltiot toimivat yhteistyössä. Asiassa on kuitenkin paljon sekaannusta. Laajentumisen jalo tavoite on aiheuttanut hämmennystä asukkaille, Euroopan kansalaisille, jotka ovat nyt huolissaan tulevien ihmisten lukumäärää koskevista ennusteista, jotka menevät äärimmäisyyksiin. En yhdy näihin äärimmäisiin ennusteisiin, mutta komission tehtävänä on jakaa järkevää tietoa siitä, mitä on odotettavissa ja mitä tämä tarkoittaa vapaalle liikkuvuudelle ja ennen kaikkea etuusjärjestelmille, vaikka asia kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tämä ei käy kokonaisvaltaisesti ilmi.
Haluaisin kysyä myönteiseltä kannalta liikkumisesta toiseen suuntaan – nykyisten jäsenvaltioiden asukkaista, jotka haluavat esimerkiksi viettää eläkepäivänsä Kyproksella tai työskennellä Puolassa. Meiltä kysellään tästä liikkumisen myönteisestä puolesta. Saadaanko komissiolta tietoja? 
Diamantopoulou,
   .  On helppo ymmärtää, että monissa jäsenvaltiossa – etenkin niissä, joilla on yhteinen raja tulokkaiden kanssa – kansalaiset ovat huolissaan työmarkkinoihin kohdistuvista vaikutuksista. Olen toistanut monta kertaa, että laajentumisen jälkeisestä muuttoliikkeestä on tehty monia riippumattomia tutkimuksia, joissa on lähdetty siitä oletuksesta, että unioniin liittyy kymmenen tulokasta samalla kertaa. Arvioissa on yleisesti päädytty siihen, että muuttoliike uusista jäsenvaltioista nykyisiin 15 jäsenvaltioon jää todennäköisesti melko pieneksi.
Toistan kaksi seikkaa vastauksena sosiaalisia oikeuksia koskevaan kysymykseen. Kun työntekijä saa laillisen työntekijän aseman jossain jäsenvaltiossa, hänelle kuuluvat ensinnäkin kaikki sosiaaliset oikeudet, ja hänellä on oikeus saada kaikkia etuuksia ja kuulua sosiaaliturvajärjestelmään. Eläkeoikeuksista toteaisin, että sovimme Italian puheenjohtajakaudella asetuksesta, joka kattaa paitsi uusista jäsenvaltioista tulevien työntekijöiden myös kolmansista maista tulevien työntekijöiden sosiaaliset oikeudet ja eläkeoikeudet. Asetus on konkreettinen vastaus eläkeoikeuksia koskevaan kysymykseen. 
Kirkhope (PPE-DE ).
    Arvoisa komission jäsen, jatkan samasta kysymyksestä. Haluaisin nostaa esiin poikkeuksen sekä säädökset, joita muutamat maat, jotka eivät ole hakeneet poikkeusta, soveltavat yksipuolisesti. Yhdistynyt kuningaskunta on ilmoittanut, ettei se aio estää millään tavoin halukkaita tulemasta työskentelemään Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Nyt myöhemmässä vaiheessa Yhdistynyt kuningaskunta puhuu kuitenkin monista sosiaaliturvaa ja muita järjestelmiä koskevista valtion sisäisistä säädöksistä, joiden vaikutus on syrjivä.
Onko komissiolla näkemystä asiasta vai jättääkö komissio mieluusti täysin jäsenvaltioiden hallitusten päätettäväksi, miten ensimmäisten kahden vuoden aikana menetellään? 
Diamantopoulou,
   . Arvoisa puhemies, siirtymäkausien hallinnoinnista tehdyn neuvoston päätöksen mukaisesti kaksi ensimmäistä vuotta kuuluvat täysin kansalliseen päätäntävaltaan. Euroopan unioni ei voi puuttua asiaan, sovellettiinpa siirtymäkaudella kansallisia järjestelyjä tai lainsäädäntöä tai tehtiinpä uusien ja nykyisten jäsenvaltioiden välillä kahdenvälisiä sopimuksia. Meidän on kuitenkin pidettävä mielessä, että kaikkien sopimusten on oltava Euroopan unionin nykyisen rakenteen mukaisia. Syrjintää ei siis saa tapahtua, vaikka yksi maa haluaa toteuttaa erilaisia järjestelyjä kuin toinen. 
Rübig (PPE-DE ).
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, viime viikkojen aikana Slovakiassa kiinteäksi tulo- ja yritysveroasteeksi on asetettu 19 prosenttia. Monet itävaltalaiset yritykset suunnittelevat nyt tehtaiden avaamista Slovakiaan, mikä tarkoittaa, että yritykset myös palkkaisivat työvoimansa Slovakiasta. Onko komissio tehnyt tutkimusta, josta kävisi ilmi, kuinka moni työntekijä Euroopan unionin nykyiseltä alueelta muuttaa todennäköisesti näille verotuksen puolesta houkutteleville alueille, kun yritykset siirtävät toimipaikkaansa? Säilyykö tasapaino vai muuttavatko työntekijät kahden ensimmäisen vuoden aikana selvästi enemmän pois nykyisistä jäsenvaltioista eritoten siksi, että uusista jäsenvaltioista on mahdollista muuttaa nykyisen unionin alueelle vasta myöhemmin? Kiitos. 
Diamantopoulou,
   . Yritysten tuotannon siirtämisestä jäsenvaltioista uusiin maihin on tietenkin tehty tutkimuksia, mutta sanoisin, että yhtiöiden tuotannon siirtämisen suurin aalto on jo ohi. Uusilla mailla on velvollisuus soveltaa yhteisön oikeutta täysimääräisesti sisämarkkinoilla ja työmarkkinoilla, joten yrityksillä ei ole nyt samoja kannustimia kuin aiemmin. Alhaiset työvoimakustannukset ovat tietenkin edelleen ongelma, mutta olemme asiasta perillä, joten työllisyysstrategiassa keskeisenä aiheena ovat henkilöstöresursseihin kohdistettavat sijoitukset ja työpaikkojen suuntautumisen perustavanlaatuinen muutos Euroopassa. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Ottaen huomioon heroiinin ja muiden huumeiden suuren määrän kaduillamme, kuinka menestyksekkäänä komissio pitää unionin viisivuotisstrategiaa, joka päättyy vuoden 2004 aikana? 
Vitorino,
   .  Euroopan unionin huumausainestrategia (2000–2004) tarjoaa tasapuolisen ja yhdennetyn lähestymistavan kaikkeen huumausaineita koskevaan toimintaan Euroopan unionissa. Myös uudet jäsenvaltiot ja ehdokasvaltiot ovat tukeneet strategiaa, ja ne ovat tällä välin ottaneet käyttöön kansallisia huumausainestrategioita sekä parantaneet valmiuksiaan toimia huumausaineita vastaan Phare-ohjelman avulla. Unionilla on lisäksi monia huumausaineiden vastaisia toimintasuunnitelmia, joihin kuuluu tiettyjä maita, joissa joko tuotetaan huumeita tai joiden kautta huumeita kuljetetaan. Tällaisia ovat Latinalaisen Amerikan, Keski-Aasian ja Balkanin alueen maat.
Tutkimusten mukaan erityisen huumausainepolitiikan ja huumausainetilanteen väliltä on vaikeaa löytää yhteyttä. Asiaa koskevan luotettavan tiedon saatavuus ja huolellinen arviointi ovat epäilemättä keskeisiä asioita näyttöön perustuvan huumausainepolitiikan laadinnassa. Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen toiminta ja Europolin työ tällä alalla olivat pohjana laadittaessa komission tiedonantoa huumausaineita koskevan EU:n toimintasuunnitelman väliarvioinnista. Väliarviointi oli ensimmäinen osa laajempaa prosessia. Loppuarviointi laaditaan tämän vuoden loppuun mennessä. En halua mitenkään ennustaa loppuarvioinnin tuloksia, mutta esittelen hieman, miten unionin alueen huumausainemarkkinoiden on havaittu kehittyneen.
Heroiinin takavarikot ovat lisääntyneet vuodesta 2001. Arviomme mukaan katuhinnat säilyvät yleisesti vakaina tai ne jopa laskevat. Heroiiniriippuvaisten määrä näyttää säilyvän suhteellisen muuttumattomana Euroopan unionissa, vaikka jäsenvaltioiden välillä on huomattavia eroja. Kannabis on edelleen yleisimmin käytetty laiton huumausaine, ja sen käyttö lisääntyy edelleen monissa jäsenvaltioissa. Synteettisten huumausaineiden, kuten ekstaasin ja kokaiinin, käyttö näyttää lisääntyvän tietyissä väestöryhmissä, vaikka koko väestön keskuudessa näiden aineiden käyttö onkin vähäistä. 
Newton Dunn (ELDR ).
    Arvoisa komission jäsen, kiitoksia hyödyllisestä ja paljon tietoa sisältäneestä vastauksesta. Mielestäni teitä ei voida mitenkään syyttää ongelmasta, sillä teillä ei ole monta pataljoonaa käytössänne. Voitte vain johtaa joukkoja.
Heroiinin hinnan lasku viitannee siihen, että heroiinin tarjonta kasvaa. Tiedämme, että Afganistanin sadot ovat yhä suurempia, ja kun kannabiksen ja synteettisten huumausaineiden käyttö vain kasvaa, emme selvästikään ole voitolla taistelussa. Kysymykseni kuuluukin, miten Euroopassa voidaan vahvistaa valvontaa torjuttaessa huumausaineiden käyttöä ja kauppaa? 
Vitorino,
   .  Kiitos, kun tunnustitte, että tietyllä tapaa olen samassa asemassa kuin paavi: minulla ei ole sotajoukkoja. Hyvä jäsen Newton Dunn, olette todella oikeassa. Päävastuu kuuluu jäsenvaltioille. Voimme kuitenkin tehdä paljon sekä sisäpolitiikassa että ulkopolitiikassa.
Sisäpolitiikassa on tunnustettava, että jo vuosien ajan Europol on hoitanut erittäin tärkeää koordinointitehtävää selvitettäessä keskeisiä salakuljetusreittejä. Kun salakuljetusreitit on saatu selville, pyritään kyseisten maiden kanssa tekemään yhteistyötä, jotta estettäisiin huumausaineiden pääsy Euroopan unioniin.
Olemme edistyneet jonkin verran Balkanin alueella alueen maiden kanssa toteutetun yhteistyön ansiosta. Cards-ohjelman tuella kyseisissä maissa on kehitetty erityisiä lainvalvontavalmiuksia huumausaineiden salakuljetuksen torjumiseksi.
Afganistania arvioitaessa kuva muuttuu vähemmän myönteiseksi. Hallussani olevien tietojen mukaan unikot kasvavat ja viljelmät laajenevat. On selvää, ettei Afganistanin poliittinen tilanne ole riittävän vakaa, jotta tiivis yhteistyö olisi taattu lainvalvonnan alalla, niin että huumausaineiden salakuljetukseen voitaisiin puuttua. Uskoakseni tämä kysymys – tiedän, että kollegani, komission jäsen Patten on samaa mieltä – on esityslistan kärjessä, kun Afganistanin viranomaisten kanssa neuvotellaan lähiaikoina. 
Sacrédeus (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, haluan ottaa esiin useita asioita, jotka liittyvät mielestäni huumausaineisiin. Yksi näistä on Lissabonin strategia. Miten komission jäsen näkee huumausaineiden lisääntyneen käytön ja huumausaineiden lisääntyneen väärinkäytön Euroopan unionissa suhteessa siihen, että vuoteen 2010 mennessä unionilla pitäisi olla maailman vahvin ja nopeimmin kasvava talous, joka on vieläpä ekologisesti kestävä? Onko työmarkkinoiden kannalta niin sanotusti myönteistä, että yhä useammasta henkilöstä tulee huumausaineiden väärinkäyttäjä? Haluaisin myös esittää lisäkysymyksen suunnitellusta Euroopan rajavartiolaitoksesta. Mitkä olisivat sen tehtävät huumausaineiden takavarikoinnissa? 
Vitorino,
   .  Kiitoksia, että otitte kysymyksen esille. Vastaukseni on hyvin selvä: ei, se ei ole ollenkaan hyvä asia. Ensinnäkään ihmisten ei ole hyvä joutua huumausaineista riippuvaisiksi.
Lissabonissa sijaitseva seurantakeskus on laatinut viisi keskeistä indikaattoria, joiden avulla jatkossa saadaan luotettavampia tietoja. Näin tietoja voidaan vertailla jäsenvaltioiden välillä, ja samalla nähdään selvemmin, millainen yhteys on jäsenvaltioiden politiikalla ja politiikan vaikutuksilla huumausaineiden käyttötapaan. Viisi indikaattoria ovat huumausaineiden käyttömäärät koko väestön keskuudessa, huumausaineiden käyttöön liittyvien tartuntatautien ongelma, huumausainekuolemat ja jäsenvaltioiden tarjoamat hoidot huumevieroitukseen haluaville. Toivon, että viittä indikaattoria koskeva meneillään oleva työ antaa selkeämmän kuvan Euroopan tilanteesta.
Lisäisin vielä, että nykyisin minua huolestuttavat ennen kaikkea synteettisten huumausaineiden nopea yleistyminen ja uuden narkomaanityypin, sekakäyttäjien, ilmaantuminen. Sekakäyttö on uusi huumausaineiden käyttötapa, jossa yhdistyy laittomien huumausaineiden ja laillisten lääkkeiden käyttö. Tarvitaan lisää tutkimusta ja luotettavampia tietoja, jotta tätä viime vuosina ilmaantunutta uutta käyttötapaa voidaan torjua. 
Puhemies.
   Siirrymme kyselytunnin toiseen osaan, jonka aikana komission jäsen Barnier vastaa kysymyksiin.
Puhemies.
   Seuraavana on 
Rakennusrahastoista on rahoitettu biologisten vedenpuhdistuslaitosten rakentamista monissa Kreikan kaupungeissa. Julkisuuteen tulleiden tietojen mukaan 290 biologisesta puhdistuslaitoksesta 260 joko toimii osittain tai ei toimi lainkaan.
Kysyn komissiolta: Montako rakennerahastoista tähän mennessä rahoitetuista biologisista puhdistuslaitoksista toimii täysitehoisesti? Monenko toiminnassa on ongelmia ja mistä syistä? Mitä komissio aikoo tehdä, jotta yhteisön talousarviosta merkittävillä summilla rahoitettujen biologisten puhdistuslaitosten täysitehoinen ja jatkuva toiminta turvattaisiin? 
Barnier,
    – Arvoisa puhemies, jäsen Alavanos esitti tärkeän kysymyksen aiheesta, joka on vieläpä aina kiinnostanut minua, sillä – kuten hän tietää – olen toiminut maani ympäristöministerinä. Kuten näette tulevaa koheesiopolitiikkaa koskevista ehdotuksista, jotka esitämme ensi viikolla, pidän ympäristökysymyksiä edelleen erittäin tärkeinä.
Jäsen Alavanosin kysymys koskee puhdistuslaitosten toimintaa Kreikassa. Tietojeni mukaan Kreikkaan on rakennettu nyt 233 puhdistuslaitosta, vaikka 600 laitosta tarvittaisiin, jotta voitaisiin kattaa Kreikan kaikkien kuntien tarpeet. Suurin osa valmiista puhdistuslaitoksista saatiin rakennettua yhteisön yhteisrahoituksen turvin. Rahoitusta maksettiin joko koheesiorahastosta tai Euroopan aluekehitysrahastosta EAKR:stä integroitujen Välimeren-ohjelmien, perättäisten yhteisön tukikehysten tai yhteisöaloitteiden kautta.
EAKR:stä ja koheesiorahastosta annetun voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti Kreikan viranomaisten on ilmoitettava, että laitokset ovat toiminnassa, kun ne toimittavat loppukertomuksen jokaisen tukipaketin päätteeksi. Samassa lainsäädännössä komissiolle ei kuitenkaan anneta valtuuksia tarkistaa ohjelmien tai hankkeiden päättymisen jälkeen, että yhteisrahoitusta saanutta infrastruktuuria todella käytetään ja huolletaan asianmukaisesti. Tämä tehtävä, joka on hyvin tärkeä ja jonka pitäisi mielestäni olla itsestään selvä, kuuluu jäsenvaltioiden vastuulle.
On kuitenkin yksi säännös, jonka voin nyt mainita: yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21. toukokuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 10 artikla, jossa säädetään, että (lainaan tekstiä) "jäsenvaltioiden on huolehdittava, että jätevedenpuhdistamot suunnitellaan – – ja niitä käytetään ja hoidetaan siten, että puhdistamojen riittävän tehokas toiminta taataan kaikissa tavanomaisissa ilmasto-oloissa". Saman direktiivin 15 artiklan 4 kohdassa annetaan komissiolle oikeus pyytää tietoja kaikkien niiden jätevedenpuhdistamojen toiminnasta, jotka on rakennettu rakennerahastojen tuella.
Voin ilmoittaa jäsen Alavanosille, että aiomme tehdä näin. Jos jotain on vialla, komissio toteuttaa tarvittavat toimet ja voi jopa käynnistää rikkomisesta johtuvan menettelyn varmistaakseen, että yhteisön lainsäädäntöä sovelletaan asianmukaisesti. Poikkeustapauksessa ja etenkin, jos puhdistuslaitoksia on poistettu käytöstä, komissio harkitsee perivänsä varat takaisin voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti. Nämä olivat ne hyödylliset ja mielestäni tarkat tiedot, jotka halusin jäsen Alavanosille antaa. 
Papayannakis (GUE/NGL ).
    Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä toverini Alavanosin puolesta. Minäkin olen erittäin kiinnostunut tästä asiasta.
Mikäli ymmärsin oikein – haluaisin teidän vahvistavan asian – komissio ei ole toistaiseksi toteuttanut yhtään tarkastusta sen artiklan perusteella, jossa komissiolle annetaan oikeus tarkastaa, ovatko biologiset puhdistuslaitokset toiminnassa. Haluaisin toistaa, mitä kysymyksessä todettiin – tunnen asian omasta kokemuksesta matkustettuani ympäri Kreikkaa: suurin osa biologisista puhdistuslaitoksista ei ole käytössä taikka toimii puutteellisesti tai vain aika ajoin.
Asia on hyvin tärkeä. Komissiolle on jätetty lisäksi kanteluja, ja Euroopan parlamentille on lähetetty raportteja. Miten aiotte toteuttaa tarkastukset? Sanoitte, että tarkastukset aiotaan tehdä. Milloin ne aiotaan tehdä? 
Barnier,
   . – Komission tehtävänä on varmistaa, että jäsenvaltiot – tässä tapauksessa Kreikka – noudattavat velvoitteitaan. Haluaisin lisäksi kertoa teille ensimmäisen vastaukseni jatkoksi, että meille on ilmoitettu, että Kreikka on äskettäin perustanut ympäristötarkastajien elimen. Yksi elimen tehtävistä on tarkastaa kaikki puhdistuslaitokset, jotka te ja jäsen Alavanos mainitsitte. Komissiolla ei joka tapauksessa ole valtuuksia suorittaa tarkastuksia asianosaisen jäsenvaltion puolesta, vaan asiassa sovelletaan uskoakseni toissijaisuusperiaatetta. Kuten mainitsin ensimmäisessä vastauksessani, voimme kuitenkin yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun neuvoston direktiivin perusteella – meillä on niin sanoakseni valtuudet – pyytää tietoja kaikkien puhdistuslaitosten toiminnasta. Jäsen Alavanosin kysymys rohkaisi minua, joten vakuutan, että hoidan asian lähiviikkoina. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Espanjan hallitus haki vuoden 2003 joulukuun lopussa rahoitusta hankkeeseen veden juoksuttamiseksi Ebro-joesta Espanjan itäosaan. Tietääkö komissio, että Espanjan ympäristöministeri Elvira Rodríguez ilmoitti 14. tammikuuta 2004, että hanke käynnistetään helmikuussa 2004? Komissio ei ole tehnyt päätöstä hankkeen toteuttamiskelpoisuudesta. Mikä on komission arvio ympäristöministerin päätöksestä ja miten komissio aikoo suhtautua kyseiseen asiaan? 
Barnier,
   . – Arvoisa puhemies, jäsen Ferrández Lezaunin kysymys muistuttaa minua keskustelusta, jonka kävimme äskettäin komission jäsenen Wallströmin kanssa ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa Ebroa koskevasta laajamittaisesta tapauksesta.
Espanjan viranomaiset ovat hakeneet yhteisön rahoitusta koheesiorahastosta ja rakennerahastoista hankkeeseen, jossa aiotaan juoksuttaa vettä Ebro-joesta. Menojen tukikelpoisuutta koskevat päivämäärät ovat eri osahankkeissa 29. joulukuuta 2003 ja 1. tammikuuta 2002. Espanjan viranomaisten ei näin ollen tarvitse odottaa komission päätöstä ennen hankkeiden käynnistämistä, sillä töiden alkaminen ei millään tavalla vaikuta komission päätökseen siitä, myönnetäänkö yhteisön rahoitusta. Hankkeen aloittaminen ja tiedon saaminen yhteisön rahoituksen varmistumisesta ovat kaksi täysin erillistä asiaa. Jos komissio päättää sen jälkeen, kun se on tutkinut kyseisen hankkeen tarkastellessaan Ebro-jokea kokonaisuutena – kuten totesin muutamia päiviä sitten ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa – ettei kokonaishankkeen tiettyjä osia tueta, jäsenvaltion on vastattava yksin hankkeesta aiheutuneista kuluista. Tämä on vastaukseni kysymykseen. 
Ferrández Lezaun (Verts/ALE ).
    Arvoisa komission jäsen, olen pahoillani, että jouduin palaamaan tähän jatkuvasti toistuvaan kysymykseen, mutta asia aiheuttaa tällä hetkellä valtavasti hämmennystä Espanjassa. Espanjan hallitus aiheutti sen pidemmälle menemättä ongelmia paljon puhutussa ja äskettäin hyväksytyssä Júcar–Vinalopó-hankkeessa herättämällä kysymyksen siitä, mistä oikeastaan oli kyse ja minne Ebro-joen vettä ei voitaisi viedä Júcar–Vinalopó-hankkeessa. Minun oli pakko esittää komission jäsenelle kysymys, ja olen erittäin kiitollinen, että hän vastasi minulle.
Palaamme tässä kuitenkin samaan ongelmaan. Olette tietoinen vakavista sosiaalisista ja mahdollisesti myös ympäristöön liittyvistä ongelmista Espanjassa. Mitä tapahtuisi, jos töiden päätyttyä te yksinkertaisesti jättäisitte taloudelliset tekijät ja rahoituksen huomiotta ettekä noudattaisi yhteisön lainsäädäntöä? Mitä me tekisimme siinä tapauksessa? Palauttaisimmeko kaiken ennalleen samaan tilaan, jossa se oli ennen töiden alkua, ja vastaisimme kaikista kustannuksista?
Haluaisimme näin ollen kysyä teiltä, olisiko teidän mielestänne järkevämpää, että komissio pyytäisi Espanjan hallitusta keskeyttämään varotoimenpiteenä kaikki Espanjan kansalliseen vesihuoltosuunnitelmaan liittyvät toimet, kunnes komissio on tehnyt päätöksen? 
Barnier,
   . – Jäsen Ferrández Lezaun, ymmärrän kärsimättömyytenne ja huolenne saada asia selvitettyä. Keskustelimme asiasta melko suorasanaisesti ja rakentavasti ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa. Annoin komission jäsenen Wallströmin suostumuksella aika määrätietoisen vastauksen. Vaikka hallinnolliselta kannalta asiaan liittyy monia eri rahoituslähteitä ja monia eri ohjelmia – Andalusian, Valencian ja Murcian alueelliset ohjelmat sekä rakennerahasto, jotka ovat monia välineitä, joista Ebro-joen juoksutushanketta voidaan jollain tapaa rahoittaa – mielestäni tässä on kyse yhdestä yksittäisestä hankkeesta, joka on strategisesti niin merkittävä, että komission on syytä tarkastella sitä kokonaisuutena. Tämä vastaus on mielestäni selkeä ja sen suuntainen kuin halusittekin.
Aiomme jälleen käsitellä jokaisen pyynnön osana hankkeen kokonaisarviota. Totesin juuri, ettei mikään estä Espanjan viranomaisia aloittamasta hankkeen töitä monilta osin, jos ne niin haluavat. Hankkeen osat on toteutettava ympäristölainsäädännön mukaisesti. Tarkistamme, että näin tapahtuu, sillä se on todella tärkeää. Komission on lisäksi annettava myönteinen arvio Ebro-hankkeesta, jotta yhteisön rahoitusta voidaan myöntää. Jos Espanjan viranomaiset aloittavat työt hyvin aikaisessa vaiheessa, ne vastaavat mahdollisista yhteisöjen tuomioistuimelle tehdyistä valituksista, jotka voivat koskea esimerkiksi voimassa olevan ympäristölainsäädännön noudattamatta jättämistä. On myös riski, ettei lopullinen rahoitus vastaa odotuksia, jos komissio tekee kokonaisarvion Ebro-hankkeesta töiden jo alettua.
Oikeudelliselta kannalta tässä on kaikki, mitä osaan asiasta sanoa. Lisäisin lopuksi, että uskoisin vastaukseni kokonaisarviosta tyydyttävän teitä. Haluamme siis tehdä kokonaisarvion hankkeesta, joka on yksi ja yhtenäinen hanke, vaikka siihen kuuluu useita osia. 
Avilés Perea (PPE-DE ).
    Haluaisin kiittää komission jäsentä erityisesti siitä, miten selkeästi hän vastasi, kuten hän teki myös ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa vastatessaan samanlaiseen jäsen Ferrándezin esittämään kysymykseen.
Toivon, että jäsen Ferrández on tämän toisen vastauksen ansiosta täysin tietoinen asioiden etenemisestä eli siitä, mitä komissio ja Espanjan hallitus todella tekevät. Toisin sanoen olisi tehtävä hyvin selväksi, ettei Espanjan hallitus toimi mitenkään lainvastaisesti aloittaessaan Ebron juoksutukseen liittyvät työt tietyissä kohdissa.
Olen erityisen kiitollinen komission jäsenelle hänen selkeästä vastauksestaan, koska ajatuksia välitetään joskus siten, että Espanjan kansalaiset hämmentyvät. Toivon, että kaikki jäsen Ferrándezin toistuvasti esittämät epäilyt on lopultakin saatu selvitettyä. 
Puhemies.
   Haluaisin muistuttaa parlamentin jäsenille, että puheenvuoro käytetään nimenomaan kysymysten esittämiseen. Jäsen Avilés, aikaa on jäljellä 15 sekuntia, joten voitte halutessanne esittää kysymyksen. 
Avilés Perea (PPE-DE ).
    Haluaisimme komission jäsenen Barnier'n kertovan, milloin komissio antaa lopullisen vastauksen pyyntöön, joka huolestuttaa todella Espanjan asukkaita ja erityisesti Aragoniaa. 
Barnier,
   . – En halua antaa vastausta ja sitoutua, sillä minua saatettaisiin syyttää myöhemmin valehtelusta. Meidän olisi itse asiassa pidettävä mielessä, että hanke on monitahoinen ja että meidän on tarkasteltava sitä asianmukaisesti yhteisön ympäristölainsäädännön ja sääntöjen kannalta sekä sen melko omaperäisen analyysin kannalta, jonka haluamme toteuttaa koko hankkeesta. Uskon Espanjan viranomaisten lopultakin ymmärtäneen näkemyksemme, vaikka alussa oli enemmän kyse siitä, että hyväksymistä haettiin hankekohtaisesti.
Haluamme laatia kokonaisarvion kaikkien saatavilla olevien tietojen perusteella erityisesti hankkeen tehokkuudesta ja kuluttajille koituvista kustannuksista. Ihannetapauksessa toivoisimme olevamme valmiita julkistamaan arvion kesän aikana, meneillään olevan puolivuotiskauden päätteeksi. Olemme toteuttaneet alustavia tutkimuksia, sisäisiä kuulemisia ja talousanalyysejä. Komission arvio kattaa kaikki tekniset hankkeet, mutta siihen sisältyy myös teknisistä hankkeista tehty talousanalyysi. Kyseessä on loppujen lopuksi suuri ekologinen hanke, joten etenemme vastuullisella tavalla. Näin ollen meidän pitäisi pystyä antamaan kokonaisarvio Ebro-joen juoksutushankkeesta kesän aikana. 
Bergaz Conesa (GUE/NGL ).
    Parlamentin erehdys tuli minulle hyvin selväksi 16. päivän tapaamisessa komission jäsenen Wallströmin ja teidän kanssanne. Ennen siirtymistä varsinaisesti Ferrándezin kysymykseen ja teidän vastaukseenne ilmoitan olevani kotoisin Valenciasta, Júcar-joen rannalta. Júcar-joki näivettyy nyt siksi, ettei alueella ole tehty tarkkaa ympäristövaikutusten arviointia.
Tiedämme kaikki, ettei näin laajaa työtä voida tehdä tekemättömäksi sen jälkeen, kun se on saatu päätökseen. Sosiaalis-taloudelliset vaikutukset sekä ympäristön tuhoutuminen ja pilaantuminen aiheuttaisivat vähemmän vahinkoa, jos parlamentti ilmoittaisi tänään Espanjan hallitukselle, että sen olisi parasta keskeyttää hanke varotoimenpiteenä, kunnes parlamentti on tutkinut asian. 
Barnier,
   . – Tarvitsemme selvästi paljon enemmän aikaa keskusteluun tästä asiasta, joka on erittäin tärkeä Euroopan parlamentille ja kaikkia poliittisia suuntia edustaville jäsenille. Hyvä jäsen Bergaz Conesa, äsken mainitsemissani kahdessa tapauksessa, jotka olivat aiheena minulle esitetyssä kysymyksessä, komissiolla ei ole oikeutta määrätä keskeyttämään työt varotoimenpiteenä. Minun on pakko kertoa tämä teille. Menimme jo aika pitkälle ilmoittaessamme, että olemme päättäneet toteuttaa kokonaisarvioinnin, koska hanke on niin laaja ja koska siihen liittyy niin monia ekologisia, sosiaalis-taloudellisia ja teknisiä kysymyksiä.
Arvioinnin tuloksia odotettaessa osa töistä voidaan aloittaa. Töitä ei saada päätökseen kesä- tai heinäkuuhun mennessä. Kävi miten kävi, kesän aikana komissio toteaa, että sen mielestä hanke on joko realistinen ja toteuttamiskelpoinen tai että siihen liittyy riskejä ja ongelmia. Tältä pohjalta tehdään sitten päätökset etenkin siitä, myönnetäänkö hankkeelle pyydetty yhteisön rahoitus. Tässä kaikki, mitä voin tänään sanoa. Kiittäisin teitä näkemyksistä ja kommenteista. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Rajat ylittävä yhteistyö on yksi eurooppalaisen alueen luomisen perustekijöistä. Yhteistyön toteuttamisessa on kuitenkin monesti ilmennyt vaikeuksia, jotka johtuvat naapurivaltioiden erilaisista lainsäädännöistä ja siitä, ettei yhteisöllä ole käytössään tämäntyyppisen yhteistyön mahdollistavaa julkisoikeudellista välinettä.
Aikooko Euroopan komissio lähitulevaisuudessa esittää lainsäädäntöehdotuksen, jolla luotaisiin oikeudelliset puitteet valtionhallintojen sekä alue- ja paikallishallintojen rajat ylittävälle yhteistyölle Euroopan unionissa? 
Barnier,
   . Arvoisa puhemies, olen kiitollinen, että annatte minun vastata jäsen Vallvélle, sillä myös tämä kysymys on tärkeä. Komissio on jäsen Vallvén tavoin sitä mieltä, että rajat ylittävä yhteistyö on Euroopan yhdentymisen keskeisin tekijä. Olen esittänyt toistuvasti eri yhteyksissä, etenkin Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa, jonka työhön osallistuin, että perustuslakiehdotuksella olisi luotava luja perustuslaillinen pohja tällaiselle yhteistyölle.
Jos haluamme, että koko Euroopan unioni yhdentyy yhdenmukaisesti ja tasapuolisesti, meidän on joka tapauksessa tuettava yhteistyötä, erityisesti rajat ylittävää yhteistyötä. Juuri näin tehdään Interreg III -yhteisöaloitteessa, jonka ohjelmalohko A on omistettu rajat ylittävän yhteistyön vahvistamiseen. Olen myös täysin tietoinen vaikeuksista, joita jäsenvaltioiden alueelliset ja paikalliset viranomaiset ovat kohdanneet toteuttaessaan Interregiin kuuluvia, rajat ylittävän yhteistyön ohjelmia.
Vaikeudet johtuvat pääasiassa siitä, että hankkeen osapuolten on molemmin puolin rajaa noudatettava oman jäsenvaltionsa lakia sekä hallintomääräyksiä ja menettelyjä. Arvoisa puhemies, sanon tämän jokseenkin kokeneena, sillä olen toiminut seitsemäntoista vuotta erään Ranskan raja-alueen puheenjohtajana ja olen vastannut lukuisista hankkeista, joissa oli juuri mainitsemani kaltaisia ongelmia vastapuolen, kyseisessä tapauksessa Italian Valle d'Aostan edustajien, kanssa.
Ongelmaan on siis löydettävä kestävä ja yhteinen ratkaisu. Komissio on pyytänyt tutkimusta kyseisistä ohjelmista vastaavien viranomaisten kohtaamien ongelmien luokittelemiseksi. Samalla se on pyytänyt ehdotuksia mahdollisista ratkaisuista näihin ongelmiin. Tutkimuksen tulokset julkistetaan keväällä, jolloin komissiolla on aikaa ehdottaa sopivia, rakennerahastojen tulevalla ohjelmakaudella sovellettavaan säädökseen liittyviä lainsäädäntötoimenpiteitä. Lainsäädäntöehdotus annetaan uskoakseni kesäkuussa.
Parlamentin jäsenet tietävät, että komissio aikoo antaa ensi viikolla 18. helmikuuta taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevän kolmannen kertomuksen, jonka minä esittelen parlamentille. Kertomukseen sisältyy ehdotuksia uudistetuksi ja vahvistetuksi koheesiopolitiikaksi vuoden 2006 jälkeen. Rajat ylittävää yhteistyötä koskevan lainsäädännön laatiminen, jota jäsen Vallvé niin palavasti haluaa, on tehtävä osana ehdotuksia, joita komissio tukee koheesiota käsittelevässä kolmannessa kertomuksessa. 
Vallvé (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, vastaan teidän kielellänne. Haluaisin kiittää teitä puheenvuorostanne ja ilmoittaa toivovani, että meillä on tilaisuus kuulla teitä, kun esittelette koheesiota käsittelevän kertomuksen. Kertomuksessa ei käsitellä pelkästään sosiaalista ja taloudellista koheesiota, vaan nyt mukana on ensi kertaa myös alueellinen koheesio.
Olen sitä mieltä, ettei alueellinen koheesio ole mahdollista ilman todellista välinettä, jolla vahvistetaan rajat ylittävää yhteistyötä. On selvää, että kaupungeilla ja alueilla, tai Ranskan tapauksessa departementeilla, on ollut vaikeuksia perustaa rajat ylittävän yhteistyön ohjelmia asianosaisten maiden lainsäädäntöjen välisten erojen vuoksi. Mielestäni meidän on siksi laadittava unionin tasolla väline, jonka avulla tällaisesta yhteistyöstä tulee mahdollista ja toivon mukaan helppoa. Odotamme asiaan liittyvää lainsäädäntöehdotusta, jonka avulla tiivistetään eri maiden välisiä yhteyksiä. Näin saadaan purettua niiden rajojen jäänteet, joita Robert Schuman kuvasi Euroopan historian arviksi. 
Barnier,
   .  Hyvä jäsen Vallvé, sen sijaan, että olisitte esittänyt minulle kysymyksen, rohkaisitte minua. Teidän ei tarvitse odottaa kauaa, sillä kuten sanoin, esitän koheesiota käsittelevän kertomuksen ensi keskiviikkona komission jäsenen Diamantopouloun ja komission jäsenen Fischlerin kanssa. Toivon lisäksi, että pystymme esittelemään kertomuksen juuri täällä tai Brysselin laajennetussa puheenjohtajakokouksessa, mutten ole vielä varma asiasta. Hyvä jäsen Vallvé, voin kuitenkin kertoa teille, että kertomuksessa edetään toivomaanne suuntaan.
Palaan yksityiskohtiin, kuten olen tehnyt koheesiota käsittelevässä kertomuksessa. Olen tehnyt paljon töitä yksikköni sekä komission oikeudellisen yksikön kanssa. Olen saanut teiltä tukea, ja toivon, että pystyn tulevaan koheesiopolitiikkaan sovellettavia säännöksiä koskevassa lainsäädäntöohjelmassa täyttämään toiveenne tekemällä ehdotuksen eräänlaisesta rajat ylittävästä viranomaisesta. Tähän suuntaan etenemme. 
Puhemies.
   Komission jäsen Barnier oli itse asiassa oikeassa todetessaan, ettei nimenomaista kysymystä esitetty. Mielestäni se voitiin ymmärtää kysymykseksi, mutta pieni apu on joka tapauksessa aina paikallaan. Tämän takia vuoropuhelu on aina myönteistä.
Jäsen Ortuondo Larrealla on lisäkysymys. 
Ortuondo Larrea (Verts/ALE ).
    Arvoisa komission jäsen, kuten tiedätte, yksi Essenin Eurooppa-neuvostossa hyväksytyistä Euroopan laajuisia verkkoja koskevista ensisijaisista hankkeista koskee suurten nopeuksien junayhteyksiä Etelä-Euroopassa. Hankkeen yhden osan tarkoituksena on yhdistää Ranskassa sijaitseva Daxin kaupunki Vitoriaan. Dax sijaitsee Aquitainen alueella ja Vitoria Baskimaan itsehallintoalueella.
Sekä Aquitaine että Baskimaan itsehallintoalue haluavat edistää hanketta, mutta Ranskan ja Espanjan valtioiden keskushallintojen välillä on ymmärtämiseen ja soveltamiseen liittyviä ongelmia.
Molemmat alueet haluaisivat edistää hanketta, ja yritän varmistaa, että tämä rajat ylittävä yhteistyö voidaan hyväksyä Euroopan unionissa. Esittäisinkin teille seuraavan erityisen kysymyksen: liittyykö väline, joka on kertomanne mukaan käytössämme mahdollisesti kesän jälkeen, ainoastaan unionin aluepolitiikkaan kohdennettuihin varoihin, vai voidaanko se ulottaa Euroopan laajuisten liikenneverkkojen rahoitukseen tai muihin vastaaviin toimiin, joihin myönnetään yhteisön varoja? 
Barnier,
   .  Hyvä jäsen Larrea, ensinnäkin aluerahastoja ja rakennerahastoja on käytetty liikenneverkkojen rahoittamiseen. Koheesiorahastojen varoja ja mahdollisesti EAKR:n tavoite 1 -varoja on käytetty ja käytetään parhaillaan sekä myös jatkossa tietyillä strategisilla aloilla rahoittamaan monen tyyppisiä liikenneverkkoja, erityisesti rajat ylittäviä liikenneverkkoja. Puollan laajalti etenemistä toivomaanne suuntaan ja toimin sen mukaisesti. Ajatuksenani on, että työstämäämme uutta välinettä voi käyttää unionin varojen kokoamiseen ja käyttämiseen. Vaikka unionilla ei olisi varoja, myönnän teille unelmani olevan, että tekisimme ehdotuksen rajat ylittävästä alueellista viranomaisesta, joka perustettaisiin ja joka voisi käyttää paikallisia, kansallisia tai alueellisia varoja.
On sanomattakin selvää, että vaikka tällainen viranomainen voitaisiin toteuttaa ilman unionin varoja, toteuttaminen olisi helpompaa unionin varojen kera. Tarvitsen hieman lisää aikaa, mutta haluan antaa asiasta ilmoituksen ensi viikolla, todennäköisesti koheesiokertomuksen yhteydessä. Varaan vielä hieman lisää aikaa lainsäädäntövälineelle, mutta painan ehdotuksenne mieleeni. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia yhteistyöstänne, komission jäsen Barnier.
Kysymyksiin nro 41–44 vastataan työjärjestyksen mukaan kirjallisesti(1). Aloitamme nyt komission jäsenelle Liikaselle varatut 20 minuuttia.
Puhemies.
   Seuraavana on 
Tietoyhteiskuntaa käsittelevää huippukokousta (WSIS) mainostettiin suurena edistysaskeleena kansalaisten osallistumisen kannalta. Eräässä EU:n valmistelukomitean asiakirjassa (WSIS PrepCom1, 19.6.2002) itse huippukokous asetettiin malliksi kansalaisyhteiskunnan tulevasta roolista. Kansalaisyhteiskunnan edustajien pettymys Geneven kokouksen jälkeen oli suuri. WSIS:lle osoitetussa kansalaisyhteiskunnan julistuksessa "Shaping Information Societies for Human Needs" he totesivat yksimielisesti, ettei heidän ääntään ja heidän yhdessä edustamaansa yleistä etua ollut tässä prosessin vaiheessa – huippukokouksen ensimmäisessä vaiheessa, joka toteutui Genevessä joulukuussa 2003 – otettu riittävästi huomioon huippukokouksen asiakirjoissa.
Oliko huippukokous komission mielestä epäonnistunut kansalaisyhteiskunnan kannalta? Katsooko komissio, että kansalaisyhteiskunnan panosta on syytä lisätä ja tehostaa huippukokouksen seuraavissa vaiheissa? Mitä komissio aikoo tehdä edistääkseen kansalaisyhteiskunnan panosta WSIS:n seuraavassa vaiheessa? 
Liikanen,
   .  Kansalaisyhteiskunta osallistui tietoyhteiskuntahuippukokouksen valmisteluihin ja itse kokoukseen työjärjestyksen mukaisesti, mikä on suurelta osin niiden toimien ansiota, joita Euroopan unioni toteutti valmistelukomiteoissa. Huippukokouksen toimeenpaneva sihteeristö perusti lisäksi kansalaisyhteiskunnan toimiston (civil society bureau), johon kuuluu 23 ryhmää ja jonka tarkoituksena on helpottaa kansalaisyhteiskunnan eri toimijoiden osallistumista. Toimisto on jopa pitänyt virallisia kokouksia kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa Genevessä monta kertaa. Toimiston avulla on voitu lähentää laajalti keskeisiä aiheita, kuten ihmisoikeuksia, tiedonsaannin ja tiedonvälityksen vapautta sekä tiedotusvälineisiin tai sukupuolten tasa-arvoon liittyviä kysymyksiä. Osallistuin itse useiden aiheiden käsittelyyn.
Kansalaisyhteiskunnan edustajat antoivat julistuksen tietoyhteiskunnasta, ja julistus on nähtävillä huippukokouksen virallisilla verkkosivuilla. Komissio on saanut melko myönteistä palautetta, mutta osa kansalaisyhteiskunnan edustajista arvioi, ettei heidän näkemyksiään ollut otettu täysin huomioon kokouksessa hyväksytyissä loppuasiakirjoissa. Vaikka kansalaisyhteiskunnan ehdotuksia ei olisikaan otettu täysin huomioon loppuasiakirjoissa, komissio on vakuuttunut, että kansalaisyhteiskunnalla on ollut paljon vaikutusta. Kuten todettiin Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa neuvoa-antavista suhteista sopineiden kansalaisjärjestöjen kokouksessa, hallitusten ja kansalaisyhteiskunnan edustajien välillä on alkanut löytyä yhteinen kieli, mikä tarjoaa mahdollisuuden parempaan ymmärrykseen ja yhteistyöhön jatkossa.
On kuitenkin syytä muistaa, että tietoyhteiskuntahuippukokous on jatkossakin Yhdistyneiden Kansakuntien sääntöjen mukainen hallitusten välinen tapahtuma, joka perustuu Yhdistyneiden Kansakuntien legitimiteettiin ja Yhdistyneiden Kansakuntien edustusperiaatteisiin.
Tulevassa tiedonannossaan neuvostolle ja parlamentille komissio aikoo esittää, että huippukokouksen toimeenpanevalle sihteeristölle välitettäisiin selkeä viesti, jossa puolletaan kansalaisyhteiskunnan aseman vahvistamista. Sama kanta välitetään osallistuttaessa kokouksen toimiston toimintaan ja toteutettaessa muita toimia. 
Staes (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä yksityiskohtaisesta vastauksesta. Näen kyllä, että hän arvostaa paljon kansalaisjärjestöjen panosta, mutta huomaan kyseisten järjestöjen kanssa toimiessani, että niiden vaikutusmahdollisuuksia epäillään edelleen. Panin merkille, mitä komission jäsen juuri ilmoitti asiasta. Vuoden 2005 Tunisin huippukokousta valmistellaan täyttä vauhtia. Kehottaisin komission jäsentä jatkamaan vuoropuheluaan kansalaisjärjestöjen kanssa. Kuten komission jäsen tietää, Euroopan parlamentissa järjestetään tapaaminen monien järjestöjen kanssa jo maaliskuun alussa. Komission jäsen on kutsuttu tapaamiseen, mutta valitettavasti hän ei pysty itse osallistumaan. Haluaisin kutsua hänen kabinettinsa tai kabinetin jäseniä tai hänen alaisiaan tapaamiseen, joka pidetään parlamentissa 1. maaliskuuta. 
Puhemies.
   Haluaisin muistuttaa jäsenille, että puheaika on varattu kysymysten esittämiseen, ei lausumien antamiseen.
Jäsen Harbourilla on lisäkysymys. 
Harbour (PPE-DE ).
    Haluaisin esittää komission jäsenelle lisäkysymyksen parlamentin jäsenenä, joka todella osallistui Geneven huippukokoukseen ja näki täten, miten laajamittaisesti kansalaisyhteiskunnan jäsenet olivat esillä konferenssissa. Mielestäni tämä oli erittäin hyödyllistä. Olen tyytyväinen jäsen Staesin tapaamista koskevaan kutsuun. Vaikka menin huippukokoukseen, olin täysin tietämätön häntä kiinnostavista asioista, joten ehkäpä voimme tavata myöhemmin.
Arvoisa komission jäsen, kun keskustelimme aiheesta, toin muun muassa esiin, että mielestäni parlamenttien jäsenten on osallistuttava tiiviimmin prosessiin. Meillä oli vain pieni tapaaminen parlamenttien välisessä liitossa. Voisiko komission jäsen toimia yhdessä Euroopan parlamentin kanssa, jotta sekä Euroopan parlamentin että kansallisten parlamenttien jäsenet voisivat osallistua tiiviimmin Tunisin esityslistan laadintaan ja valmisteluihin? 
Liikanen,
   .  Kiitän ensinnäkin jäsen Harbouria aktiivisesta osallistumisesta huippukokoukseen sekä muita kokoukseen osallistuneita Euroopan parlamentin jäseniä. Se oli todella hyödyllistä ja kannustavaa. Olen valmis etsimään kaikkia mahdollisia keinoja, joilla epävirallista yhteistyötämme voidaan tehostaa myös vuoden 2005 Tunisin huippukokouksen valmisteluissa.
Haluaisin ilmoittaa jäsen Staesille, että kun minut kutsutaan Euroopan parlamenttiin, tulen aina, jos suinkin mahdollista. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Esimerkiksi Suomessa tällä hetkellä vain murto-osa julkisen sektorin verkkosivuista on esteettömiä vammaisten ja ikääntyneiden kannalta. Voinen olettaa, että tilanne ei ole huomattavasti parempi muissa jäsenmaissa. Tilanne on erittäin huolestuttava digitaalisen kahtiajaon kannalta, jota unioni pyrkii ainakin asiakirjoissaan torjumaan.
Voisiko komissio laatia unionin laajuisen ohjelman, joka velvoittaisi julkisten palveluiden tarjoajia käyttämään nykyisin jo tarjolla olevia tekniikoita, joiden avulla esimerkiksi näkövammaiset voisivat hyödyntää samoja palveluja kuin muu väestö? 
Liikanen,
   . Arvoisa puhemies, komissio jakaa edustaja Paasilinnan huolestuneisuuden sen johdosta, että Euroopassa on nykyisin liian rajallinen määrä esteettömästi saavutettavia julkisia verkkosivuja. Vuonna 2000 hyväksytyn Europe-toimintasuunnitelman jälkeen komissio suositteli tiedonannossaan, että kaikki julkiset verkkosivustot noudattaisivat World Wide Web Consortium -järjestön -hankkeessa kehitettyjä verkon sisällön saavutettavuutta koskevia suuntaviivoja . Parlamentti suhtautui tähän myönteisesti, kuten käy ilmi Bastiaan Belderin mietinnöstä ja siihen liittyvästä päätöslauselmasta. Neuvoston ja parlamentin päätöslauselmissa komissiota pyydettiin seuraamaan edistymistä, jotta saataisiin vertailukelpoista tietoa.
Komissio on noudattanut näitä suosituksia, se julkaisee lähiviikkoina raportin, jossa tehdään selkoa saavutuksista. Jäsenvaltiot ja EU:n toimielimet ovat muokkaamassa järjestelmiä suuntaviivojen mukaisiksi. Useimmiten tästä on sovittu vapaaehtoisuuteen perustuen Europe-yhteistyön puitteissa. On kuitenkin pidettävä mielessä, että julkisten verkkosivustojen esteettömän saavutettavuuden toteuttaminen on pitkällinen prosessi; on olemassa paljon sivustoja. Tässä täytyy myös toivoa, että vammaisjärjestöt tekevät aktiivisesti työtä. Kun aikanaan esittelin ohjeemme, sain 26 sähköpostia samana päivänä, jotka kertoivat, että komission jäsen Liikasen verkkosivu ei täytä hyväksyttyjä ehtoja. Tällainen paine helpottaa muutoksen aikaansaamista.
Samalla komissio tulee luonnollisesti selvittämään, onko yhteisön syrjinnänvastaista politiikkaa koskevaa lainsäädäntöä tarpeen laajentaa tulevaisuudessa. Sen vuoksi komissio käynnistää tänä keväänä julkisen kuulemisen vihreää kirjaa varten syrjinnän torjumisen tulevaisuuden strategiasta. Vihreässä kirjassa kartoitetaan yhteisön edistymistä syrjinnän vastaisen politiikan harjoittamisessa ja otetaan esille tulevan politiikan kehittämiseen liittyviä kysymyksiä. Siinä joukossa käsitellään myös uusia haasteita, joita unionin laajentuminen tuo tullessaan, ja linjataan unionin tasa-arvotoimintaa seuraaviksi viideksi vuodeksi. 
Paasilinna (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitos tästä minua ilahduttavasta vastauksesta, että näin paljon on tapahtumassa. Onko tämä vihreä kirja sellainen, joka kattaisi myös sosiaalisesti syrjäytyneiden osan ja digikuilukäsitteen umpeenkuromisohjelmia tai -suunnitelmia? 
Liikanen,
   . – Arvoisa puhemies, teen parhaani, että tämäkin asia otetaan laajemmin tässä yhteydessä esille. Kiitos. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
EU:n tietoturvavirasto (IT-virasto) sijoitetaan tietojen mukaan Kreetalle, kylään, joka on kahden tunnin ajomatkan päässä lähimmästä lentokentästä ja jossa ei ole laajakaistayhteyksiä. Komissio on aikaisemmin antanut ymmärtää, että viraston työskentelyn ja sille annettujen tehtävien kannalta olisi parasta sijoittaa se lähelle nykyaikaisia viestintäyhteyksiä, perusrakenteita, tutkimusta ja tietotekniikkateollisuutta. Onko komission mielestä optimaalista, että Eurooppa-neuvosto voi suljettujen ovien takana päättää virastojen ja viranomaisten sijoittamisesta? Eikö tällaiset päätökset pitäisi tehdä avoimemmin, niin että sijoittamista koskeville asiallisille perusteluille annetaan enemmän painoarvoa? Uskooko komissio, että tietoturvaviraston sijainti voi vaikuttaa haitallisesti viraston työhön? Kykeneekö virasto suorittamaan sille annetut tehtävät asetuksen mukaisesti?
Katsooko komissio, että olisi edullisempaa ja tehokkaampaa sijoittaa EU-virastot ja -viranomaiset hallinnollisesti komission alaisuuteen?
Jäsenvaltioiden vaatimus yhdestä edustajasta maata kohti saattaa aiheuttaa tilanteita, joissa päätöksenteko ei ole tehokasta. Eikö tällaisissa kysymyksissä pitäisi panna enemmän painoa asiantuntemukselle kuin kansallisille eduille, niin että esimerkiksi teollisuus ja kuluttajajärjestöt olisivat paremmin edustettuina? Pitääkö komissio parempana nykyistä järjestelmää, jossa maat, joissa ei ole rautateitä ovat edustettuina rautatievirastossa ja maat, jotka eivät sijaitse meren äärellä, ovat edustettuina meriturvallisuusvirastossa? 
Liikanen,
   .  Valtioiden ja hallitusten päämiesten tapaamisessa 13. joulukuuta jäsenvaltioiden edustajat päättivät yhteissopimuksella Euroopan unionin muutamien toimistojen ja virastojen sijaintipaikoista. Tuolloin päätettiin, että Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston toimipaikka on Kreikassa ja sen sijainnista päättää Kreikan hallitus.
Viraston erityisluonteen vuoksi komissio katsoo, että viraston perusedellytyksiin kuuluvat kehittyneet ja erittäin turvalliset tietotekniikkalaitteet, tukipalvelut ja toiminnot, jotka suojataan riittävän tehokkaasti hakkerointia ja tietoturvahyökkäyksiä vastaan – niitähän virastoon varmasti kohdistuu. Tähän kuuluvat tavallisia toimistotehtäviä tukevat laitteet sekä viraston intranet ja tietokannat, joihin tallennetaan viraston toiminnassa tarvittavia tietoja, sekä tietokantapohjaiset sovellukset ja verkot, joita tarvitaan vuorovaikutuksessa kansallisten hallintoviranomaisten kanssa.
Tietojen antaminen sekä suuren yleisön että erikoisalan asiantuntijoiden käyttöön vaatii lisäksi asianmukaisesti suunniteltua, isännöityä, ylläpidettyä ja suojattua verkkosivustoa.
Tuholaisohjelmien avulla vastikään tehdyt hyökkäykset osoittivat jälleen kerran, että jäsenvaltioiden välistä yhteistoimintaa on lisättävä tietoturvan tehostamiseksi. Komissio on vakuuttunut siitä, että tietoturvaviraston perustaminen on tehokkain keino tavoitteen saavuttamiseksi. Virasto on itsenäinen oikeushenkilö. Näin lisätään luottamusta ja edistetään elinkeinoelämän suoraa osallistumista viraston toimintaan. Tätä pidetään ratkaisevana, jotta Euroopan tietoturvaongelmat saadaan ratkaistua.
Olen iloinen voidessani vakuuttaa teille, että komissio on sitoutunut käynnistämään tietoturvaviraston toiminnan mahdollisimman pian.
Parlamentin jäsen kysyi hallintoneuvoston kokoonpanosta ja osallistumisesta. Komissio kannattaa Euroopan unionin sääntelyvirastojen toimintakehyksestä joulukuussa 2002 antamansa tiedonannon mukaisesti yleensä pieniä hallintoneuvostoja. Tein tämän selväksi neuvostossa 20. marraskuuta 2003 antamassani julkilausumassa.
Tietoturvavirastolle on annettu erityistehtäviä ja viraston perustamiseen on pakottava tarve, joten komissio ei asettunut vastustamaan lainsäädäntövallan käyttäjien välistä sovintoa ensimmäisessä käsittelyssä. Komissio on kuitenkin tuonut esiin, että tällainen käytäntö on poikkeuksellista, ja vahvistaa toivovansa, että yleistä toimintakehystä sovellettaisiin. 
Cederschiöld (PPE-DE ).
    Paljon kiitoksia, komission jäsen Liikanen. Vastauksenne oli todella erinomainen.
Jokaisella, joka on seurannut asiaa ja kuullut IT-virastoa koskevat vaatimuksemme, on ehkä ollut vaikeuksia ymmärtää, että vaatimukset liittyvät suoraan Kreetaan. Olemme huolissamme siitä, että virastosta voi tulla toimintakyvytön. Parlamentti aikoo siis tietenkin käyttää painostusta tällä alalla. Olemme täysin vakuuttuneita siitä, että komissio voi auttaa meitä minimoimaan kielteiset vaikutukset, joita seuraa viraston sijoittamisesta Kreetalle, jota en pidä tosiaankaan ihanteellisena sijaintipaikkana. Neuvosto valitettavasti puolustaa käsittämättömiä kantoja, kuten sitä, että tällaiset päätökset pitäisi tehdä julkisen valvonnan ulottumattomissa. Se on rehellisesti sanottuna käsittämätöntä verrattuna muissa asioissa sovellettavaan avoimuutta koskevaan lainsäädäntöön.
Päätän puheenvuoroni esittämällä kysymyksen. En esitä kysymystä siksi, etten osaisi päätellä, mitä mieltä komission jäsen on, vaan siksi, että haluan selkeän vastauksen, jota aion käyttää vaalikampanjassa hallitusten osalta. Olisiko IT-viraston toiminta tehokkaampaa, jos hallinto olisi pienempi tai jos käytössä olisi tasapuolinen vuorottelujärjestelmä? Miten tärkeää on, että elimet käyttävät verotulot tehokkaasti ja taloudellisesti, ja miten tähän päästään? 
Liikanen,
     Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä siitä, että verotulot pitää käyttää tehokkaasti. Tämä on ensimmäinen vastaus. Toinen vastaus on, että jäsenvaltiot haluavat tavallisesti vaikuttaa kaikkien perustamiensa vahvojen elinten päivittäiseen toimintaan. Ne kaikki haluavat lähettää edustajan hallintoneuvostoon.
Olen jo ilmaissut kantani parlamentille. On valittava joko nopea ratkaisu nykyisen parlamentin ja nykyisen komission toimikausien aikana tai odotettava, mitä epävarma tulevaisuus tuo tullessaan. Minä kallistuin nopean ratkaisun kannalle, koska kaikki nykyiset verkkoturvallisuutta koskevat kriisit ovat osoittaneet, että toimenpiteitä on toteutettava ripeästi. 
Puhemies.
   Käsittelemme viimeisen komission jäsenelle Liikaselle osoitetun kysymyksen.
Seuraavana on 
EU:ssa kuolee liikenteessä vuosittain yli 50 000 ihmistä ja loukkaantuu 1,7 miljoonaa ihmistä. Nämä luvut ovat aivan liian suuria. Liikenneturvaa voidaan parantaa muun muassa tekemällä ajoneuvoista turvallisempia. Tähän voidaan käyttää tietotekniikkaa. Miten eSafety-ohjelma edistyy ja miten sen avulla voidaan vastedes lisätä tieliikenteen turvallisuutta Euroopassa? 
Liikanen,
   .  Ensiksi haluan kiittää jäsen Hedkvist Peterseniä jatkuvasta aktiivisuudesta tieturvallisuusasioissa sekä Safety-ohjelmassa. Hänellä on tähän hyvät syyt, koska Euroopan unionin 15 jäsenvaltiossa kuoli liikenneonnettomuuksissa vuonna 2001 noin 40 000 henkilöä vuodessa. Määrä on ehdottomasti liian suuri, joten kunnianhimoisena tavoitteenamme on puolittaa määrä vuoteen 2010 mennessä.
Euroopan unionissa ja jäsenvaltioissa toteutetaan monia toimenpiteitä, jotta tavoite voitaisiin saavuttaa. Alustavien tulosten mukaan Euroopan teillä kuolleiden määrä laski viime vuonna noin 35 000 henkilöön.
Komissio on myöntänyt, että uudella tieto- ja viestintätekniikalla voidaan säästää paljon henkiä. Niillä voidaan lieventää onnettomuuksien seurauksia tai jopa välttää onnettomuudet kokonaan. Viime vuoden syyskuussa komissio antoi tiedonannon nimeltä "Turvallisia ja älykkäitä ajoneuvoja tieto- ja viestintätekniikan avulla". Tiedonannossa ehdotetaan 11:tä toimenpidettä, joilla edistetään uusien aktiivisten turvajärjestelmien pikaista kehittämistä ja käyttöönottoa Euroopassa.
Tiedonannossa ehdotettuja toimia toteutetaan parhaillaan. Olemme perustaneet yhdessä teollisuuden, jäsenvaltioiden, sidosryhmien ja parlamentin jäsenten kanssa Safety-foorumin. Foorumissa toimii aktiivisesti seitsemän työryhmää, jotka käsittelevät Safety-ohjelman ensisijaisia aiheita. Ensimmäiset tulokset on esitetty vuoden 2003 yhteenvetokertomuksessa, joka on saatavana Safety-verkkosivuilla. Olisimme hyvin tyytyväisiä, jos Euroopan parlamentti ottaisi asiaan kantaa ja jos jäsenvaltiot sitoutuisivat asiaan.
Komissio harkitsee määräävänsä, että hyötyajoneuvoihin on asennettava elektronisia järjestelmiä, joiden tehokkuus on testattu käytännössä. Tällaisia ovat bussien ja raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen elektroniset vakausjärjestelmät.
Komissio hyödyntää lisäksi kuudetta puiteohjelmaa, kun kehitetään ajoneuvon sisälle tarkoitettua aktiivista turvajärjestelmätekniikkaa. Kaikkein tärkein hanke tällä alalla on integroitu Prevent-hanke, johon kuuluu yli 50 yhteistyökumppania ja jonka kokonaismäärärahat ovat 60 miljoonaa euroa, joista 30 miljoonaa on yhteisön rahoitusta. 
Hedkvist Petersen (PSE ).
    Paljon kiitoksia, komission jäsen Liikanen. Vastauksenne oli aivan erinomainen ja hyvin kiinnostava. Alalla näkyy tapahtuvan todella paljon. Tulevassa Euroopan unionissa eli 25 jäsenvaltion unionissa teillä kuolee yli 50 000 henkilöä vuodessa, mikä on sama kuin jos keskikokoinen ruotsalainen kaupunki pyyhkäistäisiin kartalta joka vuosi. Näin ei voida jatkaa. Odotamme paljon tietotekniikalta ja Safety-ohjelmalta. Käynnissä on erittäin tärkeä työ, ja työ vaikuttaa edenneen pitkälle. Minäkin toivon, että parlamentti esittää kantansa kertomuksesta, jonka komission jäsen Liikanen mainitsi.
Teollisuus on edistynyt huomattavasti, mutta unionin jäsenvaltioiden välillä on paljon eroja siinä, miten pitkälle tietotekniikkaa on kehitetty. Tällaisia sovelluksia on asennettava sekä autoihin että ympäristöön. Haluaisin kuulla komission jäsenen Liikasen arvion siitä, miten eri jäsenvaltioissa ja ehdokasvaltioissa on edistytty. 
Liikanen,
     Arvoisa puhemies, jäsen Hedkvist Petersenin käsittelemä kysymys on tärkeä, yhteistyötä alojen välillä todella tarvitaan. Turvallisten autojen lisäksi tarvitaan eri tyyppisiä infrastruktuureja, jotka toimivat yhteen. Olemme edistyneet jonkin verran yhteistyössä. Esimerkiksi yhteinen hätänumero 112 helpottaa toimintaa liikeonnettomuuksissa. On melko selvää, että tällä alalla tarvitaan enemmän painostusta ylhäältä, jotta teollisuuden, infrastruktuureista vastaavien viranomaisten ja vakuutusyhtiöiden välinen yhteistyö saadaan organisoitua. Toivomme Safety-ohjelmaan liittyvän työn olevan hyödyllistä, ja ehkäpä onnistumme saamaan jäsenvaltiot kiinnittämään enemmän huomiota tälle alalle.
Ensimmäisessä toimintaohjelmassamme nimeltä Europe 2002 oli erityinen lähestymistapa älykkääseen liikenteeseen, mutta valitettavasti se ei herättänyt tarpeeksi kiinnostusta jäsenvaltioissa. Yksi myönteinen seikka on, että viime syksynä Madridissa pidettiin maailmankonferenssi, jossa oli noin 7 000 osallistujaa. Jäsenvaltiotkin olivat tuolloin kiinnostuneempia asiasta. Unkarin hallitus esitti kutsun Safety-konferenssiin, joka pidetään Budapestissä toukokuussa 2004. Toivomme, että konferenssiin osallistuisivat tieto- ja viestintätekniikasta vastaavien ministerien lisäksi liikenneministerit ja liikenteen infrastruktuurista vastaavat viranomaiset. Käytännön tuloksia ei saavuteta, ellei tekniikkaa ja infrastruktuuria saada koordinoitua. 
Harbour (PPE-DE ).
    Minäkin kiitän komission jäsentä ja hänen yksikköään erinomaisesta Safety-ohjelmasta. Minulla on ollut etuoikeus osallistua moniin korkean tason työkokouksiin. Haluaisin esittää erityisesti kaksi kysymystä sen lisäksi, mitä hän on tänään meille jo kertonut.
Ensimmäinen koskee komission jäsenen näkemystä e-Call-tekniikan todennäköisestä kehittymisestä. E-Call-tekniikan avulla ajoneuvo saadaan paikannettua automaattisesti onnettomuuden jälkeen. Minusta tämä on yksi tärkeimmistä käsiteltävänä olevista ehdotuksista, ja se on kaikkein toteuttamiskelpoisin. Lisäksi se perustuu toimintaamme matkapuhelinliikenteen alalla.
Toiseksi haluaisin pyytää komission jäsentä vakuuttamaan, että kun 2. vaiheen jalankulkijoiden turvallisuusstandardeja tarkastellaan, hänen yksikössään pohditaan myötämielisesti, mitä merkittäviä saavutuksia onnettomuuksien välttämiseksi kehitetyllä tekniikalla saadaan aikaan, jotta vähennetään jalankulkijoiden tapaturmia. Olen juuri nähnyt saksalaisesta kokeesta saadut tulokset, joiden mukaan 2. vaiheen rakenteellisilla standardeilla ei saataisikaan aikaan odotetun kaltaisia parannuksia. 
Liikanen,
   .  Vastauksena parlamentin jäsenelle haluan sanoa ensinnäkin, että markkinoille on nyt saatu ensimmäiset e-Call-tekniikkaan perustuvat todelliset sovellukset, jotka todella toimivat. Madridin konferenssissa tutkittiin sovelluksia, joita olivat kehittäneet terveysviranomaiset ja autoteollisuus. Tämä osoitti, että kun onnettomuus tapahtuu, sairaalaan saadaan suora yhteys ja ambulanssin henkilöstö pystyy paikantamaan onnettomuuspaikan ja ottamaan suoran puhelinyhteyden.
Teknisesti tuote on nyt valmis. Nyt haasteena on ottaa se käyttöön asianmukaisesti. Ensimmäinen kysymys on kuitenkin ratkaistu.
Toiseen kysymykseen vastaisin, että tietoteknisten välineiden avulla toteutettavan onnettomuuksien estämisen tutkimuksissa on edistytty erityisesti tutkien ja anturien käytön avulla. Tutkien ja anturien avulla ajaja voi tunnistaa liikenteen mahdolliset riskit erityisesti alkuillasta, joka on usein kaikkein vaarallisinta aikaa.
Tutkimme asian yksityiskohtaisesti, kun toteutettavuustutkimukset tehdään. Kuten kaikki tiedämme, onnettomuuksien ehkäiseminen on kirkkaasti paras ratkaisu. Jalankulkijoiden turvallisuus on joka tapauksessa meille kaikille ensisijaista, ja pidämme kiinni tekemistämme sitoumuksista. 
Puhemies.
   Paljon kiitoksia vastauksistanne, komission jäsen Liikanen.
Kysymyksiin nro 49 ja 50 vastataan työjärjestyksen mukaan kirjallisesti(2).
Siirrymme nyt päivän viimeiseen osioon: 20 minuuttia kysymyksiä komission jäsenelle Verheugenille.
Puhemies.
   Seuraavana on 
Unkarin parlamentti hyväksyi 15. joulukuuta 2003 hallituksen lakiesityksen, joka heikentää Unkarin rahoitustarkastuksesta vastaavan viranomaisen (PSZÁF) mahdollisuuksia toteuttaa riippumattomasti lakisääteisiä tehtäviään. Laki vaikuttaa myös aloitettuun menettelyyn, jossa voisi paljastua poliittisesti arkaluontoisia seikkoja. Komission jäsen Frederik Bolkestein oli aikaisemmin lähettämässään kirjeessä ilmoittanut selvästi, mitä vaatimuksia riippumattomille rahoitustarkastusviranomaisille on asetettava. Myös Euroopan keskuspankki ja Euroopan parlamentti arvostelivat suunnitteilla olevaa lakimuutosta.
Katsooko komissio, että rahoitustarkastuksesta vastaavan viranomaisen riippumattomuus toteutuu lakimuutoksesta huolimatta ja Euroopan unionin myöntämiä varoja käytetään asianmukaisesti? Millä komissio siinä tapauksessa perustelee kantansa? Mihin toimiin komissio muussa tapauksessa aikoo ryhtyä myös Euroopan unionin taloudellisten etujen turvaamiseksi? 
Verheugen,
   .  Hyvä jäsen Gahler, asia on ollut tiedossa jo jonkin aikaa. Muistuttaisin teille ensiksi, että Unkarin parlamentin 15. joulukuuta 2003 hyväksymällä lakiesityksellä on tarkoitus säädellä Unkarin rahoitustarkastusviranomaisen (PSZÁF), Unkarin parlamentin ja valtiovarainministeriön välisiä suhteita. Komissio on saanut lakiesityksen tekstin. Siinä sanotaan, ettei Unkarin rahoitustarkastusviranomainen saa ottaa vastaan mitään ohjeita, kun se suorittaa tehtäviään, jotka on lueteltu lakiesityksessä. Valtiovarainministeriöllä on kuitenkin oikeus saada säännöllisin väliajoin tietoa viranomaisen toiminnasta, ja se voi kehottaa viranomaista lopettamaan epäasianmukaiset käytännöt, jos puutteita ilmenee.
Kun arvioin näitä lakiesityksen kahta näkökohtaa, toteaisin, että nimenomainen säännös, jonka mukaan viranomainen ei saa ottaa vastaan mitään ohjeita lakimääräisiä tehtäviä suorittaessaan ja valtiovarainministeriöllä on oikeus saada tietoa viranomaisen toiminnasta, on tavanomaisten normien mukainen. Se vastaa myös normeja, joita sovelletaan Euroopan unionin jäsenvaltioissa.
Edellisen lisäksi komissiolle on ilmoitettu, ettei lakiesitys ole tullut voimaan. Unkarin presidentti kieltäytyi allekirjoittamasta esitystä ja lähetti esityksen sen sijaan Unkarin perustuslakituomioistuimen tarkastettavaksi. Tarkastusta ei ole vielä saatu päätökseen. Uusia muutoksia pitää ehkä tehdä. Koska lakiesitys ei ole vielä tullut voimaan, Unkarin rahoitustarkastusviranomainen toimii edelleen voimassa olevien säännösten mukaisesti ja saman hallintoneuvoston alaisuudessa. Komission mielestä asia on tärkeä. Komissio on jatkuvasti yhteydessä Unkarin hallitukseen, ja koska tehokas ja kunnollinen rahoitustarkastus on erittäin tärkeää, komissio on pyytänyt Unkarin hallitusta ilmoittamaan välittömästi kaikista uusista käänteistä asiassa. 
Gahler (PPE-DE ).
    Yksi lisäkysymys: eikö teidän mielestänne ole aika erikoista, että lakiesitykseen tehdyllä muutoksella on puututtu nykyiseen menettelyyn? Vaikka lopputulos olisi luultavasti eurooppalaisten normien mukainen, millainen oikeudellinen asema oli ennen? Onko viranomaisen riippumattomuutta komission mielestä vahvistettu vai rajoitettu? 
Verheugen,
   .  Hyvä jäsen Gahler, komission tehtävänä ei ole mielestäni esittää näkemyksiä siitä, miksi tuleva jäsenvaltio pitää välttämättömänä tehdä muutoksia lainsäädäntöön. Meidän tehtävänämme on olla valppaana ja varmistaa, että jäsenvaltioiden oikeudelliset säännökset ovat yhteisön säännöstön mukaisia. Näin olemme tehneet. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Mikä on komission arvio Romanian palauttamislainsäädännöstä, erityisesti sen vaikutuksista saksalaiseen vähemmistöön? Voitaisiinko kyseistä mallia komission mielestä soveltaa myös muissa ehdokasvaltioissa? 
Verheugen,
   .  Hyvä jäsen Posselt, sääntömääräinen arviointikertomus Romanian edistymisestä julkaistiin vuoden 2003 lopussa, ja siihen sisältyy perinpohjainen arvio Romanian edistymisestä omaisuuden palauttamisessa. Yleisissä päätelmissä todettiin, että palauttamislainsäädäntö on nyt täysin toimiva. Asiassa on vain yksi huomattava poikkeus: kirkkojen palauttaminen. Asia on Romaniassa uskomattoman arkaluonteinen. Tämän arkaluonteisen ongelman sekä kirkkokuntien sisäisten ja niiden välisten ongelmien takia suunnitteilla ollut lainsäädäntö on tyrmätty. Romanian lakia sovelletaan yhdenvertaisesti kaikkiin Romanian kansalaisiin. Komission tiedossa ei ole, että saksalaisvähemmistöön sovellettaisiin joitain erityissäännöksiä. Hyvä jäsen Posselt, kysymyksestänne saa vaikutelman, että teillä on ehkä enemmän tietoa kuin komissiolla. Jos asiassa on jotain, josta komissio ei ole tietoinen, olisin kiitollinen, jos kertoisitte siitä. En pysty vastaamaan kysymykseenne, voitaisiinko kyseinen malli siirtää muihin ehdokasvaltioihin. Minun on vaikea arvioida lakia, jota emme tunne.
Omaisuuden palauttamiseen sovellettavan yleisen mallin valinta Romaniassa kuuluu Romanian yksinomaiseen päätäntävaltaan ja on täysin Romanian valtion vastuulla. Kuten tiedätte, Euroopan unionilla ei ole oikeudellista toimivaltaa tällä alalla. Komission sääntömääräisessä kertomuksessa esitetään kuitenkin, että palauttamisissa edistyminen vaihtelee todellisuudessa huomattavasti sen mukaan, miten arvokasta palautettava omaisuus on. Viljely- ja metsämaiden palauttamisessa on edistytty todella paljon, mutta rakennusten palauttaminen on vasta alkanut. Vain 3 prosenttia kyseisestä omaisuudesta oli palautettu vuoden 2003 loppuun mennessä. Luokittelisin tämän melko hitaaksi lainsäädännön täytäntöönpanoksi. 
Posselt (PPE-DE ).
   – Arvoisa komissio jäsen, olen ensinnäkin sitä mieltä, että komission tehtävänä on varmistaa, että asiaa koskeva lainsäädäntö todella pannaan täytäntöön – kuten te täysin myönsitte. Varsinaisesti komissio siis varmistaa, että oikeuslaitos ja hallinto todella toimivat ehdokasvaltioissa kohtuullisen ajan kuluessa. Olittekin oikeassa ottaessanne esille 3 prosentin kysymyksen. Toiseksi olen sitä mieltä, että Romanian ja Unkarin lainsäädännössä pyritään kohtelemaan kaikkia kansalaisia yhdenvertaisesti. Edellisen kyselytunnin aikana ilmoititte vastaavanne edelleen vähemmistökysymyksistä myös ehdokasvaltioissa. Tiedätte hyvin, että Tšekin lainsäädännössä on ollut suuria ongelmia, mihin on tietenkin annettu virallinen selitys. Mareš ja muut ilmoittivat, että tilannetta on tarkoitus parantaa aloitteilla. Tiedättekö, onko jotain tehty? Onko näiden mallien soveltamista ehkä suunniteltu tai onko edes suunniteltu sovitteluun siirtymistä? Yhdeksän kuukautta sitten puhuttiin kyllä paljon, mutta sen jälkeen asiasta ei ole kuultu mitään. 
Verheugen,
   .  Hyvä jäsen Posselt, pyydän anteeksi. Olin valmistautunut vastaamaan Romaniaa koskeviin kysymyksiin, en uskomattoman hankaliin Tšekin tasavaltaa koskeviin teknisiin kysymyksiin. Pyydän yksikköjäni tutkimaan asian läpikotaisin ja ottamaan yhteyttä asiasta vastaaviin Tšekin viranomaisiin, ja annan teille vastauksen kirjallisena. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Maltan perustuslakituomioistuin antoi 21. maaliskuuta 2003 vahinkoa kärsineen osapuolen pyynnöstä määritelmän termille 'asuinpaikka'. (tapaus Cassola, tuomarina Tonio Mallia, tapaus Harry Vassallo vastaan The Electoral Commission ja John Mary Magro, numero 6/2003/1). Maltan perustuslakituomioistuimen määritelmässä sanotaan, että "sana 'asuinpaikka' ei tarkoita fyysistä läsnäoloa maassa".
Uudessa laissa Eurooppa-vaaleista Maltassa (säädös nro XVI/2003, julkaistu Malta Government Gazettessa 26. marraskuuta 2003) todetaan nimenomaisesti, että 25:ssä EU:n jäsenvaltiossa asuvilla Maltan kansalaisilla on oikeus äänestää ja asettua ehdolle Maltassa pidettävissä vaaleissa.
Onko komissio tietoinen siitä, että perustuslain määritelmästä ja voimassaolevasta Eurooppa-vaaleja koskevasta lainsäädännöstä huolimatta Maltan työväenpuolue on jälleen anonut 1684 Maltan kansalaisen poistamista vaaliluettelosta? Asiaa koskevia oikeustapauksia aletaan käsitellä Maltan tuomioistuimissa tammikuun viimeisellä viikolla. Asia koskee myös EU:n toimielimissä työskenteleviä maltalaisia.
Mitä komissio aikoo tehdä vastustaakseen Maltan työväenpuolueen laitonta yritystä estää Maltan kansalaisia osallistumasta tuleviin Eurooppa-vaaleihin Maltassa? 
Verheugen,
   .  Hyvä jäsen Schroedter, kaikki perusoikeudet ja kansalaisoikeudet on tunnustettu Maltan perustuslaissa. Maltan kansalaisten oikeus äänestää yleisissä vaaleissa riippuu kansallisuudesta, iästä ja asuinpaikasta. Vähän aikaa sitten eräs Maltan kansalainen teki valituksen, koska yksi puolue kiisti häneltä äänioikeuden, ja perustuslakituomioistuin totesi, etteivät kyseiset edellytykset rikkoneet Maltan kansalaisten perusoikeuksia. Euroopan komissiolla ei ole mitään lisättävää Maltan perustuslakituomioistuimen päätökseen. Toisin kuitenkin esiin, että Maltan perustuslakituomioistuimen määritelmän mukaan asuinpaikka ei edellytä fyysistä oleskelua maassa, vaan väliaikaiset poissaolot maassa ovat sallittuja ja kuuluvat asuinpaikan käsitteeseen.
Jos poliittinen puolue Maltalla kiistää kansalaisen äänioikeuden, asiassa toimivaltaisen maltalaisen tuomioistuimen on käsiteltävä tapaus, ja sen on otettava Maltan perustuslakituomioistuimen päätös huomioon. Oikeus kyseenalaistaa vaaliluettelo ja vaalitulokset on oleellinen osa kaikkia avoimia demokraattisia järjestelmiä. Ei ole komission asia puuttua Maltan oikeusjärjestelmän toimintaan. Komissio muistuttaisi teille lisäksi, että Maltalla äskettäin annetussa Euroopan parlamentin vaaleja koskevassa laissa säädetään, että kaikilla Maltan kansalaisilla, jotka asuvat jossain 25 jäsenvaltiosta, on aktiivinen ja passiivinen äänioikeus Euroopan parlamentin vaaleissa Maltalla. Tämä oli mahdollista, sillä Maltan perustuslaki kattaa yleiset vaalit muttei Euroopan parlamentin vaaleja. Tapaus on mielenkiintoinen, ja komissio on seurannut sitä tarkkaan. Se osoittaa, että Maltan lisääntynyt osallistuminen kansainvälisiin järjestöihin vaikuttaa hyvin rakentavalla tavalla maan sisäiseen kehitykseen. 
Schroedter (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, te ette käsitellyt todellista kysymystä eli Maltan työväenpuolueen anomusta poistaa 1 684 kansalaista vaaliluettelosta Euroopan parlamentin vaaleissa siksi, että nämä kansalaiset asuvat tällä hetkellä Euroopan unionissa eivätkä työskentele Maltalla. Tämä on asian ydin, ettekä käsitellyt sitä millään tavalla. Keskustelemme Euroopan parlamentin vaaleista. Kysymys on vaaleista, ja sama asia tapahtuu joka kerta. Tässä tapauksessa 1 684 kansalaista poistetaan jälleen vaaliluettelosta. Kysymykseni liittyi tähän yksittäiseen tapaukseen. Voisitteko vastata yksityiskohtaisemmin? 
Verheugen,
   komissio Hyvä jäsen Schroedter, kyllä voin, vaikkakin hyvin vastahakoisesti, sillä Euroopan komissio ei todellakaan pysty puuttumaan siihen, mitä puolueet Maltalla tekevät tai jättävät tekemättä. Olette väärässä väittäessänne, että henkilöitä poistetaan vaaliluettelosta. Tässä tapauksessa puolue on käyttänyt oikeuttaan anoa nimien poistamista. Tämä on Maltan lain mukaan mahdollista, kuten selitin, ja päätös tehdään objektiivisen oikeusmenettelyn mukaisesti. Minusta ei ole lainkaan meidän asiamme, onko Maltan järjestelmä erityisen miellyttävä. Tärkeää on selvittää, taataanko Maltalla yleinen, vapaa ja yhdenvertainen äänioikeus. Kyllä taataan. Ei ole lainkaan komission asia arvostella kunkin puolueen toimintaa, enkä aio niin tehdä. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Miten komissio kommentoi sitä, että Bakun ja Ceyhanin välisen öljyputken suhteen ei vakuutteluista huolimatta tapahdu mitään, vaikka Turkki on allekirjoittanut asiaa koskevia juridisia sopimuksia ja jäsenyyttä valmistelevia sopimuksia, joita on juuri äskettäin tarkasteltu uudelleen?
Voiko komissio vahvistaa, että useat kansalaisjärjestöt ovat nostaneet Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen komission passiivisuudesta asiassa, ja miten komissio aikoo alustavasti kommentoida tätä kannetta? 
Verheugen,
   .  Hyvä jäsen Howitt, selventääkseni tilannetta, johon olemme nyt joutuneet, aloitan toteamalla, että Turkki ei ole Euroopan unionin jäsen emmekä ole edes aloittaneet liittymisneuvotteluja Turkin kanssa. Meillä ei siis ole suurta mahdollisuutta vaikuttaa Turkkiin etenkään lainsäädännön keinoin. Tästä syystä muistuttaisin teitä aiemmasta vastauksesta, jonka annoin jäsen Baroness Ludfordin, jäsen Lambertin ja teidän samasta aiheesta esittämäänne kysymykseen. Toistan, että Turkin allekirjoittaman, Bakun ja Ceyhanin välisestä putkesta tehdyn sopimuksen tai sopimuksen täytäntöönpanon kaikki kielteiset vaikutukset arvioidaan Kööpenhaminan poliittisten kriteerien perusteella. Komissio ei voi tehdä tässä tapauksessa mitään muuta. Tehtävämme on arvioida, täyttääkö Turkki poliittiset kriteerit, jotka ovat liittymisneuvottelujen aloittamisen edellytyksenä. Samalla luonnollisesti arvioidaan, kunnioitetaanko Turkissa ihmisoikeuksia täysin. Tämän vuoden elokuussa komission on määrä esitellä kertomus, jossa tarkastellaan tietenkin tätä kysymystä. Komissio tietää, että muutamat kansalaisjärjestöt jättivät kanteita ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen tammikuussa 2004. Komissiolle ei ole toistaiseksi ilmoitettu virallisesti kanteiden yksityiskohdista. Jos tuomioistuin pyytää, komissio antaa huomautuksensa asiaa koskevien menettelyjen mukaisesti. 
Howitt (PSE ).
    Kiitän komission jäsentä lausunnosta. Vaikka Turkin kanssa on tehty vain liittymistä edeltävä sopimus, komission jäsen voi olla varma, että Euroopan parlamentti on täysin tietoinen Turkin ehdokasasemasta tai pikemmin ehdokkuuden puutteesta ja siitä, että tällä on oikeudellista vaikutusta.
Olin yksi jäsenistä, jotka pyysivät komission jäsentä arvioimaan uusimmassa kertomuksessaan viime marraskuussa tätä asiaa. Arviota ei esitetty, joten toivon todella, että ihmisoikeuksista sekä putken ympäristövaikutuksista ja muista vaikutuksista tehdään arvio osana tämänvuotista arviointia.
Voisiko komission jäsen auttaa meitä kaikkia kertomalla, mitä välineitä, lähestymistapaa ja arviointitapaa hän aikoo käyttää asian tutkimisessa? Mitä komission jäsen aikoo tehdä ennen marraskuuta vastatakseen kysymykseen, jotta voimme olla varmoja, että kertomus on kattava ja oikeudenmukainen? 
Verheugen,
   .  Hyvä jäsen Howitt, voin luvata teille, että pohdimme asiaa huolellisesti lopullisessa päätöskertomuksessa, jossa ratkaistaan, täyttääkö Turkki liittymistä edeltävät poliittiset edellytykset. Komissio tutkii asiaa, kuten se on tutkinut kaikkia muitakin ihmisoikeuskysymyksiä Turkissa. Komissio kokoaa yhteen kaikki komission omista lähteistä, jäsenvaltioilta, ihmisoikeusjärjestöiltä ja kansainvälisiltä valvontaelimiltä sekä kaikista julkisista tietolähteistä saatavat tiedot. Komissio pyytää luonnollisesti kaikkia asianosaisia toimittamaan asiaan liittyviä tietoja, minkä jälkeen komissio arvioi kaikki kokoamansa tiedot. Tarpeen vaatiessa paikan päälle lähetetään valtuuskuntia hakemaan ensi käden vaikutelmia tilanteesta. Pyrimme varmistamaan erityisen huolellisesti, että arviointimme perustuu pitäviin ja luotettaviin tietoihin, ja varmistamme, että näin käy nytkin. 
Van Orden (PPE-DE ).
    Onko komissio samaa mieltä siitä, että Bakun ja Ceyhanin välinen putki on hyvin merkittävä hanke sekä Euroopan energiantoimituksen tulevaisuuden että Turkin ja alueen muiden valtioiden kehittymisen kannalta? 
Verheugen,
   .  Hyvä jäsen Van Orden, ollakseni rehellinen, minulla ei ole aavistustakaan, onko Euroopan komissiolla toimielimenä näkemystä asiasta. Voin kuitenkin kertoa teille, ettei yksikään tarkkaavainen sanomalehtien lukija voi olla tietämättä, mistä on kyse. Näin ollen annan teille mielihyvin henkilökohtaisen mielipiteeni: hankkeella on mielestäni huomattavaa strategista merkitystä, ja se vaikuttaa valtavasti itäisen Välimeren alueen politiikkaan. Sillä on paljon vaikutusta myös moniin muihin maihin, joten hankkeena se ansaitsee runsaasti kansainvälistä huomiota. 
Puhemies.
   Arvoisa komission jäsen Verheugen, paljon kiitoksia yhteistyöstä parlamentin kanssa tänä iltana.
Komissiolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro 55–85 vastataan kirjallisesti(3).
Komission kyselytunti päättyi.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma loheen liittyvistä ongelmista. 
Byrne,
   .  Arvoisa puhemies, viljellyissä lohissa esiintyvien orgaanisten vierasaineiden yleisarviointia (Global Assessment of Organic Contaminants in Farmed Salmon) koskevassa tutkimuksessa, joka julkaistiin -lehdessä 9. tammikuuta 2004, vertailtiin 14:n orgaanista klooria sisältävän vierasaineen tasoja viljellyistä ja luonnonvaraisista lohista koostuvissa otoksissa. Dioksiinien ja PCB-yhdisteiden lisäksi tutkimuksessa ilmoitetaan orgaanista klooria sisältävien torjunta-aineiden, joiden käyttö on ollut jo kauan kielletty EU:ssa, jäämistä. Tutkimuksessa ei oteta esiin uusia elintarviketurvallisuuskysymyksiä, koska todetut tasot ovat yhdenmukaisia muiden tutkimusten ja virallisen valvonnan tulosten kanssa. Tämän perusteella ei voida kuitenkaan päätellä, ettei näiden vierasaineiden esiintyminen anna aihetta huoleen.
Rehuissa ja elintarvikkeissa, myös kalassa, esiintyviä dioksiineja koskevat EU:n tiukat enimmäistasot otettiin käyttöön vuonna 2001. Jotta elintarvikkeiden hankinta ei vaarantuisi, komission oli kuitenkin otettava huomioon näitä tasoja määritettäessä se, että ympäristön tämänhetkinen taustakuormitus on kiistaton tosiseikka. Muistutettakoon, että maailmanlaajuisesti ainoastaan Euroopan unioni ja Korea ovat ottaneet käyttöön rehuja ja elintarvikkeita koskevat dioksiinien enimmäistasot. Nämä enimmäistasot ovat osa Euroopan komission ympäristön, elintarvikkeiden ja rehujen dioksiini- ja PCB-pitoisuuksien alentamiseksi vuonna 2001 hyväksymää kokonaisstrategiaa. Strategian toteuttaminen antaisi uutta pontta taustakuormituksen vähentämiselle. Sen ansiosta enimmäistasoja voidaan laskea asteittain tämän laskusuuntauksen noudattamiseksi.
Lainsäädännön mukaan enimmäistasoja on tarkistettava jo tänä vuonna eräiden sellaisten PCB-yhdisteiden, joiden toksikologiset vaikutukset ovat samankaltaiset kuin dioksiineilla, sisällyttämiseksi tarkasteluun. Lisäksi enimmäistasot on tarkoitus tarkistaa vuoden 2006 loppuun mennessä tasojen laskemiseksi merkittävästi. Muiden PCB-yhdisteiden osalta Euroopan elintarvikeviranomainen suorittaa parhaillaan riskinarviointia. Arvioinnin tulosten arvioidaan olevan käytettävissä vuoden 2004 loppuun mennessä. Komissio harkitsee sen jälkeen rehuissa ja elintarvikkeissa esiintyvien PCB-yhdisteiden enimmäistasojen määrittämistä.
-lehdessä julkaistussa tutkimuksessa havaitut orgaanista klooria sisältävät torjunta-aineet ovat olleet jo kauan kiellettyjä Euroopan unionissa. Se, että niitä esiintyy kuitenkin edelleen kaloissa, johtuu siitä, että ne ovat hyvin sitkeitä yhdisteitä, joita saattaa esiintyä ympäristössä edelleen. Euroopan unioni on vahvistanut näitä torjunta-aineita koskevat enimmäistasot eläinten rehuissa, kalanrehu mukaan luettuna. Viranomaisen suorittamien ajan tasalle saatettujen riskinarviointien perusteella komissio harkitsee, onko tämänhetkisiä tasoja aiheellista tarkistaa eläinten ja ihmisten terveyden suojelemiseksi. Suurimmat tutkimuksessa havaitut kahden torjunta-aineen – toksafeenin ja dieldriinin – pitoisuudet lohille tarkoitetussa rehussa ovat EU:n vahvistamia enimmäistasoja suuremmat. Olemme tämän vuoksi kohdistaneet jäsenvaltioiden huomion näihin havaintoihin ja pyytäneet niitä esittämään virallisissa tarkastuksissa saatuja tietoja ja tarvittaessa tehostamaan tällaisia tarkastuksia.
Korostettakoon lopuksi, että tutkimuksessa ilmoitetut dioksiinitasot ovat selvästi matalampia kuin EU:n enimmäistasot. Sekä viljellyt että luonnonvaraiset kalat ovat tärkeä osa tasapainoista ruokavaliota, jonka avulla voidaan taata, että kuluttajat hyötyvät edelleen niiden myönteisistä terveysvaikutuksista. 
Grossetête (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen yksi niistä jäsenistä, jotka halusivat, että tästä aiheesta keskustellaan yleisön keskuudessa vallalle päässeen levottomuuden vuoksi. Heti joulun ja uudenvuoden jälkeen ranskalaisissa joukkotiedotusvälineissä ilmestyi joukko artikkeleja, joissa mainittiin todennäköisiä vaaroja. Ilmoitus tehtiin, mutta se ei johtanut minkäänlaisiin toimiin, minkä vuoksi kuluttajat jäivät epätietoisiksi.
Muistan puhuneeni ainakin viisi, mahdollisesti kuusi, vuotta sitten jonkun sellaisen henkilön kanssa, joka työskenteli komissiossa Fischlerin kanssa. Kyseinen henkilö kertoi minulle tuolloin, BSE-kriisin ollessa pahimmillaan, että seuraava elintarvikekriisi Euroopassa koskisi viljeltyjä lohia. Hänen sanansa jäivät mieleeni, ja sen vuoksi halusin, että aiheesta keskustellaan.
Hän liioitteli varmasti jossain määrin – ainakin toivon niin – ja komission jäsenen äskeisen puheen perusteella vaikuttaa siltä, että näin todella on. Mielestäni oli kuitenkin tärkeää, että voimme vastata kansalaisille, jotta he tietävät, mitä heidän on tehtävä.
Perustaessamme Euroopan elintarvikeviranomaisen korostimme, kuinka tärkeää on tiedottaa asioista niihin sisältyvän riskin mukaisesti. Koska lehtikirjoitukset ilmestyivät vuoden 2003 lopussa, olisin halunnut, että komissio vastaa meille välittömästi; valitettavasti se vastasi vasta helmikuun puolivälissä parlamentin pyytäessä tietoja.
Kun tämänkaltaisia ongelmia esiintyy, on väärin keskittyä jonkin tietyn taloudenalan kohtaamiin vaikeuksiin. Kuvittelen itseni lohenviljelijöiden asemaan ja ajattelen sellaisia alueita, joihin tällaiset tiedot vaikuttavat tai olisivat saattaneet vaikuttaa. Sellaisella tilanteella on suuria taloudellisia vaikutuksia, ja meidän on pidettävä tämä mielessä. Olemme huolissamme ennen kaikkea kansalaistemme elintarviketurvallisuudesta. Tämän vuoksi erittäin keskeinen velvollisuutemme on mielestäni taata avoimuus kaikkina aikoina ja antaa vastauksia silloin kun se on tarpeen välttääksemme tiedonpuutteen, joka saattaa lisätä ihmisten huolestuneisuutta.
Arvoisa komission jäsen, sanotte, että lohen laadussa on parantamisen varaa, vaikka vakuutatte samalla, että havaitut dioksiinipitoisuudet ovat pienempiä kuin EU:n määräämät enimmäistasot, ja olemme kaikki helpottuneita siitä. Pyydän teiltä henkilökohtaisesti, että tarkastuksia toteutetaan ja päätöksiä tehdään sen takaamiseksi, että viljeltyjen kalojen valvontaa parannetaan, ja mikä vielä tärkeämpää, että elintarviketurvallisuusvaatimukset otetaan tässä yhteydessä asianmukaisesti huomioon.
Arvoisa komission jäsen, tämän halusin sanoa, ja odotamme teiltä, että tarkastuksia aletaan toteuttaa ja että niiden edellyttämät toimet toteutetaan pikaisesti, jotta eurooppalaiset kuluttajat voivat saada mielenrauhan asiassa. 
Stihler (PSE ).
    Arvoisa puhemies, tämän kohun alkaessa monet meistä seurasivat epäuskoisina, kuinka tieteellisesti kyseenalainen selonteko saattoi vaarantaa yhden Skotlannin tärkeimmistä maaseutuelinkeinoista. Lohenviljely työllistää Skotlannissa 6 500 henkeä. Näistä työpaikoista 70 prosenttia sijaitsee ylämaalla ja saarilla. Lohenviljely tuo Skotlannin taloudelle 2 miljoonaa Ison-Britannian puntaa joka viikko. Skotlantilaisen lohen osuus on lähes 40 prosenttia Skotlannin elintarvikeviennin kokonaismäärästä. Lehdistön yksipuolinen suhtautuminen ja korkealaatuisten tietojen puute johtivat elintarvikekohuun, joka perustui riittämättömiin tietoihin ja virheellisiin todisteisiin. Olin iloinen siitä, että komissio toteutti ripeitä toimia oikaistakseen tiedot ja puolustaakseen skotlantilaisen lohen turvallisuutta. Niin teki myös Yhdistyneen kuningaskunnan elintarvikevirasto.
Elintarvikekohu perustui pääosin erääseen hyvin harhaanjohtavaan tutkimukseen, joka julkaistiin amerikkalaisessa-lehdessä. Skotlantilaisen lohen PCB ja dioksiinitasot ovat merkittävästi matalampia kuin EU:n, elintarvikeviraston, Yhdysvaltain lääke- ja elintarvikeviraston (US Food and Drug Administration) ja Maailman terveysjärjestön määräämä kynnys. Johtava elintarvikeasiantuntija professori Hugh Pennington totesi, että on selkeitä todisteita siitä, että virallisesti suositellut tasot, jotka ovat korkeampia kuin tiedemiesten määrittelemät tasot, ovat todellakin turvallisia."
Tutkimuksessa käytetyt menetelmät on asetettu kyseenalaisiksi. Päätelmät perustuvat Yhdysvaltain ympäristöviraston käyttöön ottamaan kiisteltyyn riskinarviointimalliin. Elintarviketurvallisuudesta ja kansanterveydestä vastaavat kansainväliset järjestöt, kuten WHO, eivät tunnusta kyseistä riskinarviointimallia; WHO pitää sitä tieteellisesti puutteellisena.
Lisäksi tutkimuksessa käytetty lohi hankittiin ennen alkuperämaan merkitsemistä koskevaa lainsäädäntöä, minkä vuoksi tutkimuksessa ei edes varmistettu sitä, että tutkitut lohet on viljelty Skotlannissa tai EU:ssa. Kaiken lisäksi tutkimus ei sisällä minkäänlaisia uusia tietoja. Jopa tutkimuksessa käytetyt luvut ovat kyseenalaisia, koska ne poikkeavat Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen virallisista luvuista. Tämän vuoksi Elintarvikevirasto ei hyväksy tutkimustuloksia, vaan kehottaa ihmisiä syömään kaksi annosta kalaa viikossa, joista toinen on rasvaista kalaa, esimerkiksi lohta. Valitettavasti amerikkalaisessa tutkimuksessa ei otettu lainkaan huomioon lohen syömisen terveysetuja, jotka perustuvat lohen korkeaan Omega-3 rasvahappopituisuuteen; lohen syömisen on todettu lisäksi alentavan sydänkohtausten riskiä.
Elintarvikeviraston puheenjohtaja John Krebs tuki tätä käsitystä. Hän totesi, että vaikka dioksiinitasot ovat laskeneet merkittävästi kahden viime vuosikymmenen kuluessa, ne huolestuttavat yhä kuluttajia. Rasvaisen kalan syömisen tunnetut edut ovat merkittävämpiä kuin mahdolliset riskit. Myös kalanrehu asetettiin kyseenalaiseksi. Yhdysvaltalaisten, kanadalaisten ja chileläisten tuottajien rehut ovat peräisin samoista lähteistä kuin skotlantilaisten kalanviljelijöiden käyttämät rehut. Vaikuttaa oudolta, että testattavien aineiden tasot olisivat yhdysvaltalaisissa, kanadalaisissa ja chileläisissä otoksissa pienemmät kuin Skotlannin otoksissa.
Olen ymmälläni siitä, että selonteon perustaa voidaan pitää oikeana ilman perusteellista tutkimusta. Itse asiassa yksi tutkimukseen osallistuneista tiedemiehistä – tohtori David Carpenter – on myöntänyt, että saattaa olla perusteltua väittää, että tätä tutkimusta päätettiin rahoittaa erään heidän toisen ohjelmansa vuoksi, jossa terveysvaikutukset eivät olleet keskeisessä asemassa.
Scottish Quality Salmon -yhtiön jäsenet toteuttavat jo toimia toimittamansa rehun laadun takaamiseksi, ja heillä on käytössä testausjärjestelmä, jonka avulla taataan yhtiön vaatimusten sekä kalanviljelylaitoksiin sovellettavan ankaran ympäristölainsäädännön noudattaminen. Ympäristölainsäädäntö on parantunut vuosi vuodelta siitä lähtien kun kalanviljely alkoi. Lohenviljelyn sääntely kuuluu Skotlannin ympäristöviraston tehtäviin ja erityisvastuualueeseen, mistä ovat osoituksena 63 lakia, 43 EU:n direktiiviä, 3 EU:n asetusta ja 12 komission päätöstä, joiden avulla kuluttajille voidaan taata kulutettavien tuotteiden mahdollisimman korkea laatu.
En tiedä, voiko komissio ottaa kantaa ehdotettuihin polkumyynnin vastaisiin toimenpiteisiin. Ymmärtääkseni puheenjohtajavaltio Irlanti ja Ison-Britannian hallitus neuvottelivat keskenään tänä viikonloppuna. Arvoisa komission jäsen, kantanne kuuleminen olisi hyödyllistä.
Tämä välikohtaus on selvitettävä. Ei ole epäilystäkään siitä, että Skotlannin lohenviljelyteollisuus on kärsinyt vahinkoa. Meidän on kuitenkin siirryttävä eteenpäin ja tuotava esiin syytösten virheellisyys ja se, että lohi muodostaa tärkeän osan tasapainoista terveellistä ruokavaliota. Koska kuulumme EU:hun, voimme pyrkiä yhdessä löytämään ratkaisuja. Euroopan komission välitön vastaus vakuutti kuluttajat siitä, että lohen syönti on turvallista. EU:n tason toimet ovat ainoa keinomme torjua virheellisiin tietoihin perustuvaa elintarvikekohua ja antaa asioista oikeaa tietoa. 
Väyrynen (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, liberaaliryhmä on tyytyväinen komission tiedonantoon. Loheen liittyviä terveysriskejä on todellakin selvästi liioiteltu. Toisaalta on ilmeistä, että viljellyn lohen syöminen on vähemmän terveellistä kuin luonnon lohen nauttiminen. Tässä on yksi syy siihen, että Euroopan unionissa tulisi pyrkiä mahdollisimman luonnonmukaiseen lohipolitiikkaan, vaikkakin lohifarmeja toki edelleen tarvitaan sekä kirjo- että merilohen tuottamiseen.
Itämerellä on oma vaelluslohikantansa. Itämeren joet ovat tuottaneet poikaset, jotka ovat vaeltaneet hyödyntämään merialueen ravintovaroja: katkarapuja ja pienempiä kaloja. Saastuminen sekä vesistöjen käyttö puutavaran uittamiseen ja vesivoiman tuottamiseen ovat heikentäneet poikastuotantoa. Tämä menetys on korvattu osittain istutuksilla, joita erityisesti vesivoimaa tuottavat yritykset on velvoitettu suorittamaan. Istutusten teho on kuitenkin heikko. On arvioitu, että peräti 95 prosenttia istutetuista lohenpoikasista menehtyy. Toisaalta lohenkalastus on ollut liian voimakasta sekä avomerellä että kutujokien edustalla olevilla rannikkovesillä. Lohen kalastusoikeuksista on käyty jatkuvia kiistoja.
Nyt kun Itämerestä tulee laajentumisen myötä yhä selvemmin unionin sisämeri, lohikannan suojelemiseksi ja kalastuksen järjestämiseksi tulee laatia kokonaissuunnitelma. Lohenpoikastuotanto tulee palauttaa mahdollisimman lähelle alkuperäistä luonnonmukaista tilannetta. Kutukelpoiset joet ja purot tulee kunnostaa lohennousuun soveltuviksi. Rakennettuihin vesistöihin tulee rakentaa kalatiet, ja myös näiden jokien kutualueita tulee kunnostaa. Edistämällä lohikantojen luonnonmukaista uusiutumista voimme avata uusia mahdollisuuksia urheilukalastukselle ja siihen perustuvalle matkailulle kaikissa Itämeren rantavaltioissa. Kun lohen luonnollista lisääntymistä parannetaan, voidaan istutuksia vähentää ja ajan oloon niistä voidaan ehkä luopua kokonaan. Säästyviä varoja voidaan käyttää kalateiden rakentamiseen, kutupaikkojen kunnostamiseen ja muiden kalakantojen vahvistamiseen. Itämeren lohen kalastuksessa tulee ryhtyä toteuttamaan niin sanottua kutuvaltioperiaatetta, jota on menestyksellisesti sovellettu Pohjois-Atlantilla NASCO:n puitteissa. Kalastusta on rajoitettava siten, että lohikannan kestävä luonnonmukainen uusiutuminen tulee turvatuksi.
Unionin laajentumisen jälkeen Itämeren suojeleminen, sen kalakantojen ylläpitäminen ja alueen kalastuksen järjestäminen siirtyvät multilateraalisen yhteistyön piiristä EU:n ja Venäjän kahdenväliseksi kysymykseksi. Uskon, että Venäjä on omalta osaltaan valmis ottamaan yhteistyön haasteen vastaan. Päävastuu on kuitenkin meillä, EU:lla ja unionin jäsenvaltioilla. 
McKenna (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, minusta oli kiinnostavaa kuulla komission jäsenen Byrnen toteavan, että osa havaituista arvoista ylittää rajat. Tämä johtuu siitä, että tämän tieteellisen tutkimuksen aikoihin julkaistujen lehtitietojen mukaan oli annettu lausunto, jonka mukaan komission jäsenen Byrnen toimiston tiedottaja oli hyväksynyt Yhdistyneen kuningaskunnan elintarvikeviraston tekemän arvioinnin, jonka mukaan kemikaalien tasot eurooppalaisissa lohissa eivät ylittäneet EU:n määräämiä rajoja. Pidän myönteisenä sitä, että tämä kanta on nyt tarkistettu, koska kyse on nyt kuluttajista.
Taustapitoisuudet on otettava huomioon. On tarkasteltava sitä, minkä vuoksi kyseisiä taustapitoisuuksia ensiksikin esiintyy. Myös tämä kysymys on ratkaistava.
Tutkimuksista käy selvästi ilmi, että viljellyissä lohissa on merkittävästi enemmän vierasaineita kuin luonnonvaraisissa lohissa – näin selonteossa todetaan – ja että eurooppalaisissa viljellyissä lohissa on merkittävästi enemmän vierasaineita kuin Etelä- ja Pohjois-Amerikan viljellyissä lohissa. Monet ihmiset ovat olleet jo kauan tietoisia siitä, että viljeltyihin kaloihin liittyy selvästi jonkinlainen terveysriski. Mielestämme viljeltyjen lohien kulutus olisi rajoitettava tiettyyn määrään viikkoa tai kuukautta kohti, mikä herättää kysymyksen kuluttajiin kohdistuvasta uhkasta. Suositus olisi merkittävä selvästi, jotta kuluttajat tietävät mitä syövät ja voivat siten itse päättää kulutuksestaan.
Otin tämän kysymyksen esiin parlamentin puhemiehen Pat Coxin kanssa ja kehotin häntä pyytämään Euroopan elintarvikeviranomaista antamaan tieteellisen lausunnon ongelmasta. Hän hyväksyi ehdotukseni. Valitettavasti emme ole vieläkään saaneet kirjettä, jonka hän aikoi lähettää. On ensisijaisen tärkeää, ettei lähettäminen viivästy tämän enempää, koska emme puhu nyt ainoastaan lohista. Kysymys, jota ei ole otettu esiin lainkaan, on, että muita lihansyöjäkalalajeja, esimerkiksi tonnikalaa, turskaa, meriahventa, hammasahventa ja taimenta, viljellään samankaltaisissa olosuhteissa, ja ne altistuvat luultavasti samankaltaisille vierasaineille. Tätä kysymystä on tarkasteltava sekä viljeltyjen lohien että muiden viljeltyjen kalojen osalta.
Lopuksi vielä, huomaan, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on hyväksynyt skotlantilaisen lohen suojelemista koskevia periaatteita. Heidän olisi hyväksyttävä periaatteita kuluttajien suojelemiseksi. 
Ó Neachtain (UEN ).
    Arvoisa puhemies, todettakoon yksiselitteisesti, että jos EU:ssa tuotettuihin lohiin liittyviä vakavia terveydellisiä tai ympäristöongelmia voidaan osoittaa esiintyvän, asiaa on tarkasteltava vakavasti ja pikaisesti. Ennen kuin tällaisia toimia voidaan toteuttaa, käytettävissä on oltava täsmällisiä, luotettavia ja täysin riippumattomia tieteellisiä lausuntoja. Komissiota tuskin hämmästyttää, että suhtaudun lievästi sanottuna hieman epäillen niihin tieteellisiin tutkimuksiin, jotka ovat herättäneet tämänhetkiset huhut ja joiden katson saaneen aikaan tämänhetkisen kriisin. Minua ei kiinnosta, kuka tutkimuksen teki. Minua kiinnostaa kuitenkin se, kuka osallistui tutkimuksen rahoittamiseen. Olen myös kiinnostunut tietämään, ketä tämä työ hyödyttää ja kuka saa voittoa tällaisesta niin sanotusta tieteellisestä tutkimuksesta.
Minulle lohialan kriisi ei ole ainoastaan ympäristökriisi; todellinen kriisi on, että EU:n lohiteollisuus, erityisesti oman Länsi-Irlannissa sijaitsevan vaalipiirini Connaught-Ulsterin lohiteollisuuden olemassaolo on vakavasti uhattuna. Halpatuonti, toisin sanoen Norjasta, Chilestä ja Färsaarilta tuotavien viljeltyjen lohien polkumyynti, uhkaa koko yhteisön lohiteollisuutta. On mielestäni täysin anteeksiantamatonta, että yhä useammat itsenäiset irlantilaiset ja skotlantilaiset tuottajat ovat joutumassa selvitystilaan. Jos tämä tilanne jatkuu ilman, että kukaan puuttuu asiaan, ympäristö- tai terveyskysymyksiä ei jää ratkaistaviksi, koska EU:n lohi katoaa kokonaan. Irlannin hallitus ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus jättivät viime päivinä Euroopan komissiolle yhteisen hakemuksen, joka koski uusia toimenpiteitä lohenviljelyteollisuutemme suojelemiseksi. Hakemus ei koske kanadalaisia tai amerikkalaisia tuottajia; se koskee EU:n tuottajia, muun muassa Irlannin tuottajia, joiden olemassaolo on uhattuna.
Lopuksi pyydän komissiota kertomaan minulle ja irlantilaisille lohentuottajille, joita edustan, millaisia seurantatoimia tai aloitteita se on toteuttanut tähän mennessä tai aikoo toteuttaa Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan yhteisen hakemuksen perusteella. 
Souchet (NI ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, viljeltyjä lohia koskeva kysymys, jota käsittelemme tänään, on aito tapaustutkimus, joka varmasti toistetaan monia kertoja lähivuosina. Me poliitikot emme ole erikoistuneet tieteellisiin tietoihin; kuinka meidän siis on suhtauduttava kriisiin, jolla saattaa olla kauaskantoisia sosioekonomisia vaikutuksia kokonaisille aloille? Kuinka voimme ratkaista ongelman, joka on syntynyt julkaistaessa sellainen tieteellinen selonteko, joka asettaa kyseenalaiseksi erään elintarvikkeen terveydellisen laadun, joka on julkaistu vakavasti otetussa aikakauslehdessä ja joka on saanut jo laajaa huomiota tiedotusvälineissä herättäen huolta kuluttajien keskuudessa? Kuinka erotamme toisistaan sen, mikä perustuu hyvin perusteltuihin huolenaiheisiin ja edellyttää hyvin tiukkoja toimia ja lisäsopimuksia, ja sen, mikä perustuu vaikutuksiin, jotka johtuvat yksinkertaisesti puutteista käytetyissä matemaattisissa malleissa tai muuttujien tasapainossa?
Olemme ja meidän on oltava varovaisia poltettuamme sormemme vakavasti edellisissä kriiseissä, jotka liittyivät muun muassa hullun lehmän tautiin ja kanoissa esiintyvään dioksiiniin ja joilla oli vakavia seurauksia. Meidän on oltava varovaisia nyt, kun mehiläisten epätavallisen suuret kuolleisuusluvut sekä siementen päällystämiseen käytettävien uusien ja erittäin voimakkaiden neurotoksisten molekyylien rasvoihin kertymisen ja veteen pääsyn vaarat ovat tiedossamme. Kuluttajia voidaan rauhoittaa kiistattomilla tuloksilla ainoastaan lisäämällä tarkastuksia, tutkimuksia ja analyysejä. Elintarviketurvallisuudesta vastaavat viranomaiset auttavat meitä saavuttamaan tämän päämäärän, mutta lisäksi parlamentin on otettava kantaa. Tieteellisten ja teknologisten vaihtoehtojen arvioinnista (STOA) vastaavan jaoston jäsenenä muistutan teitä myös siitä, että Euroopan parlamentilla on tässä kriittisessä tilanteessa käytettävissään uudenlainen elin, STOA-paneeli. Paneelin tehtävänä on antaa parlamentin jäsenille tieteelliseen arviointiin liittyviä näkökulmia, joita he saattavat tarvita selvittääkseen kantoja, joita valiokuntiemme on esitettävä. STOA ei ole missään suhteessa täydellinen elin, mutta mielestäni se voi olla meille arvokas apu, koska se tarjoaa meille tänä iltana käsiteltävänämme olevan kysymyksen kaltaisissa asioissa kokonaisnäkemyksen ja kriittisen analyysin kaikista tehdyistä ja parhaillaan tehtävistä tieteellisistä tutkimuksista. Tämän vuoksi emme saa vähätellä tätä arvokasta välinettä. 
Stevenson (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, vastaan ensin joihinkin Ó Neachtainin esittämiin kysymyksiin, koska hän kysyi, kuka rahoitti -lehdessä ilmestyneen selonteon ja aiheutti kaikki ongelmat.
Vain harvat ymmärtävät, että tutkimuksen, johon artikkeli perustui, tilasivat Philadelphiaan sijoittautuneet Pew Charitable Trusts -säätiöt, joiden varojen arvioidaan olevan 3,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Säätiöt tunnetaan hyvin kansainvälisistä kampanjoistaan, joiden tarkoituksena on torjua maapallon saastumista, ja niistä on tullut viime aikoina vaikutusvaltaisia vesiviljelyn vastustajia. -lehden artikkeli, joka perustui 2,9 miljoonan euron tutkimushankkeeseen, jonka toteutti State University of New York at Albanyn terveyteen ja ympäristöön erikoistunut laitos (Institute for Health and the Environment), on, kuten edelliset puhujat totesivat, osoittautunut tarkoituksellisen harhaanjohtavaksi lohen kulutusta koskevien neuvojensa osalta. Arvelen, että kaikki tässä istuntosalissa olisivat kuitenkin hämmästyneitä siitä, kuinka nopeasti kyseinen artikkeli ilmestyi sanomalehtiin kaikkialla maailmassa. Tämä johtuu siitä, että päivänä, jona se julkaistiin -lehdessä, eräs New Yorkissa sijaitseva kansainvälinen PR-yhtiö ilmoitti siitä lehdistötiedotteessa, ja samanaikaisesti se ilmestyi Kanadaan sijoittautuneen Suzuki-säätiön Internet-sivustolla. Kyseinen säätiö kampanjoi Alaskan luonnonvaraisten lohien puolesta, ja on tietenkin sen etujen mukaista vahingoittaa Euroopan lohenviljelyteollisuutta.
Kuten Stihler totesi, vaikuttaa siltä, että tutkimuksen tekijät ovat soveltaneet väärin Yhdysvaltojen ympäristöviraston kehittämää jo muutenkin kyseenalaista riskimallia lohen kulutuksen rajoittamista koskevissa päätelmissään, sillä he eivät ole sisällyttäneet tutkimukseensa minkäänlaista lohensyönnin terveysetuja koskevaa analyysiä huolimatta yli 5 000 tieteellisestä artikkelista, joissa todetaan, että tasapainoinen ruokavalio edellyttää rasvaisen kalan säännöllistä nauttimista. Tutkimus ei itse asiassa sisällä minkäänlaista uutta tietoa: tutkimuksessa esitetyt tiedot eivät poikkea millään tavoin aikaisempien tutkimusten havainnoista. Niidenkin mukaan viljeltyjen lohien dioksiinipitoisuudet olivat täysin virallisten turvarajojen mukaisia. Tutkimuksessa esitetty tulkinta kuitenkin liioittelee terveysriskejä tarkoituksellisesti.
Lisäksi kaikkien EU:n viljeltyjen lohien PCB-pitoisuudet ovat merkittävästi matalampia kuin se taso, joka on määritetty turvalliseksi valintamyymälöissä tapahtuvan myynnin osalta, vaikka käytettäisiin Yhdysvaltain lääke- ja elintarvikeviraston tai minkä tahansa muun kansainvälisen valvojan, kuten EU:n elintarvikeviraston tai Yhdistyneen kuningaskunnan elintarvikeviraston, määritelmää. Amerikkalainen tutkimus on siten vakavasti puutteellinen. EU:n kalanviljelylaitokset harjoittavat ankaraa valvontaa ja käyttävät laadunvalvontajärjestelmiä sen takaamiseksi, että mahdollisimman tiukat ympäristö- ja hyvinvointivaatimukset täyttyvät ja että yleisölle tarjotaan täysin turvallisia, myrkyttömiä ja luotettavia tuotteita. 
Hudghton (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, kuluttajilla on oikeus tietää, mitä he syövät, ja pidän tätä kansanterveyden kannalta välttämättömänä vaatimuksena. Voidaksemme tehdä valintoja asianmukaisen tiedon pohjalta, on kuitenkin välttämätöntä, että tieteellinen tieto on täsmällistä, ajanmukaista ja varmistettavissa olevaa. Tarkasteltaessa tilannetta Skotlannin näkökulmasta on täysin perusteltua otaksua, että tietyt kampanjoijat katsovat asiakseen vähätellä erityisesti skotlantilaista lohenviljelyteollisuutta ja, kuten on ehdotettu, ylistää erityisesti tiettyjen muiden alueiden luonnonvaraisia lohia.
Pelkästään se, että artikkeli julkaistaan -nimisessä lehdessä, ei automaattisesti takaa artikkelin paikkansapitävyyttä. Kuten komission jäsen totesi, on selvää, ettei -lehdessä julkaistussa tutkimuksessa ole uusia todisteita. On myös selvää, etteivät eri vierasaineiden pitoisuudet ylittäneet Euroopan komission ja Yhdistyneen kuningaskunnan ja Skotlannin elintarvikevirastojen määrittämiä rajoja, vaikka näiden elinten asiaa koskevat vaatimukset ovat varsin tiukat. Tutkimuksessa ei mainittu lainkaan niitä myönteisiä terveysvaikutuksia, joita lohen kaltaisen rasvaisen kalan syömisellä voi olla. Scottish Quality Salmonin, jolla on hyvin tiukat vaatimukset, kaltaisia järjestöjä olisi kannustettava. Ne vaativat jäseniltään jatkuvaa edistymistä elintarvikkeiden laadun kaltaisten asioiden osalta.
En ymmärrä, kuinka voidaan väittää, etteivät skotlantilainen ja irlantilainen lohi täytä tämän tutkimuksen mukaan samoja vaatimuksia kuin muut viljellyt lohet, joille on annettu täsmälleen samoja rehuja. Komission jäsen on oikeassa käyttäessään harkitsevaa lähestymistapaa, ja muiden tavoin toivon, että tämän alan suojelemiseksi toteutettavia toimenpiteitä tuetaan, sillä se on Skotlannissa hyvin tärkeä työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta hyvin haavoittuvilla alueilla. 
Lucas (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, tämä on selvästikin hyvin tärkeä aihe. Lohenviljelyä on arvosteltu menneisyydessä usein ympäristövaikutustensa vuoksi, mutta mahdolliset terveysvaikutukset on tuotu esiin vasta äskettäin. On ratkaisevan tärkeää ymmärtää niitä paremmin.
Terveysohjeissa, joita hallituksemme kaikkialla EU:ssa antavat, on ollut tapana tuoda esiin, kuinka tärkeää olisi syödä enemmän kalaa. Jos viljelty Atlantin lohi aiheuttaa riskianalyysien mukaan terveysriskejä, jotka saavat ihmiset luopumaan vaikutuksiltaan terveellisen kalan kulutuksesta, meidän on saatava enemmän tietoja aiheesta. Meidän on ymmärrettävä siitä enemmän, ja meidän on toimittava kyseisen tiedon pohjalta. Meidän on tiedettävä varmasti, että viljellyissä lohissa on enemmän vierasaineita kuin luonnonvaraisissa kaloissa ja että dioksiinit kuuluvat kaikkein myrkyllisimpiin koskaan luotuihin kemikaaleihin.
Keskustelussa on tähän asti keskitytty sen pohtimiseen, ovatko lohesta löydetyt vierasaineet laillisia. Meidän olisi kuitenkin keskityttävä sen selvittämiseen, onko lohi todella turvallista. Se saattaa hyvinkin edellyttää vierasaineiden osalta vuonna 2001 määritettyjen rajojen tarkistamista. 
Kinastelu siitä, onko skotlantilainen lohi parempaa tai huonompaa kuin muu lohi, pitäisi mielestäni lopettaa. Se ei ole kovin hyödyllistä. Meidän olisi keskusteltava siitä, onko vesiviljely sinänsä elinkelpoinen ja ympäristön kannalta kestävä elinkeino ihmisille. Väitän, että on alkanut vaikuttaa yhä voimakkaammin siltä, että vastaus tähän kysymykseen on kielteinen. Vesiviljelyyn liittyy myös joukko muita ongelmia. Näitä ongelmia ovat muun muassa tautien ja loiseläinten leviäminen luonnonvaraisiin kaloihin, se, että kalan, kalajauhon ja kalaöljyn käyttö elintarvikkeena vaikuttaa luonnonvaraisiin kalakantoihin, merenpohjan pilaantuminen käyttämättömän ruoan vaikutuksesta, vaikutukset petoeläimiin niiden kuollessa ja tautien torjumiseksi käytettävät antibiootit. Tähän aiheeseen liittyy joitakin todella tärkeitä kysymyksiä, joita on tarkasteltava. Hallitukset tukevat vesiviljelyä kuitenkin edelleen sitkeästi, vaikka ne voisivat käyttää aikaansa ja resurssejaan monin tavoin paremmin kunnostamalla lohen elinympäristöä, jotta luonnonvaraiset kannat voivat elpyä.
Tätä viimeisintä lohta koskevaa terveysraporttia olisi pidettävä herätyshuutona kalanviljelytapojemme muuttamiseksi. Odotan komission tarkistavan vaatimukset, jotka perustuvat todellisiin turvatoimiin, eivätkä ympäristön taustapitoisuuksia koskeviin määriin, koska terveyttä ei voida eikä sitä saa vaarantaa. 
Byrne,
   .  Arvoisa puhemies, vastaan hyvin lyhyesti esiin otettuihin kysymyksiin. Komissio vastasi nopeasti tähän kysymykseen, ja selkeä selostus annettiin heti, kun kysymys tuli julkisuuteen. Olen iloinen siitä, että parlamentti on myöntänyt tämän.
Haluan esittää täsmennyksen ja toistaa sen, mitä sanoin jo aikaisemmin. Olisi virhe sekoittaa dioksiinien ja PCB-yhdisteiden esiintyminen kalassa ja torjunta-aineiden esiintyminen rehuissa. Erään kysyjän mukaan komissio oli esittänyt aikaisemmin näkemyksiä, jotka poikkesivat siitä, mitä nyt sanotaan. Tämä tulkinta johtuu sekaannuksesta, joka liittyy toteamukseen, että dioksiinipitoisuudet ovat EU:n enimmäistasojen mukaisia, mutta että rehujen torjunta-aineet eivät ole niiden mukaisia, ja annoin kaksi esimerkkiä, jotka ylittivät kyseiset tasot. Kyse on siitä, että pitoisuudet ylittävät asianmukaiset pitoisuudet rehuissa, mutta eivät kaloissa.
Vastatakseni Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten toimittamaa yhteistä kertomusta koskevaan kysymykseen, jonka Ó Neachtain esitti minulle, minun on todettava, etten minä eikä myöskään pääosastoni ole saanut kyseistä kertomusta. Tiedustelen tietenkin asiaa, mutta kyseinen kertomus on saattanut koskea myös jotain tähän liittyvää aihetta ja se on voitu lähettää johonkin muuhun pääosastoon. Tutkin sitä, jos se on lähetetty minulle ja jos se kuuluu vastuualueeseeni.
Muiden riskinarviointien osalta todettakoon, että Euroopan elintarvikeviranomainen suorittaa muiden kuin dioksiinin kaltaisten PCB-yhdisteiden esiintymistä koskevaa riskinarviointia. On täysin selvää, että yksikköni ja Euroopan elintarvikeviranomainen tarkkailevat tilannetta tämän kysymyksen osalta. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma terästeollisuuden kriisistä. 
Diamantopoulou,
   .  Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentille toimitettiin tämä komission julkilausuma vasta muutama päivä sitten, kun Thyssen Kruppin AST Terni -tehtaan tulevaisuus oli vaakalaudalla. Päätös lopettaa magneettisen teräksen tuotanto vaarantaisi välittömästi 450 työpaikkaa ja välillisesti vieläkin useampia työpaikkoja. Työpaikkojen menettäminen edelleen alueella, joka on kokenut tällaisia menetyksiä jo menneisyydessä, olisi erittäin epämiellyttävä isku. Se olisi todella ikävää, kun otetaan huomioon alueen pitkäaikainen teräksenvalmistusperinne, Ternissä valmistettujen tuotteiden laatu ja alan työvoiman pätevyys. Tämän vuoksi olin jossain määrin helpottunut kuullessani tänään Italian teollisuusministerin Marzanon ilmoituksesta, jonka mukaan AST-tehtaan tulevaisuutta koskevan päätöksen määräaikaa on siirretty myöhemmäksi toistaiseksi määrittelemättömään ajankohtaan.
Juuri tämänkaltaisten huolenaiheiden – yritysten uudelleenjärjestelyn yhteiskunnallisten seurausten – vuoksi komissio on pyrkinyt edistämään yhteisön tasolla annettavaa vastausta kysymykseen, joka koskee yritysten uudelleenjärjestelyn osalta noudatettavaa hallinnointitapaa. Samalla kun työmarkkinaosapuolet osallistuvat toimiin aktiivisesti, pyrimme kehittämään ja edistämään asioita, jotka vaikuttavat merkityksellisiltä tarkasteltavana olevan asian kannalta. Tällaisia asioita ovat muun muassa jatkuva investoiminen ihmisiin, työllistyvyyden kehittäminen koulutuksen ja uudelleenkoulutuksen avulla, vaihtoehtojen etsiminen sulkemisille ja irtisanomisille ja rakenneuudistustoimien kohteiksi joutuvien työntekijöiden siirtäminen muualle aina kun se on mahdollista sekä markkinoiden ja teknisen kehityksen ennakoiminen.
Muistutan teitä siitä, että komissio aloitti kaksi vuotta sitten työmarkkinaosapuolten kuulemisen erityisesti rakenneuudistusta koskevassa kysymyksessä, koska valitettavasti monissa eri jäsenvaltioissa oli monia ongelmia. Komissio esitti kertomuksen, johon sisältyi joitakin ehdotuksia. Työmarkkinaosapuolet vastaavat siihen lokakuussa, ja luotamme siihen, että työmarkkinaosapuolilla voi olla tärkeä rooli vuoropuhelun ja sellaisten yhdessä hyväksyttyjen toimenpiteiden ansiosta, jotka koskevat erityisesti jo esiin tuomiani kysymyksiä – eli kaikkea, mikä tukee työllistyvyyttä. Toivon vilpittömästi, että nyt kun siihen on tilaisuus, kaikkia tällaisia mahdollisuuksia harkitaan vakavasti sen selvittämiseksi, kuinka ne voivat helpottaa Ternin tehtaan kriisiä. 
Tajani (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Eurooppa ei voi enää vaieta asiassa, joka koskee EU:n tärkeimpiin kuuluvan teräksentuotantoalueen tapahtumia: Thyssen Krupp -konserni on päättänyt ilman minkäänlaista etukäteisilmoitusta pysäyttää magneettisen teräksen tuotannon Ternin terästehtaissa. Tämä on tarpeeton toimi ja vastoin vuonna 1994 yksityistämisen aikana allekirjoitettua sopimusta.
Arvoisa komission jäsen, kuten huomautitte, saksalainen yhtiö valmistautuu antamaan potkut sadoille työntekijöille, koska sen mielestä on parempi suojella muita Euroopan alueita ja investoida unionin ulkopuolelle, Etelä-Koreaan. Arvoisa komission jäsen, mainitsitte Italian teollisuusministerin Marzanon puheenvuoron. Thyssen Krupp on päättänyt lykätä päätöstään sulkea tehdas Italian hallituksen väliintulon ja kaikkien paikallisten instituutioiden, kansalaisten, puolueiden ja työntekijöiden epätavanomaisen voimakkaan vastareaktion ansiosta.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kriisi ei ole pelkästään Italiaa koskeva kysymys, vaan se koskee koko Eurooppaa, eivätkä Euroopan parlamentti ja komissio voi korottaa ääntään auttaakseen sen ratkaisemisessa. Tämän vuoksi pyydämme, että esittäessään kolmannen taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan kertomuksen 18. helmikuuta komissio esittää selvästi omat ehdotuksensa tämän teollisuudenalan, erityisesti rauta- ja terästeollisuuden, suojelemiseksi uuden koheesiopolitiikan yhteydessä, jonka täytäntöönpanon on tarkoitus alkaa 1. tammikuuta 2007. Olen lisäksi vakuuttunut siitä, että komission toimia terästuotannon markkinaosuuksien suojelemiseksi Yhdysvalloilta on tuettava.
Toistan, etteivät ongelmat koske ainoastaan Italiaa, eikä kyse ole myöskään pelkästään satunnaisesta asiasta, vaan Euroopan terästeollisuuden yleisestä ongelmasta. Kriisi ei koske ainoastaan yhtä yritystä, vaan monia yrityksiä, ja minusta vaikuttaa siltä, että komissio antaa sille kaiken huomionsa, toisin kuin Yhdysvallat. Emme voi todellakaan omaksua huoletonta ja pinnallista lähestymistapaa tähän arkaluonteiseen kysymykseen, johon monien tuhansien työpaikkojen ja siten monien tuhansien perheiden tulevaisuus on sidoksissa.
Olen vakuuttunut Italiaa koskevan Terni-tapauksen osalta siitä, että komission on puututtava asioihin tiettyjen epäkohtien korjaamiseksi. Thyssen Krupp omistaa yksinään Ternin teräksentuotantolaitokset, toisin kuin komissio totesi joulukuussa 1994 yrityskeskittymien valvonnan osalta. Tämä on selkeä esimerkki yrityskeskittymästä: konserni on tällä hetkellä ainoa magneettisen suuntaisrakeistetun teräksen valmistaja Euroopassa. Eikö komissio pidä tätä mahdollisena kilpailun vääristymisenä? Lisäksi Thyssen Krupp on saanut yhteisön tukea toimintaansa Italiassa sen perusteella, että Terni, jossa teräksentuotantolaitokset sijaitsevat, on tavoitteen 2 piiriin kuuluva taantuva teollisuusalue. Eikö komissio katso tämän vuoksi, että sen olisi tarkastettava, onko Thyssen Krupp käyttänyt yhteisön tuen asianmukaisesti? Eikö komissio sitä paitsi katso, että sen olisi tarkistettava, onko Thyssen Krupp saanut edelleen kilpailusääntöjen vastaista valtion tukea? Eilen ilmoitettu investointi Etelä-Koreaan huolestuttaa: en halua, että Euroopan varoja ja Saksan hallituksen mahdollisesti tarjoamaa rahoitusta käytetään johonkin muuhun kuin Euroopan talouskasvun, työllisyyden ja kehityksen tukemiseen ja että se käytetään Etelä-Koreassa pelkästään jonkin sellaisen yrityksen tukemiseen, joka – toistan – ei ole pitänyt kiinni Italian kanssa yksityistämisen ajankohtana allekirjoittamistaan sopimuksista.
Tuhannet työntekijät odottavat nyt, että komissio toteuttaa toimia taatakseen unionin sääntöjen noudattamisen. Kuulin muutama päivä sitten puheenjohtaja Prodin ja komission jäsenen Montin puhuvan. Arvoisa komission jäsen, havaitsen myös siinä, mitä te sanoitte, toiveen edetä, suojella työntekijöiden etuja ja ratkaista ongelma, joka ei rajoitu maantieteellisesti Italiaan, kuten jo totesin.
Olen vakuuttunut siitä, että kuunneltuaan Thyssen Kruppin johtokuntaa komission puheenjohtaja toteuttaa sellaisia ratkaisevia toimia, joiden ansiosta toivon komission voivan toimia kollektiivisesti. Komission puheenjohtajan ja kaikkien komission jäsenten pitäisi säilyttää tämänhetkinen suuntansa: he voivat luottaa parlamentin tukeen, mistä on osoituksena toive saavuttaa yhtenäinen päätös tässä arkaluonteisessa ja tärkeässä kysymyksessä, joka hyväksytään uskoakseni yksimielisesti. 
Sacconi (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minulle, muille jäsenille ja kaikille niille, jotka saivat tilaisuuden osallistua lakkoon ja mielenosoitukseen Ternissä perjantaina 6. helmikuuta, näiden ponnistelujen perimmäinen tarkoitus on hyvin selkeä: kokonainen kaupunki ja kokonainen alue vaativat yhtenäisesti ja määrätietoisesti tehdaslaitostaan ja työpaikkojaan vastaan kohdistuvan ankaran iskun torjumista; isku oli ennen kaikkea hyökkäys heidän omanarvontuntoaan vastaan. Vaikka minulla on monien vuosien kokemus ammattiyhdistystoiminnasta, olen vain harvoin nähnyt sellaista jännitettä ja sellaista ylpeyttä.
AST:n magneettisen teräksen osaston sulkemista koskeva Thyssen Kruppin ilmoitus merkitsee 900:n korkeaa ammattitaitoa edellyttävän työpaikan menettämistä ja siten sisäistä hajaannusta Ternin rauta- ja terästehtaassa, mikä muodostaa välittömän uhkan sen suunnitelmille, sen tuotantokapasiteetille ja sen työllistävyysnäkymille: kyse on 4 500 työpaikasta, kun otetaan huomioon myös ne yritykset, joihin vaikutukset kohdistuvat. Toistan, että sen lisäksi tämä on ennen kaikkea isku vasten kasvoja alue- ja paikallishallinnolle, joka on rakennerahastojen turvin edistänyt tehokkaasti ja edistää edelleen suotuisamman tuotantoympäristön luomista yritykselle ja sen investoinneille, jotka koskevat infrastruktuurihankkeita, koulutusta ja ammatillista uudelleenkoulutusta sekä energiantoimitusta.
Hetki sitten kaikki oli vielä hyvin, kunnes syyskuussa 2003 sähkömoottoreihin liittyvästä tuotannosta, toisin sanoen muun kuin suuntaisrakeistetun teräksen tuotannosta, luovuttiin. Tuolloin ja jälleen marraskuussa tehtiin vilpittömin mielin sitoumus, joka koski kaikkia sellaisia ohjelmia, joiden tarkoituksena on tehdä Ternistä magneettisen teräksen alan osaamiskeskus. Tammikuussa, vain kaksi kuukautta myöhemmin, tapahtui kuitenkin käänne: jopa muuntajiin käytetyn suuntaisrakeistetun teräksen tuotanto lopetettiin, ja tehtaan sulkemista koskevalla ilmoituksella oli erittäin voimakkaat sisäiset vaikutukset: tehdas uhattiin hajottaa tuhoamalla sen yhtenäinen rakenne, jonka ansiosta – kun otetaan huomioon sen tuotannon vaihtelevuus – se pystyi tasapainottamaan markkinoiden heilahtelut ja hajauttamaan markkinoinnin kaltaiset strategiset tehtävät. Sillä oli myös merkittäviä ulkoisia vaikutuksia Italiaan ja Eurooppaan yleensä. Magneettinen teräs, jota valmistetaan ainoastaan Ternissä, on energia-alan ainoa erityinen strateginen teräs; riippuvuus Venäjästä ja Yhdysvalloista, joka syntyy tällä toimenpiteellä, vaikuttaa myös kielteisesti niihin käyttäjiin, jotka ovat suurimpia viejiä.
Uutiset, jotka saapuivat tänään Palazzo Chigissä pidetyn kokouksen lopussa selittävät näin ollen, minkä vuoksi kaupungin työntekijät ja asukkaat siirtyivät kaduille ja minkä ansiosta he ovat voineet laajentaa yhteys- ja tukiverkkoaan. Todelliset neuvottelut aloitetaan lopultakin 18. helmikuuta ilman, että ammattiyhdistyksen johtaja asetetaan maalitauluksi. Helmikuun 27. päiväksi sovittua määräaikaa on siirretty myöhemmäksi, ja 80 sopimusta, jotka olivat rauenneet ja jotka Thyssen Krupp halusi peruuttaa, on tarkoitus uusia; tämä on osoitus siitä, että tämä monikansallinen yhtiö tuntee olevansa eristetty.
Vastaukseksi tähän alustavaan tulokseen painostusta on jatkettava, ja kaikki toimielimet on saatava kohdistamaan huomionsa aiheeseen. Parlamentti ilmaisee kantansa torstaina antamalla päätöslauselman aiheesta, joka todellakin symboloi työmarkkinasuhteiden uuden järjestelmän ja kehittyneempien menetelmien tarvetta julkisten hankintojen ja teollisuusstrategian yhdistämiseksi. Pyrimme antamaan selkeän viestin, että riidan on päätyttävä myönteisesti – että se on käännekohta, joka lopettaa Italian tuotannon alamäen ja teollisuuslaitosten heikkenemisen kaikkialla Euroopassa. 
Calò (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, Robert Schuman esitti vuonna 1950 idean Euroopan hiili- ja teräsyhteisöstä, joka on avoin kaikille valtioille, ja loi siten perustan monimutkaiselle ja vaikealle matkalle, joka johtaa Euroopan yhdentymiseen ja jonka viimeisimmät tapahtumat ovat juuri nyt meneillään. Jo tuolloin teräksen merkitys Euroopalle oli selvä. Tämän vuoksi en ole hämmästynyt siitä, että niin sanotusta Terni-tapauksesta täällä parlamentissa käymämme keskustelu on herättänyt niin paljon kiinnostusta ja että esitetyt mielipiteet ovat olleet suuressa määrin riippumattomia poliittisista yhteyksistä.
Euroopan rauta- ja terästeollisuusala kärsii tällä hetkellä Yhdysvaltojen tekemästä päätöksestä, joka koskee pääasiallisesti Euroopan unionista tuotavan teräksen tuontitullien määräämistä. Kriisi Italiassa on merkittävä, koska se koskee myös muita rauta- ja teräskeskuksia, kuten Genova-Corniglianon terästehdasta. Tässä yhteydessä Ternin rauta- ja terästehtaan omistajan Thyssen Kruppin ilmoitus, jonka mukaan se aikoo investoida Etelä-Koreaan tuottaakseen terästä Aasiassa, on hyvin merkittävä ja erittäin huolestuttava.
Kuten tiedätte, Ternin tehdas myytiin vuonna 1994 osana teollisuuden saneeraukseen erikoistuneen instituutin (IRI) edistämää yksityistämisprosessia, samalla kun taattiin, että sen toiminta jatkuu Italiassa ja että työpaikkoja suojellaan. Kyseinen yhtiö ei ole kriisissä, vaan se on yhtiö, joka valmistaa korkean teknologian tuotetta, jota käytetään elektronisissa muuntajissa tarvittavien ohuiden metallilevyjen valmistamiseen. Italiassa ei ole muita tämäntyyppisiä tehtaita. Ternissä käytettävä teknologia ja viime vuosina suoritetut tutkimukset ovat erittäin korkeatasoisia. Taitojen ja asiantuntemuksen menettäminen on täydellisessä ristiriidassa sen tietoon perustuvan talouden kanssa, johon puheenjohtaja Prodi viittasi äskettäin täällä parlamentissa. Ei ole sattuma, että johtajat, liikkeenjohtajat, tutkijat ja paikalliset poliitikot asettuivat työvoiman rinnalle puolustamaan sen tuotteita ja niihin liittyvää tutkimusta. Kaikkien muiden vaikutusten lisäksi noin 900 työntekijää menettää todennäköisesti työpaikkansa.
Tämän vuoksi emme voi sivuuttaa sitä, että saksalainen monikansallinen yhtiö sai Euroopan unionilta varoja ja verohuojennuksia päättäessään hankkia Ternin tehtaan. Ihmettelen myös, mitä tuotannon siirtäminen Koreaan merkitsee laajemmin, millaisia teknisiä taitoja Kaakkois-Aasian työntekijöillä on, millaisia ammattiyhdistysoikeuksia heillä on ja kunnioitetaanko niitä.
Viime joulukuussa pidetyssä kokouksessa eräät Euroopan unionin jalkine- ja tekstiilialojen teolliset valmistajat esittivät joukon näitä aiheita koskevia kysymyksiä kiinalaiselle valtuuskunnalle, joka valmistautuu tulevaan asemaansa alan suurimpana tehtaana maailmassa. Vastaukset olivat erittäin vältteleviä, eikä meillä ollut perusteita ajatella, että muualla Aasiassa – Japania lukuun ottamatta – tilanne olisi ollut yhtään parempi. Kilpailuun perustuvassa markkinataloudessa säännöt ovat ennen kaikkea…
Morgantini (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, 900 menetettyä työpaikka on ehkä pelkkää tilastotietoa, mutta niille ihmisille, joita asia koskettaa, kyse on paljon enemmästä. Ternin tehdas on koko kaupungin sydän; se tarjoaa 900 työpaikkaa, ja se nivoutuu läheisesti nuorten ja vanhojen työntekijöiden elämään. Ternin teräksentuotantolaitokset ovat kaupungin historia ja ylpeydenaihe; ne liittyvät toisen maailmansodan aikaisia ilmahyökkäyksiä koskeviin muistoihin. Kun Thyssen Kruppin johto ilmoitti magneettisen teräksen osaston sulkemisesta, koko kaupunki siirtyi kaduille työntekijöiden kanssa, kuten Sacconi totesi.
Terni ei ole mikään erillinen toiminto: Euroopassa Arcelor, Lucchini ja itse Thyssen valmistautuvat parhaillaan tuotannon uudelleenjärjestelyyn; tehtaita Belgiassa ja Servolan masuunit Triestessä on jo uhattu sulkea ammattiyhdistysliikkeen toimista huolimatta. Mittavat disinvestoinnit ja arvokkaiden tuotteiden siirtäminen Euroopan ulkopuolisiin maihin tuhoavat itse asiassa Euroopan tuotantokapasiteettia. Merkittäviä määriä yhteisön varoja on viime vuosikymmeninä käytetty valtion määräysvallassa olevien raudan ja teräksen tuotantolaitosten purkamiseen. Yksityisille yrittäjille, kuten Rivalle, Lucchinille, Falkille ja muille ulkomaisille konserneille maksetut tuet on käytetty tuotantokapasiteetin nykyaikaistamiseen ja Italian rauta- ja terästeollisuuden kehittämiseen kannattavuusperiaatteen mukaisesti.
Euroopan sosiaalirahastoa ja rakennerahastoja on käytetty uudelleenjärjestely- ja uudelleenkoulutusohjelmien rahoittamiseen, mikä on johtanut alan työvoiman nuorentumiseen – rauta- ja teräsalan työntekijöiden keski-ikä Italiassa on tällä hetkellä 30 vuotta – mutta juuri tämä erittäin pätevien nuorien työntekijöiden uusi sukupolvi on uhattuna. Mielestäni se, ettei Euroopan unionilla ole koordinoitua suunnitelmaa rauta- ja terästeollisuuden elvyttämiseksi, on johtanut siihen, että huipputeknologiaan erikoistuneita eri maiden yksittäisiä tehtaita on siirretty muualle yksittäisten yrittäjien teollisten suunnitelmien vuoksi.
Ternissä sijaitseva Thyssenin tehdas, joka kärsii parhaillaan raskaita menetyksiä magneettisen teräksen alalla venäläisen Duferco-yhtiön eduksi, vähentää tuotantoaan ja valmistautuu siirtämään toimintaa Meksikoon, Koreaan, Kiinaan ja Intiaan. Minkäänlaisia merkkejä innovaatiosta, uudesta tutkimuksesta tai kilpailuhaasteesta ei ole: ainoa näkyvä asia on vaarallinen siirtyminen kohti säästötoimenpiteitä, jotka vaikuttavat työllisyyteen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen sekä Italiassa että kaikkialla muualla Euroopassa, mikäli niitä ei pysäytetä ajoissa. Huolimatta alan työllisyyden voimakkaasta heikkenemisestä Italiassa – mistä on osoituksena työpaikkojen lasku 100 000:sta 40 000:een 1980-luvun jälkeen – Italian terästeollisuusalalla on edelleen erinomainen markkina-asema, sillä se on Euroopan toiseksi suurin tuottaja. Tämän aseman säilyttäminen edellyttää kuitenkin, että Italian hallitus tekee teollisia valintoja, jollaisia ei näytä kuitenkaan olevan odotettavissa. Lisäksi se edellyttää selkeää ja tarkoituksellista Euroopan tason sitoutumista.
Teräs ja sähkö ovat ehdotonta osaamista osoittavia taloudellisia indikaattoreita, maan taloudellisen kehittyneisyyden mitta. Tämän vuoksi on erittäin tärkeää, että Euroopan unioni ottaa käyttöön järjestelmiä ympäristön pilaantumisen estämiseksi ja ympäristövaikutusten seuraamiseksi. Nämä ovat ensisijaisia tavoitteita pyrittäessä saavuttamaan Kioton pöytäkirjan tavoitteet. Uusi terästeollisuus voidaan luoda tältä pohjalta. Meidän on löydettävä sellaisia teollisuuspoliittisia ratkaisuja, joiden avulla voidaan suojella laatutuotteita, ympäristöolosuhteita ja rauta- ja terästeollisuuden alan työllisyyttä.
Komission olisi vastattava työllisyyttä ja yhteiskunnan asteittaista köyhtymistä koskeviin uhkiin sitoutumalla tarkistamaan rakennerahastojen osalta sovellettavat säännöt. Kyseisten varojen myöntämiseksi olisi tulevaisuudessa edellytettävä sellaisen sitovan sitoumuksen tekemistä, joka koskee sijoittamista tietyssä paikassa vähintään kymmenen vuoden ajan, samalla kun on erikseen sovittava, että tuet vaaditaan takaisin, mikäli tuotanto siirretään muualle. Mielestäni myös suojaa työntekijöiden joukkovähentämisen yhteydessä koskevaa direktiiviä 98/59 olisi tarkistettava työllisyyden suojelemiseksi toteutettavien toimenpiteiden lujittamiseksi siten, että työntekijöiden edustajia koskevia tiedonvaihtomenettelyjä koskevien säännösten lisäksi työmarkkinaosapuolilta vaaditaan sitoumusta aloittaa asianmukaiset ja sitovat neuvottelut irtisanomisten tai työllisyyden kustannuksella tapahtuvan tuotannon uudelleenjärjestelyn estämiseksi.
Ternin teräksentuotantolaitosten työpaikat on säilytettävä, samoin kuin työpaikat muissa Italian ja muun Euroopan tehtaissa. Tämän vuoksi olisi mielestäni järjestettävä kokous asianomaisten jäsenvaltioiden hallitusten, työmarkkinaosapuolten ja tässä erityistapauksessa Thyssen Kruppin välillä uuden teollisen suunnitelman laatimiseksi magneettisen teräksen ja Inox-teräksen alojen elvyttämiseksi Euroopan tason toimien avulla. 
Angelilli (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, Italia on jälleen kerran vaarassa joutua polkumyynnin maaperäksi. Thyssen Krupp on ainoa esimerkki monikansallisesta yhtiöstä, jonka kasvu on satojen italialaisten työntekijöiden ja joko Italian valtion tai Euroopan unionin sen käyttöön antamien valtavien rahamäärien ansiota ja joka on päättänyt sulkea tehtaansa. Tämä tehdas sijaitsee Umbrian Ternissä. Tehtaan sulkeminen ajaa vararikkoon 900 työntekijää ja heidän perheensä, ja se merkitsee myös valtavan ammatillisen pätevyyden tuhlaamista.
Kuten muut jäsenet ovat maininneet, sulkemisilmoitus yllätti kaikki: työntekijöille tai kansallisille ja paikallisille viranomaisille ei annettu minkäänlaista etukäteisilmoitusta. Edes minkäänlaisia perusteluja ei annettu, koska vaikuttaa siltä, että sulkemisen perusteena ovat nykyään pikemminkin yritysten kyseenalaiset strategiset valinnat kuin erityiset tekniset syyt. Tuotantokustannukset ovat matalammat Italiassa, laatu on korkeampaa ja työvoiman ammattitaito on kiistaton tosiasia: Ternissä on ollut teräksentuotantolaitoksia 120 vuoden ajan. Ihmettelen, olisiko hyväksyttävää, että Thyssen Krupp päättää sulkea tehtaan vietyään kyseiseltä alueelta ja sen asukkailta kaiken mahdollisen: ammattitaidon, resurssit ja jopa heidän tulevaisuudenuskonsa?
Vaikka olen vakuuttunut siitä, että suurilla monikansallisilla yhtiöillä on työllistävä ja kehittävä vaikutus koko Eurooppaan, sen toteaminen, ettemme hyväksy kaikkea eurooppalaiseen kapitalismiin liittyvää käytöstä, ei ole salaisuus eikä yllätys: eurooppalainen kapitalismi on teoriassa täysin sitoutunut vapaisiin markkinoihin, puhtaaseen kilpailuun ja globaalien markkinoiden joustavuuteen, mutta todellisuudessa se odottaa yhä uudelleen mittavaa tukea, vaatii kansallisilta hallituksilta verokannustimia ja paikallisviranomaisilta erilaisia rakenteita, infrastruktuureja ja helpotuksia, puhumattakaan yhteisön varojen myöntämisestä. Tällä välin tuotanto on jo siirretty Intiaan, samalla kun vilkuillaan Kiinaan, jossa työvoimakustannukset ovat naurettavan alhaiset eikä lakeja työntekijöiden ja ympäristön suojelemiseksi ole.
Kuten muut jäsenet ovat jo todenneet, nämä monikansalliset yhtiöt käyttävät usein hyväkseen yksityistämisen tarjoamaa mahdollisuutta – joka valitettavasti merkitsee usein vain omaisuuden myyntiä – hankkia sukukalleuksiamme hyvin alhaisilla hinnoilla, kuten tapahtui Thyssen Kruppin tapauksessa Ternissä.
Mitä pyydämme Euroopan komissiolta sen lisäksi, että nämä riita-asiat on ratkaistava? Ensiksikin vaadimme sellaisia välittömiä toimenpiteitä, joita sillä on toimivalta toteuttaa, Ternin rauta- ja teräskeskuksen suojelemiseksi, ja sen on varoitettava Thyssen Kruppin tehtaan sulkemisen vaarasta. Toiseksi vaadimme sitoumusta sen tarkistamisesta, että EU:n säännöksiä sovelletaan tehokkaasti työntekijöiden oikeuksien suojelemiseksi. Kolmanneksi vaadimme sitoumusta määrätä yhteisön varojen myöntämisen edellytykseksi sopimuksia, joiden avulla taataan työllisyys, ja täsmällisiä edellytyksiä ja rajoituksia tehtaan siirtämistä koskevissa kysymyksissä. Lisäksi vaadimme rauta- ja terästeollisuusalaa koskevan sitovan kehittämisstrategian käyttöönottoa kaikkialla Euroopassa. Mikäli Thyssen Krupp toteuttaa päätöksensä sulkea tehdas, pyydämme komissiota tarkistamaan, onko kaikkia kilpailusääntöjä noudatettu, ja erityisesti, onko määräävää markkina-asemaa käytetty väärin.
Arvoisa puhemies, vaikka olemme tyytyväisiä Italian hallituksen ensimmäisiin myönteisiin edistysaskeliin, jotka ovat kaikilla tasoilla toteutetun määrätietoisen toiminnan tulosta, mielestämme on sitäkin tärkeämpää, että olemme edelleen varuillamme. Uskomme varauksetta vapaamarkkinoihin, mutta vapaamarkkinoita ei voi mielestämme olla ilman demokratiaa ja varsinkaan ilman kunnioitusta työntekijöitämme ja kansojamme kohtaan. 
Della Vedova (NI ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni on tärkeää tarkistaa Ternin Thyssen Kruppin tapauksen osalta, onko yhteisön lainsäädäntöä rikottu, heikentääkö valtion tuki saksalaisen konsernin vaihtoehtoja sijainnin osalta, ja käytetäänkö määräävää markkina-asemaa väärin, kuten Angelilli väittää. Lisäksi on tarkistettava, onko Italian hallituksen tai EU:n toimielinten kanssa tehtyjä sopimuksia rikottu, toisin sanoen onko rahoitusvälineitä tai myönnettyä rahoitusta koskevia sitoumuksia noudatettu. Tämä on mielestäni EU:n toimielinten tehtävä, mutta katson, että tehtävä rajoittuu tähän. Mielestäni ei ole Euroopan komission, EU:n toimielinten tai Italian hallituksen tehtävä arvostella Euroopassa toimivien yritysten päätöksiä siirtyä muualle.
Se törkeä mahdollisuus, että tietyt tuotteet siirretään Intiaan, Kiinaan tai Etelä-Amerikkaan, herättää voimakasta paheksuntaa. Minä henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että tämä kuuluu sen pelin sääntöihin, josta tietyt Euroopan unionin maat – ensisijaisesti Italia – ovat käyttäneet hyväkseen monien vuosien ajan: omaisuuden, esimerkiksi työvoiman, asettaminen kansainvälisen talouden käyttöön. Tällä ei ole tarkoitus loukata Ternissä sijaitsevan Thyssen Kruppin 450:tä työntekijää, jotka ovat vaarassa menettää työpaikkansa; siten muistetaan niitä satoja, ehkä tuhansia ihmisiä Kiinassa ja Intiassa, jotka saattavat löytää työtä; se merkitsee myös varautumista – viittaan Terniin, joka on jo imenyt 10 000 rauta- ja terästeollisuusalan ylimääräistä työpaikkaa viime vuosina – siihen, että Italiassa ja Euroopassa on mahdollista ja välttämätöntä valmistaa huippuosaamisen aloilla vientiin jotain muuta Euroopan markkinoille ja kansainvälisille markkinoille.
Arvoisa puhemies, huomautan lopuksi, että Italia ja Eurooppa tarvitsevat sijoittajien luottamusta sijoittaakseen Terniin, aivan kuten missä tahansa muuallakin. Ei ole hyödyllistä ajatella, että poliitikot voivat kritisoida sijoittajien tekemiä valintoja tällä tavalla. Työllisyydenkään kannalta siitä olisi mitään todellista hyötyä. 
Caudron (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Pohjois-Ranskassa sijaitsevan vaalipiirin edustajana olen kokenut todellisia ongelmia, jotka liittyvät terästeollisuuden rakenneuudistuksiin alueellani. Aivan uusia tehtaita suljettiin 1970- ja 1980-luvuilla. Minun on kerrottava teille jälleen kerran tänä iltana, että vielä 20 vuoden kuluttua tämä arpi on avoin ja kipeä. Tämän vuoksi tämänhetkinen kriisi, erityisesti Ternin kriisi, joka uhkaa 900:aa työpaikkaa, koskettaa minua voimakkaasti.
Valmistellessani tätä puhetta ja luettuani päätöslauselmaesityksen luin uudelleen teräskertomukseni, jonka parlamentti hyväksyi vuonna 1996. Peräkkäisten rakenneuudistusten vuoksi kahdenkymmenen vuoden aikana menetettiin yli 500 000 työpaikkaa. Sen perusteella voin väittää, että – F-kohtaa lainatakseni – yhteisön terästeollisuutta voidaan nykyään pitää yleisesti hinnoiltaan kilpailukykyisenä ja teknisesti tehokkaana, vaikkakin ylikapasiteettiongelma saattaa tulla esiin uudelleen, mikäli uusi kriisi puhkeaa.
Kaksi vuotta myöhemmin, vuoden 1998 lopussa, teollisuudenala koki voimakkaan kriisin Aasian markkinoiden romahdettua. Siitä lähtien kriisejä on esiintynyt toistuvasti – osa niistä on pieniä, osa suuria, ja ne ovat paikallisen tason tai maailmanlaajuisten rakenneuudistusten tulosta – mistä on ollut seurauksena joukko irtisanomisia. Melko äskettäin – vuoden 2003 alussa – Arcelor ilmoitti tuhansien työpaikkojen menetyksestä. Nyt on Ternin vuoro; tällä kertaa tuhat työpaikkaa on katsottu tarpeettomiksi.
En halua tuoda esiin vuoden 1996 kertomustani enempää kuin on aiheellista; sen lukeminen palautti mieleeni riskit, jotka kuplivat jo pinnan alla. Niitä olivat hillitön globalisaatio, Amerikan painostus ja tuotanto yhteiskunnallisten ja ympäristöön liittyvien näkökohtien kustannuksella. Se palautti kuitenkin mieleeni myös toimenpiteet, joita tarvittiin uusien kriisien ennalta ehkäisemiseksi – sosiaalialan säännöstöä ja sosiaalisia oikeuksia koskevat toimenpiteet, valtion tuen edellytykset, työntekijöiden koulutus, ympäristön kunnioittaminen, erilaistuminen, tutkimus, uudet tuotteet ja uusille markkinoille pyrkiminen.
Tarkasteltavanamme oleva päätöslauselmaesitys tuo mieleen muita asioita, ja valitettavasti tämä osoittaa, ettei varoituksistamme välitetty. Ternin tilanne on oire jostakin. Tämän vuoksi meidän on pantava hanttiin tässä kauheassa suuressa rattaistossa, koska työntekijät vaativat meiltä sitä. Se on tärkeää myös sen vuoksi, että Euroopan rauta- ja terästeollisuus suistuvat raiteiltaan, jollemme tee mitään. Huolimatta työntekijöiden toimista ja uhrauksista menneisyydessä, vaarana on, että Euroopan terästeollisuus katoaa kokonaan, ja että pian sen jälkeen katoavat myös terästuotteita käyttävät teollisuudenalat. Uhattuna on näin ollen itse asiassa koko Euroopan teollisuus.
Tässä jälleen yksi todiste siitä, ettei hyvää taloutta ole ilman sosiaalista näkökulmaa, ilman koulutusta ja ilman työntekijöiden kunnioittamista. Lyhyellä aikavälillä jotkut tosin hyötyvät, mutta se on meidän kannaltamme sivuseikka. Meille on tärkeää puolustaa taloutta, teollisuutta ja työpaikkoja. 
Diamantopoulou,
   . Arvoisa puhemies, kuten jäsenet totesivat, yritysten siirtäminen sellaisiin maihin, joissa työvoimakustannukset ovat alhaisemmat, on taloushistoriassa pysyvä ilmiö. Esitän joitakin erityisiä huomautuksia niiden kannanottojen perusteella, joita jäsenet ovat esittäneet Euroopan unionin roolista ja mahdollisuuksista puuttua tilanteeseen.
Ensiksikin siltä osin kuin on kyse kansainvälisestä ulottuvuudesta, on selvää, että teräskysymyksestä neuvotellaan maailmanlaajuisesti. Euroopan unioni haluaa päästä sopimukseen tuista, koska kuten tiedämme, on maita, jotka myöntävät tukia, erityisesti WTO:n kehyksen ulkopuolella.
Toinen seikka on Euroopan sosiaalialan lainsäädäntö. Tältä osin on mielestäni hyvin tärkeää tietää, että yrityksen johto päättää yrityksestä viime kädessä, mutta sen on noudatettava erityisiä direktiivejä, jotka koskevat työntekijöiden kanssa käytäviä neuvotteluja, tiedonvaihtoa ja asianmukaista tiedottamista työntekijöille sekä työntekijöiden joukkovähentämistä koskevaa yhteisön lainsäädäntöä. Koska nämä direktiivit ovat kansallista lainsäädäntöä, niiden täytäntöönpano koskee ensimmäisessä vaiheessa kaikkia maita, ja se koskee tietenkin myös Euroopan unionia, koska ne ovat EU:n lainsäädäntöä.
Kolmantena asiana ovat rakennerahastot, toisin sanoen EU:n varat yrityksille. Euroopan unionilla on tältä osin kahdentyyppisiä tukitoimenpiteitä. Ensiksikin yrityksille myönnetään suoria tukia. Muistutan, että terästeollisuusalalle ei ole myönnetty tukia moniin vuosiin. Ne ovat olleet ja ovat edelleen kiellettyjä EHTY-sopimuksen mukaisesti; myönnettäessä tukia valtionyhtiöille on tehty sitoumuksia tai sopimuksia. Yritys ei voi vastaanottaa EU:n rahoitusta ja laiminlyödä samalla niiden edellytysten noudattamista, joiden mukaisesti rahoitus on myönnetty. Tällaisissa tapauksissa sopimukset tietenkin allekirjoitetaan kansallisella tasolla, ja kansallisilla tuomioistuimilla on toimivalta määrätä tarvittaessa seuraamuksia. Tukikysymys tulee esiin rakennerahastojen yhteydessä.
Toinen myöskin tärkeä asia on yhteiskunnallisiin vaikutuksiin perustuva toiminta. Tältä osin on tärkeää, että ymmärrämme, että monilla mailla on jo kokemuksia rakennerahastojen, erityisesti sosiaalirahaston, rakenneuudistuksista, työntekijöiden tukemiseksi ja – mikä vielä tärkeämpää – heidän uudelleen kouluttamisekseen. Tärkein väline toteutettaessa yritysten rakenneuudistuksia on työntekijöiden kouluttamisen jatkaminen, jotta he voivat selviytyä alansa ongelmista ja palata halutessaan työmarkkinoille.
Tämän vuoksi on mielestäni tärkeää, että tämänhetkisissä yritysten, työntekijöiden ja Italian hallituksen välisissä kolmen osapuolen neuvotteluissa otetaan huomioon tämä mahdollisuus tukea ja avustaa työntekijöitä sosiaalirahastosta. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut kuusi päätöslauselmaesitystä, jotka on esitetty keskustelun päätteeksi(1) työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Philip Bushill-Matthewsin ja Bartho Pronkin PPE-DE-ryhmän puolesta laatima suullinen kysymys väestönkehityksestä Euroopan unionissa (O-0003/2004). 
Bushill-Matthews (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, minua ilahduttaa se, että parlamentti haluaa keskustella tästä tärkeästä aiheesta. Toivon myös, että parlamentti voisi työskennellä yhdessä tämän asian hyväksi puoluerajoista välittämättä.
Kysymyksen aiheena ei ole vain väestökehitys yleensä. Suullisessa kysymyksessäni kehotetaan kiinnittämään enemmän huomiota nimenomaan ikääntymiseen liittyviin kysymyksiin. Liian usein ikääntyminen nähdään vain ongelmana. Se olisi kuitenkin nähtävä myös mahdollisuutena. Liian usein vanhukset nähdään ihmisinä, joilla on erilaisia rajoitteita ja tarpeita. Heidät olisi kuitenkin voitava nähdä myös ihmisinä, joilla on mahdollisuuksia ja oikeuksia.
On monia näkökohtia, joita olisi tarkasteltava, mutta käytettävissäni olevan ajan huomioon ottaen keskityn niistä vain yhteen: ikääntyneiden mahdollisuuksiin jatkaa halutessaan työelämässä. Tämän vuoksi pidän Wim Kokin johtaman työllisyystyöryhmän omaksumaa lähestymistapaa myönteisenä. Työryhmän raportissa viitataan siihen usein huomiotta jäävään Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmään, jonka mukaan tavoitteena on, että vuoteen 2010 mennessä 50 prosenttia 55–64-vuotiaista on vielä mukana työelämässä. Toistaiseksi tämä tavoite on saavutettu vain Ruotsissa, Tanskassa, Portugalissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Belgiassa, Italiassa, Ranskassa, Luxemburgissa ja Itävallassa ikääntyneiden työllisyysaste on alle 33 prosenttia.
On hyvin tärkeää korottaa sitä ikää, jossa ihmiset poistuvat työmarkkinoilta. Nykyisistä jäsenvaltioista Luxemburgissa, Belgiassa ja Ranskassa sekä tulevista jäsenvaltioista Puolassa, Liettuassa, Unkarissa ja Slovakiassa keskimääräinen työmarkkinoilta poistumisikä on selvästi EU:n keskiarvoa alhaisempi. Näillä mailla tulee olemaan erityisen suuria vaikeuksia sovitun tavoitteen saavuttamisessa, ja päästäkseen tähän tavoitteeseen niiden on muutettava politiikkaansa radikaalisti. Ottavako ne haasteen vastaan?
Kuitenkin jopa nykyiseltä EU:lta jää saavuttamatta 50 prosentin tavoite, ellei se pysty lisäämään ikääntyneiden työntekijöiden määrää seitsemällä miljoonalla seuraavan seitsemän vuoden aikana. Tämä tarkoittaa sitä, että nykyisestä 46–55-vuotiaiden ikäryhmästä kahden kolmasosan on oltava työelämässä vielä vuonna 2010. Tämä puolestaan edellyttää huomattavaa muutosta, sillä niistä tähän ikäryhmään kuuluvista, jotka olivat työelämässä vuonna 1991, oli kymmenen vuotta myöhemmin työssä enää puolet.
Tämän vuoksi esitin tämän kysymyksen. Asia kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, mutta kysymys onkin siitä, ryhtyväkö jäsenvaltiot näiden työllisyystyöryhmän päätelmien pohjalta toimiin täsmällisen ja kiireellisen aikataulun mukaisesti. Aikooko komissio laatia alkuvaiheen edistymistä koskevan raportin, jonka toivotaan mieluiten valmistuvan ennen tämän vuoden loppua? Lopuksi, panevatko jäsenvaltiot viipymättä täytäntöön kaikki työllisyysdirektiiviin sisältyvät ikäsyrjintää koskevat säännökset? Toivon, että kaikkiin näihin kysymyksiin voidaan vastata myönteisesti. 
Diamantopoulou,
   . Arvoisa puhemies, jäsenet Bushill-Matthews ja Pronk ovat esittäneet PPE-DE-ryhmän puolesta useita kysymyksiä, joihin nyt vastaan. Toivon toki itsekin, että kolmeen viimeiseen kysymykseen voitaisiin vastata myönteisesti, ja tämä edellyttää hyvin tiivistä yhteistyötä ja päättäväisyyttä sekä komissiolta että ennen kaikkea jäsenvaltioilta.
Ensimmäinen kysymyksenne liittyy siihen, mitä komissio aikoo tehdä saavuttaakseen Lissabonin huippukokouksessa asetetut väestönkehitystä koskevat tavoitteet. Väestöongelmalla on nykyisiin keskeinen asema kolmella tärkeimmällä politiikan alallamme eli talouspolitiikassa – erityisesti julkista rahoitusta koskevassa politiikassa – työllisyyspolitiikassa ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevassa politiikassa. Kuten tulette huomaamaan, ikääntymistä koskeva kysymys kuuluu nyt olennaisesti talouspolitiikan yleisiin suuntaviivoihin ja työllisyysstrategian suuntaviivoihin, joissa sen ratkaisemiseksi on myös asetettu erityistavoitteita. Haluan todeta erityisesti, että vuoden 2004 kevätraportissa olemme asettaneet kolme ensisijaista tavoitetta, joista yksi on aktiivisen ikääntymisen edistäminen, mikä merkitsee pohjimmiltaan työelämän pidentymistä.
Olemme sopineet kolmesta pääasiallisesta toimintalinjasta. Ensimmäinen niistä liittyy taloudellisten esteiden poistamiseen, sillä ne eivät kannusta työntekijöitä lykkäämään eläkkeelle siirtymistään. Monissa maissa nykyinen järjestelmä on sellainen, että on kannattavampaa siirtyä eläkkeelle kuin pysyä työelämässä, sillä ansiotulot ovat pienemmät kuin eläke. On siis olemassa vakava taloudellisiin esteisiin liittyvä ongelma. Toinen toimintalinja liittyy koulutusmahdollisuuksien parantamiseen kaikille työntekijöille ja erityisesti ikääntyneille työntekijöille. Tässä olemme asettaneet myös määrällisiä tavoitteita. Kolmas toimintalinja liittyy työn laadun parantamiseen. Näiden toimintalinjojen mukaisesti, joita noudattamalla komissio pyrkii kiinnittämään väestön ikääntymiseen aivan erityistä huomiota kaikissa politiikoissaan, komissio aikoo laajentaa avointa koordinointimenetelmää myös terveydenhuolto- ja sosiaaliturvajärjestelmien uudistamiseen. Tähän liittyy erityinen ongelma, joka koskee sekä taloudellisen taakan että työtaakan kasvamista ja näin ollen myös palvelujen saatavuutta hyvin iäkkäille ihmisille. Yhteiskunnassa tapahtuneiden muutosten vuoksi terveydenhuoltojärjestelmät eivät nimittäin pysty enää täyttämään sitä tehtävää, mikä niillä on aiemmin ollut.
Toinen kysymyksenne liittyy eläkkeitä koskevien sääntöjen joustavuuteen ja on hyvin ajankohtainen. Kuten itse totesitte, olemme asettaneet erityisiä tavoitteita. Olemme asettaneet Lissabonin tavoitteet, joiden mukaan ikääntyneiden työllisyysaste on tarkoitus nostaa 50 prosenttiin, ja Barcelonan tavoitteet, joiden mukaan keskimääräistä työmarkkinoilta poistumisikää nostetaan viidellä vuodella vuoteen 2010 mennessä. Komissio valvoo näitä tavoitteita. Kuten tiedätte, julkaisemme vuosittain indikaattoreita ja taulukoita, ja on selvää, että jäsenvaltiot eivät ponnistele samalla tavoin näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Tutkimme parhaillaan työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan kanssa, miten sosiaaliturvajärjestelmät estävät tai suosivat vaivatonta eläkkeelle siirtymistä. Lopullinen raportti on nyt saatavana. Uusi raportti annetaan vuoden 2004 aikana, ja silloin voimme nähdä, minkälaisia ongelmia kussakin järjestelmässä liittyy eläkkeelle siirtymisen kannustimiin, työkyvyttömyyskorvauksiin, työttömyyskorvauksiin, ikääntyneisiin työntekijöihin ja huollettavien eläkkeisiin. Näemme myös, miten kannustimien suosiminen sen sijasta, että pyrittäisiin helpottamaan näiden ihmisten pääsyä työmarkkinoille, on myös vääristänyt työmarkkinoita, ja millä tavoin ihmiset ovat itse pyrkineet pääsemään työmarkkinoille. Uskomme myös, että tämä Eurooppa-neuvostolle toimitettava raportti on tärkeä väline jäsenvaltioiden käsissä. On tietenkin myös todettava, että Euroopan komissio on vuodesta 1980 lähtien suositellut jatkuvasti joustavien eläkejärjestelmien käyttöönottoa, mutta tulos ei ole ollut toivotunlainen.
Wim Kokin johtaman työryhmän tuloksia koskevaan kolmanteen kysymykseenne vastaan, että pidämme näitä tuloksia erittäin tärkeinä erityisesti siksi, että niissä esitetään yksityiskohtaisia suosituksia kullekin jäsenvaltiolle. Olemme jo sisällyttäneet Kokin raportin työllisyysstrategiaan, ja se otetaan huomioon kaikkia maita koskevissa suosituksissamme. On mielenkiintoista, että esittelemme työryhmän päätelmät jäsenvaltioille yhdessä puheenjohtaja Kokin sekä työllisyysministerien ja työmarkkinaosapuolten kanssa ja että pyrimme tällä tavoin saamaan päätelmille enemmän julkisuutta ja kannustamaan paitsi hallituksia myös työmarkkinaosapuolia panemaan päätelmät täytäntöön. 
Bastos (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Diamantopoulou, hyvät parlamentin jäsenet, ensinnäkin haluan kiittää komission jäsentä hänen yksityiskohtaisesta ja rohkaisevasta vastauksestaan. Tietoisuus väestön ikääntymisestä ja sen vaikutuksista työmarkkinoihin ja EU:n sosiaalipolitiikkaan on lisääntynyt selvästi.
Eurooppa joutuu kohtaamaan tässä asiassa valtavia haasteita. Toisaalta on mahdollista, että se ei pysty saavuttamaan Lissabonissa asetettuja työllisyyttä, kilpailukykyä ja talouskasvua koskevia tavoitteita vuoteen 2010 mennessä. Samanaikaisesti terveydenhuoltojärjestelmien on saavutettava kolme tavoitetta, jotka ovat terveydenhuoltopalvelujen takaaminen kaikille, näiden palvelujen korkeampi laatu sekä järjestelmien taloudellinen toteutettavuus. Lisäksi jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmiin kohdistuu voimakkaita paineita, koska niiden on voitava taata tulevaisuudessa huomattavasti ikääntyneen väestön eläkkeensaanti. On siis tullut aika ryhtyä toimiin.
Olemme tietoisia siitä, että väestön ikääntymisen monia vaikutuksia ja syntyvyyden pienenemistä ei voida ratkaista yksinomaan kansallisella tasolla. Näillä ongelmilla on vaikutuksia yhteisön politiikkoihin, joten niiden ratkaisemiseksi tarvitaan Euroopan laajuista yhteistyötä. Näin ollen ensimmäiseksi olisi tiedettävä, millä tavoin komissio voi tukea jäsenvaltioita, jotta nämä voisivat löytää väestön ikääntymiseen asianmukaisia ratkaisuja joko terveydenhuoltojärjestelmiä tai työllisyyspolitiikkoja kehittämällä.
Wim Kokin johtaman työryhmän päätelmissä ehdotetaan erilaisia toimenpiteitä talouskasvun säilyttämiseksi ja aktiivisen ikääntymisen edistämiseksi. Olisi luotava sellainen sääntely- ja rahoituskehys, joka kannustaisi työnantajia palkkaamaan ikääntyneitä työntekijöitä ja pitämään heitä työelämässä, joka ei kannustaisi ihmisiä poistumaan työmarkkinoilta liian varhain ja joka lisäisi osallistumista elinikäiseen oppimiseen.
Jäsen Bushill-Matthewsin esittämien kysymysten lisäksi – onnittelen häntä hänen komissiolle osoittamastaan kysymyksestä – haluaisin käsitellä työssä käyviä naisia koskevaa kysymystä. Naisten osuuden lisääminen työmarkkinoilla on myös yksi vastaus, mutta se edellyttää sellaisia toimenpiteitä, joilla helpotetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista. Kysynkin komissiolta ja erityisesti komission jäseneltä Diamantopouloulta, pystyykö komissio luomaan edellytykset sellaisen puitedirektiivin laatimiselle, jossa vahvistetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista koskevat vähimmäisvaatimukset. 
Weiler (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minun on todettava ryhmäni puolesta, että en täysin ymmärrä, miksi jäsen Bushill-Matthews esitti tämän kysymyksen. Olemme kaikki tietoisia ongelmasta, ja myös komission vastauksesta kävi ilmi, että asialle pyritään jo tekemään jotain ja että luonnollisesti myös jäsenvaltioita painostetaan aina kun se on mahdollista. Mielestäni huomautuksenne ja erityisesti kolme vaatimustanne on esitetty liian tiiviissä muodossa, jotta niiden avulla voitaisiin käsitellä kokonaisvaltaisesti tätä ongelmaa ja kaikkia väestökehityksen ulottuvuuksia.
Sekä jäsenvaltiot että ehdokasmaat ovat tietoisia näistä haasteista. Pyytäisin teitä tutustumaan kahteen jäsen Cercasin ja jäsen Anderssonin laatimaan mietintöön, jotka valiokuntamme ja parlamentti on hyväksynyt jo vuosina 2001 ja 2003. Huomaatte varmasti, että näissä mietinnöissä aihetta käsitellään paljon perusteellisemmin. Kyse ei ole ainoastaan eläkeiän nostamisesta, kuten jäsen Bushill-Matthews muistutti. On selvää, että ainakin varhaiseläkkeelle siirtymistä koskevat kannustimet on poistettava. On tietenkin päästävä eroon myös siitä syrjinnästä, jota ikääntyneet työntekijät vieläkin usein kohtaavat. Tämä ilmenee esimerkiksi siten, että heidän ei yleensä anneta osallistua täydennyskoulutukseen, minkä seurauksena heidän kokemustaan ei hyödynnetä täysimääräisesti eikä heillä myöskään ole mahdollisuutta saada minkäänlaista ylennystä. Tämä kaikki liittyy siihen, että on lisättävä työmarkkinoiden houkuttelevuutta ja mielekkyyttä ikääntyneiden työntekijöiden kannalta. Tehtävää on siis vielä paljon, niin jäsenvaltioilla kuin meilläkin, ja siihen kuuluu paljon muutakin kuin eläkeiän nostaminen.
Kuten jäsen Bastos totesi, toinen tärkeä kysymys on se, miten voimme kehittää lapsiystävällisiä työoloja Euroopan unionissa, miten voimme tukea naisia työ- ja perhe-elämän yhdistämisessä. Mielestäni on todella ristiriitaista, että Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmällä ei ole minkäänlaista ongelmaa vaatia 55- tai 60-tuntista työviikkoa, kuten se teki eilen, että se edellyttää sitä, eikä pysähdy hetkeksikään miettimään, että tämä tekee lapsiystävällisen yhteiskunnan täysin mahdottomaksi. Tämä on mielestäni toinen tärkeä seikka.
Kolmas ja viimeinen seikka on se, että meidän käytävä puolueetonta, avointa ja vakavaa keskustelua aktiivisesta maahanmuuttopolitiikasta. Meidän olisi keskusteltava vakavasti myös Kofi Annanin tässä salissa äskettäin mainitsemasta maahanmuuttostrategiasta. Kaikki tämä kuuluu mielestäni sellaiseen toimintatapaan, jolla luodaan tasapainoa sukupolvien ja hyvinvoinnin välille ja jolla osoitetaan sitä sukupolvien välistä solidaarisuutta, josta täällä usein puhutaan. Tämä on tärkeämpää kuin puhuminen vain eläkeiän nostamisesta. 
Ferrández Lezaun (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen kiitollinen tästä kysymyksestä, sillä ryhmäni on jatkuvasti huolissaan paitsi ikääntymisen ongelmasta myös ikääntymisen ja väestön vähenemisen yhteisestä ongelmasta.
Euroopan väestö vähenee ja ikääntyy jatkuvasti. Meidän on vaikea säilyttää kilpailukykymme, jos meillä ei ole työkykyistä väestöä. Uskon, että on tulossa aika, jolloin meidän on otettava käyttöön uusia arviointiperusteita, jos haluamme mahdollisuuksia tulevaisuuden varalle, sellaisia arviointiperusteita, jotka perustuvat tuottavaan väestöntiheyteen.
Arvoisa komission jäsen, te olette kreikkalainen. Olen tutkinut Euroopan väestökarttaa, ja se on täällä mukanani. Kartan mukaan yli puolella maanne pinta-alasta, siis yli puolella Kreikan pinta-alasta, väestön tiheys on alle 50 asukasta neliökilometriä kohti. Nämä ovat harvaan asuttuja alueita. Entä mitä sanotte siitä, jos kerron teille myös, että puolet väestöstänne kuuluu yli 50-vuotiaiden ikäryhmään? Näyttää siltä, että tulevaisuutta ei käytännössä ole.
Meidän on ryhdyttävä selvittämään tätä ongelmaa, joka on kehittymässä monilla Euroopan alueilla: Espanjassa, Ranskassa, joillakin Italian alueilla ja myös Kreikassa.
Pian meidän on aika ryhtyä pohtimaan myös kilpailukyvyn kannalta välttämätöntä tuottavan väestöntiheyden käsitettä, sillä Espanjassa kohtaamme toistuvasti ongelman, jota kutsumme "omaa pyrstöään syöväksi kalaksi". Emme voi viedä yrityksiä alueille, joilla ei ole ihmisiä, joilla ei ole tuottavaa työvoimaa ja joille tuottava työvoima ei siirry, koska siellä ei ole yrityksiä.
Meidän on löydettävä keino tämän noidankehän katkaisemiseksi. Kerron vielä lisää: kotiseudullamme Aragoniassa olemme yrittäneet siirtää maaseudulle maahanmuuttajia: latinalaisamerikkalaisia, romanialaisia, itäeurooppalaisia. Tiedättekö mitä tapahtuu? He pysyvät siellä kolmesta kuuteen kuukautta tai vuoden ja lähtevät sitten rannikolle tai kaupunkiin. Meidän on löydettävä keino tämän noidankehän katkaisemiseksi. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
(1) 


Komissio hyväksyy kaikki tarkistukset, jotka kuuluvat kolmen toimielimen välillä laadittuun kompromissiin, jonka tarkoituksena on päästä asiasta sovintoon ensimmäisessä käsittelyssä.
Komissio ei voi hyväksyä kompromissin ulkopuolelle jääviä tarkistuksia 1, 5–8, 19, 20, 22, 30, 31, 33 ja 34. 

 Arvoisa Kolumbian tasavallan presidentti Uribe, toivotan teidät Euroopan parlamentin puolesta tervetulleeksi.Tämä on toinen kerta tällä vaalikaudella – Euroopan parlamentin viidennellä toimikaudella – kun Kolumbian presidentti puhuu parlamentin täysistunnossa. Presidentti Pastrana puhui täällä lokakuussa 1999, ja tänään hän on mukana valtuuskunnassanne, arvoisa presidentti Uribe.Arvoisa presidentti, vaikka Euroopan unioni laajenee itään ja saa kaksi uutta Välimeren saarta jäsenvaltioikseen, olemme parlamentissa täysin sitä mieltä, että unionin suhteita Latinalaiseen Amerikkaan on edelleen vahvistettava. Ennen kaikkea tätä taustaa vasten toivotan teidät ja valtuuskuntanne tervetulleiksi tänään. Meidän mielestämme suhteissa edistyttiin vastikään merkittävästi, kun poliittista vuoropuhelua ja yhteistyötä koskeva sopimus saatiin tehtyä viime joulukuussa Andien yhteisön ja näin ollen myös Kolumbian kanssa.Arvoisa presidentti, tiedämme, että valtionne kärsii äärimmäisen vilkkaasta maastamuutosta, köyhyydestä, poikkeuksellisista turvallisuusongelmista, kuten murhista ja ihmisryöstöistä, sekä järjestäytyneen rikollisuuden ja huumausaineisiin liittyvän terrorismin aiheuttamista ongelmista. Kolumbiassa on maksettu kova hinta väkivallasta ja poliittisesti epävakaasta tilanteesta.Parlamentti tukee kaikkia toimia, joiden tarkoituksena on uudistaa Kolumbiaa ja tuoda maahan rauha, vaikka muutamilla aloilla tarvitaan vielä lisätoimia. Parlamentin mielestä käynnissä oleva konflikti edellyttää sotilaallisen ja turvallisuuteen liittyvän ulottuvuuden lisäksi poliittisia, sosiaalisia ja taloudellisia ratkaisuja. Vanhan mantereemme kokemusten perusteella on mielestämme oleellista kehittää täysin toimiva demokraattinen valtio, jossa on täysin toimivat ja vahvat demokraattiset instituutiot, jotka kunnioittavat ihmisoikeuksia ja noudattavat oikeusvaltion periaatteita. Parlamentin mielestä poikkeukset eivät ole ihmisoikeuskysymyksissä hyväksyttäviä.Kuten tiedätte, Euroopan parlamentti on vaatinut, että kaikki aseistautuneiden ryhmien panttivankeina olevat henkilöt on vapautettava Kolumbiassa. Arvoisa presidentti, palaan jälleen tänään tähän asiaan ja esitän täällä parlamentissa teille erityisen vetoomuksen: tehkää kaikkenne, jotta panttivangit saadaan vapaaksi. Etenkin Ingrid Betancourt, joka on nyt ollut vangittuna lähes kaksi vuotta, olisi saatava vapaaksi.Arvoisa presidentti, kutsun teidät puhumaan parlamentille. 
Álvaro Uribe,
   . Arvoisa presidentti, arvoisat puheenjohtajakokouksen jäsenet, arvoisa parlamentin puhemiehistö, arvoisat valiokuntien puheenjohtajat, hyvät parlamentin jäsenet ja muut kuulijat, Kolumbiassa vierailevat henkilöt sanovat hyvin usein, että Kolumbia on suurenmoinen maa. Mielipide on täysin vastakkainen kuin tutkijoiden ja tiedotusvälineiden antama kuva.
Joidenkin mielestä Kolumbia on laiton, autoritaarinen ja elitistinen valtio.
Valtion vahvistuessa moniarvoinen demokratiamme on vaihtanut muodolliset ja retoriset takeet aitoihin ja todellisiin.
Hallituksen ehdottama äänestys pidettiin 25. lokakuuta. Äänestyksestä keskusteltiin ja se hyväksyttiin kongressissa. Oppositio sai muuttaa tekstiä, ja perustuslakituomioistuin tutki tekstin ja lyhensi sitä. Äänestämättä jättäneillä ja vastustajilla oli tilaisuus ilmaista kantansa. Kukaan ei voi valittaa, että hänen oikeuksiaan olisi rikottu tai että hallitus olisi toiminut vihamielisesti.
Seuraavana päivänä kansa valitsi 30 kuvernööriä 133 ehdokkaasta, 914 pormestaria 3 441 ehdokkaasta ja 398 kansanedustajaa 373 listasta, joissa oli 2 723 ehdokasta. Ehdokkaiden määrä oli kaksinkertainen edellisiin vaaleihin verrattuna.
Monissa kaupungeissa ja monilla hallintoalueilla voittivat ehdokkaat, jotka edustavat muita kuin perinteisiä puolueita. He edustavat entisistä sissiryhmistä muodostuneita järjestöjä, niin sanotusti vasemmisto- tai oppositioryhmiä. Niiden vaalikampanjassa hallituksen suurimpana huolenaiheena oli antaa niille kaikki mahdolliset takeet. Nyt kun ne valittiin, hallitus on päättänyt työskennellä niiden kanssa avoimesti ja perustuslain mukaisesti huolimatta niiden valintaan liittyvistä poliittisista syistä. Ennen kaikkea hallituksen isänmaallisena tehtävänä on koota monimuotoinen Kolumbia yhteen.
Terroristit ovat painostaneet ja murhanneet kansan valitsemia pormestareita ja kuvernöörejä. Nykyisen hallituksen aloittaessa toimikautensa sissit uhkasivat 416:ta pormestaria ja 216 pormestaria ei pystynyt hoitamaan tehtäviään omalla toimialueellaan. Turvallisuuden eteen tehdyn työn ansiosta ongelma on ennallaan vain 14 paikkakunnalla.
Kolumbiassa keskusteltiin yli sata vuotta pormestarien valitsemisesta kansanvaalilla, joka nähtiin demokratian laajentamisen kannalta perustavana toimena. Terroristisissit vaativat sitä rauhan edellytyksenä. Esitys hyväksyttiin 1980-luvulla. Juuri tässä piilee terrorismin paradoksi: murhaaja tuhoaa paikallisdemokratian, jota se vaatii.
Valtiomme koostuu instituutioista, jotka valvovat toinen toistaan, ja kansalaisyhteiskunnan osallistuminen on laajaa. Kansalaiset ovat siis oikeusvaltion lainsäädännön alaisia, eivät itsevaltaisen hallitsijan oikkujen armoilla.
Hallitukseni suhtautuu turvallisuuteen demokratian näkökulmasta: kaikkia kansalaisia on suojeltava huolimatta aatteista ja taloudellisesta tilanteesta tai siitä, ovatko he työnantajia vai työntekijöitä tai kannattavatko he hallitusta.
Ei ole helppoa ratkaista, mitä tehdä 30 000 terroristin kanssa.
Tiedämme, että haasteenamme on ratkaista terroriuhka avoimesti. Se on alku kansalliselle yhtenäisyydelle ja kestävälle demokraattiselle turvallisuudelle, jolla yritetään palauttaa laki ja järjestys.
Terrorismi rikkoo laajalti ihmisoikeuksia, mutta valtio ja turvallisuusjoukot ovat sitoutuneet niiden vaalimiseen. Viime vuonna 76 864:lle valtion palveluksessa olevalle henkilölle annettiin koulutusta ihmisoikeusasioissa. Vuonna 2002 yleinen syyttäjä sai 231 kantelua turvallisuusjoukkoja vastaan kansainvälisen ihmisoikeuslainsäädännön rikkomisesta. Vuonna 2003 kantelujen määrä väheni 160:een.
Valvontaelimet, oikeuslaitos ja hallitus toimivat päättäväisesti, jotta kaikista toteen näytetyistä ihmisoikeusrikkomuksista rangaistaan ankarasti.
Kolumbia on kiitollinen sotilailleen ja poliiseilleen ja on heidän rohkeudestaan ylpeä. Nämä ovat tehneet valtavia uhrauksia, jotta rauha saataisiin aikaan. Elokuun 2003 jälkeen 277 sotilasta ja poliisia on kuollut pelkästään jalkaväkimiinoihin ja 854 on loukkaantunut. Suuri osa heistä on jäänyt pysyvästi raajarikoiksi.
Maamme on avoin kansainvälisen yhteisön valvonnalle. Saimme maahan omasta pyynnöstämme Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeusvaltuutetun toimiston, jonka suosituksia kunnioitetaan. Jos hallitus on sitä mieltä, ettei suosituksia voida noudattaa, asiasta keskustellaan suoraan.
Tunnustan ihmisoikeusjärjestöjen aseman ja arvostan monen järjestön työtä, vaikka olenkin tyytymätön raportteihin, jotka eivät vastaa tosiseikkoja.
Valtiovalta ei ole hallinnut vuosiin lähes 1 200 000 neliökilometrin suuruista aluetta, josta yli 400 000 neliökilometriä on viidakkoa. Terroristijärjestöt ovat syrjäyttäneet valtion. Olemme esittäneet, että kansalaisten suojeluun tähtääviä institutionaalisia valmiuksia laajennettaisiin.
Maan 1 100 kunnasta 170:ssä ei aiemmin ollut poliisiviranomaisia. Nyt poliisi on läsnä niissä kaikissa, emmekä lepää, ennen kuin viimeinenkin asutuskeskus on suojattu. 450 kuntaan on sijoitettu armeijan ja merijalkaväen sotilaita, joita nimitetään "minun väekseni", . He suorittavat asemiespalvelusta omalla asuinpaikkakunnallaan. Tulokset ovat rohkaisevia. Kovasti toivotaan, että turvallisuusjoukoissa suorittamansa palveluksen jälkeen nuoret noudattavat esimerkillisesti lakia lopun ikäänsä.
Vuosina 2002–2003 murhat vähenivät 20 prosenttia, ihmisryöstöt 26 prosenttia, joukkomurhat 33 prosenttia ja väestöön kohdistuneet hyökkäykset 84 prosenttia. Tammikuussa 2004 tehtiin 51 ihmisryöstöä, kun tammikuussa 2003 niitä tehtiin 186, ja murhat vähenivät entisestään 17 prosenttia.
Opettajien, ammattiyhdistysaktiivien ja toimittajien murhat ovat vähentyneet, ja murhaajat on onneksi saatu monissa tapauksissa telkien taakse, mikä on rankaisematta jättämisen estämiseen tähtäävien päättäväisten toimien ansiota. Haluaisin toistaa, että olemme innokkaasti sitoutuneet tarjoamaan suojelua etenkin opettajille, ammattiyhdistysaktiiveille ja toimittajille, koska yksikään demokratia ei voi hyväksyä sitä, että heitä murhataan.
Terroristiryhmät ovat vainonneet julmasti alkuperäiskansoja, näitä tukevia avustustyöntekijöitä ja ympäristönsuojelijoita, joiden väkivaltaiset kuolemat ovat kuitenkin vähentyneet sen ansiosta, että valtiovalta on saanut valvontaansa esi-isiltä perityt maat.
Maan sisäinen pakolaisuus on yksi suurimpia terrorismin aiheuttamia tragedioita. Viime vuonna pakolaisten määrä väheni 53 prosenttia, ja 11 140 perhettä on palannut alkuperäiselle kotiseudulleen.
Vaikka olemme edistyneet hieman, työ on vasta alussa. Mikä maa voisi hyväksyä 2 200 ihmisryöstöä vuodessa? Julistaudumme voittajiksi vasta, kun joukkomurhat ja terroriteot on saatu kokonaan loppumaan, sillä jokainen teko aiheuttaa tuskaa koko kansalle. Tuskaa aiheutti esimerkiksi Farcin asettama autopommi, joka räjähti El Nogal -klubilla tasan vuosi sitten. 33 kuoli ja 173 loukkaantui. Tuskaa aiheutti myös La Unión Peneyassa asuneen maanviljelijän tapaus: terroristisissit polttivat hänet elävältä, sillä hän kieltäytyi lähtemästä kotoaan ja liittymästä lukuisten kotiseudultaan pakoon lähteneiden joukkoon. Tibústa kotoisin oleva maalaisnainen menetti puolestaan jalkansa, kun hän astui miinaan kävellessään ulkona viisivuotiaan tyttärensä kanssa.
Perustuslakiuudistuksella otettiin käyttöön terrorismin vastaiset lait, ja uudistus hyväksyttiin kongressissa kansallisen ja kansainvälisen keskustelun saattelemana. Turvallisuusjoukkojen suorittamien terrorismin vastausten vangitsemisten, sieppausten ja ratsioiden edellytykseksi asetettiin lakisääteinen hyväksyntä, ja samalla edellytykseksi asetettiin muita takeita, kuten velvollisuus saattaa asia tuomiovallan käsiteltäväksi 36 tunnin kuluessa, velvollisuus ilmoittaa asiasta välittömästi valtionsyyttäjälle ja kongressin suorittama säännöllinen valvonta.
Laki on vähemmän tiukka kuin monet läntisissä demokratioissa voimassa olevista laeista.
Mielestäni maailman on harkittava uudelleen ajatusta, jonka mukaan tämän tyyppinen valta hallitusten käsissä vaarantaa ihmisoikeudet. Sekä tuomiovallan että täytäntöönpanovallan on kunnioitettava ihmisoikeuksia yhtä lailla täysimääräisesti.
Luokittelen väkivaltaiset ryhmät terroristeiksi niiden tekojen, Kolumbian demokraattisen valtion, verrattavissa olevan kansainvälisen lainsäädännön, näiden ryhmien tulonlähteiden ja niiden toiminnan tulosten perusteella.
Jalkaväkimiinoja asettavia ja lapsia tappavia ihmisiä, jotka iloitsevat omasta julmuudestaan ja toimivat katalasti, voi nimittää ainoastaan terroristeiksi.
Kolumbia on sitoutunut tarjoamaan takeet kaikkien poliittisen näkemysten esittämiselle, joten väkivaltaisesti demokratiaa vastaan hyökkääviä ihmisiä voi nimittää ainoastaan terroristeiksi.
Ihmiset, jotka käyttävät tai uhkaavat käyttää väkivaltaa ideologisista tai muista syistä, määritellään terroristeiksi monien maiden lainsäädännössä. Tuolla tavoin käyttäytyviä henkilöitä voidaan Kolumbiassakin nimittää ainoastaan terroristeiksi.
Ihmisiä, jotka rahoittavat väkivallantekonsa laittomilla huumausaineilla ja ihmisryöstöillä ja tuhoavat näin kansan ihmisarvon, vapauden ja ekologian, voidaan nimittää ainoastaan terroristeiksi.
Ihmisiä, jotka käyttävät köyhyyttä ja epätasa-arvoa väkivallan perusteena ja vain lisäävät köyhyyttä ja epätasa-arvoa väkivaltaa käyttäen, voidaan nimittää ainoastaan terroristeiksi.
En vastusta neuvotteluratkaisua, mutta sitä ei saa sekoittaa terrorismiin. Väkivaltaisuuksien päättyminen on edellytys, mutta aseistariisunta ja kotiuttaminen vaativat paljon aikaa.
Kolumbiassa on perinteisesti neuvoteltu usein ratkaisuja aseistautuneiden ryhmien kanssa. Edeltäjäni, presidentti Andrés Pastrana, yritti kaikin keinoin neuvotella Farcin kanssa. Farc petti pelkurimaisella tavalla hänen hyvän uskonsa ja isänmaallisuutensa: Farc vain laajensi rikollista valtakuntaansa, kun kansakunta odotti ja toivoi rauhansopimusta.
Pidän demokraattista turvallisuutta ensisijaisena, koska näin aseistautuneet ryhmät ymmärtävät, että vakavasti käytävät neuvottelut ovat välttämättömiä, tai muuten valtiovalta tuhoaa ryhmät täydellisesti.
Neuvottelut on kuitenkin pyritty saamaan käyntiin.
Kuuban katolisen kirkon ja ystävävaltioiden ryhmän sekä välittäjinä toimivien maiden ryhmän avulla olemme yrittäneet aloittaa vuoropuhelun ELN:n kanssa. Tuloksia ei ole toistaiseksi saavutettu tahdostamme huolimatta. ELN ei uskalla ottaa askelta lähemmäs rauhaa ilman Farcin lupaa.
Katolinen kirkko tarjoutui välikädeksi neuvotteluissa laittomien itsepuolustusjoukkojen kanssa, ja päätin antaa neuvottelujen jatkua. Suostuin siihen, että rauhanvaltuutettu aloittaisi vuoropuhelun, kun järjestöt ilmoittivat väkivaltaisuuksien päättyvän. Tulitauko on uusittava ja sitä on valvottava, ja tässä Amerikan valtioiden järjestön tuki on suureksi hyödyksi. Yhä useammat näiden joukkojen jäsenet on saatava osoittamaan nopeasti aitoa halua saada rauha aikaan.
Kun valtiota ja yhteiskuntaa vastaan hyökätään väkivaltaisesti, hyökätään samalla oikeusjärjestystäkin vastaan, vaikka väitettäisiin, että valtiota ja yhteiskuntaa puolustetaan väkivallalla ja oikeuden omiin käsiin ottaneiden ryhmien toimilla.
Meidän on palautettava valtaan periaate, jonka mukaan vain valtiovalta voi suojella kansalaisia. Itsepuolustusjoukkojen kotiuttaminen edesauttaa tavoitteeseen pääsyä.
Hallituksen sotilastoiminta on ollut heltymätöntä niitä itsepuolustusjoukkoja vastaan, jotka eivät ole noudattaneet tulitaukoa. Tämä näkyy kotiuttamisessa – vuonna 2003 kotiuttamismäärät kasvoivat 85 prosenttia vuodesta 2002 – sekä vangittujen määrässä, joka kasvoi samana aikana 135 prosenttia.
Vaihtoehtoisia rangaistuksia koskevalla lakiluonnoksella, josta keskustellaan laajalti, pyritään edistämään rauhansopimusten tekoa oikeusjärjestelmän mukaisesti siten, ettei tekijöitä jätetä rankaisematta. Vaikka lakia käsitellään samaan aikaan, kun meneillään on itsepuolustusjoukkoja koskeva hanke, lakia tarvitaan kipeämmin sissijoukkojen takia. Sisseillä on enemmän jäseniä, ja kotiuttamismäärät ovat olleet suurempia nykyisen hallituksen aikana.
Laissa on tarkasteltava mennyttä ja ennakoitava tulevaa. Menneisyydessä tapahtuneita kauhistuttavia rikoksia ei voida mitenkään antaa nyt anteeksi. Ei olisi myöskään hyväksyttävää, jos antamaamme lakia muutettaisiin heti seuraavana päivänä, kun poliittinen huomio suuntautuu muihin terroristeihin, jotka haluavat neuvotella.
Nykyisen hallituksen toimikaudella on kotiutettu lähes 4 500 aseistautuneiden joukkojen jäsentä, joista 68 prosenttia on kuulunut Farc-sissijärjestöön. Kotiutuneet on otettu vastaan avosydämin, ja valtio on tehnyt mittavia toimia, jotta kotiutuneiden olisi helpompaa sopeutua yhteiskuntaan. Määrä ylittää viime vuosikymmenten rauhanprosessin saavutukset.
Farc pitää hallussaan yli 1 000:ta panttivankia – kansanedustajia, turvallisuusjoukkojen jäseniä, ja onpa heillä hallussaan myös entinen presidentinvaalien ehdokas Ingrid Betancourt, joka on sekä Kolumbian että Ranskan kansalainen. Ymmärrän hyvin, millaista tuskaa siepattujen henkilöiden perheet kokevat ja että kansainvälinen yhteisö kaipaa humanitaarista sopimusta. Alun perin asetin edellytykseksi väkivaltaisuuksien lopettamisen ja vuoropuhelun aloittamisen. Keskusteltuani kirkon, Ranskan hallituksen, Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin Kofi Annanin ja uhrien perheiden kanssa suostuin siihen, että Yhdistyneiden Kansakuntien alaisuudessa käytävissä neuvotteluissa pyritään saamaan aikaan sopimus, jonka mukaan kaikki panttivangit vapautetaan ja vankilasta vapautuvat terroristit sitoutuvat siihen, etteivät tee enää rikoksia. Samalla heille annetaan todelliset takeet, kuten myönnetään oleskeluoikeus maahan, joka noudattaa sopimusta.
Hallitus ei voi vapauttaa terroristisissejä ilman pitäviä takeita siitä, etteivät he enää tee rikoksia. Muutoin halventaisimme turvallisuusjoukkojemme uhrauksia, lannistaisimme niiden toimintaa ja näivettäisimme kansan yleisen lainkuuliaisuuden. Avaisimme oven jatkuvalle kiristykselle valtiota ja yhteiskuntaa vastaan.
On pidettävä mielessä, että yhtäältä terroristit sieppaavat kunniallisia kansalaisia ja toisaalta terroristeja istuu vankiloissa. On pidettävä mielessä, että sota on aivan eri asia kuin terrorismi. Sodassa on kaksi osapuolta, joiden legitimiteetti on tunnustettu humanitaarisissa sopimuksissa, mutta terrorismissa on murhaaja ja uhri. Uhrin asemassa ovat yhteiskunta, oikeudet ja hyvinvointi, joita on suojeltava valtiovallan keinoin.
Valtiovalta ei voi näin ollen antaa periksi, vaan sen on yritettävä pelastaa panttivangit huolimatta rikollisten julmuudesta, joka on käynyt ilmi Gilberto Echeverrin, Guillermo Gavirian, Doris Gilin, Helmut Bickenbackin, Chikao Muramatsun ja turvallisuusjoukkojen monien jäsenten murhista. Farc murhasi puolustuskyvyttömiä kansalaisia, kun oletti viranomaisten olevan lähellä vankien säilytyspaikkaa.
Ei voida sallia neuvotteluja, joissa murhaaja vahvistuu.
Kolumbia on sosiaalidemokratia. 63 prosenttia maan talousarviosta velan takaisinmaksuerät pois laskettuna käytetään sosiaaliturvaan, koulutukseen ja terveyteen sekä suoraan että hajauttamalla.
Terrorismi on lisännyt köyhyyttä. Rauhan palauttaminen vaatii köyhyyden kukistamista. Hallitus työstää suunnitelmaa nimeltä "Yhdenvertaisuuden seitsemän välinettä". Seitsemän välinettä ovat koulutusjärjestelmän täydellinen uudistus, sosiaaliturva, taloudellisen yhteisvastuun edistäminen, maaseudun sosiaalinen hoitaminen, julkisten palvelujen hoitaminen, omistuslähtöinen näkökulma ja kaupunkielämän laatu.
Perus- ja keskiasteen opetukseen osallistuu 86,3 prosenttia lapsista. Valtion tekninen koulutusohjelma saavuttaa nelivuotisen tavoitteensa eli opiskelijamäärä kasvaa 1 070 000 opiskelijasta 4 000 000 opiskelijaan vuodessa. Monet lapsille tarkoitetut ruokaohjelmat hyödyttävät 5:tä miljoonaa lasta. Pienyritysten tuet nousivat viime vuonna 57 prosenttia.
Meillä on monia sosiaalisia ongelmia, mutta aiomme ratkaista ongelmat päättäväisesti.
Talous kasvoi viime vuonna 3,7–4 prosenttia, vaikka odotimme 2 prosentin kasvua. Työttömyysaste laski viime vuonna kolme prosenttiyksikköä, ja se asettui 12,3 prosenttiin.
Kolumbiassa epätasa-arvoisuus ei johdu yksityisyrityksistä vaan yksityisyritysten puutteesta. Järjestäytyneissä yksityisyrityksissä on johtoon kuuluvia henkilöitä, jotka edistävät yhteisvastuullisuutta työntekijöihin ja muuhun väestöön nähden. Työnantajat maksavat suurimman osan verovelvoitteista, ja uusimmat verouudistukset ovat kiristäneet heidän verotustaan.
Terrorismi on estänyt yksityisyritysten laajentumisen, mikä on lisännyt köyhyyttä ja liiketoiminnan puutetta.
Edistämme innokkaasti työntekijöiden yhtiöitä, osuuskuntia sekä käyttäjien ja työntekijöiden osallistumista julkisten palvelujen tarjoamiseen.
Uskomme sosiaaliseen kapitalismiin. Säädimme lain, jolla nopeutettiin omaisuuden takavarikointimenettelyjä, jotta torjutaan maaseudun maaomaisuuden keskittyminen huumekauppiaiden ja terroristien käsiin. Viime vuonna takavarikkojen määrä nousi viidestä lainvoimaisesta tuomiosta 61:een.
Euroopan unioni on antanut meille erittäin arvokasta tukea, ja haluaisin kiittää teitä siitä. Olemme sitoutuneet täysin Lontoon julistukseen, joka on ollut suuri demokraattisen sitoutumisen lähde, merkittävä osoitus Euroopan tuesta. Yhteisö suhtautuu myönteisesti rauhanlaboratorioiden rahoittamiseen.
Huumeiden tuhoamiseksi on tehtävä lisää yhteistyötä. Ilman huumeita ei ole terrorismia. Nyt ei pidä syyttää ihmisiä siitä, että he tuottavat huumeita tai käyttävät niitä. Ongelma on niin suuri, että kaikista huumeet sallivista maista tulee lopulta tuottajia, huumekauppiaita ja kuluttajia. On aika tuhota huumeet. Huumeita viljelevät maanviljelijämme tuntevat, että terroristit ovat pettäneet heidät ja heidän ihmisarvoaan on loukattu. He kaipaavat vaihtoehtoja. Maassamme on nyt 20 000 metsänvartijaperhettä, jotka huolehtivat alueista, joilla ei ole kokaviljelmiä, ja jotka valvovat viidakon palautumista ennalleen. Jokainen perhe saa noin 2 000 dollaria vuodessa. Perheiden määrää on nostettava 50 000:een.
Nuorten eurooppalaisten on hyvä tietää, että huumeet ovat tuhonneet 1 700 000 hehtaaria trooppista viidakkoa Kolumbiassa, aivan Amazonjoen tuntumassa. Amazonjoki on vakavasti uhattuna huumeiden takia.
Olemme Andien yhteisössä huolissamme siitä, ettei Euroopan unioni päättänyt neuvotella vapaakauppasopimuksesta maidemme kanssa, kun se ajantasaisti sopimuksia Meksikon ja Chilen kanssa. Yhteisö ehdottaa, että asia otetaan esille Mercosurissa. Andien alueen yhdentymisen puutteilla perustellaan sitä, ettei sopimuksesta neuvotella, mutta asia voitaisiin ratkaista velvoitteilla, jotka asetetaan Euroopan unionin kanssa tehtävässä sopimuksessa.
Olemme kiitollisia yleisen tullietuusjärjestelmän laajentamisesta, ja pyydämme kunnioittaen, että järjestelmä säilytetään, kunnes se korvataan pysyvällä sopimuksella.
Puhun nyt parlamentille tuntien syvää kunnioitusta ja kiitollisuutta osoittamastanne mielenkiinnosta ja jatkuvasta avusta, jota tarjoatte Kolumbialle. Tiedän, että ratkaisut, joilla hallitukseni pyrkii ratkaisemaan maani monimutkaiset ongelmat, herättävät ristiriitaisia tunteita. Toistan uskovani luovaan harkintaan. Harkinta on rakentavampaa kuin poissaolo. Keskustelu on rakentavampaa kuin vetäytyminen. Rakentava väittely on tuottoisampaa kuin paikalta poistuminen. Tiedätte, että suhtaudun terrorismiin tinkimättömästi. Minun sukupolveni ei ole elänyt yhtäkään rauhan päivää. Haluamme, että lapsemme ja tulevat kansalaisemme elävät maassa, jossa vallitsee rauha ja tasa-arvo. Arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, haluaisin toistaa teille vielä kerran, että kannatan demokratiaa sydämeni pohjasta.
Puhemies.
   Arvoisa presidentti Uribe, haluaisin kiittää teitä puheestanne parlamentille. Loppukaneetissa puhuitte vuoropuhelun hyödyistä. Haluaisin ilmoittaa parlamentille, että presidentti Uribe on tarjoutunut tänään iltapäivällä kahdenvälisiin tapaamisiin ryhmäjohtajien kanssa. Myöhemmin iltapäivällä hän keskustelee ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan kanssa.
Arvoisa presidentti, valtion päämieheltä tällainen parlamentille tehty sitoumus on vertaansa vailla. Kiitämme teitä siitä, että voimme keskustella kanssanne päivän aikana.
