YUTP:n tärkeimpiä näkökohtia ja perusvalintoja koskeva vuosittainen selvitys 2007 - Euroopan turvallisuusstrategia ja ETPP - Naton merkitys EU:n turvallisuusjärjestelmässä (keskustelu) 
Puhemies
(FR) Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu:
Jacek Saryusz-Wolskin ulkoasiainvaliokunnan puolesta laatima mietintö toukokuun 17 päivänä 2006 tehdyn toimielinten sopimuksen G jakson 43 kohdan mukaisesti Euroopan parlamentille esitetystä neuvoston vuosittaisesta selvityksestä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) tärkeimmistä näkökohdista ja perusvalinnoista vuonna 2007
Karl von Wogaun ulkoasiainvaliokunnan puolesta laatima mietintö Euroopan turvallisuusstrategiasta ja Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta (ETPP) ja
Ari Vatasen ulkoasiainvaliokunnan puolesta laatima mietintö Naton merkityksestä EU:n turvallisuusjärjestelmässä.
Hyvät kollegat, jos ette ole kiinnostuneita seuraamaan keskustelua, esittelijämme pyytää aivan oikein työmme arvokkuuden säilyttämiseksi teitä ystävällisesti poistumaan hiljaa istuntosalista.
Jacek Saryusz-Wolski
esittelijä. - (FR) Kiitos, arvoisa puhemies. Uskon tosiaan, että unionin ulkopolitiikka ansaitsee huomiota.
(EN) Arvoisa puhemies, tänään käymme erityiskeskustelun kolmesta tärkeästä mietinnöstä, jotka käsittelevät ulkopolitiikkaa, turvallisuutta ja puolustusta sekä EU:n ja Naton suhteita.
Yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa (YUTP) koskevasta vuosittaisesta mietinnöstä on muodostunut tärkeä väline, jonka avulla parlamentti voi ilmaista strategiset näkemyksensä EU:n ulkopolitiikasta. Tämänvuotisessa mietinnössä olemme päättäneet keskittyä poliittiseen päätöksentekoon ja toimintalinjojen muotoiluun. Olemme keskittyneet tarpeeseen saada EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan päätavoitteista aikaan todellista vuoropuhelua neuvoston kanssa. Olemme todenneet, että edistystä on tapahtunut, kun neuvoston selvityksessä ensimmäistä kertaa viitataan järjestelmällisesti Euroopan parlamentin antamiin päätöslauselmiin. Olemme tyytyväisiä, sillä kyseessä on todellinen saavutus. Samalla pahoittelemme kuitenkin, ettei neuvosto käy konkreettista vuoropuhelua Euroopan parlamentin esittämistä näkemyksistä eikä viittaa näihin päätöslauselmiin operatiivisissa asiakirjoissa, kuten yhteisissä toiminnoissa ja yhteisissä kannoissa.
Odotamme, että neuvoston vuotuinen selvitys tarjoaa tilaisuuden aloittaa Euroopan parlamentin kanssa vuoropuhelu, jolla pyritään luomaan yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan entistä strategisempi lähestymistapa. Olemme toistaneet mietinnössä tärkeimmät periaatteet, joihin ulkopolitiikassa olisi tukeuduttava. Näkemyksemme mukaan YUTP:tä on tuettava ja ohjattava Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden vaalimilla arvoilla, joita ovat erityisesti demokratia, oikeusvaltio sekä ihmisarvon, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittaminen ja rauhan ja aidon monenvälisyyden edistäminen.
Uskomme, että Euroopan unioni voi vaikuttaa, mutta vain, jos se puhuu yhdellä äänellä ja jos sillä on asianmukaiset välineet käytettävissään, kuten Lissabonin sopimuksen mukaiset ulkopolitiikan välineet ja entistä avokätisempi talousarvio. Voimme toimia tehokkaasti vain, jos toimilla on vahva demokraattinen oikeutus sekä Euroopan parlamentilta että kansallisilta parlamenteilta omilla tasoillaan ja omien valtuuksiensa mukaisesti.
YUTP:n uskottavuus ja EU:n kansalaisten odotuksiin vastaaminen edellyttää sen päämäärien ja erityistavoitteiden mukaista rahoitusta - ja muistutan, että pian lähestyvät uudet parlamenttivaalit. Pahoittelemmekin sitä, että edellisinä vuosina YUTP:n talousarvio on ollut vakavasti alimitoitettu.
Käsittelemme mietinnössä sekä horisontaalisia että alueellisia kysymyksiä. Mainitsen horisontaalisista kysymyksistä tärkeimmät, joita olemme käsitelleet: ensinnäkin ihmisoikeuksien vaaliminen sekä rauhan ja turvallisuuden edistäminen Euroopan lähialueilla ja koko maailmassa, toiseksi aidon monenvälisyyden tukeminen ja kansainvälisen oikeuden noudattaminen, kolmanneksi terrorismin torjunta, neljänneksi joukkotuhoaseiden leviämisen estäminen ja aseriisunta sekä viidenneksi ilmastonmuutoksen torjunta, energiavarmuus ja verkkoturvallisuuteen liittyvät ynnä muut sellaiset kysymykset.
Olemme mietinnössä tarkoituksellisesti valikoivia. Keskitymme joihinkin strategisesti ja maantieteellisesti ensisijaisiin alueisiin, kuten Länsi-Balkaniin, Lähi-itään ja sen lähialueisiin, Etelä-Kaukasiaan, Afrikkaan ja Aasiaan, ja luonnollisesti käsittelemme suhteita strategisiin kumppaneihin, kuten USA:han, ja suhteita Venäjään.
Mietintöä olisi tarkasteltava yhdessä parlamentin asiakohtaisten mietintöjen kanssa, joita se täydentää. Tarkoituksena ei ole luoda päällekkäisyyksiä.
Haluan kiittää eri poliittisista ryhmistä olevia kollegoitani parlamentissa heidän ymmärtämyksestään ja erinomaisesta yhteistyöstä. Olemme yrittäneet ottaa suurimman osan eri näkökohdista huomioon, joten toivon, että mietintö hyväksytään parlamentissa runsaalla enemmistöllä.
Lopuksi haluan sanoa kumppaneillemme neuvostossa ja komissiossa, että toivon tämän tilaisuuden auttavan meitä luomaan entistä syvällisempää strategista vuoropuhelua parlamentin, neuvoston ja komission välille. Sitä kautta teidän kovat ponnistelunne, arvoisat korkea edustaja Javier Solana ja komission jäsen Benita Ferrero-Waldner, saavat entistä paremman demokraattisen oikeutuksen, jotta meidän kolmen välinen yhteistyö lisääntyisi.
Toivon, että näette tämän mahdollisuutena kehittää synergiaa ja vahvistaa kaikkien kolmen toimijan yhteistä ääntämme, jotta yhteinen tavoitteemme - ulkopolitiikkaan yksi ääni, Euroopan unionin ääni - saa entistä paremman demokraattisen ja parlamentaarisen oikeutuksen.
Karl von Wogau
esittelijä. - (DE) Arvoisat puhemies, korkea edustaja ja komission jäsen, tämä mietintö tarjoaa meille mahdollisuuden pohtia, kuinka pitkälle Euroopan unionin turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa on päästy, mikä on nykytilanne ja mikä tehtävä Euroopan parlamentilla on siinä.
Tältä osin on todettava, että tähän mennessä Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan puitteissa on toteutettu 22 operaatiota, joista 16 on ollut siviilioperaatioita ja kuusi sotilasoperaatiota, joten siviilialan toiminta on ollut hyvin keskeisessä asemassa. Siviilialan toiminta on tietenkin täysin toimivassa demokraattisessa valvonnassa, koska ETPP:n siviilioperaatiot rahoitetaan unionin talousarviosta ja siitä syystä Euroopan parlamentti tutkii ne. Euroopan unionin talousarviosta rahoitetaan muitakin asioita, jotka liittyvät suoraan turvallisuuspolitiikkaan. Niistä esimerkkejä ovat turvallisuusalan tutkimus - 1,3 miljardia euroa seitsemän vuoden aikana; Galileo, johon liittyy turvallisuusnäkökohtia - 3,4 miljardia euroa; ja GMES/Kopernikus-hanke, johon on käytettävissä vielä miljardi euroa. Uutena kehityskulkuna Euroopan parlamentissa on käsitelty turvallisuus- ja puolustusalan lainsäädäntöä. Olemme antaneet Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin yhteisön sisäisistä puolustusmateriaalien siirroista ja tarjouskilpailuista turvallisuuden ja puolustuksen alalla. Kyseessä on tärkeä ensimmäinen askel tällä alalla.
Erityisen tärkeää on kuitenkin Euroopan parlamentille tiedottaminen. Tältä kannalta erityisvaliokuntamme, jolla on oikeus tutustua myös salaisiin tietoihin, on erityisen tärkeä, samoin kuin säännölliset keskustelut, joita kyseisessä valiokunnassa käydään asiaa käsittelevän erityisedustajan kanssa. Haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni korkeaa edustajaa ja hänen kollegoitaan muodostuneesta rakentavasta yhteistyöstä.
Käsittelen seuraavaksi joitakin yksittäisiä kohtia mietinnössä. Siinä kehotetaan Euroopan unionia määrittelemään turvallisuusetunsa selkeämmin. Puhumme aina yksittäisten maiden turvallisuuseduista, vaikka meillä on yhteisiäkin turvallisuusetuja. Omien kansalaistemme suojeleminen unionin sisä- ja ulkopuolella, sen naapuruston turvallisuus, unionin ulkorajojen ja elintärkeiden infrastruktuurien suojeleminen, energiavarmuus ja kauppareittien turvallisuus, unionin voimavarojen suojeleminen maailmanlaajuisella tasolla ja monet muut asiat edustavat todellisuudessa sekä yksittäisiä turvallisuusetuja että Euroopan unionin yhteisiä turvallisuusetuja.
Lisäksi meidän on mietittävä, mitä Euroopan unionin turvallisuus- ja puolustustavoitteet todella ovat. Mietintöluonnoksessa todetaan hyvin selkeästi, että Euroopan unionin ei pitäisi pyrkiä Yhdysvaltojen kaltaiseksi supervallaksi. Siinä tehdään myös hyvin selväksi, että meidän on keskityttävä Euroopan unionin maantieteellisiin lähialueisiin. Painopisteitä ovat Balkan - Euroopan unionin tärkein tehtävä -, Pohjois-Afrikka, idän jäätyneet konfliktit ja unionin panos Palestiinan konfliktin ratkaisussa. Meidän on hyvin selkeästi keskityttävä näihin alueisiin.
Minun on pakko huomauttaa, että Ranskan puheenjohtajuuskauden päättyessä neuvosto asetti hyvin kunnianhimoisia tavoitteita voida toteuttaa tiettyjä operaatioita samanaikaisesti. Jos haluamme sen olevan mahdollista, tarvitsemme siihen riittävästi varoja. Siihen sisältyy myös riippumattoman pysyvän esikunnan perustaminen Brysseliin. Tämä on parlamentin ensimmäinen, hyvin selkeä vaatimus. Valiokunnassa tätä kannatti hyvin laaja enemmistö. Toiseksi on muistettava, että 27 jäsenvaltiolla on käytettävissään kaksi miljoonaa sotilasta. Näistä sotilaista kolme prosenttia eli 60 000 sotilasta olisi annettava pysyvästi Euroopan unionin käyttöön. Tästä syystä mietinnössä vaaditaan myös, että Eurocorps määrätään pysyvästi Euroopan unionille. Vaatimus on osoitettu Eurocorps-joukot muodostaville kuudelle jäsenvaltiolle.
Mietinnössä on lisäksi esitetty selkeitä lausuntoja valmiuksista, joita on tarpeen kehittää. Euroopan unionin 27 jäsenvaltiota käyttävät vuodessa puolustukseen 200 miljardia euroa, ja se summa olisi käytettävä paremmin kuin menneisyydessä. Meillä ei ole varaa keksiä pyörää uudelleen 27:ää kertaa, mistä syystä pyydämme teitä tänään varmistamaan, että Euroopan unionin ja sen veronmaksajien rahat, jotka käytetään puolustukseen, käytettäisiin tulevaisuudessa paremmin kuin menneisyydessä on tehty. Paljon kiitoksia.
Ari Vatanen
Arvoisa puheenjohtaja, pääministeri Chamberlain palasi 70 vuotta sitten Münchenistä paperinpalaa heiluttaen ja sanoi "rauha meidän ajallemme". Tiedämme kaikki, kuinka väärässä hän oli, ja tiedämme senkin, että toiveajattelu on kuolettava vaihtoehto realismille. Tänään meidän on syytä olla sumeilemattoman rehellisiä. EU on ollut uskomattoman menestyksekäs rauhanrakentaja. Toisen maailmansodan tapahtumat synnyttivät EU:n.
Olen hyvin iloinen siitä, että korkea edustaja Solana on täällä tänään, koska lopultakin EU:lla on puhelinnumero. Numero, jota Henry Kissinger tiedusteli vuosia sitten, on Javier Solanalla.
Mutta minkälaisia välineitä me - jäsenvaltiot ja poliitikot - annamme korkea edustaja Solanalle? Siinäpä kysymys.
Tällä hetkellä kärsimme rahoituskriisistä, joka ei pudonnut taivaasta. Se on hyvin pitkälle itseaiheutettu. Puhumme pankkien ongelmallisista omaisuuseristä ja siitä, kuinka ne on puhdistettava. Ehkä nyt on oikea aika kysyä myös, mitkä ovat rauhanrakentamisen ongelmaerät ja esteet, meidän olemisemme oikeutus, raison d'être?
Meidän on siirryttävä eteenpäin - EU:n on siirryttävä eteenpäin rauhanrakentamisessa. Maailma ympärillämme muuttuu nopeasti. Suurin esteemme on yksinkertaisesti näköalattomuus. Olemme tämän päivän lyhytnäköisiä poliitikkoja. Suurin ongelmamme on liikkumattomuus. Maailma ympärillämme muuttuu nopeammin, kuin me pystymme reagoimaan. Mikä on tehottoman ja epäonnistuneen turvallisuuspolitiikan seuraus? Inhimillistä kärsimystä, ruumiita, vammaisia ja julmuuksia. Vaikka nuo ihmiset eivät äänestäkään meitä, meidän on pidettävä heistä huolta, koska he ovat veljiämme ja siskojamme ihmiskunnan perheessä.
Presidentti Woodrow Wilson sanoi 2. huhtikuuta 1917, että ainoastaan demokraattisten valtioiden kumppanuus voi aikaansaada pysyvän yhteisen rauhan. Presidentti Wilson sai Nobel-palkinnon - minkä hän ansaitsikin paljon enemmän kuin Al Gore.
Me emme EU:ssa ymmärrä, millaisia työkaluja 27 maan mosaiikkimme meille tarjoaa. Se antaa meille ainutkertaisen välineen rauhanrakentamiseen. Ehkä kaikki ihmiset eivät pidä ranskalaisista, toiset eivät pidä saksalaisista ja ehkä jotkut eivät pidä edes suomalaisista - vaikka luulenkin, että kaikki pitävät suomalaisista! - mutta kun olemme yhdessä, me 27 maata, kukaan ei voi sanoa vihaavansa EU:ta. Tämä ainutlaatuinen ominaisuutemme auttaa meitä menemään mihin tahansa kriisipesäkkeeseen ja toimimaan lääkärinä tai erotuomarina. Kuitenkin ilman sotilaallista toimintakykyä, ilman sotilaallista uskottavuutta, olemme kuin koira, joka haukkuu mutta ei pure. Olemme idealisteja, mutta meillä ei ole välineitä tavoitteidemme saavuttamiseen.
On iskettävä, kun rauta on kuuma, eli kuten ranskalaiset sanovat: Il faut battre le fer tant qu'il est chaud. Barack Obama on nyt uusi Yhdysvaltain presidentti, ja hän arvostaa Eurooppaa - hän sanoo pitävänsä meitä tärkeinä liittolaisina. Mitä meidän on tehtävä? Meidän on saatava homma toimimaan.
Jo nyt 94 prosenttia Euroopan väestöstä kuuluu Natoon, vain kuusi prosenttia on sen ulkopuolella. Miksi emme hyödynnä Natoa tehokkaammin? Olemme sen velkaa ihmisille, sillä velvollisuutemme on lievittää inhimillistä kärsimystä. Se on sekä moraalinen velvollisuus että oman pitkäaikaisen etumme mukaista. Vain seuraamalla esi-isiemme jalanjäljissä voimme olla uskollisia EU:n perinnölle ja muuttaa väistämättömän mahdottomaksi - ja tästähän rauhanrakentamisessa on kyse.
Javier Solana
Arvoisa puhemies, kiitos, että olette jälleen kerran kutsunut minut mukaan tähän tärkeään yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa käsittelevään keskusteluun. Tästä vuotuisesta keskustelusta on tulossa perinne, ja olen hyvin tyytyväinen saadessani osallistua siihen. Haluan kiittää kolmea esittelijää, Jacek Saryusz-Wolskia, Karl von Wogauta ja Ari Vatasta, heidän mietinnöistään. Huomasin, että mietinnöissä oli paljon asioita, jotka vastasivat ajatteluamme ja tekojamme. Olen pannut merkille monia asioita niissä, ja toivon todella, että niillä on merkitystä, kun ajattelutapojamme saatetaan ajan tasalle yhteistyössä teidän kanssanne.
Kun puhun Euroopan parlamentille tänään, vuoden 2009 alussa, mieleeni muistuu, missä olimme kymmenen vuotta sitten, vuonna 1999. Tuolloin aloimme varsinaisesti työstää Euroopan yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa (ETPP). Kun tarkastelen tämänpäiväistä tilannetta ja vertaan sitä tuohon aloituspäivään, todella paljon edistystä on saatu aikaan. Kukaan ei voi olla näkemättä saavutuksiamme.
Kuten jo mainittiin, toiminnassa tai aiemmin toteutettuna on yli 20 siviili- ja sotilasoperaatiota lähes kaikilla mantereilla Euroopasta Aasiaan, Lähi-idästä Afrikkaan. Operaatioihin osallistuu tuhansia eurooppalaisia miehiä ja naisia sotilaista poliiseihin, rajavartijoista tarkkailijoihin, tuomareista syyttäjiin - erinomainen valikoima hyväntekijöitä tekemässä työtä maailman vakauden puolesta.
Tämä on mielestäni eurooppalainen tapa tehdä asioita. Kokonaisvaltainen suhtautuminen kriisien ehkäisyyn ja hallintaan, laaja ja monipuolinen välinevalikoima, josta voimme ottaa, mitä kulloinkin tarvitaan, nopea reagointikyky - yritämme olla arvomme mittaisia, maailmanlaajuinen toimija, mitä kolmannet maat meiltä odottavatkin. On selvää, että jos Lissabonin sopimus ratifioidaan, kuten toivon tapahtuvan, olemme epäilemättä paljon entistäkin tehokkaampia.
Haluan kiittää parlamenttia viime vuosina saamastamme tuesta, hyvästä yhteistyöstä, josta olen aina saanut nauttia kanssanne, arvoisat Euroopan unionin kansalaisten edustajat. Ilman sitoutumista, ilman ymmärrystä, ilman tukea, ei ainoastaan teiltä tämän erinomaisen parlamentin jäseniltä, vaan myös Euroopan unionin kansalaisilta muiden mekanismien - heidän omien parlamenttiensa - kautta olisi hyvin vaikeaa suorittaa tehtävää, joka meillä on nyt lukuisissa operaatioissa yhdessä monien niihin osallistuvien Euroopan unionin kansalaisten kanssa.
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, YUTP, on enemmän kuin pelkkä väline. YUTP liittyy arvoihimme, teidän arvoihinne, kansamme arvoihin. Olen todella sitoutunut arvoihin, jotka muodostavat 27 jäsenvaltion Euroopan unionin perustan: ihmisoikeudet, oikeusvaltio, kansainvälinen oikeus ja tehokas monenvälisyys; kaikki nämä sanat ja käsitteet edustavat luultavasti rakentavalla tavalla sitä, mitä me olemme. Lisäksi YUTP auttaa muotoilemaan sisäistä yhteistyötä Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä. Tekemällä työtä ja toimimalla yhdessä määritämme, mitä olemme. Näin YUTP on myös tapa, jolla Euroopan unioni jatkuvasti määrittää itseään.
Luulen, että sanomani saa vastakaikua ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajalta. Tästä todella on kyse siinä, mitä teemme ja mitä olemme: arvoista ja toiminnasta ja samalla Euroopan unionin rakentamisesta. Toimimme, koska olemme, mitä olemme, ja toimintamme muokkaa sitä, mitä olemme. Mielestäni tämä on tärkeää pitää mielessä.
Vuoden 2003 turvallisuusstrategia oli perusasiakirja, jonka avulla saatoimme kartoittaa tulevaa. Kaikissa kolmessa mietinnössä viitataan kyseiseen asiakirjaan. Kuten tiedätte, olemme ajantasaistaneet sitä yhteistyössä komission ja parlamentin kanssa vuonna 2008. Asiakirja ei korvaa vuoden 2003 asiakirjaa, mutta kylläkin vahvistaa sitä ja saattaa sen ajan tasalle. Asiakirjaan on sisällytetty nykypäivän maailmaa uhkaavia vaaroja ja haasteita ilmastonmuutoksesta terrorismiin, energiavarmuudesta merirosvouteen.
Haluan sanoa muutaman sanasen merirosvoudesta, koska se liittyy uusimpaan operaatioomme Atalantaan. Haluan korostaa, että tämä on ensimmäinen kerta, kun ETPP:ssä osallistutaan merioperaatioon. Se on melkoinen askel eteenpäin, melkoinen askel oikeaan suuntaan osallistua tämän tyyppiseen operaatioon. Merirosvoja vastaan suunnattua merioperaatiota johdetaan Euroopan unionin operatiivisesta esikunnasta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Siihen osallistuu merkittävä määrä maita, ja merkittävä määrä unionin ulkopuolisia maita haluaa liittyä siihen. Lounastin tänään Sveitsin ulkoministerin kanssa, ja he haluavat osallistua operaatioon koska jakavat kanssamme huolen merirosvoilusta. Tämä on hyvin tärkeää. Ajattelette varmaan kuten minäkin, että tämä offshore-operaatio on hyvin tärkeä, mutta ongelmat on ratkaistava ei ainoastaan merellä vaan myös maalla.
Muutama sananen ETPP:n sisäisistä rakenteista. Kuten tiedätte, Ranskan puheenjohtajuuskauden viimeisen kuukauden aikana olemme työstäneet asiakirjaa, jolla on tarkoitus järjestää uudelleen ja perustaa jotain minulle hyvin tärkeää. Olen yrittänyt sitä alusta alkaen, ja nyt meillä on siihen tarvittava tuki, nimittäin että voimme kehittää strategista suunnitteluvalmiutta, joka on samalla kertaa sekä siviili- että sotilasvalmiutta. Kyseessä on nykyaikainen lähestymistapa kriisinhallintaan. Mielestäni toiminta on meille suhteellisen uutta ja tämän takia voimme olla vielä tehokkaampia, vielä joustavampia ja vielä valmiimpia sopeutumaan uusiin realiteetteihin kuin muut. Pidän siitä syystä hyvin tärkeänä, että meillä on sotilas- ja siviiliyhteistyötä strategisen suunnittelun tasolla.
On sanottava, ja toivottavasti olette kanssani samaa mieltä, että nykypäivän konflikteja ei voida ratkaista pelkästään sotilaallisella toiminnalla. Siviilitoiminta taas ei ole mahdollista ilman turvallista ympäristöä. Yritämme saada aikaan tasapainoa, ja sama pätee kaikkialla - Lähi-idässä, Afganistanissa, joka puolella. Symbioosi elämämme poliittisten, siviili- ja turvallisuusnäkökohtien välillä on hyvin tärkeä perusajatus.
Kuten kolme esittelijäämme ovat hyvin kaunopuheisesti todenneet, tarvitsemme toimintakykyä. Ilman toimintakykyä meillä on vain asiakirjoja, eikä asiakirjoilla ratkaista konflikteja.
Tätä korostettiin joulukuun Eurooppa-neuvostossa erittäin paljon, ja haluaisin kiittää kolmea esittelijää siitä, että he tekivät tämän asian erittäin selväksi. Meillä on joskus vaikeuksia joukkojen muodostamisessa, mikä teidän on hyvin tärkeää tietää. Ellei joukkoja voida muodostaa nopeasti, olipa kyse poliiseista, syyttäjistä tai sotilaista, on hyvin vaikeaa toimia kriisinhallinnan edellyttämässä tahdissa ja riittävällä nopeudella.
Haluaisin mainita Naton ja Euroopan unionin suhteet, koska ne sisältyvät Ari Vatasen mietintöön. Kuten tiedätte, meillä on yhteistyöjärjestely, jota kutsutaan nimellä Berliini plus. Kaikki Euroopan unionin puolesta yhteistyössä Atlantin liiton kanssa toteutetut operaatiot eivät kuitenkaan kuulu tämän järjestelyn piiriin. Meillä on edelleen ongelmia, kuten tiedätte, sillä suhteessa on vielä joitakin ylittämättömiä ongelmia, jotka estävät todellisen yhteistyön niiden Nato-operaatioiden kanssa, jotka eivät kuulu Berliini plus -järjestelyn piiriin. Meillä on Kosovossa ongelmia, joita ei ole edelleenkään ratkaistu, ja meillä on ongelmia Afganistanissa. Toivon todella, että Nato-huippukokouksen lähestyessä pystymme ratkaisemaan nämä ongelmat.
Muutama sana Afganistanista, joka on epäilemättä yksi tärkeimmistä kysymyksistä vuonna 2009. Olette nähneet, mikä on presidentti Obaman kanta tällä näyttämöllä - Afganistanissa ja Pakistanissa - ja erityislähettilään nimittämisen. Meidän on saatava tuloksia, ja niitä on saatava järkevällä tavalla. Tarvitaan lisää sitoutumista. Se ei välttämättä merkitse sotilaallista toimintaa, mutta meidän on toimittava entistä tehokkaammin ja koordinoidummin sekä keskenämme että muiden kanssa - Yhdysvaltojen, yleensä kansainvälisen yhteisön, Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa. Minulla on jo ollut tilaisuus tavata Richard Holbrooke ja kenraali David Petraeus muutaman kerran. Keskustelemme asiasta uudelleen lähiviikkoina, ja on erittäin hyvä, jos olemme siihen mennessä valmiita vastaamaan rakentavalla tavalla erittäin tärkeään ongelmaan, jonka ratkaisuun olemme sitoutuneet: Euroopan unioni on sitoutunut, jäsenvaltiot ovat sitoutuneita, ja mielestäni tätä sitoumusta on pidettävä yllä.
Voisimme puhua tuntikausia monista muistakin asioista - energiasta, aseiden leviämisen estämisestä, näitä riittää, mutta mielestäni on tärkeää, että kolmessa tänään esitetyssä mietinnössä meillä on perustava yhteisymmärrys siitä, mitä olemme viime aikoina tehneet. Lopuksi haluaisin kiittää teitä erittäin paljon yhteistyöstä. Monet kiitokset niille, jotka tekevät kanssani tiivistä yhteistyötä joissakin erityisasioissa, joita käsittelemme. Kuten sanoin, mielestäni tapa, jolla toimimme kansainvälisillä areenoilla Euroopan unionin puolesta, määrittää myös, mitä me olemme. Siksi on hyvin tärkeää, että toimimme entistä paremmin, koska haluamme olla parhaita.
Benita Ferrero-Waldner
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, arvostan tätä mahdollisuutta osallistua jälleen tähän laajamittaiseen keskusteluun ulko- ja turvallisuuspoliittisista asioista.
Haluan kiittää tämänpäiväisen keskustelun perustana olevien kolmen mietinnön laatijoita. Haluaisin lisätä, että Javier Solanan ja minun alaiseni yksiköt ovat tehneet hyvää yhteistyötä Euroopan turvallisuusstrategiaa koskevassa selvityksessä, ja uskon tämän näkyvän lopputuloksessa. Selvitys kuvastaa hyvin EU:n uusia turvallisuushaasteita ja määrittelee turvallisuuden laajasti.
Ensin muutama sana yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta (YUTP). Käsissämme olevat mietinnöt ja Euroopan turvallisuusstrategiaa koskeva selvitys toteavat kaikki, että Euroopan unioni voi vaikuttaa ainoastaan, jos kaikki tekevät yhteistyötä sen varmistamiseksi, että meillä on täysin johdonmukainen toimintalinja, johon kuuluu YUTP, yhteisön ulottuvuus ja tietenkin jäsenvaltioiden toimet. Paitsi, että meidän on puhuttava yhdellä äänellä, meidän on myös toimittava yhdessä johdonmukaisesti ja koordinoidusti.
Tämä edellyttää, että EU:n poliittiset välineet yhdistetään parhaalla mahdollisella tavalla. Käytetään ETPP-operaatioita, konfliktien ehkäisyä ja kriisinhallintatoimia sekä vakautusvälinettä, kehitysapua, humanitaarista apua ja demokratiaan ja ihmisoikeuksiin liittyviä välineitä. Annan muutamia esimerkkejä, joista voidaan nähdä, kuinka teemme tämän käytännössä: Afganistan, Georgia, Kosovo ja Tšad.
Afganistanissa kokonaisavustusstrategiamme keskeiselle sijalle on asetettu turvallisuusalan uudistus ja hallintotavat. Vuonna 2007 komissio aloitti uuden oikeusalan uudistusohjelman. Poliisialalla neuvoston EUPOL-operaatio huolehtii mentoroinnista ja koulutuksesta paikan päällä, kun taas komissio tukee Afganistanin kansallista poliisia Afganistanin lain ja järjestyksen erityisrahaston (LOTFA) kautta. Lisäksi komissio kattaa pääosan Afganistanin poliisin toimintakuluista - vuodesta 2002 tähän päivään yli 200 miljoonaa euroa.
Georgiassa annetaan konfliktin jälkeistä EU:n lisärahoitustukea. Tähän mennessä hallitukselle on annettu yhteensä 120 miljoonaa euroa vuosille 2008-2010 suunnatusta 500 miljoonan euron paketista. Tämä ylimääräinen EY:n apu on auttanut välttämään suuren humanitaarisen kriisin.
Kosovossa komissio on osallistunut EULEX Kosovo -operaation henkilöstöhankintaan ja varustamiseen ajoissa. Käynnissä olevan avun lisäksi valmistelemme tänä vuonna tutkimusta, jossa on määrä nimetä keinot edistää Kosovon poliittista ja sosio-ekonomista kehitystä ja sen edistymistä yhdentymisessä Euroopan unioniin.
Tšadissa olemme sitouttaneet yhteensä 311 miljoonaa euroa kymmenennestä Euroopan kehitysrahastosta. Siellä tavoitteemme on edistää köyhyyden vähentämistä ja helpottaa taloudellista kehitystä. Painopisteemme ovat hyvä hallintotapa, myös oikeuslaitoksen ja poliisin osalta, infrastruktuurit ja maaseudun kehitys. Lisäksi tuemme vakautusvälineen kautta kymmenellä miljoonalla eurolla 850 tšadilaisen poliisin koulutusta, joka kuuluu YK:n MINURCAT-operaatioon. Helpotamme myös Tšadin maansisäisten ja muiden pakolaisten vapaaehtoista paluuta, ja annamme 30 miljoonaa euroa humanitaarista apua.
Uskon, että tämä on oikea lähestymistapa, jota on jatkettava järjestelmällisesti aina, kun EU joutuu tekemisiin uuden kriisin kanssa.
Poliittisten välineiden yhdistelmän joustavuutta korostetaan viime joulukuussa annetussa Euroopan turvallisuusstrategiaa koskevassa selvityksessä, ja siihen viitataan myös kolmessa käsissämme olevassa mietinnössä. Euroopan turvallisuusstrategiaa koskevassa selvityksessä todetaan aivan oikein, että EU:n ulkoisten ja sisäisten politiikkojen väliset yhteydet ovat entistä korostuneempia, mikä on selkeästi olennainen asia sellaisissa kysymyksissä kuin energiavarmuus ja ilmastonmuutos tai turvallisuuden ja kehityksen yhteys sekä pitkäaikaisen köyhyyden vähentämisen merkitys turvallisuusuhkien vähentämisessä.
Selvityksessä tunnustetaan tarve parantaa viestintää kansalaisten kanssa kaikista heille tärkeistä turvallisuusnäkökohdista, jotta maailmanlaajuinen toimintamme saa jatkossakin tukea, ja korostetaan, että kaikki EU:n toiminta turvallisuusalalla perustuu arvoille ja periaatteille ja on yhteydessä YK:n tavoitteisiin. Tätä viestiä on jatkossakin vietävä kansalaisille, myös terrorismiin liittyvistä asioista, ja meidän on kerrottava, että toiminta perustuu vankasti ihmisoikeuksien ja kansainvälisen oikeuden kunnioittamiseen.
Tunnustamme myös kansalaisyhteiskunnan, kansalaisjärjestöjen ja naisten tehtävät rauhanrakentamisessa, mikä kuvastaa todella eurooppalaista lähestymistapaa.
Huomasin tyytyväisenä, että Euroopan turvallisuusstrategiaa koskevassa EP:n mietinnössä korostettiin myös tarvetta jatkaa naisia ja konflikteja koskevien YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien 1325 ja 1820 täytäntöönpanoa.
Energia-asioista on todettava, että tänä vuonna EU:ta kohdannut kaasukriisi oli vaikutuksiltaan ennennäkemätön. Meillä on selvästikin opittavaa energiavarmuuteen liittyvissä asioissa. On esimerkiksi selvää, että tarvitsemme energia-alalle toimivat EU:n sisämarkkinat sekä yhteenliitäntä- ja infrastruktuurihankkeita. Meidän on kehitettävä järjestelyt energian toimituskriisien varalta, minkä lisäksi EU:lla on oltava vahva ulkoinen energiapolitiikka. Me tuemme tällaista laaja-alaista lähestymistapaa.
Selvityksessä vaaditaan EU:lle entistä vahvempaa roolia lähialueillaan, mutta en puutu nyt siihen.
Suhteitamme Venäjään on testattu äskettäin, ne ovat hyvin tärkeitä ja niillä on suuri vaikutus turvallisuuteen.
Transatlanttinen yhteys on olennaisen tärkeä yhteisen turvallisuutemme kannalta, ja teemme sen puitteissa pian yhteistyötä presidentti Obaman kanssa hyvin tärkeissä asioissa.
Lopuksi haluan sanoa muutaman sanan eräästä EU:n kriisinhallinnan erityistekijästä, joka on komission hoidettavana, eli vakautusvälineestä. Uuden välineen kaksi ensimmäistä vuotta ovat olleet menestyksekkäitä sekä talousarvion täytäntöönpanon, toimintojen laadun että neuvoston ja parlamentin kanssa tehtävän poliittisen koordinoinnin kannalta. Tähän mennessä on sitoutettu 220 miljoonaa euroa 59 toimeen eri puolilla maailmaa vuosina 2007 ja 2008, siten että pääosa on Afrikassa, minkä jälkeen seuraavat Aasia ja Lähi-itä sekä Kosovo ja Georgia. Vuoden 2009 painopisteisiin sisältyvät varmasti Afganistan, Pakistan ja Lähi-itä, kuten Javier Solana mainitsi.
Osallistumme vakautusvälineen kautta ja läheisessä yhteistyössä neuvoston sihteeristön kanssa useihin toimintoihin, ja meillä on yhä tärkeämpi tehtävä antaa hankintoja ja rahoitushallintoa koskevaa koulutusta operaatioiden henkilökunnalle ja ETTP:hen liittyvää koulutusta siviilikriisinhallintaryhmille. Olemme kouluttaneet 600 poliisiasiantuntijaa siviilikriisinhallintaan YK:n koulutusnormien mukaisesti, jotta EU:n operaatioiden poliisiosuuksista on saatu entistä vahvempia, joustavampia ja yhteentoimivampia.
Haluaisin lisätä - ja mielestäni tämä on hyvin tärkeä asia esimerkiksi Afganistanissa - olevan myös tärkeää varmistaa, että jäsenvaltioista lähetetyn henkilöstön ja sopimussuhteisen henkilöstön palvelusehdot ovat riittävän houkuttavia, jotta saamme riittävässä määrin laadukkaita ehdokkaita operaatioiden henkilöstöön. Tähän meidän on pyrittävä. Se merkitsee, että kriisinhallintaan on panostettava yhä enemmän. Odotukset sen suhteen, mitä EU saa aikaan, ovat korkealla, ja yritämme toimia niin, että odotukset täyttyvät.
Valdis Dombrovskis
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin YUTP:n tärkeimpiä näkökohtia ja perusvalintoja koskevan vuosittaisen selvityksen (2007) osalta korostaa joitakin budjettivaliokunnan kannalta tärkeitä kysymyksiä. Ensinnäkin haluaisin puhua yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan käytettävien talousarviomenojen avoimuudesta. Euroopan komission käytäntö, jonka mukaan yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevan luvun käyttämättömät määrärahat siirretään seuraavalle vuodelle, herättää jonkin verran huolta. Euroopan komissio pitää kyseisiä varoja käyttötarkoitukseensa sidottuina tuloina. Budjettivaliokunta on pyytänyt komissiota antamaan tietoja tästä rahoituskäytännöstä ja suosittaa, että asiaa tutkitaan jossakin yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevista säännöllisistä kokouksista. Toiseksi haluaisin keskustella määrärahojen siirroista yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevan talousarvion luvun sisällä momentilta toiselle. On varmaa, että jonkin verran joustavuutta tarvitaan, jotta kriiseihin EU:n ulkopuolisissa maissa voidaan reagoida nopeasti. Komissio voisi kuitenkin parantaa avoimuutta ja siten demokraattista valvontaa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla tiedottamalla parlamentille ajoissa sisäisistä siirroista. Tämä on erityisen tärkeää, koska suurin osa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alaan kuuluvista operaatioista ovat poliittisesti arkaluontoisia, kuten erityisesti Euroopan unionin tarkkailuoperaatio Georgiassa ja EULEX Kosovossa. Kolmanneksi budjettivaliokunta katsoo, että talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta 17. toukokuuta 2006 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen mukaisia yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevia säännöllisiä neuvottelukokouksia voitaisiin käyttää paljon nykyistä tehokkaammin. Kokouksissa voitaisiin arvioida yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalle suunniteltuja toimia ja Euroopan unionin keskipitkän ja pitkän aikavälin strategioita EU:n ulkopuolisissa maissa sekä valmistella budjettivallan käyttäjän kantaa ennen sovittelukokousta. Kiitoksia tarkkaavaisuudestanne.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, haluan kiittää Euroopan parlamentin kolmea esittelijää - Jacek Saryusz-Wolskia, Karl von Wogauta ja Ari Vatasta - heidän mietinnöistään ja korostaa, samoin kuin Benita Ferrero-Waldner ja Javier Solana, että ne muodostavat parlamentin taholta merkittävän panoksen pyrittäessä kehittämään vahvaa, näkyvää ja tehokasta ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa. Politiikan on taattava omien etujemme puolustaminen maailmassa ja kansalaistemme turvallisuus ja suojelu. Sen avulla on pyrittävä luomaan Euroopan unioni, joka hoitaa oman osansa tehokkaassa monenvälisessä järjestelmässä, ja ennen kaikkea, arvoisa puhemies, sen avulla on voitava varmistaa, että ihmisoikeudet ja demokraattiset arvot vallitsevat maailman kaikissa osissa.
Mielestäni voimme Lissabonin sopimuksesta ja Irlannin ja Tšekin tasavalloista tulevista uutisista päätellä että Euroopan unioni on saavuttamassa täysi-ikäisyyden ulko- ja turvallisuuspolitiikassa. Irlannissa mielipidekyselyt osoittavat 60 prosentin väestöstä kannattavan Lissabonin sopimusta, ja Tšekin parlamentti on ratifioinut sopimuksen. Tämän takia myös hallitusten on alettava kriisien kohdatessa ajatella entistä eurooppalaisemmin.
Katson, että Euroopan unionin on kehitettävä omat strategiset näkökantansa - tämä on selvää, ja uusi turvallisuusstrategia sisältää sen - unohtamatta kuitenkaan, että transatlanttinen yhteys kuuluu Euroopan unionin geneettiseen koodiin. Yhdysvallat on taannut Euroopan turvallisuuden Pohjois-Atlantin puolustusliiton kautta, eikä tälle yhteydelle ole toistaiseksi mitään vaihtoehtoa.
Lisäksi katson, että Euroopan unionin on mahdollista esiintyä "mahtina", vain jos unioni pitää puoliaan, ei Yhdysvaltoja vastaan vaan Yhdysvaltojen rinnalla, kumppaneina, joilla on sama näkemys maailmasta ja keskinäinen kunnioitus toisiaan kohtaan. Tämä ei tietenkään merkitse, että Euroopan unionin olisi annettava Yhdysvalloille avoin valtakirja: meidän on puolustettava etujamme ja arvojamme aina, kun pidämme sitä tarpeellisena. Yhdysvaltojen on opittava kunnioittamaan myös Euroopan unionin kantoja, sillä EU on instituutio, jota voidaan kunnioittaa kansainvälisesti ja jolla on merkittävät mahdollisuudet toimia keskustelukumppanina jokaisella maailman alueella, mikä on myös Benita Ferrero-Waldnerin ja Javier Solanan työn lähtökohta.
Helmut Kuhne
PSE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, tämä ei koske neuvostoa, mutta täällä parlamentissa ja sen myötä myös komissiossa me lähestymme vähitellen tämän vaalikauden loppusuoraa. Tästä syystä on mielestäni järkevää, ettemme toimi pelkästään tilintarkastajina, jotka tutkivat Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan edistymisen tilinpäätöstä, vaan paljon tärkeämmässä ominaisuudessa.
On myönnettävä, että kaksi eri tapaa tarkastella tätä asiaa repivät minua eri suuntiin. Turhaudun, kun meidän on pakko käsitellä jokapäiväisiä tarpeita, kun operaatio uhkaa epäonnistua kuuden helikopterin puuttumisen takia, kun eri pääkaupungeissa ei ole tarvittavaa poliittista tahtoa tai kun teknologiahankkeet hajoavat käsiin.
Historialliselta näkökannalta tarkasteltuna kaikki näyttää kuitenkin erilaiselta, ja Javier Solana ansaitsee todellakin tässä suhteessa paljon kiitosta. On muistettava, että Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka on ollut olemassa vain kymmenisen vuotta, ja turvallisuusstrategia-asiakirja laadittiin vasta vuonna 2003. Näin ollen historialliselta kannalta katsottuna on saavutettu todella paljon edistystä. Koska suhtaudun historiaan optimisesti, valitsen epäilyn hetkellä jälkimmäisen näkökannan.
Toinen seikka, jota sosiaalidemokraattina haluaisin käsitellä, liittyy johonkin, josta sen enempää Euroopan unioni kuin Natokaan ei ole vastuussa mutta joka vaikuttaa meihin kaikkiin eurooppalaisiin. Se liittyy ohjuspuolustusjärjestelmän kehittämiseen Puolassa ja Tšekissä. Olemme sosiaalidemokraatteina erityisen mielissämme, kun kuulemme, että asioita, joista olemme tehneet aloitteen, toteutetaan nyt Yhdysvalloissa tapahtuvien muutosten yhteydessä.
Olemme aina sanoneet, ettei ole järkeä rynnätä tekemään päätöstä varusteiden sijoittamisesta, koska tällä hetkellä ei ole olemassa mitään uhkaa esimerkiksi Iranin taholta. Hillary Clinton sanoi viime viikolla, että jatkopäätökset USA:ssa tehdään sen perusteella, mitä Iranissa tapahtuu. Joe Biden on sanonut, että se riippuu teknisistä valmiuksista ja rahoituksesta. Näihin kehityskulkuihin olemme tyytyväisiä. Me emme ainakaan aio viimeisenä, tuhoon tuomittuna prikaatina lähteä soitellen sotaan ohjuspuolustusjärjestelmän puolesta.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
ALDE-ryhmän puolesta. - (NL) Tämänpäiväinen keskustelu, joka perustuu kolmeen mietintöön, osoittaa, että päinvastoin kuin monet europessimistit ja euroepäilijät väittävät, Euroopan puolustus- ja turvallisuuspolitiikka ja Euroopan ulkopolitiikka saavat todellakin yhä täsmällisemmän muodon ja ovat yhä johdonmukaisempia. Ennen minua puhuneet henkilöt ovat osoittaneet tämän yltäkylläisesti.
Haluaisin ennen kaikkea kiittää kolmea esittelijää tavasta, jolla he ovat ottaneet liberaalien varjoesittelijöiden mielipiteet huomioon mietintöjä kirjoittaessaan. Olemme tyytyväisiä siihen, että monet mielipiteistämme näkyvät mietinnöissä. Mielestäni on hiukan harmillista, että vaikka Nato-mietinnön laatinut Ari Vatanen pyrki kaikin tavoin ottamaan huomioon mahdollisimman monia mielipiteitä ja lähestymistapoja, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä sekä Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä esittivät mietintöön tarkistuksia aivan viime hetkillä, ikään kuin nämä kaksi ryhmää olisivat halunneet saada mietintöön oman leimansa.
Hyväksymme sen kaikesta huolimatta, koska uskomme - tarkoitan mietintöä - että siinä korostetaan oikeita näkökohtia ja että se on myös riittävän realistinen. Siinä muun muassa tunnustetaan, vaikkakin tyylikkäällä tavalla, että Euroopan unionin ja Naton välillä on ehdottomasti kilpailua. Tällaiset asiat jätetään yleensä kokonaan huomiotta, vaikka näin juuri asia on.
Toiseksi Andrew Duffin ja minun esittämä tarkistus on hyväksytty. Siinä esitämme selkeästi ne vaikeudet, joita eri osapuolten - Natoon kuuluvien Turkin, Kreikan ja Kyproksen sekä Euroopan unionin - asenteet ovat aiheuttaneet. Yleensä saamme aikaan vain korkeintaan hienovaraisia viittauksia.
Lopuksi on todettava, hyvät kollegat, että puolustukseen ja turvallisuuteen liittyvien Euroopan unionin ja Naton strategioiden toisiaan täydentävyys on ehdottoman tärkeää.
Konrad Szymański
UEN-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, 1990-luvulla esitetty historian liberaali loppu on osoittautunut fantasiaksi. Tunnemme syystä itsemme yhä eristyneemmiksi. Tästä syystä Euroopan unionin ja Naton yhteistyölle ei ole vaihtoehtoja. Euroopan unionin ja USA:n on entistä enemmän osallistuttava kansainvälisen turvallisuuden varmistamiseen, sille ei ole vaihtoehtoa. Muutoin Korea, Iran tai Hamasin terroristit sanelevat tosiasiassa kansainvälisen järjestyksen periaatteet.
Erityisesti energiaan, raaka-aineisiin, merirosvouteen ja Internetin turvallisuuteen on kiinnitettävä huomiota. Olemme äskettäin Puolassa havainneet, että panttivankien pelastamisessa entistä parempi koordinointi on myös valtava ongelma. Se, että päätökset tehdään yhdessä, ei vielä merkitse, että ne ovat hyviä. Siitä syystä en yliarvostaisi Lissabonin sopimuksen asemaa. Tehokkuutemme rajoitukset juontuvat Euroopan pääkaupunkeihin. Sieltä pitäisi löytyä poliittista tahtoa jatkaa yhteistä maailmanpolitiikkaa, menettelyt ovat sivuseikka.
Angelika Beer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, viime vuosina Euroopan ulko- ja turvallisuuspolitiikka on kehittynyt nopeasti. Meidän on kuitenkin varmistettava, että kehitys ja muutos ovat yhtä nopeita myös kaikenlaisten uhkien ja kriisien suhteen.
Minun ryhmäni vastustaa meidän oman työmme kiillottamista. Tästä syystä en myöskään aio kehuskella edessämme olevia mietintöjä. Jacek Saryusz-Wolski on laatinut järkevän mietinnön, jota tuemme. Tämän sanottuani voin todeta, että strateginen dilemma on selvä. Korkea edustaja Solana, olette ehdottomasti oikeassa. Olette juuri kertonut meille, että eurooppalaista yhteistyötä on lujitettava strategisella tasolla. Ennen kaikkea meidän on kuitenkin pyrittävä siihen, että saadaan aikaan Euroopan yhteinen ulko- ja turvallisuuspoliittinen strategia - jota meillä ei edelleenkään ole.
Sanon tämän, koska olemme historiallisessa käännekohdassa. Nämä mietinnöt - ennen kaikkea Ari Vatasen mietintö - nilkuttavat Naton osalta Yhdysvaltojen uuden hallituksen varjossa. Ari Vatanen päätti olla käsittelemättä mietinnössään ydinaseriisuntaa, josta äänestämme jälleen kerran huomenna. Mistä me sitten keskustelemme?
Seuraavaksi puhun Karl von Wogaun mietinnöstä. Siinä esiintyy uusi käsite: SAFE. Kyseessä on näppärä sanaleikki: Synchronised Armed Forces Europe (Euroopan synkronoidut asevoimat) - mutta käsitettä ei kerta kaikkiaan ole olemassa. Emmekä sitä paitsi ymmärrä, miksi tätä pitäisi tukea, kun käsite ei kerta kaikkiaan ole pöydällä. Karl Von Wogau ei ole mietinnössään käsitellyt ihmisten turvallisuutta. Minun ryhmäni pitää tärkeänä sitä, että me Euroopan unionina asetamme tämän tavoitteen selkeästi kansainvälisessä politiikassa. Karl von Wogau ei ole varmistanut, että me puhumme rauhanrakentamisen kumppanuudesta tai siviilirauhanturvajoukkojen kehittämisestä. Näistä syistä pidän oikeutettuna sanoa, että mietintö on täysin riittämätön, kun otetaan huomioon, että Euroopan unionin on toimittava nyt, tulevina kuukausina, tästä päivästä alkaen. Tämä tuli selväksi Münchenin turvallisuuskonferenssissa.
Yhdysvaltojen vaalien jälkeen on avautunut uusia mahdollisuuksia, mutta sitä en tiedä, kuinka kauan nuo mahdollisuudet ovat avoinna. Meidän on nyt eurooppalaisina muotoiltava omat strategiset etumme ja sisällytettävä ne Natoon, ja meidän on myös nyt laadittava oma turvallisuuden määritelmä suhteessa Venäjään, kuten Benita Ferrero-Waldner huomautti. Muutoin käy niin, että muutamassa kuukaudessa USA:n hallinto näkee pidemmälle kuin Euroopan unioni ja päättää kahdenvälisissä keskusteluissa Venäjän kanssa keskeisistä turvallisuusstrategisista kannoista, ja Eurooppa jää ilman valtaa - poliittista valtaa, konfliktien ehkäisyvaltaa - eikä pysty vaikuttamaan transatlanttisen turvallisuuspolitiikan uuteen vakauttamiseen.
Tästä syystä kehotan sekä meitä että muita jättämään mielestään vanhat kylmän sodan aikaiset ajattelutavat ja valitsemaan leirinsä, pysymään siinä ja siirtymään eteenpäin. Euroopan unionilla on velvollisuus luoda kansalaisilleen turvallisuuskumppanuus, joka tuo meille rauhaa eikä päinvastaista.
Tobias Pflüger
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, Karl von Wogaun ja Ari Vatasen mietinnöt ovat täsmällisiä ja selkeitä ja johdattavat Euroopan unionin yhä suurempaan militarisoitumiseen. Käytännössä mietinnöissä edellytetään Euroopan unionin muuttamista sotilasmahdiksi. Euroopan turvallisuusstrategiaa käsittelevässä Karl von Wogaun mietinnössä vaaditaan "integroituja Euroopan asevoimia". Me emme ole samaa mieltä siitä, että tämä olisi oikea tie eteenpäin. Tämän lisäksi mietinnössä suositetaan muun muassa EU:n operatiivista esikuntaa ja yhteisiä puolustustarvikemarkkinoita.
Karl von Wogaun mietinnössä jopa tuetaan taannehtivasti hirvittävän ylihintaista Eurofighter-ohjelmaa. Mietinnössä todetaan, että Lissabonin sopimus, joka saa aikaan merkittäviä uudistuksia ETPP:n alalla, on keskeisen tärkeä. Tämä onkin keskeinen syy, miksi vastustamme Lissabonin sopimusta.
Ari Vatasen mietinnössä vaaditaan EU:n ja Naton pysyviä yhteistyörakenteita. Mielestämme tämä on väärin. Jokainen uusi EU:n sotilasoperaatio on ongelmallinen. Nato ei ole rauhan liitto - se ajaa sotia, Jugoslaviassa ja nyt Afganistanissa. Mitä sotia seuraavaksi? Nato harjoittaa sotapolitiikkaa. Mietinnön mukaan Nato "muodostaa Euroopan turvallisuuden ytimen". Ei! Nato merkitsee turvattomuutta! Naton ja EU:n yhdistäminen olisi äärimmäisen ongelmallista erityisesti kummankin strategian suhteen.
Me Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmässä / Pohjoismaiden vihreässä vasemmistossa kannatamme Euroopan unionia siviiliorganisaationa ja vastustamme Natoa. Nato on hajotettava. Nato haluaa juhlia 60-vuotista taivaltaan Strasbourgissa, Baden-Badenissa ja Kehlissä. Kehotan täten tänään Euroopan parlamentissa protestoimaan tätä Naton huippukokousta vastaan! Kuusikymmentä vuotta Natoa on kuusikymmentä vuotta liian paljon.
Olemme ryhmänä esittäneet vähemmistön mielipiteen vastaukseksi Karl von Wogaun ja Ari Vatasen mietintöihin, ja kollegani puhuvat vielä käytännön ongelmista Venäjän suhteissa. Kuten ennenkin, me torjumme ohjuspuolustusjärjestelmän ja torjumme mietinnössä olevat Kyprokseen viittaavat muotoilut. Aiomme siten äänestää näitä kahta mietintöä vastaan.
Bastiaan Belder
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (NL) Kun alle vuosi sitten tutustuin EP:n valtuuskunnan kanssa EU:n poliisioperaation toimintaan Länsirannalla, elättelin toivoa, että palestiinalaishallinto todella saattaisi hallintonsa voimaan tehokkaan poliisi- ja turvallisuusjärjestelmän avulla. Jacek Saryusz-Wolskin mietinnön 25 kohdassa suhtaudutaankin myönteisesti EU:n poliisioperaation mandaatin uudistamiseen palestiinalaisalueilla.
Olen kuitenkin tällä välin tutustunut muutamiin hyvin epäsuotuisiin selvityksiin julkisesta turvallisuudesta Länsirannalla sekä raportteihin turvallisuusjärjestelmän palestiinalaisten jäsenten kiristyskäytännöistä. He toimivat kuin mafiapomot yössä. Olen myös kuullut, että palestiinalaishallinnon palkkalistoilla on terroristiryhmien jäsenten nimiä.
Haluaisin tiedustella neuvostolta ja komissiolta, ovatko nämä tiedot tosia. Vai ovatko ne sepitelmää? Toisin sanoen, mitkä ovat uusimmat kuulumiset EU:n poliisioperaatiosta palestiinalaisalueilla? Se on loppujen lopuksi olennainen kysymys. Jos pyrkimyksenä on elinkelpoinen Palestiinan valtio, Länsirannalle on ensin palautettava laki ja järjestys.
Luca Romagnoli
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, väitän, että Atlantin liitto on vanhentunut puolustusväline ja että tietyissä viime aikojen tapahtumissa se ei ole edesauttanut muun muassa suhteita Venäjään. Katson, että meidän on pidettävä yllä suhteita Venäjään ja käytettävä niitä tasoittaaksemme tietä etuoikeutetulle kumppanuudelle.
Yhdyn Benita Ferrero-Waldnerin lausuntoon, jonka mukaan yhteisessä turvallisuuspolitiikassa ei pidä ylenkatsoa sitä tosiseikkaa, että Nato ei ole viime aikoina osoittautunut olevan paras mahdollinen pelote tai rauhanrakentamisen väline.
Katson, että Euroopan unioni on nyt riittävän kypsä ja sillä on poliittinen tarve hahmottaa oma riippumaton turvallisuusstrategiansa. Tämä ei tarkoita vastakkaisen aseman omaksumista. Voimme toimia rinnan - kuten muutkin jäsenet ovat esittäneet - ilman että alistumme muiden kuin eurooppalaisten etujen ajamiseen. Tästä syystä en voi tukea näiden mietintöjen hyväksymistä.
Javier Solana
Arvoisa puhemies, haluaisin mahdollisimman nopeasti, ja koska eri puhujien näkökannat ovat yleisesti olleet samansuuntaisia, mainita parlamentille kolme neljä kysymystä, jotka ovat tulleet mieleeni näitä puheita kuunnellessa.
Ensinnäkin voimavarat ja välineet. Eri mietintöjen esittelijät ovat sanoneet olevan totta, että meillä on ongelmia voimavarojen ja välineiden saannissa ja että kansallisten resurssien entistä parempi hyödyntäminen saattaisi olla hyvä etenemistapa. Sanoisin kuitenkin, että meillä on käytettävissämme myös joitakin välineitä, joita ei hyödynnetä parhaalla mahdollisella tavalla, ja haluaisin korostaa sitä.
Katson, että Euroopan puolustusviraston perustaminen Eurooppa-neuvoston sopimuksella oli hyvä ajatus, eikä se edellytä Lissabonin sopimuksen soveltamista tai hyväksymistä. Katson, että virasto voi saada paljon aikaan kansallisten politiikkojen koordinoimiseksi ja siten lisätä kaikkien käytössä olevien politiikkojen arvoa.
Joku puhui helikoptereista. Niitä tarvitaan kaikenlaisissa operaatioissa: siviili- ja sotilas- ynnä muissa operaatioissa sekä kuljetuksiin. Helikopterista on tullut olennainen kriisinhallintaväline.
Jos koordinoisimme varamme paremmin sekä laitteistojen että helikoptereissa käytettävien ohjelmistojen osalta, voisimme hyödyntää niitä paremmin. Tällöin saisimme itse asiassa enemmän, kuin mitä meillä nyt on jokapäiväisessä käytössä.
Haluaisin myös sanoa, että viime viikkoina strategiset suhteemme Yhdysvaltoihin ja Venäjän federaatioon ovat edistyneet suuresti.
Angelika Beer mainitsi Münchenin turvallisuuskonferenssin. Se oli nähdäkseni tärkeä tapahtuma, jossa saavutettiin edistystä aikatauluttamattomissa keskusteluissa. Kyseessä ei ollut poliittinen päätöksentekofoorumi vaan äärimmäisen tärkeästä pohdiskelufoorumi. Uskon, että tulevina vuosina ja kuukausina keskustelemme suhteista sekä Yhdysvaltoihin tulevien vuosien strategian kannalta että Venäjään. Näin tapahtui jo Münchenissä ja myöhemmin, kun Benita Ferrero-Waldner ja minä kävimme Moskovassa keskustelemassa Euroopan turvallisuuteen liittyvistä uusista perusajatuksista Venäjän federaation johtajien kanssa.
Eurooppa ei halua olla sotilasvalta. Uskon, että Eurooppa - Euroopan unioni - on siviilivalta, jolla on käytössään sotilaallisia välineitä. Se on aivan eri asia kuin sotilasvalta, ja mielestäni näin tulisi olla jatkossakin. Tämä työ ja kaikki laatimamme asiakirjat, joita sekä parlamentti että komissio - tai minä itse - laadimme, pyrkivät tähän samaan tavoitteeseen.
Muutama sana poliisista palestiinalaisalueilla, mitä aihetta käsittelimme edellisessä istunnossa. EUPOL on yksi tärkeimmistä voimavaroistamme, mitä tulee uskottavuuteen ja turvallisuusalan työhön palestiinalaisten kanssa ja miehitetyillä alueilla. Se on jatkossakin Euroopan unionille hyvin tärkeä voimavara, joka saa tunnustusta kaikilta: palestiinalaisilta, Israelilta ja ympäröiviltä mailta. Tästä syystä voitte olla varmoja siitä, että teemme kaikkemme voidaksemme jatkaa työskentelyä tämän tavoitteen hyväksi.
Elmar Brok
(DE) Arvoisat puhemies, komission jäsen, korkea edustaja Solana, haluaisin kiittää kolmea esittelijää ja kommentoida vain joitakin osatekijöitä. Haluaisin erityisesti kuitenkin sanoa, että 60 vuotta Natoa on merkinnyt 60:ta vuotta rauhaa ja vapautta omalle sukupolvelleni: tämä on pantava merkille.
Jos nyt onnistumme vahvistamaan EU:n ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa ajankohtana, jolloin monenvälisyys taas lisääntyy - kuten korkea edustaja Javier Solana juuri sanoi - toisin sanoen, jos onnistumme yhdistämään oman näkemyksemme ehkäisevistä toimenpiteistä ja pehmeästä voimasta yhteiseksi suuremmassa määrin transatlanttiseksi strategiaksi tänä monenvälisyyden aikana, meillä on edessämme hyvä tulevaisuus.
Samalla Ranskan paluu sotilaalliseen yhdentymiseen vahvistaa Euroopan unionin asemaa. Münchenin turvallisuuskonferenssi oli paljon puhuva: pääministeri Donald Tuskin, liittokansleri Angela Merkelin ja presidentti Nicolas Sarkozyn pidettyä esityksensä Yhdysvaltojen varapresidentin Joe Bidenin läsnäollessa eurooppalaisia joukkoja Naton sisällä ei käytännössä juuri kyseenalaistettu. Ainakin minun näkemykseni mukaan oli sensaatiomaista, että amerikkalaisten taholta ei esitetty mitään vastalauseita. Voimme lisätä yhteisten kantojen kehittämistä transatlanttisissa suhteissa myös sotilasalalla, jotta ne voidaan esittää uskottavasti Naton puitteissa. Tästä syystä meidän pitäisi tuoda esiin sotilaalliseen toimintakykyyn liittyvä näkemyksemme, jossa korostetaan pehmeää voimaa ja ennaltaehkäisyä. Voisimme hyödyntää sitä käsitellessämme uutta agendaa, joka otettiin esiin Münchenissä, vaikka se olikin ollut olemassa jo aikaisemmin. Presidentti Obaman politiikka mahdollistaa näet uusien aseriisuntaneuvottelujen aloittamisen. Meillä eurooppalaisilla voi olla oma tehtävänsä sekä uudelleen neuvoteltavissa START- ja ydinsulkusopimusneuvotteluissa että varsinkin TAE-sopimuksessa. Se on Euroopan unionin kannalta erityisen tärkeä, koska meilläkin on tiettyjä ongelmia Venäjän kanssa.
Jos kaikki tämä, myös ohjuskilpi, saadaan toteutettua, meille avautuu uusi - entistä parempi - mahdollisuus luoda yhteistä transatlanttista politiikkaa, jossa Yhdysvallat on liittolaisemme ja Venäjä strateginen kumppanimme: tämä on Euroopan unionin etujen mukaista rauhanpolitiikkaa. Voimme tarttua mahdollisuuteen vain, jos meistä tulee entistä vahvempia ja vaikutusvaltaisempia, ja siitä syystä kuljemme politiikan kehittämisessä oikeaan suuntaan.
Ioan Mircea Paşcu
(EN) Arvoisa puhemies, Naton merkitystä EU:n turvallisuusarkkitehtuurissa koskeva mietintö heijastelee Euroopan parlamentissa vallitsevia eri lähestymistapoja. Yhtäältä on mielipiteitä, joiden mukaan Nato on edelleen jäsenilleen vahvimmat turvallisuustakuut tarjoava organisaatio, ja toisaalta on päinvastoin mielipiteitä, jotka näkevät yhä vähemmän tarvetta Natolle maailmassa, jossa ei näytä olevan suuria uhia - ei ainakaan entiseen Neuvostoliittoon verrattavissa olevia.
Tähän mennessä kummassakaan organisaatiossa ei kuitenkaan ole ollut jäseniä, jotka olisivat olleet valmiita luopumaan Naton turvallisuustakuista, vaikka EU panostaakin puolustukseen ja turvallisuuteen ja on sisällyttänyt Lissabonin sopimukseen Washingtonin sopimuksen 5 artiklan vastineen: solidaarisuuslausekkeen.
Minun mielestäni Naton ja EU:n välisen suhteen - joka on laajemman transatlanttisen suhteen tärkein osatekijä - olisi oltava luontaisesti toisiaan täydentävä ja molempia kumppaneita hyödyttävä. Niiden on pakko tehdä yhteistyötä, jotta voidaan vastata nykypäivän yhä lisääntyviin ja entistä monimutkaisempiin haasteisiin. Tätä varten voitaisiin parantaa nykyisiä järjestelyjä, kuten Berliini plus -sopimuksia. Myös uusia järjestelyjä olisi harkittava, kuten EU:n operatiivista esikuntaa koskeva ehdotus. Esteet, kuten Kyproksen ongelman kielteiset vaikutukset, olisi voitettava, ja ennen kaikkea vastavuoroista näkemystä toisesta osapuolesta olisi ehdottomasti parannettava. Olisi siis lakattava pitämästä toisaalta Natoa vastustajana ja toisaalta EU:ta Naton liitännäisenä.
Kuten jo sanottiin, totuus on, että käytännössä kumppanit voisivat oikein hyvin tehdä yhteistyötä keskenään ja täydentää toinen toistaan. Mietintöä on tätä varten muutettu, ja toivottavasti lopputulos on mahdollisimman monille meistä hyväksyttävä.
Andrew Duff
(EN) Arvoisa puhemies, useat puhujat yrittävät tänään esittää asiat myönteisessä valossa. Tosiasia on, etteivät kaikki ETPP-operaatiot ole osoittautuneet menestyksiksi: monien operaatioiden tavoite ei ollut selkeä, useat ovat heikosti rahoitettuja, ja on mahdollista, että vielä epäonnistumme Afganistanin kampanjassa. On siis hyvä, että parlamentti osallistuu voimakkaasti yhteisen turvallisuuden määrittelemiseen, ja ETPP-operaatioita varten on nyt vahvistettava paljon entistä selkeämmät perusteet.
Mitä tulee joukkojen integrointiin, edistyminen on heikkoa, eikä ranskalaisen ja brittiläisen sukellusveneen törmääminen varmaankaan ollut se, mitä odotettiin!
Ryszard Czarnecki
(PL) Arvoisa puhemies, kun presidenttejä on liikaa, niitä ei tosiasiassa ole yhtään. Kun puhumme turvallisuudesta, olisi tärkeää puhua hyvin selkeästi ja täsmällisesti, sillä asia on erittäin kiireellinen ja merkittävä. Viime vuoden tapahtumat Kaukasiassa, erittäin lähellä Euroopan unionia, osoittivat, että meidän on ehdottomasti painotettava idän politiikkaa, jota on pidettävä sitä erityisenä sijoituksena Euroopan ja EU:n turvallisuuteen. Tästä syystä myös kumppanuussuhde EU:n itäpuolisiin maihin on mielestäni ehdottomasti keskeisen tärkeää, ja vaikka olen tyytyväinen siitä, että kumppanuussuhde on olemassa, olen samalla huolissani, koska itäiselle kumppanuudelle osoitettuja määrärahoja on pienennetty melkein kolminkertaisesti. Mielestäni tämä on ehdottomasti perustavanlaatuinen kysymys, ja uskon, että tämä tuo Euroopan unionille erityistä mainosta, ei ainoastaan sen lähinaapureissa, vaan myös kaukana Valko-Venäjän, Ukrainan tai Georgian tuolla puolen.
Satu Hassi
(FI) Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kiitoksia kolmelle mietinnön esittelijälle. Valitettavasti minun on kuitenkin todettava, etten jaa kritiikitöntä suhtautumista Natoon, jota etenkin Vatasen mietintö edustaa.
Nato ei tietenkään ole sama kuin kylmän sodan aikana, eikä myöskään Eurooppa, ja Naton ja EU:n välinen yhteistyö on erittäin hyvä asia. En kuitenkaan jaa näkemystä, että se olisi ongelma, että kaikki EU:n jäsenvaltiot eivät ole Naton jäseniä.
On tunnustettava se tosiasia, että jotkut ovat pystyneet antamaan arvokkaan panoksen rauhan rakentamiseen nimenomaan sen ansiosta, että ne ovat pysyneet sotilasliittojen ulkopuolella, kuten kotimaani Suomi. Koska Suomi ei kuulu sotilasliittoihin, juuri missään ei koeta sitä viholliseksi tai vihollisen puolestapuhujaksi. Tämä on auttanut monia suomalaisia toimimaan rauhanrakentajina, esimerkiksi entistä pääministeriä Holkeria Pohjois-Irlannissa, entistä presidenttiä Ahtisaarta Namibiassa, Indonesiassa, Acehissa ja Kosovossa sekä entistä ministeriä Haavistoa Sudanissa.
Vaikka valtaosa EU:n kansalaisista asuukin Naton jäsenmaissa, on silti tunnustettava myös se, että puolueettomien maiden olemassaolo on rauhan rakentamisen kannalta arvokas resurssi, jota ei saa hylätä jonkinlaisen EU:n sisäisen sotilaspoliittisen standardoinnin tavoitteen nimissä.
Vladimír Remek
(CS) Halusin alun perin puhua avaruuden militarisoinnin vaaroista, koska luulen entisenä astronauttina ymmärtäväni asian erityisen hyvin. Esitellyissä asiakirjoissa korostetaan kuitenkin muun muassa tarvetta käyttää turvallisuuspolitiikkaa EU:n kansalaisten eduksi. Samaan aikaan jätämme täysin huomiotta kansalaisten mielipiteen uusien ulkomaisten tukikohtien rakentamisesta EU:n alueelle. Erityisesti Puolassa ja Tšekissä jatketaan valmisteluja amerikkalaisen ohjuspuolustusjärjestelmän osien asentamiseksi. Varsinkaan omassa maassani Tšekissä yleisön näkemyksiä ja etuja ei oteta ollenkaan huomioon. EU:sta ei ole kuulunut yhtäkään virallista ääntä, joka olisi tukenut kansalaisten etuja, eikä EU:ta ehkä olekaan kansalaisille olemassa tässä suhteessa. Samaan aikaan kaksi kolmannesta Tšekin kansalaisista torjuu johdonmukaisesti ulkomaiset tukikohdat huolimatta jo yli kahden vuoden ajan käynnissä olleesta tiedotus- ja mainoskampanjasta. Mielestäni EU:ssa on jotain vikaa, kun kansan edut eivät tule ilmi omissa asiakirjoissamme ja kun kansan näkemykset voidaan jättää huomiotta demokratian nimissä. Ei ole mikään ihme, että kansa hylkää EU-politiikan ja pitää sitä jonkinlaisena ulkopuolisena asiana tai kerta kaikkiaan vastustaa sitä.
Bernard Wojciechowski
(EN) Arvoisa puhemies, EU:n kansalaiset tarvitsevat vahvan unionin, jolla on kilpailukykyinen ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikka. Tämä ei toteudu, jos unioni polkee paikallaan. Kiina ja Intia lisäävät koko ajan paitsi taloudellista myös sotilaallista mahtiaan.
Euroopan kilpailuedun tulisi perustua tietoon ja innovaatioon. Kaikkien pitäisi edistää ja tukea tätä. Tehokkaassa turvallisuusstrategiassa eurooppalaisilla joukoilla olisi käytössä laadukkaimmat mahdolliset varusteet ja resurssit. Kun Yhdysvallat käyttää triljoonia dollareita turvallisuuteen, me Euroopassa kehitämme omaa strategiaamme hitaasti tai emme lainkaan. Kriisiaikana suljemme asetehtaita, esimerkkinä Radomin tehdas Puolassa. Meidän pitäisi sen sijaan investoida kehittyneisiin tekniikoihin, kuten parhaillaan Puolassa kehitettävään rekyylittömään tekniikkaan. Innovaatio luo uusia liikeyrityksiä ja työpaikkoja. Emme voi kehittää Euroopan unionin toimintakykyä sulkemalla omat tehtaamme.
Roberto Fiore
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, periaatteessa kannatan varmasti eurooppalaista armeijaa, mutta meidän on määriteltävä, minkälainen armeija se olisi ja millaisin rajoituksin.
On todellakin erittäin ristiriitaista, että meillä on kaksi armeijaa, jotka on aseistettu toisiaan vastaan - Turkin ja Kreikan armeijat - vaikka ne kuuluvat samaan puolustusliittoon. Olen varma, että neuvosto on vieraillut Pohjois-Kyproksessa ja on voinut arvioida, minkälaisia vahinkoja Turkin sotilaat ja Turkin miehitys ovat aiheuttaneet luonteeltaan eurooppalaiselle saarelle.
On myös sanottava, että liittoutuminen Yhdysvaltojen kanssa tuo selkeästi hyvin usein suuria ongelmia. USA on vienyt meidät mukanaan useihin sotiin, useihin konflikteihin, joiden ytimessä olevat edut eivät todellakaan ole eurooppalaisia. Ajattelen nyt Serbiaa, Irakia ja Afganistania.
Meidän pitäisi sen sijaan liittoutua Venäjän ja Valko-Venäjän kanssa, jotka tosiasiassa ovat historiallisesti, uskonnoltaan, sotilaalliselta kannalta ja geopoliittisesti eurooppalaisia maita. Tässä on eurooppalaisen armeijan tulevaisuus: armeija, joka ei todellakaan ole sodassa Yhdysvaltojen kanssa vaan pitää siihen kunnioittavaa etäisyyttä; armeija, johon Turkki ei kuulu, koska kunnes meille toisin osoitetaan, Turkki on osa Aasiaa ja Välimerellä se on valitettavasti konfliktissa eurooppalaisen maan kanssa; ja armeija, joka on liittoutunut ja läheisessä yhteydessä Venäjän ja Valko-Venäjän kanssa.
Geoffrey Van Orden
(EN) Arvoisa puhemies, ette hämmästy, kun kerron olevani huolissani ETPP:hen liittyvien mietintöjen vaikuttimista, erityisesti Karl von Wogaun mietinnöstä, joka on täynnä vääriä oletuksia Euroopan unionin luonteesta ja tavoitteesta luoda EU:n valvonnassa oleva eurooppalainen armeija. Sen mukaan "Euroopan synkronoidut asevoimat" nähdään yhtenä vaiheena kohti "integroituja Euroopan asevoimia". Ilmeisesti toisin sanoen Euroopan unionin armeijaa. Kuten kaikki tiedämme, ETPP:llä ei ole mitään sotilaallista lisäarvoa. Se on integroidun Euroopan edistämiseen tarkoitettu poliittinen väline, ja sellaisena se olisi myös nähtävä.
Olen pitkään esittänyt, että Euroopan unioni voisi olla hyödyksi toimittamalla siviilivälineitä kriisinhallintaan ja konfliktin jälkeiseen jälleenrakennukseen. Tästä olisi todella apua. Sitä paitsi yksikään tuntemani sotilasupseeri ei kuvittele, että Afganistanin kaltaiset konfliktit voitaisiin ratkaista pelkästään sotilaallisin keinoin. Käsitteessä, jota nyt muodikkaasti kutsutaan "kokonaisvaltaiseksi lähestymistavaksi", ei ole mitään uutta. Aiemmin puhuttiin "tunne- ja järkisyistä". On siis aivan väärin - itse asiassa vilpillistä -, että EU yrittää perustella osallistumistaan sotilasasioihin vetoamalla kokonaisvaltaiseen lähestymistapaan jonkinlaisena itseisarvona, eräänlaisena EU:n ainoana myyntipisteenä. Kunniallinen ja järkevä lähestymistapa olisi, että EU luopuisi ETPP:n puolustusambitioista ja keskittyisi siviilipanokseen. Tällöin ehkä Euroopan unioni ja sen liittolaiset voisivat keskittyä Natolle annettaviin sotilaspanoksiin ja transatlanttisen liiton elvyttämiseen tulevia vaikeita vuosia varten ilman, että EU:n päällekkäisagenda hämäisi.
Välitön ongelma on, että EU:n pyrkimykset alkavat jo saastuttaa Natoa, ja olen vakavasti huolissani siitä, että tämä saattaa vaikuttaa 60-vuotisjuhlallisuuksien kulkuun. Samaan aikaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa on ministereitä, jotka eivät pysty myöntämään, että mitään tällaista tapahtuu.
Martí Grau i Segú
(ES) Arvoisa komission jäsen, korkea edustaja Solana, hyvät kollegat, haluaisin ensinnäkin kiittää kolmea esittelijää heidän työstään. Yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa (YUTP) koskevan mietinnön varjoesittelijänä viittaan erityisesti tähän asiakirjaan, ja aloitan onnittelemalla Jacek Saryusz-Wolskia työn tuloksista ja yhteistyöstä muiden ryhmien kanssa, jotta on saatu aikaan yhteisymmärrykseen perustuva lopputulos.
Samoin, kuin parlamentti on useaan kertaan vaatinut, että Euroopan unionille annetaan tarvittavat välineet, jotta se voi toimia maailmassa yhdellä äänellä, myös itse parlamentti pystyy esittämään yhtenäisen rintaman arvioidessaan ja vauhdittaessaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tärkeitä painopisteitä.
Meidän ryhmämme - Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattinen ryhmä - on pyrkinyt työssään kahteen tavoitteeseen. Ensinnäkin niiden suurten kysymysten huomioiminen tai vahvistaminen, joiden uskomme olevan keskeisiä välineitä kaikilla ulkopolitiikan aloilla, kuten ilmastonmuutoksen torjunta, rauhan edistäminen koko maapallolla tai sitoutuminen inhimilliseen kehitykseen. Toiseksi olemme ehdottaneet tapoja palauttaa tasapaino YUTP:n alueellisten painopisteiden välille verrattuna siihen, kuinka ne alun perin tekstissä oli esitetty, jos oli, tai olemme ehdottaneet lisättäväksi uusia tekijöitä niiden puuttuessa.
Olemme esimerkiksi puoltaneet äskettäin määriteltyyn itäiseen ulottuvuuteen kuuluvien institutionaalisten ja yhteistyötoimien selkeyttämistä. Olemme vaatineet, että suhteita Afrikkaan monipuolistetaan ja korostetaan aiempaa enemmän, sillä kyseinen maanosa muistuu usein mieleen vain, kun siellä puhkeaa erityisen väkivaltaisia sotia, eikä aina silloinkaan.
Latinalaisen Amerikan osalta halusimme, että käynnissä olevat assosiaatiosopimuksia koskevat neuvotteluprosessit otetaan huomioon, ovathan kyseessä ensimmäiset Euroopan unionin käymät kahden alueen väliset neuvottelut.
Välimeren alueella olemme vastustaneet vähättelevää arviointia, jossa puhutaan vain turvallisuudesta. Sen sijaan haluamme. että Barcelonan prosessiin kuuluva rikas poliittinen, taloudellinen ja sosio-kulttuurinen perintö otetaan huomioon kokonaisuudessaan.
Ryhmämme ei ole esittänyt tarkistuksia täysistuntoon, koska katsomme, että tällä tavalla kompromisseilla aikaan saatua tasapainoa voidaan lujittaa. Samasta syystä vastustamme suurinta osaa tarkistuksista, jotta ei vahingoiteta ulkoasiainvaliokunnassa aikaan saatua kompromissia.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Arvoisa puhemies, kuten Tony Blair kerran sanoi, vaikka Euroopan unionin ei pidä olla supervaltio, sen pitäisi olla supervalta. Tähän voisimme lisätä: ei ainoastaan taloudellinen supervalta, joka se jo on, vaan tärkeä toimija maailman näyttämöllä, koska kaikkien jäsenvaltioiden edut, myös taloudelliset edut, edellyttävät sitä.
Henry Kissingerin kerrotaan joskus pyytäneen puhelinnumeroa, johon voisi soittaa, jotta saisi Euroopan unionin kannan tärkeisiin kansainvälisen politiikan kysymyksiin. Nyt meillä on korkean edustajan puhelinnumero. Ongelmana on vain, että kun puhelin soi, Javier Solanan pitäisi tietää, mitä vastata. Siitä syystä yhteisen ulkopolitiikan kehittäminen on olennaisen tärkeää, ja siihen on sisällytettävä sekä turvallisuus- että energiapolitiikka. Samasta syystä tarvitaan myös yhteinen Venäjä-politiikka.
Haluaisin palata jatkuvasti toistettuun ehdotukseen, joka koskee Euroopan unionin kaikkien maiden tarvetta puhua yhdellä äänellä vuoropuhelussa Venäjän kanssa. Jotta se olisi mahdollista, olisi Venäjä-politiikka määriteltävä täsmällisesti mahdollisimman nopeasti, politiikkaa olisi pidettävä yllä yhteisesti ja sen tulisi perustua yhteisvastuuseen. Näin saadaan selkeät puitteet paitsi EU:n ja Venäjän välisille neuvotteluille, myös yksittäisten jäsenvaltioiden käymille kahdenvälisille neuvotteluille. Euroopan parlamentille pitäisi antaa politiikkaa kehitettäessä hyvin merkittävä asema, kun otetaan huomioon sen demokraattisissa vaaleissa saama mandaatti, josta se voi olla ylpeä.
Adamos Adamou
(EL) Naton roolia Euroopan unionissa käsittelevää mietintöä on käytetty tekosyynä sujauttaa mukaan kysymys Kyproksen liittymisestä rauhankumppanuuteen ja Natoon. Kyproksen tasavallan asemaa on käsiteltävä kunnioituksella. Ei ole oikeutettua puuttua suvereenin jäsenvaltion sisäisiin asioihin, jotta saataisiin aikaan yhdentymistä, joka ei ole minkään sopimuksen sanelemaa.
Aikana, jolloin Kyproksen tasavalta käy neuvotteluja Kyproksen kysymyksen ratkaisemiseksi, avataan rintamalinjoja, jotka saattavat haitata prosessia merkittävästi. Jokaisen osapuolen ainoana tavoitteena on oltava Turkin miehittämän alueen täydellinen demilitarisointi ja tulevan ratkaisun kestävyys. Tämän kannan Euroopan parlamenttikin on ottanut muissa mietinnöissään.
Kehotamme kannattamaan tarkistuksia 22, 23 ja 24 ja äänestämään sellaisia kohtia vastaan, jotka merkitsevät puuttumista suvereenin valtion sisäisiin asioihin. Kehotamme teitä vahvistamaan, että jäsenvaltioiden suvereenien oikeuksien kunnioittamisen periaate on loukkaamaton ja riippumaton kumppanuutta tai Natoa koskevista yleisnäkemyksistänne. Valintamme on demilitarisointi ja kansainvälisen oikeuden periaatteiden noudattaminen.
Georgios Georgiou
(EL) Arvoisa puhemies, kansainvälisen oikeuden mukaan ilmaus "minulla on valtio" tarkoittaa, että hallitsen tiettyjä alueita, joille asetan puolustus- ja ulkopolitiikkaa harjoittavan hallituksen. Kysyn teiltä nyt, mikä on "Euroopan valtio", josta useat ihmiset saarnaavat. Kysyn, missä ovat sen rajat, mitä ovat nämä tietyt alueet ja missä on sen puolustus, kun puolustus on suuren - valitettavasti amerikkalaisen - armeijan käsissä, ja missä on sen ulkopolitiikka, kun Lähi-itä on liekeissä, terroristikasvattamo vie maasta terrorismia, jonka aiheuttamat pakolaiset ja uhrit eivät ole matkalla Alabamaan tai Arizonaan tai Kentuckyyn vaan valitettavasti tulevat Kreikkaan, Kyprokseen, Saksaan ja Espanjaan?
Tästä syystä on sanottava, että olen alkanut epäillä mahdollisuutta tukea ehdotuksia, jotka käyvät ilmi näiden herrojen esittämistä mietinnöistä, ja aion huomenna äänestää niitä vastaan.
Jim Allister
(EN) Arvoisa puhemies, ne, jotka väittävät, ettei silmiemme alla rakenneta EU:n supervaltiota, joutuvat aika lailla selittelemään imperiumin rakennusmietintöjensä sisältöä.
Väitteet, joiden mukaan yhteinen puolustuspolitiikka - jota nyt pidetään itsestäänselvyytenä - ja niin kutsuttu EU:n strateginen autonomia edellyttävät integroituja Euroopan asevoimia, ja vaatimus perustaa riippumaton ja pysyvä EU:n operatiivinen esikunta, samoin kuin vaatimukset vastaavuuksista Naton kanssa, eivät jätä epäilylle sijaa. On todettava, että yhteisen ulko- ja puolustuspolitiikan nojalla eurooppalaista hanketta ajavat eivät vaadi ainoastaan poliittista vaan myös sotilaallista valtaa, ja kaikki tämä merkitsee väistämättä jäsenvaltioiden valtuuksien, oikeuksien ja riippumattomuuden vähenemistä. Torjun tällaisen supervaltion ja keskitetyn Euroopan armeijan, samoin kuin torjun Lissabonin sopimuksen, joka mahdollistaisi kaiken tämän.
Tunne Kelam
(EN) Arvoisa puhemies, tämänpäiväisten esittelijöidemme sanoma voisi olla, että elinvoimainen euro-atlanttinen kumppanuus on Euroopan turvallisuuden ja vakauden paras tae.
Tuen todellakin uuden transatlanttisen toimintaohjelman hyväksymistä ja uusien euro-atlanttisten instituutioiden luomista, jotta lopulta saadaan aikaan kattavat transatlanttiset yhteismarkkinat.
Ari Vatanen on kehottanut kaikkia EU:n ja Naton jäseniä osallistumaan entistä läheisempään yhteistyöhön riippumatta siitä, mihin organisaatioon ne kuuluvat. Mielestäni tämä on hyvin käytännöllinen idea, samoin kuin ajatus pysyvästä EU:n operatiivisesta esikunnasta, joka täydentää Naton komentorakenteita - ei suinkaan kilpaile niiden kanssa.
Toinen hyvin tärkeä seikka on, että hyödynnämme kaikki samoja kansallisia resursseja. Jacek Saryusz-Wolski sanoi, että YUTP:n rahoitus on vakavasti alimitoitettua, joten päällekkäisyyksien välttäminen ja tehokkuuden lisääminen on ratkaisevan tärkeää. Jäsenvaltioilta kysytään siis: Mitä ne tarjoavat Javier Solanalle, jotta tämä voi hoitaa yhteistä puolustuspolitiikkaamme?
Kolmanneksi on aika käsitellä uusia turvallisuushaasteita. Tulevaisuuden konfliktit taistellaan ja ehkä päätetäänkin kyberavaruudessa, jossa jokaisen valtion on toimittava ja puolustettava itseään, joskus alle sekunnin ajassa. Myös Euroopan parlamentin on tehtävä aloite tämän uuden vuosisadan dramaattisen haasteen käsittelemiseksi, haasteen, joka perustuu nykytekniikan demokratisointiin.
Hannes Swoboda
(DE) Arvoisa puhemies, kansallis- ja ahdasmieliset parlamentin jäsenet uskovat epäilemättä, että kansakunnat voivat yksin omalta perustaltaan hoitaa tämän maailman riskit ja ongelmat.
Jim Allister on tästä tyypillinen esimerkki. Uskooko hän todella, että maailman terrorismi voidaan voittaa pelkästään hänen oman maansa kansallisen puolustuksen turvin? Uskooko hän todella, että energiavarmuusongelmat voidaan ratkaista, jos jokainen ponnistelee niiden kanssa yksinään? Tällainen lähestymistapa on vanhentunut. Lissabonin sopimus, jota niin usein kritisoidaan, antaisi meille suuren edun siinä, että voisimme vähän enemmän tehdä yhteistyötä esimerkiksi energiapolitiikan ja yhteisen ulko- ja puolustuspolitiikan alalla, jotta voisimme käsitellä tämän maailman vaaroja ja riskejä.
Presidentti Obaman johtama Yhdysvaltojen uusi hallitus on tyytyväinen siihen, että EU:n yhteinen politiikka on olemassa, koska se merkitsee, että Yhdysvalloilla on kumppani, jonka kanssa näitä ongelmia voidaan käsitellä. Lisäksi myös Venäjä on nyt ymmärtänyt, että vanha tapa neuvotella vain yksittäisten maiden kanssa ja sitä kautta saada ne pelaamaan toisiaan vastaan ei yksinkertaisesti enää toimi. Tästä on osoituksena myös Venäjän edustajien taaja läsnäolo Euroopan parlamentissa. Venäjä on ymmärtänyt, että sen pitää puhua Euroopan unionille, jos yhteisiä ratkaisuja halutaan saada aikaan esimerkiksi energiavarmuuden alalla.
Tämä mainitaankin toistuvasti myös Jacek Saryusz-Wolskin mietinnössä. Miten voimme yrittää ratkaista näitä ongelmia, kuten energiavarmuutta, yhdessä? Olen ilahtunut siitä, että korkea edustaja ja hänen henkilöstönsä jäsen pyrkivät tulevaisuudessa tehostamaan työtään tässä asiassa, koska se antaa meille mahdollisuuden osoittaa kansalaisillemme, kuinka yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa otetaan huomioon heidän erityisetunsa ja kuinka aiomme estää sen, että eurooppalaiset tulevaisuudessa joutuisivat taas hytisemään. Siitä tässä on kyse, ja siksi me kannatamme yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa kansallisten ulkopolitiikkojen sijasta.
Philippe Morillon
(FR) Arvoisa puhemies, onnittelen kolmea esittelijäämme siitä varsin merkittävästä yhteenvedosta, jonka he ovat antaneet yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tämän hetken tilanteesta.
Javier Solana, te paremmin kuin kukaan tiedätte, että Euroopan unionin odotetaan ottavan paikkansa maailman näyttämöllä. Sitä edellyttävät sekä unionin taloudellinen ja väestöllinen mahti että sen demokraattisten ja humanististen arvojen rikkaus.
On sanottava, että yli kaksi kolmasosaa EU:n kansalaisista haluaa tätä, ja myönnän, että viimeisten kymmenen vuoden aikana on jonkin verran edistytty, kuten sanotte, mutta on myös sanottava, ettei tällaista Euroopan unionia vielä ole olemassa.
Jos tästä halutaan näyttöä, on Euroopan unionin haluttomuus osallistua Lähi-idän viimeisimmän tragedian ratkaisuun mainio osoitus siitä. Gazassa tarvittiin ja tarvitaan edelleen Euroopan unionia, joka toimii aktiivisesti, auttaa väestöä selviytymään ja jälleenrakentamaan sekä auttaa torjumaan aseiden salakuljetusta, jonka ansiosta alue on muuttunut kaiken kokoisten ohjusten laukaisualustaksi.
Sharm el-Sheikhissä ja Jerusalemissa esitettyjen sanallisten vuodatusten lisäksi mitään ei ole vielä tässä suhteessa tehty. Haluaisin kysyä samaa, mitä kysyttiin jo Libanonin kriisin aikana: korkea edustaja Solana, milloin voimme odottaa samanlaisten eurooppalaisten joukkojen lähettämistä Välimerelle, kuin on nyt otettu käyttöön merirosvouden takia? Meillä on resurssit. Onko meillä jonakin päivänä myös tahto toimia?
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin on toimittava kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisten turvallisuusetujen mukaisesti. Ennen kaikkea sen olisi otettava vastuu terrorismin vastaisesta sodasta, ja sen pitäisi reagoida terävästi kaikenlaisiin terrorismin ilmauksiin.
Pakistanissa panttivankina pidetyn puolalaisen insinöörin murha paikallisten talibanien toimesta on äskettäin saanut kauas ulottuvia jälkiseurauksia. Niin kutsuttu Euroopan diplomaattikunta ei yhtynyt aiempiin neuvotteluihin hänen vapauttamisekseen. Tämä järkyttävä tapaus on osa laajempaa turvallisuusongelmaa, ja siitä pitäisi järjestää parlamentissa erillinen keskustelu, joka johtaisi erityistoimiin, ja vetoan tämän puolesta. Tällä hetkellä ensisijaisen tärkeää on saada murhatun puolalaisen ruumis palautetuksi kotimaahan ja auttaa hänen perhettään. Nämä keskeiset lähiajan toimenpiteet eivät kuitenkaan voi korvata kokonaisvaltaista lähestymistapaa terrorismiin ja diplomaattisen paineen lisäämistä Pakistanin kaltaisiin maihin.
Pedro Guerreiro
(PT) Portugali noudattaa kansainvälisissä suhteissa seuraavia periaatteita: kansallinen riippumattomuus, ihmisten ja kansojen oikeuksien kunnioittaminen, valtioiden välinen tasa-arvo, kansainvälisten konfliktien rauhanomainen ratkaiseminen, muiden valtioiden sisäisiin asioihin puuttumattomuus ja yhteistyö kaikkien muiden kansojen kanssa ihmiskunnan vapautumisen ja edistymisen hyväksi.
Portugali kannattaa imperialismin, kolonialismin ja muiden aggression, vallan ja hyväksikäytön muotojen poistamista kansojen välisistä suhteista sekä kokonaisvaltaista, samanaikaista ja hallittua aseriisuntaa, poliittisten ja sotilasliittoutumien purkamista sekä yhteisen turvallisuusjärjestelmän perustamista tavoitteena kansainvälinen järjestys, jolla pystytään takaamaan rauha ja oikeus kansojen välisiin suhteisiin.
Haluan viitata Portugalin tasavallan perustuslain 7 artiklaan ja osoittaa, kuinka kaukana Euroopan unioni on näistä periaatteista. EU toimii täysin vastoin näitä periaatteita ottamalla Naton eurooppalaisen pilarin roolin Yhdysvaltain kumppanina ja edistämällä yhä enemmän kansainvälisten suhteiden militarisointia, asekilpailua, puuttumista muiden valtioiden asioihin ja aggressioita, millä pyritään varmistamaan suurvaltojen hallinta ja jakamaan markkinat ja luonnonvarat.
Gerard Batten
(EN) Arvoisa puhemies, mietinnöt ovat oma-aloitteisia ja siitä syystä niitä voitaisiin käsitellä kuin ilmaa. Tiedämme kuitenkin, että joskus tällaiset mietinnöt saattavat toimia EU:n poliittisten pyrkimysten esiintuojana.
Karl von Wogau toimi aiemmin talous- ja raha-asioiden komitean puheenjohtajana ja oli aktiivinen Euroopan yhtenäisvaluutan aikaan saamisessa. Nyt hän on turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa käsittelevän alivaliokunnan puheenjohtaja, ja kun hän kirjoittaa mietinnön, jonka mukaan Euroopan unioni tarvitsee omat asevoimat, voimme olla varmoja siitä, että täsmälleen näin Euroopan unioni aikoo aikanaan tehdä.
Mietinnöissä kehotetaan EU:ta kehittämään omat asevoimat yhteisen aseiden hankinnan, yhteisen viestintäjärjestelmän ja riippumattoman yhteisen komento- ja ohjausrakenteen avulla. Karl von Wogau kannattaa EU:n pysyvää armeijaa, jolla on jatkuvasti käytettävissään 60 000 sotilasta. EU haluaa omat sotilaat, aseet, tankit, lentokoneet ja pommit "velvollisuuksiensa täyttämiseen maailmassa".
Mitä nuo velvollisuudet täsmällisesti ottaen ovat? Jotta sen saisi tietää, on odotettava, kunnes Lissabonin sopimus on täysin ratifioitu ja tuo mukanaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan, joka johtaa yhteiseen puolustukseen. Kukaan ei voi väittää, etteikö heitä olisi varoitettu EU:n sotilaallisista pyrkimyksistä.
Bruno Gollnisch
(FR) Arvoisa puhemies, vaikka tunnemmekin suurta ystävyyttä esittelijöihin Ari Vataseen ja Karl von Wogauhun, emme voi hyväksyä heidän mietintöjään.
Ensinnäkin koska Nato eli Pohjois-Atlantin puolustusliitto perustettiin vuonna 1949 vastaukseksi kommunismin Länsi-Euroopalle muodostamaan hirvittävään uhkaan. Sillä oli hyödyllinen, jopa korvaamaton tehtävä. Tänään kyseinen kauhistuttava kommunistinen järjestelmä on kuitenkin romahtanut ja Varsovan liitto on hajotettu.
Nato sen sijaan laajenee jatkuvasti. Sen toiminta ulottuu paljon sen maantieteellisiä rajoja ulommaksi. Afganistanilla ei tietääkseni ole rantaviivaa Pohjois-Atlanttiin. Ei myöskään Kosovolla, missä Nato osallistui serbien etniseen puhdistukseen epäoikeutetussa sodassa, joka ei ratkaissut mitään. Nato rikkoo näin Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjaa.
Hyvät kollegat, olette täysin epäjohdonmukaisia. Haluatte luoda vahvan, riippumattoman Euroopan unionin ja imeytätte unionin puolustuksen USA:n hallitsemaan komentojärjestelmään. Miten Venäjä ja muut kansakunnat voisivat olla näkemättä tässä kaikessa muuta kuin aggressiivisen asenteen?
Nato on alistanut meidät Amerikan yhdysvaltojen politiikalle. Olemme heidän ystäviään, muttemme halua olla heidän vasallejaan ja vielä vähemmän lakeijoitaan. Meidän on tehtävä siitä loppu ja irrottauduttava. Nato on aikansa elänyt!
Hubert Pirker
(DE) Arvoisat puhemies, komission jäsen, korkea edustaja Solana, kuten me kaikki tiedämme, riskiskenaariot muuttuvat jatkuvasti. Perussopimus muuttuu myös, ja sen myötä muuttuvat Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan mahdollisuudet. Ihmisten toiveet saada turvallisuutta ja vakautta, voimakas unioni ja aseriisuntaa, erityisesti ydinaseriisuntaa, pysyvät kuitenkin ennallaan.
Käsiteltävien kolmen mietinnön avulla Euroopan parlamentti antaa voimakkaan merkin siitä, kuinka se aikoo nämä tavoitteet saavuttaa ja taata turvallisuuden. Ensinnäkin yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa käsittelevä mietintö keskittyy turvallisuuteen Balkanilla, vakauteen Afrikassa ja rauhaan palestiinalaisalueilla. Toiseksi Naton kanssa tehtävää yhteistyötä käsittelevä mietintö korostaa selkeästi entistä läheisempää yhteistyötä EU:n ja Naton välillä sekä parempaa koordinointia. Kolmannen mietinnön peruskysymys on Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan jatkokehittäminen tavoitteena tehostaa toimintaa ja parantaa koordinaatiota puolustusmenojen yhteydessä sekä saada koko unionille strateginen riippumattomuus ja sitä kautta helpottaa myös jäsenvaltioiden taakkaa.
Kun pidämme nämä tavoitteet mielessä, meidän on tuettava mietinnöissä esitettyjä vetoomuksia, joita ovat muun muassa yhteinen tutkimus- ja kehitystyö, yhteisten standardien kehittäminen ja yhteiset hankintajärjestelmät - kaikissa on tavoitteena yhteentoimivuus. Tämä merkitsee myös jäsenvaltioiden puolustusvoimien parasta mahdollista yhteistyötä, poliisin ja puolustuslaitoksen yhteistyötä sekä pysyvien sotilasrakenteiden ja operatiivisen esikunnan ja/tai puolustusministerien neuvoston perustamista.
Olen vakuuttunut siitä, että tämä antaa meille ratkaisevan mahdollisuuden tehdä unionista poliittinen unioni ja kehittää turvallisuusunioni, joka antaa yleisölle sen, mitä se unionilta odottaa: turvallisuutta, vakautta ja pysyvää rauhaa.
Puhemies
(FR) Hyvät kollegat, tähän saakka puhujat ovat noudattaneet heille varattuja puheaikoja. Meillä on todella vähän aikaa. Pyydän siitä syystä noudattamaan varattuja puheaikoja.
Jan Marinus Wiersma
(EN) Arvoisa puhemies, tässä keskustelussa YUTP on muuttunut lähes miksi vain. Aiemmin keskustelimme vain turvallisuuskysymyksistä, ja nyt puhumme jopa ilmastonmuutoksesta, energiasta jne. Niinpä minun on oltava valikoiva ja sanottava jotakin EU:n ja USA:n suhteista ja aseriisuntaohjelmasta, jota luultavasti voimme viedä eteenpäin tänä vuonna.
Uusi hallinto on aloittanut hyvin myönteisellä tavalla, myös symbolisesti, ilmoittamalla, että Guantánamo suljetaan. Mielestäni meidän on käsiteltävä tätä kysymystä ja pyrittävä yhdessä ratkaisemaan joitakin ongelmia, joita amerikkalaisilla on.
Toinen peruskeskustelu tänä vuonna koskee taloudellista turvallisuutta: pystyvätkö Yhdysvallat ja Euroopan unioni yhdessä tekemään jotain kriisille vai yrittävätkö ne tehdä jotain erillään, mikä merkitsisi protektionististen toimien nopeaa kehittämistä?
Myös Afganistan on tärkeä kysymys. Pystymmekö vastaamaan amerikkalaisten kasvavaan panokseen vai ei, ja millä edellytyksin? Myönteinen merkki on, että amerikkalaiset ovat todenneet olevansa tietoisia siitä, että on saatava aikaan poliittinen ratkaisu, koska tätä ei kyetä ratkaisemaan sotilaallisesti. Tämä tuo heti Euroopan unionin mukaan kuvaan.
Aseriisuntaohjelmasta: arvoisa korkea edustaja Solana, piditte viime joulukuussa täällä parlamentissa oikein hyvän puheen, jossa esititte omianne ja neuvoston ja unionin ajatuksia myönteisestä ohjelmasta, joka aloitetaan tukemalla amerikkalaisia ja venäläisiä Start-sopimuksen uusissa neuvotteluissa ja tekemällä amerikkalaisten kanssa yhteistyötä täydellisen ydinkoekieltosopimuksen ratifioinnissa. Kannatamme myös jäljellä olevien teknisten ydinaseiden poistamista Euroopasta. Olisi hyödyllistä tukea ajatusta saattaa polttoainesykli kansainväliseen valvontaan, jotta voidaan varmistaa, että ydinenergiaa kehittävillä mailla on oikeus saada polttoainetta rauhanomaisiin tarkoituksiin, mutta ne eivät voisi käyttää sitä väärin sotilaallisiin tarkoituksiin.
Haluamme, että Euroopan unioni tukee tällaista ohjelmaa, kun tiedämme, että presidentti Obama on kunnianhimoinen. Puhuessaan virkaanastujaispuheessaan ulkomaan asioista, hän mainitsi ensin Irakin ja Afganistanin ja sen jälkeen, että hän haluaisi puuttua ydinaseriisuntaan.
Samuli Pohjamo
(FI) Arvoisa puhemies, puhun Vatasen mietinnöstä ja haluan ensinnäkin kiittää esittelijä Vatasta mietinnön avoimesta valmistelusta.
Minusta on kuitenkin väärä viesti parlamentilta, jos se vaatii sotilaallisen organisaation vahvistamista ja korostaa Natoon tukeutuvan sotilaallisen voiman merkitystä mietinnössä esitetyllä tavalla. Yhteistyö ja kumppanuus sekä demokratia ja ihmisoikeudet rauhan ja vakauden takeena on toimiva eurooppalainen malli, jolla olisi käyttöä kaikissa maailman kriisipesäkkeissä. Lisäksi meillä on käsillä syvenevä talouskriisi, ympäristöongelmat ja ilmastonmuutoksen tuomat haasteet, joita ei pystytä ratkaisemaan sotilaallisella voimalla.
Mielestäni olisi tärkeämpää korostaa EU:n yhteisen ulkopolitiikan merkitystä ja keskittyä konfliktien ehkäisemiseen ja kriisien syiden poistamiseen, kuten esimerkiksi köyhyyden kitkemiseen sekä demokratian, ihmisoikeuksien ja kansalaisyhteiskunnan edistämiseen.
Haluan vielä muistuttaa, että unionissa on jäseninä Naton ulkopuolella olevia valtioita, joilla on omat perusteensa kyseiselle ratkaisulle. Näiden valtioiden on saatava itse päättää turvallisuuspoliittisista ratkaisuistaan ilman painostusta. Esimerkiksi Suomi on hoitanut oman puolustuksensa hyvin ja osallistunut vuosikymmenien ajan rauhanturvaamisoperaatioihin eri puolilla maailmaa. Mietintöön on tehty monia muutoksia, jotka parantavat sitä, mutta ne eivät muuta sen perusvirettä.
Mario Borghezio
- (IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, onko Euroopan unionilla omaa geopolitiikkaa? Minusta ei vaikuta siltä! Jos Karl Haushofer eläisi, hän voisi opettaa tälle melko selkärangattomalle unionille, että se tarvitsee meritoimintastrategian Atlantille, Tyynelle valtamerelle ja Intian valtamerelle sekä pohjoismaiden kanssa yhdessä strategian Jäämerelle, jossa on valtavat ja äärimmäiset arvokkaat energiavarat. Näillä alueilla ovat aktiivisia supervallat, Yhdysvallat ja Venäjä, ei Euroopan unioni!
Terrorismin torjunta merkitsee myös taistelua niitä ihmisiä vastaan, jotka kierrättävät terrorismin välineitä, ihmisiä, joita terroristit voivat käyttää. Puhuessamme Lampedusa liekehtii, koska joku on sytyttänyt tuleen laittomien maahanmuuttajien vastaanottokeskukset. Euroopan unionin olisi huolehdittava Italian hallituksen tukemisesta, kun se yrittää estää laittomien maahanmuuttajien invaasiota, sillä mafia ja terroristit voivat käyttää laittomia maahanmuuttajia hyväkseen. En kuitenkaan näe merkkiäkään tarvittavasta lujasta ja käytännöllisestä lähestymistavasta. Euroopan unionin on puolustauduttava tätä uhkaa vastaan, ei sanoin vaan toiminnalla, kuten Roberto Maroni ja Italian hallitus tekevät.
Rihards Pīks
(LV) Arvoisat puhemies, Benita Ferrero-Waldner, Javier Solana, kaikki kolme kollegojemme laatimaa mietintöä ovat hyvin asiantuntevia, tasapainoisia, ja ennen kaikkea ne on valmisteltu oikeaan aikaan. Menemättä suureen määrään tarkkoja tosiasioita, arvioita ja ehdotuksia, joita mietintöihin sisältyy, haluan korostaa kahta asiaa. Ensinnäkin on tärkeää tarkistaa Euroopan turvallisuusstrategiaa joka viiden vuoden välein, koska voimme nähdä, että viime vuosina sellaiset turvallisuuskysymykset kuin energiavarmuus, verkkoturvallisuus ja ilmaston turvallisuus ovat hyvin ajankohtaisia ja myös mahdolliset konfliktivyöhykkeet ovat siirtyneet alueelta toiselle. Toiseksi Euroopan unionin on merkittävästi parannettava konfliktien ehkäisytyötä. Mielestäni se olisi ollut mahdollista myös Etelä-Kaukasiassa, mutta Euroopan unionin kanta ennen aseellista konfliktia oli nähdäkseni liian maltillinen. Euroopan unionilla on oikeus ja velvollisuus suorittaa ehkäiseviä toimintoja ja välitystehtäviä, koska Euroopan unioni on rauhan hanke, mitä tehtävää se on hoitanut viimeiset 50 vuotta. Jotta voisimme reagoida haasteisiin ja toteuttaa ennalta ehkäiseviä toimia, tarvitsemme ensinnäkin poliittista tahtoa, ja toiseksi meidän on kehitettävä yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka sekä Euroopan yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa palvelevat institutionaaliset välineet ja parannettava niitä edelleen. Yksi tällaisista välineistä on Jacek Saryusz-Wolskin mietinnössä mainittu itäinen kumppanuus sekä yhteisen parlamentaarisen edustajakokouksen EURONESTin perustaminen. Se voisi lisätä ymmärtämystä ja myös auttaa kehittämään demokratiaa itäisten rajojemme ulkopuolella. Haluaisin lopuksi ilmaista tyytyväisyyteni siihen, että Karl von Wogaun mietintöön on sisällytetty 33 kohta, koska minun maassani tapahtumat Kaukasiassa ja lisääntyvä kansallismielisyys naapurivaltiossamme aiheuttavat yhä enemmän vakavaa huolta. Kuten kansani vanhassa viisaudessa todetaan: "Toivo aina parasta, mutta varaudu pahimpaan, ja Jumala auttaa niitä, jotka auttavat itseään." Kiitos.
Ana Maria Gomes
(PT) Haluaisin kiittää esittelijöitä Ari Vatasta ja Karl von Wogauta heidän työstään ja ponnisteluistaan päästä konsensukseen erityisesti vaikean ydinpolitiikkaa koskevan kysymyksen osalta. Euroopan unionin ja Naton on kiireesti tarkistettava ydinpolitiikkansa, kun presidentti Obama on elvyttänyt ydinasevapaata maailmaa koskevan tavoitteen ja kun kaksi eurooppalaista ydinsukellusvenettä melkein aiheutti katastrofin.
Vatasen ja von Wogaun mietinnöissä korostetaan, että on saatava aikaan poliittisesti, strategisesti ja operatiivisesti riippumaton Euroopan unioni Euroopan yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (ETPP) avulla. Tarvitsemme institutionaaliset, rahoitukselliset ja operatiiviset välineet näiden tavoitteiden saavuttamiseen. Tästä syystä Naton ja EU:n on tehtävä läheistä yhteistyötä, joka perustuu näiden kahden toisiaan täydentävän organisaation poliittiseen riippumattomuuteen. Kehotamme perustamaan Brysseliin pysyvän EU:n operatiivisen esikunnan, jolla on valmiudet itsenäisesti suunnitella ja johtaa ETPP:n sotilasoperaatioita. Kehotamme EU:n jäsenvaltioita lisäämään ponnistelujaan käyttää kansalliset puolustusbudjetit entistä viisaammin, entistä tehokkaammin ja entistä eurooppalaisemmin, mitä ne eivät voi kunnolla tehdä erikseen.
Parlamentin antama viesti on yksiselitteinen ja toimii varoituksena. Ilman puolustuksellista Euroopan unionia, Euroopan puolustus vaarantuu. Puolustusteollisuutemme saattaa olla vaarassa. Valmiudet, joita Euroopan unioni tarvitsee voidakseen täyttää velvollisuutensa puolustaa siviiliväestöjä ja estää joukko- ja kansanmurhat, saattavat vaarantua. Euroopan unionin asema maailmanlaajuisena kriisinhallinnan toimijana saattaa vaarantua. Euroopan poliittisen yhdentymisen ulottaminen koskemaan turvallisuutta ja puolustusta Lissabonin sopimuksen mukaisesti on kiireellistä, ja sitä on nopeutettava. Tämä ei ole pelkästään Euroopan unionin etujen mukaista vaan myös Naton etujen mukaista, koska molemmat organisaatiot saavat palkkiokseen Euroopan, joka on entistä paremmin varustautunut yhä lisääntyviä eurooppalaisten ja maailmanlaajuisen turvallisuuden kohtaamia haasteita.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Arvoisa puhemies, Nato on osoittautunut hyödylliseksi kansainväliseksi turvallisuusorganisaatioksi aikana, jolloin Euroopassa on ollut suhteellisen rauhallista. Sen antamaa turvallisuuden tunnetta rajoittavat merkittävästi liittoa komentavien elinten päätöksentekotahti ja myös itse päätökset. Tästä huolimatta Natolla on vakauttava vaikutus maailman turvallisuuteen. On virhe yrittää "pehmentää" Natoa ja heikentää sen asemaa laajentamalla Euroopan unionin sotilaallisia rakenteita. Nykypäivän Euroopan unionilla on ongelmia päästä sopimukseen vaikeista poliittisista päätöksistä, sotilaallisista päätöksistä puhumattakaan.
EU:n pitäisi keskittyä sisäisen turvallisuuden lujittamiseen ja jäsentensä puolustuskyvyn parantamiseen. Puolustuskykyä on erityisesti parannettava jäsenvaltioissa, joilla on yhteinen raja sellaisiin maihin, missä äärikansallismieliset ideologiat ovat suosittuja, sekä jäsenvaltioissa, jotka ovat kiinnittäneet terroristiryhmien huomiota. EU:n ei pitäisi sotkeutua liiaksi toimiin, joiden tarkoituksena on Euroopan ulkopuolella toteutettaviin operaatioihin tarkoitettujen suurten siirtoarmeijojen perustaminen.
Alojz Peterle
(SL) Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja Javier Solana on aivan oikein muistuttanut meitä vuoden 1990 tilanteesta. Olisi vielä kiintoisampaa kysyä itseltämme, minkälaista yhteistä politiikkaa meillä oli 1990-luvun alussa.
Tuohon aikaan Euroopan yhteisö oli voimaton. Tämän jälkeen olemme nähneet, kuinka visiot, strategiat, poliittinen tahto ja toimintakyky ovat tulleet toivomusten tilalle. Se on myös kannustanut meitä toimimaan, ei ainoastaan Euroopassa, vaan maailmanlaajuisella tasolla. Noina vuosina, erityisesti vuoden 2004 historiallisen laajentumisen jälkeen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) tausta ja tavoitteet muuttuivat merkittävästi.
Kymmenen vuotta sitten olimme vielä etupäässä uppoutuneet omiin huoliimme. Tänään voimme kuitenkin taaksepäin katsoessamme todeta onnistuneemme, ja on mahdotonta kuvitella YUTP:tä tai Euroopan yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa (ETPP) ilman maailmanlaajuista ulottuvuutta. Tämän takia ei olekaan yllättävää, että kaikki kolme mietintöä ja monet kollegoistamme ovat kiinnittäneet huomiota uuteen tilanteeseen, jossa tarvitaan strategisia muutoksia, entistä yhtenäisempää unionia ja lisää toimielinten välistä yhteistyötä.
Tämän tueksi on tehty käytännön ehdotuksia, joilla pyritään parantamaan operatiivisia rakenteita ja poliittista päätöksentekoprosessia. Kannatan niitä täydestä sydämestäni. Olen samaa mieltä siitä, että olemme saavuttaneet yhteisessä politiikassa uuden vaiheen, ja haluaisin tuoda esiin kaksi tähän liittyvää kysymystä.
Ensinnäkin on tutkittava yksityiskohtaisesti, kuinka rahoitus- tai talouskriisi voi vaikuttaa yhteiseen politiikkaan. Uskon vakaasti, että meidän on hyvin huolella tarkkailtava kriisin mahdollisia poliittisia seurauksia, erityisesti niitä, joita voi syntyä, jos rahoituskriisi syvenee entisestään.
Toiseksi olen monen vuoden aikana havainnut sen hämmästyttävän tosiseikan, että monet kumppaneistamme haluavat Euroopan unionilla olevan yhtenäinen ulkopolitiikka ja entistä paremmin määritelty ja entistä voimakkaampi puolustusidentiteetti. Toisin sanoen Euroopan unioni maailmanlaajuisena toimijana on toivottu ratkaisu. Tässä hengessä on mielestäni tärkeää, että tarkastelemme kahdenvälisiä kumppanuussuhteita enemmän maailmanlaajuisesta näkökulmasta kuin tähän asti. Lisäksi monenvälisiä kumppanuuksia varten on kehitettävä innovatiivisia lähestymistapoja, joissa ei oteta huomioon ainoastaan kahdenvälisiä etuja vaan joiden avulla voidaan myös vakauttaa laajoja alueita.
Maria Eleni Koppa
(EL) Arvoisa puhemies, kansainvälinen järjestelmä on siirtymävaiheessa, mikä tarkoittaa meille kaikille valtavia haasteita. Siksi meidän on arvioitava uudelleen Euroopan unionin ja Naton väliset suhteet ja parannettava niitä, jotta voimme käsitellä uhkia, kuten terrorismia, joukkotuhoaseiden leviämistä, kansainvälisen merirosvouden lisääntymistä ja ilmastonmuutoksen aiheuttamia uusia ongelmia.
Samalla olen kuitenkin sitä mieltä, että nyt on oikea aika vahvistaa YK:n turvallisuusneuvoston asemaa kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ensisijaisena takaajana. Järjestö on nyt pikaisesti uudistettava, ja olemme ryhtyneet edistämään tätä uudistusta, niin että YK voi toimia tärkeässä tehtävässään tehokkaammin.
Meidän on myös tärkeää korostaa, että kaikkien valtioiden ja kansainvälisten järjestöjen Nato mukaan lukien pitäisi pidättyä kaikenlaisella väkivallalla uhkaamisesta ja väkivallan käyttämisestä, koska ne ovat ristiriidassa YK:n perusasiakirjan tavoitteiden ja periaatteiden kanssa. Natolla ja Euroopan unionilla on yhteisiä etunäkökohtia eikä niiden pitäisi olla kilpailusuhteessa. Tarvitsemme tasapainoisemman kumppanuuden, jossa toimia koordinoidaan nykyistä paremmin ja yhteistyö on vahvempaa. Kummankin osapuolen pitäisi kuitenkin kunnioittaa toisen päätöksenteon itsenäisyyttä ja varmistaa keskinäinen ymmärrys silloin, kun sotilaalliset arvioinnit poikkeavat toisistaan.
Lopuksi haluaisin korostaa tarvetta kunnioittaa valtioiden oikeutta puolueettomuuteen ja pyytää tässä vaiheessa, että Kyproksen tasavallalle esitetty kutsu osallistua rauhankumppanuuteen peruttaisiin. Tämä päätös on jokaisen suvereenin valtion oikeus, ja Kypros on itsenäinen ja suvereeni valtio, joka pystyy päättämään omasta tulevaisuudestaan.
Jana Hybášková
(CS) Juhlimme tänä vuonna Naton 60-vuotista taivalta. Piakkoin pidetään joitakin suuria Yhdysvaltojen, EU:n ja Naton huippukokouksia. Ranskan paluu Naton sotilaallisiin rakenteisiin ja Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan uhrattu energia tarjoavat erinomaisen mahdollisuuden yhtenäistää EU:n turvallisuusstrategioita ja mahdollisia Naton uusia strategioita. Lissabonin sopimuksen ratifiointi tänään Tšekin parlamentissa muuttaa Euroopan puolustusta ja turvallisuutta. Meidän on rakennettava yhteinen EU:n johtajuus. Meidän on järkeistettävä Euroopan puolustusmarkkinat. Meidän on kohdennettava voimavaroja tieteeseen ja tutkimukseen sekä Euroopan puolustusvirastolle, laadittava eurooppalaisille sotilaille laki, ehkäistävä kaksinaamaisuutta ja kirjaimellisesti sivuutettava "Turkki-syndrooma". Meidän on tartuttava Yhdysvaltojen uuden hallinnon tarjoamaan tilaisuuteen tehdä aitoa yhteistyöstä Afganistanissa ja ohjuspuolustuksessa Euroopassa. Meillä on Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa loistava mahdollisuus toimia yhdentymisen ja turvallisuuden lisääntymisen moottorina Euroopassa. Me emme saa heittää sitä hukkaan.
Libor Rouček
(CS) Haluaisin sanoa muutaman sanan EU:n ja Venäjän välisistä suhteista. Mielestäni yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ei voida luoda käymättä vuoropuhelua Venäjän kanssa. Euroopan turvallisuusviraston, joka yhdistää Yhdysvaltojen, Naton, Etyjin ja kansainväliset aseidenriisuntasopimukset, pitäisi myös käydä keskustelua Venäjän kanssa.
Siksi haluaisin kehottaa sekä neuvostoa että komissiota omaksumaan avoimen ja rakentavan kannan mahdollisiin EU:n, Yhdysvaltojen ja Venäjän välisiin neuvotteluihin turvallisuusasioita koskevan transatlanttisen vuoropuhelun uudistamisesta Helsinki-prosessin perusteella.
Mielestäni näihin neuvotteluihin pitäisi sisältyä myös keskusteluja ohjuspuolustuksesta. EU:n pitäisi olla tässä asiassa paljon nykyistä merkittävämmässä roolissa. Mielestäni sopimusta ei saa jättää vain Yhdysvaltojen ja Venäjän päätettäväksi. Euroopan suuri yleisö odottaa sitä meiltä.
Józef Pinior
(PL) Arvoisa puhemies, parlamentti on samaa mieltä Euroopan unionin yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Siitä vallitsee tärkeimpien poliittisten voimien keskuudessa yksimielisyys. Ongelma, siis todellinen poliittinen ongelma on, miten tähän olennaiseen tavoitteeseen päästään.
Ensinnäkin Lissabonin sopimus on ratifioitava mahdollisimman pian. Sopimuksen ratifiointiprosessia viivyttävät poliittiset johtajat heikentävät Euroopan unionin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämistä. Ilman Lissabonin sopimusta on vaikea puhua vakavasti Euroopan unionin yhteisestä turvallisuuspolitiikasta.
Toiseksi haluaisin korostaa ihmisoikeuskysymystä EU:n ulkopolitiikan kehittämisessä. Politiikan pitäisi tukea kansainvälistä oikeutta - kansainvälistä humanitaarista oikeutta, vapaata demokratiaa ja oikeusjärjestystä.
Kolmanneksi politiikka edellyttää Euroopan puolustuspolitiikan vakavaa kehittämistä, Euroopan unionin sotilaallisten rakenteiden kehittämistä ja Euroopan puolustusteollisuuden kehittämistä.
Adrian Severin
(EN) Arvoisa puhemies, haluaisin puhua kahdesta asiasta. Ensin arvoista. Euroopan unioni on arvojen unioni. Nämä arvot ovat jäsenyyden edellytyksenä. Ne ohjaavat toimintaamme. Niiden avulla rakennetaan yhteentoimivuutta ulkopuolisten kumppaniemme kanssa. Meidän ei kuitenkaan pitäisi tehdä arvojemme viennistä ulkopoliittista ulottuvuutta. Meidän pitäisi päinvastoin oppia toimimaan monimuotoisessa maailmassa ja jopa kunnioittamaan muiden oikeutta olla väärässä.
Toiseksi haluaisin puhua eri instituutioista. Nykyiset kansainväliset instituutiot ja kansainvälinen oikeus saivat hahmonsa ja luotiin täysin erilaisessa maailmassa. Joka päivä huomaamme, että ne eivät ole sopeutuneet nykymaailman uusiin haasteisiin, uusiin mahdollisuuksiin tai uusiin uhkiin. Siksi olen sitä mieltä, että Euroopan unionin pitäisi tukea ajatusta uudesta turvallisuus- ja yhteistyökokouksesta Euroopassa, laajemmassa Euroopassa - Vancouverista Shanghaihin eikä vain Vladivostokiin - uuden turvallisuuteen, vapauteen ja yhteistyöhön perustuvan alueen luomiseksi. Mielestäni tämän pitäisi olla yksi tärkeimmistä painopisteistämme eikä meidän pitäisi pelätä, että muut mahdollisesti ajattelevat asiasta eri tavalla.
Luis Yañez-Barnuevo García
(ES) Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi ilmaista yleisen tukeni kolmelle mietinnölle, joista keskustelemme.
Toiseksi haluaisin onnitella ennen kaikkea komission jäsen FerreroWaldneria siitä, mitä hän sanonut oman tiiminsä ja Javier Solanan tiimin tiiviistä yhteistyöstä. Kolmanneksi haluaisin onnitella Javier Solanaa, koska ilman hänen persoonallisuuttaan ja luovuuttaan yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka ei todennäköisesti olisi sitä, mitä se on nyt: oikeus- ja asiakirjaperusta ei edes vuoden 2003 strategia-asiakirjan olisi riittänyt saamaan aikaan niin paljon edistystä yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa viime vuosina. Neljänneksi haluaisin sanoa, että Lissabonin sopimus - jonka mahdollisesta pikaisesta ratifioinnista on tänään kuullun mukaan saatu hyviä uutisia - on epäilemättä paljon suurempi ja parempi väline hänen käsissään samoin kuin Euroopan unionin käsissä, kun unionia pyritään muuttaman siksi, mitä sen pitäisi olla: maailmanlaajuinen toimija sanan täydessä merkityksessä.
Päätän hänen itsensä ilmaisemaan ajatukseen: Euroopan on oltava siviilitoimija ja -valta, jolla on sotilaalliset keinot, mutta se ei saa olla sotilasvalta.
Proinsias De Rossa
(EN) Arvoisa puhemies, palasin viikonloppuna vierailultani Gazasta ja aion seuraavien 60 sekunnin aikana kertoa, mikä mielestäni on vakava ongelma siellä. Ihmisten turvallisuuden periaatteemme velvoittaa meitä reagoimaan humanitaariseen kriisiin, mutta se velvoittaa meitä myös reagoimaan ja sanomaan Israelille, että nyt riittää, Eurooppa ei voi enää sulkea silmiään palestiinalaisten itsemääräämisoikeuden halventamiselta.
Tätä oikeutta Israel on halventanut selvimmin Länsirannan ja Itä-Jerusalemin jatkuvalla ja tarkoituksellisella asuttamisella. Nyt 500 000 uudisasukasta on asettunut asumaan alueelle, jonka on oletettu muodostavan ehdotetun itsenäisen Palestiinan valtion pääasiallisen alueen. On entistä vaikeampi uskoa, että Israel todella puoltaa itsenäistä Palestiinan valtiota, kun se jatkaa yhä laajemman palestiinalaisten alueen haltuunottamista - ja on tehnyt niin nyt käytävään keskusteluun asti.
Julistukset, joiden mukaan Eurooppa ja Yhdysvallat ovat sitoutuneet kahden valtion ratkaisuun, mihin kuuluu suvereeni ja toimintakykyinen Palestiinan valtio, eivät ole edes sen paperin arvoisia, joille ne on kirjoitettu, ellemme käske Israelia lopettamaan asuttamista. Ne on keskeytettävä nyt ja mahdollisesti purettava, muuten Lähi-itään ei koskaan saada kestävää rauhaa, arvoisa korkea edustaja Solana.
Călin Cătălin Chiriţă
(RO) Haluaisin ilmaista arvostukseni kolmelle mietinnön esittelijälle. Naton asema Euroopan turvallisuusjärjestelmässä on osoittautunut tähän mennessä ratkaisevaksi ja tarjoaa sen lisäksi todellisia mahdollisuuksia 2000-luvun loppuun asti. Mielestäni Euroopan unionin ja Naton on tehtävä keskenään yhteistyötä mahdollisten vihamielisyyksien välttämiseksi.
Vaikutusvaltaiset, hedelmälliset transatlanttiset suhteet voivat taata parhaalla mahdollisella tavalla rauhan, turvallisuuden ja vakauden Euroopassa samoin kuin demokratian periaatteiden, ihmisoikeuksien, oikeusjärjestyksen ja hyvän hallintotavan kunnioittamisen. Olemme historiallisessa käännekohdassa, missä transatlanttinen yhteistyö on ratkaisevaa, jotta voidaan laatia yhdessä uusi turvallisuusstrategia Euroopan unionille ja uusi strateginen suunnitelma Natolle.
Bukarestissa huhtikuussa 2008 pidetyssä Naton huippukokouksessa liittolaiset suhtautuivat myönteisesti Euroopan unionin poliittiseen asemaan, joka sillä voi olla, jos se kehittää toimintavalmiuden turvallisuuden ja puolustuksen alueilla. Naton edistämä rauhankumppanuus ja Euroopan unionin itäisen kumppanuuden projekti ovat ratkaisevan tärkeitä demokratian ja oikeusjärjestyksen kehittämiselle sekä siirtymiselle toimivaan markkinatalouteen tietyissä Mustanmeren alueen maissa.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Korkea edustaja Solana, olen ollut täällä klo 15.00 lähtien vain puhuakseni merirosvoudesta ja onnitellakseni teitä unionin merioperaation käynnistämisestä merirosvouksen torjumiseksi Intian valtameren vesillä. Te tiedätte, että maani hallitus on tässä operaatiossa tiiviisti mukana. Haluaisin muistuttaa teitä siitä, että kalastuskausi alkaa huhtikuussa ja kalastajamme ovat huolissaan siitä, miten Intian valtamerellä olevat joukot ovat tällä hetkellä levittäytyneet maantieteellisesti. He haluaisivat jonkinlaista suojelua lähempänä aluetta, jossa he aikovat kalastaa, eli kauempana etelässä. Haluaisin kuulla teiltä jotain tästä aiheesta.
Haluaisin myös kertoa teille, että olen kiinnostunut tästä operaatiosta, joka on kestänyt suunnitelman mukaista aikaa kauemmin. Mielestäni olisi sääli, jos niin paljon yhteisiä toimia, joissa on mukana kaikki kolme pilaria, keskeytettäisiin äkillisesti kerralla vuoden lopussa, varsinkin kun Somalian ja alueen tilanteen muuttuminen tai paraneminen ei vaikuta todennäköiseltä lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä.
Marios Matsakis
(EN) Arvoisa puhemies, Nato on Euroopan puolustuksen selkäranka, ja unionin turvallisuus on Naton joukkojen varassa. Naton joukot Kyproksella - turkkilaiset Nato-joukot - eivät ole vapautusjoukkoja vaan miehitysjoukkoja: EU:n alueen miehittäjiä. Nämä turkkilaiset joukot kylvivät saarella kuolemaa ja tuhoa Turkin hyökätessä vuonna 1974, ja sen lisäksi ne pitävät yhä EU:n jäsenvaltion jakautuneena, mikä aiheuttaa pelkoa ja ahdistusta sekä Kyproksen kreikkalaisten että turkkilaisten keskuudessa ja jarruttaa näiden saaren kahden yhteisön johtajien parhaillaan käymiä neuvotteluja.
Kun siis keskustellaan Naton tärkeästä asemasta Euroopan puolustuksessa, on syytä muistaa, että EU ei ole vielä painostanut riittävästi Turkkia sen Naton hyökkäysarmeijan poistamiseksi Kyprokselta ehdoitta ja välittömästi. Ettekö ole kanssani samaa mieltä, edustaja Solana? Ehkäpä hän ei kuuntele. Edustaja Solana, ettekö ole samaa mieltä siitä, että Turkin armeijan pitäisi poistua Kyprokselta välittömästi?
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Arvoisa puhemies, haluaisin lainata Georgian esimerkkiä osoittaakseni teille, miten kaukana me olemme ilmoittamastamme yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tavoitteesta korkean edustajan ja komission jäsen Ferrero-Waldnerin ponnisteluista huolimatta.
Nyt te, edustaja Solana, tietysti pyydätte lisää valmiuksia ja apua. Minä haluaisin puolestani kysyä teiltä seuraavaa: Pystyykö Euroopan unioni tällä hetkellä täyttämään erityisesti Venäjälle ehdottamaamme tulitaukosopimusta koskevat sitoumuksensa?
Ymmärrän tietysti komission jäsentä. Tiedämme, missä määrin Euroopan unioni on ollut paikalla ja miten se on puuttunut nopeasti tilanteeseen, mutta nyt meidän on myös oltava tietoisia siitä, että georgialaisilla on vastassaan Venäjän armeija, jolla on tukikohdat Abhasian ja Etelä-Ossetian alueilla. En toki kyseenalaista siviilitarkkailijoiden merkittävää työtä paikan päällä. Silti kysyn, mitä tarkkailijamme voivat tehdä siviilien puolustamiseksi päivittäiseltä väkivallalta? Eivät paljon muuta kuin toimia todistajina.
Lisäksi YUTP:n tavoitetta, tässä tapauksessa Georgiassa, arvioidaan sen mukaan, onko meillä loppujen lopuksi rohkeutta lähettää rauhanturvajoukot vakauttamaan aluetta, joka on naapuruuspolitiikkamme osa.
Alexandru Nazare
(RO) Tänään keskustelun aiheena olevissa kolmessa mietinnössä on mielestäni joitakin oleellisia, hyödyllisiä kohtia, joissa määritetään Euroopan unionin tulevaa politiikkaa maailmanlaajuisena toimijana.
Haluaisin esittää kolme näkemystä. Ensinnäkin haluaisin korostaa transatlanttisten näkökohtien merkitystä EU:n ulkopolitiikassa. Meidän on hyödynnettävä nykyinen ilmapiiri suhteissamme Yhdysvaltoihin ja käännettävä uusi lehti tällä alueella vaikutusvaltamme lisäämiseksi maailmanlaajuisesti.
Toiseksi Euroopan unionin turvallisuusulottuvuutta on yhdenmukaistettava Naton kanssa, jotta vältytään päällekkäisiltä toimilta ja resurssipulalta.
Kolmanneksi EU:n täytyy mielestäni hyödyntää Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöpolitiikkaa vakauden lujittamiseen Länsi-Balkanílla Kosovon tilanteen selkiytymisen jälkeen. Kosovo on nyt EU:n erityisedustajan Peter Faithin mukaan "valvotun itsenäisyyden" vaiheessa. Vaikka erityisedustaja Faith ei hiljattaisessa Euroopan parlamentin kuulemisessa käyttänytkään Kosovosta termiä "EU:n suojelualue", hän tunnusti, että tie "täydelliseen itsenäisyyteen" on pitkä ja vaivalloinen. "Olisi ihme, jos saisimme tehtävämme valmiiksi kahdessa vuodessa", sanoo Peter Faith.
Mielestäni meidän on kuitenkin tehtävä arvio selvästä aikataulusta EU:n puuttumiselle Kosovon tilanteeseen. Tämän vuoksi suhtaudun myönteisesti komission aloitteeseen Kosovoa koskevan tutkimuksen tekemisestä, kunhan se edistää Euroopan unionin oikeusvaltio-operaation onnistumista.
Benita Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa muutamasta asiasta ja erityisesti tästä: Mielestäni tämä keskustelu on osoittanut, että Euroopan lähestymistapa kriisinhallinnassa ja konfliktien ehkäisyssä hyväksytään entistä laajemmin. Münchenin turvallisuuskokouksessa vahvistettiin kokonaisvaltainen lähestymistapa, koska turvallisuus ja kehitys kulkevat käsi kädessä - toista ei voi olla ilman toista. Mielestäni tämä eurooppalainen lähestymistapa on perustekijä strategiassamme, jonka tavoitteena on edistää rauhaa ja turvallisuutta muuallakin kuin vain lähiympäristössämme.
Se toimii, mutta sillä on oltava riittävät resurssit, joten meidän on pyrittävä lisäämän valmiuksiamme ja voimavarojamme sekä siviili- että sotilasalalla, ja me yritämme vähintäänkin hoitaa tehtävämme niin hyvin kuin pystymme.
Haluaisin vastata myös kysymyksiinne, varsinkin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajan Saryusz-Wolskin kysymykseen YUTP:n talousarvion alimitoituksesta. On totta, että talousarviota on pienennetty tänä vuonna, mutta se ei toivoakseni ole esteenä poliittisille tavoitteillemme siviilialan ETTP:ssä, ellei tänä vuonna tule uusia suuria operaatioita. On tärkeää muistaa, että YUTP:n talousarvio kattaa vain tietyt kustannukset - laitteistokustannukset, sopimussuhteisen henkilöstön, erityiskorvaukset, kuten EU:n erityisedustajat - mutta jäsenvaltiot maksavat myös lähetetyn henkilöstön kustannukset. Talousarvio kasvaa - kuten tiedätte, ei tänä vuonna vaan vuonna 2013 - 400 miljoonaan euroon.
Valdis Dombrovskisin mainitsemista talousarvion momenttien välisistä siirroista haluan todeta, että komissio antaa tiedot YUTP:n talousarviossa tehdyistä siirroista neljännesvuosikertomuksissaan talousarvioviranomaiselle, ja viime vuosina kaikki YUTP:n talousarvion määrärahat on sidottu.
Haluaisin kommentoida kahta asiaa, joista ensin ihmisten turvallisuutta. Ihmisten turvallisuus on minusta erityisen tärkeää, koska sitä täytyy edistää: pelosta ja puutteesta kärsimisen loppuminen on ulko- ja turvallisuuspolitiikan hyvä puoli. Tämä tunnustettiin myös vuoden 2008 Euroopan turvallisuusstrategiaa koskevassa selvityksessä, jonka me kumpikin mainitsimme aiemmin. Euroopan turvallisuusstrategiaa koskevassa selvityksessä tunnustetaan myös, että ilman kehitystä ja köyhyyden poistamista ei ole kestävää rauhaa. Siksi, ja tämä on hyvin tärkeää, ihmisoikeuksien edistäminen on myös osa tätä yhtälöä.
Lopuksi haluaisin sanoa muutaman sanan varhaisesta varoittamisesta ja konfliktien ehkäisemisestä, mistä Rihards Pīks puhui aiemmin. Olen yleisesti samaa mieltä siitä, että meidän on Euroopan unionina tehtävä enemmän töitä konfliktin alkuvaiheissa, mikä tarkoittaa varhaista varoittamista, konfliktin ehkäisemistä ja ennaltaehkäisevää diplomatiaa. Komissiossa me teemme tällä alueella aloitteen yhteyksien vahvistamiseksi kansalaisjärjestöjen kanssa osana rauhanrakentamisen kumppanuutta ja parannamme avoimien tietolähteiden käyttöämme. Tulevaisuudessa me yritämme kuitenkin vahvistaa varhaista ennaltaehkäisyä. Tiedämme, että tämä on erittäin tärkeä tehtävä.
Javier Solana
Arvoisa puhemies, puhun hyvin lyhyesti. Haluaisin kiittää niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat käyttäneet välipuheenvuoroja, ja olen tehnyt muistiinpanoja heidän huomautuksistaan ja kysymyksistään. Olen varmasti yhteydessä teihin ja vastaan niille, joille on vastattava asianmukaisesti.
Haluaisin sanoa, että tämä on toinen kerta, kun me Euroopan parlamentissa olemme käyneet tällaisen keskustelun, lähes kolmen tunnin keskustelun Euroopan turvallisuudesta. Mielestäni se on hyvin tärkeää ja toivon todella, että tätä ajatusta ylläpidetään tulevaisuudessakin. Teitä kolmea esittelijää kiitän työstänne, ja voitte olla varmoja, että jatkamme yhteistyötä teidän kanssanne tulevaisuudessa.
Jacek Saryusz-Wolski
Arvoisa puhemies, tämä on hyvin laaja ja mielestäni tyydyttävä keskustelu etenemisen onnistumisesta, puutteista ja toimista. Yleisesti ottaen sanoisin, että kyse on siitä, näkeekö lasin olevan puoliksi tyhjä vai puoliksi täysi eli riippuu siitä, kuka asiaa tarkastelee.
Joihinkin kysymyksiin vastasi ainakin valtaosa puheenvuoron käyttäneistä. Onko tällä alueella tapahtunut edistystä? Kyllä. Riittääkö se? Ei. Ovatko toimielimet eli parlamentti, neuvosto ja komissio sekä jäsenvaltiot lähentyneet toisiaan aiempaa enemmän? Kyllä, edistystä on tapahtunut, vaikka tämä unionin ulkopolitiikan laajakaista ei olekaan riittävän laaja. Tässä viittaan teidän puheeseenne rahasta, komission jäsen Ferrero-Waldner. Jos meillä olisi enemmän rahaan tai edes yhtä paljon kuin komissio esitti maaseutualueiden laajakaistalle - 1,5 miljardia euroa - ehkäpä jäsenvaltiot, jotka eivät joutuisi maksamaan siitä, olisivat halukkaampia osallistumaan YUTP:n toimiin. Tiedätte hyvin, että tämä parlamentti pyytää sen maksamista unionin talousarviosta.
Arvostavatko kansalaiset tätä ulkopolitiikkaa? Vastaus on jälleen "kyllä". Hyödynnämmekö ulkopolitiikkaa riittävästi unionin olemassaolon oikeuttamiseen? Vastaus on "ei". Valmiudet: termin laajemmassa merkityksessä meillä on kaikki kriisienehkäisyn hallintaan ja nopeaan toimintaan liittyvä, mitä vain voimme saada, ja - uskoisin, että edustaja Solana nyökkää myöntävästi - enemmänkin. Olen jo käsitellyt rahoitusta. Oikeudellisiin ja institutionaalisiin välineisiin - Lissaboniin - liittyen kaikki ovat samaa mieltä siitä, että tarvitsemme enemmän ja paremmin varustettuja sopimuksen mukaisia välineitä.
Tätä lähentymistä työstetään huomiota herättämättömällä tavalla, ja haluaisin kiittää korkean edustajan hienovaraista toimintaa ja diplomatiaa niin ulko- kuin sisäpuolellakin. Mistä tämä samanhenkisyys kumpuaa? Sitten kun te, edustaja Solana, kykenette puhumaan koko unionin puolesta, on pyrittävä etukäteen vakuuttamaan kaikki ja saamaan kaikki mukaan.
Täällä esitettiin kysymys arvoista. Olemmeko samaa mieltä arvoista? Kyllä olemme, mutta meillä on erilaisia käytäntöjä sekä tämä akseli, jonka toisessa päässä ovat arvot ja toisessa edut, ja paras esimerkki on, miten toteuttaa se Keski-Aasiassa: se oli mukana Keski-Aasian strategiaa koskevassa keskustelussa.
Lopuksi haluaisin sanoa, että olin liikuttunut siitä, mitä edustaja Solana sanoi - että EU määrittelee itsensä ulkopolitiikan kautta. Sen identiteetti vahvistuu. Parlamentti tuo lähestymistapaan mukaan sen, että se on oikeutetumpaa, mikä tarkoittaa, että se antaa enemmän vaikutusvaltaa. Sen vuoksi se voi olla olennainen osa Euroopan yhdentymistä. Vallitseva keskustelu on osoittanut, että ulkopolitiikassa kaivataan enemmän EU:ta ja että EU:n poliittista ja aineellista pääomaa on yhdistettävä enemmän.
Puhemies
(FR) Olemme antaneet esittelijöille hieman enemmän aikaa, mutta nyt aika ei riitä emmekä voi jatkossa tehdä niin.
Karl von Wogau
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin kommentoida muutamaa asiaa.
Ensinnäkin haluaisin selittää, miksi en ottanut mietintöön mukaan "ihmisten turvallisuuden" ja "suojeluvelvollisuuden" periaatteita. Ne ovat olleet hyvin kiistanalaisia. Minun mielipiteeni on, että nämä kehittämämme käsitteet ovat kyllä hyvin tärkeitä mutta eivät sovellu turvallisuuspolitiikkaan, koska niitä voidaan käyttää väärin sotilaallisen väliintulon oikeuttamiseen kaikkialla maailmassa. Se on hyvin todellinen riski, jonka voin nähdä mielessäni. Siksi tuen näitä kahta konseptia muuten, mutta en turvallisuuspolitiikassa.
On myös sanottu, että olen luomassa eurooppalaista armeijaa ja vaadin sitä mietinnössäni. Pyytäisin teitä lukemaan vielä kerran koko mietinnön läpi - ette varmasti löydä siitä sanoja "eurooppalainen armeija". Sen sijaan mietinnössä sanotaan, että veronmaksajien rahoja pitäisi käyttää tällä alueella paremmin kuin tähän asti.
Sitten on vielä Euroopan turvallisuusstrategia, jota kaikki kannattava. Sitä koskeva työ kesti useita vuosia ja onnistui oikein hyvin. Mielestäni seuraavaksi on laadittava asiakirja turvallisuuspolitiikan toteuttamisesta, turvallisuuspolitiikan valkoinen kirja. Se on seuraavan vaalikauden tehtävä.
Lopuksi haluaisin todeta, että mielestäni seuraavien tästä aiheesta käytävien keskustelujen on liityttävä EUBAM Rafahin kysymykseen: miten tämä operaatio voitaisiin käynnistää uudelleen ja miten sitä voitaisiin laajentaa?
Ari Vatanen
Arvoisa puhemies, toistan vain, mitä presidentti Wilson sanoi vuonna 1917 ja mitä esimerkiksi kunnianarvoista kollegamme Swoboda sanoi puoli tuntia sitten: kansakunta ei voi ratkaista ongelmia yksin. Tämä parlamentti ja EU ovat siitä todiste. Meidän on otettava virheistämme opiksi. Meidän on tehtävä yhteistyötä kaikilla elämänalueilla: emme voi vain poimia parhaita päältä, emme voi olla tosielämässä vapaamatkustajia. Emme voi sälyttää taakkaa vain joidenkin hartioille: meidän on jaettava se, koska olemme demokraattisia kansakuntia. Se on ylevä peruste.
Minun on joskus vaikea ymmärtää, miksi ihmiset heti sanan "Nato" kuullessaan - ehkäpä Amerikan tai armeijan vastaisuutensa vuoksi - vastustavat sitä. Kyllä, me olemme pasifisteja. Kuka ei ole pasifisti? Kaikki tervejärkiset ovat pasifisteja. Kuka haluaa kärsimystä, kuka haluaa sotaa? Meillä pitää kuitenkin olla keinot ehkäistä se. Meidän on toimittava ennakoivasti. Jos asenne on tämä, sotia tulee ja menee, mutta meidän on rakennettava aktiivisesti rauhaa.
Annan todella tunnustusta tämän parlamentin jäsenten enemmistölle, joka osoitti tänä iltana jälleen, että rakentava, vastuullinen terve järki voittaa, että tämä parlamentti on sitä, mikä sen on tarkoitus olla: parlamentti, joka katsoo eteenpäin, koska jos emme tee yhteistyötä, uhraamme rauhan.
Haluaisin vielä lausua viimeisen kommenttini. Jalkapalloilun mestari Michel Platini puhuu parhaillaan toisessa salissa. Olin Ranskassa, kun Ruandassa tapahtui joukkomurha - tämä ei ole tarkoitettu Ranskaa vastaan vaan kommentiksi siitä, miten tiedotusvälineet jakavat tietoa - ja jalkapallotähti Zidane jalassa oleva syylä herätti kirjaimellisesti Ruandan joukkomurhaa enemmän huomiota. Ei, me emme voi vaieta: meidän on oltava ennakoivia, sillä muuten me katsomme tällaisia tapahtumia maailmassa läpi sormiemme.
Puhemies
(FR) Keskustelu on päättynyt.
Aänestys toimitetaan torstaina 19. helmikuuta 2009.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Alexandra Dobolyi  
Miten Euroopan pitäisi reagoida siihen, että sen itärajoilla useista energiavaroiltaan rikkaista nousevista suurvalloista ja valtioista koostuva alueellinen järjestö Shanghain yhteistyöjärjestö (SCO) vahvistuu? Venäjä kuuluu yhteistyöjärjestöön, joka näin ollen ulottuu Euroopan unionin rajoille saakka. Tämän vuoksi EU:n on välttämättä kiinnitettävä järjestöön erityistä huomiota. Yhteistyöjärjestön jäsenten ja tarkkailijoiden arvioinnin perusteella voidaan todeta, että järjestöön kuluvat valtiot omistavat merkittävän osuuden maailman öljy- ja kaasuvaroista.
Edellä mainitun vuoksi Venäjään ja Keski-Aasiaan liittyvää uutta strategiaa koskevaan kysymykseen tarttuminen on välttämätöntä ja tämä koskee myös kunkin valtion poliittisten riskien arviointia.
Haluan lisäksi huomauttaa, että kuten Venäjän ja Ukrainan välinen kaasukiista osoitti, EU:n nykyinen haavoittuvuus ja merkittävä energiariippuvuus heikentävät aidon, tehokkaan ja johdonmukaisen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittymistä.
Lisäksi maiden reagointitavoissa on historialliseen kokemukseen ja taloudellisiin etuihin pohjautuvia eroja. Nyt jos koskaan on tärkeää pyrkiä sekä poliittisen toiminnan että ristiriitaisten kansallisten etujen ja kantojen yhdenmukaistamiseen.
EU:n on tehostettava ja johdonmukaistettava kansainvälisiä toimiaan. Lissabonin sopimuksen ja siinä muotoiltujen ulkopolitiikan välineiden ratifiointi saattaa olla harppaus tähän suuntaan.
Yhä tehokkaampien ja nopeampien EU:n toimien kasvava tarve sekä yhä nopeampia intellektuelleja vastauksia vaativat tapaukset edellyttävät EU:n ulkopolitiikassa sovellettavien organisatoristen ja päätöksentekoa koskevien menettelyiden tarkistamista ja sopivien rakenteellisten ratkaisujen tarjoamista.
Glyn Ford  
Haluan onnitella Ari Vatasta mietinnöstään, jota kannatan. Erityisesti kannatan ajatusta Euroopan unionin operatiivisen esikunnan perustamisesta. Luonnollisesti meidän pitäisi kääntyä ja käännymmekin ensimmäiseksi Naton puoleen, jos EU:n turvallisuus on uhattuna. George Bush totesi noin vuosikymmen sitten Al Goren kanssa käymässään väittelyssä, ettei olisi presidenttinä puuttunut Kosovon tilanteeseen.
Vaikka vastustinkin Bushin hallinnon ulkopolitiikkaa, minun on myönnettävä, että tämä on Yhdysvaltojen oman edun kannalta täysin ymmärrettävä kanta. Se ei kuitenkaan ole kanta, jonka Eurooppa olisi voinut tai sen olisi pitänyt omaksua. Vaikka Euroopalla oli moraalinen vastuu suojella serbien toteuttaman kansanmurhan uhkaamia ihmisiä, sen oli myös kannettava vastuunsa kymmenistä / sadoista tuhansista pakolaisista. Oman ja pakolaisten edun kannalta Euroopalla on oltava valmiudet toimia ilman amerikkalaisia. Tämän toteuttamiseksi on pieni hinta perustaa pysyvä EU:n operatiivinen esikunta, joka on valmiina tällaisten tapahtumien varalta.
Anneli Jäätteenmäki  
Herra Puhemies!
Suomen ei tarvitse hävetä turvallisuuspoliittisia ratkaisujaan. Naton ulkopuolella Suomi on oikeassa seurassa yhdessä Ruotsin, Itävallan ja Sveitsin kanssa. Niihin on helppo samaistua. Naton ulkopuolinen liittoutumattomuus on kypsän valtion moderni vaihtoehto.
On ryhdytty puhumaan entistä pehmeämmästä Natosta, kun "sotaisa presidentti" vaihtui "rauhaisaan presidenttiin" Yhdysvalloissa. Onkin luultavaa, että Obaman ja ulkoministeri Hillary Clintonin johdolla hurmauspuheet pehmeästä Natosta yleistyvät. Mutta annetaanpa ajan kulua ja katsotaan rauhassa, miten Nato kehittyy.
Oma arvioni on, että Naton perusluonne ei ole muuttunut miksikään sen jälkeen kun kaksinapainen turvallisuusjärjestelmä murtui. Sen sijaan propaganda pehmeästä Natosta on onnistunut hyvin.
Tuijottaminen pelkästään Venäjään (Venäjä, Venäjä, Venäjä) tai uuden talvisodan odottelu eivät johda mihinkään. Myöskään Nato ei ole pätevä vastaus mihinkään Suomea lähiaikoina kohtaaviin suurimpiin ongelmiin, jotka ovat luonteeltaan lähinnä taloudellisia.
Adrian Manole  
Naton ja EU:n yhteenliittymän merkityksen arviointi on aloitettava tunnustamalla, että niin Euroopan kuin Yhdysvaltojenkin poliittinen ympäristö on muuttunut hiljattain olennaisesti, ja Euroopan unionilla on nyt oikeutettu asema maailmanlaajuisen turvallisuuden alalla.
Tilanne edellyttää, että yhteenliittymä politisoidaan uudelleen siten, että siitä tulee vapaan vuoropuhelun foorumi, jossa keskustellaan suurimmista yhteenliittymää koskevista kysymyksistä. Esimerkiksi terrorisminvastaisista tarpeellisista toimista on käytävä rehellistä transatlanttista vuoropuhelua nimenomaan siksi, että liittolaisilla on omat näkemyksensä siitä, miten tähän yhteiseen haasteeseen tulisi vastata.
Nykytilanteessa jäsenvaltioiden on vastattava maailmanlaajuista turvallisuutta koskeviin uhkiin, joiden määrä kasvaa jatkuvasti ja jotka vaihtelevat etnisten ryhmien kiistoista liittolaisten alueen välittömässä läheisyydessä maailmanlaajuisiin terroristiverkostoihin ja joukkotuhoaseiden leviämiseen. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota asiaa koskevaan pohdintaprosessiin ja vuoropuheluun ja tuettava yhteenliittymän uudistusprosessia. Viittaan turvallisuusongelmiin etenkin niiden liittolaisten alueiden välittömässä läheisyydessä, joissa yhteenliittymä voi olla avainasemassa demokraattisten puolustuksesta ja turvallisuudesta vastaavien laitosten luomisessa Balkanin ja laajalle levittäytyvällä Mustanmeren alueella.
Marian-Jean Marinescu  
Eurooppa tarvitsee yhteisen, johdonmukaisen ja nykyaikaisen turvallisuuspolitiikan, jonka avulla voidaan vahvistaa eurooppalaista identiteettiä ja joka antaa EU:lle mahdollisuuden esiintyä uskottavana yksiäänisenä toimijana kansainvälisesti.
Tämänhetkinen tilanteemme on täynnä vaativia haasteita, kuten talouskriisi, energiaturva, ilmastonmuutos ja maahanmuuton hallinta, ja edellyttää jäsenvaltioiden yhteistyötä ja vastuunkantoa yhteisten etujen suojelemiseksi sekä rauhan, turvallisuuden ja alueellisen yhdentymisen noudattamisen edistämiseksi.
EU voi tehdä vaikutuksen vain esiintymällä yksiäänisenä sekä varaamalla käyttöönsä ja käyttämällä tehokkaita välineitä, joiden avulla vahvistetaan yhteistyötä naapurivaltioiden kanssa.
Meidän on ajateltava strategisesti, osallistuttava aktiivisesti ja toimittava johdonmukaisesti maailmanlaajuisesti. Lisäksi tarvitaan alueellista turvallisuutta ja läheisiä siteitä asiasta vastaaviin alueellisiin toimijoihin.
Strategiset kumppanuudet EU:n itäisten naapurimaiden kanssa ovat välttämättömiä ja EU:n on investoitava suhteisiinsa Venäjän kanssa ja hyödynnettävä yhtenäistä strategiaa, johon sitoutuminen hyödyttää molempia osapuolia.
EU:n on investoitava etenkin itäisiin naapurimaihinsa ja tarjottava niille tarvittavia kannustimia, jotta ne voivat jatkaa uudistusten toteuttamista ja jotta EU:n läsnäoloa alueilla voidaan vahvistaa. Käytettävissä on uusia välineitä, kuten itäinen kumppanuus, joka on apuna uuden koreamman tason lähestymistavan luomisessa alueen kumppaneiden kanssa.
Zdzisław Zbigniew Podkański  
Kansainvälinen turvallisuus on yksi kansainvälistä suhdetoimintaa koskevien asiakysymysten keskeisimmistä arvoista. Tällä hetkellä käsitettä määritetään uudelleen ja painopiste on siirtymässä ei-sotilaallisiin tasapainoa ja kansainvälistä turvallisuutta uhkaaviin tekijöihin. Esimerkkeinä näistä uhista mainittakoon järjestäytynyt rikollisuus, verkkosota, merirosvous (kuten Somalian rannikolla on nähty), ilmastonmuutokset ja maailmanlaajuisesta talouskriisistä aiheutuvat vaarat. Suunnatessaan huomionsa yhteisten sotilaallisten välineiden, kuten Eurocorpsin, European Air Transport Fleet -aloitteen ja EU:n operatiivisen esikunnan kehittämiseen Euroopan unioni ei voi kuitenkaan sivuuttaa muita yhtä merkittäviä uhkia. Huomiota pitäisi kiinnittää enemmän sellaisten elinten ja laitosten rakentamiseen, joiden avulla voimme selviytyä maailmanlaajuisesta talouskriisistä johtuvasta taloudellisesta tilanteesta ja suojella ympäristöä ja biologista monimuotoisuutta. Sisäisiä uhkia, kuten huumeita, yhteiskunnan köyhyyttä ja internetrikollisuutta ei myöskään voida unohtaa.
Kaikki edellä mainitut ovat tärkeitä, kansainväliseen turvallisuuteen sekä Euroopan unionin ja kaikkien kansojen turvallisuuteen vaikuttavia tekijöitä. Ilman näiden peruskysymysten selvittämistä on mahdotonta luoda vakaata eurooppalaista turvallisuusstrategia.
Flaviu Călin Rus  
Yhteinen turvallisuuspolitiikka on aihe, josta on keskusteltu useita kertoja ja kirjoitettu paljon. Euroopan unionilla on alueellisesti ja maailmanlaajuisesti yhä tärkeämpi välittäjän rooli. Nimenomaan tämän vuoksi Euroopan unionin on mielestäni toimittava aktiivisesti omalla alueellaan ja missä tahansa maailmankolkassa.
Tänään käsiteltävänä olevien YUTP:n tärkeimpiä näkökohtia ja perusvalintoja koskevaa vuosittaista selvitystä 2007, Euroopan turvallisuusstrategiaa ja Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa (ETPP) sekä Naton merkitystä EU:n turvallisuusjärjestelmässä koskevien kertomusten käsittelyn päätteeksi voitaneen tehdä seuraavat kolme päätelmää:
1. Euroopan unionilla on oltava yhteinen turvallisuuspolitiikka, jonka avulla voidaan tukea EU:n alueen demokratioita sekä kumppanuussuhteita naapurimaiden kanssa.
2. Euroopan unionin on näytettävä olevansa yhtenäinen ja Euroopan unioni tarvitsee nopean toiminnan joukot, joilla on valmiudet puuttua tilanteisiin milloin tahansa rauhan, demokratian ja ihmisoikeuksien tukemiseksi.
3. Euroopan unionin on vahvistettava asemansa maailmanlaajuisesti ja toimittava jatkossakin vakauden ja tasapainon välittäjänä maailman suurvaltojen välillä.
Katrin Saks  
kirjallinen. - (ET) Arvoisa puhemies, haluan kiittää kollegaani Ari Vatasta EU:n ja Naton välistä synergiaa käsittelevästä hienosta mietinnöstä. Yhteistyön ja kumppanuuden yleinen vahvistaminen, resurssien järkevä käyttö ja päällekkäisyyden välttäminen, jäsenille osoitettu vetoomus joustavuuden, tavoitteellisuuden ja käytännöllisyyden lisäämisestä - mietintö kattaa kaikki asiakysymykset, joita niin Eurooppa kuin Euroopan parlamenttikin ovat kannoissaan korostaneet.
Mietinnön muiden merkittävien tekijöiden ohella mielestäni tärkeä on ehdotus, että EU:n jäsenyyttä hakeville Naton jäsenvaltioille myönnettäisiin Euroopan puolustusviraston liitännäisjäsenen asema. Naton kannalta katsottuna tämä olisi hyvä ratkaisu Turkin kysymykseen.
Kollegamme Karl von Wogaun laatima Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa ja Euroopan turvallisuusstrategiaa koskeva mietintö osuu naulankantaan. Euroopan turvallisuusstrategiaa koskeva mietintö, jonka neuvosto hyväksyi joulukuussa, vastasi useimpiin kysymyksiin. Mietinnön uudet näkökannat ja EU:n turvallisuuteen liittyviä toimia ohjaavat kannat auttavat EU:ta puolustamaan turvallisuusetujaan tehokkaammin, kuten Karl von Wogaun mietinnössä suositellaan. Ilokseni mietinnössä kallistutaan siihen, että EU pyrkisi yhteistyöhön myös kumppaneidensa kanssa.
Kiitos.
Theodor Dumitru Stolojan  
Haluan osoittaa tukeni Jacek Saryusz-Wolskin mietinnölle, jossa korostetaan oikeutetusti sitä, että energiaturvallisuuden takaamisen Euroopan kansalaisille on oltava EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ensisijainen tavoite.
Haluan todeta selkeästi ja kuuluvasti, että energian toimitusvarmuuden ja etenkin kaasun toimituslähteiden monipuolistaminen on vain kaunis haave, jos Nabucco-putkihanketta ei toteuteta.
Nabucco-hanke on otettava strategiseksi tavoitteeksi koko EU:ssa. Tämä edellyttää suuria taloudellisia investointeja ja etenkin tehokasta Euroopan ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Tehokas politiikka antaa takeet alueellisesta vakaudesta alueella, jonka kautta putki kulkee. Tämän huomioon ottaen yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle on määritettävä sen epätoivoisesti kaipaama johdonmukainen ja tehokas rakenne saavuttaaksemme konkreettisia tavoitteita.
Mielestäni EU:ssa pitäisi olla esimerkiksi ulkopolitiikasta vastaava korkea virkamies, jolla olisi vahva poliittinen tuki sekä välineet, joiden pohjalta hän voisi ryhtyä tarvittaessa toimiin.
Ymmärrän, että EU:n on varattava yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan riittävät taloudelliset ja inhimilliset resurssit saavuttaakseen ne konkreettiset tulokset, joita Euroopan kansalaiset odottavat meiltä.
Daniel Strož  
Vastustan Euroopan turvallisuusstrategiaa ja puolustuspolitiikkaa koskevaa mietintöä nykyisessä muodossaan. Mietintö on hyvä esimerkki EU:n militarisoinnista ja osoitus siitä, että EU:n turvallisuuden alalla sotilaallisten resurssien ja toimenpiteiden on korvattava ja jopa syrjäytettävä tarvittavat poliittisluonteiset toimenpiteet. Monet mietinnön tulokset ja suositukset ovat suorassa ristiriidassa sen kanssa, että EU:ta on tarkoitus kehittää rauhaa edistävänä hankkeena. Ei ole ihme, jos EU:n kansalaiset vastustavat mahdollisuuden tullen Lissabonin sopimusta muun muassa sen vuoksi, että sopimuksessa määritetään EU:n sotilaallinen luonne. Mietinnössä esitetään erittäin poikkeuksellinen ja vaarallinen kanta, joka toisaalta puoltaa EU:n turvallisuusetuja ja toisaalta kritisoi Venäjää siitä, että se puolustaa täysin oikeutettuja turvallisuusetujaan Kaukasuksella.
Dushana Zdravkova  
Hyvät kollegat, se, että keskusteltavana on kolme turvallisuutta ja puolustusta koskevaa mietintöä, on osoitus suuresta poliittisesta vastuusta, joka Euroopan parlamentilla on Euroopan kansalaisiin nähden Naton huippukokouksen aattona. Vakiintunut käytäntö hyväksyä neuvoston selvitykseen yhteisestä ulkopolitiikasta ja turvallisuudesta liittyviä tärkeimpiä näkökohtia ja perusvalintoja koskevia mietintöjä tarjoaa loistavan mahdollisuuden esittää jäsenvaltioille vetoomus, että ne soveltaisivat käytäntöä kansallisesti.
Erityisen tärkeää on kehittää itsenäisiä akateemisia valmiuksia analysoida ja arvioida Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa samanaikaisesti kansallisten turvallisuuspolitiikkojen kanssa. Tämä muodostaa pohjan jäsenvaltioiden tutkimuskeskusten verkoston kautta käytävälle julkiselle keskustelulle Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta.
EU:n turvallisuutta ja puolustusta koskevan valkoisen kirjan laatiminen on mahdotonta, jos jäsenvaltiot eivät siirrä asiakirjaa osaksi kansallisia strategioitansa. Tämä käsittää myös kansallisten analyyttisten sekä tietokonepohjaiseen oppimiseen liittyvien valmiuksien vahvistamisen sekä siviili- ja sotilastoiminnan väliseen yhteistyöhön liittyvien käsitteiden testaamiseen ja omaksumiseen kouluttamisen.
Jäsenvaltioita on kannustettava laatimaan yhteinen turvallisuutta koskeva strateginen arvio, joka muodostaa vakaan perustan EU:n ja Naton väliselle toiminnalle Naton uuden strategisen toimintaperiaatteen kehittämisprosessissa Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan puitteissa.
