Maailmanlaajuisen rahoitusjärjestelmän tila ja sen vaikutukset Euroopan talouteen (keskustelu) 
Puhemies
(FR) Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat maailmanlaajuisen rahoitusjärjestelmän tilasta ja sen vaikutuksista Euroopan talouteen.
Jean-Pierre Jouyet
neuvoston puheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olemme todistamassa erään aikakauden päättymistä. Nykyisin tuntemamme maailmanlaajuinen rahoitusjärjestelmä muuttuu lähivuosina. Meidän on selvittävä sekä Yhdysvaltojen kriisistä että maailmanlaajuista rahoitusjärjestelmää koskevasta kriisistä, jolta yksikään maanosa ei ole turvassa.
Jo muutamien vuosien ajan oli arvosteltu rahoitusalan lisääntyvää epätasapainoa: monien toimijoiden järjetöntä riskinottoa, varainhoidon valvojien suhteellista kyvyttömyyttä hillitä monimutkaisten rahoitustuotteiden käyttöönottoa ja joidenkin tahojen liiankin silmiinpistävää ahneutta, jonka komissio aikoo epäilemättä mainita. Tulokset ovat nyt nähtävissä. Yhdysvaltojen rahoitusalalla kuohuu, ja maan viranomaisten on ollut pakko puuttua asioihin yhä tiukemmin torjuakseen täysimittaisen kriisin. Kriisin vaikutukset tuntuvat Euroopassa ja muissa maanosissa niin voimakkaina, ettei vastaavaa ole koettu sitten 1930-luvun.
Puheenjohtajavaltio Ranska on vakuuttunut siitä, että viime päivien tapahtumien takia vahva ja yhtenäinen Eurooppa on talous- ja rahoitusalan kannalta yhä välttämättömämpi. Ensin on välittömästi löydettävä ratkaisu rahoitusalan häiriöihin. Talous- ja rahaliitolla on vahva keskuspankki - Euroopan keskuspankki - joka on pystynyt toimimaan nopeasti, määrätietoisesti ja tehokkaasti tiiviissä yhteistyössä suurimpien keskuspankkien kanssa silloin, kun jännitteet ovat olleet suurimmat. Tämä on huomattava etu tällaisina epävakaina aikoina, ja Euroopan keskuspankin pitäisi saada kiitosta toiminnastaan, koska se on valmis puuttumaan asioihin, olipa tilanne mikä tahansa.
Häiriöiden pahennuttua viime päivinä useimpien jäsenvaltioiden sääntelyviranomaiset ovat päättäneet Yhdysvaltojen viranomaisten tavoin kieltää ylimyynnin tilapäisesti. Kyseessä on hätätoimenpide, mutta se on tervetullut, sillä sen avulla voidaan lievittää jännitystä markkinoilla.
Tällä hetkellä emme suunnittele samantyyppistä aloitetta kuin Yhdysvaltojen liittovaltion viranomaiset, jotka ilmoittivat äskettäin rahoitusalan toimijoiden hallussa olevien "ongelmallisten" tuotteiden laajoista takaisinostoista, ja komission jäsen Almunia oli oikeassa tätä asiaa koskevassa puheenvuorossaan.
EU:n rahoitusjärjestelmä on kaikin puolin kestävä, eikä tämäntyyppiselle toimenpiteelle siis ole tarvetta, mutta meidän on oltava tarkkoina, eikä mitään voida jättää pois laskuista ideologisista syistä. Todellisuudentaju ja käytännöllisyys ovat päivän sana. Mahdollisiin rahoitusjärjestelmän yleisen epävakauden riskeihin on tarvittaessa puututtava käytettävissä olevin keinoin.
Keskuspankkien ja sääntelyviranomaisten hätätoimet ovat välttämättömiä, mutta kaikki asiantuntijat myöntävät, ettei kriisiä ratkaista yksistään niillä. Eurooppalaisten on kannettava vastuunsa ja toteutettava toimia muilla asiaankuuluvilla aloilla.
Meidän on reagoitava talouden hidastumiseen. Tämä oli aiheena EU:n yhteisessä strategiassa, joka hyväksyttiin talous- ja valtiovarainministereiden neuvoston epävirallisessa kokouksessa Nizzassa. Ministerit päättivät yhdessä komission ja Euroopan keskuspankin pääjohtajan kanssa antaa talousarvioon liittyvien automaattisten vakauttajien toimia vapaasti niissä jäsenvaltioissa, joilla on liikkumavaraa.
Ne hyväksyivät myös eurooppalaisia pk-yrityksiä koskevan rahoitusohjelman, josta Euroopan investointipankki myöntää vuoteen 2011 mennessä 30 miljardia euroa rahoitusalan merkittäviin tukitoimiin. Vaikka rahoituskriisi on Euroopassa lievempi kuin Yhdysvalloissa, se aiheuttaa - paradoksaalista kyllä - aivan yhtä paljon riskejä reaalitaloudelle. Etenkin pk-yritysten kohdalla lainakustannusten hillitsemisessä tai lisäämisessä voidaan tarpeen mukaan turvautua vakaaseen rahoitusjärjestelmään ja luotettaviin pankkeihin. Pk-yritysten tilanne edellytti suoraa toimintaa.
EU:n rahoitusjärjestelmää on myös uudistettava kahden pääperiaatteen mukaisesti: ensimmäiseen kuuluvat täsmälliset lainsäädäntö- ja sääntelytoimenpiteet rahoitusjärjestelmän avoimuuden palauttamiseksi ja rahoitusalan toimijoiden saattamiseksi vastuuseen. Tätä silmällä pitäen ministerit päättivät 13. syyskuuta 2008 vauhdittaa määrätietoisesti vuonna 2007 hyväksytyn etenemissuunnitelman täytäntöönpanoa vastatakseen orastavaan talouskriisiin. Etenemissuunnitelmassa vahvistetaan rahoitusmarkkinahäiriöiden ratkaisemiseksi neljä keskeistä toimenpidettä: avoimuus, vakavaraisuussäännöt, varojen arviointi ja markkinoiden toiminta, luottoluokituslaitokset mukaan luettuina.
On tullut aika täyttää luottoluokituslaitosten valvontaa, pankkivalvonnan uudelleentarkastelua ja tilinpäätösstandardien mukauttamista koskevat lupaukset. Kyseiset tekijät ovat epäilemättä vahvistaneet rahoitusalan suhdannevaihteluja. Tämä on puheenjohtajavaltio Ranskalle todella ensiarvoisen tärkeä kysymys, ja käsittelemme sitä seuraavassa Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Komission jäsen lienee tästä samaa mieltä, mutta luullakseni komissio ehdottaa pian, että vuodesta 2006 saakka voimassa olleita, vakavaraisuussuhdetta koskevia direktiivejä tarkistettaisiin.
Tämä on yksi niistä toimenpiteistä, joita monilla aloilla parhaillaan toteutetaan rahoitusmarkkinahäiriöiden selvittämiseksi ja joihin kuuluvat tietenkin myös vakausfoorumin hiljattain laatimat suositukset. Tiedän, että komissio mahdollistaa näiden ehdotusten käsiteltäväksi jättämisen hyvin nopeasti, ja luotamme siihen, että parlamentti pääsee neuvoston kanssa yksimielisyyteen näistä kiireellisistä ehdotuksista ensimmäisessä käsittelyssä, ennen tämän vaalikauden loppua.
Komission odotetaan myös esittävän luottolaitoksia koskevan ehdotuksen lähiviikkoina. Ehdotus on jatkoa heinäkuussa 2008 kokoontuneen valtiovarainministereiden neuvoston esittämälle pyynnölle, ja tässäkin suhteessa luotan siihen, että parlamentti pääsee yksimielisyyteen tästä merkittävästä ehdotuksesta mahdollisimman nopeasti.
Panen myös tyytyväisenä merkille, että on päätetty perustaa työryhmä tutkimaan sitä, miten pankkien ja vakuutusyhtiöiden vakavaraisuusvalvonnassa olisi otettava huomioon etenkin pääomakehitystä koskevat kausivaihtelut. Jatkossa tarvitaan myös erityistoimenpiteitä.
Nämä tekijät ovat olennainen osa rahoitusalan uudistusta, ja niitä täydennetään hyvin todennäköisesti muilla aloitteilla rahoituskriisiä koskevien EU:n tutkimusten edistyessä. Parlamentin on osallistuttava täysimääräisesti tähän tutkimukseen, ja puheenjohtajavaltio panee kiinnostuneena merkille parlamentin viimeaikaisen panoksen. Tarkoitan erityisesti riskirahastoja, jotka joidenkin asiantuntijoiden mukaan saattavat olla talouskriisin seuraavat uhrit. Kuten aiemmin totesin, tarkoitan myös sekä tilinpäätösstandardeja koskevaa kysymystä että rahoitusalan palkkausta, joka edellyttää välittömiä toimia.
Olen kuullut joidenkin EU:n päättäjien sanovan, että on jatkettava asioihin puuttumattomuuden strategiaa ja että sääntelyä ei tarvita. Tämä on mielestäni virhe. Se on enemmän kuin virhe: se on hyökkäys rahoitusjärjestelmän vakautta vastaan, hyökkäys järkeä vastaan. Sanon aivan suoraan, että jos riskirahastojen sääntelyä on tarpeen harkita, Euroopan unionin on myös tehtävä niin. On pohdittava riskien avoimuutta, sääntelyelinten valvontavaltuuksia ja palkkausta tämäntyyppisissä elimissä.
Strategian toinen perusperiaate on rahoitusvalvonnan tehostaminen. Valtiovarainministerit olivat tyytyväisiä Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean saavuttamaan yhteisymmärrykseen eurooppalaisten pankkien valvontaviranomaisille toimittamia tietoja koskevien vaatimusten yhdenmukaistamisesta vuoteen 2012 mennessä. Nämä ovat ensimmäiset merkittävät tulokset, mutta lisätuloksia tarvitaan, ja ministerit ovat sopineet toteuttavansa jatkotoimia parantaakseen rahoitusalan toimijoiden seurannan ja valvonnan koordinointia. Puheenjohtajavaltio on valmis tekemään yhteistyötä parlamentin ja komission kanssa tehostaakseen yhä useammin kansalliset rajat ylittävien ryhmittymien yhdennettyä seurantaa ja vakavaraisuusvalvontaa. Euroopan unioni tarvitsee tehokkaamman ja yhtenäisemmän valvontajärjestelmän varautuakseen paremmin rahoituskriiseihin.
Hyvät parlamentin jäsenet, Ranska toimii Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajana hyvin sekavana aikana. Näissä vaikeissa olosuhteissa olemme täysin tietoisia vastuustamme. On tullut aika tehdä tärkeitä päätöksiä, jotka koskevat EU:n rahoitusjärjestelmän organisointia, sen asemaa Euroopan taloudessa ja sen tehtävää, jonka tulisi edelleen olla yritys- ja yksityisrahoitus.
EU ei ole ollut toimettomana viime kuukausina. Puheenjohtajavaltio voi näin ollen turvautua komission rahoitusalaa koskeviin pohdintoihin ja toimiin sekä lukuisten asiantuntijoiden työhön, jota on Ranskassa tehnyt muiden muassa Ricol.
Lokakuussa pidettävä Eurooppa-neuvoston kokous antaa mahdollisuuden vahvistaa tiukat EU:n laajuiset suuntaviivat, ja se on tavoitteemme. On selvää, ettei EU:n pitäisi toimia yksin. Sen on oltava aktiivinen ja edistettävä uutta kansainvälistä yhteistyötä, kuten presidentti Nicolas Sarkozy totesi eilen Yhdistyneissä Kansakunnissa. Ehdotamme myös, että ennen vuoden loppua järjestetään kansainvälinen kokous, johon osallistuvat G8-maat ja niiden rahoitusalan sääntelyviranomaiset. Tavoitteenamme on auttaa laatimaan kansainvälisen rahoitusjärjestelmän tarkistamista koskevat alustavat periaatteet ja uudet yhteiset kansainväliset säännöt.
Tämänkaltaisella aloitteella Euroopan unioni osoittaa pitävänsä tärkeänä uutta, tasapainoista maailmanlaajuista hallintotapaa. EU:n ja kansainvälisen yhteisön on kehitettävä lyhyen, keskipitkän ja pitkän aikavälin ratkaisuja. Lyhyellä aikavälillä on toteutettava hätätoimenpiteitä, keskipitkällä aikavälillä tarkistettava lainsäädäntöä ja pitkällä aikavälillä tarkasteltava laajemmin taloudellisen mallimme merkitystä kasvun ja työllisyyden kannalta sekä jatkettava edelleen välttämättömiä rakenneuudistuksia.
Tässä olivat ne tiedot, jotka tänään halusin teille antaa.
Joaquín Almunia
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, viime vuoden ja etenkin muutamien viime päivien tapahtumaketju rahoitusmarkkinoilla ylittää laajuudessaan kaiken sen, mitä olemme elinaikanamme nähneet. Yhdyn siihen yleiseen käsitykseen, että tämä aiheuttaa merkittäviä muutoksia kansainvälisen rahoitusjärjestelmän toiminnassa.
Elokuussa 2007 puhjenneen kriisin jälkeen julkistetut yhteenlasketut tappiot ovat yli 500 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä vastaa määrältään Ruotsin kokoisen valtion BKT:ta. Valitettavasti lopullisen määrän arvioidaan olevan tätäkin suurempi.
Viime viikkoina Yhdysvalloissa julkistettujen tappioiden kiihtyvä kasvu ja sitä seurannut sijoittajien luottamuksen heikentyminen ovat ajaneet useita merkittäviä rahoituslaitoksia romahduksen partaalle. Silloin kun tällaisen laitoksen romahtaminen on merkinnyt systeemiriskiä - toisin sanoen koko rahoitusjärjestelmän vaarantumista - on tarvittu kiireellisiä pelastustoimia.
Jotkin näistä pelastustoimista olivat julkisia toimia, kuten Yhdysvaltain valtiovarainministeriön ja Yhdysvaltain keskuspankin toimet, joilla estettiin maailman suurimman vakuutusyhtiön AIG:n ja asuntolainoittajien Fannie Maen ja Freddie Macin konkurssit. Kahden viimeksi mainitun laitoksen vastuulla on yli puolet Yhdysvaltojen asuntolainoista.
Toiset toimet toteutettiin yksityisinä yritysostoina, kun esimerkiksi Bank of America osti investointipankki Merrill Lynchin.
Muille laitoksille, kuten investointipankki Lehman Brothersille tai lähes parillekymmenelle yhdysvaltalaiselle paikallispankille, konkurssi oli ainoa vaihtoehto. Lyhyesti sanottuna Yhdysvaltojen pankkialan näkymät ovat kokeneet poikkeuksellisen suuren muutoksen.
Tilanne onkin johtanut siihen, että Yhdysvaltojen rahoitusjärjestelmä kärsii merkittävästä uskottavuusongelmasta. Yhdysvaltojen viranomaisten mukaan tilannetta ei enää tässä vaiheessa ratkaista muutamalla pelastuspaketilla. Tarvitaan ehdottomasti koko järjestelmää koskeva ratkaisu.
Lyhyellä aikavälillä tarvitaan yhteinen ratkaisu, joka palauttaa luottamuksen ja vakauttaa markkinat.
Yhdysvaltojen valtiovarainministerin Henry Paulsonin viime viikolla julkistama ohjelma on hyvä aloite. Lyhyesti sanottuna Yhdysvaltojen valtiovarainministeri ehdottaa liittovaltion rahaston perustamista, jotta pankkien taseista saataisiin poistettua ne varat, jotka eivät ole muutettavissa rahaksi: asuntolainoihin perustuvat arvopaperit, jotka ovat perimmäinen syy ongelmiimme. Niiden poistaminen järjestelmästä auttaisi vähentämään epävarmuutta ja keskittämään markkinat uudelleen olennaisiin seikkoihin. Jos ehdotuksen on määrä onnistua, sen yksityiskohdat on kuitenkin määriteltävä kunnolla - ja nopeasti.
Toteaisin, että kyse on Yhdysvaltojen ohjelmasta, joka on mukautettu kyseisen maan olosuhteisiin. On muistettava, että kriisi sai alkunsa sieltä ja että sen rahoitusala on kärsinyt eniten. Tapahtumien syitä on kuitenkin analysoitava yhdessä. Joudumme yhdessä selviytymään seurauksista ja toimimaan nykyisen tilanteen mukaan.
Siksi on ensin ymmärrettävä, miten tähän tilanteeseen jouduttiin. Nykyisten häiriöiden alkusyyt ovat maailmantalouden jatkuvassa epätasapainossa, joka loi olosuhteet varojen hyvälle saatavuudelle ja heikolle riskinarvioinnille.
Maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden keskinäiskytkennät, korkea velkaantumisaste sekä innovatiiviset ja monimutkaiset rahoitusmenetelmät ja -välineet, jotka tunnettiin huonosti, johtivat riskien leviämiseen koko rahoitusjärjestelmässä ennennäkemättömän laajasti.
Markkinatoimijat sekä sääntely- ja valvontaelimet eivät selvästikään pystyneet kunnolla ymmärtämään tilanteeseen liittyviä riskejä eivätkä siksi voineet estää seurauksia, jotka ovat nyt nähtävissä.
Tosiasiassa muun muassa IMF, Euroopan keskuspankki ja komissio varoittivat kriisiä edeltävinä kuukausina näistä taustalla piilevistä vaaroista. Tiesimme tilanteen olevan kestämätön, mutta emme tienneet eikä kukaan pystynyt ennustamaan sitä, miten ja milloin lisääntyneen maksukyvyttömyyden synnyttämä subprime-asuntoluottokriisi puhkeaisi ja kuinka voimakas se olisi.
Nyt on selvää, että viime vuosien prosessi on vaihtanut suuntaa, ja rahoitusjärjestelmä painiskelee jatkuvan velanpurkutarpeen kanssa. Poikkeuksellisen korkean velkaantumisasteen ja riskien laajojen keskinäiskytkentöjen vuoksi purkamisprosessi on erityisen hankala. Järjestelmän avoimuuden puute ja valvontaelinten kyvyttömyys muodostaa tarkkaa kokonaiskuvaa tilanteesta ovat aiheuttaneet vakavan uskottavuusongelman.
Rahoitusala on kärsinyt eniten, sillä pankkien levottomuus on tyrehdyttänyt niiden keskinäiset luottomarkkinat.
Useilla keskeisillä luottomarkkinoilla on edelleen häiriöitä, ja viime aikoina sijoittajat ovat uudestaan siirtyneet varmatuottoisiin sijoituksiin, joihin liittyy valtion viitelainojen ja suhteellisten riskialttiiden sijoitusten tuottoerojen kasvu.
Keskuspankkien ripeän ja koordinoidun väliintulon ansiosta - jossa EKP:llä oli keskeinen merkitys - olemme pystyneet välttämään vakavan rahoitusvajeen. Pankkeihin kohdistuu kuitenkin edelleen paineita. Uskottavuusongelma on laskenut omaisuuserien hintoja pahentaen pankkien taseisiin kohdistuvia paineita. Yhdessä pankkienvälisen markkinatilanteen kanssa tämä johtaa siihen, että pankkien on vaikea korottaa pääomaansa.
Euroopassa tilanne ei ole näin kärjistynyt, eivätkä jäsenvaltiot tässä vaiheessa pidä tarpeellisena samanlaista suunnitelmaa kuin Yhdysvalloissa.
Keskipitkällä aikavälillä tarkasteltuna on ilmeistä, että tarvitaan kattavampi rakenteellinen ratkaisu. Rahoitusmarkkinoiden viimeaikaiset tapahtumat ovat osoittaneet selvästi, että nykyistä sääntely- ja valvontamallia on uudistettava.
Lyhyellä aikavälillä on käytävä nopeasti käsiksi nykyisen järjestelmän puutteisiin, ja tässä suhteessa - ja yhdyn täysin neuvoston kantaan - sääntelytoimiin perustuva Ecofin-neuvoston etenemissuunnitelma ja vakausfoorumin antamat suositukset sisältävät kaikki tarvittavat osatekijät. Kuten tiedätte, tähän sisältyy konkreettisia aloitteita avoimuuden lisäämisestä sijoittajien, markkinoiden ja sääntelyelinten hyväksi, pankkiyhtymien vakavaraisuusvaatimusten tarkistamisesta ja luottoluokituslaitosten aseman selventämisestä.
Komission työ edistyy, ja se esittää vakavaraisuusdirektiivin tarkistamista koskevia ehdotuksia pian - ensi viikolla - ja luottoluokituslaitoksia koskevia uusia säädöksiä toivottavasti ennen lokakuun loppua. Viimeaikainen kehitys huomioon ottaen on kuitenkin todennäköistä, että joudumme perehtymään uusiin kysymyksiin, joita on tullut ilmi.
Jatkamme keskustelua muista toimista, joita pitäisi toteuttaa rahoitusalan paremman vakauden turvaamiseksi ja kriisin perimmäisten syiden korjaamiseksi, ja tässä suhteessa yhdyn täysin niihin avaussanoihin, joilla neuvoston puheenjohtajavaltion edustaja pohjusti puheenvuorojanne.
Lopuksi käsittelen rahoitusalan kriisin vaikutusta talouteen - reaalitalouteen. On täysin selvää, että rahoitusalan tapahtumat vahingoittavat taloutta. Vaikutuksia ovat pahentaneet öljyn ja muiden kulutushyödykkeiden hinnannousun aiheuttamat inflaatiopaineet ja joissakin jäsenvaltioissa toteutetut huomattavat asuntomarkkinoiden korjausliikkeet. Häiriöiden yhteisvaikutukset ovat kohdistuneet suoraan taloudelliseen toimintaan korkeampien kustannusten ja kielteisten varallisuusvaikutusten kautta sekä epäsuorasti heikentämällä voimakkaasti luottamusta talouteen. Seurauksena on ollut kotimaisen kysynnän tyrehtyminen ja ulkomaisen kysynnän samanaikainen hiipuminen.
Tärkeimmät taloudellista toimintaa koskevat indikaattorit osoittavat perustana olevan kasvuvauhdin hidastuneen selvästi sekä EU:ssa että euroalueella. Tällä perusteella BKT:n kasvua tarkistettiin tänä vuonna edellisessä väliennusteessa huomattavasti alaspäin: EU:ssa 1,4 prosenttiin ja euroalueella 1,3 prosenttiin. Samanaikaisesti tälle vuodelle annettuja inflaatioennusteita on tarkistettu EU:ssa 3,8 prosenttiin ja euroalueella 3,6 prosenttiin. Inflaatio saattaa kuitenkin olla käännekohdassa, sillä energian ja elintarvikkeiden aikaisempi hinnannousu tasaantuu asteittain lähikuukausina. Tätä voitaisiin mahdollisesti täydentää laskemalla öljyn ja muiden kulutushyödykkeiden hintoja edelleen, mikä ei kuitenkaan ole vielä varmaa.
Kaiken kaikkiaan taloustilanne ja -näkymät ovat poikkeuksellisen epävarmat. Kasvunäkymiin liittyy edelleen riskejä, kun taas inflaationäkymät ovat myönteisemmät. Nämä talouskehitystä koskevat epävarmuustekijät ovat vielä suurempia ensi vuonna, mutta sekä EU:ssa että euroalueella kasvu jää oletettavasti ensi vuonna suhteellisen heikoksi.
Miten talouden hidastumiseen pitäisi reagoida? Paras ratkaisu on hyödyntää kaikkia käytössämme olevia politiikan välineitä.
Ensinnäkin finanssipolitiikassa on sitouduttava edelleen budjettikuriin sekä vakaus- ja kasvusopimuksen sääntöihin samalla kun automaattisten vakauttajien annetaan vaikuttaa. Tässä suhteessa vuonna 2005 toteutettu sopimusuudistus on osoittautumassa erittäin hyödylliseksi.
Toiseksi selvä sitoutuminen Lissabonin strategiassa ja kansallisissa uudistusohjelmissa määriteltyjen rakenneuudistusten täytäntöönpanoon lisäisi ratkaisevasti kuluttajien ja sijoittajien luottamusta lyhyellä aikavälillä ja parantaisi talouksien joustavuutta ja dynaamisuutta pitkällä aikavälillä. Toimenpiteet kilpailun lisäämiseksi vähittäis- ja energiamarkkinoilla ja työmarkkinoiden toiminnan parantamiseksi olisivat tässä vaiheessa erityisen hyödyllisiä.
Kuten jo korostin, rahoitusmarkkinoiden sääntelyn parantaminen ja Ecofin-neuvoston etenemissuunnitelman tavoitteiden saavuttaminen on tärkeämpää kuin koskaan. Edessämme olevien vaikeiden haasteiden tehokas ja nopea ratkaiseminen edistäisi selvästi luottamuksen palauttamista odotettua nopeammin ja vähentäisi talouksillemme aiheutuvia vahinkoja.
Kullakin näistä politiikanaloista voimme tehostaa toimiamme ja lisätä niiden vaikuttavuutta euroalueen ja Euroopan unionin laajuisella koordinoinnilla.
Meidän on pakostakin saatava jotkut jäsenvaltiot puolellemme, jotta ne suostuvat yhteisiin toimiin, ja silti syvennettävä ja laajennettava Ecofin-neuvoston edellisessä epävirallisessa kokouksessa Nizzassa saavuttamaamme yksimielisyyttä.
Euroopan mailla on yhteisiä haasteita. Niistä selvitään tehokkaimmin tekemällä yhteistyötä yhteisten ratkaisujen löytämiseksi. Tässä suhteessa talous- ja rahaliitosta on valtavasti etua, ja meidän on hyödynnettävä sen tarjoamia mahdollisuuksia tehostaaksemme koordinointia EMU:n kymmentä ensimmäistä vuotta koskevassa kertomuksessa ja viime toukokuussa esitetyssä tiedonannossa ehdotettujen periaatteiden mukaisesti.
Tapahtumat osoittavat kuitenkin selvästi, ettei EU:n sisäisillä toimilla pystytä vastaamaan maailmanlaajuisiin haasteisiin. Meidän on tehostettava yhteisiä ulkopoliittisia toimia vakausfoorumilla, Baselin komiteassa ja G7-ryhmässä sekä kiinnitettävä enemmän huomiota Kansainvälisen valuuttarahaston asemaan tulevaisuudessa.
Tulevaisuutta ajatellen on pohdittava sitä, miten voimme muovata rahoitusjärjestelmiemme ja globaalin hallintotavan tulevaisuutta, ja tässä suhteessa Euroopan unioni on ratkaisevassa asemassa. EU voi olla liikkeellepaneva voima maailmanlaajuisen koordinoinnin tehostamisessa, ja sen olisi otettava johtoasema tämän alan kansainvälisissä neuvotteluissa, ja tämä edellyttää Euroopan valtioiden tekevän ensin yhteistyötä ja sopivan sisäisistä ratkaisuista.
Alexander Radwan
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuunneltuani äsken komission jäsenen julkilausumaa, minusta tuntui kuin olisin ollut väärässä elokuvassa. Hän korosti toistuvasti, että välittömiä ja pikaisia toimia toteutetaan parhaillaan. Todellisuudessa ainoa nopeasti muuttuva asia viime viikkoina, kuukausina ja vuosina ovat olleet markkinat, joita käsitellään usein parlamentin säännöllisissä keskusteluissa. Tosiasiassa markkinat hoitivat investointipankkeihin liittyvät ongelmat hyvin nopeasti itse. Emme pystyneet reagoimaan yhtä nopeasti.
"Nopea" ei todellakaan ole oikea sana luonnehtimaan neuvostoa ja etenkään komissiota. Nyt Yhdysvallat kehottaa meitä ystävällisesti hoitamaan osuutemme. En halua kommentoida tätä tässä vaiheessa. Tässä vaiheessa riittää, että seurataan tilanteen kehittymistä. Edellytän kuitenkin neuvoston - kun on kyse komissiosta, en ole varma, pystyykö José Manuel Barroson johtama komissio tähän - huolehtivan vähintäänkin siitä, että saamme Yhdysvallat ja Yhdistyneen kuningaskunnan luopumaan rahoitusmarkkinoiden avoimuutta koskevasta vastarinnastaan. Muistelkaapa Saksan puheenjohtajakautta, jolloin presidentti Nicolas Sarkozy ja liittokansleri Angela Merkel esittivät aloitteen, ja José Manuel Barroson komissio vain istui toimettomana vähätellen Sarkozya ja Merkeliä.
"Nopea" ei todellakaan ole oikea sana. Muistelkaapa vain Enronin ja Parmalatin tapauksia. Tuolloin Euroopan parlamentti oli hyväksynyt Giorgios Katiforisin luottoluokituslaitoksista laatiman merkittävän mietinnön, jonka varjoesittelijänä toimin. Tuolloin oli vuosi 2003. Nyt, lokakuussa 2008, komissio saattaa hyvinkin antaa ehdotuksia, mutta kansainvälinen arvopaperimarkkinavalvojien järjestö (IOSCO) toteaa jo nyt, että meidän olisi noudatettava arvopaperimarkkinoiden valvontaviranomaisen (Securities and Exchange Commission, SEC) ja Yhdysvaltojen määräyksiä, sillä muussa tapauksessa kansainvälinen rahoitusjärjestelmä häiriintyy.
Euroopan on tässä asiassa kuljettava omaa tietään. Siksi en todellakaan välitä siitä, mitä SEC ehdottaa, ja jos komissio aikoo edetä sen kanssa samaan suuntaan, voin vain todeta, että sen on syytä varautua pahimpaan. Meidän on tehtävä se, minkä koemme oikeaksi, ja Yhdysvallat voi sen jälkeen seurata esimerkkiämme. Tämän enempää en puutu luokituslaitoksiin.
On sanottu, että meidän pitäisi selviytyä Basel II -sopimuksen tarkistamisesta yhdessä käsittelyssä. Toivon, että neuvoston edustaja kuuntelee, sillä hän mainitsi muun muassa tämän. Voimme tehdä sen yhdessä käsittelyssä, kunhan vain neuvosto lakkaa vastustamasta eurooppalaista valvontajärjestelmää. Neuvoston tähänastiset saavutukset EU:n valvontaviranomaisten kanssa tehdystä tiiviimmästä yhteistyöstä ovat surkuteltavia. Nizzan sopimus perustui hallitustenväliseen yhteistyöhön. Näin ollen neuvoston olisi kerrankin luovuttava totutuista kaavoistaan ja ajateltava eurooppalaisesti.
Myös riskirahastot on mainittu pääomasijoitusten ohella. Komission jäsen McCreevy totesi parlamentille juuri tällä viikolla, ettemme saa kiirehtiä liikaa. Voimme syyttää jäsen McCreevyä monista asioista, mutta emme liiasta kiirehtimisestä.
(Välihuomautuksia ja suosionosoituksia)
Olen arvostellut parlamentissa säännöllisesti jäsen McCreevyä riskirahastoja ja pääomasijoituksia koskevasta kysymyksestä. On huolehdittava siitä, että komissio esittää nyt kunnollisia analyysejä eikä takerru kielteiseen kantaansa. Tämä ei ole enää jäsen McCreevyn ongelma, vaan José Manuel Barroson ongelma.
(Suosionosoituksia)
Olisin iloinen, jos kehottaisimme nyt selvin sanoin Yhdysvaltoja ja SECiä - arvopaperimarkkinoiden valvontaviranomaista - hoitamaan kerrankin omat asiansa kuntoon. Siemensin tapausta tutkitaan tarkasti, mutta kukaan ei kiinnitä huomiota Yhdysvaltoihin. Edellytän, että komissio ja neuvosto antavat meille mahdollisuuden tuoda julki EU:n toimintalinjan tällä alalla.
(Suosionosoituksia)
Martin Schulz
PSE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, olemme kuunnelleet hyvin tarkkaavaisesti jäsen Radwanin puheenvuoroa. Baijerin vaalikampanjalla on voimakas vaikutus. Hyvä Alexander Radwan, joissakin asioissa olette aivan oikeassa. Markkinat ovat hoitaneet tilanteen, mutta Yhdysvaltojen veronmaksajat ovat joutuneet maksumiehiksi. Hinnan tästä maksaa valtio.
Nykyiset tapahtumat eivät ole todiste vain investointipankkien ja suurten vakuutusyhtiöiden konkurssista. Konkurssissa on myös se taloudellinen ajattelumalli, jota meille on "kaupattu" vuosien ajan: ajattelumalli, jonka mukaan nykyaikaisena pidetyssä taloudessa kasvua ja vaurautta luodaan keinottelulla, eikä niillä ole todellista perustaa. Juuri tämä järjestelmä tekee nyt konkurssin.
(Suosionosoituksia)
Hyvä Alexander Radwan, sattumoisin muistamme Giorgios Katiforisin mietinnön oikein hyvin. Myönnän, että olette taitava poliitikko. Olette ehdolla Baijerin osavaltion parlamenttivaaleissa sunnuntaina. Toivotan onnea. Giorgios Katiforisin mietintöä jarruttanut henkilö olitte kuitenkin te, hyvä Alexander Radwan. Sekin on meillä hyvässä muistissa.
Charlie McCreevy ei, harmillista kyllä, ole paikalla. Joaquín Almunia on esittänyt hyvin perusteellisen analyysin. Arvoisa komission jäsen Almunia, pyytäisin teitä ilmoittamaan kollegallenne, komission jäsen McCreevylle, välttämättömistä toimenpiteistä, jotka meidän on nyt toteutettava. En tiedä, missä komission jäsen on. Kenties hän on palannut kilparadalle, ja kenties kilparadoilla olevia vedonlyöntitoimistoja säännellään paremmin kuin kansainvälisiä rahoitusmarkkinoita. Yksi asia on kuitenkin selvä: edellytämme komission toteuttavan toimenpiteitä, jotka ovat mahdollisia ja välttämättömiä, ja odotamme näitä toimia vuoden loppuun mennessä tai viimeistään keväällä.
Tämä edellyttää esimerkiksi luottoluokituslaitoksia koskevien sääntöjen laatimista erittäin nopeasti. On myös välttämätöntä irrottaa palkitsemisjärjestelmät keinottelulla saavutetusta lyhytaikaisesta hyödystä. Tämä on erittäin tärkeä näkökohta. Jos johtaja tietää saavansa viiden prosentin osuuden keinotteluvoittojen avulla hankitusta miljardista, koska hänen palkkionsa on kytketty kyseiseen miljardin suuruiseen keinotteluvoittoon, on perin inhimillistä, että hän yrittää hankkia miljardin suuruisen voiton keinolla millä hyvänsä ja seurauksista piittaamatta: vaikka tämän takia menetettäisiin kymmeniätuhansia työpaikkoja, kuten kaikkialla maailmassa on viime vuosikymmeninä käynyt.
Vähääkään välittämättä rahoituspäälliköt - fiksut nuoret ihmiset, joihin törmää parlamentin käytävillä - tuhoavat kokonaisia yrityksiä ja elinkeinoalueita ja saavat aikaan kaikki tästä johtuvat sosiaaliset ongelmat. Tämän hävityksen kustannuksiin on laskettu mukaan ne 700 miljoonaa dollaria, jotka Yhdysvaltojen veronmaksajat joutuvat nyt investoimaan suurimpien pankkien ja vakuutusyhtiöiden pelastamiseen. Yhdysvaltojen hallinnon ilmeinen epäammattimaisuus näkyy selvästi siinä, että jopa tämän valtavan kriisin aikana pelastetaan juuri kyseiset suuryritykset käyttämällä tähän tarkoitukseen yli 700 miljardia dollaria Yhdysvaltojen talousarviovaroja tavallisten veronmaksajien pussista. Valitettavasti näiden tavallisten veronmaksajien kohtalot ja heidän velkansa ja asuntolainansa eivät kuulu Yhdysvaltojen hallituksen pelastussuunnitelmaan. Tämä on jälleen kerran täydellinen esimerkki voittojen yksityistämisestä ja tappioiden kansallistamisesta. Tämäkin on saatava loppumaan.
(Suosionosoituksia)
Kuulimme tästä kaiken maanantain keskustelussa. Minusta vaikuttaa melkein siltä, että meidän pitäisi olla jakamassa sosialidemokraattiselle ryhmälle PPE-DE-ryhmän jäsenyyshakemuksia: näyttää siltä, etteivät he pysty vaihtamaan näkemyksiään riittävän nopeasti, ja sanottakoon, että liberaaliryhmä on vielä pahempi.
Viime marraskuussa Euroopan unionin globaalista asemasta käydyssä keskustelussa huomautin, että rahoitusmarkkinoita hallitseva "villin lännen kapitalismi" uhkaa kokonaisia talouksia, nyt jopa Yhdysvaltojen taloutta, ja että sille on laadittava kansainväliset säännöt. Rahoitusmarkkinoiden valtaa koskeva valvonta, avoimuus ja rajoitukset ovat välttämättömiä. ALDE-ryhmän johtaja vastasi tähän: "Arvoisa puhemies, kuulemamme kielenkäyttö kuuluu menneisyyteen". Ainakaan hän ei osallistu tämänpäiväiseen keskusteluun, mikä selvästi nostaa sen tasoa. Toteamukseni ei kuitenkaan kuulunut menneisyyteen. Vapautettujen markkinoiden - jotka eivät kunnioita mitään tai ketään - sääntely ja julkinen valvonta ovat nyt jos koskaan oikea toimintatapa.
Siksi lisäisin vielä yhden asian. Tietenkin on toimittava nopeasti, mutta on toimittava myös alalla, joka on lähinnä sydäntäni ja kollegojeni sydäntä Euroopan parlamentissa. Keinottelukupla ei puhkea: vaikka kieltäisimmekin ylimyynnin toistaiseksi, se alkaa uudestaan. Toinen asia, joka varmasti tapahtuu uudelleen, on esimerkiksi se, että sijoittajia rohkaistaan keinottelemaan elintarvikkeiden hinnannousulla. Elintarvikkeiden hinnat nousevat tarjonnan vähentyessä. Se tarkoittaa, että niiden, jotka hyötyvät elintarvikkeiden korkeista hinnoista, on varmistettava elintarvikkeiden tarjonnan vähentäminen. Elintarvikepula kuitenkin tarkoittaa nälänhätää maailmassa, ja jos järjestelmämme mahdollistaa sen, että joidenkin alueiden nälänhätä tuottaa voittoja toisilla alueilla, ei 700 miljardin dollarin apupaketti auta meitä. Ennemmin tai myöhemmin koko ihmiskunta saa kärsiä tämän kieroutuneen järjestelmän seurauksista.
Keskustelumme aiheena eivät siis ole lyhyen aikavälin tarpeet vaan se, miten voimme taata inhimillisen sosiaalisen kehityksen pitkällä aikavälillä.
Silvana Koch-Mehrin
ALDE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, maailmanlaajuinen rahoituskriisi on levinnyt markkinoille odottamattomin seurauksin. Jotkut saattavat tuntea tyydytystä nähdessään pankkialan toimijoiden joutuvan epäsuosioon ja menettävän työpaikkansa. Tämä on kuitenkin erittäin lyhytnäköistä, sillä todellisia häviäjiä eivät ole yritysjohtajat tai sijoittajat. Luottolamasta sekä osakkeiden ja säästöjen arvon romahtamisesta kärsivät eniten tavalliset perheet. Niiden taloudellinen turvallisuus romuttuu, kun eläkkeiden ja säästöjen arvo vaarantuu.
Siksi on välttämätöntä analysoida rahoituskriisi ja sen syyt tarkasti, jotta se ei varmasti pääse toistumaan, ja olen iloinen siitä, että teemme niin tänään. Martin Schulz käytti puheenvuoronsa markkinoiden parjaamiseen. Martin Schulz muistutti meitä ystävällisesti viime marraskuussa tekemistään ennusteista, joiden perusteella hänellä saattaisi olla mahdollisuus lisätuloihin ennustajana. Hänen on kuitenkin myönnettävä, että markkinoita ohjaa raha eivätkä suuret puheet.
Yritysvapaudesta luopuminen ei ole tarkoituksenmukainen ratkaisu nykyiseen kriisiin. Juuri yritykset luovat työpaikkoja ja vaurautta. Tarvitaanko rahoitusmarkkinoilla oikeastaan lisäsääntelyä? Saksan talousihmeen luoja Ludwig Erhard tiivisti asian lyhyesti ja ytimekkäästi. Hän totesi, että valtion on laadittava säännöt taloudelle ja rahoitusjärjestelmälle, mutta erotuomarin tavoin sen ei pitäisi itse osallistua peliin. Näin ollen sen on tietenkin puututtava virheisiin ja sääntöjen rikkomiseen.
Sääntely on tarkoituksenmukaista ja tarpeellista väärinkäytösten välttämiseksi, mutta markkinatalous ei ole syypää kriisiin, vaan syy on niiden, jotka kieltäytyvät noudattamasta järjestelmiä ja sääntöjä. Asiantuntijat ovat jo vuosia varoittaneet riskialttiista lainoista, vakuudettomista luotoista ja rahoitus- ja kiinteistömarkkinoilla puhkeamaisillaan olevasta kuplasta. Tarvitsemme yhteiset ja avoimet yleiseurooppalaiset säännöt ja maailmanlaajuiset säännöt. Tietenkin tarvitsemme kansainvälistä valvontaa, mutta kohtuuden rajoissa. Kukaan ei hyödy siitä, että pysäytämme pääomanliikkeet lisäsäännöillä ja aiheutamme taloudellisen taantuman.
Meidän on ennen kaikkea palautettava luottamus vapaisiin ja avoimiin markkinoihin. Euroopan ja koko maailman asukkaiden taloudellinen vakaus riippuu siitä, osoitammeko toimintakykymme. Kansainväliset markkinat eivät kuitenkaan pysähdy odottamaan EU:ssa tehtäviä päätöksiä, eivätkä ne myöskään odota parlamentin julkilausumia.
Arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri Jean-Pierre Jouyet, ryhmäni odottaa teidän toteuttavan nopeita, järkiperäisiä ja onnistuneita toimia, ja tekevän sen heti.
Eoin Ryan
UEN-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, Euroopan keskuspankin pääjohtaja Jean-Claude Trichet totesi hiljattain, että markkinoiden vakiinnuttua asiat eivät palaa ennalleen, vaan sen sijaan siirrymme uuteen normaalitilaan.
Kun otetaan huomioon markkinoiden ja laitosten puutteet ja heikkoudet, jotka on musertavalla tavalla tuotu päivänvaloon viime vuoden aikana, menneistä väärinkäytöksistä ja virheistä luopuminen on pelkästään myönteistä. Rahoituskriisi on aiheuttanut hirvittävän sekasorron, mutta se on myös korostetusti tuonut esiin, että epäselvyydet on poistettava ja avoimuutta lisättävä, ja meidän lainsäätäjien on säänneltävä. Emme kuitenkaan saa hätääntyä, sillä se saa meidät tekemään kehnoja päätöksiä.
Yhdysvalloissa kamppailu katastrofin torjumiseksi on aiheuttamassa perinpohjaisia muutoksia kapitalistiseen järjestelmään. Koska kriisi sai alkunsa Atlantin toisella puolella, omien laitostemme asema on ymmärrettävästi ollut vakaampi kuin Yhdysvalloissa, mutta silti tietyt tapaukset ovat muistutus siitä, että emme missään suhteessa ole haavoittumattomia. Varmistaaksemme markkinoiden vakauden tulevaisuudessa, meidän on toteutettava rakenteellisia ja järjestelmällisiä uudistuksia ja varauduttava toimimaan nopeasti. Saattaa tapahtua - tai on jo tapahtunutkin - kolme asiaa: esimerkiksi uudistuksia, joilla varmistetaan, että keskuspankit estävät talletuspaon pankeista ja rahoituslaitoksista, ja tässä suhteessa on jo toteutettu merkittäviä toimia. Toiseksi valtiovarainministeriöiden on ennen kaikkea poistettava talletuspakojen syy, toisin sanoen ongelmalliset omaisuuserät rahoituslaitosten taseista. Lisäksi on ratkaisevaa vahvistaa rahoitusjärjestelmän pääomarakennetta.
Olemme ohittaneet kriisin alkuvaiheen. Vaikutukset pankkitoimintaan ja poliittinen ratkaisu tähän ensijärkytykseen selviävät vasta jonkin ajan kuluttua. Meidän on kuitenkin nyt pantava toimeksi varmistaaksemme, että kriisin jälkeen muodostuva uusi taloustilanne on vahvalla ja terveellä pohjalla. Tätä varten on välttämätöntä puuttua kriisin alkusyihin, poistaa ongelmalliset omaisuuserät ja puhdistaa taseet. Kriisin aiheuttamasta ahdingosta selviämiseksi on sekä paikallis- että maailmantalouden toimintakyvyn kannalta välttämätöntä osoittaa, että rahoitusjärjestelmässä on riittävästi pääomaa. Eri asia on, saadaanko sitä julkisilla vai yksityisillä pääomansiirroilla vai niitä yhdistämällä, mutta sitä on saatava pian.
Emme vielä tiedä maailmanlaajuisen rahoituskriisin pysyviä kokonaisvaikutuksia ja seurauksia Euroopan markkinoilla. Sen kuitenkin tiedämme, että selvitäksemme kriisistä kunnialla ja varmistaaksemme, että sijoittajat, markkinat ja kansalaiset ovat turvassa sen vaikutuksesta syntyvässä uudessa normaalitilassa, meidän on säilytettävä malttimme myös epävarmoissa ja sekavissa oloissa ja toteutettava konkreettisia toimia edistääksemme rakenteellisten ja järjestelmällisten muutosten täytäntöönpanoa. Niillä turvataan eurooppalaisen järjestelmän toimintakyky ja kansalaisten taloudellinen hyvinvointi Euroopan valtioissa ja maailmanlaajuisesti.
Francis Wurtz
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, jos Euroopan tärkeimmät johtajat haluaisivat antaa esimerkin heitä ja Euroopan kansalaisia erottavasta kuilusta, heidän tarvitsisi vain suhtautua rahoituskriisiin samalla tavoin kuin 14. syyskuuta 2008 pidetyn valtiovarainministereiden kokouksen jälkeen.
Onko EIP:n pienille ja keskisuurille yrityksille myöntämien lainojen tervetulleen mutta riittämättömän korotuksen lisäksi ilmoitettu muista merkittävistä toimenpiteistä?
Ne voidaan tiivistää kolmeen kohtaan. Käsitelläkseni ensinnäkin toiveita finanssipoliittisista kannustimista siteeraan Jean-Claude Junckeria: "Olemme jättäneet EU:n elvytysohjelman pois laskuista." Sovellamme vain ja ainoastaan vakaussopimusta sen kaikilta osin.
Siteeraan seuraavaksi muutamien henkilöiden lausuntoja käynnissä olevasta sääntelyn purkamisprosessista. Christine Lagarde: "Emme saa sallia minkäänlaista rakenneuudistusten hidastamista". Jean-Claude Trichet: "Kaikki, mikä voidaan tehdä talouden joustavuuden parantamiseksi, kelpaa meille". Jean-Claude Juncker: "Työmarkkinoita sekä tavara- ja palvelumarkkinoita on uudistettava. Kilpailukyky vaatii laajempia toimintaedellytyksiä."
Lopuksi meitä kaikkia askarruttava kysymys: kenen pitäisi toimia maksumiehenä? Siteeraan uudestaan Jean-Claude Trichet'tä: "Pankkialan valvontaelinten ei pitäisi esittää kohtuuttomia vaatimuksia luottolaitoksille". Ja toisaalta Jean-Claude Juncker toteaa: "On tehtävä kaikki voitava, jotta palkat eivät karkaisi käsistä".
Heille haluamme sanoa: palatkaa maan pinnalle ja yrittäkää asettua muiden ihmisten asemaan. He huomaavat toisaalta, etteivät valtiovarainministerit säästele vaivojaan toimiessaan suurten maailmalaajuisten keinottelijoiden hyväksi - jo pelkästään EKP on vapauttanut 110 miljardin euron verran varoja - ja toisaalta vaarassa olevat työntekijät. Yrityksenne markkinoiden rauhoittamiseksi huolestuttavat yrityksiä.
Totuus on, että johtavat rahoitusalan toimijat ovat pääoman vapaan liikkuvuuden ja kuuluisan avoimen markkinatalouden sekä siihen liittyvän vapaan kilpailun nimissä ruokkineet pirullisia mekanismeja, joita he eivät enää pysty hallitsemaan. Muistuttaisin, että viisi kuukautta subprime-kriisin alkamisen jälkeen kymmentä maailman johtavaa keskuspankkia edustava Jean-Claude Trichet puhui edelleen vain pelkistä "markkinoiden korjausliikkeistä" ja julisti "vahvaa kasvua hienoisesta hidastumisesta huolimatta". Kolme kuukautta myöhemmin hän kehotti parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokuntaa "antamaan yksityiselle sektorille mahdollisuuden korjata tilanteensa". Mikä oivallus! Jos järjestelmä voi menettää vanhat kaverinsa tällä tavoin, se on kriittisessä käännekohdassa.
Näin ollen meillä on uusien yhä vakavampien romahdusten välttämiseksi oltava rohkeutta pysäyttää asioiden kulku. Ensinnäkin on sanouduttava irti käsityksestä, jonka mukaan tuottavuus perustuu palkkakustannusten ja sosiaalimenojen alentamiseen. Meidän on muutettava kehityssuuntaa, jossa jatkuvasti alennetaan palkkojen tuoman lisäarvon osuutta. Inflaatio ei johdu siitä, vaan rahoitusalan toimijoiden epäeettisestä toiminnasta.
Toiseksi on lakattava luottamasta ehdottomasti rahoitusmarkkinoiden taloutta elvyttävään vaikutukseen, koska ne eivät edistä sitä vaan turmelevat sen. Euroopan keskuspankki voi vaikuttaa ratkaisevasti siihen, että varoja suunnataan sosiaalisesti tehokkaaseen talouteen, joka lisää työllisyyttä, edistää koulutusta ja kehittää julkisia palveluja, takaa kestävän tuotannon ja järkevät palvelut, mahdollistaa tutkimuksen ja kehittämisen, kunnioittaa julkisyrityksiä ja yleistä etua ja pitää yhteistyötä taloudellista sodankäyntiä tärkeämpänä.
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi Euroopan keskuspankin tehtävää on kuitenkin muutettava. Sen olisi perittävä jälleenrahoittamiensa pankkien luotoista hyvin erisuuruisia korkoja riippuen siitä, edistetäänkö niillä äsken kuvailemaani vakaata taloutta vai käytetäänkö niitä päinvastoin epäsuotavien rahoitustoimien perustana. Ensin mainitussa tapauksessa lainaehtojen olisi oltava edulliset ja jälkimmäisessä erittäin epäedulliset. Pankkeja ja varoja koskeva samanaikainen tiukka valvonta on välttämätöntä, ja rahoituspääoman liikkeitä olisi alettava verottaa. Lisäksi olisi käynnistettävä kansainvälisten taloudellisten instituutioiden perinpohjaiset uudistamistoimet, kuten presidentti Luis Ignacio Lula da Silva totesi Yhdistyneissä Kansakunnissa pitämässään puheessa.
Kolmanneksi totean, että on tehtävä loppu siitä itsetyytyväisyydestä ja alentuvuudesta, jolla pieni eliitti selittää kansalaisille, että ainoastaan niiden tekemä valinta on pätevä. Jos tästä kaikesta voitaisiin edes keskustella vakavasti, avoimin mielin ja vastuuntuntoisesti, kriisistä olisi yhdessä suhteessa ollut hyötyä.
Hanne Dahl
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (DA) Arvoisa puhemies, avatessani autoradion matkalla lentokentälle aikaisin maanantaiaamuna ensimmäinen uutisaihe oli se, että pankkini oli joutunut vakavaan rahoituskriisiin. Onneksi minulla on vain säästöjä, joten en menetä rahaa, mutta osakkaiden asiat ovat huonommin. Maailmanlaajuinen rahoituskriisi on saavuttanut pienen pankkini. Ongelman ydin on globaalistumiskehityksessä - varsinkin pääoman vapaassa liikkuvuudessa rajojen yli. Olemme nähneet ennenkuulumatonta keinottelua, jonka ainoa tarkoitus on tuottaa voittoa joillekin omistajille. Tällainen käytäntö ainoastaan vahingoittaa reaalitaloutta, kuten nyt näemme, kun keinottelu Yhdysvaltojen asuntomarkkinoilla on saanut aikaan kansainvälisen rahoituskriisin.
Tästä syystä olisi tehtävä loppu sellaisesta ajattelutavasta, että pääoman vapaa liikkuvuus on keino edistää kasvua ja vaurautta. Vapaa liikkuvuus hyödyttää ainoastaan keinottelijoita ja veronkiertäjiä. Rohkenen sanoa, että tavalliset kansalaiset ja ihmiset, jotka haluavat investoida yhtiöihin ja rahoittaa tavaroiden hankintaa ja myyntiä, ovat valmiita hyväksymään valvonnan, joka kohdistuu suuria rajatylittäviä varainsiirtoja tekeviin henkilöihin ja heidän tarkoitusperiinsä. Pääomanliikkeiden valvonta laajentaisi demokratiakäsitystä ja lisäisi vaikutusmahdollisuuksia.
Mikä siis on ratkaisu meneillään olevaan kriisiin? Veronmaksajien rahoittama turvaverkko lisää varmasti hyökkäävää ja keinotteluun perustuvaa ulkopolitiikkaa rahoitusalalla ja edistää pahimmanlaatuista kapitalismia. Pankkien on itse selvitettävä sotkunsa romahdusten ja kriisien jälkeen - se ei ole kansallisten pankkien ja siten veronmaksajien tehtävä. Tanskalainen rahoitusneuvoja Kim Valentin ehdottaa pankkien itse rahoittamaa hätärahastoa. On ratkaisevaa, että pankkien uuteen rahastoon antama panos on riittävän suuri, jotta ne ovat todella motivoituneita valvomaan toisiaan ja puuttumaan asioihin kriisin uhatessa, kun ne joutuvat itse rahoittamaan sen selvittämisen.
Ehdotan, että hyödynnämme EU:ta määrätäksemme tiukat säännöt pankkien hätärahastojen koolle. Tämä auttaisi meitä myös täyttämään YK:n pääsihteerin Ban Ki-moonin toiveen vastuuntuntoisesta maailmanlaajuisesta talouspolitiikasta. Pankkien on lakattava käyttäytymästä lapsen tavoin, joka ei ole koskaan kokenut kaatumista eikä tiedä, että se voi loukata itsensä.
Piia-Noora Kauppi
(EN) Arvoisa puhemies, en ole samaa mieltä kollegojeni kanssa, jotka syyttävät komissiota aikaansaamattomuudestaan. Mielestäni Euroopan komissio olisi voinut tehdä suurimman virheensä kuvitellessaan, että sääntelyn lisääminen on aina oikea ratkaisu. Kaikkien komission tekemien ehdotusten olisi oltava oikeasuhteisia, tasapainoisia ja tarkasti kohdennettuja.
Olen toistaiseksi ollut kohtalaisen tyytyväinen komission ratkaisuihin ja luotan siihen, että komissiolla on kaikki asianmukaiset välineet rahoituspalveluja koskevan sääntelyn parantamiseksi. Parannusten olisi perustuttava ennen kaikkea nykyisiin säädöksiin ja oikeusperustoihin. Seuraavaksi olisi harkittava muita kuin oikeudellisesti sitovia säädöksiä, ja ellei muutoin saada aikaan parannusta, olisi lopulta turvauduttava uusiin oikeussäännöksiin.
Minusta tuntuu, että toisinaan ollaan taipuvaisia unohtamaan, miten paljon EU:ssa on jo saatu aikaan. Vuodesta 2000 lähtien on ollut käynnissä rahoituspalveluja koskevan lainsäädännön perinpohjainen tarkistus, ja olemme jo ajantasaistaneet monia asiaa koskevia säädöksiä. EU:ssa on nykyaikainen ja pitkälle kehitetty säännöstö. Luullakseni suurin osa yhdysvaltalaisista ymmärtää sen jo nyt, joten mielestäni strategiaamme ei tarvitse muuttaa merkittävästi.
Lopuksi toteaisin, että on tietenkin otettava huomioon, ettei valvontajärjestelmä ole niin hyvä kuin se voisi olla. Ecofin-neuvoston etenemissuunnitelman perusteella olisi kehitettävä valvontaelinten toimintatapaa Euroopassa, mutta samalla pidettävä mielessä asioiden maailmanlaajuinen mittakaava. Olisi muistettava, että rahoitusala on todennäköisesti nykymaailman globaalein toimiala, emmekä voi toimia tyhjiössä. Olisi muistettava, että emme elä irrallaan muusta maailmasta, ja meidän olisi yritettävä kehittää normeja, vastavuoroista tunnustamista ja lähentymistä transatlanttisten toimijoiden kanssa, koska siten toteutetaan yleinen avoin kilpailu. On myös kehitettävä vähittäisasiakkaiden turvaksi ensiluokkaisia sääntöjä ja sitä tapaa, jolla nämä asiat edistyvät.
Lopuksi totean yhden asian EKP:sta. Mielestäni EKP ansaitsee kiitoksemme. Se teki erittäin hyvää työtä. Seuraukset Euroopan taloudelle - sekä sen finanssi- että reaalitaloudelle - olisivat olleet paljon vakavammat, ellei EKP olisi saavuttanut niin hyviä tuloksia maksuvalmiutta koskevassa kysymyksessä. Mielestäni EKP:tä on syytä onnitella tästä.
Pervenche Berès
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Jean-Pierre Jouyet - olemme pahoillamme siitä, ettei asiasta vastaava ministeri voi olla paikalla - arvoisa komission jäsen, sosialidemokraatit kannattavat markkinoita, mutta he tietävät, että kaikilla markkinoilla on rehellisten sijoittajien lisäksi varkaita, ja siksi tarvitaan poliisivoimia. On hämmästyttävä ajatus, että kun joku yrittää perustaa nykyaikaiset poliisivoimat nykyajan varkaiden varalta, häntä syytetään yhtäkkiä vanhakantaisuudesta.
Tarvitsemme nykyaikaista valvontaa ja sääntelyä. Tässä tapauksessa ei ole sellaista vaaraa, että antaisimme suin päin Sarbanes-Oxley-lain kaltaista järjetöntä ja harkitsematonta lainsäädäntöä, sillä kriisin alkamisesta on kulunut jo yli vuosi. Talous- ja raha-asioiden valiokunnassa 11. syyskuuta 2007 käyttämässään puheenvuorossa jäsen McCreevy nimesi suurimmiksi syyllisiksi nimenomaan luottolaitokset. Yli vuosi on kulunut, eikä meillä vieläkään ole ehdotusta. Mielestäni tätä ei voida kuvailla paremmaksi sääntelyksi.
Lokakuussa ja joulukuussa 2007 laaditusta etenemissuunnitelmasta puheen ollen, minulla on se tässä ja olen käynyt sen läpi kohta kohdalta. Ensinnäkin on todettava aivan vilpittömästi, että etenemissuunnitelmaa ei kenties suunniteltu sen tasoista kriisiä varten, johon nyt olemme joutuneet, ja toiseksi, tarkastellessani tapaa, jolla aikataulua on noudatettu, on vaikea tietää, mistä sen asian käsittely pitäisi aloittaa.
Ranskan presidentti on ilmoittanut suunnitelmasta: hän aikoo tuomita syylliset ja kutsua kaikki koolle neuvottelupöytään. Mistä hän sitten aikoo keskustella? Turvautumisesta vakausfoorumin laatimaan etenemissuunnitelmaan, jota kukaan ei voi panna täytäntöön, koska kenelläkään vakausfoorumissa ei ole toimivaltaa siihen?
Presidentti ehdottaa kaikkea tätä, vaikka hänen ensireaktionsa kriisiin oli syksyllä 2007 kiirehtiä Lontooseen hyväksymään Gordon Brownin strategia hälytysjärjestelmän perustamisesta sen sijaan, että oltaisiin parannettu Euroopan valmiuksia selvitä ongelmasta, mitä José Manuel Barroso tänään puoltaa Yhdysvalloissa. Toivon, että hän pystyy vakuuttamaan komission jäsen McCreevyn, jotta rahoitusmarkkinoiden sääntelyä ja valvontaa koskevat EU:n toimet olisivat tarvittavan tehokkaita.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
(John Purvis esitti puheaikaa koskevan huomautuksen ilman mikrofonia.)
Puhemies
(FR) Pyydän anteeksi, että keskeytin Piia-Noora Kaupin ja Pervenche Berèsin. Hyvä John Purvis, olen yleensä oikeudenmukainen.
Daniel Dăianu
(EN) Arvoisa puhemies, ovatko pelkästään ahneus, valheellinen hyvänolontunne ja halpa raha syynä koko sotkuun? Entäpä puutteet lainojen myöntämistä ja siirtämistä koskevassa mallissa, joka on lisännyt rahoitusjärjestelmän yleisen epävakauden riskiä? Entä vääristyneet ja epäeettiset maksujärjestelmät, jotka ovat antaneet kimmokkeen holtittomaan riskinottoon? Entäpä roskalle annetut korkeammat luottoluokitukset? Entä eturistiriidat? Entä kasinotyyppiseen liiketoimintaan osallistuvat pankit? Entä pankkialan "varjosektori" ja sen kohtuuton velkaantuminen ja keinottelu? Miksi päätöksentekijät eivät ole oppineet edellisistä kriiseistä vakavista varoituksista huolimatta? Muistelkaapa, mitä Alexander Lamfalussy, Edward Gramlich, Paul Volcker ja Warren Buffet totesivat vuosia sitten.
Mielestäni on naurettavaa väittää, että sääntely tukahduttaa rahoitusalan innovaatiot. Kaikki rahoitusalan innovaatiot eivät ole järkeviä. Onko näennäisesti kansainvälinen Ponzi-järjestelmä sallittava, vaikka se on viime vuosikymmenen aikana kehittynyt ongelmallisten tuotteiden avulla? Kyse on asianmukaisen sääntelyn ja valvonnan puutteesta sekä rahoitusmarkkinoiden ja niiden toiminnan sekä systeemiriskin puutteellisesta ymmärtämisestä. Vapaat markkinat eivät tarkoita sääntelemättömiä markkinoita. Korjausliikkeistä tulee erittäin vaikeita varsinkin Yhdysvalloissa, mutta Eurooppakaan ei ole turvassa taloudelliselta taantumalta. Ratkaisut eivät saisi olla yksittäisiä, kun otetaan huomioon, että markkinat ovat maailmanlaajuiset. Luottamuksen palauttamiseen tarvitaan kansainvälistä koordinointia.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Roberts Zīle
(LV) Mielestäni rahoitusmarkkinoiden tilannetta voidaan kuvat tutun sanonnan avulla: "Juhlat ovat ohi ja olemme krapulassa." Joku maksaa kalliisti vatsavaivoista, mutta tietenkin on sellaisiakin valtioita ja yrityksiä, jotka hyötyvät tästä äärimmäisen huonosta tilanteesta. Toisin sanoen erityisesti pitkälle kehittyneet valtiot ja yritykset siirsivät ylimääräiset voittonsa useisiin energialähteisiin, ja tämä muuttaa selvästi myös poliittisen vaikutusvallan keskusta ja tasapainoa. Mielestäni EU:n pienet uudet jäsenvaltiot ovat Euroopassa kaikkein haavoittuvimpia tässä tilanteessa. Nopean talouskasvun aikana harjoitettu virheellinen rakenne- ja veropolitiikka luo nyt ilmeisiä taloudellisia ja sosiaalisia uhkia useimmissa näistä valtioista, kotimaani Latvia mukaan luettuna.
Euroalueen valtioiden pankeista otettujen euromääräisten kotimaisten yksityisluottojen suuri määrä, pankkialan ulkomailla olevien varojen suuri osuus ja palkkojen nopea kasvu kohti EU:n euromääräistä keskipalkkatasoa saattavat johtaa kansallisten valuuttojen revalvointiin. Siinä tapauksessa pitkän aikavälin takaisinmaksu euroalueen rahoituslaitoksille saattaa muodostua uudeksi taakaksi kyseisten jäsenvaltioiden kansalaisille ja yrityksille. Jos kansallisen valuutan vaihtoputkea laajennetaan suhteessa euroon, saattaa jo ennestään korkea inflaatio saada jalansijaa ja viivästyttää edelleen uusien jäsenvaltioiden liittymistä euroalueeseen.
Jos pankille maksettujen yksityisluottojen kokonaismäärä nousee kaksinumeroiseen prosenttiosuuteen BKT:sta, kyseisten jäsenvaltioiden kansalaiset menettävät optimisminsa. Sen sijaan tämä aiheuttaa korostetun kielteisiä poliittisia asenteita ja vaikuttaa yleiseen mielipiteeseen Euroopan unionista instituutiona, mikä johtaa myös parlamenttia koskeviin poliittisiin lieveilmiöihin uusissa jäsenvaltioissa.
John Whittaker
(EN) Arvoisa puhemies, rahoituskriisi etenee raivoisasti ja euroalueen valtiot ovat joutumassa lamaan. Meille toistetaan jatkuvasti, että ratkaisu on sääntelyn lisääminen, jotta rahoitusala saadaan toimimaan paremmin.
Ongelmamme on kuitenkin nyt ajankohtainen, eikä sääntöjen muuttaminen ongelman syntymisen jälkeen auta meitä ratkaisemaan sitä.
Kehotan parlamentin jäseniä harkitsemaan täysin erilaista suhtautumista nykyisiin talousvaikeuksiin. Ne ovat merkki siitä, ettemme voi jatkaa entiseen tapaan ja että liian halpojen luottojen ja tuonnin takia olemme kaikki eläneet yli varojemme, emmekä voi jatkaa kuluttamista samaan tahtiin.
Tarkistustoimet ovat tuskallisia mutta välttämättömiä, ja näinä vaikeina aikoina on toinen vieläkin tärkeämpi viesti, jota kyseiset laitokset eivät kuitenkaan ota kuuleviin korviinsa. Viesti on se, että EU ei voi jatkaa esimerkiksi terveyden ja turvallisuuden, kuluttajansuojan, ja sosiaalisen tasa-arvon nimissä toteuttamiaan laajoja lainsäädäntöhankkeita, sillä ensisijaisesti kyseiset hankkeet lisäävät kustannuksia ja murentavat vaurautemme perustana olevaa tuotantotoimintaa.
Näinä kovina aikoina olisi kuultava vain yksi viesti: Euroopan valtioilla ei ole enää varaa Euroopan unioniin, sen toimielimiin ja sen valtavaan lainsäädäntötulvaan.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Arvoisa puhemies, yritän käyttää hyvin selvää kieltä, sillä muiden ilmaisemien näkemysten kirjo on laaja.
Ensinnäkään nykyinen kriisi ei ole raamatullinen kirous tai jumalilta saatu rangaistus. Markkinoiden toiminta on pettänyt, ja nämä toimintapuutteet ovat antaneet sysäyksen toimenpiteisiin, joista itse Keynes olisi ilahtunut. Jos markkinoiden toiminnassa on puutteita, nämä puutteet on korjattava, toisin sanoen toimeen on ryhdyttävä.
Näihin toimiin sisältyy useita seikkoja. Ensin on annettava sokkihoitoa, jotta potilas saadaan herätettyä nykyisestä koomasta. Muistuttaisin komissiolle ja neuvostolle, että vaikka Euroopan keskuspankki voi ratkaista maksuvalmiusongelmat, vakavaraisuusongelmilla on suoria vaikutuksia neuvostoon, komissioon ja jäsenvaltioihin.
Toiseksi totean, että jos halutaan estää saman toistuminen, on tiedettävä, mikä meni vikaan markkinoilla ja mitkä periaatteet pitäisi saattaa uudelleen voimaan. Riskinhallinnassa, hallinnoinnissa ja lopulta myös etiikassa on epäonnistuttu.
Tästä syystä on otettava uudelleen käyttöön joitakin perusperiaatteita: tuotteiden, yhtiöiden ja markkinoiden avoimuus, johtohenkilöstön vastuu, finanssi- ja reaalitalouden välinen luottamus ja politiikan keskeinen asema.
Olen neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, että täydellisen sääntelyn purkamisen aika on ohi. Sen paremmin markkinat kuin teollisuuskaan eivät voi turvautua itsesääntelyyn.
Lopullinen resepti, jolla suojataan potilas ja varmistetaan, ettei sama toistu tai tapahdu muussa muodossa, on markkinoiden yhdentämisen jatkaminen. On saavutettava ratkaisevan tärkeä ulottuvuus, kuten Yhdysvalloissa on tehty. On perustettava eurodemokratia, jotta valuuttamme voi saada vaikutusvaltaa globaaliin kriisiin joutuneessa maailmassa. Lisäksi on tarkistettava sääntely- ja valvontajärjestelmää, jotka ovat pettäneet.
Siksi en kannata määräyksiä, jotka eivät ole oikeudellisesti sitovia, menettelysääntöjä tai itsesääntelyä. Meidän on yhdessä tarjottava ratkaisu kansalaisille, jotka viime kädessä joutuvat maksumiehiksi.
Elisa Ferreira
(PT) Mitä päätelmiä voin tehdä nykyisestä kriisistä yhdessä minuutissa? Syynä on päätös luopua rahoitusmarkkinatoimien asianmukaisesta valvonnasta. Perusteltu sääntely ei tuhoa markkinoita, vaan on päinvastoin oleellista niiden selviytymiselle. On sellaisia ihmisiä, jotka ovat vastuussa tappioista, mutta nyt on myös sellaisia kansalaisia, jotka maksavat hinnan heidän väärinkäytöksistään ja julkisen valvonnan epäonnistumisesta.
Tästä varoitettiin jokin aika sitten. Poul Nyrup Rasmussenin mietinnössä, jonka parlamentti hyväksyi eilen hyvin suurella enemmistöllä, esitetään konkreettisia ehdotuksia riskeistä, jotka koskevat lainapääoman liiallista osuutta pääomasta, avoimuuden puutteesta ja eturistiriidoista. Kyseinen mietintö sai kuitenkin alkunsa työstä, jonka sosialidemokraattinen ryhmä aloitti jo vuosia ennen vuonna 2007 puhjennutta kriisiä.
Ieke van den Burgin ja Daniel Dăianun valiokunta-aloitteinen mietintö noudattaa samaa linjaa. Euroopan unioni on tärkeä kansainvälinen kumppani, ja kiitän komission jäsentä Joaquín Almuniaa hänen tänään antamistaan julkilausumista - mutta onko komission jäsen Charlie McCreevy niistä samaa mieltä? Lamaannukselle, joka komissiota vaivaa näiden asioiden suhteen, ei ole mitään perusteita. Parlamentti tekee sen, mikä sen täytyykin tehdä, ja muiden toimielinten pitäisi toimia vastaavasti.
Margarita Starkevičiūt
(EN) Arvoisa puhemies, on sääli, että Martin Schulz on jo lähtenyt. Halusin huomauttaa, että on liian aikaista sanoa, kuka menee konkurssiin, sillä kukaan ei tiedä, keitä ongelmallisten omaisuuserien loppusijoittajat ovat. Ehkä ne ovat valtiollisia pankkeja.
Tästä huolimatta haluaisin kehottaa katsomaan tapahtumia laajemmasta näkökulmasta ja muistuttaa, että parlamentti esitti jo tämän vuoden alussa muutamia päteviä ehdotuksia, joita neuvosto ja komissio eivät hyväksyneet. Ensinnäkin vaadimme EU:n taloudenhoidon mukauttamista maailmanlaajuiseen kehitykseen ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen ajantasaistamista. Ehdotimme myös, että EU:n kilpailusääntöjen noudattamisen valvonta varmistetaan määrätietoisesti ja ettei pieniä ja keskisuuria yrityksiä syrjäytetä markkinoilta tai perusteta jättiläisiä, jotka ovat liian suuria kaatumaan. Omaa kansallista ja perinteistä liiketoimintakulttuuriamme on edistettävä ja suojeltava, sillä Euroopan unionin tunnuslause on "erilaisuudessaan yhdistynyt".
John Purvis
(EN) Arvoisa puhemies, toivokaamme, että Yhdysvaltojen ehdotukset ongelmallisten omaisuuserien ostamisesta onnistuvat, sillä ellei näin käy, ongelmat leviävät tännekin. Haluaisin Jean-Pierre Jouyet'ltä ja Joaquín Almunialta vahvistuksen siitä, että puolustuksemme on todellakin kunnossa. Ovatko hätärahoittajamme varautuneet tällaisissa olosuhteissa pahimpaan mahdolliseen? Olemme siirtymässä maksuvalmiusongelmasta vakavaraisuusongelmaan.
On totta, että joudumme aikanaan tarkistamaan sääntelysuojaamme, mutta tätä ei voida eikä pidä tehdä hätiköiden, kriisin ollessa pahimmillaan. Vaarana olisi ylireagointi ja tarpeettomien, väärin kohdennettujen ja liian tiukkojen ehtojen määrääminen, mikä ainoastaan haittaisi talouttamme ja tulevia työpaikkojamme koskevia investointimahdollisuuksia.
Kaikkein tärkein asia on luottamuksen palauttaminen, joka on saatava aikaan välittömästi. Arvoisa Joaquín Almunia, mainitsitte tämän useita kertoja. Katsotaan, mitä voimme ryhtyä tekemään asialle.
Kehottaisin maailman tärkeimpien talousalueiden johtajia Amerikassa, Euroopassa sekä Lähi- ja Kaukoidässä kokoontumaan yhteen muutamien päivien sisällä ja vakuuttamaan maailmalle yksituumaisesti, että siellä, missä liekit saattavat leimahtaa, tehdään ehdottomasti kaikki tarvittava niiden sammuttamiseksi. Vasta sitten kun liekit ja hiillos on sammutettu, voimme alkaa käydä läpi sitä, miten kaikki tapahtui ja mitä on tehtävä, ettei sama toistuisi.
Luottamus on elinvoimaisen rahoitusjärjestelmän ja menestyvän maailmantalouden perusta. Vapaiden markkinatalouksien korkeimpien poliittisten johtajien - siis huippukokouksen - on nyt yhdessä ilman tekosyitä, salailua ja vastaväitteitä kannettava täysi vastuu luottamuksen palauttamisesta.
Wolf Klinz
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, valtiovarainministeri Henry Paulson kutsui muutamia viime viikkoja "nöyryyttäväksi" ajaksi Yhdysvalloille julkistaessaan 700 miljardin dollarin hätäapupaketin maan lamaantuneelle rahoitussektorille.
Yhdysvaltojen tilanne on todellakin hälyttävä. Yhdysvaltojen rahoitusjärjestelmä, joka muodostuu investointipankeista, riskirahastoista ja tavanomaisen pankkivalvonnan ulkopuolelle jäävistä strukturoiduista tuotteista sekä yhtä tarkoitusta varten perustettujen yhtiöiden kautta hoidetuista lukuisista liiketoimista, joita ei näy taseissa, on käytännössä romahtanut. Se ei todennäköisesti herää kovin nopeasti henkiin alkuperäisessä muodossaan. Kaksi viimeistä puhdasta investointipankkia - Goldman Sachs ja Morgan Stanley - ovat nyt siirtyneet kaupalliseen pankkitoimintaan. Lupaus yleisesti saatavilla olevasta halvasta rahasta, joka jatkuvasti lisää kasvua, voittoja ja maksuvalmiutta, on paljastunut harhakuvitelmaksi: tällainen jatkuva liike on yksinkertaisesti mahdotonta. On yksinkertaisesti mahdotonta ylläpitää pitkällä aikavälillä velkarahoitteista korkeaa elintasoa, jolla kaikille taataan auto, asunto ja muutkin mukavuudet jo nuorena. Reaalitalous on saanut meidät kiinni: ilman työtä ei voida säästää eikä ilman säästöjä tehdä investointeja, eikä kestävä kasvu ole mahdollista ilman investointeja.
Eurooppalaisten pitäisi ottaa opiksi Yhdysvaltojen kriisistä. Vakaa julkinen talous on ainoa vaihtoehto. Raha ei kasva puissa. Halvan rahan runsas tarjonta, jota sosialidemokraatit EKP:lta jatkuvasti vaativat, ei ratkaise ongelmaa vaan ainoastaan pahentaa sitä.
Komission pitäisi mahdollisimman nopeasti mutta kuitenkin suhteellisuudentajuisesti ja tunnollisesti toteuttaa Euroopan parlamentin tukemat ehdotukset, jotka koskevat arvopaperistamista, strukturoitujen sijoitustuotteiden säilyttämistä alkusijoittajan tilillä, valvonnan lisäämistä, markkinaosapuolten menettelysääntöjä ja monia muita toimenpiteitä.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Jean-Pierre Jouyet, arvoisa komission jäsen, aluksi haluan kiittää Jean-Pierre Jouyet'ta siitä, että hän on käytettävissä, sekä pätevyydestä, jota hän osoittaa kaikilla aloilla.
Eurooppa ei voi säännöllisin väliajoin kärsiä kriiseistä, jotka saavat alkunsa Yhdysvaltojen kapitalismista. Edelliset puhujat ovat tehneet tämän varsin selväksi. Tämä ei tarkoita vihamielistä suhtautumista Yhdysvaltoihin. Se perustuu ilmeiseen tosiasiaan: kriisin syynä on vakava toimintahäiriö, joka edellyttää tarmokkaita oikaisukeinoja. Itsesääntely ei riitä.
Nykyinen kriisi on kuitenkin maailmanlaajuinen. Jean-Pierre Jouyet totesi aiemmin, että tarvitaan uusia toimenpiteitä - säädöksiä ja sääntelyä - ja että on arvioitava pankkien tilinpäätöksiä ja vakavaraisuutta, valtion omistamia sijoitusyhtiöitä, palkkoja, avoimuutta, valvontaa ja tilinpäätösstandardeja. Kaikkea tätä olisi täydennettävä ja kehitettävä.
On myös monta kertaa todettu, että meidän on palautettava luottamus rahoitusjärjestelmään, joka on olennainen osa talouselämää. Olen eri mieltä esitetystä kritiikistä ja katson, että tässä suhteessa puheenjohtajavaltio Ranska on reagoinut nopeasti. Ehdotuksissa, joita Nicolas Sarkozy esitti Euroopan unionin puolesta New Yorkissa, oli selvä sanoma, ja hänen laajennetusta G8-maiden kokouksesta esittämänsä ehdotuksen ansiosta maailman lukuisat taloudelliset toimijat saavat tilaisuuden kokoontua yhteiseen neuvottelupöytään, mikä on todella merkittävä askel.
Jos halutaan laatia maailmanlaajuiset säännöt, asioita ei voida ratkaista pelkästään Euroopassa. Tietenkin Euroopassa on edistyttävä, ja on valitettavaa, että tässä suhteessa on toimittu jokseenkin hitaasti. Tarvitaan kuitenkin myös kansainvälisiä sääntöjä. Globaalissa taloudessa myös sääntöjen on oltava maailmanlaajuiset.
Meillä on vielä paljon tehtävää, ja luotan siihen, että Jean-Pierre Jouyet'n aikaisemmin ilmoittamilla toimenpiteillä varmistetaan toteuttamiskelpoisten ratkaisujen löytäminen lähiviikkoina ja -kuukausina. Olisi naurettavaa ajatella, että nämä asiat voitaisiin ratkaista muutamassa minuutissa.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
(DE) Arvoisa puhemies, viime päivien aikana Yhdysvaltojen rahoitusjärjestelmä on lievästi sanottuna ollut hyvin sekasortoinen. Yksi tärkeimmistä uutisaiheista oli se, että Lehman Brothers Holdings Inc. pakotettiin hakemaan konkurssisuojaa velkojia vastaan. Haluan esittää tässä yhteydessä kaksi huomautusta. Ensinnäkin Yhdysvallat suunnittelee valtavaa tukipakettia. Tämä ei kuitenkaan lopeta kriisiä tai suojaa meitä jatkossa uusilta yllätyksiltä tapahtumien tullessa julki.
Toiseksi totean, että on välttämätöntä ratkaista, mitä sääntelymekanismeja voitaisiin parantaa ja missä asioissa avoimuutta voitaisiin lisätä. Uudet ja paremmat säädökset eivät kuitenkaan valitettavasti sulje pois kaikkia epämieluisia yllätyksiä, joita rahoitusmarkkinoilla saattaa tulevaisuudessa tapahtua, sillä emme ole perehtyneet kaikkiin pankkialan nykyisiin mekanismeihin.
Miksi sanon tämän? Kerron teille esimerkin. Yllätykset ovat mahdollisia esimerkiksi pankkienvälisissä nettoutussopimuksissa, jotka ovat erittäin tärkeitä riskien minimoinnissa. Pankit voivat tietenkin ottaa nettoutusta koskevat sopimuksen huomioon riskinarvioinnissa vain, jos ne ovat oikeudellisesti sitovia. Voidaanko paremmilla säännöillä päästä tulevaisuudessa kokonaan eroon nettoutussopimusten pätevyyteen liittyvistä epävarmuustekijöistä? Mielestäni ei voida. Näin ollen edes järkevillä ja luotettavilla säädöksillä ei nähdäkseni päästä eroon ikävistä yllätyksistä tulevaisuudessa.
Manuel António dos Santos
(PT) Arvoisa puhemies, nykyiseen rahoituskriisiin, joka on lyhyellä aikavälillä taloudellinen ja aivan varmasti myös yhteiskunnallinen, kenties poliittinenkin, olisi voitu varautua etukäteen, koska se oli ennustettavissa. On valitettavaa, että ääriliberalistinen dogmaattisuus ja rahoituskeinottelu, niin kutsuttu "paholaisen talous", ovat päässeet voitolle sosiaalisista näkökohdista sekä yrittäjyyteen ja toimintaan perustuvasta taloudesta, joka on ainoa talousmalli, jolla pystytään luomaan vaurautta ja hyödyttämään kansalaisia.
Sääntely on pettänyt, kuten komission jäsen Almunia totesi. Se on pettänyt, ja sitä on nyt tarkistettava perusteellisesti sen jälkeen, kun rangaistukset on jaettu. Joaquín Almunia totesi myös, että maailmanlaajuisen rahoitusjärjestelmän kriisi on rakenteellinen. Sen takia ei riitä, että hyödynnämme vain käytössämme olevia politiikan välineitä. On mahdotonta hyväksyä Euroopan keskuspankin asennetta: se haluaa välttämättä käyttää korjauskeinoja, jotka eivät tepsi nykyiseen ongelmaan; tai tiettyjen Ecofin-neuvoston jäsenten asennetta: vain kaksi viikkoa sitten he ilmaisivat hämmästyksensä kriisin laajuudesta, mutta ovat silti sokean optimisminsa vankeja; ja komission jäsenen Charlie McCreevyn asennetta: hän ehdottaa vain joidenkin asioiden muuttamista, niin että kaikki säilyy ennallaan.
Komission vastuulla on nyt käyttää kaikkia välineitään ja painostaa jäsenvaltioita kehittämään uusia välineitä. Vastuuseen kuuluu erityisesti se, että komissio ottaa huomioon asianmukaiset ja varteenotettavat suositukset, jotka Euroopan parlamentti antoi Poul Nyrup Rasmussenin mietinnön johdosta.
Dumitru Oprea
(RO) Sanotaan, että globalisaatiota voi paeta, mutta siltä ei voi piiloutua. Sama pätee maailmanlaajuisiin rahoitusmarkkinoihin. Normaalioloissa voittoja saatiin kaikkialla maailmassa, mutta nykyisiin tappioihin on syynä kapitalismi. Mielestämme syy on suurelta osin valtion, joka on unohtanut yhden tärkeimmistä perusrakenteistaan, rahoitusinfrastruktuurin, joka on aivan yhtä tärkeä kuin maantie- ja rautatieverkosto ja lentoreitit.
Nyt Yhdysvallat, Euroopan unioni ja jäsenvaltiot yrittävät luoda perustan uudelle infrastruktuurille: maailmanlaajuiselle rahoitusinfrastruktuurille. Valitettavasti valtio puuttuu asioihin varsin myöhään. Tämä ei ole uusi asetus, mutta sillä lisätään sujuvuutta ja valvotaan maailmanlaajuisia rahoitusvirtoja, ja kaikkien valtioiden pitäisi osallistua tähän ja mahdollistaa siten rahoitusjärjestelmän uskottavuuden palauttaminen.
Proinsias De Rossa
(EN) Arvoisa puhemies, maanantaina komission jäsen McCreevy ilmoitti, että riskirahastot ja pääomasijoitukset eivät olleet syynä nykyiseen sekasortoon. Tämänpäiväisessä The Guardianissa kerrottiin, että miljardööri John Paulson paljastui eilen yhdeksi niistä riskirahastojen johtajista, joka on ylimyynyt Yhdistyneen kuningaskunnan pankkien osakkeita lyöden lähes 1 miljardia Englannin puntaa vetoa sen puolesta, että niiden osakkeiden hinnat laskevat rajusti. Hänen New Yorkiin sijoittautunut yhtiönsä Paulson & Co oli viime vuoden parhaiten menestynyt riskirahasto käytettyään vakuutena subprime-asuntoluottoja, jotka myöhemmin muuttuivat ongelmallisiksi luottolaman takia. Paulson & Co on lyönyt vetoa neljän liikepankin puolesta, mukaan luettuna HBOS, jonka oli pelastuakseen pakko myöntyä Lloyds TSB:n tekemään yritysostoon viime viikolla osakkeidensa äkillisen romahtamisen jälkeen.
Jos komission jäsen McCreevy ei ole valmis sääntelemään kaikkia rahoituslaitoksia, hänet olisi pakotettava siirtymään syrjään. Komission vastuulla on huolehtia siitä, ettei kyseisten laitosten anneta tyhjentää eläkerahastoja sekä säästäjien ja työntekijöiden taskuja. Ainoa keino estää niitä on lisätä avoimuutta ja sääntelyä tällä alalla. Niin kutsuttu markkinoiden "näkymätön käsi" on itse asiassa taskuvaras, ja mitä näkymättömämpi se on, sitä useampia taskuja se tyhjentää.
Puhemies
(IT) Luullakseni jäsen De Rossa ehdottaa, että komission jäsen McCreevylle tarjotaan The Guardianin tilausta. Puhemiehen kabinetti tutkii asiaa.
Olle Schmidt
(SV) Arvoisa puhemies, meillä on täysi syy reagoida kohtuuttomiin korvauksiin ja palkitsemisjärjestelmiin. Luullakseni teemme kaikki niin ja se on täysin ymmärrettävää, mutta kuunneltuani keskustelua totean kuitenkin, että kiihkeä poliittinen retoriikka ei ole oikea tapa ratkaista maailmanlaajuisia rahoituskriisejä. Ette saa kuulostaa siltä kuin heittäisitte lapsen menemään pesuveden mukana ja lisätä pakokauhua, joka pääsi valloilleen rahoitusmarkkinoilla viime viikolla. Niin ei saa käydä Euroopan parlamentissa. Meidän on oltava järkeviä ja käytännöllisiä. Tämän vastuun olemme saaneet äänestäjiltämme. Ystäväni, meidän on tarkasteltava asioita tasapuolisesti, laadittava järkeviä ja tehokkaita sääntöjä ja lakeja, jotka antavat mahdollisuuden kasvuun ja itsesääntelyyn. Huolestun kuullessani tätä kiihkeää retoriikkaa. Se tekee minut levottomaksi, ja pelkään, että se johtaa ylisäänneltyyn rahoitusalaan, joka ei pysty tuottamaan kipeästi tarvitsemaamme kasvua. Äänestäjiemme toiveissa on kasvu ja työllistämismahdollisuuksien lisääminen.
Jean-Pierre Audy
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, olen kuunnellut hämmästyneenä sosialistien ja kommunistien näkemyksiä, joiden mukaan järjestelmä on epäonnistunut. Ilmeisesti heillä on lyhyt muisti - heillä, jotka 1900-luvulla saattoivat vararikkoon jokaisen käsissään olevan talouden. Ongelma on maailmanlaajuinen, ja ratkaisun on siksi oltava eurooppalainen.
Arvoisa komission jäsen, rahoitukseen liittyvästä kysymyksestä puheen ollen haluaisin tietää, aiotteko panna täytäntöön Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 105 artiklan 6 kohdan, jonka nojalla neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa Euroopan keskuspankille tehtäviä, jotka koskevat luottolaitosten toiminnan vakauden valvontaa. Arvelen kansalaisten olevan nykyään sitä mieltä, että meidän on aika seurata rahoitusjärjestelmien vakavaraisuusvalvonnassa käytettäviä menettelytapoja. Emme voi kehittää sisämarkkinoita ilman EU:n sääntelytoimia.
Dariusz Rosati
(EN) Arvoisa puhemies, tämä kriisi on osoittanut, että maailmanlaajuisessa rahoitusjärjestelmässä on vakavia puutteita. Ensin valvontalaitokset eivät onnistuneet estämään sijoittajien vastuutonta toimintaa. Olemme seuranneet uusien rahoitusvälineiden kehittämistä. Välineet eivät kuitenkaan ole riittävän avoimia eivätkä anna mahdollisuutta asianmukaiseen riskinarviointiin. Toiseksi rahoituslaitosten omistajat ja osakkaat eivät valvoneet kunnolla johtajiaan, jotka maksoivat itselleen kohtuuttomia palkkoja ja palkkioita vain siitä hyvästä, että ajoivat yhtiönsä konkurssiin.
Kiireellisiä toimia tarvitaan ainakin näillä kahdella osa-alueella. Emme halua Yhdysvalloissa romahdukseen johtaneen tapahtumaketjun toistuvan Euroopassa. Euroopassa ei haluta, että rahoitusyhtiöiden toimitusjohtajat häipyvät kymmeniä miljoonia dollareita taskussaan ja jättävät laskunsa veronmaksajien maksettavaksi. Edellytämme komissiolta varteenotettavia toimia tässä asiassa.
Jean-Pierre Jouyet
neuvoston puheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, kiitän parlamentin jäseniä tästä mielenkiintoisesta keskustelusta. Voisimme jäädä tänne tuntikausiksi, sillä aihe on varmasti vilkkaan keskustelun arvoinen, ja parlamentin jäsenten ajatustenvaihto on ollut kiehtovaa. Valitettavasti meillä on kuitenkin aikaraja.
Päätelmäni ovat seuraavat: puuttumattomuuden periaatteesta ja sääntelyn puutteesta totean ensinnäkin sen - työstäni johtuvat rajoitukset huomioon ottaen - että olen mielestäni ilmaissut kantani varsin selkeästi. Mielestäni emme saa juuttua sääntelyä ja sääntelemättömyyttä koskevaan keskusteluun. Rahoitusalan sääntelyn purkaminen on nykyään vanhentunut käsite. Vastedes ratkaisu on vahva ja nykyaikainen rahoitusalan sääntely. Sitä on mukautettava, ja on mentävä tähänastisia toimia pidemmälle.
Tämä on ensimmäinen seikka, jota haluan korostaa, ja tässä asiassa olen hyvin selväsanainen. Kuuntelin tarkasti myös Silvana Koch-Mehrinin puheenvuoroa ja totean saman kuin hänkin: sääntely ei ole markkinoiden vihollinen. Kaikkien on kannettava vastuunsa. Sääntely ja voimassa olevien sääntöjen mukauttaminen on viranomaisten tehtävä, sillä kyse on järjestelmän vakaudesta sekä yksityisten säästäjien ja tallettajien suojelusta. Jäsen Wurtzille toteaisin seuraavaa: tämä kriisi vaarantaa myös työllisyyden ja kasvun, joilla on välitön vaikutus reaalitalouteen. Siksi meidän on toimittava myös vähävaraisimpien puolesta, ja nopeasti sittenkin.
Toiseksi katson, että EU:n on toimittava tiiviimmän kansainvälisen yhteistyön puitteissa. Muuta vaihtoehtoa ei ole. Kuten todettiin, EU:n on saatava äänensä kuuluviin, sillä muuten se joutuu mukautumaan Yhdysvaltojen tekemien ratkaisujen vaikutuksiin. Näin kävi jo Sarbanes-Oxley-lain kanssa. Näimme sen seuraukset joillekin eurooppalaisille yhtiöille ja sen vaikutuksen tilinpäätös- ja markkinastandardeihin.
Voimme aloittaa välittömästi. Kuten komission jäsen Almunia ja presidentti Nicolas Sarkozy kumpikin totesivat, ainoa etumme on se, että nykyisin EU voi pitää tinkimättä puolensa, saada äänensä kuuluviin kansainvälisissä yhteyksissä, ottaa ohjat käsiinsä ja saada etumatkaa. Kehotan eurooppalaisia koordinoimaan toimintansa turvatakseen EU:lle vahvan kansainvälisen aseman sekä pohtimaan kasainvälisiä rahoitusrakenteita ja kansainvälisiä sääntelyviranomaisia.
Ellei kansainvälisiä toimia toteuteta, emme voi valittaa, ettei meillä ole muuta vaihtoehtoa kuin turvautua valtion sijoitusyhtiöihin, jotka lisäksi haluamme säilyttää. Tarkoitukseni ei ole tuomita, mutta tässä asiassa tarvitaan tietynlaista johdonmukaisuutta. Meidän on oltava selvillä siitä, mitä haluamme tehdä, ja siitä, että jos EU ei toimi, joudumme turvautumaan muihin varoihin rahoitusjärjestelmän vakauttamiseksi.
Kolmannen näkemykseni ovat maininneet useat puhujat, myös Martin Schulz. On totta, että meidän on käsiteltävä palkkakysymystä ja suhdanneherkkiin markkinatoimiin liittyvien voittojen ongelmaa. Markkinatoimijoiden palkkoihin liittyvää kysymystä olisi tarkasteltava myös tämän kansainvälisen pohdiskelun valossa. En ole ensimmäinen, joka tämän toteaa. Myös pääministeri Gordon Brown on todennut tämän aiemmin. Minusta tämä vaikuttaa johdonmukaiselta, ja asiaa on pohdittava perusteellisesti.
On selvää, ettei tämä ole vain taloudellinen kriisi ja rahoituskriisi, vaan myös etiikkaa ja vastuuta koskeva kriisi. Kriisissä on kyse talouden etiikasta, ja se koskee kaikkia toimijoita ja poliittisia johtajia heidän sympatioistaan riippumatta. Kuten Francis Wurtz ja muut puhujat ovat korostaneet, rahoitusalan on jatkossakin palveltava taloutta, eikä talous saa joutua rahoitusalan uhriksi.
Kuten totesin, on pohdittava rahoituslaitosten asemaa ja valtiovarainministerien komission ehdotusten pohjalta laatimaa etenemissuunnitelmaa. Käsittelen seuraavaksi konkreettista edistymistä. Totean Pervenche Berèsille, että meidän on mentävä pidemmälle ja toimittava nopeasti aikataulun suhteen. Toistan komission jäsen Almunian toteamuksen: komission on toimittava nopeasti, koska kyse on luottamuksen palauttamisesta, ja käsittelen lopuksi tätä seikkaa.
Vaikka Eurooppa on päässyt vähemmällä, meidän on silti tärkeää levittää ympärillemme luottamusta. Se tarkoittaa toimintaa, kansainvälistä yhteistyötä, sääntöjen rohkeaa mukauttamista, nopeaa toimintaa ja valmiita ehdotuksia esitettäväksi 15. lokakuuta kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle. Lisäksi on sovellettava parlamentin esittämiä ehdotuksia ja, kuten todettiin, tiedostettava, että olemme tekemisissä sellaisen liiketoiminnan kanssa, joka ei vaikuta ainoastaan koko rahoitusjärjestelmän maksuvalmiuteen vaan myös sen vakavaraisuuteen.
Luottamus talouteen on nyt se tekijä, joka polkaisee kasvun käyntiin, ja siksi on luovuttava dogmaattisuudesta ja tartuttava määrätietoisesti toimeen sekä hyödynnettävä kaikkia käytettävissämme olevia välineitä.
Joaquín Almunia
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka ovat tässä keskustelussa korostaneet, että meidän on tartuttava toimeen ja reagoitava rahoitusjärjestelmämme mittavaan muutokseen, että meidän on opittava aiemmista virheistä ja että meidän - EU:n toimielinten - on tehtävä yhteistyötä, sillä on kaikille selvää, että ilman toimielinten välistä yhteistyötä emme voi onnistua. Toteuttaessamme toimia meidän on tehtävä yhteistyötä myös muiden mukana olevien osapuolten kanssa, ja tiedämme, että kyse on maailmanlaajuisista rahoitusjärjestelmistä. Elleivät ne olisi maailmanlaajuisia, ne eivät vaikuttaisi meihin nykyisellä tavalla, joten on muistettava, että johtajuutemme, aloitteidemme ja päätöstemme seurauksena meidän olisi saavutettava laaja yksimielisyys kannoistamme muiden kumppaneiden ja toimijoiden kanssa. Ellei näin käy, on rehellisyyden nimessä todettava, että joudumme kärsimään siitä, että olemme selkeitä mutta herkkäuskoisia, emmekä säilytä kilpailukykyämme rahoitusalalla. Tarvitsemme jatkossakin kilpailukykyä - emme vain tehokkuutta, tarkkuutta tai kykyä oppia aiemmista virheistä, vaan myös kilpailukykyä.
Kuten jo alustuspuheenvuorossani totesin - ja yhdyn puhemiehen huomautuksiin - tarkoitan lyhyen aikavälin toimilla Ecofin-neuvoston etenemissuunnitelman täytäntöönpanoa sen kaikilta osin mahdollisimman pian, ja jäsen Pervenche Berèsille totean, että asiat ovat hyvällä mallilla. Nizzassa joitakin viikkoja sitten tehty arviointi osoittaa, että etenemme oikeaan suuntaan hyväksymällä kyseisen Ecofin-neuvoston päätökset. Ensi viikolla meidän on esitettävä vakavaraisuusdirektiiviä koskevia ehdotuksia ja lähiviikkoina luottoluokituslaitosdirektiiviä koskevia ehdotuksia.
On myös hyvin tärkeää, että Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät Solvenssi II -direktiivin mahdollisimman pian. Vakausfoorumin on jatkettava tehokasta toimintaansa EU:n rajojen ulkopuolella. Tällä instituutiolla - Lamfalussy-kehyksen kolmannen tason komiteoilla - on tällä hetkellä erittäin suuri merkitys. Parlamentti, komissio ja toivottavasti myös neuvosto ovat syvästi huolissaan tällä tasolla ilmenneistä laimeista reaktioista. Kyseessähän ovat sellaiset instituutiot - Baselin komitea ja kansainvälinen tilinpäätösstandardilautakunta - joiden pitäisi toimia huomattavasti tehokkaammin kuin silloin kun ne muutama vuosi sitten perustettiin. Tämä on avainkysymys, kuten neuvoston puheenjohtaja Jean-Pierre Jouyet totesi. Emme siis ole yksin. Meidän on toimittava nopeasti ja tehokkaasti, otettava huomioon ratkaistavanamme olevat suuret ongelmat ja samalla varmistettava, että muut seuraavat näyttämäämme esimerkkiä, kuten tiedämme monilla muilla sääntelyaloilla tapahtuneen.
Rakenteelliselta kannalta katsottuna emme valitettavasti voi nykyisin päättää kaikesta itse. On kuitenkin totta - ja olen täysin samaa mieltä - että sääntelyn ja markkinoiden suhde muuttuu tämän kriisin takia. On täysin selvää, että muun muassa sääntelyssä on puutteita.
Luullakseni olemme kaikki samaa mieltä siitä, että suhteita Yhdysvaltain viranomaisiin on tiivistettävä kaikissa hallintoportaissa. Tämä ei koske vain komission tehtävää toimeenpanovallan käyttäjänä, vaan myös parlamentin suhteita kongressiin, jolla on nyt keskeinen merkitys Yhdysvaltojen erityisongelmien ratkaisemisessa. Meidän on toimittava monenvälisesti. Kaikki rahoitusjärjestelmän puutteet, joita ovat varojen liiallinen saatavuus, toimijoiden kohtuuton riskinotto ja aiemmin toteamamme riittämätön riskintorjunta - Jean-Pierre Jouyet'n mukaan ahneus - johtuvat pohjimmiltaan maailmanlaajuisesta epätasapainosta, jota maailmanlaajuiset instituutiot eivät ole toistaiseksi pystyneet ratkaisemaan. Eurooppalaisten on toimittava yksimielisesti ja saatava muut kansainväliset kumppanit vakuuttuneiksi siitä, että jos emme pysty korjaamaan maailmanlaajuista epätasapainoa asianmukaisesti, se aiheuttaa uusia ongelmia tulevaisuudessa, ja EU:n sisäinen toiminta on koordinoitava selkeämmin ja tehokkaammin.
Kuulumme talous- ja rahaliittoon. Meillä on sisämarkkinat ja olemme laatineet rahoituspalvelujen yhdentymistä koskevan toimintasuunnitelman, mutta silti EU:ssa on vielä paljon sisäisiä esteitä ja tehottomuutta. Mielestäni meidän kaikkien olisi tiedostettava, että tämä edellyttää EU:n tiiviimpää yhdentymistä kansallisten reaktioiden tai jäsenvaltioiden torjuvien asenteiden sijasta.
Tämän lisäksi on pidettävä mielessä, mitä haasteita meillä on keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä, ja näissä erittäin vaikeissa olosuhteissa on pidettävä kiinni vakaus- ja kasvusopimuksesta, Lissabonin strategiasta sekä energia-alaa ja ilmastonmuutosta koskevista strategioista, jotka ovat nyt äärimmäisen tärkeitä. Meillä ei ole varaa unohtaa, että vastassamme on rahoitusmarkkinoita ajatellen paitsi erittäin hankalia lyhyen aikavälin haasteita myös maailmantalouden ja oman tulevaisuutemme kannalta merkittäviä keskipitkän ja pitkän aikavälin haasteita.
Lopuksi totean vielä, että tätä seikkaa ei mainittu etenemissuunnitelmassa, mutta se on asialistalla seuraavassa Ecofin-neuvoston kokouksessa, ja komissio on aivan samaa mieltä tästä kysymyksestä. Päälliköiden, johtajien ja toimitusjohtajien sekä kaikkien suunnannäyttäjien ja markkinoiden päätöksentekijöiden palkkiojärjestelmää on arvioitava. Kerron teille yhden asian, ja kohdistan sanani myös neuvostolle: vuonna 2004 komissio - erityisesti kollegani Charlie McCreevy - antoi suosituksen, jossa pyydettiin jäsenvaltioita tekemään tätä asiaa koskevia päätöksiä ja välttämään vääränlaisia kannustimia. Olemme pohtineet, mitä sen jälkeen on tapahtunut viimeisten neljän vuoden aikana. Vain yksi 27 jäsenvaltiosta suhtautui komission kannalta myönteisesti tähän suositukseen. Niinpä komissio yhtyy täysin yhteisymmärrykseen, joka vallitsee myös näiden tärkeiden kysymysten käsittelystä.
Puhemies
(IT) Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset kannanotot (työjärjestyksen 142 artikla)
Sebastian Valentin Bodu  
kirjallinen. - (EN) Yhdysvaltojen rahoitusjärjestelmä on järkkynyt viime päivien aikana, kun Lehman Brothers hakeutui konkurssiin ja Merrill Lynch suostui Bank of American tekemään ostotarjoukseen pelätessään samantyyppistä romahdusta. Dow Jonesin osakeindeksi laski 15. syyskuuta 4,4 prosenttia ja kaksi päivää myöhemmin vielä 4,1 prosenttia. Maailmanlaajuinen osakkeiden hintojen lasku 15.-17. syyskuuta aiheutti sijoittajille noin 3,6 biljoonan Yhdysvaltain dollarin tappiot. AIG:n osakkeet laskivat yli 90 prosenttia: viime vuoden 72:sta Yhdysvaltain dollarista 2,05:een Yhdysvaltain dollariin. Yhdysvaltain hallitus otti AIG:n hallintaansa 85 miljardin Yhdysvaltain dollarin apupaketilla 16. syyskuuta. Nämä tapahtumat ovat osoitus laajimmasta rahoituskriisistä, joka Yhdysvaltoja on kohdannut sitten 1930-luvun suuren laman. Ne sattuivat viikon kuluttua siitä, kun Yhdysvaltojen liittohallitus otti hallintaansa jättimäiset asuntolainayhtiöt Fannie Maen ja Freddie Macin. Ongelma on se, että Lehman Brothers ja AIG ovat velkaa miljardeille velkojille sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa. Onko Eurooppa varautunut sokkivaikutukseen, jonka sen kiinteä yhteys Yhdysvaltojen markkinoihin aiheuttaa? Riittävätkö EKP:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan keskuspankin markkinoille pumppaamat 36,3 miljardia euroa torjumaan vaaran?
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk  
kirjallinen. - (PL) Haluan kiinnittää parlamentin jäsenten huomion seuraaviin seikkoihin.
1. Yhdysvaltojen hallitus ja keskuspankki ovat toistaiseksi jakaneet lähes 1 biljoonaa Yhdysvaltain dollaria rahoituskriisin vaikutusten torjumiseen. Niin kutsuttu Paulsonin paketti sisältää uusia ehdotuksia, joiden on arvioitu aiheuttavan 700-800 miljardin Yhdysvaltain dollarin lisäkustannukset. Tämä viittaa siihen, että nykyinen kriisi on verrattavissa vuoden 1929 suureen pörssiromahdukseen.
2. Lisäksi EKP myönsi noin 750 miljardia Yhdysvaltain dollaria maksuvalmiuden parantamiseen, kun taas Yhdistyneen kuningaskunnan keskuspankki vapautti noin 80 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Nämä toimet antavat vain lisätodisteen siitä, miten vakavana tilannetta Euroopan rahoitusmarkkinoilla pidetään.
3. Kaikki mainitut toimenpiteet osoittavat, että hallituksen vahva ja määrätietoinen väliintulo on jälleen suosiossa. Kaikkein liberaaleimmatkin talousasiantuntijat myöntävät, että kriisin pysäyttämiseksi on tarpeen ottaa käyttöön sääntöjä, ja ovat itse asiassa valmiita hyväksymään hallitusten ja kansainvälisten rahoituslaitosten osallistumisen näihin prosesseihin.
4. Kriisin mittasuhteet ja laajuus vaikuttavat kielteisesti reaalitalouden liiketoimintatapahtumien kulkuun. Tämä johtaa Yhdysvalloissa talouslamaan, toisin sanoen negatiiviseen talouskasvuun. Se merkitsee myös talouskasvun hidastumista Euroopassa.
5. Tilanne huomioon ottaen kaikkien valtioiden on välttämätöntä vahvistaa rahoitusvalvonnasta vastaavia laitoksia. Tämä pätee erityisesti EU:hun. Kyseisten laitosten on voitava valvoa tiukemmin tärkeimpien pankkien, sijoitusrahastojen ja vakuutuslaitosten toimintaa. Rahoitusalan turvallisuutta ja vakautta voidaan tulevaisuudessa parantaa ainoastaan tiukemman valvonnan avulla.
Esko Seppänen  
kirjallinen. - (FI) Nyt tiedetään, että valtiovaltaa tarvitaan kapitalismin takaajaksi taloudellisestikin eikä vain sotilaallisesti. Petokapitalismin isänmaassa USA:ssa valtiovalta on yksityistänyt keinotteluvoitot ja on nyt sosialisoimassa roskapankkiin taloushistorian suurimmat keinottelutappiot.
Peto (Raubtier) on saksankielinen nimitys sille kapitalismille, joka perustuu kantasanaansa Raub (ryöstö) lähellä olevaan toiseen sanaan Raubgier (saaliinhimo). Molempi parempi.
Pahoihin päiviin varautuneilta tallettajilta kaikkialla maailmassa ryöstetään lähivuosina osa säästöjen arvosta, kun viime viikon tapahtumien seurauksena maailmantalous inflatoidaan ja/tai ajetaan taloudelliseen taantumaan. On vaikea kuvitella, miten USA muuten pystyisi maksamaan nyt syntyviä uusia suunnattomia velkojaan, kuin inflaatiolla eli heikentämällä rahan arvoa vastaamaan oman velanhoitokykynsä huonontumista ja normalisoimaan ylihinnoiteltuja varallisuusarvoja.
USA:ssa julkisen vallan sallimat ja petokapitalismin markkinaterroristipankkien valmistamat aikapommit, jotka perustuvat pankkien kahdenvälisiin (swap) kauppoihin, virtuaalisiin finanssituotepaketteihin, luottokelvottomien asiakkaiden maksukyvyttömyyteen ja katteettomiin luottovakuutuksiin, ovat räjähdelleet veronmaksajien silmille - ja muu maailma maksaa.
