Istuntojakson avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin torstaina 24. huhtikuuta 1997 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Hallam
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron 3 artiklan alaisuuteen kuuluvasta asiasta. Valitettavasti minun on otettava esille asia, joka koskee parlamentin loukkaamattomuutta ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamisesta tehdyn Euroopan yleissopimuksen 9 artiklaan kohdistuvaa vakavaa rikkomusta. 9 artikla koskee uskonnonvapautta.
Viime viikolla Belgian hallitus esitti parlamentilleen kertomuksen, joka koskee uskonlahkoja ja erilaisia kultteja. Yhdessä erityisen synkässä ja perättömässä helluntailaisliikettä koskevassa kappaleessa viitattiin " Christian fellowship" -lahkoon, joka toimii tässä parlamentissa Brysselissä. Viittauksella haluttiin selvästi asettaa kyseinen lahko negatiiviseen valoon.
Viittauksen kohteena oleva Christian fellowship on ilmeisesti ryhmä, jota oma tutkimusavustajani vetää Brysselissä. Ryhmä kokoontuu ainoastaan parlamentin tiloissa. Se on pikemminkin ekumeeninen kuin helluntailainen, vaikka helluntailaiset olisivatkin tervetulleita. Kokoukseen osallistuu säännöllisesti tutkimusavustajia, jotka ovat baptisteja, katolisia ja muiden uskonlahkojen jäseniä.
Ryhmä tapaa viikoittain toimistossani Belliard-rakennuksessa tai nimissäni varatussa huoneessa, ja siihen kuuluu muidenkin poliittisten ryhmien kuin PSE: n jäsenien, esimerkiksi PPE: n ja EDN: n jäsenien, avustajia. En yleensä osallistu kokouksiin, mutta kannan täyden vastuun sen toiminnasta.
Olen nyt hämmästynyt siitä, että Belgian viranomaiset ovat ilmeisesti ryhtyneet valvomaan tutkimusavustajani ja hänen ystäviensä toimistossani harjoittamaa uskonnollista toimintaa. Belgian hallitus ei ole antanut minulle, asiasta vastaavalle jäsenelle, tilaisuutta tulla kuulluksi tai vastata mihinkään sen kertomuksessa esittämiin syytöksiin. En tiedä tarkasti, mitä tietoa kootaan, kuka antoi valtuudet tiedon keräämiselle ja kuinka tieto myöhemmin säilytetään.
Kehottaisin teitä pyytämään Belgian hallitukselta sitoumuksen, että Euroopan unionin kansalaiset, tämän parlamentin jäsenten tutkimusavustajat mukaan luettuna, saavat vapaasti harjoittaa uskonnollista toimintaansa ilman valvontaa, ahdistelua ja kunnianloukkauksia.

Puhemies
Hallam, järkevintä on, että kirjoitatte Belgian parlamentin puhemiehelle ja tiedustelette häneltä, mitä tarkasti ottaen on tapahtunut. Tiedämme kaikki sen, että Euroopan parlamentin rakennuksiin sovelletaan ekstraterritoriaalisuutta, ja siten kukaan ei voi niitä valvoa.
Minun on muistutettava, että kannatan periaatteessa minkä tahansa parlamentin oikeutta olla kiinnostunut Euroopan kansalaisia koskettavista asioista. Samalla tavoin kun puolustan tämän parlamentin oikeuksia, mielestäni on myös kunnioitettava muiden oikeuksia. Siten mielestäni näyttää siltä, että tässä tapauksessa kaikkein järkevintä on tiedustella asiaa Belgian parlamentilta.

Marset Campos
Arvoisa puhemies, viime kuun 24. päivänä Antonio Antolinoksen ajamaa, Murciasta tulossa olevaa rekka-autoa vastaan hyökättiin Ranskassa Marseillen ja Avignonin välillä Ranskan santarmiston hyväksyvien silmien alla.
Haluaisin osoittaa suuttumukseni tästä hyökkäyksestä ja sen tarpeellisuuden, että velvoitatte Ranskan viranomaiset noudattamaan tavaroiden ja henkilöiden liikkumisen vapautta. Yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevat erimielisyydet on ratkaistava Brysselissä tai täällä, ei hyökkäämällä jäsenvaltioiden työntekijöitä tai tavaroita vastaan.

Puhemies
Marset, tiedätte kenellä on tätä koskeva toimivalta yhteisössä. Toimivaltaa ei ole parlamentilla tai sen puhemiehellä vaan komissiolla, jonka on valvottava yhteisön lainsäädännön noudattamista. Lisäksi tämän parlamentin vetoomuslautakunnan on oltava toimivaltainen pohtimaan asiaa ja kehotettava komissiota tarttumaan asiaan.

Elliott
Arvoisa puhemies, minun täytyy muistuttaa jälleen kerran niistä vaikeuksista, joita jäsenillä on ollut tänne Strasbourgin täysistuntoon pääsemisessä. Jostain kumman syystä tänä aamuna Air Inter -yhtiön lennolle Heathrow'sta Strasbourgiin oli varattu kone, joka ei pystynyt ottamaan lennolle kuin vain kaksi kolmasosaa varauksen tehneistä matkustajista. Tästä aiheutui valtavia ongelmia ja muutama parlamentin jäsen ei saanut paikkaa. Tätä ei voi missään nimessä hyväksyä. Asia olisi pitänyt korjata, mitkä tahansa syyt olivatkin. Henkilökunta Heathrow'n kentällä pahoitteli tilannetta, mutta kukaan ei selvästikään ollut ymmärtänyt, miten tärkeää oli varmistaa, että kaikki europarlamentaarikot sekä muut matkustajat pääsevät Strasbourgiin.
Kysyisin puhemieheltä, voisimmeko tehdä asialle jotakin. Tällaista ei todellakaan pitäisi joutua tekemään, mutta ottaen huomioon eräiden lentoyhtiöiden tehottomuuden, siitä saattaisi olla apua. Voiko parlamentti muistuttaa lentoyhtiöitä siitä, että Strasbourgin istunnon maanantaiaamun lennoille tulee useita parlamentin jäseniä Heathrow'n lisäksi myös muilta lentoasemilta. Näin varmistuisi, etteivät ne unohda asiaa ja etteivät ne laita lennoille sellaisia koneita, jotka eivät pysty ottamaan mukaan kaikkia matkustajia.
Meillä on ollut tämäntyyppisiä ongelmia aikaisemmin, ja painostuksen avulla olemme saaneet aikaan joitakin parannuksia. Muistan tapauksen, jolloin meidät lennätettiin Heathrow'hun Dublinin kautta. Dublin on erittäin kaunis paikka, mutta reitti ei ole oikea.

Puhemies
Elliot, pääsihteeri muistuttaa tästä lentoyhtiötä, ja joka kerta kun kokoonnun Ranskan viranomaisten kanssa muistutan heitä myös henkilökohtaisesti niistä vaikeuksista, joita tänne matkustaminen aiheuttaa.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti, meidän parlamenttimme, on ilmoittanut hankkivansa kalustuksen Brysselissä sijaitsevan Leopold-rakennuksen baareihin ja ravintolaan. Hollannissa asiasta ilmoitettiin suuressa päivälehdessä. Eräs hollantilainen yritys ilmoitti Luxemburgin toimistolle, että se haluaisi osallistua kalustuksen toimittamiseen ja haluaisi sen vuoksi saada asiaankuuluvat lomakkeet. Yritys lähetti faksin 11. huhtikuuta, mutta ei saanut vastausta. Se lähetti toisen faksin 16. huhtikuuta eikä vieläkään saanut vastausta. Loppujen lopulta vastauksena tuli ranskankielinen kirje. Sitten yritys tiedusteli, voisiko olla mahdollista saada kirje ja muut paperit englanniksi. Keskustelu Luxemburgin toimiston kanssa tapahtui ranskaksi ja vaikka paikan päällä oli hollantilainen, tämä ei halunnut tulla puhelimeen. Yrittäjän piti siis tyytyä ranskankielisiin papereihin. Nyt eräs käännöstoimisto kääntää niitä. Kopiot ovat kuitenkin niin huonolaatuisia, että käännöstoimistossa ei saada selvää niistä. Tämä yritys ei siis voi tehdä tarjousta. Arvoisa puhemies, haluaisin tietää, onko kysymyksessä todellakin yleinen kaikkia koskeva tarjouspyyntö, vai onko valinta jo tehty etukäteen, jolloin toimitaan sen mukaisesti? Onko tämä esimerkki julkisesta tarjouspyynnöstä, johon sisältyy avoimuus ja samanlaiset mahdollisuudet eurooppalaisille yrityksille? Kyse on Euroopan parlamentista ja mielestäni juuri sen on näytettävä hyvää esimerkkiä. Arvoisa puhemies, kuinka kansalaiset voivat suhtautua meihin vakavasti, ellemme suhtaudu vakavasti kansalaisiin ja yrityksiin?
Toukokuun 20. päivänä on visite des lieux kutsutuille. Puhutaanko kierroksen aikana vain ranskaa? Vai myös jotakin muuta kieltä? Pienet ja keskisuuret yritykset, jotka muodostavat unionin työllisyyden selkärangan, valittavat, että eurooppalaiset tarjousmenettelyt eivät ole tehokkaita.

Puhemies
Plooij-van Gorsel, nämä kysymykset esitetään puhemiehistölle kirjallisesti, ja niihin annetaan tarkka vastine. En voi antaa teille tätä vastinetta nyt heti paikalla. Yksiköt tarkastelevat vastinetta ja annan teille pian täydellisen vastauksen.

Eisma
Kun pääsihteerimme taas aikoo puhua yhteyksistä Strasbourgiin, minä aion taas esittää valituksen Brysselin ja Strasbourgin välisestä junayhteydestä. Normaalisti junassa on erinomainen ravintolavaunu. Siksi sitä junaa on niin mukava käyttää. Nyt palveluja on supistettu. Voisitteko pyytää Belgian rautateitä olemaan vastustamatta julkisen liikenteen käyttöä vähentämällä koko ajan palveluita? Olen ymmärtänyt kollegoideni vakuutteluista, että meillä on parlamentin tuki takanamme, kun vaadimme Belgian rautateitä säilyttämään palvelunsa.

Puhemies
Hyvä on. Kirjaamme tämän ylös, Eisma.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestys.
Puhemieskonferenssin työjärjestyksen 95 artiklan mukaisesti laatiman esityslistaluonnoksen lopullinen versio on jaettu. On ehdotettu seuraavia muutoksia:
Istunnot 12. 16. toukokuuta 1997 Strasbourgissa
Maanantai:

Puhemies
PPE-ryhmä on pyytänyt, että Brendan Patrick Donnellyn työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0089/97) kohta kohdalta -äänestystä koskevan parlamentin työjärjestyksen 116 artiklan tarkistamisesta palautetaan valiokuntaan.
Oomen-Ruijtenilla on puheenvuoro mietinnön palauttamisesta valiokuntaan.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, PPE-ryhmä on täysin samaa mieltä työjärjestyksen muutoksen tavoitteesta; se merkitsee sitä, että voimme lyhentää äänestysaikaa, ellemme enää äänestä alakohdista. Olemme samaa mieltä tästä tavoitteesta. Ryhmämme suuri enemmistö on kuitenkin sitä mieltä, että mikäli hyväksyisimme tämän mietinnön, se johtaisi siihen, että tarkistusten määrä lisääntyisi, emmekä itse asiassa saavuttaisi tavoitettamme. Tämän vuoksi haluamme pyytää teidän kauttanne parlamentilta, että Donnellyn mietintö palautettaisiin vielä kerran työjärjestystä käsittelevään valiokuntaan uudelleen pohdittavaksi, jotta saataisiin selville, painaako äänestyksen kieltäminen alakohdittain vaa'assa yhtä paljon kuin niiden tarkistusten suuri määrä, jotka meidän mielestämme tultaisiin esittämään.

Fayot
Arvoisa puhemies, olen pannut merkille PPE: n pyynnön Donnellyn mietinnön palauttamisesta valiokuntakäsittelyyn. Sosialistien ryhmä ei tietääkseni vastusta valiokuntakäsittelyyn palauttamista, mutta haluaisin kysyä erästä asiaa PPE: ltä: emmekö voisi ensin käydä keskustelua ja lähettää sen jälkeen, ennen äänestystä, teksti valiokuntaan? Tällä tavoin voisimme täällä parlamentissa määritellä suuntaviivoja ja ilmaista mielipiteemme. Parlamentin jäsenet eivät ole esittäneet tarkistuksia Donnellyn mietintöön. Ehdottaisin tämän vuoksi, että keskustelisimme asiasta nyt ja palauttaisimme sen jälkeen, ennen äänestystä, kollegoidemme suostumuksella mietinnön valiokuntakäsittelyyn.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, mielestäni on hyvä suostua työjärjestystä käsittelevän valiokunnan puheenjohtajan esitykseen ja peruuttaa oma esityksemme, mutta meidän täytyy sopia keskenämme, että palautamme mietinnön ennen äänestystä sen seurauksien pohtimista varten.

Puhemies
Muistutan Euroopan kansanpuolueen ryhmää, että sen on esitettävä uusi pyyntö keskustelun päätyttyä, jotta se voitaisiin hyväksyä.
Tiistai:

Puhemies
PPE-ryhmä on pyytänyt, että Mosiek-Urbahnin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0157/97) vakuutusyhtymään kuuluvien vakuutusyhtiöiden lisävalvonnasta palautetaan valiokuntaan.
Mosiek-Urbahnilla on puheenvuoro mietinnön palauttamisesta valiokuntaan.

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa ryhmäni esitystä vielä kerran. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan äänestyksessä monet mietinnön yksittäiset kohdat hyväksyttiin. Lopullisessa äänestyksessä äänten enemmistöä ei kuitenkaan saavutettu. Tässä mietinnössä on kyse erittäin monimutkaisesta teknisestä asiasta. Se, että mietintöön ei myöskään ole ennakolta esitetty tarkistuksia osoittaa, että eri poliittisten ryhmien kanssa on jo pitkälti päästy yksimielisyyteen siitä, että on parasta ja asianmukaisinta palauttaa mietintö valiokuntaan vielä kerran. Tämän vuoksi pyydän, että parlamentti hyväksyy tämän esityksen.
(Parlamentti päätti palauttaa asian valiokuntaan.)
Keskiviikko:

Puhemies
Vihreiden ryhmä on pyytänyt, että Titleyn ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0076/97) "Euroopan puolustukseen liittyvän teollisuuden haasteet, toimet Euroopan tasolla" peruutetaan.
Telkämperillä on puheenvuoro mietinnön peruuttamisesta.

Telkämper
Mielestäni meidän on keskusteltava tänään lyhyesti Titleyn mietinnöstä. Aluksi haluaisin onnitella Titleyä ja työväenpuoluetta saavutetusta vallanvaihdoksesta Isossa-Britanniassa. Sydämelliset onnentoivotukseni menestyksen johdosta. Se mitä Titley tässä mietinnössä yrittää, on kuitenkin runnomismenettely. Mietinnöllä muutetaan EU: n ulkopolitiikan laatua. Tästä muutoksesta ei ole voitu keskustella ryhmissä riittävästi, ainakaan joissakin ryhmissä. Erityisesti valiokunnassa emme ole voineet keskustella riittävästi.
Äänestimme asiasta valiokunnassa 31-30, jolloin eräs kollegani sanoi minulle, ettei tiennyt, mistä äänesti, muuten hän olisi äänestänyt toisin. Kysymys kuuluu, haluammeko nyt ylipäätään äänestää, kun otamme huomioon esitetyt 240 tarkistusta. Tämä mietintö on keskeneräinen, eivätkä kannat ole vielä selvät. Tietääkseni sosiaalidemokraattien ryhmä keskustelee tarkistuksista vasta huomenillalla, jos olen saanut oikeaa tietoa. Omassa ryhmässämme emme ole vielä päässeet yksimielisyyteen, aivan niin kuin emme valiokunnassakaan.
Maastrichtin sopimuksen takia yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka on esityslistalla. Britannian edustaja Henderson puhuu nyt aivan toista kuin Britannian edustaja viime kuussa. Meidän pitäisi siirtää tämän mietinnön käsittelyä yhdellä tai kahdella kuukaudella, kunnes olemme saaneet Maastricht II: n tulokset ja muodostaneet parlamenttina aihepiiristä oman loppuun asti mietityn ja perustellun mielipiteemme. Tästä syystä olemme tehneet tämän esityksen.

Puhemies
Annan vastapuheenvuoron Titleylle.

Titley
Arvoisa puhemies, en ole varma, mistä mietinnöstä Telkämper puhuu. Mietintööni on esitetty vain 36 tarkistusta, joista suurin osa on joka tapauksessa vihreiden käsialaa.
Toiseksi mietinnössäni ei käsitellä ulko- ja turvallisuuspolitiikan rakennetta, joka kuuluu käsittelemäämme Tindemansin mietintöön.
Kolmanneksi tämän piti olla esityslistalla huhtikuussa, mutta se siirrettiin toukokuuhun, jotta ryhmillä olisi aikaa muodostaa kantansa. Näin ollen kaikki Telkämperin esille ottamat asiat on jo käsitelty. Olemme viivyttäneet asian käsittelyä, jotta saisimme esittää tämän selostuksen. Tarkistuksia ei ole monta, enkä näe mitään syytä lykätä tätä mietintöä pidempään.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)

Puhemies
Vihreiden ryhmä on pyytänyt HVK: n työskentelyn edistymistä koskevien neuvoston ja komission julkilausumien merkitsemistä esityslistaan.
Muistutan parlamenttia siitä, että neuvosto on pyytänyt, että julkilausumia ei otettaisi mukaan, ja tästä sovittiin yksimielisesti puhemieskonferenssissa. Konferenssin nykytilanteen valossa oli vaikeaa tiedottaa asiasta riittävän perusteellisesti. Tämä ei kuitenkaan estä sitä, etteikö vihreällä ryhmällä olisi oikeutta ottaa kysymystä uudelleen esille.
Aelvoetilla on puheenvuoro pyynnöstä merkitä julkilausuma esityslistaan.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, pitää todellakin paikkansa, että koko parlamentti alun perin oli pyytänyt saada keskustella hallitusten välisen konferenssin tilanteesta. Me kaikki täällä tiedämme, että sekä entisen puheenjohtajavaltion Irlannin että nykyisen puheenjohtajavaltion Hollannin esitykset, niin pitkälle kuin ne ovat tiedossa, ovat erittäin kaukana siitä, mitä tämä parlamentti esitti vähimmäisvaatimuksinaan muutamia kuukausia sitten. Parlamentilla on siis kaikki syyt antaa selkeä merkki siitä, mitä tulee tapahtumaan. Viime viikolla, kun asiaa käsiteltiin puhemiehistössä, sanottiin, että neuvosto oli sitä mieltä, että olisi epäedullista antaa lausunto ja keskustella asiasta nyt, kun Ranskassa on vaalit. Me tiedämme hyvin, että eurooppalaiset teemat ovat keskeisessä asemassa Ranskan vaaleissa, ja miten on mahdollista, että parlamentin käymä keskustelu, jossa selvitettäisiin, missä vaiheessa ollaan, mitä pisteitä vielä tulee hankkia, mitä on ehdottomasti parannettava, voisi olla haitallinen Ranskan vaaliprosessin kannalta? Tämä on asioiden päälaelleen kääntämistä. Mielestämme on käsittämätöntä, ettei parlamentti keskustele asiasta, ja sen siirtäminen kesäkuuhun on liian myöhäistä. Me vaadimme siis asian politisoimista ja keskustelua välittömästi.

Martens
Arvoisa puhemies, kuten sanoitte, puhemiehistössä vallitsi luullakseni yksimielisyys siitä, että asiaa ei käsiteltäisi tällä viikolla, vaan 23. toukokuuta pidettävän Eurooppa-neuvoston erityisen kokouksen jälkeen täysistunnossa Brysselissä. Ja ellen erehdy, tulemme saamaan neuvoston lausunnon 29. toukokuuta erityisen huippukokouksen jälkeen, jolloin voimme keskustella asiasta paremmin kuin tällä viikolla. Silloin voimme keskustella asiasta niiden tietojen pohjalta, joita saamme Eurooppa-neuvoston erityisestä kokouksesta. Puhemiehistön mielestä on siksi järkevämpää, viisaampaa ja myös poliittisempaa keskustella asiasta Brysselissä 29. toukokuuta.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)
Torstai ja perjantai (ei muutoksia)
Istunnot 28. ja 29. toukokuuta 1997 Brysselissä
(ei muutoksia)

Suojattujen palvelujen oikeussuoja
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Anastassopoulosin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0119/97) komission vihreästä kirjasta suojattujen palveluiden oikeussuojasta sisämarkkinoilla (yhteisön toimen tarpeellisuuteen liittyvä kuuleminen).

Anastassopoulos
Arvoisa puhemies, yksi aikakauttamme luonnehtivia ilmiöitä, uusien teknologioiden jatkuva ja yhä tehokkaampi käyttöönottaminen, yhdessä lähetystaajuuksien lisäämisen kanssa on johtanut joidenkin palvelujen, varsinkin uusien digitaalitekniikkaa käyttävien radio- ja televisiopalvelujen, koodausja suojausjärjestelmiin. Tällaisten ohjelmien vastaanottaminen on mahdollista ainoastaan käyttämällä erityistä laitetta, koodauksen purkulaitetta, tiettyä vastiketta vastaan. Tämä uusi radio- ja televisio-ohjelmapalvelu on otettu laajasti käyttöön Euroopassa ja kaikkialla maailmassa. Sen kasvumahdollisuuksia, joita uudessa, tänään keskustelun kohteena olevassa Euroopan komission vihreässä kirjassa tutkitaan, vaarantaa kuitenkin tuttu uhka, laiton kopiointi.
Voisimme huomauttaa, että kyseessä on jatko tietoyhteiskunnalle, koska käsillä oleva vihreä kirja liittyy tietoyhteiskunnan erityisaiheeseen, jota käsittelimme laajemmalla tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien kysymyksen tasolla viime syyskuussa kollegamme Barzantin erinomaisen mietinnön yhteydessä.
Syntyvä ongelma on monitahoinen, koska se koskee koko joukkoa erityisetuja ja -oikeuksia, jotka sisämarkkinoiden yhteydessä ovat hyvin merkittäviä. Rinnakkain salattujen ja koodattujen ohjelmien kanssa on nimittäin kehittynyt myös laittomien purkulaitteiden teollisuus.
Laittomia koodauksen purkulaitteita valmistava ja niitä virallisia hintoja alemmalla hinnalla myyvä teollisuus on saanut uhkaavat mitat. Tämän laittoman toiminnan liikevaihtoa on luonnollisesti vaikea arvioida. Ehkä ei ole kuitenkaan liioiteltua olettaa, että laittomat koodauksen purkulaitteet edustavat 5-20 prosenttia käytössä olevista laitteista ja että suojattujen palvelujen tulojen menetys on yli 200 miljoonaa ecua. Arvoisa puhemies, vain neljän kuukauden aikana, syyskuusta 1996 vuoden 1997 alkuun asti, lähetettiin kuuluisan Internetin kautta yli miljoona laittomien purkulaitteiden mainosta. Menetys on erityisen suuri myös Euroopan elokuvateollisuudelle, sillä kyseiset tulot edustavat 34 prosenttia sen kokonaistuloista.
Mielestämme tätä laitonta toimintaa on vastustettava päättäväisesti. Sitä vaativat sisämarkkinoiden asianmukainen toiminta, uusiin teknologioihin erikoistuneen teollisuuden jatkuvan kehityksen turvaaminen, uusien viestintämenetelmien kehitys, kaupallisten strategioiden helpottaminen ja varsinkin kuluttajansuoja sekä henkistä omaisuutta koskevien oikeuksien haltijoiden suojelu. Kehittyneiden koodauksen purkulaitteiden tuottaminen, joilla voidaan lisätä suojaa ja jotka vaikeuttavat laitonta toimintaa, on kuluttajan kannalta kalliimpi ja samalla tulokseton vaihtoehto. Näin on siksi, että laiton toiminta seuraa hyvinkin nopeasti perässä ja se kykenee aina kehittyneemmällä teknologiallaan voittamaan minkä tahansa suojaamisjärjestelmän. Jäljelle jäävä vaihtoehto on hoitaa ongelma toimimalla yhteisön tasolla. Asia on kiireellinen, koska laiton toiminta kukoistaa.
Jäsenvaltioiden lainsäädännöt eroavat toisistaan niin paljon, että toissijaisuusperiaatetta ei voida soveltaa. Jäsenvaltioissa käytössä olevat säännöt kattavat ongelman joko erityissäännöksin tai joskus viitteenä yleisiin laitonta kilpailua koskeviin säännöksiin jne. On olemassa kahdenlaisia lähestymistapoja, nimittäin suojattujen palvelujen suojaaminen ja valmistelevan toiminnan kieltäminen. Tämän vuoksi 15 jäsenvaltion joukosta 13: n hallitukset ovat alustavasti hyväksyneet lainsäädännön yhdenmukaistamisen. En usko, että niillä oli muuta mahdollisuutta, mitä tulee kansainvälisiin säädöksiin, koska Euroopan neuvoston suositukset eivät ole sitovia ja henkisen omaisuuden kansainvälisen järjestön työt saattavat kyllä johtaa selkeisiin tuloksiin, kuten viime joulukuussa, mutta ne muuttuvat lainsäädännöllisiksi ratkaisuiksi hitaasti ja valikoiden, koska hallitukset esittävät niihin omia varauksiaan.
Ratkaisu yhteisön tasolla ei ole silti yksinkertainen ja helppo kahdesta syystä: ensinnäkin riippumatta esitetystä ratkaisuvaihtoehdosta astutaan vaikeakulkuiselle tavaroiden ja palvelujen vapaan liikkumisen alueelle, josta on säädetty perustamissopimuksessa ja sen johdannaisissa ja jonka Euroopan tuomioistuimen oikeuskäytäntö turvaa. On epäilyksiä, että esitettävät ratkaisut asettavat kyseenalaisiksi olemassa olevia etuoikeuksia. Sen vuoksi edellytetään malttia ja varovaisuutta. Toiseksi, jotta hyväksytyillä ratkaisuilla olisi vaikutusta, niiden täytyy puuttua myös kysymykseen rangaistuksista. Tässä nousee esiin se, eikä toki ensimmäistä kertaa, hyväksyvätkö jäsenvaltiot ja missä määrin sen, että yhteisön lainsäädäntötekstiin sisällytetään rikos- ja prosessioikeudellisia säännöksiä, jotka eivät kuulu Euroopan unionin toimivaltaan.
Näistä syistä, nimittäin tarpeesta saada voimaan yhteinen järjestely, mutta myös ratkaisun todennäköisestä monisäikeisestä luonteesta johtuen esitän direktiiviä toimivana keinona onnistua parhaiten ja lyhyimmässä mahdollisessa ajassa yhdenmukaistamaan jäsenvaltioiden ristiriidassa olevia lainsäädäntöjä. Asetusehdotus olisi parempi vaihtoehto, mutta vastahakoisuus johtaisi umpikujaan. Tämän direktiivin muotoilu tulee olemaan erittäin vaikeaa, mutta uskon, että yhteistyössä komission, parlamentin ja jäsenvaltioiden kanssa on mahdollista päästä toivottuun tulokseen. Oikeusasioita käsittelevä valiokunta, joka kunnianosoituksena minua kohtaan hyväksyi yksimielisesti tämän mietinnön, pyytää komissiota toimimaan välittömästi tähän suuntaan. Laitonta toimintaa on torjuttava päättäväisesti ja viivyttelemättä.

Hautala
Arvoisa herra puhemies, kun tietoyhteiskunnassa kehittyy yhä enemmän maksullisia palveluja, joita myös tarjotaan valikoidulle yleisölle, niin tietenkin myös piraattitoiminta yleistyy. Olenkin talousvaliokunnan puolesta aivan samaa mieltä mietinnön esittelijän kanssa siitä, että jonkinlaista säätelyä tarvitaan. Teknisillä ratkaisuilla voidaan tietysti yrittää estää piraattitoimintaa, mutta epäilen, että silloin joudutaan kilpajuoksuun, joka sitten päättyy piraattien hyväksi.
Esitin talousvaliokunnassa, että harkittaisiin jopa asetusta eikä pelkästään direktiiviä, koska asetus epäilemättä toteutuessaan olisi tehokas säätelyn muoto. Mutta ymmärrän myös esittelijää, kun hän toteaa, että tämä on hyvin haastava ajatus. Sitä ei ole kovin helppo saada jäsenmaissa läpi. Senpä tähden voinkin todeta, että minimitason säätelyn takaava direktiivi olisi nyt se, mitä ainakin tarvitaan.
Asiaan liittyy myös hyvin vaikeita kysymyksiä korvauksista ja sanktioista, joita asetettaisiin purkulaitteiden luvattomille käyttäjille. Siinä voidaan tietenkin mennä rikosoikeudelliseen säätelyyn, mutta ottaen huomioon, että jäsenmaat ovat melko haluttomia harmonisoimaan rikosoikeutta, voitaisiin tietenkin harkita myös yksityisoikeudellisia korvauksia.
Mutta ennen kuin tällaiseen säätelyyn mennään, pidän olennaisena sitä, että vastataan ympäristövaliokunnan esiin nostamiin kysymyksiin, jotka varmasti hetken kuluttua meille esitellään. Ympäristövaliokuntahan haluaa tietää, millä tavalla tämä suljettujen palvelujen käytön ehkäiseminen johtaisi esimerkiksi keskittymiseen. Kyse on tietoisuusteollisuudesta. Tämä ei ole mikään pieni asia. Komissio ei ole ehkä vastannut näihin kysymyksiin aivan tyydyttävästi.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, Anastassopoulosin mietintö on hyväksytty yksimielisesti oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa. Mietintö on ensimmäinen, jossa varsinaisesti viitataan kuulemiseen komission vihreästä kirjasta koskien suojattujen palveluiden oikeussuojaa sisämarkkinoilla. Mietintö on yhtenevä Euroopan yhteisön laatiman koko oikeusjärjestyksen sanamuodon kanssa teleyhteyksien ja yleisesti ottaen tiedotusvälineiden suojelun alalla.
Mielestämme olemme tekemisissä uuden oikeuden kanssa. Tällä hetkellä Euroopan yhteisö on tässä uudessa oikeudessa edelläkävijän asemassa. Minun on onniteltava komissiota sen tällä alalla tekemästä uranuurtajan työstä. Komissio arvostanee varmasti sitä, että parlamentti tukee komissiota jokaisessa vaiheessa.
Tällä hetkellä olemme vaiheessa, jossa tavoitteena on antaa tämäntyyppisille tilanteille oikeussuoja. Vaikeutena on se, että oikeussuoja - ja etenkin rikosoikeudellinen suoja - kuuluu kansalliseen toimivaltaan. Siten oikeussuojan ollessa osa kansallista toimivaltaa, jos tieksi valitaan asetusten antaminen tarkoittaa tämä sitä, että komissio on tekemisissä sellaisen alan kanssa, jolla se on tähän asti toiminut varsin rajoitetusti. Siksi esittelijän suositukset direktiivin antamisesta näyttävät mielestäni huomattavasti soveliaimmilta.
Mielestäni tämäntyyppisen oikeuden määrittäminen on tärkeää. Parlamentti, komissio ja neuvosto ovat jo yhteisesti toimineet tällä tavoin yhteisön määräysten suhteen. Esimerkiksi direktiivi 93/83 kaapeli- ja satelliittitelevision tekijänoikeuksien suojasta oli jo virstanpylväs tällä alalla. On muistettava, että direktiivi hyväksyttiin neljä vuotta sitten eikä sen soveltamisessa ole tähän mennessä havaittu vakavia ongelmia.
Parlamentti ja neuvosto sopivat äskettäin komission tehokkaalla tuella yli rajojen ulottuvaa televisiota koskevan direktiivin tarkistamisesta ja samalla lähetyssignaalien lähetysstandardien ja niiden soveltamista koskevasta direktiivistä 95/47. Loppujen lopuksi mielestäni tämä oikeusjärjestys on kokonaisuudessaan uudenlainen. Parlamentti tukee komission aloitteita ja kannustaa komissiota jatkamaan tällä tiellä. Etenkin tällä alalla soveliain keino on direktiivin, ei asetuksen antaminen.

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies, on ilahduttavaa, että käsiteltävänämme on tässä mietintö, jonka puolesta oikeusasioita käsittelevä valiokunta on äänestänyt yksimielisesti.
Esittelijä on tuonut selkeästi esiin kaikki kohdat, jotka koskevat suojattujen palvelujen oikeussuojaa sisämarkkinoilla. Sitä toteamusta on korostettava, että laiton kopiointi suorastaan kukoistaa kaikissa tunnetuissa ilmenemismuodoissaan. Luvattomia koodauksen purkulaitteita valmistetaan, niitä tuodaan markkinoille, hankitaan, asennetaan ja ennen kaikkea niitä käytetään. Lisäksi tarjotaan palveluita, jotka liittyvät laittomaan kopiointiin. Näitä palveluita mainostetaan, ja niitä suoritetaan, jotta nykyisiä suojajärjestelmiä voidaan tehokkaasti kiertää. Laiton kopiointi on rajat ylittävä ilmiö, joka loukkaa samalla oikeutta henkiseen omaisuuteen. Vihreässä kirjassa käsitellään yksinomaan suojattujen palvelujen luvatonta vastaanottamista. Analyysi 15 jäsenvaltion oikeudellisesta tilanteesta osoittaa, kuinka hajanainen Eurooppa oikeusalueena on. Joillain mailla on erityisiä säännöksiä, toiset soveltavat jo olemassa olevaa lainsäädäntöä, ja joissakin valtioissa taas ei ole minkäänlaista suojaa. Johtopäätös on päivänselvä: tarvitsemme yhdenmukaistamista, kuten esittelijäkin totesi. Kysymys kuuluu, tarvitsemmeko direktiivin vai asetuksen?
Esittelijä - ja oikeusasioita käsittelevä valiokunta on samaa mieltä hänen kanssaan - puhuu direktiivin puolesta, koska se antaa myös jäsenvaltioille enemmän joustovaraa. Asetuksella voitaisiin tosin saavuttaa laajempi yhtenäisyys, niin kuin esittelijä itsekin myöntää. Tässä yhteydessä haluaisin muistuttaa erityisesti äskettäin hyväksytystä SLIM-mietinnöstä, jossa me parlamenttina taas arvostelimme sitä, että niin kutsuttua " pehmeää" lainsäädäntöä hyväksytään liikaa. Johdonmukaisuuden nimissä asetuksen olisi oikeastaan myös nyt oltava etusijalla. Tosin on varmasti realistisempaa - ainakin vihreää kirjaa seuranneen avoimen kuulemisen arvioinnista mahdollisesti saatavien toisenlaisten tietojen vielä puuttuessa - tavoitella ensin direktiiviä.
Yhdenmukaistamispyrkimysten lopettaminen sillä perusteella, että laittomat kopioijat onnistuisivat nopean teknologisen kehityksen ansiosta aina lyhyessä ajassa tekemään kaiken sääntelyn tehottomaksi, vastaisi konkurssiin julistamista. Tämän perustelun on päinvastoin kannustettava oikeussuojan mahdollisimman nopeaan toteuttamiseen.

De Clercq
Arvoisa puhemies, rajoitun kahteen kohtaan. Piratismin ja piraattiteollisuuden vastustaminen on välttämätöntä, mutta sen ei tarvitse rajoittua vain tuottajien oikeuksien suojeluun. Kuluttajan etuja on myös ajettava ja ne liittyvät tarjottujen palvelujen hintaan ja laatuun. Hyvin järjestäytyneiden ja vapaiden markkinoiden, jollaisia haluamme, on koiduttava käyttäjän eduksi, siten että tiedonsaanti, jopa maksutta, on mahdollista kaikille, sillä tiedonsaannista ei saa tulla eliittioikeutta.
Toinen kohta on se, että meidän on varottava, ettei piratismin vastustaminen eurooppalaisella tasolla siirrä ongelmaa muualle. Ongelma esiintyy todellakin ympäri maailmaa, joten on tehtävä aloitteita myös maailmanlaajuisesti.
Lopuksi asia ei kuulu vain OMPI: lle, vaan Maailman kauppajärjestön puitteissa käytävät jatkoneuvottelut saavat tästä tärkeän haasteen.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi kiittää esittelijä Anastassopoulosta hänen puheenvuorostaan.
Kuten hyvin tiedätte, komissio esitti vihreän kirjan maaliskuussa 1996. Kuulemisen tulokset vahvistivat yhteisön oikeudellisen välineen tarpeellisuuden ja komissio on tyytyväinen siitä, että parlamentti on asiasta yhtä mieltä.
Näinä kuukausina vihreästä kirjasta on keskusteltu perusteellisesti parlamentin neljässä valiokunnassa, ja Anastassopoulosin esittämään laajaan mietintöön sisältyvien töiden laatu on tullut hyvin esille.
Vihreän kirjan viitoittaman suunnan mukaisesti komissio on yhtä mieltä mietintöluonnoksessa esitetyn lausunnon kanssa siitä, että direktiivi on kaikkein asianmukaisin oikeudellinen väline. Komissio on jo hyväksynyt selvän sitoumuksen lainsäädännöllisen ehdotuksen periaatteesta vuoden 1997 työohjelmassa, jonka puheenjohtaja Santer esitti täysistunnossa lokakuussa 1996.
Parlamentin mietinnön hyväksymisen jälkeen ja ottaen huomioon kuulemisen myönteiset tulokset, komissio voi tehdä ehdotuksen, joka vastaa vihreän kirjan herättämiä lainsäädännöllisiä odotuksia.
Haluan lopuksi kiittää saamastani vahvasta tuesta ja toistan komission asiaa koskevan sitoumuksen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Toissijaisuusperiaatteen soveltaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Palacio Vallelersundin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0155/97) komission Eurooppa-neuvostolle antamista kertomuksista:
toissijaisuusperiaatteen soveltaminen vuonna 1994 (KOM(94)0533 - C4-0215/95); - "Parempitasoista sääntelyä" - toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltaminen, yksinkertaistaminen ja kodifiointi - 1995 (CSE(95)0580 - C4-0561/95); - "Parempitasoista sääntelyä" - toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltaminen, yksinkertaistaminen ja kodifiointi - 1996 (CSE(96)0007 - C4-0015/97) ja-välikertomus toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisesta (CSE(96)0002 - C4-0355/96)
Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät läsnäolijat, tässä mietinnössä käsiteltävissä asiakirjoissa mainitaan ainakin muodollisesti Birminghamin ja Edinburghin Eurooppaneuvostojen Euroopan komissiolle antama suositus parlamentille ja neuvostolle annettavasta vuosittaisesta kertomuksesta toissijaisuusperiaatteen soveltamisesta.
Tästä näkökulmasta katsottuna on ensiksi mainittava vuoden 1994 kertomuksen ja myöhemmin annettujen kertomusten välinen ero. Vuoden 1994 kertomuksessa on selvästi nähtävissä kertomuksen perinteinen metodologinen painotus. Tämän painotuksen vuoksi on mahdollista ymmärtää yhteisön toimenpiteiden syyt tai päinvastaisessa tapauksessa syyt sille, että yhteisöllä ei ole oikeutta ryhtyä toimenpiteisiin, koska 3 b artiklan perusteet eivät täyty.
Lisäksi vuoden 1994 kertomuksessa korostetaan oikeaan osuvasti toissijaisuusperiaatteen käytännön soveltamisessa kohdattuja ongelmia. Komissio painottaa erityisesti sitä, että jäsenvaltioiden asenne toissijaisuusperiaatteen arviointiin liittyy usein kysymyksiin, joilla on vähän tai ei lainkaan tekemistä 3 b artiklan kanssa. On myös syytä mainita oikeaan osunut arviointi selkeän linjan puutteesta, joka erottaa yhteisön yksinomaiset toimivallat jaetuista toimivalloista.
Muiden kertomusten, erityisesti vuosien 1995 ja 1996 kertomusten osalta jo niiden viittaukset toissijaisuuteen, suhteellisuuteen, yksinkertaistamiseen ja kodifiointiin "Parempitasoista sääntelyä" -otsikoidussa kertomuksessa osoittavat komission pyrkivän erilaiseen ulottuvuuteen ja näkökulmaan.
Esittelijä on joutunut tunnustamaan selvästi sen, että yksityiskohtaisesta käsittelystä huolimatta hän ei ole kyennyt tekemään tältä ajanjaksolta selkeää johtopäätöstä toissijaisuusperiaatteen soveltamisesta. Päinvastoin, lukuisat viittaukset eri aloitteisiin (Molitor ja SLIM, mainitakseni näistä vain kaksi), oikeudellisten ja teknisten periaatteiden sekoittaminen sekä retoristen julistusten runsaus synnyttävät paradoksisesti tunteen, että olemme tekemisissä suhteellisuudentajunsa kadottaneen ja puolustuskannalla olevan toimielimen kanssa, joka käyttää näitä toissijaisuutta käsitteleviä kertomuksia tilaisuutena yrittää saada osalleen yleistä oikeutusta sen sijaan, että tekisi selkoa velvollisuutensa täyttämisestä.
Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta tukee täysistunnolle esiteltyä kertomusta yksimielisesti. Siinä on lisäksi otettu erittäin hyvin huomioon hallitusten välisen konferenssin keskustelun vaihe ja etenkin nykyisen puheenjohtamaan Alankomaiden laatima pöytäkirja. Kertomukseen sisältyy seuraavia näkökohtia: ensiksi toissijaisuusperiaatteella on epäilemättä selkeä poliittinen ulottuvuus, sillä sen tavoitteena on tiettyjen päätösten tekeminen mahdollisimman lähellä kansalaisia. Tästä huolimatta periaatteen sisällyttäminen perustamissopimuksiin antaa kertomukselle perustuslailliseen asemaan liittyvän oikeudellisen luonteen sekä säätelee yhteisön toimien määrittämistä ja täytäntöönpanoa jäsenvaltioiden myöntämien toimivaltojen mukaisesti eikä se siten liity mitenkään toimivallan jakaantumiseen jäsenvaltioissa.
Itseasiassa yhteisö perustuu toimivaltojen nimenomaiseen myöntämiseen. Siitä huolimatta Euroopan unionin toimielinten velvollisuutena on toteuttaa kaikki tarvittavat toimet tehtävän täyttämiseksi, tavoitteiden saavuttamiseksi ja perustamissopimuksissa niille määrättyjen velvoitteiden suorittamiseksi. Tämä on ollut parlamentin ohjenuorana aina Giscard d'Estaingin ja Martínin mietinnöistä alkaen ja päätöslauselmassa noudatetaan tätä linjaa.
Toiseksi toissijaisuusperiaate on kaksitahoinen. Komission on yhteisön yksinomaisen toimivallan ylittävää aloitetta suunnitellessaan osoitettava toimintansa lainmukaisuus ja erityisesti asian yhteisöllinen ulottuvuus ja toteuttamisen tarve, samoin kuin yhteisön toiminnan tehokkuuden tuoma lisäarvo verrattuna yksittäisen jäsenvaltioiden toimintaan. Tämä on epäilemättä toissijaisuusperiaatteen seurausta, mutta on myös tärkeää painottaa sitä, että toissijaisuusperiaatteen soveltaminen ei saa estää yhteisön laillisesti toteuttamaa jaettua toimivaltaa, joka on sille perustamissopimuksissa myönnetty, eikä kyseenalaistaa sellaisia toiminnan aloja, joilla yhteisöllä on yksinomainen toimivalta. Toisin sanoen toissijaisuusperiaatteen soveltaminen perustamissopimusten mukaisesti ei saa missään tapauksessa aiheuttaa yhteisön oikeuden heikentymistä tai yhteisön perinnön mitätöimistä.
Tässä mielessä ehdottamaamme päätöslauselmaan sisältyy huolenaihe siitä, että tarkastellun ajanjakson aikana (1994-1996) toissijaisuusperiaatetta on usein käytetty uusien politiikoiden alalla tehtyjen aloitteiden läpiviemisen estämiseksi, erityisesti kulttuurin, audiovisuaalisten välineiden, energian tai tutkimuksen aloilla, mainitakseni näistä vain muutaman.
Kolmanneksi kertomuksessa painotetaan komission periaatetta "vähemmän mutta tehokkaammin" , johon yhdymme ja jota kannustamme. Tästä periaatteesta huolimatta mainitaksemme ainoastaan vuoden 1996, vuonna 1996 esitettyjen työasiakirjojen runsaus on huolestuttavaa: 13 vihreää kirjaa, kaksi valkoista kirjaa ja lisäksi lukematon määrä kertomuksia, tiedonantoja ja toimintaohjelmia. Tässä piilee se pelko, että tällainen komission ajan ja resurssien käyttö tapahtuu lainsäädäntötoiminnan kustannuksella, jossa komissiolla on aloiteoikeus.
Samalla tavoin näyttää siltä, että komission taipumuksena on esittää - kunnianhimoisimpien aloitteiden epäonnistuttua ja/tai neuvoston politiikan johdosta - puitedirektiivejä ja menettelysääntöjä. Siksi tämän parlamentin velvollisuutena on huomauttaa vaarasta, että näin luodaan joissain tapauksissa asemaltaan epävarmaa oikeutta, joka on tulkinnanvarainen ja ei ole sitovaa (niin sanottu "soft law" ), joka näin ollen yhdenmukaistetaan vain näennäisesti ja saatetaan vain sattumanvaraisesti osaksi kansallisia oikeusjärjestyksiä.
Lopuksi on tärkeää myöntää tämän tilanteen merkitys, joka - ja tämä on sanottava suoraan - aiheuttaa toissijaisuusperiaatteen perustamissopimusten vastaista käyttöä, koska kaudella 1994-1996 ei ole edistytty sisämarkkinoiden kannalta erityisen tärkeillä alueilla.
Lopuksi on syytä tarkastella oikeudellisten periaatteiden sekoittumista hyvän lainsäädäntötekniikan kriteereihin. Kuten on jo mainittu moitimme komissiota siitä, että se on katsonut aiheelliseksi sisällyttää viimeisiin kertomuksiinsa toissijaisuusperiaatteesta, joiden otsikoksi se on antanut " Parempitasoista sääntelyä" , yhteisön oikeuden yksinkertaistamiseen ja kodifiointiin liittyvät toimenpiteet. Päätöslauselmassamme pannaan merkille tästä päätöksestä aiheutuva sekaannus ja painotetaan yksinkertaistamisen ja kodifioinnin luonteiden välistä olennaista eroa - sekä näiden luonnollista seurausta selkeyttä - jotka ovat hyvän lainsäädäntötekniikan kriteereitä toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden oikeudelliset luonteet huomioon ottaen.
Lopetan tähän, arvoisa puhemies, arvoisa komissaari. Tämän parlamentin toissijaisuusperiaatteen noudattamisen valvonta sen kahdessa merkityksessä toimia ja tarvittaessa olla toimimatta sekä Euroopan parlamentin yhteisön eri toimien toissijaisuusperiaatteen arviointi on säilytettävä ja arviointia on jopa tehostettava. Toisin sanoen vuoden 1995 mietinnön esittelijänä minulle on jäänyt epäilys siitä, osoitetaanko mainitussa kertomuksessa "Parempitasoista sääntelyä" - lainaan suoraan - se, että "komissio täyttää sille kuuluvat tehtävät" . En epäile sitä, arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, että kyse on jaetusta vastuusta ja lainaan edelleen: "yhdessä unionin ja jäsenvaltioiden muiden toimielinten kanssa" .
Arvoisa komissaari ja arvoisa puhemies, tämä parlamentti on tietoinen vastuustaan ja se käyttää sitä edustamiensa kansalaisten hyväksi.

Añoveros Trias de Bes
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet ovat valtiosääntöoikeudellisesti sitovia normeja, jotka säätelevät yhteisön ja jäsenvaltioiden välisen toimivallan harjoittamista. Nämä normit eivät missään tapauksessa saa estää sisämarkkinoiden kehittymistä tai asettaa yhteisön perintöä kyseenalaiseksi.
On yhtäältä erotettava toisistaan oikeudelliset toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet ja toisaalta yksinkertaistaminen ja kodifiointi. Ensimmäiset viittaavat hallinnoinnin tehokkuuteen ja toiset avoimuuden tekniikoihin. Kummatkin toiminnot täydentävät toisiaan, mutta niitä ei saa koskaan sekoittaa toisiinsa. Tämän vuoksi ei ole oikein lukea näitä periaatteita yksinkertaistamiseen liittyviin tekniikoihin. On ensiksi arvioitava toiminnan tarve, ja vasta sen jälkeen todella toimittava. Komission periaate "vähemmän mutta tehokkaammin" edellyttää toimintaa ja jälkikäteen tietoa siitä, miten on toimittava. Onko yhteisön hallinta riittävän tehokasta yleisen tai perustuslaillisen alan alustavien normien ja työasiakirjojen laatimisen ja esittämisen kanssa? Esittelijä on käsitellyt arkaa aihetta ja viitannut hyvin osuvasti tähän vaikeaan ongelmaan.
Nämä toiminnat aiheuttavat kahdenlaisen vaaran. Ensiksi ne saattavat hukuttaa kansalaiset papereihin, asiakirjoihin ja säädöksiin lisäämällä nykyisin vallitsevaa epätietoisuutta. Toiseksi ne saattavat vakavasti loukata oikeusturvaa.
Miten nämä toiminnat sopivat unionin normijärjestelmään? Koko hallitusten välisen konferenssin ajan arvioidaan toimielinten toimintaa ja komission, neuvoston ja parlamentin eri toimivaltojen välistä tasapainoa. Siksi on tarpeen varoittaa tätä parlamenttia kolmesta houkutuksesta: yhteisön yksinomaisten toimivaltojen uudelleenkansallistamisesta toissijaisuusperiaatteen avulla; suhteellisuuden neutralisoimisesta menettelysääntöjen ja sopimusten avulla ja yhteisön kodifioinnin hyödyntämisestä tekstien olennaiseksi muuttamiseksi ja, jos mahdollista, oikeudellisten perustojen muuttamiseksi.
Parlamentin on valvottava näitä mahdollisia houkutuksia. Esittelijän työ on ollut epätavallista, koska hän on joutunut käsittelemään erityisen vaikeaa ja monimutkaista kertomusta. Työtoverini työ ei ole arvokasta ainoastaan hänen parlamentaarisen neuvottelukykynsä vuoksi vaan koska hän on laatinut erittäin yksinkertaisen ja selkeän mietinnön.

Thors
Rouva puhemies! Jos katsomme raportin tilastoja, tilanne näyttää hyvältä, mutta kuten esittelijä totesi, se ei ole koko totuus. Lainsäädäntöaloitteiden määrä on vähentynyt, mutta komissio on sen sijaan hallinnoinut muiden aloitteiden kautta. Ei ole sanottua, että tämä menettely vahvistaa toissijaisuutta. Sen lisäksi uusi menettely muuttaa instituutioiden välistä vallan tasapainoa.
Toissijaisuutta tarkasteltaessa on mielestäni myös tarkasteltava kaikkien lakiehdotusten yksittäisiä säädöksiä; se on mielestäni esityksen henki. Onko kukin yksittäinen sääntö todellakin hyödyllinen tai välttämätön EU: n tasolla? Tätä tarkastusta ei tehdä nykyisessä työssämme enempää lakiehdotuksissa kuin kamarissakaan. Tällöin voittavat usein erityisintressit, mistä ryhmämme on huolissaan.
Toiseksi jaan esittelijän huolen niistä raporteista, joista tänään keskustelemme. En usko historian tulevan sanomaan, että ne ovat erityisen hyvin edistäneet toissijaisuutta. Käsittääkseni meidän täytyy tuoda enemmän eloa toissijaisuusperiaatteesta käytävään keskusteluun. Sen voimme tehdä ottamalla komission lainsäädäntöohjelmaan määräyksiä ja kappaleita toissijaisuudesta. Tarvitsemme myös parempia selvityksiä yksittäisissä lakiehdotuksissa toissijaisuudesta. Komission johdon direktiiveistä huolimatta jättävät yksittäisten lakiehdotusten selvitykset paljon toivomisen varaa.
Todellinen " piru" piilee kuitenkin niissä säännöksissä, jotka ovat parlamentin ja neuvoston päätöksiä alemmalla tasolla, nimittäin yksittäisissä soveltamisasetuksissa, joissa on paljon tekemistä. Suosittelen komissiota ottamaan käyttöön aikarajan, joka merkitsisi, että ellei säädöstä uusita viiden vuoden kuluessa, se vanhenee ja lakkaa olemasta. Tämä vähentäisi byrokratiaa ja lisäisi kansalaisten luottamusta unioniin.

Lindholm
Rouva puhemies! Me kaikki täällä istuvat haluamme työskennellä demokratian lisäämiseksi, ei vähiten paikallisella tasolla ja niin lähellä kansalaisia kuin suinkin. Siksihän me täällä istumme. Toissijaisuusperiaatteen tulisi olla toimiva väline tässä työssä, niin kuin oli ajateltu. Valitettavasti se ei kuitenkaan nykyisin toimi.
Kuten esittelijä toteaa, on selvää, että toissijaisuusperiaate on perustuslain luonteinen normi EU: ssa. Epäselvempää on, miten sitä on sovellettu, miten sitä pitäisi soveltaa ja miten sitä tulevaisuudessa sovelletaan. Komission tapa alkaa kytkeä mukaan toista juridista periaatetta, nimittäin suhteellisuusperiaatetta, sekä kysymyksiä mm. lainsäädännön teknisestä tasosta selvityksissään toissijaisuusperiaatteen soveltamiseksi eivät tee kokonaisuutta hiukkaakaan selvemmäksi.
Olisi välttämätöntä selvittää perusteet ja kriteerit sille, milloin jokin asia säännellään yhteisön tasolla sekä sille, milloin se voidaan hoitaa kansallisella tasolla toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ja niin lähellä asianosaisia kuin mahdollista. Jos toissijaisuusperiaatetta sovelletaan vain niin kutsutuilla " pehmeillä aloilla" , esim. ympäristökysymyksissä ja kuluttajansuojassa, voi alkaa epäillä, ettei kyseessä ole toissijaisuuden kunnioittaminen vaan pikemminkin väärinkäyttö. Jos halutaan sallia paremmat ja tiukemmat säännökset esimerkiksi ympäristöalalla, voidaan päättää, että tiukempi kansallinen suoja on sallittu. Voidaan myös soveltaa artiklaa 100a, jossa kunnioitetaan muitakin kuin puhtaasti taloudellisia arvoja sisämarkkinoiden ohella.
Kansalaisten asenne ja luottamus EU: iin ja ylipäätään demokratiaan on läheisesti riippuvainen toimivasta paikallisesta ja kansallisesta demokratiasta sekä toimivasta toissijaisuusperiaatteesta. Toivomme siksi, että hallitusten välinen konferenssi paneutuu asiaan ja antaa lopultakin toissijaisuusperiaatteesta kunnollisen säädöksen ja käsitteelle konkreettisen sisällön.

Novo Belenguer
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi osoittaa tukeni Palacion työlle. Olemme samalla tavoin päätyneet siihen, että toissijaisuusperiaatteen asianmukaisen soveltamisen tavoitteena on oltava se, että Euroopan kansalaiset ymmärtävät paremmin Euroopan unionia kehittäviä ja vahvistavia aloitteita koskevaa päätösprosessia.
Tässä suhteessa, arvoisa puhemies, haluan painokkaasti kiinnittää huomiota siihen, että alueellisten viranomaisten, ja erityisesti lainsäädäntövaltaa käyttävien viranomaisten tärkeää asemaa ei ole mainittu. Lukuisissa asiakirjoissa on mainittu epäoikeudenmukaisuutena se, että pienemmille kunnille ei anneta valtaa tehdä asioita, jotka ne pystyisivät itse hoitamaan. Arvoisa puhemies, sitä mukaa kun pyrimme siihen, että kansalaiset eivät enää ajattelisi yhteisön toimielinten olevan keskittyneitä - josta sitä niin monta kertaa on arvosteltu - ja löydämme sopivia väyliä asianmukaisen ja tarpeellisen tiedon välittämiseen kansalaisille osoittamalla sen, että heidän ongelmansa koskettavat suoraan unionin toimielimiä, saavutamme tarvittavan ja oikeudenmukaisen tasapainon toissijaisuusperiaatteen soveltamisessa.
Euroopan parlamentin jäseninä olemme vastuussa siitä, että kiirehdimme komissiota panostamaan - silloin kun komissio katsoo toissijaisuusperiaatteen toteuttamisen olevan aiheellista - yhteisön omaan tehokkuuteen ja sen myönteiseen vaikutukseen kansalaisten kannalta tärkeillä alueilla kuten työllisyydessä.
Alueellisten viranomaisten on vahvistettava asemaansa näillä alueilla, koska he ovat lähellä asukkaita. Tämä olisi lisäksi hyvä ratkaisukeino saavuttaa nämä tavoitteet ja vahvistaa parlamenttimme lainsäädäntövaltaa. Kansalaisia suoraan edustavana toimielimenä parlamentti osallistuisi siten tiiviimmin toissijaisuusperiaatteen soveltamiseen ja lujittaisi sekä suhteitaan kansalaisiin että yhteisön toimielinten sisäistä demokratiaa.

Van der Waal
Arvoisa puhemies, " Euroopan on tehtävä vähemmän tehdäkseen sen paremmin" . Tämä oli komission tunnuslause viime vuoden alussa, ja sen tavoitteena oli lakialoitteiden määrän vähentäminen ja niiden laadun parantaminen. Niiden komission asiakirjojen pohjalta, joita tänään käsitellään, näyttää siltä, että komissio on ollut tosissaan. Tätä voidaan arvostaa. Lakialoitteiden määrä on viime vuosiin nähden selvästi vähentynyt. Toissijaisuusperiaate tarjoaa tähän ilmeisestikin paljon enemmän mahdollisuuksia kuin on oletettu. Tätä vahvistaa se tosiasia, että komissio on ajalla 1994-1995 peruuttanut 48 lakiesitystä.
Palacion mietinnössä muistutetaan siitä, että toissijaisuusperiaate on sitova laillinen säädös, ja siinä muistutetaan jokseenkin varoittavaan sävyyn, että se ei saa vähentää sopimuksissa yhteisölle annettua toimivaltaa. Nähdäkseni ei ole syytä pelätä tätä. Käytäntö on osoittanut, että asia on pikemminkin päinvastoin, minkä vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei ole vielä sovellettu riittävästi.
Selitys tähän on siinä, että kyseinen periaate ei ole puhtaasti oikeudellinen käsite, vaan siihen sisältyy myös poliittisia ja taloudellisia seikkoja. Periaatetta sovellettaessa näyttää olevan vaikeaa pitää nämä seikat erillään. Sen vuoksi periaatteen käyttö määräytyy myös sen näkökulman mukaan, joka meillä on Euroopan yhdentymiseen pyrkimisestä. Yhdentyneen Euroopan kannattajat sijoittavat periaatteen soveltamisen tämän poliittisen tavoitteen näkökulmaan. Tällä tavoin ei kuitenkaan myönnetä, että unioni on suvereenien valtioiden muodostama yhteistyöelin. Siihen sisältyy se, että jäsenvaltioiden taso on etusijalla ja ylikansallinen taso on sille alisteinen.
Lisäksi on muistettava se, että toissijaisuusperiaate ja se tulkinta, jonka Edinburghin huippukokous sille antoi, on tarkoitettu keskittymisen estämiseksi ja päätöksenteon pitämiseksi mahdollisimman lähellä kansalaisia. Siksi en voi kannattaa niitä Palacion mietinnön kohtia, joissa sanotaan, että toissijaisuusperiaatetta on käytetty ilman perusteita vastustamaan eurooppalaisia toimenpiteitä kulttuurin, audiovisuaalisten palveluiden, kansanterveyden, työllisyyden ja muiden vastaavien alueella. Nämä politiikan alueethan kuuluvat jäsenvaltioiden vastuualueeseen.
Lainsäädännön vähentämisen lisäksi komissio on painottanut raportissaan lainsäädännön yksinkertaistamista ja parantamista. Myös tästä on oltava samaa mieltä. Suhteellisuuden nimissä lainsäädännön määrän ja yksityiskohtaisuuden on oltava mahdollisimman rajoitettu. Näitä pyrkimyksiä ei kuitenkaan pidä sekoittaa toissijaisuusperiaatteen oikeudellisten puitteiden kanssa. Tästä Palacion mietinnössä huomautetaan oikeutetusti. Eurooppalaisen lainsäädännön toimivuuden kannalta nämä yksinkertaistavat toimenpiteet eivät ole kuitenkaan vähemmän tärkeitä.
Euroopan hallinnon ja kansalaisten välillä oleva kasvava kuilu antaa aihetta rajoittaa unionin tehtäviä ja vastustaa keskittämistä ja byrokratiaa. Unionin laajennuksen ja jäsenvaltioiden välisen lisääntyvän erilaisuuden myötä se on yhä välttämättömämpää. Puheenjohtajavaltio Irlannin esitys toissijaisuusperiaatteen ottamisesta perustamissopimukseen on myönteinen. Mielestäni ei voida kuitenkaan välttyä pidemmälle menevältä askeleelta vähentää unionin tehtäviä ja antaa jäsenvaltioille enemmän vapauksia.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, on ehkä hyödyllistä muistuttaa ensin siitä, että toissijaisuusperiaatetta käsittelevä 3 b artikla ei syntynyt tyhjästä ja joutunut Maastrichtin sopimukseen noin vain, vaan se otettiin siihen, jotta voitaisiin vastata monien Euroopan unionin kansalaisten oikeutettuun huolestuneisuuteen. Nämä kansalaiset esittävät kysymyksiä yhä suuremmaksi kokemastaan eurooppalaisesta asioihin puuttumisesta. Selvästi sanottuna: kukaan järkevä ihminen ei vastusta edes pitkälle menevää yhteistyötä ja neuvottelua eurooppalaisella tasolla, mutta yhä useammat järkevät ihmiset asettavat liioitellun samanarvoisuuden tietyt seuraukset ja eurooppalaisen tason liioitellun sekaantumisen alueellisiin ja kansallisiin asioihin kyseenalaiseksi. Mielestäni niin sanotun euroäänioikeuden vaatiminen kunnallisvaaleihin on tyypillinen - mutta valitettavasti ei ainoa - esimerkki tästä.
Maastrichtin sopimuksessa unionin toimivaltuuksia lisättiin varovasti, muun muassa niin sanotuilla " uusilla poliittisilla toimenpiteillä" . Näiden toimivaltuuksien vastapainosta eli toissijaisuusperiaatteen ottamisesta sopimuksen 3 b artiklaan uhkaa kuitenkin tulla kuollut kirjain.
Oikein toimivassa toissijaisuusperiaatteen soveltamisessa niin sanottujen " alempien tasojen" täytyy harkita, mitkä toimivaltuudet ne haluavat luovuttaa ylemmille tasoille. Kuten esillä olevasta mietinnöstä jälleen kuitenkin käy ilmi, Euroopassa toimitaan päinvastoin: parhaassa tapauksessa kysytään unionilta, mitä toimivaltuuksia se ei ehkä halua; ja toimivaltaristiriidan ollessa kyseessä toinen eurooppalainen toimielin - Euroopan yhteisöjen tuomioistuin - ratkaisee riidan. Tämä kaikki vaikuttaa minusta jokseenkin poliittisesti perverssiltä toissijaisuusperiaatteen kääntämiseltä.
Lopuksi minun on vielä todettava, että tätä keskustelua ei tarvitsisi käydä lainkaan, mikäli jokainen kunnioittaisi sitä tosiasiaa, että Euroopan unionista ei ole lainkaan muodostumassa liittovaltiota, vaan sen sijaan " valtioliitto" , kuten Karlsruhen, Saksan perustuslaillisen tuomioistuimen kuuluisasta päätöksestä kävi ilmi.
Tässä on asian ydin. Niin kauan kuin tämän parlamentin enemmistö - sanon selvästi parlamentin, sillä saamani vaikutelman mukaan komissiossa on tapahtunut parannusta - kieltäytyy hyväksymästä tätä " valtioliiton" realiteettia, ei tällaisista keskusteluista minun vaatimattoman mielipiteeni mukaan ole juurikaan hyötyä.

Cardona
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kertomalla, että meille toissijaisuusperiaatteet hahmottavat ja luonnehtivat yhteisön laitosten normatiivista päätösprosessia. Sen vuoksi on kyse perustuslaillisista periaatteista, jotka yhdistävät asianomaiset vastaanottajat ja yhteisön laitosten rakennusta ja integraatiota. Meidän mielestämme myös tässä vaiheessa tämän laitoksen, jota pidämme perustuslaillisena, täytyy ennen kaikkea hankkia vallan tasapainolle kehys sekä yhteisölle että jäsenmaille, joiden toimivallan täytyy pysyä nykyisellä tasolla hallitusten välisellä vaikutusalueella. Katsomme, että EY: n perustamissopimuksen 3 b artiklassa vahvistettua periaatetta ei saa muuttaa HVK: n alalla käytävän työn edistyessä tai syventyessä.
Itseasiassa meidän mielestämme on kyse siitä, että todettaisiin millä ehdoilla ja millä tavoin yhteisön laitokset soveltavat tätä periaatetta. Komissio tästä puhuessaan viimeisessä mietinnössänsä on ottanut käyttöön keskeisen säännön, jonka mukaan sen täytyy puuttua mahdollisimman vähän jotta se voisi vaikuttaa mahdollisemman paljon. Kannatamme koko tätä keskeistä sääntöä. Meidän täytyy täsmentää mikä meidän mielestämme on toissijaisuusperiaatteen keskeinen periaate. Meidän mielestämme täytyisi olla kriteereitä, kuten tarpeellisuuden ja tehokkuuden kriteerit, joiden täytyy määritellä tapaukset ja ehdot jolloin komission täytyy ottaa käyttöön tekoja, kun se jakaa toimivaltaa. Nämä teot osoittautunevat sopiviksi ajettaessa takaa päämääriä, joiden on täytynyt olla yhteisiä.
Määrittelyä, joka täytyy mieltää yhteiseksi päämääräksi, on lyhennettävä, meidän mielestämme lähtien suhteellisuuden periaatteesta, joka on itseasiassa vahvistettu perustuslakia säätävän säännön viimeisessä osassa. Sanoisimme, että sen seurauksena toissijaisuus ja suhteellisuus ovat käsitteitä, jotka ovat yhteydessä toisiinsa ja jotka täydentävät toisiansa. Sen seurauksena yhteisön laitosten kaikkien toimien on oltava yhteisien päämäärien intressien mukaisia.
On olemassa aloja, kuten esimerkiksi ympäristö ja petoksien nujertaminen, joiden täytyy olla alisteisia toissijaisuussäännöille. Mainittakoon esimerkkinä veropetoksen nujertamisen alalta sopimukset hallinnollisen avun molemminpuolisuudesta, sopimukset siirtojen hinnoista, direktiivit fuusioista ja leikkauksista, direktiivit osinkojen verotuksesta, yleiset säännöt ja vielä lopuksi samanaikaiset hallintomuodot, jotka korostavat sen määrittelyä, jota pitää ymmärtää yhteisen toiminnan alistamiseksi suhteellisuuden periaatteelle ja jotka ovat sovussa kriteerien kanssa, joilla on vähän tekemistä tarpeellisuuden tai tehokkuuden kanssa.
Toinen tärkeä näkökohta tämän aiheen käsittelyssä on keskustelu kansallisten parlamenttien merkityksestä työstettäessä julkilausuttuja päätöksiä toissijaisuuden suojissa. Meidän mielestämme kansallisien parlamenttien täytyy täyttää lupauksensa tärkeässä tehtävässä ennen päätöksen tekoa ja myös sen jälkeen poliittisen kontrollin kautta toimeenpanopäätösten tekemisessä totellen toissijaisuuden periaatetta.
Lopuksi, kun mainitaan tavoiteltu nykyisten lakien vaihtaminen niihin mitä komissio on suunnitellut pysyviksi laiksi, ymmärrämme, että tämän prosessin on rajoituttava konsultoitaviin menettelyihin ja keskusteluihin ennen päätösten tekoa. Sitä ei saada ymmärtää normatiivisena päätöksenä. Tämän täytyy meidän mielestämme yhä edelleen olla säännöstely varsinaisilla normatiivisilla säännöillä ja tällä tavalla olla sidottuna asianomaisiin kohteisiinsa.

Corbett
Arvoisa puhemies, toissijaisuusperiaatteesta on tullut vähän kuin omenapiirakka. Kaikki pitävät siitä, mutta tarkoittavat sillä eri asiaa. Tähän käsitteeseen, jonka parlamentti kehitti Euroopan unionin kontekstissa valmistellessaan Spinellin sopimusluonnosta Euroopan unionista, turvautuvat nykyään jopa Euroopan unionin vastustajat, jotka väittävät, että Euroopan unionista on tulossa liian keskitetty ja että on olemassa vaara keskitetyn supervaltion syntymisestä.
Kun todella pysähtyy miettimään, unioni käyttää ainoastaan 3 % julkisista menoista. Sen byrokratia on samansuuruinen kuin keskikokoisessa eurooppalaisessa kaupungissa. Pitkällä aikavälillä ei ole todellista vaaraa siitä, että Euroopasta tulee liian keskitetty. Meidän ei pidä unohtaa, että pystyäkseen hyväksymään säädöksiä unioni tarvitsee ensinnäkin oikeudellisen perustan, joka pohjautuu perustamissopimuksiin, jotka jokainen kansallinen parlamentti on ratifioinut. Sitten tärkeän lainsäädännön hyväksymiseen tarvitaan muun muassa neuvoston hyväksyntä. Kuka sitten istuu neuvostossa? Kansalliset ministerit, jotka ovat osa kansallista hallitusta ja jotka ovat vastuuvelvollisia kansallisille parlamenteille. He eivät ole henkilöitä, jotka ovat taipuvaisia antamaan Euroopan unionille valtuuksia, jotka eivät ole välttämättömiä.
Seuraavan kerran, kun joku ministeri palaa kotiin ja syyttää Brysseliä sekaantumisesta, häntä muistutetaan siitä, että juuri neuvostossa istuvat kansalliset ministerit ovat alun perin hyväksyneet kyseessä olevan lainsäädännön. Sittenkin, mikäli he sattuisivat ylittämään valtuutensa, on mahdollista viedä asia oikeuteen, jotta voidaan tutkia, onko toissijaisuusperiaate sivuutettu vai ei. Tuo mahdollisuus on jokaisen Euroopan unionin hallituksen käytettävissä.
Meidän tulisi karkottaa mielestämme pelko, jonka parhaillaan nostattavat Vanhecken, John Majorin, John Redwoodin, Michael Howardin, Le Penin ja William Haguen kaltaiset henkilöt, jotka haluaisivat meidän uskovan, että Euroopan liiallinen keskittyminen on uhka kaikille maillemme.
Näin ei ole asian laita. Siitä ei ole todellista vaaraa. Meillä täytyisi olla rohkeutta sanoa, että joskus Euroopan lainsäädännön on välttämätöntä tarjota oikeudenmukaiset pelisäännöt yhtenäismarkkinoille varmistamalla sääntelyn vähentäminen siten, että on vain yksi säännöstö, jota yritysten tulee noudattaa, 15 erilaisen kansallisen säännöstön sijaan. Sanomme kyllä toissijaisuusperiaatteelle. Sanomme ei sen käyttämiselle instrumenttina, jolla hyökätään Euroopan unionia vastaan.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella Palaciota sydämellisesti hänen mietinnöstään ja tietysti myös komissiota, jota edustaa täällä komissaari Oreja, saavutetusta edistyksestä. Mielestäni toissijaisuutta koskevassa keskustelussa on kuitenkin aiheellista korostaa, että tämä käsite on peräisin kristillisestä sosiaalietiikasta, minkä vuoksi sitä olisi myös sovellettava tästä näkökulmasta. Siksi sitä ei saisi pitää keinona omien tarkoitusperien edistämiseen, niin kuin usein on tapana.
Toissijaisuus ei tarkoita mitään muuta kuin sitä, että suurempi yksikkö ei saa ottaa hoidettavakseen mitään, minkä seuraavaksi pienempi voi tyydyttävästi hoitaa. Tämä osoittaa myös aivan selvästi, että toissijaisuutta on rakennettava alhaalta ylöspäin eikä ylhäältä alaspäin. Toissijaisuusperiaatteen on toimittava kuntien ja alueiden välillä aivan kuten Euroopan unionin toimielinten ja jäsenvaltioidenkin välillä.
Palacion mietinnön alussa viitataan selkeästi siihen, että toissijaisuusperiaatteella on poliittinen ulottuvuus. Tämän vuoksi toissijaisuusperiaatetta koskevat kysymykset olisi myös ratkaistava poliittisesti ja, jos mahdollista, ilman tuomioistuinta, koska päämääränä olisi nimenomaan oltava yhteisön päätöksien tekeminen mahdollisimman lähellä kansalaisia. Mahdollisimman lähellä kansalaisia tarkoittaa myös, että päätöksenteko siirretään päätöspyramidissa niin alas kuin mahdollista. Mielestäni looginen johtopäätös on, että kuntatason alapuolella on vielä nähtävä perhetaso, koska perhe on loppujen lopuksi yhteiskuntamme perusta, ja sitä on vahvistettava toissijaisuusperiaatteen yhteydessä sen mukaisesti.
Tästä huolimatta on kuitenkin korostettava olennaisesti sitä, että toissijaisuusperiaatetta ei missään tapauksessa saa väärinkäyttää yhteisön oikeuden heikentämiseksi. Toissijaisuusperiaatteen järjestelmällinen mainitseminen uusien politiikkojen yhteydessä epäilyttää kuitenkin hieman. Kokonaisuudessaan tämä erittäin valaiseva mietintö osoittaa, että ennen kaikkea toissijaisuuden määritelmää koskeva kysymys vaatii vielä paljon työtä.

Dybkjær
Kiitos puheenjohtajalle yrityksestä luoda hiukan lisää selvyyttä läheisyyden käsitteeseen, joka pantiin tosissaan polttopisteeseen Edinburghissa vuonna 1992 mm. niiden kansanäänestysten jälkeen, jotka pidettiin Maastrichtista, ja jolloin Euroopan hallituksille kai oli valjennut, että EU ei ollut varsinaisesti kansallinen hanke. Minusta läheisyyskäsitettä tulee käyttää juuri siinä tarkoituksessa, nimittäin sen varmistamiseksi, että kansalaiset saavat mahdollisimman suuressa määrin vaikutusvaltaa päätöksiin, että he saavat mahdollisimman suuressa määrin tilaisuuden tehdä päätöksiä itse ja pystyvät joka tapauksessa ymmärtämään, mitä oikein tapahtuu. Läheisyyden käsite on kuitenkin edelleen epäselvästi määritelty ja siten mahdoton käsittää käytännössä.
Siksi kehotankin, että keskusteluja jatketaan niin täällä parlamentissa, komissiossa kuin muuallakin ja että meidän täytyy sen lisäksi, että osoitamme hallitusten väliselle konferenssille vetoomuksen, jossa pyydetään sitä ottamaan vakavissaan käsittelyyn myös tämän käsitteen määritelmän, ehkä kehottaa PO IV: ä laatimaan periaatteellisempi kertomus siitä, mitä käsitteestä on todellisuudessa tullut kuluneella ajanjaksolla aivan konkreettisesti ja miten käsite voidaan määritellä konkreettisesti tulevaisuuden panosta ajatellen.

White
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijää erinomaisesta ja ytimekkäästä mietinnöstä.
Perustamissopimuksen 3 b artiklassa ei kuitenkaan itse asiassa määritellä toissijaisuutta. Olen iloinen siitä, koska, kuten Corbett on aivan oikein sanonut, aiemmin toissijaisuusperiaatetta on käytetty vallan palauttamiseksi jäsenvaltioille, ja minä vastustan täysin ajatusta. Annan teille yksityiskohtaisen esimerkin: viime parlamentin istuntokaudella komissio kaikessa viisaudessaan piti tarpeellisena puolustaa eläintarhoissa pidettäviä eläimiä valmistelemalla ehdotuksen direktiiviksi, joka koskee eläinten oloja eläintarhoissa. Edinburghin surullisen kuuluisassa huippukokouksessa Major tyrmäsi lukuisat arvokkaat ehdotukset, ja kokouksen tuloksena kyseinen ehdotus peruutettiin ja on nyt tullut parlamentin käsiteltäväksi pelkkänä direktiivinä. Mielestäni on kyse askeleesta taaksepäin: tämä ei palvele eläintarhassa olevien eläinten etuja eikä vastaa lähimainkaan sitä, mitä meidän pitäisi saada aikaan parlamentaarikkoina.
Näin ollen, kun tämän mietinnön johdantokappaleen F mukaan toissijaisuus on " dynaaminen käsite" , luulen, että meidän tulisi lisätä sana " pragmaattinen" , koska kuten johdantokappaleessa G todetaan, tarvitaan " asianmukainen oikeudellinen tekniikka" . En usko tämän tuottavan ollenkaan suuria vaikeuksia. Meidän vain täytyy kysyä, mikä on kunkin säädöksen tarkoitus. Sen jälkeen meidän täytyy yksinkertaisesti kysyä, millä tasolla tämä säädös on tehokkaimmillaan. Tämä on käytännön testi, ja joskus säädös on tehokkaampi yhteisötasolla ja joskus kansallisella ja alueellisella tasolla. Tässä on yksinkertaisesti kyse pragmaattisen periaatteen soveltamisesta, eikä meidän pitäisi tuudittautua siihen uskoon, että toissijaisuus merkitsisi jotenkin kaikkien asioiden tekemistä kansallisella tasolla.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää Palaciota hänen asialle omistautumisestaan ja hänelle ominaisesta pätevyydestä sekä komissiota sen toissijaisuusperiaatteen soveltamista käsittelevästä työstä. Haluan kertoa teille, kuinka paljon olen arvostanut hänen mietintönsä teräviä ja tarkkoja havaintoja sekä hänen tämän iltapäivän puheenvuoroaan.
Olen tyytyväisenä pannut merkille myös sen, että esittelijän kanta on monessa suhteessa lähellä komission kantaa. Kuten esittelijä komissio katsoo, että esimerkiksi toissijaisuusperiaatetta ei voida soveltaa vetoamalla yksinomaisiin toimivaltoihin, koska tässä tapauksessa yhteisön perintöä ei voi kyseenalaistaa, ja että toissijaisuutta koskevat riita-asiat on mieluiten ratkaistava toimielinten tavallisen toiminnan kehyksessä vuoden 1993 toimielinten välisen sopimuksen pohjalta ilman, että suljetaan pois luonnollisesti mahdollisuutta vetää asia tuomioistuimeen.
Haluan sanoa teille, kuten te hyvät läsnäolijat hyvin tiedätte, että Euroopan parlamentin tavoin komissio ei ole pyytänyt 3 b artiklan tarkistamista hallitusten välisen konferenssin kehyksessä. Olemme tyytyväisiä 3 b artiklaan ja mielestämme on tärkeää, että kaikki toimielimet todella soveltavat sitä.
Haluaisin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni - jos sallitte - tarkentaakseni komission kantaa koskien joitakin täällä mainittuja kohtia. Mitä tulee "Parempitasoista sääntelyä" -otsikoituihin kertomuksiimme haluaisin ennen kaikkea rauhoittaa teitä. Komissio ei missään tapauksessa sekoita toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta teknisiin välineisiin, joiden ansiosta yhteisön lainsäädännöstä saadaan yksinkertaisempi, selkeämpi ja avoimempi. Konkreettisesti tämä koskee yksinkertaistamista ja kodifiointia. Komissio erottaa nämä eri käsitteet selkeästi toisistaan eikä millään tavalla sotke tai sekoita niitä toisiinsa.
Komission näkökulma on puhtaasti käytännön näkökulma. Yhteisön lainsäädäntö muodostaa kokonaisuuden ja on pidettävä mielessä kokonaisnäkemys kaikesta siitä, mikä edistää niin sanottua "parempitasoista sääntelyä" . Komissio on sitoutunut tähän, ja te hyvät läsnäolijat tiedätte, miten komissio on toteuttanut toissijaisuusperiaatetta. Aina on kuitenkin mahdollista luonnollisesti parantaa asioita, etenkin Palacion mietinnössä tarkastelluilla aloilla. Komission tarkoituksena on esimerkiksi tehostaa kaikkia ehdotettujen toimien seurausten arviointiin liittyviä asioita. Tämän suuntaisia mekanismeja on jo suunnitteilla ja tarkoituksena on panna ne täytäntöön sekä uudistaa niitä mahdollisimman pitkälle.
Haluaisin myös mainita näkökohdan, joka liittyy lausunnon pyytämiseen etukäteen vihreistä ja valkoisista kirjoista. Jotta tämä tapahtuisi sääntöjen mukaisesti, on sen epäilemättä tapahduttava tulevaisuudessa konkreettisemmin ja tarkemmin. Siten haluan sanoa Palaciolle, että olemme tästä tietoisia ja otamme tarkasti huomioon hänen mietinnössään tekemänsä havainnot.
Meistä näyttää siltä, ja tämä on ollut viime vuosien ja erityisesti parin viimeisen vuoden aikana vallalla ollut käytäntö, että entisen välittömän lainsäädännön sijasta yhteiskunnalta pyydetään nykyisin lausuntoa vihreiden ja valkoisten kirjojen avulla. Tosiasiassa vihreä kirja esittää kysymyksen. Joidenkin aiheiden kohdalla olemme joutuneet tekemään sen kahteen kertaan: olemme pyytäneet ensimmäistä lausuntoa emmekä ole olleet tyytyväisiä saamiimme vastauksiin ja olemme laatineet uuden vihreän kirjan. Olemme käsitelleet esimerkiksi tiedotusvälineiden monimuotoisuutta ja keskittymistä jo pidemmän aikaa. Miksi? Koska meille ei ole vielä muodostunut selkeää käsitystä siitä, mitkä ovat sektorin toiveet ja mitä yhteiskunta haluaa. Tästä johtuen lähentyminen tapahtuu siten eri tavalla kuin menneisyydessä. Ennen siirryttiin suoraan lakien säätämiseen. Nykyisin pyrimme saamaan kannat selville mahdollisimman tarkasti. Joka tapauksessa haluan painottaa sitä, että otamme tarkasti huomioon Palacion laatimat havainnot ja panemme ne täytäntöön.
Haluaisin myös kiittää Palaciota toisesta näkökohdasta, hänen aihetta kohtaan osoittamastaan tarkkaavaisuudesta. Haluan kuitenkin myös rauhoittaa häntä mitä tulee puitedirektiiveihin. Puitedirektiivit ovat tunnetusti Edinburghin Eurooppa-neuvostossa puollettuja toissijaisuuden välineitä, joita komissio on soveltanut tietyissä tapauksissa, erityistapauksissa, eikä tämä riko yhteisön oikeuden yhtenäisyyttä, jos niitä käytetään perustelluissa tilanteissa. Ja haluan sanoa Palaciolle, että komissio valvoo tätä tarkasti.
Lopuksi haluan kiittää esittelijää hänen kaikista maininnoistaan koskien komission tiedon konsolidoinnin alalla saavuttamia edistyksiä.
Lopuksi komissio on edelleen vakuuttunut siitä, että jos toissijaisuusperiaatetta sovelletaan asianmukaisesti, on mahdollista saavuttaa asianmukainen lainsäädäntö asianmukaisella tasolla siinä mielessä, kuten esimerkiksi Corbett asian on ilmaissut. Kaikki tämä lähentää lainsäätäjää ja kansalaista toisiinsa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Parlamentin työjärjestyksen muuttaminen (edunvalvojien menettelysäännöt)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Fordin työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0107/97) edunvalvojien menettelysäännöistä.

Ford
Arvoisa rouva puhemies, jäsenet muistanevat, että me keskustelimme ensimmäisen kerran edunvalvojia koskevasta mietinnöstä tammikuussa 1996. Sosialistiryhmä ja kristillisdemokraattinen ryhmä eivät kerta kaikkiaan päässeet asiassa yksimielisyyteen, ja tämän tuloksena mietintö palautettiin valiokuntaan. Epäonnistumistamme säännösten luomisessa riepoteltiin erittäin negatiivisessa valossa julkisuudessa, ja tämän takia valmistelin heinäkuuhun 1996 mennessä uuden tarkistetun mietinnön, jossa otetaan huomioon osa niistä näkökohdista ja huolenaiheista, joita jäsenillä oli alkuperäisen mietinnön osalta, jonka tämä parlamentti hyväksyi vain yhden edustajan äänestäessä vastaan, mikäli muistan oikein.
Mietintö oli pääasiassa vain puiteasiakirja, jota oli tarkoitus täydentää, ja tällöin sovittiin ainakin kolmesta lisämietinnöstä. Ensimmäinen oli menettelysääntöjä koskeva mietintö, joka meillä on tänään käsiteltävänä, toinen intressiryhmien valvontaa koskeva mietintö, jota kollegani Spiers laatii ja joka on tällä hetkellä työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevän valiokunnan käsiteltävänä, ja kolmas Lehnen parlamentin avustajista laatima mietintö, josta käydään keskustelua työjärjestysvaliokunnassa. Tämä on siis ensimmäinen näistä kolmesta mietinnöstä, joissa edelleen täydennetään heinäkuussa 1996 hyväksyttyä mietintöä.
Tässä yhteydessä tunnen kiusausta antaa sama vastaus kuin se väitöskirjan valmistelija, joka pyydettäessä selittämään väitöstään vastasi: " Se on itsestään selvä." Mutta en anna täysin periksi kiusaukselle. Työjärjestysvaliokunta hyväksyi mietinnön pääkohdat käytännöllisesti katsoen yksimielisesti. Siinä todetaan, että edunvalvojien on kerrottava sidonnaisuuksistaan tai edustamistaan sidoksista tavatessaan parlamentin jäseniä tai henkilökuntaa tai virkamiehiä ja pidättäydyttävä esittämästä, että heillä on virallisia yhteyksiä parlamenttiin, kun he asioivat kolmansien osapuolien kanssa, heidän on oltava luovuttamatta voittoa vastaan kolmansille osapuolille jäljennöksiä parlamentilta saamistaan asiakirjoista, heidän on noudatettava tarkasti liitteen I 2 artiklan 2 alakohdan määräyksiä, joiden mukaan jäsenet eivät saa ottaa vastaan mitään lahjoja - esimerkiksi edunvalvojat eivät saa tästä lähtien antaa mitään lahjoja jäsenille. Edunvalvojien on myös varmistettava itse, että kaikesta näiden sääntöjen mukaan annettavasta avusta ilmoitetaan asianmukaiseen luetteloon. Donnelly on tehnyt tuon määräyksen tiukentamiseksi tarkistuksen, jonka hyväksyn ja joka antaa edunvalvojille jossain määrin vastuuta huolehtia siitä, että heidän toimensa kirjataan asianmukaisesti.
Siinä todetaan myös, että heidän on noudatettava henkilöstösääntöjen määräyksiä ottaessaan palvelukseen toimielinten entisiä virkamiehiä. Henkilöstösääntöjen määräyksille ole tällä juuri käyttöä. Eräät henkilöstösäännön määräykset vaativat, että tiettyjen entisten virkamiesten on kysyttävä lupa toimielimeltä ottaessaan vastaan muita arkaluonteisia töitä, mutta tällä hetkellä ketään henkilöstön jäsentä ei ole nimitetty tällä tavoin. Tämä saattaa kuitenkin muuttua tulevaisuudessa. Sama koskee tarkistusta 10, jossa pyydämme edunvalvojia ottamaan huomioon kaikki parlamentin entisten jäsenien oikeuksia ja velvollisuuksia koskevat säännöt, ja oletan, että kvestorit tutkivat asiaa. Siinä myös todetaan, että mikäli edunvalvoja haluaa ottaa palvelukseen jäsenen avustajan, hänen on pyydettävä suostumus asianomaiselta jäseneltä. Tämä vaikuttaa itsestään selvältä.
Lopuksi siinä todetaan, että menettelysääntöjen noudattamatta jättäminen saattaa johtaa asianomaisille henkilöille tai yrityksille myönnetyn kulkuluvan peruuttamiseen. Voimme tosi asiassa tiukentaa tätä määräystä vain, mikäli parlamentti on halukas käyttämään tätä sanktiota.
On kaksi lisätarkistusta, joita todennäköisesti vastustetaan parlamentissa huomenna. Yksi on tarkistus 12, jossa vaaditaan, että edunvalvojien on esitettävä joka vuosi kulkulupansa jatkamista varten kertomus toiminnastaan. Jotkut ovat huolissaan, että tämä saattaa johtaa laajaan paperisotaan. Ymmärtääkseni parlamentissa on ryhmiä, jotka eivät kannata sitä. Mikäli me aikoisimme kannattaa tarkistusta, suosittelisin luultavasti Ephremidisin tarkistusta, jossa pyydetään edunvalvojia kertomaan, mitä erityisapua he ovat antaneet jäsenille. Tarkistuksessa oleva viittaus " lahjoihin" on kuitenkin asiaankuulumaton, koska me jo olemme todenneet, että lahjat ovat laittomia nykyisten määräystemme nojalla.
Viimeinen huomautukseni koskee tarkistusta 1, jossa todetaan, että vain ne luetteloon merkityt avustajat, jotka työskentelevät yksinomaan avustajina, voivat liikkua toimielimen tiloissa samoin edellytyksin kuin pääsihteeristön tai poliittisten ryhmien henkilöstö. Säädöksissä todetaan tällä hetkellä, että jäsenten avustajilla on etuoikeutettu kulkulupa. Sosialistiryhmä haluaisi poistaa tämän porsaanreiän, joka itse asiassa johtaa tilanteeseen, jossa jäsenten avustajat pystyvät työskentelemään samaan aikaan sekä edunvalvojaryhmille että jopa edunvalvojille itselleen, mutta ymmärtääkseni PPE: n mielestä se olisi parempi sisällyttää Lehnen mietintöön, jossa käsitellään koko jäsenten avustajia koskevaa kysymystä, kun siitä aikanaan äänestetään. Mikäli asianlaita on näin, me odotamme heidän lunastavan tuon sitoumuksen, muutoin emme estä väärinkäytöksiä, vaan luomme niille oikotien sallimalla edunvalvojien kiertää tätä järjestelmää palkkaamalla omia avustajiamme tekemään työn, jota me estämme heitä tekemästä.
Suosittelen mietintöäni parlamentille ja toivon, että sitä kannatetaan huomenna.

Wibe
Rouva puhemies! Saanen lyhyesti onnitella Fordia aivan erinomaisesta mietinnöstä ja siitä, mikä uskoakseni on merkittävä ja pysyvä suoritus täällä parlamentissa, nimittäin että nyt on kahdessa mietinnössä muotoiltu säännöt edunvalvojille. Meidän on muistettava, että tämä kysymys koskettaa syvästi monia valitsijoistamme. Mielestäni ei ole liioittelua sanoa, että aikaisemmin täällä parlamentissa sallittu säätelemätön edunvalvonta on ollut maineellemme hyvin vahingollista. Siksi ajattelen, että parlamentin tulee olla hyvin kiitollinen Fordille näiden sääntöjen esittelemisestä.
Yhtä kohtaa pidän erityisen tärkeänä. Se koskee edunvalvojien velvollisuutta raportoida vuosittain toiminnastaan. Tämä kohta on tärkeä, koska nähdäkseni journalistien ja tutkijoiden tulee voida jälkikäteen, herra Wijsenbeek, seurata asiaa ja nähdä, ketkä edunvalvojat ovat vaikuttaneet keihinkin edustajiin ja siten nähdä, keitä edustajia on mahdollisesti painostettu ja keitä ei. Tässä yhteydessä olisin todellakin halunnut mennä askelta pidemmälle ja yhtyä Mettenin alkuperäiseen ehdotukseen kokonaisuudessaan, joka määräsi myös vuosiraporttien sisällön. Nyt se jää kvestorien muotoiltavaksi.
Aina ei pääse perille asti. Mielestäni tämä on kuitenkin tärkeä askel oikeaan suuntaan. Ryhmäni äänestää ilomielin tämän mietinnön puolesta. Toivomme kuitenkin, että kokemuksia kerättyämme voimme mennä pitemmälle ja muotoilla ehkä vielä selvemmät säännöt.

Donnelly, Brendan
Arvoisa rouva puhemies, edellisen puhujan tapaan haluaisin aloittaa onnittelemalla Fordia hänen mietinnöstään, joka on pohjimmiltaan erinomainen. Haluaisin erityisesti kiittää häntä sen keskustelun rakentavasta ja avoimesta sävystä, jota hän johti työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevässä valiokunnassa. Hänen laatimansa mietintö heijastaa suurelta osin valiokunnan johtopäätöksiä.
Hän on päätellyt aivan oikein - onnittelen häntä hänen telepaattisista kyvyistään - että meillä tulee olemaan vaikeuksia hyväksyä erityisesti kahta tarkistusta. Viittaan tarkistuksiin 1 ja 12. Tarkistuksen 1 osalta vastustuksemme koskee lähinnä menettelyjä. Mielestämme tämä on aika monimutkainen alue, jota olisi syytä tarkastella yksityiskohtaisemmin. Lehne valmistelee mietintöä, ja haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni painottaakseni sitä, että näen Fordin osoittaman ongelman. On henkilöitä, jotka eivät ole puhtaasti avustajia eivätkä henkilöitä, joita voitaisiin pitää kolmannen osapuolen edustajina tai edunvalvojina. Ongelma on todellinen, ja meidän tulisikin työskennellä yhdessä Lehnen ja valiokunnan kanssa varmistaaksemme, että se ratkaistaan.
Toinen asia on merkittävämpi. Se koskee tarkistusta 12. Olemme jo tutkineet asiaa ja päätimme viime vuonna, ettemme halua kaksinkertaista vastuuvelvollisuutta. Emme halunneet saada kertomuksia sekä jäseniltä että kolmansilta osapuolilta. Euroopan kansanpuolueen ryhmä suhtautuu ajatukseen edelleen varauksellisesti. Menettely saattaisi olla suhteeton verrattuna sillä saavutettavaan poliittiseen hyötyyn, ja katsomme myös, että tarkistuksen 12 pohjalla on ajatus, että jäsenten ja kolmansien osapuolien tai intressiryhmien väliset yhteydet ovat niin epäilyttäviä, itsessään lähes häpeällisiä, että niitä on valvottava ja kontrolloitava niin tiukasti kuin mahdollista. Emme yhdy tähän näkemykseen ja olemme täysin tyytyväisiä siihen, että velvoitteet koskisivat jäseniä eivätkä kolmansia puolia.
Suosittelemme Fordin parlamentille tekemää mietintöä noin varauksin ja äänestämme kaikkien hänen mietintöään koskevien tarkistusten puolesta tarkistuksia 1 ja 12 lukuun ottamatta.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, kuulun ehkä niihin, jotka aikoinaan näkivät ensimmäisen edunvalvojan tulevan parlamenttiin, ja hänet otettiin riemuiten vastaan. Se merkitsi nimittäin sitä, että Euroopan parlamentilla oli merkitystä. Ja kun edunvalvojia oli 3500 ja Metten hermostui, oli aika tehdä asialle jotakin. Olemme tästä oikeastaan samaa mieltä. Vielä voimakkaammin, mielestämme on oikein, että parlamentti laatii sääntöjä, jotka tekevät siitä avoimemman. Uskon, että olemme kaikki samaa mieltä tästä ja voimme onnitella Fordia.
Toisaalta meidän on painotettava selvästi sitä, että meidän on oltava vakuuttuneita siitä, että emme voi tehdä työtämme, ellemme saa erilaisten etujärjestöjen kautta lähempää ja täsmällisempää tietoa eri jäsenvaltioissa vallitsevasta tilanteesta. Jopa tänään palautimme Mosiek-Urbahnin mietinnön, koska siinä käsitellään monimutkaista teknistä aihetta, jonka kaikkia seurauksia me yksinkertaisina parlamentin jäseninä emme voi aavistaa.
Haluan tehdä pari huomautusta. Ensinnäkin, olemme samaa mieltä kristillis-demokraattien kanssa tarkistuksesta 1. Toiseksi, mielestäni tarkistus 4 on yksinkertaisesti loukkaava. Se kuulostaa siltä kuin " Älä tee syntiä" -käsky, eikä sellaista voi sanoa Euroopan parlamentin mietinnössä.
Emme myöskään ole samaa mieltä tarkistuksesta 12. Kannatamme oikeastaan tarkistusta 14. Arvoisa puhemies, tarkistus 12 käsittelee vuosikertomusta, se on täysin typerä ja turha ja sen hyväksyminen merkitsisi liian paljon työtä.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, tässä mietinnössä on otettu käsiteltäväksi todella tärkeä ja samalla vaikea aihe. Kuitenkin myös täydentävissä lisämietinnöissä, jotka ovat vielä asianmukaisen valiokunnan käsittelyssä, käsitellään läheistä aihetta. Asian vaikeus ilmenee siitäkin, että sitä alettiin käsitellä vuonna 1994 ja vuoden 1996 tammikuussa sattui tunnettu tapaus, kun parlamentti päätti palauttaa herra Fordin laatiman mietinnön takaisin valiokunnalle, joka siis esittää sen tänään uudelleen.
On aivan selvää, että mietintöä on käsiteltävä vastuuntuntoisesti, koska riippumatta siitä, haluammeko vai emme, aina on olemassa voimia, jotka tahallaan tai tahtomattaan haluavat vahingoittaa yhteisiä toimielimiä, kuten parlamenttia ja sen jäseniä, niin että järjestäytyneet etupiirit tavalla tai toisella vaikuttavat niihin, hallitsevat ja lahjovat niitä. Tämän torjumiseksi on löydettävä keinot asianmukaisesti ja päättäväisesti. Vaikka asia on näin, minulla on kuitenkin sellainen käsitys, että - vaikka arvostan herra Fordin ja hänen valiokuntansa yritystä, olenhan itsekin sen valiokunnan jäsen - tämänpäiväinen lausunto ei mene niin pitkälle kuin sen pitäisi mennä ollakseen uskottava.
Teen vain kaksi huomautusta. Ensinnäkin, me vahvistamme tiettyjen etupiirien, jotka ilmeisesti ovat taloudelliskaupallisia, mukanaoloa. Ne saavat vaikutusmahdollisuuksia ja etuoikeutetun aseman. On toki olemassa monia asianmukaisia turvakeinoja, mutta silti ne saavat etuoikeutetun aseman. Kuitenkin on jatkuvasti olemassa sellaisia työntekijöiden ja muiden tahojen sosiaalisia ryhmittymiä, jotka eivät saa vastaavaa asemaa ja mahdollisuutta liikkua vapaasti ja olla yhteydessä toimielinten ja itse kansanedustajien kanssa. Tällaiset ryhmittymät joutuvat pyytämään etuoikeutettuja ajamaan heidän asioitaan, vaikka kyseiset edunvalvojat kuuluvat usein ryhmiin, joilla on päinvastaisia etuja. Kysymys on siis epätasaisesta kohtelusta.
Toinen huomautukseni koskee tarkistusta 8, joka on ilmeisesti hyväksytty ja jonka minä torjun täysin. Arvoisa puhemies, se vahingoittaa parlamenttia, parlamentin jäseniä ja itse lausuntoakin. Siinähän sanotaan, että " parlamentin jäsenten on ilmoitettava avusta, jota he saavat" . Tyylikäs lause. Ongelmana ei ole, ilmoitanko vai en. Ongelma on siinä, että otan vastaan lahjan - tavaroina, rahana, palveluina - ei se muuta tilannetta, että ilmoitan siitä. Se stigma, että olen saanut lahjan , jää jäljelle.
Lopuksi, arvoisa puhemies, koska olen itsekin esittänyt tarkistusta, haluan selittää sen sisältöä. Siinä halutaan selvittää, minkälaista apua parlamentin jäsenet saavat pyytää edunvalvojilta ja muilta tahoilta: informaatiota ja perustietoja, ei lahjoja tai palveluja eikä muitakaan aineellisia avustuksia. Tästä syystä pidän tarkistukseni voimassa. Jos sen ajatus ei ole selvä, vedän sen pois.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, jatkaen siitä, mistä edellinen puhuja puhui, minun on muistutettava, että tämä on toinen Fordin mietintö, eikä ensimmäinen. Ensimmäinen mietintö palautettiin todellakin valiokuntaan, mutta hyväksyttiin sen jälkeen täysistunnossa, ja tämä mietintö on jatkoa sille. Olemme karkeasti ottaen sitä mieltä, että edunvalvojien menettelytapasääntöjen määrittelyssä on tapahtunut selvää edistystä, vaaditaan enemmän selvyyttä siinä mielessä, että vaaditaan joidenkin tietojen rekisteröimistä, jolloin edunvalvojien on ilmoitettava, kenen etuja he ajavat, ja vahvistettava, että he eivät koskaan tule vetoamaan suhteeseensa parlamentin kanssa saadakseen joitakin asioita läpi eivätkä he saa myydä parlamentin normaaleja julkisia asiakirjoja omiin tarpeisiinsa. Nämä kaikki ovat varmasti myönteisiä asioita, jotka nyt vahvistetaan Fordin mietinnössä.
Se, mitä kaipaamme ja mistä olemme esittäneet tarkistuksen komissiolle, on se, että meidän mielestämme se samansuuntaisuus, jota oli alun perin Fordin mietinnön ja Nordmanin mietinnön välillä, puhuu eduista, joihin parlamentin jäsenet voivat vedota, ja välttämättömyydestä ilmoittaa niistä eduista ja siitä, että myös edunvalvojilta saatavista eduista on ilmoitettava. Olemme esittäneet asiaa koskevan tarkistuksen komissiolle, mutta sitä ei harmillista kyllä hyväksytty. Meidän mielestämme on siis erittäin tärkeää, että Ephremidisin tarkistus, joka on myös meidän tarkistuksemme, olemme esittäneet sen yhdessä täysistunnossa, hyväksytään, jotta tulee selväksi, mitä lahjoja, minkälaisia tahansa, edunvalvojat saavat antaa parlamentin jäsenille tai työntekijöille. Mikäli tämä tarkistus hyväksytään, tuemme mietintöä. Mikäli sitä ei hyväksytä, emme valitettavasti voi tukea sitä. Olemme oikeastaan kollega Wijsenbeekin kanssa samaa mieltä siitä, että on hieman hullua muotoilla jonkinlaisessa työjärjestyksessä jotakin tähän tyyliin: on pidättäydyttävä sellaisesta toiminnasta, joka voi johtaa tiedon saantiin epärehellisellä tavalla. Tällainen on moralisoivaa, eikä sillä saavuteta mitään, mutta kaikkein tärkeintä meille on se, että Ephremidisin ja vihreiden tarkistus hyväksytään.

Lambraki
Arvoisa puhemies, aikana, jolloin kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa poliitikkojen ja politiikan uskottavuus kyseenalaistetaan, uskon, että herra Fordin mietintö ja etenkin sen perustana oleva yritys valvoa edunvalvojien tekoja ja toimintaa on todella arvokas ja se käsittääkseni nostaa jonkin verran työmme arvostusta.
Vaikuttaa siltä, että edunvalvojien toiminta Euroopan parlamentissa on vailla minkäänlaista valvontaa ja että näillä on usein pääsy asiakirjoihin ennen meitä. Edunvalvojilla on myös usein hallussaan asiakirjoja, jotka me saamme paljon myöhemmin. Tästä syystä pidän tarkistusta 1 hyvin merkittävänä ja pyytäisin kaikkia kollegoja kaikista ryhmistä tarkastamaan kantansa siihen uudestaan. Ei riitä, että sanomme tahtovamme valvoa edunvalvojien toimintaa ja tekoja. Meidän on myös löydettävä keinot sen tekemiseksi ja uskon, että tarkistus 1 on ensimmäinen yritys siihen suuntaan.
Tietenkin me kaikki tiedämme, että herra Fordin mietintö ei kykene ratkaisemaan lopullisesti tätä ongelmaa eikä luomaan ehdottoman varmoja sopimuksia, mitä me kaikki tässä salissa kaiketi haluamme. Se on kuitenkin rohkea askel tähän suuntaan ja meiltä vaaditaan äänestyksen jälkeistä yhteistyötä, jotta mietinnön kuolleet kirjaimet heräisivät todellisiksi teoiksi parlamenttimme jokapäiväisessä työssä.

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies, edelliset puhujat ovat jo selvittäneet, mistä Fordin mietinnössä on yksityiskohtaisesti kyse. Ehdotuksessa edunvalvojia kehotetaan rehellisyyteen ja avoimuuteen. Parempi avoimuus tällä alalla on toivottavaa. Kysymys voikin ainoastaan kuulua, mitkä keinot ovat asianmukaisia?
Tarkistus 1 ei tässä yhteydessä varmasti kuulu menettelysääntöihin. Se liittyy muodollisestikin 2 artiklaan eikä 3 artiklaan, ja siitä olisi keskusteltava sopivassa yhteydessä, nimittäin Lehnen mietinnön yhteydessä. Samalla voimme käsitellä myös henkilöstön tarkkaa määritelmää.
Tarkistuksesta 12, jossa edunvalvojilta vaaditaan kertomusta toiminnastaan, haluaisin huomauttaa, että ensiksikään tarkistus ei ole selkeä, koska siitä ei käy ilmi, mitä kertomuksessa on selvitettävä ja ennen kaikkea kenen on tarkoitus arvioida selvityksiä.
Lisäksi tarkistus on mielestäni muutenkin arveluttava, koska se antaa kolmannelle osapuolelle ainoastaan epätäydellisen kuvan. Jos - niin kuin Wibe juuri vaati - kertomuksen on tarkoitus antaa esimerkiksi toimittajille tietoa siitä, keihin on oltu yhteydessä, silloin on toki ymmärrettävä, että nämä tiedot ovat epätäydellisiä ja sen vuoksi vääriä. Haluaisin vielä kerran palata esimerkkiin, joka otettiin jo aiemmin esille. Vakuutusryhmittymien valvontaa koskevassa mietinnössä lukisi silloin, että vakuutusyhtiöiden liittojen kanssa käytiin keskusteluja. Siinä ei sanottaisi, että myös valvontavirastojen, komission ja hallitusten edustajien kanssa keskusteltiin. Vasta kaikkien näiden erilaisten laajimmassa merkityksessä edunvalvojien mainitseminen antaisi täydellisen ja oikean kuvan.
Tästäkään syystä tarkistus ei mielestäni ole asianmukainen. Minusta on kuitenkin tärkeää viitata yleisesti siihen, että täällä käydyn keskustelun vuoksi julkisuudessa on syntynyt vääristynyt kuva. Tarvitsemme edunvalvojia, jotta voisimme saada tarkkaa tietoa erilaisten ongelma-alueiden eri puolista, ja tämän yhteistyön on toteuduttava avoimena yhteistyönä, jota jokainen voi seurata. Menettelysääntöjen noudattaminen tukee tällaista yhteistyötä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Parlamentin työjärjestyksen muuttaminen (116 artikla)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Brendan Donnellyn työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja loukkaamattomuutta käsittelevän valiokunnan puolesta laatima mietintö (A4-0089/97) kohta kohdalta -äänestystä koskevan parlamentin työjärjestyksen 116 artiklan takaamisesta.

Donnelly, Brendan
Arvoisa puhemies, sallikaa minun aloittaa sanomalla, että huomenna ennen lopullista äänestystä aion pyytää, että mietintöni palautetaan valiokuntaan. On esitetty joitakin uusia näkökohtia ja argumentteja ja, vaikka minä olisinkin henkilökohtaisesti mielelläni äänestänyt mietinnöstä huomenna, yleinen mielipide on, että meidän tulisi palauttaa se valiokuntaan keskustelun jälkeen, jossa toivottavasti ilmenee hyödyllisiä osviittoja siitä, miten, jos lainkaan sitä voidaan parantaa.
Ehdotukseni tässä mietinnössä on yksinkertainen: tulevaisuudessa ei pitäisi olla mahdollista äänestää täysistunnossa tarkistuksista kohta kohdalta -äänestyksellä.
Esitän ehdotusta kolmesta syystä: ensimmäinen on hallinnollinen, toinen filosofinen ja kolmas poliittinen. Hallinnollinen syy liittyy ajansäästöön. Me tässä parlamentissa äänestämme liikaa ja väärällä tavalla. Toivon, että ehdotuksellani voidaan säästää aikaa ja saada aikaan avoimempi äänestystapa. Olemme puhuneet toissijaisuudesta, periaatteesta säätää vähemmän, mutta paremmin. Ehdotuksessani on kenties samanlainen sävy: äänestämme vähemmän, mutta paremmin.
Muutama kollegani on esittänyt minulle, että ehdotukseni ei vähentäisi äänestykseen kuluvaa aikaa. Asianlaita saattaisi olla niin, että kaikki esittäisivät useampia tarkistuksia kattaakseen kaikki ne mahdollisuudet, jotka saattaisivat syntyä keskustelun aikana. Minä kyllä epäilen sitä. Tällä hetkellä nykyisessä järjestelmässämme käytäntö on, että juuri ennen äänestystä kaikki ryhmäni koordinaattorit tarkastelevat muissa ryhmissä toimivien kollegoidensa nerokkaita ehdotuksia ja pohtivat, voivatko he äänestää tarkistuksen 3 kolmesta ensimmäisestä sanasta, päättävät sitten pidättyä seuraavaa kolmea sanaa koskevasta äänestyksestä ja olla vielä osallistumatta viimeistä kolmea sanaa koskevaan äänestykseen. Tämä on eräänlainen aikaa vievä peli, jonka kestoa voidaan lyhentää hallinnollisesti.
Toinen syyni on filosofisempi ja systemaattisempi. Täysistunnosta ei tulekaan muodostua 626 jäsentä käsittävä luonnoksia laativa valiokunta. Valiokuntien tehtävänä ja roolina tulisikin olla varmistaa, että saapuessamme täysistuntoon me emme vain toista sitä, mikä jo olisi pitänyt tehdä valiokunnassa.
Arvoisa puhemies, ehkä tässä yhteydessä voisin pyytää teitä ja kollegojanne varapuhemiesten ja puhemiehen välityksellä tarkastelemaan 115 artiklaa, jota ei ole sovellettu riittävän tiukasti ja jyrkkäotteisesti. 115 artiklan mukaan äänestys tulisi tavallisesti äänestys suorittaa ryhmittäin toimivaltaisen valiokunnan suosituksen pohjalta. Minä sekä varmasti myös valiokuntamme puheenjohtaja Fayot olemme tulevaisuudessa hieman valppaampia yrittäessämme kannustaa tämän periaatteen soveltamista. Tuo ajatus mielessäni esitän, että meidän ei kannata kaksinkertaistaa valiokuntiemme työtä.
Kolmas syyni on ehkä kaikista tärkein, ja se on vaikutelma, jonka parlamentti antaa tuomioistuimessa istuville henkilöille ja niille, jotka näkevät meidät televisiossa tai tarkkailevat työtämme. Olen puhunut - ja olen varma, että useat jäsenet ovat puhuneet - ryhmien kanssa, jotka koostuvat äänestäjäryhmistä, akateemikoista, journalisteista ja henkilöistä, jotka ovat saapuneet istuntoomme ja ovat hämmästelleet äärimmäisen yksityiskohtaisena ja vivahteikkaana pitämäänsä äänestystapaa esimerkiksi silloin, kun äänestämme tietyn sanan lisäämisestä tai tietyn lauseen poistamisesta, ja teemme tätä ei vain kerran vaan koko aamun. Tämä vähentää erittäin tuntuvasti sitä positiivista vaikutelmaa, joka meillä parlamenttina voi olla.
Jokaisen parlamentin on löydettävä tasapaino sen sisäisten menettelytapojen ja sen ulkomaailmalle antaman vaikutelman välillä. Minä uskon kuitenkin aidosti, että me tässä parlamentissa, ehkä ymmärrettävistä syistä, uppoudumme liian innokkaasti omiin sisäisiin keskusteluihimme ja menettelyihimme. Edetessämme ehdottamaani linjaa saatamme menettää joitakin vivahteita, jotka ovat erityisen tärkeitä ja rakkaita muutaman tai kaikkien ryhmien koordinaattoreille. Selkeämpi ja helposti luettavampi menettelysäännöstö olisi kuitenkin palkkio ehdotukseni noudattamista, ja olisi helpompaa saada meitä katsovat vakuuttuneeksi siitä, että me pyrimme vaikuttamaan suotuisasti heidän hyvinvointiinsa ja poliittisiin ja yhteiskunnallisiin olosuhteisiin emmekä ole sisäänpäinkääntyneitä ja kiinnostuneita pelkästään omista menettelyistämme.
Muutamien kollegoiden reaktioiden perusteella tämä ajatus tarvitsee hiomista. Minun aikomukseni laatiessani tämän ehdotuksen oli kuitenkin viestittää poliittisella signaalilla, että tämä parlamentti on avoin ulkopuoliselle maailmalle ja on suuntautunut pikemminkin ulospäin kuin itseensä päin. Pidän toki kiinni aikomuksestani ja toivon sen olevan sellainen, jota työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevä valiokunta pystyy hiomaan ja jonka se pystyy panemaan täytäntöön joko minun mietinnössäni tai jossain muussa muodossa, jotta voimme tarkastella kysymystä tarkistusten äänestämisestä ja tässä parlamentissa äänestämisestä yleensä.

Fayot
Arvoisa puhemies, kaikki parlamentin jäsenet valittavat pitkistä äänestyksistä ja monet jäsenistä äänestävät joskus tietämättä tarkkaa aihetta, noudattaen tunnollisesti ryhmänsä ohjeita. Työjärjestysvaliokunta on lukemattomia kertoja tutkinut äänestyksien pituuden ongelmaa, joka on antanut aiheen useisiin kollegoidemme tekemiin valituksiin.
Työjärjestyksemme XIV luku on näin ollen yksi tärkeimmistä ja muistatte varmaan, että työjärjestysvaliokunta on tehnyt useita ehdotuksia äänestysten keventämiseksi. Donnellylle vastatakseni haluaisin muistuttaa, että valiokuntamme on usein vaatinut puhemieheltä 114 artiklan noudattamista. Viittaan erityisesti asiasta vastaavan valiokunnan puheenjohtajan ja esittelijän antamaan suositukseen täysistunnossa äänestämisestä ja tietenkin yhtenä ryhmänä äänestämisestä. Valitettavasti nämä suositukset ovat jääneet kuolleeksi kirjaimeksi. Kyseisen 114 artiklan merkitystä onkin korostettava.
Donnellyn mietintö liittyy siis kohta kohdalta -äänestykseen eli 116 artiklaan. Haluaisin onnitella Donnellya hänen työjärjestysvaliokunnassa tekemästään neuvottelu- ja vakuuttelutyöstä. Valiokuntamme hyväksyi laajalti hänen mietintönsä. Jos sovimme, että kyseinen mietintö palautetaan valiokuntakäsittelyyn ennen äänestystä, on tarpeen täsmentää eräitä seikkoja. Donnelly ehdottaa kahta seikkaa, joista ensimmäistä ei voida kiistää: kyse on määräajasta kohta kohdalta -äänestyksen pyytämiseksi. Toinen koskee kohta kohdalta -äänestysten kieltämistä tarkistusten osalta. Pyydettäessä kohta kohdalta -äänestystä tarkistuksesta esitetään itse asiassa uusi tarkistus, tehdään tarkistus tarkistuksista. Samalla kun tarkistusten esittäjien on noudatettava erityistä menettelyä, kohta kohdalta -äänestystä koskeva pyyntö on eräänlainen helppo ratkaisu. Jäseniä kehotetaan tällöin äänestämään lauseiden osista, jotka ovat erilaisia eri kielissä, jolloin he eivät useinkaan ymmärrä tarkasti äänestämänsä kohdan merkitystä.
En henkilökohtaisesti usko, että Donnellyn ehdotus lisää tarkistusten määrää, mitä Oomen-Ruijten äskeisessä PPE-ryhmän puolesta käyttämässään puheenvuorossa ennakoi. Tietenkin parlamentin jäsenille on annettava kaikki mahdollisuudet ilmaista mielipiteensä, mutta tämä on tehtävä järkevästi ja etenkin ennustettavasti. Tämän haluaisin sanoa Donnellylle, varmistusta koskevin varauksin: en ole kuullut muita ehdotuksia eikä näköpiirissäni ole tällä hetkellä muita ratkaisuja. Niiden etsimistä voidaan kuitenkin jatkaa, jos parlamentti niin haluaa.

Wijsenbeek
Tunnen myötätuntoa Donnellya kohtaan, koska hänellä on valiokunnassaan puheenjohtaja, joka toisinaan ajattelee tai puhuu liian aikaisin ja toisinaan liian myöhään.
Yhdyn Donnellyn valitukseen siitä, että meillä on puhemies, joka ajattelee tai puhuu välillä liian pian ja välillä liian myöhään. Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että kannatin tämän mietinnön palauttamista, koska olen sitä mieltä, että on järkevää käsitellä tätä mietintöä liittyen täysistuntokäyttäytymisemme tarkistamiseen. Mitä siihen tulee, asia on mielestäni hyvä ja odotan ilolla sitä, että voin päästä yhteistyössä Donnellyn kanssa niin pitkälle, että kun tullaan käsittelemään mietintöäni täysistunnon muuttamisesta, voimme toisaalta ottaa siihen taas poistamista koskevan tarkistuksen, sillä itse asiassa kohdittain tapahtuva äänestys on poistamista koskeva tarkistus peitetyssä muodossa. Toisaalta tuen häntä sen idioottimaisen käytännön poistamisessa, jonka mukaan me äänestämme erikseen jokaisesta sanasta ja tietyistä pykälistä. Mitä siihen tulee, odotan jatkokeskustelua ja toivon, että voimme saada ajoissa Donnellyn ryhmän täysistuntoa koskevista asioista vastaavan ensimmäisen puheenvuoron käyttäjän vakuuttuneeksi hänen mietintönsä hyödyllisyydestä.

Donnelly, Brendan
Arvoisa puhemies, haluaisin korjata virheellisen viittauksen, jonka tein työjärjestykseen vähän aikaa sitten. Viittasin 115 artiklaan, mutta kuten Fayot sanoi, itse asiassa ajattelin 114 artiklaa. Toivon, että asia korjataan pöytäkirjaan. Haluaisin myös muistuttaa, että EPP: n asenteesta mietintööni keskusteltiin perusteellisesti ryhmässä. Olisi epäoikeudenmukaista vihjata, että tämä oli vain Oomen-Ruijtenin kuje.

Puhemies
On mukava tietää, että Oomen-Ruijten joskus noudattaa ohjeita.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

