Palestiinan tilanne (keskustelu)
Puhemies
Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, viime päivien kauheat ja traagiset tapahtumat Gazassa ovat järkyttäneet suuresti meitä kaikkia. Kuten tiedätte, valitsin Lähi-idän ensimmäiseksi viralliseksi vierailukohteekseni Euroopan unionin ulkopuolella, ja vierailin alueella. Alun perin minun oli määrä tavata palestiinalaishallinnon presidentti Abbas Ramallahissa, mutta Fatahin ja Hamasin välisten yhteenottojen lisääntymisen vuoksi presidentti Abbas pyysi minut Gazassa sijaitsevaan virka-asuntoonsa, jossa hän yritti saada sovintoa aikaan vastatusten olevien ryhmien välillä. Vierailin presidentti Abbasin virka-asunnolla Gazassa ja keskustelin hänen kanssaan tasan kolme viikkoa sitten. Minua hämmästytti, miten rauhallisesti ja päättäväisesti hän pystyi selvittämään minulle vakaumuksiaan, vaikka hänen virka-asuntonsa ulkopuolella jännitteet tuntuivat selvästi ilmassa.
Hyvät parlamentin jäsenet, kehotan teitä tuomitsemaan voimakkain sanoin laillisiin turvallisuusjoukkoihin ja palestiinalaishallinnon instituutioihin kohdistuneet Hamasin sotilaiden väkivaltaiset iskut. Perinpohjaisesti vakuuttuneena asiasta kehotan teitä ilmaisemaan tukevamme presidentti Abbasia ja olevamme solidaarisia häntä kohtaan.
Tuemme palestiinalaishallinnon presidentin päätöstä julistaa hätätila ja nimittää hätätilahallitus, jotta palestiinalaisalueen poliittinen kriisi saataisiin ratkaistua mahdollisimman pian. Uusi pääministeri Salam Fayyad vieraili vastikään luonani Brysselissä. Luotamme häneen ja hänen johtajantaitoihinsa erittäin paljon. Kerron tämän hänelle tänään, mikäli annatte minulle siihen valtuudet.
Uudella hallituksella on vaikea tehtävä. Se tarvitsee aktiivista tukea Euroopan unionilta ja kansainväliseltä yhteisöltä. Ulkoministerien neuvostossa Luxemburgissa eilen annettujen päätelmien perusteella haluan todeta, että parlamentin olisi toimittava perinpohjaisten vakaumustensa mukaan ja tuettava niin sanoin kuin teoin niitä, jotka pyrkivät saamaan Lähi-itään rauhan ja jatkavat työtä rauhan puolesta.
Eilen täysistuntoa avattaessa parlamentti päätti siirtää äänestyksen Euroopan unionin Lähi-idän politiikkaa koskevasta päätöslauselmasta heinäkuun täysistuntoon. Minusta päätös oli oikea, sillä alueen tilanne on edelleen epävakaa ja muuttuu jatkuvasti.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että aikoisimme tyytyä vain tarkkailemaan tilannetta passiivisina. Euroopan unionin - myös parlamentin - on oltava eturintamassa tekemässä töitä uusien suhteiden luomiseksi Palestiinan kansaan ja sen edustajiin.
Meidän on kannettava vastuumme ja toimittava sen mukaisesti. Meidän on tehtävä kaikki voitavamme, jotta olot saadaan palautettua inhimillisiksi koko Palestiinan alueella. Meidän on tuettava alueella asuvia, jotta nämä saavat täytettyä tärkeimmät inhimilliset tarpeensa, ja samalla meidän on autettava luomaan todelliset pitkän aikavälin poliittiset tulevaisuudennäkymät.
Eilinen ulkoministerien neuvosto päätti palauttaa suhteet palestiinalaishallintoon normaaleiksi, mihin meidän on syytä olla tyytyväisiä. Tyytyväinen on syytä olla myös päätökseen luoda sellaiset olosuhteet, että tehokasta ja avointa suoraa rahoitustukea ja toimivien instituutioiden kehittämisen tukemista voidaan jälleen jatkaa. Yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan kuuluva operaatio ja poliisiyhteistyöoperaatio jatkuvat. Parlamentin on syytä tukea tätä päätöstä vankasti tehdessään päätöksiä EU:n budjettivallankäyttäjänä.
Näiden toimien lisäksi parlamentin olisi kehotettava palestiinalaisia palaamaan vuoropuheluun sovinnon aikaansaamiseksi, jotta koko palestiinalaisalueen kattava Palestiinan valtio saataisiin perustettua. Sisällissodan leviäminen ja jatkuminen ei ole taatusti kenenkään edun mukaista.
Täytyy kuitenkin todeta, ettei rauhaa synny ilman Israelia, jolla on suuri vastuu. Vieraillessani Israelissa ja etenkin puhuessani knessetissä tein selväksi, että Euroopan parlamentti on kehottanut ja kehottaa vastakin niitä, jotka ovat poliittisesti vaikutusvaltaisessa asemassa Israelissa, tukemaan vankasti presidentti Abbasia.
Haluankin toistaa nyt Israelille esittämäni kehotuksen siirtää presidentti Abbasille palestiinalaisten tulli- ja veromaksut, joiden arvo on yhteensä noin 800 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja joita Israel on pitänyt nyt useita kuukausia hallussaan. Israelin hallitus on ilmoittanut olevansa tähän halukas, joten sen olisi tehtävä nyt näin mahdollisimman pian. Euroopan unionin on toimittava vilpittömänä välittäjänä, ja minusta Euroopan parlamentin on oltava tässä vastuullisessa asemassa.
Israelin ja Palestiinan kansat ovat yhtä arvokkaita. Molemmilla on oikeus elää turvallisten rajojen sisällä. Toivottavasti koittaa päivä, jona palestiinalaiset pystyvät elämään rauhassa keskenään ja israelilaisten kanssa. Sovinto ja keskinäinen ymmärrys saattavat vaikuttaa nyt hyvin kaukaisilta, mutta meidän, Euroopan kansalaisten edustajien, on annettava niille tukemme vakaumuksesta ja vastuuntunnosta.
(Suosionosoituksia)
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minusta parlamentti teki oikean päätöksen muuttaessaan esityslistaa Lähi-idän tilanteen käsittelemiseksi. Valitettavasti minua epäilyttää kuitenkin suuresti, onko keskustelustamme apua etsittäessä ratkaisua konfliktiin. Keskustelu on joka tapauksessa käytävä.
Keskustelimme Lähi-idän tilanteesta vain pari päivää sitten Brysselissä korkean edustajan sekä komission jäsenen Ferreron kanssa. Annoimme tunnustuksen 40 vuotta sitten käydylle kuuden päivän sodalle, jossa Israel valloitti Gazan, Länsirannan ja Golanin kukkulat.
Nyt 40 vuotta myöhemmin on myönnettävä, että tilanne on edelleen umpikujassa, kuten Ranskan lehdistö muistutti eilen. Palestiinan valtiota ei ole saatu perustettua, ja valitettavasti vallassa on kaksi keskenään riitelevää hallitusta. Lisäksi aluetta koettelee erittäin vakava poliittinen, taloudellinen, sosiaalinen ja humanitaarinen kriisi.
Arvoisa puhemies, pohditte, mitä kansainvälinen yhteisö yleensä ja erityisesti Euroopan unioni voi tehdä. Meidän on ensinnäkin ilman muuta tuettava Mahmud Abbasia ja Salam Fayyadin maltillista hallitusta, jonka ei pitäisi olla vain Länsirannan hallitus vaan myös Gazan hallitus.
Hamasin vaalivoiton jälkeen Palestiinaan kohdistettu kansainvälinen boikotti on lisäksi lopetettava, kuten totesitte, arvoisa puhemies. Meidän on näin ollen oltava tyytyväisiä yleisten asioiden neuvoston eiliseen päätökseen palauttaa palestiinalaishallinnolle tarkoitettu suora rahoitustuki. Toivottavasti Washingtonissa tänään pidettävässä Yhdysvaltain presidentin ja Israelin pääministerin tapaamisessa edetään samaan suuntaan. Arvoisa puhemies, Israelin on myös aika siirtää Palestiinalle tälle kuuluvat tullimaksutulot.
Arvoisa puhemies, nämä ovat kaikki välttämättömiä edellytyksiä, mutta ne eivät selvästikään riitä, sillä me kaikki tiedämme, että tilanne on Gazassa edelleen väkivaltainen ja että tosiasiassa sodan ja rauhan vuorotellessa hankalasti keskenään Lähi-idässä voidaan edistyä vain sanoutumalla irti väkivallasta poliittisena keinona, tunnustamalla Israelin valtio ja toteuttamalla erilaisia toimia rauhan edistämiseksi. Esimerkiksi brittitoimittaja Alan Johnston olisi vapautettava.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme kaikki nais- ja miespoliitikkoja täällä parlamentissa ja tiedämme vallan hyvin, että yhtenäisyys on poliittisista arvoista suurin eikä unelmaa elinvoimaisesta Palestiinan valtiosta, jossa eletään sulassa sovussa naapureiden kanssa, voida toteuttaa ilman yhtenäisyyttä.
Arvoisa puhemies, kuten totesitte aiheellisesti, aseiden on aika hiljetä, niin että vuoropuhelu saa vallan ja rauha saadaan vakiinnutettua. Euroopan unionin on pyrittävä yhdessä muiden toimijoiden, kuten Yhdistyneiden Kansakuntien, Arabiliiton ja kvartetin muiden jäsenten, kanssa edistämään kaikin keinoin viisaasti ja anteliaasti, perinteidensä ja arvojensa mukaisella tavalla ja tietenkin humanitaarisen avun näkökulmasta katsottuna oikeudenmukaisen ja kestävän rauhan vakiintumista Lähi-idässä.
Martin Schulz
PSE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, viime päivien tapahtumia on pidettävä Lähi-idän alueen kehityksen aallonpohjana, mutta näen sen samalla oman roolimme, Euroopan unionin roolin, aallonpohjana suhteissa Lähi-itään. Ulkoministerien neuvosto päätti eilen jatkaa tuen antamista jälleen. Miksei se tehnyt sitä jo ennen, kuin yleinen järjestys oli järkkynyt?
(Suosionosoituksia)
Arvoisa puhemies, vaaditte juuri suoran tuen maksamista Mahmud Abbasille. Pohdin kuitenkin, onko nyt liian myöhäistä. Eikö ole mahdollista, että yleisen järjestyksen hajoaminen Gazassa - mikä siis tapahtuu parhaillaan - olisi saatu estettyä, jos tukea olisi annettu jo aiemmin ja jos emme olisi valinneet strategiaksemme sellaista periaatetta, ettei Hamasin kanssa keskustella?
(Suosionosoituksia)
En tiedä vastausta tuohon kysymykseen, emmekä pysty todellakaan sanomaan, että asiat olisivat nyt paremmin, jos olisimme toimineet toisin. Kysymystä on kuitenkin saatava edes pohtia.
Eikö ole myös niin, että me - Euroopan unioni ja muut länsimaat - saamme nyt jälleen huomata, että kansa on valinnut hallituksen, jonka ulkoinen olemus ei miellytä meitä. Olemme tyytyväisiä vaaleihin, ja tarkkailijamme vahvistavat, ettei vaalien kulussa ollut moitteen sijaan. Emme kuitenkaan ole tyytyväisiä vaalitulokseen, joten toteamme, että nyt tarvitaan boikottia, täyttä sellaista. Miksemme keskustelleet kansallisen yhtenäisyyden hallituksen niiden jäsenten kanssa, jotka eivät kuulu Hamasiin? Hallituksessa oli useita jäseniä, jotka eivät kuuluneet Hamasiin eivätkä Fatahiin. Keskustelutoverit eivät ehkä ole meille nyt kaikkein mieluisimpia, mutta rauhanomaisia ratkaisuja syntyy vain vuoropuhelun avulla.
Muistan, kuten te kaikki, että ollessani nuori Jasser Arafatia pidettiin maailman pahimpana terroristina. Hän sai myöhemmin Nobelin rauhanpalkinnon. Kannatin vuoropuhelun aloittamista hänen kanssaan. Menneisyys osoittaa, että väkivallasta päästään vuoropuhelun avulla. Nyt Fatahia pidetään yhtenä kumppaneistamme. Ennen se nähtiin malliesimerkkinä terroristijärjestöstä. Virheistä on siis opittava.
Kun tarkastelemme asioiden nykytilaa, meille jää vain yksi vaihtoehto. Tätä mieltä olen edelleen, tätä mieltä on ryhmäni edelleen, tätä mieltä ovat sosiaalidemokraattiset puolueet edelleen. Meidän on yritettävä saada kaikki asianosaiset ryhmät ja osapuolet saman pöydän ääreen. Kaikkia, jotka keskustelevat Syyrian kanssa, kohdellaan hylkiöinä, vaikka tiedämme itsekin, että pian tulee aika, jolloin Syyria ja Israel käyvät neuvotteluja. Valmistelut ovat jo käynnissä. Tiedämme, että Israelin hallitus on yrittänyt viime vuosina luoda yhteyksiä Syyriaan. On syytä olla hieman rehellisempi ja myöntää, että Syyrialla on ilman muuta oltava paikkansa neuvottelupöydässä etenkin, jos Hamasiin halutaan vaikuttaa.
Ei ole tietenkään mitään järkeä pohtia vain menneitä. Nyt on annettava kaikkea suoraa tukea, jota voidaan antaa. En tiedä, onko Gazassa mitään mahdollisuuksia vaikuttaa, mutta jos on, niin tukea on käytettävä ennen kaikkea valtiorakenteen luomiseen turvallisuusjoukkojen tuella. Turvallisuusjoukot tekevät tilanteesta itse asiassa pikemminkin turvallisen kuin aiheuttavat turvattomuutta. Euroopan unionin on ennen kaikkea kuitenkin varmistettava, että humanitaarista apua tarjotaan. Tästä ei ole puhuttu tarpeeksi viime päivien keskusteluissa. Nyt käy nimittäin muun muassa niin, että jo valmiiksi hädänalainen kansa joutuu - eikä suinkaan ensimmäistä kertaa - elämään yhä kurjemmissa oloissa yhteiskunnan aseistautuneiden ääriryhmien toiminnan takia. Pahiten joutuvat kärsimään tavalliset ihmiset, joille ei ole tarjolla vesihuoltoa, sähköä eikä terveydenhuoltopalveluja ja jotka eivät pysty lähettämään lapsiaan kouluun. Vasta kun nämä asiat on hoidettu, ihmiset saadaan toivomaan Israelille turvallisuutta, jota tarvitaan rauhanomaiseen yhteiseloon. Yksi asia on nimittäin päivänselvää: Israelin turvallisuus ei lisäänny, jos ihmiset radikalisoituvat entisestään ja sisällissota puhkeaa. Tämä vain lisäisi epävakautta. Turvallisuuden ehdoton edellytys on aina, että sitä voidaan laajentaa ja että tietyllä alueella saadaan synnytettyä näin tahto rauhan aikaansaamiseksi. Tämän on oltava Euroopan unionin päätehtävänä sen sijaan, että lähetetään EU:n joukkoja, mitä olen kuullut useampien unionin edustajien puoltavan viime päivinä. Ei ole mahdollista, ettei varoja ole käytettävissä poliittisista syistä humanitaariseen apuun mutta niitä löytyy, kun on kyse joukkojen lähettämisestä. Tällainen ei ole missään tapauksessa tapamme toimia. Toivon, että vuoropuhelu pääsee Lähi-idässä uudelleen käyntiin.
(Suosionosoituksia vasemmalta)
Graham Watson
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, kuten jäsen Schulz totesi, Hamasin sotilaiden toimet eivät ole millään muotoa oikeutettuja, olipa palestiinalaisia kohdeltu miten kaltoin tahansa.
Jos kansainvälinen yhteisö ei olisi vuosi sitten perunut sitoutumistaan demokratiaan Palestiinassa, jos emme olisi kieltäytyneet vuoropuhelusta Hamasin maltillisten edustajien kanssa ja jos emme olisi keskeyttäneet suoran rahoitustuen maksamista vapailla vaaleilla valitulle hallitukselle, tilanne ei olisi niin paha kuin nyt.
Taloudelliset sanktiot, joiden tarkoituksena oli pakottaa tunnustamaan Israel ja syöstä koko Hamas vallasta, ovat vain saaneet palestiinalaiset entistä epätoivoisemmiksi ja kaventaneet rauhanmahdollisuudet olemattomiin.
Palestiina on jakautumassa kahtia, ja sitä repivät väkivalta, nurkkakuntaisuus ja pelko. Samalla kahden valtion ratkaisu konfliktiin siirtyy entistä etäämmäs.
Liberaalidemokraatit ovat tapahtumiin pettyneitä, vaikka ne eivät olleet mikään yllätys. Varoitimme vuosi sitten, että palestiinalaisten kärsimys lisäisi ääritekoja etenkin Gazassa, jossa olot ovat kuin vankilassa: 1,4 miljoonaa kansalaista on eristetty järjestelmällisesti eivätkä he pysty tyydyttämään perustarpeitaan.
Gazan väkivaltainen valtaus viime viikolla osoitti, ettei oikeusvaltion periaatteita kunnioiteta, vaikka se olisi jokaisen legitiimin hallituksen vähimmäisvaatimus.
Ellei Hamas ole tarkkana, se erehtyy asiassaan ja, kuten Saudi-Arabian ulkoministeri totesi, lyö viimeisen naulan arkkuun, jossa haudataan unelma Palestiinan valtiosta.
Jotta kansalaissota ei peittoaisi yhtenäisyyttä, kaikkien osapuolten on tunnustettava totuus: vuoropuhelusta kieltäytyminen ei ole johtanut mihinkään.
Reilu annos pragmaattisuutta on nyt tarpeen, eivät tuomitseminen, sanktiot eikä etenkään kieltäytyminen neuvottelemasta. Se olisi pelkurin vaihtoehto, joka kostautuisi myöhemmin. Ryhmäni onkin tyytyväinen siihen, että pääministeri Salam Fayyad on päättänyt palauttaa turvallisuuden ja presidentti Abbas on sitoutunut vuoropuheluun. Olemme tyytyväisiä palestiinalaishallinnon suoran rahoitustuen jatkamiseen sekä siihen, että Israelin hallinto saattaa palauttaa palestiinalaisten verotuloja jopa 800 miljoonan Yhdysvaltain dollarin arvosta.
Varoitamme kuitenkin tukemasta Länsirannan hallintoa Gazan kustannuksella. Jos Gazaa pidetään "terroristien yksikkönä", joksi Israelin virkamiehet ovat sitä kutsuneet, rauhan aikaansaaminen alueella ei tule yhtään lähemmäs vaan turvattomuus vain lisääntyy, kun ruokaa ja muita elintärkeitä tarvikkeita vailla olevat epätoivoiset ihmiset päättävät, ettei heillä ole enää mitään hävittävää.
Hamasin hallitsema Gaza ei ole enää pahaa unta vaan todellisuutta. Euroopan unionin ei pidä kuitenkaan jäädä taka-alalle ja katsoa sivusta, kun Iran ottaa osaa kilpaan.
Tästä vuodesta on opittu ainakin se, että politiikalla - yksin politiikalla - on mahdollisuus saada rauha aikaan Lähi-idässä.
Parlamentti sentään puhui, kun neuvosto ja jäsenvaltiot pysyivät vain syrjässä. Nyt neuvoston ja jäsenvaltioiden on otettava demokratia, ihmisarvo ja oikeusvaltion periaatteet takaisin toimien keskipisteeseen ja tehtävä töitä rauhan vakiinnuttamiseksi alueella.
(Suosionosoituksia)
Brian Crowley
UEN-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, tänään on tärkeintä pitää mielessä, että uusi väkivallan aalto palestiinalaisalueella vaikuttaa ihmisten elämään. On ajateltava erityisesti naisia ja lapsia, jotka joutuvat kärsimään myös muista syistä kuin vain siksi, että Hamas valtasi Gazan tai että Palestiinan ja Israelin viranomaiset eivät neuvottele keskenään tai että Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen tukien maksu keskeytettiin. He ovat kärsineet jo 30 vuoden ajan.
Puhuipa kenelle tahansa palestiinalaisalueella asuvalle, tämä kertoo, että naiset ja lapset ovat joutuneet aina kärsimään eniten ja että naiset ja lapset ovat pyrkineet sitkeimmin löytämään keinoa selvitä neuvottelujen keskeytymisestä, kunnioituksen laiminlyönnistä ja ratkaisun viipymisestä. Sekä Israel että Palestiina ovat syöneet lupauksensa, yhteisesti allekirjoitetut sopimukset. Amerikan yhdysvallat ja Euroopan unioni ovat syöneet lupauksensa selkeistä ja avoimista neuvotteluista. Israelin ja Palestiinan naapurivaltiot eivät ole onnistuneet ottamaan ennakoivampaa ja myönteistä asennetta, jotta lopulta päästäisiin kestävään ja tasa-arvoiseen kahden valtion ratkaisuun.
Kollegat varmaan muistavat, että parlamentin puhemies kutsui pari viikkoa sitten Euroopan parlamentin Brysselin tiloihin useita Nobel-palkinnon saajia puhumaan Euroopan unionin tulevaisuudesta sekä näitä koskettavista aloista ja kysymyksistä. On aika ironista havaita lukiessaan tuona päivänä paikalla olleiden ja Nobel-palkinnon saaneiden ihmisten puheita, että niissä kaikissa todetaan, että kyseisten henkilöiden toimet rauhan hyväksi olivat onnistuneet vain vuoropuhelun, moniarvoisuuden kunnioittamisen, suvaitsevaisuuden ja tasa-arvon avulla. Palestiinassa ei ole täytetty 30:n viime vuoden aikana ainoatakaan näistä neljästä kriteeristä.
Kun Jasser Arafat johti palestiinalaisia, Israel ilmoitti, ettei voisi toimia eikä neuvotella hänen kanssaan. Kun uusi presidentti aloitti tehtävässään, Israel ilmoitti, ettei voisi toimia eikä neuvotella hänen kanssaan. Yhdysvallat ja muutamat Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat tukeneet Israelia koko ajan. Mikäli luulee, että Hamasin tapaus Gazassa oli vahinko, ei ymmärrä edes jälkiviisaana, että Euroopan unioni ja Yhdysvallat eivät onnistuneet tarvittavissa ratkaisuissa asianmukaisesti.
Nyt meillä on uusi tilaisuus tehdä jotain. Nyt meillä on uusi tilaisuus toimia rohkeasti tuhon ja kuoleman keskellä, humaanisti sorron ja epäoikeudenmukaisuuden vallitessa. Meillä on tilaisuus kertoa selvin sanoin, mikä on oikein ja asiallista: palestiinalaisille on annettava apua, Israelia on vaadittava neuvottelemaan demokraattisesti valittujen palestiinalaisten edustajien kanssa ja palestiinalaishallintoa on tuettava, jotta varmistetaan, että oikeusvaltion periaatteita sovelletaan koko palestiinalaisalueella.
(Suosionosoituksia)
Daniel Cohn-Bendit
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme uskoakseni kaikki samaa mieltä siitä, että tänään olemme kuulleet analyysin. Kukin osapuoli on tehnyt eittämättä virheitä, ja kun totean, että saamme maksaa siitä nyt kovan hinnan, tarkoitan "meillä" ennen kaikkea palestiinalaisia mutta myös - niin uskon - israelilaisia ja kaikkia niitä, joiden edun mukaista on, että alueella on kerrankin jotain odotettavaa näköpiirissään - ei vain rauhanomaista tulevaisuutta, vaan tulevaisuus ylipäänsä.
Mitä voidaan tehdä? Tähän kysymykseen haluaisin keskittyä. Euroopan unionin on alkajaisiksi herättävä viimein ja korjattava virheet, joita alueella on tehty. Juuri Euroopan unionin on toimittava, sillä se on ainoa poliittinen elin, joka pystyy hoitamaan välittäjän virkaa. Yhdysvallat ei voi sitä tehdä, se on mahdotonta Irakin sodan takia. Sitä ei voi tehdä myöskään Venäjä eikä kukaan mukaan.
Jonkun on tehtävä aloite ja puollettava suoran tuen maksamista. Tukea on tietenkin puollettava, samoin kuin yhteydenpitoa Gazaan ja Hamasiin, jotta humanitaariset ongelmat saataisiin ratkaistua Gazassa. Ei siis pidä jäädä odottelemaan julistusta vaan ensin on ryhdyttävä toimeen ja sitten on annettava julistus. Tämä on välttämätöntä. Euroopan unionin on mentävä näin ollen suoraan kansakunnan ytimeen ja jatkettava oikopäätä eurooppalaisella viisikolla - mitä oikeasti yritetäänkin, vaikkei sitä siksi kutsuta - ja järjestettävä alueella suuri konferenssi.
Jäsen Schulz oli oikeassa todetessaan, että meidän on puhuttava Syyrialle ja kaikille, joiden kanssa haluamme - ja joiden kanssa meidän joka tapauksessa pitää - neuvotella Golanin kukkuloista ja Libanonin rajoista. Tämä on tehtävä nyt. Miksi? Koska vain näin alue saa uutta toivoa. Uusi toivo auttaa poliittisen vuoropuhelun alkuun eikä päinvastoin.
Meitä varoitetaan aina siitä, ettei mitään puolta pidä kohdella muita suotuisammin. Mitään puolta ei kohdella alueella muita suotuisammin. Tämä on otettava tästä kaikesta opiksi. Tämä tarkoittaa ilman muuta sitä, että Gazalle on annettava humanitaarista apua. Ei ole kenenkään edun mukaista, että se saa humanitaarista apua vain Iranilta. Mikäli näin käy, saamme jälleen kyyneleitä vuodattaen todeta, ettemme halunneet näin käyvän. Mikäli emme halua niin käyvän, se on estettävä. Mikäli haluamme estää sen, on ryhdyttävä toimeen. Se on välttämätöntä, ja toimeen on ryhdyttävä oikopäätä.
Israelin on ymmärrettävä, ettei epäoikeudenmukaisena pidetyllä muuriin perustuvalla miehityspolitiikalla saada rauhaa aikaan. Sillä ei anneta myöskään toivoa. Tämä on saatava menemään Israelille kerralla perille. Pahimmasta mahdollisesta vaihtoehdosta päästään, mikäli Israel tekee jotain, jota se ei ole ennen tehnyt: neuvottelee Palestiinan uuden hallituksen kanssa muurin purkamisesta ja turvallisen rajan rakentamisesta sen toiselle puolelle. Rahoitustukea, humanitaarista apua ja poliittista aloitekykyä siis tarvitaan. Elleivät nämä toteudu, saamme kuulla täällä tavatessamme kuukausi kuukaudelta pelkkää surkuttelua ja pahoittelua.
Francis Wurtz
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, palestiinalaisalueella kehkeytyneen murhenäytelmän keskellä vetoomukset väkivallasta luopumisen puolesta ovat täysin turhia, ellemme suostu ymmärtämään, miten tämä ennustettavissa ollut katastrofi oikein syntyi.
Väkivallan puhkeaminen ennennäkemättömällä tavalla johtuu ennen kaikkea muista väkivallanteoista, joita on tehty 40-vuotisen miehityksen aikana. Se johtuu siitä, ettei kansainvälinen yhteisö ole rankaissut Israelin johtajia, olivatpa nämä keitä hyvänsä ja tekivätpä nämä mitä tahansa, piittaamatta lainkaan kansainvälisestä oikeudesta. Väkivalta on se hinta, joka joudutaan maksamaan, kun toivo nimensä veroisesta Palestiinan valtiosta on mennyt. Eurooppalaisilla johtajilla on siis melkoinen vastuu kannettavanaan!
Sanotaan, että Euroopan unioni on suurin avunantaja. Ihan totta, mutta mitä järkeä on antaa apua, jos jatkuvan nöyryytyksen annetaan levitä ja myrkyttää ihmisten mieliä? Tämä käy irvokkaasti ilmi Gazan tilanteesta. Gazan eristyksen jatkuminen ajaa vain alueen asukkaita ääritekoihin. Meillä on melkoisen suuri vastuu, sillä monta tuhannen taalan paikkaa on valunut hukkaan, kuten Arabiliiton rauhansuunnitelma vuodesta 2002, ensimmäisen demokraattisen prosessin onnistuminen Palestiinassa vuonna 2006 tai ihan äskettäin kansallisen yhtenäisyyden hallituksen perustaminen viimeisenä oljenkortena. Kaikki tämä vain siksi, että aloimme noudattaa valkoisen talon tuhoisaa strategiaa.
Muutamat meistä täällä parlamentissa ovat esittäneet aika ajoin hätähuutoja. Uusin näistä on yli sadan Euroopan parlamentin jäsenen vetoomus sen puolesta, että kansan epätoivoa räjähdyspisteeseen asti lietsovasta politiikasta, joka perustuu hallituksen boikotointiin ja suoran avun keskeyttämiseen, tehdään loppu. Meille vastattiin vakuuttelemalla kvartetin aikomuksia, joilla Bushin hallinto peittelee vain omia laiminlyöntejään.
YK:n Lähi-idän erityislähettiläs syyttää nyt kuitenkin selvästi kaikkia niitä, myös eurooppalaisia, jotka harjoittavat hänen mukaansa "itsesensuuria" suhteessa miehittäjään ja joiden viimeaikaisilla boikottia ja tuen jäädyttämistä koskevilla päätöksillä on ollut hänen mukaansa tuhoisat seuraukset. Tämä ennennäkemätön epäonnistuminen ja YK:n Lähi-idän alueen pääedustajan esittämä kiistäminen edellyttävät erityistä keskustelua korkeimmalla tasolla. Ellemme halua olla jatkossa osallisina uudessa Irakissa, meidän on vaadittava, että strategiaa tarkistetaan kiireesti perin pohjin noudattaen kansainvälistä oikeutta, jota olisi pitänyt soveltaa yhtälailla kaikkiin osapuoliin 40:n viime vuoden aikana. Tulevaisuus näyttää, miten käy.
Bastiaan Belder
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, viime viikolla palestiinalaisten niin kutsuttu Fatahin ja Hamasin yhtenäisyyden hallitus sai väkivaltaisen lopun. Tämän takia parlamentin edessä on kaksi palestiinalaishallitusta, jotka kieltävät toisensa.
Samalla neuvosto ja komissio ovat selvästi valinneet Salam Fayyadin hätätilahallituksen Länsirannalla. Haluaisin tukea tätä kantaa, sillä toisin kuin Mahmud Abbasin suojissa toimiva Fatah-liike, Hamasin johtajat kieltäytyvät itsepintaisesti tunnustamasta Israelia Gazan sisällä ja ulkopuolella. Hamas on kääntynyt pelkästään uskonnollisin perustein kahden valtion ratkaisua vastaan Israelin ja palestiinalaisten välisessä konfliktissa. Tähän seikkaan, Hamasin uskonnollisiin perusteisiin, jäsen Schulzin olisi hyvä perehtyä jossain välissä.
Damaskoksessa ja Teheranissa harjoitetaan pysyvää alueellisen epävakauden politiikkaa, joten näen, kuinka islamistinen tasavalta ja Syyria lietsovat aktiivisesti Hamasin omaksumaa tuhoisaa kantaa. Olen kuitenkin täysin tyrmistynyt siitä, että jotkut parlamentin jäsenet ja jopa kokonaiset poliittiset ryhmät haluavat luottaa Hamasiin yhdenvertaisena keskustelukumppanina ja miellyttää sitä. Sehän on loppujen lopuksi Israelin perivihollinen. Vielä tänäkin päivänä.
Tarkoittaako tämä, ettei kahden valtion poliittinen ratkaisu merkitse parlamentissa enää mitään muuta kuin järjetöntä tekopyhyyttä? Toivon lämpimästi, että Palestiinan kansa saa epäitsekkään johdon, joka osoittautuu sisäisesti vahvaksi hallitukseksi ja pyrkii ulkopuolella aidosti löytämään modus vivendin Israelin kanssa. Vasta nimitetty Fayyadin hätätilahallitus tarjoaa tähän tilaisuuden. Uskon kaikkien Euroopan unionin toimielinten avuliaisuuteen, kannustukseen ja valvovaan otteeseen, jotta sen käytännön toteutus onnistuu.
Andreas Mölzer
ITS-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Gaza ei ole uusi Palestiinan valtio vaan kaukana siitä: se on vankila, jossa ihmiset - palestiinalaiset, palestiinalaiskansa ja etenkin naiset, lapset ja vanhukset - joutuvat asumaan parakeissa täysin eristyksissä ulkomaailmasta.
Nyt puhjenneet väkivaltaisuudet Hamasin sotilaiden kaapatessa vallan Gazassa johtuivat tietenkin Euroopan unionin päättäjien, Yhdysvaltojen päättäjien, Israelin päättäjien ja myös Fatahin vääristä teoista. Israelilaiset poliitikot epäsivät palestiinalaishallitukselta sille kuuluvat verotulot ja rakensivat muurin pitääkseen palestiinalaiset omalla paikallaan. Yhdysvallat antoi tämän tapahtua eikä kyennyt pakottamaan kaikkia riiteleviä ryhmiä istumaan alas yhteisen pöydän ääreen. Eurooppalaiset - myös me täällä parlamentissa - olivat kykenemättömiä tukemaan demokraattisesti valittua hallitusta, jonka kaikki osapuolet eivät olleet heistä mieluisia eivätkä hyväksyttäviä. Näin epäsimme tuen maltillisilta emmekä onnistuneet auttamaan niiden ryhmien kasvua Hamasin sisällä ja sen ulkopuolella, jotka olisivat kuunnelleet järkipuhetta. Kaikkia näitä on syyttäminen tästä asiaintilasta.
Tiedämme, että nyt kun Hamas on vallassa, se on yksi Lähi-idän neljästä radikaalista toimijasta yhdessä Iranin, Syyrian ja Hizbollahin kanssa. Tiedämme myös, että Hamasin kannattama ääri-islamilaisuus on hyvin vaarallista ja että siihen liittyy maailmanlaajuisen muslimiterrorismin takana olevia ryhmiä, joita vastaan meidän eurooppalaisten on tietenkin puolustauduttava.
Toisaalta meidän on kuitenkin puolustettava palestiinalaisten itsemääräämisoikeutta, mikä tarkoittaa, että palestiinalaisten pitäisi saada valita hallitukseensa ne henkilöt, jotka he itse haluavat. Ei ole meidän asiamme valita heidän puolestaan. Aiempia virheitä ei siis pidä toistaa. On keskusteltava niiden palestiinalaisryhmien kanssa ja tuettava niitä ryhmiä, joita kansan enemmistö kannattaa.
Vaikka Israelin turvallisuus on tärkeää Euroopan unionille, yhtä tärkeitä ovat myös palestiinalaisten tulevaisuudennäkymät. Jos palestiinalaisille onnistutaan antamaan toivo tulevaisuudesta, saadaan tilaisuus vakiinnuttaa rauha Lähi-itään pitkällä aikavälillä.
Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Miroslav Mikolášik 
kirjallinen. - (SK) Palestiinalaisalueiden nykytilanne huolestuttaa minua suuresti. Palestiinalaishallinto on jakautunut. Vaalituloksesta huolimatta Fatahin ja Hamasin yhteishallituksen kohtalona oli ajautua taisteluun, ja oli vain ajan kysymys, milloin jännitteet purkautuisivat verisenä konfliktina. Hamas on ylpeä siitä, että liikkeen perustamisasiakirjoissa on asetettu tavoitteeksi Israelin tuhoaminen. Hamasin tämänhetkisen käytöksen perusteella voidaan todeta, ettei se ole luopunut terrorismista eikä terroristisista ajattelutavoista. Miten auttaa palestiinalaisia, jotka asuvat pakolaisleireillä vailla työtä kurjissa oloissa, kun samat palestiinalaiset valitsevat vaaleissa liikkeen, joka kannattaa terrorismia ja pyrkii tuhoamaan naapurinsa Israelin? Miten tehdä töitä Oslon sopimusten täytäntöönpanon ja kahden yhdenvertaisen valtion, Palestiinan ja Israelin, perustamisen puolesta, kun yksi osapuolista haaveilee hävittävänsä sodalla ja terrorismilla naapurinsa, jonka kanssa sen pitäisi elää sulassa sovussa?
Euro-Välimeri-kumppanuuden poliittisen osaston jäsenenä vaadin parlamenttia tuomitsemaan kaikenlaisen terrorismin Palestiinassa ja kaikenlaisen liittoutumisen Hizbollahin terroristien kanssa. Euroopan unionin on tuettava rauhanprosessia sekä Palestiinassa että Israelissa. Viimeisimpänä vaan ei vähäisimpänä EU:n humanitaarinen apu ei saa päätyä läpinäkymättömiä kanavia pitkin terroristijärjestöille.
