Kestävä kehitys
Puhemies. -
Esityslistalla on ensimmäisenä yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Papayannakisin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0151/2002) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Kymmenen vuotta Rion konferenssin jälkeen: Valmistautuminen kestävän kehityksen huippukokoukseen vuonna 2002 [KOM(2001) 53 - C5-0342/2001 - 2001/2142(COS)],
Lannoyen laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0142/2002) komission tiedonannosta Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Kestävään kehitykseen tähtäävä maailmanlaajuinen yhteistyö [KOM(2002) 82- C5-0173/2002 - 2002/2074(COS)].

Papayannakis (GUE/NGL)
. (EL) Arvoisa puhemies, keskustelemme asiasta, joka liittyy kestäväkään kehitykseen ja poliittiseen viestiin, jonka parlamentti haluaa antaa, sekä koko Euroopan unionin viestiin Johannesburgin huippukokouksessa ensi elokuussa, 10 vuotta Rion jälkeen.
Kiusaus esittää pitkä litania kysymyksiä ja ongelmia, jotka liittyvät kestävään kehitykseen ja sen tulevaisuuteen, oli suuri. Sellainen löytyy mietinnöstä ja ympäristövaliokunnan ehdottamasta päätöslauselmasta. En siis esitä sellaista. Haluan ennen kaikkea analysoida ajattelua, johon poliittinen viestimme perustuu.
Aloittakaamme arvioinnista. Arvoisat kollegat, 10 vuotta Rion jälkeen arviointi on selkeästi kielteinen. Jopa ympäristön itsensä alalla, jos Kiotoa ei lasketa mukaan, edistystä ei ole tapahtunut, vaan on menty pikemmin taaksepäin, ja samoin on yleisen maailman tilanteen alalla. Köyhyyttä ei ole kyetty torjumaan, sitä ei ole vähennetty, vaan se kasvaa, ja tiedämme hyvin, että on turhaa keskustella luonnonvarojen suojelusta, uusiutuvista energialähteistä jne. silloin, kun väestö elää köyhyysrajan alapuolella. Arvoisa puhemies, arviointi on kielteinen ja siksi ei ole harjoitettu mitään itsekritiikkiä. En tiedä, tapahtuuko näin Johannesburgissa, se olisi hyödyllistä, jos näin voitaisiin ehkä valottaa hieman, mitä tulevaisuudessa pitää tehdä, koska tulevaisuus ei näytä kovin valoisalta. Maapallon väestö kasvaa kovaa vauhtia, näin osoittavat kaikki tilastot, paine luonnonvaroja kohtaan lisääntyy myös talouden globalisaation vuoksi ja ympäristöongelmat sekä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ongelmat vain laajentuvat.
Mitä pitäisi tehdä? Mistä Johannesburgissa pitäisi keskustella? Arvoisa puhemies, me kaikki olemme varmaan samaa mieltä, että minkä tahansa määritelmän annammekin kestävälle kehitykselle, siihen pitää sisältyä sekä kehityksen, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden että ympäristönsuojelun. Tätä edellyttävä vaatimusluettelo on selvä. Luulen, että olemme kaikki samaa mieltä. Puhumme tuotanto- ja kulutusmallien muuttamisesta, puhumme köyhyyden kitkemisestä, ympäristön liittämisestä kaikkiin politiikkoihin, maatalouteen, kalastukseen, teollisuuteen, energiaan, matkailuun, veteen ja ilmaan, mutta vielä puuttuvat tavoitteet, aikataulut, indikaattorit, jotka osoittavat, onnistummeko tavoitteissamme, välineet, pääomat, määrärahojen siirrot sekä näiden määrärahojen valvonta. Arvoisa puhemies, näissä kysymyksissä on paljon ongelmia.
Mietinnössä ja päätöslauselmassa on monia ehdotuksia sekä köyhyyden vähentämiseksi, uusiutuvien energialähteiden edistämiseksi sekä monta muuta kohtaa, jotka kuitenkin edellyttävät määrärahoja, elimiä, sääntöjä, hyvää paikallista, kansallista ja maailmanlaajuista hallintoa, hallintopolitiikkaa. Arvoisa puhemies, mielestäni tämä hallinto on tulevaisuuden suuri ongelma. Ongelma ovat uudistukset kansainvälisten elinten järjestelmässä, jonka synnyttivät Bretton Woods ja myöhemmin WTO, kun ne joutuvat ristiriitaan esimerkiksi kansainvälisen järjestelmän ympäristönsuojelua koskevien säännösten kanssa. Ongelma ovat ne uudistukset, jotka tuovat köyhän väestön lähemmäksi tuotantoa, maatalousuudistukset, jotka esim. koskevat vettä, energiaa ja perustarpeita, jotta köyhät ihmiset voisivat jakaa nykyaikaisen käsityksen ympäristönsuojelusta, ja ongelma on tietenkin valtioiden käyttäytyminen. Yhdysvallat, kuten tiedämme, pidättäytyvät kaikista sitoumuksista. Yhdysvallat sanoutuu irti jopa aiemmista sitoumuksistaan. Euroopan unionin rooli on suuri kysymys. Euroopan unioni voi olla tärkeässä roolissa vielä pitkän aikaa, muttei kuitenkaan loputtomiin. Toimiakseen tässä tehtävässä Euroopan unionin on ensin pidettävä oma pihansa puhtaana. Unionin on edistettävä entistäkin paremmin ympäristönsuojelupolitiikkaa ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaa. Unionin on ehdotettava kansainvälisille elimille sitoumuksia, joissa unionin painoarvot voivat johtaa tuloksiin, jotta unioni olisi luotettava kumppani kansainvälisesti myös kolmannen maailman suuntaan, jotta voisimme elätellä toivoa parannuksista Johannesburgin jälkeen, eikä meidän tarvitsisi ehkä 10 vuoden kuluttua tarkastella tilannetta samanlaisena kuin se oli 30 vuotta aikaisemmin.

Lannoye (Verts/ALE)
Kansainvälinen yhteisö käsitteli kestävän kehityksen käsitettä Riossa vuonna 1992. Ympäristöä ja kehitystä koskevat keskustelut ovat kiistatta muuttuneet kymmenessä vuodessa - myönteiseen suuntaan. On tehty virallisia sitoumuksia, yleissopimuksia on allekirjoitettu - jos ei nyt ratifioitu, niin ainakin allekirjoitettu -, mutta on kuitenkin todettava, että 10 vuotta sen jälkeen ympäristön tila ei ole parantunut: se on jopa huonontunut, eikä parannusta ole tapahtunut myöskään köyhissä maissa eikä kehitysmaissa. Erot ovat vain kasvaneet; yli 800 miljoonaa ihmistä kärsii nykyisin yhä aliravitsemuksesta, miljardilla ihmisellä ei ole juomakelpoista vettä. Tällainen tilanne on luonnollisesti kestämätön.
Johannesburgissa muutaman kuukauden kuluttua järjestettävässä huippukokouksessa paitsi katsastetaan tuloksia myös kohdataan totuuden hetki. Emme voi tyytyä vain kauniisiin ekologisiin lupauksiin ja toistamaan Riossa jo sanottua. Emme voi enää tyytyä myöskään valitusvirsiin: kokouksen esityslistalla on oltava kunnianhimoisia poliittisia muutoksia koskeva ohjelma 10 seuraavaksi vuodeksi. Tämä on nyt joka tapauksessa se sanoma, jonka kehitysyhteistyövaliokunta pyysi minua teille välittämään.
Me puolestamme ehdotamme, että köyhyyden ja nälän torjunnalle sekä luonnonvarojen oikeudenmukaiselle ja kestävälle käytölle annetaan ehdoton etusija. Parlamentin täysistunnolle, komissiolle ja neuvostolle välittämämme viesti keskittyy viiteen aiheeseen: ensimmäinen on köyhyyden torjuminen ja sosiaalisen kehityksen edistäminen; tästä on tehty joukko konkreettisia ehdotuksia.
Toinen aihe koskee globalisaation hallintaa. Mitä tämä tarkoittaa? Se tarkoittaa luonnollisesti, että kestävän kehityksen on oltava vallitseva käsite. Näin ollen kaupallisiin sääntöihin, kansainvälisen kaupan sääntöihin ja investointeja koskeviin sääntöihin on sovellettava kestävän kehityksen kriteerejä eikä päinvastoin.
Kolmas aihe liittyy luonnonvarojen kestävään hoitoon ja suojeluun. Tämä edellyttää toki uusien tekniikoiden kehittämistä, ja energian kohdalla ajattelen etenkin uusiutuvia energialähteitä. Aiheesta tekemämme ehdotukset ovat sekä uskottavia että kunnianhimoisia.
Neljäs aihe: komissio on itse todennut viime vuonna julkaistussa alustavassa asiakirjassa, että tuotanto- ja kulutusmalleja on muutettava. Tämä on totta, mutta se vaatii tietyn määrän toisinaan vaikeita päätöksiä. Katson esimerkiksi, että meidän on omalta osaltamme tarkistettava Euroopan unionin tiettyjä politiikkoja - kuten etenkin yhteistä maatalouspolitiikkaa, kalastuspolitiikkaa sekä kauppapolitiikkaa -, jottemme estä kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamista. Tämä lisäisi myös merkittävästi kansainvälistä uskottavuuttamme etenkin Johannesburgin huippukokouksessa, jos siivoamme ensin oman pihamme ennen kuin sanomme, mitä kansainvälisesti on tehtävä.
Sitten on vielä viides aihe: hyvän hallinnon varmistaminen kaikilla tasoilla. Hyvän hallinnon käsitteeseen liitetään usein holhoavuus. Uskon, että hyvän hallinnon soveltaminen päätöksenteon kaikilla tasoilla ja erityisesti kansainvälisissä järjestöissä lisää myös termin uskottavuutta. Olen sitä mieltä, että esimerkiksi kansainväliset taloudelliset elimet, kuten Kansainvälinen valuuttarahasto, Maailmanpankki ja Maailman kauppajärjestö, kaipaavat perusteellista "kasvojenkohotusta", jotta ne täyttäisivät demokratiaa, kansalaisten suorittamaa valvontaa ja poliittista valvontaa koskevat vähimmäisvaatimukset.
Tämä oli se pääsanoma, jolle kehitysyhteistyövaliokunta toivoo täysistunnon tukea ja komission kannatusta - käännyn tässä komission jäsen Nielsonin puoleen -, sillä ensi viikolla menee eräs tärkeä päivämäärä umpeen: kyse on Balissa pidettävästä kokouksesta, joka on viimeinen Johannesburgin huippukokousta valmisteleva kokous. Toistaiseksi meillä ei ole varaa optimismiin, koska meillä ei ole neuvottelupöydässä vielä todella kunnianhimoista asiapaperia, josta olisi keskusteltu. Näin ollen toivon, että panoksemme auttaisi Euroopan toimielimiä ottamaan hallitsevan roolin tuossa valmistelevassa kokouksessa, jos se on vielä ajankohtaista, ja toivon joka tapauksessa, ettemme uskottelisi, että ongelma voitaisiin ratkaista uskomalla kestävään kehitykseen liittyvien ongelmien hallinta yksityisen sektorin kanssa tehtävien kumppanuusaloitteiden varaan. Tämä voi olla osa ratkaisua, mutta se täydentää jäsenvaltioiden ja kansainvälisten järjestöjen tekemiä sitoumuksia, ei korvaa niitä. Arvoisa puhemies, tämän sanoman halusin teille välittää.

Lucas (Verts/ALE)
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan valiokunnan puolesta kiittää lämpimästi molemmista mietinnöistä ja onnitella esittelijöitä erinomaisesta työstä. On selvää, että EU:n pitäisi olla johtavassa asemassa Johannesburgissa. Omissa sopimuksissamme tekemämme sitoumukset velvoittavat meitä siihen, ja Euroopan kansalaiset odottavat sitä meiltä. Tämä tarkoittaa, että neuvoston ja komission on kuunneltava parlamenttia ja vastattava niihin, koska on selvää, että parlamentti haluaa nähdä toimia, jotka ovat sekä kunnianhimoisia että entistä paremmin kohdistettuja. Kehitysyhteistyöneuvoston ja Sevillan Eurooppa-neuvoston pitäisi sen tähden vaatia komission tiedonannon kunnollista korjausta nykyisten vajeiden tarkastelemiseksi, täytäntöönpanoaikataulujen lisäämiseksi ja kuhunkin toimeen liittyvän toimintasuunnitelman kehittämiseksi. Emme tarvitse ongelman lisäseurantaa: me olemme vaarassa tulla muistetuksi ainoana lajina, joka seuraa omaa sukupuuttoon kuolemistaan sen sijaan, että pyrkisi estämään sen. Me tarvitsemme rohkeita ja mielikuvituksellisia toimintasuunnitelmia, ja me tarvitsemme niitä heti.
Komissio tunnistaa aivan oikein puutteen, jota se kutsuu "globaaliksi hallinnointivajeeksi", joka johtuu siitä, että poliittisten instituutioiden hillitsemiskyky on aina jäljessä globaalien markkinavoimien eturintamasta. Komission itsensä ehdottamat toimet juuri tämän vajeen korjaamiseksi ovat kuitenkin valitettavan puutteellisia. Erityisesti sitä, että komissio suhteettomalla tavalla korostaa vapaakauppaa ja investointeja ulkoisen strategian kehittämisen moottoreina, olisi tasapainotettava paljon vahvemmalla sitoutumisella suuryritysten sosiaalista ja ympäristövastuullisuutta koskeviin sitoviin kehyksiin. Kehotamme ensimmäisenä vaiheena luomaan direktiivin velvollisuudesta tehdä selkoa sosiaalisten ja ympäristökysymysten alan saavutuksista.
Myös WTO:n sääntöjä on muutettava, jotta hallitusten on mahdollista tehdä tärkeä ero tuotteiden välillä niiden tuotantotavan perusteella. Miten muuten voimme siirtyä kestävämpiin tuotanto- ja kulutuskäytäntöihin?
On vaikea liioitella pikaisten toimien tarvetta Johannesburgissa. On arvioitu, että jos jatkamme nykyisten tuotanto- ja kulutusmalliemme noudattamista, tarvitsemme pian kolme uutta planeettaa tarjoamaan tarvittavat resurssit ja vastaanottamaan jätteet. Meillä ei ole kolmea planeettaa; meillä on vain tämä yksi planeetta, ja se osoittaa jo merkkejä laajasta tuhoutumisesta. Johannesburgissa on saatava aikaan tuloksia.

Moreira da Silva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, emme voi sallia, että Johannesburgin kokous olisi tapahtuma, jossa pelkästään muistutetaan, että Rio de Janeiron huippukokouksesta on kulunut kymmenen vuotta. Sitä paitsi aihetta juhlaan on vähän, koska näiden kymmenen vuoden kuluessa kestämättömyyden merkit ovat pahenneet. Sitä vastoin Johannesburgin konferenssi antaa meille tilaisuuden aloittaa uudestaan sitoutumalla maailmanlaajuisesti taloudellisen, yhteiskunnallisen ja ympäristöllisen ulottuvuuden yhdistävään kehitysmalliin.
Rio de Janeiron huippukokoukseen liittyy joka tapauksessa eräs lisäongelma. Tällä kerralla paikkamme maailmanlaajuisen sopimuksen johtajana on vielä yksinäisempi. Euroopan unionin määrittelemä asialista on siis ratkaiseva konferenssin onnistumiselle. Minusta sekä komission tiedonannolla että jäsen Papayannakisin ja jäsen Lannoyen mietinnöillä edistetään tätä hyvää asialistaa. Joka tapauksessa on kuitenkin joitakin alakohtia ja tarkistuksia, jotka vähentävät parlamentin päätöslauselman puolueettomuutta ja tasapainoisuutta puhun Tobinin verosta ja kehitysmaiden velan anteeksiantamisesta. Tästä huolimatta PPE-ryhmä äänestää lopullisen päätöslauselman puolesta.
Johannesburgin konferenssilta odotamme seuraavien tavoitteiden täyttymistä: ensinnäkin, että siellä ilmoitetaan Kioton pöytäkirjan voimaantulo. Sitä varten joidenkin valtioiden ajattelen nyt Venäjää, Japania, Kanadaa ja Australiaa on kiirehdittävä tämän saman pöytäkirjan ratifiointia. Toiseksi on luotava sellaiset poliittiset edellytykset, että Yhdysvallat saataisiin jälleen ottamaan osaa yhteisiin ponnistuksiin ympäristöasioissa. Kolmanneksi on käynnistettävä vihreämpi talous, johon sisällytetään ympäristökustannukset ja jossa erotetaan talouskasvu luonnonvarojen tehokäytöstä ja panostetaan puhtaampiin tekniikoihin. Neljänneksi toivomme, että konferenssissa annetaan yleisiä vastauksia maailmanlaajuisiin ongelmiin ja että samaan tapaan kuin Rio de Janeirossa, jossa valettiin perusta ilmastonmuutoksia käsittelevälle konferenssille, Johannesburgissa valetaan perusta pöytäkirjoille ja uusille laitoksilla muilla ympäristökysymyksiin, esimerkiksi veteen, liittyvillä osa-alueilla. Viidenneksi toivomme, että kansainvälistä hallintoa ja toimielinuudistusta vauhditetaan. Ei ole mahdollista luoda kestävän kehityksen Internetiä, jos verkon solmut ovat haurastuneet ajan myötä.
Arvoisa puhemies, lopuksi on toivottavaa, ettei tämä konferenssi jää tyhjiksi aikomuksiksi, vaan että siellä päätetään aikatauluista, päämääristä ja politiikoista.

Hulthén (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää puhemiestä ja hänen kollegoitansa siitä, että ympäristöasioiden valiokunta on kerrankin päässyt päivänvaloon. Tämä on muistaakseni ensimmäinen kerta, kun ympäristöasioiden valiokunta on saanut käydä keskustelua jokseenkin normaaliin aikaan. Sen täytyy olla merkki siitä, että muutoksen tuulet puhaltavat parlamentin istunnossa, ja voimme vain toivoa, että ne puhaltavat siellä jatkossakin.
Muutoksen tuulet leimaavat myös esittelijä Papayannakisin ja Lannoyen laatimia erinomaisia mietintöjä, joiden aiheena on kymmenen vuotta Rion huippukokouksen jälkeen sekä kestävä kehitys. Jos onnistumme täyttämään tavoitteemme ja noudattamaan parlamentissa esittelijä Lannoyen ja esittelijä Papayannakisin mallin mukaisia ratkaisuja, olemme saaneet aikaan enemmän kuin kymmenen viime vuoden aikana.
Muutosten tuulet eivät kuitenkaan ilmeisesti ole vaikuttaneet komissioon. Siellä ei ole tapahtunut kovinkaan paljon. Heikkoa muutosten tuulta on ehkä havaittavissa, mutta ei juurikaan mitään muuta. Komission on ennen kaikkea erittäin vaikea käydä vuoropuhelua parlamentin kanssa, kuten viime vuonnakin, jolloin keskustelimme kestävästä kehityksestä. Ehdotuksemme ja ajatuksemme ovat edelleenkin toisarvoisessa asemassa. Tästä kysymyksestä on käytävä vakavaa, kansallista keskustelua, ja parlamentti on loistava foorumi, jolla tällainen keskustelu voidaan aloittaa. Parlamenttiin on sen vuoksi suhtauduttava vakavasti, kun se puhuu tästä kysymyksestä.
Kymmenen vuotta Rion jälkeen ja viisi vuotta sen jälkeen, kun annoimme kaikissa YK:n jäsenvaltioissa kestävän kehityksen strategiaa koskevan lupauksen, nykyinen tilanne on ollut helposti todettavissa. Eräs hyvin mieleen painunut numeroesimerkki on, että neljän maailman rikkaimman ihmisen omaisuus vastaa maailman 48 köyhimmän valtion omaisuutta yhteensä. Se kertoo mielestäni melko paljon maailman nykytilasta. Annamme esimerkiksi 5 500 lapsen kuolla joka päivä pilaantuneen ilman, ruoan ja veden vuoksi. Lasten, jotka ovat kaikkein haavoittuvin ihmisryhmä, annetaan kuolla nykyisten elintapojemme vuoksi.
Sallimme, että ruokaa tuotetaan jätteeksi asti, rikkaassa maailmassa tapahtuvan ruoan ylituotannon, samalla kun 800 miljoonaa ihmistä näkee nälkää, aivan kuten esittelijä Lannoye totesi. Tällainen politiikka ja tällainen elintapa ei ole erityisen kestävä. Rion jälkeen on tapahtunut kuitenkin tiettyjä myönteisiä asioita. Muutamat kaupungit, valtiot, kunnat ja alueet ovat tehneet äärettömän paljon tilanteen muuttamiseksi. Maailmanlaajuinen tulos on kuitenkin masentava. Jotakin on tehtävä! Mielestäni viestiä olisi toistettava nyt samalla lailla kuin ennen Göteborgin huippukokousta. Tässä kysymyksessä on osoitettava sitoutunutta poliittista johtajuutta. Tarvitaan poliittisia painopistealueita. Mielestäni olisi ollut hyvä, jos edes yksi puheenjohtajavaltio Espanjan, joka välittää huippukokoukselle tämän Rioa koskevan sitoutumisen, edustaja olisi ollut parlamentissa kuuntelemassa päivän keskustelua. Olemme kuulleet olemassa olevat ongelmat, ja ratkaisuehdotukset on kirjattu asiakirjoihimme. Toivon, että sekä komissio että neuvosto kuuntelevat, mitä parlamentilla on sanottavaa.

Turmes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käytän puheenvuoroni puhuakseni energiasta.
Ilman selkeää ja kunnianhimoista, kestävää energiaa koskevaa politiikkaa ei tapahdu kehitystä, emmekä saa ratkaistua kasvihuoneilmiötä koskevaa ongelmaa. Ehdotan Euroopan unionille viittä tehtävää Johannesburgin huippukokoukseen.
Ensimmäinen tehtävä olisi Marshall-tyyppisen ohjelman laatiminen niille noin kahdelle miljardille ihmiselle, joilla ei ole nykyään riittäviä energiavaroja ja jotka asuvat usein maaseutualueilla tai slummeissa. Presidentti Bushin keskeytettyä uusiutuvia energialähteitä koskevan G8-maiden ohjelman, Euroopan unionin olisi nyt yksin tai samoin ajattelevien maiden, kuten Japanin, kanssa otettava ohjat käsiinsä ja rahoitettava 500 000 hajautettavaa yksikköä koskeva ohjelma, sillä nuo yksiköt on suunniteltu sellaisen mallin perusteella, joka on jo olemassa ja jossa yhdistyvät aurinko- ja tuulienergia sekä mahdollisesti vesienergia. Yksiköt olisi tarkoitus sijoittaa maaseudulle. Ohjelmaan voitaisiin lisätä tietotekniikka, joka toimisi siten varsinaisena kehityksen moottorina.
Toinen tehtävä edustaa kenties kaikkein yksinkertaisinta ja taloudellisinta toimenpidettä suhteessa siihen, mikä on kasvihuoneilmiön taso vuonna 2020: vähimmäisnormien asettaminen miljoonille uusille kotitalouskoneille - jo yksistään Kiinassa uusia jääkaappeja on noin 100 miljoonaa vuonna 2020 -, uusille moottoreille sekä miljoonille uusille tietotekniikan välineille. Jos onnistumme asettamaan näille välineille niitä koskevat vähimmäisnormit, toteutamme hyvin yksinkertaisen ja ylivoimaisesti taloudellisimman toimen, jolla olisi kenties eniten vaikutusta kasvihuoneilmiötä koskevaan kansainväliseen politiikkaan. Helppoa tämä ei toki ole, sitä varten tarvitaan OECD:n sihteeristö, mutta sitä voitaisiin kokeilla.
Kolmas tehtävä jakaantuu itse asiassa kolmeen osaan: lyhyesti sanottuna Euroopan unionin ja OECD-maiden on ensin asetettava uusiutuvia energialähteitä koskeville kysymyksille selkeät tavoitteet. Sen jälkeen kehitysmaita on autettava rakentamaan ja järjestämään energiamarkkinansa, jotta ne voivat toimia tämänsuuntaisesti. Fossiilisiin polttoaineisiin ja ydinenergiaan on nykyään varattu tukea 350 miljoonaa euroa. Jos käytämme nämä varat johonkin muuhun, talous ja myös maapallomme voisivat nykyistä paremmin.

González Álvarez (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, muutama vuosi sitten latinalaisamerikkalainen kirjailija kirjoitti upean artikkelin, joka minulla on vieläkin tallessa, ja joka oli nimeltään "Sanojen häväistys". Hän viittasi demokratiaan ja sanoi, että demokratian vastustajat olivat käyttäneet niin paljon sanaa "demokratia", että se oli menettänyt varsinaisen merkityksensä ja arvonsa.
Mielestäni kestävälle kehitykselle on käymässä samoin. Kestävä kehitys on termi, joka esiintyy kaikissa Euroopan unionin asiakirjoissa. Se esiintyy kaikissa hallitusten asiakirjoissa, mutta ennen kaikkea se esiintyy niiden asiakirjoissa, jotka pyrkivät tukahduttamaan kestävän kehityksen, toisin sanoen, edistämään kestämätöntä kehitystä ja sellaista kulutusmallia, joka ei anna meille mahdollisuutta saada Johannesburgissa aikaan - ja toivon, tietenkin olevani tässä väärässä - selkeitä periaatteita ja toimintamekanismeja.
Olen täysin samaa mieltä Lannoyen ja Papayannakisin mietinnöistä. Tärkeimpinä aiheina on pidettävä luonnonvarojen kestävää kehitystä ja tuotantomallien muutosta. Emme voi sallia, että 25 prosenttia nisäkkäistä, 11 prosenttia linnuista ja 15 prosenttia kasveista, jotka ovat vaarassa kuolla sukupuuttoon, katoavat. Vastaavasti kulutusmallien mukaan 20 prosenttia maailman väestöstä vastaa 86 prosenttia koko maailman kulutuksesta. Tämä ei ole kestävää kehitystä.
Arvoisa puhemies, toisen ensisijaisen asian eli köyhyyden poistamisen kohdalla Monterreyn tulokset olivat vaatimattomia. Sanoimme jo monta vuotta sitten, ja samaa sanoo myös Maailmanpankki - jonka jäsenistä kukaan ei kuulu ryhmäämme - joka on laskenut, että 30 seuraavan vuoden aikana köyhien määrä tulee kasvamaan yli kaksinkertaiseksi ja että ellei ryhdytä toimiin köyhyyden, syrjäytymisen, ja ympäristön tilan heikkenemisen, epidemioiden ja muuttovirtojen torjumiseksi, maailman taloudellinen ja poliittinen tasapaino tulee järkkymään vakavalla tavalla.
Näin ollen köyhyyden poistaminen on ensisijainen tavoite, ja kymmenen viime vuoden tulos on tässä mielessä vaatimaton. Myös Monterreyn huippukokouksen tulos on vaatimaton, koska siellä sovittiin, että vuoteen 2006 mennessä valtiot nostavat kehitysavun osuutta 0,39 prosenttiin. Arvoisa puhemies, toivon, ettei Johannesburgin huippukokouksen tulos ole vaatimaton, ja tässä luotan siihen, että Euroopan parlamentin kokoukseen lähettämät edustajat puolustavat voimakkaasti sitä, mitä täällä sanomme.

Sandbæk (EDD).
Arvoisa puhemies, voin tukea täysin kaikkea sitä, mitä esittelijät Papayannakis ja Lannoye ovat sanoneet, ja haluaisin erityisesti korostaa, että EU:n on saatava omat asiansa järjestykseen maatalous- ja kalastusaloilla, jos köyhyyttä halutaan torjua tehokkaasti.
Johannesburgin huippukokous antaa meille ainutlaatuisen tilaisuuden laatia kestävää kehitystä koskeva ohjelma seuraaviksi kymmeneksi vuodeksi. Voimme olla iloisia itse huippukokouksen koolle kutsumisesta, mutta muutoin huippukokouksen maailmanlaajuisissa valmisteluissa ei ole tapahtunut juuri mitään edistystä. YK:n neljännessä valmistelukomitean kokouksessa New Yorkissa käydyt neuvottelut eivät johtaneet sitoviin sopimuksiin, jolloin seuraava ja viimeinen mahdollisuus käydä maailmanlaajuisia neuvotteluja on toukokuun lopussa Balissa. Toivottavasti siellä saavutetaan todellinen toimintasuunnitelma ja poliittinen julistus, jonka avulla voitaisiin muun muassa edistää erilaisten kansainvälisten yleissopimusten täytäntöönpanoa, mikä kuitenkin edellyttää kovempaa painostusta Euroopan taholta.
Yhdysvallat on selkeästi ilmoittanut, että se ei hyväksy huippukokouksessa uusia sitoumuksia. Jotta kokous onnistuisi, EU:n on otettava poliittisen johtajan asema ja huippukokouksen aikana Tanskalla on puheenjohtajavaltiona suuri vastuu kansainvälinen prosessin ohjaamisessa oikeaan suuntaan.
Tanskan alustuksen lähtökohtana on toivomus maailmanlaajuisesta sopimuksesta, joka koostuu muun muassa rikkaan maailman mukaan ottamisesta, sillä ainoastaan maailmanlaajuisen sopimuksen avulla voimme luoda sellaiset puitteet, joiden avulla Rion huippukokouksen poliittiset julistukset voidaan muuttaa todelliseksi toiminnaksi Johannesburgissa.
EU on myös sitoutunut työskentelemään maailmanlaajuisen sopimuksen puolesta, mutta kuten jäsen Lannoye huomautti, komissio haluaa panostaa enemmän maailmanlaajuiseen yhteistyöhön, mikä ei kuitenkaan alkuunkaan riitä. EU päättää kuitenkin Johannesburgin huippukokousta koskevasta linjastaan vasta kesäkuussa järjestettävässä huippukokouksessa. On valitettavaa, että vain muutamat EU:n valtionpäämiehet ovat ilmoittaneet osallistuvansa huippukokoukseen, koska tällainen korkean tason edustajien osallistumisen puute vähentää onnistumisen mahdollisuuksia. Asiasta on puhuttu tarpeeksi, nyt on toiminnan aika.

Kronberger (NI)
Arvoisa puhemies, lähtökohtaisesti on tietysti masentavaa, miten vähän Rion huippukokouksen jälkeen on tapahtunut. Tämä erinomainen mietintö vahvistaa sen asian. Haluaisin kiinnittää huomiota yhteen näkökohtaan. Mielestäni Johannesburgin täytyy alkaa täältä. Uskon, että me parlamentin jäsenet emme aina ole tietoisia siitä, mitä mahdollisuuksia Amsterdamin sopimus antaa meille tällaisten asioiden yhteydessä, nimittäin yhteispäätösmenettelyn. Mitä selvemmin ja tehokkaammin hyödynnämme sitä, sanoisin jopa: mitä radikaalimmin päätämme omasta puolestamme vaikuttaa näin ympäristöalan eurooppalaiseen lainsäätäjään, sitä uskottavampia olemme Johannesburgissa ja tietenkin myös tulevissa konferensseissa. Meidän on tiedostettava, että tähän tarvitaan hiukan nykyistä enemmän itsetuntoa ja että meidän on monesti hyväksyttävä ehkä nykyistä korkeampiakin mutta mahdollisia vaatimuksia ja että meidän on tässä yhteydessä hylättävä kaikki sellaiset ajatukset, joiden mukaan ydinvoimalla voisi tulevaisuudessa olla jokin osuus.

Wijkman (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, maapallon osalta alkaa olla kiire. Kokouksista ja konferensseista huolimatta monikaan ei voi kiistää, että olemme nykyään kaukana kestävää kehitystä koskevasta tavoitteesta. Itse asiassa olemme tällä hetkellä vieläkin kauempana tavoitteesta kuin vuonna 1987, jolloin Brundtlandin kertomus esitettiin ja jolloin Rion konferenssi järjestettiin. Tilanteen pitäisi tietenkin olla vastakkainen. OECD, joka ei siis ole ympäristöjärjestö, antoi muutama päivä sitten seuraavan lausunnon: All major global ecological indicators are negative (kaikki tärkeimmät maailmalaajuiset luonnon tilaa koskevat mittarit osoittavat, että tilanne on heikentynyt).
Köyhyyden ja sosiaalisen kehityksen osalta tilanne yhtä huono. Köyhien lukumäärä kasvaa, eikä päinvastoin. Sen vuoksi Johannesburgin kokous on erittäin tärkeä, mutta kuten täällä on todettu, toiveita ei ole asetettu kovinkaan korkealle. Neuvottelukoneisto on hidas, ja Yhdysvaltain hallinto ei lisäksi ole erityisen innostunut asiasta. Kuten jäsen Hulthén totesi, on valitettavaa, että puheenjohtajavaltio Espanjan edustaja ei osallistu tähän istuntoon, mikä myös osoittaa, että tästä kysymyksestä ei olla kovinkaan kiinnostuneita.
Miksi on vielä pitkä matka tasapainoon talouskasvun, sosiaalisen kehityksen ja ympäristön huomioon ottamisen välillä? Pääsyitä on kaksi. Ensiksikin kaikkia hallituksen useissa konferensseissa suosittelemien toimien toteuttamista vastustetaan voimakkaasti, esimerkiksi sellaisten taloudellisten tukien poistamista, jotka vahingoittavat luontoa, ympäristökustannusten sisällyttämistä hintoihin, selkeiden ympäristökriteerien muodostamista vientiluottoyrityksillemme, jotta emme veisi kehitysmaihin sellaisia järjestelmiä, jotka eivät ole kestäviä, ja että ylipäänsä tuemme toimia, joissa ympäristönäkökohdat otetaan huomioon, eikä päinvastoin. Talousasioita koskeva lainsäädäntö ei vie nykyistä kehitystä oikeaan suuntaan, emmekä me puutu asiaan. Esittelijä Lannoyen mietintö, joka on mielestäni hyvä, sisältää monta ehdotusta siitä, kuinka tämä voitaisiin toteuttaa. EU:n pitää ottaa ohjat käsiinsä niin tässä kuin monissa muissakin kysymyksissä, jotka koskevat köyhyyden torjuntaa, muutoin Johannesburgin konferenssin tulos on erittäin laiha.
Toiseksi kehitys etenee hitaasti, koska mielestäni meidän niin koulutusta kuin talouttakin koskeva malli on aivan liian pystysuora ja rajallinen. Olemme päättäneet organisoida yhteiskuntamme suuntautumalla erikoistumiseen. Yliopistoissamme on yli 20 000 oppiainetta, ja erikoistuminen on tietenkin hyvä asia erilaisten yksittäisten ongelmien ratkaisemiseksi. Sitä vastoin hyvin harvat asiantuntijat työskentelevät rajat ylittävien ongelmien ratkaisemisen parissa. Johannesburgin huippukokouksessa pyritään nyt ratkaisemaan kaikki nämä kysymykset.
Lyhyen aikavälin toimien lisäksi meidän on myös mietittävä asioita kokonaisuuden kannalta ja huolehdittava siitä, että systeemiajattelu paranee yhteiskunnissamme ja että autamme erityisesti köyhiä maita, kehitysmaita, kehittämään pätevyyttään tutkimusalalla, jotta ne voisivat itse kehittää strategioita, jotka ovat sekä entistä kannattavampia taloudellisesti että kestävämpiä ympäristönäkökulmasta katsottuna.

Scheele (PSE)
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä niihin onnitteluihin, joita kollega Lannoyelle on esitetty hänen laajasta ja myös sisällöllisesti erinomaisesta mietinnöstään. Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja sanoa, että meidän parlamentin jäsenten on harkittava Johannesburgin kaltaiseen tärkeään konferenssiin osallistuessamme, voisimmeko ottaa kantaa tiiviimmin, lyhyemmin, jäsennellymmin myös sitä ajatellen, että silloin olisi helpompi välittää julkisuuteen, mitä Euroopan parlamentti kannattaa ja mitä ei.
Edellinen puhuja osoitti sanansa komissiolle ja puhui siitä, mitä kaikkea sen on tehtävä. Oman melkein kolmivuotisen kokemukseni perusteella haluaisin muistuttaa, että tässäkään parlamentissa ei ole aina saatu enemmistöä kestävän kehityksen ja kestävän ratkaisun taakse.
Kestävän kehityksen kolme osaa on mainittu jo usein: taloudellinen, sosiaalinen ja ympäristön kehitys. Niitä ajatellen on tärkeää, että bruttokansantuotteen kasvu ei tulevaisuudessa ole yhteiskunnallisen edistyksen ainoa merkittävä indikaattori. Bruttokansantuotteen kasvulla ei ole mitään tekemistä kestävyyden kanssa. Näin ollen kehotamme komissiota ajamaan Johannesburgissa sitä tavoitetta, että tulevaisuudessa kansantalouden tilinpidossa on mukana uusia sosiaalisia ja ympäristöllisiä indikaattoreita.
Kestävään kehitykseen tähtäävästä maailmanlaajuisesta yhteistyöstä ei voida puhua huomauttamatta köyhyyden ja ympäristön tuhoutumisen välisestä yhteydestä. Köyhyys synnyttää väestönkasvua. Arvioidaan, että ihmisiä on vuoteen 2015 mennessä jopa 7,5 miljardia. Se merkitsee, että luonnonvaroihin kohdistuva paine kasvaa ja se merkitsee, että ympäristöön kohdistuva paine kasva. Tässä yhteydessä haluaisin muistuttaa, miten tärkeää on korostaa yhä uudelleen naisten oikeudelliseen asemaan ja myös naisten lisääntymisterveyttä koskeviin oikeuksiin liittyviä kysymyksiä ja saavuttaa edistystä näillä aloilla.
Haluaisin vielä lisäksi puuttua tarkistuksiin aivan lyhyesti ja konkreettisesti. Ryhmäni ei kannata vihreiden ryhmän tarkistusta 5, jonka mukaan 26 kohta pitäisi poistaa. Haluaisin kuitenkin samalla korostaa, että me pidämme lähtökohtanamme ranskankielistä alkuperäisversiota. Mekin poistaisimme saksankielisen version siinä muodossa kuin se nyt on.
Lisäksi haluaisin vielä sanoa, että ryhmäni vastustaa tarkistusta 12, jolla halutaan ottaa käyttöön niin kutsuttu Sachs-vero eli verovähennyskelpoiset lahjoitukset hyväntekeväisyyteen. Omasta puolestani pidän ongelmallisena sitä, että ylipäänsä käytetään "hyväntekeväisyys"sanaa. Kun puhumme kestävästä kehityksestä vuosisadan haasteena, siihen liittyy, että meidän on muutettava omia tuotantoehtojamme, eikä sitä tehdä hyväntekeväisyydellä. Sitä paitsi minusta on ongelmallista, että näin vähennetään kehittyneiden valtioiden verotuloja, joita ne tarvitsisivat tulevaisuudessa myös kestävään kehitykseensä.

Evans, Jillian (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijöitä erinomaisista mietinnöistä, joissa kiinnitetään huomiota ongelmiin ja niiden ratkaisuihin. Ympäristö, sosiaaliset ja kulttuuriin liittyvät kysymykset, kehitys ja hallinto ovat tietysti kaikki luonnostaan yhteydessä toisiinsa. Sen osoittaa se tosiseikka, että Rion kokouksen jälkeen saavutetusta pienestä edistyksestä huolimatta ihmisen aiheuttama ilmastonmuutos jatkuu edelleen heikentymättömänä. Elintärkeitä resursseja kulutetaan edelleen loppuun ja kuilu rikkaiden ja köyhien välillä kasvaa jatkuvasti.
Riossa esitettiin niin monta mahdollisuutta, ja kuten esittelijä Papayannakisin mietinnössä todetaan, Kioton pöytäkirja, Cartagenan pöytäkirja ja muut herättivät niin suuria toiveita, joita ei kuitenkaan ole onnistuttu täyttämään. Ei ole oikeastaan mikään yllätys, että niin monet kansalaisjärjestöt ennustavat jo kielteisiä tuloksia Johannesburgista. Kansalaiset odottavat kuitenkin Euroopan unionin ryhtyvän ajamaan näitä asioita, emmekä me voi vältellä vastuuta. Kymmenen vuoden kuluttua ihmiset kyselevät, mihin toimiin me ryhdyimme vuonna 2002 keskittyäksemme kehitykseen ja korjataksemme edellisen kymmenen vuoden kehityksen puutteen.
Kollegani ovat käsitelleet useita erittäin tärkeitä kokoukseen liittyviä kysymyksiä. Minä haluaisin kiinnittää huomion toiseen näkökohtaan eli tarpeeseen tarkastella monimuotoisuutta sen laajimmassa merkityksessä, mukaan lukien kulttuuriset näkökohdat.
Tulevaisuudessa tarvitaan kestäviä yhteisöjä termin varsinaisessa merkityksessä. Noin puolet maailmassa nykyään puhuttavista noin 6 000 kielestä on uhattuna: se tarkoittaa, että 3 000 kieltä on joko vakavasti uhattuna ja kuolemassa kokonaan. Maailman kulttuurien monimuotoisuuden suojelun ja edistämisen tarpeen kiireellisyys korostuu edelleen globalisaation edistyessä. Meidän on varmistettava, ettei ympäristön tarpeiden ja ihmisten tarpeiden välisen keinotekoisen vastakkainasettelun sallita kehittyä enää pitemmälle.
Olen siis iloinen esittelijöiden myönteisistä ja rakentavista kommenteista, kuten esittelijä Lannoye sanoi, "tämä on suuri haaste, ja meidän on otettava aivan uusi lähestymistapa".
Miranda (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää ja onnitella kollegojani Papayannakisia ja Lannoyea heidän merkittävistä mietinnöistään. Johannesburgin huippukokous on varteenotettava tilaisuus, jossa voidaan käsitellä avoimesti niitä suunnattoman monimutkaisia ongelmia, joita ihmiskunta joutuu kohtaamaan, aivan erityisesti köyhemmissä maissa. Suhtautukaamme siihen asianmukaisen toiveikkaasti ja antakaamme asianmukainen merkitys tälle tapahtumalle, joka voi johtaa tai jonka pitää johtaa siihen, että kansainvälinen yhteisö laatii työohjelman, jolla todella pyritään maapallon kestävään kehitykseen, elämänlaadun parantamiseen ja köyhyyden poistamiseen ja joka sitoo meidät lujasti Rion ympäristöhuippukokouksessa tehtyihin sopimuksiin.
Haluaisimme olla toiveikkaita, vaikka meillä onkin riittävästi syitä esittää erilainen tai päinvastainen kanta. Syymme perustuvat Rion sopimusten noudattamiseen liittyviin suunnattomiin viiveisiin, pohjoinenetelä-kuilun kärjistymiseen, köyhyyden ja velan pysyvyyteen, riittämättömiin ja epäoikeudenmukaisiin taloudellisiin tuloihin kohdistuviin vaatimuksiin, rikkaiden maiden erityisesti Yhdysvaltojen poliittisen tahdon puutteeseen muuttaa niiden itsensä määrittelemiä suuntaviivoja ja antaa käyttöön rahavarat, joita tarvitaan maailmanlaajuiseen muutokseen, joka viime kädessä hyödyttäisi kaikkia. Monterreyn konferenssi oli äskettäisestä ajankohdastaan ja viime hetkellä tehdyistä päätöksistä huolimatta omiaan haurastuttamaan entisestään tarvittavaa optimismia.
Nyt ja näissä oloissa jäsenvaltioita ja komissiota on vaadittava päättämään lopullisesti ja määrätietoisesti asianmukaisesta suhtautumisesta maailmaa koetelleisiin vitsauksiin ja määrittelemään suuntaviivojen ja toimien edistämisestä sekä sellaisten varojen hankinnasta, joilla kyetään luomaan tasapuolista ja kestävää kehitystä, jossa yhdistyvät ympäristönsuojelu ja köyhyyden poistaminen. Pääasiassa ne on velvoitettava laatimaan ensi vuosikymmenelle kunnianhimoinen työohjelma, jonka avulla voidaan välttää se epäonnistuminen, jonka jotkut uskovan varmasti odottavan tässä huippukokouksessa ja jota ei voida hyväksyä.

Blokland (EDD).
Sovimme vuonna 1992 Rio de Janeiron ympäristöhuippukokouksen aikana, että ryhdymme maailmanlaajuisen yhteistyön kautta toimiin ympäristön ja kehityksen hyväksi.
Meillä oli silloin suuri odotuksia. Aikaa on kulunut nyt kymmenen vuotta, ja tulossa on Johannesburgin huippukokous. Nyt on hyvä hetki tarkastella kriittisesti, mitä tänä aikana on tapahtunut. Se ei ole valitettavasti ilon aihe. Voimme ainoastaan todeta, että kymmenen vuoden takaiset suuret odotukset eivät ole toteutuneet. Mikä vielä pahempaa, samalla ympäristö on kadonnut julkisen ja myös poliittisen mielenkiinnon keskuksesta, kun taas ympäristöön kohdistuvat paineet ovat vain lisääntyneet.
Nyt on korkea aika tehdä täällä asialle jotakin. Jos EU haluaa edelleen toimia suunnannäyttäjänä, on hyvin tärkeää, että se saa vastakaikua kansalaisten taholta. Nykyisin kansalaisille ovat tärkeitä sellaiset asiat kuin turvallisuus ja terveys. Siksi on itsestään selvää, että ympäristöasioihin on reagoitava. Jos kuitenkin edelleen suhtaudumme välinpitämättömästi ympäristöön, se johtaa väistämättä vielä useammin tulviin, metsäpaloihin, saastumiseen ja hyvin monen ihmisen huonoon terveyteen. Lyhyesti sanottuna, ilman kestävää kehitystä ei vahingoiteta ainoastaan luontoa, vaan silloin lisääntyvät myös turvattomuus, sairaudet ja kuolemantapaukset, jotka kaikki ovat tärkeitä asioita kansalaisille. Hyödyntämällä näitä asioita voimme saada julkisen mielipiteen liikkeelle ja siten ravistella hereille vastuussa olevat poliitikot. Ainoastaan tällä tavoin ympäristö saa ansaitsemaansa huomiota osakseen ja luodaan poliittista tahtoa ryhtyä kansainvälisellä tasolla sitoviin oikeudellisiin ympäristötoimenpiteisiin ja panna ne myös todellisuudessa täytäntöön.

Souchet (NI).
Arvoisa puhemies, kestävän kehityksen käsite heijasteli alun perin oikeanlaista näkemystä, näkemystä siitä, että koko maapallo perustuu luonnon tasapainoon, jota on kunnioitettava. On kuitenkin varottava vääristämästä tätä liturgisen ideologista, moniulotteista ja maagista käsitettä, ja on myös varottava käyttämästä sitä teknisesti kyseenalaisten esitysten tukemiseen. Lannoyen mietinnössä käsiteltyjen toiminta-alojen äärimmäinen moninaisuus korostaa harha-askeleen vaaraa.
Toimintakelpoisuuden varmistamiseksi kestävän kehityksen käsitettä olisi sovellettava selkeästi luokiteltuihin prioriteetteihin. Ensimmäinen niistä on mielestäni esittelijän hyvin korostama tarve olla alistumatta jatkuvaan ja jopa kasvavaan köyhyyteen, jonka poistamisen on oltava edelleen toimintamme ehdoton ja jatkuva prioriteetti.
Tässä tarkoituksessa meidän on autettava määrittelemään, mikä on oikeanlainen tasapaino edelleen välttämättömän virallisen kehitysavun ja kansainvälisen kaupan kehittämisen välillä, kaupan, josta ei pidä tehdä aina automaattisesti syntipukkia. Virallista kehitysapua ei luonnollisesti voida pitää kansainvälisen kaupan korvikkeena vaan sen välttämättömänä lisänä. Kansainvälinen kauppa ei nimittäin voi nykytilanteessa olla kehityksen ainoa moottori siitä yksinkertaisesta syystä, etteivät sellaiset taloudet ja valtiot voi kilpailla keskenään, joiden tuotantokustannusrakenne on täysin erilainen.
On vältettävä ehdottomasti vahingollisia kehitysmekanismeja, kuten sitä, että ruokakasviviljelmät häviävät maahan halvalla tuotujen maataloustuotteiden vuoksi, sekä sitä, että tämän välittömänä seurauksena kehitysmaat siirtyisivät viemään maasta sellaisia myyntikasveja, jotka eivät edistä paikallista kehitystä, tai raaka-aineita, joiden varaan kestävää kehitystä on äärimmäisen vaikea perustaa niiden suurten kurssivaihtelujen takia.
Jos kerran pidetään välttämättömänä, ettei köyhyyden vähentämisessä lasketa pelkästään kansainvälisen kaupan varaan, on välttämätöntä pysäyttää virallisen kehitysavun tason lasku. Tässä Euroopan valtioilla on erityinen tehtävä, joka niiden on suoritettava yhdessä ja erikseen. Jäsenvaltioiden on varottava kiusausta turvautua yksistään yhteisön apuun luopumalla kahdenvälisestä yhteistyöstä, jonka tuoma panos ja erityisasiantuntemus ovat korvaamattoman arvokkaita. Ei kuitenkaan riitä, että estetään virallisen kehitysavun tason lasku pitämällä kiinni kurssikehitystä koskevista yleisistä käsityksistä. On tärkeää ohjata kehitysapu kehitysmaiden edelleen suurimmaksi osaksi heikkojen kansallisten valtiorakenteiden vahvistamiseen sekä maaseudun kehittämiseen, jonka on oltava ehdottoman ensisijainen tavoite. Virallisella kehitysavulla on ratkaiseva rooli maaltapaon ja suurkaupunkien väestön kurjistumisen estämisessä, sillä kurjistuminen ruokkii maastamuuttoa, johon tartutaan kuin viimeiseen oljenkorteen.
Varmempi tapa poistaa köyhyys ja luoda työpaikkoja maaseudulle on ruokakasvituotannon kehittäminen yhdessä julkisten peruspalvelujen kehittämisen ohella etenkin terveyden, koulutuksen ja sosiaalisen suojelun aloilla. Virallisen avun yhteydessä on tunnustettava hajautetun yhteistyön, siis paikallisyhteisöissä, kuten kunnissa, departementeissa tai alueilla harjoitettavan yhteistyön erityisrooli. Yhteisöistä löytyy käytännönläheistä asiantuntemusta, ne osaavat suhteuttaa hankkeet todellisiin tarpeisiin, ne pitävät huolta toiminnan tiukasta seurannasta sekä luovat läheisiä ja kestäviä ihmissuhteita pohjoisen ja etelän maiden ihmisten välille. Näin ollen tällaista yhteistyötä on edistettävä voimakkaasti.
Arvoisa puhemies, Lannoyen mietinnössä esiin nousseiden kysymysten joukossa nämä ovat mielestäni ne ensisijaiset tavoitteet, jotka on otettava huomioon, jotta kestävä kehitys auttaisi todella vähentämään köyhyyttä maailmassamme.

Liese (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, viisi vuotta sitten, vuonna 1997, viisi vuotta Rion jälkeen, New Yorkissa järjestettiin huippukokous. Silloin Euroopan parlamentilla oli valitettavasti edustajanaan vain hyvin pieni valtuuskunta. Minulla oli kunnia kuulua tuohon pieneen valtuuskuntaan. Silloin tilanne meni niin pitkälle, että kehitysmaat yrittivät saada aikaan, että "kestävän kehityksen" käsitettäkään ei kirjattaisi loppujulistukseen, vaan enää vain "kestävä taloudellinen kasvu". Voin jotenkin ymmärtää tämän, koska köyhyys on tietenkin kehitysmaissa etualalla. Puheemme ympäristönsuojelusta ovat joskus hiukan epäuskottavia. Siitä huolimatta EU:n pitäisi pitää silmällä molempia asioita, taloudellista ja sosiaalista kehitystä, mutta myös ympäristönsuojelua, sillä se liittyy tietysti kehitykseen. Kun maailmanpankki esimerkiksi selvittää meille laskelmiensa perusteella, että jos ilmastonsuojelutoimiin ei ryhdytä, bruttokansantuotteen voidaan tulevina vuosina laskea pienenevän teollisuusmaissa ilmastokatastrofin vuoksi 1-2 prosenttia, kehitysmaissa taas 10 prosenttia, tästä ilmenee, että ympäristöä ja sosiaalista ja taloudellista kehitystä ei saa asettaa vastakkain vaan että ne kuuluvat yhteen.
Mutta - ja tässä kohdin kehitysmaat ovat oikeassa - meidän on ensin näytettävä, että on mahdollista saada aikaan taloudellista kasvua ja hyvinvointia tekemättä sitä ympäristön kustannuksella. Siksi meidän on esimerkiksi vähennettävä päästöjämme ilmastonsuojelun alalla, ennen kuin voimme asettaa kehitysmaille mitään velvoitteita. Siksi katson, että meidän on nyt toteutettava myös Euroopan unionissa se, mistä olemme aina teoriassa puhuneet ja mikä päätöslauselmissamme todetaan. Komission ehdotuksissa, esimerkiksi päästökauppaa koskevissa ehdotuksissa, on siten paljon arvostelun varaa, asiat voi tehdä paremminkin, mutta tätä periaatetta on noudatettava. Meidän on toimittava omalla alueellamme, jotta kehitysmaat voivat ylipäänsä nähdä, että kestävä kehitys on mahdollista.

Sornosa Martínez (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan yhtyä esittelijä Papayannakisin ja Lannoyen onnitteluihin. Mielestäni nämä mietinnöt täydentävät toisiaan, ja niissä on todella innovatiivisia ja hyvin kiinnostavia ehdotuksia.
Viime vuosina kansalaisten tietoisuuden lisääminen ympäristöasioissa on kasvanut mielestäni huomattavasti, samoin kuin niiden poliittisten toimien määrä, joita valtion- ja hallitusten päämiehet ovat toteuttaneet. Olen kuitenkin sitä mieltä, että sekä tämä kansalaisten tietoisuuden lisääminen että poliittiset toimet ovat olleet riittämättömiä, jopa nimellisiä. Kansalaisten tietoisuuden lisäämisen osalta tiedämme hyvin, että luonnonvarat ovat ehtymässä, että on nisäkkäitä, lintuja ja kasveja, jotka ovat vaarassa kuolla sukupuuttoon, että yhä useampi ihminen kuolee nälkään ja elää köyhyydessä. Tiedämme kaiken tämän, ja olemme tietoisia ympäristön tilasta, mutta siitäkin huolimatta kulutamme yhä enemmän, ja tätä teemme juuri me, jotka kuulumme siihen kehittyneeseen maailmaan, joka edustaa 20:ta prosenttia maailman väestöstä, mutta kuluttaa 80 prosenttia luonnonvaroista.
Myös poliittiset toimet ovat nimellisiä, sillä kansainvälisten sopimusten jälkeen suurinta osaa niistä ei ole toteutettu tai niitä on toteutettu puutteellisesti. Suurin osa maista ei ole vielä ratifioinut Kioton pöytäkirjaa, vaikka keskusteluista on kulunut kymmenen vuotta. Yhdysvallat ei aio allekirjoittaa sitä, ja mainitakseni esimerkin maasta, joka on sitoutunut noudattamaan pöytäkirjaa, eli kotimaani Espanjan, sen päästöt ovat lisääntyneet siellä 33 prosenttia verrattuna siihen, mihin maa oli sitoutunut.
Tämä näyttäisi olevan asioiden tämänhetkinen tila, ja nyt Barcelonan huippukokouksen - jossa ei käsitelty riittävästi ympäristökysymystä - jälkeen ja myöhemmin Johannesburgin jälkeen en pyytäisi sitä kunnianhimoista ohjelmaa, jota liian monet täällä pyytävät. Jos onnistumme Johannesburgissa täyttämään kaikki aiemmat sitoumukset, jos onnistumme siinä, että edes prosentti kansainvälisistä rahavirroista käytettäisiin näiden köyhien maiden hyväksi, ja jos onnistumme muuttamaan niitä arvoja, joita tällä hetkellä poljetaan, olemme saavuttaneet jo paljon.

Schörling (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tätä keskustelua ja Johannesburgin huippukokousta koskevat tunteeni ovat hieman sekavat. On myönteistä, että ympäristöä koskeva huippukokous todellakin järjestetään ja että molemmat esittelijät ovat tehneet erittäin hyvää työtä tuodessaan juuri kokouksen alla esille Euroopan parlamentin pelkoja, toiveita, ehdotuksia ja vaatimuksia. Haluan kiittää molempia esittelijöitä erittäin perusteellisesta työstä.
Olen sen sijasta pettynyt siihen, että maailman johtajat eivät tunnu ottavan maailman tilaa vakavasti, mikä on turhauttavaa. Vaikka huippukokoukseen on enää vain muutama kuukausi, maailman johtavat poliitikot eivät ole edes ottaneet kantaa siihen, aikovatko he osallistua Johannesburgin huippukokoukseen vai eivät. EU:n kestävää kehitystä koskeva strategia ja huippukokousta koskeva tiedonanto on niin ikään annettu erittäin myöhään, kun ajatellaan, että kyse on tulevaisuudestamme, joka koskee meitä kaikkia. Demokraattista käsittelyä ja kansalaisyhteiskunnan mahdollisuuksia osallistua keskusteluun olisi toki pitänyt kunnioittaa enemmän.
Haluan myös korostaa, kuten muut puhujat ovatkin jo tehneet, että puheenjohtajavaltio Espanja ei ole tänään edustettuna parlamentissa. Sekin viittaa siihen, että tätä tärkeää kestävää kehitystä koskevaa kysymystä ei kunnioiteta.
Mielestäni EU ei ole myöskään pitänyt Johannesburgissa järjestettävää maailman huippukokousta tarpeeksi tärkeänä. Barcelonan huippukokous, jossa EU:n kannasta olisi pitänyt päättää, oli niin ikään pettymys. EU:n on Johannesburgissa osoitettava selvästi, kuinka se aikoo uudistaa muun muassa maatalouspolitiikkaansa ja kalastuspolitiikkaansa, joilla on suuria maailmanlaajuisia vaikutuksia, varsinkin köyhien maiden kannalta. EU:n on myös osoitettava, että meillä on uskottava kestävää kehitystä koskeva strategia, jotta maailman huippukokouksessa voitaisiin päästä välttämättömiin tuloksiin, jotta nykyinen kasvava ympäristökriisi saataisiin loppumaan. EU:n on johdettava tätä työtä. Mielestäni EU:n jäsenvaltioilla on tietty moraalinen ja taloudellinen vastuu toimia kestävän kehityksen puolesta.
Useat tuntuvat luottavan teollisuuden ja suuryritysten taholta suoritettaviin vapaaehtoisiin toimiin, mutta tämä ei yksin riitä lupausten lunastamiseen, kuten kymmenen vuotta sitten tapahtui. Vapaaehtoiset toimet voivat vaikuttaa asiaan, mutta tarvitsemme YK:n alaisena toimivaa maailmanympäristöjärjestöä, joka valvoisi ihmisoikeuksia ja ympäristöä koskevien sääntöjen noudattamista. Kansainvälisten ympäristö- ja ihmisoikeuksia koskevien yleissopimusten on myös oltava etusijalla WTO:n sääntöihin verrattuna, eikä tilanne saa olla nykyisen, vastakkaisen tilanteen kaltainen. Tämä on oltava meidän kaikkien EU:hun kuuluvien ja Johannesburgin huippukokoukseen osallistuvien kanta.

Laguiller (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, voimme vain hyväksyä mietinnön perusteet, mietinnön, joka muodostaa sisältämiensä tosiseikkojen vuoksi vastalauseen nykyiselle talousjärjestelmälle.
Mikä se semmoinen talousjärjestelmä on, joka pakottaa puolet maailman väestöstä elämään alle kahdella dollarilla päivässä? Talousjärjestelmä, joka yhtäältä tukee kesannointia, tuhoaa tai varastoi ruokaa hintojen suojelemiseksi, ja toisaalta aiheuttaa sen, että 826 miljoonaa ihmistä kärsii aliravitsemuksesta ja heistä 16 miljoonaa kuolee nälkään, on tosiasiassa rikollinen.
Tämä julma totuus vain korostaa päätelmien ja etenkin ehdotettujen ratkaisujen naurettavuutta. Sillä välin, kun suuret yksityiset intressiryhmät ryöväävät maailmaa ja hyväksikäyttävät kaikkein köyhimpiä sekä kasvattavat rikkaan vähemmistön ja köyhän enemmistön välisiä eroja, Euroopan parlamentti hyväksyy tehottomia päätöslauselmia täysin tietoisena siitä, että Rion, Monterreyn tai Johannesburgin kaltaiset huippukokoukset eivät muuta yhtään mitään. Euroopan parlamentin rooli on muiden edustuksellisten laitosten tavoin aivan kuin viikunanlehti, jolla se peittää maailmanlaajuisen voitontavoittelun aikaansaamia katalia tekoja.
Vaikka työväenluokkaa edustavat jäsenet ovatkin samaa mieltä monista mietinnön näkökohdista, he aikovat äänestää tyhjää paljastaakseen sen valtavan tekopyhyyden, joka leimaa Euroopan parlamentin toimintaa, kun se väittää taistelevansa köyhyyttä vastaan. Voittoihin perustuvan talousjärjestelmän aiheuttamien tuhojen syistä vaikeneminen, vaikeneminen suurten teollisten, kaupallisten ja taloudellisten ryhmittymien osuudesta ihmisten enemmistön kurjuuteen, nälkään ja köyhtymiseen tarkoittaa ihmisyyttä vastaan tehtyjen rikosten hiljaista siunaamista ja siten osallisuutta niihin.

Fernández Martín (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kollegamme ja ystävämme Laura González lainasi puheenvuoronsa alussa argentiinalaisen kirjailijan Julio Cortázarin tekstiä, jossa käsitellään sanojen "demokratia" ja "kestävä kehitys" kokemaa häväistystä, mutta parlamentti ei unohda, missä T?ernobyl sijaitsee, ja se tietää myös, että Castron johtama Kuuba on täynnä demokraatteja, kuten me kaikki tiedämme.
Jäsen Lannoye ehdottaa meille mietintöä, jonka etuna on, että ensinnäkin siinä käsitellään kestävän kehityksen ongelmaa vakavasti ja kurinalaisesti ja toiseksi tämä tehdään ilman kiihkoilua ja riittävän joustavasti, jotta mahdollisimman paljon poliittisten ryhmien tarkistuksista voitaisiin hyväksyä.
Niiden tarkistusten, joita olen itse esittänyt ja jotka on sisällytetty esittelijän tekstiin, tavoitteena on lisätä unionin myöntämien varojen tehokasta hallinnointia, parempaa avoimuutta ja lopulta myös käytettävissä olevien luonnonvarojen parempaa hyödyntämistä.
Koko mietinnön tärkeimpinä tavoitteina mainitsisin, että siinä edistetään köyhyyden torjumista ja kestävää kehitystä, tarjotaan keinoja inhimilliselle, ei näennäiselle, maailmanlaajuistumiselle ja kannatetaan järkevää luonnonvarojen hallintaa, ja kaiken tämän taustalla vaikuttaa tietenkin tärkeä demokratisoitumisen, oikeusvaltion tukeminen ja lahjonnan torjuminen kaikilla saroilla, ei ainoastaan kehitysmaissa, vaan erityisesti meidän länsimaisessa maailmassamme.
Tällä mietinnöllä Euroopan parlamentti tukee päättäväisesti sitä, että tuleva Johannesburgin kokous antaisi sysäyksen Rion kokouksessa kesken jääneiden kysymysten ratkaisemiselle, ja että lisäksi siellä voitaisiin oikaista Durbanin huippukokouksessa - vasta vuosi sitten - tehdyt virheet, sillä karvaan ja hedelmättömän väittelyn puhjettua asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa ei enää pystytty etenemään toivotulla tavalla.

Ferreira (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission ja neuvoston jäsenet, hyvät kollegat, olemme tänä aamuna saaneet kuulla tiedotusvälineistä, että Etelämantereesta on jälleen irronnut yksi jäätikön osa, kun Etelämanner käsittää 90 prosenttia maapallon makean veden varannosta. Tulvat, aavikoituminen ja ympäristökatastrofit yleistyvät ja nopeutuvat: tässä tilanteessa me matkustamme syyskuussa Johannesburgiin, kun lähtölaskennan aika on tullut.
Jäsenet Papayannakis ja Lannoye ovat laatineet erinomaiset mietinnöt, joiden henki ja sitoumukset antaisivat mahdollisuuden ennakoida tulevaisuutta nykyistä selkeämmin, jos ne pantaisiin todella piakkoin täytäntöön sekä Euroopassa että muualla maailmassa. Tässä meillä nyt kuitenkin on teksti, joka on hyvä omatuntomme, mutta kestävä kehitys jää haaveeksi niin kauan kuin emme ole valmiita painostamaan maailmantalouksia ja finanssimaailmaa. Määritimme Riossa yhdessä jo 10 vuotta sitten sitoumukset, joita ei ole voitu toteuttaa. Nyt voimme todeta, että liberaali talouspolitiikka on syventänyt maiden välisiä eroja siten, että rikkaat vain rikastuvat ja köyhät köyhtyvät. Tämä siitäkin huolimatta, että rikkaudet kasvavat koko ajan.
Euroopan unioni on uskaltanut ottaa rohkeita kantoja, jotka meidän on nyt vastedes pantava täytäntöön ja täydennettävä muilla. Tämä on se malli, jonka aiomme viedä Johannesburgiin toivoen, että mahdollisimman moni puolue voisi saada siitä vaikutteita. Onnistuminen edellyttää kuitenkin meiltä muuta kuin puheita ja tekstejä. Tarvitsemme välineitä, poliittisia ja taloudellisia välineitä sekä rahoitusvälineitä. Poliittisia välineitä ovat maailman erilainen hallinta, jossa otetaan ja on otettava huomioon kestävän kehityksen menetelmät. Rahoitusvälineisiin kuuluvat tietenkin rikkaiden maiden myöntämä nykyistä suurempi kehitysapu mutta myös finanssiliikkeiden verotus, jotta kehitysmaat saisivat keinoja parantaa sosiaalista tilannettaan ja demokratiaa. Tätä nykyä meitä askarruttaa maapallomme tuleva kehitys. Emme voi enää lykätä huomiseen lupauksia entistä solidaarisemmasta maailmasta, sillä yhteiskuntiimme kohdistuva paine ja lukuisten ihmisten näköalattomuus pahentavat heidän pelkojaan ja kannustavat vetäytymiseen.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kollegamme esittelevät tänään mietintökokonaisuutta, joka on yksi viikon tärkeimmistä. Se evästää EY:n maailman johtavan kestävää kehitystä ajavan yhteisön edustajat Johannesburgin huippukokoukseen tarkoituksena astua askel lähemmäs Rion huippukokouksessa 1992 herätettyjä toiveikkaita näkymiä. Taloudellinen ja sosiaalinen vakaa kehitys sekä korkea ympäristönsuojelun taso on kyettävä sovittamaan yhteen niin, että nämä osatekijät eivät ole toinen toistensa jarruja, vaan yhdessä vauhdittavat hyvinvointia enemmän kuin mikään osatekijä näistä yksin kykenisi.
Mietintöluonnos on hieman pessimistinen arvioidessaan tähänastista kehitystä. On selvää, että vie aikansa edes hidastaa kiihtyvässä vauhdissa etenevää kielteistä kehitystä. Vasta sitten seuraa vaihe, jossa myönteisen kehityksen kulkuja voi tulla näkyviin. On kuitenkin pidettävä huoli siitä, että eksponentiaaliseen kielteiseen kehitykseen ei pyritäkään vastaamaan lineaarisesti kehittyvällä politiikalla; silloin olemme aina jäljessä todellisuudesta.
Riossa sovittiin tärkeästä periaatteesta tehdä yhteistyötä kansalaisyhteiskuntien ruohonjuuritason kanssa. Periaate on ensiksikin läheinen EU:lle jo entuudestaan, mutta se on tärkeä myös siinä, että juuri sillä voidaan rikkoa perinteisen politiikan lineaarinen jähmeys ja hitaus. Kumppanuusprojektit rakennetaan sillä periaatteella, että hyvät mallit ovat helposti kopioitavissa. Yhteiskuntien sosiaalinen, taloudellinen ja ekologinen kehitys ja demokratisoituminen ovat tiiviisti sidoksissa toisiinsa, kuten olemme monet kerrat saaneet kielteisissä esimerkeissä nähdä.
YK:n kehitysohjelman tuore raportti kertoo, että vasta hyvin pieni osa maailman yrityksistä kantaa riittävästi yhteiskuntavastuuta. Kuitenkin on hyviäkin esimerkkejä. On ensiarvoisen tärkeää, miten Euroopan unionissa kohdellaan omia vastuullisia ja vastuullisuuteen pyrkiviä yrityksiä. On entistä tärkeämpi virittää yhteisön politiikka sellaiseksi, että yrityksellä on mahdollisuus sitä noudattaa ja että se on myös yrityksiä ajatellen edullisempaa. Vastaavasti on johdonmukaisesti pyrittävä siihen, että globaaleilla markkinoilla sosiaalinen ja ekologinen polkumyynti estetään WTO:ssa sovittavilla säännöillä. Tuore esimerkki on päästökaupasta: siihen osallistumattomien kolmansien maiden tuotteille on voitava sovittaa maksuja ja tulleja, jotka tasaavat päästökaupan piiriin kuuluvien yritysten lisärasituksia.

Howitt (PSE).
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijää, jäsen Lannoyea. Olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että komission tiedonannossa on liian paljon kuvauksia, mutta liian vähän toimia. Haluan kiinnittää huomiota kahteen asiaan.
Ensimmäinen asia liittyy tiedonannon siihen osaan, joka koskee kestävää kehitystä hyödyttävää kauppaa. Komissio on liian innokas tekemään sen harkitsemattoman oletuksen, että kaupan vapauttaminen on tavoite sinänsä eikä keino kestävän kehityksen tavoitteen edistämiseksi. Vastoin komission väitettä, että maailmanlaajuisen epätasa-arvon useimmat syyt eivät liity globalisaatioon, rikkaiden ja köyhien välinen kasvava kuilu on kehittynyt nimenomaan, koska sääntelemättömillä markkinoilla ja pääoman vapaalla liikkuvuudella on taipumus suosia niitä maita, yrityksiä ja yksilöitä, jotka pystyvät parhaiten käyttämään näitä voimia omaksi hyödykseen, niiden kustannuksella, joilla on vähemmän resursseja tai vähemmän poliittista ja taloudellista vaikutusvaltaa. Viime vuosina kiihtynyt ympäristön tuhoutuminen on suora seuraus globalisaation aiheuttamasta resurssien käytön ja taloudellisen toiminnan vilkastumisesta.
Toiseksi, kun puhuja on yritysten sosiaalista vastuuta koskevan parlamentin mietinnön esittelijä, komission jäsen ei varmaan ylläty siitä, että hänelle kerrotaan hänen sitoutumisensa OECD:n monikansallisille yrityksille asettamien suuntaviivojen tukemiseen olevan parlamentin mielestä täysin riittämätön Euroopan unionin panokseksi yritysten maailmanlaajuisen vastuun kehittämisessä.
Nykyisessä maailmanlaajuisessa taloudessa on saatu yhä lisää todisteita siitä, että pohjoiseen, suurin osa Euroopan unioniin, rekisteröidyt monikansalliset yritykset aiheuttavat todella vahinkoa kehitysmaissa. Rikkomuksiin sisältyvät työntekijöiden oikeuksien väärinkäyttö, ruumiillisten vammojen aiheuttaminen, paikallisten maiden ja elinkeinojen tuhoaminen, haitallisten tuotteiden mainostaminen kuluttajille, paikallisten lakien rikkominen ja paikallisdemokratian horjuttaminen. Sen tähden me tuemme päätöslauselman 59 kohtaa. EU:n pitäisi käyttää kehitysapuaan ja muita ulkoisia toimivaltojaan pyrkiäkseen yritysten sosiaalista ja ympäristöön liittyvää suorituskykyä koskevien sitovien vähimmäisvaatimusten aikaansaamiseen.
Arvoisa komission jäsen, voitte saada hyvän alun sitoutumalla vastauksessanne selvästi ja yksiselitteisesti tukemaan esitettyä puitesopimusta yritysten vastuusta Johannesburgin kokouksessa. Odotan vastaustanne.

Mantovani (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät esittelijät, kiitän teitä tekemästänne erinomaisesta työstä, ja kiitän komission jäsen Nielsonia, joka huolehtii aina kehitysmaita koskevista aiheista. Maailmanlaajuinen huippukokous, joka pidetään Etelä-Afrikan Johannesburgissa vajaan neljän kuukauden päästä, tarjoaa epäilemättä koko kansainväliselle yhteisölle tilaisuuden konkretisoida kestävään kehitykseen liittyvät ponnistelunsa ja pitää kiinni siihen liittyvistä sitoumuksistaan.
Huolimatta siitä, että viime vuosien aikana on saavutettu eräitä hyvin merkittäviä edistysaskeleita, monta asiaa on valitettavasti vielä toteuttamatta. Sellaisten ongelmien pohtiminen, joita ei voi enää lykätä tuonnemmaksi kuten köyhyyden torjuminen ja uskottavan ja kestävän ratkaisun etsiminen niihin, olisi nyt sellaista vahvaa ja johdonmukaista toimintaa, jota juuri Euroopan unionin pitäisi suurimpana avustusten antajana tukea viimeisimmän sitoumuksensa mukaisesti, jonka tavoitteena on lisätä kehitysrahoitusta 20 miljardilla dollarilla vuoteen 2006 mennessä ja 7 miljardilla vuodessa vuodesta 2006 lähtien. Sama koskee myös olennaisen tärkeää velkakysymystä, josta keskusteltiin myös viime istunnossa Brysselissä, ja niitä valtavia sosiaalisia ja terveydenhuoltoon liittyviä vaikeuksia, jotka koettelevat maailman köyhimpiä maita, eikä tietysti yhtään sen vähempää ympäristönsuojelua, kauppaa ja osallistumista kansainvälisille markkinoille.
Sitä vastoin on ehdottoman tärkeää, että edunsaajamaat sitoutuvat konkreettisesti alueellisen yhdentymisprosessiin tehokkaiden politiikkojen avulla. Siitä ei olisi itse asiassa juurikaan hyötyä, että noudatettaisiin sellaista yksipuolista lähestymistapaa, jonka ehtona ei olisi hallitusten ja paikallishallintojen sitoutuminen konkreettisesti harjoittamaan asianmukaista hallintoa ja hyviä sisäpolitiikkoja.
Ensimmäiset myönteiset merkit herättävät meissä kaikesta huolimatta luottamusta, ja tämä koskee Barcelonassa ja sitä ennen Laekenissa, Göteborgissa ja Genovassa pidetyssä G8-kokouksessa tehtyjä sitoumuksia pyrkiä suunniteltuun 0,7 prosenttiin BKT:sta, määrä, joka kohdistetaan kehitysmaiden auttamiseen. Tämä on myönteinen suuntaus. Tarvitsemme välitavoitetta, joka olisi 0,39 prosenttia unionin yksittäisten jäsenvaltioiden bruttokansantuotteesta, jotta saavuttaisimme tavoitteen mahdollisimman pian.
Minä siis uskon, että uskottavien määräaikojen ja täsmällisen aikataulun avulla onnistumme vuoteen 2015 mennessä vähentämään köyhyyttä 50 prosentilla.

Malliori (PSE).
Arvoisa puhemies, kestävän kehityksen käsite ei ole uutta Euroopan unionin politiikassa. Jokapäiväiset viestit osoittavat, että ei ole enää mahdollista tyydyttää tarpeitamme heikentämällä lastemme, tulevien sukupolvien tulevaisuutta.
Rion kestävää kehitystä käsitelleessä huippukokouksessa unioni oli pääosassa eikä epäröinyt sitoutua merkittäviin asioihin. Meidän täytyy tietenkin tunnustaa, että monia näistä sitoumuksista ei ole noudatettu. Nyt 10 vuotta myöhemmin, valmistaudumme Johannesburgin huippukokoukseen ja meidän täytyy suorittaa arviointi ja ottaa kriittinen kanta kaikkiin niihin päätöksiin, joita ei ole noudatettu. Vain tällä menettelyllä voimme lisätä mahdollisuuksia onnistua uusissa tavoitteissa, eli taloudellisessa kehityksessä, joka tähtää sosiaaliseen edistykseen ja ottaa vakavasti huomioon ympäristön. Tällä tiellä unionin roolin on oltava ratkaiseva, on tehtävä oikeita poliittisia päätöksiä, joita seuraa oikea käytännön soveltaminen. Lisäksi unionin on tunnustettava oikeus kehitykseen niissä maissa, jotka ovat tämän prosessin keskellä, tehden aloitteita ja antaen hyvän esimerkin kaikissa kysymyksissä, jotka liittyvät kestävään kehitykseen, turvaten samalla kansalaisjärjestöjen osallistumisen kaikkiin kehityssuunnitelmiin.
Meidän pitää paneutua huolellisesti kaikkiin kysymyksiin, jotka liittyvät suoraan köyhyyden poistamiseen, ja makroekonomisen strategian täytäntöönpano on tässä avuksi. Tietenkin kaikki edellä sanottu sekä muut kysymykset, joita esittelijät ovat käsitelleet, edellyttävät myös tarvittavia taloudellisia määrärahoja poliittisen tahdon lisäksi.
Lopuksi haluaisin kiittää ja onnitella lämpimästi kumpaakin esittelijää näistä erittäin tärkeistä mietinnöistä, ja toivon, että niitä sovelletaan käytännössä eivätkä ne jää kirjallisiksi toivomusteksteiksi.

García-Orcoyen Tormo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ilmassa on ollut tietynlaista huippukokousväsymystä, joka johtuu kokousten tulosten vähäisestä täytäntöönpanosta. Siitä huolimatta jokainen kehitys- ja ympäristöasioita käsittelevä huippukokous on ollut tärkeä käännekohta ihmisen ja hänen ympäristönsä välillä.
Tukholman huippukokous merkitsi vakavimpien ympäristöömme kohdistuneiden vaikutusten yleistä tiedostamista. Rion huippukokouksessa määriteltiin uudet, kestävään kehitykseen perustuvat näkymät. Siitä huolimatta jaetun mutta eriytetyn vastuun käsite ei ole saanut riittävää kannatusta vauraimmilta valtioilta.
Maailman johtajat eivät tietenkään pidä siitä, että heitä muistutetaan, ettei Rion lupauksia ole vieläkään täytetty. Niiden kymmenen vuoden aikana, jotka ovat Rion ja Johannesburgin kokousten välillä, ovat näkymät muuttuneet merkittävällä tavalla. Elämme maailmanlaajuistuneessa yhteiskunnassa, jossa sosiaaliset ja taloudelliset erot ovat tiiviissä yhteydessä ympäristöongelmiin ja kaikkien maiden hallintotapaan.
Köyhyyden poistaminen on yksi maailman tärkeimmistä tavoitteista, koska vain sillä tavoin voimme hallita maailmanlaajuistumisprosesseja myönteisellä ja tasapuolisella tavalla. Kehityssuuntaukset osoittavat, että ne, jotka asuvat vauraimmissa maissa, haluavat säilyttää elintasonsa, ja loput 80 prosenttia maapallon asukkaista tarvitsee kunnollista elintasoa.
Ainoa toivo maailmanlaajuiselle kestävyydelle on muuttaa tuotanto- ja kulutusmalleja. Tiedämme, mitkä ovat ne keskeiset palaset, joista tasapuolinen kasvu voidaan tässä maailmanlaajuistuneessa maailmassa rakentaa, mutta emme käytä niitä riittävän päättäväisesti. Tärkeimpiä niistä ovat markkinoiden läpinäkyvyys ja avoimuus, tiedon hallinta, innovaatioiden ja teknologian siirron hallinta, prosessiemme ja tuotteidemme tehokkuus, sosiaalisen ja ympäristövastuun hyväksyminen ja hoitaminen kaikilla aloilla, ovat niistä tärkeimpiä.
Euroopan unioni on antanut selkeitä merkkejä siitä, että se on kykenevä johtamaan tätä prosessia. Toivon, että pystymme ja onnistumme puolustamaan Johannesburgissa rohkeita, jalomielisiä ja arvokkaita kantojamme, jotka takaavat meille aseman uuden maailmanjärjestyksen johtajina.

Lund (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää komission jäsen Nielsonia ja haluan kiittää myös kahdesta hyvästä mietinnöstä.
Jo kymmenen vuotta sitten Riossa päätettiin kestävää kehitystä koskevasta selvästä agendasta, mutta kehitys on kuitenkin mennyt siitä lähtien hyvin suuressa määrin vastakkaiseen suuntaan. Köyhyys lisääntyy ja rikkaiden ja köyhien välinen kuilu syvenee päivä päivältä. Luonnonvaroja käytetään päivä päivältä enemmän, ihmisten aiheuttamat ilmastonmuutokset eivät vähene ja kasvi- ja eläinlajeja kuolee sukupuuttoon päivittäin. On todellakin elintärkeää, että EU kantaa maailmanlaajuista vastuuta Johannesburgin huippukokouksessa. Siellä olisi saatava aikaan maailmanlaajuinen sopimus, joka sisältää kestävää kehitystä lähivuosien aikana koskevan konkreettisen työohjelman ja jossa asetettaisiin joitakin tarkkoja tavoitteita ja joitakin tarkkoja määräaikoja. Sallikaa minun mainita muutamia yksittäisiä ratkaisevia kohtia.
Meidän on torjuttava köyhyyttä ja nälkää aktiivisesti, jotta voisimme täyttää YK:lle antamamme kehitysapua koskevan lupauksen, muun muassa antamalla kehitysmaille todelliset mahdollisuudet osallistua maailmankauppaan. Meidän pitää poistaa taloudellisen kasvun ja lisääntyvän ympäristökuormituksen välinen yhteys, erityisesti lisäämällä uusiutuvan energian ja puhtaamman teknologian käyttöä. Meidän pitää huolehtia siitä, että kiinnitämme kaikilla politiikan alueilla huomiota kestävyyteen, käydäänpä keskustelua sitten lainsäädännöstä, kauppasopimuksista, sijoituksista tai kehitysavusta. Meidän on taattava kansainvälisten ympäristösopimusten ja sosiaalisten sopimusten paremmat ja varmemmat toteuttamisvälineet. Lopuksi olen sitä mieltä, että on tärkeää, että saamme asetettua entistä konkreettisemmat tavoitteet, jotta luonnonvarojen käyttö ja luonnon monimuotoisuuden varmistaminen toteutuisi.
Voidaan sanoa, että huippukokouksen tähänastiset puutteelliset valmistelut ja presidentti Bushin johtama Yhdysvaltain hallitus tarjoavat kaikki mahdollisuudet Johannesburgin kokouksen epäonnistumiseen. Euroopalla on valtava tehtävä sen varmistamisessa, että Johannesburgin huippukokouksen tulokset ovat myönteiset ja sitovat.

Flemming (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, minunkin on sanottava jäsen González Álvarezille, että sanaa "demokratia" käytettiin useimmiten hirveimmissä kommunistisissa diktatuureissa ja että pahimmat ympäristökatastrofit ovat sattuneet kommunistisissa valtioissa - ajatelkaapa T?ernobyliä - niissä valtioissa, joissa ei ymmärretä mitään sen paremmin taloudesta kuin ympäristöstäkään.
Rio oli virstanpylväs. Nyt olemme tässä, ja olemme hyvin surullisia, eikä käteen ole jäänyt mitään. Ja kenen tässä asiassa pitäisi olla edelläkävijä ellei Euroopan unionin? Kenellä muulla on mahdollisuudet, kenellä on tietoisuus, kenellä on taidot, tiedot ja taloudelliset mahdollisuudet tähän? Ympäristönsuojelu ei ole mahdollista ilman vahvaa taloutta. Johannesburg on tulossa ja meidän on todettava: valmistelut sujuvat huonosti!
Sallinette, että sanon pari sanaa tästä New Yorkin valmistelukonferenssista, joka kesti maaliskuun 25. päivästä huhtikuun 5. päivään. Minulle on raportoitu, että kaikki sujuu aivan liian hitaasti, aivan liian byrokraattisesti. Neuvotteluja ei ole vielä edes aloitettu. Seuraava valmistelukonferenssia Indonesiassa on pidennetty hiukan. Se aiotaan nyt järjestää toukokuun 24. päivän ja kesäkuun 7. päivän välisenä aikana. Jos sielläkään ei päästä eteenpäin, Johannesburg on jo epäonnistunut, ennen kuin olemme edes matkustaneet sinne.
Sallinette, että otan esiin yhden maalleni hyvin tärkeän aiheen. Kyse on vuorista. Sveitsi ja Itävalta ovat valmistelukonferensseissa vaatineet vahvaa erillistä lukua vuorista, ja Euroopan unioni on ollut samaa mieltä. Tässäkään asiassa valmisteluissa ei ole voitu päästä eteenpäin. Ne valtiot, joita me täällä edustamme, ovat kaikki allekirjoittaneet Alppien suojelua koskevan yleissopimuksen. Pöytäkirjojen ratifioinnissa ei kuitenkaan yksinkertaisesti tapahdu edistystä. Jos esiinnymme kansainvälisessä huippukokouksessa vahvana rintamana ja haluamme siellä vaatia jotakin vuorillemme, meidän on ensin tehtävä kotiläksymme. Pyydän teitä kaikkia kehottamaan hallituksianne ratifioimaan Alppien suojelua koskevaan yleissopimukseen liittyvät pöytäkirjat mahdollisimman nopeasti.

Deva (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan käyttää hetken puhuakseni yritysten sosiaalisesta vastuusta ja kestävästä kehityksestä, en istuntosalin vasemman vaan oikean puolen kannalta. Jollei yritysten sosiaalista vastuuta koskevia kysymyksiä ymmärretä oikein, siitäkin muodostuu eräänlainen maailmantalouden vakiofraasi.
Maailmantalous vaatii maailmanlaajuisia sääntöjä. Jos meillä ei ole maailmanlaajuisia sääntöjä maapallomme kehityksen ylläpitämiseksi, me päädymme hankalaan tilanteeseen, jossa rikkaat rikastuvat ja köyhät köyhtyvät, ympäristö huononee ja kestävä kehitys hylätään. Syyskuussa 60 000 ihmistä hukkaa aikaansa Johannesburgissa.
Meillä oli maailmantalouden kaltainen talous edellisen kerran maailmanvaltojen aikaan, kun brittiläinen, ranskalainen, italialainen ja espanjalainen maailmanvalta laajenivat ja loivat taloudellista toimintaa. Brittien Itä-Intian komppaniallakin oli sosiaalinen korporatiivinen vastuu: se rakensi kouluja; se puhdisti Bengalin; se rakensi rautateitä; se rakensi infrastruktuurin ja loi korvausinvestointeja. Näin kehittyi köyhien maiden ja rikkaiden maiden talouksien keskinäinen riippuvuus.
Nykyään korporatiivinen sosiaalinen vastuu vaatii meitä tunnustamaan, että jos otamme 200 suurinta monikansallista yritystä, niiden yhteenlaskettu liikevaihto on suurempi kuin 172 maan yhteenlaskettu bruttokansantuote. Näiden 200 yrityksen pääjohtajilla on valtava sosiaalinen vastuu. Meidän on velvoitettava heitä rakentamaan yhteistyötä kehityksen hyväksi; ei moitittava siitä, mitä he tekevät, vaan autettava heitä, koska osakkeenomistajien saama lisäarvo riippuu nykyään, Lontoon Cityssäkin, valtavasti siitä, käyttäytyvätkö yritykset eettisesti kestävästi. Olen nähnyt useasti, että kunnon ympäristö- ja kehityspolitiikan kehittäneet yritykset tuottavat suuremman lisäarvon osakkeenomistajille kuin sellaiset yritykset, jotka osallistuvat muiden paikkojen ryöstelyyn ja tuhoamiseen.
Siksi pyydän oikealla puolellani olevia kollegoja, en vasemmalla puolella olevia, jotka ymmärtävät jo asian, ymmärtämään, että keskinäinen riippuvuus vaatii meitä tarkastelemaan omaa taloudellista kehitystämme ja yritystemme kehitystä ja kehottamaan yrityksiämme osallistumaan tähän kehitysprosessiin.

Nielson
. (EN) Haluan kiittää esittelijöitä Papayannakisia ja Lannoyea laajoista ja runsaasti virikkeitä antavista mietinnöistä.
On surullinen tosiasia, että Riossa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi tapahtunut edistys on ollut hidasta ja että olot ovat nyt jossain suhteessa huonommat kuin kymmenen vuotta sitten. Tätä taustaa vasten on järkevää ja toivottavasti myös hyödyllistä, että Johannesburgin kokous todella järjestetään. Se on tapa kiinnittää maailman huomio taas näihin asioihin. Me todella haluamme hyödyntää tämän tilaisuuden parhaan kykymme mukaan.
Olen parlamentin kanssa yhtä mieltä siitä, että kestävän kehityksen huippukokouksen valmistelut eivät ole edistyneet niin hyvin kuin olisimme toivoneet, mutta Monterreyssä ilmoitetun kehitysrahoituksen lisäyksen pitäisi helpottaa kehitystä Johannesburgissa. Ainakin kehitysrahoitusta koskevan keskustelun käyminen etukäteen ja joidenkin todellisten tulosten saavuttaminen sen yhteydessä lisäävät sitä todennäköisyyttä, että Johannesburgissa voidaan keskittyä kestävään kehitykseen.
Meidän on kuitenkin entistä luovemmin etsittävä innovatiivisia täytäntöönpano- ja rahoitustapoja. Meillä on vielä paljon tekemistä varmistaaksemme, että viimeinen valmistava kokous Balissa toukokuun lopussa tuottaa tuloksia. Se ei ole varmaa. Keskustelussa ei keskitytä tavoitteisiin, koska näyttää vallitsevan konsensus siitä, että köyhyyden hävittäminen ja kestävä kulutus ja tuotanto ovat kokouksen tärkeimmät tavoitteet, mihin liittyy vielä yleisenä piirteenä sitoutuminen vuosituhannen kehitystavoitteisiin. Ongelmana on, kuten aina, näiden tavoitteiden saavuttaminen.
Unioni on määrittelemässä kestävän kehityksen strategian mukaisten yhteisten toimien tärkeimpiä painopistealueita. Komissio edistää tiettyjä kumppanuushankkeita seuraavaksi luettelemillani aloilla. Sallikaa minun huomauttaa, ettei ole juuri väliä, puhummeko kumppanuuksista vai sopimuksista. Nämä yhdessä edistämämme kumppanuudet tarkoittavat jotain, jota voidaan mielekkäästi kutsua "maailmanlaajuiseksi sopimukseksi".
Vesi resurssien hallitsemiseksi entistä paremmin ja turvallisen juomaveden saannin ja riittävän puhtaanapidon turvaamiseksi me käynnistämme aloitteen, joka perustuu jokialueiden kokonaisvaltaiseen hallintaan.
Energia - komissio aikoo esitellä aloitteen riittävien, edullisten ja kestävien energiapalvelujen tarjoamisen parantamiseksi. Aloitteen keskeisenä tekijänä on teknisen tuen tarjoaminen kehitysmaille tarkoituksenmukaisen energiapolitiikan luomiseksi kumppanuuksia kehittämällä.
Terveys - unioni aikoo lisätä viiden seuraavan vuoden aikana kehitystukea, jonka tavoitteena on terveydellisten tulosten parantaminen, ja pyytää vastaanottajamaita ja kansainvälistä yhteisöä mukaan näihin ponnisteluihin. Erityisesti kiinnitetään huomiota äitien terveyteen. WTO:n jäsenten pitäisi ratkaista pakkolisenssiä koskevat erimielisyydet ja pyrkiä yhdessä varmistamaan, että kehitysmaat voisivat saada lääkevalmisteita mahdollisimman halvalla. Muistutan parlamenttia siitä, että vuosi sitten me vapautimme komission osalta aidsin, malarian ja tuberkuloosin kannalta tärkeiden lääkkeiden välityksen.
Koulutus unioni aikoo lisätä viiden seuraavan vuoden aikana myös koulutukseen suunnattavaa kehitystukea ja pyytää vastaanottajamaita kehittämään tukevia poliittisia kehyksiä ja tarkoituksenmukaisia kansallisia talousarvioita. Me tuemme Maailmanpankin nopeutetun menettelyn aloitetta "koulutus kaikille" ja vahvistamme erityisesti UNESCO-kumppanuutta kapasiteetin rakentamiseksi ja edistymisen seuraamiseksi; lisäksi asetamme etusijalle peruskoulutuksen ja sukupuolten välisen kuilun kuromisen umpeen.
Kauppa jotta globalisaatio saataisiin toimimaan kestävän kehityksen hyväksi, Dohan kehitysohjelmassa käynnistetty työ on saatava edistymään oikea-aikaisesti, ja sen lisäksi on saatava aikaan konkreettisia kauppaan liittyviä aloitteita. Unioni esittää, että kaikissa OECD-maissa päätettäisiin "kaikkea paitsi aseita" -aloitteen tapaisista markkinoillepääsysäännöistä vähiten kehittyneille maille.
Metsät - unioni aikoo edistää tehokkaasti kansainvälisen yhteistyön lisäämistä puun laittomien hakkuiden ja kaupan torjumiseksi. Siihen tarvitaan muutakin kuin seurantaa. Tarvitaan politiikkaa.
Kalastus - unioni aikoo edistää tehokkaasti biologisen monimuotoisuuden säilyttämistä varmistamalla kalastusteollisuuden pitkän aikavälin elinkelpoisuuden. Me vastustamme laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta ja tuemme kestävää kalastuspolitiikkaa kehitysmaissa osana köyhyyden vähentämisstrategioita. Nyt olemme neuvottelemassa perinteisten kalastussopimusten uusimisesta useiden Afrikan maiden ja muiden maiden kanssa. Uusimisprosessi on erittäin tärkeä, jos aiomme edetä tähän suuntaan.
Hallintotapa - unioni aikoo edistää maailmanlaajuisen hallintojärjestelmän rakenteiden ja instituutioiden sekä niiden keskinäisten yhteyksien vahvistamista taloudellisella, sosiaalisella ja ympäristöalalla varmistaakseen politiikan johdonmukaisuuden, integroitumisen ja entistä paremman tehokkuuden. Tässä yhteydessä osallistumme aktiivisesti globaaleista yleishyödyllistä tuotteista käytävään keskusteluun ja tutkimme innovatiivisia mekanismeja, jotka liittyvät kansainväliseen taloudelliseen solidaarisuuteen ja haittojen vähentämiseen tähtääviin kannustimiin. Ehdotamme kaikille toimijoille avoimen työryhmän perustamista, jotta löytäisimme globaalien yleishyödyllisten tuotteiden sopivan tarjonnan ja keskustelisimme niistä. Se oli yksi niistä asioista, joita kaipasimme Monterreyn yhteisymmärryksestä, mutta jotka komissio ja muutamat jäsenvaltiot ottivat esiin Monterreyssä viikon keskustelujen aikana varmistaen, että Monterreyn yhteisymmärryksen ulkopuolelle jääneet asiat todella otettiin taas esille kansainvälisessä keskustelussa kokouksen aikana. Me haluamme käyttää Johannesburgia foorumina, jossa nämä asiat otetaan esille kansainvälisen yhteisön keskustelussa.
Kaikki nämä aloitteet pannaan täytäntöön kumppanuusmaidemme kansallisten ja alueellisten köyhyydenvähentämisstrategioiden puitteissa, jotka muodostavat kestävän kehityksen perustan. Unioni kiinnittää aloitteiden täytäntöönpanossa erityistä huomiota Afrikkaan ja Afrikan maiden omiin ponnisteluihin kestävän kehityksen aikaansaamiseksi.
Jäsen Howittin ja Devan puheenvuorot muodostavat yhdessä haasteen tasapainoisen esittelyn. Aion edelleen kuunnella tarkasti parlamentin molempia puolia tässä asiassa. Olen yhtä mieltä kummankin kanssa, joten periaatteessa sen ei pitäisi olla mahdotonta. Tärkein kysymys on edistyminen todellisen kansainvälisen ohjausjärjestelmän luomisen suuntaan. Se on samalla vaikein kiistakohta Euroopan ja Yhdysvaltojen välillä. Meidän mielestämme on luonnollista ja tarpeen edistyä maailmanlaajuisen ohjausjärjestelmän luomisessa monissa asioissa, joissa vähemmän monenkeskisesti ajatteleva Yhdysvaltain hallitus suosii toisenlaista menettelytapaa. Siitä on keskusteltava. Meidän mielestämme kansainväliset kokoukset ovat hyödyllisiä areenoita kantojemme edistämiseen.
Useat puhujat parlamentin kaikista poliittista ryhmistä ovat maininneet, että Euroopan unionin on edistyttävä maatalouspolitiikan ja kalastuspolitiikan uudistamisessa, jotta voimme esiintyä kansainvälisesti uskottavasti näillä aloilla. En voisi olla enempää samaa mieltä. Nämä kaksi tekijää vaativat paljon huomiota. Kansainvälisten seurausten osalta näiden kahden alan uudistaminen on tärkeämpää kuin mikään muu Euroopan unionin osallistuminen maailmanlaajuiseen kehitykseen.
Johannesburgin kokouksen valmistelut ovat Sevillan kesäkuun Eurooppa-neuvoston keskustelujen tärkeimpiä aiheita. Varmistakaamme, että Euroopan unioni on johtavassa asemassa kunnianhimoisen ja toimintaan pohjautuvan tuloksen aikaansaamisessa Johannesburgissa.
Jotkut puhujat ovat maininneet selkeiden päätösten puuttumisen hallitusten korkeimman tason osallistumisesta. Käytän tilaisuutta hyväkseni ilmoittaakseni parlamentille, että Euroopan komission puheenjohtajan selkeänä aikomuksena on osallistua Johannesburgin kokoukseen. Paikalla on useita muitakin komission jäseniä varmistamassa, että eri vastuualueisiimme kiinnitetään neuvotteluissa mahdollisimman paljon huomiota.
Euroopan parlamentti on aina ajanut kestävää kehitystä ja sen integroimista unionin kaikkiin politiikkoihin. Ponnistelunne helpottavat Johannesburgin valmistelujen tärkeyden korostamista. Sitä tarvitaan. Kiitän parlamenttia sen tämänpäiväisistä puheenvuoroista.

Puhemies. -
Kiitos, arvoisa komission jäsen Nielson.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma, jonka aiheena on maailman elintarvikehuippukokous (FAO).

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, maailman elintarvikehuippukokouksessa vuonna 1996 osanottajat, mukaan lukien Euroopan komissio, sitoutuivat puolittamaan aliravittujen ihmisten määrän vuoteen 2015 mennessä. Tavoite vahvistettiin Yhdistyneiden Kansakuntien syyskuussa 2000 hyväksymässä vuosituhannen julistuksessa. Nykytieto viittaa siihen, että vaikka monissa maissa on ponnisteltu kovasti köyhyyden vähentämiseksi ja elintarviketurvan parantamiseksi, nälkä ei ole vähentynyt maailman elintarvikehuippukokouksen toimintasuunnitelman edellyttämällä nopeudella.
Lisääntyvän hyvinvoinnin ja runsaiden ruokavarastojen maailmassa on anteeksiantamatonta, että lähes 800 miljoonaa ihmistä kärsii edelleen nälästä ja aliravitsemuksesta. Nälän poistaminen on ihmiskunnan tärkeimpiä haasteita, ja siinä voidaan onnistua vain valtioiden hallitusten ja kansainvälisen yhteisön yhteisin toimin. Tämä on saanut FAO:n kutsumaan valtioiden ja hallitusten päämiehet viisi vuotta myöhemmin uuteen maailman elintarvikehuippukokoukseen tarkastelemaan vuonna 1996 asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa aikaansaatua edistystä ja vahvistamaan poliittisen sitoutumisensa köyhyyden poistamiseen.
Komissio on ponnistellut vuoden 1996 sitoumuksen ja toimintasuunnitelman mukaisesti. Köyhyyden vähentämisestä on tehty yhteisön kehityspolitiikan kokonaistavoite, ja elintarviketurvaa koskeviin tavoitteisiin pyritään useilla politiikan aloilla ja välineillä. Tuleva maailman elintarvikehuippukokous tarjoaa tilaisuuden komission sitoumuksen uudistamiseen, kantojemme esittämiseen ja saavutetun edistyksen selostamiseen.
Kokousta on tarkasteltava korkean tason tapahtumien, kuten vähiten kehittyneitä maita koskevan konferenssin ja Dohan, Monterreyn ja Johannesburgin kokousten, ketjun muodostamassa laajemmassa kansainvälisessä yhteydessä, joka antaa virkistävän sysäyksen edistymiselle ja tarjoaa uusia edistymismahdollisuuksia kestävän kehityksen suuntaan. Elintarviketurva on köyhyyden vähentämisen tärkein ulottuvuus ja tärkein asia tässä yhteydessä.
Kokous voi perustua useiden kansainvälisten prosessien sitoumuksiin ja tuloksiin, ja sen pitäisi integroida elintarviketurvaa koskevat tavoitteet entistä lujemmin laajempaan köyhyyden vähentämisohjelmaan ja lujittaa yhteyksiä kestävään luonnonvarojen hallintaan ja sen kautta kestävään kehitykseen. Elintarviketurva ja maaseudun kehittäminen ovat yksi yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan kuudesta painopistealueesta.
Kokouksen tuloksena on poliittinen julistus, josta sovitaan FAO:n jäsenten neuvotteluissa. Komissio ja jäsenvaltiot valmistelevat yhteistä kantaa. Julistuksessa vaaditaan poliittisen tahdon lujittamista ja asianmukaisten toimien määrittelemistä toimintasuunnitelman täytäntöönpanemiseksi. Sopimuksen tekemiseen liittyvät neuvottelut FAO:n jäsenmaiden kanssa käydään ennen varsinaista kokousta kokoontuvassa elintarviketurvaa käsittelevässä komiteassa.
Viimeiseksi haluaisin toistaa, että Euroopan yhteisöllä on poliittista tahtoa realististen ja kestävien suositusten tukemiseen maailman elintarvikehuippukokouksessa, jotta pystyisimme vastaamaan nälän torjumisen haasteisiin sekä kansallisella että kansainvälisellä tasolla. Kokous tarjoaa toisen poliittisen mahdollisuuden jatkaa vuoropuheluamme kehitysmaiden kanssa ja osoittaa solidaarisuutemme vähiten kehittyneille maille ja maailman kaikille nälkää näkeville ihmisille.

Bowis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä komission edustajaa hänen lausunnostaan. Kerron kuitenkin hänelle toivovani, että Rooman tuloksena on muutakin kuin pelkkä julkilausuma: toivon, että tuloksena on päättäväinen toimintaohjelma.
Kansalaiset havaitsevat nälän hyvin usein television nälänhätiä koskevista ohjelmista. Ne on kuitenkin viimeksi kuluneiden 25 vuoden aikana yhdistetty pääasiassa konfliktitilanteisiin, ja todellisen ongelman muodostaa aliravitsemus. Huono vesi johtaa sairauksiin, vammoihin ja kuolemiin sekä tietysti tuottavan työvoiman menettämiseen. Se puolestaan johtaa alhaisen tulotason maihin, mikä johtaa aliravitsemukseen, ja tämän kierteen me haluamme katkaista.
Tilannetta pahentaa, jos humanitaarinen apu horjuttaa paikallisia maanviljelijöitä ja paikallista taloutta. Meille jää hyvä mieli, kun annamme ylimääräisen ruoan alhaisen tulotason maihin, emmekä huomaa, että se voi tuottaa enemmän harmia kuin auttaa paikallisia ruoan tuottajia. Tilannetta huonontaa taas, jos me suljemme Euroopassa ovemme heidän maataloustuotteiltaan aivan ymmärrettävistä hygieniaan ja elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä syistä. Ongelma on mutkikas. Se tarkoittaa, että me estämme heitä ansaitsemasta tarpeeksi rahaa, jotta heillä olisi
varaa täyttää meidän vaatimuksemme.
Kun olin Kapkaupungissa AKT-kokouksessa, oli absurdia, kun paikalliset tuottajat pyysivät minua auttamaan heitä. He halusivat saada korkealaatuisen hyppyantiloopin lihansa tarjolle Euroopassa aivan niin kuin korkealaatuisissa hotelleissaan Afrikassakin, mutta heillä ei ollut varaa lihan leikkuumääräysten mukaisiin laitteisiin eivätkä he päässeet markkinoille. Tällaisiin asioihin meidän on puututtava.
Palatakseni tärkeimpiin haasteisiin: asetimme tavoitteemme neljännesvuosisata sitten. Sanoimme, että meidän on ratkaistava ongelma, ja vuonna 1996 me havaitsimme, että aliravittuja ihmisiä oli 800 miljoonaa. Asetimme taas tavoitteeksi luvun puolittamisen vuoteen 2015 mennessä: se tarkoittaa 22 miljoonan vähennystä joka vuosi yli 20 vuoden ajan. Me vähennämme aliravittujen määrää kuitenkin vain 6 miljoonalla vuodessa, ja viiden vuoden kuluttua emme saavuta tavoitettamme. Tavoitetta ei saavuteta ennen vuotta 2030. On paradoksaalista, että maailman ruoantuotanto on ylittänyt väestönkasvun: maailman nykyisillä 5, 8 miljardilla ihmisellä on keskimäärin 15 prosenttia enemmän ruokaa henkeä kohti kuin 4 miljardilla 20 vuotta sitten. Henkeä kohti laskettu ruoantuotanto ei ole kuitenkaan lisääntynyt pahiten velkaantuneissa alhaisen tulotason maissa, varsinkaan Saharan etelänpuoleisessa Afrikassa. Meidän huomiomme on keskityttävä sinne.
Vuonna 2000 nälkää näki edelleen 826 miljoonaa ihmistä 5,8 miljardista. Nykyisellä vauhdilla vuonna 2015 tavoitevuonamme näkee nälkää vielä 580 miljoonaa ihmistä. Pyydän komissiota ja kaikkia meitä muistamaan, että Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelmassa arvioidaan, että ongelman ratkaisemiseksi tarvittaisiin vain 13 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa. Euroopassa ja Yhdysvalloissa käytetään 13 miljardia vuodessa kosmetiikkaan. Pyydän heitä ajattelemaan, että nälkään ja huonoon viemäröintiin on kuollut 50 viime vuoden aikana melkein 400 miljoonaa ihmistä. Se on kolme kertaa enemmän kuin on kuollut kaikissa 1900-luvun sodissa. Lopuksi pyydän teitä muistamaan, että noin yhdeksän miljoonaa ihmistä kuolee joka vuosi nälkään. Se merkitsee 24 000:ta kuolemaa päivässä; yhtä menetettyä elämää 3,6 sekunnin välein; 50 kuollutta niiden kolmen minuutin aikana, jotka olen puhunut. Nämä asiat meillä pitäisi olla mielessä, kun olemme Roomassa 10. kesäkuuta, ja siksi pyydän toimintaa enkä pelkkiä julkilausumia.

Garot (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, maailman nälkäongelma, josta tänään keskustelemme, ei voi jättää ketään välinpitämättömäksi, ja koska tämä kysymys on aina hyvin ajankohtainen, se veloittaa meidät osoittamaan yhä vahvempaa poliittista tahtoa toimia vapaaehtoisesti, erityisesti tulevan elintarvikehuippukokouksen yhteydessä. On siis olennaisen tärkeää, että Euroopan unioni osallistuu tulevassa huippukokouksessa täysin voimin tähän taisteluun, joka edellyttää, että oikeus ravintoon tunnustetaan ihmisen perusoikeudeksi.
Nälkäongelmasta voi toki saada sen kuvan, että elintarvikkeita jaetaan huonosti yliravittujen ja aliravittujen maiden välillä. Siihen ei kuitenkaan välttämättä saada aikaan ratkaisua niin, että yltäkylläisyydessä elävien alueiden ja köyhien alueiden välistä kauppaa parannetaan. Tarkoituksena on pääasiassa löytää ja etsiä ratkaisuja siellä, missä ongelmat ovat, olipa ratkaisu sitten se, että noudatetaan edelleen näiden kansojen omaa ravitsemuskulttuuria ja että maaseudun elinkeinoelämää vahvistetaan.
Tässä mielessä nälän ja köyhyyden poistaminen edellyttää aivan varmasti velan mitätöimistä, opetuksen ja ammatillisen koulutuksen tukemista, teknisen tuen lisäämistä, kannustusta tekemään investointeja vähemmän kehittyneihin maihin. Tätä toimintaa pitää epäilemättä harjoittaa myös niin, että vettä käytetään järkevästi ja että biologinen monimuotoisuus säilytetään, ja me odotamme, että kansainvälinen yhteisö julistaa nämä kaksi asiaa "maailmanlaajuisiksi yleishyödyllisiksi tuotteiksi". Emme kuitenkaan voi unohtaa varsinkaan sitä, että nälkäongelman poistaminen edellyttää erityisesti kalastuksen hyödyntämistä ja elintarvikemaatalouden kehityksen tukemista kestävän mallin mukaisesti. Tässä mielessä paikallisesti mukautettujen maatalousmenetelmien hyödyntäminen, tuotteiden jalostaminen paikan päällä, läheisten markkinoiden elvyttäminen sekä kehitysmaiden valinnanvapaus uusien tekniikoiden suhteen ovat nekin painopisteitä, jotka on pantava toimeen nälän koettelemilla alueilla ja jotka edellyttävät, että WTO käsittelee kyseisiä alueita entistä voimakkaammin erityisellä tavalla ja eri lailla alueesta riippuen.
Pyydän siis komission jäsentä puolustamaan parlamentin yhteisessä päätöslauselmassa olevia ajatuksia tulevassa maailman elintarvikkeiden huippukokouksessa.

Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, komission jäsenen juuri esittämää julkilausumaa ei voi juurikaan kritisoida. Kysymys on yleisistä asioista. Voin kritisoida ainoastaan sitä, että julkilausuma on ajaton. Jos kehitysyhteistyöstä vastaava komission jäsen olisi esittänyt saman julkilausuman 15 tai kymmenen vuotta sitten tai nyt, sisältö olisi ollut samanlainen. Minua kiinnostaisi kovasti tietää, millaisia konkreettisia parannuksia komissio ehdottaa?
Kuten jo aiemmin sanottiin, olen ensinnäkin sitä mieltä, että komission on keskityttävä Afrikkaan. Afrikan maataloustuotanto on väestönkasvun jäljessä. Mitä komission on sitten tehtävä? Ennen kaikkea olen sitä mieltä, että komission on valtuuskuntien ja jäsenvaltioiden avulla valvottava, että näissä maissa toteutetaan hyvää maataloustuotteiden hintapolitiikkaa. Maanviljelijät kaikkialla maailmassa ovat valmiit luonnonolojen salliessa tuottamaan asianmukaisella tavalla ainoastaan silloin, jos hinnat ovat hyvät. Aina tarvitaan tasapainoa kaupunki- ja maaseutuväestön välillä, mutta on varmaa, että jos maataloustuotteiden hinnat eivät ole hyvät, kukaan maanviljelijä ei enää tuota ja väestö joutuu yhä riippuvaisemmaksi tuonnista ja elintarvikeavusta. Näillä molemmilla tekijöillä on usein kohtalokkaita seurauksia paikallisen elintarviketuotannon kannalta. Mielestäni muun muassa amerikkalaiset antavat aivan liian helposti elintarvikeapua. Ehkä Eurooppa voisi puhua tästä asiasta tiukkaan sävyyn Maailman kauppajärjestön puitteissa. Lisäksi mielestäni Euroopan on myös oltava varovainen myöntäessään elintarvikeapua.
Mitä tulee maailmanmarkkinahintoihin, niihin emme voi vaikuttaa mutta voimme käydä vuoropuhelua kyseisten maiden hallitusten kanssa selkeän hintapolitiikan toteuttamiseksi, jotta tuonti maailmanmarkkinoilta ei olisi haitallista paikalliselle elintarviketuotannolle.
Sitten vielä pari muuta asiaa. Ajattelemme usein, että voimme ratkaista tämän asian rahalla. Jos annamme niin ja niin paljon rahaa tiedotustoimintaa varten, ongelma ehkä voitaisiin ratkaista. En ole tästä samaa mieltä. Jos annamme rahaa viideksi vuodeksi, ongelma palaa taas viiden vuoden kuluttua. Olen myös sitä mieltä, että vuoropuhelun on ulotuttava koskemaan sitä, millä tavoin tiedotuksesta ja myös eläinlääkinnästä voi tulla enemmän itse rahoitettavaa. Kuinka paikallinen väestö voi itse rahoittaa niitä enemmän? Ajattelen ennen kaikkea myös eläinlääkintää, koska erityisesti nautakarjalla on merkittävä osa elintarviketuotannossa Afrikassa. Suuret alueet, joita ei nykyisin käytetä elintarviketuotantoon, voidaan ottaa käyttöön tulevaisuudessa, jos eläinlääkintäpalvelut paranevat. Komissiolla on oltava johtava rooli tässä vuoropuhelussa omavaraisuudesta ja itserahoituksesta, mikä on paljon tärkeämpi ratkaisu kuin pelkästään rahan antaminen.

Rod (Verts/ALE).
Olen ilman muuta tyytyväinen, että Euroopan parlamentin päätöslauselma hyväksyttiin Yhdistyneiden Kansakuntien maailman elintarvikehuippukokousta ajatellen. Oma ryhmäni teki muuten tätä asiaa koskevan pyynnön. Viisi vuotta ensimmäisen huippukokouksen jälkeen, voidaan sanoa olevan selvää, että saavutetut edistysaskeleet alle 40 miljoonaa ihmistä 800:sta näkee nälkää ovat varsin vaatimattomia, kun ottaa huomioon, että tavoitteena on vähentää aliravittujen kansojen määrä puoleen vuoteen 2015 mennessä.
Päätöslauselma sisältää mielenkiintoisia kappaleita, joissa puhutaan esimerkiksi uusien tavoitteiden asettamisesta WTO:n kehitystä ja elintarviketurvallisuutta koskevalle uudelle neuvottelukierrokselle sekä samanaikaisista uudistuksista yhteisessä maatalouspolitiikassa ja yhteisessä kalastuspolitiikassa. Yleisesti ottaen tämä kompromissi jää kuitenkin melko heikoksi: siinä ei tunnusteta, että oikeuden ravintoon elintarvikkeita koskevaan riippumattomuuteen on oltava ensisijaisessa asemassa, eikä siinä myöskään käydä käsiksi niihin rakenteellisiin syihin, jotka aiheuttavat epävarman elintarviketilanteen.
Tiedämme kuitenkin hyvin, ettei maailmasta puutu ravintoa, vaan ongelmana on sen jakaantuminen maapallon asukkaiden kesken. Uudet lisääntymiseen tähtäävät tekniikat, erityisesti geneettisesti muunnetut organismit, eivät muuta tilannetta mitenkään, päinvastoin. Siemenet ja geenitekniikat ajavat pienviljelijät ja etelän väestön yhä enemmän monikansallisten yhtiöiden armoille. Paitsi, että nämä vahvistavat omaa toimintaansa maanviljelijöiden kustannuksella myydessään ihmeellisiä siemeniään, lisäksi ne kannustavat heitä tuottamaan elintarvikkeita pohjoisen kuluttajille maanviljelijöiden omien tarpeiden kustannuksella. Näin kolme neljäsosaa ihmisistä, jotka näkevät nälkää kehitysmaissa, ovat maanviljelijöitä.
On aika tehdä loppu maatalouskaupassa sovellettavista epäoikeudenmukaisista säännöistä ja käytänteistä. Euroopan unionin pitäisi poistaa heti vientitukensa. Ei riitä, että puhutaan yhteisön politiikkojen yhtenäisyydestä, niitä pitää vielä sitä ennen soveltaa. Vuosituhannen tavoite on vähentää köyhyys puoleen vuoteen 2015 mennessä, eikä suojella maanviljelijöitämme, kalastuslaivastoja ja maatalouden elintarviketeollisuutta. Tämän vuoksi pyydämme teitä tukemaan tarkistuksiamme.
Paras keino torjua nälänhätää onkin itse asiassa se, että eteläisten maiden väestölle annetaan mahdollisuus nauttia vettä, hyödyntää niiden geneettisiä varojaan ja että suojellaan maanviljelijöitä ja niiden omia markkinoita.

Boudjenah (GUE/NGL).
Maailmassa pitäisi sallia oikeus terveelliseen ja riittävään ravintoon kaikkialla ja kaikille, ja sitä pitäisi kunnolla kunnioittaa. Tämä on perusihmisoikeus. Maailman elintarvikehuippukokouksen valmistelun ansiosta se pitäisi olla mahdollista vahvistaa, mutta myös panna täytäntöön niin, että se on aina voimassa. Enää ei nimittäin riitä, että esitetään toiveita ja julistuksia, joilla on liian vähän vaikutuksia, kun 826 miljoonaa ihmistä maailmassa näkee edelleen nälkää, ja heistä noin 800 miljoonaa on kehitysmaissa, ja kun 2 miljardia ihmistä on huonosti ravittuja. Tällöin ei voida mitenkään olla välittämättä siitä, että kaikkein haavoittuvimmassa asemassa olevat ovat naisia ja lapsia.
Jos jo kuusi vuotta sitten oltaisiin tehty sitoumus vähentää nälkää näkevien määrä puoleen vuoteen 2015 mennessä, nopea laskelma osoittaa, että nykyinen tahti, jossa määrä pienenee 8 miljoonalla vuodessa, ei mahdollista tuon tavoitteen saavuttamista.
Nyt on siis käsiteltävä pikaisesti tämän dramaattisen tilanteen seurauksia, ja tämä on toteutettava tietenkin tarjoamalla taloudellista tukea, avustuksia ja ohjelmia, mutta yhtä lailla tähdellistä on käydä käsiksi tämän tilanteen syihin. WTO:n kannustamat kehitysmaiden kaupan vapauttamispolitiikat ja markkinoiden avaamispolitiikat uhkaavat vaarallisesti jo nyt vaikeassa tilanteessa olevia väestöjä, samoin kuin merkittävä velkatodellisuus. Sodat, ylivalta- ja tutkimuspolitiikkojen toteuttaminen hinnalla millä hyvänsä, markkinarakojen etsiminen pohjoisten maiden tuotteille, voiton tavoittelu ja jopa etelän maiden luonnonvarojen yksityistäminen vaarantavat kansalaisten elintarviketurvan. Kaupankäynnin tärkeyden painottaminen ennen kehitystä kasvattaa väistämättä yhä enemmän eroa yltäkylläisen rikkauden ja äärimmäisen köyhyyden välillä ja loitontaa etelän maita mahdollisuudesta saavuttaa oma elintarviketurva ja saada muut kunnioittamaan sitä.
Jokaisella maalla on kuitenkin oikeus valita vapaasti tapa, jolla elintarviketuotteita hankitaan. Mahdollisuus asianmukaiseen ravintoon ja tuotantovälineisiin ja varojen käyttöön ovat varmoja keinoja, joilla oikeus ravintoon voidaan turvata ja toteuttaa konkreettisesti. Sellainen kauppapolitiikka, joilla kunnioitetaan paikallistuotantoa, pienviljelijöiden tuloja ja väestön tarpeita, sekä yhdenvertaisiin suhteisiin perustuva yhteistyö ovat ainoat keinot löytää kestävä ratkaisu maailman epävarmaan ravintotilanteeseen.

Belder (EDD).
Arvoisa puhemies, suuret määrät nälkäänäkeviä tässä maailmassa ansaitsevat yhä meidän huolenpitoamme. Nälkäänäkevien määrä on vähentynyt liian hitaassa tahdissa viimeisen vuosikymmenen aikana. Niinpä tavoitteena ollutta nälkäänäkevien määrän puolittamista vuoteen 2015 mennessä ei saavuteta. Kannatan kovasti tehokkaampaa toimintaa. Tämä tehokkuus ei näy kehitysavun laajuudessa. Jos rikkaat maat pitävät Monterreyn kokouksessa antamansa lupaukset, avun osuus nousee 0,24 prosenttiin OECD-maiden kokonaiskansantulosta vuonna 2006. Tämä on yhä suuri pudotus verrattuna 1990-luvun alun 0,33 prosenttiin. Suuremmat ponnistelut olisivat tässä paikallaan.
Rakenteellista parannusta varten tarvitaan avun lisäksi ehdottomasti hyvää kauppajärjestelmää. YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) mukaan kaupan vapauttaminen on hyväksi kaikille maille. Emme saa tässä yhteydessä unohtaa, että kehitysmaat pakotetaan avaamaan markkinat, kun samalla rikkaat maat suhtautuvat siihen usein epäröivästi. Koska köyhillä mailla on tarve suojautua elintarvikkeiden halpatuontia vastaan, FAO:n on myös vaadittava enemmän valtaa valvoa Maailman kauppajärjestön (WTO) kaltaisten toimielinten toimintaa tässä asiassa. Minkä osan omavaraisuus muuten saa usein vientipainotteisten toimenpiteiden kokonaisuudessa?
Arvoisa puhemies, lyhyesti sanottuna, pyydän jäsenvaltiota toimimaan tehokkaasti hyvän ravinnon hyväksi, joka on oleellisen tärkeää ihmiselämälle, eikä pelkästään omien etujen vuoksi vaan myös siksi, että olemme saaneet sitä varten kutsumuksen ja voimavarat.

Schierhuber (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, koska on tosiasia, että 826 miljoonaa ihmistä kärsii kroonisesta aliravitsemuksesta, minusta on ilahduttavaa, että parlamentti on tietoinen tästä asiasta ja hyväksyy päätöslauselman lähestyvästä maailman elintarvikehuippukokouksesta Roomassa. Vuoden 1996 maailman elintarvikehuippukokouksessa asetettiin neljä ensisijaista tavoitetta: elintarviketurva, kansainvälinen maatalouskauppa, luonnonvarojen kestävä hallinnointi sekä maaseudun kehittäminen. Nämä jäsenvaltioiden velvoitteet pitäisi nyt taas vahvistaa, ja pitäisi pyrkiä toimiin, joiden avulla puolitetaan nälkää näkevän väestön määrä vuoteen 2015 mennessä.
Toinen merkittävä kohta on vesivarojen hyödyntäminen ja hallinta. EU:n on edelleen kiinnitettävä huomiota erityisesti köyhyyden torjuntaan ja kestävään kehitykseen. Demokratian, oikeusvaltion periaatteiden ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen, terveen talouspolitiikan, sukupuolten välisen tasa-arvon tai ympäristönäkökohtien huomioon ottamisen on oltava kehityksessä etusijalla. On selviö, että nälän ja köyhyyden välillä on yhteys, ja nälkä voi olla yhtä hyvin köyhyyden, selkkausten ja sodan syy kuin niiden seurauskin. Kokonaisten alueiden ja erityisesti maaseudun kehitys riippuu siitä. Lisäksi ovat tietenkin vielä luonnonkatastrofit, kuten kuivuus ja tulvat, jotka vain kasvattavat hätää entisestään, ja tässä tarvitaankin kansainvälisen yhteisön apua.
Arvoisa komission jäsen, EU:n politiikka pitäisi suunnata niin, että pääsemme lyhytaikaisesta elintarvikeavusta pitkäaikaiseen tukeen, jonka avulla paikallisille maanviljelijöille saadaan tarpeellisia innovaatioita ja tarpeellista taitotietoa. Päämääränämme pitäisi olla kehitysmaiden maatalouden vahvistaminen niin pitkälle, että oma väestö voidaan ruokkia oman maatalouden tuotteilla eikä olla riippuvaisia kansainvälisestä elintarvikeavusta. Sallinette minun huomauttaa tässä yhteydessä myös EU:n kaupan esteistä ja vientituista, joita arvostellaan toistuvasti kiivaasti. Euroopan unionin on kehittänyt maatalousmallin, jonka tarkoituksena on luoda maanviljelijöille toimintaedellytykset, joiden avulla kaikki Euroopan maanviljelijät, olivatpa heidän tilansa missä tahansa - vaikka sitten heikommassa asemassa olevilla tai syrjäisillä alueilla - voivat työllistää itsensä ja saada tuloja. Maanviljelijöiden tehtävä ei ole vain tuottaa elintarvikkeita vaan myös hoitaa luonnonvaroja ja maisemaa ja säilyttää ne.
Meidän eurooppalainen maatalousmallimme kaikkine erityispiirteineen voisi olla esikuvana, koska sillä on monia tehtäviä ja yhteiskunnallista merkitystä. Maataloutta ei voi suoraan verrata muiden talouden aloihin. Jos vielä muistetaan, että EU on maailman suurin maataloustuotteiden tuoja, YMP:aa (yhteistä maatalouspolitiikkaa) ei luullakseni voida enää arvostella entiseen tapaan. Edellyttäisinkin arvostelijoilta luovempia lähestymistapoja.

Sauquillo Pérez del Arco (PSE).
Arvoisa puhemies, Roomassa ensi kuussa pidettävä elintarvikehuippukokous on yksi niistä maailmanlaajuisista kokouksista, joissa määritellään nykyisten kansainvälisten suhteiden parametreja, mutta mielestäni se ei ole mikä tahansa huippukokous: elintarvikehuippukokous liittyy perusoikeuksista tärkeimpään, oikeuteen elämään tai hengissä pysymiseen, ja valitettavasti oikeus hengissä pysymiseen viedään nykyisin sadoiltamiljoonilta ihmisiltä.
Nälän poistaminen ja elintarviketurvan takaaminen ovat välttämättömiä ehtoja kehitykselle, jonka esteenä on aliravitsemus. Lisäksi elintarviketurva vaikuttaa muihin kehityksen ja pohjois-etelä-suhteiden osa-alueisiin, kuten kestävään maatalouteen ja maailmankauppaan.
Kaiken tämän vuoksi sosiaalidemokraattien ryhmä on panostanut tähän päätöslauselmaan aivan erityisellä tavalla, ja olemme ottaneet siihen mukaan perusoikeuden elintarviketurvaan, elintarvikehuollon riippumattomuuden periaatteen ja agrobiologisten tekniikoiden vapaavalintaisuuden, veden ja biologisen monimuotoisuuden pitämisen luovuttamattomina yleishyödyllisinä tuotteina, tarpeen yhdenmukaistaa eurooppalaisia politiikkoja, erityisesti kehitysyhteistyö- ja kauppapolitiikkoja sekä yhteistä maatalouspolitiikkaa, sekä paikallistuotannon tukemisen periaatteen, elintarviketuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen, elintarvikeapu mukaan lukien. Ottamalla mukaan nämä elementit, olemme onnistuneet hillitsemään sekä aktiivisia äärisuuntauksia että liberalisoivia pyrkimyksiä.
Uskomme, että Rooman huippukokouksesta tulee varmasti menestys, joka virvoittaa henkiin vuosituhannen tavoitteet, joista yksi on nälän ja aliravitsemuksen puolittaminen vuoteen 2015 mennessä. Olemme tästä tavoitteesta jäljessä, sillä kuten jo sanottiin, nälkäänäkevien määrä laskee 6 miljoonalla vuodessa, kun sen pitäisi laskea 22 miljoonan ihmisen vuosivauhtia.
Erityisesti haluaisimme kiinnittää komission huomion siihen, että syyskuussa alkavat neuvottelut taloudellista kumppanuutta koskevista sopimuksista AKT-maiden kanssa ja että kehitysyhteistyöpolitiikan on ehdottomasti vastattava sitä asemaa, mikä sillä on WTO:ssa.
Päätöslauselmaan on esitetty kuutta tarkistusta - kaikki ovat kollegamme Didier Rodin esittämiä - joista olemme samaa mieltä ja joita aiomme kannattaa, ja jätämme vapaasti äänestettäväksi vain tarkistuksen 5, jolla halutaan lisätä uusi 14 a kohta.

Nielson
. (EN) Sallikaa minun aloittaa sanomalla, että voin yhtyä täysin jäsen Bowisin sanoihin. Todellinen nälkäkuolema on useimmiten yhteydessä konfliktitilanteisiin. Ne ovat aallonpohjia. Pitäisi kuitenkin olla mahdollista saavuttaa tavoite ruokaongelmien puolittamisesta, koska konfliktit ovat ihmisen aiheuttamia. Tutkimme parhaillaan erittäin tarkasti Zimbabwen tilannetta. Meidän analyysimme on sellainen, että vaikka on totta, että alueella on kuivuusongelma, ruoan saamisen vaikeus Zimbabwessa on ehdottomasti pääasiassa ihmisen aiheuttama ongelma. Se on poliittisesti aikaansaatu kielteinen tilanne. Se ei estä meitä jatkamasta humanitaarista tehtäväämme. Meidän on tiedettävä, mikä meitä odottaa. Outoa kyllä, käsityksessä siitä, että konfliktit ovat tärkeimpiä syitä nälkiintymiseen, on löydettävissä hitunen optimismia.
Jäsen Mulder mainitsi oikean hinnoittelun tarpeen kehitysmaissa ja tarpeen keskittyä Afrikkaan. Olen samaa mieltä. Yksi niistä syistä, joiden vuoksi haluamme siirtyä antamaan ruoka-apua enemmän käteisenä on se, että haluamme edistää riittävien hinnoittelurakenteiden ja markkinatilanteiden kehittymistä näihin maihin.
Jäsen Mulder mainitsi senkin, että pelkän ruoka-avunkin antaminen voi olla ongelmallista. Hän mainitsi maailmanlaajuisen ongelman osiksi sekä Euroopan unionin ja Yhdysvallat että maatalouspolitiikat. Olin siitäkin asiasta täysin samaa mieltä hänen kanssaan. Sallikaa minun lainata eilisen Herald Tribune -lehden pääkirjoitusta, jonka otsikkona oli "Kauhea maatilalaki": "George W. Bush allekirjoitti maanantaina maatilalain, joka edustaa hänen presidenttikautensa aallonpohjaa tuhlaileva yritysten huoltotoimenpide, joka rankaisee veronmaksajia ja maailman köyhimpiä ihmisiä muutaman äänestäjän lahjomiseksi. Bush sanoi olevansa mielissään voidessaan tehdä niin ja antoi lyhyen lausunnon, joka viittasi siihen, että hän on joko epärehellinen tai täysin tietämätön siitä, mitä on juuri tehnyt." Tämä on kovaa tekstiä. Omahyväisyyttä voi hyvin esiintyä Euroopassakin. Meilläkin riittää pohdittavaa ja uudistettavaa.
Monterreyssä Maailmanpankin, Kansainvälisen valuuttarahaston IMF:n ja Maailman kauppajärjestön WTO:n ylin johto itse asiassa korosti tarmokkaimmin ja oli todella sitä mieltä, että rikkaan maailman maatalouspolitiikkojen vääristyminen on ongelman ydin. Luvut näyttävät seuraavilta: me annamme maailmassa kehitysapuun yhteensä noin 50 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa, samalla kun käytämme yli 300 miljardia dollaria maatalouden tukemiseen Yhdysvalloissa, Japanissa ja Euroopassa.

Näiden instituutioiden johto käyttää näitä lukuja tarkoituksellisesti saadakseen maailmalla käytävän pohjoisen ja etelän suhdetta koskevan keskusteluun hieman realistisemmalle, vakavammalle ja suhteellisemmalle tasolle. Siitä tulee tärkeä kysymys myös maailman elintarvikehuippukokouksessa Roomassa. Meidän Euroopassa on selvästikin tehtävä oikeat päätelmät.
Lopuksi ilmoitan, että olen täysin samaa mieltä myös tarpeesta siirtyä vanhanaikaisesta ruoka-avusta elintarviketurvan ja pitkän aikavälin kehityksen suuntaan. Etiopia muutama vuosi sitten oli toivottavasti viimeinen tapaus, jonne meidät enemmän tai vähemmän sysättiin kaatamaan vehnää ongelman syiden korjaamisen sijasta. Tästä syystä minäkin toivon, että Rooman kokouksessa saadaan aikaan todellisia tuloksia.
(Suosionosoituksia)

Puhemies. -
Kiitos arvoisa komission jäsen Nielson.
Olen vastaanottanut kuusi päätöslauselmaehdotusta

Banotti (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuorona, siltä varalta, että jotkut ovat liian kohteliaita huomauttaakseen siitä, olette kenties havainneet, että rakennuksessa vallitsee erittäin epämiellyttävä haju. Halusin vain vakuuttaa teille, että kvestorit hoitavat asian. Uskomme, että rakenteisiin on kuollut joku epämiellyttävä eläin suuri rotta tai jopa pieni hiiri mutta toivomme asian hoituvan iltapäivään mennessä.

Puhemies. -
Kaikkia kollegoja kehotetaan siis etsimään ruumista!

Puhemies. -
Haluaisin puhemiehemme ja kaikkien teidän puolesta toivottaa tervetulleeksi viralliselle lehterille saapuneen EU:n ja Uzbekistanin välisen parlamentaarisen yhteistyövaliokunnan vastikään täällä Strasbourgissa pitämän kolmannen kokouksen työskentelyyn osallistuvien Uzbekistanin parlamentin jäsenten valtuuskunnan. Valtuuskuntaan kuuluu seitsemän jäsentä, ja sitä johtaa Uzbekistanin parlamentin kansainvälisten asioiden ja parlamenttien välisten suhteiden valiokunnan jäsen Erkin Vakhidov.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, englanninkielisen tekstin tarkistus 1 alkaa sanoilla "Considers that there is a continuing democratic deficit in the European Union", ja jatkuu "we should democratise the institutions therefore...".
Englannin sana "continuing" (jatkuva) on käännetty joissakin kieliversioissa sanalla "permanent" (pysyvä), joka esimerkiksi espanjan kielessä aiheutti hieman mielipahaa. Alkuperäinen teksti on englanninkielinen. Voisiko käännöspalvelu hoitaa muiden kielten käännöksen ajan tasalle?

Puhemies. -
Hyvä kollega, ilmoitan ilman muuta esittämästänne asiasta kieliyksiköillemme, jotka korjaavat tekstin alkuperäisen, eli englanninkielisen version mukaisesti.
Tarkistuksesta 2
Lamassoure (PPE-DE)
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin ehdottaa yhteisymmärryksessä perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan koordinaattorien kanssa suullista tarkistusta tarkistukseen 2, joka on muuten sama kuin tarkistus 40.
Tarkoituksena on laajentaa tarkistuksen sisältöä. Nämä tarkistukset koskevat kappaletta 6, jonka alkuperäisessä muodossa sanotaan, että tämän toiminnan tavoitteena on oltava unionin taloudellisen ja poliittisen yhdentymisen välinen tasapaino.
Tarkistuksen laatijat halusivat mainita myös sosiaalisen yhdentymisen. Ehdotan siis, että tämän tarkistuksen sisällön laajentamiseksi lisätään kaksi sanaa, jolloin tarkistuksessa lukisi näin: "jo toteutetun taloudellisen yhdentymisen, poliittisen yhdentymisen ja sosiaalisen yhdentymisen välinen tasapaino". Haluaisin siis lisätä nämä kaksi sanaa "jo toteutettu".
Puhemies. -
Vastustaako joku kollegoista esittelijämme suullista tarkistusta?
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.)
Tarkistuksesta 57
Lamassoure (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa, että kannatin itse tätä tarkistusta, mutta vain sillä ehdolla, että sitä pidetään lisäyksenä eikä poistona, jolloin tekstissä sanottaisiin, että me pyydämme "laatimaan pelkistetyn luettelon eri alojen toimivallasta", mikä on alkuperäinen teksti, "ja täsmällinen" olisi tarkistus.

Puhemies. -
Jos kukaan ei vastusta tätä ryhmässänne, joka on laatinut tarkistuksen, ja jos muut kollegat eivät osoita voimakkaasti mieltään, ehdotan, että teemme näin.
Tarkistuksesta 6
Lamassoure (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää parlamentin huomion tarkistukseen 6, ja tämä koskee erityisesti kaikkia niitä, jotka yhtyvät mietinnön yleiseen suhtautumistapaan ja joilla on periaatteessa aikomus äänestää mietinnön puolesta. Asia koskee sitä, että tämä tarkistus on täysin ristiriidassa mietinnön jatko-osan kanssa. Jos siis hyväksymme mietinnön suhtautumistavan, mietinnön esittelijänä suosittelen lämpimästi, että tämä tarkistus hylätään.
Leinen (PSE)
Arvoisa puhemies, 19 kohdan ensimmäinen lause on käännetty väärin saksankielisessä tekstissä. Kohdassa todetaan esittelijämme Alain Lamassouren äidinkielellä, että unionilla on oltava omaa toimivaltaa vain vähän. Saksaksi todetaan, että unionilla on oltava omaa toimivaltaa rajallisesti (begrenzt). Se on jotakin muuta. Jos unionilla on toimivaltaa tullipolitiikassa, sillä on toimivalta kokonaan eikä rajallisesti. Kohdan tulee siis kuulua saksaksi: "ist der Auffassung, dass die Zahl der eigenen Zuständigkeiten der Union begrenzt bleiben muss" (katsoo, että unionilla on oltava omaa toimivaltaa rajallisesti). Pyydän, että tämä korjataan.

Puhemies. -
Kieliyksiköt tarkistavat asian, lupaan sen teille.

Dührkop Dührkop (PSE).
Arvoisa puhemies, pyydän, että espanjankieliseen versioon tehtäisiin sama korjaus, sillä se poikkeaa alkuperäisestä.

Puhemies. -
Kaikki kieliversiot tarkistetaan, voin luvata sen teille.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, toivon, etten ole myöhässä. Pyysin viestissäni suullista tarkistusta sanan "by" lisäämiseksi niin, että tekstissä lukisi "or by the Committee of Regions", missä olisi huomattava ero.

Puhemies. -
Menettelyssä sanotaan, että periaatteessa on hankalaa tehdä tarkistus hylättyyn tarkistukseen, paitsi jos parlamentti on sitä mieltä, että jäsen MacCormickin suullinen tarkistus on täydellinen ja uusi.
Jäsen MacCormick, näyttää siltä, että parlamentti ei yhdy näkemykseenne. Olen pahoillani.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Nicholson of Winterbournen laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0157/2002) Irakin tilanteesta yksitoista vuotta Persianlahden sodan jälkeen (2000/2329(INI)) 
Ennen äänestyksiä
Nicholson of Winterbourne (ELDR)
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan suositella valiokunnalle suullista kompromissitarkistusta, joka päivittää 14 kohtaa. Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto antoi kaksi päivää sitten uuden päätöslauselman Irakista. Suullinen tarkistukseni poistaisi 14 kohdan ja ottaisi huomioon tarkistukset 12, joka jäisi pois, 13 ja osan 15:stä. Suosittelen, että tarkistuksestani tulisi uusi 6 a kohta, kuten PSE-ryhmä pyytää: "Pitää perustarpeisiin liittyvän humanitaarisen kriisin lievittämiseksi myönteisenä, sillä ehdolla että se ei johda sotilasmenojen kasvuun, että Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvosto hyväksyi uuden päätöslauselman 1409 (2002), jolla virtaviivaistetaan Irakiin tuotavien tuotteiden menettelyjä, poistetaan suurin osa ei-sotilaallisten ja muun kuin kaksikäyttöisen kaupan ja investointien rajoituksista, kuitenkin siten, että aseidenvientikielto pidetään voimassa. Pyytää Yhdistyneitä Kansakuntia tiukentamaan valvontaa, joka koskee Irakin kykyä tuoda maahan aseita ja aseissa käytettävää materiaalia, ja poistamaan kaikki muut asiaan liittyvät jäljellä olevat pakotteet."

Puhemies. -
Esittelijämme ehdottaa meille ajankohtaisuuden huomioonottamiseksi melko täydellistä suullista tarkistusta, joka korvaisi lukuisia tarkistuksia ja kappaleita.

Sakellariou (PSE)
Arvoisa puhemies, kannatamme tätä suullista tarkistusta, tosin vain lisätarkistuksena. Haluaisimme ehdottomasti säilyttää tarkistuksemme 12.

Nicholson of Winterbourne, (ELDR)
. (EN) Arvoisa puhemies, suosittelen tarkistuksen 12 hylkäämistä. PSE-ryhmän pyyntöön suostumiseksi olemme siirtäneet tämän tarkistuksen 6 a kohtaan. Kysymyksessä on arkaluonteinen tarkistus, joka kattaa PSE-ryhmän kaikki pyynnöt. Äänestäisin tarkistusta 12 vastaan.

Puhemies. -
Ehdotan teille seuraavaa menettelyä: jos kukaan ei vastusta esittelijämme mietintöä, sisällytämme sen tekstiin. Sen sijaan toimitamme erillisen äänestyksen tarkistuksesta 12 vastoin esittelijämme mielipidettä. Sopiiko tämä teille?
(Parlamentti hyväksyi ehdotetun menettelyn sekä suullisen tarkistuksen.)
Johdanto-osista toimitetun äänestyksen jälkeen
Sakellariou (PSE)
Arvoisa puhemies, pidätän itselläni oikeuden pyytää tämän äänestyksen tuloksesta riippuen valiokunnan puheenjohtajaa poistamaan perustelut työjärjestyksemme 161 artiklan nojalla.

Brok (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, työjärjestyksessämme todetaan nimenomaan, että ainoastaan esittelijä vastaa perusteluista. Niin on aina, ja siksi olisi epätavallista ja väärin hylätä perustelut tässä tapauksessa. Se olisi sääntöjen vastaista.
Puhemies. -
Tämä kysymys kuuluu asiasta vastaavan valiokunnan toimivaltaan eikä sitä kuulu ratkaista parlamentin täysistunnossa. Näin ollen ehdotan teille asiasta vastaavan valiokunnan puheenjohtajana, että asiasta sovitaan valiokunnassa.
Tarkistukseen 12 tehdystä suullisesta tarkistuksesta
Swoboda (PSE)
Arvoisa puhemies, halusin kysyä, onko suullisesta tarkistuksesta nyt äänestetty vai ei, kun meidän täytyy äänestää siitä huolimatta, että kukaan ei ole esittänyt vastalausetta?

Puhemies. -
Periaatteessa silloin, kun 12 kollegaa ei vastusta suullista tarkistusta, sen katsotaan olevan osa äänestyksiä. Tämän jälkeen haluan sanoa, että jos parlamentti todellakin vaatii, että päätöksestä toimitetaan äänestys, niin se sopii. Näyttää kuitenkin, että kukaan ei vastusta tätä.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman)
Lannoye (Verts/ALE)
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan sanoa kappaleesta 22, että siihen on tehty kaksi tarkistusta: yhden jätin minä ryhmäni puolesta, jotta otettaisiin huomioon ehdotus, jonka PPE-ryhmän esittelijä Wijkman esitti valiokunnassa. Tarkoitus oli lisätä viittaus hiilidioksidipäästöjä koskevasta verosta koko maailmassa.
Mielestäni PPE-ryhmän esittämä tarkistus, jonka tarkoituksena on poistaa kappale, voidaan hyväksyä, jos sitä pidetään lisäyksenä, mutta jos tarkistus on poisto, en voi hyväksyä sitä. Mielestäni se poistaa täysin alkuperäisen tekstin merkityksen. Jos PPE-ryhmä on valmis hyväksymään tarkistuksen lisäyksenä, pyytäisin, että äänestäisimme ensin minun tarkistuksestani, joka jätettiin itse asiassa PPE-ryhmän pyynnöstä, ja tämän jälkeen äänestetään PPE-ryhmän tarkistuksesta lisäyksenä, jos PPE-ryhmä suostuu tähän.

Ebner (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, olen jo tietoinen siitä, että tämä äänestysselitys hukkuu yleiseen vilinään, mutta se riittää pöytäkirjaa varten. Kollega Rothleyn kirjojen kiinteitä hintoja koskevan mietinnön hyväksyminen pysäyttää väliaikaisesti osittain hyvin epämiellyttävän kehityksen. On tosiaan kiitettävä kollega Rothleya samoin kuin kaikkia asiaa osaltaan edistäneitä siitä, että vaikka kuinka otamme kilpailun huomioon, pidämme kuitenkin kulttuuria tärkeänä hyödykkeenä, ja että järkevä sääntely, josta viimeksi Ranskassa luovuttiin, on tulevaisuudessa mahdollista - käsittelynhän käynnistivät nyt kirjojen kiinteät hinnat Saksassa ja Itävallassa.
Komission ja sen edeltäjän pyrkimykset asettaa kilpailu selvästi kulttuurin yläpuolelle estettiin äsken ilahduttavasti, ja näin ollen voi toki väittää, että olemme ottaneet myönteisen askeleen.
Bernié (EDD)
. (FR) Äänestin tämän mietinnön puolesta yhdessä CPNT:n Loire-Atlantiquen departementtijärjestön kollegojen kanssa. Mietintö on sisällöltään moitteeton, kun ajatellaan sen asiasisältöä ja sitä, että siinä puolustetaan kirjojen kiinteähintajärjestelmää, josta jäsenvaltiot voivat vapaasti määrätä lainsäädännössään, kuten on aivan perustellusti ja voimakkaasti painotettu. On sitä vastoin valitettavaa huomata, että näin myönteinen kanta halutaan ottaa uudelleen käsiteltäväksi ja että tämä johtaa loppujen lopuksi melko raskaan direktiivin laadintaan, jotta voitaisiin torjua hillitöntä kilpailupolitiikkaa ja direktiivin soveltamista tuomioistuimen toimesta.
Emme kuitenkaan voi olla voitonriemuisia, koska eilisen keskustelun aikana komission jäsen sanoi olevansa täysin tyytyväinen nykyiseen oikeuskäytäntöön ja koska komissio nojautuu tähän monopolisoivaan lainsäädäntöaloitteeseen, jota ei voida hyväksyä, se näyttää itsepintaisesti olevan piittaamatta tästä 192 artiklaan perustuvasta pyynnöstä, johon turvaudutaan kuitenkin hyvin harvoin. Tämä vahvistaa sen, että yhteisön soveltamisalaa on parempi rajoittaa jo alkuvaiheessa vain puhtaasti tarpeellisiin asioihin pikemmin kuin että jälkeenpäin joudutaan sitten korjaamaan vahinkoja. Ryhmäni noudatti tätä linjaa myös toimissaan Lamassouren toimivallan rajoittamista koskevan mietinnön kohdalla ja tätä seuranneessa kielteisessä äänestyksessään.

Sanders-ten Holte (ELDR)
. (NL) Haluaisin sanoa seuraavaa kirjojen kiinteitä hintoja koskevan Rothleyn mietinnön johdosta.
Suurimmassa osassa maita on jo voimassa jonkinlainen kirjojen kiinteiden hintojen järjestelmä, tai niissä pohditaan vielä sellaisen käyttöön ottamista. Neuvosto viittasi helmikuussa 2001 antamassaan päätöslauselmassa kirjan erityiseen kulttuuriarvoon ja sen tärkeyteen edistettäessä kulttuurien moninaisuutta Euroopassa. Neuvosto pyysi siten Euroopan komissiota ottamaan tämän huomioon sovellettaessa kilpailusääntöjä ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevia sääntöjä ja puuttumaan asiaan ainoastaan silloin, kun olisi kysymys olemassa olevien kansallisten kirjanhintajärjestelmien tahallisesta kiertämisestä ja kun jäsenvaltioiden väliselle kaupalle koituisi haittaa.
Euroopan komissio on noudattanut selkeästi tätä periaatetta Saksan kirja-alan kanssa 22. maaliskuuta 2002 tekemissään sopimuksissa. Vaikuttaa siis siltä, että kirjalla on oikeus olemassaoloon kulttuuriesineenä ja että se kuuluu perustamissopimuksen 151 artiklan soveltamisalaan. Siksi katson edellä mainitun perusteella, että minun on äänestettävä Rothleyn mietinnön puolesta, jossa hän viittaa siihen, että kaikilla jäsenvaltioilla on vapaus ottaa käyttöön jossakin muodossa kirjojen kiinteät hinnat tai jättää ottamatta ne käyttöön mutta että yhteisötasolla on tehtävä sopimuksia, jotka koskevat rajat ylittävää kauppaa ja ennen kaikkea kansallisten hintasääntöjen tahallista kiertämistä. On kysymys siitä, että markkinaosapuolet saavat vakaiden taloudellisten ja oikeudellisten puitteiden myötä oikeusvarmuuden, mutta kuitenkin on myös aivan yhtä tärkeää, että kulttuurien moninaisuutta, josta kirja kulttuuriesineenä muodostaa osan, kunnioitetaan ja edistetään.

Berthu (NI)
. (FR) Vuoden 2002 talouspolitiikan laajat suuntaviivat eivät ole niin kiehtovia kuin komissio antaa ymmärtää. Lukuisissa jäsenvaltioissa, esimerkiksi Ranskassa, on nähtävissä selkeä inflaatiouhka, joka saattaa ajaa Euroopan keskuspankin korottamaan korkoja, millä on kielteisiä vaikutuksia kasvuun. Kasvu jää siis heikoksi, koska elpyminen kestää Euroopassa, kun taas Yhdysvalloissa se on jo alkanut.
Näistä kahdesta kohdasta haluan sanoa, että eurolla on ollut laimea tai epäsuotuisa vaikutus: kolikoiden ja seteleiden vaihtaminen vaikuttaa johtaneen hintojen korottamiseen, minkä toivomme olevan tilapäistä. Mitä tulee talouskasvuun, odotamme vielä sitä piristävää vaikutusta, jollaisen yhteinen raha intoilijoiden mukaan oletettavasti aiheuttaisi.
Tässä epäsuotuisassa tilanteessa Ranska on joutunut loukkuun sosialistisen budjettiperinnön vuoksi. Komission uudelle Raffarinin hallitukselle tekemien huomautusten, joilla pyritään rajoittamaan sen liikkumavaraa entisestään, pitäisi osoittaa kaikille ranskalaisille, että vakaussopimuksen yhtenäiset vaatimukset voivat joissakin tapauksissa olla kansallisen edun vastaisia. Edessämme ovat kohtalokkaat mutta loogiset seuraukset, jotka tekemämme sopimukset Maastrichtista eteenpäin ovat aiheuttaneet.

Bordes (GUE/NGL)
. (FR) Hallituksia edustavaan neuvostoon ja komissioon verrattuna Euroopan parlamentin oletetaan edustavan demokraattisesti kaikkia kansalaisia. Trentinin mietintöluonnos on kuitenkin valaiseva esimerkki siitä, että jos parlamentti valitaan yleisillä vaaleilla, silloin se edustaa ainoastaan työnantajapiirien etuja, mikä on ristiriidassa unionin työväenluokkien kanssa. Parlamentin esittelijän vaatimat muutokset ovat kaikki sensuuntaisia, että ne pahentavat palkansaajien oloja.
Mietinnössä toivotaan joustavuutta työssä. Siinä suositellaan häikäilemättömästi "aktiivista ikääntymistä", mikä tarkoittaa, että työtä pitää tehdä pitempään ja eläkeikää siirretään tuonnemmaksi.
Silloin kun mietinnössä puhutaan sosiaalipolitiikasta, siinä vahvistetaan kyynisen karkeasti, että sosiaalipolitiikan on oltava "tuottava tekijä". Jos mietinnössä pohditaan esimerkiksi "elinikäistä oppimista", näin tehdään siksi, että työnantajille halutaan hankkia liikkuvaa ja pätevää työvoimaa heidän omien tarpeittensa mukaan.
"Uudistusprosessi", joka todellisuudessa tarkoittaa joukkoirtisanomisia, on asia, jonka osalta mietinnössä tyydytään "edistämään työntekijöiden kuulemista ennakolta". Ainoa sosiaalinen toimi tässä mietinnössä on siis velvoite estää työntekijöiden irtisanominen!
Äänestämme tätä työnantajille tehtyä tekstiä vastaan.

Caudron (PSE)
. (FR) Siitä asti, kun äärioikeistopuolueet ovat Euroopassa alkaneet päästä suurin joukoin valtaan tai ovat olleet lähellä päästä valtaan, viimeistään nyt on aika pohtia syitä tähän demokratiamme kannalta turmiolliseen kierteeseen.
Ja silti perinteiset poliittiset puolueet tuijottavat edelleen omaan napaansa asettamatta itseään kyseenalaiseksi ja jakamalla samalla itselleen paikkoja vallan kahvassa.
Ja silti talousasiantuntijat, hallitukset ja Euroopan komissio harrastavat vastuunpakoilua ja kulkevat koko ajan enemmän kohti liberalismia.
Tiukka talous ei ole ratkaisu, vaikka se onkin yksi kansalaisia lähellä olevan globaalin politiikan ehdoista.
Liberalismi voisi olla myönteinen asia joillakin aloilla, kunhan se on valvottua ja säädeltyä.
Erityisesti nykyään talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen on oltava toisenlaisia kuin ennen, jotta työttömyys ja kurjuus saataisiin kitkettyä.
En näe tällaista pyrkimystä teksteissä, jotka meille on esitetty.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Mietinnön vastainen äänemme ilmentää sitä, että vastustamme sekä vakaussopimukseen perustuvia talouspolitiikan suuntaviivoja että mietinnön samansuuntaisia tarkistuksia. Ikävä kyllä yhteisön toimielimissä, erityisesti Euroopan parlamentissa, pidetään itsepintaisesti kiinni makrotalouspolitiikkojen suunnasta kaikista todisteista ja Euroopan unionin kasvu- ja työllisyystarpeista huolimatta. Suunnanhan pitäisi olla päinvastainen, taloudellisen taantumavaiheen, kansainvälisten uhkatekijöiden ja työttömyyden takia olisi panostettava investointeihin, erityisesti julkisiin investointeihin.
Trentinin mietinnössä vedotaan siihen, että Lissabonin Eurooppa-neuvoston liberalistinen suuntaus vahvistaa Barcelonan strategian noudattamista ja työmarkkinoiden joustavoittamista. Siinä hyväksytään maltillinen palkkakehitys, vaikka siinä tuodaan esille mahdollisuus tuottavuuden mukaiseen kasvuun unohtaen, että palkkojen muuntamisella voitoiksi ei ole lisätty investointeja tai työllisyyttä. Mietinnössä vedotaan myös työvoiman joustavuuteen ja liikkuvuuteen sekä työn laatuun, mikä on ristiriitaista. Työllisyys lisääntyy vain investointien kautta ja työn laatu paranee ainoastaan, mikäli työ ei ole määräaikaista, epävarmaa tai huonosti palkattua, mitä mietinnössä ei ikävä kyllä mainita. Jopa sen muutamasta myönteisestä näkökohdasta jouduttiin äänestämään täysistunnossa.

Berthu (NI)
. (FR) Solanan kertomus, joka esitellään Sevillan Eurooppa-neuvoston kokouksessa ensi kesäkuussa, sisältää neuvoston toimintaa koskevia uudistuksia, jotka ovat mielestämme järkeviä.
Hyväksymme erityisesti ne toimet, jotka koskevat avoimuutta (neuvoston kokoukset olisivat julkisia sen toimiessa lainsäätäjänä), joilla asetetaan uusia tavoitteita Eurooppa-neuvostolle sen toimiessa kehitystä eteenpäin vievänä voimana ja joilla pyritään entistä parempaan tehokkuuteen jakamalla nykyinen yleisten asioiden neuvosto kahteen kokoonpanoon: yleisen koordinoinnin neuvostoon (johon kuuluisivat kansalliset Eurooppa-ministerit) ja ulkoasioista vastaava neuvosto (johon kuuluisivat ulkoministerit).
Tämän lisäksi on sanottava, että kansallisten puheenjohtajakausien nopea vaihtuminen vahingoittaa varmasti neuvoston töiden jatkuvuutta, mutta siitä on myös hyötyä siinä, että toimielin tulee paremmin tutuksi ja että se saavuttaa menestystä ihmisten mielipiteissä. Mielestämme kaikki tämä on mahdollista sovittaa yhteen 1) pidentämällä kaikkien teknisten neuvostojen puheenjohtajakautta (esimerkiksi kolmeen vuoteen) ja osoittamalla se joka tapauksessa kaikkein pätevimmälle mutta myös 2) pitämällä vaihtojärjestelmä ennallaan Eurooppa-neuvostojen puheenjohtajakausien ja ehkä myös uuden yleisen koordinoinnin neuvoston kohdalla, ja ehkä vaihtuvuutta voisi nopeuttaa entisestään (kolmeen kuukauteen), jotta laajentuminen voitaisiin ottaa huomioon.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Euroopan parlamentin tänään hyväksymässä päätöslauselmassa kannatetaan liittovaltiosuuntausta, josta esimerkkinä on pyrkimys lähentää neuvoston toimintaa lainsäätäjän ominaisuudessa parlamentin toimintaan siten, että tämä toimielin muistuttaa parlamentin toista kamaria Euroopan unionin tasolla.
Pohjimmiltaan on kuitenkin tärkeää korostaa, että päätöslauselmassa ohitetaan neuvostossa jo tänään käsitellyt keskeiset kysymykset, muiden asioiden lisäksi erityisesti puheenjohtajuuden kiertomalli tai työkielet.
Sitä paitsi Javier Solana totesi täysistunnossa jälleen eilen käyttämässään puheenvuorossa, että enää ei voida ylläpitää nykyistä järjestelmää, jossa neuvoston puheenjohtajuus vaihtuu puolivuosittain, perustellen sitä erheellisesti Euroopan unionin laajentumisella. Tämä kysymys antaa mahdollisuuden ottaa käyttöön toisenlaisia, erityisesti vaaleihin perustuvia malleja, joiden myötä vahvistettaisiin suurten maiden vaikutusvaltaa ja mahtia ja vahingoitettaisiin valtioiden yhtäläisten oikeuksien täysimääräistä toteutumista, mitä emme kerta kaikkiaan voi hyväksyä. Samaa voi sanoa työkielistä, joiden kohdalla valtioiden yhtäläiset oikeudet ovat vaarassa, mitä emme myöskään voi hyväksyä.
Toisaalta on pantava merkille, että Javier Solanan Barcelonan Eurooppa-neuvostossa esittämää ehdotusta neuvoston uudistuksesta, joka on kesäkuussa järjestettävän Sevillan huippukokouksen asialistalla, ei lainkaan mainita päätöslauselmassa, ja voimme vain kysellä syitä siihen.

Heaton-Harris (PPE-DE)
. (EN) Ison-Britannian konservatiivit pidättyvät äänestämästä tästä päätöslauselmasta. Olemme kamppailleet johdonmukaisesti suuremman selvyyden, avoimuuden ja vastuuvelvollisuuden puolesta, mutta se on eri asia kuin yhteisömenetelmän asettaminen etusijalle Euroopan unionin kaikessa päätöksenteossa.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, sallikaa minun aivan ensiksi sanoa, että Lamassouren mietinnön viitekehyksenä on perustamissopimusten uudistus ja mahdollinen unionin perustuslain hyväksyminen. Näiden kahden perusteella syntyy Euroopan unionin rakentamisen historiallisesta onnistumisesta aiheutuvia vaatimuksia. Näiden odotusten ei pidä antaa kärsiä sellaisista välittömistä oloista aiheutuvista seikoista, jotka eivät liity mitenkään eurooppalaisiin toimielimiin, mutta sitäkin enemmän tietynlaiseen kansalliskiihkoiluun ja äärimmäisyysajatteluun sekä kielteisenä pidettävään ja ennen kaikkea etenevään luopumiseen hyvinvointivaltiosta, mikä on ollut valtiopolitiikkojen suuntauksena. Lamassouren mietinnössä vastataan näihin vaatimuksiin ja annetaan valmistelukunnan käyttöön arvokkaita aineksia, joilla voidaan käsitellä keskeistä kysymystä Euroopan unionin toimielinten välisestä toimivallan jaosta.
Haluaisin painottaa lyhyessä puheenvuorossani, että mietinnön alkuperäisessä versiossa haluttiin EU-kumppanialueiden käsitteen avulla virallistaa lainsäädäntövaltaa käyttävien alueellisten yhteisöjen asema Euroopan unionin toimielimissä. Näillä tarkoitetaan perustuslaillisia alueita, Saksan liittovaltioita, ja sellaisia liittovaltioita, jotka ovat luonteeltaan perustuslaillisia ja eräissä tapauksissa kansakuntina luonteeltaan historiallisia ja poliittisia siinä määrin, ettei asiaa voida jättää huomiotta tai kieltää erilaisessa vaikkakin yhtenäisessä Euroopassa.
Tänään hyväksytyssä lopullisessa mietinnössä tätä käsitettä ei kuitenkaan pidetä kovinkaan tarkoituksenmukaisena eikä tarpeellisena. Kaikesta huolimatta siinä ilmaistiin selkeästi, että alueellisten yhteisöjen rooli on tunnustettava kiinnittämällä huomiota niiden osuuteen unionin politiikkojen täytäntöönpanossa ja kehottamalla jäsenvaltioita panemaan alueelliset yhteisöt osallistumaan niihin erityisesti vaikuttavien päätösten tekoon unionissa.
Mielestäni on erityisen tärkeää, että Lamassouren mietinnössä pyydetään Euroopan parlamentin perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa laatimaan erityinen mietintö, joka toimii keinona saada lainsäädäntövaltaa käyttävät alueparlamentit osallistumaan Euroopan parlamentin aluepoliittisen valiokunnan työskentelyyn.
Ryhmäni, johon kuuluu edustajia valtiota vailla olevista kansakunnista, kuten kotimaastani Galiciasta?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten moni meistä, olin eilen illalla Strasbourgin pormestarin kutsusta vuosittaisessa parsajuhlassa, josta on jo muodostunut tapa: tapaaminen oli erittäin onnistunut, ja haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää siitä Strasbourgin pormestaria ja kaupunkia. Tämän oikein onnistuneen tilaisuuden aikana huomasin kuitenkin miettiväni, miten äänestää Lamassouren tärkeästä toimivaltaa koskevasta mietinnöstä. Minun on sanottava, että sain loistavan päähänpiston: tämä kysymys on mielestäni hyvin tärkeä, ja näin ollen päätin äänestää sen puolesta, mutta teen sen rohkaistakseni, jotta tilanne kehittyisi sellaiseksi, että Euroopan parlamentilla olisi yksin toimivalta ainakin jossakin aiheessa.

Puhemies. -
Kiitos, jäsen Fatuzzo. Panemme merkille ehdotuksenne sisällyttää parsa-asiat Strasbourgin kaupungin toimivaltuuksien joukkoon.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén ja Hans Karlsson (PSE)
. (SV) Esittelijä Lamassouren mietinnössä (A5-0133/2002) käsitellään toimivallan jakoa Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välillä, mikä on yksi valmistelukunnan peruskysymyksistä. Mietinnössä vahvistetaan ja selvitetään olennaisilta osin olemassa olevaa tilannetta, mutta siinä tuodaan esille myös tärkeitä näkökulmia, kuten vaatimus, jonka mukaan avoimeen koordinointiin on liityttävä parlamentaarista valvontaa.
Me kannatamme kaikkia mietinnön olennaisia osia ja sen tavoitetta laatia perustava teksti, josta käy selkeästi ilmi, missä asioissa EU:lla on yksinomainen toimivalta ja missä asioissa toimivalta on jaettu jäsenvaltioiden kanssa kuitenkaan sitomatta Euroopan yhdentymisen tulevaisuuden kehitystä.
Emme voi kuitenkaan kannattaa kaikkia mietinnön kohtia. Mielestämme pilarirakennetta ei pidä ilman muuta poistaa siten kuin mietinnössä ehdotetaan. Mielestämme EU:n talousarvio-, ulko- ja puolustuspolitiikan rahoituksen ja koko kolmannen pilarin olisi kuuluttava EU:n omaan toimivaltaan. Lisäksi vastustamme sitä, että Euroopan parlamentin pitäisi erotella eri alueita antamalla lainsäädäntövaltaa käyttäville alueellisille parlamenteille mahdollisuus osallistua Euroopan parlamentin valiokuntien työhön. Emme voi hyväksyä sitä, että mietinnössä halutaan, että EU:n toimielimillä ja jäsenvaltioilla olisi oikeus nostaa oikeusnormia koskeva kanne Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa toissijaisuuden ja suhteellisuuden perusteella. Näiden periaatteiden noudattaminen ja kunnioittaminen on erittäin tärkeää, mutta periaatteet ovat poliittisia, eivät juridisia.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman ja Stenmarck (PPE-DE)
Haluamme korostaa, että EU:n talousarvion rahoittamisen sisällyttäminen EU:n omaan toimivaltaan ei saa edes pitkällä aikavälillä johtaa siihen, että EU saa oman verotusta koskevan oikeuden.

Berthu (NI)
. (FR) Äänestimme Lamassouren mietintöä vastaan niistä syistä, jotka on esitetty vastauksissa, jotka annoimme valmistelukunnan kyselyyn unionin tehtävistä. Tässä mietinnössä ei ole millään tavoin otettu huomioon lukuisia valiokunnalle jättämiämme tarkistuksia, vaan sen federalistinen enemmistö hylkäsi ne.
Erityisesti esitämme näissä tarkistuksissa vetoomuksen sellaisen perussopimuksen puolesta, jossa tunnustettaisiin kansallisten demokratioiden ensisijainen rooli, minkä johdonmukaiset vaikutukset olisivat eduksi unionin toimielimille ja erityisesti todellisen toissijaisuuden valvonnalle. Mouvement pour la France -puolueen jäsenet ovat laatineet suuntaviivat tälle perussopimukselle, joka on yleisön nähtävänä sihteeristössämme.
Samoin vaadimme, että perussopimuksen ensimmäisen yhteisön pilarin ja hallitustenvälisen pilarin väliin luotaisiin parlamenttien välinen pilari, jonka puitteissa verkostoksi järjestetyt kansalliset parlamentit tekisivät päätöksiä. Tuon pilarin kautta kunnioitettaisiin äärimmäisen tunnollisesti kansallista suvereeniutta. Tästä syntyisi jäsenvaltioissa lukuisia kysymyksiä, joista kuitenkin kannattaa vaihtaa näkemyksiä eri Euroopan maiden kesken, esimerkkinä sosiaalioikeuden koordinointia koskevat tietyt näkökohdat. Tämä tarjoaisi myös tilaisuuden käsitellä etuoikeutetulla tavalla kaikkia ihmisten vapaaseen liikkuvuuteen ja maahanmuuttoon liittyviä kysymyksiä, joista osa pitäisi sisällyttää yhteisön pilariin.

Caullery (UEN)
. (FR) Ryhmäni ranskalainen valtuuskunta ei voi mitenkään tukea tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön johtopäätöksiä.
On sanottava, että nykyinen toimivallan jakojärjestelmä on hirvittävän monimutkainen. Hyväksymme esittelijän näkemykset, kun hän ilmaisee, että jäsenvaltioilla "on oltava yleinen toimivalta ja unionilla vain perustuslaissa määritelty erityistoimivalta". Sanalla sanoen ei voida kiistää, etteikö olisi olemassa valtava ero sen välillä, mitä kansalaiset odottavat Euroopalta, ja niiden ongelmien, joita Euroopan unioni todellisuudessa käsittelee.
Mikään ei kuitenkaan oikeuta sitä, että toimivallan jakoa selkeyttävät säännöt sisällytetään "eurooppalaiseen perustuslakiin", jollaisen laadintaan parlamentti eikä liioin valmistelukunta ole saaneet kansalaisilta toimeksiantoa.
Kun ilmeisesti on välttämätöntä määritellä yhteisön normihierarkia, tämän ei pidä johtaa siihen, että parlamentin lainsäädäntövalta kasvaa. Unionin demokraattinen legitiimiys on seurausta ainoastaan siitä, että kansalaiset hyväksyvät käynnissä olevan prosessin ja osallistuvat siihen. Tuo legitiimiys kuuluu siis Eurooppa-neuvostoon, ministerineuvostoon ja kansallisiin parlamentteihin. Viime kädessä emme siis hyväksy tätä mietintöä, koska sillä verukkeella, että esittelijä haluaa jakaa toimivallan aikaisempaa paremmin, hän haluaakin vain lisätä unionin ja parlamentin toimivaltaa.
(Lyhennetty äänestysselitys työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti.)

Dehousse (PSE)
. (FR) Lamassouren parlamentille esittelemä mietintö oli aivan liian ponneton sosiaalisten asioiden kannalta, ja tänä aamuna toimitetut äänestykset eivät suinkaan korjanneet tätä puutetta, vaan pahensivat sitä yleisesti.
Mietinnössä ei ole sanottu mitään siitä, että kaikille pitäisi turvata korkea sosiaalisen suojelun taso, ei mitään palkkakehityksen koordinoidusta lähestymistavasta, eikä mitään myöskään numeroitujen ja tarkistettavissa olevien tavoitteiden vahvistamisesta köyhyyden ja syrjäytymisen torjunnan yhteydessä.
Asiasta mielipiteensä ilmaissut enemmistö ei ota millään tavoin huomioon kansalaisten niin voimakasta ja oikeutetusti vaateliasta pyyntöä, että sosiaalista tilannetta parannettaisiin unionissa ja että siellä luotaisiin todellinen taloudellinen ja sosiaalinen hallitus.
Euroopan parlamentti puolustaa juuri ja juuri nykyistä sosiaalista tilannetta, joka on kuitenkin kelvoton ja jossa rajoitutaan antamaan edelleen kuva byrokraattisesta Euroopasta, joka palvelee suuria taloudellisia etuja. Näin ollen se lähettää jo nyt kammottavan signaalin valmistelukunnalle Euroopan tulevaisuudesta. Kollegani ja minä olemme kieltäytyneet olemaan mukana tässä kehnossa toiminnassa.

Farage (EDD)
Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolueen edustajana minun on mahdotonta harkita minkäänlaisen toimivallan jaon virallistamista Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden välillä.
Meidän mielestämme vakaassa, hyvinvoivassa Euroopassa ei ole sijaa Euroopan unionin edustamalle ylikansallisuudelle. Emme hyväksy ajatusta, että meidän on sovussa elääksemme luovutettava valtaa keskusvallalle, joka nousee kansallisvaltion yläpuolelle jota me pidämme demokratian perustana.
Me kannatamme pikemminkin täysin Euroopan neuvoston ja Kansainyhteisön edustamaa hallitustenvälisyyttä, jossa itsenäiset kansallisvaltiot ovat vapaaehtoisesti yhteistyössä yhteisten asioiden hoitamiseksi. Me uskomme, että Yhdistyneen kuningaskunnan periaatteena pitäisi olla "hyvänä naapurina" oleminen, naapurina, joka kunnioittaa muiden kansallisvaltioiden oikeuksia ja itsenäisyyttä ja ottaa vastuullisen roolin maailmanyhteisössä.
Tämän vuoksi mietinnössä esitetty pyrkimys rajoittaa tai paremminkin määritellä yhteisön toimivalta olkoon se kuinka hyvin perusteltu tahansa on vastoin perusnäkemystämme siitä, kuinka kansallisvaltioiden pitäisi toimia yhteistyössä. Tästä syystä äänestin mietintöä vastaan.

Ferrer (PPE-DE)
. (ES) Toimivallan jako Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välillä on välttämätöntä, kun otetaan huomioon valmistelukunnan työ ja sellaisen perustuslain laatiminen, joka mahdollistaisi paitsi nykyisen laajentumisprosessin loppuun saattamisen onnistuneesti, myös ennen kaikkea Euroopan unionille sellaisen demokraattisen ja tehokkaan hallituksen, joka antaisi vastauksen kaikkiin haasteisiin ja huoliin, joita tarjoaa koko se maailma, jossa me vaikutamme. Unionin toimivuuden takaamiseksi on nimittäin välttämätöntä määritellä kaikkien siihen kuuluvien toimielinten vastuualueet. Ja meille, jotka kannatamme liittovaltiota, tämä toimivallan jako mahdollistaa lisäksi sen, että unionin, jäsenvaltioiden ja sellaisten alueellisten yhteisöjen välille, joilla on lainsäädäntövaltaa, voidaan rakentaa liittovaltiomalliin perustuva suhde eikä alisteinen suhde. Se on kivijalkana liittovaltiomuotoiselle Euroopalle, joka perustuu toissijaisuusperiaatteeseen. Tämän vuoksi jäsen Lamassouren mietintö on todella tärkeä, ja äänestän sen puolesta.
On valitettavaa, että ehdotus Euroopan unioniin kuuluvan alueen aseman luomisesta lopulta hylättiin, koska sitä vastustivat ne, jotka eivät halua nähdä Euroopan unionin muodostavan kokonaisuutta, joka ei pääty jäsenvaltioiden rajalle. On kuitenkin myönnettävä, että Lamassouren mietinnössä otetaan askel oikeaan suuntaan. Euroopan unionin perusteksteissä ei voida tulevaisuudessa enää jättää huomiotta niiden alueiden olemassaoloa ja merkitystä, joilla on lainsäädäntövaltaa ja jotka ovat syntyneet - kuten esimerkiksi Katalonia - kiistämättömän yhteisen identiteetin hedelmänä, sillä yhteisten politiikkojen hoitaminen on suurelta osin näiden alueiden vastuulla, eikä Eurooppa voi kääntää selkäänsä niille kansoille, joista unioni muodostuu.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Mietinnön ehdotukset liittyvät Maastrichtissa käynnistettyyn suuntaukseen jota ne syventävät jonka suuntaviivoiksi määriteltiin liittovaltiokehitys nykyisen Euroopan yhdentymisen suuntaan. Mietintö sisältää Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansallista itsemääräämisoikeutta vahingoittavia ehdotuksia, joita emme voi hyväksyä, etenkään sitä ehdotusta, että ulkopolitiikka ja vapauteen ja turvallisuuteen perustuvan alueen oikeusperustan määrittely siirretään yksinomaan Euroopan unionin toimivaltaan. Nämä ehdotukset ovat ääritapauksia verrattuina muihin ehdotuksiin, joissa on kannatettu jaettua toimivaltaa. Yhtä lailla on korostettava ehdotusta, että yhteisön talousarvion rahoitus olisi yksinomaan Euroopan unionin vastuulla, mistä olisi seurauksena "eurooppaveron" kaltaisia välineitä, mitä emme myöskään voi hyväksyä.
Laajasti ottaen mietinnössä kannatetaan perustamissopimusten muuttamista perustuslaiksi ja asetetaan ne kansallisten perustuslakien yläpuolelle. Jopa määriteltäessä Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden jaettua toimivaltaa Euroopan unionia pidetään sinä tahona, joka määrää säännöt, koordinoi tai toimii täydentävästi. Kansallisvaltioiden tehtäväksi jäisi melkein pelkästään saattaa säännöt osaksi kansallista oikeusjärjestystä tai panna täytäntöön suuntaviivoja ja käyttää saatavilla olevia talousarvio- ja verovaroja, mistä yritys jälleenkansallistaa yhteisen maatalouspolitiikan kustannukset on valaiseva esimerkki.

Frahm, Herman Schmid ja Seppänen (GUE/NGL)
. (SV) Olemme täysin eri mieltä niistä käsityksistä, joita tässä mietinnössä tuodaan esille.
Mietintöehdotuksen 30 kohdassa sanotaan, että "unionin käyttäessä toimivaltaansa, olipa se yksinomaista toimivaltaa, jaettua toimivaltaa, täydentävää toimivaltaa tai koordinointitoimivaltaa, sen pyrkimyksiä ei pitäisi tehdä tyhjiksi lamaannuttavilla menettelyillä (aloiteoikeuden puuttuminen, päätöksenteon yksimielisyys, ratifiointi jäsenvaltioissa)".
Tämä tarkoittaa, että EU:n pitäisi määräenemmistöpäätöksin voida tehdä aloitteita kaikilla niillä aloilla, joilla toimimista se pitää velvollisuutenaan, ilman että jäsenvaltiot voisivat jarruttaa aloitteiden tekoa tai kysyä kansallisten parlamenttien tai Euroopan kansalaisten mielipidettä. Hienoista sanoista huolimatta, joiden mukaan unionin pitäisi lähentyä kansalaisia, heidän mielipiteitään ei aiota kuitenkaan kysyä EU:n poliittisia hankkeita laadittaessa.
Mietinnössä työllisyyspolitiikka halutaan sisällyttää EU:n perustuslakiin. Se merkitsisi työmarkkinapolitiikan keskittämistä pitkällä aikavälillä ja sopeuttamista yksipuoliseen talouspolitiikkaan. Emme pidä tätä oikeana tapana saavuttaa unionin täystyöllisyyttä koskevaa tavoitetta.
Työllisyyspolitiikka on tehokasta vain, jos se pystytään sopeuttamaan paikallisiin tarpeisiin. Nykyinen työllisyysasioita koskeva avoin koordinointiprosessi sallii toimien sopeuttamisen ja kytkemisen paikallisten toimijoiden tilanteeseen, ja sitä pitää sen vuoksi vahvistaa, sitä ei pidä lakkauttaa eikä poistaa yhteisön politiikasta, kuten mietinnössä ehdotetaan.

Goebbels (PSE)
. (FR) En äänestänyt Lamassouren mietinnön puolesta, koska siinä käsitellään liian aikaisin valmistelukunnassa meneillään olevia töitä. Emme voi vaatia hallitusten, kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamenttien edustajia määrittelemään uudelleen Euroopan unionin tulevaa rakennetta ja pyrkimään samanaikaisesti ainoastaan Euroopan parlamentin tasolla pysäyttämään rakennussuunnitelmat, jotka koskevat "taloa nimeltä Eurooppa" rakennussuunnitelmat. Koska on välttämätöntä määritellä mahdollisimman selkeästi, kuka tekee Euroopassa mitäkin ja miksi, Euroopan parlamentti ei voi hoitaa asiaa yksipuolisesti.

Krarup ja Okking (EDD)
. (DA) Tämä mietintö osoittaa pelottavan selvästi, että Euroopan unionia ollaan kehittämässä kohti liittovaltiota, millä on katastrofaalisia seurauksia kansallisen itsenäisyyden, mukaan luettuna tanskalaisen itsehallinnon kannalta. Yhtä pelottavaa on, että mietinnöstä käy ilmi, että EU:lla on periaatteessa rajaton valta kansallisiin demokratioihin nähden.
Riippumatta siitä, että voimme yhtyä useisiin niihin arvosteleviin näkemyksiin, joita valiokunnan vähemmistö on esittänyt, olemme äänestäneet myös muun muassa jäsen J-P Bonden esittämiä tarkistuksia vastaan. Vastustamme sitä, että nämä tarkistukset esitettiin EDD-ryhmän puolesta, koska ryhmässä ei ole käsitelty niitä ja koska useat ryhmät, myös Folkebevægelsen-puolue, eivät voi tukea tarkistusten olennaisena sisältönä olevaa käsitystä EU:sta, joka päättää yhä harvemmista asioista.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Nykyinen eurooppalainen lainsäädäntö on eri sopimusten, asetusten ja direktiivien tilkkutäkki, jonka osana on lisäksi erillinen perusoikeuskirja ilman selkeää asemaa. Osa toimivallan jaosta EU:lle vaikuttaa melko sattumanvaraiselta ja menee pitemmälle kuin liittovaltioissa. Lisäksi osaa jäsenvaltioiden oletetusta toimivallasta käyttävät käytännössä osavaltiot, joilla on usein oma kieli ja kulttuuri ja joilla on tavoitteena tulla itse varsinaiseksi EU:n jäsenvaltioksi. Siksi on hyvin puolusteltavissa, että suurelle yleisölle esitetään selkeästi, mitä kaikkea vuosien saatossa on päätetty, mikä sen tarkoitus on ollut ja voiko se toimia johdonmukaisella ja hyväksyttävissä olevalla tavalla. Valitettavasti esittelijä Lamassoure halusi paljon enemmän kuin selkeät käyttöohjeet demokratian hyväksi. Hän haluaa korvata Euroopan supervaltion perustuslailla sen, mitä hän nimittää diplomaattiseksi välineeksi. Onko tämä yritys määritellä jo etukäteen Euroopan unionin tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan työn tulos vai äänestysohje niille parlamentin jäsenille, jotka ovat mukana valmistelukunnassa? Siinä tapauksessa on kysymys ennenaikaisesta ja epämääräisestä toimenpiteestä, joka ei saa kannatustani.

Theorin (PSE)
. (SV) En voi äänestää esittelijä Lamassouren mietinnön puolesta muun muassa seuraavista syistä:
Mietintö on selkeästi ylikansallinen. Kannatan valtioiden välistä yhteistyötä, mutta en sitä ylikansallisuutta, jota esittelijä suosittelee. Kansakaan ei tue liittovaltiota, minkä viimeisin EU-vaali selkeästi osoitti.
Vastustan lisäksi vaatimuksia, joiden mukaan yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta tehtäisiin yhteisön tason kysymys, että perustettaisiin erityinen jaosto perustuslaki- ja perusoikeuskysymyksiä varten ja että ministerineuvoston yksimielisyysperiaate poistettaisiin.
En myöskään hyväksy sitä, että lainsäädäntövaltaa käyttävät alueelliset parlamentit voisivat olla mukana Euroopan parlamentin valiokuntien työssä.
En voi myöskään hyväksyä talousarvio- ja rahoituspolitiikan pakollista koordinointia.
Parlamentin pitäisi sen sijasta keskittyä valmistelukunnalle esittämissään näkemyksissä niihin muutoksiin, jotka olisi tehtävä, jotta laajentuneen EU:n päätöksenteosta selvittäisiin.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
Tässä mietinnössä on tehty musertava kartoitus Irakin kansan tilanteesta 11 vuotta Persianlahden sodan jälkeen, eikä tätä kartoitusta voi olla tukematta. Sitä vastoin siinä ei millään tavoin kyseenalaisteta imperialististen mahtien vastuuta tässä sodassa ja niistä pysyvistä ja kamalista seurauksista, jotka koettelevat Irakin kansaa, jota suuret mahdit ovat näin rankaisseet jo toistamiseen, koska se on jo joutunut häpeällisen diktatuurin kohteeksi.
Mikä pahempaa, sillä verukkeella, että tämä diktatuuri on olemassa, mietinnössä tutkitaan uuden sotilaallisen väliintulon mahdollisuutta ja perustellaan se ennakkoon, koska väliintulo olisi kerran Yhdistyneiden Kansakuntien suojelema. Tiedämme kuitenkin, että Irakin väestö kärsisi siitä eniten.
Humanitaariset pohdiskelut, joita tämän mietinnön ympärille on kerätty, ovat vain tekopyhä ja kovin läpinäkyvä veruke suurten mahtien ja maailman järjestyksen julmuudesta, johon ne kansoja alistavat. Äänestimme vain yhden tarkistuksen puolesta, jossa vastustetaan tätä suunnitelmallista ja sotaisaa julmuutta, ja näin ollen hylkäsimme tämän mietinnön, jonka tavoitteena on vain perustella tällainen julmuus.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Se, että pidättäydyimme äänestyksestä tämän Irakin tilannetta koskevan mietinnön kohdalla, johtuu pohjimmiltaan sen sisältämistä ristiriitaisuuksista, joita on erityisesti kaksi.
Ensimmäinen liittyy mietinnön joihinkin myönteisiin piirteisiin, erityisesti tukeen, jota annetaan päätökselle keskeyttää Irakiin kohdistuvat pakotteet aseidenvientikieltoa lukuun ottamatta, joskin mietinnön sanamuodot ovat maltillisia. Irakin järkyttävä tilanne kuitenkin edellyttää kaikkien tahojen yhteistyötä, jotta taloudelliset ja kaupankäyntiin liittyvät pakotteet voitaisiin lopettaa humanitaarisista syistä.
Toinen liittyy mietinnön kielteisiin piirteisiin ja siitä ilmenee Euroopan unionin vaikeus vapautua riippuvuudestaan Yhdysvaltojen etunäkökohdista, joista esimerkkinä on, että esittämämme tarkistukset hylättiin täysistunnossa, erityisesti se ehdotus, joka koski kansainvälisen selvityksen laatimista Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian vuoden 1991 pommitusten vaikutuksista terveyteen ja ympäristöön, erityisesti köyhdytettyä uraania sisältävien aseiden käytön seurauksena. Yhtä kielteistä on, ettei pommituksia, joita Irakiin kohdistuu vieläkin ajoittain, tuomita selvästi.

Korakas (GUE/NGL)
. (EL) Nicholsonin mietinnössä, jonka Euroopan parlamentti tänään hyväksyi, omaksutaan amerikkalaisten väitteet Irakista (rikollisvaltio jne.) ja käytännössä peitellään USA:n hyökkäyssuunnitelmat. Mietinnössä suhtaudutaan säälimättömästi Irakin kansaan kohdistuvan kauppasaarron järkyttäviin seurauksiin. Pakotteiden määrääminen oikeutetaan täysin. Mietinnössä tunnustetaan, että takana oleva tavoite oli päästä eroon Saddam Husseinista samalla, kun mietinnössä asetetut ehdot ja edellytyksen pakotteista luopumiselle vastaavat pakotteita itseään.
Teksti on täynnä provokatorisia ehdotuksia, joilla puututaan röyhkeästi toisen valtion sisäisiin asioihin, ja unohdetaan täysin, että tähänastiset interventiot ovat käytännössä vahvistaneet Saddam Husseinin diktatuuria.
Kuvaava osoitus EU:n tunteista Palestiinan kansan kärsimystä kohtaan on maininta itsemurhakommandojen kampanjoista, joita se kuvaa sanoilla "palestiinalaisterrorismin kaikkein pahimmat muodot".
Kommunistit tuntevat hyvin räikeät rikkomukset demokraattisia oikeuksia vastaan ja vainon kansantaistelijoita ja kommunisteja vastaan, jotka olivat Husseinin ensimmäisiä uhreja. Uskomme kuitenkin, että kamppailu epädemokraattista järjestelmää vastaan kuuluu sen alla olevalle kansan joukkoliikkeelle. Kansainvälinen solidaarisuus on myös tärkeässä roolissa, ja EU:n motiivit ovat kaikkea muuta. Edellä mainituista syistä vähin mitä voimme tehdä, on äänestää mietintöä vastaan.

Souchet (NI)
. (FR) Toivon, että se sensuuri, jota jotkut virkamiehet harrastavat yleisillä vaaleilla valittujen jäsenten käytettävissä olevien keinojen kohdalla, jotta he voisivat tehdä kantansa tiettäväksi heidät demokraattisesti valinneille äänestäjille voidakseen edustaa näitä Euroopan parlamentissa, säästäisi tätä äänestysselitystä niin, että se olisi edes jokseenkin johdonmukainen, ja samalla haluan korostaa, että Nicholsonin mietintö olisi varmasti voinut olla uskottavampi, jos siinä olisi käsitelty selkeämmin kysymystä mahdollisuudesta jatkaa tällä hetkellä Irakin vastaista kauppasaartoa. Samalla, kun mietinnössä suositellaan järkevästi, että suurin osa taloudellisista ja kauppapakotteista poistettaisiin ja että aseidenvientikieltoa jatkettaisiin, miksei tehtäisi yhteenvetoa siitä, että tässä yleisessä kauppasaarrossa epäonnistuttiin saavuttamaan perustavoite, joka sillä oli tarkoitus saavuttaa, eli se, että Irakia estettäisiin muodostumasta jälleen sellaiseksi mahdiksi, joka saattaa uhata muiden valtioiden turvallisuutta ja tällä yhteenvedolla voitaisiin sitten perustella kyseinen suositus? Miksei samanaikaisesti tunnusteta niitä erittäin vakavia seurauksia, jotka kauppasaarto on aiheuttanut ja jotka saattavat lietsoa vaarallista turhautumista? Näitä seurauksia ovat siviiliväestön elintarviketilanteen ja terveydellisen tilanteen huononeminen, taloudellisten rakenteiden ja infrastruktuurien tuhoutuminen ja sellaisen turmiollisen talouden kehittyminen, joka elää omaa elämäänsä kauppasaarron ulkopuolella. Tämä ei ole politiikkaa, joka...
(Lyhennetty äänestysselitys työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti.)

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ilmoitettuaan eräästä esityslistaa koskevassa tiedonannossa esiintyneestä virheestä mietinnön esittelijä Doris Pack nimettiin vakautussopimusta (Stability Pact) koskevan mietinnön esittelijäksi, koska me kaikki tiedämme, kuinka pätevä hän on tässä aiheessa, joka koskee Balkanin aluetta ja siihen liittyvää vakautussopimusta. Ehkä ei olisi hullumpi ajatus kutsua jäsen Doris Packia "jäsen Stability Packiksi", mistä en toivo hänen loukkaantuvan. No, sanaleikit sikseen, haluan kuitenkin korostaa tämän asiakirjan merkitystä siinä, että Albanian toivotaan löytävän sille kuuluva asema uudessa Euroopassa.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, mietin aina, onko oikein, että puhuttaessa kestävästä kehityksestä maailmassa, koskaan ei sanota, että tärkeämpi asia miesten ja naisten elämässä Euroopassa on elämänlaatu heidän elämänsä eri vaiheissa. Monet ihmiset voivat nuorena hyvin sekä talouden että terveyden kannalta, myös työtä tehdessään, mutta vanhuksina heidän elämänlaatunsa ei olekaan enää samanlainen. Miksi emme sitoudu pienentämään taloudellisen ja sosiaalisen elämänlaadun eroja elämämme eri vaiheissa, toisin sanoen, kun olemme nuoria ja kun olemme vanhoja?

Caudron (PSE)
. (FR) Tässä mietinnössä pohditaan hyvin suoralla tavalla kysymystä maailman tulevaisuudesta saasteiden kannalta.
Kymmenen vuotta Rion konferenssin jälkeen tilanne ei ole loistava.
Saavutettu kehitys ei ole ongelmien tasalla, ja kehittymässä olevien maiden kehitykseen liittyvät luonnolliset näkymät (ajatellaanpa vaikka Kiinan kaltaisen maan tuottamaa saastetta ja sitä päivää, jona se on saavuttanut meidän kehitystasomme) pahentavat väistämättä tilannetta ympäristön kannalta.
En tiedä, onnistuuko Euroopan parlamentti välttämään lopullisen katastrofin. Muutoin sen toimet ovat varmasti varsin myönteisiä.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puheenjohtaja, tuntuisi olevan tarkkaan harkittua nimittää jäsen Lannoye esittelijäksi tälle ehdotukselle, jonka tavoitteena on maailmanlaajuisen yhteistyön avulla saada aikaan kestävä kehitys maailmassa, jossa valitettavasti monet ihmiset heitä on paljon kykenevät vaivoin elämään. Nimityksen myötä esitetään toive, että jäsen Lannoye, joka, kuten tiedämme, esittelee perinteisesti direktiivejä suklaasta, voista, marmeladista, siis ruoista, joita saamme syödäksemme joka päivä, onnistuisi saamaan tämän aikaan myös kehitysmaissa. Toivotaan, että näin tapahtuu!

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
Tässä yhteisessä päätöslauselmassa esitetyt tiedot ovat musertavia: 1,2 miljardia ihmistä yrittää selvitä alle dollarilla päivässä, 815 miljoonaa ihmistä kärsii kroonisesta aliravitsemuksesta jne.
Alikehittyneisyydellä ja kurjuudella, jossa kaksi kolmasosaa ihmiskunnasta pakotetaan elämään, on seurauksensa ja vastuuvelvollisensa, jotka tämän tekstin allekirjoittajat ovat tarkoin ja kaikessa hiljaisuudessa ohittaneet. Vastuuvelvollisia ovat suuret teollisuus- ja rahoitusyhtymät ja niitä palvelevat imperialistiset valtiot, ja nämä yhtymät pitävät maailman taloutta käsissään ja ovat loppujen lopuksi vastuussa myös koko maailman väestön olemassaolosta pyrkiessään tavoittelemaan voittoa.
Vaikka äänestimmekin niiden tarkistusten puolesta, joissa tuodaan julki tämän voitontavoittelun eri seuraukset, emme kuitenkaan äänestäneet tämän yhteisen päätöslauselman puolesta, joka sisältää tukienkin kohdalla vain laimeita lupauksia muttei konkreettisia sitoumuksia ja jonka päätarkoituksena on kuin jonkinlaisen hyväntekeväisyysmoraalin turvin peittää todellisuus yhteiskunnassa, jota hallitsee kapitalistinen voitontavoittelu ja ne, jotka tästä yksin hyötyvät.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Mirandan laatimasta kehitysyhteistyövaliokunnan mietinnöstä (A5-0128/2002) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille toimivan kumppanuuden luomisesta Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa kehitysyhteistyön ja humanitaaristen asioiden alalla (KOM(2001) 231 - C5-0396/2001 - 2001/2154(COS)).

Miranda (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, meitä ei todellakaan ole montaa täällä, mutta olen varma, että olemme hyviä! Arvoisa komission jäsen Poul Nielson, me olemme mielestäni päässeet laajaan yhteisymmärrykseen ajatuksesta, että Euroopan unionin ja Yhdistyneiden Kansakuntien on luotava toimiva kumppanuus, luonnollisesti humanitaaristen toimien ja kehityksen aloilla. Tämä sama asia tuli selväksi kehitysyhteistyövaliokunnan keskustelussa ja äänestyksessä, ja toivon, että samoin tapahtuu nytkin. Muunlaista toimintaa olisikin mahdotonta ymmärtää, mikäli otamme huomioon näillä osa-alueilla vahvistetut yleismaailmalliset tavoitteet, erityisesti vuosituhannen julistuksen haasteet ja tavoitteet sekä sen, että tähän mennessä on todettu, että niiden täytäntöönpanemiseen tarvitaan huomattavasti enemmän koordinaatiota ja että varoja on mitä ilmeisimmin niukalti.
On kuitenkin sääli, että komissio ei ole jo heti alusta lähtien lähestynyt tätä kumppanuutta kokonaisvaltaisesti ja integroituneesti ja että se on jättänyt tuonnemmaksi turvallisuuteen, rauhan turvaamiseen, konfliktien torjuntaan ja kriisinhallintaan liittyvät kysymykset, varsinkin, kun tiedetään, että nämä näkökohdat ja tämän tiedonannon taustalla vaikuttavat kysymykset ovat kytköksissä toisiinsa. Siitä huolimatta pidän tiedonantoa yleissävyltään myönteisenä, erityisesti siksi, että siinä pidetään Yhdistyneitä Kansakuntia viitekehyksenä ja peruspilarina tavoitteiden ja yhteisön politiikkojen toteuttamiseksi näillä aloilla.
On kuitenkin tärkeää korostaa, että nykyisin ilmenevät ja voimissaan olevat ristiriidat on selvitettävä, yhtäältä siksi, että jäsenvaltioilla on merkittävä rooli Yhdistyneissä Kansakunnissa, ennen kaikkea ajateltaessa eri toimien ja talousarvion rahoitusta tai jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin merkittävää rahoituspanosta Yhdistyneiden Kansakuntien eri rahastoissa. Toisaalta kummallakaan näistä ei ilmiselvästi ole paljoakaan poliittista vaikutusvaltaa erityisestikään erityisjärjestöissä.
Tämä tilanne on muutettava yhteensovittamalla jäsenvaltioiden toimintaa entistä paremmin sekä edistämällä niiden ja Euroopan unionin aiempaa suurempaa osallistumista Yhdistyneiden Kansakuntien ohjelmien eri vaiheisiin. Kaiken tämän lisäksi niiden on kyettävä osallistumaan paremmin kehitysstrategioiden määrittelyyn sekä tällä alalla toteutettavia toimia koskevien ohjelmien laatimiseen ja toteuttamiseen. Se taas mahdollistaa niiden vaikutusten entistä paremman johdonmukaisuuden ja optimoinnin.
Komission kumppanuuden tavoitteiden saavuttamista koskevassa tiedonannossa korostetaan, että tarvitaan hallinnolliset puitteet, jotka voidaan luoda sekä saattamalla nopeasti ja myönteisesti päätökseen käynnissä olevat neuvottelut, jotka koskevat niin kutsuttua "tarkistuslauseketta", jonka avulla voidaan varmistaa riittävä pääsy tietoihin yhteisön varojen käytöstä, että käymällä vuodelta 1999 olevasta yhteisön ja Yhdistyneiden Kansakuntien välisestä puitesopimuksesta uudet neuvottelut, joissa keskityttäisiin enemmän yhteisrahoitettaviin toimiin, tulosperusteiseen budjetointiin ja ohjelmien rahoittamiseen ylemmällä portaalla. Olemme samaa mieltä näistä huolenaiheista ja kannoista, mutta painotamme myös, että tehokasta kumppanuutta sekä hallinnollisten rakenteiden ja menettelyjen yhteensovittamista täytyy edistää erityisesti kolmella eri tasolla: tehostamalla strategista poliittista vuoropuhelua politiikkojen ja ohjelmien määrittelemiseksi, vahvistamalla paikan päällä tehtävää yhteistyötä kehitysmaissa toimien täydentävyyden ja johdonmukaisuuden takaamiseksi, luomalla johdonmukaiset rahoitussäännöt ja -periaatteet sisältävä vakaa rahoituskehys näiden kahden instituution välille sekä aikaansaamalla aiemmin mainittu uusi puitesopimus.
Kuten komission esityksessäkin mainitaan, on kuitenkin välttämätöntä, että ensimmäisenä askeleena kohti tehokasta yhteistyötä on se, että komissio valitsee sopivimmat kumppanit Yhdistyneiden Kansakuntien keskuudesta. Yhteisön tasolla on myös välttämätöntä saattaa nopeasti päätökseen hallinnon ja päätöksenteon hajauttaminen ja siirtäminen ja varmistaa yhteiskunnallisten liikkeiden ja yleensä niin kutsutun kansalaisyhteiskunnan demokraattinen osallistuminen. Emme voi edistyä siivoamatta omaa taloamme! Siksi meneillään olevan uudistuksen päättäväinen täytäntöönpano on keskeinen myös tällä osa-alueella.
Lopuksi haluaisin todeta, että paneutumisemme tähän kumppanuuteen ja halumme seurata sen toteutumista on syynä komissiolle esittämäämme pyyntöön, että saisimme riittävästi ajankohtaista tietoa sen kehityksestä, ja erityisesti haluaisin ehdottaa, että komissio sisällyttäisi tästä kehityksestä erityistä tietoa kehitysyhteistyöpolitiikkaa käsittelevään vuosikertomukseensa.

García-Orcoyen Tormo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ryhmäni aikoo antaa äänensä jäsen Mirandan mietinnölle, jossa käsitellään toimivan kumppanuuden luomista Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa kehitysyhteistyön ja humanitaaristen asioiden alalla. Haluan onnitella henkilökohtaisesti esittelijää ja kiittää häntä siitä, että hän on ottanut mukaan kaikki tarkistukset, joita ryhmäni esitti alkuperäiseen tekstiin.
Esittelijä puolustaa mietinnössään Euroopan unionin tarvetta toimivampaan kumppanuuteen aloitteidensa koordinoinnissa Yhdistyneissä Kansakunnissa, eikä vain politiikassa ja päätöksenteossa, vaan myös toiminnallisella alueella, konkreettisten hankkeiden ja toimien hallinnassa.
Yhdessä tekstiin sisältyvistä tarkistuksistamme pyydämme, että tämä toiminnallinen osallistuminen alkaisi jo siinä vaiheessa, kun toteutettavia toimia valitaan, jotta tukia voitaisiin suunnata yleisesti mahdollisuuksiemme mukaan niiden tavoitteiden mukaisesti, joita Euroopan unionilla on kehitysyhteistyössä. Näin pitäisi tehdä jo senkin vuoksi, että unionin taloudellinen ja rahallinen tuki on melko suuri ja että unionin aineelliset ja henkilöstöresurssit ovat vähintäänkin yhtä merkittävät. Tämän koordinoinnin kannalta on välttämätöntä, että monenvälistä toimielinten poliittista vuoropuhelua vahvistetaan ja että lisätään sellaista yhteistyötä, joka parantaa kehitysavun lisäys- ja täydentävyysperusteita sekä kahden- että monenvälisissä suhteissa. Tämä ei olisi mahdollista ilman vakaan rahoituskehyksen luomista Euroopan unionin ja Yhdistyneiden Kansakuntien välille.
Tässä mielessä haluan korostaa äskettäin pidetyn Monterreyn huippukokouksen - johon puhemies Fox täällä jo viittasi - saavutuksia. On totta, että joiltakin osin Monterreyn tuloksia voidaan pitää riittämättöminä, mutta aivan yhtä totta on, että erityisesti Eurooppaa ajatellen siellä otettiin myös edistysaskelia, sillä kokouksessa saatiin aikaan konkreettisia sitoumuksia, jotka koskevat tukien määrää ja aikataulua. On kuitenkin sanottava, että olemme vielä kaukana siitä 0,7 prosentin tavoitteesta, johon olemme sitoutuneet ja josta emme voi luopua.
Käytettävissä olevilla varoilla ei voida poistaa köyhyyttä maailmasta vuoteen 2015 mennessä, mihin olemme kuitenkin sitoutuneet, ja sitä ei voida hyväksyä.
Arvoisa puhemies, sanoisin lopuksi, että muutamien ryhmäni esittämien tarkistusten tavoitteena on tehokkaampi apu, joustavammat menettelyt, avoimempi varojen käyttö, kuten neuvoston espanjalainen puheenjohtaja sanoi parlamentin kehitysyhteistyövaliokunnassa samoin kuin pääministeri Aznar Monterreyn huippukokouksessa.

Martínez Martínez (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, vaikka myönnämmekin, että on tärkeää vahvistaa Euroopan unionin ja Yhdistyneiden Kansakuntien kumppanuutta, meidän on muistettava muutama periaate, jotka ohjaavat YK:ta koskevaa politiikkaamme, ja meidän on myös korostettava niitä epäkohtia, joita kumppanuuden toteuttamisessa on tällä hetkellä.
Ensimmäinen epäkohta, joka vahvistetaan ja tuodaan esille mietinnössä, on se, että vaikka Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot myöntävätkin merkittävän summan rahaa YK:n toimintaan, unionilla on kuitenkin hyvin vähän poliittista vaikutusvaltaa näiden toimien suunnittelussa ja toteutuksessa. Jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin osuus YK:n talousarviosta on 37 prosenttia ja niiden tuki muodostaa yli 40 prosenttia rauhanturvaamisoperaatioista, mutta jos tähän lisätään vielä unionin suorat tuet järjestölle, rahoitamme yli 50 prosenttia YK:n eri kehitys-, humanitaarista ja elintarvikeapua koskevista rahastoista ja ohjelmista.
Vastaavasti unionin asema on YK:n asemaan verrattuna merkityksetön. Unionilla on hyvin vähän poliittista vaikutusvaltaa, ja meidän toimintamme näkyvyys on todella minimaalista. Näin ollen jatkamme tässäkin kohtaa niin sanottua paying but not playing -linjaa, eli maksamme, mutta emme osallistu - tätä ei voida hyväksyä.
Komission tiedonannossa annetaan ymmärtää, että strategiat ja tavoitteet ovat muuttumassa vähitellen kunnianhimoisemmiksi ja enemmän sen aseman mukaiseksi, joka Euroopalla pitäisi olla kansainvälisellä näyttämöllä, ja myös parlamentti kannattaa ehdottomasti, ja ehkä vieläkin voimakkaammin perustein, komission puolustamaa linjaa. Näin vahvistamme uudelleen, että olemme vakuuttuneita sellaisen moninapaisen maailmanjärjestyksen tarpeellisuudesta, jossa vallitsevat oikeusvaltion periaatteet ja jonka välttämättömänä elementtinä on sellainen Yhdistyneet Kansakunnat, jolla on enemmän toimivaltaa, enemmän uskottavuutta ja myös enemmän varoja.
Tällä mietinnöllä tuomme myös esille, miten kiireellistä on toteuttaa Euroopan unionin oikeushenkilöys, jotta voisimme tehdä tehokasta yhteistyötä Yhdistyneiden Kansakuntien ja sen eri virastojen kanssa.
Lopuksi päätöslauselmassa vahvistetaan tiettyjä tavoitteita, kuten esimerkiksi Millenium-julistuksessa tehdyt sitoumukset tällä alalla, jolla Euroopan unionin täytyy noudattaa yhtenäistä ja vahvaa linjaa vahvistaakseen YK:n asemaa rauhan ja solidaarisuuden, kansainvälisen sosiaalisen koheesion, oikeudenmukaisuuden ja ihmiskunnan kehityksen takaajana.

Korhola (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan myös onnitella kollega Mirandaa, hän esittelee mietinnön, joka merkittävällä tavalla pyrkii lujittamaan EU:n ja YK:n välistä yhteisymmärrystä ja sopimaan lähestymistavoista, jotka parhaalla tavalla tuovat tulosta käytetyille resursseille. Lähtökohtaisesti tämän pitäisi olla helppoa, sillä YK ja EU ovat luonnollisia liittolaisia. Niillä on samat tavoitteet ja prioriteetit, kuten nähtiin jo millenium-julistuksen yhteydessä syksyllä 2000.
Mietinnössä muistutetaan aivan oikein, että edistymistä kumppanuudessa ja ennen muuta tavoitteiden toteutumisessa saadaan merkittävästi aikaan vasta perinpohjaisten analyysien pohjalta. Ei kuitenkaan riitä, että arvioidaan kumppanuuden tähänastisia tuloksia, mikä sekin tietenkin on ehdottoman tärkeää. Olisi analysoitava myös niitä demokratiaan ja ihmisnäkemykseen liittyviä korvaamattomia arvoja, jotka ovat kehityksen kannalta välttämättömiä. Itse asiassa olemme harvinaisen vähän tietoisia niistä arvoista, jotka ovat olleet myös EU:n omankin kehityksen perustana sotien monin tavoin runtelemasta Euroopasta maailman johtavaksi poliittiseksi ja kaupalliseksi toimijaksi.
EU on nykyisin todella painava neuvottelija politiikan pöydissä. On kuitenkin alue, jolla YK on aivan korvaamaton kumppani: ruohonjuuritasolla ympäri maailmaa sen arvostus on vankka, eikä EU vielä yllä samaan edes kaikissa jäsenvaltioissa. Jos kaupallinen kielenkäyttö sallitaan, YK on suorastaan brändi. Tämän YK-brändin arvostuksesta EU:n on merkittävänä rahoittajana tietenkin oltava erityisen kiinnostunut. YK:n ruohonjuuritasolla nauttima arvostus ja luottamus on resurssi, jota ei voi rahassa mitata eikä korvata.
EU ja sen jäsenvaltiot käyttävät merkittävästi resursseja kehityskysymyksissä. Vaikka varat ovat suuret, ne ovat ongelmiin nähden kuitenkin hyvin niukkoja. Siksi kaikkinainen rationalisointi on myös tervetullutta. Yksi tällainen resurssien tehostamistoimi olisi ilman muuta yhteinen edustaminen YK:ssa ja sen erityisjärjestöissä. Vuodesta 2004 lähtien, kun EU:n jäsenmäärä on nykyistä paljon suurempi, tämä on entistä välttämättömämpää. Ja mitä apuumme tulee - 0,7 prosenttia bruttokansantuotteesta - sitä on edelleen pidettävä inhimillisenä tavoitteena, muu ei riitä.

Puhemies. -
Tänään iltapäivällä meillä olisi sangen paljon aikaa. Tähän mennessä puhujat eivät ole käyttäneet puheaikaansa läheskään loppuun. Hyvät parlamentin jäsenet, muulloin tilanne on aina päinvastainen, mutta tänään te olette melkeinpä liian lyhytsanaisia. Mutta toimitte toki oikein!

McCartin (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, siinä parlamentaarisessa perinteessä, josta minä tulen, ei oltu sidoksissa pöytäkirjaan, vaan meitä pyydettiin usein lyhyellä varoitusajalla astumaan istuntosaliin ja puhumaan tunnin tai jotain sinne päin kaikenlaisista merkityksettömistä asioista. Täällä on hieman toisenlainen käytäntö.
Olen iloinen voidessani osallistua tämän asian käsittelyyn, koska vaikken ole asiasta vastaavien valiokuntien jäsen, olen kuitenkin pohtinut asiaa.
Kun aamulla keskustelimme Euroopan unionin toimivaltaa ja toimivallan määrittelyä käsittelevästä Lamassouren mietinnöstä, ajattelin, että meidän pitäisi välillä tarkastella uudelleen unionin eri toimivaltuuksia. Olemme saattaneet vuosien kuluessa antaa itsellemme liikaa toimivaltaa ja ottaa liikaa vastuuta aloilla, joilla se ei ole tuottanut ollenkaan hyviä tuloksia ja on itse asiassa saattanut ärsyttää unionin kansalaisia.
Olen kuitenkin usein ajatellut, että kehitysyhteistyö on ala, jolla me voisimme parantaa yhteistyötämme. Minun olisi pitänyt sanoa, että haluan onnitella esittelijä Mirandaa hänen mietinnöstään. Perusteluissaan hän kertoo, mitä me olemme oikeastaan tekemässä, ja päätöslauselmaesityksessä hän on esittänyt strategian unionin ja Yhdistyneiden Kansakuntien entistä tehokkaammasta poliittisesta yhteistyöstä.
Meidän on saavutettava tietty piste, ennen kuin yhteistyö voi olla todella tehokasta. Euroopan unionissa annetaan noin 0,3 prosenttia varoista kaikenlaiseen kehitysyhteistyöhön. Kuten edellinen puhuja totesi, tavoite on noin 0,7 prosenttia. Luulen, että vain Ruotsi ja Tanska ovat saavuttaneet sen, ja keskiverto Euroopan unionin maa käyttää noin 0,3 prosenttia, joten olemme päässeet noin puoleen tavoitteestamme.
Itse Euroopan unionin talousarviosta käytetään tänä vuonna budjettiesityksen mukaan noin 4,6 miljardia euroa. Se tuntuu erittäin pieneltä rahamäärältä, mutta olemme havainneet, ettemme saa useistakaan syistä käytettyä kaikkia varattuja rahoja. Jos tällä alalla kuitenkin on asia, johon meidän pitäisi keskittyä, se on kauppamahtimme ja taloudellisten resurssiemme käyttö kolmannen maailman olojen parantamiseen.
Jos katsomme sitä, mistä keskustelemme nyt, unionin tämänhetkiset ongelmat, oikeiston tai mikä se sitten onkin nousu, taloudellisen kasvun hitaus, työttömyys Euroopan unionin eräillä alueilla, ne eivät ole lainkaan vakavia ongelmia. Meidän ei pitäisi epäröidä kertoa Länsi-Euroopassa nyt asuville ihmisille, että heidän elämänsä on parempaa kuin millään aiemmalla sukupolvella missään.
Millainen on siis vastuumme? Euroopan unionilla on suurin vastuu ja puolueeni puheenjohtaja Bruton mainitsi tämän kutsuessaan parlamenttia puheenjohtajana toimivaksi parlamentiksi hyvän onnemme jakamisessa vähemmän onnekkaille ihmisille joka puolella maailmaa. Jos pystyisimme kehittämään yhtenäisen politiikan, jos pystyisimme yhdistämään resurssimme ja jos pystyisimme saavuttamaan tavoitteena olevan 0,7 prosentin rajan, meillä olisi noin 70 miljardia käytettäväksi kaikkialla maailmassa.
Rahoja jakaessamme voisimme tarjota monien kolmannen maailman maiden lapsille samantapaista toivoa kuin voimme antaa omille lapsillemmekin, samantapaisen elinajanodotteen ja samantapaisia koulutusmahdollisuuksia. Voisimme mullistaa maailman. Meidän ei pitäisi unohtaa sitä.
Tutkin joitakin lukuja muutama päivä sitten. Satakaksikymmentä vuotta sitten maailmassa oli 1,6 miljardia ihmistä. Euroopan väkiluku oli neljännes koko maailman väkiluvusta. Nyt maailmassa on 6,5 miljardia ihmistä ja Euroopan väkiluku on vain 9 prosenttia siitä. Meistä on tulossa pienempi tekijä maailmassa. Uhkana on, että meistä tulee merkityksettömiä. Jos on olemassa jokin asia, joka meidän olisi tehtävä nyt, kun meillä vielä on valtaa ja vaikutusvaltaa maailmassa, kun meillä vielä on rikkauksia, jotka ylittävät maailman ihmisten suuren enemmistön unelmat; jos on tavoite, jota meidän pitäisi tavoitella, joka olisi historiallinen saavutus yhdistyneelle Euroopalle, se on maailman vähemmän onnekkaiden ihmisten auttaminen. Vaikka unionin kaikki jäsenvaltiot pysyvät vaatimuksessaan oman tiensä kulkemisesta ja oman ulkomaanavun politiikkansa suunnittelemisesta, meillä ei ole poliittista vaikutusvaltaa tai aineellista vaikutusta niiden ihmisten hyvinvointiin, joille annamme apua.
Resurssien yhdistäminen on täydellinen ehdotus parlamentilta. Meidän ei ole pakko hallinnoida kaikkea Brysselistä. Me voimme käyttää hyväksi maailman eri osissa olevien valtioiden asiantuntemusta. Me voimme jakaa vastuuta eri jäsenvaltioille, mutta meidän on koordinoitava politiikkaa. Me emme saa kilpailla toistemme kanssa emmekä olla riippuvaisia Yhdysvalloista tai mistään muusta maasta, joka ponnistelee paljon vähemmän kuin me suunnitellessamme politiikkaa, jota aiomme edistää.
Arvoisa puhemies, tämä on asia, josta me voisimme keskustella tuloksekkaasti vielä pitkään. Haluan kiittää teitä siitä, että annoitte minulle tilaisuuden ainakin ilmaista ajatuksiani hieman pitempään kuin olen koskaan voinut parlamentissa tehdä.

Martínez Martínez (PSE).
Arvoisa puhemies, jos olisimme tienneet, että iltapäivän puheajat ovat vapaita, olisimme kaikki käyttäneet hyväksemme tilaisuutta sekä puhua pitempään että ilmaista itseämme seikkaperäisemmin ja tarkemmin asian ansaitsemalla tavalla. Ryhmämme vastustaa pohjoisen ja etelän eriarvoisuutta. Lisäksi me vastustamme epäsuhtaisuutta yhden ryhmän tai puhujan saaman ajan ja muille annetun ajan välillä.
Tulevaisuuden varalta kehotan puhemiehistöä neuvottelemaan ryhmien kanssa, jos tällainen taivaan lahjana ilmestyvä tilaisuus ilmaantuu uudestaan, niin että kaikilla on tilaisuus hyötyä puhemiehistön anteliaisuudesta.

Puhemies. -
Hyvä jäsen Martinez, näettehän, etten ole tänään iltapäivällä estänyt ketään käyttämästä puheaikaansa. Niin kävi vain päivällä, koska silloin mietinnöistä keskusteltiin pidempään. Muistanette, että äänestämään päästiin vasta klo 12.15. Kun keskustelua käytiin aamupäivällä neljännestunnin kauemmin, klo 13.00:n sijasta klo 13.15:een, meillä on nyt iltapäivällä enemmän aikaa. Otan myös jossain määrin huomioon lukuisat vieraamme, joita meillä on, sillä jos meidän on nyt pidettävä tauko, se ei ole vieraiden kannalta kovin kiinnostavaa. Siksi olen yksinkertaisesti ottanut tehtäväni tänä iltapäivänä aika rennosti voimatta tiedottaa tästä suuresti kunnioittamilleni ryhmille. Ketään ei ole tänään jarruteltu, ja jos joku haluaisi vielä sanoa jotakin, hän saa nyt tehdä sen. Näen kuitenkin, että kukaan ei halua. Länsimaisen demokratian omaehtoisuuteen perustuvassa parlamentissa tulee ajan mittaan vastaan kaikenlaista, myös sellainen tilanne, että aikaa olisi ajateltua enemmän. Onko joku valmis, kykeneekö joku sanomaan vielä jotakin tai haluaako joku sanoa vielä jotakin? Ei. Siinä tapauksessa saanen pyytää komission jäsen Nielsonia käyttämään puheenvuoron. En halua nyt sanoa, että teillä on rajattomasti aikaa, mutta teidän ei tänään tarvitse puhua yhtä lyhyesti kuin muulloin.

Nielson
. (EN) Arvoisa puhemies, aloitan tarkastelemalla muutamaa tänä iltapäivänä esiin otettua asiaa. Ensimmäiseksi käsittelen esittelijä Mirandan toivetta siitä, että parlamentille tiedotetaan hyvin EU:n ja Yhdistyneiden Kansakuntien suhteiden kehityksestä ja että se sisältyisi vuosikertomukseemme. Olen täysin samaa mieltä. Olen kiitollinen esittelijä Mirandalle siitä, että hän viittasi vuosikertomukseen, koska sen tuottaminen vaatii melkoisia ponnisteluja, joten sen mainitseminen koskettaa minua. Se saattaa olla joskus tarpeellinen myös parlamentin valiokunnissa käytävissä suorissa keskusteluissa.
Jäsen García-Orcoyen Tormo kaipasi lisäpontta toimintaan, myös YK:n järjestöjen kanssa tehtävään hankkeiden valintaan. Muiden kanssa yhteistyössä toimiessamme me asetamme periaatteessa etusijalle osallistumisen hankkeiden valintaan tai alakohtaisten ohjelmien muotoiluun, jonkin, joka perustuu vastaanottavan hallituksen politiikkaan. Se johtaa siihen, että me ja muut avunantajat tarjoamme mieluummin eräänlaisen rahoituskorin, joka tarjoaa hallitukselle mahdollisuuden toteuttaa koulutuspolitiikkaansa, terveyspolitiikkaansa tai muuta vastaavaa, kuin että avunantajat päättäisivät keskenään hankkeesta. Hankkeen on pystyttävä joustamaan kaikenlaisten olojen mukaan, mutta periaatteessa me keskustelemme YK:nkin kanssa juuri tästä hankalammasta asioiden suunnittelutavasta.
Suuri ongelma tällä hetkellä on, että nykyisen varainhoitoasetuksen asettamat rajoitukset komission varainkäytölle pakottavat meidät rahoittamaan tiettyjä hankkeita yksi kerrallaan, YK:n järjestöjen kautta. Tämä tekee meistä huonon ja joskus jopa ei-toivotun kumppanin, koska olemme ennustamattomia ja meiltä puuttuu pitkän aikavälin näkökulma. Tämän lisäksi meidän on nykyisten sääntöjen ja määräysten mukaan vaadittava YK:n elimiä raportoimaan, pitämään kirjanpitoa ja valvomaan rahoitusta meidän sääntöjemme mukaisesti. Emme saa hyväksyä heidän raportointitapojaan, kuten jäsenvaltiomme voivat tehdä. Tämä on niiden muutosten ydin, joita esitimme jäsenvaltioille lähes kaksi vuotta sitten. Palaan tähän asiaan myöhemmin.
Jäsen McCartin, on aivan totta, että täytäntöönpanoaste on edelleen ongelma. Kun tämä komissio astui virkaan vuoden 1999 lopussa, olisi kulunut 4,6 vuotta käyttää ne määrärahat, joihin oli sitouduttu silloin. Seuraavana vuonna luku putosi 4,1 vuoteen ja vuoden 2001 lopussa se oli 3,6 vuotta. Me siis vähennämme koko ajan täyttämättömiä sitoumuksia. Emme ole vielä lopettaneet, mutta asiat etenevät.
Yhteisen politiikan kehittämisestä meillä on julkilausuma yleisestä kehitysyhteistyöpolitiikasta. Jäsenvaltiot hyväksyivät sen yksimielisesti marraskuussa 2000 ja parlamenttikin on hyväksynyt politiikan yksimielisesti. Olemme erittäin tyytyväisiä siihen. Tämän politiikan tärkein seuraus on keskittyminen entistä selvemmin köyhyyden vähentämiseen tai hävittämiseen kaikkea toimintaamme ohjaavana periaatteena. Meillä ei ole milloinkaan ollut mitään vastaavaa. Se kattaa maailmanlaajuisen toimintamme, joten meillä on ohje, joka kertoo, mitä jäsenvaltioiden pitäisi tehdä. Todellisuus voi kuitenkin olla toisenlainen.
Sallikaa minun kiittää esittelijä Mirandan myönteistä ja rakentavaa mietintöä. Olemme tyytyväisiä siihen, että parlamentti tukee komission tavoitetta entistä läheisemmän kumppanuuden rakentamiseksi YK:n kanssa. Pidin iltapäivän puheiden yleisestä myönteisestä sävystä. Se ei ole aina ollut sellainen. Se, että lähestymme tätä asiaa entistä aktiivisemmin, on merkki kypsyydestämme ja terveestä itseluottamuksestamme Euroopassa.
Yhdistyneet Kansakunnat maailmanlaajuisine tehtävineen, ainutlaatuisine legitimiteetteineen ja monilla aloilla osoitettuine toimintavahvuuksineen tarjoaa korvaamattomat puitteet kansainvälistä yhteisöä kohtaavien haasteiden tarkastelemiseen. Vuoropuhelun ja yhteistyön laajentaminen strategisen kumppanuuden aikaansaamiseksi yhteisön ja Yhdistyneiden Kansakuntien välille lisää kehitysyhteistyön ja humanitaarisen avun vaikutusta ja tehoa lisäten näin yhteisön osuutta köyhyyden vähentämisessä ja ihmisten turvallisuuden lisäämisessä.
On kuitenkin olemassa raja, jota pitemmälle me emme voi edetä. Sitä kutsutaan itse asiassa Yhdistyneiksi Kansakunniksi ei "Yhdistyneiksi Komissioiksi". Jäsenvaltiomme ovat Yhdistyneiden Kansakuntien muodostaman järjestön todelliset omistajat. Parannettavaa on kuitenkin paljon, ja molemmat osapuolet ovat erittäin kiinnostuneita etenemään tähän suuntaan. Komission entistä aktiivisemmalla ja näkyvämmällä läsnäololla YK:ssa on lisäksi myönteinen vaikutus Euroopan unionin kykyyn toimia ja puhua yhtenäisesti maailmanlaajuisista asioista. Se on erittäin tärkeä ja lisäksi hyvin todellinen näkökohta. Me näimme sen Monterreyssä, ja komissio aikoo noudattaa samaa linjaa.
Pyrimme konkreettisiin tuloksiin poliittisella ja toiminnan tasolla. Poliittisella tasolla me lisäämme yhteisön osallistumista ylemmän portaan poliittiseen vuoropuheluun YK-järjestelmän erilaisten jäsenten kanssa. Toiminnan tasolla me pyrimme avoimeen, taloudellisesti uskottavaan, ennustettavaan ja entistä helpommin valvottavaan strategiseen kumppanuuteen YK:n valikoitujen erityisjärjestöjen, rahastojen ja ohjelmien kanssa.
Käsiteltävänä olevan tiedonannon seuranta on jo edistynyt hyvin. YK:n useiden erityisjärjestöjen kanssa on käyty kahdenvälisiä keskusteluja: esimerkkejä ovat rahastot ja ohjelmat ja ECHO:n alulle panemat strategiset ohjelmointikeskustelut.
Maakohtaisissa strategia-asiakirjoissa on nyt kuultava YK:n kyseisissä valtioissa toimivia elimiä. Tässä sovelletaan sentyyppistä yhteistyötä, josta mainitsin vastatessani García-Orcoyen Tormolle. Keskustelemme muista toimista YK:n sihteeristön kanssa.
Aloitimme mahdollisten YK-kumppaneiden valtuuksia ja toimintakykyä koskevan laajan tarkkailuvaiheen marraskuussa 2001 määrittääksemme, kuinka niiden keskeinen toimintakyky sopii yhteen meidän painopisteidemme kanssa. Ensimmäiset tulokset saadaan kesäkuussa.
Tehokkaampi kumppanuus YK:n kanssa vaatii riittävän toimivallan antavaa oikeudellista ja taloudellista ympäristöä:
Neuvottelemme parhaillaan EY:n ja YK:n välisen, vuonna 1999 tehdyn puitesopimuksen uudistamisesta ja toivomme saavamme neuvottelut päätökseen vuoden loppuun mennessä. Kuten aiemmin mainitsin, muutosten sisällyttämisestä yhteisön varainhoitoasetukseen keskustellaan edelleen. Tämän työn on oltava tehtynä tiedonannon kaikkien tavoitteiden toteuttamiseksi. Siinä on varsinainen pullonkaula.
YK:n vastaus, jonka nimi on "Visio kumppanuudesta", tukee tiedonantoa monilta osin, ja siinä ollaan valmiita menemään pitemmällekin. Komissio luonnostelee toista tiedonantoa, jossa tarkastellaan EU:n ja YK:n suhdetta laajemmin, kuten päätöslauselmassanne lisäksi ehdotetaan. Kun valmistelemme tiedonantoa, otamme huomioon parlamentin tässä keskustelussa esittämät asiat. Odotamme yhteistyötä parlamentin kanssa lisätäksemme tämän prosessin avulla vaikutustamme maailmassa.

Puhemies. -
Arvoisa komission jäsen Nielson, paljon kiitoksia.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 17.30.
Olemme nyt tilanteessa, johon viittasin jo aikaisemmin sitä peläten - meidän on nyt keskeytettävä istunto 20 minuutiksi.
Jäsen Posselt haluaa käyttää työjärjestyspuheenvuoron. Tiedän jo, mitä hän sanoo, sillä asiasta oli puhetta jo aikaisemmin.

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, minulla on kaksi asiaa: ensinnäkin pyytäisin tosiaan muistuttamaan ryhmiä siitä, että niiden puhujien olisi myös oltava läsnä. On nimittäin ollut paljon puhujia - meidänkin ryhmässämme - jotka olisivat mielellään käyttäneet puheenvuoron tässä tärkeässä keskustelussa - haluaisinkin onnitella komission jäsentä hänen erinomaisesta katsauksestaan - mutta jotka eivät ole saaneet puheaikaa, kun taas ne kollegat, jotka ovat saaneet puheaikaa, ovatkin sitten matkustaneet tiehensä. Haluaisin tosiaan pyytää, että ryhmien puheenjohtajat arvostelisivat tätä kerrankin virallisesti.
Toinen kohta, jonka halusin tuoda esille, oli se, että pyydän suunnittelemaan istunnon tulevaisuudessa niin, että aika käytetään jokseenkin tasan. Tänään iltapäivällä jouduimme lyhentämään ajankohtaiskeskusteluamme kolmesta tunnista puoleentoista tuntiin, ja nyt nähdään, että istunto keskeytetään ja että äänestys pidetään klo 17.30 eikä klo 18.30 niin kuin aikaisemmin. Kolmen tunnin ajankohtaiskeskustelu, joka meillä oikeastaan työjärjestyksen mukaan pitäisi olla, olisi mahtunut vaikeuksitta vanhan äänestysajan, klo 18.30:n, ja tämän hetken väliin. Pyydän teitä ilmoittamaan asiasta myös puheenjohtajakokoukselle ja puhemiehistölle. Ei ylipäänsä ollut mitään syytä lyhentää keskustelua. Ei tietenkään tarvitse keskustella, jos ei ole mitään aihetta, mutta kun aikaa on liian vähän, niin kuin ajankohtaiskeskustelussa tällä kertaa oli, ei toki ole mitään syytä olla käyttämättä koko aikaa klo 18.30:een asti, varsinkin kun ne ihmiset, jotka nyt ovat paikalla, ovat paikalla myös huomenna, ja muut ovat joka tapauksessa jo lähteneet.

Theato (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin mielelläni yhtyä kollega Posseltin sanoihin. Toisaalta meillä on varsin tiivis esityslista, jos katsotaan tiistaita ja keskiviikkoa. Meillä on yöistuntoja eikä käytännöllisesti katsoen mitään mahdollisuutta olla yhteydessä niihin vierailijaryhmiin, joita tänne tulee. Meillä ei juurikaan ole mahdollisuutta kirjoituspöytätyöhön, jota tarvittaisiin myös istuntoviikon aikana. Sitten meillä on torstai-iltapäivänä tällaista hajanaista toimintaa, joka on oikeastaan hukkaan heitettyä aikaa. Kun katson ympärillenikin, näen selvästi enemmän kävijöitä lehterillä kuin parlamentin jäseniä, kaikkialla on tyhjiä tuoleja, tyhjiä paikkoja. Uskon, että on parlamentin maineelle vahingoksi, jos istunnot suunnitellaan edelleen yhtä epätasaisesti. Pyydän ottamaan tämän hyvin huolellisesti huomioon, kun suunnitellaan ensi vuoden kalenteria, josta olen nähnyt useita alustavia versioita; minusta näyttää, että meidän olisi hyödynnettävä käytettävissämme oleva aika säästeliäämmin, mutta myös tehokkaammin. Minäkin pyydän siis innokkaasti, että asiaa tosiaankin harkittaisiin aivan vakavasti ja että se otettaisiin huomioon myös suunnittelussa.
Toiseksi esittäisin kysymyksen komission jäsen Nielsonille, jos se sallitaan. Arvoisa komission jäsen Nielson, puhuitte äsken varainhoitoasetuksesta, joka on teidän mukaanne perusta ponnisteluillenne elintarvikeavun alalla. Nyt kuulisin tietenkin hyvin mielelläni pienen selvityksen tästä asiasta. Olen itse ollut jo kuukausien ajan tekemisissä varainhoitoasetuksen kanssa myös siinä valiokunnassa, jota edustan. Tiedämme, että asia on tällä hetkellä pysähdyksissä neuvostossa, mutta parlamenttikin on tietenkin tuonut mukaan asioita, jotka mielellämme näkisimme varainhoitoasetukseen kirjattuina. Ymmärrämme, että asia edistyy hitaasti. Voisitte kuitenkin ehkä vielä kerran selventää hiukan sitä, mitä tämä merkitsee teille ja teidän alallenne. Uskon, että se olisi avuksi meillekin.

Puhemies. -
Arvoisa komission jäsen, ehkäpä saan ensin puuttua molempiin esiin tuotuihin työjärjestysnäkökohtiin. Välitämme mielellämme eteenpäin nämä suunnittelua koskevat ongelmat, vaikka aika ei tietenkään koskaan voi jakautua täysin tasaisesti. Minähän selvitin asiaa jo aikaisemmin. Hyvä jäsen Posselt, te ette vielä silloin ollut salissa. Lopetimme tänään päivällä klo 12.14 emmekä klo 12.00. Nämä 14 minuuttia jäivät puuttumaan tämän iltapäivän ajasta. Tänään iltapäivällä näyttäytyneistä puhujista - minun tiedossani ei ole, ketkä eivät ole ilmaantuneet - siis niistä, jotka olivat tämän päivän luettelossa, jokainen jäsen McCartinia lukuun ottamatta piti ensimmäistä kertaa minun puhemiesaikanani lyhyemmän puheenvuoron kuin olisi puhujaluettelon mukaan voinut pitää. Kun nämä ajat lasketaan yhteen, selittyy käytännöllisesti katsoen 16 minuuttia 22 minuutista.
Esimerkiksi yöistunnon oli myös suunniteltu jatkuvan keskiyöhön asti. Se loppui kuitenkin jo klo 23.20. Aina ei voida olla aivan tarkkoja. Viimeöinen yöistunto oli muuten osallistujien arvion mukaan tavattoman korkeatasoinen. Vieraita oli tosin vain vähän, mutta keskustelu oli tavattoman korkeatasoista, kerrottiin minulle.
Nyt pyydän, että komission jäsen Nielson vastaa jäsen Theaton kysymykseen. Siitä riippumatta otamme opiksemme torstaipäivien ajankäytön suunnittelua kohtaan esitetystä arvostelusta.

Nielson
Nykyisen varainhoitoasetuksen pääasialliset ongelmat liittyvät rajoituksiin, jotka koskevat varojen käyttöämme. Me pyysimme tähän muutosta siltä osin kuin teemme yhteistyötä Yhdistyneiden Kansakuntien ja Punaisen Ristin kanssa, mutta ei muiden kanssa.
Emme halua ryhtyä perustoiminnan rahoittamiseen, koska emme ole valtio. Me haluamme kuitenkin monivuotista ohjelmarahoitusta - esimerkiksi kolmeen vuoteen saakka - ja haluamme, että laskenta ja valvonta suoritetaan samalla tavalla kuin jäsenvaltioissa, kun varoja kanavoidaan YK:n tai Punaisen Ristin kautta. Tämän ansiosta ne voivat hyötyä meistä paremmin. Meitä ei toisinaan pyydetä osallistumaan yhteenliittymään tämän ongelman vuoksi, ja päädymme tekemään vähemmän kiinnostavia asioita. Se on todellinen ongelma. Tämä olisi myös järkevämpää tehokkuuden kannalta vaikutusvallasta puhumattakaan.
On muitakin ongelmia, mukaan luettuina budjettikohtiemme ja välineidemme erittäin suuri määrä sekä ehdoton ero Euroopan kehitysrahaston varojen ja talousarviovarojen välillä. Näitä kahta ei voida sekoittaa keskenään. Tämä on aiheuttanut valtavia ongelmia päätöksenteossamme ja parlamentille raportoimisessa. Esimerkiksi kun me rahoitamme maatalouden tutkimusverkkoa, joka toimii maailmanlaajuisesti, meidän on otettava osa varoista EKR:stä ja osa talousarviosta. Se on oikeudellisesti ja teknisesti uskomattoman hankalaa.
Sama pätee aidsin, tuberkuloosin ja malarian torjuntaan liittyvään maailmanlaajuiseen rahastoon antamaamme rahoitusosuuteen. Kollegamme eivät ymmärrä, miksi meidän kanssamme on niin vaikea tehdä yhteistyötä. Me olemmekin siksi pyytäneet jäsenvaltioilta muutoksia minun vastuualueellani.
En tiedä, miksi edistyminen jäsenvaltioiden kanssa on niin hidasta. Tämä on ollut hitaampaa kuin olisin voinut koskaan kuvitella, enkä todellakaan odota sen kaksivuotispäivän viettämistä heinäkuussa. Tiedän parlamentin tukevan komissiota tässä asiassa, ja meidän on yritettävä tosissamme saada asia järjestykseen jäsenvaltioiden kanssa.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana keskustelu tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B5-0289/2002 Morillon, Bowis, Posselt ja Gemelli PPE-DE-ryhmän puolesta: Madagaskarin tilanne,
B5-0290/2002 Sylla ja Sjöstedt GUE/NGL-ryhmän puolesta: Madagaskarin tilanne,
B5-0301/2002 Rod, Maes ja Isler Béguin Verts/ALE-ryhmän puolesta: Madagaskarin tilanne,
B5-0302/2002 Van den Bos ELDR-ryhmän puolesta: Madagaskarin poliittinen tilanne,
B5-0305/2002 Fruteau, Kinnock, Carlotti, Van den Berg ja Scarbonchi PSE-ryhmän puolesta: Madagaskarin tilanne.

Morillon (PPE-DE).
Madagaskarin tilanne huononee vain entisestään kansainvälisten järjestöjen ponnisteluista ja kahden osapuolen perättäisistä sitoumuksista huolimatta. Maan jakautuminen on nyt todellisuutta, ja pääkaupunki uhkaa tukahtua kaikkine niine seurauksineen, joita tästä aiheutuu kansalle. Tämä tilanne vie minut väistämättä kymmenen vuotta ajassa taaksepäin, kun jouduin seuraamaan sellaisen murhenäytelmän alkua, joka neljässä vuodessa teki Bosnian ja Hertsegovinan asukkaiden elämästä helvetin: barrikadeja pystytettiin sinne tänne maa-alueiden merkitsemiseksi, maata jaettiin vähitellen alueisiin, joissa sodan valtiaat määräsivät lakejaan. Tällaisen kauhean oravanpyörän me näemme nyt kehittyvän tuolla saarella.
Tämän vuoksi haluan esittää tältä puhujakorokkeelta vetoomuksen presidentti Ratsirakalle ja kaupunginjohtaja Ravalomananalle, että he suostuisivat mikäli ei ole jo liian myöhäistä kukin tahollaan taipumaan tarvittaviin myönnytyksiin pahimman välttämiseksi. Euroopan yhteisö osallistuu ehdottomasti ponnisteluihin, joita Afrikan unioni ja sen piirissä presidentti Wade ovat tehneet. Päätöslauselmassa, josta parlamentti toimittaa äänestyksen aivan pian, kehotetaan siis näitä kahta osapuolta soveltamaan kokonaisuudessaan 18. huhtikuuta Dakarissa allekirjoitettua sopimusta, jota ei valitettavasti tähän mennessä ole aina noudatettu. Tämän vuoksi päätöslauselmassa kehotetaan komissiota ja neuvostoa toimimaan mahdollisimman aktiivisesti, jotta neuvottelujen uudelleen käynnistäminen helpottuisi myös niin, että tarvittaessa paikalle lähetetään lähettiläitä, joiden tehtävänä on toimia neuvotteluissa välittäjinä ja niiden edistäjinä.

Gillig (PSE).
Arvoisa puhemies, kuten jäsen Morillon juuri muistutti, Madagaskar on hyvin vaikeassa taloudellisessa ja poliittisessa tilanteessa. Tämän tilanteen tunnusomaiset piirteet ovat valtava köyhyys, heimojen ja eri etnisten ryhmien keskuudessa vallitseva kireys. Näihin pitää vielä lisätä kaikkialle ulottuva korruptio. Nämä ilmiöt ovat levinneet kaikkialle maan alueilla, joissa on levitelty itsenäisyyteen ja alueiden jakoon tähtääviä heikkoja pyrkimyksiä. Poliittinen tilanne, joka syntyi Madagaskarin ensimmäisen presidentinvaalikierroksen seurauksena, on vielä yksi rasite maan sosiaalisen yhteenkuuluvuuden huononemisen lisäksi, ja nyt se on vaarassa syöstä maan täydelliseen eristykseen, kuten olemme nähneet pääkaupungissa käyneen. Vakavat sisäiset levottomuudet, joilla on dramaattiset inhimilliset seuraukset, samoin kuin talouden huomattava heikkeneminen, ovat vieneet Madagaskarin väestöltä todelliset mahdollisuudet valita oma presidenttinsä.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen sitä mieltä, että erityisesti kolmea seikkaa on syytä korostaa päätöslauselmassa, jota me tänään ehdotamme parlamentille.
Ensimmäinen asia on poliittinen tuki Afrikan unionin kaikille ponnisteluille. On nimittäin niin, että onnistumme ratkaisemaan konfliktin painottamalla kaikkia Afrikan unionissa tehtyjä aloitteita, joiden tarkoituksena on kehottaa kahta pääosapuolta etsimään konfliktiin rauhanomainen ratkaisu. Kuten ehdotuksessamme on todettu, on syytä lisätä, että tällaista ratkaisua ei kyetä saavuttamaan, mikäli jokin muu valtio tunnustaa yksipuolisesti vain toisen osapuolen legitiimiyden. Tiedämme, mitä tämä on saattanut aiheuttaa muilla maailman alueilla. Euroopan unionin tehtävänä ei tietenkään ole siis löytää ratkaisu yhden osapuolen harjoittamaan korruptioon ja nepotismiin ja siihen, että toinen osapuoli julistaa itsensä itsenäiseksi kansainväliseen oikeuteen nähden, mitä ei voida kovinkaan helposti hyväksyä. Sitä vastoin meillä on todellakin velvollisuus ilmaista täysi tukemme toimille, joita on tehty 18. huhtikuuta 2002 tehdyn Dakarin sopimuksen yhteydessä ja joiden tarkoituksena on asettaa sovitteluun tähtäävä hallitus, mutta joka ennen kaikkea määrää, että Madagaskarin kansalaisia tällä kertaa kuullaan ehdottomasti. On syytä muistuttaa, että paluu normaaliin demokraattiseen toimintaan on mahdollinen tietenkin niin, että kaikenlainen väkivalta ja ihmisoikeuksien rikkominen lopetetaan.
Toiseksi on syytä korostaa, että meidän on varmistettava humanitaarisen hätäavun tarjoaminen, jotta voitaisiin korjata ne murheelliset tilanteet, joissa kansa on elänyt joitakin kuukausia.
Lopuksi kolmas asia, jota haluan korostaa: velvollisuutemme ja vastuumme on myös edistää kaikin tarvittavin taloudellisin ja poliittisin keinoin taloudellisen ja sosiaalisen toiminnan elpymistä. Vain tällaisella toiminnalla voidaan varmistaa maan kehitys ja tuoda ratkaisuja asukkaiden todellisiin tarpeisiin. Meidän ei siis pidä keskeyttää avustus- ja yhteistyöohjelmiamme. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon, että näin Euroopan unioni toimii kunnolla siinä roolissa, joka sille kuuluu.

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, on olemassa saksalainen merimieslaulu, joka alkaa seuraavasti: "Madagaskarin edustalla seisottiin, ja laivassa riehui rutto." Kun tarkastellaan Madagaskarin nykytilannetta, tuntuu siltä, että koko saarella riehuu parhaillaan rutto. Paitsi että humanitaarinen ja taloudellinen tilanne on vähintäänkin niin katastrofaalinen kuin millaiseksi se käsiteltävänä olevassa päätöslauselmaesityksessä kuvataan, tämä valtio on lisäksi vielä hajaannuksen partaalla ja keskellä veristä kansalaissotaa ja valtataistelua. Sitä pahempi onkin, että viime päivinä kaiken muun lisäksi on tullut vielä tulvakatastrofi. Eilisestä lähtien Madagaskarilla on ollut valtavia tulvia, ja tuntuu, että kaikki vitsaukset koettelevat tätä valtiota yhtä aikaa. Siksi meidän velvollisuutemme on ryhtyä kiireesti humanitaarisiin toimiin auttaaksemme Madagaskaria, vanhaa kuningaskuntaa, jolla on suurenmoinen historia ja erittäin monipuolinen kulttuuri ja jonka luonto on maailmanlaajuisesti ainutlaatuisen kaunista.
Minusta meidän on ensinnäkin annettava humanitaarista hätäapua tulvan uhreille ja toiseksi ryhdyttävä viipymättä toimiin, joiden avulla voidaan tehdä jotakin lääkehuoltokriisille. Kolmanneksi on meidän velvollisuutemme antaa taloudellista apua jälleenrakennukseen, sillä lukuisia yrityksiä on romahtanut, ja lopuksi, arvoisa puhemies, on meidän velvollisuutemme toimia sovittelijoina tässä kansalaissodassa ja tukea tässä yhteydessä ennen muuta Senegalin presidentin afrikkalaisuuspyrkimyksiä.

Nielson
Komissio yhtyy parlamentin huoleen Madagaskarin tilanteesta. Se on pahoillaan siitä dramaattisesta vaikutuksesta, joka tämänhetkisellä kriisillä on alueen väestöön, ja pelkää, että poliittinen kiista voi kärjistyä etniseksi konfliktiksi.
Komissio seuraa tiiviisti kehitystä Madagaskarissa. Se tukee ja pitää myönteisinä Afrikan yhtenäisyysjärjestön OAU:n puheenjohtajan Waden ja YK:n välitysyrityksiä rohkaista demokraattista vuoropuhelua osapuolten välillä tarkoituksena saavuttaa kriisiin rauhanomainen, maailmanlaajuinen ja kestävä ratkaisu.
Unioni on pitänyt myönteisenä tätä tavoitetta vastaavaa Madagaskarin kahden presidenttiehdokkaan 18. huhtikuuta 2002 Dakarissa allekirjoittamaa sopimusta, jonka tavoitteena on kansallinen sovinto. Komissio on pahoillaan, että yhteenotot jatkuvat Dakarin sopimuksesta huolimatta. Komissio on vakuuttunut näiden kahden johtajan välisen laajan vuoropuhelun tärkeydestä. Se katsoo, että ainoastaan osapuolten välinen sopimus ja kansallinen sovinto mahdollistavat tämän kriisin ratkaisemisen ja maan koskemattomuuden ja yhtenäisyyden säilyttämisen.
Komissio on vakuuttunut, että Dakarin sopimus muodostaa yhä asianmukaiset puitteet demokraattiselle vuoropuhelulle ja kriisin ratkaisemiselle. Me pidämme myönteisinä Senegalin presidentin Waden ja OAU:n uusia ponnisteluja, joiden tarkoituksena on järjestää uusi kahden johtajan välinen tapaaminen Dakarin sopimuksen tavoitteiden täytäntöönpanon rohkaisemiseksi.
Unioni on valmis tarjoamaan poliittista ja teknistä tukea sisäisen rauhan ja kansanvallan periaatteen palauttamiseksi ja kriisin ratkaisemiseksi poliittisin keinoin. Lisäksi yhteisön huomattavan yhteistyöohjelman täytäntöönpano auttaa ratkaisemaan maata uhkaavaa taloudellista kriisiä. Komissio on jo kaavaillut välttämättömien tavaroiden ja henkilöiden vapaan liikkuvuuden palauttamista teiden ja siltojen kunnostamisen avulla. Komissio on lisäksi yhdessä joidenkin jäsenvaltioiden kanssa ryhtynyt toimenpiteisiin toimittaakseen ruokaa ja lääkkeitä sekä perustaakseen ruoan turvaverkon.
Komissio harkitsee sen lisäksi "kiireellistä talousarvion tukiohjelmaa" Maailmanpankin tämänhetkistä tilannetta koskevan analyysin pohjalta sekä yhteistyössä pankin ja joidenkin jäsenvaltioiden kanssa. Lisäksi yhdeksäs Euroopan kehitysrahasto sisältää 327 miljoonaa euroa Madagaskarin kanssa tehtävää yhteistyötä varten, mikä on tärkeä voimavara ja perusta ensisijaisten tarpeiden täyttämiselle tulevaisuudessa.
Tässä vaiheessa suhteiden luominen tai kansanäänestys eivät tunnu tarkoituksenmukaisilta. Olen samaa mieltä siitä, mitä täällä on sanottu, että meidän on varottava olemasta yksipuolisia. Ainoastaan poliittinen ratkaisu ja kansallinen sovinto voivat palauttaa sisäisen rauhan ja mahdollistaa taloudellisen toiminnan jatkumisen.
Analyysini ei ehkä vaikuta kovin vahvalta tai aktiiviselta, mutta se voidaan tiivistää seuraavasti: tarkastellaanpa kansanäänestyksen tai valtiosääntötuomioistuimen päätöksen kysymyksiä miten tahansa, ponnistelut on joka tapauksessa keskitettävä sovitteluun. Tätä mielekästä sanomaa meidän on nyt korostettava.

Puhemies. -
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 17.30.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B5-0288/2002 Maij-Weggen, Bowis, Posselt ja Sacrédeus PPE-DE-ryhmän puolesta, Belder EDD-ryhmän puolesta: Molukit (Indonesia),
B5-0296/2002 Di Lello Finuoli ja Eriksson GUE/NGL-ryhmän puolesta: Molukkien ja Acehin tilanne (Indonesia),
B5-0297/2002 Van den Bos ELDR-ryhmän puolesta: Molukkien ja Acehin tilanne (Indonesia),
B5-0306/2002 Menéndez del Valle ja Van den Berg PSE-ryhmän puolesta: Molukkien tilanne (Indonesia),
B5-0307/2002 Wuori ja McKenna Verts/ALE-ryhmän puolesta: Indonesia.

Bowis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Indonesia on valtava maa sekä väestöltään että pinta-alaltaan. Se on myös kansakunta, jossa on monia etnisiä väestöryhmiä, uskontoja ja alueita, ja me osoitamme myötätuntomme ja hyvän tahtomme mille tahansa Indonesian hallitukselle, kun se ponnistelee pitääkseen erilaiset alueensa, uskontonsa ja kulttuurinsa yhdessä. Kuten päätöslauselmaesityksessämme todetaan, onnistuakseen siinä hallituksen on kohdattava rohkeasti epäyhtenäisyyden syyt ja ne, joilla on pahoja aikeita.
Olin äskettäin Itä-Timorissa EU:n päätarkkailijana. Näin itse seuraukset siitä syvästä turmeltuneisuudesta, johon hallitsematon tilanne siinä maailman osassa voi vajota, kun puolisotilaalliset joukot harjoittavat terroria, tuhoavat ja murhaavat armeijan katsoessa vierestä. Toivon, että Indonesia näyttää nyt sekä esimerkkiä ojentamalla ystävyyden käden uudelle Timor Loro Sae -valtiolle sen itsenäistyessä 20. toukokuuta, mutta toivon myös, että se ottaa oppia Timorista käsitellessään tilannetta muissa Indonesian osissa, erityisesti Molukeilla, Papuassa, Sulawesissa ja Acehissa.
Laskar Jihad on uhka kolmelle ensin mainitulle. Laskar Jihadin Internet-sivuilla oli tapana kerskua yhteyksillä Bin Ladenin terroristiryhmiin. Me tiedämme, että 5000 Molukkien asukasta on saanut surmansa. Äskettäin surmansa sai jälleen 12 kristittyä samana päivänä, kun Laskar Jihadin johtaja Thalib käynnisti uuden pyhän sotansa. Kuulimme 4. toukokuuta, että hänet oli pidätetty. Silloin oli kulunut lähes vuosi siitä päivästä, jolloin hänet pidätettiin edellisen kerran - ja mitä tapahtui? Oikeudenkäyntiä ja tuomiota ei ollut. Hänet vapautettiin kaikessa hiljaisuudessa, kun maailma ei enää seurannut tilannetta. Arvoisa komission jäsen, meidän on varmistettava, että maailma ei lopeta tilanteen seuraamista tällä kertaa, ja haluamme varmistaa, että toimenpiteisiin ryhdytään.
Haluamme paikallisten viranomaisten tutkivan yhteyksiä armeijaan. Miten Indonesian armeijan aseet ja ammukset - minulla on valokuvat edessäni - päätyivät Laskar Jihadin käsiin? Miten on mahdollista, että Papuassa kuusi armeijan erikoisjoukkojen jäsentä on nyt syytettynä osallisuudesta Papuan johtajan salamurhaan? Kuka antoi ne käskyt? Me olemme ylpeitä ystävyydestämme Indonesian kanssa, mutta voimme olla ystäviä ainoastaan sellaisen maan kanssa, joka pyrkii vilpittömästi oikeudenmukaisuuteen, sovintoon, rauhaan, turvallisuuteen ja saavuttamaan omien kansalaistensa luottamuksen.

Gillig (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sen jälkeen, kun Indonesiassa nousi valtaan presidentti Wahid, ihmisoikeuksia puolustava presidentti, joka vastustaa kaikenlaista suvaitsemattomuutta ja kannattaa valtion puolueettomuutta uskonnossa, me eurooppalaiset olemme voineet toivoa, että tuon maan poliittinen ilmapiiri paranisi. Huolimatta joistakin edistysaskeleista ja huolimatta rohkaisevista signaaleista, joita meillä ei nyt ole aikaa tuoda esiin, Indonesiassa harjoitetaan tällä hetkellä hirvittäviä väkivaltaisuuksia, ja maa on keskellä tilannetta, joka saattaa räjähtää käsiin ja jossa esiintyy eri uskontokuntien välisiä konflikteja.
Nyt Euroopan parlamentin ja kaikkien sen suuntausten ja ryhmien on yhdessä päästävä yksimielisyyteen ehdotuksista, joita me teille esitämme. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuten kollegani juuri muistutti, väkivaltaisuudet Sumatran pohjoisosassa, Acehin alueella, Papuassa tai Molukeilla, uskonnollisten yhteisöjen väliset toistuvat murhat ja molempien, sekä äärimuslimien että äärikristittyjen, osapuolten vaatimukset pyhästä sodasta ovat jatkuneet jo vuodesta 1999 lähtien. Nämä murhat ja julmuudet ovat täysin sietämättömiä, ja parlamentti on jo tuominnut ne.
Tänään esittelemässämme uudessa päätöslauselmassa Euroopan unioni tuo esiin neljä pääseikkaa.
Ensinnäkään emme voi olla tukematta lukuisten vastuuvelvollisten, erityisesti uskonnollisten johtajien, esittämää vaatimusta, kun ne vetoavat Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteeriin, jotta Indonesian hallitusta autettaisiin voimakkaasti uusien murhien estämiseksi.
Toiseksi emme voi muuta kuin olla iloisia, että avoimesti kansalais- ja uskonsotaa vaativat sotajohtajat on pidätetty, ja nämä pidätykset osoittavat selkeästi, että Indonesian viranomaiset ovat halukkaita tukemaan rauhanprosessia kaikilla alueilla, joita tapahtumat koskettavat. Meidän on tuettava näiden viranomaisten ponnisteluja.
Kolmanneksi näillä aloitteilla on merkitystä vain siinä tapauksessa, että noiden saarten taloudellista tilannetta kyetään kohentamaan. Näin ollen maassa tarvitaan toimiamme, joilla taloudelliset toimet mukaan luettuina on tarkoitus tukea sellaisen kansalaisyhteiskunnan rakentamista uudelleen, joka todellakin kunnioittaa tuon maan kansalaisten oikeuksia ja erityisesti uskonnollisia oikeuksia. Ilman meidän poliittista ja taloudellista tukeamme Indonesia on vaarassa jäädä oman onnensa nojaan ilman, että sen ristiriitaiset tapahtumat selvitetään, mikä saattaisi tehdä lopun demokratian luomisprosessista, demokratian, joka loppujen lopuksi on vielä hyvin alkeellinen.
Lopuksi neljäntenä asiana haluan sanoa, että tällaisissa hyvin sekavissa tilanteissa kaikki tehdyt julmuudet on selvitettävä. Tämän voi suorittaa ainoastaan kansainvälisistä asiantuntijoista koostuva ihmisoikeuksien tutkintaryhmä. Kehotamme päätöslauselmassamme Indonesian hallitusta perustamaan tällaisen tutkintakomission.

Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Lähi-idän konfliktin varjossa Indonesian Molukeilla tapahtuu kauhistuttavia asioita. Terroristiryhmä Laskar Jihad - se on nimenomaan terroristiryhmä - merkitsee kuolemaa kaikelle uskontoon liittyvälle. Ryhmä merkitsee kuolemaa islamille, ja se on osoittanut, että se edustaa vain vihaa ja väkivaltaa ja peittelemätöntä kristityn väestön tappamista Molukeilla.
Haluan vedota komissioon, jota täällä edustaa komission jäsen Nielson, ja neuvostoon, jotta parhaillaan menossa oleva kristityn väestön etninen ja uskonnollinen puhdistus Molukeilla ei jäisi Lähi-idän konfliktin varjoon, vaan että se otettaisiin esille. Kaikkiin toimiin on ryhdyttävä, jotta Indonesian hallitus antaisi kristitylle väestölle täyden oikeusturvan.
Haluan myös korostaa, että useat Molukeilla asuvat muslimit ovat joutuneet kärsimään Laskar Jihad -terroristiryhmän hyökkäyksistä. Kristityt ja muslimit ovat ennen eläneet yhdessä rauhallista elämää, ja yhtäkkiä paikalle ilmestyvät taistelijat, jotka Allahin ja Jumalan nimessä levittävät vihaa, väkivaltaa ja kuolemaa. 5 000-10 000 ihmistä on tapettu ja 25 000 on haavoittunut vakavasti. Molukkien 10 miljoonaisesta väestöstä 350 000 on pakolaisia. Alueella on poltettu 400 kirkkoa ja 80 moskeijaa. Olen itse tavannut katolisen piispa Mandagin ja protestanttisten kirkkojen johtajan Hendrixin. Olen nähnyt suoraan, miten he kärsivät. Komission jäsen Nielson, ryhtykää kaikkiin mahdollisiin toimiin, jotta Indonesiaan saataisiin rauha! Selvittäkää, kuka rahoittaa näitä terrorismin harjoittajia.

Belder (EDD).
Kukaan ihminen eikä myöskään mikään valtio pääse helposti eroon omasta historiastaan. Tämä koskee aivan yhtä hyvin Indonesian tasavaltaa. Tähän saakka sen itsenäisyystaistelu on ollut mukana kansallisessa politiikassa. Osapuolet käyttävät edelleen hyväkseen kokeiltua sissitaktiikkaa ja fyysisiä keinoja painostukseen. Länsimaisten mittapuiden mukaan tämä on ylitsepääsemätön este oikeusvaltiolle.
Tilanne muuttuu vielä astetta vakavammaksi, kun merkittävät poliitikot pitävät yllä tiiviitä suhteita ääriryhmiin. Indonesian varapresidentin Hamzah Hazin toiminta on kuin bensiinin kaatamista Molukkien saarten uskonnolliseen tuleen. Omien sanojensa mukaan Haz pyrkii parlamentaarista tietä sharia-valtion perustamiseen näille saarille. Hänen henkilökohtaiset yhteytensä Laskar Jihadin johtajiin saavat pikemminkin olettamaan, että on kysymys kaksinkertaisesta poliittisesta asialistasta.
Tämä provokatiivinen asenne muodostaa aikapommin Malino II -rauhanjulistukselle. Siksi pyydämme neuvostoa ja komissiota jälleen painostamaan voimakkaasti Jakartan hallitusta, jotta tätä vaivalloista rauhanprosessia edistettäisiin mahdollisuuksien mukaan. Tämä edellyttää viranomaisten tehokasta toimintaa kaikkia levottomuuden lietsojia vastaan riippumatta niiden uskonnollisesta suuntauksesta.
Indonesian armeijalle on tässä yhteydessä annettu tärkeä osa. Valitettavasti on riittävästi näyttöä siitä, että tietyt osat tästä armeijasta nostattavat poliittisia ja uskonnollisia vastakkainasetteluja maan suurilla ongelma-alueilla. Tämä tapahtuu oman valta-aseman ja omien taloudellisten etujen hyväksi sekä tiukasti yhtenäistä valtiota koskevan ideologian hyväksi. Tässä tarvitaan varmasti voimakasta eurooppalaista tukea armeijan maltillisille ja oikeamielisille siiville, joita tosiaankin on olemassa. Tämä ei siis ole mikään pieni tehtävä neuvostolle ja komissiolle.
Tätä tukea tarvitsevat yhtä paljon Papuan alkuperäiskansan edustajat. He ovat muun väestön lailla todella järkyttyneitä kansallisen tutkimuskomission havainnoista papualaisen johtajan Theys Hiyo Eluayn 10. marraskuuta 2001 tapahtuneesta murhasta. Tutkimuskomissio puhuu rikosasiasta. Papuan johtajat ja kansalaiset ovat toista mieltä. Heidän mielestään on kysymys suoranaisesta poliittisesta murhasta. Eilen esittämässään yhteisessä kirjelmässä he vaativat siksi presidentti Megawati Sukarnoputrilta, että käynnistettäisiin todellakin puolueeton tutkimus. Parlamentti yhtyy tämän päätöslauselman 10 kohdassa tähän kaikin puolin oikeutettuun toiveeseen. Pyydämme neuvostoa ja komissiota tekemään pikaisesti samoin maassa vallitsevan rauhan ja saariston valtiollisen yhtenäisyyden hyväksi.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan parlamentissa kiistellään jälleen kerran Indonesian tilanteesta. Meitä huolettavat jatkuvat väkivaltaisuudet, jotka kohdistuvat puolustuskyvyttömiin siviileihin alueellisten ja uskonnollisten kiistojen varjolla. Jokainen elämä on meille tärkeä ja pyhä, mutta Indonesian tilanteen takia on sattunut jo tuhansia kuolemantapauksia. Valitamme, että radikaalit muslimijohtajat ovat yllyttäneet kristittyjen joukkomurhiin ja esitämme tilalle Itä-Timorin esimerkillistä suvaitsevaisuuden ja demokratian henkeä. Tämän alueen väestöstä yli 95 prosenttia on katolisen kirkon jäseniä, mutta sen nykyinen pääministeri on muslimi aivan ilman ongelmia ja demokraattisissa vaaleissa valittuna.
Arvostamme nykyisen Indonesian aloitteita, joka koskevat suhteiden normalisointia Itä-Timorin ja Portugalin kanssa. Lisäksi Indonesian edustajien läsnäolo viimeisimmässä Portugalin suurlähetystön tuella järjestetyssä kulttuuritapahtumassa Indonesiassa on vertauskuvallinen ele, joka ei ole jäänyt huomaamatta. Vetoamme kuitenkin Indonesian hallitukseen, jotta se jatkaisi sellaisia toimia, jotka mahdollistavat väestön suojelemisen ja ihmisoikeusloukkauksiin syyllistyneiden jäljittämisen ja rankaisemisen. Rankaisematta jäämisestä ei saa tulla sääntöä, ennen kaikkea sellaisissa jo ilmenneissä tapauksissa, joissa tapahtumissa on ollut osallisina sotilaallisia joukkoja tai poliisijoukkoja. Tässä mielessä onkin toivottavaa ja suositeltavaa, että kansainvälinen yhteisö puuttuu asiaan laatimalla riippumattomia selvityksiä kiiruhtaakseen totuuden ilmituloa joissakin julkituoduissa tapahtumissa.
Vetoamme Indonesian hallitukseen, jotta se jatkaisi yrityksiään löytää poliittisia ratkaisuja eriäviin näkökantoihin. Kunnioitamme pyrkimystä säilyttää alueen yhtenäisyys, mutta vaadimme muiden ratkaisujen kuin pelkän voimankäytön löytämistä vastaukseksi valtiollista elämää ravisteleviin etnisiin, uskonnollisiin ja alueellisiin eroihin.
Lopuksi kehotamme Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikuntaa lopettamaan selittämätön vaitiolonsa Indonesian tapahtumista.

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, Indonesian selkkaus on uskonnollinen selkkaus yhtä vähän kuin Pohjois-Irlannin selkkauskin. Fanatismi käyttää vain uskontoa valepukunaan. Todellisuudessa on kyse etnisistä selkkauksista, joiden juuret ovat hyvin syvällä, nimittäin Indonesian hallituksen niin sanotussa Transmigrasi-ohjelmassa, jonka avulla yritetään järjestelmällisesti asuttaa pääsaarten väestö muille saarille. Väitteeni todistaa se, että Molukeilla, vanhoilla kristityillä maustesaarilla, on ristiriitoja kristittyjen ja muslimimaahanmuuttajien välillä. Borneolla on sama ristiriita toisaalta luonnonuskontojen kannattajien ja toisaalta muslimimaahanmuuttajien välillä. Acehissa on sama ongelma tämän vanhan Acehin sulttaanikunnan vanhojen alkuperäisten muslimialamaisten ja pääsaarilta, kuten Jaavalta ja Sumatralta, tulleiden maahanmuuttajien välillä. Siksi uskonkin, että on tarpeen muistuttaa hallitusta, että sen on lopetettava nämä väestönsiirrot, nämä keinotekoiset siirtokuntaohjelmat, koska muuten tämä suunnaton valtio, joka ulottuu Australiasta Aasian mantereelle asti, ei voi pysyä koossa, vaan sitä uhkaa hajoaminen.
Nielson
Arvoisa puhemies, komissio yhtyy täysin arvoisien parlamentin jäsenten huoleen jatkuvasta väkivallasta osassa Indonesiaa.
Me olemme yhdessä EU:n Jakartassa sijaitsevan diplomaattisen edustuston kanssa seuranneet tilannetta Molukeilla vuoden 1999 alusta lähtien ja olemme osallistuneet kahteen tiedusteluvaltuuskuntaan vuoden 2000 lopulla ja vuoden 2001 alussa. Komissio on myös osallistunut useisiin EU:n Indonesian viranomaisille osoittamiin virallisiin yhteydenottoihin, joiden tarkoituksena oli ilmaista huolemme maan eri osissa vallitsevista jatkuvan väkivallan tilanteista. Komissio on lisäksi antanut humanitaarista apua Molukkien väestölle yli 4,6 miljoonan euron summalla toukokuusta 1999 lähtien.
Me olemme antaneet yhdessä jäsenvaltioiden kanssa julkilausuman, jossa pidetään myönteisenä Malino II -rauhanjulistusta ja kehotetaan panemaan se täytäntöön täydellisesti. Samaan aikaan olemme kehottaneet Indonesian hallitusta ryhtymään asianmukaisiin toimiin rauhanprosessin tukemiseksi. Me olemme seuranneet siitä lähtien tarkasti hallituksen pyrkimyksiä käsitellä uusia väkivallan purkauksia, yhtenä näistä pyrkimyksistä Ja'far Umar Thalibin pidättäminen 4. toukokuuta väkivaltaan yllyttämisestä syytettynä.
Acehin tilanne on myös huolestuttanut meitä nyt jo jonkin aikaa ja on ollut samoin aiheena EU:n virallisissa yhteydenotoissa Indonesian viranomaisten kanssa. EU:n edustuston päälliköt vierailivat alueella lokakuussa 2001. Olen siksi erityisen onnellinen voidessani pitää myönteisenä yhteistä julkilausumaa, jonka Indonesian hallitus ja Vapaa Aceh -liike (GAM) julkistivat 10. toukokuuta kaksipäiväisten neuvottelujen päätteeksi, joissa välittäjänä toimi Genevessä sijaitseva Henri Dunant Centre. Yhteisessä julkilausumassa tunnustettiin erityinen itsehallintolaki lähtökohdaksi laaja-alaisen vuoropuhelun yhteydessä käytäville tuleville neuvotteluille ja vahvistettiin molempien osapuolten aikomus tehdä työtä sen eteen, että saadaan aikaan vihamielisyydet lopettava sopimus. Meidän näkemyksemme on ollut jo jonkin aikaa, että erityisen itsehallintolainsäädännön täydellinen täytäntöönpano on avain nykytilanteen kestävään ratkaisemiseen.
Papua on ollut samoin jatkuva huolenaihe, ja sitä on käsitelty EU:n virallisissa yhteydenotoissa. EU tuomitsi Theys Eluayn marraskuussa 2001 tapahtuneen sieppauksen ja murhan ja vaati Indonesian hallitusta varmistamaan, että tämä järkyttävä tapaus tutkitaan perusteellisesti ja siihen syyllistyneet tuodaan oikeuden eteen. EU:n Jakartassa sijaitsevan edustuston päälliköt vierailivat myös Papuassa tämän vuoden helmikuussa. Papuan tapauksessakin on selvää, että erityisen itsehallintolainsäädännön täydellinen täytäntöönpano on avain tilanteen ratkaisemiseen.
Komissio on korostanut erityisesti institutionaalisten valmiuksien kehittämistä, hyvää hallintotapaa ja oikeusvaltiota samoin kuin konfliktinehkäisyä Indonesiaa koskevassa maakohtaisessa strategia-asiakirjassaan, joka on nyt valmistelun loppuvaiheessa. EU on jo antanut taloudellista tukea YK:n kehitysohjelman hallinnoimalle kumppanuudelle hallinnon uudistamiseksi Indonesiassa ja teknistä apua oikeuskanslerin virastolle. Luonnoksessa kansalliseksi viiteohjelmaksi vuosiksi 2002-2004 on tehty varaus erityiselle ohjelmalle, jolla tuetaan hallituksen hajauttamispolitiikan täytäntöönpanoa Indonesiassa ja edistetään hyvää hallintotapaa paikallishallinnon tasolla.
Me olemme tällä välin ryhtyneet myös toimenpiteisiin tukeaksemme konfliktinratkaisuprosesseja suoremmin. Komission jäsen Pattenin ja Indonesian ulkoministerin Wirajudan viime marraskuussa käymien keskustelujen seurauksena ja komission nopean toiminnan mekanismin puitteissa Indonesiassa toimiva riippumaton konfliktinehkäisyä käsittelevä valtuuskunta vieraili helmikuussa 2002 Molukeilla, Sulawesissa ja Papuassa. Asiantuntijavaltuuskunta tapasi suuren määrän keskus- ja paikallishallinnon edustajia samoin kuin näillä alueilla toimivia kansalaisjärjestöjä. Valtuuskunnan raportin perusteella on nyt valmisteilla Molukkeja ja Papuaa koskeva hankepaketti. Molukkien hankkeessa keskitytään erityisesti kansalaisyhteiskunnan osallistumisen tukemiseen. Papuassa toteutettavilla hankkeilla tuetaan sekä viranomaisia että kansalaisyhteiskuntaa.
Kaikki nämä toimet vastaavat komission tukea EU:n ilmaisemalle kannalle, jossa tuetaan voimakkaasti Indonesian alueellista yhtenäisyyttä samalla kun rohkaistaan hallitusta ryhtymään pikaisiin ponnisteluihin Indonesian sisäisten konfliktien, olivat ne sitten luonteeltaan separatistisia tai uskonlahkojen välisiä, käsittelemiseksi ja rauhanomaiseksi ratkaisemiseksi. Me jatkamme tämän lähestymistavan seuraamista ja annamme kaiken mahdollisen tuen rakentavalle toiminnalle, jonka tarkoituksena on käsitellä näitä erittäin vaikeita tilanteita.

Puhemies. -
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 17.30.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B5-0287/2002 Tannock ja Martens PPE-DE-ryhmän puolesta: uskonnolliset väkivaltaisuudet Intiassa,
B5-0291/2002 Vinci, Sjöstedt ja Seppänen GUE/NGL-ryhmän puolesta: Gujaratin osavaltion väkivaltaisuudet (Intia),
B5-0298/2002 Van den Bos ELDR-ryhmän puolesta: yhteisöjen väliset väkivaltaisuudet Gujaratin osavaltiossa (Intia),
B5-0299/2002 Lambert ja Messner Verts/ALE-ryhmän puolesta: Intia,
B5-0304/2002 Sakellariou ja Carrilho PSE-ryhmän puolesta: Intian tilanne.

Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, me olemme täällä ilmaistaksemme huolemme intialaisessa Gujaratin osavaltiossa puhjenneen yhteisöjen välisen väkivallan äskettäisestä leimahduksesta - väkivallan, joka on vaatinut satoja ihmishenkiä ja jättänyt tuhansia kodittomiksi ja köyhyyteen. Olen varma, että parlamentti on samaa mieltä kanssani esittäessäni surunvalitteluni ja ilmaistessani syvän myötätuntoni molempien yhteisöjen jäsenille, jotka ovat kärsineet tappioita ja menetyksiä, mukaan luettuna oman Lontoon vaalipiirini äänestäjien sukulaiset.
Gujaratissa puhjenneella yhteisöjen välisellä väkivallalla on tietty historia, johon kuuluu, se on sanottava, kiihkohindujen harjoittama kristittyjen vainoaminen. Viimeisin väkivallan purkaus alkoi sen jälkeen, kun kiihkomuslimit tappoivat 58 hindupyhiinvaeltajaa junassa lähellä Ghodraa - erittäin kylmäverinen teko, joka laukaisi kostotoimien ja taas uusien kostotoimien kierteen. Tämä tapahtumaketju on saanut aikaan huomattavaa itsetutkistelua itse Intiassa, maassa, joka perustettiin oikeusvaltion periaatteelle ja sekulaariselle demokratialle. Tämän tutkistelun yhteydessä on esitetty syytteitä, joiden mukaan valtion viranomaiset eivät reagoineet riittävän nopeasti tapahtumien suuruuteen nähden.
Mikään hallintojärjestelmä ei ole täydellinen, mutta sen jälkeen kun armeija kutsuttiin paikalle, on tehty 30 000 pidätystä, joissa 80 prosenttia pidätetyistä on ollut hinduja. Lisäksi on merkittävää, että väkivalta ei levinnyt Intian muihin osiin ja suurilla alueilla itse Gujaratin osavaltiossa oli rauhallista. Intian hallitus hyväksyi maan parlamentissa muiden puolueiden tuella oppositiossa olevan kongressipuolueen esityksen keskustelujen perustaksi ja vakuutti jälleen uskoaan demokraattiseen pluralismiin ja vähemmistöjen kunnioittamiseen jättiläismäisessä yli miljardin eri taustoja ja rotuja edustavien ihmisten maassa, ja riippumaton Justice Verman johtama komissio raportoi nyt takaisin hallitukselle.
Oppia on selvästikin otettava, mutta meidän ei pitäisi unohtaa, että Intia on parhaillaan toipumassa pyhää sotaa käyvien kiihkomuslimien julmien terroristihyökkäyksien sarjasta - viimeisimpänä niistä 30 ihmisen, joiden joukossa naisia ja lapsia, surmaaminen ja kymmenien haavoittaminen Jammun kaupungin laitamilla. Tämä hyökkäys tekee sodan uhan todennäköisemmäksi ydinasemaiden Intian ja Pakistanin välillä, joista jälkimmäinen tuki valitettavasti ja aivan viime aikoihin saakka aktiivisesti muslimiterroristeja.
Kansainvälisen yhteisön on tehtävä pikaisesti kaikki mahdollinen estääkseen väkivallan laajeneminen entisestään, mikä saattaisi uhata maailmanlaajuista rauhaa.

Marset Campos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, uskontojen, etnisten ryhmien ja kulttuurien välinen väkivaltainen ilmapiiri on huolestuttava, ja se on kiristymässä kaikkialla maailmassa ja erityisesti Intian alueella.
Painostusryhmien osallisuus tähän ilmapiirin kiristymiseen on myös hyvin huolestuttavaa, koska se on merkki siitä, että ilmiö ei ole syntynyt aivan spontaanisti tai vain konfliktien tuloksena, vaan että usein ristiriitoja kehitetään niiden todellisten yhteiskunnallisten ongelmien peittämiseksi, jotka koskettavat monia. On otettava huomioon nykyinen äärimmäisen jännittynyt ja väkivaltainen tilanne, joka on kiristynyt - mielestäni - 11. syyskuuta lähtien, samoin kuin kulttuurien väliset ristiriidat sekä Afganistanin sota ja kaikki siihen liittyvä, koska ne osoittavat, että niin sanotun maailmanlaajuistumisprosessin seuraukset ovat nähtävissä. Tämä prosessi lisää eriarvoisuutta ja jännitteitä, ja niiden seurauksena syntyy väkivaltaisuuksia yhteisöjen välille.
Tämän vuoksi Euroopan unionin on mielestäni on seurattava - kuten arvoisa komission jäsen jo sanoi - tarkasti näitä ilmiöitä, sen on lisättävä ponnistuksia selvästi, eikä suunnattava toimintaansa vain mainituille alueille, vaan myös Yhdistyneisiin Kansakuntiin, jotta voidaan löytää ratkaisu ongelman kaikilla osa-alueilla. Tällaiset toimet tulevat yleistymään, ja Euroopan unionina, kansainvälisenä instanssina, meillä on suurempi velvollisuus ja mahdollisuus toimia paitsi taloudellisen tuen muodossa myös muokkaamalla - kuten aiemmin sanoin - maailmanlaajuistumisprosessia ja sen vaikutuksia, sillä sen vaikutukset ulottuvat niin moniin maailman kansoihin.

Beysen (ELDR).
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni ei voi jättää käsittelemättä Intian eri väestöryhmien välistä väkivaltaa. Tässä on tietenkin kysymys hyvin tärkeästä asiasta, jota on tarkasteltava Intian merkityksen valossa. Intia ei ole merkittävä ainoastaan Aasiassa vaan myös koko maailmassa. Emme saa tosiaankaan unohtaa, että Intia ei ole pelkästään suurvalta, jolla on suuri taloudellinen potentiaali, vaan se on myös kansakunta, jolla on käytössään ydinaseita. Yhteisen päätöslauselman ansio on se, että siinä ei ole annettu houkutella radikaaleihin kantoihin. Kaikille on tosiaankin oltava selvää, että Intian tapauksessa ei varmasti voida puhua kulttuurien välisestä törmäyksestä. On painotettava sitä, että muslimit ovat suurelta osin integroituneet Intian yhteiskuntaan. Konkreettinen esimerkki tästä niin sanotusta monikulttuurisesta yhteiskunnasta on se, että muslimeita on korkeissa hallituksen viroissa. Tämä ei kuitenkaan muuta sitä tosiasiaa, että olen hyvin pahoillani siitä, mitä Gujaratissa on tapahtunut. Haluan kuitenkin tässä yhteydessä huomauttaa, että Gujaratin tapahtumat eivät ole levinneet muualle Intiaan. Se on mielestäni näyttö siitä, että hindujen ja muslimien koalitio kunnioittaa yhä demokraattisia arvoja. Toisaalta meidän on syytä olla huolissamme lisääntyvästä muslimifundamentalismista, josta esiintyy merkkejä päivittäin Kashmirissa. Toissapäivänä sai vielä surmansa yhdeksän henkilöä hyökkäyksessä intialaiseen sotilasleiriin. Muslimiaktivistien ääriryhmien miliisijoukot, jotka vaativat Pakistaniin liittymistä, toimivat siellä hyvin aktiivisesti. Viime tiistaina sai myös surmansa 32 henkilöä intialaisessa sotilasleirissä. Tällä kertaa intialaiset naiset ja lapset pysyivät piilossa. Myös nämä asiat on tuotava tämän päätöslauselman johdosta kansainvälisen yhteisön huomion kohteeksi. Tämä järkyttävä välikohtaus korostaa jälleen kerran sitä, kuinka valtavan uhan yhä lisääntyvä terrorismi aiheuttaa. Mielestäni on täysin Euroopan unionin ja Euroopan parlamentin etujen mukaista tukea edelleen Intiaa oikeusvaltiona, jossa hinduja ja muslimeja kohdellaan samalla tavoin, samalla kun pyritään kunnioittamaan demokratian periaatteita.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, vaikka minut mainitaan luettelossa päätöslauselmaesityksen laatijana, ryhmäni ei ole allekirjoittanut tätä päätöslauselmaesitystä, vaikka me todennäköisesti tuemmekin sitä.
Kuten edelliset puhujat sanoivat, luultavasti kukaan meistä täällä salissa ei kieltäisi kiihkouskonnollisuuden tuhoisia seurauksia. Kuten jäsen Tannock mainitsi, kyse on Gujaratin tapauksessa itse asiassa kiihkohindulaisuudesta. Näiden niin sanottujen "pyhiinvaeltajien" toiminta johti 58 ihmisen järkyttävään joukkomurhaan. Me olemme nähneet sen seuraukset, jota kutsutaan kaunistellen "yhteisöjen väliseksi väkivallaksi".
Päätöslauselmaesityksessä todetaan ihmisoikeusjärjestöjen lukuisten riippumattomien selvitysten vahvistavan, että Gujaratin osavaltion virkamiehiä ja poliiseja oli osallisina väkivaltaisuuksissa, ja tämä osallisuus ulottuu syvälle. Kyse ei ole vain satunnaisesta katutappelusta vaan pitkäaikaisesta organisoidusta väkivallasta ja pelottelusta.
Human Rights Watch -järjestön raportissa todetaan, että Gujaratin hallitus päätti luonnehtia väkivaltaa spontaaniksi reaktioksi Ghodran tapahtumiin. Human Rights Watch -järjestön, lukuisten intialaisten ihmisoikeus- ja kansalaisvapausjärjestöjen ja Intian lehdistön valtaosan tekemät havainnot osoittavat, että hyökkäykset muslimeja vastaan koko osavaltiossa oli suunniteltu hyvissä ajoin ennen Ghodran välikohtausta sekä organisoitu poliisin laajan osallistumisen myötävaikutuksella ja läheisessä yhteistyössä hindulaista Intian kansallispuoluetta (Bharatiya Janata, BJP) edustavien valtion hallituksen virkamiesten kanssa.
Intian kansallinen ihmisoikeuskomissio julkisti 3. huhtikuuta väkivaltaa käsittelevän raporttinsa alustavat havainnot. Raportissa syytettiin voimakkaasti Gujaratin hallitusta siitä, että se oli epäonnistunut väkivallan hillitsemisessä. Juuri ne viranomaiset, joilta ihmisten olisi pitänyt voida etsiä turvaa, olivat monissa tapauksissa osallisina tuhoisissa hyökkäyksissä ja lisäämässä sellaisen väkivallan tasoa ja julmuutta, joka saa jokaisen kansalaisen tuntemaan itsensä uhatuksi uskonnosta tai taustasta riippumatta.
Alueella on nyt noin sata kansalaisjärjestöjen organisoimaa pakolaisleiriä. Vain muutama niistä saa tukea Gujaratin osavaltion hallitukselta. Sillä on vastuu näiden ihmisten hyvinvoinnista ja huolenpidosta nyt ja tulevaisuudessa.
Intian hallituksella on kokonaisvastuu pitää huoli siitä, että oikeus tapahtuu ja tämän väkivallan alkuunpanijat, organisoijat ja harjoittajat tuodaan oikeuden eteen. Heidän on myös varmistettava, että Gujaratin poliisivoimat pannaan tunnustamaan, että niillä on velvollisuus kaikkia ihmisiä kohtaan, jotka voivat olla uhattuina tai joita vastaan voidaan hyökätä, ei vain omiaan kohtaan.
Hallitukselta tarvitaan selkeitä viestejä siitä, ja me olemmekin saaneet muutamia sellaisia, että uskonnollisella suvaitsemattomuudella ja uskonnolliseen vihaan kiihottamisella ei ole sijaa sekulaarisessa, demokraattisessa Intiassa. Ryhmäni pitää myönteisenä Intian korkeimman oikeuden tämän vuoden maaliskuussa antamaa päätöstä, jossa kielletään kaikki uskonnolliset seremoniat Ayodhyassa siihen saakka, kunnes tapaukselle saadaan lopullinen oikeudellinen ratkaisu, jonka me toivomme edistävän rauhanomaista ja pitkäaikaista ratkaisua.

Carrilho (PSE).
Arvoisa puhemies, aloitan sanomalla, että tämä kiireellinen päätöslauselma ei ole paras tapa edistää Gujaratin yhäkin huolestuttavan tilanteen selvittämistä, pääasiassa siksi, että tässä valtiossa viime kuukasina ilmennyt väkivalta on osoitus koko aluetta, ei ainoastaan Intiaa, ravistelevasta ilmiöstä, joka on äärettömän mutkikas. Siinä yhdistyy yhteiskunnallisia tekijöitä, kuten köyhyys ja kaupunkien ghettoutuminen, järjestäytynyt rikollisuus, jonka kansainväliset kytkökset ovat tuntemattomia, poliittisen eliitin kykenemättömyys edistää ponnisteluja poliittisten ihanteiden mukaisesti sekä liukuminen uskonnolliseen suuntaan erityisesti fundamentalistisen äärimmäisyysajattelun kautta.
On kuitenkin perusteltua, että Euroopan parlamentissa ollaan huolissaan ilmiöstä, jonka seurauksena surmansa on saanut jo noin tuhat henkeä, tai jopa enemmän tietolähteestä riippuen. Nyt ei liene oikea hetki analysoida väkivaltaisuudet aiheuttaneita tapahtumia, mutta kannattaa korostaa, että kaiken alkuna oli 27. helmikuuta sattunut kahden junavaunun tulipalo, jossa menehtyi 58 henkeä, puolet naisia ja lapsia. Ei kuitenkaan ole mitään tämänkaltaiset teot oikeuttavaa syytä. Myöskään niitä seuranneita kostotoimia ei voida oikeuttaa millään tavalla. Kannattaa ottaa huomioon, että Godhra on syrjäseudulla sijaitseva kaupunkialue, jossa on suuri väestöntiheys ja piileviä yhteiskunnallisia konflikteja, jossa järjestysvallan toiminta on yleensä vaikeaa, sen lisäksi että paikallispoliisin jäsenet ottavat tuolloin tehtyjen selvitysten mukaan mahdollisesti osaa eri uskonnollisten lahkojen toimintaan.
On varmaa, että aluksi järjestysvallan puuttuminen asioihin ei onnistunut patoamaan väkivaltaa. Intian tasavallan demokraattiset toimielimet, erityisesti hallitus, oppositiopuolueet ja parlamentti, ottivat kuitenkin välittömästi kysymyksen hoitaakseen. Sain vierailla Intian parlamentissa juuri tuolloin, kun asiasta keskusteltiin siellä. Kiireellisiin toimiin ei ryhdytty ainoastaan hallituksen tahdosta, vaan myös opposition ja Intian tiedotusvälineiden voimakkaan painostuksen takia. Mainitsen vielä, että joskus intialaisen demokratian ulkopuolisilla kannanotoilla voi olla hyvästä tarkoituksestaan huolimatta päinvastaisia vaikutuksia, toisin sanoen ne voivat ruokkia erilaisia kansallismielisiä ja fundamentalistisia kantoja, olivatpa ne sitten islamilaisia tai hindulaisia. Joka tapauksessa suosittelen ryhmäni puolesta, että tämä päätöslauselma hyväksytään tarkistamatta sitä mitenkään, sillä pidämme sitä jokseenkin tasapainoisena.

Mann, Thomas (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, 1980-luvulla hindujen ja sikhien välillä oli väkivaltaisia yhteenottoja, 1990-luvun alussa niitä oli Bombayssa ja Uttar Pradeshissa hindujen ja muslimien välillä. Ja nyt Gujarat: molemmilla puolilla murhia, verilöylyjä, ihmisten polttamista, ja tämän vuoden helmikuun jälkeen noin 1 500 uhria.
Kansallismieliset hindupuolueet perustelevat radikalismiaan naapurivaltioiden muuttumisella yhä islamilaisemmiksi ja niiden vaikutuksella Intiaan. Toivoa väkivallan loppumisesta antaa Intian korkeimman oikeuden 13. maaliskuuta antama tuomio. Korkein oikeus päätti, että sitä maa-aluetta, jolta fanaatikot repivät moskeijan vuonna 1992 rakentaakseen sen paikalle hindutemppelin, ei saa siirtää radikaalille hindujärjestölle WHP:lle. Perustuslailliset takuut, kuten laki muslimiavioliitoista (muslim marriage law), jossa kunnioitetaan Intian muslimien perinnettä, ovat osoituksia Intian uskonnon- ja mielipiteenvapaudesta.
Sekularismi mainitaan Intian perustuslain johdanto-osassa. Myös sen 25 pykälässä, jossa taataan uskonnonvapaus, velvoitetaan Intian valtio suojelemaan kaikkia kansalaisiaan. Erilaisten etnisten ryhmien ja kulttuurien rauhanomaisen rinnakkainelon ihanteesta pidetään periaatteessa kiinni. Lähettämällä paikalle joitakin armeijan joukko-osastoja Intian hallitus yritti ilmaista maailman tiedotusvälineille valmiutensa lopettaa väkivalta. Lisäksi se kertoi mahdollisuudesta auttaa uhrien omaisia noin 35 miljoonan euron avustuksilla.
Intian oikeusministeri on äskettäin vahvistanut oikeaksi kansainvälisen arvostelun monien radikaaleihin kohdistettujen menettelyjen täydellisestä riittämättömyydestä, varsinkin, kun Intia on jo aikoja sitten allekirjoittanut maailmanlaajuisesti hyväksytyt ihmisoikeussopimukset. PPE-DE-ryhmän mielestä olisi hyvä, jos tällaisille oivalluksille tulisi jatkoa.

Martínez Martínez (PSE).
Arvoisa puhemies, Intia on valtio, jonka itsenäistyminen ja perustaminen viime vuosisadan puolessa välissä oli mahdollista massiivisen ja maailmanlaajuisesti arvostetun yhteiskunnallisen liikkeen ansiosta, joka käytti poliittisena aseenaan passiivista vastarintaa. Mahatma Gandhi johti intialaisia periaatteenaan väkivallattomuus, suvaitsevaisuus ja uskonnollisten erojen voittaminen vaikuttavassa tarinassa, joka on jäänyt historiaan yhtenä tärkeimmistä ja arvokkaimmista rauhanomaisen poliittisen menetelmän voitoista, sillä sen avulla perustettiin väestömäärältään maailman suurin demokratia ja sellainen yhteiskunta, jota pidetään rotujen, kielten ja lyhyesti sanottuna kulttuurien rinnakkaiselon malliesimerkkinä.
Kaikesta huolimatta Intiassa on aina ollut kiihkouskonnollisia väkivaltaisuuksia. Yksi merkittävimmistä näiden väkivaltaisuuksien uhreista oli itse Mahatma, mutta hänen jälkeensä murhattiin myös pääministeri Indira Gandhi sekä hänen poikansa - joka oli myös pääministeri - ja muita henkilöitä. Näiden merkittävien henkilöiden lisäksi tuhannet viattomat ovat joutuneet suvaitsemattomuuden ja kiihkoilun uhreiksi.
On paradoksaalista, että juuri siellä, missä aineelliset ja sosiaaliset tarpeet ovat suurimpia, syntyvät ja kehittyvät myös uskonnolliset ääriliikkeet ja suvaitsemattomuus. Puhumme nyt maasta, jossa eriarvoisuudet tekevät tuhoa ja jossa fyysinen ympäristö ja luonnonkatastrofit vaikeuttavat usein kansan elämää entisestään, ja erityisesti tällä alueella enemmistöuskontojen kannattajien ja toisten pienempien yhteisöjen väliset väkivaltaisuudet ovat leimanneet ja tahranneet pysyvästi maailman suurimman demokratian historian.
Kansainvälisen yhteisön on pyydettävä Intian hallitusta takaamaan kansalaistensa turvallisuus ja tekemään se yhtä päättäväisesti kuin se vastaa muihinkin kehityshaasteisiin, joissa se on saavuttanut jo melko hyviäkin tuloksia. Intian hallituksen on jatkettava ponnistuksiaan ja myönnettävä riittävästi varoja, jotta siirtymään joutuneet henkilöt voivat palata kotiseudulleen ja jotta voitaisiin palauttaa jälleen sopu Gujaratiin ja muille alueille, jotka ovat kärsineet viimeaikaisista väkivaltaisuuksista, joista olemme keskustelleet. Lisäksi hallituksen on myös selvitettävä ne tapaukset, joissa turvallisuusjoukot ovat sekaantuneet uskonnollisiin ja poliittisiin yhteenottoihin.
Euroopan unionin on tuettava näitä ponnistuksia ja toimitettava alueelle kiireellisesti kaikki mahdollinen apu.

Dupuis (NI).
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, uskon, että Intiassa nyt yllättäen alkaneet tapahtumat ovat kuten monet teistä ovat ilmoittaneet osittain seurausta siitä tunnelmasta, joita Eurooppa ja länsimaat ovat pitäneet yllä suuressa osassa maailmaa 40 viime vuoden aikana. Ei siis pidä hämmästyä, että nyt myrskyää.
Nämä uskomattomat äkilliset mielenmuutokset, jotka ovat loogisia, kuten jäsen Lambert meille juuri osoitti, ovat samanlaiset kuin ne, joita me olemme tai joita te olette tehneet Palestiinan kohdalla: se, että pääministeri Sharon meni moskeija-alueelle tai Temppelivuorelle, oikeutti ne attentaatit, joiden takana olivat niin sanotut kamikazet, jotka todellisuudessa olivat vain murhaajia. Sillä, että 60 pyhiinvaeltajaa tuikkaa itsensä tuleen, perustellaan ja oikeutetaan nyt väkivalta, jota muslimit ovat heitä vastaan harjoittaneet.
Mielestäni kaikki tämä on seurausta tästä kyvyttömyydestä ja tästä suhteellisesta demokratiasta, joka nyt leviää Euroopassa ja joka estää meitä pureutumasta ongelmien ytimeen, joka estää meitä muistamasta, että Intia on nykyään miljardilla asukkaallaan maailman suurin demokratia, joka estää meitä tajuamasta, että menemällä Beijingiin pikemmin kuin Delhiin me edistämme diktatuuria, että viemällä Pakistaniin aseita 40 jopa 50 vuoden ajan me vahvistamme diktatuuria ja että toimimalla niin kuin olemme toimineet Taleban-hallinnon kanssa tai jättämällä tekemättä sen, mitä meidän olisi pitänyt tehdä, olemme saaneet aikaan Afganistania ja erityisesti afgaaninaisia koettelevan murhenäytelmän.
Nämä yhteen kasautuneet tapahtumat ovat aiheuttaneet ne seuraukset, jotka ovat nyt nähtävissämme, ja olen sitä mieltä, että vaikka joistakin asioista voi moittia Intian viranomaisia, ei riitä, että esitämme moitteita. Mielestäni meidän on nähtävä, miten esimerkillisiä tuon suuren maan toimet ovat olleet: sotajoukkoja on lähetetty selvittämään Gujaratin osavaltion levottomuuksia, tutkintakomitea on nimitetty, asioita on viety korkeimman oikeuden ratkaistavaksi. Kaikki nämä toimet ovat olennaisen tärkeitä sen kehitysvaikeuksista huolimatta.
Hyvä jäsen Marset Campos, olen sitä mieltä, että jos on jokin ongelma, se ei ole maailmanlaajuistuminen vaan sen puuttuminen. Komissiossa on vieläkin en tiedä, pystyykö komission jäsen Nielson vastaamaan tähän kysymykseen erityisyksikkö, joka valvoo, että intialaisia tekstiilejä ei saavu Euroopan unionin alueelle. Jokainen kuitenkin tietää, että tekstiiliala on yksi niistä aloista, joiden ympärille Intia voisi luoda kehitystä ja aikaisempaa vahvemman talouden. Kymmenen vuoden ajan maailmanlaajuistumisen alkamisesta lähtien Intiassa on tapahtunut kasvua 67 prosenttia. Tällaista ei tapahtunut ennen maailmanlaajuistumista.
Eläköön siis maailmanlaajuistuminen, mutta haluan sanoa eläköön molemminpuolinen maailmanlaajuistuminen! Emme voi jatkuvasti kuvitella voivamme viedä Intiaan omia tuotteitamme ja estää intialaisia tuotteita saapumasta meidän maihimme. Tämä on kehityksen ja demokratian ehto Intiassa ja ehkä myös meillä.

Nielson
Arvoisa puhemies, komissio yhtyy hyvin pitkälti arvoisien jäsenten huoleen jatkuvasta väkivallasta intialaisessa Gujaratin osavaltiossa, tilanteesta, joka antaa vakavan syyn huoleen humanitaarisin perustein.
Useiden jäsenvaltioiden diplomaattisten edustustojen tapaan komission New Delhin edustusto lähetti tiedusteluvaltuuskunnan Gujaratiin arvioimaan tilannetta paikan päällä. Komissiolla on merkittävä yli 100 miljoonan euron yhteistyöohjelma Gujaratissa. Olin siellä tammikuussa tapaamassa osavaltion hallitusta, tutkimassa vuosi sitten tapahtuneen maanjäristyksen tuhoja ja yrittämässä vauhdittaa jälleenrakennustoimintojamme.
Mainitsemani komennus oli erilainen ja ongelmallisempi taustansa vuoksi, mutta oli tarpeen lähettää valtuuskunta Gujaratiin arvioimaan, oliko levottomuuksilla vaikutusta periaatteisiin, joihin yhteistyömme perustuu, mukaan lukien ihmisoikeuksien, demokratian ja oikeusvaltion kunnioittaminen.
Havainnot olivat erittäin huolestuttavia. Väkivalta oli paitsi laajalle levinnyttä, niin monissa tapauksissa se oli myös äärimmäisen raakaa. Epävirallisissa luvuissa kuolleiden määräksi arvioidaan 2000, useimmat heistä olivat muslimeja. Valtuuskunta kuuli myös Intian tiedotusvälineiden ja Intian ihmisoikeuskomission esittämiä syytöksiä, joiden mukaan Gujaratin valtion viranomaiset olivat kohdelleet hindumellakoitsijoita helläkätisesti.
Intian terveen ja elinvoimaisen demokraattisen perinteen mukaisesti maassa on ollut vireillä vilkas keskustelu Gujaratin tapahtumien seurauksista ja hallituksen velvollisuuksista osavaltion tasolla ja kansallisella tasolla. Olen varma, että Intian sitoutuminen demokratiaan ja oikeusvaltioon varmistaa, että ne, jotka olivat vastuussa näistä julmuuksista, saatetaan niistä vastuuseen ja että uhreille annetaan apua. Keskushallinto ja osavaltion hallitus ovat jo ryhtyneet tämänsuuntaisiin toimiin.
EU:n troikka on ilmaissut kriisiä koskevan huolemme Intian hallitukselle sekä Delhissä että Madridissa, ja komissio on osallistunut näihin virallisiin yhteydenottoihin. Humanitaarisesta näkökulmasta komissio tutkii parhaillaan mahdollisuutta antaa humanitaarista apua levottomuuksien uhreille ECHO:n välityksellä. Tätä koskevaa päätöstä odotetaan kahden seuraavan viikon aikana. Siitä kerrotaan tietysti heti arvoisille parlamentin jäsenille.

Puhemies. -
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 17.30.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B5-0286/2002 Van Orden, Deva, Parish, Foster, Banotti, Corrie, Gahler, Korhola, Lehne, Maij-Weggen ja Sacrédeus PPE-DE-ryhmän puolesta, Andrews UEN-ryhmän puolesta, Belder EDD-ryhmän puolesta: Zimbabwen tilanne,
B5-0295/2002 Sjöstedt, Seppänen ja Frahm GUE/NGL-ryhmän puolesta: Zimbabwen tilanne,
B5-0300/2002 Maes, Isler Béguin ja Lucas Verts/ALE-ryhmän puolesta: Zimbabwen tilanne,
B5-0303/2002 Van den Bos ELDR-ryhmän puolesta: Zimbabwen tilanne.

Gahler (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Zimbabwen kielteinen kehitys on valitettavasti kääntäen suhteessa siihen kansainväliseen huomioon, jota Zimbabwe on saanut osakseen maaliskuun epärehellisten presidentinvaalien jälkeen. Yksi dramaattisimmista vaikutuksista on esimerkiksi kasvava elintarvikepula, joka on suurelta osin ihmisten eli Mugaben hallinnon syytä, kuten komission jäsen Nielson on jo toisessa yhteydessä maininnut. Olemme kuulleet, että noin 50 000 ihmistä on Zimbabwessa pakomatkalla, koska Mugaben joukot vainoavat ja kiusaavat heitä. Kuulemme päivittäin maatilojen ryöstämisestä ja siitä, että Zimbabwen johtava luokka kahmii häikäilemättä itselleen vierasta omaisuutta, nähtävästi niin kauan kuin se vain on mahdollista.
Haluaisin kuitenkin muistuttaa myös toisesta oikeastaan skandaalimaisesta menettelystä, nimittäin neuvoston käyttäytymisestä tässä yhteydessä. Sain eilen vastauksen neuvostolle esittämääni kysymykseen, ja esitin lisäkysymyksen siitä, miltä näyttää niiden tarkoin kohdennettujen sanktioiden väliaikatilanne, joita valtiossa on määrätty tiettyjä henkilöitä vastaan. Halusin tietää, mikä on myöntämättä jätettyjen viisumien tilanne. Vastauksena oli, että se on kansallisvaltioiden asia. Kyllä kai siitä asiasta olisi voinut kysyä muiltakin!
Sitä paitsi herää todella kysymys, miten neuvosto perustelee nämä toimenpiteet valtiossa, joka on vapaan pudotuksen tilassa, kuten komission jäsen Patten asian muotoili eräässä valiokunnan kokouksessa. Kysyn itseltäni, miten neuvosto on päätynyt siihen, että vapaan pudotuksen tilassa olevan valtion annetaan jäädä pois toimenpiteitä koskevalta esityslistalta!
Huhtikuussa asian käsittelyä lykättiin, toukokuussa pitkälle menevää päätöksentekoa on samoin lykättävä, koska puheenjohtajakolmikkoa (high level troika) ei ole vielä lähetetty paikalle, ja nyt sen on määrä matkustaa sunnuntaina. Tässä yhteydessä moitittavaa on oikeastaan, että Ranska, Belgia ja itse puheenjohtajavaltio ovat jo etukäteen yrittäneet vesittää tämän puheenjohtajakolmikon tehtävää jo tehtävänasettelun (terms of reference) avulla. Se on itse asiassa uskomatonta, kun otetaan huomioon valtiossa vallitseva tilanne! Taas puhutaan jo yhteistyön aloittamisesta uudelleen, vaikka toteuttamiamme toimia ei oikeastaan ole edes arvioitu.
Kysyn tosiaankin itseltäni, mitä valtiossa täytyy vielä tapahtua, jotta neuvosto kiinnittäisi taas hiukan enemmän huomiota omaan vastuuseensa. Toivon ainakin, että ne diplomaatit, joiden asemapaikka on Hararessa, antavat ensi käden tietoja tilanteen dramaattisesta kehittymisestä tälle puheenjohtajakolmikolle, joka on sunnuntaista alkaen liikkeellä eteläisessä Afrikassa Zimbabwen asioissa.
Euroopan parlamentti ei voi hyväksyä, että neuvosto yrittää jättää näin polttavan eteläistä Afrikkaa koskevan aiheen tällä tavoin huomiotta ja että se ei ennen kaikkea ole myöskään valmis esimerkiksi kokeilemaan tähän Zimbabwen kehitykseen uutta ohjelmaa Afrikan kehittämiseksi. Nämä ovat niitä asioita, joita meidän olisi joka tapauksessa vaadittava.

Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, keskustelemme ennen kaikkea Zimbabwesta, ja tärkeä kysymys on, mikä oikeastaan auttaa. Olemme hyväksyneet tässä parlamentissa jo useita päätöslauselmia Zimbabwesta. Meillä on Brittiläisen kansainyhteisön päätös. Meillä on AKT:n ja EU:n yhteisen kokouksen päätös. Mitä muuta me oikeastaan voimme vielä tehdä? Kaikesta huolimatta ryöstely ja murhaaminen vain jatkuu. Mugabe näyttää olevan koskematon. Tällä hetkellä uhkaa myös suuri nälänhätä. Olisi varmasti erittäin vaikeaa kieltäytyä antamasta elintarvikkeita nälkää näkeville. Mielestäni niitä on aina annettava. Onko kuitenkaan mitään keinoa saada Mugabe järkiinsä? Toinen mahdollisesti käytettävissä oleva keino on painostaa Zimbabwen ympärillä sijaitsevia SADEC:n jäsenvaltioita, erityisesti Etelä-Afrikkaa. Uskoakseni Etelä-Afrikka voisi vaikuttaa merkittävällä tavalla, ja jos se suhtautuu vakavasti uuteen Afrikan kehittämistä koskevaan NEPAD-ohjelmaan, myös sen pitäisi ponnistella hieman enemmän, jos se haluaa voida laskea Euroopan unionin avun varaan tässä tärkeässä Afrikkaa koskevassa talousohjelmassa.
Myös toista keinoa voitaisiin ehkä vielä käyttää. Olemme jo puhuneet aiemmissa päätöslauselmissa häpeää aiheuttavista seuraamuksista. Olisiko mahdollista, että Euroopan komissio laatisi luettelon Zimbabwen vallanpitäjien omistuksista Euroopassa? Kuinka ne on saatu ja milloin? Mistä raha on tullut? Kiinteistörekisterit ovat Euroopassa enimmäkseen julkisia samoin kuin Afrikassa, vaikka tilanne on siellä vaikeampi. Voisiko komissio ryhtyä toimiin ja tehdä tästä tutkimuksen ja julkistaa sen BBC:n ja muiden kanavien kautta, joita kuunnellaan myös Afrikassa? Silloin voimme painostaa vielä hieman enemmän ja saattaa maan vallanpitäjät häpeään.

Nielson
Komissio yhtyy huoleen Zimbabwen presidentinvaalien jälkeisestä tilanteesta nykyisen hallituksen oikeutuksen, lehdistönvapauden kysymyksen, jatkuvan väkivallan, talouskriisin ja siihen liittyvän elintarvikepulan osalta.
On selvää, ettei vaalitulos heijastanut Zimbabwen kansalaisten tahtoa. Vaaleihin johtaneelle prosessille samoin kuin vaalien järjestämiselle olivat tunnusomaisia viranomaisten tahalliset yritykset estää vapaat ja oikeudenmukaiset vaalit.
Me olemme erityisen huolestuneita jatkuvasta väkivallasta ja Zimbabwessa vallitsevasta sorrosta sekä opposition, kansalaisyhteiskunnan ja riippumattoman lehdistön murskaamisesta. Ehdottomalla etusijalla on väkivallan lopettaminen ja poliittisen konfliktin ratkaiseminen neuvottelemalla. Ainoastaan yhteiskuntarauhan myötä voidaan palauttaa oikeusvaltio ja sitä kautta valtiollisten instituutioiden, kuten turvallisuusjoukkojen, puolueettomuus.
EU on ottanut käyttöön kohdennettuja pakotteita johtavan puolueen jäseniä vastaan ja jäädyttänyt kahdenväliset ministeritason yhteydet. On mahdollista, että neuvosto saattaa päättää pakotteiden laajentamisesta umpikujaan ajautuneen tilanteen, puolueiden välisen vuoropuhelun edistyksen puutteen ja Zimbabwessa näkemämme jatkuvan sorron ja väkivallan vuoksi.
Haluaisin korostaa, että Zimbabwen tilanteesta on tullut nyt hyvin todellinen hätätilanne, ja siitä tulee todennäköisesti pitkä sellainen.
Olemme ennakoineet humanitaarisia tarpeita ja käsittelemme parhaillaan elintarvikepulaa sekä pakolaisten ja maan sisällä siirtymään joutuvien ihmisten tarpeita. Välittömien tarpeiden kattamiseen on käytettävissä 18 miljoonaa euroa. Tämä summa ei ole kiinteä, mutta se heijastaa sitä tarvekartoitusta, jonka me olemme toistaiseksi tehneet. Tällä tavalla me normaalisti toimimme. Meidän on varmistettava, että tämä on päätöstemme perustana. Näitä varoja hallinnoivat maailman elintarvikeohjelma ja eri kansalaisjärjestöt, mikä kuvastaa tarvetta välttää poliittisia pelejä.
Vaikka me olemme valmiita ponnistelemaan kovasti auttaaksemme maan väestöä, olemme täysin tietoisia raporteista, joissa viitataan siihen, että Zimbabwen hallitus käyttää elintarvikekriisiä poliittisiin tarkoituksiin. Me olemme yhteyksissämme Zimbabwen viranomaisiin korostaneet järjestelmällisesti, että kaikkia niitä, joihin humanitaarinen hätätila vaikuttaa, on autettava heidän poliittisesta vakaumuksestaan riippumatta, ja toistaneet tarpeen jakaa elintarvikkeita puolueettomasti. Valitettavasti noin 18 kuukautta sitten yksi yrityksistämme jakaa elintarvikkeita tasapuolisesti keskeytettiin väkivaltaisesti.
Me olemme lisäksi korostaneet, että Zimbabwen - joka oli kerran elintarvikkeiden viejämaa - nykyinen elintarvikepula on pääasiassa seurausta virheellisistä politiikoista ja vain osittain kuivuuden tulosta. Kuivuusongelma on kuitenkin alueellinen ongelma, jolla on se kielteinen vaikutus, että on vaikeampaa ostaa ruokaa alueelta Zimbabwen auttamiseksi. Asiat ovat siten monimutkaisempia kuivuuden vuoksi, mutta ne todelliset ongelmat, joita me kohtaamme Zimbabwessa, eivät johdu pohjimmiltaan kuivuudesta vaan virheellisistä politiikoista.
Meidän mielestämme kansainvälisen yhteisön pitäisi seurata tilannetta erittäin tiiviisti. Euroopan unionin troikka vierailee eteläisen Afrikan kehitysjärjestöön SADC:hin kuuluvien maiden alueella ensi viikolla, ja tämän matkan tarkoituksena on keskustella SADC-maiden kanssa toimintatapojen etsimisestä ja tukea alueellisia ponnisteluja, joiden tarkoituksena on saada välitystoiminnan avulla aikaan poliittinen neuvotteluratkaisu Zimbabwen sisäiseen kriisiin. Me toivomme käynnistävämme todellisen vuoropuhelun Zimbabwesta ja edistävämme EU:n ja SADC-alueen välistä koordinointia. Itse asiassa me onnistuimme talven ja alkukevään vaikeiden kuukausien aikana vakiinnuttamaan tiiviin poliittisen vuoropuhelun SADC-alueen kanssa poliittisella tasolla, mutta meidän on vietävä tätä keskustelua eteenpäin yrittääksemme saada aikaan myönteisen vaikutuksen Zimbabwen tilanteeseen.
Jäsen Mulderin ehdotuksesta, joka koski toimenpiteisiin ryhtymistä Zimbabwen johtajien Euroopassa olevien varojen osalta, haluan sanoa, että me emme ole onnistuneet kovinkaan hyvin täyttämään Nigerian oikeutettua ja laillista vaatimusta tunnistaa ja saada takaisin rahat, jotka edellinen sotilashallitus varasti. Jotakin edistystä on onneksi tapahtunut useiden tuomioistuinten päätösten myötä, ja se on tärkeää. Mainitsen tämän havainnollistaakseni, miten vaikeaa on tehdä pelkästään jotakin tämänkaltaista, mutta se on ala, jota meidän on tutkittava.
Meidän on keskusteltava tämänkaltaisten pakotteiden yhteydessä ekstraterritoriaalisuuden kysymyksestä, eikä se ole kovin helppoa. Niissä keskusteluissa ja päätöksissä on vaakalaudalla tärkeitä periaatteita. Joten niin myönteisenä kuin pidänkin jäsen Mulderin puheenvuoron vaikuttimia ja ajattelun suuntaa, meidän on oltava varovaisia siinä mitä teemme.

Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, olen kiitollinen komission jäsenen vastauksesta. Tämä tilanne eroaa mielestäni hieman Nigerian tilanteesta, koska sikäli kuin muistan sanomalehdistä, se koski pääasiassa sveitsiläisiä pankkitilejä, ja osa rahoista saatiin sieltä takaisin. Ajattelen kuitenkin etupäässä Euroopan unionin maissa ja luultavasti myös Yhdysvalloissa olevaa aineellista omaisuutta.
Voitaisiin ehkä tutkia, mitä on ostettu kahden viime vuoden aikana tai niillä main, ja se voitaisiin jäljittää ja tämä tosiasia julkistaa. Sitten ihmiset Zimbabwessa voisivat kysyä itseltään: mistä rahat tulivat? Miten he pystyivät tekemään sen? Kaikki nuo asiat ovat Euroopassa täysin julkisia, ja se edellyttää vain, että komission virkamies ottaa selvää asiasta ja tekee siitä joitakin tutkimuksia ja sitten julkistaa asian.

Gahler (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, vielä lyhyt kysymys komission jäsenelle: onko komissio siten valmis puoltamaan neuvostolle sitä, että tämän nyt eteläiseen Afrikkaan matkustavan puheenjohtajakolmikon tehtävänasettelua ei vesitetä ja rajoiteta, vaan siellä paikan päällä todella puhutaan ja neuvotellaan myös Zimbabwen naapurivaltioiden kanssa tilanteen vakavuuden mukaisesti?

Nielson
Arvoisa puhemies, voin sanoa jäsen Gahlerille, että troikka on oma lukunsa, mutta me komissiossa käymme jatkuvaa ja melko tiivistä vuoropuhelua koko alueen hallitusten kanssa, troikan kanssa tai ilman. Me puhumme puhelimessa, me tapaamme myös epävirallisesti, ja minä näen tämän troikan tehtävän sen ajoituksen ja näkyvyyden vuoksi tapana selventää tilanteen vakavuutta. Se on myös hyvä viesti SADC-alueen kumppaneillemme, että me haluamme vaihtaa järjestelmällisemmin, jatkuvasti ja erittäin suoraan näkemyksiä tämänkaltaisista ongelmista ja kehittää tätä ajatustenvaihtoa. Meidän on kuitenkin tehtävä se tavalla, joka antaa heille uskoa ryhtyä vuoropuheluun kanssamme.
Näin se on tehtävä. Me emme missään oloissa rajoita troikan toimeksiantoa, koska tämä koko asia, tämä koko keskustelu on osa jatkuvaa poliittista vuoropuhelua alueen kanssa.
Jäsen Mulderille, kyllä, se kuulostaa helpolta, kun te sanotte sen, ja näin olisi, jos me voisimme olla varmoja, että kiinteistörekisteriin on merkitty oikeat nimet. Näin ei ehkä kuitenkaan ole. Joten jonkin todella merkityksellisen asian aikaansaaminen on vaativampaa kuin te väitätte. Palaan toimittajien Watergate-tapauksessa tekemien tutkimusten yhteydessä antamaan neuvoon - seuraa rahaa - mielestäni on järkevää yrittää seurata tätä suuntaa.

Puhemies. -
Kiitoksia paljon, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 17.30.
(Istunto keskeytettiin klo 17.20 ja sitä jatkettiin klo 17.30.)

Posselt (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, keskustelu keskeytettiin tänään iltapäivällä kaksi kertaa yli 15 minuutiksi, ensin ennen ajankohtaiskeskustelua ja sitten vielä ajankohtaiskeskustelun jälkeen. Halusin vain sanoa, että pyydän asiasta vastaavia virkamiehiä arvioimaan torstai-iltapäivien ajankäytön tulevaisuudessa toisin - näin käy aina torstai-iltapäivisin - nimittäin siten, että aikaa lisätään automaattisesti 20 minuuttia. Jos nimittäin jaetaan 20 minuuttia tähänastista enemmän puheaikaa, aika menee aivan tarkkaan tasan. Jos kaikki puheenpitäjät ovat kerrankin kaikki todella paikalla, mitä toivoisin, silloin pahinta, mitä voisi tapahtua, olisi, että tämä äänestys pidettäisiin klo 17.45 eikä klo 17.30. Tähän asti olemme joka tapauksessa äänestäneet klo 18.30. Arvoisa puhemies, pyydän teitä innokkaasti sanomaan istunnosta vastaaville virkamiehille, että aikaa on arvioitava hiukan suurpiirteisemmin. Edeltäjänne keskeytti minut nuijallaan tänään melko täsmällisesti kahden puheenvuoron yhteydessä. Kunnioitan sitä, mutta silloin ohjelmaan ei saa syntyä aukkoja.

Puhemies. -
Arvoisa jäsen Posselt, kiitän teitä huomautuksestanne ja haluan vakuuttaa teille, että välitän eteenpäin huomautuksenne, jonka olen jo kirjannut.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, aikomukseni on antaa selitys siitä, miksi äänestin tämän mietinnön puolesta, mutta huolestuinkin siitä, että koska minut on valittu eläkeläisten edustajaksi, ehkä olenkin äänestysselityksissäni hieman liian puolueellinen vanhusten ja eläkeläisten hyväksi. Niinpä halusin pyytää neuvoa nuorimmalta tänään istuntosalissa paikalla olevalta jäseneltä, ja nuorin tällä hetkellä istuntosalissa paikalla oleva jäsen istuu kuin sattumalta vieressäni, ja hän on jäsen Kauppi. Hän vastasi minulle sanomalla: "Mielestäni puoltava äänestys on hyödyllinen, jotta Yhdistyneiden Kansakuntien politiikkoja voitaisiin koordinoida koko maailmassa paremmin koko maailman vanhusten ja eläkeläisten hyväksi."
Jos niin nuori jäsen puhuu vanhusten puolesta, tämä tarkoittaa, että me kaikki iästämme riippumatta pidämme tärkeänä, että vanhuksia ja eläkeläisiä autetaan aikaisempaa enemmän. Voin siis vain toivoa, että Euroopan unionilla on tulevaisuudessa vain yksi edustaja Yhdistyneissä Kansakunnissa, ja toivon tämän edustajan olevan nuori Piia-Noora Kauppi, joka on antanut paitsi eläkeläispuolueelle, myös kaikille tässä Strasbourgissa sijaitsevan parlamentin istuntosalissa oleville jäsenille osoituksen siitä, että hänelle vanhusten asiat ovat tärkeitä.

Puhemies. -
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.

