Институционални аспекти на присъединяването на Европейския съюз към Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи - Конференция за преразглеждане на Римския статут на Международния наказателен съд - Кампала, Уганда (разискване)
Председател
Следващата точка е общото разискване относно:
доклада на Ramón Jáuregui Atondo, от името на комисията по конституционни въпроси, относно институционалните аспекти на присъединяването на Европейския съюз към Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, и
изявленията на Съвета и на Комисията относно Конференцията за преразглеждане на Римския статут на Международния наказателен съд - Кампала, Уганда.
Ramón Jáuregui Atondo
Г-жо председател, г-н член на Комисията, г-н Лопес Гаридо, мисля, че днес е важен ден. Знам, че в Парламента значимите дни са много, но искрено вярвам, че след приемането на Договора от Лисабон на 1 декември 2009 г. мандатът на Европейския съюз за подписване на Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи беше сред главните приоритети в процеса на европейска интеграция.
Затова смятам, че сега ставаме свидетели на резултата от един продължителен стремеж - част от историческия процес на европейската интеграция - защото човешкото достойнство, правата на човека, демокрацията и принципите на правовата държава са част от същността на процеса на европейска интеграция, който е от историческо значение.
Докладът, който ще бъде приет утре, осъществява този мандат, възложен на Европейския съюз, след като в Договора от Лисабон се изисква присъединяването към Конвенцията. Бих искал да обобщя съдържанието на настоящия доклад, основаващ се на три основни идеи.
Най-напред, бих искал да изтъкна, че не само държавите-членки защитават правата на човека. Чрез новия си статут на юридическо лице съгласно Договора от Лисабон сега Европейският съюз е защитник на правата на човека, а държавите-членки могат да постигнат развитието на държава на Европейския съюз. Това е осъществимо, ако всяка държава възприеме принципите на Европейската конвенция и подлежи на външен за Европейския съюз съд, който да гарантира изпълнението на тези принципи навсякъде и по всяко време.
Втората идея е осигуряването на ново право и нов съд за европейската общественост: правото на европейците да се обръщат към този нов съд с оглед на гарантирането на правата, заложени в Конвенцията по отношение на Европейския съюз или държавите-членки, когато прилагат правото на Съюза.
Дори дейностите на Европейския съюз, свързани с външната политика, полицията, сигурност извън нашите граници и международното сътрудничество, подлежат на принципите на Европейската конвенция за правата на човека. Какво означава това? Според мен, госпожи и господа, в исторически план това е голяма крачка напред в процеса на интеграция и в изграждането на най-съществената европейска идея за човешко достойнство, която, както беше споменато по-рано, отговаря на исканията на европейското общество.
Също така, това предполага утвърждаване на европейската система за защита на основните права, тъй като, заедно с Хартата на основните права и Договора от Лисабон, тя създава предпоставки, правна защитна рамка, която е почти идеална и следователно е най-напредничавата в света. Присъединяването ще засили също така доверието в Съюза от страна на трети държави, тъй като той редовно изисква спазването на правата на човека в рамките на своите двустранни отношения.
Настоящият доклад разглежда институционални и правни въпроси, които няма да описвам сега. Това, което искам да подчертая е, че тук и сега се поставя началото на един процес, тъй като, заедно с настоящия доклад, изготвен съвместно с комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи и комисията по външни работи, Комисията вече разполага с позиция, рамка за преговори, която ще й позволи да се върне в Парламента, за да приеме настоящото споразумение и ще предостави възможност на държавите-членки да ратифицират присъединяването към Европейската конвенция. Бих искал да благодаря на г-жа Рединг за бързината, с която Комисията прие мандата за преговори, както и на Европейския съвет, който ще направи това в близко бъдеще. Освен това бих искал да благодаря и на г-жа Gál и г-н Preda за тяхното сътрудничество в другите две комисии. Госпожи и господа, смятам, че това е водеща новина.
Диего Лопес Гаридо
Г-жо председател, както каза г-н Jáuregui, разискването, което предстои да проведем, както и това, което току-що приключи, са от изключителна важност. Смятам, че човечеството предприема историческа крачка напред поради факта, че защитата на правата на човека престава да бъде отговорност единствено на държавата, която е традиционен политически участник през последните няколко века, и се превръща в нещо, което по отношение на защитата на човечеството се простира отвъд границите на държавите и установява редица механизми и институционални гаранции с оглед на по-добрата защита на общочовешките ценности.
Европейската конвенция за правата на човека, която вероятно е едно от най-големите богатства, които притежава Европа, и Международният наказателен съд, който излиза извън рамките на Европа, са примери за напредъка, който се осъществява в днешно време, към глобализация и защита на правата на човека.
По отношение на Европейската конвенция за правата на човека, не би могло да се добави много към речта на г-н Jáuregui и неговия отличен доклад, изготвен съвместно с докладчиците, г-н Preda и г-жа Gál, относно въпроса за подписването от страна на Европейския съюз на Европейската конвенция за правата на човека.
Бих искал да повторя голяма част от казаното от г-н Jáuregui и да подчертая, че подписването на конвенцията представлява неразделна част от европейската интеграция, което следователно укрепва Европейския съюз. Освен това към конвенцията се присъединява главния нов елемент от Договора от Лисабон - Хартата на основните права на Европейския съюз - чрез което се обединяват усилията в общата работа. Това е една от задачите - не само от политически, но и от технически характер - на Европейския съд по правата на човека и Съда на Европейския съюз, без дори най-малко да нарушава тяхната юрисдикция.
Освен това настоящата инициатива, предвидена в Договора от Лисабон, повишава и авторитета на Европейския съюз по отношение на защитата на правата на човека, тъй като ние не изискваме от държавите от ЕС, а от европейските държави да допринесат за укрепването на Европейската конвенция за правата на човека. С други думи, изискваме от тях да гарантират, че правата, заложени в Конвенцията, се зачитат и защитават и по този начин самият Европейски съюз, а не само държавите-членки, ще подлежат на компетентността на Европейския съд по правата на човека. Това повишава нашият авторитет, както много точно е казано в доклада на г-н Jáuregui.
По отношение на Международния наказателен съд, смятам, че настоящият момент също ще бъде посочен като исторически и от голямо политическо значение, защото след няколко дни ще се състои Конференцията за преразглеждане на Римския статут. Това е единствената задължителна конференция, която трябва да се състои за преразглеждане на Римския статут при необходимост и за изготвяне на оценка на изключително важната стъпка напред, а именно Международния наказателен съд.
Ето защo това е събитие от особено значение, което днес се разглежда в Комитета по политика и сигурност, и утре ще подлежи на обсъждане в Комитета на постоянните представители (Coreper). Надяваме се, че през следващата седмица ще бъде приета резолюцията на Съвета, така че да можем да се присъединим към положителната оценка на Международния наказателен съд, дадена от други държави, като например държавите от Латинска Америка, които членуват в Съюза на южноамериканските нации (Unasur).
Говорим за Международен наказателен съд, който се ангажира да защитава правата на човека и следователно да завежда дела за престъпления срещу човечеството в международен план. Този ангажимент беше поет от Европейския съюз и неговите държави-членки. Бих искал да ви припомня, че през 2003 г. имаше общо становище, през 2004 г. имаше план за действие и споразумение на Европейския съюз относно сътрудничество със Съда през 2006 г. Всички държави-членки на Европейския съюз сега са страна по Римския статут затова сега попадат в компетентността на Международния наказателен съд.
Смятам, че това е изключително важно с оглед на подчертаването на ролята, която Международният наказателен съд играе на световната сцена, както и ангажимента на Европейския съюз за укрепването на тази позиция. В настоящия момент Международният наказателен съд работи основно в Африка, но Конференцията в Кампала показва на хората в Африка, че ние не сме срещу Африка - напротив, ние подкрепяме Африка.
Това е още една причина, поради която Конференцията за преразглеждане е много важна. Тя е отворена за всички държави, както и за гражданското общество и международните и регионални организации, а също и ще ни даде възможност да оценим състоянието на международното правосъдие във време, когато Международният наказателен съд придобива статут на единствения постоянен международен наказателен съд.
Вивиан Рединг
Г-жо председател, съгласна съм с всички изказали се и с всички колеги, които работиха по този въпрос. Присъединяването на ЕС към Европейската конвенция за правата на човека е стъпка от конституционна важност. Така ще бъде завършена системата за защита на основните права в рамките на Съюза и отлично знаете, че съгласно Договора от Лисабон това не е възможност, а цел.
Следователно приветствам това, че Парламентът показва такъв голям интерес по това досие - като, между другото, прави това от самото начало - свидетелство за което е резолюцията, внесена от Парламента.
По-конкретно, бих искала да благодаря на докладчиците от комисията по конституционни въпроси и комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи за отличното им сътрудничество по досието. Бих искала да им благодаря за организираното изслушване, което действително подпомогна и беше полезно за напредъка по настоящото досие.
Проектодокладът, представен от Jáuregui Atondo, е до голяма степен в съответствие със становището на Комисията. Нека спомена само три точки, които според мен са много важни.
Първо, Комисията споделя становището, че присъединяването на ЕС към допълнителните протоколи на Европейската конвенция - които, между другото, не са ратифицирани от всички държави-членки - също е в голяма степен желателно. Действително голяма част от протоколите потенциално се отнасят до упражняването на правомощията на Съюза, а някои от гаранциите, заложени в тези протоколи, също са отразени в Хартата. Ето защо директивите за преговори следва да възложат на Комисията да договори разпоредба, гарантираща, че Съюзът може да се присъедини към всеки от допълнителните протоколи.
В такъв случай решението към кои протоколи де факто ще се присъединим, освен към самата конвенция, трябва да бъде взето единодушно от Съвета след получаването на съгласие от страна на Парламента. Според Комисията подобни решения следва да обхващат по възможност всички допълнителни протоколи и следва да бъдат вземани заедно със самото решение за присъединяване.
Второ, важно е да се има предвид конкретната ситуация на Съюза като отделен правен субект с автономни правомощия, който ще представлява договаряща се страна в механизъм, първоначално предназначен единствено за държави. Затова е необходимо налагането на редица технически процедурни адаптации към Конвенцията с оглед на специфичното естество на правото на Съюза.
Сред тях е т.нар. "механизъм на ответника", който да вземе под внимание децентрализираното прилагане на правото на Съюза от страна на държавите-членки. Чрез този механизъм Съюзът ще получи правото да обединява производствата като ответник в дела, заведени срещу държава-членка в случай че правото на Съюза се оспорва. Радвам се, че докладът на Парламента също привежда доводи в тази насока.
Трето, изцяло подкрепям доклада, в който се препоръчва участието на представители на Съюза в структурите на Конвенцията наравно с тези от договарящите страни. Такова участие е действително основен елемент с оглед на плавната интеграция и включването на Съюза в системата на Конвенцията. Това, по-конкретно, означава, че в Съдът в Страсбург ще присъства съдия, избран от всяка договаряща страна.
Ето защо Комисията категорично подкрепя назначаването на постоянна длъжност на съдия, избран да представлява Съюза, който има същия статут и същите задължения като своите колеги. Един съдия ad hoc, който би се намесвал само в дела, заведени срещу Съюза или които засягат правото на Съюза, според нас не би бил достатъчен.
Що се отнася до начина на избиране на съдия, представляващ Съюза, следва да бъде приложена обикновената процедура, заложена в Конвенцията.
Това означава, че Парламентарната асамблея на Съвета ще избере съдия от предложени трима кандидати, представени от Европейския съюз, и изразявам своето съгласие с проектодоклада по отношение на това, че на подходящ брой членове на ЕП следва да бъде позволено да участват в заседанията на Асамблеята при избирането на съдии на Европейския съд.
Процедурата за съставяне на списъка с тримата кандидати не е свързана със споразумението за присъединяване - тя зависи от нас. Ще трябва да направим това чрез вътрешни юридически правила, а идеята, че Парламентът следва да участва така, както е посочено в чл. 255 относно подбора на кандидати за Съда, е твърде интересна и заслужава по-задълбочен анализ.
Уважаеми колеги, както знаете, испанското председателство поставя на челно място сред своите приоритети настоящото досие и се стреми към постигане на споразумение преди края на юни. Ако Съветът успее да постигне споразумение дотогава - което се надявам да се случи - това ще ни предостави възможност да започнем преговори по присъединяването след края на лятото. Както вече казах преди две седмици в Брюксел, ще гарантирам, че Комисията - като преговарящ от страна на Съюза - да предоставя на Парламента пълната информация по време на преговорите.
Всичко това се отнася до европейските дейности, но пред нас стои и въпроса за международните права на човека. Както знаете, през 1998 г. 138 държави предприеха стъпка напред, като приеха Римския статут, създавайки за пръв път в историята постоянен международен съд, за да гарантират че извършителите на геноцид, престъпления срещу човечеството и военни престъпления ще бъдат подведени под отговорност. Съдът започна своята работа през 2003 г. и сега, седем години по-късно, предстои Конференцията за преразглеждане в Кампала, която ни приканва да направим начален анализ на дейностите на Съда, на предстоящите предизвикателства и на ефективността на подкрепата на ЕС.
По отношение на дейностите, знаем, че Съдът е напълно функциониращ, но все още се намира в ранен стадий на своето развитие. Нито един юридически цикъл не е завършен, но Международният наказателен съд разглежда ситуацията в пет държави: започнато е едно дело, друго предстои да започне на 5 юли, а трето дело е в досъдебна фаза - всички те се отнасят за DAR и DRC.
Нека не забравяме, че това е юрисдикция, която се произнася като последна инстанция, така че първоначалната отговорност остава в самите държави. В повечето случаи Съдът играе ролята на катализатор за държавите, за да се разследват и завеждат на съответните дела в националните съдилища. Същевременно през краткото си съществуване Съдът способстваше за предотвратяването на бъдещи жестокости, тъй като извършителите вече знаят, че справедливостта ще надделее и в този смисъл Съдът се изправя пред предизвикателства.
След ратифицирането от страна на Бангладеш броят на държавите, участващи в Римския статут, се увеличи на 111. Пределно ясно е обаче, че трябва да се стремим към всеобщо приемане на Статута и на Съда. За Съда е необходимо участието и сътрудничеството на всички участващи държави и на тези, които не участват, както и на международните и регионалните организации. Съдът не може да изпълнява своите функции без съдействието на държавите, които да задържат лицата, на които е издадена заповед за задържане от Международният наказателен съд; нито без да бъде осигурена защита на свидетелите; нито ако няма затвори за осъдените. Ето защо през последните десет години ЕС даде своята подкрепа на Съда, за да подпомогне решаването на тези проблеми.
Като Европейски съюз от самото начало сме верни поддръжници на установяването на Съда като основен механизъм в новия световен ред, чието предназначение е прекратяването на безнаказаността, поради която, както знаем, милиони хора в близкото минало са станали жертва на престъпления, но само малцина от отговорните за тези престъпления са осъдени.
Според ЕС наличието на ефективен Международен наказателен съд е необходимият инструмент за международната общност в борбата с безнаказаността и в насърчаването на основан на правила международен ред. Ето защо подкрепяхме Съда чрез различните методи на разположение, които министърът вече спомена. Общото становище премина в план за действие. Ние бяхме първата организация, която през 2006 г. встъпи в сътрудничество и сключи споразумение за съдействие със Съда, предоставяйки на Международния наказателен съд пълна политическа и дипломатическа подкрепа чрез ходове, политически диалози и изявления. Включването на клаузите на Международния наказателен съд в международни споразумения вече е постоянна практика за Европейския съюз.
От 2000 г. насам европейската инициатива - по-късно наричана Европейски инструмент за демокрация и права на човека - внесе сумата от 29 млн евро в подкрепа на Съда, пряко или косвено, изключително чрез кампании на световното гражданско общество. Освен това Европейският съюз прие няколко решения в областта на справедливостта, свободата и сигурността с оглед на заздравяването на сътрудничеството между държавите-членки при разследването и подвеждането под отговорност на престъпления от Римския статут на национално равнище, като по този начин правим всичко възможно за напредъка на системата. Тя се нуждае от по-нататъшно усъвършенстване, но и от силното участие на всички държави по света, за да можем да осъществим тази цел.
Cristian Dan Preda
Ще се позова на доклада на г-н Jáuregui Atondo. Най-напред бих искал да го поздравя за изготвения от него отличен доклад, който според мен предлага цялостна картина на ползите и предизвикателствата, произтичащи от присъединяването на Европейския съюз към Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи.
От гледна точка на становището, което изготвих, от името на комисията по външни работи, бих искал да наблегна на главното преимущество от присъединяването на ЕС към ЕКПЧ. Днес, след приемането на Договора от Лисабон, тази стъпка може да изглежда напълно очевидна, но през последните 30 години съществуваше постоянен стремеж към нея. Считам, че присъединяването към ЕКПЧ ще засили доверието на трети държави към ЕС при разговори, свързани с правата на човека, потвърждавайки още веднъж пред всички, че Европейският съюз е преди всичко общност, основаваща се на правото.
Ето защо институциите на ЕС, както и тези на държавите-членки от Съвета на Европа, ще подлежат на външния, независим контрол на Европейския съд по правата на човека в Страсбург въз основа на принципа за единен стандарт на правата на човека и един съд. От гледна точка на възможността да разполагаме с единен стандарт на правата на човека, трябва да подчертая, че присъединяването към ЕКПЧ същевременно предлага възможност ЕС да се присъедини и към другите договори на Съвета на Европа. Разбира се, имам предвид допълнителните протоколи, ревизираната Европейска социална харта, която, както знаете, допълва и укрепва защитата на правата на човека на общоевропейско равнище. Освен това считам, че засиленото участие на европейските органи в структурите на Съвета на Европа, занимаващи се със защита на правата на човека, е логична последица от споменатия единен стандарт за защита.
Друг въпрос, който изтъквам в становището, изготвено от мен, от името на комисията по външни работи, е, че, от една страна, е необходимо да се постигне баланс между запазването на спецификата на европейската съдебна система, и, от друга страна, съхраняването на системата за компетентност в Страсбург, показала своята ефективност при защитата на правата на човека на общоевропейско равнище.
Kinga Gál
Госпожи и господа, най-напред, позволете ми да благодаря на автора на доклада на комисията по конституционни въпроси, г-н Jáuregui Atondo, за неговото сътрудничество. Считам, че тясното сътрудничество между комисията по конституционни въпроси и комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи, съвместно с подкомисията по правата на човека, която допълни нашата работа, успешно подпомогна решаването на въпросите, свързани с нашето присъединяване към конвенцията, и уместно посочи възникналите въпроси, които предстои да бъдат изяснени.
От името на комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи, твърдо реших, най-напред - и това накрая беше потвърдено от комисията - да се уверя, че нашето присъединяване действително предоставя добавена стойност за гражданите на ЕС и че те ясно съзнават тази стойност и произтичащите от нея възможности, въпреки че следва да избягваме и възникването на прекалено високи очаквания.
Съществуват безброй въпроси от решаващо значение, които трябва да бъдат изяснени по време на предстоящите преговори; сред тях са взаимоотношенията между Съда в Страсбург и Съда в Люксембург, тъй като в нито един от тях няма да настъпи промяна по отношение на системата на компетентност. Считам, че е важно да подчертаем, че реформата на Съда в Страсбург съвпада с присъединяването и на това следва да се обърне особено внимание. Освен това бих искала да подчертая, че настоящото присъединяване ще има успех единствено ако действително спомогне за укрепването на настоящите институции, като съдебната система във всяка държава-членка трябва да предприеме необходимите мерки в тази насока. Присъединяването на ЕС към Конвенцията е единствен по рода си експеримент, но той не бива да застрашава вече постигнатото по отношение на прилагането на правата на човека. Особено важно е да знаем, че успехът на присъединяването зависи от укрепването на вече съществуващите институции и постигането на действителна добавена стойност за гражданите.
Laima Liucija Andrikienė
Г-жо председател, Конференцията за преразглеждане на Международния наказателен съд (МНС) е дългоочаквано и значимо събитие за развитието на самия Съд и, в по-широк смисъл, международното наказателно правосъдие.
Конференцията за преразглеждане е добра възможност за заинтересованите страни да обърнат внимание на съществуващите недостатъци на МНС и да предложат възможни промени или насоки за реформа. Бих искала да спомена няколко въпроса, които държавите-членки на ЕС, както и делегацията на ЕП, следва да поставят на дневен ред.
Един от тях несъмнено е позицията на нашите трансатлантически партньори относно МНС. Бих искала да подчертая, че неучастието на САЩ в МНС е единственият най-важен фактор, който понижава общественото значение и авторитета на МНС. Ето защо би било от голяма полза, ако нашите американски партньори изразят по-ясно настоящата си позиция и ангажираност по отношение на МНС.
Бих искала също така да призова ЕС да настоява за обсъждане и - да се надяваме за преразглеждане - на член 124, познат също като преходна разпоредба, относно Римския статут, който позволява на държавите да избират техните граждани да не влизат в обхвата на компетентност на МНС за военни престъпления за седемгодишен период след ратифицирането на Римския статут. Това е непростима "вратичка", която следва да бъде премахната от Римския статут.
Не на последно място, бих искала да подчертая, че Европейският съюз следва да се стреми към по-мащабното ратифициране и прилагане на Римския статут по отношение на държавите, които досега не са направили това. Европейският съюз трябва да приеме това за своя цел по време на преговорите за разширяване и фазите на присъединяване на новите държави-членки на ЕС. Това също така следва да заеме предна позиция в дневния ред при нашите сделки с Русия, особено предвид факта, че сега протичат преговорите относно задължителните параметри на партньорското споразумение с руските ни партньори.
Debora Serracchiani
Г-жо председател, госпожи и господа, благодаря на докладчика за отлично свършената работа относно членството на Европейския съюз в Конвенцията за правата на човека, което е в полза на европейските граждани: благодарение на Конвенцията, ще има нов съд, външен за Европейския съюз, който ще бъде гаранция за това, че правата на европейските граждани ще бъдат винаги зачитани от Европейския съюз и държавите-членки.
Съгласно демократичния принцип Европейският съюз и държавите-членки следва винаги да имат правото да могат да се защитят. Ето защо считам, че е от решаващо значение всяка нация, която участва в Конвенцията, да има свой представителен съдия, който да разяснява обстоятелствата, свързани с всяка жалба. Също така смятам, че е важно Европейският парламент да разполага с неформална структура, която да координира обмена на информация между Парламента и Парламентарната асамблея на Съвета и че по време на преговорите Парламентът следва също да бъде консултиран.
Бих искала да добавя и че европейските граждани имат правото да познават механизмите, от които се ръководи това членство, както имат правото да знаят своите права. Ето защо считам, че е от съществено значение за Съвета на Европа и Европейския съюз да обмислят създаването на насоки, разясняващи всички последици и изводи, които ще произтекат от членството.
Andrew Duff
Г-жо председател, присъединяването на ЕС към ЕКПЧ беше дългоочаквано и представлява основна част от пъзела, който в завършен вид следва да представлява режим на неприкосновени права, подпомаган от Съда и под външния надзор на Съда в Страсбург.
Настоящата мярка е с неминуемо сложно естество, защото е компенсация за обвързващия характер на Хартата на основните права. Това налага необходимостта за постигане на нов консенсус между тези, които като консервативните британци предпочетоха междуправителствения подход на Съвета на Европа, и федералистите като мен, които предпочетоха наднационалния подход. Подобно побратимяване е крайно подходящо в сегашния период на коалиционна политика в Обединеното кралство между партиите на британските либерал-демократи и консерваторите.
Barbara Lochbihler
Г-жо председател, приемането на Римския статут и установяването на Международния наказателен съд (МНС) е истински успех. Съществуват редица примери, които показват това, но основното е, че за пръв път в историята сега е възможно високопоставени представители от една държава - цивилни или военни - да бъдат подвеждани под отговорност за наредени от тях военни престъпления или престъпления срещу човечеството.
ЕС подкрепи създаването и работата на МНС по множество положителни начини и трябва да продължи да подкрепя и подпомага Съда, както и да защитава неговата независимост. На предстоящата конференция за преразглеждане в Кампала ще се извърши преглед на дейността на Съда и ще бъдат поставени въпроси относно успехите и необходимостта от подобрения. Сега е моментът ясно да се посочи, че държавите трябва да се стремят да приемат закони или да въвеждат съществуващото законодателство последователно на национално равнище, за да окажат съдействие на МНС.
Все още нещата се бавят, щом стане дума за задържане на високопоставени лица, на които е била издадена заповед за арест. Членът на Комисията Рединг вече подчерта този факт. Често пъти страхът от дипломатически усложнения взема превес над разбирането, че МНС се нуждае от реална подкрепа, за да покаже резултати.
Необходимо е на Конференцията в Кампала да се поработи върху определението на термина "агресивна война". Работна група от държавите, които са страни по Римския статут, посветена на този въпрос, извърши някои успешни подготвителни дейности в това отношение и вече предостави подходящ текст, който се съдържа в нашата резолюция. Призоваваме Комисията и държавите-членки да работят усилено за въвеждането на това определение в Статута и съответното му включване в компетентността на Съда.
По този начин трябва да се обърне строго внимание на гарантирането, че няма да се въвеждат ограничения по отношение на независимостта на Съда. Позволете ми в заключение да наблегна на особената важност на призива Европейският съюз да бъде представляван на Конференцията от възможно най-високопоставени лица. Това ще бъде знак за нашата подкрепа към Международния наказателен съд, както и положителен пример за другите правителства.
Ashley Fox
Г-жо председател, моята група е ангажирана със защитата на правата на човека, но не сме убедени, че да позволим Европейският съюз да подпише Конвенцията е мъдро решение. Предвид това, че всяка държава-членка вече е подписала Конвенцията, каква е ползата за ЕС също да постави своя подпис? Много бих се радвал, ако някой в тази зала може да ми даде практически пример за това как правата на един от моите избиратели ще бъдат по-защитени вследствие на подписването на Конвенцията от страна на ЕС.
Понастоящем държавите-членки не са длъжни да прилагат Конвенцията пряко в своето законодателство. Искам да се уверя, че ако ЕС подпише Конвенцията, това няма да се промени. Не желая властта на британския парламент да променя начина, по който решаваме да защитим правата на човека, да бъде подкопавана. Подозирам, че сред мотивите на настоящото предложение е желанието да се подобри статуса на ЕС, който да покаже, че е участник на международната сцена. Според мен това е твърде основателна причина да не позволим Европейският съюз да подпише Конвенцията.
Helmut Scholz
Г-жо председател, моята група силно приветства присъединяването на Европейския съюз към Европейската конвенция за правата на човека. Без съмнение, това е най-значимият инструмент на Европа в областта на правата на човека и важността на базирания в Страсбург Европейски съд по правата на човека е ясна - може би дори за г-н Fox - поради факта, че разглежда средно 30 000 жалби годишно. През 2009 г., между другото, жалбите бяха 57 000 и Съдът издаде 2 000 присъди, или, по-точно, трябваше да произнесе тези присъди.
Европейският съюз също има съд, но за разлика от Европейския съд по правата на човека, Съдът на Европейския съюз не отговаря единствено за защитата на основните права и не е съвсем погрешно при сегашните обстоятелства да установим, че в миналото Съдът не е заемал единствената водеща роля в развитието на европейските основни права.
Както Съветът на Европа, така и Европейският съюз наричат предстоящото присъединяване историческо и смятам, че мнозинството сред нас тук в пленарната зала ще дадем своята подкрепа при гласуването. Надявам се преди всичко настоящото решение действително да докаже историческото си значение за европейските граждани, тъй като ще създаде пространство на приложими права на човека, с което ще са обвързани не само 47 правителства, но също и институциите на Европейския съюз. По този начин Европейският съюз ще даде ясен знак на гражданите на Европа, че не стои над закона по отношение на правата на човека, както и че те, гражданите, могат да вземат мерки в случай, че институциите на Общността нарушат техните права на човека.
Специфичният формат на присъединителния процес със сигурност ще породи някои проблеми и поради това е важно да намерим най-добрите решения за бързото и градивно уреждане на техническите и правни трудности, като освен това се подхожда непредубедено и творчески.
Morten Messerschmidt
Г-жо председател, лесно е да видим предимствата от присъединяването на ЕС към Европейската конвенция за правата на човека. То ще бъде от полза за хората, които са били наети на работа в ЕС и са били уволнени, защото са отказали да подпишат фалшиви документи и са подали сигнал за корупция. Съгласно член 6 в подобни случаи те могат да заведат дело в Европейския съд по правата на човека. Присъединяването ще бъде от полза и на колегите тук в Парламента, които получават невъзможни глоби поради това, че изразяват мнението си свободно и няма къде да се оплачат. Съгласно член 10 подобни дела могат да бъдат заведени в Европейския съд по правата на човека в Страсбург. В този смисъл е лесно да видим ползите.
Причината, поради която аз и моята група, въпреки всичко, не сме съгласни с присъединяването на ЕС към Европейската конвенция за правата на човека, е фактът, че недостатъците от тази стъпка очевидно надвишават предимствата. Няма съмнение например, че Съдът на Европейския съюз, по-конкретно, ще използва присъединяването, за да разшири още веднъж правомощията на Европейския съюз. В много други области - социалната сфера, политиката за чужденците и основните свободи - ще видим как е възможно да се използва присъединяването към Конвенцията за правата на човека като пореден аргумент в полза на увеличаването на броя на решенията, взимани на равнище ЕС, което означава по-малко решения, вземани от държавите-членки. Не искаме да бъдем свидетели на ситуация, в която държавите-членки не могат да определят собствената си политика относно чужденците или въпросите, свързани с техните свободи, свободата на изразяване и всичко останало, включено в Конвенцията. Тези въпроси трябва да се решават на национално равнище и затова Европейският съюз следва да се откаже от тази инициатива.
Nicole Sinclaire
(EN) Г-жо председател, докладчикът посочва в разработения от него доклад, че присъединяването към ЕКПЧ ще осигури на гражданите защита срещу действията на Съюза. Много повече ме интересува защитата на жителите в моя избирателен район, Уест Мидландс в Обединеното кралство, срещу Конвенцията за правата на човека.
В Обединеното кралство, разбира се, включихме това в нашето законодателство през 1998 г., позволявайки на ЕКПЧ да е валидна във всички наши съдилища. В манифеста на новото правителство на консерваторите беше обещано, че те ще отменят акта за правата на човека, но трябваше да знаят, че съгласно Договора от Лисабон ЕС е правен субект и има по-големи правомощия от електората на Обединеното кралство. Всичко това ни напомня за Джордж Оруел. Това е зловещо предзнаменование и, както знаем, някои са по-равни от други, когато става дума за правата на човека.
По-рано този месец моите избиратели в Меридън и Хатън пострадаха от нашествието на т. нар. "пътешественици", които нарушиха спокойствието, застроявайки без разрешение и най-вероятно незаконно малкото останали ценни зелени площи. Благодарение на Конвенцията за правата на човека тези пътешественици имат специални неприкосновени права. Те са с предимство в системата на здравеопазването и образованието, като всичко е за сметка на местните данъкоплатци!
Докладчикът желае да включим в този процес нашите национални съдилища и министерства на правосъдието. Смятам, че Конвенцията за правата на човека вече нанесе достатъчно щети. Може би докладчикът би искал да посети моя избирателен район и да види със собствените си очи оскверняването на нашата земя. Може би ще поиска да поговори с трудещите се селяни, които са станали свидетели на рязкото падане на цените на техните домове. Може да направи оглед на полицейските ограничителни ленти, поставени за да запазят обществения ред и, разбира се, да бранят специалните права на пътешествениците. Той би могъл дори да се порадва на зрелището от 90 камиона, натоварени с чакъл, които разбиват селските улици, където родителите се разхождат със своите деца. Той може да подпомогне жителите, които се втурват да поставят охранителни съоръжения в очакване на голямата вълна от престъпна дейност, която често съпътства подобно застрояване.
Това, разбира се, са дребни грижи, които са нищо в сравнение с важния политически проект, който представлява Европейския съюз, но нека обърнем внимание на това, че когато предлагаме специални права на една група граждани, автоматично накърняваме правата на друга част.
Конвенцията за правата на човека накърни правата на моите избиратели. Не би следвало длъжностни лица, които не са избрани, да решават кой е специален и кой не. В Обединеното кралство имаме новоизбрано правителство, което даде обещания в тази област. В името на демокрацията, позволете му да изпълни тези обещания!
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Г-жо председател, преди повече от 20 години - всъщност преди 23 години - имах щастието да стана свидетел на подписването в другата парламентарна сграда на споразумение между тогавашния председател на Европейската комисия, Жак Делор, и генералния секретар на Съвета на Европа, Марселино Ореха, за включване от страна на тогавашните европейски общности в Европейската конвенция за защита на правата на човека. Това се случи преди 23 години.
Това ми напомня на отговора на поета Хайнрих Хайне, когато беше запитан: "Къде бихте желали да умрете?" Той отговаря: "В Англия, защото там всичко се случва 100 години по-късно". Въз основа на някои от изказванията, които чухме, изглежда, че всичко се случва с 200 години закъснение, г-жо председател. Надявам се обаче, че благодарение на влиянието на г-н Duff в новата правителствена коалиция между либерал-демократите и консерваторите положението ще се подобри.
Ето защо, г-жо председател, моята група, групата на Европейската народна партия (Християндемократи), от дълго време подкрепя присъединяването и сърдечно приветстваме отличния доклад на г-н Jáuregui. Това е неговият първи доклад и съм уверен, че няма да бъде последният.
Нашата позиция е такава, защото усещаме, че това ще увеличи гаранциите за обществото, тъй като това, което правим, е да предоставим повече гаранции за хората, че законодателството на Европейския съюз, прилагано в държавите-членки, както и законите на Европейския съюз, са съгласувани с набора от права, признати в Европейската конвенция за защита на правата на човека.
Настоящият доклад е предпоставка за решаването на редица проблеми от технически и правен характер, които тепърва ще възникнат, защото не бива да забравяме, че Конвенцията беше създадена, за да бъде подписана и приложена от държавите-членки. Независимо от пропагандата, която провеждат някои групи в Парламента, Европейският съюз не е държава, нито свръхдържава. Той е международна организация и поради това съществуват известни трудности при приспособяването на международна организация към нещо, първоначално предназначено за държавите.
Г-жа Giannakou, която беше нашият докладчик в сянка и свърши отлична работа, за което искрено й благодаря, ще говори за конкретните проблеми. Всичко, което искам сега, е да се присъединя към заместник-председателя, г-жа Рединг, и да призова Съвета да даде на Комисията мандат за бързи преговори, като съм уверен, че моят приятел, г-н Лопес Гаридо, ще се погрижи за това. Това означава, г-жо председател, че скоро ще имаме възможността да честваме присъединяването на Европейския съюз към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Г-жо председател, бих искал да се присъединя към поздравленията към докладчика, г-н Jáuregui, и докладчиците в сянка, които работиха по изготвянето на настоящия доклад. Правя това, преди всичко, за да подчертая факта, че по същия начин, по който работихме за преодоляването на икономическата криза в Паричния съюз по време на тазгодишния парламентарен мандат, сега ще заявим, че Европа няма да бъде изградена чрез вътрешен пазар или единна валута, а от хората.
Правата на хората са утвърдени в Хартата на основните права на Европейския съюз - тази "декларация за правата", която трябва да вземе под внимание политическото и обществено измерение на европейската интеграция.
Правата на хората се утвърждават и чрез мандата на член 6 от Договора относно присъединяването на Европейския съюз към Европейската конвенция за правата на човека.
Това не ограничава никое от основните права, гарантирани на европейските граждани от законодателството на държавите-членки, поради факта, че те са граждани на тези държави-членки. Напротив, чрез тази стъпка правата, с които разполагаме всички ние като участници в един съвместен проект, се увеличават и утвърждават.
Като председател на комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи, също искам да подчертая факта, че обсъждахме всички проблеми, които ще възникнат с въвеждането на Европейската конвенция за правата на човека в рамките на общата култура на укрепване и гарантиране на правата и гражданството. Организирахме изключително плодотворни посещения на Съда на Европейския съюз и на Европейския съд по правата на човека и свикахме трета конференция на 21 юни, на която ще присъстват важни специалисти и съдии от Европейския съд по правата на човека и Съда на Европейския съюз, за да определим съвместно и предварително правните гаранции на правата на гражданите.
Британски правен експерт на име Харт писа, че няма права без правни гаранции и няма правни гаранции без съдии, както не може да има Европа без граждани, нито европейски граждани, ако те не съзнават, че европейската интеграция ни помага да израстваме и да утвърждаваме основните права, с които вече разполагаме като членове на държавите-членки на ЕС.
Marietje Schaake
(EN) Г-жо председател, при преразглеждането на Римския статут на Международния наказателен съд нека припомним, че неговото създаване бележи истински успех за либералната демокрация и представлява отговорност за ефективното прилагане на международно право. Чрез ратифицирането на Римския статут от страна на всички държави-членки на ЕС преминаваме към следващата глава в изпълнението на нашите амбиции и отговорности в областта на правата на човека, мира и правосъдието.
Критичната оценка е важна, но МНС вече е институция от особена важност, тъй като гарантира, че основните ценности не са само европейски, но имат универсален характер. Съдът е последна инстанция, както каза членът на ЕК Рединг, ное изключително важен. Европейският съюз и държавите-членки следва да продължат своя ангажимент към Международния наказателен съд и принципите, защитавани от него, приемайки насоките на ЕС относно МНС. Основно задължение е разследването и даването под съд на извършителите на военни престъпления, геноцид и престъпления срещу човечеството.
Следвайки Договора от Лисабон, работим за ефективна обща външна политика на ЕС. Върховният представител следва активно да насърчава присъединяването на други световни участници към Римския статут - Китай, Индия, Русия и важни кандидати за членство като Турция - но същевременно дългосрочният съюзник на ЕС, Съединените американски щати, следва да влезе в диалог за приноса към световното правосъдие и сериозно да обмисли присъединяването си към своя съюзник. Като европеец от Холандия бих искал да уверя нашите граждани, че никога няма да прибегнем до т.нар. закон за "нахлуването в Хага".
Европейският съюз се нуждае от конструктивна работа с Турция и САЩ с оглед на прекратяването на безнаказаността в Иран - един от най-неотложните случаи на агресия, където гражданите ежедневно и систематично са подложени на екзекуции, изнасилвания и мъчения от страна на собственото си правителство. Трябва да работим за действителното глобализиране и световно приложение на правата на човека, правосъдието и принципите на правовата държава и МНС е важно средство за постигането на тази цел. Необходима е също така световна подкрепа за Съда. Европейският парламент е обединен по отношение на този въпрос и работи конструктивно в тази насока.
Gerald Häfner
(DE) Г-жо председател, госпожи и господа, това, към което се стремим тук, днес, е извеждането на правото на наднационално равнище. Значимостта на това може да се проследи чрез поглед към ужасяващата история на моята страна, както и към нарушенията на правата на човека, които понастоящем се извършват. В действителност германците не са извършили най-ужасните престъпления в историята поради това, че са нарушавали закони, а защото са изготвяли закони, които са узаконявали неетичните действия и това например е превърнало убийствата на евреи, комунисти, християни, хомосексуалисти и други в правно задължение. Ако такива хора, и преди всичко тези, които са издавали заповед за подобни действия, казват по-късно, че просто са изпълнявали повелята на закона, което на по-късен етап прави тяхното осъждане невъзможно, то това показва неимоверна слабост в правото и в хуманността.
Ето защо работата ни относно Международния наказателен съд представлява огромна стъпка към това всички такива хора да съзнават в бъдеще, че има съдия над националното право, както и че до края на живота си ще трябва да живеят със съзнанието, че ще им бъде потърсена отговорност. Това е голяма крачка напред, както присъединяването на Европейския съюз към Европейската конвенция за правата на човека, за което ние и аз лично се борихме дълго време. Радвам се, че днес ще имаме възможността да осъществим това заедно и бих искал да благодаря на докладчика, г-н Jáuregui Atondo, за изключителния му доклад.
Charles Tannock
(EN) Г-жо председател, моята национална партия, британските консерватори - за тези, които не знаят, аз съм консерватор - в миналото изрази сериозна загриженост относно МНС и прилагането на международната наказателна съдебната практика, както се посочва в Римския статут, по отношение на престъпления срещу човечеството, военни престъпления и геноцид.
Десетата годишнина от влизането в сила на Статута обаче сега ни позволява да изготвим ясна оценка на ролята на МНС и според мен прави чест на Съда, който строго се придържаше към своята работа, отбягвайки някои съдебни дела за дребни престъпления и призовавайки на съд само най-големите тирани.
Главният прокурор на Съда, Луис Морено-Окампо, умело подпомогна Съда за утвърждаването на неговата безпристрастност в световен мащаб. Агресивното водене на дела с политически подбуди, слава Богу, не успя да бъде осъществено, което беше една от основните грижи на нашите американски съюзници. Великобритания се присъедини към МНС при предходната администрация на лейбъристите. Може би неотдавнашното установяване на коалиция между консерватори и либерали в Обединеното кралство сега ни предоставя възможност да преоценим отношенията между Великобритания и МНС и на Конференцията в Кампала да коригираме някои от оспорваните области като отговорността на командването.
Не можем да позволим жизненоважните национални интереси на Обединеното кралство да бъдат подложени на риск от Международния наказателен съд, но същевременно следва да приемем и че при известни обстоятелства МНС може да играе конструктивна роля, като премахне условията за безнаказаност на диктаторите, отговорни за геноцид.
Marie-Christine Vergiat
(FR) Г-жо председател, г-жо член на Комисията, госпожи и господа, бих искала да засегна въпроса за присъединяването към Европейската конвенция за правата на човека (ЕКПЧ) и същевременно да разгледам въпроса за присъединяване към Международния наказателен съд (МНС).
Най-напред бих искала да благодаря на докладчиците за качеството на техните доклади и за волята им да включат всички предложения в чудесен дух на общо разбирателство.
В допълнение към всичко казано дотук в подкрепа на присъединяването бих искала да подчертая две точки, които смятам за важни: установяването на контрол извън Съюза и екстратериториалността на Конвенцията; с други думи, нейното приложение във всички актове на Съюза, включително извън територията на ЕС. Позволете ми да изразя надеждата, че клаузите за "правата на човека и демокрацията" така ще придобият малко по-голям смисъл. Ето защо мандатът за преговори на Комисията трябва да се отнася не само до самата Конвенция, до всички протоколи и споразумения, които вече се съдържат в Хартата на основните права, но освен това ние трябва поемем задължението много бързо да възприемем всички правни средства на ЕКПЧ, за да разполагаме с съгласувана система за защита на правата на човека.
Що се отнася до МНС, бих искала да изразя две желания. Първо, бих искала Европейският съюз да бъде особено бдителен по отношение на правата на жертвите и техните законни представители. Това предполага правно съдействие ad hoc, което да позволява достъп до външни адвокати специалисти.
Втората ми молба, г-жо член на Комисията, е Съюзът да използва цялата си енергия и авторитет, за да гарантира, че държавите-членки като цяло адаптират своето законодателство към международното право. Франция, по-конкретно, все още не го е направила. Изразявам съжаление за това, както и че някои големи държави като Съединените американски щати, не участват в прилагането на международното право в областта на престъпленията срещу човечеството.
Andrew Henry William Brons
(EN) Г-жо председател, присъединяването на Европейския съюз към Конвенцията за правата на човека на Съвета на Европа ще бъде последвано от законодателство, което ще направи Конвенцията част от правото на Европейския съюз, а също така, като документ на друга организация, ще служи като външен ориентир. Това означава, че Съдът на ЕС в Люксембург ще има компетентността да тълкува и привежда в действие два потенциално конкурентни документа - Хартата на ЕС и Конвенцията на Съвета.
Отправих запитване до няколко експерти в комисията по конституционни въпроси и комисията по граждански свободи, правосъдие и вътрешни работи какво би последвало, ако възникне конфликт между двата документа или между отделни части на единия документ. Кой документ или коя част от него ще има предимство?
Беше ми обяснено преди всичко, че документът или частта, която дава повече свобода, ще бъде с предимство пред този, който предоставя по-малко свобода. По-късно попитах какво решение ще бъде взето, ако са налице две спорещи страни и всяка предявява различни, но конкурентни и вероятно противоречиви права - например правото да се изповядва религия, стига това да не накърнява околните, и правото на свобода на изразяването, включващо критика на убежденията на последователите на дадена религия. Това не е изцяло теоретичен въпрос, както показва случаят с датските карикатури.
Ставаше дума за кучето, което не лае или по-скоро експертът, който не се осмелява да изкаже мнението си. Тишината беше толкова оглушителна, колкото и ясна и разбираема за всички. Свободата на словото винаги ще бъде жертвана, защото това е позицията по подразбиране на ЕС. Отричането на свободата на словото е това, което Европейският съюз прави най-добре.
Говорим за две различни категории права - политическото право на свобода на изразяването срещу даване по съд от страна на държавата и правото да не бъдем накърнявани от критика. Правото да не бъдем накърнявани се счита за много по-важно от правото да се разисква въпрос от голям обществен интерес. Не следва ли да има някакви ограничения на свободата на словото? Следва да има ограничения за тези, които подбуждат към насилие, но критиката, която не влиза в тази категория, следва да не бъде обект на наказателното право.
Marietta Giannakou
(EL) Искам, по-конкретно, да благодаря на г-н Jáuregui Atondo за неговия доклад и нашето отлично сътрудничество, както и, разбира се, на г-н Preda и г-жа Gál, представляващи две различни комисии, за техния принос.
Присъединяването на Европейския съюз към Европейската конвенция за правата на човека и следователно към компетентността на Съда се основава, разбира се, на факта, че Съюзът е придобил своята правна същност съгласно Договора от Лисабон. Разбира се, някои се питат защо, след като Хартата за основните права е вече въведена, е необходимо да приемем компетентността на Европейският съд по правата на човека.
На първо място, Европейският съд по правата на човека, по смисъла на res judicata, разполага с много повече възможности в сравнение с тези, предлагани от основните права, както намекнаха председателството и члена на Комисията Рединг.
Второ, това по някакъв начин изгражда връзка между Европейския съюз и случващото се в Европа като цяло, а оттук и с държавите от Съвета на Европа. Разбира се, някои се чудят дали това ще причини по-сериозни общи усложнения, но в доклада се подчертава, че не следва да бъдат отправяни транснационални жалби, както и че съдилищата са равнопоставени. Всяко съдилище ще има юрисдикция по отношение на неотменните си правомощия, както и Европейският съюз по отношение на Съда в Люксембург.
Считам, че присъединяването към Европейската конвенция за правата на човека е важна стъпка, както и процедурата за присъединяване към протоколите, свързани със съответните правомощия; това, разбира се, ще предостави на Европейския парламент възможност за активно участие в преговорите и за подпомагане в избора на съдия чрез Парламентарната асамблея на Съвета на Европа.
Richard Howitt
(EN) Г-жо председател, горд съм да председателствам делегацията на Парламента на Конференцията за преразглеждане на Международния наказателен съд, да чествам приноса му в изграждането на световното правосъдие и борбата с безнаказаността на престъпленията срещу човечеството, както и да представя решителността на Европейския съюз, в нашата обща външна политика и политика на сигурност, да работи за всеобща компетентност на Съда.
Призовавайки за по-добър достъп на жертвите на престъпления до правосъдие, следва да отбележим, че 15 от 24-те държави в света, които се включиха в доверителния фонд за жертвите, са сред нашите държави-членки на ЕС. Но освен това следва да отбележим със смирение, че това означава, че 12 държави-членки на ЕС не участват във фонда и че 14 от нашите държави не са посочили национални контактни точки, нито са се включили в годишното проучване, както се предвижда в Хартата. Всеобщата компетентност извън националните граници предполага първо всеобщото й прилагане тук у дома и, г-жо председател, със съжаление ще отбележа, че едно от първите решения на коалиционното правителство на Обединеното кралство е на Конференцията за преразглеждане да се противопоставим на компетентността за престъплението агресия, както и на предложението на Белгия за категоризиране на употребата на забранени оръжия във вътрешен конфликт като военно престъпление.
Агресията, незаконната употреба на сила срещу друга държава, беше подведена под съдебна отговорност на трибуналите в Нюрнберг и Токио в края на Втората световна война и за мен е трудно да разбера защо не бъде използван МНС, за да бъдат подведени под съдебна отговорност, извършителите на военните престъпления на 21-и век. Междувременно, не разбирам как може да се оправдае твърдението, че употребата на отровен газ или дум-дум куршуми е незаконна отвъд границите на страната, но не и вътре в страната. Твърди се, че когато Садам Хюсеин обгазява шиитите от Юга ("блатните араби") или когато демонстрантите в Газа биват застрелвани с куршуми, които преднамерено се разбиват на шрапнели в телата им, извършителите не се безпокоят, че ще бъдат подведени под отговорност. Съвсем просто казано, те грешат.
Charles Goerens
(FR) Г-жо председател, дългоочакваният Международен наказателен съд, предназначен да дава под съд извършителите на геноцид, престъпления срещу човечеството и военни престъпления, е началният отговор към жертвите, които прекалено често, за съжаление, напразно са търсили обезщетение и правосъдие.
Преди създаването му мнозина от нас искаха Съдът да играе превантивна роля. Може ли действително международна структура, оправомощена да наказва извършителите на ужасяващи престъпления като тези в Босна, Руанда, Камбоджа и Дарфур, да не разубеди даден диктатор-екзекутор, който знае, че след като е извършил престъпление, вече няма да се чувства сигурен извън границите на страната, където се е радвал на пълна безнаказаност?
Във връзка с това бих искал да попитам Комисията и Съвета дали според тях превантивната цел е постигната? Например може ли Комисията да ми отговори, дали заповедта за задържане на президента Омар ал-Башир, издадена от Международния наказателен съд, представлява част от решението, или е част от проблема? Лично аз продължавам да смятам, че е част от решението.
Независимо от всичко, какви поуки могат да бъдат извлечени от краткия период на съществуване на Съда?
Отчитайки тези поуки, възнамерява ли Комисията - и това е последният ми въпрос - да внесе изменения по време на Конференцията за преразглеждане на МНС в Кампала, която ще предостави възможност за внасяне и при необходимост приемане на изменения в текста, който представлява правното основание на Съда?
Konrad Szymański
(PL) Присъединявайки се към Европейската конвенция за защита на правата на човека, на всяка цена трябва да избегнем някои сериозни опасности.
Налице е значителен проблем, свързан с конкуренцията между двете съдилища: Съдът в Страсбург и Съдът на Европейския съюз. Фактът, че два документа ще влязат в сила - Хартата на основните права и Европейската конвенция - ще създаде проблеми. Ще бъде много трудно да обясним на нашите граждани към кой съд да отправят своите жалби. Вследствие на това ще нарасне броят на случаите на отказ да бъдат разглеждани дела поради конфликт на компетентности на съдилищата и съответните правни основания. Освен това съществува опасност, че присъединяването на Съюза към Европейската конвенция ще доведе до намаляване на авторитета на конституционните традиции на държавите-членки, на които днес се градят общите правни принципи. По-конкретно, присъединяването на Съюза към Конвенцията не бива да бъде средство за заобикаляне на протокола от Договора от Лисабон, който гарантира освобождаването на Обединеното кралство и Полша от непредвидени последици по отношение на Хартата на основните права.
Csanád Szegedi
(HU) Госпожи и господа, съжалявам, че ми се полага само една минута по този важен въпрос, така че, позволете ми, независимо от краткото време, да ви съобщя, че северните части на Унгария, Словакия и Полша в момента са подложени на опустошително наводнение. Застрашен е животът на стотици хора. Необходимо е да ги уверим от залата на Европейския парламент в Страсбург, че сме солидарни с тях и съчувстваме на жертвите, както и че се надяваме това разрушително наводнение да утихне в най-скоро време. Отправям искане към ръководителите на Европейския парламент при необходимост да предложат съдействие на жертвите. В настоящия момент десетки градове в Северна Унгария са изцяло под вода. Надяваме се, че съдбата и господ ще имат милост към регионите, засегнати от бедствието.
Основният проблем по отношение на настоящия доклад е, че е важно всички присъстващи, в качеството си на членове на ЕП, да издигнем правата на човека до по-високо измерение, а именно защитата на правата на човека. Присъединяването към Конвенцията обаче не повишава защитата на правата на човека. Това е просто новопоявилата се идеология за Съединени европейски щати, която ние не подкрепяме, тъй като суверенните държави, държавите-членки, вече подписаха Конвенцията. Противопоставяме се също на схващането, че това символично решение следва да бъде взето поради внушението, че сме част от голяма империя.
Carlo Casini
(IT) Г-жо председател, г-н Лопес Гаридо, г-жо член на Комисията, госпожи и господа, настоящото членство със сигурност е белег за една от мисиите на Европейския съюз - мисията за защита и насърчаване на правата на човека.
Мисия, която вече е изцяло формулирана и породена от историята, от факта, че държавите-членки вече са част от Конвенцията на Съвета на Европа, от повторното заявление, че основните принципи на Конвенцията и конституциите на държавите-членки вече представляват част от европейското право. Така че този символичен жест е от изключително значение.
Материализирането на тази идея в юридически правила обаче не е така лесно: настоящият доклад се отнася главно единствено до институционални въпроси и е напълно приемлив. Следва да изкажа моята благодарност и на г-н Atondo, както и се непременно искам да докладвам, че комисията по конституционни въпроси - на която съм председател - почти единодушно одобри настоящия документ. Ето защо сме удовлетворени от доклада и няма да се спирам на отделни части от него, тъй като ние изцяло подкрепяме всичко, което казаха председателят на Съвета и членът на Европейската комисия.
Имам само едно предложение предвид това, че становището относно институционалното присъствие на членовете на Европейския парламент в рамките на Парламентарната асамблея на Съвета на Европа при назначаването на съдия или съдии не е съвсем ясно. Бих казал, че има известен проблем по отношение на взаимоотношенията между населението на Европа, на Европейския съюз и населението на другите държави. За щастие, както вече е постановено в регламента за членството и представителността в Парламентарната асамблея на Съвета на Европа, всяка държава следва да има не по-малко от двама и не повече от 18 представители като цяло. Предвид значението на Европейския съюз предлагам да установим границата на 18.
В заключение обаче настоящата резолюция излага проблем, който си струва да бъде разгледан по-задълбочено, с други думи, проблемът, който вече неколкократно беше подчертан във връзка с взаимоотношенията между съдилищата. Считам, че трябва да поразсъждаваме малко повече върху него, но, преди всичко, трябва да помислим върху въпроса за европейския дух: ние сме Европейският съюз и, както е посочено в член 2 от Договора от Лисабон, ние се основаваме на човешкото достойнство и правата на човека, а равенството се основава на човешкото достойнство. В Европа не сме единни по този въпрос затова трябва внимателно да помислим върху понятието човешко достойнство - какви са неговите граници и какво включват те. Това обаче не е предмет на настоящото решение и настоящия доклад. Благодаря на докладчика.
Maria Eleni Koppa
(EL) Г-жо председател, Европейският съюз е и продължава да бъде ревностен поддръжник на Международния наказателен съд и неговата роля при защитата на универсалния характер на правата на човека. Всички се надяваме, че Конференцията за преразглеждане на Римския статут в Кампала ще бъде крайъгълен камък в по-нататъшното развитие на Съда.
Международната общност е призована да заздрави валидността на институцията и да гарантира защитата и по-нататъшното укрепване на независимостта и ефикасността на международното наказателно правосъдие. В рамките на процеса на преразглеждане бяха представени различни предложения, сред които най-важното без съмнение е това, което се отнася до престъплението агресия. Това, което е от първостепенно значение обаче, е да стане ясно, че Европейският парламент набляга на това, че ужасяващите престъпления срещу човечеството не могат да останат ненаказани. Искаме яснота на закона и сътрудничество между възможно най-много държави-членки от международната общност, за да сложим край на безнаказаността чрез справедлив и безпристрастен процес.
Военните престъпници трябва да бъдат напълно сигурни, че ще трябва да отговарят за своите действия. Именно тази сигурност за наказание може да подпомогне предотвратяването на подобни действия в бъдеще и да проправи пътя към помирение след ожесточени сблъсъци.
Затова заявяваме нашата пълна подкрепа на предназначението на Съда и нашата отдаденост на правата на човека и международното хуманитарно право и пожелаваме успех на Конференцията за преразглеждане в Уганда.
Filip Kaczmarek
(PL) Конференцията за преразглеждане на Международния наказателен съд ще бъде важна възможност за държавите-членки на Съюза да се застъпят за ценности, които според нас са от решаващо значение. За щастие, е налице общото убеждение сред европейците, че най-големите престъпления трябва да бъдат съдени, а извършителите - наказвани.
С оглед на това е добре, че Конференцията за преразглеждане ще се състои в Африка. Африка е континент, в който много престъпления все още остават ненаказани. Понастоящем Съдът провежда разследване в пет африкански държави: Кения, Демократична република Конго, Судан, Уганда и Централноафриканската република.
Трябва да се сложи край на безнаказаността на извършителите на тежки престъпления срещу собствените им граждани и срещу други хора, независимо от тяхното гражданство. Тук ролята на Съда е решаваща. Ако Съдът съществуваше преди 70 години, може би масовото убийство в Катин нямаше да се случи. Съществуването на ефективен съд само по себе си може да има превантивен ефект.
Европейските държави следва да подпомогнат Съда в основната му роля: разследване и даване под съд във връзка с военни престъпления, геноцид и престъпления срещу човечеството. Важно е повече държави да се присъединят към Римския статут, защото ефективността на Съда зависи от сътрудничеството между държавите и международните организации. Ето защо всички държави, участващи в Римския статут, следва да се включат в това сътрудничество, защото в противен случай, ефективността няма да бъде постигната.
Ana Gomes
(PT) В дневния ред на Конференцията в Кампала са включени важни въпроси, като престъплението агресия. Въпреки това даването под съд на обвинения Омар ал-Башир в настоящия момент е най-значимата стъпка за укрепване на всеобщата компетентност на Международния наказателен съд (МНС).
Именно благодарение на натиска на Европейския съюз Съветът за сигурност на ООН отнесе престъпленията в Дарфур към МНС. Сред заповедите за арест, издадени от МНС, е заповедта към настоящия държавен глава на Судан за престъпления срещу човечеството и военни престъпления.
Действията на Европейския съюз трябва да бъдат съгласувани с оценката на наблюдателите на изборите в Судан, чието заключение е, че изборите не съответстват на международните стандарти. Дори ако Омар ал-Башир беше избран законосъобразно, Европейският съюз отново следва да изиска даването му под съд. Европейският съюз не може да продължава да отправя противоречиви сигнали.
Предаването на президента Омар ал-Башир на МНС е наложително. Това ще бъде ясен знак, който ще обезсърчи други диктатори да употребяват насилие срещу своя народ, а провалът на това дело ще има обратен ефект.
Monica Luisa Macovei
(EN) Г-жо председател, ще засегна въпроса за присъединяването на Съюза към Европейската конвенция за правата на човека. Искам да подчертая, че ще говоря като адвокат.
Бих искала да насоча вниманието ви към ролята на Съда в процеса на присъединяване на Европейския съюз към Европейската конвенция. По-конкретно, изискването в Европейската конвенция за правата на човека, съгласно което жалбоподателят трябва да изчерпи всички вътрешни способи за защита, преди да се обърне към Европейския съд по правата на човека, трябва да бъде транспонирано в процедура, която във всички случаи ще предостави на Съда възможността да вземе решение като последен вътрешен способ за защита, преди Съдът в Страсбург да се заеме със случая. Имам предвид главно делата, при които държавите-членки прилагат правото на ЕС и държавите-членки биват съдени от индивидуални жалбоподатели след прилагането на правото на ЕС. Съдът в Люксембург първо трябва да получи възможността да прилага Конвенцията при подобни дела. Да не забравяме, че Съдът в Люксембург от години прилага Конвенцията. Във връзка с това бих искала да припомня решението на Европейския съд по правата на човека по делото "Босфор Еърлайнс" срещу Ирландия през 2005 г. То гласи, че защитата на основните права чрез правото на Общността може да бъде считана за равносилна на заложената в системата на Конвенцията.
Заедно с моите колеги приветствам присъединяването на Съюза към Конвенцията, но същевременно отправям искане за много внимателен анализ на процедурата, която въвеждаме, тъй като е необходимо да защитим интересите на гражданите, както и да съхраним работещите механизми.
Paulo Rangel
(PT) Бих искал да подчертая, че групата на Европейската народна партия (Християндемократи) и нейните португалски членове с голямо задоволство, бих казал, проследяват началото на процеса по присъединяване на Европа към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи.
В крайна сметка, в държава като Португалия - която винаги е била сред най-изявените защитници на правата на човека, премахвайки робството в Португалия през 1761 г., и която е сред първите държави, премахнали смъртното наказание - категорично сме заинтересовани да подкрепим настоящия процес на присъединяване.
Бих искал обаче, да наблегна на факта, че според нас е изключително важно Парламентът да наблюдава процеса на присъединяване на ЕС към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи. Считаме, че това е изключително важно от техническа, правна и политическа гледна точка, защото Парламентът сам по себе си защитава и поставя на челно място правата на човека. Уважаеми колеги, бих искал да отбележа и това, че според нас е изключително важно да поддържаме връзка с много трети държави; така ще отправим важно послание към членовете на Съвета на Европа (влизането на Европейския съюз в Съвета на Европа), които не са държави-членки.
За тези членове на Съвета на Европа това е сигнал за укрепване, за отговорност от страна на Европейския съюз към ситуацията, равнището на демокрация и зачитането на правата на човека.
Milan Zver
(SL) Уважаеми представители на Комисията и Съвета, от известно време правата на човека и основните свободи се ограничават до равнището на обособена национална държава. Това придава повърхностен характер на основната дилема дали Европейският съюз следва да се основава на вътрешноправителствени споразумения, или следва да се превърне в някакъв вид наднационална държава. Смятам, че присъединяването на ЕС към Европейската конвенция за правата на човека е стъпка към укрепване на свободата на човека и свободата на личността. Този ход ще придаде и добавена стойност и ние трябва да си поставим за цел Европейският съюз да се превърне в зона, където свободата на човека е на най-високо равнище в световен мащаб.
Въпреки това не смятам, че Европейският съюз изведнъж ще се превърне в царство на свободата само поради присъединяването си към Конвенцията. Напротив, ще продължава да има случаи на нарушаване на някои основни права, но е важно въпросните права и свободи да не подлежат на систематична и цялостна заплаха.
В заключение на моето изказване искам да отбележа, че трябва да укрепим функционирането на съдебните институции и да определим границите на техните компетентности.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Бих искал да изкажа своето становище по темата на днешното заседание. Следва да се има предвид, че в Африка, за съжаление, често са налице редица случаи на престъпления и геноцид. Европейският съюз не бива да остава безучастен в това отношение. За щастие, значението на Международния наказателен съд в Кампала нараства все повече с мерките, предприемани срещу тези престъпления. Престъпниците трябва да знаят, че никога и никъде няма да останат ненаказани. Във връзка с това се присъединявам към тези, които решително застават зад Съюза, подкрепяйки работата на Съда. Не смятам, че днес можем да имаме съмнения по този въпрос. Мисля, че трябва да обсъдим и да помислим как да направим работата на Съда в Кампала още по-ефективна и ефикасна.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Както вече беше споменато, присъединяването на ЕС към настоящата Конвенция има, преди всичко, символичен характер. Въпреки това считам, че това може само да активизира процеса на интеграция и че представлява стъпка напред в политическото обединение на Европейския съюз.
Освен символиката, настоящата правна мярка има и практическо значение за политиката на ЕС относно правата на човека. На формално равнище ще бъдат заличени и двойните стандарти. Съюзът, така да се каже, досега не е бил задължаван да съблюдава правата на човека. Оттук нататък обаче законодателството на ЕС ще подлежи да външни съдебни проверки, които ще следят за спазването на Конвенцията.
Друго практическо предимство от присъединяването на ЕС към Конвенцията ще бъде гарантирането на защитата не само на гражданите на ЕС, но и на лицата, попаднали в обхвата на компетентност на Съюза извън неговата територия. Лично аз съм доволна от идеята, че целта на Съюза ще бъде да спазва клаузите на Конвенцията изцяло във всички свои външни отношения и дейности.
Важно е, че в настоящия доклад се споменават възможните технически и административни усложнения на цялостния процес, като се предлагат начини за намаляването им във възможно най-голяма степен. При присъединяването си към Конвенцията, първоначално предназначена за държави, Европейският съюз, който не представлява обособена държава, следва да не изисква ненужни промени в Конвенцията или нейната съдебна система. Европейският съд за правата на човека вече достатъчно прехвърли границите. Освен това ненужните усложнения могат да подкопаят легитимността и популярността на процеса на присъединяване на ЕС към Конвенцията.
Krisztina Morvai
(HU) Госпожи и господа, от близо година съм член на ЕП и започвам да свиквам с това, с което е невъзможно да се свикне, а именно, че разискванията на всеки доклад се провеждат по един и същи начин. От почти 800 членове на ЕП тук присъстват 20-30 души, като някои дори не са тук поради чувството си за дълг, а просто защото не желаем да гласуваме съгласно партийната линия, а въз основа на личните си убеждения и обоснована информация и всички са преминали през същия опит. Задаваме въпроси, но никога не получаваме техните отговори, които се пазят вероятно за някои общи изказвания. Искрено моля уважаемия член на Комисията, отговарящ за правата на човека, този път да направи изключение и да даде точен отговор на моя въпрос. Въпросът е каква ще бъде добавената стойност и полза за европейските граждани от присъединяването на Европейския съюз към същата Конвенция за правата на човека, към която всяка държава-членка на ЕС вече се е присъединила. Моля любезно да предоставите един единствен пример, който да показва какъв ще бъде новият принос от присъединяването за европейските граждани по отношение на защитата на техните права на човека. Благодаря предварително за това, че най-накрая правите изключение от общото правило.
Barbara Matera
(IT) Г-жо председател, г-жо член на Комисията, госпожи и господа, членството в Европейския съд по правата на човека е решаваща стъпка в развитието на Съюза: двете системи ще гарантират и укрепят защитата на основните права на човека както в нашите 27 държави, така и извън техните граници, имайки предвид всички държави, членки на Съвета на Европа. Ето защо това е дългоочаквана възможност, която не бива да бъде пропилявана и която очакваме години наред.
Доктрината и законът както на Съда на Европейския съюз, така и на Съда в Страсбург, от дълго време работят за постигането на тази цел, или по-скоро проправят пътя за постигането й, защото според мен това е цел: цел за всички нас. Ето защо съм длъжен да спомена значението на членството за всички граждани на Съюза, които вследствие на присъединяването ще могат да внасят дела в Съда в Страсбург срещу европейска институция или държава-членка заради по-голямата закрила, с която могат да се ползват.
Завършвам изказването си, съзнавайки, че независимостта на двете съдилища ще остане непроменена, както ясно е обяснено и ратифицирано в доклада - нещо повече, поздравявам моя колега относно настоящия доклад - и е в съответствие с всичко, към което се стремим, с очевидното изключение на сътрудничеството между двете институции, които се придържат към своите собствени сфери на отговорност.
Íñigo Méndez de Vigo
(ES) Г-жо председател, бих искал да изясня две неща. Първо, членовете в Хартата за основните права съвпадат с тези в Европейската конвенция за правата на човека и имат едно и също значение: член 52 и член 53 от Хартата; следователно няма противоречие.
Второ, компетентността на Европейския съд по правата на човека е наднационална. Ето защо, ако някой желае да подаде жалба до този съд поради решение на Европейския съюз или прилагането на правото на Съюза, първо ще трябва да се обърне към Съда на Европейския съюз за преюдициално заключение.
Разбирам, че еврофобите винаги искат да гласуват против Европа, но поне от парламентарна учтивост следва да прочетат доклада на г-н Jáuregui, в който всичко е посочено пределно ясно.
Диего Лопес Гаридо
Г-жо председател, във връзка с първата точка, относно Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, бих искал да се присъединя към поздравленията към докладчиците и Комисията за бързото внасяне на мандат за преговори. Бих искал също да приветствам речта на г-н Duff, който ясно заяви, че правителството, образувано в Обединеното кралство между консерваторите и либерал-демократите напълно подкрепя подписването от страна на Европейския съюз на Европейската конвенция за правата на човека и следователно спазването на Договора от Лисабон.
Някои от сънародниците на г-н Duff обаче изказаха противоположното мнение: представители на Европейските консерватори и реформисти и представители на групата "Европа на свободата и демокрацията" - които не са британци - заедно с г-жа Sinclaire и впоследствие г-жа Morvai ясно поставиха въпроса защо Европейският съюз трябва да подписва Европейската конвенция за правата на човека, щом всяка държава-членка вече е направила това?
Всъщност се случи така, че държавите-членки прехвърлиха част от своите компетентности и правомощия на Европейския съюз, така че те биват упражнявани не от държавите-членки, а от Европейския съюз. Ето защо Европейският съюз теоретично може да наруши Европейската конвенция за правата на човека. Така е, освен ако не се прецени, че Европейският съюз няма никаква власт или компетентности, но той действително разполага с власт и правомощия, прехвърлени от държавите-членки. Това означава, че не е достатъчно държавите-членки да са подписали Конвенцията. Съюзът трябва също да подпише Конвенцията с оглед на пълноценната защита на правата на човека в рамките на целия Европейски съюз.
Не разбирам как хора като представителите на двете групи, които споменах, показали очевиден евроскептицизъм, отричат наднационалния контрол над Европейския съюз. Напълно противоречиво е някой, който желае Европейският съюз да бъде контролиран, или смята всичко, постигнато от Европейския съюз, за лошо или твърди, че жалките бюрократи не си вършат работата, да отхвърля наднационалния контрол върху Европейския съюз. Това е пълно противоречие. Ще се намерят други причини, свързани с правата на човека, или с това, че една международна организация, която защитава правата на човека, е по-легитимна, по-силна и по-солидна. Може би има други основания, но не и вече предоставените.
Считам, че необходимостта да се подпише Конвенцията е пределно ясна и считам също, че това трябва да се направи с бързината, с която Комисията вече започна работата си в тази насока. Както г-н Méndez de Vigo заяви, Комисията действа бързо и Съветът следва да направи същото. Сигурен съм, че възлагането на преговорите ще бъде прието на 4 юни на срещата на Съвета по правосъдие и вътрешни работи в Брюксел, така че той не бива да се тревожи.
По отношение на Международния наказателен съд, смятам, че Конференцията за преразглеждане е среща от голяма важност. Това е много важна среща, която ще присъства председателството, от чието име говоря, за да докаже и потвърди ясно, че държавите-членки трябва сътрудничат на Международния наказателен съд и че ще работят съгласно направленията, естествено основани на принципа на допълняемост, който е съществен за работата на Наказателния съд.
Съгласен съм с една от основните цели на Конференцията, а именно включването на престъплението агресия и отстраняването от Римския статут на възможността за забавяне със седем години преди предаването на вероятни и предполагаеми военни престъпници. Съгласен съм и с разисквания въпрос - предложение, внесено от Белгия - относно това дали употребата на някои оръжия в конфликти сама по себе си представлява военно престъпление.
Във всеки случай председателството ще даде изявление в подкрепа на Наказателния съд и ще представи оценка на неговата дейност. Предполагам също, че редица членове ще присъстват на разискванията на конференцията в Кампала. Ето защо смятам, че тя е от съществена важност с голямо политическо, символично и правно значение предвид това, че решенията, които ще бъдат взети, засягат правни текстове.
Изключително съм благодарен, разбира се, на Парламента за провеждането на днешното разискване, което ни предостави възможността да потвърдим общите ни ценности и да напомним, че по принцип, когато говорим за Международния наказателен съд, става дума за хора, станали жертва на жестокостите, които Римският статут се стреми да осъди и в крайна сметка става дума за борбата с безнаказаността и изясняването на това, че през 21-и век няма място за безнаказаност.
Вивиан Рединг
Г-жо председател, Хартата на основните права и Конвенцията за правата на човека представляват изключителни текстове. Те лежат в основата на ценностите, съгласно които изграждаме нашето общество и нашия Европейски съюз. Смятам, че са прекалено важни и имат твърде важно историческо значение, за да се впускаме в политически спорове. Трябва съм да кажа, че съм истински горда от това, че в настоящия момент на изграждане на Европейския съюз можем да продължим напред, като приложим на практика Хартата на основните права и се присъединим към Европейската конвенция за правата на човека.
Съдейки по казаното от ваше име в Парламента от вашия докладчик, Диего Лопес Гаридо, и съдокладчиците, Cristian Dan Preda и Kinga Gál, съм уверена, че вие също съвсем ясно съзнавате историческата задача, която стои пред нас. Добавената стойност от присъединяването беше много добре обяснена в текстовете и мненията на мнозина от членовете на ЕП.
Всички държави-членки подписаха Конвенцията, но също така - както действащият председател на Съвета току-що обясни - те прехвърлиха съществени компетентности на Европейския съюз. Следователно е нормално Европейският съюз, когато действа като Европейски съюз, да подлежи на същия външен контрол на специализирания Съд за правата на човека, както държавите-членки.
Конкретен пример за това може да е решение на Европейската комисия срещу отрасъла в областта на конкурентното право, което би могло да бъде отнесено директно до Съда в Страсбург, а това трудно може да се направи днес. Както вече подчертахте, ще има много и конкретни примери: конкретни примери, които ще бъдат от полза на гражданите, защото - и това е нещо ново - сега те вече ще разполагат с двойна гаранция. Съдът на Европейския съюз в Люксембург ще се произнася въз основа на Хартата на основните права, която, между другото, е обвързваща за всички държави-членки. Това следва да бъде заявено веднъж завинаги.
Не разбирам как лице, което има назначен мандат и е избрано от гражданите, поставя по въпрос правата на тези граждани. За гражданите е по-добре да имат два пъти повече права, отколкото да не разполагат с никакви права. Сега им предоставяме тези права и това е основната идея зад Европа. Европа означава права за европейските граждани и съм изключително горда, че Парламентът отстоява тези права. Да, вече ще разполагаме с декларациите за правата и така гражданите ще знаят, че могат да се обърнат към съдилищата, за да отстояват своите права.
Въпросът дали да се присъединим към Конвенцията за правата на човека вече не стои пред нас, защото съгласно член 6 от Договора ЕС се задължава да се присъедини към Европейската конвенция за правата на човека. Така че не смятам, че е необходимо повече да обсъждаме този въпрос, тъй като това е вече уредено.
Освен това следва да знаем, че настоящото присъединяване няма да промени по никакъв начин позицията на всяка държава-членка по отношение на Конвенцията стига да не е застрашено европейското право. Отделните взаимоотношения между дадена държава-членка и Конвенцията не подлежат на промяна. Сега ще бъдат налице допълнителни гаранции по отношение на правото на ЕС.
Въпросът за рисковете от случаи на противоречива съдебна практика, разбира се, трябва да бъде разгледан. Той подлежи на анализ в настоящия момент и съм благодарна на докладчика, който се зае с това. Досега противоречивите практики се считаха за несъществени, защото Конвенцията е вече част от нормите, които отчита днес Съдът на Европейския съюз в Люксембург, и Конвенцията ще функционира като минимално изискване. Комисията очаква съдебната практика на Съда в Страсбург и Съда в Люксембург да се развива хармонично и в следващите години да се обедини.
Сега преминавам към по-конкретни въпроси.
Относно уреждането на спорове: това не е въпрос за Европейския съд по правата на човека, нито за Съда на Европейския съюз Засега това е въпрос за британската система за уреждането на спорове и вече започнах обсъждане по този въпрос с британското правителство с оглед на това да се разгледат възможностите за преразглеждане на тази система, която в някои случаи, когато става дума за свободата на печата например, може да се окаже действително пагубна.
Досега Европейският парламент работи много успешно под ръководството на своите докладчици. Разчитам на Парламента да продължи да участва в процеса, който със сигурност ще бъде дълъг и труден, и предстои да решим техническите трудности - а техническите проблеми лесно могат да се превърнат в политически - така че разчитам на Парламента да продължи да участва в тази твърде трудна задача.
Що се отнася до отношенията между Европейския парламент и Парламентарната асамблея на Съвета на Европа, оставям това на Парламента. Ако се нуждаете от съдействие, можете да разчитате на мен, но въпросът е самите парламентьори да се опитат да намерят общ език и считам, че това не е толкова трудна задача.
Относно МНС, Парламентът вече прие прокурора, г-н Морено-Окампо, и председателя на Съда, г-н Сонг. Смятам, че това беше силно политическо послание от страна на Европейския парламент за проявяваното сериозно отношение към правата на човека не само в рамките на Европа, но и отвъд нейните граници.
Считаме също, че Конференцията в Кампала е най-важната международна конференция, посветена на международното правосъдие, от десетилетия. Трябва да я превърнем в значимо събитие. И отново разчитам на Парламента, защото знам, че на Конференцията в Кампала ще присъстват членове на ЕП и ще вземат отношение.
Знаем, че ЕС играе и ще продължава да играе важна роля, прилагайки резултатите от Конференцията в политиката на Съюза относно международното правосъдие, в подпомагането на трети държави и преди всичко във всички преговори, които предстоят през следващите месеци и години. По-конкретно, ще продължим да подкрепяме изграждането на национален капацитет с оглед на укрепването на националните юрисдикции и тяхното подпомагане в провеждането на надеждни и ефективни национални разследвания и процеси, свързани с престъпления по Римския статут.
Нашата политика в това отношение остава непроменена и не по-малко активна, но вече разполагаме с ново средство - Договорът от Лисабон - което ни предоставя нови възможности за последователност и ефективност на нашата подкрепа на Съда. В съответствие с насърчението от страна на Парламента, изразено в резолюцията и по време на разискването, Върховният представител/заместник-председател и нейните служби ще продължават решително да насърчават всеобщото присъединяване към Римския статут. Ще действаме методично в тази насока по време на всички наши разговори с партньори извън Европа.
Имаше и два много конкретни въпроса, на които искам накратко да отговоря.
Първият от тях се отнасяше до това дали заповедта за арест на президента Ал-Башир е част от решението, или е част от проблема. Според Комисията това е част от дългосрочно решение, защото тази заповед за арест показва, че с основаването на Съда правосъдието става неизбежно. Независимо за коя личност става дума, дори и за държавен глава, и дори ако заповедта за арест не е приложена незабавно, тя няма да изчезне, защото МНС е постоянен съд, така че нека ви уверя, че ЕС ще продължава да призовава Судан да окаже пълно съдействие на Съда.
На въпроса дали Комисията ще представи изменения на срещата в Кампала отговорът е "не", защото ЕС сам по себе си не е страна - държавите-членки са тези, които ще преговарят относно измененията. Комисията обаче ще играе активна роля в политическия анализ по време на Конференцията и ние изцяло разчитаме на испанското председателство така да води европейските нации, че техният глас да се отличи на предстоящата конференция.
Ramón Jáuregui Atondo
Г-жо председател, бих искал да изразя своите благодарности към всички, които се изказаха, защото голямото мнозинство от тях изразиха подкрепа - всъщност почти единодушна подкрепа - по отношение на споразумението за присъединяване, гласуването на което ще се проведе утре.
Бих искал специално да благодаря на г-жа Рединг за предоставената възможност да продължим да работим заедно, тъй като предстоят преговори от твърде сложен характер и считам, че Парламентът трябва да следи отблизо тези преговори.
Бих искал да отговоря на няколко въпроса и накратко да изясня някои неща. Присъединяването не е символичен акт, госпожи и господа - то е с правен характер. Някои задават въпроса какъв е смисълът и какъв е приносът. Ще ви дам пример.
Нека предположим, че конкуренцията сред служителите на Европейския съюз дискриминира унгарските адвокати например поради технически причини или каквито и да било причини. Къде да подадат жалба унгарските адвокати? В Съда на Европейския съюз. Каква е ползата от присъединяването? Възможността тези адвокати да внесат своята жалба в Европейският съд по правата на човека, в случай че правото им на равнопоставеност не е било признато от Съда на Европейския съюз. Този съд е нов и представлява нова възможност за гарантиране на основните права на човека например правото на равнопоставеност. Ето защо е ясно, че това е събитие с правно значение, а не със символичен характер.
Бих искал да изясня две неща, госпожи и господа. Членовете на ЕП изразиха своето желание преговорите да не се ограничават единствено до присъединяването към Европейската конвенция за правата на човека, но да обхванат и въпроса за включването на протоколите, формирани от Конвенцията през годините, особено тези, отнасящи се до правата, признати в Хартата на основните права, тъй като това ще осигури равнопоставеност на двата документа.
Накрая, Парламентът призовава също за присъединяване към структурите и органите на Конвенцията и Съвета на Европа, защото това ще бъде предпоставка за признаването на системата за защита на универсалните права на човека, включително Европейската социална харта, подписана в Торино.
Председател
В края на разискването беше внесено предложение за резолюция.
Общото разискване приключи.
Гласуването ще се проведе в сряда, 19 май 2010 г.
Писмени изявления (член 149)
Elena Oana Antonescu  
Влизането в сила на Договора от Лисабон създава правната рамка за присъединяването на Европейския съюз към Европейската конвенция за защита на правата на човека (ЕКПЧ) и по този начин ЕС става 48-та подписваща страна по Конвенцията. Присъединяването на ЕС към ЕКПЧ ще допълни равнището на защита, установено в Договора от Лисабон чрез Хартата на основните права, която има правнообвързваща сила.
Европейският съд по правата на човека ще придобие властта да упражнява съдебен контрол върху актовете на институциите, структурите и агенциите на ЕС, включително решенията, взети от Европейския Съд по отношение на съответствието с Конвенцията, като по този начин ще осигури допълнителен съдебен контрол на основните права в рамките на ЕС. След присъединяването на ЕС Конвенцията ще осигури минимален стандарт на защита на правата на човека и основните свободи в Европа, който задължително ще бъде прилаган, особено в ситуации, когато равнището на защита, осигурено от ЕС, е по-ниско от предлаганото в Конвенцията.
Считам, че както държавите-членки, така и Комисията ще трябва да подготвят информационни брифинги, на които ще бъдат разяснявани всички последици и резултати от присъединяването, за да бъдат гражданите на ЕС напълно наясно със значението на този процес.
Corina Creţu  
Присъединяването на Европейския съюз към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи е логична стъпка след влизането в сила на Договора от Лисабон и задълбочава интеграцията и създаването на общо политическо пространство. Присъединяването на ЕС към ЕКПЧ ще осигури по-голяма съгласуваност във взаимоотношенията между Европейския съюз и държавите, които са част от Съвета на Европа и общоевропейската система за правата на човека.
Според мен най-важната последица от присъединяването към ЕКПЧ е осигуряването на защита на гражданите срещу действията на ЕС, подобна на защитата, с която се ползват срещу действията на държавите-членки. Това е съществено развитие предвид това, че държавите-членки прехвърлиха важни правомощия на Европейския съюз. Логично е да има възможност за подаване на жалба в Европейския съд по правата на човека относно решения, взети от ЕС. Тъй като говорим за европейското гражданство, следва да внесем в това понятие конкретно съдържание, което включва предоставянето на тази възможност.
Надявам се, че този допълнителен инструмент, предоставен на европейските граждани, ще бъде лесно достъпен, и по-конкретно се надявам, че решението за присъединяване към Конвенцията ще подпомогне изграждането на по-съгласувана рамка на правата на човека в Европейския съюз.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
Във връзка с предстоящите преговори относно присъединяването на Съюза към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи бих искала да наблегна на въпроса за външните отношения. Тази област ще бъде особено засегната след присъединяването на Съюза към Конвенцията. Защо? Първо, ще си позволя да припомня, че съгласно Договора от Лисабон Съдът на Европейския съюз има твърде ограничена компетентност по отношение на външната политика. Присъединяването към Конвенцията частично ще компенсира тези ограничения чрез гарантирането на външен съдебен надзор на всички дейности на Съюза. Европейският съд по правата на човека в Страсбург ще получи правото да оценява начина, по който Съюзът съблюдава основните права във всички области на своята дейност, както и във външната политика. Второ, не е необходимо да припомням колко често възниква обсъждане в отношенията на Съюза с трети държави относно необходимостта да бъдат съблюдавани правата на човека, включително във форума на Европейския парламент. Следователно присъединяването към Конвенцията ще заздрави доверието към Съюза при диалози с трети държави относно правата на човека. Няма съмнение, че ако приеме надзора на Европейския съд по правата на човека, Съюзът има възможността да активизира външната политика и сигурност по отношение на правата на човека и така по-ефективно да насърчи идеята за правата на човека по света, така че ЕС да се отнася сериозно към своите задължения във връзка с правата на човека. Нека се надяваме, че ще бъде така.
Jarosław Kalinowski
(PL) Присъединяването на Европейския съюз към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи е, без съмнение, стъпка в правилната посока по пътя към гарантиране на нашите граждани на равни и справедливи привилегии. Трябва да бъдем сигурни, че принципите на Конвенцията се поддържат във всички държави-членки. Това ще подобри и законодателното сближаване между Съюза и държавите от Съвета на Европа и ще увеличи броя на институциите, към които ще могат да се обръщат гражданите, ако правата им са били нарушени. Освен това ще повиши значението и авторитета на множеството инициативи на Европейския парламент в областта на защитата на основните свободи, които са право на всеки човек. Нека не забравяме обаче, че освен насърчаването на правата на лица от трети държави, Съюзът следва първо да се погрижи за това тези права да не бъдат нарушавани в рамките на държавите-членки.
Alexander Mirsky  
Има държава-членка на Европейския съюз, където в продължение на почти 20 години се нарушават правата на човека и основните свободи на около 20% от населението. Независимо от този факт, Латвия беше приета в Европейския съюз през 2004 г. По време на преговорите за присъединяване на Латвия латвийското правителство обеща на тогавашния член на Комисията, отговарящ за разширяването на ЕС, Гюнтер Ферхойген, да реши проблема с негражданите, но до днес, независимо от дадените обещания, въпросът все още не е решен. Вследствие на това приблизително 340 000 лица неграждани живеят на територията на ЕС. В Латвия те са хора втора класа, които нямат правото да работят в обществения сектор или да заемат официална длъжност, дори в региони, в които повее от 60% от населението са неграждани. В един град в Латвия, Даугавпилс, повече от 90% от населението говори руски език. Въпреки това употребата на руския като официален език е забранена в града и 30% от населението нямат право на глас в местните избори. Местните съветници, избрани в град, в който се говори руски език, нямат право да използват родния си език при своите срещи. Странно, но до и днес Европейската комисия не намира необходимите аргументи, нито време, за да повлияе на латвийското правителство да сложи край на езиковата дискриминация. Важно е без отлагане да се създаде работна група, която да проучи положението в Латвия, в противен случай не виждам смисъл в присъединяването на ЕС към Европейската конвенция за правата на човека и основните свободи. Трябва ясно и недвусмислено да покажем, че в Европейския съюз съществува държава, в която правата на повече от 25% от населението цинично биват нарушавани в продължение на много години.
Rafał Trzaskowski  
Когато обсъждаме присъединяването на Европейския съюз към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, говорим за работа, която продължава вече 10 години, и за редица опасения относно, inter alia, конкуренцията между Съда на Европейския съюз и Европейския съд по правата на човека. Това със сигурност ще предизвика проблеми в областта на компетентността и автономията на Съда на Европейския съюз. Смятам обаче, че постигнатото от нас през тези 10 години може да означава взаимно допълване на двете системи, така че вероятно е необходимо да се разделим с подобно йерархично мислене. Съдът на Европейския съюз отдавна следи работата на Европейския съд по правата на човека и обратното. Двете системи съществуват съвместно и между тях няма конкуренция, така че вероятно опасенията са неоправдани. Присъединяването към Конвенцията има и символично послание, но то е необходимо най-вече поради това, че ще допълни системата за защита на правата на човека в Европейския съюз и ще повиши авторитета на Съюза не само в очите на европейските граждани, тъй като ще им бъде осигурена защита срещу Европейския съюз и неговите институции, и не само срещу държавите-членки, какъвто беше случаят досега. Така че следва да бъдем доволни, че системата ще бъде активизирана. Необходимо е обаче да има известна лоялност, за да не се подкопава доверието в системата. Ето защо предлагаме държавите-членки да не дават под съд други държави-членки във връзка с въпроси на правото на ЕС, използвайки възможностите, заложени в Конвенцията.
