
Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat jäsenten asemaa koskevista säännöistä. 
Antonione,
    – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen siitä, että minulla on tilaisuus osallistua Euroopan parlamentin jäsenten ohjesääntöä koskevaan keskusteluun.
Arvoisa puhemies, kun neuvoston puheenjohtajavaltio kirjoitti teille 21. marraskuuta 2003, totesimme selkeästi, että neuvosto oli täysin valmis vuoropuheluun tästä asiasta parlamentin kanssa. Tuolla julkilausumalla myös vahvistettiin Kreikan puheenjohtajakaudella neuvoston puheenjohtajana toimineen Papandreoun 20. kesäkuuta 2003 tekemä tarjous. Siksi tämänpäiväinen keskustelu on tärkeä ja tarjoaa meille tilaisuuden edistyä ja selvittää mahdollisuutta päästä vihdoinkin yhteisymmärrykseen 25 vuoden jälkeen.
Arvoisa puhemies, neuvosto kunnioittaa varauksetta Euroopan parlamentin ensisijaista asemaa sen omia jäseniä koskevan ohjesäännön laatijana. Perustamissopimuksessa määrätyn menettelyn mukaisesti parlamentin on vahvistettava jäsentensä tehtäviä ja velvollisuuksia koskevat säännöt ja yleiset ehdot saatuaan komission lausunnon ja neuvoston suostumuksen, joka edellyttää yksimielisyyttä verotuksen osalta. Siksi on selvää, ettei Euroopan parlamentti voi ottaa ohjesääntöä käyttöön ilman neuvoston suostumusta, eikä neuvosto voi vahvistaa ohjesääntöä, ellei parlamentti jätä sen käsiteltäväksi ehdotuksia, jotka se voi hyväksyä. Tämäkin olisi hyvä muistaa.
Arvoisa puhemies, tiedän, että monet parlamentin jäsenet haluavat innokkaasti tietää neuvoston yleisen kannan ohjesäännöstä ja erityisesti muutamista ehdotuksista, joita eri tahot ovat viime viikkoina esittäneet.
Kun parlamentti jätti ohjesääntöä koskevan ehdotuksen neuvostolle viime kesäkuussa, oli selvää, että parlamentin ja neuvoston kannoissa oli huomattavia eroja, eikä neuvosto näin ollen voinut hyväksyä ehdotusta. Muistanette, että ennen sitä, viime maaliskuussa, Kreikan puheenjohtajakaudella neuvoston puheenjohtajana toiminut Papandreou esitteli lyhyesti parlamentin valtuuskunnalle neuvoston hyväksymät ja hylkäämät ohjesäännön osat. Valitettavasti minun on sanottava, että parlamentin kesäkuinen ehdotus oli liian kaukana neuvoston kannoista, ja sen vuoksi neuvoston oli mahdotonta hyväksyä ehdotusta.
Jos sallitte, esittelen uudelleen neuvoston kannan tärkeimmistä kysymyksistä. Ensinnäkin neuvosto on yksimielinen siitä, ettei ohjesäännöllä voida muuttaa primaarioikeutta, vaan primaarioikeuteen liittyviä seikkoja on säänneltävä eri säädöksellä. Neuvosto suhtautuu myönteisesti Euroopan parlamentin puhemiehistön hiljattain hyväksymiin, kulujen korvaamista koskeviin toimenpiteisiin. Neuvoston mukaan korvaukset on suoritettava todellisten kulujen perusteella.
Parlamentin jäsenten palkkojen verotus edellyttää neuvostolta yksimielistä päätöksentekoa, jotta se voi antaa sille suostumuksensa. Verotussäännökset, jotka koskevat parlamentin jäsenten palkkoihin sovellettavaa yhteisön veroa, eivät saa vaikuttaa jäsenvaltioiden oikeuteen verottaa jäsenten palkkoja kansallisen verojärjestelmän mukaisesti sillä edellytyksellä, ettei niistä kanneta kaksinkertaista veroa.
Vaikka neuvosto selkeästi kannattikin eläkeikärajaksi 65:tä vuotta, se voisi olla valmis rakentavaan kompromissiin ja hyväksyä ikärajaksi 63 vuotta.
Hankalassa palkkakysymyksessä neuvostolla ei ole mitään sitä vastaan, että palkka määriteltäisiin ottamalla vertailukohdaksi tietty prosenttiosuus Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomarin palkasta. Näin vältettäisiin palkkojen vuosittaiseen tarkistamiseen liittyvät ongelmat.
Haluan kiinnittää parlamentin huomion siihen, että neuvosto on laatinut kaikki äsken esittelemäni kannat käymällä pitkiä ja seikkaperäisiä keskusteluja jo kauan ennen kuin parlamentti hyväksyi ohjesääntönsä 3. kesäkuuta 2003. Puheenjohtajavaltio Italia on todennut, että neuvostossa kokoontuneet valtuuskunnat suhtautuvat alustavasti myönteisesti joihinkin parlamentin esittämiin aloitteisiin. Mikäli parlamentti tukee näitä aloitteita, yksimielisyyteen pääseminen tässä pitkään jatkuneessa kysymyksessä on lähempänä kuin koskaan ennen.
Kuten puheenvuoroni alussa korostin, vuoropuhelu on ainoa keino erimielisyyksien ratkaisemiseksi, ja neuvosto on valmis vuoropuheluun. Puheenjohtajavaltio Italia on omalta osaltaan ollut aina halukas löytämään asiaan ratkaisun, ja tiedän, että tuleva puheenjohtajavaltio Irlanti tukee tätä lähestymistapaa varauksetta.
De Palacio, Loyola,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi sanoa, että komissio on erittäin tyytyväinen esittelijän ja puheenjohtajavaltio Italian tekemiin Euroopan parlamentin ohjesääntöä koskeviin aloitteisiin.
Toivon vilpittömästi, että vuosia jatkuneiden keskustelujen jälkeen meillä on todellinen mahdollisuus päästä yhteisymmärrykseen tästä kysymyksestä, joka on pitkittynyt pitkittymistään. Siksi haluan kiittää vielä kerran esittelijä Rothleyta siitä, että hän on nähnyt vaivaa ja työskennellyt koko tämän ajan määrätietoisesti ja pitkäjänteisesti parlamentin hyväksi. Olemme kaikki hänelle kiitoksen velkaa.
Komissio ei halua tässä vaiheessa käsitellä yksityiskohtaisesti aloitteen sisältöä, koska se ei ole vielä saanut virallista ehdotusta. Voisin kenties kuitenkin muistuttaa parlamentin jäseniä kannasta, jonka komissio vahvisti ohjesäännön hyväksymisen jälkeen viime kesäkuussa. Komissio antoi tuolloin lausunnon, johon sisältyi kaksi yleistä huomiota: ensimmäinen liittyi primaarioikeuden soveltamisalaan kuuluviin ohjesäännön määräyksiin ja toinen ohjesäännön taloudelliseen merkitykseen.
Ensimmäisessä tapauksessa totesimme, että perustamissopimuksen 190 artiklan nojalla ohjesäännön määräyksiä ei voida muuttaa perussäädöksellä, ja jälkimmäisessä tapauksessa, että kyseessä olevat summat olisivat huomattava menoerä rahoitusnäkymien otsakkeessa 5.
Nämä seikat viittasivat tietenkin nykyisestä poikkeavaan tekstiin. Komission onkin tiedettävä tarkasti, millainen teksti on lopullisessa muodossaan voidakseen antaa siitä seikkaperäisen lausunnon. Arvoisa puhemies, komissio aikoo joka tapauksessa toimia rakentavasti ja toivoo tietenkin hartaasti, että myös toimielimet pääsisivät keskenään yhteisymmärrykseen. 
Karas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, haluan sanoa suoraan, että monet meistä tuntevat olonsa tänään vaivautuneeksi. Miksi? Jos suhtautuisimme itseemme ja päätöslauselmiimme todella vakavasti, olisi tämä suullinen kysymys jäänyt esittämättä, eikä myöskään olisi laadittu 3. kesäkuuta hyväksytystä ohjesäännöstä poikkeavaa päätöslauselmaa. Olemme vaivautuneita myös siksi, koska vaikuttaa oudolta, että neljä päivää Euroopan tulevaisuutta ja Euroopan perustuslakia käsitelleen hallitustenvälisen konferenssin epäonnistumisen jälkeen vaadimme kiireellistä käsittelyä koskevassa pyynnössä neuvostoa pääsemään yksimielisyyteen parlamentin jäsenten ohjesäännöstä, vaikka neuvosto ei tähänkään mennessä ole sitä tehnyt tai edes halunnut tehdä.
Perustuslaki olisi meille ohjesääntöä tärkeämpi, vaikka niillä ei todellisuudessa ole toistensa kanssa paljonkaan tekemistä. Siitä huolimatta keskitymme ohjesääntöön, ja parlamentin suurimmat ryhmät jättävät joka tapauksessa käsiteltäväksi ohjesääntöä koskevan yhteisen päätöslauselmaesityksen. Miksi? Koska ohjesäännössä ei ole kyse puoluepoliittisista, kansallisista tai yksittäisten henkilöiden eduista tai mistään pelistä, vaan menettelytapojen ja sisällön olisi säilyttävä yhteistä etua koskevana kysymyksenä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teemme sen, koska pahoittelemme syvästi sitä, että asiaan liittyy vilpillisyyttä, taktikointia, yksittäisiä vaalistrategioita ja roolejamme koskevia vääriä käsityksiä. Meidän ei ole tarkoitus käydä keskinäistä vuoropuhelua, vaan teidän on joko hyväksyttävä tai hylättävä 
parlamentin jäsenten ohjesääntöä koskeva ehdotuksemme, ja haluamme saada yhteisen käsittelyn päätökseen. Haluamme myös tehdä selväksi, että päävastuu tästä epätyydyttävästä tilanteesta on kansallisia hallituksia edustavalla neuvostolla eikä parlamentilla. Tämä on viimeinen tarjouksemme, ja uusi viestimme neuvostolle on, että sen on päätettävä ehdotuksemme hyväksymisestä tai hylkäämisestä 15. tammikuuta mennessä. 
Vaikka monet parlamentin jäsenet pitävätkin verotusta koskevaa ehdotusta EU:n lainsäädännön vastaisena, epäoikeudenmukaisena ja pohjimmiltaan vääränä, jätämme käsiteltäväksi tämän päätöslauselmaesityksen osoituksena hyvästä tahdosta ja tietoisena neuvoston ongelmista. Jäsenvaltioissa eläkkeistä käytävän keskustelun perusteella korotamme eläkeikää kolmella vuodella. Vaikka ohjesäännössä pitäisikin määrätä myös parlamentin jäsenten tehtävistä, jaamme sen osiin ja poistamme siitä primaarioikeuteen liittyvät osat. Tämä saa kuitenkin riittää, sillä meilläkin on arvomme, ja niitä, jotka eivät itse arvosta itseään, eivät muutkaan arvosta.
Barón Crespo (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, toivon ryhmäni puolesta, että parlamentin jäsenten ohjesäännöstä tehtäisiin vihdoinkin päätös. Haluan ensimmäiseksi antaa esittelijä Rothleylle tunnustusta hänen päättäväisyydestään ja peräänantamattomuudestaan, en vain ryhmäni jäsenenä, vaan koko parlamentin edustajana, sekä puhemiehelle hänen määrätietoisuudestaan, sillä olemme työskennelleet yhdessä kauan, ja jo ennen hänen toimikauttaan toteuttaneet määrättyjä toimia, jotka haluan tuoda esiin selventääkseni käsiteltäviä seikkoja.
Sen jälkeen kun Rothleyn mietintö hyväksyttiin edellisellä vaalikaudella, perustimme tämän vaalikauden alussa työryhmän määritelläksemme ohjesäännön kiistanalaisimmat kysymykset, ja huomauttaisin, että työryhmän toimintaan osallistui muiden merkittävien henkilöiden ohella entinen pääsihteeristön jäsen sekä neuvostosta että komissiosta, koska halusimme tarkastella objektiivisesti kysymystä, jolla on perustuslaillista merkitystä. Puhumme aina toimielimistä, mutta niissäkin työskentelee ihmisiä, ja meidän, jotka edustamme Euroopan kansalaisia, on oltava lainsäädäntöprosessissa tasa-arvoisessa asemassa. Emme voi hyväksyä sitä, että laadimme yhtäläisesti kaikkiin unionin kansalaisiin sovellettavaa lainsäädäntöä, kun parlamentin asema tässä prosessissa on niin erilainen, osin jopa kyseenalainen. On myönnettävä, että tässä suhteessa yleinen mielipide ja tiedotusvälineet ovat syystäkin kritisoineet tilannetta. Siksi meidän on löydettävä siihen ratkaisu.
Perustuslakia ei tietenkään ole vielä hyväksytty, mutta tänä vuonna olemme – myös neuvoston tuella –edistyneet hyväksymällä eurooppalaisia poliittisia puolueita koskevat säännöt. Emme taistele poliittisten puolueiden puolesta, mutta kuulumme kylläkin näihin ryhmiin, jotka jo Maastrichtin sopimuksesta lähtien – jonka yhteydessä ne tunnustettiin – ovat osallistuneet unionin demokraattiseen päätöksentekoon. Niinpä uskonkin, että parlamentilla on tässä kiivaassa ja äärimmäisen vaikeassa keskustelussa ollut tilaisuus – toivottavasti se osoitetaan vaaleissa – päästä yhteisymmärrykseen voidakseen ilmaista kantansa selkeästi. Kuten neuvoston puheenjohtaja huomautti, parlamentin tehtävä on päättää ohjesäännöstä, joka neuvoston on hyväksyttävä.
Mielestäni saavuttamamme edistys on osoitus jaettuun lainsäädäntövaltaan perustuvasta ajattelutavasta, jonka puolesta olemme puhuneet Euroopan unionin lainsäädäntöä ajatellen. Toisin sanoen emme halua säätää lakeja vastoin neuvoston tahtoa tai asettumalla jäsenvaltioita vastaan, ja tästä syystä parlamentti on nyt halukas tekemään yhteistyötä neuvoston kanssa tämän hankalan kysymyksen ratkaisemiseksi.
Toivon, että päätöslauselmaesityksessä hyväksytään kolme esiin tuotua kysymystä, joita ryhmäni tukee. Näissä kysymyksissä neuvoston puheenjohtaja on mielestäni ottanut selkeästi ja yksiselitteisesti kantaa primaarioikeuteen, kulukorvauksiin ja verotukseen. Lisäksi hän on käsitellyt edustajanpalkkion määrää ja esittänyt mielestäni kiinnostavan huomion sen avulla vältettävistä ongelmista.
On vielä yksi aihe, johon ei ole otettu selkeästi kantaa, mutta uskoakseni neuvoston puheenjohtaja on puhunut myös seuraavan puheenjohtajavaltion nimissä ja tuonut esiin Irlannin halun jatkaa yksimielistä toimintaa tässä prosessissa. Uskonkin, että voimme ennen tammikuun 15. päivää saada aikaan myönteisen päätöksen parlamentin jäsenten ohjesäännöstä. Se on mielestäni yksi tärkeimmistä edistysaskelista, jonka voimme saavuttaa lisätäksemme parlamentin jäsenten työn arvostusta ja ratkaistaksemme yhden kaikkein vaikeimmista unionin perustuslakiin liittyvistä kysymyksistä.
Wallis (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, en enää oikein tiedä, mitä sanoisin parlamentin jäsenten ohjesäännöstä. Kaikki on jo sanottu. Kerta toisensa jälkeen toteamme, että tämä on viimeinen tilaisuus, ja niin se varmasti onkin.
Ehkä minun pitäisi alkaa siitä, mihin jäin parlamentissa kesäkuussa, kun annoin äänestysselityksen ELDR-ryhmän puolesta sen äänestäessä tyhjää ja oman kansallisen valtuuskuntani äänestäessä silloista päätöslauselmaa vastaan. Totesimme silloin, ettemme voineet tukea päätöslauselmaa siihen sisältyvän primaarioikeuden ja siitä puuttuvan kansallisen verotusmahdollisuuden vuoksi. Voisin ryhmäni puolesta todeta, että olimme oikeassa, koska nyt lähestulkoon koko parlamentti näyttää päätyneen samalle kannalle. Edistystä on siis tapahtunut. Viime kerralla totesin myös toivovani, että neuvosto tekisi tässä asiassa parempaa työtä kuin parlamentti. Nyt olemme kuitenkin jälleen valmistelleet neuvostolle selkeän ja tyydyttävän paketin.
Tiedämme valitettavasti, että neuvoston viikonloppu ei ollut erityisen hyvä. Nyt sillä on kuitenkin mahdollisuus eurooppalaiseen menestystarinaan ennen tämän toimikauden päättymistä. Menestys voi vaikuttaa hyvin vaatimattomalta, mutta sen merkitys eurooppalaisen demokratian hyvälle maineelle on valtava. Kun kansalaiset saavat ensi kesänä sanoa sanansa Euroopan parlamentin vaaleissa, meillä voisi olla parlamentti, jonka omat asiat ovat kunnossa, jonka jäseniä kohdellaan ja arvostetaan yhtäläisesti ja avoimesti kaikkialla Euroopassa, tai sitten voimme jatkaa nykyistä häpeällistä sekamelskaa, joka saattaa meidät kaikki naurunalaisiksi. 
Olen sanonut tämän ennenkin, ja sanon sen nyt uudestaan. Mielestäni parlamentti työskentelee Euroopan kansalaisten puolesta, ei käyttääkseen aikaansa keskusteluihin omasta palkkauksestaan tai ohjesäännöstään. Neuvostolla on mahdollisuus päästää meidät tästä naurettavasta tilanteesta ja samalla parantaa kansalaisten käsitystä unionista. Pyydän, ettette tällä kertaa sotkisi asioita.
Di Lello Finuoli (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, parlamenttiryhmämme puoltaa varauksetta parlamentin jäsenten ohjesääntöä. Olemme aina olleet vakuuttuneita siitä, että meidän on laadittava ohjesääntö, jolla taataan yhtäläinen poliittinen ja taloudellinen arvonanto Euroopan kansalaisten edustajille. Tästä syystä olemme johdonmukaisesti noudattaneet ja aktiivisesti tukeneet kaikkia toimia, joilla on saatu aikaan neuvostossa käsiteltävänä oleva nykyinen ehdotus.
Haluan myös aivan selkeästi todeta, että vastustamme kaikkia viivytystaktiikoita. GUE/NGL-ryhmä vaatii, että ohjesääntö hyväksytään mahdollisimman pian. Mielestämme Euroopan parlamentin jäsenten yhdenvertaisuuden periaate on välttämätön oikeudenmukaisuuden ja avoimuuden takaamiseksi kansalaisille. On selvää, ettemme tässäkään tapauksessa ole täysin tyytyväisiä parhaillaan tarkasteltavana olevaan ehdotukseen, kuten emme ole olleet muihinkaan kompromissiehdotuksiin. Aiomme kuitenkin antaa rakentavan panoksemme, josta kaikki parlamenttiryhmät voivat käydä vuoropuhelua.
Ongelmana ovat edelleen eläkeikää koskevat erimielisyydet. Nykyisen ehdotuksen mukaan Euroopan parlamentin jäsenten olisi päästävä eläkkeelle 63-vuotiaina, kun taas GUE-ryhmän mielestä eläkeikää pitäisi laskea 60 vuoteen. Tämän ehdotuksen tarkoituksena ei ole turvata parlamentin jäsenten etuoikeuksia, vaan ryhmämme laati ehdotuksen, koska olemme vakuuttuneita siitä, että kaikkien Euroopan kansalaisten olisi päästävä eläkkeelle viimeistään 60-vuotiaina. Olen kollegoideni kanssa aina vastustanut maksukausien lisäämiseen perustuvaa eläkejärjestelmien uudistamista, koska se on mielestäni epäoikeudenmukaista. Olemme vakuuttuneita siitä, että taloudellisia resursseja on riittävästi, jotta kaikki Euroopan kansalaiset, myös Euroopan parlamentin jäsenet, jotka ovat kansalaisia siinä missä muutkin, voivat jäädä eläkkeelle 60-vuotiaina.
Olemme vakuuttuneita siitä, että samapalkkaisuus on osoitus demokratian ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta. Miksi virolaiselle parlamentin jäsenelle pitäisi maksaa paljon vähemmän kuin saksalaiselle? Samalla ymmärrämme kuitenkin, että joissakin Euroopan unionin jäsenvaltioissa tämä saattaisi aiheuttaa kestämättömiä tilanteita, kun Euroopan parlamentin jäsen saa moninkertaisesti suurempaa palkkaa kuin saman valtion presidentti. Tarvitaan siis poliittista joustavuutta. Kenties voisimme tasata parlamentin jäsenten tuloeroja siten, että heidän palkkauksensa perustuisi kussakin valtiossa ylemmistä valtion viroista maksettavaan kuukausipalkkaan. Yleinen samapalkkaisuus on kuitenkin ryhmäni ehdoton vaatimus.
Lopuksi haluaisin muistuttaa teille, että Euroopan parlamentin puhemiehistö on laatinut parlamentin jäsenten matkakulukorvauksia koskevan ehdotuksen, jonka enemmistö ryhmäni jäsenistä haluaisi toteuttaa sitten, kun ohjesääntö tulee voimaan. 
Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmämme tukee nyt äärimmäisen vaatimattomasti sitä, minkä olisimme voineet toteuttaa jo kuukausia sitten, jos olisimme kuunnelleet pienempiä ryhmiä. Menneet ovat kuitenkin menneitä, ja tulevaisuus kuuluu meille kaikille. Siksi onkin mielestämme erittäin hyvä, että olemme päätyneet nykyiseen tilanteeseen. Se merkitsee muun muassa, että haluamme antaa peruspäätöslauselman, jolla taataan, että kaikkia parlamentin jäseniä koskevat samat säännöt, koska teemme kaikki samaa työtä.
Antaessamme tämän päätöslauselman päätämme samanaikaisesti kumota matkakustannusten laskuttamista koskevat määräykset, jotka ovat avoimuusperiaatteen vastaiset ja mielestäni – mielestämme – kerta kaikkiaan vääränlaiset ja epäasialliset. Tämä on tehtävä lopullisesti selväksi. Hyväksymällä yhteisen ohjesäännön äänestämme myös poistaaksemme täysin järjettömät matkakulukorvaukset. Tämä on tärkeää ilmoittaa myös julkisesti.
Toiseksi ilmoitamme myös selvästi, että olemme kyllin järkeviä toteuttaaksemme siirtymäjärjestelyitä, joilla ehdokasvaltioille annetaan aikaa liittyä tähän yhteiseen järjestelmään. Olisihan järjetöntä, että joku tullessaan Euroopan parlamentin jäseneksi alkaisi yhdessä yössä ansaita enemmän kuin valtion pääministeri. Kyse on pikemminkin mahdollisuudesta liittyä kuin jäädä pois, koska samaa ohjesääntöä sovelletaan meihin kaikkiin. Neuvoston on määrättävä ehdokasvaltioiden parlamenttiedustajien mukaantulon tarkasta ajankohdasta järkevillä säännöillä – toisin sanoen liittymisen mahdollistavilla järjestelyillä. Kun tällaiset järjestelyt saadaan voimaan, saamme tulevaisuudessa pysyvän ohjesäännön.
Muutamat parlamentin jäsenet ovat jokseenkin tyrmistyneitä määräyksestämme, jonka mukaan parlamentin jäsenten eläkeoikeus alkaa 63 ikävuoden päätyttyä. Mielestäni 65 vuotta olisi ollut oikea ikä, sillä meidän pitäisi vaatia itseltämme samaa, mitä nykyisin vaadimme koko yhteiskunnalta, eikä saada erityiskohtelua. Siksi vastustan jyrkästi tässä päätöslauselmassa hyväksytyn ikärajan alentamista. Se antaisi kansalaisille vääränlaisen kuvan. Lyhyesti sanoen: loppu hyvin, kaikki hyvin. Kiitos kaikille, jotka ovat olleet avuksi tässä asiassa.
Van Dam (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, vietämme piakkoin 25-vuotisjuhlia, sillä parlamentti on valittu suorilla vaaleilla 25 vuoden ajan. Siitä huolimatta parlamentin jäsenten oikeusasema on joka suuntaan hajoava sekamelska. Kansallisten määräysten mukainen palkka vaihtelee niin paljon, ettei se ole lainkaan suhteessa vastuuseen ja työmäärään. Samanaikaisesti matkakulukorvaukset ovat paisuneet sellaisiin mittoihin, että ne ovat yhä kohtuuttomampia nykyisiin kuluihin nähden varsinkin lentoliikenteen kilpailutilanteen takia. Vuoden 1997 kesäkuussa pidetyssä Amsterdamin huippukokouksessa perustamissopimukseen lisättiin oikeusperusta, joka valtuutti parlamentin laatimaan ohjesäännön, joka neuvoston oli määrä hyväksyä. Kuusi ja puoli vuotta on kulunut, eikä ohjesääntöä ole vieläkään hyväksytty. Ratkaisu on saatava aikaan nyt, sillä toukokuun 1. päivänä unioniin liittyy kymmenen uutta jäsenvaltiota, ja kesäkuussa pidettävät vaalit ovat ovella. Aiommeko jälleen kerran tarjota äänestäjille epäoikeudenmukaista matkakulukorvausjärjestelmää ja suunnattomia eroja parlamentin jäsenten palkoissa? Minusta vaikuttaa siltä, että meidän on aika muuttaa poliittisista kysymyksistä käytävän keskustelun tärkeysjärjestystä.
Kaikille eri jäsenvaltioita edustaville Euroopan parlamentin jäsenille tarkoitettu yhteinen ohjesääntö tukee ajatusta, jonka mukaan samasta tehtävästä on maksettava sama palkka. Samalla se on ristiriidassa toissijaisuusperiaatteen kanssa. Moni EDD-ryhmän jäsen on sitä mieltä, että tästä syystä oikeusaseman kansallinen määritelmä on säilytettävä. Samanaikaisesti koko ryhmä vaatii matkakulujen korvausjärjestelmän perusteellista uudistamista. Vuosi toisensa jälkeen ryhmämme jättää käsiteltäväksi talousarviota koskevan tarkistuksen, jotta korvaukset perustuisivat todellisiin kustannuksiin, ja joka vuosi parlamentin enemmistö hylkää kyseisen ehdotuksen. Olipa viimeinen kohta kuinka kiistämätön tahansa, minä ja hollantilaiset kollegani teemme siitä sen johtopäätöksen, että matkakulujen korvaamisesta ei voida päättää erikseen vaan ainoastaan ohjesäännön yhteydessä. Siksi ohjesääntö olisi mielestämme pitänyt laatia jo ajat sitten. Viime aikoihin saakka tämän ovat estäneet kolme tuttua kiistakysymystä, joita käsittelen lyhyesti.
Ensimmäisenä ovat primaarioikeuden ja koskemattomuuden kaltaiset kysymykset, jotka onneksi poistettiin päätöslauselmien ansiosta. Tästä osa-alueesta on väistämättä päätettävä erikseen. Neuvosto on toistuvasti todennut aikovansa tehdä yhteistyötä näissä kysymyksissä, ja me pidämme kiinni tästä lupauksesta. 
Toinen kysymys on eläkeikä. On käynyt ilmi, että Euroopan parlamentin jäsenet jäävät eläkkeelle käytännössä keskimäärin 62-vuotiaina. Yhteiskunnallisen kehityksen valossa neuvoston suosittelema 63 vuoden ikä on järkevä.
Kolmantena on kansallinen verotus. Vuosia sitten puheenjohtajavaltio Belgia ehdotti kompromissia, jonka avulla toissijaisuusperiaatetta olisi voitu tältä osin mukauttaa.
Yksi pulma, joka meidän on vielä selvitettävä, koskee palkkausta. Nykyiset kansalliset palkat vaihtelevat äärimmäisyydestä toiseen. Oletan, että pienimmät palkat eivät alun alkaen ole perustuneet kokopäiväiseen toimeen. Laskemalla nykyisten 15 palkkasumman painotettu keskiarvo saataisiin mielestämme aikaan järkevä palkkajärjestelmä, joka olisi oikeassa suhteessa työmäärään. Ajatus palkan ilmaisemisesta prosenttiosuutena yhteisöjen tuomioistuimen tuomarin palkkauksesta vaikuttaa hyvältä ratkaisulta myös indeksoinnin osalta.
Italian pääministeri totesi eilen olevansa ylpeä siitä, että viime viikonloppuna pidetyssä huippukokouksessa tehtiin niin monia määrätietoisia päätöksiä. Me puolestamme pidämme kynnyskysymyksenä ohjesääntöä. Jos nykyinen puheenjohtajavaltio voi ilmoittaa, että neuvosto hyväksyy ohjesäännön, se voi katsoa onnistuneensa. Ellei näin tapahdu, työtä jatketaan Irlannin puheenjohtajakaudella. Hyvä alku on puoli voittoa. Irlantilaiset ovat osoittaneet työhalukkuutensa, ja siksi toivon vilpittömästi, että he saavat ohjesäännön hyväksytyksi 15. tammikuuta mennessä.
Berthu (NI ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin vielä kerran muistuttaa Euroopan parlamentin Mouvement pour la France -ryhmän valtuuskuntaan kuuluvien kollegojeni puolesta, että vastustamme ehdottomasti Euroopan parlamentin jäsenten pääasiallisten palkkakustannusten maksamista yhteisön talousarviosta. Perustamissopimuksen mukaan Euroopan parlamentin jäsenet edustavat omia maitaan, joiden on näin ollen maksettava heidän palkkansa.
Emme myöskään voi hyväksyä verotusta koskevaa hataraa kompromissia, jota parhaillaan käsitellään. Tarvitaan yksinkertaiset ja selkeät periaatteet: Euroopan parlamentin jäsenten on maksettava veroja saman järjestelmän mukaisesti kuin maanmiestensäkin. Jos tänään käsiteltävässä ohjesäännössä päädyttäisiin pahaksi onneksi – kuten on pelättävissä – korottamaan parlamentin jäsenten palkkaa ja alentamaan tuloveroa, ja jos säännöistä saisi vielä sellaisen kuvan, että Euroopan parlamentin jäsenet pystyvät välttämään oman maansa taloudellisen valvonnan ja pääsevät Brysselin palkkalistoille, niin totean selväsanaisesti, etteivät kansalaiset hyväksy tätä ja että se olisi jälleen vakava isku unionin uskottavuudelle.
Hallitusten on siis painostettava tehokkaammin niitä federalisteja, jotka haluavat irrottaa Euroopan parlamentin jäsenet omista valtioistaan vedoten parlamentin jäsenten yhdenvertaisuuden periaatteeseen, jota ei ole mainittu perustamissopimuksissa ja joka on täysin keksitty. Meidän on pikemminkin vahvistettava edustajan ja hänen kotimaansa välistä sidettä Euroopan ja sen kansalaisten lähentämiseksi.
Lyhyesti sanottuna sen valtion, jota parlamentin jäsen edustaa, on maksettava hänen pääasialliset palkkakustannuksensa. Tästä tulosta on maksettava kansallista veroa. Kulukorvauksien on perustuttava todellisiin kustannuksiin. Kompromissina voitaisiin hyväksyä se, että päiväraha katsotaan unionin toimielinten maksamaksi ylimääräiseksi tuloksi, josta näin ollen maksetaan yhteisön vero. Enintään tämän voimme hyväksyä. 
Lehne (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä murheellinen tarina on jatkunut jo vuodesta 1998, ja syynä tähän on mielestäni se, ettei neuvosto ole viime vuosina antamissaan julkilausumissa ottanut asiaan selkeästi kantaa. Kaikki täällä mainitut kirjeet ovat olleet kapulakielisiä, eikä niissä ole ilmaistu selkeästi, mitä neuvosto on valmis hyväksymään, emmekä tänäänkään ole kuulleet mitään tämänsuuntaista. Kuultuani neuvoston esityksen tänä aamuna en voi yksinkertaisesti tulla muunlaiseen johtopäätökseen.
Sen lisäksi neuvoston kanta on, kuten viime kuukausina on selvästi ilmennyt, epärehellinen ja valheellinen. Sanon tämän epäröimättä ja viittaan keskeiseen seikkaan, nimittäin verotuskysymysten käsittelytapaan. Neuvosto syyttää parlamenttia siitä, että se käyttää ohjesääntöä hyväkseen puuttuakseen primaarioikeuteen liittyviin kysymyksiin, mutta neuvosto ei selvästi pidä lainkaan ongelmallisena tapaa, jolla se pyrkii käsittelemään ohjesäännössä verotuksen kaltaisia primaarioikeuden soveltamisalaan kuuluvia kysymyksiä. Kysymys kuuluukin, mitä neuvosto oikeastaan haluaa, ja miten asioiden on tarkoitus toimia, kun se on saavuttanut haluamansa.
Kaikilta kolmelta oikeudelliselta yksiköltä – niin parlamentin, neuvoston kuin komissionkin – saamiemme tietojen perusteella se, mitä päätöslauselmassa ehdotetaan, on itse asiassa laitonta, mutta siitä huolimatta parlamentti on valmis myöntymään ehdotukseen. Voin kuitenkin jo tässä ilmoittaa, että mikäli päätöslauselma hyväksytään ja jokin jäsenvaltio hyödyntää tätä mahdollisuutta, asia menee varmasti oikeuteen ja lopulta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Mielestäni käsiteltäväksi jätetty päätöslauselmaehdotus on paras mahdollinen emmekä pysty enempään.
Jäsen Karas totesi aiemmin aiheellisesti, että meillä parlamentin jäsenilläkin on arvomme. Mielestäni olemme tehneet tarjouksen ja odotamme nyt lopullista lausuntoa neuvoston kannasta viimeistään 15. tammikuuta mennessä. Tämä olisi kohtuullista myös tulevia kollegoitamme kohtaan, joiden nimitysprosessi on parhaillaan käynnissä jäsenvaltioissa. Heidänkin on tiedettävä, millaisin ehdoin he tulevaisuudessa parlamentissa työskentelevät. Määräaika on siis 15. tammikuuta. Siihen mennessä haluamme tietää varmasti, mitä neuvosto haluaa ja mitä se ei halua, sillä muuten ohjesääntö tulee tämän parlamentin toimikauden kannalta liian myöhään.
Rothley (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen de Palacio, kiitän aluksi komissiota siitä, että se on aina tukenut meitä, sekä moninkertaisesti puheenjohtajavaltio Italiaa. Mielestäni sen julkilausuma oli selkeä ja tarkka. Totean, että parlamentin laatiman päätöslauselman ja puheenjohtajavaltio Italian tämänpäiväisen julkilausuman ansiosta pystymme pääsemään yksimielisyyteen, mutta sen on tapahduttava nopeasti, sillä tämä aihe ei saa jättää vaaleja varjoonsa.
Mistä sitten oikein on kyse? Vaikka parlamentti on valittu suoraan jo lähes 25 vuoden ajan, se on rakenteeltaan edelleen parlamentaarinen yleiskokous. Siitä on kuitenkin tultava oikea parlamentti, ja siksi tarvitaan ohjesääntöä. Se on tietenkin vasta ensimmäinen askel, ja sen lisäksi on noudatettava sitä, mitä vuodelta 1965 peräisin olevassa pöytäkirjassa on jo määrätty. Vasta sitten meillä on todellinen Euroopan parlamentin jäsenten ohjesääntö, ja vetoankin hallituksiin, että ne nostaisivat tämän aiheen esiin ja veisivät sitä eteenpäin.
Toiseksi haluan huomauttaa meidän kaikkien tietävän, että nykyinen tilanne erilaisine palkkaan liittyvine maksuineen ja surkeine matkakulujen korvausjärjestelmineen on kestämätön. Haluan kuitenkin muistuttaa yksinkertaisesta totuudesta: nämä asiat voidaan ratkaista vain toistensa yhteydessä. Ohjesääntöä ei voida laatia, ellei matkakulujen korvausjärjestelmää uudisteta, mutta myöskään korvausjärjestelmän uudistaminen ei ole mahdollista ilman ohjesääntöä. Jos nämä halutaan erottaa tosistaan, lopullinen ratkaisuehdotus ei ole kovinkaan oikeudenmukainen eikä solidaarinen.
Tässä asiassa tarvitaan selkeyttä ja avoimuutta. Sillä tavoin osoitamme arvostavamme niitä ihmisiä, jotka valitsevat meidät ja maksavat palkkamme. 
Haluan tässä yhteydessä kiittää kaikkien parlamenttiryhmien puheenjohtajia siitä, että parlamentti pystyi antamaan yhteisen päätöslauselman. Haluan kuitenkin mainita nimeltä kolme henkilöä, joita ilman emme olisi päässeet siihen, missä nyt olemme. He ovat oman ryhmäni puheenjohtaja Barón Crespo, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puheenjohtaja Gargani ja tietenkin Euroopan parlamentin puhemies Cox. Toivoakseni vain väliaikaisesti epäonnistuneen uuden perustuslain jälkeen voisimme tänään antaa pienenpienen esimerkin siitä, että Eurooppa ehkä kaikesta huolimatta edistyy.
MacCormick (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, on erityisen suuri ilo saada käyttää puheenvuoro heti jäsen Rothleyn jälkeen, joka on koko tämän parlamentin toimikauden ajan tehnyt työskennellyt uutterasti saadakseen tämän asian käsittelyn päätökseen, joka näyttääkin nyt olevan käsillä. Hän on kiittänyt muita kollegoita, ja niinpä haluan kiittää häntä erityisen lämpimästi. On ollut erittäin miellyttävää työskennellä hänen kanssaan tämän asian parissa. Meidän kaikkien pitäisi olla tyytyväisiä siihen, että mikäli neuvosto pysyy tiukasti asiassa, saamme asianmukaisen ohjesäännön valmiiksi ennen seuraavia vaaleja. Se on aivan ratkaisevaa näiden vaalien kannalta. En ole itse ehdokkaana, joten asia ei koske minua henkilökohtaisesti. Olen 63-vuotias jäädessäni eläkkeelle, mutta se ei kylläkään tapahdu tämän eläkejärjestelmän aikana.
On oleellista, että meillä on asianmukainen kulujärjestelmä ja yhtenäinen palkkaus. Olen useita kertoja toiminut nykyisen pöytäkirjan mukaisten erioikeuksien ja vapauksien esittelijänä. On sanottava, että järjestelmä on erittäin sekava ja vaikeaselkoinen, eikä sitä voida pitää hyvänä perustana tämänkaltaisen parlamentin erioikeuksille ja vapauksille. Vaikka asiaa ei tässä vaiheessa saadakaan päätökseen, haluan toistaa ehdotuksen, jonka mukaan meidän on lähitulevaisuudessa tehtävä lujasti töitä, jotta myös kysymystä erioikeuksista ja vapauksista käsiteltäisiin asianmukaisista lähtökohdista.
Dell'Alba (NI ).
   – Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuten näette, parlamentti on yksimielinen: 25 vuoden jälkeen Euroopan parlamentin ja sen jäsenten on aika saada yhteinen ohjesääntö tai sääntökokonaisuus. Lisäksi parlamentti voisi 25 vuoden jälkeen tehdä päätöksen työskentelypaikastamme. Kenties kollegoistani poiketen olen sitä mieltä, että tämä asia on kunnossa. Todellinen ongelma on, että julkinen mielipide tarkkailee meitä, eikä järjestelmämme toimi. Mielestäni ilmaus "ohjesääntö" on todellakin hieman mahtipontinen. Perusajatuksena oli sisällyttää ohjesääntöön todellinen Euroopan parlamentin jäsenten peruskirja, jossa olisi esitetty myös parlamentin jäsenten etuoikeudet, eli laatia yhteinen paketti, joka olisi tuonut sisältöä sanalle "ohjesääntö". Jos haluamme edistää todella tärkeitä, parlamentin jäsenten rahoitusta koskevia sääntöjä, meidän on kutsuttava niitä niiden oikealla nimellä. Meidän pitäisi kuitenkin käyttää sanaa "ohjesääntö" vasta sitten, kun meillä on kansallisten kansanedustuslaitosten jäsenten tavoin yhteiset säännöt myös muille ohjesääntöön sisällytetyille oleellisille kysymyksille, jotka tänään on poistettava – tai niin ainakin kuvittelemme – useistakin syistä. Ohjesääntömme on pätevä vasta, kun olemme vaatineet etuoikeuksia ja tehtäviä sekä todellista tasa-arvoa kansallisten kansanedustuslaitosten jäsenten kanssa, kuten Italiassa, jossa he saavat aina halutessaan vierailla vankiloissa. Tämä on mielestäni Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännön todellinen tarkoitus. 
Gargani (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, silloin kun on meillä on huomattavia ongelmia, kuten nyt ohjesäännön kanssa, tarvitaan mielestäni vain kärsivällisyyttä, koska lopulta järki voittaa, asioita aletaan ymmärtää, ja kaikki toimivat hetken aikaa järkevästi.
Henkilökohtaisesti minun on sanottava, että pitkän poliittisen urani aikana tämä on yksi niistä harvoista kerroista, jolloin voin ilmaista tyytyväisyyteni suoraan ja ilman korulauseita. En voi olla tekemättä sitä, ja minun on kiitettävä teitä, arvoisa puhemies. Tällä toimielinten välisellä sopimuksella ja tällä ohjesäännöllä olette tahdikkaasti ja ilman turhaa melua antaneet merkittävän panoksenne parlamentin puolesta. Uskon, että jos tämänhetkinen yksimielisyys todella tuo tuloksia, tämä muistetaan merkittävänä päivänä.
Teidän opastamananne esittelijä Rothley ja minä olemme itsepintaisesti – voisi jopa sanoa jääräpäisesti – vaatineet keskustelua tästä kysymyksestä ja esittäneet perusteluja, jotka ovat lopulta päässeet voitolle. Vaikka perustuslaki ei olekaan vielä valmis, kunnia tästä todella kaikkein merkittävimmästä asiasta – jos puheenjohtaja Antonione sallii tällaisen ilmauksen – kuuluu mielestäni puheenjohtajavaltio Italialle.
Hyvät kollegat, olisimme voineet saada aikaan tuloksia jo ennen joulukuun 9. päivää, mutta tätä ei täysin ymmärretty, kun kutsuin valiokunnan koolle 9. ja 10. joulukuuta saadakseni neuvoston kantamaan vastuunsa. Meillä on tosin vielä aikaa, ja jos haluamme, että 15. tammikuuta on todella merkittävä päivämäärä, meidän on mielestäni toimittava nyt. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Antonione, omasta mielestäni tämä ei ole ongelma, jos olette puhemiehen kanssa yhtä mieltä siitä, että valiokunta kutsutaan koolle 12. tammikuuta, sillä silloin parlamentti toimisi selkeästi, avoimesti ja täsmällisesti. Tämä on ensimmäinen kertani Euroopan parlamentissa tällä lainsäädäntökaudella, mutta olen tutkinut kysymystä läpikotaisin koko pitkän prosessin ajan.
Ensimmäisessä osassa turvataan Euroopan parlamentin jäseniä ohjaavien sääntöjen ja koko parlamentin riippumattomuus, takuut, näkyvyys, avoimuus ja yksimielisyys. Siinä käsitellään primaarioikeuden tarkistamista. Toinen osa on välttämätön organisatorinen osuus, jonka olemme saaneet tasapuoliseksi kompromissilla, mielestäni parlamentin ansiosta. On totta, että pieniä uhrauksia on tehty, mutta asia näyttää nyt melko selvältä ja hyväksyttävältä. Jos, kuten esittelijä Rothley totesi, puheenjohtajavaltio Italia on nyt ilmaissut kantansa selkeästi ja jos se on puhunut kaikkien jäsenvaltioiden ja hallitusten puolesta, olen sitä mieltä, että 12. tammikuuta pidettävän valiokunnan alustavan kokouksen jälkeen tämä merkittävä ongelma voidaan todella ratkaista 15. tammikuuta, ja parlamentti on päässyt asiassa huomattavasti eteenpäin. 
Medina Ortega (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, toimiessani viimeisten kymmenen vuoden ajan parlamentissa yhdessä kollega Rothleyn kanssa minulla on ollut etuoikeus todistaa hänen päättäväisyyttään tämän asian eteenpäin viemisessä. Haluan kiittää häntä ja antaa tunnustusta hänen vaivannäöstään, sillä hän on todella sen ansainnut.
Lisäksi haluan korostaa niin neuvoston puheenjohtajan kuin komission varapuheenjohtajankin sekä kollegani Lehnen huomauttaneen, että primaarioikeuden noudattamiseen sisältyy hyvin tärkeä periaate: yhteisön verolainsäädännön yhtenäisyys. Ehdotuksessamme on poikkeavaa verotuksellista asemaa koskeva muutos, joka on otettu mukaan niin sanottuun "belgialaiseen kompromissiin". Se on mielekäs vain silloin, kun se on valtuutus, eräänlainen yleistä oikeutta koskeva poisjäänti- eli -mahdollisuus, jota ei kuitenkaan voida tulkita yleiseksi valtuudeksi, jonka nojalla jäsenvaltiot voisivat verottaa yhteisön toimielinten maksamia summia.
Tätä seikkaa lukuun ottamatta useiden poliittisten ryhmien Euroopan parlamentissa esittämällä ehdotuksella voitaisiin todellakin edistää Euroopan unionia koskevan yhtenäisen ohjesäännön laatimista. Mielestäni tässä tilanteessa ei pitäisi turvautua toissijaisuusperiaatteeseen, vaan aivan päinvastoin: olemme rakentamassa Euroopan unionia, joka perustuu yhteisiin ja yhtenäisesti toimiviin toimielimiin, ja siksi parlamentti on ehdottanut Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännön ja eurooppalaisten poliittisten puolueiden sääntöjen laatimista. Kyse ei ole minkäänlaisten etuoikeuksien myöntämisestä, vaan Euroopan parlamentin jäsenten asettamisesta yhdenvertaiseen asemaan. 
Toivon, että voimme hyväksyä ehdotuksen ilman siihen tehtyjä tarkistuksia. 
Inglewood (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, parlamentin jäseniä koskevista ehdoista laaditun paketin historia ei ole kovinkaan kunniakas, eikä se tuo erityisiä ansioita sen laatimiseen osallistuneille, joita tämä aihe tuntuu jollakin tavalla kiusaavan.
En halua enää toistaa sitä, mitä on jo sanottu. Parlamentin jäsenten ohjesääntö ei nykyisessä muodossaan ole täydellinen – kaukana siitä. Todellisuudessa se on luultavasti kuitenkin niin hyvä kuin vain voi toivoa. Meillä Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiiveilla on neljä pääperiaatetta: ensinnäkin parlamentin jäsenten palkan olisi vastattava kansallisten kansanedustajien palkkaa; toiseksi verotuksemme olisi oltava sama kuin äänestäjillämmekin; kolmanneksi kulujärjestelmää olisi selkeytettävä ja neljänneksi olisi tehtävä selkeä ero aikaisempaan nähden.
Ehdotettu palkka ei vastaa Yhdistyneen kuningaskunnan kansanedustajien palkkaa, mutta kokonaispaketissa ei ole eroa, kun kaikki näkökohdat otetaan huomioon. Maksamme veroa samoin perustein kuin äänestäjätkin. Kulujärjestelmää karsitaan, ja vaikka aiempaan käytäntöön ei tehdäkään selkeää eroa, poikkeamat eivät mielestäni ole kovin merkittäviä ja häviävät luonnollisesti ajan myötä.
Siksi äänestämme ehdotuksen puolesta. Päätän puheenvuoroni toteamalla kaikille, jotka voivat vaikuttaa lopulliseen päätökseen: älkää hosuko. Hoidetaan koko asia pois päiväjärjestyksestä puolta nopeammin! 
Miller (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, tänään meillä on tilaisuus poistaa niitä esteitä, jotka ovat jarruttaneet järkevää keskustelua parlamentin jäsenten ohjesäännöstä. Jos edistymme ohjesäännön käsittelyssä, saamme selvitettyä myös parlamentin jäsenten omia kuluja koskevan hankalan kysymyksen. Jäsenten kulujen maksamiseen liittyvä salailu on antanut paljon aihetta arvosteluun. Ohjesääntö ja kulujärjestelmän uudistaminen liittyvät toisiinsa vääjäämättä; ne kulkevat käsi kädessä, kuten esittelijä Rothley selkeästi korosti. Koska siis pyydämme neuvostoa edistymään ohjesäännön käsittelyssä, pyydän myös parlamenttia edistymään kulujärjestelmän uudistamisessa, sillä jos saamme aikaan kuluihimme nähden selkeän, yksiselitteisen ja oikeudenmukaisen järjestelmän, voimme kohdata äänestäjät luottavaisin mielin jälleen ensi kesäkuussa. 
Nobilia (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, ensinnäkin on sanottava, että vaikka vaikuttaa siltä, että hiljattain olisi saavutettu kompromissi, sen sisältöä ei voida pitää hyväksyttävänä, aivan kuin alkuperäisessäkin ehdotuksessa oli useita seikkoja, joita oli mahdotonta hyväksyä.
Voimme epäilemättä tukea ehdotuksen taustalla olevaa periaatetta, jonka mukaan jokainen Euroopan parlamentin jäsen on samanarvoinen. Se toimii myös alituisena muistutuksena siitä perustasta, jonka mukaan jäsenet hoitavat tehtävänsä yhteisten oikeuksien ja velvollisuuksien mukaisesti. Useat seikat ehdotetussa lainsäädännössä ovat vastoin tätä periaatetta. Ensimmäinen niistä koskee tämän lainsäädännön voimaantulon määräaikaa. Nähdäkseni Euroopan unionin laajentumisesta on jo puhuttu tuntikausia ja kirjoitettu sivukaupalla prosessin lukuisten näkökohtien tukemiseksi ja myötäilemiseksi. Siksi en aiokaan enää esittää asiasta omia myönteisiä huomioitani.
Tästä huolimatta on varsinkin viime aikoina ollut melko tavallista, että yhteisön toimielimet ovat antaneet säädöksiä ja myöntäneet suuresti pahoitellen, että tulevat jäsenvaltiot on otettava mukaan prosessiin vasta sovitteluvaiheessa. Näin ollen on vaikea ymmärtää, miksi edellä mainitun ohjesäännön laatimisella on niin kiire, sillä Euroopan parlamentin jäsenet unionin tulevista jäsenvaltioista eivät osallistuisi siihen. Mielestäni olemme tarkoituksellisesti "huonomuistisia". Jos tavoitteena on tasa-arvoisen kohtelun periaate, varsinkin aineellisella mittapuulla, on vaikea ymmärtää, miten Euroopan parlamentin jäsenillä voi kotimaastaan riippumatta olla tehtäviensä hoidossa vähemmän etuoikeuksia kuin kansallisten kansanedustuslaitosten jäsenillä, joiden kanssa heillä on vähintään yhtäläiset, ellei jopa heitä vaativammat tehtävät. Tätä seikkaa korostamalla viittaan tietenkin kansallisiin järjestelmiin, joissa on parhaimmat takuut, sillä mielestäni oikeuksien järjestelmää, jolla käytännössä pyritään ajamaan alas ohjesäännössä määrätyt takuut, ei voida hyväksyä.
Asiassa on muitakin näkökohtia, ja ne liittyvät seikkoihin, jotka eivät ehkä ole niin yleviä, mutta jotka yhtä kaikki asettavat arvostuksen käsitteen kyseenalaiseksi. Kukaan ei varmastikaan vastusta sitä, että palkkojen maksamisesta vastaa yksi taho, mutta epäilemättä yksi suurimmista ongelmista on palkkojen määrä, eli palkka, joka pitäisi tulevaisuudessa maksaa nykyisen palkan sijasta sen suuruudesta riippumatta. Jäsenvaltioiden oman etiikan kannalta en voi ymmärtää, millä perusteella Euroopan parlamentin jäsen voisi yhtäkkiä saada enemmän, joissakin tapauksissa paljon enemmän, palkkaa, vaikka sen maksaja olisikin eri kuin nykyisin. En myöskään pysty kuvittelemaan, miten muut jäsenet suhtautuisivat siihen, että he saisivat pienempää palkkaa kuin nykyisin, etenkin kun otetaan huomioon saman valtion kansallisten kansanedustuslaitosten jäsenten tai jopa alueellisten neuvonantajien suuremmat palkat.
Jos kuitenkin tarkastelemme hetken ajan tasa-arvoisen kohtelun periaatetta myönteisestä näkökulmasta, verotuksesta esitetyt huolenilmaukset merkitsisivät, että joutuisimme jälleen kohtaamaan valtavien palkkaerojen aiheuttamat ongelmat.
Myöskään eläkeikää koskeva kompromissi ei vaikuta varteenotettavalta. Valtaosa jäsenvaltioista määrää nykyään julkisissa laitoksissa eläkeiäksi 65 vuotta tai enemmän. Näin ollen meillä on joko rohkeutta jättää huomiotta se, että Euroopan parlamentin jäsenten eläkejärjestelmä on käytännöllisesti katsoen omarahoitteinen ja jää näin ollen jäsenvaltioiden eläkekustannusten ulkopuolelle ja, pelkästään poliittisen johdonmukaisuuden vuoksi, valita eläkeikärajaksi 65 vuotta, tai osoittaa samanlaista rohkeutta myöntämällä, että rahasto on pohjimmiltaan yksityinen ja että ainoat voimassa olevat säännöt perustuvat vakuutustekniseen tilastolaskentaan.
Olen sitä mieltä, että mikäli neuvosto ja komissio laiminlyövät tämän kysymyksen käsittelyn, varsinkaan parlamentti ja sen jäsenet eivät suostu asemansa huonontamiseen.
Vidal-Quadras Roca (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kolme huomautusta tänä aamuna käytetyistä puheenvuoroista.
Ensimmäinen huomautus koskee joidenkin kollegoiden mainitsemaa ongelmaa, joka liittyy Euroopan parlamentin jäsenten ja tietyissä ehdokasmaissa poliittisista viroista maksettavien palkkojen väliseen eroon, jota he pitävät tyrmistyttävänä. Arvoisa puhemies, mielestäni tällainen ongelma on täysin järjetön, koska myös nykyisten 15 jäsenvaltion välillä on tuloeroja, emmekä sen takia määrää jokaiselle erilaista palkkaa. Myös jokaisessa jäsenvaltiossa on alueita, joiden tulotaso on erilainen, eikä jäsenvaltioiden kansanedustajille tietääkseni makseta erilaista palkkaa sen mukaan, miltä alueelta he ovat kotoisin. Arvoisa puhemies, siksi onkin aivan johdonmukaista, että on vain yksi ohjesääntö ja että palkka on sama kaikissa jäsenvaltioissa, ja mielestäni kyseisen kaltaiset ehdotukset loukkaavat ehdokasvaltioita.
Toinen huomioni koskee ajatusta siitä, että Euroopan parlamentin jäsenten palkat pitäisi maksaa heidän jäsenvaltioidensa talousarviosta. Arvoisa puhemies, tämäkin on järjetöntä, sillä jos toimimme unionin virassa, myös palkkamme on maksettava unionin talousarviosta. Vai maksavatko jäsenvaltioiden vaalipiirit kansallisten kansanedustajien palkat? Ei, vaan heidän palkkansa maksaa valtio.
Arvoisa puhemies, kolmas huomioni liittyy ajatukseen, jonka mukaan Euroopan parlamentin jäsenten ja kansallisten kansanedustajien palkkojen olisi oltava yhdenmukaiset. Arvoisa puhemies, tämäkin on järjetöntä. Vai maksetaanko kaupunginvaltuutetuille pienissä kaupungeissa yhtä paljon kuin suurkaupungeissa tai kaupunginvaltuutetulle yhtä paljon kuin senaattorille? Jokaisesta virasta maksetaan sen tason ja vastuun mukainen palkka.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, meillä on kaikki välineet tämän ongelman ratkaisemiseksi. Pallo on nyt teillä. Ratkaiskaa asia kerralla, sillä ongelma on jatkunut jo liian kauan. 
Ghilardotti (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, paljon on jo sanottu, enkä käytettävissäni olevan minuutin aikana pysty käsittelemään edes kaikkein tärkeimpiä näkökohtia. 
Mielestäni ohjesäännön hyväksymisen tarpeellisuudesta ei ole epäilystäkään, ei edes parlamentin aseman ja legitiimiyden kannalta. Myös kaikki ryhmäni jäsenet, varsinkin esittelijä Rothley ja jäsen Barón Crespo sekä Italian valtuuskunta, ovat aina ilmoittaneet kannattavansa ohjesääntöä ja pitäneet sitä välttämättömänä ja lisäksi äänestäneet vakaumuksellisesti sen puolesta viime kesäkuussa. 
Arvoisa puhemies, emme kuitenkaan saa pettää itseämme. Itse asiassa keskustelemme tänään – ja jos se on tarpeen, tehkäämme niin – emme suinkaan ohjesäännöstä, vaan palkkojen mukauttamisesta. Mielestäni se on parlamentin kannalta jokseenkin nöyryyttävää, mutta vain siitä me keskustelemme. Kutsukaamme asioita niiden oikeilla nimillä. Jos se on ainoa asia mihin pystymme – ja tämä on neuvoston tehtävä – tehkäämme se, mutta emme voi kutsua sitä ohjesäännöksi, koska se ei sitä ole. 
Puhemies.
   Haluan kiittää neuvostoa ja komissiota niiden tänään antamista hyödyllisistä julkilausumista sekä kaikkia keskusteluun osallistuneita – erityisesti jäsen Rothleyta ja jäsen Gargania heidän poikkeuksellisen suuresta ja pitkäaikaisesta panoksestaan asian taustojen valmistelussa varsinkin Italian puheenjohtajakaudella.
Korostaisin neuvostolle, että jos olemme tänään myöhemmässä vaiheessa kyllin järkeviä saadaksemme asian taakse selvän enemmistön, meidän on käsiteltävä sitä erittäin kiireellisesti. Jos näin kävisi, odotamme jo etukäteen voivamme työskennellä kanssanne tuon kiireellisen kysymyksen parissa.
Keskustelu on päättynyt.(1)
Äänestys toimitetaan klo 12.00. 

Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat EU:n roolista konfliktien ehkäisemisessä Afrikassa ja erityisesti Linas-Marcoussis-sopimuksen täytäntöönpanemisessa Norsunluurannikolla. 
Antonione,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin esittää muutamia huomioita kysymyksistä, jotka liittyvät konfliktien ehkäisyyn, hallintaan ja ratkaisemiseen Afrikassa. Kyseinen aihe on ollut näiden kuuden kuukauden aikana keskeisellä sijalla Afrikkaa koskevissa puheenjohtajavaltio Italian toimissa.
Kiireellisin tehtävä vaikuttaisi itse asiassa olevan maanosan vakauttaminen, toisin sanoen aseellisten konfliktien ehkäiseminen tai mahdollisesti käynnissä olevien konfliktien lopettaminen. Kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että ainoastaan luomalla yleiset edellytykset rauhalle ja turvallisuudelle voimme tukea kehitystä. Ilman näitä edellytyksiä köyhyyden poistaminen, ihmisoikeuksien edistäminen, laadukas työllisyys ja ympäristönsuojelu ovat vain tyhjiä unelmia tai tilapäisiä saavutuksia. Emme hyväksy kaupankäyntiä kehityksellä ja rauhanturvaoperaatioilla, vaan meidän on yksinkertaisesti otettava käyttöön yhtenäinen toimintamalli. YK:n pääsihteeri Kofi Annan teki tämän selväksi todetessaan Afrikan unionin huippukokouksessa Maputossa, että tarvitaan kokonaisvaltainen lähestymistapa, jossa keskitytään vuoroin rauhaan ja turvallisuuteen, ihmisoikeuksiin ja demokratiaan sekä jälleenrakentamiseen ja kehitykseen.
Ensimmäisenä tämän ymmärsivät Afrikan hallitukset, jotka jo uutta kumppanuutta Afrikan kehittämiseksi (Nepad) koskevassa ohjelma-asiakirjassa totesivat, että sota ja heikko kehitystaso ovat saman ongelman kaksi puolta, jotka ruokkivat toisiaan. Tämän olettamuksen pohjalta ne ovat perustaneet tarvittavat elimet ehkäistäkseen, hallitakseen ja ratkaistakseen kriisejä. Tällaisia elimiä ovat varsinkin rauhan ja turvallisuuden neuvosto sekä suurimpien Afrikan valtioiden yhteinen komitea.
Uutena poliittisena näkökohtana on korostettava sitä, että afrikkalaiset haluavat määrätietoisesti kantaa vastuunsa myös rauhan ja turvallisuuden alalla ensisijaisen vastuun periaatteen mukaisesti. Euroopan unioni on jatkuvasti kannattanut tällaista suhtautumista ja tukenut toimenpiteitä, joiden tavoitteena on lisätä Afrikan valmiuksia sekä koko maanosassa että alueellisesti Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisön (ECOWAS), Afrikan sarven alueen maiden yhteistyöjärjestön IGAD:n (Intergovernmental Authority on Development) ja Eteläisen Afrikan kehitysyhteisön (SADC) avulla.
Muuttuvassa poliittisessa tilanteessa puheenjohtajavaltio Italia on toiminnallaan halunnut edistää eurooppalaista toimintamallia, jolla voitaisiin vastata haasteeseen. Tavoitteen saavuttamiseksi edistimme ennen kaikkea konfliktien ehkäisemistä, hallintaa ja ratkaisemista Afrikassa koskevaa teoreettista tutkimustoimintaa järjestämällä 28. heinäkuuta Roomassa tutkimusseminaarin. Vahvistimme Lissabonin huippukokouksen siirtymisen jälkeen keskeytynyttä EU:n ja Afrikan välistä vuoropuhelua kahdella troikan kokouksella, joista jälkimmäinen pidettiin 10. marraskuuta Roomassa. Vuoropuhelun vahvistamisessa keskityttiin erityisesti rauha- ja turvallisuuskysymyksiin, joissa päästiin huomattavasti lähemmäksi Afrikan edustajien kantoja. Viimeiseksi käynnistimme pitkäkestoisia toimia tukeaksemme muun muassa Norsunluurannikolla, Liberiassa, Sudanissa, Somaliassa, Etiopiassa ja Eritreassa, Pohjois-Ugandassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Burundissa käynnissä olevia rauhanprosesseja. Pidimme jatkuvasti yllä diplomaattitoimintaa varsinkin järjestämällä lukuisia EU:n ministeritroikan vierailuja Afrikkaan.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tulokset – ainakin lyhyen aikavälin tulokset – ovat erittäin myönteisiä. Liberian kriisin reaaliaikainen hallinta sekä poliittisin, diplomaattisin että taloudellisin keinoin antoi osaltaan ratkaisevan panoksen konfliktin lopettamiselle, rauhansopimuksen solmimiselle ja nykyisen väliaikaishallituksen perustamiselle.
Sierra Leonen tilanteen vakauttamisen jälkeen suurimpien haasteiden edessä kyseisellä alueella on nyt Norsunluurannikko. Se on alueen talouden todellinen voimatekijä, ja siellä käydään merkittävimmät taistelut. Tähän mennessä kehitys on ollut tuntuvaa. Kansallisen sovintohallituksen muodostaminen, armahduslain antaminen sekä kansallisten asevoimien ja kapinallisten välillä 4. heinäkuuta 2003 tehty sopimus ovat merkittäviä vaiheita prosessissa, joka on saatettava loppuun majoittamalla ja riisumalla aseista joukot sekä ulottamalla valtionhallinto koko alueelle vuonna 2005 järjestettäviin presidentinvaaleihin saakka.
Euroopan unioni on tehnyt ja tekee vastakin kaiken voitavansa varmistaakseen ulospääsyn nykyisestä umpikujasta, lopullisen jälleenyhdistymisen ja Linas-Marcoussis-sopimuksen täytäntöönpanon. Tästä ovat osoituksena 22. syyskuuta ja 9. joulukuuta annetut julistukset, EU:n ministeritroikan lokakuun puolessavälissä tekemä vierailu sekä Euroopan unionin edustajan työ seurantakomiteassa. Ranskan asevoimien ja ECOWAS:n joukkojen nopean toiminnan ansiosta avoin konflikti pystyttiin välttämään. Alueella tarvitaan kuitenkin edelleen tehokkaampia YK:n rauhanturvajoukkoja, joiden yhteydessä afrikkalaiset joukot voisivat jatkaa toimintaansa. ECOWAS esitti tämän pyynnön New Yorkissa, ja Euroopan unionin on tuettava sitä. 
Nämä viittaukset konfliktitilanteisiin auttavat arvostamaan toisaalta sitä määrätietoisuutta, jota afrikkalaiset ovat osoittaneet konfliktiensa hallitsemisessa, ja toisaalta sitä valtavaa työtä, jota tarvitaan erityisesti osa-alueellisten järjestöjen tehtäviin liittyvien toimintavalmiuksien vahvistamiseksi. Tässä mielessä EU:n ja Afrikan välinen kumppanuus voi kehittyä ainoastaan Euroopan unionin, YK:n ja Afrikan väliseksi kolmikantayhteistyöksi, jossa kaikki osapuolet täydentävät toisiaan.
Operaatio Artemis – ensimmäinen EU:n johtama paikan päällä toteutettu sotilasoperaatio – osoitti, että koulutettujen, hyvin organisoitujen joukkojen nopealla toiminnalla voidaan tehokkaasti pysäyttää konfliktin kärjistyminen kriisitilanteeksi, minkä jälkeen laajemmat YK:n joukot voivat asianmukaisin valtuuksin toteuttaa mittavampia vakauttamistehtäviä. Myös Afrikan osa-alueellisten järjestöjen joukot voivat hoitaa nopean toiminnan kriisin ratkaisemiseksi, minkä jälkeen ne voidaan korvata hitaammilla ja paremmin organisoiduilla YK-joukoilla. Näin voitaisiin toimia Burundissa, jossa ensimmäiset täysin afrikkalaiset rauhanturvajoukot parhaillaan toimivat. Ne voitaisiin korvata YK-joukoilla vuoden kuluessa.
Tähän mennessä olemme maininneet Euroopan unionin toimet kriisien tai humanitaaristen kriisitilanteiden yhteydessä. Huomattavin saavutus on kuitenkin Euroopan unionin neuvoston päätöksellä 18. marraskuuta 2003 perustettu rauhanrahasto, jolle on myönnetty 250 miljoonaa euroa ja joka rahoitetaan Euroopan kehitysrahastosta (EKR). Rahasto takaa Euroopan unionille luotettavan nopean toiminnan välineen, joka liittyy Euroopan unionin ja Afrikan väliseen strategiseen kumppanuuteen ja afrikkalaisten ensisijaisen vastuun periaatteeseen. Rauhanrahasto, joka antaa päätöksentekoprosessin edellyttämät takuut, mahdollistaa rahoituksen tietyille afrikkalaisten joukkojen toteuttamiin operaatioihin kuuluville toimille. Tällä tavoin Euroopan unioni vastasi Maputossa Afrikan unionin huippukokouksessa esitettyyn pyyntöön ja täytti usein toistamansa sitoumukset ja lupaukset. 
Ainakin vuosikymmenen ajan EU on yhdessä YK:n kanssa kehottanut Afrikkaa ottamaan tulevaisuutensa omiin käsiinsä ja murtamaan konfliktien ja köyhyyden aiheuttaman noidankehän kansainvälisen yhteisön tukemana. Kun Afrikan päättäjät ovat nyt itse vastanneet huutoon, kuten Afrikan unionin ja Nepad:n perustamista tukeva uusi ajattelutapa osoittaa, lupausten täyttäminen tarkoituksenmukaisten päätösten avulla saa poliittista uskottavuutta. Jos rauhanrahastoa käytetään viisaasti, se voi osoittautua yhdeksi tärkeimmistä välineistä Euroopan unionin ja Afrikan tulevien suhteiden kannalta.
Lopuksi haluaisin korostaa, että suunnittelua ja toimintaa, jotka liittyvät konfliktien ehkäisemiseen, hallintaan ja ratkaisemiseen Afrikassa, aiotaan kehittää huomattavasti. Yritämme toteuttaa nämä suunnitelmat tarkistamalla tausta-asiakirjan, johon koko Euroopan unionin toiminta tällä alalla on toistaiseksi perustunut. Viittaan 14. toukokuuta 2001 julkaistuun Euroopan unionin yhteiseen kantaan konfliktien ehkäisemisestä, hallinnasta ja ratkaisemisesta Afrikassa.
EU:n aloittama ja parhaillaan käynnissä oleva operaatio edellyttää, että EU yhtenäistää nykyisen yhteisen kannan ja saattaa sen ajan tasalle ennen kaikkea korostamalla konfliktien lietsoman terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjumista. Siksi on korostettava voimakkaasti myös kansalaisyhteiskunnan asemaa ja naisten roolia siinä, sekä erityisesti konfliktien taloudellista ulottuvuutta ja tässä suhteessa myös luonnonvarojen laitonta hyödyntämistä. Lisäksi on korostettava erittäin vakavaa tilannetta niin kutsutuissa "hajonneissa valtioissa" tai alueilla, joilla ei ole valvontaa tai julkisia laitoksia, jotka voisivat käyttää tarvittavaa valtaa ja turvata peruspalvelut.
Tämä on jatkuva operaatio, jonka uskomme tulevalle puheenjohtajavaltiolle Irlannille ja joka vahvistaa Euroopan unionin kokonaisvaltaisen toimintamallin sitä tärkeää tehtävää varten, jonka tavoitteena on konfliktien ehkäiseminen, hallitseminen ja ratkaiseminen Afrikassa. 

Nielson,
    Arvoisa puhemies, komissio on parlamentin tavoin huolestunut Norsunluurannikon poliittisesta tilanteesta. Vaikka Linas-Marcoussis-sopimuksen täytäntöönpanossa on edistytty jonkin verran, nykyinen lukkiutunut tilanne on saatava laukeamaan.
Uudet asevoimat ovat boikotoineet ministerineuvostoa kahden kuukauden ajan, ja tämä boikotti sekä molemminpuolinen epäluottamus estävät maan jälleenyhdistymisen kannalta välttämättömän demobilisaation ja aseistariisunnan sekä jälleenyhdistymisprosessin käynnistämisen.
Maassa tapahtuu edelleen vakavia ihmisoikeusloukkauksia, ja komissio on myös erittäin huolissaan humanitaarisesta tilanteesta. Konfliktin puhjettua syyskuussa 2002 komissio on myöntänyt 7,24 miljoonaa euroa hätäaputoimiin Norsunluurannikolla ja jatkaa humanitaarisen avun toimittamista vuonna 2004 Länsi-Afrikan rannikkoalueita koskevan kokonaissuunnitelman yhteydessä.
Euroopan unioni osallistuu aktiivisesti Linas-Marcoussis-sopimuksen täytäntöönpanoon sekä taloudellisesti että poliittisesti. Kriisin puhjettua 19. syyskuuta 2002 unioni on antanut yhdeksän julkilausumaa ja kehottanut toistuvasti kaikkia Norsunluurannikon asukkaita toimimaan yhteisymmärryksessä maan jälleenyhdistämiseksi ja rauhanomaisten demokraattisten vaalien järjestämiseksi vuonna 2005.
Abidjanissa sekä komissio että EU:n puheenjohtajavaltio kuuluvat Linas-Marcoussis-sopimuksen seurantakomiteaan. Sopimuksen kymmenen allekirjoittajaa suosittelivat kansainvälisen komitean perustamista sopimuksen täytäntöönpanon varmistamiseksi.
Komitea on toiminut melko aktiivisesti. Helmikuussa järjestetyn ensimmäisen kokouksen jälkeen komitea on kokoontunut yli 50 kertaa, mutta tästä huolimatta sen toimia ovat arvostelleet maan kaikki kymmenen poliittista ryhmää presidentti Gbagbon puoluetta FPI:tä lukuun ottamatta.
Kaikkien komiteaan kuuluvien olisi pikaisesti keskusteltava komitean toiminnan tehostamisesta. Uskottavuutensa palauttamiseksi komitean olisi pohdittava perusteellisesti nykyistä rooliaan. Sovittelijan tehtävän lisäksi sen olisi ennen kaikkea työskenneltävä avoimemmin toimintaansa kohtaan tunnetun luottamuksen lisäämiseksi.
Komitean olisi raportoitava päätoimipaikoille säännöllisesti ja toimitettava niille kokoustensa pöytäkirjat lisätäkseen avoimuutta komiteassa edustettuna olevien elinten suhteen. Komitean toimintatapa on ollut liian sisäänpäin kääntynyt, ja sitä muuttamalla voitaisiin saada tuloksia aikaan.
Tärkeintä on kuitenkin varmistaa Norsunluurannikon poliittisten toimijoiden todella ymmärtävän, että on tarpeen luoda rinnakkaiseloa ja sovittelua tukeva ilmapiiri. Niiden on toimittava määrätietoisesti pystyäkseen sopimaan asioistaan yhtenäisessä valtiossa. Ilman tällaista asennetta todellista edistystä on erittäin vaikeaa saavuttaa.
Unioni toteuttaa konfliktien ehkäisy-, hallinta- ja ratkaisukapasiteettinsa turvin toimia asiaankuuluvan yhteisen strategian määrittelemiseksi. Tältä osin tärkeimmät näkökohdat ovat alueellisen yhdentymisen lujittaminen Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisölle (ECOWAS) annetun tuen kautta, YK:n kanssa toteutettavan koordinoinnin tehostaminen sekä kansallisen ja alueellisen poliittisen vuoropuhelun parantaminen. Osallistumme kaikkiin näihin toimiin suoraan ja teemme näissä suhteissa kaiken voitavamme.
Rauhaa ja turvallisuutta koskevat Afrikan unionin aloitteet sekä luonnonvarojen laittoman hyödyntämisen torjuntatoimet otetaan huomioon tämän prosessin yhteydessä. Mielestäni on aivan oikein, että parlamentti tarkastelee näitä näkökohtia tämänkaltaisessa tilanteessa.
Haluaisin esittää seuraavan huomion jäsen McKennan tarkistuksista, joiden tarkoituksena on lakkauttaa Norsunluurannikon kanssa tehty kalastussopimus EY:n politiikan epäjohdonmukaisuuden sekä kansallisten aluevesien puutteellisten valvontamahdollisuuksien vuoksi.
Komissio on ehdottanut kalastussopimuksen jatkamista vuodella ottaen huomioon, että tämän sopimuksen kautta Norsunluurannikko hyötyy jatkossakin tieteelliseen tutkimukseen, tarkastuksiin ja valvontaan tarkoitetuista kohdennetuista toimista. Kalastuksesta vastaavan ministeriön toiminta ja koulutus sekä investoinnit Norsunluurannikon talouteen pääasiassa kolmen tonnikalajalostamon kautta voidaan taata ainoastaan jatkamalla sopimusta.
Tällä hetkellä 5 000 suoraa paikallista työpaikkaa ja yli 30 000 epäsuoraa työpaikkaa tarjoavien tonnikalasäilyketehtaiden konkurssi aiheuttaisi paljon työttömyyttä ja voisi todennäköisesti johtaa yhteiskunnallisiin levottomuuksiin Abidjanissa. Se merkitsisi myös, että Abidjanin satama epäilemättä joutuisi toimimaan kalan lastaussatamana useiden vuosien ajan.
Sopimuksen jatkamatta jättämisellä olisi epäilemättä kauaskantoisia kielteisiä seurauksia, ja se kärjistäisi entisestään Norsunluurannikon nykyistä kriisitilannetta. Siksi en suosittelekaan jo ennestään ongelmallisen tilanteen pahentamista tällaisella menettelyllä. 
Fernández Martín (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, Norsunluurannikon kriisin vuoksi joudumme valitettavasti uudelleen kohdistamaan huomiomme tähän valtioon – joka vain jokin aikaa sitten oli hyvä esimerkki poliittisesta vakaudesta – sen taloudelliseen kehitykseen ja sen asukkaiden elinoloihin.
Kuusi parlamentin poliittista ryhmää tukee päätöslauselmaa, jonka hyväksymme varmastikin tänä aamuna ja jossa kehotamme noudattamaan tiukasti Linas-Marcoussis-sopimusta, joka on varmin keino oikeusvaltion palauttamiseksi ja kaikkien konfliktin osapuolten rauhanomaisen rinnakkaiselon varmistamiseksi.
Olen aivan samaa mieltä komission jäsenen Nielsonin kanssa, joka totesi juuri, että kaikki yritykset on tuomittu epäonnistumaan, elleivät konfliktin osapuolet osoita selkeästi haluaan noudattaa kyseisiä sopimuksia ja elää sovussa keskenään.
Minusta vaikuttaa siltä, että tämä haluttomuus tai kyvyttömyys keskinäisen yhteisymmärryksen saavuttamiseen on suurin este rauhan saavuttamiselle Norsunluurannikolla.
Parlamentti vieraili muutamia kuukausia sitten Norsunluurannikolla ja tapasi koko kansalaisyhteiskunnan, viranomaisten ja opposition edustajia. Osapuolet eivät aina osoittaneet halukkuutta kriisin ratkaisemiseen. On hyvin tiedossa, että osa Norsunluurannikon merkittävistä yhteiskunnallisista ryhmistä oli tyytymätön Linas-Marcoussis-sopimukseen. Kun presidentti Gbagbo palasi Abidjaniin, hänen itse hyväksymiään sopimuksia vastaan järjestettiin valtavia mielenosoituksia – en voi hyväksyä sitä, että hän myöhemmin vilpillisesti kielsi allekirjoittaneensa kyseisiä sopimuksia.
Hallituksessa jotkut ministereistä, jotka edustivat niin sanottua "kapinallisten sektoria", osoittivat selkeästi, mitä kapinallisuus tarkoittaa. He käyttivät erittäin kovaa kieltä hallituksen toisesta puolesta, johon presidentti Gbagbo kuului. 
Erittäin ystävälliseksi ja miellyttäväksi osoittautunut presidentti Gbagbo, joka presidentinpalatsissa meille tarjotun lounaan aikana selvitti näkemyksensä ongelmasta, sanoi monien paikalla olleiden parlamentin jäsenten – heitä oli ainakin 10–15 – kuullen asioita, jotka eivät anna toivetta paremmasta. Hän totesi esimerkiksi, että hänen on vahvistettava asevoimiaan ja että hän suunnitteli sotatarvikkeiden ostamista idästä. Mielestämme tämä ei ole lainkaan hyvä merkki.
On muitakin esimerkkejä, kuten kansallisuuskysymys, joka, kuten päätöslauselmassa totesimme, ei ole konfliktin taustalla eikä todennäköisesti sen ainoa syy. Minun on kuitenkin sanottava, että kysymys etnisestä alkuperästä ja Norsunluurannikon kansalaisuudesta otettiin esiin kaikissa keskusteluissa, joita oli kymmenittäin. Niissä jokainen keskusteluun osallistunut toi esiin ne ongelmat, joita tuovat mukanaan tuhannet, jopa sadattuhannet, pääasiassa Burkina Fasosta tulevat ihmiset, jotka monissa tapauksissa itsekin ovat väkivallan uhreja.
Niinpä meidän on mielestäni edelleen tehtävä kaikkemme varmistaaksemme Linas-Marcoussis-sopimuksen noudattamisen parantamalla kaikkien osapuolten välistä koordinointia OECD:n kehitysapukomitean DAC:n, YK:n ja Euroopan unionin avulla. Sen perusteella, mitä näimme ja minkä lyhyesti selitin, en kuitenkaan voi suhtautua kovin toiveikkaasti tämän kipeästi rauhaa kaipaavan valtion lähitulevaisuuteen. 
Kinnock, Glenys (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, AKT-maiden edustajien ja Euroopan parlamentin jäsenten vierailtua Norsunluurannikolla toukokuussa 2003 Linas-Marcoussis-sopimuksen puutteellisuus on käynyt yhä ilmeisemmäksi. Muutkin ovat todenneet, että kaikki osapuolet ovat edelleen huolestuttavan haluttomia työskentelemään keskenään, elämään rinnakkain, tekemään yhteistyötä ja tukemaan sovittelua. Tämä kävi selväksi vierailumme aikana, ja tilanne on edelleen sama.
Rikoksista on annettava asianmukainen rangaistus, ja kuten komission jäsen totesi, paljon määrätietoisemmat toimet ovat olennaisia maan demilitarisoinnin ja demobilisoinnin sekä niiden myötä kunnostamisen toteuttamiseksi. Komission puheenjohtaja Prodi vieraili Norsunluurannikolla marraskuussa ja lupasi merkittäviä toimia näiden ongelmien ratkaisemiseksi. Parlamentin mielestä nämä lupaukset pitäisi lunastaa antamalla konkreettista ja välitöntä rahoitustukea mahdollisimman pian.
Euroopan yhteisön humanitaarisen avun toimisto ECHO tarvitsee vieläkin enemmän tukea perustehtävänsä eli sopimusten täytäntöönpanon toteuttamiseksi. Tämä on oleellista rauhan palauttamisen kannalta, samoin kuin esimerkiksi humanitaarisen avun toimittaminen ja siviilien suojelukin.
Komission jäsen Nielson ehdotti Afrikan unionin ja AKT-maihin liittyvien velvoitteidemme yhteydessä erittäin innovatiivista ja tervetullutta keinoa, jolla voimme tukea Afrikan omia konfliktinhallintatoimia. Ymmärtääkseni – ja haluaisin tästä asiasta selvityksen, koska se ei käynyt ilmi neuvoston puheenvuorosta – jotkin jäsenvaltiot haluavat käyttää hyvin suunniteltua rauhanrahastoa rahoittaakseen suoraan osa-alueellisia järjestöjä, ilmeisestikin kuulematta Afrikan unionia tai edes pyytämättä sen tukea.
Mielestäni ehdotus on uskomaton, ja haluaisin saada siihen selityksen tänä aamuna. Suostuisiko neuvosto siihen, että Euroopan unionin on annettava kestävää pitkäaikaista tukea mantereen laajuisille rauhanpyrkimyksille, joilla tuetaan Afrikan unionin perustamia rakenteita maanosan turvallisuuden varmistamiseksi?
Uskooko neuvosto, että jäsenvaltiot suostuisivat tukemaan kaikkien Afrikan valtionpäämiesten ilmaisemaa toivetta, että tuen käytön valvonnasta vastaisi ainoastaan Afrikan unioni? Toivoisin jonkinlaista selvitystä siitä, missä vaiheessa komission jäsenen Nielsonin esittämä merkittävä ehdotus on tällä hetkellä. 
Van Hecke (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, Norsunluurannikon tulevaisuus näytti pitkän aikaa valoisalta. Se kuului niihin Afrikan valtioihin, joita pidettiin esimerkkinä vakaudesta ja talouskasvusta. Pikku hiljaa Norsunluurannikko ajautui väkivallan kierteeseen pääasiassa sen jälkeen, kun apartheidiin verrattava "norsunluurannikkolaisuuden" tai norsunluurannikkolaisen identiteetin käsite otettiin käyttöön. On ilmiselvää, että hallitseva poliittinen luokka, johon myös presidentti kuuluu, tekee mitä tahansa valtansa lujittamiseksi eikä siten kaihda edes etnisiin puhdistuksiin ryhtymistä. Yhtäläisyydet kymmenen vuoden takaisiin Ruandan kansanmurhaa edeltäneisiin tapahtumiin ovat hälyttävän suuret.
Linas-Marcoussis-sopimuksille ei tietenkään ole olemassa välitöntä vaihtoehtoa, mutta jäsen Kinnock on oikeassa todetessaan, että sopimuksia on ehkä arvioitava uudelleen ja niihin on tehtävä tarvittavat mukautukset. Suurin ongelma on joka tapauksessa niiden täytäntöönpantavuus. Kansainvälinen yhteisö ei enää saa tyytyä korulauseisiin. Arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin on harkittava kaikkia mahdollisia aloitteita ja välineitä, jopa Norsunluurannikolle myönnettävän tuen lykkäämistä siihen asti, kunnes hallitus on valmis panemaan Linas-Marcoussis-sopimukset johdonmukaisesti ja kokonaisuudessaan täytäntöön.
Nykyinen vaikeneminen ja asioiden sivustaseuraaminen voidaan tulevaisuudessa hyvinkin tulkita passiiviseksi rikoskumppanuudeksi. Emme halua uutta Ruandaa. 
Rod (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, tilanne Norsunluurannikolla huonontuu edelleen. Tuomitsimme "norsunluurannikkolaisuuden" käsitteen, joka pilasi Laurent Gbagbon legitiimiyden vaaleissa, mutta tuomitsimme myös sotilaallisen kapinan, jota ei voida hyväksyä demokratiassa. Suhtauduimme varauksellisesti Linas-Marcoussis-rauhansopimuksen allekirjoittamiseen, koska sopimus täytti kaikki entisen siirtomaavallan sanelupolitiikan tunnusmerkit. Kuten oli odotettavissakin, sopimus ei toiminut, ja se johti syyskuussa kansallisen sovintohallituksen kapinallismielisten ministereiden eroon.
Vaikka edistystä onkin viime kuukausina tapahtunut, kaksi viikkoa sitten uudelleen alkaneet levottomuudet ovat heikentäneet mahdollisuuksia rauhanprosessin uudelleenkäynnistämiseen. Väkivaltaisuudet maan pohjoisosassa ja kaakaon tuotantoalueella sekä niin sanottujen isänmaallisten joukkojen väärinkäytökset lisäävät edelleen ihmisoikeusloukkausten määrää. Vaadimme, että ne saadaan loppumaan viipymättä ja että hallitus ja kapinallisjoukot lakkaavat käyttämästä hyväkseen mielenosoituksia, jotka ovat todellisuudessa kaikkea muuta kuin spontaaneja. Vaadimme tutkimusten käynnistämistä väärinkäytöksiin syyllistyneiden rankaisemiseksi. Tuomitsemme aivan yhtä jyrkästi ranskalaisen toimittajan Jean Hélènen murhan ja vaadimme kansainvälisiä tutkimuksia syyllisten saamiseksi oikeuden eteen. Vetoamme todellisten neuvottelujen jatkamisen puolesta konfliktin lopettamiseksi. Rauhanprosessin uudelleen käynnistämiseen tarvittava rauhanomainen ja demokraattinen ratkaisu saadaan aikaan vain ottamalla huomioon maan kaikki poliittiset voimat ja niiden välinen tasapaino. Rauhanprosessi edellyttää miliisin riisumista aseista sekä yleisten ja vapaiden parlamentti- ja presidentinvaalien järjestämistä kansainvälisessä valvonnassa.
Tavoitteen saavuttamiseksi Euroopan unionin ennaltaehkäisevillä toimilla on puututtava rakenteellisiin syihin, toisin sanoen köyhyyteen, hyvinvoinnin epätasaiseen jakautumiseen, sosiaalisiin epäkohtiin, vähemmistöjen sortamiseen ja valtion järjestäytymättömyyteen. Samalla EU:n on toteutettava johdonmukaista kauppa- ja kehitysyhteistyöpolitiikkaa taatakseen tuen Afrikan talouksille ja varsinkin maanosan väestölle. Tällä perusteella vetoamme komissioon, ettei se jatkaisi kalastussopimusta Norsunluurannikon kanssa niin kauan kuin Cotonoun sopimusten soveltamisalaan kuuluvan kehitysyhteistyön täytäntöönpano on keskeytyksissä.
Lopuksi korostamme sitoutuvamme vähemmistöjen kunnioittamiseen, joka on välttämätöntä näiden Afrikan konfliktien ratkaisemiseksi rauhanomaisin keinoin. 
Karamanou (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, unionilla sekä YK:lla ja Afrikan unionilla on epäilemättä erittäin merkittävä tehtävä konfliktien ehkäisemisessä ja rauhan rakentamisessa Afrikan mantereella, jossa kiistat ja aseelliset konfliktit aiheuttavat edelleen hajaannusta.
Norsunluurannikon tilanne on tyypillinen esimerkki sosiaalisiin ja etnisiin eroihin perustuvista jännitteistä. Radio France Internationalen kirjeenvaihtajana toimineen ranskalaisen toimittajan Jean Hélènen murha paljastaa kriisin syvyyden ja välinpitämättömyyden Linas-Marcoussis-sopimusta kohtaan. Kyseinen sopimus yhdessä Cotonoun sopimuksen kanssa tarjoaa erittäin hyvät puitteet kriisin ratkaisemiselle sekä ihmisoikeuksien ja demokratian sääntöjen kunnioittamiselle. Puhuessamme demokratiasta ja rauhanomaisesta rinnakkainelosta alueella, jossa väkivalta on jokapäiväistä todellisuutta, meidän on kuitenkin otettava huomioon kaksi merkittävää seikkaa.
Ensinnäkin on otettava huomioon perinteiset ja paikalliset toimintamallit konfliktien ratkaisemisessa. Ratkaisujen toimivuus riippuu suuresti paikallisten yhteisöjen kyvystä muodostaa luottamuksellinen yhteistyösuhde vastakkaisten ryhmien välille. Kokemuksesta tiedämme, että paikallisiin arvoihin ja sovittelumenetelmiin perustuvat ratkaisut tarjoavat paljon suuremmat mahdollisuudet pysyvän rauhan aikaansaamiseen. Siksi kansainvälisiin mekanismeihin on sisällytettävä paikallisia käsityksiä ja käytäntöjä.
Toiseksi naisten osuus konfliktien ratkaisemisessa ja sovittelumenettelyssä on otettava asianmukaisesti huomioon, ja olen kiitollinen neuvoston puheenjohtajalle Antonionelle tämän seikan mainitsemisesta. Tämä kysymys on toistuvasti askarruttanut Euroopan parlamentin naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokuntaa, ja olemme tutkineet naisten asemaa rauhanprosesseissa käsitteleviä kantoja. Myös YK on tehnyt asiaa koskevia selvityksiä, ja Kreikan puheenjohtajakaudella Thessalonikin Eurooppa-neuvosto laati asiaan liittyvän kertomuksen ja päätelmät. Neuvoston ja Euroopan komission on näin ollen otettava tämä tekijä huomioon ja tuettava talousarviostaan naisten aloitteita rauhanprosesseissa. Varteenotettava summa olisi 250 miljoonaa euroa.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan mainita, että 10. joulukuuta, kansainvälisenä ihmisoikeuksien päivänä, Mano-joen maiden naisten rauhanverkostolle myönnettiin YK:n vuoden 2003 ihmisoikeuspalkinto. Verkostoon kuuluu naisia kolmesta valtiosta, Liberiasta, Sierra Leonesta ja Guineasta, ja se vaikutti ratkaisevasti näiden kolmen valtion välisten vihollisuuksien ehkäisemiseen pakottamalla poliittiset johtajat palaamaan neuvottelupöytään ja sai tästä kiitosta YK:n pääsihteeriltä huhtikuussa 2002. Mainitsen tämän korostaakseni naisten tärkeää asemaa, joka usein jätetään huomiotta. 
André-Léonard (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, joulukuun 11. ja 12. päivän välisenä yönä Norsunluurannikolla puhkesi uusia tuhoisia yhteenottoja. Norsunluurannikon asevoimien ja tuntemattoman aseistautuneen ryhmän väliset yhteenotot ovat jälleen herättäneet pelkoa Norsunluurannikon rauhanprosessin estymisestä. 
Levottomuudet puhkesivat yhtäkkiä, kun entiset kapinallisjoukot olivat päättäneet ilmoittaa palaavansa lähiaikoina kansalliseen sovintohallitukseen. Valitettavasti joudumme toteamaan, että miliisien lukumäärän kasvu on konfliktin erittäin vaarallinen seuraus. Ihmisoikeusjärjestö on kerännyt lukuisia todistajien kertomuksia hallitusta kannattavien miliisien rankaisematta jääneistä väärinkäytöksistä.
Koska Norsunluurannikko oli juuri valmistautumassa ratkaiseviin toimiin rauhan saavuttamiseksi – varsin levottomassa tilanteessa – väkivaltaisuuksien puhkeaminen uudelleen huolestuttaa jälleen Linas-Marcoussis-sopimusten kannattajia. Muistutan, että näiden sopimusten tavoitteena oli vihollisuuksien lopettaminen, rauhan ja vakauden palauttaminen sekä Norsunluurannikon alueellisen ja etnisen yhtenäisyyden säilyttäminen. Linas-Marcoussis-sopimusten valossa nykyinen ensisijainen tavoite on aseidenriisuntaprosessin jatkaminen ja Norsunluurannikolla olevien asevoimien yhteiskuntaan sopeuttaminen.
Siksi Norsunluurannikon hallituksen ja erityisesti presidentti Gbagbon on varmistettava kansalaisten oikeuksien ja vapauksien suojelu sekä saatava vihollisuudet loppumaan pikaisesti. Muuten saatamme joutua pyytämään Norsunluurannikolle myönnetyn tuen lakkauttamista; tuen, jonka tiedämme kuitenkin olevan välttämätön Norsunluurannikon asukkaille. Arvoisa komission jäsen, pelkäämme, että todellisuudessa EU:n tuki käytetään suurelta osin aseiden ostamiseen. Meidän pitääkin olla tarkkana, ettemme olisi naiiveja tai osasyyllisiä uuteen kansanmurhaan. 
Nielson,
    Arvoisa puhemies, haluan aloittaa vastaamalla edelliseen puheenvuoroon. Hallituksen tukeminen tällaisessa vaikeassa tilanteessa on aina ongelmallista, ja sillä saattaa olla välillisiä vaikutuksia. Olemme kuitenkin erittäin harkitusti toimimassa kuten pitääkin, kun emme jätä maata oman onnensa nojaan vaan etsimme sen sijaan aloja, joilla voimme tehdä jotain mielekästä ja pidämme myös mielessä, että maassa on laillinen hallitus. Olemme hyödyntäneet Cotonoun järjestelmää käydäksemme vuoropuhelua ja laatiaksemme ohjeita, joiden avulla tilanne normalisoidaan, ja kytkemme tukemme Linas-Marcoussis-sopimukseen ja siihen liittyvään prosessiin pitäen sitä tuen edellytyksenä.
Olen jo käsitellyt kalastukseen liittyviä erityisseikkoja. Haluan sanoa muutaman sanan rauhanrahastosta vastatakseni jäsen Kinnockille ja jäsen Karamanoulle. Olin erittäin tyytyväinen Eurooppa-neuvoston viimeviikkoisiin rauhanrahastoa koskeviin päätelmiin. Niissä todettiin selkeästi, että neuvosto tunnustaa rauhanrahaston merkityksen, ja pantiin myös merkille, että näitä rauhanoperaatioita rahoittamalla voidaan vahvistaa huomattavasti afrikkalaisten valmiuksia rauhan aikaansaamiseen ja säilyttämiseen koko maanosassa. Päätelmissä ei siis viitattu millään tavoin muihin toimintatapoihin kuin niihin, jotka tässä mainitaan epäsuorasti koko Afrikkaa koskevina toimina. Tämä vastaa meidän näkemystämme, ja myös Afrikan unioni ja komissio odottavat, että alueelliset järjestöt vastaisivat toimien täytäntöönpanosta yksittäistapauksissa. Ehdotuksen kokonaissuunnittelusta käy kuitenkin selkeästi ilmi, että päätöksenteon oletetaan olevan Afrikan unionin vastuulla. Tämä on vallitseva näkemys myös EU:ssa käytävissä keskusteluissa. Tämä on erittäin tärkeää, koska vakaus ja afrikkalaisten pääasiallinen vastuu prosessista ovat onnistumisen edellytyksiä.
Odotamme, että täytäntöönpanon seuraavat vaiheet toteutetaan lähitulevaisuudessa.
Haluan sanoa jäsen Karamanoulle, että rauhanrahastosta ei kateta naisjärjestöjen tai muun senkaltaisen toiminnan tukemisesta aiheutuneita kustannuksia. On erittäin tärkeää, että rahastosta myönnetään tukea ainoastaan niille toimille, jotka liittyvät suoranaisesti rauhanturvaamiseen tai rauhanrakentamiseen ja joille ei voida saada rahoitusta muualta. Tämä on uutta tässä tilanteessa, ja siksi olemme siirtymässä uudelle toiminta-alueelle sekä uuteen rahoitus- ja päätöksentekomenettelyyn. Kaikkiin uudistuksiin on hyvä syy, ja meidän on oltava erittäin huolellisia välttääksemme päällekkäisyyttä sellaisten toimien kanssa, joille on mahdollista saada rahoitusta muualta, ettei tilaisuus menisi hukkaan.
Esitän vielä viimeiset huomiot Norsunluurannikon tilanteesta ja siitä, mihin toimillamme pyrimme: emme ole tässä tilanteessa leikanneet tai jäädyttäneet menoja. Emme ole keskeyttäneet yhteistyötä Cotonoun sopimuksen yhteydessä, mutta meidän on mukauduttava tilanteeseen. Yritämme edetä vähitellen ja kytkeä yhteistyön sovitteluprosessiin. Itse asiassa 20. marraskuuta kokoontunut EKR:n komitea keskusteli maakohtaisesta strategia-asiakirjasta ja kansallisesta maaohjelmasta, joille on myönnetty yhteensä 298 miljoonaa euroa, ja yritämme varmistaa, että niiden täytäntöönpano kytketään Linas-Marcoussis-sopimuksen täytäntöönpanoon. Sisällytämme tähän maanomistusoikeuden varmistamisen kaltaisia toimenpiteitä, ja vuoden 2005 presidentin- ja parlamenttivaaleille myönnettävän tuen ohella myös hyvä hallintotapa on tärkeä tekijä. Tämä on erittäin surullinen tapaus, mutta meidän on pysyttävä sitkeästi toiveikkaina. 
Puhemies.
   – Olen vastaanottanut keskustelun päätteeksi kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00. 
Puhemies.
   Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat EU:n asettaman aseiden vientiä Kiinaan koskevan kauppasaarron purkamisesta. 
Antonione,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unioni otti käyttöön aseiden vientiä Kiinan kansantasavaltaan koskevan kauppasaarron vuonna 1989 Taivaallisen rauhan aukion tapahtumien jälkeen. Vientikielto salli ainoastaan sellaisen viennin, joka ei liittynyt tukahduttamistoimiin tai ihmisoikeuksia loukkaaviin toimiin, ja toimet oli määrä tutkia tapauskohtaisesti.
Kiina katsoo, ettei vientikielto ole enää ajankohtainen ja pitää sen poistamista perusteltuna Kiinan ja Euroopan välisen yhteistyön tason sekä Kiinan kansantasavallassa parhaillaan käynnissä olevien nopeiden muutosten vuoksi. Kiinalaiset keskustelukumppanimme korostavat yhä useammin ja voimakkaammin tätä seikkaa kaikissa mahdollisissa monen- ja kahdenvälisissä tilaisuuksissa, ja ovat hiljattain nostaneet vientikiellon poistamisen lyhyen tai keskipitkän aikavälin ensisijaiseksi tavoitteeksi Kiinan ja Euroopan unionin välisissä suhteissa.
Kiinaa koskevan vientikiellon poistamisen vaikutukset aseiden vientiin jäisivät käytännössä vähäisiksi, koska unionin aseiden vientiä koskevat käytännesäännöt jäisivät edelleen voimaan.
Vientikiellon mahdollisesta poistamisesta on viime kuukausina keskusteltu Euroopan unionissa, mutta tämän muutoksen tarkoituksenmukaisuudesta ei ole päästy yhteisymmärrykseen. Euroopan unioni myöntää, että Kiinan poliittinen tilanne on kehittynyt huomattavasti vuodesta 1989 ja että Euroopan unionin ja Kiinan suhteissa sekä poliittisen vuoropuhelun laadussa on tapahtunut merkittäviä muutoksia. Ihmisoikeuksia koskevan EU:n ja Kiinan välisen vuoropuhelun aloittaminen on tarjonnut molemmille osapuolille merkittävän välineen näkemysten vaihtoa sekä tuntuvia parannuksia edistävien hankkeiden kehittämistä varten.
Kiinalaiset painottavat myös erityisesti sitä, että Kiinan koko hallitus vaihdettiin viime vuonna pidetyssä puoluekokouksessa, ja nykyiset päättäjät ilmoittivat, etteivät he olleet millään tavoin osallisina Taivaallisen rauhan aukion tapahtumiin. Tästä huolimatta Euroopan unioni, jonka kansalaiset muistavat Taivaallisen rauhan aukion tapahtumat edelleen selvästi, pitää kysymystä erittäin arkaluonteisena, koska Kiinassa ihmisoikeusloukkaukset ovat edelleen vakava ongelma. Kiinan talouden vapauttaminen ja maan vähittäinen mukaantulo kansainväliseen yhteisöön eivät ole tuoneet mukanaan vastaavaa poliittista vapautumista, ja Kiinalla on vielä pitkä matka kuljettavana, ennen kuin se täyttää meidän yhteiskunnassamme tavanomaisina pidetyt ihmisoikeusnormit.
Asiaa koskevia unionin toimintalinjoja tarkkaillaan tiiviisti, ja kansalaisjärjestöt sekä yleinen mielipide odottavat konkreettisia tuloksia. On lisäksi huomattava, että Kiinan hallitus on torjunut ajatuksen siitä, että vientikiellon poistaminen edellyttäisi konkreettista edistymistä ihmisoikeuskysymyksissä. Euroopan unionilla ei kaikesta huolimatta ole vielä tarvittavia edellytyksiä vientikiellon poistamiseen. Tämä selitettiin selvästi kiinalaisille neuvottelukumppaneille hiljattain pidetyssä EU:n ja Kiinan välisessä huippukokouksessa.
On myös selvää, että Euroopan unionissa on eriäviä näkemyksiä kyseisestä aiheesta ja varsinkin suhtautumisesta Kiinan esittämiin toistuviin vaatimuksiin. Asiasta onkin tulevaisuudessa käytävä perusteellisia lisäkeskusteluja. Tässä suhteessa asiaa edisti ratkaisevasti 12. joulukuuta 2003 pidetty Eurooppa-neuvoston kokous, jossa kehotettiin yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvostoa tarkastelemaan kysymystä uudelleen. 
Nielson,
    Arvoisa puhemies, yhdyn täysin puheenjohtajavaltion näkemykseen. Tekisin muutaman lisähuomautuksen, vaikka komissio ei tässä asiassa selvästikään ota ohjia käsiinsä, kun otetaan huomioon, miten YUTP toimii. Kiinan pääministeri Wen Jiabao totesi kuitenkin hiljattain osallistuessaan Yhdysvalloissa Harvardin yliopistossa pidettyyn kokoukseen, että Kiinan uudistusten ja avautumisen tavoitteena on ihmisoikeuksien edistäminen. Nämä asiat ovat toisistaan riippuvaisia ja vahvistavat toisiaan.
Nämä rohkaisevat sanat osoittavat, että ihmisoikeudet esitetään Kiinan toimintaa ohjaavien yleisten suuntaviivojen yhteydessä, ja näin tehdään Kiinan omasta aloitteesta. Emme kuitenkaan saa tehdä hätiköityjä johtopäätöksiä, ja Kiinassa vallitsevat olosuhteet ovatkin edistymisen todellinen mittari myös tällaisella alalla.
Kiinassa on tapahtunut todellisia muutoksia, mutta sen kanssa on edelleen syytä käydä säännöllistä vuoropuhelua ihmisoikeuksista.
Näin olemmekin menetelleet järjestelmällisesti vuosien ajan. Ongelmana tässä on, että muutamat jäsenvaltiot ovat halukkaita harkitsemaan aseiden vientikiellon poistamista, ja ne ovat myös ilmaisseet kantansa julkisesti. Näiden jäsenvaltioiden mielestä vientikielto ei enää ole teknisesti välttämätön, sillä aseiden vienti Kiinaan kuuluu jo vuonna 1998 laadittujen EU:n aseidenviennin käytännesääntöjen soveltamisalaan, tai sitten kysymystä olisi tarkasteltava yleisesti EU:n ja Kiinan suhteiden kannalta. Toisten jäsenvaltioiden mielestä vientikiellon poistaminen on ennenaikaista. Ne korostavat, että Kiinan on vielä parannettava ihmisoikeustilannettaan.
Viime viikolla pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa asia jätettiin Irlannin puheenjohtajakauden ensimmäisen yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston käsiteltäväksi. Komissio tukee varauksetta perusteellista poliittista keskustelua asiasta. On tärkeää, että EU määrittelee selkeän linjan tästä kysymyksestä korkeimmalla tasolla.
Tosiasiassa vientikiellon poistaminen vaikuttaisi käytännössä vain vähän Euroopan Kiinaan suuntautuvaan asevientiin, sillä EU:n vuoden 1998 käytännesäännöissä kielletään aseiden vienti valtioihin, jotka käyttävät aseita sisäisiin sortotoimiin tai hyökätäkseen toista valtiota vastaan. Tässä asiassa sovelletaan siis itse asiassa aseidenviennin käytännesääntöjä.
Kun otetaan huomioon edellä sanottu sekä asian huomattava poliittinen ja symbolinen merkitys, olisi kauppasaarron purkamista harkittaessa käytettävä perusteena ajanmukaista poliittista arviota siitä, miten pitkälle ihmisoikeuskysymyksissä on edistytty sitten vuoden 1989. Olemme tietenkin kiinnostuneita parlamentin näkemyksistä, ja näin ollen komissio pitää tämänpäiväistä keskustelua tervetulleena. 
Jarzembowski (PPE-DE ).
   – Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä torjuu jyrkästi liittokansleri Schröderin viimeisimmät yritykset poistaa Kiinan kansantasavaltaa koskeva aseidenvientikielto.
Olen iloinen neuvoston edustajan selkeästä toteamuksesta, jonka mukaan neuvoston periaatteena on aseidenvientikiellon voimassa pitäminen. Arvoisa komission jäsen, kuvailitte tilannetta, mutta kehotan teitä olemaan varovainen. Eurooppa-neuvosto päätti oikeutetusti määrätä aseidenvientikiellon vuonna 1989 sen jälkeen, kun Taivaallisen rauhan aukiolla rauhan puolesta järjestetyt mielenosoitukset oli tukahdutettu verisesti. Arvoisa komission jäsen, mekin olemme sitä mieltä, että Kiinan ihmisoikeustilanne on kyseisten tapahtumien jälkeen parantunut, mutta ei vielä riittävästi.
Neuvosto käsitteli aivan äskettäin, 13. lokakuuta, Kiinan tilannetta uudelleen ja totesi samoin kuin parlamentti samassa kuussa, ettei Kiinan nykyinen ihmisoikeustilanne täytä edes Kiinan tunnustamia kansainvälisiä vaatimuksia kansalaisten perusvapauksien eikä kulttuuristen ja poliittisten perusvapauksien osalta. Vaikka toivommekin Kiinan saavuttavan edistystä, meidän on nykyisessä tilanteessa myös odotettava tämän edistyksen toteutumista, ja niinpä aseidenvientikiellon kumoaminen nyt antaisi täysin vääränlaisen kuvan. Meidän olisi päinvastoin kerrottava kiinalaisille ystävillemme, että Kiinan ihmisoikeustilanteessa on tapahduttava näkyvää edistystä.
Tällaiseen menettelyyn on vielä toinenkin syy. Tietänette, että ensi vuoden maaliskuun 20. päivänä Taiwanissa järjestetään presidentinvaalit, ja Kiinan kansantasavalta on viime viikkoina suhtautunut Taiwaniin erittäin vihamielisesti. Parlamentti ilmoitti jo 23. lokakuuta näkemyksensä, jonka mukaan Kiinan on poistettava Taiwania vastapäätä sijaitseviin rannikkomaakuntiin sijoittamansa ohjukset ja aloitettava rauhanomainen vuoropuhelu Taiwanin salmen yli, sillä tilanne alueella on räjähdysaltis. Tämä on toinen syy siihen, että aseidenvientikiellon poistaminen on täysin järjetöntä.
Siksi toivonkin, ettemme nyt antaisi väärää kuvaa edes muotoilemalla sanojamme siinä uskossa, että aseidenvientikielto voidaan poistaa, koska kaikesta on määrätty käytännesäännöissä. Mielestäni aseidenvientikielto olisi päinvastoin säilytettävä jännitteiden ja edelleen kehnon ihmisoikeustilanteen vuoksi.
Van den Berg (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, ryhmäni vastustaa aseidenvientikiellon poistamista, ja tuemme näin ollen yleistä linjaa, jonka mukaisesti Kiinaa koskeva aseidenvientikielto on pidettävä edelleen voimassa.
Haluaisin kuitenkin esittää muutamia lisähuomioita. Kaikki, joilla on ollut tilaisuus vierailla Kiinassa useaan otteeseen viimeisten kymmenen vuoden aikana – kuten itse olen tehnyt – tietävät, että siellä on havaittavissa valtavaa taloudellista dynaamisuutta, jossa on huomattavia alueellisia eroja ja jolle on ominaista jokin, jota voisi kutsua melkeinpä tiukaksi sisäiseksi kapitalismiksi ja joka aiheuttaa monia huomattavia sosiaalisia ongelmia. Tähän suuntaan kehittyvä yhteiskunta tarvitsee myös tilanteen hallitsemiseen soveltuvan poliittisen järjestelmän. Toisaalta taloudellinen vapaus jättää sosiaalialan toimijoille, kuten ammattijärjestöille ja muille vastaaville, liian vähän liikkumavaraa asioiden järjestämiseksi sosiaalisella tasolla, ja toisaalta poliittisessa järjestelmässä ei ole tilaa poliittiselle demokratialle. Näiden kahden tekijän välille muodostuukin selvästi valtavia jännitteitä. Seuraammekin koko prosessia henkeä pidättäen. Kiina ei ole mikään vähäpätöinen vaikuttaja. Se on suuri ja vaikutusvaltainen sekä taloudellisesti että väkiluvultaan.
Kun Kiinaa yritetään tarkastella geopoliittiselta kannalta, sitä ei pitäisikään tehdä ainoastaan suhteessa Taiwaniin. Se on tietenkin yksi näkökulma, mutta Kiinaan vaikuttavat paljon laajemmat tekijät. Kiina pyrkii tietenkin vähitellen maailmanlaajuiseksi vaikuttajaksi. Se yrittää käydä hyökkäykseen hurmaamalla: pohjimmiltaan se tietää erittäin hyvin, että monet pelkäävät sen valtavaa taloudellista mahtia, ja se yrittää antaa kansainvälisissä yhteyksissä itsestään myönteisen kuvan. Niin tehdäkseen sen on todellakin lisättävä demokratiaa ja edistettävä ihmisoikeuksien kunnioittamista omalla alueellaan. Se ei vielä pysty kovinkaan hyvin hallitsemaan näitä jännitteitä, eivätkä kaikki edes halua hallita niitä tai ovat itse mukana sellaisessa, mikä ei mielestämme ole mahdollista, sillä vapautta ei voi olla ilman poliittista vapautta. Kaikesta huolimatta Eurooppa voi hyötyä suuresti auttamalla Kiinaa omaksumaan tämän uuden roolin.
Siksi kollegat ovat oikeassa vastustaessaan aseidenvientikiellon poistamista, sillä se antaa tilanteesta väärän kuvan. Hyvät kollegat, samalla meidän on tarkasteltava asioita laajemmasta näkökulmasta ja tehtävä selväksi, että todellakin haluamme käydä syvällistä vuoropuhelua Kiinan kanssa – tämä koskee myös neuvostoa – ja että me myös haluamme auttaa Kiinaa tässä prosessissa. On ensiarvoisen tärkeää, että Kiina löytää maailmanlaajuisen asemansa, ja että sen asema on kansainvälisen oikeusjärjestyksen mukainen. 
Andreasen (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, maailmassa on valtioita, jotka eivät ota ihmisoikeuksia kovin vakavasti, ja yksi niistä on Kiina, maapallon viimeinen suuri kommunistinen diktatuuri. Ihmisoikeusloukkaukset ovat mielestäni suurin syy siihen, ettei meidän vielä pitäisi purkaa EU:n aseiden vientiä Kiinaan koskevaa kauppasaartoa. Viime viikonloppuna neuvosto pääsi yksimielisyyteen siitä, että vientikiellon poistamista pitäisi harkita. Emme usko, että aika on vielä kypsä. Pitää tietenkin paikkansa, että Kiina on edistynyt vuonna 1989 Taivaallisen rauhan aukiolla tapahtuneen verilöylyn jälkeen, ja pitää myös paikkansa, että EU:n ja Kiinan välinen poliittinen vuoropuhelu on parantunut, mutta kiinalaisten puutteellinen käsitys ihmisoikeuksista ja oikeusvaltiosta antaa edelleen huomattavasti aihetta huoleen. Tiedämme, että Kiinassa loukataan perusoikeuksia, että siellä käytetään kidutusta ja tehdään mielivaltaisia pidätyksiä, etteivät Kiinan viranomaiset kunnioita vähemmistöjä ja että paljon ihmisiä teloitetaan – enemmän kuin missään muualla maailmassa. Tiedämme myös, että Kiina on sijoittanut ohjuksia osoittamaan salmen yli kohti demokraattista Taiwania ja että jännitteet Taiwanin salmen molemmin puolin ovat lisääntyneet.
Aiommeko sulkea silmämme siltä, että diktatuuri – Kiina – uhkaa Taiwania, yhtä Kaukoidän edistyneimmistä demokratioista? Taiwan on malliesimerkki ihmisoikeuksista ja demokratiasta, kun taas Kiinan tilanne on kaikin puolin hälyttävä. Aiommeko auttaa kiinalaisia uudelleenvarustelussa? Se olisi mielestämme todella huono ajatus. 
Cohn-Bendit (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toisinaan valtionpäämiehet yksinkertaisesti pettävät itseään, mutta vain hetkellisesti. Tällainen harhakuvitelma on mielestäni se, että he saattavat noin vain sanoa haluavansa kumota Kiinaa koskevan aseidenvientikiellon. Aseidenvientikielto on poliittinen painostuskeino, ja se merkitsee, että kun kysytään, mikä Kiinassa on muuttunut, siihen on annettava poliittinen vastaus. Kiina miehittää edelleen Tiibetiä ja uhkaa edelleen Taiwania, eikä siellä edelleenkään kunnioiteta ihmisoikeuksia. Demokratia ei edelleenkään kuulu Kiinan tulevaisuudennäkymiin. Kauppaa Kiinan kanssa kyllä voi käydä – jatkakaa kaikin mokomin kaupankäyntiä Kiinan kanssa! Ydinvoimaloiden myyminen Kiinaan on järjetöntä ja vaarallista, mutta se onkin toinen kysymys, josta on keskusteltava Saksan liittokanslerin kanssa.
Tarkoitan, ettei olisi ainoastaan väärin esittää toivetta aseidenvientikiellon poistamisesta, vaan on myös väärin sanoa, että se tällä hetkellä ylipäätään kävisi päinsä. Se merkitsisi, että me yksinkertaisesti sanoisimme Kiinalle: "Kylläpä te osaatte hoitaa asiat hienosti. Pidättäkää vain edelleen ihmisiä, jotka sanovat mielipiteensä, se ei haittaa meitä tippaakaan. Olemme valmiit käymään kauppaa kanssanne mistä tahansa."
Sitten on vielä toinenkin seikka, nimittäin presidentti Chirac ja liittokansleri Schröder – kaksi valtionpäämiestä, joita tuen tietyissä poliittisissa tilanteissa, kuten Irakin sodan yhteydessä. Mieleeni nousee järkyttävä ajatus: onko Kiinan kumppanuus ostettu samanlaisella strategialla? Olisi käsittämätöntä, jos ajattelisimme, että presidentti Putin voidaan ostaa vaikenemalla Tšetšeniasta ja kiinalaiset toimittamalla heille aseita, ja vain siksi, että sen avulla saataisiin muodostettua turvallisuusneuvostossa yhteinen kanta. Se olisi hirvittävää.
Lopuksi haluan sanoa, että presidentti Chirac ja liittokansleri Schröder ovat todenneet haluavansa unionille perustuslain, haluavansa olla eurooppalaisia ja haluavansa vahvistaa Euroopan parlamenttia. Tietenkin! Neuvosto voi kumota aseidenvientikiellon ainoastaan parlamentin suostumuksella, ja se on tarkoitus tehdä yhteisesti sovittujen käytännesääntöjen avulla. Se merkitsee, ettei aseidenvientikieltoa voi eikä saa kumota ilman parlamentin suostumusta, ja olen iloinen siitä, ettei yksikään parlamenttiryhmä halua toistaiseksi tehdä sitä. Hienoa!
Cappato (NI ).
   – Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olisi todella hienoa ja tärkeää pystyä ilmoittamaan niille miljoonille ihmisille, jotka lähtivät Euroopan kaduille tukeakseen Euroopan rauhan symboleina esiintyneitä liittokansleri Schröderiä ja jopa presidentti Chiracia, että juuri liittokansleri Schröder, yksi Euroopan suurista rauhansymboleista, ehdottaa tänään Kiinaa koskevan aseidenvientikiellon poistamista. Nuo miljoonat ihmiset eivät tiedä sitä, eivätkä tietääkseni myöskään ne, jotka valitsivat Schröderin hallituksen. Tämän ehdotuksen ei todellakaan edes pitäisi olla asialistallamme. Ilokseni voin todeta, ettei päätöstä tarvitse tehdä tänään, mutta vaikuttaa siltä, että annetaan ymmärtää, että se pitäisi tehdä jo huomenna tai ylihuomenna.
Teknisiä yksityiskohtia ja muotoa lukuun ottamatta tällaisen päätöksen voisi tehdä vain sellainen Eurooppa, joka on kerta kaikkiaan hylännyt demokratian edistämisen ja oikeusvaltion periaatteet kansainvälisen politiikkansa ohjenuorana – ja siksi myös turvallisuus- ja puolustuspolitiikkansa ohjenuorana. Demokratian edistäminen ja oikeusvaltion periaatteet eivät ole tällaisen Euroopan ohjenuora, eivätkä varsinkaan sen Euroopan, joka ylentää itsensä rauhan Euroopaksi, liittokansleri Schröderin ja presidentti Chiracin Euroopaksi. Tämä Eurooppa joutuu häpeään Kiinan, Venäjän ja Tšetšenian vuoksi, ja tältä pohjalta Eurooppa voi tätä asiaa pohtia. 
Tannock (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, on oleellista, että EU toimii rakentavasti Kiinan kanssa, joka on maailman väekkäin valtio ja jonka talous –ostovoimapariteetteihin liittyvien toimenpiteiden perusteella – ohittaa kotimaani Yhdistyneen kuningaskunnan ja ehkä jopa Saksan talouden seuraavien 20 vuoden aikana. Kiina on valtava maa, jossa on koulutettua ja tuottavaa työvoimaa, mutta se ei ole demokratia, vaan edelleenkin pohjimmiltaan autoritaarinen, yksipuoluejärjestelmään perustuva kommunistinen valtio, vaikkei marxilaisuudella olekaan suurta merkitystä sen nykyisessä poliittisessa tai taloudellisessa ajattelussa.
Olen kuitenkin tyytyväinen Kiinan tekemään yhteistyöhän kansainvälisen terrorismin torjumisessa ja lähentymistä Intian kanssa, jonka alueita se edelleen miehittää. Kiina on perinteisesti liittoutunut Pakistanin kanssa, jota se auttoi ydinaseen rakentamisessa. Kiina auttaa myös painostamaan Pohjois-Koreaa, jonka tavoitteena on omien ydinaseiden valmistaminen. Kritisoin kuitenkin epäinhimillistä tapaa, jolla Kiina kohtelee pohjoiskorealaisia pakolaisia, jotka palautetaan kotimaahansa kidutettaviksi tai jopa teloitettaviksi.
Kommunistinen Kiina on edelleen vakava uhka Taiwanille, joka on ollut esimerkki demokratiasta, vauraudesta ja hyvästä hallintotavasta. Kiina pelkää perusteettomasti Taiwanin halua pyrkiä kohti itsemääräämisoikeutta ja itsenäisyyttä ehkä juuri siksi, että kommunistinen puoluejohto suhtautuu kaikkien torjuvimmin juuri moniarvoisuuteen ja demokratiaan perustuvaan yhteiskuntamalliin.
Kun otetaan huomioon Kiinan suhtautuminen Taiwaniin, Tiibetiin ja omiin toisinajattelijoihinsa – niin Falun Gong -liikkeen rauhanomaisiin jäseniin kuin demokratiaa kannattaviin aktivisteihinkin, jotka vangittiin erittäin raa'asti Taivaallisen rauhan aukion tapahtumien jälkeen – kannatan kuitenkin EU:n aseidenvientikiellon säilyttämistä. Taiwanin salmi on joka tapauksessa edelleen maailman räjähdysherkimpiä alueita, ja Yhdysvalloilla on velvollisuus puuttua tilanteeseen suojellakseen Taiwania aseellisesti hyökkäyksen varalta. Näin ollen emme halua toiminnallamme enää lisätä jännitteitä kyseisellä alueella. 
Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, Kiinaa koskevan aseidenvientikiellon poistamisesta käydylle väittelylle ovat ominaisia perustelut ja keskustelut, joita ei ole loppuun asti harkittu, ja koska jotkin kollegat yksinkertaistavat mielestäni asioita liikaa, yritän tuoda keskusteluun muutamia yksityiskohtia. Haluan heti aluksi todeta, etten pidä aseidenvientikiellon kumoamista suositeltavana enkä järkevänä. Olen selkeästi sen poistamista vastaan.
Kiinaa on kuitenkin tarkasteltava hieman syvällisemmin kuin tähän asti esitettyjen näkökohtien valossa, ja tässä suhteessa näkemykseni on poikkeuksellisesti lähempänä jäsen Tannockin kuin muiden tänään puheenvuoron käyttäneiden kollegoiden näkemyksiä. Kiina on suuri ja – suoraan sanoen – kapitalistinen talousjärjestelmä, johon on ympätty yksipuoluevaltiojärjestelmä. Kiina yrittää antaa väestölleen mahdollisuuden saada osansa maailman lisääntyvästä vauraudesta, ja suurin vaara onkin siinä, pystyykö Kiina säilyttämään yhtenäisen valtion poliittisen rakenteen ja vastaamaan kansalaisten sosiaalisiin tarpeisiin. Kiinan suurin ongelma eivät olekaan aseet, vaan joidenkin sen väestönosien yhä suurempi nälänhätä ja köyhyys. Suuri ongelma on varmastikin myös se, että maassa on erilaisia kulttuureita, kieliä ja etnisiä ryhmiä, eikä se ole tähän mennessä onnistunut – eikä tämä koske ainoastaan Kiinaa – antamaan näille erilaisille kulttuureille ja etnisille ryhmille maan poliittisen yhtenäisyyden säilyttämisen kannalta välttämätöntä tilaa.
Vaikka Kiina ei tarvitsekaan aseitamme, se tarvitsee myötätuntoamme ja tukeamme tässä vaikeassa kehitysprosessissa. En toivoisi kenenkään tässä parlamentissa joutuvan päävastuuseen Kiinan kaltaisesta ongelmallisesta ja isosta valtiosta. Tämä on mielestäni toinen syy siihen, että päätöslauselmassa mennään jokseenkin harhaan tarkastelemalla Taiwanin kysymystä ainoastaan sellaisesta – vaikkakin oikeasta – näkökulmasta, että Kiinasta on tulossa uhkatekijä, ja jättämällä huomiotta muunlaiset näkökulmat. Ainoastaan yhdessä suhteessa näkemykseni on lähempänä presidentti Bushin kuin jäsen Cohn-Benditin näkemystä, nimittäin siinä, että Bush on mielestäni oikeassa varoittaessaan myös Taiwania toimimasta harkitsemattomasti. En puhu nyt siitä, ovatko tällaiset toimet oikeutettuja moraalisesti tai muulta kannalta. Kriisien alla jotkut toimintatavat saattavat olla puolueettomasti ja teoreettisesti tarkasteltuina oikeudenmukaisia, mutta siltikin samalla lisätä vihollisuuksien tai kriisin todennäköisyyttä.
Parlamentin ei pitäisi varoittaa ainoastaan toista osapuolta toteuttamasta yksipuolisia ja vaarallisia toimenpiteitä, vaan kehottaa myös toista osapuolta olemaan järkevä ja hillitsemään itsensä sekä jättämään mahdollisuus rauhanomaisen ratkaisun saavuttamiselle. Mielestäni tämä on se tärkeä viesti, joka valitettavasti puuttuu tästä päätöslauselmasta. Siksi olen tullut siihen johtopäätökseen, ettei aseidenvientikieltoa saa kumota. Kiina tarvitsee kaiken apumme ja tukemme, mutta ei aseiden alalla. Meidän pitäisi kehottaa tämän kriisipesäkkeen molempia osapuolia, Kiinaa ja Taiwania, toimimaan maltillisesti ja muistuttaa niitä siitä, että tällaisena aikana tarvitaan pikemminkin rauhanomaisia kuin sotilaallisia ratkaisuja. 
Gahrton (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, EU:n on oltava rauhanjärjestö eikä asekauppias. Siksi EU:n ei pitäisi lainkaan myydä aseita, varsinkaan sellaisille valtioille, jotka saattavat käyttää niitä sodassa. Ollaksemme johdonmukaisia meidän ei pitäisi myydä aseita varsinkaan Yhdysvalloille, mutta ei myöskään Kiinalle. En halua kohdistaa aseidenvientikieltoa ainoastaan Kiinaan, vaan sen pitäisi olla yleinen periaate. Kaikki, mitä parlamentissa on sanottu Kiinasta, pitää paikkansa, mutta asiassa on myös myönteisiä puolia. Esimerkiksi Dalai-laman edustajien kanssa on aloitettu vuoropuhelu, johon Dalai-lama suhtautuu erittäin toiveikkaasti. Tällainen pieni askel ei tietenkään riitä muuttamaan kokonaiskuvaa. Siksi olisi täysin väärin poistaa Kiinaa koskeva aseidenvientikielto, mutta emme saa unohtaa, että on muitakin maita, joille EU:n ei pitäisi myydä aseita. 
Gahler (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan aloittaa toteamalla, että huolimatta kuulumisestani Saksan oppositioon kritiikkini ei voisi olla purevampaa kuin se, jota Saksan ulkoministerin puoluetoveri esitti parlamentissa kymmenen minuuttia sitten. Hän totesi, että ainakin tästä asiasta Saksan liittokanslerilla on harhakuvitelmia.
Kyseessä on jälleen ranskalais-saksalainen aloite, mutta valitettavasti ei sellainen, jonka tavoitteena on palauttaa nämä maat myönteisellä tavalla Euroopan liikkeellepanevaksi voimaksi. Sen sijaan ainakin tässä tapauksessa – kuten muissakin lähimenneisyyden tapauksissa – se saa muut jäsenvaltiot epäilemään jotakin, joka muistuttaa pikemminkin ranskalais-saksalaista salaliittoa kuin näiden valtioiden välistä kumppanuutta. En pidä toivottavana tapaa, jolla Saksa ja Ranska tekevät yhteistyötä tässä kysymyksessä tai vakaussopimuksen yhteydessä, ja on valitettavaa, että viime aikoina olemme yhä useammin saaneet huomata näiden kahden valtion toimivan erittäin itsekeskeisesti, vaikka niiden pitäisi todellisuudessa suhtautua vakavasti vastuuseensa koko Eurooppaa kohtaan.
On jo todettu – ja tästä olen samaa mieltä jäsen Swobodan kanssa – että Kiinaa on tarkasteltava hyvin seikkaperäisesti. Vierailin siellä jälleen hiljattain, ja kun näkee toisaalta erittäin dynaamisesti kehittyvän talouden ja toisaalta halun keskustella – ainakin kokouksissa suljettujen ovien takana, mutta myös avoimemmin – suoraan kaikista kysymyksistä, näkee, että Kiinan kansa pohtii asioita. Tilanne Kiinassa ei ole muuttumaton, vaan varsinkin politiikassa päättäjät yrittävät jo pohtia sitä, miten toisaalta säilyttää maan vakaus – joka on hyväksyttävä tavoite – ja toisaalta sitä, miten talouden nykyinen dynaamisuus voisi ilmetä politiikassa, sillä juuri politiikassa edistys on tähän mennessä ollut vähäistä. Aika ei myöskään vielä ole kypsä aseidenvientikiellon kumoamiselle, sillä kiellon syyt ovat edelleen jäljellä. Emme ole unohtaneet Taivaallisen rauhan aukion tapahtumia, eivätkä myöskään niihin johtaneet poliittiset olosuhteet ole muuttuneet millään tavoin.
Toisaalta on myös todettu, että Taiwan on uhattuna – valtio, joka "yhden Kiinan" politiikan näkökulmasta itse asiassa kuuluu Kiinaan. Miten omaa aluettaan voi uhata tällaisilla ohjuksilla? Kiinalla saattaisi olla syytä miettiä tätä. Taiwan ei kuitenkaan ole uhka Kiinalle, vaan asia on juuri päinvastoin. Molempien näkökohtien – ihmisoikeuksien ja Taiwaniin kohdistuvan uhkan – pitäisi saada neuvosto hetkeksi pysähtymään, ennen kuin se edes harkitsee aseidenvientikiellon poistamista. Sen poistaminen antaisi asioista täysin väärän kuvan. 
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, jos Kiinaa koskevan aseidenvientikiellon poistamista puoltavat aikovat toimia arvoihin perustuvan Euroopan yhteisön periaatteiden mukaisesti, heidän on ensin saatava selkeitä todisteita ihmisoikeustilanteen muuttumisesta. Liittokansleri Schröder halusi mielistellä Kiinan pääministeriä Wen Jiabaota. Viennin edistämisen toivossa liittokansleri liittyi harkitsemattomasti niiden joukkoon, jotka vaativat vientikiellon kumoamista rynnien samalla amatöörimäisesti eteenpäin neuvottelematta muiden valtioiden kanssa. Tästä asiasta olen täysin samaa mieltä jäsen Cohn-Benditin kanssa. Schröder on pikemminkin häkellyksissä kuin Kungfutsen tavoin harkitsevainen.
Vuonna 1989 aseidenvientikielto oli vastaus niihin julmuuksiin, joilla demokratialiike nujerrettiin. Tänään se on yksi tärkeimmistä poliittisista painostuskeinoista, joiden tavoitteena on saada aikaan muutoksia Kiinan kansantasavallassa. Ne, jotka ajattelevat asioita vain taloudelliselta kannalta, ovat puoliksi sokeita. Voin kertoa jäsen Swobodalle, että Amnesty Internationalin mukaan Kiinassa teloitetaan vuosittain 1 500 ihmistä, ja sadattuhannet joutuvat vangituiksi, pahoinpidellyiksi ja kidutetuiksi tai odottavat oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä. Tiibetiläisten, mongolien ja muiden vähemmistöjen olot ovat kestämättömät, eikä heistä vaikeneminen paranna asioita mitenkään.
Vuodesta 1999 alkaen olen toiminut Euroopan parlamentin Tiibetiä käsittelevän sisäisen työryhmän puheenjohtajana. Kaikki, jotka ovat kääntyneet puoleemme, ja kaikki Kiinan hyvin tuntevat vieraamme ovat ilmoittaneet erittäin selvästi, ettei ihmisoikeustilanteessa ole tapahtunut juuri minkäänlaista edistystä. 
Ajattelen myös Taiwania. Viikkokausia Kiinan hallitus on uhannut sotilaallisella iskulla, jos Taiwanissa päätetään järjestää kansanäänestys virallisesta itsenäisyydestä.
Suhtaudun myönteisesti komission aloitteeseen tutkia tarkoin Saksan suunnitelmaa ydinvoimalan myymisestä Kiinalle. 
Kulutushyödykkeiden vientiin tarvitaan Euroopan unionin suostumus. Olen iloinen siitä, että jäsen Cohn-Bendit on tästä kanssani samaa mieltä.
On kaksi välttämätöntä asiaa: toinen on se, että jäsenvaltioiden olisi pidettävä voimassa aseiden myyntiä koskevat rajoituksensa, ja toinen on se, että meidän pitäisi käydä käsiksi Kiinan kansantasavaltaa koskeviin tosiseikkoihin – kansallisella tasolla, yhteisön tasolla ja toivottavasti vuoden 2004 alussa kansainvälisellä tasolla ihmisoikeuksia käsittelevässä kokouksessa Genevessä.
Van Orden (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, en ole pitkiin aikoihin kuullut, että parlamentti olisi ollut näin yksimielinen jostakin asiasta. Näyttää siltä, että pääasiassa Ranskan ja Saksan hallitukset kannattavat Kiinaa koskevan aseidenvientikiellon sekä kaksoiskäyttöön tarkoitetun ydinteknologian tuonnin valvonnan poistamista. Ranskan ja Saksan toiminta kuluneen vuoden aikana antaa kuitenkin aihetta suhtautua varauksellisesti kaikkiin niiden hallitusten esittämiin ulkopoliittisiin aloitteisiin. 
Mielestäni on erittäin huolestuttavaa, että joillakin aloilla Ranska ja Saksa tuntuisivat mieluummin tekevän strategista yhteistyötä Kiinan kaltaisen valtion kuin Yhdysvaltojen kanssa. Tarkoitan Galileo-hankkeeseen liittyviä ehdotuksia, joilla on sotilaallista merkitystä.
Miksi Eurooppa-neuvosto on juuri nyt tullut siihen johtopäätökseen, että EU:n Kiinaa koskevan aseidenvientikiellon purkamista olisi syytä harkita uudelleen? Mikä erityisen myönteinen kehitys Kiinassa on antanut aihetta tähän? Tietenkin haluamme kaikki parantaa suhteita Kiinaan, mutta emme oman turvallisuutemme kustannuksella. Kiinan on tehtävä vielä paljon demokratian vakiinnuttamiseksi ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseksi sekä vakuuttaakseen meidät siitä, että se haluaa olla rauhanomainen kumppani kansainvälisessä yhteisössä.
On ennenaikaista harkita aseidenvientikiellon täydellistä poistamista. 
Puhemies.
   –Keskustelun päätteeksi olen vastaanottanut viisi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna.

Atkins (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, käytän työjärjestyspuheenvuoron ennen äänestysten aloittamista. Minulla oli viimeksi tilaisuus puhua juuri tästä samasta aiheesta. Tuolloin varapuhemiehenä toiminut David Martin lupautui selvittämään asiaa ja esittämään sen teille. Koska toimitte nyt itse puhemiehenä, esitän kysymyksen teille suoraan.
Yhä useammin käy niin, että vaikka äänestyksille on asetettu määräaika, niitä lykätään päivästä toiseen. Vaikuttaa kohtuuttomalta ja taitamattomalta odottaa ihmisten saapuvan parlamenttiin ajoissa, kun mitään ei sitten tapahdukaan. Vaikka tänään ollaankin vain seitsemän minuuttia jäljessä aikataulusta, viivytys ei johdu mistään aiemmista velvoitteista. Vaikka niitä olisikin, parlamentissa niin tärkeät äänestykset olisi toimitettava täsmällisesti ja ehdottomasti ilman minkäänlaista ajanhukkaa. Niiden olisi mentävä kaiken muun edelle. Pyytäisin teitä käsittelemään tätä ongelmaa pikaisesti.
Puhemies.
   –Toivon, että annatte arvoa sille, että minäkin olin täällä ajoissa ja valmiina aloittamaan. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana äänestykset.
(1)
Hyvät kollegat, haluaisin teidän puolestanne kiittää esittelijä Rothleytä ja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puheenjohtajaa Gargania siitä, että heidän avullaan olemme nyt tässä vaiheessa. Parlamentti on äänestänyt viisaasti ja hyvin. Nyt on meidän tehtävänämme pysyä siinä, mistä äänestämme – eikä pyrkiä muuhun. Yhdessä neuvoston kanssa viemme tätä asiaa eteenpäin.

Randzio-Plath (PSE ),
    Arvoisa puhemies, parlamentin selvä enemmistö hylkäsi 18. marraskuuta bensiinin ja kaasuöljyn valmisteveroja koskevan komission ehdotuksen. Työjärjestyksen 63 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja sen jälkeen, kun komissio kieltäytyi ehdotuksensa peruuttamisesta, raportoin teille nyt siitä, että talous- ja raha-asioiden valiokunta käsitteli asiaa uudelleen 2. joulukuuta ja vahvisti aiemman päätöksensä ehdotuksen hylkäämisestä. Edustan täällä esittelijä Kauppia, joka ei voinut tänään saapua paikalle, ja toistan käsityksemme siitä, että näitä yhdenmukaistamistoimia ei voida perustella ympäristön näkökulmasta, eikä kilpailun näkökulmasta.
Kehotamme komissiota antamaan uuden ehdotuksen ja peruuttamaan nykyisen ehdotuksen äskettäin annetun energiaverodirektiivin kanssa sopusointuisemman tekstin laatimiseksi. Sellainen lähestymistapa, jossa ei pyritä täydelliseen yhdenmukaistamiseen ja jossa määriteltäisiin esimerkiksi vaihteluväli ylä- ja alarajoineen, voisi olla realistisempi vaihtoehto sitä silmällä pitäen, että asia edistyisi neuvostossa, ja jotta jäsenvaltioiden välinen verokilpailu olisi mahdollista. On myös tarpeen koordinoida keskenään polttoaineiden verotus ja infrastruktuurin käyttömaksut yhtäläisten toimintaolosuhteiden takaamiseksi.
Kaikista edellä mainituista syistä talous- ja raha-asioiden valiokunta kehottaa Euroopan parlamenttia hylkäämään täysistunnossaan jälleen kerran bensiinin ja kaasuöljyn valmisteveroja koskevan komission ehdotuksen. 
Puhemies. –
   Talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtaja ehdottaa siis parlamentille, että se hyväksyy direktiiviehdotuksen hylkäävän lainsäädäntöpäätöslauselman.
Manders (ELDR ),
   .  Arvoisa puhemies, yritin viime päivinä viimeisen kerran löytää kompromissia ja esitin siihen tähtäävän pakettiratkaisun. Valitettavasti se ei onnistunut varjoesittelijöiden kaikista ponnisteluista huolimatta, ja haluan kiittää heitä kaikesta huolimatta. Joka tapauksessa voidaan sanoa, että kävi miten kävi meillä tänään on todellinen "E-päivä" eli "ympäristöpäivä", koska kohta ensimmäisen kerran Euroopan unionin historiassa hyväksymme säädöksen, joka toimii oikeusperustana sille, että saastuttajat joutuvat maksamaan aiheuttamastaan vahingosta. Tämä on mielestäni yksi seikka, jossa olemme onnistuneet. 

Müller (PSE ),
   . – Haluaisin esittelijänä antaa parlamentin jäsenille lyhyen tilannekatsauksen. Äänestämme tänään lääkelainsäädäntöä koskevasta kompromissipaketista, jonka syntymiseen ovat myötävaikuttaneet monet parlamentin esittämät ajatukset. Pyydän siksi jäseniä tukemaan osioita 1, 2 ja 3, mutta ei missään tapauksessa osiota 4 tai sen osia. Jos yksikin tarkistus osiosta 4 hyväksytään, joudumme sovittelumenettelyyn, emmekä voi hyväksyä tänään yhteistä kantaa. Näin ollen vetoan teihin: neuvoston kanssa yhdessä laatimamme paketti on hyvä paketti, joten toivon teidän tukevan tätä kompromissia.
Grossetête (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, kiitos siitä, että saan käyttää puheenvuoron nyt, koska ne kolme mietintöä, joista kohta äänestämme, muodostavat tosiaankin paketin. Olen onnistunut yhdessä kollegani jäsen Müllerin kanssa laatimaan hyvin järkevän kompromissin, jonka ansiosta edistymme merkittävästi lääkelainsäädännön alalla.
Haluan yhtyä siihen, mitä jäsen Müller sanoi siitä, että on olennaisen tärkeää, että äänestämme kompromissiesitysten puolesta niiden nykyisessä muodossa, emmekä äänestä niiden tarkistusten puolesta, jotka eivät kuulu mukaan kompromissiesityksiin. Jokaisen sellaisen tarkistuksen hyväksyminen, joka ei sisälly kompromissiesityksiin, asettaa vaakalaudalle puheenjohtajavaltio Italian kanssa saavuttamamme kompromissin. Haluaisin todella tähdentää kollegoillemme sitä, että heidän on äänestettävä kompromissiesitysten puolesta, eikä niiden muiden tarkistusten puolesta, jotka eivät kuulu mukaan kompromissiesityksiin. 
Liikanen,
   . – Arvoisa puhemies, haluan toistaa sen, että komissio tukee täysin molempien esittelijöiden, Müllerin ja Grossetêten, esittämää kompromissipakettia, jonka myös parlamentin ryhmät ovat hyväksyneet. Eilisiltaisen keskustelun myötä ja arvoisten jäsenten pyynnöstä haluan kuitenkin toistaa ja tuoda selkeästi esiin komission kannan homeopaattisia lääkkeitä koskeviin tarkistuksiin.
Komissio on kompromissipaketista samaa mieltä myös tältä osin. Tämä tarkoittaa sitä, ettemme voi hyväksyä tarkistuksia, joissa esitetään joko sellaisten tarkemmin määrittelemättömien teknisten käsitteiden omaksumista, joiden tavoitteena on rekisteröintimenettelyn laajentaminen sisältämään muutakin kuin pelkästään yksinkertaistettuun menettelyyn kuuluvia vaatimuksia, tai sellaisten teknisten käsitteiden omaksumista, jotka ovat ristiriidassa tavoitellun yhdenmukaistamisen kanssa.
Kompromissitarkistuksesta 20, jonka komissio hyväksyy, haluan tähdentää seuraavaa. Alun perin esitetyssä tarkistuksessa jäsenvaltioita vaadittiin ottamaan asianmukaisesti huomioon muiden jäsenvaltioiden tekemät rekisteröinnit. Kävi ilmi, että yhteisen kannan 39 artiklassa oli jo otettu huomioon se, että yhteisön asetukseen sisältyvää menettelyä on sovellettava tällaisiin tuotteisiin, joten tämä tavoite on yhteisessä kannassa jopa ylittynyt.
Kompromissitarkistuksella 20 selkiytetään sitä oikeudellista tilannetta, että yhteisön asetukseen sisältyvää menettelyä sovelletaan rekisteröityihin homeopaattisiin lääkkeisiin ja että se olisi hyväksyttävä.
Tällä kompromissipaketilla parannetaan sisällöllisesti neuvoston hyväksymää yhteistä kantaa. Tämän vuoksi komissio tukee esittelijöiden Müller ja Grossetête ehdotuksia. 

Chichester (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa parlamentin jäsenille siitä, että eilisiltaisen keskustelun ja puheenjohtajavaltion kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen sekä tämän asian osalta tekemäämme valmistelutyötä kuvastavan kompromissihakuisuuden hengessä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta on valtuuttanut minut peruuttamaan tarkistukset 3 ja 11. Tältä pohjalta komissio tukee ymmärtääkseni täysin kaikkia tarkistuksia ja puheenjohtajavaltiokin on ilmoittanut tukevansa niitä. Näin ollen kehotan kollegoja äänestämään muilta osin tekstin puolesta. Osioon 1 on tosiasiallisesti sisällytetty kolme muuta tarkistusta. 

(2)
(3)
Äänestykset ovat päättyneet.

Konrad (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, taas kerran olemme käsitelleet jäsenten asemaa koskevia sääntöjä. Samaan aikaan Eurooppa on ollut kykenemätön ratkaisemaan kysymyksen perustuslaillisesta sopimuksesta ja vain pari viikkoa sitten Euroopan unionin vakaussopimus kariutui. Näihin samoihin aikoihin pyrimme Euroopan unionin taloudellisten ongelmien edessä poistamaan Euroopasta myös työttömyyden. Tällaisella hetkellä parlamentti on jälleen kerran katsonut tarpeelliseksi uhrata aikaansa omiin asioihinsa. Jäsenten asemaa koskevat säännöt on jälleen kirjattu parlamentin asialistalle, ja – puuttumatta siihen, tarvitsemmeko samoja Suomesta aina Sisiliaan sovellettavia sääntöjä – pidän surkuteltavana sitä, että yritimme jälleen ratkaista asian ennen Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden liittymistä unioniin ja ennen kuin uudet parlamentin jäsenet pystyvät osallistumaan päätöksen tekemiseen. Tämä on moitteeni aihe, ja tämän vuoksi hylkäsin äänestyksessä nämä säännöt niiden nykyisessä muodossa. 
McAvan (PSE ).
    Arvoisa puhemies, annoin tukeni jäsenten asemaa koskeville säännöille, koska matkakorvausjärjestelmämme edellyttää kiireellistä uudistamista hyvissä ajoin heinäkuussa valittavaa uutta parlamenttia varten. Nyt kun tämä päätöslauselma on valmis, voimme aloittaa neuvottelut neuvoston kanssa jäsenten asemaa koskevista säännöistä. Toivon, että palkkatasoa tutkiessamme perehdymme uudelleen riippumattomien asiantuntijoiden laatimaan selvitykseen, joka on erinomainen lähtökohta palkkakysymyksen tarkastelulle. 
MacCormick (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, ryhmäni pyysi minua antamaan ryhmäni puolesta äänestysselityksen. Yksinkertaisesti sanottuna kyse on 2 kohdan b alakohdasta. Kuten aamupäivällä käydyssä keskustelussa totesin, kannatamme ponnekkaasti erioikeuksia ja vapauksia koskevan pöytäkirjan uudistamista. Erioikeuksiin ja vapauksiin liittyvät nykyiset säännöt ovat epätyydyttäviä. Kuten totesimme 3. ja 4. kesäkuuta tehtyyn päätökseen johtaneessa keskustelussa, teksti, joka tuolloin hyväksyttiin, on kuitenkin siihen sisältyvien erioikeuksien ja vapauksien osalta tarpeettoman laaja. Näin ollen äänestimme 2 kohdan b alakohtaa vastaan, emmekä siis siksi, että vastustaisimme uudistamista, vaan siksi, että se on liian lavea malli uudistukselle. 
Breyer (Verts/ALE ).
   – Äänestin jäsenten asemaa koskevia sääntöjä vastaan seuraavista syistä. Haluaisin sanoa heti alkajaisiksi, että mielestäni on tärkeää ja oikein, että matkakorvauksemme vastaavat todellisia kustannuksia, mutta me kaikki täällä parlamentissa tiedämme, että tämä ei liity mitenkään, ei sitten mitenkään, jäsenten asemaa koskeviin sääntöihin. Voimme muuttaa vaikka heti paikalla matkakorvausten ja todellisten kustannusten välisen yhteyden. Tällä ei ole mitään, ei sitten yhtään mitään tekemistä jäsenten asemaa koskevien sääntöjen kanssa. Olen kuitenkin tyytyväinen siihen, että saamme kohta tähän asiaan säännöt. Jäsenten asemaa koskevista säännöistä minun on myönnettävä, että ne ovat nyt paremmat verrattuna siihen, mitä niistä päätettiin viime kesänä erityisesti eläkeiän osalta.
En voi kuitenkaan edelleenkään hyväksyä ehdotusta, koska siinä korostuu sosiaalinen epätasapaino juuri silloin, kun joka puolella Eurooppaa tehdään todella syviä leikkauksia sosiaaliturvabudjetteihin, eikä käy päinsä, että parlamentti vaatii taas itselleen eräänlaista joululahjaa, joka tarkoittaisi sitä, että esimerkiksi saksalaiset Euroopan parlamentin jäsenet saisivat 20 prosentin korotuksen. En voi hyväksyä tätä. En pidä oikeutettuna myöskään sitä, että meidän olisi perustettava laskelmamme siihen tulotasoon, joka on tuomareilla, joille – haluan muistuttaa teitä tästä – muu työsuhde ei ole sallittu. Olisin pitänyt sopivampana sitä, että olisimme ottaneet lähtökohdaksi kaikkien Euroopan parlamentin jäsenten palkkojen keskiarvon, mitä pitäisin paljon asiallisempana lähtökohtana, enkä edelleenkään pidä oikeana, että Euroopan parlamentin jäsenillä on oikeus hankkia muita ansiotuloja, kun tuomareilla tätä mahdollisuutta ei ole. En myöskään edelleen pidä oikeana sitä, ettemme odota yleisen elintason kohoamista, ennen kuin ryhdymme kohottamaan Euroopan parlamentin jäsenten elintasoa. Hylkäsin jäsenten asemaa koskevat säännöt, koska mielestäni tällaiset korotukset johtavat sosiaaliseen epätasapainoon. Palkkaan verrattavat ansioni olivat paljon korkeammat kuin vastaavilla edustajilla, ja pidän myös tätä vääryytenä. Olen sitä mieltä, että parlamentti on antamassa itselleen joululahjaa sen asemesta, että se pyrkisi mukautumaan yleiseen mielipiteeseen.
Rohkenen lopuksi todeta toivovani, että myöhemmät parannukset ovat mahdollisia, jotta jäsenten asemaa koskevista säännöistä aiheutunutta epätasapainoa voidaan tasata erityisesti sosiaalisen ulottuvuuden osalta. 
Puhemies. –
   En tiedä, mikä haksahdus Verts/ALE-ryhmässä on tapahtunut, mutta työjärjestyksessä todetaan varsin selväsanaisesti, että äänestysselityksestä on ilmoitettava. Hyvä jäsen McKenna, hyväksyn kuitenkin äänestysselityksenne. 
McKenna (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, jäsenten asemaa koskeviin sääntöihin liittyy suuria ongelmia. Päätin lopulta antaa niille tukeni, mutta asia on mielestäni varsin ongelmallinen, koska kulukorvauskysymystä ei ole erotettu palkkakysymyksestä. Kotimaassani moni närkästyy kovasti siitä, että teknisesti ottaen moni jäsen parlamentissa äänesti palkkojensa huomattavasta korottamisesta. Tätä on vaikea niellä joissakin jäsenvaltioissa. 
Alavanos (GUE/NGL ),
   .– Euroopan Parlamentin irtautuminen ehdotuksista, jotka koskevat sääntöjä jäsenten asemasta, teki mahdottomaksi sen, että ongelma olisi voitu ratkaista Italian puheenjohtajakaudella. Tämänpäiväisellä päätöslauselmalla pyritään jälleen kerran tekemään mahdolliseksi se, että ongelma voidaan ratkaista, minkä vuoksi äänestin esityksen puolesta. Euroopan parlamentin on otettava yleinen mielipide huomioon. Se ei voi osoittaa syyttävällä sormella muita yhteisön toimielimiä, jos sen omat asiat eivät ole järjestyksessä. Erityisesti matkakorvausjärjestelmän osalta on tehtävä kaikki mahdollinen, jotta siitä saadaan parempi ennen Euroopan parlamentin vaaleja. 
Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Karlsson, Sandberg-Fries ja Theorin (PSE ),
    Pidämme sitä merkityksellisenä, että olemme lopultakin saamassa sellaiset jäsenten asemaa koskevat säännöt, joiden avulla parlamentissa tähän asti sovellettu piilokorvausten järjestelmä lopetetaan. Olemme tyytyväisiä järjestelmään, jossa matkat korvataan todellisten kustannusten perusteella. Yhteen palkkaan perustuva järjestelmä – vaikkakin monien jäsenten palkka nousisi nykyisestä – on aiempaa parempi, koska se on avoin järjestelmä sekä äänestäjien vapaasti tutkittavissa ja arvioitavissa. Tästä peruslähtökohdasta huolimatta haluamme täten korostaa, että pidämme parlamentin kesäkuulta 2003 peräisin olevassa mietinnössä esitettyä palkkatasoa liian korkeana ja aiomme jatkossakin vaikuttaa hallitukseemme, jotta se vaatii neuvostossa kohtuullisempaa palkkatasoa. 
Berthu (NI ),
    Keskustelun aikana pitämässäni puheenvuorossa mainitsemistani periaatteellisista syistä hylkäsin äänestyksessä parlamenttimme päätöslauselman, jossa vaaditaan jälleen kerran yhtenäisiä jäsenten asemaa koskevia sääntöjä.
Haluaisin todeta lisäksi, että sitä mukaa, kun neuvottelut näistä säännöistä etenevät, sitä enemmän ongelmia ilmenee ja sitä enemmän monimutkaisia ratkaisuja keksitään näiden ongelmien voittamiseksi ja sitä kestämättömämpi ehdotetusta järjestelmästä tulee.
Erityisen vaikeaa on käsittää, kuinka voidaan turvautua Euroopan parlamentin jäsenten välisen tasa-arvon periaatteeseen – joka ei ole todellinen – ja luoda sen avulla syvästi ja hyvin todellisesti epätasapuolinen tilanne kuhunkin maahan. Kuinka esimerkiksi uudesta jäsenvaltiosta Euroopan parlamenttiin valitulle jäsenelle voitaisiin maksaa 20 kertaa korkeampaa palkkaa kuin hänen kansallisessa parlamentissa istuvalle kollegalleen? Kuinka tällainen epätasapuolisuus voidaan ylipäänsä korjata? Vastaavia kysymyksiä liittyy myös verotukseen: mikä järki on siinä, että varsin hyvin palkattu Euroopan parlamentin jäsen maksaa tuloveroa paljon vähemmän kuin maanmiehensä?
Kuten keskustelussa painotin, eräiden liittovaltiomielisten parlamentin jäsenten oikeaoppinen peräänantamattomuus vie meitä parhaillaan sellaiseen liemeen, josta aiheutuu jälleen kerran paljon vahinkoa Euroopan unionin julkisuuskuvalle. 
Bonde (EDD ),
    JuniBevaegelsen päätti tänään, ettei se äänestä sen enempää jäsenten asemaa koskevista säännöistä annetun yhteisen päätöslauselmaesityksen RC-B5-0543/2003 puolesta kuin sitä vastaankaan.
JuniBevaegelsen äänesti tyhjää, koska tarkistus 1 hylättiin, vaikka sen avulla olisi voitu säännönmukaistaa täydellisesti matkakulujen korvaaminen ja sillä olisi lisätty järjestelmän avoimuutta.
Nykyistä järjestelmää, johon kuuluu epäavoin ja veroton matkakulujen korvaaminen yhdessä muiden yleiskustannusten korvaamisen kanssa, on mahdotonta hyväksyä. Jäsenten asemaa koskevista säännöistä annetussa ehdotuksessa, jota käsittelemme, ei ole kuitenkaan nykyisellään ratkaistu tätä ongelmaa tyydyttävästi.
Ei voida hyväksyä, että
- Euroopan parlamentin tanskalaisten jäsenten palkkiota korotetaan yli 50 prosenttia;
- tarkoituksena on maksaa edelleen todellisten matkakustannusten korvaamisen ohella veroton palkkio, joka määräytyy matkan pituuden ja matkaan kuluneen ajan perusteella;
- tarkoituksena on edelleen korvata yleisiä kuluja (tällä hetkellä noin 26 000 Tanskan kruunun arvosta kuukaudessa) verottomasti, ilman että niistä on ilmoitettava.
Koska parlamentin jäseniin sovellettavat järjestelmät ovat eri jäsenmaissa hyvin erilaisia ja enemmistö ei ole halukas hyväksymään verotonta järjestelmää, olisi parasta antaa kunkin yksittäisen jäsenvaltion tai asianomaisten puolueiden/liikkeiden kussakin jäsenvaltiossa laatia asianmukaiset säännöt, joita sovellettaisiin niiden omiin Euroopan parlamentin jäseniin. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Vaikka kompromissiin, jota Euroopan parlamentti ehdottaa neuvostolle, on tehty joitakin muutoksia parlamentin 3. ja 4. kesäkuuta hyväksymään ehdotukseen verrattuna (jotka koskevat esimerkiksi verokysymyksiä ja erioikeuksia ja vapauksia), siinä on edelleen piirteitä, joista olemme eri mieltä, esimerkkinä kuukausittainen parlamentin jäsenen palkkio, joka olisi sama kaikille jäsenille heidän edustamastaan maasta riippumatta.
Olennaista ei ole se, saadaanko Euroopan parlamentin jäseniä koskevat säännöt luoduiksi vai ei. Olennaista on niiden sisältö. Kuten olemme todenneet, Euroopan parlamentin jäsenet valitaan kansallisista vaalipiireistä. Näin ollen he ovat ja heidän on oltava jatkossakin sidoksissa niihin. Tämä tarkoittaa sitä, että Euroopan parlamentin jäsenen palkan on perustuttava siihen palkkaan, jota maksetaan kansallisten parlamenttien jäsenille siinä maassa, missä kukin jäsen valitaan.
Samaten emme voi jättää huomiotta sitä, että yhteiskunnallinen tilanne on EU:n eri jäsenvaltioissa hyvin erilainen. Jos kaikille Euroopan parlamentin jäsenille maksetaan samansuuruista palkkaa, luodaan eri EU-maihin, esimerkiksi Portugaliin, läpikotaisin epätasapuolinen ja epäsuhtainen tilanne suhteessa työntekijöiden sekä poliittisten edustajien ja julkisten viranhaltijoiden palkkoihin. Tällainen on täysin käsittämätöntä.
Tämän vuoksi äänestimme esitystä vastaan. 
Frahm ja Sjöstedt (GUE/NGL ) ja Lund (PSE),
    Emme tänään äänestäneet sen enempää jäsenten asemaa koskevista säännöistä annetun päätöslauselmaesityksen RC-B5-0543/2003 puolesta kuin sitä vastaankaan.
Nykyistä järjestelmää, johon kuuluu epäavoin ja veroton matkakulujen korvaaminen yhdessä muiden yleiskustannusten korvaamisen kanssa, on mahdotonta hyväksyä. Jäsenten asemaa koskevista säännöistä annetussa ehdotuksessa, jota käsittelemme, ei ole kuitenkaan nykyisellään ratkaistu tätä ongelmaa tyydyttävästi.
Ei voida hyväksyä, että
- Euroopan parlamentin tanskalaisten ja ruotsalaisten jäsenten palkkiota korotetaan yli 50 prosenttia;
- tarkoituksena on maksaa edelleen todellisten matkakustannusten korvaamisen ohella veroton palkkio, joka määräytyy matkan pituuden ja matkaan kuluneen ajan perusteella;
- tarkoituksena on edelleen korvata yleisiä kuluja (tällä hetkellä noin 26 000 Tanskan kruunun arvosta kuukaudessa) verottomasti, ilman että niistä on ilmoitettava.
Koska parlamentin jäseniin sovellettavat järjestelmät ovat eri jäsenmaissa hyvin erilaisia ja enemmistö ei ole halukas hyväksymään verotonta järjestelmää, olisi parasta antaa kunkin yksittäisen jäsenvaltion tai asianomaisten puolueiden/liikkeiden kussakin jäsenvaltiossa laatia asianmukaiset säännöt, joita sovellettaisiin niiden omiin Euroopan parlamentin jäseniin. 
Gebhardt (PSE ),
   . Nyt on kulunut lähes 25 vuotta siitä, kun kansalaiset saivat ensimmäisen kerran valita Euroopan parlamentin jäsenet välittömillä vaaleilla. Tämä oli tärkeä virstanpylväs. Tähän päivään mennessä ei ole kuitenkaan annettu sellaista lakia jäsenten oikeudellisesta asemasta, jossa säädettäisiin yhtenäiseltä pohjalta Euroopan parlamentin jäsenten oikeuksista ja velvollisuuksista. Tätä on syytä hävetä, mutta se ei ole kylläkään parlamentin häpeä. Neuvoston on ennen kaikkea syytä hävetä.
Minut valittiin ensimmäisen kerran Euroopan parlamenttiin vuonna 1994. Sen jälkeen olen voinut kerta kerran jälkeen seurata, kuinka neuvosto on tässä jäsenten asemaa koskevien sääntöjen asiassa pannut meidät kiertämään kehää. Toisella kerralla, jota olin itse todistamassa viime kesänä, jolloin vihdoin hyväksyimme säännöt, joiden osalta teimme paljon myönnytyksiä ja olimme valmiita kompromissiin, arvelin, että olimme selvillä vesillä. Olisi tarvittu vain neuvoston hyväksyntä, mutta neuvosto suhtautui tavalliseen tapaan ylimielisesti ja painoi jarrua. Että kehtasivatkin!
Äänestin päätöslauselmaa vastaan, koska en ymmärrä, miksi meidän olisi nyt hylättävä jo hyväksymämme säännöt ja esitettävä neuvostolle parlamentin jäsenten oikeudellista asemaa koskevan lain sijasta pelkkä palkka-asteikko, jota saamme kaiken kukkuraksi hävetä ja jonka vuoksi joudumme kansalaisten irvailun kohteeksi. 
Gröner (PSE ),
   . Olen vakuuttunut siitä, että parlamentin jäsenten niin kiihkeästi vaatimat jäsenten asemaa koskevat säännöt ovat jälleen osoitus neuvoston puheenjohtajavaltion Italian epäonnistumisesta. Parlamentin jäsenten palkkojen verotuksen osalta valittu ratkaisu on pelkkä hahmotelma ja tilapäisratkaisu, mutta pahinta on se, ettei ole olemassa sääntöjä Euroopan parlamentin jäsenten oikeudellisesta asemasta. En voi missään tapauksessa äänestää esityksen puolesta vapauksiin liittyvän kysymyksen ollessa edelleen ratkaisematta, enkä voi hyväksyä, että esimerkiksi kansallisissa ja alueellisissa parlamenteissa toimiville kollegoillemme myönnettyjen sellaisten oikeuksien kaltaisiin oikeuksiin kajotaan, joilla taataan riippumattoman edustajantoimen harjoittaminen. En näin ollen enää millään muotoa luota siihen, että neuvosto haluaisi tässä vaiheessa luoda Euroopan parlamentin jäsenten asemasta yhtenäisiä sääntöjä, ja tästä syystä äänestin päätöslauselmaa RC B5-543-/2003 vastaan. 
Klaß (PPE-DE ),
   . Äänestin päätöslauselmaa vastaan, koska katson, että tämä on meille huonoin mahdollinen hetki jatkaa keskustelua jäsenten asemaa koskevista säännöistä.
Tällä hetkellä Euroopan unionilla on hoidettavanaan elintärkeitä ja olennaisia tehtäviä. Koska äskeinen huippukokous epäonnistui ja kaikki Euroopan yhdentymiseen liittyvät ongelmat ovat edessä, meidän olisi täällä parlamentissa keskityttävä vain siihen, mikä on oleellista ja tarpeellista. Yhteiset säännöt ovat tärkeitä, ja siksi ratkaisu on löydettävä yhdessä neuvoston kanssa ja ilman aikapaineita. 
Malmström, Paulsen ja Schmidt, Olle (ELDR ),
    On äärettömän tärkeää luoda pikaisesti avoimet, selkeät ja yksiselitteiset yhteiset säännöt. Tämän vuoksi päätimme äänestää päätöslauselman puolesta, mutta emme niiden ehdotusten puolesta, joissa vaaditaan alennettua eläkeikää. Olemme myös sitä mieltä, että palkkojen olisi oltava enemmän linjassa ruotsalaisten kansanedustajien palkkojen kanssa ja niitä olisi verotettava kansallisesti. 
Meijer (GUE/NGL ),
   . – Vuosikausien ajan on peräänkuulutettu Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen antamista ihmelääkkeenä parlamentin jäsenten rikastuttamiseksi. Sen sijasta, että jäsenet voivat kartuttaa tulojaan huomattavasti sellaisten kohtuuttomien etuuksien avulla, joita ei ilmoiteta kansalliselle verohallinnolle, erotettaisiin selkeästi toisistaan tulot ja todelliset kulut. Samalla päättyisi Euroopan parlamentin jäsenten ja heidän kotimaidensa parlamenteissa istuvien kollegojen välinen samapalkkaisuus. Oikeastaan kannatan tällaista samapalkkaisuutta, vaikka se johtaakin käytännössä räikeisiin eroihin eri Euroopan parlamentin jäsenten palkoissa ja vaikka sen katsotaan siten kannustavan vilppiin. Huonoiten palkatut yrittävät täydentää alhaista palkkaansa, ja parhaiten palkatutkin ovat halukkaita samaan. Näin ollen olen aina tukenut pyrkimystä tällaisten asemaa koskevien sääntöjen luomiseen. Aiemmat äänestykset ovat kuitenkin osoittaneet, että enemmistön tukea ei voida asiassa saavuttaa ilman parlamentin jäsenten veronalennuksia ja valtavia palkankorotuksia monissa jäsenvaltioissa, muun muassa omassa kotimaassani Alankomaissa. Nykyinen ehdotus perustuu 3. kesäkuuta 2003 hyväksyttyyn päätöslauselmaan, jota vastaan äänestin kyseisestä syystä. Ehdotuksessa myönnytään joihinkin neuvoston vaatimuksiin, esimerkkinä erityisesti kansallinen verotus, mutta näillä myönnytyksillä ei paranneta ehdotusta riittävästi, jotta sen puolesta voisi nykyisellään äänestää. 
Miller (PSE ),
   . Labour-puolueen edustajat Euroopan parlamentissa äänestivät tänään sen puolesta, että esteet raivataan jäsenten asemaa koskevien sääntöjen tieltä. Ryhmä äänesti tänään myös sen puolesta, että neuvoston kanssa aloitettaisiin neuvottelut Euroopan parlamentin jäsenten asianmukaisesta palkkiotasosta. Perustana olisi oltava viisaiden ryhmän tekemä selvitys.
Toinen seikka, jota tuemme, on kansallinen verotus. Olemme koko ajan kannattaneet sitä, että Euroopan parlamentin jäseniä ei olisi verotuksen osalta kohdeltava eri tavoin kuin muita heidän jäsenvaltioidensa kansalaisia. Sekin on hieno asia, että olemme tänään saattamassa päätökseen kulukorvausten uudistamisen. Kulukysymys on aivan liian kauan ollut parlamentissa auki, ja nyt meillä on mahdollisuus hoitaa asia kuntoon. 
Seppänen (GUE/NGL ),
   . – Olen äänestänyt esityksen puolesta sen takia, että jos halutaan muutosta nykyiseen järjestelmään, muutos on tämä tai sitä ei tule. Olen äänestänyt tämän esityksen puolesta olettaen, että matkakulujärjestelmä uudistetaan niin, että matkakulut korvataan todellisten kustannusten mukaan. 
Thorning-Schmidt (PSE ),
    Tänään Euroopan parlamentti pääsi sopuun päätöslauselmasta, jolla voidaan saattaa päätökseen tämänvuotinen keskustelu Euroopan parlamentin jäsenten palkkauksesta, eläkkeistä ja matkakorvauksista. Tämän sopimuksen myötä Euroopan parlamentti on tullut niin pitkälle neuvostoa vastaan, että nyt on vihdoin mahdollista lyödä lukkoon jäsenten asemaa koskevat säännöt.
Olen hyvin tyytyväinen tähän lopputulokseen, joka tarkoittaa esimerkiksi sitä, että Euroopan parlamentin jäsenten on ilmoitettava matkakuluistaan.
Parlamentin suostumus perustuu yhteisymmärrykseen siitä, että kaikille Euroopan parlamentin jäsenille maksetaan samaa palkkaa. Palkan määränä on neljässä suurimmassa maassa Euroopan parlamentin jäsenille maksetun palkan painotettu keskiarvo. Se on suuruudeltaan 8 600 euroa, josta Euroopan parlamentin jäsenten on itse maksettava eläkkeensä. Lisäksi jäsenvaltiot voivat päättää, maksavatko niiden Euroopan parlamentissa istuvat edustajat veroa jäsenvaltioihinsa. Niin ikään Euroopan parlamentin jäsenten eläkeikä nostetaan 60 vuodesta 63 vuoteen.
Tämä on järkevä kompromissi, jonka vuoksi jokaisen on täytynyt tulla kipurajalle asti vastaan. Mielestäni palkka on liian korkea, mutta tämä oli hintana sille, että kompromissi oli ylipäänsä mahdollinen. 

Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Kannatimme komission ehdotuksen hylkäämistä. Siinä pyritään sisämarkkinoiden kilpailun vääristymisen torjumisen ja ympäristönsuojelun nimissä sekä saastuttaja maksaa -periaatteen nojalla siihen, että kaupallisiin tarkoituksiin käytettävän polttoaineen valmisteveroja yhdenmukaistetaan asteittain ylöspäin ja että tällaisiin polttoaineisiin sovellettavat verojärjestelmät erotetaan yksityisiin tarkoituksiin käytettäviin polttoaineisiin sovellettavasta verojärjestelmästä. Tämä direktiiviehdotus, jonka Euroopan parlamentti on jo hylännyt, on osa valkoisessa kirjassa "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika" esitettyä strategiaa, jossa todetaan selväsanaisesti, että pyrkimyksenä on jakaa verorasitus uudelleen "käyttäjien" ja "veronmaksajien" kesken ja siirtää "käyttäjien” maksettavaksi liikenteen "todellisia" kustannuksia.
Komissio on ehdottanut "liikenteen infrastruktuurien käyttömaksujen asteittaista käyttöönottoa ja verotusjärjestelmän yhdenmukaisuuden vahvistamista" sekä sitä, että luodaan kymmenen vuoden kuluessa Euroopan tasoinen rekisteröinnin ja tieverot sisältävä verojärjestelmä, "älykäs" järjestelmä infrastruktuurien käytöstä verottamiseksi ja polttoaineverotuksen yhdenmukaistamiseksi. Ehdotuksessa asetettiin myös lyijyttömän polttoaineen erityisveroluokassa kannettavat vähimmäisverokannat sekä kaupallisiin tarkoituksiin käytettävään polttoaineeseen sovellettava perusverokanta. Koska emme kuitenkaan kannata suurinta osaa näistä ehdotuksista, tuimme niitä kannanottoja, joissa esitettiin komission ehdotuksen hylkäämistä, mikä toteutui jälleen kerran. 

Bernié (EDD ),
    Ympäristövastuuta koskeva lainsäädäntö tarkoittaa Pandoran lippaan avaamista, sillä niin huonosti ympäristövahinko on määritelty ja niin epätarkaksi lainsäädännön soveltamisala on jäänyt erityisesti luonnon monimuotoisuuden osalta. Tässä asiassa on jo voimassa kaksi merkittävää kansainvälistä yleissopimusta eli Bernin ja Bonnin yleissopimukset.
Korvausten olisi rajoituttava pelkästään Natura 2000 -alueisiin ja tältä osin on erotettava voittoa tavoittelematon toiminta, kuten vapaa-ajan vietto, ammatillisesta toiminnasta. Direktiivissä ei kuitenkaan eroteta näitä kahta toimintamuotoa toisistaan. Jos ympäristövastuuta on määrä soveltaa, sen on perustuttava objektiivisiin ja mitattavissa oleviin kriteereihin: vahingon luonteeseen ja sen vaikutuksiin, ympäristön tilaan vahingon tapahtumishetkellä ja ennen kaikkea paikallisiin olosuhteisiin. Jos saastuttaja maksaa -periaatetta on määrä soveltaa tehokkaasti, eikä sitä ole tarkoitus korvata veronmaksaja maksaa -periaatteella, on pidettävä voimassa saastuttamislupa ja "sen hetkisten tieteellisten ja teknisten tietojen" käsite. Vastuuta on sovellettava myös geneettisesti muunnettuihin organismeihin ja hiilivetyihin, jotka ovat arkaluonteisia asioita, jotka jäävät soveltamisalan ulkopuolelle. Yleisesti ottaen mitä järkeä on antaa tällä alalla Euroopan komissiolle toimivaltaa, kun ympäristörikoksista aiheutuvat seuraamukset ovat riippuvaisia oikeudellisesta yhteistyöstä ja kun voitaisiin käyttää muita oikeudellisia välineitä, kuten Euroopan neuvoston Luganon yleissopimusta? 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Työstämme parhaillaan tammikuussa 2002 esitettyä ehdotusta direktiiviksi ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta. Se on erityisen tärkeä ympäristön suojelemiseksi paremmin ja kaikenlaisen pilaantumisen torjumiseksi sekä uusien periaatteiden määrittämiseksi ja uusien velvoitteiden asettamiseksi erityisesti yrityksille.
Prosessi näyttää olevan kaikkea muuta kuin yksinkertainen erityisesti Euroopan parlamentissa, jossa talouden alan monet eri intressiryhmät ovat harjoittaneet painostusta, ja tämän vuoksi tästä direktiivistä kävi neuvotteluja oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta, eikä ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta. Neuvoston yhteisessä kannassa hylättiin joitakin Euroopan parlamentin ehdotuksia, ja niistä vain muutamat on nyt toisessa käsittelyssä hyväksytty. Äänestystulos osoittaa, että parlamentin lopulliseen kantaan sisältyy ristiriitoja ja heikkouksia, ja siinä hylättiin useimmat ryhmäni tekemät ehdotukset, vaikka siinä hylättiin myös useimmat komission negatiiviset ehdotukset.
Saamme nähdä tulevaisuudessa, mikä on lopputulos, mutta kaikki näyttää viittaavan siihen, ettei siitä tule tarpeita vastaavaa. 
Meijer (GUE/NGL ),
   . – Saastuttaja maksaa -periaate on tällä hetkellä laajasti hyväksytty. Tarkoittaako tämä kuitenkin sitä, että ne, joilla on paljon rahaa, saavat saastuttaa runsain määrin? Entä mitä tapahtuu, jos syyllinen ei voi maksaa tai jos saastuttajaa ei löydetä tai jos kaikki on tehty luvan myöntämistä koskevien sääntöjen mukaisesti? Aikana, jolloin taloutta pidetään edelleen ympäristöä tärkeämpänä, etsitään aina lieventäviä seikkoja ja poikkeuksia. On tehtävä enemmän, jotta merillä tapahtuvat öljytankkerionnettomuudet tai ydinvoimalaonnettomuudet eivät ole käytännössä mahdollisia, mutta jos tällaisia onnettomuuksia kuitenkin tapahtuu, vahingot ovat mittavat. Nykytilanteessa kaikkea taloudellista toimintaa koskeva pakollinen vakuutus on tärkein ase tällaisten onnettomuuksien ehkäisemiseksi. Vakuutusyhtiöt, jotka eivät halua maksaa suuria korvauksia, pakottavat vakuuttamansa yhtiöt huolehtimaan turvallisuudesta paremmin. Alustavan keskustelun aikana kävi ilmi, että kyse ei ole täysin ongelmattomasta teknisestä järjestelmästä. Öljy- ja ydinvoimaonnettomuudet on jätetty ulkopuolelle riittämättömien kansainvälisten järjestelmien vuoksi. Oikeisto väittää, että pakollinen vakuutus ei ole normaali käytäntö, se osoittautuu tavattoman kalliiksi ja aiheuttaa turhaa byrokratiaa. Vaihtoehtona olisi se, ettei ympäristöonnettomuuksien sattuessa kukaan maksa puhdistamisesta tai tilanteen palauttamisesta ennalleen tai että se kustannetaan verovaroin. Tuen kaikkia yrityksiä tiukentaa tätä direktiiviä. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Olen tyytyväinen siihen, että on ryhdytty toimiin yhä enemmän Euroopan kansalaisia huolestuttavalla alalla eli ympäristönsuojelun ja taloudellisten toimijoiden ympäristövahinkovastuun alalla. Katson näin ollen, että toimijoiden velvoittaminen ryhtymään toimiin niiden tapausten ehkäisemiseksi, jotka muodostavat välittömän ympäristövahinkouhkan, ja aiheutettujen vahinkojen korvausmekanismin luominen on perusteltua, tarpeellista ja hyödyllistä.
Lisäksi kannatan sitä, että erotetaan toisistaan suuren riskin kaupallinen toiminta, jonka osalta kaikki ympäristövahingot katetaan ja johon sovelletaan objektiivista vastuuta, ja toisaalta muu kaupallinen toiminta, jonka osalta ainoastaan suojelluille lajeille ja luontotyypeille aiheutettu vahinko katetaan, kun toimijoiden voidaan osoittaa toimineen tahallisesti tai tuottamuksellisesti.
Tasapainoisilla ja realistisilla ratkaisuilla, joita voimme tällä alalla tarjota, on helpompi saavuttaa tavoite ympäristövahinkojen ehkäisemisestä ja korjaamisesta sekä kyseisten yritysten taloudellisten ja kaupallisten intressien suojaamisesta. Nämä ratkaisut ovat myös oikea tapa saavuttaa yhteisön julkituomat kestävän kasvun ja kehityksen tavoitteet. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Tänään Euroopan parlamentin äänestyksessä on hyväksytty direktiiviehdotus, jolla pyritään EU:n ympäristövastuuta koskevien sääntöjen yhdenmukaistamiseen. Ylimpänä periaatteena on se, että saastuttaja maksaa. Ajatuksena on, että kaikkiin EU:n yrityksiin ja muihin toimijoihin sovelletaan samaa lainsäädäntöä siltä osin, mitkä ovat niiden velvollisuudet ehkäistä, korjata ja korvata niiden vastuulla olevia ympäristövahinkoja.
Olen päättänyt noudattaa ympäristöystävällisempää linjaa kuin muu PPE-ryhmä, ja siksi äänestin esimerkiksi sen puolesta, että asetettaisiin tiukemmat vaatimukset koskemaan ydinsaasteita (tarkistusehdotus 42) ja muuntogeenisiä organismeja eli GMO:ita (tarkistusehdotukset 43 ja 44). Vaikka tarkistusehdotuksia 42 ja 44 tuki enemmistö, niiden tueksi ei kuitenkaan saatu tarvittavia 314 ääntä, joten tarkistukset hylättiin. 
Skinner (PSE ),
   . Vihreiden jättämien tarkistusten osalta haluaisin tuoda julki sen, miksi äänestin niitä vastaan.
Sikäli kuin tarkistuksissa ehdotettiin muuntogeenisten organismien ja ydinvoimakysymysten sisällyttämistä direktiivin soveltamisalaan, äänestin niitä vastaan. Näin siksi, että ydinvastuun osalta sovellettavia Wienin ja Pariisin yleissopimuksia arvioidaan parhaillaan uudelleen. Kaikki nyt tehtävät ehdotukset tarkoittaisivat tämän uudelleenarvioinnin ylenkatsomista.
Muuntogeenisten organismien osalta on selvää, että vastuuta on vielä työstettävä, koska niitä koskeva lainsäädäntö on vasta saatu kirjoihin ja kansiin. Katsotaan ensin, kuinka toimiva tämä lainsäädäntö on. Kaikki muu horjuttaa yleissopimuksia tai nykyistä lainsäädäntöä. 

Alavanos (GUE/NGL ),
   .– Suositus lääkkeitä koskevista säännöistä on erittäin tärkeä alalla, joka on Euroopan kansalaisia erityisesti koskettava ja jota kuitenkin hallitsevat suuryritysten rahastusintressit. Tämän pohjalta äänestin kaikkien niiden tarkistusten puolesta, joissa tavoitteena on:
- valvoa markkinoita lääketeollisuudesta riippumatta;
- suojella kansalaisia vanhentuneilta lääkkeiltä;
- vähentää suurten lääkeyhtiöiden vaatimaa liikesalaisuuksien suoja-aikaa, josta on seurauksena halvempien lääkkeiden markkinoille pääsyn estyminen;
- rajoittaa lääkkeiden mainontaa;
- perustaa lääkeyhtiöistä riippumattomia tietokantoja. 
Bordes ja Cauquil (GUE/NGL ),
    Jäsen Grossetêten mietinnössä ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevien yhteisön sääntöjen käyttöönotosta pyritään lähinnä suojaamaan lääketeollisuuden intressit. On vastenmielistä, että suurten lääkeyhtiöiden voitonjano on tärkeintä alalla, jolla ensimmäisellä sijalla olisi oltava kansanterveys, koska dramaattisena seurauksena siitä, että turvataan patenttimonopoli, jolla taataan alan teollisuuden voitot ja nostatetaan lääkkeiden hintoja, on näiden lääkkeiden epääminen sadoilta tuhansilta ihmisiltä.
Vaikka olemme tukeneet tarkistuksia, jotka koskevat parempia merkintöjä tai parempaa tiedottamista kansalaisille lääkkeiden vaikutuksista, äänestimme toisaalta niitä tarkistuksia vastaan, joilla suojellaan lääketehtaiden monopoliasemaa.
Mielestämme kansanterveys ja potilaiden etu on paljon tärkeämpi asia kuin vapaa kaupankäynti ja osakkeenomistajien voitot. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   . Äskettäin parlamentissa saavutettu yhteisymmärrys perustuu komission virheelliseen ehdotukseen, jossa asiaa tarkastellaan yksinomaan kaupallisesta näkökulmasta ja jossa pyritään arvioimaan lääkelainsäädännön valmistelua. Perimmäisenä tavoitteena on lääketeollisuuden lyhyen aikavälin kilpailukyvyn lisääminen.
Tätä lähestymistapaa asettuivat heti vastustamaan monien maiden yhteiskunnalliset järjestöt, kuluttajajärjestöt, perhejärjestöt ja keskinäiset järjestöt, jotka kaikki taistelivat kansanterveyttä ja kuluttajansuojaa palvelevan vastuullisen politiikan puolesta. Näin ollen parlamentti pystyi tekemään ensimmäisessä käsittelyssä komission ehdotuksiin olennaisia muutoksia, jotka neuvosto hyväksyi vain osittain.
Toisessa käsittelyssä jotkin alkuperäisistä ehdotuksista hyväksyttiin, ja vaikka tänään Euroopan parlamentissa hyväksytyssä kompromississa hylättiinkin osa esittämistämme ehdotuksista, tällä asiakirjalla parannetaan huomattavasti neuvoston kantaa erityisesti geneeristen lääkkeiden määrittelemisen osalta ja mainonnan ja tiedottamisen toisistaan erottamisen osalta sekä siltä osin, että komissiota kehotetaan teettämään tutkimus tiedottamisen nykykäytännöistä laadun parantamiseksi. 
Maaten (ELDR ),
   . – Tämä kompromissi on edistysaskel lääketeollisuuden kilpailukyvylle, tietoon perustuvalle taloudelle ja lääkkeiden saatavuudelle EU:ssa. EU:ssa lääkkeisiin liittyvä tietosuoja vaihtelee kuudesta vuodesta kymmeneen vuoteen. Tästä seuraa se, että lääkkeiden tarjonta ja hinnat vaihtelevat huomattavasti eri jäsenvaltioissa. Saavutettu "8 + 2 + 1" -kompromissi tarkoittaa kahdeksan vuoden tietosuojaa ja geneeristen lääkkeiden osalta kahta vuotta, jotta asiakirjat saadaan kuntoon. Tämän jälkeen tuotteet saatetaan markkinoille ja innovatiiviselle teollisuudelle taataan yhden vuoden erityissuoja, jos lääkkeellä on terapeuttista arvoa myös muiden tautien kannalta. Tällä tavoin hintakilpailu lisääntyy, lääkkeiden tarjonta paranee ja tietoon perustuvaa taloutta edistetään. Neuvosto teki virheen, kun se ei sisällyttänyt homeopaattisia lääkkeitä kompromissipakettiin. Tämän seurauksena nämä lääkkeet jäävät oikeudellisesti harmaaksi alueeksi, ja homeopaattiset lääkkeet liikkuvat vastaisuudessakin markkinoilla laittomasti. Vaadin näin ollen Euroopan komissiota esittämään mahdollisimman pian ehdotuksen homeopaattisten lääkkeiden rekisteröinnin sääntelemisestä Euroopan laajuisesti. Vain tällä tavalla Euroopan lääkemarkkinat ovat täydelliset. Homeopaattiset lääkkeet ovat merkittävä vaihtoehto monille. Minäkin kuulun niihin, jotka uskovat vahvasti näiden lääkkeiden hoitaviin vaikutuksiin. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Kansanterveyden korkeatasoinen suojelu vahvistetaan EY:n perustamissopimuksen nykyisessä 152 artiklassa.
Suhtaudun myönteisesti kaikkien laitosten ja yksityisten toimijoiden ponnisteluihin ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevien yhteisön sääntöjen sisällön parantamiseksi. Tarkistukset liittyvät pääasiassa lääkkeiden, geneeristen lääkkeiden ja biologisten lääkkeiden määrittelemiseen, millä mielestäni pyritään tyydyttämään Euroopan kansalaisten jatkuvasti lisääntyvät tarpeet ja tarve luoda luotettavammat puitteet ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden markkinoille saattamiselle.
Kuten totesin jäsen Grossetêten toisesta mietinnöstä, meidän on harkittava lisäksi lääkeoikeuksien järkevää suojaamista (tietyksi ajaksi) erityisesti niiden lääkkeiden osalta, jotka tarjoavat uusia hoitomahdollisuuksia ja joista koituu potilaille huomattavia kliinisiä hyötyjä olemassa oleviin hoitomahdollisuuksiin verrattuna. Näin voimme saavuttaa esittelijän ehdottaman tasapainon (vaikkakaan hän ei ole optimisti, hän on sentään realisti) kilpailukyvyn, tutkimuksen, terveydenhoitojärjestelmän tarpeiden ja geneeristen lääkkeiden kehittämisen kesken.
Italian puheenjohtajakaudella neuvoston kanssa saavutettu kokonaiskompromissi, johon kuuluu myös Müllerin mietinnössä käsitelty virasto, on äärettömän tärkeä asia. 
Roure (PSE ),
    Ilmaisimme äsken mielipiteemme lääkelainsäädännön tarkistamisesta. Muutetulla direktiivillä jäsenvaltioiden välinen yhdenmukaistaminen etenee lääkkeitä koskevien sääntöjen osalta. Tämä saattaa parantaa keskitettyjen ja hajautettujen menettelyjen tehokkuutta. Haluamme jäsenvaltioiden kuitenkin varmistavan, että etusija annetaan yhteisössä valmistetuille ja markkinoille saatetuille homeopaattisille lääkkeille.
Äänestimme niiden tarkistusten puolesta, joilla on mahdollista ratkaista homeopaattisia lääkkeitä edelleen haittaavasta oikeudellisesta tyhjiöstä aiheutuvat tietyt ongelmat. Näillä lääkkeillä, joita käyttää yli sata miljoonaa eurooppalaista, ei ole sivuvaikutuksia, ja lisäksi niiden avulla terveydenhuoltojärjestelmässä voidaan toteuttaa myös merkittäviä säästöjä. Haluamme ehdottomasti suojella niitä homeopaattisia lääkkeitä, joita maidemme kansalaiset tarvitsevat.
Olemme kannattaneet myös Euroopan geneerisen lääketeollisuuden kehittämistä, sillä jos haluamme säilyttää sosiaaliturvamme, meidän on pystyttävä tekemään säästöjä, ja geneeriset lääkkeet edesauttavat tämän saavuttamista. 

Fitzsimons (UEN ),
   . Kiitän esittelijää hänen erinomaisesta työstään tämän elintärkeän asian hyväksi. Yhteinen kanta on nykyisellään kotijäsenvaltioni Irlannin kannalta varsin ongelmallinen eläinlääketieteellisiin tarkoituksiin käytettäviä reseptilääkkeitä koskevan 67 artiklan osalta. Tämän vuoksi jätin uudelleen käsiteltäväksi tähän asiaan ensimmäisessä käsittelyssä liittyneen tarkistuksen, jonka jäsentemme suuri enemmistö hyväksyi ensimmäisellä kierroksella.
On olennaisen tärkeää, että toissijaisuusperiaate säilyy ja että jokainen jäsenvaltio voi päättää vapaasti, mitkä lääkkeet ovat reseptilääkkeitä. Tämä on nykyinen tilanne, ja se on osoittautunut luotettavaksi tavaksi suojella kansanterveyttä.
Tarkistukseni myötä jäsenvaltioilla säilyy tämä harkintavalta ja samalla valvotaan tarkasti sitä, että lupia myönnetään asianmukaisille lääkkeiden jakelijoille. Tämä tarkoittaa sitä, että Irlannin kauppiaspohjainen lupa- ja valvontajärjestelmä voi pysyä ennallaan. Tällä järjestelmällä voidaan taata korkeat elintarviketurvallisuutta ja jäljitettävyyttä koskevat standardit, ja kuitenkin sillä karsitaan maanviljelijöitä ja karjanomistajia rasittavat turhat kustannukset ja byrokratia. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Olen tyytyväinen tehtyihin ponnisteluihin eläinlääkkeitä koskevien yhteisön sääntöjen antamiseksi. Ihmisten terveyden korkeatasoisen suojelun takaaminen Euroopan unionissa edellyttää välttämättä sitä, että otetaan käyttöön yleisiä sääntöjä näiden eläinlääkkeiden markkinoille saattamisesta. Valitettavasti ei ole puutetta syistä, jotka pakottavat suurempaan valppauteen terveydenhoitoalan ammattilaisten käyttöön saatettavien valmisteiden osalta. Pyrkiminen tarkkuuteen ja luotettavuuteen lääkkeitä koskevien tietojen osalta on yhä tärkeämpää, koska kuluttajatkin ovat yhä valveutuneempia. Olen näin ollen sitä mieltä, että on monta hyvää syytä vaatia "lääkevalmisteita koskevien tietojen" selkeämpää erottamista "lääkevalmisteita koskevasta mainonnasta".
Lisäksi olen samaa mieltä siitä, että on asetettava kohtuullinen ajanjakso, jona oikeudet lääkkeisiin ovat suojatut, koska vain tällä tavalla – tietenkin järkipohjalta, missä on mielestäni onnistuttu Euroopan parlamentin toimien ansiosta – varmistetaan alan teollisuuden pysyvä kiinnostus jatkaa ja jopa lisätä ponnistelujaan tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen hyväksi uusien ja parempien lääkkeiden löytämiseksi. 
Sacrédeus (PPE-DE ),
    Äänestyksessä kannatin tarkistuksia 20–23, jotka kuitenkin hylättiin.
Syynä tähän on se, että on olemassa ilmeinen riski, että se, mitä nykyään pidetään ravintolisänä, määritellään tulevaisuudessa lääkkeeksi. Tämä vaikeuttaa niiden saatavuutta tilanteessa, jossa monet täydentävät ravitsemustaan ravintolisillä voidakseen paremmin ja pysyäkseen terveinä.
Näin ollen direktiivillä saattaa olla vakavia vaikutuksia hintoihin, jos ravintolisät määritelläänkin uudelleen lääkkeiksi. Kun yksittäisen kuluttajan kustannukset nousevat, ravintolisien hankkiminen voi käydä liian kalliiksi. Tämän vuoksi sairauspäivät lisääntyvät, ja sen seurauksena yhteiskunnan kustannukset nousevat. 

Fitzsimons (UEN ),
   . Kiitän esittelijää siitä, että hän on tehnyt kovasti työtä tämän tärkeän asia hyväksi. Yhteiskunnissamme on käytetty jo ammoisista ajoista lähtien perinteisiä kasvirohdosvalmisteita. Viime vuosina näiden valmisteiden tuotanto- ja myyntirakenteita on kehitetty ja niiden tuotanto ja myynti ovat kaupallistuneet.
Tietoisuus on lisääntynyt siitä, että uudenaikaiset lääkkeet eivät kaikissa tilanteissa aina tarjoakaan helpotusta, ja monet ovat huomanneet, että kasvirohdosvalmisteilla on tärkeä osa heidän terveyskäyttäytymisessään.
Meidän on mielestäni lainsäätäjinä ensisijaisesti varmistettava kansanterveyden suojelun korkeat standardit. Kasvirohdosvalmisteiden tai muiden lääkkeiden jakelu ei voi tapahtua sääntelemättömästi. Sellainen olisi edesvastuutonta.
Meidän on kuitenkin otettava huomioon vakiintuneet käytännöt tällaisella teollisuudenalalla, joka on monissa maissa saanut pitkälti säännellä itse itseään. Terveysruokakaupoissa on tarjolla paljon sellaisia tuotteita, jotka on luokiteltu elintarvikkeiksi tai ravintolisiksi, eikä lääkkeiksi, vaikka niillä saattaakin olla lääkitseviä ominaisuuksia. Meidän on kuitenkin muistettava, että kaikilla elintarvikkeilla, jotka ovat osa tasapainoista ruokavaliota, voi olla myönteisiä terveysvaikutuksia.
Meidän on vältettävä sellaisen rajoittavan lainsäädännön asettamista, joka haittaa vapaata kauppaa ja kilpailua ja aiheuttaa vahinkoa kukoistavalle terveyskauppasektorille. Tämän alan toimintaa voidaan valvoa tarkasti asianmukaisen kansallisen lainsäädännön avulla. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Kannatin tämän suosituksen käsittelyä toisessa käsittelyssä. Sillä vastataan paremmin mittalaitteita koskevan kansallisen lainsäädännön yhdenmukaistamista koskevaan tavoitteeseen siltä osin kuin siihen sisällytettiin uudestaan parlamentin edellisessä käsittelyssä hyväksymät tarkistukset ja siinä on parannettu neuvoston hyväksymän yhteisen kannan sanamuotoja.
Nykypäivän talouden jatkuva monimutkaistuminen ja tarve varmistaa oikeudenmukainen kaupankäynti edellyttävät tiettyä vähimmäistarkkuutta, joka on taattava lainsäädännöllisin vaatimuksin. Tämä vaatimus on Euroopan unionin kaltaisen yhteismarkkina-alueen kannalta erittäin perusteltu.
Tätä näkemystä heikentää se, että neuvoston yhteiseen kantaan sisältyy "valinnaisuuslauseke", jonka perusteella jäsenvaltiot voivat päättää, mihin välineisiin sääntelyä on sovellettava, mikä näin ollen kannustaa niitä säilyttämään kaksoisjärjestelmän, joka koostuu säännellystä osasta ja sääntelemättömästä osasta. Olen täysin samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että "jos yhteisön sisäiset kauppanäkökohdat otetaan huomioon, kansallinen lainsäädäntö ei saa olla yhteensopimaton muiden valtioiden tai EY:n lainsäädännön kanssa".
Tästä seuraa, kuten esittelijä toteaa, että voimme saavuttaa toivomamme yhdenmukaisuuden vain takaamalla sen, että tämä lauseke täyttää tietyt yleiset vaatimukset, ja ottamalla käyttöön siirtymäajan, jonka kuluessa jäsenvaltiot voivat asteittain luopua tästä lausekkeesta. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Tiedän, että tieliikenneturvallisuus on Euroopan unionille ensisijainen asia. Myönnän tämän mietinnön olevan edistysaskel tämän yhteisön tavoitteen saavuttamisessa, ja sen vuoksi äänestin tämän käsiteltäväksemme jätetyn mietinnön puolesta. Kannatan siten useimpien ehdotettujen toimenpiteiden hyväksymistä ja niiden soveltamista minibusseihin, linja-autoihin ja matkailulinja-autoihin sekä kevyisiin, keskiraskaisiin ja raskaisiin ajoneuvoihin. Yhdyn kuitenkin esittelijän näkemykseen siitä, että sivuttaissuuntaisten istuimien kieltäminen tietyissä ajoneuvoissa on liioittelua. Peruslähtökohta on, että näitä istuimia ei ole osoitettu turvattomiksi kaikissa niissä ajoneuvotyypeissä, jotka ovat tässä mukana. On totta, että komissio on teettänyt selvityksen, mutta tällä tutkimuksella ei voida perustella tällaista kieltoa, koska tutkimuksessa arvioitiin vain sellaisia onnettomuuksia, jotka koskivat yhden ainoan ajoneuvoluokan ajoneuvoja eli minibusseja, ja tutkimuksessa käytettiin vain tähän ajoneuvotyyppiin soveltuvia parametreja. Myöskään ne tiedot, jotka koskevat M3-luokan matkailulinja-autoja, jotka kuuluvat luokkiin III tai B, eivät viittaa siihen, että olisi olemassa täydellisen kieltämisen oikeuttava erityinen riski.
Katson näin ollen Euroopan komission esitysten olevan tämän jälkimmäisen seikan osalta ennenaikaisia. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Turvavyön käyttäminen on hyödyllistä varsinkin sen vuoksi, että se estää matkustajia sinkoutumasta ulos ajoneuvosta. Lisäksi monista tieliikenneonnettomuuksia käsittelevistä tutkimuksista ilmenee, että moni matkustaja kuolee juuri ajoneuvosta ulos sinkoutumisen seurauksena, kun taas ne, jotka pysyvät ajoneuvon sisällä, jäävät yleensä henkiin. Voimme näin ollen perustellusti väittää, että turvavöiden käyttäminen on yhteiskunnan etu, koska tällä tavoin voidaan merkittävästi vähentää liikennekuolemia ja vammautumisia onnettomuustapauksissa.
On lisäksi tärkeää muistaa, että tämän mietinnön myötä hyväksytään komission ehdotus, jota on tarkasteltava niiden muutosten kokonaiskehyksessä, joita on tehty vuosina 1974, 1976 ja 1977 annettuihin neuvoston direktiiveihin, joilla pyritään lisäämään tieliikenteen turvallisuutta. On perusteltua olettaa, että tähän säädöspakettiin liittyvillä komission ehdotuksilla saavutetaan myönteisiä tuloksia.
Tieliikennekuolleisuuden ollessa korkealla tasolla kaikkien ajoneuvojen turvatoimenpiteitä on kuitenkin syytä lisätä, ei siis ainoastaan kevyiden ajoneuvojen (luokka M1), vaan myös minibussien ja matkailulinja-autojen (luokat M2 ja M3) sekä kevyiden ja raskaiden kuorma-autojen (luokat N1, N2 ja N3) turvatoimenpiteitä.
Tieliikenneturvallisuuden on oltava painopistealue.
Äänestin mietinnön puolesta kaikista edellä mainituista syistä. 

Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Vuosittain sattuvien tieliikennekuolemien ollessa erittäin korkealla tasolla tieliikenneturvallisuuden lisääminen on ollut yksi Euroopan unionin painopistealueista, ja tämän vuoksi Euroopan parlamentti on laatinut asiasta useita mietintöjä ja komissio valkoisen kirjan.
Katson, että turvavöiden käytön pakollisuuden laajentamisen myötä komission ehdotuksella, jota myös esittelijä tukee, lisätään matkustajien turvallisuutta, ja tämän vuoksi annoin tukeni mietinnölle. Kohteena ovat erityisesti minibussit, matkailulinja-autot sekä kevyet, keskiraskaat ja raskaat kuorma-autot.
Tällä toimella kuitenkin vain minimoidaan tieliikenneonnettomuuksien vaikutuksia, ja suositankin sitä, että panostetaan muihin, aidosti ehkäiseviin toimiin, jotka ovat tehokkaampi keino vähentää tieliikennekuolemia siten, että vähennetään onnettomuuksien määrää. Ehdotan esimerkiksi sitä, että panostamme tehokkaaseen koululaisten ja kansalaisten valistamiseen, vastuullisuuden ja toisen huomioon ottamisen kulttuurin edistämiseen, yhä pahemmin ruuhkautuvien teiden ja moottoriteiden kunnostamiseen sekä autoihin ja kaikkiin ajoneuvoihin tehtäviin teknisiin parannuksiin. Toinen ehdotus, jota olen jo kauan aikaa peräänkuuluttanut, on rautatiesektorin kehittämiseen panostaminen. Tämä sektori on kiistatta tieliikennettä turvallisempi liikennemuoto, ja se voisi olla aidosti kestävä vaihtoehto yhä ylikuormittuneemmalle tieliikennesektorille. 

Inglewood (PPE-DE ),
   . Pidätyin äänestämästä, koska olen Yhdistyneessä kuningaskunnassa taideteosten vientiä käsittelevän arviointikomitean puheenjohtaja. 
Ribeiro e Castro (UEN ),
   . Vaikka olen tietoinen tämän kysymyksen ongelmallisuudesta erityisesti kansainvälisen koordinoinnin ja omistuksen osoittamisen osalta, pidän ehdotusta myönteisenä asiana, koska sillä varmistetaan aina, kun se on mahdollista, varastetun kulttuuriomaisuuden palauttaminen kokonaan.
Tältä osin oikeusvarmuudessa on selviä puutteita. Tätä tilannetta käyttävät hyväkseen ne, jotka anastavat itselleen tällaisia esineitä ja myyvät niitä laittomasti jättäen niiden lainmukaiset omistajat vaille oikeudellista suojaa. Tyypillinen esimerkki ovat lukuisat toisen maailmansodan aikana varastetut esineet, joista monia ei ole vieläkään palautettu niiden oikeille omistajille tai heidän perillisilleen. Eri intressien välisessä ristitulessa on otettava huomioon myös niiden kolmansien osapuolten oikeudet, jotka ovat ostaneet nämä esineet hyvässä uskossa.
Näin ollen tuen esittelijän kantaa, jonka mukaan on otettava huomioon asian taustalla olevien moraalisten ja eettisten kysymysten monimutkaisuus ja luotava lainsäädännöllinen ja institutionaalinen kehys, joka kohtelee oikeudenmukaisemmin niitä, jotka vaativat esineiden palauttamista, nykyisiä omistajia, valtiollisia elimiä ja voittoa tavoittelemattomia järjestöjä. Koordinoiminen on selkeästi parempi lähestymistapa kuin tähän asti vallinnut sattumanvarainen lähestymistapa, ja olen erityisen tyytyväinen ajatukseen yhteisen luettelointijärjestelmän perustamisesta, keskitetyn tietokannan luomisesta sekä julkisten ja yksityisten arkistojen avaamisesta tutkijoille. Tällä lisätään avoimuutta ja tehostetaan tällaisten esineiden liikkumisen valvontaa. Äänestin mietinnön puolesta. 

Berthu (NI ),
   .– Komission vuoden 2004 lainsäädäntö- ja työohjelmaa käsittelevässä päätöslauselmassa suomitaan ankarasti Eurostatin tapausta ja sen seurauksia, ja yhdyn arvosteluun täysin, mutta tosiasia on, että kukaan ei vastaa siihen, miksi komissio oli näinkin pitkään reagoimatta asiaan. Sen lisäksi, että tämä häpeätahra on puhdistettava, tulevaisuudessa on lisättävä myös OLAFin riippumattomuutta ja toimintakykyä, parannettava sisäistä tiedonsiirtoa, uudistettava kiireellisesti komission kirjanpitojärjestelmää ja lopetettava sekä salailukulttuuri että välinpitämättömyys varainhoidon valvontaa kohtaan.
Nämä vaatimukset ovat sitäkin kiireellisempiä, koska koko ajan paljastuu uusia petoksia, esimerkkinä maatalouden hallintokomiteoiden sisäpiiriläisten hintasopimukset tai vielä tuoreempi Blue Dragon 2000 -tapaus, joka liittyy yhteisön varojen käyttöön Kataloniassa.
Tällaiset väärinkäytökset eivät voi olla olematta yhteydessä komission yleisesti ottaen ylimieliseen suhtautumiseen jäsenvaltioita kohtaan. Tällaisen käyttäytymisen taustalta löytyy yksi yhteinen tekijä, nimittäin se, että komissio uskoo, että vain sen käsissä on ylin totuus. On valitettavaa, että ehdotuksessa Euroopan perustuslailliseksi sopimukseksi vahvistetaan tällaista itseymmärrystä, vaikka komissiosta olisi pitänyt tehdä muiden alaisuudessa toimiva elin. 
Figueiredo (GUE/NGL ),
   .– Tässä päätöslauselmassa ei kyseenalaisteta yhtäkään Euroopan unionin peruspilareista ja -politiikoista – joista mainittakoon uusliberalistinen ja kapitalistinen politiikka, federalismi ja voimistuva militarismi – eikä päätöslauselmassa tuomita näistä politiikoista eri maiden työntekijöille ja yhteisöille aiheutuvia vahingollisia seurauksia, ja näin ollen päätöslauselmassa vahvistetaan nämä suuntaviivat ja painopisteet ja kätketään niiden todellinen luonne puuttumalla joihinkin yhteiskunnallisiin huolenaiheisiin.
Yhtenä esimerkkinä olkoon se, että päätöslauselmassa korostetaan niin sanotun Euroopan perustuslaillisen sopimuksen tarpeellisuutta. Päätöslauselmassa kaihdetaan ottamasta kantaa tuleviin rahoitusnäkymiin (vuodesta 2006 eteenpäin) – ja tämä on todella hämmästyttävää – sillä perusteella, että kohta on määrä pitää Euroopan parlamentin vaalit. Päätöslauselmassa suhtaudutaan myönteisesti EU:n militarisoitumiseen, eikä siinä kyseenalaisteta talouden vapauttamistoimia, vaan mainitaan pelkästään "mahdollisten vaikutusten" huolellisempi harkitseminen. Päätöslauselmaan ei hyväksytty tarkistusehdotusta, jossa esitettiin komissiolle myönnetyn WTO-valtuutuksen uudelleen arvioimista. Loppujen lopuksi komissiolle annetaan siten taas uusi rooli.
Päätöslauselmassa ei analysoida taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen heikkenemistä monissa EU-maissa, eikä siinä arvostella tähän tilanteeseen johtaneita toimia. Totuuden nimissä sanottakoon, että mitään muutakaan ei ollut odotettavissa niiltä poliittisilta voimilta, jotka Euroopan parlamentissa, komissiossa ja useissa hallituksissa päättävät EU:n politiikoista. 

McKenna (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, esitimme tänään Norsunluurannikkoa koskevan tarkistuksen. On valitettavaa, ettei parlamentti tukenut tarkistustamme. On kerrassaan kestämätöntä, että kalastussopimuksiin liittyen EU:n kalastusalusten oikeudet ovat tärkeämpiä kuin muiden maiden kansalaisten oikeudet. Kyse on sodan repimästä maasta. Mielestämme sopimuksen täytäntöönpano olisi keskeytettävä, kunnes konflikti on ratkaistu. On kerrassaan kestämätöntä, että EU:n alusten sallitaan kalastavan kaikessa rauhassa, vaikka konflikti on käynnissä. 
Alyssandrakis (GUE/NGL ),
   .– Vieraan vallan joukkojen rooli on erityisen ilmeinen Norsunluurannikkoa raastavissa sotilaallisissa konflikteissa, jotka ovat vaatineet kymmenien tuhansien viattomien ihmisten hengen. Samanaikaisesti Euroopan unioni on päättänyt tehdä tästä maasta koelaboratorion, jossa se voi testata kriisinhallinta-politiikkaansa, josta pohjimmiltaan paistavat läpi imperialistiset tavoitteet.
Euroopan unionilla ei ole mitään syytä sotkeutua Norsunluurannikon asioihin. Ranskalaisten joukkojen olisi vetäydyttävä välittömästi, ja ongelmaa olisi käsiteltävä Yhdistyneiden Kansakuntien ja Afrikan liiton puitteissa.
Me Euroopan parlamentissa istuvat Kreikan kommunistisen puolueen jäsenet äänestimme tätä päätöslauselmaa vastaan, koska siinä jätetään ensinnäkin mainitsematta syylliset ja toiseksi siksi, että siinä suhtaudutaan myönteisesti Euroopan unionin interventiotehtävään. Näiden kantojen vuoksi kaikki päätöslauselmaan sisältyvät myönteiset seikat jäävät pelkkien hurskaiden toiveiden tasolle. 
Bordes ja Cauquil (GUE/NGL ),
   . – Vaikka on mahdotonta olla tuomitsematta käsitettä "" sekä sen nimissä tehtyjä poliittisia murhia, emme äänestäneet tämän esityksen puolesta.
Päätöslauselmassa unohdetaan useiden peräkkäisten Ranskan hallitusten syyllisyys, koska ne tukivat kauan jatkuneen siirtomaasorron päätyttyä ensin Houphouët-Boignyn yksinvaltiutta ja sen jälkeen hänen seuraajansa Bédién autoritaarista hallintoa. Taistellessaan vallasta kilpailijoitaan vastaan Bédié kehitti demagogisen käsitteen "".
Yhä edelleen Ranskan armeija on läsnä Norsunluurannikolla turvatakseen Ranskan kapitalistiset intressit, eikä suinkaan suojellakseen kansaa.
Mitä mieltä on ylipäänsä "valtion auktoriteetin palauttamisella", jos mitään ei tehdä, jotta lopetettaisiin "köyhyys, rikkauksien epätasainen jakautuminen, sosiaalinen epäoikeudenmukaisuus, ihmisoikeuksien loukkaukset ja vähemmistöjen sorto …",joita päätöslauselmassa pidetään tasapainoa horjuttavina tekijöinä ja nykyiset konfliktit aiheuttaneina tekijöinä?
Mitä tulee niin sanottuihin rauhanturvajoukkoihin, esimerkiksi ECOWASin joukkoihin, Sierra Leonessa ja Liberiassa hankittu kokemus on osoittanut, että yleisesti ottaen niillä saavutetaan vain se, että taas uusi aseistettu kopla tulee riistämään kansaa niiden koplien lisäksi, jotka jo ovat apajilla. Se, että olisimme antaneet äänemme tällaisen tekopyhän asiakirjan puolesta, olisi tehnyt meistä vain Euroopan parlamentin omantunnon keventämisen takuumiehiä. 
Krivine (GUE/NGL ),
   . – Heti alusta alkaen yhteisessä päätöslauselmassa omaksutaan holhoava sävy, kun siinä katsotaan, että Norsunluurannikon selkkauksen "syynä eivät voi olla yksinomaan etniset tekijät", millä joka tapauksessa korostetaan kyseisen tekijän merkitystä. Eivätkö kuitenkin ""-puheet saaneet kaikupohjaa ja vallankumoukset polttoainetta juuri Norsunluurannikon talouden uusliberalisoinnista, raaka-aineiden hintojen laskusta ja siitä johtuvasta kansan köyhtymisestä sekä siitä, että monikansalliset yhtiöt asettivat avoimesti Norsunluurannikon uuskolonialistiset ryhmittyvät toinen toistaan vastaan?
Yhteisessä päätöslauselmassa ei todeta laisinkaan sitä, että ranskalaisten rauhanturvajoukkojen olisi vetäydyttävä maasta. Ranskan armeijan ja ranskalaisten yritysten historialliset siteet Norsunluurannikon poliittiseen luokkaan ja naapurimaihin aiheuttavat sen, ettei Ranskan armeijaa ja diplomaattikuntaa voida pitää puolueettomina, joten muiden toimijoiden osallistuminen on toivottavaa. Tämä heikentää heti monilta osin Linas-Marcoussis -sopimusta. Paras tapa ehkäistä konflikteja, on poistaa niiden syyt, ja tässä tapauksessa palon sytyttäjät eivät kelpaa sen sammuttajaksi. On syytä irtautua läpeensä epädemokraattisesta ja uuskolonialistisesta ajattelutavasta, jotta päästäisiin kohti toisenlaista Euroopan ja Afrikan välistä yhteistyötä. Pidätyin tämän takia äänestämästä päätöslauselmasta, jossa ei puututa näihin ongelmiin. 
Souchet (NI ),
   . – Jälleen kerran parlamentti on reagoinut Norsunluurannikon järkyttävään tilanteeseen ja hyväksynyt keskinkertaisen päätöslauselman, jossa ei eroteta tilanteen olennaisia aiheuttajia toissijaisista tekijöistä. Olennainen syy on se, että on useita etnisesti jakautuneita joukkoja, jotka ovat avoimesti rasistisia (eri heimojen kesken, valkoisia vastaan tai ranskalaisia vastaan) ja jotka pyrkivät murentamaan perimäänsä vakautta ja vaurautta. Aseistetut ryöstöt, joihin syyllistyivät kaksi viikkoa sitten Abidjanissa itseään patriooteiksi kutsuvat joukot ja joiden kohteeksi joutuivat erittäin kunniakasta työtä erityisesti lasten hyväksi tekevät humanitaaristen kansalaisjärjestöjen edustajat sekä diplomaattikunnan edustajat, ovat sitäkin pöyristyttävämpiä ja mahdottomampia hyväksyä, koska niillä ei ole mitään rangaistusseuraamuksia ja ne tehdään järjestysvallan hyväksyvän silmän alla. Hallituksen harjoittama kaksinaamaisuus on tuomittava yksiselitteisesti: nämä tapahtumat eivät sattuneet vahingossa, vaan ne ovat presidentti Gbagbon kumppaneiden tai presidentin itsensä, jonka puheiden kaksinaamaisuus on vertaansa vailla, kulissien takaa järjestämiä. Nämä "nuoret patriootit" ovat laillisen, mutta tehtäviensä hoitoon kykenemättömän hallituksen itsensä aseistamia ja rahoittamia ja toimivat sen työrukkasena.
Kun otetaan huomioon vastaavien ryöstöjen laajuus, Ranskan ja Euroopan unionin on kiireellisesti tiukennettava äänenpainojaan ja vaadittava selkeästi sitä, että avunannon ehtona on oikeuksien kunnioittaminen, tai muutoin syntyy vaikutelma, että nämä tahot katsovat ongelmia läpi sormien tai ovat niihin itse osallisia. 
Puhemies. –
   Äänestysselitykset ovat päättyneet.

(4)
Patakis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, viikonloppuna 6. ja 7. joulukuuta 2003, Yhdysvaltojen asevoimien toteuttaman Afganistanin rikollisen miehityksen viattomien uhrien määrä kasvoi jälleen, kun 15 lasta sai surmansa miehitysjoukkojen pommituksissa. Afganistanin miehityksen aikana tuhannet lapset ja siviilit ovat menettäneet henkensä talebanien kitkemisen varjolla, mutta todellinen tavoitehan on Afganistanin miehittäminen.
Samantapainen, mutta vielä huonompi tilanne on kehkeytynyt Irakiin yhdysvaltalaisten ja brittijoukkojen laittoman ja barbaarisen miehityksen seurauksena. Vaikka Euroopan parlamentti on ollut varsin huolestunut miehittäjien keskuudessa tapahtuneista kuolemantapauksista ja pitänyt minuutin hiljaisuuden heidän muistokseen, se suhtautuu välinpitämättömästi miehittäjien aiheuttamiin moniin kuolemantapauksiin.
Arvoisa puhemies, pyydän puhemiehistöä kehottamaan parlamenttia seuraavan täysistuntoviikon aikana pitämään minuutin hiljaisuuden miehityksen aikana henkensä menettäneiden lasten ja tuhansien muiden siviilien muistoksi. 
Puhemies. –
   Olen merkinnyt muistiin ehdotuksenne ja välitän sen toimivaltaisten viranomaisten arvioitavaksi. 

Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Sommerin laatimasta aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A5-0435/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tiemaksujen sähköisten keruujärjestelmien laajasta käyttöönotosta ja yhteentoimivuudesta yhteisössä [KOM(2003) 132 - C5-0190/2003 - 2003/0081(COD)]. 
Sommer (PPE-DE ),
   . – Haluan aluksi kiittää lämpimästi kollegojani parlamentissa ja erityisesti varjoesittelijöitä heidän varsin rakentavasta yhteistyöstään. Paljon kiitoksia.
Komission käsiteltäväksemme jättämä ehdotus oli todellakin varsin kunnianhimoinen, ja siinä käsiteltiin hyvin lupaavaa, uutta ja edistyksellistä satelliittinavigointiin ja matkaviestintätekniikkaan perustuvaa teknologiaa. Ehdotuksen mukaan viimeistään vuonna 2012 jäsenvaltioiden on käytettävä tätä tekniikkaa tiemaksujen perimiseen, mikä tarkoittaa kaikkien muiden nykyään käytössä olevien lyhyen kantaman mikroaaltotekniikkaan perustuvien teknisten järjestelmien poistumista käytöstä. Lainsäädäntötyön varsinainen tavoite, tekninen yhteentoimivuus, on tällä tavoin saavutettavissa.
Tavoite onkin oikea. Yhteisillä sisämarkkinoilla ei voida sallia sellaisia teknisiä esteitä, jotka jarruttavat liikennettä ja samalla tavaraliikennettä. Juuri tämä olisi kansallisten tiemaksujärjestelmien yhteentoimimattomuuden seuraus. Ongelmia aiheutuisi myös kansainväliselle maantieliikenteelle ja sisämarkkinoiden moitteeton toiminta häiriintyisi. Tämän lainsäädäntöehdotuksen tavoitteena on myös sopimukseen perustuva yhteentoimivuus: kullakin käyttäjällä on yksi sopimus, joka on voimassa kaikkialla Euroopassa, mikä on ilman muuta hieno asia. Mainittakoon sekin, että tämä on myös kunnianhimoinen tavoite, kun otetaan huomioon, että Euroopassa tarvitaan koko ajan lisää yhdenmukaistamista joko verotuksen, hallinnon tai oikeusasioiden osalta.
En voinut parlamentin esittelijänä kuitenkaan kannattaa komission ehdotusta teknisen yhteentoimivuuden osalta. Miksi näin? Tämän hetken ongelmana on se, että komission suosima uusi tiemaksuteknologia, jota kehitetään parhaillaan ainoastaan Saksassa, ei vielä toimi. Sellaista teknologiaa, joka ei toimi, ei ole tosiasiassa olemassa, joten voivatko lainsäätäjät säätää pakolliseksi sellaista, jota ei ole olemassa? Onko ylipäänsä lainsäätäjän tehtävä määrätä, mitä teknologiaa on käytettävä? Ei, en ole tätä mieltä. Koska kollegojeni enemmistö on kanssani samaa mieltä siitä, että markkinoiden on voitava päättää, mitä teknologiaa olisi käytettävä, olimme yksimielisiä siitä, ettemme tue komissiota tässä asiassa. Haluamme omaksua teknologisesti puolueettomamman kannan. Olemme sitä mieltä, että nykyinen tavoite – eri järjestelmien tekninen yhteentoimivuus – on saavutettava. Käyttäjät – operatiiviset yritykset niissä jäsenvaltioissa, joissa tiemaksujen sähköiset perintäjärjestelmät ovat käytössä – ovat kertoneet meille, että tämä on mahdollista. Nykyisessä tarkistetussa ehdotuksessa korostamme tätä seikkaa. Tekninen yhteentoimivuus on saavutettava, ja tämä tarkoittaa viime kädessä sitä, että nykyisin käytössä olevaa teknologiaa on muutettava vain siltä osin kuin se ei ole yhteentoimivaa muiden teknisten järjestelmien kanssa.
Pidämme myös tärkeänä toissijaisuusperiaatteen turvaamista. Jäsenvaltioiden on voitava tehdä se periaatteellinen päätös, peritäänkö tiemaksua vai ei, miltä ajoneuvoilta ja miltä matkoilta tai minkä tyyppisillä teillä. Pidän tärkeänä myös sen painottamista tässä yhteydessä, että tietosuoja on otettava huomioon ensiarvoisena prioriteettina. Emme halua, että loppujen lopuksi kuljettajista tiedetään aivan kaikki.
Haluaisin vielä lisätä, että kaikissa keskusteluissamme painotin useaan otteeseen näkemystäni siitä, että satelliittitekniikka on äärettömän tärkeä asia. Olen vakuuttunut siitä, että toimimme oikein kehittäessämme Galileota, eurooppalaista satelliittijärjestelmää. Tuodakseni tämän näkemykseni julki olen tässä ensimmäisessä käsittelyssä esittänyt sanamuodoltaan vahvemman tarkistuksen. Haluan korostaa sitä, että alun perin arvoisa kollegani Langenhagen esitti tämän tarkistuksen aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa, ja pidin sitä tuolloin liian tiukkasanaisena, jotta enemmistö asettuisi sen kannalle. Huomisen täysistuntoäänestyksen osalta lähden siitä olettamuksesta, että parlamentti tukee yksimielisesti sitä, että Euroopalle kehitetään oma satelliittinavigointijärjestelmä, joka tekee meidät eurooppalaiset muista riippumattomiksi. Vielä kerran pyydän teitä antamaan tälle tukenne.
Lopuksi haluan pyytää teitä uskomaan minua, kun sanon, että minulle ei ole ollut saksalaisena esittelijänä – luoja paratkoon – helppoa ehdottaa teille tällaista toimintamallia. Alkuperäinen komission ehdotus olisi loppujen lopuksi ollut saksalaiselle teollisuudelle valtava tilaisuus. Se olisi voinut myydä uutta ja innovatiivista tiemaksujen perintäteknologiaa kaikkialle Eurooppaan. Tämä uusi teknologia on fantastinen asia. Uskon vahvasti, että se ei ole teknisenä ratkaisuna pelkästään sellainen, että se soveltuu Saksan oloihin, vaan sillä on myös monia muita potentiaalisia käyttömahdollisuuksia pelkän tiemaksujen perimisen ohella. Haluan kuitenkin toistaa, että sellaisesta teknologiasta, jota ei ole tosiasiallisesti olemassa, ei voida tehdä oikeudellisesti pakollista. On minulle karvas pala, että Saksan liittohallituksen omaksuma amatöörimäinen lähestymistapa erityisesti neuvoteltaessa sopimuksista tiemaksujen perintäteknologian käyttöönottamiseksi, on tuottanut tällaisen pettymyksen, joka ei jätä meille Euroopan tasolla muuta mahdollisuutta kuin sen, mitä olen tässä ehdottanut teille.
Turmes (Verts/ALE ),
   . – Tilastot kertovat selvää kieltään erityisesti Alppien ylitse kulkevan rahtiliikenteen osalta. Sveitsissä 66 prosenttia rahdista kulkee rautateitse ja 30 prosenttia maanteitse, ja EU:ssa suhde on päinvastainen ja ero jopa vielä selvempi. Tämä tarkoittaa poliittisesti sanottuna sitä, että sveitsiläiset ovat onnistuneet siinä, missä me Euroopassa, Euroopan unionissa emme näytä onnistuvan. Sveitsissä raskaan liikenteen verotus on toteutettu siten, että ulkoiset kustannukset on kokonaan sisäistetty siten, että tieverkon kustannukset, onnettomuuksien kustannukset sekä melun ja ilman saastumisen aiheuttamat ympäristövahingot tulevat katetuiksi. Näistä tuloista 80 prosenttia käytetään vaihtoehtojen hyväksi eli "basistunneleiden" rakentamiseen, toimenpiteisiin, joiden tarkoituksena on rautatiemelulta suojaaminen, sekä rautatiepalvelujen parantamiseen.
Sveitsiläiset ovat myös teknologisesti pienessä Sveitsissään vuosia EU:ta edellä. Sveitsiläisillä on toimiva, mikroaaltotekniikkaa hyödyntävä järjestelmä, johon aiotaan tulevaisuudessa yhdistää digitaaliset ajopiirturit. Kysymys kuuluu: miksi emme EU:ssa pysty samaan?
Eurovignettea koskeva ehdotus on enin, mihin on jälleen kerran kyetty. Ehdotus on niin vaisu, että kukaan ei voi vakavasti uskoa, että se toden teolla kannustaa käyttämään rautateitä maanteiden sijasta, eivätkä jäsenvaltiot saa edes käyttää suurinta osaa rahoista vaihtoehdon hyväksi. Tämä tarkoittaa sitä, että toimet ovat puolivillaisia, ja näemme sen tulokset, kun tutustumme tilastoihin ilmastonmuutoksesta, onnettomuuksista ja niin edelleen.
Pitkälti samoin kuin Saksan liikenneministeriö myös komissio on suostunut toimimaan kahden suuren toimijan painostuksen mukaisesti ja haluaa määrätä meille sellaista satelliittitekniikkaa, joka ei ole täysin kehittynyttä. Mielestäni me, jotka istumme teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa, kuten muutkin jäsenet, toimisimme oikein, jos palauttaisimme komission lähemmäs maan pintaa ja vaatisimme puolueettomuutta teknologiakysymyksissä.
Lopuksi haluan vielä todeta pari sanaa siitä vaikutuksesta, joka maantie- ja raideliikenteen välisellä vääristyneellä kilpailulla on yhteiskuntaan. Sen jälkeen, kun parlamentti hyväksyi vain yhdessä käsittelyssä Markovin direktiivin ajo- ja lepoajoista, pääministeri Berlusconi ja hänen hallituksensa eivät edes pitäneet tarpeellisena tuoda asiaa neuvoston asialistalle. Tämä on mielestäni suorastaan pöyristyttävää. Kuinka voimme Euroopassa edistyä sosiaalisella rintamalla ja ympäristörintamalla, kun tällaisten merkittävien direktiivien ei anneta edistyä neuvostossa? 
Puhemies. –
   Kiitoksia arvoisa lausunnon valmistelija. Puhemies ei ole esittelijöiden suhteen turhan tarkka, mutta olette ylittänyt puheaikanne jo puolella, mikä johtaa valituksiin kollegoidenne taholta. Olisin kiitollinen, jos pitäytyisitte sääntömääräiseen puheaikaan. 
De Palacio, Loyola,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensimmäiseksi kiittää teitä tuesta, jota olette antaneet aloitteellemme tiemaksujen sähköisten keruujärjestelmien yhteentoimivuudesta, jotka ovat keskeinen tekijä luotaessa eurooppalaista politiikkaa infrastruktuurien hinnoittelemiseksi ja liikennetarpeen hallitsemiseksi.
Tämä direktiivi sisältyi liikennepolitiikkaa käsitelleen valkoisen kirjan ehdotuksiin, ja on selvää, että se on ensiaskel uuden Eurovignette-järjestelmän luomisessa ja sillä pyritään siihen, että käyttäjät maksavat tieinfrastruktuurien käytön kustannukset.
Direktiivillä on seuraavat kolme tavoitetta: ensinnäkin tiemaksujen sähköisten keruujärjestelmien yhteentoimivuus, toiseksi eurooppalaisen tiemaksujen sähköisen keruujärjestelmän luominen ja kolmanneksi satelliittitekniikan käyttöönotto.
Yhteentoimivuuden periaatteen avulla on mahdollista poistaa ongelmat, jotka haittaavat sähköisten tiemaksujen sisämarkkinoiden syntymistä, ja siten välttää esteet. Lisäksi sen avulla on mahdollista ottaa sähköiset tiemaksut vielä laajempaan käyttöön ja rajoittaa ruuhkautumista maksupisteissä.
Ehdottamamme eurooppalainen tiemaksujen sähköinen keruujärjestelmä, kuten myös järjestelmien yhteentoimivuus, tulee käyttäjille todelliseen tarpeeseen, ja erityisesti kuorma-auton kuljettajille, jotka haluavat mahdollisimman nopeasti yhden sähköisen maksutavan, joka kattaa koko tieverkon. Ehdottamamme palvelu perustuu periaatteeseen yhdestä sopimuksesta, ja siinä sekä käyttäjille että toiminnanharjoittajille taataan selkeän oikeudellisen asiakirjan, joka käy apuvälineeksi riita-asian yhteydessä, tarjoama turva. Kyse on siitä, että toteutetaan tällä alalla se, mikä on jo olemassa esimerkiksi matkapuhelinten ja pankkikorttijärjestelmien alalla.
Mitä tulee siirtymiseen nykyisistä tiemaksujen sähköisistä keruujärjestelmistä, jotka perustuvat mikroaaltojärjestelmiin, satelliittitekniikkaan, sanottakoon, että tämä on ainoa tulevaisuuden ratkaisu, jonka avulla voidaan vastata Euroopan unionin hinnoittelutavoitteiden moniin eri tarpeisiin ja jonka avulla voidaan lisäksi huomattavasti parantaa tieliikenteen laatua luomalla uusia telemaattisia palveluja ja hyödyntämällä uusia mahdollisuuksia, erityisesti turvajärjestelmiä, kuten nopeudenrajoittimia, törmäyksenestolaitteita, vaarallisten tavaroiden liikenteen valvontaa, matkustajien tiedottamista heidän sijaintipaikkansa mukaan eri tieosuuksien tilanteesta ja liikenteen sujumisesta eri pisteissä ja niin edelleen.
Arvoisa puhemies, satelliittitekniikan puolesta tehdyn lujan sitoutumisen puuttuminen ei olisi linjassa sen määrätietoisen politiikan kanssa, jota komissio ja erityisesti parlamentti sekä neuvosto ja yleensä koko Euroopan unionin harjoittavat Galileo-järjestelmän saralla.
Haluan lisätä, että monet jäsenvaltiot – tunnettuina poikkeuksina Saksa ja Italia – haluavat jatkaa mikroaaltojärjestelmien käyttämistä satelliittijärjestelmien rinnalla. Tämä halu, joka on ymmärrettävä jo tehtyjen investointien vuoksi, voidaan ottaa huomioon siten, että sisällytetään painokas suositus satelliittiratkaisun puolesta – eikä vaadita täyttä ja ehdotonta sitoumusta – minkä avulla tavoite voi toteutua keskipitkällä aikavälillä. Tämän hyväksyy myös neuvosto. Aion kuunnella koko keskustelun, mutta toivon, että esittelijä Sommerin ja avustavan esittelijän Turmesin tekemän valmistelutyön sekä neuvoston tekemän työn ansiosta voimme hyväksyä asian ensimmäisessä käsittelyssä – mitä pitäisin äärettömän tärkeänä – edistääksemme tiemaksujärjestelmien käyttöä teillämme tulevaisuudessa.
Arvoisa puhemies, tänään ei ollut tarkoitus keskustella "Eurovignette"-direktiivistä, mutta haluan todeta jäsen Turmesille, että liikennettä käsittelevä työryhmä on kokoontunut jo useita kertoja tavoitteenaan keskustelun edistäminen tästä monimutkaisesta direktiivistä, ja pyrimme onnistumaan siinä yhtä hyvin kuin toivon meidän onnistuvan sähköisiä tiemaksuja koskevan direktiivin kanssa eli tarkoituksena on, että parlamentti ja neuvosto voivat hyväksyä sen ensimmäisessä käsittelyssä, ja näin ollen ennen kuin parlamentin nykyinen toimikausi päättyy. 
Hatzidakis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijä Renate Sommeria työstä, jota hän on tehnyt mietintönsä hyväksi. Hän on ilmiselvästi tehnyt niin ansiokasta työtä, että uskon, että neuvoston kanssa päästään sopimukseen heti ensimmäisessä käsittelyssä, minkä vuoksi tämänpäiväinen keskustelu ei ole niin kiinnostava. Tämä ei kuitenkaan missään tapauksessa tarkoita, että meidän olisi jätettävä mainitsematta se, että esittelijä Sommer teki valmistelutyötä erittäin hyvin ja järjestelmällisesti ja onnistui muokkaamaan komission alkuperäisen ehdotuksen sellaiseksi, että lähes kaikki valiokuntamme jäsenet saattoivat sen hyväksyä. Samalla hän sopi neuvoston kanssa, että etenisimme hyvin nopeasti sen osalta, mikä oli keskeistä, eli Euroopan laajuisten tiemaksujen keruujärjestelmien yhteentoimivuuden osalta.
Kannatamme periaatteessa komission ehdotusta, koska se helpottaa käyttäjien eli kuljettajien elämää, koska tällaisen lähestymistavan vallitessa he kohtaavat vähemmän vaikeuksia rajat ylittävässä liikenteessä. Olemme eriävällä kannalla tietyiltä osin, ja olen tyytyväinen, että sekä komissio että neuvosto suhtautuvat ymmärtäväisesti kantoihimme, jotka voidaan kiteyttää kahteen seikkaan.
Milloin tämä uusi tiemaksukonsepti aiotaan ensinnäkin ottaa käyttöön? Ehdotamme aikataulun lykkäämistä linja-autojen ja kuorma-autojen osalta vuodesta 2005 vuoteen 2007, koska katsomme, että tarvitaan kaksi vuotta siihen, että kaikki ne, joiden on sopeuduttava, voivat sopeutua, ja järjestelmää voidaan alkaa soveltaa.
Toiseksi aiotaanko uutta satelliittipaikannusjärjestelmää soveltaa yksinomaisesti vai ei? Tämä järjestelmä aiheutti paljon ongelmia, kun sitä alettiin soveltaa Saksassa.
On mielestäni luettava esittelijälle ansioksi, että hän osoittaa katsovansa tätä kysymystä aidosti eurooppalaisesta näkökulmasta, eli hän ei halua pakottaa muita käyttämään ainoastaan saksalaista järjestelmää, vaan hän ehdottaa yhdessä kaikkien kollegoidensa kanssa, että tämä päätös on tehtävä yhdessä asianomaisen alan, jäsenvaltioiden ja muiden asianomaisten tahojen kanssa, jotta voidaan olla todella varmoja siitä, että järjestelmät ovat kaikkien osalta yhteentoimivia ja tehokkaita. 
Savary (PSE ).
    Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluan kertoa kunnioittavani erittäin paljon esittelijä Sommeria, koska pystyimme yhdessä tekemään ansiokasta työtä – hän oli näet halukas kuuntelemaan ja myös joustamaan aina, kun olimme kenties erimielisiä. Tämän ansiosta tuloksena on toivoakseni jo ensimmäisessä käsittelyssä erittäin hyvä teksti, jonka toivon olevan lopullinen.
Katson, että tämä direktiivi on viime kädessä hyvin tärkeä, koska sen tarkoituksena on tietenkin helpottaa kaikkien niiden tieliikenteenharjoittajien elämää, jotka kulkevat tiemaksuasemien läpi ja joiden on usein vaihdettava järjestelmää tai maksutapaa, mutta myös siksi, että direktiivi on hyvin avoin tulevaisuuden lupaaville tekniikoille varsinkin Galileo-järjestelmän käyttöönoton osalta.
PSE-ryhmässä olemme sitä mieltä, että tämä direktiivi oli aluksi hieman joustamaton ja hyvin rajoittava moottoritiekuljetuksen kannalta. Silloinhan edellytettiin tämän sektorin varmistavan hyvin nopeasti nykyisten mikroaaltojärjestelmien yhteentoimivuuden eli investoivan hyvin voimakkaasti, vaikka hyvin nopeasti kahden vuoden kuluttua olisi täytynyt vaihtaa toiseen järjestelmään.
On ilmeistä, että oli mahdotonta edellyttää alalta tällaista kaksinkertaista ponnistusta, ja olen iloinen siitä, että pystyimme sopimaan esittelijä Sommerin kanssa tarkistuksesta 48, jossa suositellaan voimakkaasti Galileota ja kannatetaan sitä, että odotetaan komission laativan väliraportin niiden edellytysten määrittämisestä, joiden perusteella vaihto toteutetaan. Satelliittipaikannusjärjestelmä on meille kuitenkin sydämenasia, ja pidämme sitä tulevaisuuden tekniikkana sekä tiemaksujen että monien muiden palvelujen vuoksi.
Toiseksi katsomme antaneemme etusijan järjestelmien yhteentoimivuudelle, eli useimpien esittämiemme tarkistusten kohdalla, olipa kyseessä sitten meidän esittämämme tarkistus 11 tai esittelijä Sommerin esittämä tarkistus 46, tavoitteena on ennen kaikkea se, että järjestelmät ovat yhteentoimivia, eikä välttämättä se, että meillä on yhdenmukainen järjestelmä, ja katsomme, että lyhyellä aikavälillä tämä on se, mitä olisi vaadittava. Meidän on toisin sanoen varmistettava myös se, että eräät mikroaaltojärjestelmät ovat yhteentoimivia GPM- tai GPRS- tekniikan kanssa.
Olemme arvioineet uudelleen myös aikataulua. Mielestäni komission ehdottama aikataulu oli yksinkertaisesti epärealistinen, koska siinä ei otettu huomioon lainsäädäntötyöhön kuluvaa aikaa, eikä sitä, ettemme voi vaatia Euroopan tiemaksujen sähköisen keruujärjestelmän yhdenmukaistamista niin nopeasti eli 1. tammikuuta 2005 mennessä.
Lopuksi todettakoon PSE-ryhmän osalta, että ehdotimme keskustelua tiiviisti seuraavan Lontoon kaupungin pyynnöstä – vaikka kaupunki ei vaikutakaan kovin sosiaalidemokraattiselta – että soveltamisalaa rajoitetaan hieman ja että paikallisia tiemaksujärjestelmiä varten säädetään siirtymäaika. Lontoo on juuri äskettäin ottanut käyttöön oman järjestelmänsä. Kokeilu on hyvin lupaava, enkä katso, että meidän olisi syytä asettaa sille kovinkaan paljon rajoituksia.
Sitä vastoin vastustamme kiihkeästi – vaikka ilmaus on epäilemättä liian voimakas – italialaisten kollegojemme esittämiä tarkistuksia 19, 23, 26, 27 ja 29, joiden tavoitteena on pikemminkin sopimussäännöistä koostuvan järjestelmän, eikä eurooppalaisen tiemaksujen sähköisen keruujärjestelmän ehdottaminen. Katsomme, että eurooppalaista tiemaksujen sähköistä keruujärjestelmää tarvitaan. Se on oikeudellisesti selkeämpi, ja se on myös vakaampi, yksinkertaisempi ja helpompi ymmärtää. Vastustamme näin ollen näitä italialaisten ehdotuksia.
Sen sijaan kannatamme ehdottomasti tarkistusta 39, jolla pyritään suojaamaan yksityisyyttä, koska ehdotammehan Galileo-järjestelmään siirtymistä. Mielestämme nämä varotoimet ovat tarpeellisia. Lisäksi hyväksymme Verts/ALE-ryhmän esittämän tarkistuksen 40 ja tuemme sitä, koska katsomme, että tiemaksut eivät voi jäädä pelkästään veroksi tai ylimääräiseksi maksuksi, eivätkä tiemaksut voi olla pelkästään keino kattaa tieinfrastruktuurimme kuluminen. Tiemaksun on oltava myös liikennepoliittinen väline, ja sillä on voitava taata liikennemuotosiirtymä ja ristiinrahoitus, jotta ihmisiä kannustettaisiin siirtymään tulevaisuudessa muihin vaihtoehtoisiin liikennemuotoihin. 
Blak (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijää todella hienosta aikaansaannoksesta. Tällä hetkellähän huomaamme yhä useampien EU-maiden ottavan käyttöön tiemaksuja, joiden taustalta löytyy usein vaihtelevia teknisiä järjestelmiä. Tämä on mielestäni yksi tärkeimmistä seikoista, joita olisi syytä korostaa. Emme näet saa keskittyä ainoastaan yhteen tekniseen järjestelmään, esimerkiksi satelliittinavigointiin, vaan päinvastoin meidän on sallittava vaihtelevia yhteentoimivia järjestelmiä.
Riittää, kun tarkastellaan tilannetta Saksassa, jossa on sitouduttu yksipuolisesti tiettyyn järjestelmään, joka ei selvästikään toimi tarkoitetulla tavalla. Tällaista esimerkkiä meidän ei pidä seurata EU:n tasolla. Saksalaiseen järjestelmään liittyi myös toinen ongelma. Laitteita ei näet ollut saatavilla riittävästi, minkä vuoksi eri maiden kuljetusliikkeet eivät voineet asennuttaa laitteita paikoilleen.
On muutakin, mitä tulevaisuudessa on syytä välttää. Jotta voidaan panostaa järjestelmän käyttäjiin, järjestelmän on mielestäni jo puhtaasti teknisesti oltava myös sellainen, että kuljetusliikkeiden ja niiden palveluksessa olevien kuljettajien täytyy asennuttaa kuhunkin ajoneuvoon vain yksi laite. Tällä helpotetaan kuljetusliikkeiden hallinnollista taakkaa ja lisätään myös tieliikenneturvallisuutta, koska kuljettajat voivat keskittyä vain yhteen laitteeseen. Tärkeää on myös se, että käyttäjille taataan pääsy yhteentoimivaan verkkoon heidän tehtyään yhden sopimuksen, jolla liitytään tiemaksullisten teiden yleiseen verkostoon.
Nämä kaikki ovat seikkoja, jotka on hyvin tärkeää pitää mielessä tätä mietintöä käsiteltäessä. Toivon näin ollen, että pääsemme sopimukseen, jossa käyttäjät ovat etusijalla. Toivon myös, että huomaatte, että jätän puheaikaa hieman käyttämättä niiden hyväksi, jotka ovat ylittäneet puheaikansa toisin kuin minä. 
Schroedter (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, minun on jälleen todettava, etten ole samaa mieltä komission jäsenen kanssa ja että tässä mietinnössä on pitkälti kyse muun muassa samasta kuin Eurovignette-asiassa. Tosiasia on, että Eurovignette-järjestelmän käyttöönotto edellyttää tiemaksujärjestelmien yhteentoimivuutta, mikä tarkoittaa, että teknologian on oltava valmiina ja sen on toimittava, ja vasta sen jälkeen voidaan alkaa periä Eurovignette-maksua, ja me kaikki tiedämme, kuinka kiireellisesti rahaa tarvitaan. Tiedämme, että rautatieala kärsii huomattavasta varojen puutteesta. Huomasimme tuoreimpien Euroopan unionin talousarvion tarpeellisesta koosta käymiemme keskustelujen aikana, että tällä alalla tarvitaan sekä tuloja että kustannusten jakamista realistisesti, toisin sanoen sitä, että kustannusten osalta rautatieliikenne, jonka on kustannettava itse itsensä, on asetettava samalle viivalle maantieliikenteen kanssa, ja raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen ja muun rahtiliikenteen on myös maksettava teiden käyttämisestä.
Näin ollen tuemme varauksettomasti esittelijä Sommeria ja hänen asettamiaan suuntaviivoja ja tuemme häntä hänen todetessaan, että tarvitsemme ratkaisua, joka ei ole riippuvainen tekniikasta. Tavoite on, että käytettävää tekniikkaa on voitava käyttää kaikkialla ja piakkoin. Tähän pyrimme, ja on oikein hyvä asia, että parlamentti pitää kiinni tästä linjauksesta. Kiitoksia Renate Sommer: tarvitsemme käytännön ratkaisua ja tässä asiassa seisomme takananne. Käytännön ratkaisu on ehdoton edellytys, jotta voidaan ottaa käyttöön todellinen väline, jota tarvitsemme eli Eurovignette, joka on se väline, joka tässä eittämättä erittäin teknisessä mietinnössä on tähtäimessä. Puhuakseni seuraavaksi sellaisen hallituksen edustajana, joka on osoittanut, kuinka ei pidä toimia, voin todeta, että vihreät – ja olen tässä asiassa ehdottomasti samaa mieltä Saksan vihreiden kanssa – pitävät käytännöllisyyttä ratkaisua tehtäessä määräävänä tekijänä. Arvoisa komission jäsen, rohkenen varoittaa teitä siitä, ettette vain innostuisi liikaa mahtavasta teknologiasta, joka ei aina toimikaan, ja ettette laiminlyö muita käytännön seikkoja. Mielestäni Sommerin mietinnössä asetetaan oikeat edellytykset ja osoitetaan, että siten on toimittava. 
Dillen (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan käyttää hyväkseni tästä mietinnöstä käytävän keskustelun tarjoamaa tilaisuutta korostaakseni sitä, että jatkossakin on erotettava tiemaksujen keruujärjestelmien yhdenmukaistaminen tiemaksujen yhdenmukaisesta keruusta eräänlaisena verona. Tarkoitan yhtäältä keskustelun kohteena olevia teknisiä seikkoja, joiden avulla tarkoituksena on saavuttaa tiemaksujen sähköisten keruujärjestelmien yhteentoimivuus unionissa. Kukaan ei voi tosissaan vastustaa tällaista. Minua kuitenkin ihmetyttää, että tässä mietinnössä on unohdettu muutamat keskeiset poliittiset kysymykset, jotka ovat ilmenneet tästä aiheesta käytyjen keskustelujen aikana, ja täten olisi toivottavaa, että asiasta keskusteltaisiin syvällisemmin.
Haluan erityisesti korostaa sitä, että jäsenvaltioiden olisi voitava itse arvioida sitä, onko kuorma-autoja ja henkilöautoja koskeva tiemaksujärjestelmä tarpeellinen. Mielestäni olisi varsin loogista, että Portugalin kaltaisessa syrjäisessä valtiossa tai lähitulevaisuudessa unioniin liittyvän Maltan kaltaisessa saarivaltiossa taloudelliset ja poliittiset näkökohdat poikkeavat niistä näkökohdista, jotka pätevät esimerkiksi Flanderissa, joka Saksan, Ranskan, Alankomaiden ja Ison Britannian välissä sijaitsevana alueena osuu juuri EU:n keskeiseen liikenteelliseen solmukohtaan. Flanderin moottoritiet ovat vaarassa ruuhkautua pahasti rahtiliikenteen lisääntyessä räjähdysmäisesti. Jotta Flanderissa voitaisiin lisätä esimerkiksi rautatie- ja meriliikennettä, siellä olisi voitava käyttää muiden jäsenvaltioiden käyttämistä kriteereistä poikkeavia kriteerejä, jos siellä haluttaisiin tulevaisuudessa ryhtyä keräämään tiemaksuja rahtiliikenteeltä, koska tällä alueellahan ei tällä hetkellä kerätä tiemaksuja. Sama pätee myös tiemaksujen keräämiseen matkustajaliikenteeltä, mihin liittyen monet eri tekijät, muun muassa matkailu, liikenteen tiheys, ilman saastuminen, taloudelliset rakenteet ja niin edelleen, voivat vaikuttaa siihen, ovatko tällaiset tiemaksujen keruujärjestelmät toivottavia. Jokaisella hallituksella olisi oltava oikeus punnita itse, onko syytä verottaa entistä raskaammin jo nyt raskaasti verotettuja auton käyttäjiä – ja kyse on työtä tekevistä ihmisistä, joiden ansiosta teollisuudet pyörät pyörivät.
Eurooppa voi yhdenmukaistaa heti paikalla tiemaksujärjestelmien tekniset ominaispiirteet – ja kannatan tätä lämpimästi. Tähän liittyvien poliittisten ja taloudellisten päätösten ollessa ajankohtaisia parlamentin ja komission olisi hyvä kunnioittaa hieman enemmän toissijaisuusperiaatetta, jota kannatetaan usein vain puheiden tasolla. 
Bradbourn (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, ensiksi haluan yhtyä niihin, jotka ovat jo onnitelleet esittelijää, joka on tehnyt erinomaista työtä parannelleessaan joitakin ehdotuksen epärealistisimpia kohtia. Olen kuitenkin huolestunut eräistä seikoista, jotka askarruttavat edelleen ja joita on vielä selkiytettävä.
Yksi minua eniten huolestuttavista seikoista liittyy tuttuun toissijaisuuskysymykseen, jonka edellinen puhuja jo mainitsi. Nimenomaan tässä asiassa en ole sitä mieltä, että EU:n olisi voitava sanella Yhdistyneelle kuningaskunnalle tai mille tahansa muulle EU-maalle teiden hinnoittelu, ja olen siksi tyytyväinen tarkistukseen, jolla turvataan toissijaisuusperiaatteen huomioon ottaminen tässä mietinnössä. Nykyisellään on siten selvää, että ehdotuksen nojalla ei voida saattaa voimaan pakollisia EU:n laajuisia tiemaksujärjestelmiä. Se, että tällä tavoin toimittaisiin, tarkoittaisi epäilemättä esimerkiksi sitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, joka arvioi parhaillaan teiden hinnoittelua, voisi vierittää vastuun tästä hyvin epäsuositusta päätöksestä Euroopan unionille.
Olen tyytyväinen myös siihen, että sallimme markkinoiden määrätä, mitä tekniikkaa, jos jotakin on ylipäänsä käytettävä, on hyvä käyttää. Ajatus siitä, että ainoa järjestelmämme olisi satelliittitekniikkaa hyödyntävä järjestelmä, on mielestäni älytön. Itse asiassa juuri ehdotus satelliittiteknologian käyttämisestä ärsyttää minua eniten. Olen valiokunnassa tuonut usein esiin sen, että tähän teknologiaan liittyvät kansalaisvapauskysymykset ovat vakava uhka kansalaisten arkielämän kannalta. Me kaikki tiedämme, että epäasianmukaisesti käytettynä satelliittipaikannus on taas yksi ilmentymä ”isoveli valvoo” -tilanteesta. Lisäksi yrityksille ja yksityishenkilöille, joiden olisi luultavasti maksettava tällaisen teknologian asentamisesta, aiheutuvat kustannukset eivät ole suinkaan vähäiset.
Myönteisenä asiana mainittakoon se, että oli varsin suotavaa, että valiokunta päätti siirtää eteenpäin päivämääriä, jotka komissio oli asettanut käyttöönotolle. Alkuperäinen ehdotus oli sekä sangen epälooginen että epärealistinen. On kuitenkin ikävää, että jos niitä seikkoja, joihin viittasin, ei oteta asianmukaisesti huomioon, tarkoitan erityisesti viittausta satelliittijärjestelmien käyttämiseen, en pysty yleisesti ottaen tukemaan esittelijän ehdotusta. 
Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluan aluksi onnitella esittelijä Sommeria hänen tekemästään erittäin perusteellisesta ja yksityiskohtaisesta valmistelutyöstä, vaikka myönnän, että olisin pitänyt parempana sellaista mietintöä, jossa olisi oltu uskollisempia komission ehdotukselle.
Mielestäni komission ehdotus oli – tai on – rohkeampi ja tulevaisuuteen suuntautuneempi, vaikkakin riskialttiimpi. Minun on valitettavasti lisättävä, että komission vastuuhenkilöiltä on kenties puuttunut tarmoa tai intoa peräänkuuluttaa ehdotuksen teknisiä ansioita. On selvää, että voimme tyytyä siihen, mitä esittelijä Sommer on laatinut ja minkä valiokunta on hyväksynyt, mutta haluan tähdentää, että olisi Euroopan imagon kannalta suotavaa, että Euroopassa tavoiteltaisiin kaikkein uusinta teknologiaa, eikä pelkästään siksi, että tämä teknologia on kaikkein uudenaikaisinta, vaan myös siksi, että se on erittäin joustavaa. Tiemaksujärjestelmän puolestapuhujat tietävät joka tapauksessa sen, että tiemaksut voivat olla hyvin tärkeitä säänneltäessä liikennevirtoja ja ohjattaessa liikennettä ruuhkautuneilta tai ympäristöltään haavoittuvilta alueilta muille reiteille. He tietävät, että tarvitaan kosolti joustavuutta, joka voidaan saavuttaa ainoastaan satelliittitekniikalla, joka edellyttää vähemmän infrastruktuuria kuin mikroaaltotekniikkaa käyttävä tiemaksujen keruujärjestelmä. Myönnän, että Saksan viimeaikaiset vastoinkäymiset eivät ole juuri edistäneet hyväksynnän saamista tälle periaatteelle. Tämä on yksi syy, jonka vuoksi esittelijä Sommer, joka olisi kenties saattanutkin suhtautua suopeammin tällaiseen järjestelmään, ei voinut tukea sitä, koska hän seurasi herkeämättä Saksan lehdistön julkaisemia uutisia, eikä voinut siten edistää asiaa.
Osoitan loppuhuomioni komissiolle, joka on kenties aikeissa raportoida eräässä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan tulevista kokouksista siitä, missä vaiheessa Galileo-projektin ja satelliittijärjestelmän kanssa ollaan. Kuvasin aluksi komission ehdotusta rohkeammaksi, mutta riskialttiimmaksi – jälkimmäinen liittyy riippuvaisuuteemme nimenomaan Galileo-satelliittijärjestelmästä. Näyttää siltä, ettei pahoja ongelmia voida välttää kaavailtaessa satelliittijärjestelmän käyttöä Euroopassa, koska olen kuullut, että Yhdysvallat harjoittaa painostusta – neuvottelemme Yhdysvaltojen kanssa erikseen ja varta vasten tästä asiasta – voidakseen puuttua järjestelmään vähentämällä sen tarkkuutta ja voidakseen tarvittaessa jopa kytkeä sen pois käytöstä. En tiedä, haluaako komission jäsen kommentoida tätä asiaa keskustelun lopuksi tai voiko hän seuraavan tilaisuuden tarjoutuessa raportoida valiokunnalle senhetkisestä tilanteesta tässä asiassa. 
Bouwman (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan heti aluksi kiittää esittelijä Sommeria siitä valtavasta määrästä työtä, jota on tehty mietinnön eteen.
Haluaisin vielä puuttua direktiivin tavoitteeseen, joka on tietenkin tiemaksujen sähköisten keruujärjestelmien yhteentoimivuus. On kuitenkin päivänselvää, että todellinen tavoite on syvällisempi eli ulkoisten ympäristökustannusten sisäistäminen. Tarkistuksia on esitetty tätä silmällä pitäen.
Loppujen lopuksi liikenteeseen liittyy edelleen merkittäviä ongelmia. Keskustelua käydään edelleen, vaikka tällä hetkellä on kulunut yli neljä vuotta siitä, kun aloitin työni parlamentissa. Ongelmat ovat ilmeisiä: ympäristö, melu, päästöt, ruuhkautuminen, turvattomuus – voisin luetella niitä vieläkin enemmän. Nämä ongelmat liittyvät saumattomasti taloudelliseen kasvuun.
Lähes kaikki liikenneasiantuntijat ovat yhtä mieltä siitä, että tiemaksujen käyttäminen liikenteen vähentämiseksi ja siihen vaikuttamiseksi on ainoa tapa ratkaista ongelma. Alankomaissa oli tänään pääotsikkona "Autojonot kuriin erilaisilla tiemaksuilla". Tämä on teoriaosuus, mutta ydinongelman ratkaiseminen on tietenkin ministerineuvoston käsissä. Kuluvan kuun alussa saimme käsiimme ministerineuvoston raportin, ja sen mukaan ministerit ja liikenneministerit ovat kaikilla tasoilla toivottoman päättämättömiä siitä, olisiko maksuja kerättävä kilometriä kohden. Olen saanut kuulla entisen Euroopan parlamentin jäsenen ja Alankomaiden nykyisen liikenneministerin Peijsin ehdotukset, joissa puhuttiin "kiinteämääräisestä summasta".
Tarvitaan ajoneuvon hintaan, sijaintipaikkaan ja tyyppiin ja moneen muuhunkin seikkaan perustuvaa maksujen keruuta. Tämä edellyttää uudenaikaista teknologiaa. Olemme kuitenkin esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että tällä hetkellä emme saisi hylätä mikroaaltotekniikan kaltaisia vaihtoehtoja. Tämä menee liiallisuuksiin. Katson myös, että menemme askeleen liian pitkälle käyttämällä tätä niin kutsuttua Galileo-tekniikkaa. Miksi itsepintaisesti tukeutua siihen? GSM- ja GPS-tekniikat ovat jo olemassa, ja GPS2-tekniikkakin on tuota pikaa käytössä. Galileon tiimoilta käyty keskustelu on hyvin tiedossa, ja olemme käyneet sitä täälläkin. Nyt meille onkin tulossa eräänlainen kaupankäynti-järjestelmä, jota en pidä ehdottoman tarpeellisena.
Jos tarkastellaan lähemmin Sveitsin esimerkkiä ja ja niin edelleen, huomaamme, että tarvitsemme runsaasti tulevaisuuteen suuntautuvaa teknologiaa. Minun mielestäni meidän ei olisi käytettävä pelkästään Galileo-järjestelmää, vaan kenties myös GSM-järjestelmää. Tämänkin järjestelmän olisi oltava yhteensopiva, kuten olemme aiemmin sopineet. Näin edistyisimme huomattavasti tässä asiassa, ja toivomme, että voimme ratkaista tämän tulevan ongelman. Kehotan liikenneministereitä kuitenkin kertomaan, kuinka käytämme rahat, ja siirrämmekö keräämiämme maksuja vai emme esimerkiksi rautatiejärjestelmien parantamiseen ja niin edelleen eli toisin sanoen käyttääksemme niitä "ristiin rahoittamiseen". 
Cocilovo (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa Sommer, haluan kiittää teitä tekemästänne työstä. Mielestäni meidän olisi toisinaan yksinkertaisempaa keskustella, jos olisimme hieman paremmin selvillä asialistasta. Olen samaa mieltä siitä, että tämän direktiiviehdotuksen osalta tarkoituksena on yksinkertaistaa ja siten jossain määrin edistää tiemaksujen keruujärjestelmien laajamittaista käyttöä, käyttöoikeuksia ynnä muita, mutta direktiivin kohteena ei ole niinkään maksujen periminen kuin eri järjestelmien yhteentoimivuus. Tämä on meille todella välttämätön tavoite sikäli, että vain yhteentoimivuuden takaamisella voidaan poistaa kaupanesteet ja mahdollinen kilpailun vääristyminen sisämarkkinoilla.
Tältä osin kyse ei ole siis riistomonopolien tai teknisten monopolien tukemisesta, vaan välttämättömän yhteentoimivuuden takaamisesta. En vastusta määrätietoista panostamista uraa uurtaviin tekniikoihin tai satelliittialaan esittelijän esittämällä tavalla. Olen kuullut monta kertaa vastaväitteitä, jotka voidaan kiteyttää "isoveli"-riskiin. En ihannoi "isoveljeä", mutta rehellisyyden nimissä sanottakoon, etten ihannoi mistään maasta tulevaa "isoveljeä". En soisi kenenkään meistä olevan täysin välinpitämätön presidentti Bush -isoveljeä kohtaan ja välittävän vain eurooppalaisesta "isoveljestä", vaikka on tietenkin selvää, että jos minun on valittava jompikumpi, valitsen eurooppalaisen perheenjäsenen.
Viimeinen huomautus: yhteentoimivuusedellytystä on sovellettava myös sopimusjärjestelyihin. Meidän on tehtävä käytännöistä yksinkertaisia myös käyttäjille ja veronmaksajille selkeillä säännöillä, joiden ansiosta yksittäisiin toiminnanharjoittajiin sovellettavat sopimussuhteet ja sopimusjärjestelyt ovat joustavia ja kaikkien toiminnanharjoittajien yhteisessä käytössä. Oikeudelliset, verotukselliset ja muut esteet aiheuttavat sen, että pakollinen viittaus yhden sopimuksen järjestelmään on mutkikkaampi asia. 
Watts (PSE ).
    Arvoisa puhemies, Ison-Britannian Labour-puoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet kannattavat täysin saastuttaja maksaa -periaatetta, ja tätä silmällä pitäen katsovat, että autoilun kustannusten olisi yleisesti ottaen vastattava paremmin yhteiskunnalle ja erityisesti ympäristölle tosiasiallisesti aiheutuvia kustannuksia. Tämä voidaan saavuttaa parhaiten tiemaksujärjestelmien käyttöön ottamisella siellä, missä se on asianmukaista ja missä sille on paikallisen väestön kannatus.
Ruuhkamaksuilla on keskeinen asema ruuhkautumisen, saastumisen ja maapallon lämpenemisen torjunnassa. Onnistunut ja suosittu Lontoon keskikaupungin tiemaksujärjestelmä on esimerkki tästä uudesta lähestymistavasta ja on kaikkein kunnianhimoisin kaupunkiympäristössä toimiva tiemaksujärjestelmä Euroopassa. Muissa Yhdistyneen kuningaskunnan kaupungeissa on vireillä vastaavia aloitteita. Kuorma-autojen osalta Yhdistyneen kuningaskunnan Labour-puolue ajaa kuorma-autojen käyttäjiltä perittävän maksun käyttöönottoa vuonna 2006, mitä muuten tukevat voimakkaasti suurimmat tavaraliikenteen alan järjestöt. Vaikka näin ollen tuemme täysin periaatetta maksujärjestelmien yhteentoimivuudesta, on olennaisen tärkeää, että siitä ei koidu vahinkoa Britannian pilottihankkeille. Näin ollen tuemme sitä, että EU:ssa sovitaan teknisistä vähimmäisstandardeista tiemaksutekniikan yhteentoimivuuden takaamiseksi, jotta vältetään se, että ajoneuvojen omistajien on asennutettava useita erillisiä laitteita, mikä olisi tietenkin kallista ja vaivalloista.
Olisi kuitenkin väärin sanella, mitä teknologiaa on käytettävä. Olemme siksikin tyytyväisiä Sommerin mietintöön ja haluamme kiittää esittelijää hänen tekemästään työstä, jossa otetaan kaikki nämä näkökohdat huomioon ja jossa pyritään pikemmin yhteensopivuuteen, eikä sanella tarkasti, mitä tekniikkaa on käytettävä. Tekniikan valinta olisi perustellusti jätettävä markkinoiden päätettäväksi tai toissijaisuusperiaatetta noudattaen jäsenvaltioille.
Yksi tarkennusta vaativa asia liittyy alueellisten ja paikallisten viranomaisten tehtäviin, ja kehotamme jäseniä tukemaan tarkistusta 45, jossa todetaan selvästi, että tietyissä tapauksissa päätöksen tekeminen kuuluu niille. Pyydämme myös tukea tarkistukselle 44, jolla pyritään selventämään, että ajoneuvoon asennettavat laitteet eivät ole pakollisia.
Lisäksi meidän kaikkien olisi tehtävä selväksi, että jos hyväksymme huomenna tämän mietinnön, emme pakota jäsenvaltiota tai paikallisia viranomaisia perimään tiemaksuja autoilijoilta tai tavarankuljettajilta. Pyrimme vain varmistamaan järjestelmien välisen yhteensopivuuden, mikä on järkevää ja käytännöllistä. 
Marques (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aivan ensiksi haluan onnitella esittelijä Sommeria hänen esittelemästään mainiosta mietinnöstä, jota tuen täysin. Olen esittelijän tavoin samaa mieltä siitä, että komission ehdotuksella on edistettävä sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Toisaalta käyttäjän näkökulmasta direktiivillä voidaan edistää tiemaksujen perimistä eri jäsenvaltioissa, millä voidaan päästä eroon odotusajoista ja siten tehostaa infrastruktuurien käyttömahdollisuuksia.
Nykyisessä järjestelmässä ei ole mitään mieltä varsinkaan kansainvälisten liikenteenharjoittajien kannalta, sillä he saattaisivat joutua hankkimaan erillisiä laitteita ja jokaisen niistä omalla sopimuksella ja asennuttamaan ne ajoneuvoihinsa. Haluaisin kuitenkin huomauttaa muutamista merkityksellisinä pitämistäni seikoista, jotka parlamenttimme on mielestäni syytä ottaa erityisesti huomioon.
Ensimmäinen huomioistani liittyy siihen, että on tehtävä täysin selväksi, että direktiivillä ei rajoiteta jäsenvaltioiden vapautta päättää, minkä tie-infrastruktuurin hinnoittelujärjestelmän ne omaksuvat. Direktiivin kuuluu koskea ainoastaan keruujärjestelmää, eikä sen kuulu kattaa teiden hinnoittelua sinänsä. Lisäksi yhdyn yhteentoimivuuden aikataulun osalta esittelijän näkemykseen siitä, että aloittamisajankohdan olisi oltava 1. tammikuuta 2007, koska alkamisajankohdan ollessa tämä teollisuudella ja infrastruktuurin tarjoajilla on riittävästi ja tarvittava määrä aikaa määritellä ja asentaa uusien standardien mukaiset laitteet.
Lopuksi haluan korostaa sitä, että direktiivissä ei saa jättää huomiotta direktiivin menestyksen kannalta keskeisiä seikkoja, joita ovat tiedotuskampanjat käyttäjille teknisistä edistysaskeleista, valvontaa ja petoksentorjuntaa koskevien oikeudellisten menettelyjen täytäntöönpano ja sen analysoiminen, millä keinoin voidaan kompensoida niitä investointeja, joita toiminnanharjoittajat ovat jo tehneet tai parhaillaan tekevät samaan aikaan meneillään olevissa teknologisissa, taloudellisissa tai kaupallisissa prosesseissa, joissa toiminnanharjoittajien kykyä selviytyä uhkaa toiseen järjestelmään siirtymisen vaatiminen. 
Stockmann (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, sen jälkeen, kun komission ehdotuksesta poistettiin rakenteellinen vika, jolla tarkoitan sitä, että siinä vaadittiin järjestelmien olevan yhteentoimivia ennen niistä luopumista, kyseinen ehdotus on nyt sen suuntainen, että me kaikki voimme tukea sitä, ja tästä kiitos kuuluu esittelijälle. Tarvitsemme ennen kaikkea sellaista tiemaksujen keruujärjestelmää, joka on yhteensopiva kaikkialla Euroopassa ja joka perustuu sellaiseen standardiin, joka on käyttökelpoinen myös hamassa tulevaisuudessa. Euroopassa on 1990 luvulta lähtien otettu käyttöön monia eri tiemaksujärjestelmiä, joista on muodostunut tilkkutäkki, johon lisättäisiin vielä paljon uusia tilkkuja, jos tätä direktiiviä ei annettaisi. Direktiivin tarkoituksena on mahdollistaa tulevaisuudessa se, että Euroopan läpi voidaan matkustaa yhdellä teknisellä laitteella ja yhdellä sopimuksella, ja tämä tarkoittaa sitä, että järjestelmien on oltava yhteensopivia vuoteen 2007 mennessä.
Tekstissä suositetaan pitkällä aikavälillä satelliittiin perustuvan tiemaksujärjestelmän käyttöönottoa ja samalla siinä kehotetaan komissiota esittämään vuoteen 2009 mennessä strategia palvelujen muuntamisesta. Ryhmämme vaati tätä, ja olen iloinen, että meillä on tässä asiassa esittelijän tuki. Miksi suosittelemme satelliittiin perustuvaa tiemaksujärjestelmää? Siksi, että sillä on mahdollista tuottaa liikennepoliittista lisäarvoa. Vetääkseni hihasta jonkinlaisen vertauksen sanoisin, että enhän suinkaan ensin osta kirjoituskonetta ja sen jälkeen tietokonetta, jos aion julkistaa tekstejäni Internetissä.
Satelliittiin perustuvalla tiemaksujärjestelmällä on myös tulevaisuudessa enemmän annettavaa ensinnäkin, koska siihen voidaan – jos poliittista tahtoa löytyy – sisällyttää ajoneuvot kattavasti ja rajat ylittävästi ja toiseksi koska, kuten kollegani Swoboda totesi, sillä luodaan perusta, jonka pohjalta on mahdollista ohjata tulevia liikennevirtoja ja johon voidaan yhdistää logistisesti eri liikennemuotoja. Kolmanneksi tätä järjestelmää on mahdollista käyttää yhdessä matkaviestintätekniikan kanssa keinona ottaa käyttöön muita palveluja, kuten esimerkiksi nopea apu onnettomuustilanteissa, paikalliset vaaravaroitukset ja vaarallisten tavaroiden jäljittäminen, vain muutamia mainitakseni. Komission olisi kenties pitänyt korostaa enemmän näitä teknisiä näkökohtia. Olisin iloinen, jos voisimme saada tämän direktiivin valmiiksi tämän parlamentin toimikauden aikana, ja parasta olisi, että heti ensimmäisessä käsittelyssä. 
Rack (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme Euroopassa keskustelleet yli 20 vuoden ajan niin sanotusta uudesta lähestymistavasta. Nyt meillä on toinenkin iskusana: Euroopan unionin ei pidäkään enää säännellä pikkutarkasti kaikkea, vaan sen on keskityttävä ensisijaisesti järjestelmien yhteentoimivuuteen. Valitettavasti emme kuitenkaan useinkaan noudata tätä periaatetta, ja tämä on ongelmana tässäkin tapauksessa, mutta se ei liity sinänsä direktiiviin, jota on jo paljon arvosteltu.
Komissio on ehdottanut tulevaisuuden järjestelmää, jonka ajankohta on eittämättä kaukana tulevaisuudessa. Kuten komission jäsen totesi, ikävä kyllä sitä ei todennäköisesti saada toimimaan, ja tätähän me emme halua. Tarvitsemme toimivia järjestelmiä – huomatkaa monikko – joiden on oltava olemassa, joiden on toimittava ja joiden on oltava yhteentoimivia. Minulla ei ole mitään satelliittitekniikkaa vastaan, sillä on puolensa, mutta ei tällaisena. Eikö Saksan epäonnistuminen riitä? Tällä hetkellä tarvitsemme teknologista puolueettomuutta, ja tarvitsemme sitä vielä vuosien ajan. Tästä näkökulmasta katsottuna lämmin kiitoksemme kuuluu esittelijällemme Sommerille, sillä hän luotsasi varhaisessa vaiheessa – mikä oli oikein – valiokunnan keskustelua siihen suuntaan, jota tarvitsemme ja jonka mukaan on keskityttävä yhteentoimivuuden takaamiseen ja myös ennen kaikkea helppouteen käyttäjän kannalta ja sen varmistamiseen, että järjestelmä on toimiva.
Tästä pääsenkin esittämään lämpimät kiitokseni lausunnon valmistelijalle Turmesille, joka oli oikeassa varoittaessaan meitä menettämästä otettamme todellisuudesta käsitellessämme tiemaksuja ja tiemaksujärjestelmiä. Aloittaessaan puheenvuoronsa kuulosti lähestulkoon siltä, että hän puhui jo ekopisteistä, jotka ovat seuraavana asialistalla, mutta voin olla hänen kanssaan samaa mieltä kyseisestä asiasta ja myös siitä, mitä hän sanoi tästä esityslistan kohdasta: todellisuudentajumme ei saa hämärtyä. Varmistakaamme, että luomme toimivat järjestelmät liikennejärjestelmällemme kokonaisuutena tai muutoin saatamme saada aikaan enemmän tuhoa kuin parannuksia. 
Honeyball (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kuten kollegani Watts totesi, tuemme lämpimästi periaatetta tiemaksujen keruujärjestelmien yhteentoimivuudesta kaikkialla Euroopassa. mutta haluan puhua erityisesti Lontoosta.
Lontoota edustavana Euroopan parlamentin jäsenenä olen ilman muuta huolestunut siitä, että tällä mietinnöllä saattaa olla vaikutuksia noin vuoden ajan Lontoossa käytössä olleeseen hyvin onnistuneeseen ruuhkamaksujärjestelmään. Emme halua millään tavoin vahingoittaa tätä järjestelmää, ja komissio on nyttemmin saanut meidät vakuuttumaan siitä, että huolenaiheemme otetaan huomioon.
Haluan kuitenkin edelleen puhua kahdesta asiasta. Yksi on se, että tällä hetkellä Lontoon järjestelmässä ei käytetä mikroaaltotekniikkaa, mutta että sen käyttöä saatetaan harkita. Tämä edellyttää ajoneuvoihin asennettavia laitteita, ja tätä kautta järjestelmä tulisi pitkälti tämän direktiivin soveltamisalan piiriin. Jos meidän tämän jälkeen edellytetään siirtyvän käyttämään jonkinlaista satelliittijärjestelmää, tästä aiheutuisi todellakin suuria ongelmia, koska satelliittijärjestelmät eivät ole suunniteltuja kaupunkiympäristöön ja ongelmana olisi näkyvyys – liikenteen näkyminen vaaditulla tavalla. Toinen ongelma ovat esteet, ja on selvää, että kaupungissa tarvitaan esteetöntä ympäristöä. Jos siis siirrymme käyttämään satelliittiteknologiaa, sen käytössä saattaa ilmetä varsin todellisia teknisiä ongelmia, eikä vain Lontoossa, vaan myös muissa kaupunkiympäristöissä, joissa vastaavia järjestelmiä saatetaan ottaa käyttöön.
Olemme siis erittäin huolestuneita tästä asiasta ja niistä vaikutuksista, joita tällä direktiivillä saattaa olla siihen Lontoossa omaksuttuun järjestelmään, joka on vielä uusi järjestelmä, mutta tavattoman onnistunut. Lontoon ruuhkamaksut ovat vähentäneet merkittävästi keskustaan suuntautuvan liikenteen määriä, millä saavutetaan ilmeisiä ympäristöhyötyjä ynnä muita hyötyjä. Näin ollen toivon, että saamme toivomamme lupaukset. 
Vatanen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, arvoisat kollegat, tietullit eivät ole koskaan suosittuja, varsinkaan jos niiden maksajaksi joutuu itse, mutta ne ovat kuitenkin tosiasia tämän päivän Euroopassa. Ne ovat tarpeellisia. Kysymys on vain siitä, miten me saamme minimoitua niiden aiheuttaman harmin ja kustannukset.
Nythän paikallisella ja kansallisella tasolla on otettu käyttöön erilaisia maksujärjestelmiä, jotka eivät ole yhteentoimivia. On selvää, että ongelmien välttämiseksi ne täytyy harmonisoida. Tämän komission ehdotuksen erinomaisena tavoitteena onkin, että itse kunkin olisi tehtävä vain yksi sopimus ja että jokaisessa ajoneuvossa olisi vain yksi laite, eli siis sisämarkkinat toimisivat hyvin. Tämä on pelkästään järkevää. Olen rouva Sommerin kanssa samaa mieltä siitä, että tietullien yhteentoimivuus on päämäärä, ei suinkaan tapa, miten siihen päästään.
Olisin komission kanssa hieman eri mieltä: mielestäni tarvitsemme paikalliselle viranomaiselle enemmän pelivaraa, koska näin vältetään jo hyvien ja toimivien järjestelmien romuttaminen vain sen takia, että siirrytään liian nopeasti satelliittijärjestelmään. Se, että järjestelmät toimivat hyvin keskenään, on päämäärä, ei se, toimivatko ne mikroaalloilla vai joillain muilla aalloilla. Sen takia riittää, että määrätään yleiset vaatimukset, joilla päästään direktiivin perustavoitteeseen eli järjestelmien yhteentoimivuuteen. Se on ratkaisevaa.
Dynaaminen Eurooppa tarvitsee maantieliikennettä. Vaurastuva Eurooppa tarvitsee mobiliteettia. Niin hyvä kuin se onkin, että standardisoimme näitä järjestelmiä, meidän täytyy pitää myös huoli siitä, että varmistamme kustannusten pysymisen kohtuullisella tasolla emmekä vapaaehtoisesti vedä päällemme pakkopaitaa. 
Grosch (PPE-DE ).
   – Kiitoksia arvoisa puhemies. Arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan kiittää esittelijää hänen tekemästään työstä ja myös siitä keskusteluhalukkuudesta, jota hän on osoittanut koko ajan, kun hän on käsitellyt tätä kaikkea muuta kuin helppoa asiaa. On tietenkin houkuttelevaa puhua tiemaksuista ikään kuin ne olisivat itsestään selviä, koska niihin liittyy varsin monia seikkoja. Niiden mahdollistama sääntely voi hyödyttää ympäristöä, niillä voidaan edistää turvallisuutta, niillä voidaan myös kerätä tuloja ja niiden tiimoilta voidaan tietenkin käydä jännittäviä keskusteluja siitä, mitä tuloilla on tehtävä. Mielestäni olisimme kuitenkin epäviisaita, jos sekoittaisimme nämä kaksi asiaa, koska meillä on tilaisuus keskustella ensimmäisestä myöhemmin, joten keskittykäämme tekniikkaan. Menneisyys on opettanut meille, että keskusteleminen on äärettömän hyödyllistä. Olemme itse nähneet, millainen kaaos aiheutuu, jos jokainen maa haluaa ehdottomasti käyttää omaa teknistä ratkaisuaan, ja Saksan Toll Collect oli tästä hyvä esimerkki. En katso, että monopolit ovat oikea ratkaisu tällä alalla, vaan meidän olisi yksinkertaisesti tähdättävä hyvään tekniikkaan, ja olen sitä mieltä, että komission ehdotus ja se, mitä esittelijä ehdotti, ovat askeleita oikeaan suuntaan tämän saavuttamiseksi.
"Yksi sopimus käyttäjää kohden" on mielestäni nyt ja jatkossa hieno periaate. Toisin kuin jäsenet Honeyball ja Watts, en asu Lontoossa, mutta asun 7 kilometrin päässä kahdesta eri maasta, ja voin sanoa teille, että olisi raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen kuljettajille yksi painajainen muiden ohella, jos heidän olisi muistettava, että heidän on asennettava ajoneuvoihinsa eri valvontajärjestelmä kutakin maata varten. Tämä ei käy päinsä, ja mielestäni meidän on tulevaisuudessa kiellettävä tällainen.
Toiseksi tekniikka ei saisi olla liian tarkasti määriteltyä, vaan sen olisi oltava luotettavaa, tehokasta ja yhteensopivaa, toisin sanoen yhteentoimivuus on taattava. Aiempi kokemus on osoittanut meille, mitä tuleman pitää, jos näitä kriteerejä ei täytetä.
Lopuksi toivon vielä, että otammepa käyttöön minkä tahansa järjestelmän, se, mitä äsken koimme, ei saa toistua. Liikenteenharjoittajat uhrasivat tuhansia työtunteja asentaakseen järjestelmiä vain yhtä maata tai aluetta varten vain luopuakseen niistä myöhemmin. Tällaisessa ei ole mitään mieltä, eikä järkeä. Mielestäni tällä ei millään muotoa saavuteta sellaista, jota pidän hyvänä asiana. 
Korhola (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, komission ehdotus ansaitsee parlamentin tuen. Tehtävämme olisi kannustaa ottamaan vieläkin pitempiä askeleita, mutta siinä suhteessa valiokunnan mietintö on pettymys.
Ensiksikin valiokunta pohtii asiaa monelta kannalta, mutta ei kyseenalaista sitä, että järjestelmä koskee vain ammattiliikennettä. Toiseksi valiokunta ei näytä irronneen siitä ajattelusta, että tietullin tulisi muka vastata tienpidon kustannuksia. Kolmanneksi valiokunnan esittämällä linjalla EU ei saa kestävän kehityksen kannalta riittävää alkuvauhtia. Seuraavassa nämä kolme seikkaa hieman yksityiskohtaisemmin:
Tiemaksujärjestelmien käyttöönotossa tulee varoa tilannetta, jossa yksityisen liikenteen lisäys syrjäyttää täysin ammattiliikenteen vähenemisestä syntyvän hyödyn. Ainoa kestävä ratkaisu on, että järjestelmä koskee alusta asti kaikkea tieliikennettä yhtäläisesti. Ratkaisu ei ole yksityisautoilijoidenkaan kannalta kohtuuton, sillä satelliittipaikannusvälineet yleistyvät nopeasti autoissa. Niiden osuus on jo merkittävä vuonna 2008, kun eurooppalainen Galileo-järjestelmä on käytössä.
Olennaista on liikenteen ulkoisten kustannusten ottaminen huomioon niin, että kulloisellakin tiemaksulla liikenteen rajakustannus vastaa perittävää rajahintaa. Tällöin liikenteen maksettavaksi ei tule nykyinen ulkoinen kustannus, vaan uuden tasapainohinnan mukaisen liikennemäärän mukainen kustannus. Tavoitteena tulisi siis ensisijaisesti pitää sitä, että liikenteen volyymi hinnoitellulla reitillä tai alueella eri ajankohtina on optimaalinen ja että ratkaisu tuon optimaalisen määrän tasosta tapahtuu markkinamekanismeilla. Nähdäkseni nämä ehdot täyttyvät helpoimmin satelliittipaikannukseen perustuvissa järjestelmissä, ja siksi olisi uskallettava sopia komission ehdottamalla tavalla tämän tekniikan ottamisesta nopeasti eurooppalaisen järjestelmän perustaksi. Näin saadaan skaalahyötyä myös teknologian markkinoille tuomiseen, mistä hyötyvät alenevina kustannuksina ennen muuta liikenteenharjoittajat.
Arvaan kollegoiden mutisevan itsekseen EU:n lainsäädäntövaltuuksien riittämättömyydestä. Muistutan kuitenkin liikenteen kasvavasta osuudesta hiilidioksidipäästöjen tuottajana. Vaikka autoteollisuus onkin EU:n tukemana tehnyt ja tekee merkittävää työtä vähäpäästöisten autojen kehittämiseksi, on tiemaksujärjestelmiä perusteltua ottaa käyttöön nimenomaan päästöjen vähentämiseksi. Viittaan perustamissopimuksen artiklaan 174. 

Langenhagen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen esittelijän kanssa samaa mieltä, ettei ole lainsäätäjän tehtävänä velvoittaa markkinat omaksumaan tietty tekniikka muut tekniikat poissulkevasti, mutta viime kädessä oma etumme on, että pystymme aikanaan käyttämään parasta Euroopan markkinoilla tarjolla olevaa tiemaksujen keruujärjestelmää. Mikroaaltotekniikka kilpailee satelliittipaikannuksen ja matkapuhelintekniikan kanssa, ja tärkeät parannukset osoittavat tätä nykyä sen edut muihin järjestelmiin verrattuna. Varmastikin on tieosuuksia, joilla on käytössä rinnakkaisia järjestelmiä, ja ehkei pelkästään siirtymäkaudella, mutta yksinkertainen tosiasia on, että asteittainen siirtyminen satelliittipaikannukseen ja matkaviestintätekniikkaan on realistisempi tapa saavuttaa yhteentoimivuus ja siten tieliikenteen kitkattomampi sujuminen toimivan tiemaksujen keruujärjestelmän avulla ilman kohtuuttoman kalliita infrastruktuuri-investointeja. Olemme jo kuulleet, että satelliittipaikannuksen osalta eurooppalainen satelliittinavigointijärjestelmä Galileo, joka on parhaillaan rakenteilla, tarjoaa vuodesta 2008 lähtien tietoa, joka on huippulaatuista tällä hetkellä GPS:n avulla saatuun tietoon verrattuna, ja se soveltuu mainiosti maantieliikenteen telemaattisiin palveluihin. Tästä on kyse, kun tartutaan niihin mahdollisuuksiin, joita Galileo tarjoaa tiemaksujen perimisen alalla.
Kyse ei ole missään tapauksessa siitä, että tiemaksujen keruutekniikkaa käytettäisiin Galileon laajentamisen oikeutuksena. Älkäämme tehkö sitä virhettä, että katsoisimme Saksan kuorma-autojen tiemaksujen käyttöönoton yhteydessä tapahtuneen fiaskon olevan syy luopua kokonaan tiemaksujen keruusta satelliitin avulla. Tämä tarkoittaisi lapsen heittämistä pois pesuveden mukana. Ei ole sanottu, että Saksan raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen tiemaksujen käyttöönoton yhteydessä sattuneet taloudelliset takaiskut, huono onni ja onnettomuudet toistuvat, joten pitäkäämme pää kylmänä. Kuten totesin, en kannata satelliittiin perustuvan tiemaksujen keruujärjestelmän pakollista käyttöönottoa, mutta luotan siihen, että loppujen lopuksi paras järjestelmä jää markkinoille, sillä se on itse asian kannalta edullista. 
De Palacio, Loyola,
   . – Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää esittelijä Sommeria hänen tekemästään hienosta työstä ja ilmaista kiitollisuuteni keskusteluista ja kehityksestä, jotka ovat seurausta kolmen toimielimen yhteisestä valmistelutyöstä tarkoituksena hyväksynnän saavuttaminen ensimmäisessä käsittelyssä, koska katson, että ne erimielisyytemme, jotka liittyivät joihinkin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan ensimmäiseen mietintöön hyväksyttyihin seikkoihin, ovat kokonaan poistuneet niiden kompromissitarkistusten myötä, jotka komissio voi hyväksyä ja joiden uskon myös neuvoston voivan hyväksyä, kun sen aika koittaa.
Haluan painottaa sitä, että huomenna, kun esittelijän ehdotukset on hyväksytty täysistunnossa, voimme nähdä neuvoston hyväksyvän parlamentin ehdotuksen, jonka – mitä korostan – komissio voi hyväksyä tässä muodossa.
Lisäksi haluan vastata lyhyesti muutamiin arvoisten jäsenten esittämiin huolenaiheisiin.
Hyvät parlamentin jäsenet, ensimmäiseksi haluaisin huomauttaa toissijaisuusperiaatteesta, että se on määrä turvata. Olennaista on se, että ehdotamme yhtä oikeudellista sopimusta, jonka avulla on mahdollista periä maksu infrastruktuurin käytöstä lähtöpaikassa käyttäjän pankkitililtä, tapahtuipa käyttö missä tahansa. Tämä tarkoittaa esimerkiksi sitä, että samaan tapaan kuin maksu matkapuhelimen tai luottokortin käytöstä missä tahansa Eurooppaa veloitetaan myöhemmin pankkitililtämme, pyrimme luomaan vastaavanlaisen tilanteen tiemaksujen osalta: infrastruktuurin käyttö kolmannessa maassa veloitetaan omalta tililtämme.
Tämä on toteutettava sopimusten avulla ja takeiden riittävyydestä on huolehdittava, kuten niillä sektoreilla tapahtuu, jotka mainitsin esimerkkeinä.
Tässä onnistuaksemme tarvitsemme yleispätevää sopimusta, mutta lisäksi meidän on edistyttävä, jotta voimme käyttää täysimääräisesti hyväksemme tällaista yhteentoimivuuden ja järjestelmien yhteensopivuuden tilannetta.
Todettakoon kuitenkin siitä huolimatta, että esittelijä Sommer ja eräät muut puhujat sanoivat olevan ennenaikaista sitoutua tässä vaiheessa johonkin järjestelmään – kuten sellaiseen satelliittijärjestelmään, jota ei ole täysin testattu – ja vaikka luulen, että olisimme voineet päästä pidemmällekin, käymämme keskustelun lopputulos on myönteinen. Minäkin yhdyn siihen, että ponnekas suositus tulevaisuutta silmällä pitäen Galileo-järjestelmän puolesta on asiaankuuluva viesti sektorille, joka aikoo investoida tai joka investoi parhaillaan Galileo-järjestelmään tai on aikeissa ottaa käyttöön Galileo-järjestelmän, ja siksi tuemme Galileo-järjestelmää – joka on eurooppalainen järjestelmä – unohtamatta tarpeellista joustavuutta, jolloin jokainen maa voi omaksua vastaavia toimia, kunhan ne ovat yhteensopivia ja yhteentoimivia, vaikka on mahdollista, että käytössä on muita ratkaisuja, jos esimerkiksi ilmenee ongelmia, jotka liittyvät investointeihin ja investointien kuoletuksiin ja niin edelleen.
Vastatakseni lyhyesti jäsen Swobodan kysymykseen Yhdysvaltojen kanssa käytävistä neuvotteluista haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni todetakseni, että ne etenevät hyvin myönteisesti. Olemme äskettäin taajuuksien päällekkäisyysongelman osalta ratkaisseet täysin – molempia tyydyttävällä tavalla – Yhdysvaltojen GPS-järjestelmän M-koodin – joka on ylin turvakoodi – päällekkäisyyden oman signaalimme kanssa – joka on suljettu turvasignaali ja varattu Galileo-järjestelmässä viranomaisille. Olemme löytäneet sellaisia malleja, jotka eivät millään muotoa heikennä Galileo-järjestelmän laatua ja joilla voidaan samalla antaa Yhdysvaltojen vaatimat turvatakeet.
Vielä on ratkaistavana päällekkäisyys, jota Yhdysvaltojen mukaan ilmenee avoimen signaalimme ja erään heidän signaalinsa välillä. Olemme tehneet varsin selväksi, ettemme voi hyväksyä Yhdysvaltojen alkuperäistä ehdotusta – luopumista 1 5 1 5:stä (joka on tavoitteemme) ja siirtymistä 1 1:een (Yhdysvaltojen toivomus) – koska katsomme, että palvelumme laatu heikkenisi huomattavasti. Lisäksi katsomme, ettemme 1 5:llä aiheuta turvallisuusongelmia Yhdysvaltojen turvallisuusjärjestelmälle. Saatamme nämä keskustelut joka tapauksessa päätökseen, mutta toivon, arvoisat parlamentin jäsenet, ettei suurempia vaikeuksia ilmene ja että löydämme kokonaisratkaisun, koska käytännössä lähes kaikki ongelmat on ratkaistu, mistä olen tavattoman iloinen. Tähän lisättäköön vielä, että esimerkiksi Kiina, Intia, Brasilia ja eräät muut kolmannen maailman maat ovat ilmaisseet halunsa osallistua hankkeeseen.
Seuraavaksi haluaisin puhua lyhyesti Lontoon tapauksesta, vaikka sama soveltuisi muihinkin kaupunkeihin. Arvoisat parlamentin jäsenet, ala, jolla edellytämme yhteentoimivuutta ja yhteensopivuutta, ei koske Lontoon tiemaksuja muun muassa ja ensinnäkin siksi, että se on paikallinen alue, joka ei kuulu toimivaltaamme ja ennen kaikkea siksi, että Lontooseen ei asenneta laitteistoa. Lisäksi mainitaan erityisesti, että soveltamisen ulkopuolelle jäävät tapaukset, joiden kohdalla tavoiteltu päämäärä johtaa kohtuuttomiin tai suhteettomiin kustannuksiin.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että tiiviyden vuoksi ja täsmällisyyden takaamiseksi tällä erittäin teknisluontoisella alalla, katsomme, että on muutettava osittain – ei sisällöllisesti – tarkistuksia 2, 14, 18 ja 32. Arvoisa puhemies, tämän lisäksi haluaisin vain kiittää esittelijä Sommeria hänen hienosta valmistelutyöstään ja arvoisia parlamentin jäseniä yhteistyöstänne ja päättää puheeni siihen, että tämän teknisen järjestelmän avulla pystymme vastaisuudessa soveltamaan asianmukaisesti Eurovignette-direktiiviä. Tänään emme keskustele tiemaksuista sinänsä, vaan tavoista, joilla tiemaksuja voidaan periä kaikkein helpoimmin ja käyttäjien kannalta kaikkein vaivattomimmin ja joilla voidaan edistää sisämarkkinoiden toimintaa. 
Puhemies. –
   Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen ja varapuheenjohtaja.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30. 
Puhemies.
   –Esityslistalla on seuraavana Paolo Costan laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0475/2003) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Itävallan kautta kulkeviin raskaisiin tavarankuljetusajoneuvoihin sovellettavan siirtymäkauden pistejärjestelmän käyttöönotosta vuodeksi 2004 kestävän liikennepolitiikan toteuttamiseksi (PE-CONS 3689/2003 – C5-0562/2003 – 2001/0310(COD)). 
Hatzidakis (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, esittelijä Costa on pyytänyt minua toimimaan sijaisenaan, koska tämän istunnon esityslista on muuttunut ja hän on parhaillaan Italiassa.
Kuorma-autojen kauttakulkua Itävallan läpi käsitelleen Costan mietinnön sovittelumenettely oli erittäin vaikea ja sanoisinko masentava kaikille meille mukana olleille, koska kyseessä on yhtä yksittäistä jäsenvaltiota, eli Itävaltaa, koskeva järjestely. Muutamat jäsenet, itävaltalaisjäsenet, suhtautuivat – mielestäni aivan ymmärrettävästi – varsin kiihkeästi keskustelun kohteena olleisiin asioihin, koska itävaltalaisille asia on ollut ja on edelleen erityisen tärkeä. Juuri sen vuoksihan asiasta laadittiin erillinen pöytäkirja Itävallan liittyessä Euroopan unioniin vuonna 1995. Näiden säännösten voimassaoloaika on kuitenkin päättynyt, minkä vuoksi Euroopan parlamentti omaksui jo ensimmäisessä käsittelyssä sen kannan, että vuoden 2006 olisi oltava viimeinen vuosi, jolloin Itävaltaa varten tehdään erityisjärjestelyjä, etenkin kun ympäristönsuojeluasioissa on tapahtunut edistystä, kuten komission meille toimittamat tilastotkin osoittavat.
Kuten tiedätte, parlamentilla ja neuvostolla oli keskenään varsin erilaiset näkemykset asiasta. Parlamentti piti kiinni siitä, että Itävallalle myönnettävä etuuskohtelu olisi rajoitettava yksinomaan Alppien alueelle, kun taas neuvosto katsoi, että järjestelmää olisi sovellettava koko Itävallan alueella. Erimielisyyksiä aiheutti myös se, millaisten kuorma-autojen pitäisi päästä kulkemaan läpi ja millaisten ei, ja parlamentti oli jälleen sitä mieltä, että kauttakulku pitäisi sallia useammille kuorma-autoille.
Kahden toimielimen näkemykset lähentyivät toisiaan sovittelumenettelyn aikana. Me hyväksyimme neuvoston näkemyksen, jonka mukaan erityisjärjestelyjä olisi sovellettava koko Itävallan alueella, samalla kun neuvosto läheni parlamentin näkemystä, mikä merkitsi sitä, että osa ajoneuvoluokista, joille ei neuvoston ehdotuksen mukaan olisi myönnetty lainkaan kauttakulkulupaa tai joihin olisi sovellettu kiintiöitä, saa nyt kulkea vapaasti Itävallan läpi. Tämä oli parlamentin ehdotuksen perusajatus, ja se koskee vain joitakin, eikä siis kaikkia, kuorma-autoja.
Lopuksi oli vielä yksi kysymys siitä, miten kiintiöiden piiriin kuuluvien kuorma-autojen määrää rajoitettaisiin, eli kuinka paljon ekopisteitä pitäisi kaikkiaan olla jaossa. Tässä asiassa parlamentti halusi osoittaa solidaarisuutta Itävaltaa ja itävaltalaisia kohtaan ja vaati ekopisteiden kokonaismäärän rajoittamista prosentuaalisesti huomattavasti. Lopulta myös neuvosto hyväksyi tämän parlamentin kannan, ja näin pääsimme sovitteluratkaisuun. Itävaltalaiset kollegamme äänestivät sitä vastaan, koska he katsoivat sääntöjen olevan kohtuuttoman tiukkoja Itävallan kannalta, kun taas muutamat muut parlamentin jäsenet, esimerkiksi baijerilainen jäsen Ferber, katsoivat sovitteluratkaisun olevan liian suopea Itävallalle ja äänestivät sen vuoksi myös sitä vastaan.
Minun täytyy sanoa sekä sovittelukomitean jäsenenä että PPE-DE-ryhmän edustajana, että lopputulos oli tasapainoinen. Sopimus, jonka saimme aikaan oli loppujen lopuksi hyvä sopimus, mistä todistaa myös se, että monet ryhmittymät, joita asia suoraan koskee, äänestivät sitä vastaan, jotkut siksi, että pitivät sääntöjä liian lievinä ja toiset siksi, että pitivät niitä liian tiukkoina.
Joka tapauksessa näin pitkällisten ja vaikeiden neuvottelujen jälkeen voin vain suositella tänään kaikille kollegoilleni, että äänestäisitte sovittelumenettelyssä saavuttamamme lopputuloksen puolesta, koska näitä sääntöjä on sovellettava asetuksen voimassaolon päättymiseen eli vuoteen 2006 asti. Jos Eurovignette-ehdotuksen hyväksymisessä edistytään sillä välin, kyseistä sopimusta sovelletaan myös Itävaltaan. Joka tapauksessa vuodesta 2006 eteenpäin Itävaltaan sovelletaan samoja sääntöjä kuin muihinkin Euroopan maihin. Keskeisin syy tähän on se, että ainakin tilastojen mukaan ympäristöindikaattorit ovat kohentuneet merkittävästi, ja kuorma-autokaluston parantumisella on ollut siinä ratkaiseva osuus. Toisin sanoen Itävallan läpi kulkevien kuorma-autojen ympäristönsuojelun taso on parantunut.
Arvoisa puhemies, suuri enemmistö PPE-DE-ryhmästä äänestää sovittelumenettelyn lopputuloksen puolesta. Olen tietenkin tietoinen siitä, etteivät kaikki jäsenet ole tyytyväisiä. Erityisesti itävaltalaisille kollegoillemme haluan sanoa, että otimme heidän kommenttinsa sekä Itävallan kantoja tiukasti puolustaneen Itävallan hallituksen näkemykset tarkasti huomioon. Emme kuitenkaan voineet mennä pitemmälle. Sama pätee kaikkien muidenkin poliittisten ryhmien edustajiin. Emme voineet myötäillä tiukemmin Itävallan kantoja, koska silloin muiden ryhmittymien edustajat olisivat aiheuttaneet meille ongelmia. Lopputulos on siis hyvä, niin hyvä kuin se voi olla, ja tästä syystä uskon, että se hyväksytään suurella ääntenenemmistöllä. 

–Huomauttaisin teille jäsen Martin, että työjärjestyksen 123 artiklan mukaan velvollisuuteni on kehottaa teitä palaamaan järjestykseen. Huomautan myös, että jos jatkatte äskeisenlaista käytöstä, jolloin joudun uudelleen kehottamaan teitä palaamaan järjestykseen, asia merkitään istuntopöytäkirjaan. Jos tällä varoituksella ei ole vaikutusta, minun on ikävä kyllä poistettava teidät istuntosalista, joten pyydän teitä lopettamaan sopimattoman käytöksenne. 
Martin, Hans-Peter (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, tein niin, koska olin tähän aamuun asti puhujalistalla, mutta sitten PSE-ryhmän johtaja poisti nimeni listalta, ja menetin siis puheoikeuteni. Menetetyn puheenvuoroni ajan halusin osoittaa ainakin symbolisesti, millaisia asioita sitoutumaton edustaja voi tässä parlamentissa puolustaa, vaikka joku hänen omasta ryhmästään estäisikin häntä puhumasta. Arvoisa puhemies, kiitän teitä kuitenkin ymmärtämyksestä. 
Puhemies.
   –Hyvä jäsen Martin, kyseessä on ryhmänne sisäinen asia, eikä sillä ole mitään tekemistä koko parlamentin kanssa. Sen sijaan teidän täytyy kehottaa ryhmänne johtajaa noudattamaan sääntöjä. 
De Palacio, Loyola,
    – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensinnäkin kiittää parlamenttia ja sovittelukomiteaa heidän tekemästään työstä ekopistejärjestelmän jatkamista koskevan ehdotuksen parissa. Erityisesti haluan kiittää jäsen Imbeniä ja esittelijä Costaa sekä neuvoston jäseniä kaikesta siitä työstä, jota he ovat tehneet koko tänä aikana löytääkseen ratkaisun neuvottelemalla jatkuvasti neuvoston kanssa yhteisymmärryksen löytämiseksi.
Haluan sanoa hyvin selvästi, ettei asiasta jää epäilyksiä, että komissio tukee tätä kompromissia. Tiedän, että Itävallan viranomaiset ja itävaltalaiset jäsenet pitävät sitä riittämättömänä, ja ymmärrän, että asia saattaa olla arkaluontoinen, sillä onhan totta, että kysymys on kauttakulusta nimenomaan Itävallan läpi. Hyvät parlamentin jäsenet, haluan kuitenkin todeta jälleen kerran, että tämä kompromissi parantaa Itävallan kauttakulkuliikenteen olosuhteita siitä yksinkertaisesta syystä, että Itävallan liittymissopimuksessa liitteenä olevan pöytäkirjan N:o 9 11 artiklan 5 kohdassa säädetään, että siirtymäkausien päättyessä – joista viimeinen on juuri päättymässä – yhteisön säännöstöä sovelletaan kokonaisuudessaan.
Viimeinen siirtymäkausi on jo käynnissä, ja se päättyy tämän kuun 31. päivänä. Näin ollen jos tätä kompromissia ei hyväksytä, vapaan liikkuvuuden periaate edellyttää, että kaikki muualla Euroopan unionissa liikennöivät kuorma-autot voisivat liikennöidä myös Itävallassa. Olemme kaikki tietoisia tämän asian erityisestä arkaluonteisuudesta ja olemme tehneet kaikkemme asian ratkaisemiseksi.
Toistan vielä, että uskoakseni Itävallan viranomaiset, itävaltalaiset parlamentin jäsenet ja mahdollisesti myös kansalaiset olisivat halunneet pitemmälle menevää suojelua – onhan tämä aihe, jota koko Itävalta seuraa hyvin tarkasti – mutta olen sitä mieltä, että näiden siirtymäkauden järjestelyjen avulla onnistumme kaikesta huolimatta säilyttämään etuoikeutetun aseman – tehdäänpä se nyt selväksi – Itävallan ympäristönsuojelun hyväksi. Todellisuudessahan kysymys on siitä, että olemme kieltämässä kaikkein saastuttavimpien kuorma-autojen kauttakulun maan läpi, vaikka samaiset kuorma-autot voivat liikennöidä – ja liikennöivät jatkossakin – kaikkialla muualla Euroopan unionissa. Toisin sanoen ohjaamme kaikkein saastuttavimmat kuorma-autot muille reiteille ja annamme vain puhtaimpien kuorma-autojen kulkea Itävallan läpi.
Mielestäni tämä on esimerkki eurooppalaisesta solidaarisuudesta, ja vaikka se teistä saattaakin vaikuttaa riittämättömältä, se on minusta kuitenkin hyvin tärkeä askel, koska näin säilytämme voimassa pistejärjestelmän, joka paitsi poistaa liikenteestä kaikkein saastuttavimmat kuorma-autot, myös rajoittaa keskinkertaisia saastepäästöjä aiheuttavien kuorma-autojen liikennettä, jolloin vain kaikkein nykyaikaisimmat ja tehokkaimmat kuorma-autot voivat kulkea vapaasti Itävallan läpi. Väittäisinkin, että kaikki saastuttavimmat ja tehottomimmat kuorma-autot liikennöivät nyt kaikkialla muualla Euroopassa.
On ehdottoman tärkeää, että parlamentti äänestää asetuksen puolesta tänään, sillä nykyisen järjestelmän voimassaolo päättyy 31. joulukuuta. Ekopisteiden jakaminen liikennöitsijöille lopetetaan 1. tammikuuta 2004 lähtien, ja siksi on välttämätöntä saada aikaan päätös, jolla uuden väliaikaisen pistejärjestelmän soveltaminen aloitettaisiin välittömästi ja mahdollistettaisiin siten kuorma-autojen kauttakulku Itävallan läpi selkeiden ja yksiselitteisten sääntöjen mukaisesti samoine rajoituksineen, joihin viittaan jälleen kerran. Olen hyvin tietoinen siitä, että tämä ei ole lopullinen ratkaisu. Lopulliseen ratkaisuun on pyrittävä ottamalla Eurovignette-järjestelmä käyttöön mahdollisimman pian.
Tänään olemme hyväksyneet sähköisen tiemaksujärjestelmän, joka koostuu teknisistä elementeistä, jotka helpottavat Eurovignette-järjestelmän luomista, ja jos me kaikki onnistumme pääsemään yhteisymmärrykseen ja osoittamaan joustavuutta, Eurovignette-järjestelmä voidaan saada hyväksyttyä jo seuraavien kolmen tai neljän kuukauden kuluessa tällä samalla parlamentin ja komission kokoonpanolla, Irlannin puheenjohtajakaudella.
Me komissiossa aiomme tehdä kaikkemme tämän tavoitteen saavuttamiseksi, ja toivon, että esittelijä Cocilovo ja parlamentti jatkavat myös työtään sen saavuttamiseksi, kuten tähänkin asti. 
Lisi (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni se, mitä jäsen Hatzidakis sanoi varsinkin esittelijän puolesta, selvitti tämän vaikean sovitteluprosessin teknistä sisältöä varsin hyvin. Arvoisan komission jäsenen sanat, joihin yhdyn täysin, kuvasivat sen sijaan hyvin tämän äärimmäisen monimutkaisen ja äärimmäisen vaikean päätöksen poliittista sisältöä, jota on vaikea kuvata muulla tavoin.
Ottaen huomioon itävaltalaisten huolenaiheet – jotka ymmärrämme, vaikka emme voikaan pitää kaikkia vaatimuksia oikeutettuina – olemme päättänyt myöntää uuden etuoikeuden – sillä siitähän on kysymys, kuten komission jäsen totesi – ja ulottaa sen koskemaan ympäristöllisesti erityisen herkkää aluetta, Alppeja, sekä koko Itävallan aluetta – jolloin siitä tulee kaksinkertainen etuoikeus. Lisäksi sen sijaan, että poikkeuksen voimassaolo olisi rajoitettu vuoteen 2004, jonka jälkeen olisi mahdollisesti katsottu mitä tehdään vuosina 2005–2006, me jatkoimme sitä automaattisesti vuoteen 2006.
Siitä juuri tässä sopimuksessa on kysymys, ja me olemme valmiit sen hyväksymään hyvin tietoisina siitä, että teemme enemmän kuin olisi velvollisuutemme. Katsomme kuitenkin myös, että Euroopan unionin edun ja koko sen perusajatuksen säilyttämisen kannalta on oikein, että teemme tämän uhrauksen. Kaikki muut vastalauseet olisivat näin ollen epäasianmukaisia. Kaiken kaikkiaan nyt on saatu aikaan kompromissi, joka on erinomainen ja paras mahdollinen kompromissi, koska siinä on otettu tasapainoisesti huomioon sekä oikeus liikkuvuuteen että ympäristön kunnioittaminen: siinä edetään asteittain, eli rangaistaan vääränlaisesta käyttäytymisestä niitä, jotka eivät ole uudistaneet raskasta tavarankuljetuskalustoaan, ja toisaalta palkitaan niitä, jotka ovat käyttäytyneet suositusten mukaisesti ottaen asianmukaisesti huomioon alueen erityisolosuhteet ja herkkyyden.
Jos joku haluaa vetäytyä tästä kompromissista, se sopii, mutta se olisi epäilemättä virhe: tämä on paras ratkaisu, joka on voitu tehdä, ja sen vuoksi kannatettava. 
Fava (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, minusta jäsen Hatzidakisin sutkautus parlamentin jäsenten tehtävän vaivalloisuudesta oli erittäin ytimekäs, ja kuvaa myös parhaiten tehtyä työtä. Tehtävä oli vaikea siinä mielessä, että teimme työtä tilapäisryhmässä neuvoston kanssa, joka oli usein huolimaton, välinpitämätön ja taipuvainen lykkäämään asioiden käsittelyä tai ratkaisemista viime hetkeen. Sovittelussa löydettiin tasapaino, jonka kaikki toimielimet saattoivat hyväksyä. Siinä on sovitettu yhteen kaksi vaatimusta, jotka haluan vielä kerrata: yhtäältä tarve varmistaa tavaroiden vapaa liikkuvuus ja perussopimuksen noudattaminen ja toisaalta ympäristön ja ihmisten terveyden suojelun tarve, mitä parlamentti pitää Itävallan tavoin erittäin tärkeänä. Tämä merkitsee pyrkimystä kestävään kehitykseen, jonka saavuttamiseen tarvitaan intermodaalisuutta, rautatietunneleiden rakentamista ja rautatiekuljetusten suosimista kuorma-autojen sijaan, jotta ongelmiin päästään tarttumaan saastumisprosessin alkuvaiheessa.
Parlamentti oli viisas pyrkiessään karttamaan liian yksinkertaisia ratkaisuja, joita jotkut äärikantojen edustajat – toisaalta liikennöitsijöiden puolustajat ja toisaalta ympäristön ja terveyden puolustajat – pyrkivät ajamaan keskustelussa. Asiat vain eivät toimi niin, kuten jäsen Lisikin sanoi. Sovittelukomitean päätelmissä korostetaan näköjään useita seikkoja, joissa on otettu tarkasti huomioon Itävallan tarpeet. Ensimmäisenä ja tärkeimpänä näistä on se, että viimeistä siirtymäkautta, jonka oli määrä päättyä lopullisesti 31. joulukuuta 2003, on jatkettu uudella siirtymäkaudella, joka ulottuu vuoden 2006 loppuun.
Kuten arvoisa komission jäsen totesi, koska suurin osa saastuttavista kuorma-autoista jatkaa liikennöintiään eri puolilla Eurooppaa, Itävalta säästyy tosiasiassa tilanteelta, josta muut maat kärsivät jatkossakin. Itävallan pyynnöstä asetuksen ja ekopistejärjestelmän soveltamista on laajennettu koko Itävallan alueeseen eikä pelkästään Alppien soliin; ennen kaikkea kiintiövaihtoehto, josta päätettiin erinomaista työtä tehneen komission ehdotuksen pohjalta, on vaihtoehto, joka kaikkein lähimmin täyttää Itävallan vaatimukset.
Komissio ansaitsee kiitokset työstään ja samoin parlamentti ansaitsee kiitokset tasapainottelustaan tässä vaikeassa tehtävässä. Meille on kerrottu, että Itävalta haluaa lakata hyödyntämästä poikkeusta, joka sille on sallittu tähän asti. Toivomme, että näin ei käy ja että parlamentin erinomaiselle työlle annetaan sen ansaitsema arvo. Näistä syistä voin kahden vuoden työn jälkeen ilmoittaa teille, että ryhmämme äänestää sovittelussa aikaansaadun lopputuloksen puolesta. 
Sterckx (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, ekopisteistä sopimukseen pääseminen ei ollut helppoa. Haluan kiittää kollegaani Costaa hänen ponnisteluistaan tällä alalla sekä hänen edeltäjäänsä, aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puheenjohtajana toiminutta jäsen Caveria, joka on myös tehnyt ahkerasti työtä tämän asian parissa. Kompromissin löytyminen ja Itävallan liittymisen yhteydessä luodun siirtymäkauden järjestelmän muuttaminen yleisemmäksi järjestelmäksi vaati todellakin suuria ponnisteluja. Vaikka annankin täyden arvon Itävallan erityisongelmille ja tavalle, jolla maa on pyrkinyt löytämään ratkaisun niihin, mielestäni mihinkään jäsenvaltioon ei kuitenkaan voida soveltaa pysyvää poikkeusta tällä alalla. On kuitenkin selvää, että yhtäältä yleisten ympäristöongelmien ja Itävallan maantieteellisen aseman ja toisaalta tavaroiden vapaan liikkuvuuden välille on löydettävä tasapaino. En usko näiden kahden asian tasapainottamisen olevan helppoa. Voisimme puuhastella hienoja teorioita tästä aiheesta, mutta loppujen lopuksi käytännössä on joskus tehtävä vaikeita päätöksiä. Minusta on äärimmäisen tärkeää, että katsomme asioita myös pitemmällä tähtäimellä ja pyrimme laatimaan asetuksen, joka kattaisi Alppien kauttakulkuliikenteen yleisemminkin. Meidän olisi tarkasteltava tätä ongelmaa myös Eurovignette-järjestelmästä laaditun Cocilovon mietinnön yhteydessä. Joka tapauksessa pidämme sovittelumenettelyssä aikaansaatua ratkaisua hyväksyttävänä. Ryhmäni kannattaa sitä. Olen kuitenkin hieman huolissani lausunnoista, joita Itävallan ministeri on esittänyt sovittelun jälkeen. Mielestäni senkaltaiset lausunnot ovat omiaan mutkistamaan asioita entisestään sen sijaan, että ne auttaisivat ratkaisun löytämisessä. 
Blak (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, meillä on nyt edessämme sovittelukomitean ratkaisu, joka koskee kauttakulkua Itävallan läpi. Puhun ryhmäni, GUE/NGL-ryhmän, puolesta. Ryhmämme vastustaa tätä kompromissia, koska se merkitsisi ympäristön tilan yleistä heikkenemistä. Lukiessani ehdotusta totesin sen kuitenkin hyödylliseksi kompromissiksi, jossa parlamentti on saanut suuren osan toiveistaan läpi. Ympäristönäkökohtien ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden kunnioittamisen välille on löydetty hyväksyttävä tasapaino. Ehdotus merkitsee sitä, että ekopistejärjestelmän soveltamista voidaan jatkaa koko vuoden 2004, ja sitä on mahdollista jatkaa vielä vuosina 2005 ja 2006. Siihen mennessä olemme toivottavasti viimein saaneet aikaan koko EU:n kattavan tiemaksujärjestelmän. Ennen kuin pääsemme siihen asti, jäljellä on kuitenkin vielä lukuisia ongelmia, jotka sekä kompromissin vastustajien että sen kannattajien on otettava huomioon Itävallan suhteen. Jos aiomme päästä lopullisesti niskan päälle saasteongelmassa, meidän on omaksuttava kokonaan uudenlainen ajattelutapa. Meidän on siirrettävä tavarakuljetukset maanteiltä rautateille. Nykyisellään ei kapasiteetin lisäämiseen näytä juuri olevan halukkuutta, mutta kuten muutenkaan maailmassa, tässäkään asiassa mitään ei saa ilmaiseksi. Tämä merkitsee sitä, että itävaltalaiset on velvoitettava keskittymään rautateiden kapasiteetin lisäämiseen koko Itävallan alueella. Kuten sanoin, GUE/NGL-ryhmä vastustaa sovittelukomitean ehdotusta, mutta itse henkilökohtaisesti äänestän sen puolesta.
Haluaisin myös sanoa kollegalleni, joka pisti pystyyn mielenosoituksen täällä parlamentissa, että minusta on hienoa, että hän on jo aloittanut vaalikampanjansa, mutta hänen olisi kyllä parempi osoittaa mieltään kotona Itävallassa kuin täällä parlamentissa, vaikka silloin häntä ja hänen tyhjänpäiväistä mielenosoitustaan ei tietenkään valokuvattaisi. 
Voggenhuber (Verts/ALE ).
   – Kiitoksia, arvoisa puhemies, hyvät kollegat. Itävallassa maan hallitus, parlamentti, koko väestö, kaikki puolueet ja lehdistö ottivat sovittelukomitean päätöksen vastaan suuttumuksen ja tyrmistyksen sekaisin tuntein. Vaalikampanjoinnista tuskin voidaan puhua tässä yhteydessä. Uskon, että voisimme tänään täyttää tämän salin tyhjät tuolit tuhatkertaisesti ihmisillä, jotka haluaisivat kertoa teille suuttumuksestaan ja tyrmistyksestään. Tämä on ensimmäinen kerta unionin oikeushistoriassa, kun jäsenvaltion elintärkeitä etuja on kohdeltu tällä tavoin. Monet teistä puhuvat pitkämielisyydestä – ajatelkaa: Itävaltaa kohtaan osoitetaan pitkämielisyyttä, etuoikeuksia myönnetään, poikkeusjärjestelyjä jatketaan. Puhuessaan tuohon sävyyn monet teistä näyttävät luulevan, että me pystytimme Alpit aivan kiusallamme ja ripottelimme maaseutumme täyteen mantereen herkimpiä kasveja, jotta voisimme lietsoa kansallista hysteriaa.
Itävaltalaiset sen sijaan näkevät asiaan liittyvän valtavan vaaran, eikä siinä ole kysymys vain Itävallan eduista. Kysymys on vaarasta, että oikeudesta tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen, jota me kaikki sinällään kannatamme, on tulossa uskonnollissävytteinen oikeus, joka rikkoo ihmisten oikeutta terveyteen ja ympäristönsuojeluun, ja että me toteutamme nyt vain tukitoimia, mutta emme takaa ihmisille heidän perusoikeuttaan terveyteen ja ympäristöön.
En kommentoi enempää tätä loputonta tarinaa ja sen säälittäviä seurauksia. Sen sijaan, arvoisa puhemies, te nostatte tänään esiin oikeuspoliittisen kysymyksen. Käännätte ympäristökonfliktin, ekokatastrofin, oikeudelliseksi konfliktiksi, joka on vertaansa vailla historiassa. Itävalta ei halua tällaista ratkaisua. Kukaan ei halua sitä. Haluatteko todella viedä tämän asetuksen väkisin läpi vastoin tämän maan tahtoa, vaikka tämä asetus on vain silmänlumetta, huijausta, jolle Itävalta ei tule antamaan tukeaan? Onko tämä todella aikomuksenne?
Van Dam (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, itävaltalaisen kollegamme haltioituneen puheenvuoron jälkeen minun on varmaankin syytä palata takaisin maan kamaralle, vaikka ymmärränkin asiaan liittyviä tunteita. Ensi joulukuun 31. päivänä poikkeuksellisen ekopistejärjestelmän voimassaolo päättyy. Tänä vuonna olemme kuluttaneet paljon aikaa kiistelemällä siitä, pitäisikö järjestelmää jatkaa, ja jos pitäisi, niin miten.
Ensimmäiseen ja toiseen käsittelyyn laaditussa mietinnössä asiaa käsiteltiin selkeästi. Parlamentti ei halunnut muuta kuin siirtymäkauden järjestelmää, jolla nykyisestä ekopistejärjestelmästä siirryttäisiin tilanteeseen, jossa ulkomaalaiset kuorma-autot saisivat myös vapaan kauttakulkuoikeuden Itävallan läpi. Tämä ei kuitenkaan näyttänyt olevan se, mitä Itävallalla oli mielessä. Neuvosto oli alunperin samoilla linjoilla.
Nyt kun sovittelumenettely on saatu päätökseen, näyttää siltä, että neuvosto ja parlamentti ovat loppujen lopuksi päässeet yhteisymmärrykseen pääkohdista. Kompromissi käsittää järjestelmän, jossa kaikkein saastuttavimmat ajoneuvot kielletään ja puhtaiden käyttöön rohkaistaan, samalla kun jaossa olevaa pistemäärää vähennetään vuosittain. Tämä on realistinen kompromissi, kun otetaan huomioon, millaisessa ristiriidassa keskenään ovat toisaalta tarve suojella Alppien aluetta – joka todellakin on haavoittuvainen – ja toisaalta tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaate – joka on kuitenkin todellisuutta Euroopan unionissa. Tästä syystä olimme katkerasti pettyneitä, kun Itävalta ilmoitti aikomuksensa lakkauttaa ekopistejärjestelmä 1. päivästä tammikuuta 2004 lähtien.
Tässä keskustelussa haluaisin esittää kolme vetoomusta. Ensinnäkin Itävallalle, että se näkisi, millaisia pitkällisiä keskinäisiä vihamielisyyksiä sen asenne saattaa synnyttää. Tarpeettomat sisäiset kahnaukset ovat kaikkea muuta kuin rakentavia.
Toiseksi haluaisin kehottaa komissiota seuraamaan tarkasti, ovatko Itävallan mahdolliset toimet, joilla se saattaa vaarantaa tavaroiden vapaan liikkuvuuden, luvallisia.
Kolmanneksi haluaisin kehottaa kollegojani tarkistamaan Eurovignette-direktiivin viipymättä. Uudessa muodossaan se saattaisi tarjota ratkaisun tämänhetkiseen umpikujaan. Olen tyytyväinen neuvoston kanssa aikaansaatuun kompromissiin, ja näin ollen tuemme sitä lämpimästi. 
Kronberger (NI ).
   – Arvoisa puhemies, huomenna äänestämme mietinnöstä, jossa ei enää käsitellä alkuperäistä ongelmaa eli ilmakehän saasteiden vähentämistä Itävallan läpi kulkevan kauttakulkuliikenteen laadullisen ja määrällisen rajoittamisen avulla.
Sovittelukomitean aikaansaama lopputulos on se, että ekopistejärjestelmän piiriin jääville ajoneuvoille on tarjolla enemmän ekopisteitä kuin ne todellisuudessa tarvitsevat. Lopputulos on, että tämä järjestelmä ei itse asiassa enää rajoita millään tavalla Itävallan läpi kulkevaa kauttakulkuliikennettä ja on siten täysin hyödytön. Lisäksi Itävaltaa vaaditaan ottamaan käyttöön kallis laskentajärjestelmä, joka on teknisesti lähes mahdoton toteuttaa ja aiheuttaa vain kustannuksia eikä tuo minkäänlaisia ekologisia hyötyjä. Tätä taustaa vasten se, että järjestelyä sovelletaan vain kolme vuotta ja Alppien solien lisäksi koko Itävallan alueella, on täysin epäoleellista.
Tällaiseen järjestelyyn suostuminen olisi silkkaa typeryyttä ja vahingoittaisi viime kädessä tämän parlamentin asemaa. Siksi pyydänkin teitä hylkäämään mietinnön huomenna. Se päätyisi järjettömien päätösten listan jatkoksi, ja se lista on jo nyt riittävän pitkä. Jokaisella tälle mietinnölle annetulla kyllä-äänellä me, Euroopan parlamentti, teemme itsemme yhä enemmän naurunalaisiksi vain puolta vuotta ennen vaaleja. 
Rack (PPE-DE ).
   – Costan mietinnöstä käytävä keskustelu ja sitä koskeva päätöslauselma tekevät päivästä synkän yhdelle jäsenvaltiolle, nimittäin Itävallalle. Maamme ja sen kansalaiset tallataan piittaamattomasti muiden jalkoihin, sananmukaisesti. Mutta päivä ei ole synkkä vain Itävallalle; tämän aiheen kanssa Euroopan parlamenttikin leikkii maineellaan ja pelaa uhkapeliä kansalaisten ja ympäristön eduilla, jotka se on luovuttanut äänekkäiden ja väsymättömien lobbaajien käsiin. Juuri Euroopan parlamenttihan muutti komission alkuperäistä lainsäädäntöehdotusta suurella enemmistöllä ja vei väkisin oman kantansa läpi.
Sovittelumenettelyn lopputulos on, että Itävallan läpi kulkevaa kauttakulkuliikennettä ei valvota enää millään tavalla. Ympäristövahinkoja ei rajoita enää mikään eikä paikallisväestölle ole tarjolla suojaa. Käsky kuuluu: "Tie auki vapaille kuorma-autoille". Jos se on jonkinlainen myönnytys Itävallalle, niin kuin jotkut ovat sanoneet, voin vain todeta: Luoja varjelkoon meidät tuollaisilta ystäviltä! Näissä olosuhteissa ei ole epäilystäkään siitä, etteivätkö itävaltalaiset hylkää asetusehdotusta. Pyydämme niitä kollegojamme, jotka ovat huolissaan Euroopan parlamentin maineesta toimielimenä, joka on lähellä kansalaisiaan ja suojelee ympäristöä, tukemaan meitä tässä.
Olipa äänestyksen tulos mikä tahansa, ongelmat eivät sillä ratkea. Itävallalla on edessään suuria vaikeuksia uusien sääntöjen täytäntöönpanossa, ja kansalaisilla tulee olemaan vaikeuksia elää uusien sääntöjen kanssa.
Voin nähdä yhden positiivisen seikan koko tässä kehityksessä: ensi vuonna keskustelemme täällä infrastruktuurin käyttömaksuja koskevasta direktiivistä. Sitä sovelletaan koko Itävallan alueeseen. Kysymys ei enää ole erityispalveluksista yhdelle maalle ja sen kansalaisille. Sitten näemme, kuinka tämä parlamentti ja sen jäsenet äänestävät: kansalaisten ja ympäristön ystävinä vai niin kuin äänekkäät ja väsymättömät lobbaajat haluavat. Eurooppalaiset äänestäjät ilmaisevat kiitollisuutensa 13. kesäkuuta. 
Swoboda (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, seison nyt tässä itävaltalaisen parlamentin jäsenen ominaisuudessa, mutta myös henkilönä, joka on aina puolustanut ympäristöä, sekä liikenneasioista vastaavana Wienin kaupunginvaltuutettuna, joka uskoi, ettei taloudellinen kasvu ja liikenteen kasvu saisi tapahtua ympäristön ja terveyden kustannuksella.
Ehkä olemme joskus esittäneet kauttakulkusäännöt Itävallan etuoikeutena tai Itävaltaa varten luotuna erityisjärjestelynä. Se olikin erityisjärjestely, mutta sillä oli erityinen uraauurtava tehtävä koko Euroopan kannalta. Tämä kauttakulkua koskeva sääntö on muuttanut raskasta tavarankuljetuskalustoa koko Euroopassa. Kalustoa on nykyaikaistettu, sitä on muutettu entistä ekologisemmaksi eli ympäristöystävällisemmäksi, jos niin voidaan sanoa. Juuri tämä kehitys on nyt lopetettu ennenaikaisesti. Esittelijä, joka ei valitettavasti ole paikalla, teki ainakin jossakin vaiheessa, esityksen, joka vielä kannusti muutoksiin. Mielenkiintoista muuten, että tämä on jo toinen kerta, kun keskustelemme ekopistejärjestelmästä niin, ettei esittelijä ole paikalla. Hänen edeltäjänsäkään ei ollut paikalla, mikä osoittaa kuinka vakavasti tämä asia joskus otetaan. Sitten tällaiset ehdotukset hävisivät taas. "Siirtymäkauden järjestelmä", joka meillä nyt on, ei enää kannusta ympäristön kannalta haitallisimpien kuorma-autojen vaihtamiseen ympäristöystävällisemmiksi. Se on suurin varjopuoli ja sitä me Itävallassa pidämme ongelmallisimpana asiana tässä uudessa järjestelmässä.
Tässä yhteydessä viitataan aina infrastruktuurin käyttömaksuja koskevaan direktiiviin. Voin jo nyt kuvitella, millaisia argumentteja direktiivistä esitetään. Jos tarkastelemme Cocilovon ehdotusta, on selvää, että hän ei edes halua sitä mitä komissio ehdottaa. Meidät yritetään pitää tyytyväisinä aina uusilla ehdotuksilla. Sen sijaan tarvitsisimme yleissäännön. Pidän asetusta tervetulleena, mutta mielestäni se ei ole riittävä. Mutta kun tämä parlamentti ja tietyt ryhmät ja erityisesti tietyt jäsenet typistävät sitä vielä entisestään eivätkä halua edes hyväksyä komission ehdotusta liikenteen ohjaamisesta maanteiltä rautateille, siinä tapauksessa minun mielestäni koko asetuksessa ei ole mitään järkeä. Se on kantani.
Johtopäätöksenä pyytäisin kollegojani hylkäämään huomenna ehdotuksen, sillä se on huijausta. Pyydän kollegojani todella pohtimaan asiaa uudelleen ja sanomaan "ei" tällaiselle näennäisratkaisulle. Itävalta tarvitsee todellista ratkaisua, ja sellaista meillä ei nyt ole tarjolla. Toivon, että saamme suuremman tuen infrastruktuurin käyttömaksuja koskevan direktiivin taakse kuin minkä tässä tapauksessa saimme.
Bouwman (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, vaikka neuvotteluissa onkin saatu aikaan edistystä, minusta se ei ole todellakaan tarpeeksi. Vaadimme suojaa koko Itävallan alueelle, ja se on hyväksytty. Eniten saastuttavia kuorma-autoja koskeva tarkistus – ympäristöystävällisiä kuorma-autojahan ei nimittäin ole olemassa – on hyväksytty. Se on välttämätön edellytys. Meluhaittoja ei ole otettu huomioon. Lyhyesti sanottuna jäljellä on vielä kasapäin ongelmia. Olen huomauttanut aiemminkin tämän prosessin kuluessa – ensimmäisessä käsittelyssä, toisessa käsittelyssä, edellisissä keskusteluissa – että meillä on vastassamme demokratiaan liittyvä ongelma, kuten vierustoverinikin totesi.
Siitä syystä Itävallan on mahdotonta hyväksyä asetusta. Itävalta onkin huomauttanut, että seuraavien parin vuoden aikana, osittain uusien jäsenvaltioiden liittymisen seurauksena, Itävallan läpi kulkevan liikenteen määrä saattaa hyvinkin kaksinkertaistua, ellei jopa nelinkertaistua. Lopulta se päätti yksipuolisesti poistaa ekopistejärjestelmän käytöstä 31. joulukuuta. Koska tämä pakottaa meidät pohtimaan, mitä tehdä seuraavaksi, kysyisin komission jäseneltä, kuinka hän näkee tilanteen kehittyvän 22. joulukuuta pidettävässä neuvoston kokouksessa. Loppujen lopuksi jos Itävalta pysyy kannassaan, en tiedä mitä meidän pitäisi tehdä tämän päätöksen kanssa. 
Vatanen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, arvoisat kollegat, pisteet elämässä ovat yleensä hyviä asioita, mutta nämä pisteet ovat valitettavasti ristiriitaisia. Arvostettu kollegamme Swoboda totesi juuri, että Itävalta haluaa enemmän. Minun kaikki sympatiani ovat itävaltalaisten puolella, mutta hyvät ystävät, me emme ole Wienissä, emme ole Itävallan parlamentissa, olemme Euroopan parlamentissa!
Voimmeko asettaa itsellemme kysymyksen, että Eurooppa haluaa enemmän? Totta kai. Jos minä olisin syntynyt itävaltalaiseen laaksoon, ongelma näyttäisi juuri siltä kuin teidän kannaltanne katsottuna. Mutta jos me katsomme koko Eurooppaa, tavarat kulkevat kuitenkin Etelä-Euroopan ja Pohjois-Euroopan välillä. Jos ne eivät kulje suoraa tietä, jos ne eivät kulje mahdollisimman edullista tietä, ne löytävät oman tiensä jotain muuta kautta. Kokonaismatkat pitenevät, tiet kuluvat enemmän, kokonaissaastutus lisääntyy.
Meidän on hyväksyttävä se, että EU:n sisällä meidän täytyy pitäytyä yhteisiin sääntöihin, vaikka onkin trendikästä – ymmärrän täysin sen – pukea protektionismi ekopisteiden taakse, mutta meidän täytyy nähdä metsä puilta. Meidän täytyy nähdä kuuluisan englantilaisen sanonnan mukaisesti the bigger picture, koska jos me toteutamme kuljetukset Euroopassa kalliisti, niin että kokonaissaastutus lisääntyy, kuka sen maksaa? Sen maksaa aina loppukuluttaja, se eurooppalainen ihminen, joka tienaa tuhat euroa kuukaudessa.
Mikä olisi ratkaisu? Mahdollisimman vähän saastuttaviin kuorma-autoihin siirtyminen ja tietenkin, mikäli mahdollista, rautateiden käytön lisääminen. Me tiedämme käytännössä, että niiden kapasiteetti ei riitä, mutta teemme parhaamme. Me tarvitsisimme verohelpotuksia moderneimpiin kuorma-autoihin siirtymiseksi, mutta sooloilu ei sovi silloin, kun rakennamme yhteistä Eurooppaa. Meidän täytyy nähdä se, että kokonaisetu on yksityisen eurooppalaisen etu. 
Ferber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, miksi sopimukseen pääseminen oli niin vaikeaa? Siksi, että tehtävänämme oli löytää ratkaisu maalle, joka ei itse ole osallistunut rakentavasti koko prosessiin. Siitä lähtien kun neuvoston päätöksiä käsiteltiin ensimmäistä kertaa täällä parlamentissa, olemme tienneet, mitä Itävalta ei halua. Sen sijaan tänäkään päivänä en tiedä, mitä Itävalta haluaa. Tiedän vain, että kompromissikaan ei kelpaa sille. Pyydän teiltä ymmärrystä, kun sanon, että olemme käsitelleet tätä asiaa aivan vakavalla mielellä. Kuinka voimme löytää ekopistejärjestelmälle jatkojärjestelyn, joka tekee oikeutta Itävallan legitiimeille eduille, jos Itävalta ei itse osallistu päätöksentekoprosessiin? Voin vain sanoa, että minä ja ryhmäni hyväksymme kompromissin, vaikka sanomalehdissä ja parlamentin pöytäkirjassa ja lehdistötiedotteissa sanottiin minun äänestäneen sitä vastaan; äänestin vain pistemäärää vastaan, koska mielestäni 6,9 miljoonaa oli liian alhainen määrä. Komissiolla oli myös muita laskelmia, mutta en saanut näkemyksiäni läpi parlamentin valtuuskunnassa. Näin ollen luonnollisestikin kannatan saavutettua kompromissia.
Todetessaan, että olemme onnistuneet nykyaikaisen teknologian käyttöönotossa Euroopassa, jäsen Swoboda oli oikeassa, paitsi yhden maan osalta. Haluaisin toistaa sen tässä yhteydessä: ekopistejärjestelmän ansiosta Etelä-Saksan ja Pohjois-Italian teillä kulkevat kuorma-autot ovat nykyaikaisempia kuin Itävallassa rekisteröidyt, koska Itävalta ei käytä ekopistejärjestelmää. Itävalta olisi voinut näyttää tässä hyvää esimerkkiä omilla kansallisilla säännöillään. Euro 3 ja Euro 4 -moottoriluokituksen käyttöönottoa koskevassa direktiivissä säädettiin tästä, eli verokannustimien käytöstä raskaan tavarankuljetuskaluston uudistamisen tukemisessa. Silloin suuri osa siitä, mitä meille on täällä tänään niin tunteikkaasti paasattu, olisi paljon helpompi uskoa. Toivon, että kompromissi saa taakseen suuren enemmistön huomenna. 
Santini (PPE-DE ).
   – Kahdeksan vuoden kiihkeän keskustelun jälkeen ekopistekiistan ratkaisu on lopultakin näköpiirissä. Sovittelukomitean ratkaisua on todellakin pidettävä myönteisenä, koska se palauttaa tasapainon tilanteeseen, jossa Itävallassa sovelletaan järjestelmää, joka rajoittaa raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen liikennettä, kun nämä samat ajoneuvot voivat kuitenkin liikennöidä vapaasti kaikkialla muualla, Ranskan ja Italian Alpit mukaan luettuina, ilman että niiltä peritään ympäristömaksuja. Toistan: myös Alppien alueella, ja tässä osoitan sanani erityisesti itävaltalaiselle jäsenelle, joka puhui kuin Alpit olisivat itävaltalaisten omaisuutta.
Kuitenkin meidän ongelmamme ovat aivan samanlaisia kuin ne, mistä Itävalta valittaa, ja ympäristövahingot ovat samanlaisia. Me kaikki kannatamme vuoristojemme ja maidemme suojelemista liialliselta raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen liikenteeltä, mutta ei ongelmaa ratkaista siirtämällä saastelähteitä muualle. Se ei myöskään ole mikään lohdutus, että ympäristövahingoista joutuu maksamaan erittäin korkeita sakkomaksuja, joilla saadaan kuljetusyritykset, etenkin pienimmät ja heikoimmat, polvilleen. Haittojen määrä pysyy kuitenkin samana sakkomaksuista riippumatta. Olen samaa mieltä jäsen Lisin kanssa: tämä ratkaisu on paras mahdollinen kompromissi, ja sen pitäisi tyydyttää myös Itävaltaa. Saattaa kuitenkin olla, että Itävalta oli liian tottunut tilanteeseen, tai ehkäpä se ei ollut tarpeeksi tottunut, riippuu miltä suunnalta asiaa katsoo.
Mitä meidän sitten pitäisi tehdä tässä kriittisessä tilanteessa? Meidän on alettava työskennellä määrätietoisesti Euroopan laajuisten verkkojen kehittämiseksi. Näistä tärkeimpiä ovat Brennerin tunneli sekä Münchenin ja Veronan välisen rautatiekäytävän nykyaikaistaminen neliraiteiseksi suurnopeusjunaradaksi, jotta saadaan luotua aito rautatievaihtoehto maantiekuljetuksille. Meidän on kuitenkin tehtävä asiat hyvin selviksi intermodaalisuutta toteuttaville yrityksille. On totta, että intermodaalisuutta toteutetaan tälläkin hetkellä suhteellisen tyydyttävästi, mutta hintojen, aikataulujen ja palveluiden on oltava aidosti kilpailukykyisiä ja houkuttelevia – tai pikemminkin vakuuttavia – jotta se vetäisi kaiken liikenteen maanteiltä rautateille. 
Pex (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, vaikka luonnollisestikin ymmärrän Itävallan ja itävaltalaisten parlamentin jäsenten kantoja, pidän kuitenkin henkilöiden ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta yhtenä Euroopan unionin tärkeimmistä saavutuksista.
Ottaessaan vastaan unionin jäsenyyden Itävalta sai jäsenyysehtoihinsa poikkeuksen, jonka voimassaolon oli määrä loppua tämän vuoden joulukuun 31. päivänä. Neuvosto ja parlamentti sopivat poikkeuksellisesti sovittelukokouksessa tämän poikkeusjärjestelyn jatkamisesta vuoden 2006 loppuun.
Vapaan liikkuvuuden periaatteen kannalta tämä ei ollut viisas päätös. Itävallan olosuhteet huomioon ottaen katson kuitenkin, että se on hyväksyttävä kompromissi vapaan liikkuvuuden periaatteen ja ympäristönäkökohtien välillä.
Itse asiassa kannatan ajatusta, että kestävälle liikenteelle pitäisi aina olla sijaa. Viimeisimmässä sovittelukokouksessa Itävallan liikenneministeri vaimensi iloani sopimuksesta. Minusta on väärin kieltäytyä toteuttamasta juuri tehtyä demokraattista päätöstä. Lehdistön tavasta raportoida viime viikonlopun Eurooppa-neuvostosta voisi päätellä, että tästä tunteenpurkauksesta on tullut Itävallan hallituksen virallinen kanta. Vaikka kehotankin hyväksymään saavutetun kompromissin, ihmettelen, millaisia seurauksia tällä demokraattisesti tehtävällä päätöksellä on.
Haluaisin kuulla komissiolta, millä tavoin vapaa kauttakulku Itävallan läpi voidaan taata ympäristön pilaantumiseen liittyvistä kysymyksistä saavutettuun kompromissiin sisältyvien säännösten puitteissa, jos Itävallan hallitus päättää jättää tämän sopimuksen huomiotta ja olettaa voivansa säännellä asiaa niin kuin parhaaksi näkee. Näkeekö komissio mitään mahdollisuuksia saada tässä vaiheessa Itävallan hallitusta vakuuttuneeksi aikaansaadun sopimuksen eduista – sopimuksen, joka kuitenkin rohkaisee puhtaampien ajoneuvojen käyttöön kauttakulkuliikenteessä? 
Jarzembowski (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, haluaisin vielä selvittää joitakin täällä esitettyjä lausuntoja. Kuunnellessani itävaltalaista jäsentä, joka puhui perusoikeudesta terveyteen, jonka me nyt tallaamme jalkoihimme, tuli mieleeni, hyvät kollegat, että haluaisinkin vaatia välittömästi tavarajunien kulun lopettamista yöaikaan, koska ihmisten terveys vaarantuu, kun tavarajunat kolistelevat öisin kaupunkien ja kylien läpi aiheuttaen kauheaa meteliä. Tai voisin vaatia itävaltalaisia sulkemaan hiihtokeskuksensa, koska voin vakuuttaa teille pystyväni löytämään tarpeeksi asiantuntijoita, jotka osoittaisivat, että matkailuun liittyvät toiminnot hiihtokeskuksissa ovat haitaksi ihmisten terveydelle ja ympäristölle. Kannattaisi varoa liioittelemasta puheissaan.
Me pyrimme aina tasapainoisiin oikeudellisiin ratkaisuihin: meidän tehtävänämme on saattaa erilaiset oikeudelliset edut keskenään tasapainoon. Mielestäni tämä kompromissi, joka on saatu aikaan pitkien keskustelujen jälkeen, on tasapainoinen ratkaisu. Kompromissi nimittäin kieltää kaikkein saastuttavimpien kuorma-autojen kauttakulun. Jos kompromissia ei hyväksytä, kaikki saastuttavat kuorma-autot saavat ajaa Itävallan läpi – ei vain kreikkalaiset kuorma-autot, jotka te, hassua kyllä, haluatte sallia, vaikka ne ovat maanteiden saastuttavimpia ajoneuvoja.
Tämä on vain yksi esimerkki, jolla pyrin osoittamaan ensinnäkin sen, että teidän oma kantanne ei ole aivan niin kunniakas kuin miltä se vaikuttaa, ja toiseksi, että tässä kompromississa on hyviäkin puolia.
Lopuksi toteaisin, että kannattaa aina katsoa, millä asialla ratsastaa. Muistakaa, että vuonna 1994 valtioiden ja hallitusten päämiehet nimesivät Brennerin tunnelin rakentamisen yhdeksi 14:stä ensisijaisesta hankkeesta. Vielä viime vuonna teidän omissa itävaltalaisissa suunnitelmissanne arvioitiin, että Brennerin tunneli valmistuisi vuoteen 2021 mennessä. Vastauksena tämän parlamentin ja muiden painostukseen Itävalta on nyt päättänyt aikaistaa Brennerin tunnelin rakentamista vuoteen 2012. Ihmisten, jotka vaativat oikeutta näkemyksilleen, kannattaisi olla varovaisia ja miettiä, ovatko he todella sellaisia pyhimyksiä kuin luulevat olevansa.
De Palacio, Loyola,
   . – Arvoisa puhemies, ensinnäkin jäsen Swoboda on oikeassa todetessaan, että ekopistejärjestelmä hyödyttää kaikkia, koska se nopeuttaa kuorma-autokannan uudistamista. Toiseksi on totta, että järjestelmä säilyy voimassa, vaikkakaan ei siinä muodossa kuin arvoisa jäsen olisi halunnut. Näin ollen koska ekopistejärjestelmä säilyy, mikä merkitsee erityissuojelua koko Itävallan alueelle – mikä on hyvin merkittävää – pyytäisin parlamenttia tukemaan tätä ehdotusta, ja muistuttaisin samalla, että yhteispäätösmenettelyssä neuvottelijana ja toimijana ei ole komissio, vaan parlamentti ja neuvosto. Komission ainoana tehtävänä on pyrkiä helpottamaan sopimuksen syntymistä. 
Puhemies.
   –Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30. 
Puhemies.
   –Esityslistalla on seuraavana Lisin laatima Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0464/2003) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta (PE-CONS 3676/2003 – C5-0518/2003 – 2001/0305(COD)). 
Lisi (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä lennolle pääsyn epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta matkustajille annettavaa korvausta ja apua koskeva komission ehdotus on – toivottavasti – tullut lopulta matkansa päähän. Ennen kuin menen yhtään pidemmälle, minun on sanottava, että mielestäni sovittelu on tuottanut parhaan mahdollisen lopputuloksen, kun otetaan huomioon, että prosessi on ollut yhtä vaikea ja monimutkainen kuin se, josta äsken keskustelimme.
Esitän nyt lyhyen yhteenvedon tämän sovittelumenettelyn keskeisimmistä kohdista. Menettelyssä keskityttiin niihin asioihin, joita ei ollut pystytty ratkaisemaan ensimmäisessä ja toisessa käsittelyssä, mutta haluaisin myös korostaa sitä keskeistä ja hyvin yksinkertaista ajatusta, johon koko kompromissi perustuu. Toisin sanoen meidän on nähtävä lentomatkustajien oikeudet osana laajempaa kokonaiskuvaa, osana koko lentoliikenteen järjestelmää; järjestelmää, jossa kaikki alan toimijat, niin valvontaviranomaiset, hallintoviranomaiset, lentoyhtiöt kuin matkustajatkin, ovat toisistaan riippuvaisia. Näin ollen paras keino taata matkustajien oikeudet on varmistaa tämän järjestelmän esteetön toiminta: varmistaa, etteivät säännöt, joita haluamme ottaa käyttöön, vaikeuta tämän äärimmäisen herkän ja laajamittaisen mekanismin toimintaa.
Kuten jäsenet muistanevat, komission alkuperäinen ehdotus antoi aihetta monenlaiseen huoleen. Parlamentti pyrki vastaamaan näihin huolenaiheisin hyväksymällä 40 tarkistusta. Sitten saatiin neuvoston yhteinen kanta, jonka välittömästi totesimme parantaneen tekstiä, erityisesti korvauksen suuruutta koskevan hankalan kysymyksen osalta, vaikka taas toisilta kohdin parlamentin ehdotuksia ei ollut noudatettu.
Mitkä olivat tärkeimmät näistä kohdista? Niitä olivat ne, jotka koskivat menettelyjä, joilla matkustajille annettavaa eritasoista apua olisi tarkoitus toteuttaa lentojen peruuntuessa tai viivästyessä pitkään. Näiden kahden kohdan – lentojen pitkäaikaisen viivästymisen tai peruuttamisen – osalta olen sitä mieltä, että nyt saavuttamamme tulos vastaa suurelta osin sitä, mitä parhaat lentoyhtiöt jo nyt tarjoavat matkustajilleen vapaaehtoisesti. Se tuo mukanaan vain yhden uuden elementin; se nimittäin takaa matkustajille varmuuden näistä oikeuksista, rajattoman varmuuden, vaikka poikkeuksellisia olosuhteita ei olekaan suljettu pois.
Me todellakin saimme neuvoston vakuuttuneeksi omista kannoistamme, ja parlamentti on tyytyväinen tähän saavutukseen. Jäljellä on siis vain yksi viesti, joka meidän on tehtävä selväksi: "Arvoisat matkustajat, emme voi taata teille monia oikeuksia, voimme taata vain muutamia, mutta ne, jotka takaamme, ovat varmoja, niihin ei liity mitään ehtoja". Olisi todellakin virhe ja sitä paitsi täysin hyödytöntä nostattaa odotuksia ja sitten nähdä lentoyhtiöiden epäävän nämä oikeudet ja murskaavan odotukset omalla toiminnallaan. Tarkoitan nyt kaikkein perusluonteisimpiakin oikeuksia, kuten esimerkiksi oikeutta saada juotavaa, soittaa pari puhelua tai ottaa yhteyttä ystäviin tai sukulaisiin.
Siksi olemme luoneet mekanismin, jolla otetaan käyttöön kolmiportainen jako palveluille, joita matkustajille on tarjottava, ja mikä tärkeintä, se kattaa kaikenlaiset palvelut: vähimmäispalveluista – lentokentillä tarjottavasta avusta, jos lento peruuntuu tai viivästyy yli viisi tuntia – jonkinlaiseen vahingonkorvaukseen, nimenomaan rahalliseen korvaukseen, joka on korkein suojelun muoto, jota olemme pyrkineet tarjoamaan.
Tässä yhteydessä minusta on tärkeää mainita sopimus, joka koskee molemminpuolista oikeutta korvauksiin. Se oli tärkeä kohta sovittelukomitean hyväksymässä tekstissä, koska se antaa esimerkiksi matkanjärjestäjille, joiden on noudatettava näitä säännöksiä, mahdollisuuden hakea korvausta lentoliikenteen harjoittajalta sen tarjoamasta huonosta palvelusta. Kuten tiedätte, muut seikat ovat vähemmän merkittäviä, kuten esimerkiksi se, että teksti on kaikilta osin yhdenmukainen ensimmäisessä käsittelyssä tekemiemme ehdotusten kanssa.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni kiittämällä kaikkia, jotka ovat auttaneet meitä tämän lopputuloksen saavuttamisessa. Tulos on mielestäni kannattamisen arvoinen, huolimatta siitä painostuksesta, jota erilaiset eturyhmät ovat viime tunteina harjoittaneet estääkseen kaikin keinoin tekstin hyväksymisen. 
De Palacio, Loyola,
   . – Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin onnitella parlamentin sovittelukomiteavaltuuskuntaa ja erityisesti sen puheenjohtajaa Cederschiöldiä sekä esittelijä Lisiä hienosta työstä, jota he ovat tehneet tämän monimutkaisen asian ratkaisemiseksi.
Tämän asetuksen tarkoituksena on vähentää kahden täysin tuomittavan käytännön esiintymistä liikenteen alalla. Näistä käytännöistä aiheutuu vakavaa haittaa matkustajille, joista joskus tuntuu kuin heitä – siis meitä – kohdeltaisiin matkatavaroina eikä ihmisinä tai kansalaisina tai kuluttajina, joilla on omat oikeutensa. Yksi tällainen käytäntö on, että matkustajilta, joilla on voimassa oleva matkalippu ja jotka täyttävät muutenkin kaikki ehdot, evätään pääsy lennolle, kun tulisi aika käyttää lippu. Toinen tällainen käytäntö on se, että lentoyhtiö peruuttaa tai siirtää lentoja, vaikka matkustajalla olisi voimassa oleva matkalippu, eli toisin sanoen voimassa oleva sopimus yhtiön kanssa, vaikka mitkään ulkoiset syyt tai poikkeukselliset olosuhteet – kuten sumu, esimerkiksi – eivät estäisi lentämästä, vaan syyt ovat esimerkiksi kaupallisia. Luulen, että tällaista on tapahtunut muillekin kuin minulle. Jotkut jäsenet ovat varmasti olleet vastaavanlaisessa tilanteessa, kun lennolle on ollut liian vähän matkustajia.
Tässä ehdotettujen säännösten tarkoituksena on luoda korvausjärjestelmä, joka merkitsee sitä, että lentoyhtiöillä ei enää ole kannustimia tällaisten käytäntöjen ylläpitämiseen, ja niitä päin vastoin rohkaistaan luopumaan niistä. Lisäksi tarkoituksena on rajoittaa tällaisiin tilanteisiin joutuneille matkustajille ja kansalaisille aiheutuvaa harmia ja ongelmia mahdollisuuksien mukaan.
En aio puuttua yksityiskohtiin, koska esittelijä Lisi on selvittänyt ne erittäin hyvin. Toivon, että asetuksen tultua voimaan tapaukset, joissa matkustajalta evätään pääsy lennolle, vähenevät selvästi, ja että jos lennolle pääsy kuitenkin estyy, huutokauppajärjestelmän tai vapaaehtoisjärjestelyjen käytön ansiosta siitä kuitenkin aiheutuu vain vähän vaikeuksia ja ongelmia kansalaisille.
Tiedän, että muutamat jäsenet ovat huolestuneita ja että muutamien lentoyhtiöiden edustajat ovat puhuneet kanssanne pitkään puolustaakseen omia legitiimejä etujaan. Ymmärrän tämän huolen, mutta haluan sanoa teille, että yhtiöt ovat nyt selvästi pääsemässä jaloilleen vaikeuksista, joita niillä on ollut viime vuosina. Kukaan ei kanna suurempaa vastuuta ja suurempaa huolta lentoyhtiöidemme taloudellisesta menestyksestä kuin komissio. Tätä varten olemme näiden vuosien aikana toteuttaneet joukon toimenpiteitä, joiden tavoitteena on tukea, ylläpitää ja puolustaa omia yhtiöitämme Euroopassa ja sen ulkopuolella.
Muistuttaisin teitä yhdestä tällaisesta toimenpiteestä: "yhtenäinen eurooppalainen ilmatila" -aloitteesta, joka merkitsee kustannusten alentumista ja lentokonekannan nopeampaa uusiutumista, lentoyhtiöiden välisten liittoutumien sallimista, kilpailuolosuhteiden vääristymisen estämistä – erityisesti tuen myöntämistä lentoyhtiöillemme niiden jouduttua kohtaamaan kilpailunvastaista toimintaa tai saalistushinnoittelua kolmansien maiden taholta – sekä tukea, jota olemme antaneet vaikeuksissa oleville yhtiöille esimerkiksi vakuutusasioissa.
Hyvät parlamentin jäsenet, on selvää, että me olemme kiinnostuneita nimenomaan eurooppalaisista lentoyhtiöistä ja puolustamme niiden etuja, sillä se on meidän velvollisuutemme. Parhaillaan neuvottelemme esimerkiksi Yhdysvaltojen kanssa tehtävistä sopimuksista Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin yhteisen transatlanttisen ilmailualueen luomiseksi.
Siinä ei kuitenkaan ole kaikki, koska meidän on puolustettava myös matkustajien, kansalaisten, oikeuksia. Juuri näitä oikeuksia aiomme tukea ja vahvistaa näillä säännöillä. Haluan myös muistuttaa, että vakavasti otettavat ja vastuulliset yhtiöt soveltavat jo suurinta osaa näistä säännöistä vapaaehtoisesti.
Arvoisa puhemies, toivon, että huomenna parlamentti tukee tämän sovittelun tulosta. Haluan myös vielä kerran kiittää puheenjohtaja Cederschiöldiä ja esittelijä Lisiä. 
Hatzidakis (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, luulen, että olemme kaikki samaa mieltä siitä, että matkustaja – jolla tarkoitan henkilöä, joka aikoo matkustaa lentokoneella ja menee sitä varten lentokentälle vain saadakseen kuulla, ettei pääsekään lennolle tai että hänen lentonsa on pahasti myöhässä, niin että koko matkan tarkoitus vaarantuu – tarvitsisi jonkinlaista perussuojaa. Tästä syystä me kaikki olemme alusta alkaen olleet sitä mieltä, että kuluttajien edun vuoksi tätä näkemystä olisi kannatettava.
Toisaalta olemme ottaneet huomioon myös lentoyhtiöiden edun etenkin näinä vaikeina aikoina, joita lentoliikenteessä on jouduttu kokemaan, ja tästä syytä Euroopan parlamentti on alusta lähtien pyrkinyt suosimaan tasapuolisia toimenpiteitä, jotka toisaalta palvelisivat kuluttajien etuja aiheuttamatta kuitenkaan vahinkoa lentoyhtiöille ja niiden kilpailukyvylle. Samoilla linjoilla oli myös esittelijämme Giorgio Lisi, joka on tehnyt erinomaista työtä, jonka sovittelumenettelyn onnistuminen vielä kruunasi.
Itse henkilökohtaisesti olin ehdotuksen kannalla myös sovittelumenettelyn aikana, ja äänestän huomenna neuvoston kanssa aikaansaadun sovitteluratkaisun puolesta, koska mielestäni se muodostaa hyvän kehyksen matkustajien suojelulle aiheuttamatta kuitenkaan vahinkoa lentoyhtiöille. Tiedän, että jotkut lentoyhtiöt tulevat edelleen vastustamaan ehdotusta joiltakin osin. Olen ottanut vastalauseet huomioon, mutta en ole niistä samaa mieltä. Mielestäni lentoyhtiöt liioittelevat, ja olen sitä mieltä, että saavutettu ratkaisu on hyvä ratkaisu ja että meidän olisi hyväksyttävä se sellaisenaan. 
Stockmann (PSE ).
   – Joka vuosi Euroopassa 1050:ltä matkustajalta evätään pääsy lennolle huolimatta siitä, että heillä on voimassa oleva matkalippu taskussaan. Lentojen peruutukset ja viivästymiset ovat myös lisääntyneet, etenkin matkailusesonkina. Se ei ole kuluttajien edun mukaista. Tästä syystä ryhmäni pitää asetusta tervetulleena. Se muodostaa yhtenäisen eurooppalaisen oikeuskehyksen, joka olisi voimassa todennäköisesti vuodesta 2005 alkaen. Olen varma, että olemme onnistuneet löytämään kohtuullisen tasapainon kuluttajien ja lentoyhtiöiden etujen välille. Komission vaatimia kohtuuttomia korvaussummia on leikattu realistisemmalle tasolle. Viittaus poikkeuksellisiin olosuhteisiin lieventää lentoyhtiöiden vastuun kohtuulliselle tasolle. Otaksunkin, että neuvosto seuraa parlamentin esimerkkiä ja hyväksyy sovitteluratkaisun.
Kyseessä on edistysaskel nykyisiin järjestelyihin verrattuna, koska nyt meillä on olemassa luettelo eduista, joihin matkustajalla on laillinen oikeus ei vain ylivaraustilanteissa, vaan myös lentojen peruuntuessa tai viivästyessä. Uudistusten ydin ovat korvausmaksut, jotka ovat kaksi kertaa niin korkeat kuin tähän asti vapaaehtoisiin järjestelyihin perustuneet eurooppalaiset normit. Esimerkiksi jos ehdin mennä Tegelin kentälle ennen kuin kuulen, että lentoni Berliinistä Mallorcalle on peruutettu, saan paitsi uuden matkalipun tilalle, myös 400 euron korvauksen. Vastaavaan korvaussummaan olen oikeutettu myös, jos jään lennolta ylivarausten vuoksi. Tämä aiheuttaa myös paineita lentoyhtiöille käyttää sinänsä välttämätöntä ylivarausjärjestelmäänsä varovaisemmin. Tietenkin toivomme myös, että lentoyhtiöt pyrkisivät entistä aktiivisemmin vähentämään viivästymisiä ja välttämään lentojen peruuttamista väärin perustein, kun lennot eivät ole aivan täysiä.
Yhtenä asetuksen vaikutuksena on se, että se kaventaa halpalentoyhtiöiden ja perinteisten lentoyhtiöiden välistä eroa. Olemme nyt luomassa lentomatkustajien oikeuksia koskevia standardeja, joita olisi ennemmin tai myöhemmin alettava soveltaa myös muihin liikennemuotoihin. 
Blak (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, olemme nyt siis lopultakin saaneet aikaan kompromissiehdotuksen lentomatkustajille maksettavista korvauksista, ja erityisesti meidän Euroopan parlamentissa pitäisi olla tyytyväisiä tähän ehdotukseen. Eurooppalaisista edustajaelimistä juuri Euroopan parlamentin jäsenet matkustavat ehkä eniten työnsä puolesta. Ylivaratut, myöhässä olevat lennot ja huono palvelu ja siitä seuraava turhautuminen ovat siis meille liiankin tuttuja. Katsonkin, että tämä ehdotus, joka merkitsisi rajoituksia viivästymisille sekä edellyttäisi korvausten maksamista peruutustapauksissa, aiheuttaisi paineita lentoyhtiöille, jotka saisivat näin selkeän kimmokkeen pitää tiukemmin kiinni lähtöajoista ja saada lentonsa lähtemään ajallaan, matkustajien eduksi. Toivon mukaan se myös järkeistäisi lähtöaikoja ja selkeyttäisi matkustajille maksettavia korvauksia aina kun he eivät pääse lähtemään ajallaan. Lentoyhtiöiden korvausvelvollisuudesta on kuitenkin tiedotettava niin, että ihmiset näkevät selvästi, mitä se pitää sisällään.
On myös eräs ongelma, jonka pelkään nousevan esiin. Lainsäädäntöön on ehdotettu sisällytettäväksi säännöksiä lentolipun hinnan palauttamisesta, ja näiden sääntöjen olisi määrä soveltua myös pakettimatkoihin. Sitä voin tietenkin pitää vain myönteisenä, koska se parantaa eurooppalaisten kuluttajien asemaa. Ongelmana on vain se, että usein saattaa olla vaikeaa selvittää, mikä on pakettimatkaan kuuluvan lentolipun oikea hinta. Olen kuitenkin varma, että tämä on helppo ratkaista käytännössä, jos ja kun ongelmia syntyy. Kuten jo totesin, yleisesti olen hyvin tyytyväinen sovittelukomitean ehdotukseen ja toivon ja odotan, että se hyväksytään. 
McKenna (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, ryhmäni pitää tätä mietintöä erittäin tervetulleena. Ehdotus on merkittävä, koska sillä parannetaan edellytyksiä ja perusteita, joiden mukaisesti matkustajille on annettava korvausta ja apua heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen takia, ja näin ollen sitä voidaan pitää erittäin myönteisenä.
Meidän on myös otettava huomioon pätevistä teknisistä syistä ja turvallisuussyistä johtuvat peruutukset ja pitkät viivästymiset. Emme halua päätyä tilanteeseen, että lentoyhtiöiden olisi pakko lentää seurauksista piittaamatta. On kuitenkin ollut monia tapauksia, joissa matkustajilta on evätty lennolle pääsy ylivarausten vuoksi – mistä monilla tämän parlamentin jäsenilläkin on kokemusta joidenkin eurooppalaisten lentoyhtiöiden osalta – ja ihmiset ovat jääneet pulaan joko Brysseliin tai jonnekin muualle.
Eräät äänestäjäni ostivat verkkopalvelusta lennon surullisenkuuluisalta Ryanairilta, mutta heidän saapuessaan noutamaan lippujaan virkailija kieltäytyi luovuttamasta niitä, koska heillä oli kansainvälinen opiskelijakortti, joka oli vanhentunut. Matkustajat esittivät voimassa olevan kansallisen opiskelijakortin, mutta sitä ei hyväksytty. On siis erittäin epäselvää, mikä on hyväksyttävä henkilöllisyystodistus. Kyseinen henkilö maksoi sievoisen summan lentolipustaan; se ei ollut mikään parin euron hintainen halpalippu, vaan varsin kallis. Paljonko lentoyhtiöt oikein tienaavat tällaisella menettelyllä?
Toinen äänestäjäni pääsi Lontooseen saakka, jossa häneltä evättiin pääsy jatkolennolle Eurooppaan. Lentoyhtiöiden on kannettava vastuunsa matkustajistaan. Niiden ei voi antaa jatkaa matkustajien kohtelemista tällä tavoin. 
Esclopé (EDD ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan kiittää sovittelukomiteaa ja esittelijä Lisiä ratkaisusta, jonka olemme saaneet aikaan.
Toivoakseni tämä asetus rohkaisee lentoyhtiöitä ja matkayhtiöitä rajoittamaan tavaksi tulleita käytäntöjään. Pidän myös myönteisenä, että asetuksessa mainitaan sanktiot, joiden on oltava tehokkaita, suhteellisia ja varoittavia. Se merkitsee sitä, että lentomatkustajille olisi tarjottava aiheutunutta haittaa vastaava rahallinen korvaus, vaihtoehtoinen lento sekä muuta tarvittavaa apua, ja niitä olisi tarjottava mahdollisimman pian, mikä ei nykyään aina toteudu. Lentomatkustajien oikeuksien laajentaminen koskemaan kaikentyyppisiä lentoja on tervetullut uudistus. Näin sekä reittilentojen, jotka edustavat kuitenkin vain puolta markkinoista, että tilauslentojen, etenkin pakettimatkojen, matkustajat voivat perätä oikeuksiaan samalla tavoin.
Kuten komissio totesi valkoisessa kirjassaan "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika", sen tavoitteena on kääntää politiikan painopiste kansalaisten vaatimuksiin ja tarpeisiin. Me luotamme siihen. Lennolle pääsyn epäämisestä aiheutuvilla haitoilla – stressillä, väsymyksellä ja nöyryytyksillä – voi olla vakavia seurauksia asianomaisille. He voivat menettää kauppoja tai joutua jäämään pois hautajaisista ja niin edelleen. Tämän parlamentin jäsenet, jotka joutuvat usein käyttämään lentoliikennettä matkustaessaan Brysselin, Strasbourgin ja omien alueidensa väliä, tuntevat nämä hankaluudet ja niistä aiheutuvan ajanhukan erityisen hyvin.
Euroopan parlamentin vammaistyöryhmän (Disability Intergroup) varapuheenjohtajana olen lisäksi iloinen siitä, että 11 artiklassa mainitaan liikuntaesteisten matkustajien erityiskohtelu. Luetteloa olisi kuitenkin voitu laajentaa kattamaan myös pienten lasten kanssa matkustavat.
Lakkoihin liittyvän poikkeuksen osalta toteaisin, että vaaditun varoitusajan pitäisi antaa lentoyhtiöille mahdollisuus reagoida hyvissä ajoin, jolloin myös tämän asetuksen rajoitukset koskisivat niitä. Pidän myös myönteisenä säännöstä, joka velvoittaisi lentoyhtiöt tiedottamaan matkustajille heidän oikeuksistaan lähtöselvitysalueella esillä olevilla tiedotteilla, jotka ovat helppolukuisia ja joissa on otettu huomioon – täsmällisemmin kuin nykyisessä asetuksessa edellytetään – myös näkövammaisten tai heikkonäköisten erityistarpeet. Vastaavanlainen matkustajien oikeuksien suojelu olisi ulotettava kattamaan myös muut liikennemuodot.
Lopuksi totean, että minusta vaikuttaisi ehdottoman tärkeältä, että lentoyhtiöt pyrkisivät varmistamaan etukäteen, että ne tarjoavat korkealaatuisia palveluja matkustajilleen, jotta matkustajille ei enää aiheutuisi haittaa. Toivon, että tämän parlamentin jäsenet antavat tukensa tälle sopimukselle, jolla pyritään kunnioittamaan matkustajien oikeuksia, niin että mainitunlaisia käytäntöjä ilmenisi mahdollisimman harvoin. 
Jarzembowski (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, koska esittelijä Lisi on jo antanut meille erinomaisen selvityksen kompromissista, rajoitun puheenvuorossani käsittelemään vain muutamia huhuja tai väitteitä. Jotkut jäsenvaltiot ovat viime aikoina suhtautuneet epäilevästi kompromissiin, koska niiden mielestä se aiheuttaa liikaa rasitetta lentoyhtiöille. Näin ei voi olla asian laita. Euroopan parlamentti on alentanut selvästi korvaussummia lentoyhtiöiden eduksi. Euroopan parlamentti on esittänyt selkeitä sääntöjä  -tapausten varalle, jotta lentoyhtiöillä ei olisi velvollisuutta toimia, jos ne eivät ole vastuussa peruutuksiin tai ylivarauksiin johtaneista olosuhteista. Parlamentti on jopa lykännyt asetuksen voimaantuloa vuodella, koska otamme lentoyhtiöiden erityisen ja vaikean taloudellisen tilanteen vakavasti. Näin ollen nämä järjestelyt eivät tule voimaan ennen kuin vuonna 2005.
Jos liikenneala – oli se sitten matkailuala tai jokin muu osa-alue – esittää epäilyjään tämän kompromissin suhteen, siinä tapauksessa minun täytyy sanoa, että tällaiset epäilyt ovat täysin epäreiluja ja kohtuuttomia. Monien hallitusten olisikin nyt pohdittava, haluavatko ne todella ottaa sen riskin, että me parlamenttina pidämme niitä selkeästi kuluttajavihamielisinä, jos ne ottavat tämän linjan neuvostossa. On muistettava, että Euroopan parlamentin vaalit häämöttävät jo, siltä varalta että neuvosto todella haluaisi ottaa tämän asian esille.
Saanko esittää vielä lopuksi yhden lyhyen huomion? Halpalentoyhtiöt, jotka eivät aluksi ottaneet mitään tästä vakavasti, ovat nyt tulleet sanomaan, että nämä korvaustasot ovat aivan liian korkeat. Jos halpalentoyhtiö tarjoaa lentoa 50 eurolla, sillä on alhaisesta hinnasta huolimatta silti velvollisuus lentää kyseinen lento. Näin siksi, että jos kansalainen, joka haluaa päästä tiettyyn aikaan tiettyyn paikkaan, joutuu odottamaan tai pääsee lentämään vasta seuraavana päivänä, hänen oikeuksiaan on loukattu ja hänen on saatava siitä korvausta. Halpalentoyhtiöidenkin on maksettava korvausta matkustajilleen. 
Watts (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä arvoisaa komission jäsentä tästä ehdotuksesta sekä esittelijäämme Lisiä hänen mietinnöstään. Voisin myös kiittää jäsen Jarzembowskia siitä, että hän jo toikin esiin monia sellaisia asioita, joita olin aikeissa itsekin sanoa, mikä on todella harvinaista. Olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä esimerkiksi siitä, että on älytöntä väittää, etteivät lentoyhtiöt pärjäisi. Ollaanpa nyt rehellisiä: lentomatkailu kaksinkertaistuu Euroopassa seuraavien 30 vuoden aikana, joten ei todellakaan ole kysymys siitä, etteikö lentoyhtiöillä olisi varaa tarjota vesilasillista ja keksiä, jos lento viivästyy. Kysymys on sellaisesta vähimmäisvaatimuksesta, jota meillä on lupa odottaa tulevaisuudessa, jos ehdotus menee läpi.
Pidän ehdotusta monilta osin onnistuneena. Matkustajat ovat aivan liian kauan joutuneet kärsimään esimerkiksi siitä, että lentoyhtiöt peruuttavat tai viivästyttävät lentoja puhtaasti kaupallisista syistä. Toivon sen loppuvan. Viimeinkin lentoyhtiöiden on pakko tarjota matkustajille heidän ansaitsemaansa ruokaa ja virvokkeita kohdellen heitä heidän ansaitsemallaan arvokkuudella ja kunnioituksella. Toivon tämän kaiken merkitsevän sitä, että kaupallisista syistä tapahtuvien peruutusten ja pitkäaikaisten viivästymisten ajat ovat ohi. Kyseessä on merkittävä läpimurto kaikkien lentomatkustajien kannalta ja myös lentoyhtiöiden kannalta, koska nämä säännöthän eivät vaikuta hyviin lentoyhtiöihin, jotka huolehtivat matkustajistaan.
Johtopäätöksenä totean, että tämä ratkaisu olisi voinut olla vieläkin parempi, jos parlamentin toisen laidan edustajat olisivat olleet tiukempina sovittelussa. Niin ei vain käynyt. Neil Armstrongin sanoja mukaillakseni: ihmiskunnalle tämä ei ehkä ole jättimäinen harppaus, mutta tärkeä ensimmäinen askel kuitenkin.
Lopuksi haluan muistuttaa arvoisaa komission jäsentä siitä, että odotamme vastaavanlaisia sääntöjä myös kansainväliseen rautatie-, lautta- ja linja-autoliikenteeseen pian. 
Vatanen (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, arvoisat kollegat, olen herra Wattsin kanssa ihan samaa mieltä: ansaitsemme enemmän kuin keksin ja lasillisen vettä. Olen viimeisten kolmenkymmenen vuoden aikana ollut ehkä noin keskimäärin kaksi kertaa viikossa lentokoneessa ympäri maailmaa, ehkä enemmän kuin moni muu tässä salissa. Pääsääntöisesti en voi yhtyä monen kollegan toteamukseen siitä, että lentomatkustajaa kohdeltaisiin huonosti. Me ansaitsemme oikeuksia, mutta pitääkö tähän pakettiin tunkea kaikki mahdolliset joululahjat?
Sillä – hyvät ystävät – millä rahoilla lentoyhtiöt toimivat? Ne toimivat meiltä matkustajilta saaduilla rahoilla. Eikö olisi parempi ratkaista näitä ongelmatilanteita laajenevan kilpailun, purettujen monopolien ja vähentyvän säännöstelyn kautta? Emme me lainsäädäntöä lisäämällä ja lentoyhtiöitä rasittamalla anna parempaa palvelua matkustajille, koska tämän päivänkin systeemi toimii erittäin hyvin niissä maissa, joissa sitä noudatetaan. Hyvät ystävät, me elämme avoimessa maailmassa ja tämä tulee olemaan vain kolmansien maiden kilpailuetu. Eurooppalainen kuluttaja ansaitsee mahdollisimman paljon vaihtoehtoja ja halvat liput. Tällaisen englantilaisittain sanottuna red tapen lisääminen ei auta sitä.
Interliningista sanoisin, että jos British Airwaysin lento tulee Tokiosta Helsinkiin ja Finnair jatkaa siitä Ouluun ja tämä jatkolento on peruttu huonon sään takia, on kohtuutonta, jos Finnair joutuu maksamaan koko lipun.
Olen todella sitä mieltä, että lentomatkustajan oikeudet pitää turvata, mutta lentomatkustajat ja lentoyhtiöt kulkevat käsi kädessä ja niiden etuja ei voida viime kädessä erottaa toisistaan. Kiitotien päässä meitä helposti odottavat kohoavat lippujen hinnat. 

Izquierdo Collado (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä komissiota tästä aloitteesta ja samalla haluan antaa tunnustusta sille erinomaiselle työlle, jota esittelijä Lisi on tehnyt tämän parlamentaarisen prosessin eri vaiheissa.
En usko kenenkään kiistävän ilmailualan tärkeyttä, mutta itse olen kotoisin maasta, jossa ilmailualalla on myös tärkeä strateginen merkitys. Uskoisin, että voimakkaasti matkailusta riippuvaisille maille on muita tärkeämpää, että ilmailuala voi lisätä kannattavuuttaan ja kapasiteettiaan, sillä kehityksen keskeiset osatekijät ovat siitä riippuvaisia monissa Euroopan maissa. On kuitenkin totta, että tämä kaikki sopii täysin yhteen sen kanssa, että matkustajille korvataan heille aiheutuneet haitat. Millaista haittaa lennon myöhästymisestä aiheutuu matkustajille? Onko kysymys vain siitä, että heidän täytyy odottaa lähtöhallissa kaksi, kolme tai neljä tuntia? Entä ylivaraukset, millaista haittaa niistä aiheutuu matkustajalle? Haitan arvioiminen on hyvin vaikeaa, mutta olen aivan varma siitä, että haittaa ei aina pystytä edes korvaamaan meidän määrittelemiemme korvausten avulla, vaan joskus vahingot saattavat olla korvaamattomia. Tähän asiaan meidän on löydettävä ratkaisu.
Mielestäni parlamentti on tämän mietinnön myötä toteuttanut hyvin tärkeän ja mielenkiintoisen tehtävän. Haluankin kiittää esittelijä Lisiä huolellisesta paneutumisesta asiaan. Parlamentti on lieventänyt – ja joissakin tapauksissa jopa poistanut kokonaan – komission ja neuvoston meille esittämiä ehdotuksia. Olemme ottaneet huomioon lentoyhtiöiden objektiiviset edut ja taloudellisen selviytymisen edellytykset, mistä niiden on kiittäminen tätä parlamenttia. Näin ollen minusta näyttää luonnollisestikin täysin välttämättömältä, että lakkaamme luokittelemasta "poikkeuksellisiksi olosuhteiksi" niitä näennäisen vakuuttavalta tuntuvia perusteita, joita lentoyhtiöt usein tarjoavat matkustajille peruutusten tai viivästymisten syiksi.
Olen sitä mieltä, että olemme nyt käynnistäneet mielenkiintoisen prosessin. Toivokaamme, että se laajenee myös muihin liikennemuotoihin ja että toimenpiteemme saavat vielä jatkoa. 
Foster (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijä Lisiä. Sanomattakin on selvää, että kollegojeni tavoin minäkin odotan, että eurooppalaisia lentoyhtiöitä käyttäviä matkustajia kohdellaan oikeudenmukaisesti ja kunnioittavasti. Olen myös vakaasti sitä mieltä, että jos matkustajan matkasuunnitelmat kariutuvat ja syy on lentoyhtiön, lentoyhtiön on myös kannettava siitä täysi vastuu. Ikävä kyllä nykyisessä muodossaan tämä asetus aiheuttaa vakavaa vahinkoa lentoyhtiöillemme ja erityisesti alueellisille lentoyhtiöille ja halpalentoyhtiöille ja vaarantaa näin alan työpaikkoja vähentäen kuluttajien valinnanvaraa ja mahdollisuuksia valita kilpailukykyisin hinta, mitä kuluttajat ovat nykyään tottuneet odottamaan.
Näin ollen pahoittelen, että etenkään seuraavista syistä en voi hyväksyä asetusta.
Ensinnäkin asetus menee pahasti vikaan 6 artiklan viimeisimmässä versiossa, jossa puhutaan viivästymisistä. Poikkeuksellisten olosuhteiden jättäminen asetuksen ulkopuolelle merkitsee kohtuutonta taloudellista taakkaa lentoyhtiöille. Mikään lentoyhtiö ei voi ennakoida työmarkkinaosapuolten välisten kiistojen, lentoliikenteen viivästymisen, huonojen sääolosuhteiden ja mahdollisten terrorismiuhkien kaltaisia tilanteita. Sen vuoksi on täysin mahdotonta hyväksyä, että niiltä vaadittaisiin täysimääräistä korvausta matkalipuista sekä paluulentoa alkuperäiseen määräpaikkaan. On pelkkä myytti, että lentoyhtiöt voisivat saada korvausta kolmansilta osapuolilta. Ehkä ne voivat hakea korvausta taivaasta, jos sää aiheuttaa ongelmia.
Toiseksi peruutuksia koskevan 5 artiklan osalta toistan samat perustelut kuin äsken. Tämän asetuksen vaikutuksissa ei ole lainkaan otettu huomioon parlamentin antamaa tukea alueellisten lentokenttiemme kehittämiseen. Komissio ei myöskään ole ajatellut loppuun asti asetuksen mahdollisia vaikutuksia tilauslentoyhtiöihin, joilla on usein vain yksi tai kaksi lentoa viikossa tiettyyn kohteeseen.
Lopuksi muistuttaisin, että tämän prosessin alussa arvostelin komissiota huonosti ajoitetusta ja huonosti laaditusta ehdotuksesta. Se jätti uuden vapaaehtoisen sitoumuksen huomiotta eikä laatinut taloudellisten vaikutusten arviointia. Lentoyhtiöille koituvat miljardin punnan lisäkustannukset eivät hyödytä matkustajia, vaan rankaisevat heitä nostamalla lippujen hintoja ja vähentämällä valinnanvaraa.
Ironisinta tässä on se, että mitkään näistä säännöistä eivät sovellu Euroopan unioniin lentäviin kolmansien maiden lentoyhtiöihin. Jos komission tarkoituksena oli antaa kilpailuetua muulle maailmalle, siinä se on onnistunut mainiosti. 
Savary (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, äänestämme tietenkin asetuksen puolesta. Katsomme, että olemme saaneet aikaan jokseenkin tasapainoisen tekstin verrattuna alkuperäiseen ehdotukseen, johon meidän mielestämme liittyi useita riskejä.
On selvää, että matkustajien oikeudet ovat loukkaamattomat. Aivan liian usein lentoyhtiöt kohtelevat heitä välinpitämättömästi, olipa sitten kysymys matkustajista huolehtimisesta tai heille tiedottamisesta. On myös selvää, että ylivarauskäytäntö on monissa tapauksissa paljastanut puutteensa ja on käynyt ilmi, että sitä käytetään välineenä kaupallisen edun tavoittelussa. Olemme jopa nähneet tapauksia, joissa kone ei ole lähtenyt lainkaan, koska se ei ollut täynnä, mikä on täysin sietämätöntä asiakkaan kannalta, joka on allekirjoittanut kauppasopimuksen lippua ostaessaan.
Mielestäni teksti, jonka olemme saaneet aikaan, on kauttaaltaan hyvin tasapainoinen. Toisaalta siinä pyritään varmistamaan, ettei ylivarauksia käytetä puhtaasti kaupallisiin tarkoituksiin, vaan niillä ainoastaan taataan järjestelmän joustavuus. Olemme tietoisia siitä, että lentoyhtiöt eivät koskaan luovu kokonaan ylivarauksista, koska juuri niiden avulla ne hallitsevat odottamattomia tapahtumia. Jotkut meistä täällä parlamentissa matkustavat varsin usein lentäen ja jotkut meistä hyötyvätkin ylivarauskäytännöistä, kun saavumme myöhään tai asiat eivät suju suunnitelmien mukaan tai lentokentälle pääsemisessä on ongelmia. Siksi meidän ei mielestämme kannata tehdä asiasta suurta numeroa.
Lisäksi korvausjärjestelmän on oltava oikeudenmukainen ja puolueeton, eikä se saa olla liian monimutkainen, jos haluamme välttää loputtomat kiistat, ja ennen kaikkea se ei saa kannustaa lentoyhtiöitä ottamaan riskejä turvallisuuden kustannuksella. Emme saa mennä liian pitkälle: emme saa päätyä tilanteeseen, että lentoyhtiöiden olisi pakko saada koneensa ilmaan hinnalla millä hyvänsä mahdollisista teknisistä ongelmista huolimatta, koska muuten niille tulisi liian kalliiksi joutua maksamaan korvauksia matkustajille.
Toivon, että olemme saavuttaneet tällaisen tasapainon tässä mietinnössä. Toivon niin, mutta en ole ensinkään varma. Annamme sille kuitenkin tukemme. 
Simpson (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kannattaisi ehkä miettiä hetki, miksi pidettiin niin tarpeellisena ottaa käyttöön lainsäädäntöä, joka takaisi matkustajille laillisen oikeuden saada korvauksia jouduttuaan ilman omaa syytään kärsimään peruutuksista ja viivytyksistä. Sitä pidettiin tarpeellisena siksi, että joillakin lentoyhtiöillä oli ollut paha tapa peruuttaa lentoja viime hetkellä, tehdä ylivarauksia ja aiheuttaa viivästymisiä tehottomien toimintamalliensa vuoksi ja sitten kaiken kukkuraksi kohdella uhrejaan – matkustajiaan – halveksivasti ja ilman myötätunnon hiventä.
Jotkut jäsenet haluavat ehkä muistuttaa, että luotettavammat lentoyhtiöt olivat jo sitoutuneet vapaaehtoiseen toimintasäännöstöön. Niin kutsuttujen halpalentoyhtiöiden kieltäytyminen allekirjoittamasta vapaaehtoista sopimusta ja uhreille maksettujen korvausten alhainen taso merkitsi kuitenkin sitä, että tarvittiin virallisempia toimia. Vaa'an oli kallistuttava taas takaisin kuluttajan kannalta suotuisampaan, tasapainoisempaan asemaan.
Nyt edessämme oleva ehdotus on ensimmäinen askel sen varmistamisessa, että matkustajat saavat suojelua liikenteenharjoittajien rikottua lupauksensa ja velvoitteensa. Odotan vastaavanlaisten järjestelmien ulottamista muihinkin liikennemuotoihin, erityisesti lauttaliikenteeseen ja niin kutsuttuihin pikalaivoihin.
Tänään edessämme oleva ehdotus ei ole täydellinen. Pahoittelen, että neuvosto halusi välttämättä pitää kiinni tilauslentojen sisällyttämisestä ehdotukseen. Pahoittelen myös sitä, että viittaus poikkeuksellisiin olosuhteisiin poistettiin viivytyksiä koskevasta osiosta. Sen sijaan olen tyytyväinen siihen, että helikopterit jätettiin soveltamisalan ulkopuolelle. Samoin olen tyytyväinen sovittuihin korvaustasoihin sekä siihen, että asetuksen säännökset koskevat myös halpalentoyhtiöitä.
Tämä ehdotus ei ole täydellinen: se herättää monia kysymyksiä nykyisen lainsäädännön osalta ja tuo esiin aloja, joilla olemassa oleva lainsäädäntö on riittämätöntä. Esimerkkinä mainitsen pakettimatkadirektiivin. Meidän on kuitenkin tunnustettava, että viimeinkin kuluttajat ja matkustajat ovat saaneet ansaitsemansa oikeudet, joiden tueksi on määrätty korvauksia niissä tapauksissa, jolloin lentoyhtiöt eivät pysty täyttämään lupauksiaan.
Viime kuukausina olen kuullut kaikenlaisia synkkiä ennusteita eräiltä lentoyhtiöiltä ja jopa joiltakin parlamentin jäseniltä. Muistakaa kuitenkin tämä: jos lentoyhtiöt eivät peru lentojaan tai tee ylivarauksia, jos ne toteuttavat mainostamansa palvelut ajallaan ja pitävät kiinni matkustajien kanssa tekemistään sopimuksista, silloin tämä ehdotus ei maksa niille euroakaan. Se tulee kalliiksi vain niille lentoyhtiöille, jotka eivät täytä lupaamiansa palveluja – ja mitä väärää siinä on?
De Rossa (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, pidän tätä asetusta tervetulleena. Kuten muut ovat jo maininneet, se ei ole täydellinen ratkaisu, mutta tällä hetkellä tarpeellinen. Emme tarvitsisi tällaista asetusta, jolleivät peruutukset ja lennolle pääsyn epääminen koskisi joka vuosi Euroopassa yli 500 000 matkustajaa. On tärkeää, että Euroopan parlamentin ja komission nähdään palvelevan Euroopan kansalaisten etua. Tämä asetus osoittaa, millaista lisäarvoa Euroopan unioni voi tuoda Euroopan kansalaisten oikeuksien puolustamiseen.
On todennäköisesti perusteltua sanoa, että joka ikisellä tämän parlamentin jäsenellä on jonkinlaista kokemusta ongelmista, joita tavallinen matkustaja joutuu kohtaamaan, ja on hyvä, että olemme nyt ottaneet tämän asian käsiteltäväksi. 
De Palacio, Loyola,
   . – Arvoisa puhemies, ei ole realistista odottaa täydellistä tulosta, mutta mielestäni tämä on edistysaskel matkustajien oikeuksien turvaamisessa ja toivon, että parlamentti voi antaa aloitteelle tukensa huomenna. Haluan kiittää kaikkia aiheen parissa työskennelleitä jäseniä, erityisesti esittelijä Lisiä sekä jäsen Cederschiöldiä. 
Puhemies.
   –Paljon kiitoksia, komission jäsen de Palacio.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna torstaina klo 11.30.
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti (B5-0416/2003). Komissiolle esitetään seuraavat kysymykset.
Puhemies. –
Turkkilaiset huumeparonit salakuljettavat valtavat määrät afganistanilaista heroiinia EU:n alueelle, käyttävät siinä yhteydessä uusinta teknologiaa, hankkivat valtavia omaisuuksia ja tuhoavat monien eurooppalaisten nuorten elämän. Mihin toimiin komissio on ryhtynyt saadakseen Turkin hallituksen vakuuttuneeksi siitä, että ennen kuin se voi haaveilla unioniin liittymisestä, sen on pysäytettävä afganistanilaisen heroiinin virtaaminen Euroopan unioniin? 
Verheugen,
   . – Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, myös Euroopan komissio on huolissaan Turkin kautta kuljetettavista huumeista. Turkin kanssa tehdyssä assosiaatiosopimuksessa määrätään instituutioista, joiden avulla komissio voi seurata hyvin tarkkaan, toteuttaako ja paneeko Turkki täytäntöön järjestäytynyttä rikollisuutta ja huumeita koskevia yhteisön toimenpiteitä ja kuinka se sen tekee. Parhaillaan neuvotellaan myös tarkkailijan aseman myöntämisestä Turkille Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksessa. Uskoisin, että tarkkailijan asema myönnetään Turkille ensi vuonna.
Toimet huumausaineita ja niiden väärinkäyttöä koskevaa eurooppalaista tietoverkkoa koskevan kansallisen yhteyspisteen perustamiseksi ja toimet kansallisen huumestrategian kehittämisen ja täytäntöönpanon kannustamiseksi kumppanuutta koskevan järjestelyn mukaisesti aloitetaan 1. tammikuuta 2004. Komissio katsoo, että Ankaraan olisi lisäksi perustettava pieni Dublinin ryhmä mahdollisimman nopeasti. Olen iloinen voidessani kertoa teille, että Turkki on pyrkinyt ja pyrkii voimakkaasti estämään huumekaupan. Turkki osallistuu aktiivisesti kansainvälisiin toimenpiteisiin, joiden avulla pyritään estämään Afganistanista Euroopan unioniin suuntautuva heroiinintuonti. Hyvä parlamentin jäsen, asioiden luonteen vuoksi en voi kuvailla teille täällä kyseisten toimenpiteiden luonnetta, koska osaan niistä liittyy turvallisuuspalvelujen toimia. Voin ainoastaan kertoa, että komission käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että Turkki tekee yhteistyötä täysipainoisesti ja ettei kysymyksenne sävy ole perusteltu.
Turkin viranomaiset takavarikoivat 2 124 kiloa heroiinia vuonna 2002. Se oli vähemmän kuin edellisinä vuosina. Tämä johtuu siitä, että kansainväliset huumekauppiaat ovat muuttaneet reittejään Turkin tiukkojen tarkastusten vuoksi. Turkin tulli otti vuonna 2003 käyttöön uusimmat järjestelmät kolmella rajanylityspaikalla. Järjestelmien ansiosta kyseisten rajanylityspaikkojen kautta kulkevat ajoneuvot voidaan tarkastaa skannerien avulla. Tämä on johtanut salakuljetettuja huumeita koskeviin merkittäviin löytöihin.
Turkki on osallistunut kansainväliseen yhteistyöhön järjestämällä Turkin tulliviranomaisten ja Turkkiin lähetettyjen huumeyhteyshenkilöiden välisiä kuukausittaisia kokouksia. Turkin kanssa tekemänsä yhteistyön osalta komissio korostaa luonnollisestikin kaikkien huumeiden torjuntaa koskevien sopimusten ja säännösten täydellistä noudattamista. 
Newton Dunn (ELDR ).
    Arvoisa komission jäsen, vastauksenne oli hyvin kattava ja hyödyllinen. Sen huomautuksenne osalta, ettette voi välttämättä arvioida kysymykseni aiheita, huomautan, että lainasin suoraan Yhdistyneen kuningaskunnan tiedustelupalvelun päällikköä, joka on ottanut kantaa turkkilaisen heroiinin vaikutuksiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Lisäksi kysyn teiltä Ankaraan perustettavasta "pienestä Dublinin ryhmästä". Voisitteko määritellä minulle kyseisen termin omin sanoin? 
Verheugen,
   . – Hyvä parlamentin jäsen, esitin saman kysymyksen alkaessani tarkastella kysymystänne. Voin tämän vuoksi ilokseni antaa teille hyvin täsmällisen vastauksen.
Ensiksikin teidän on saatava tietää, mikä Dublinin ryhmä on. Dublinin ryhmä on teollisuusmaiden ryhmittymä, joka koordinoi aloitteita huumausaineiden ja huumekaupan torjumiseksi. Siihen kuuluvat kaikki EU:n jäsenvaltiot, Yhdysvallat, Kanada ja Australia. Yhteistyössä sellaisten kolmansien maiden kanssa, jotka eivät kuulu tähän Dublinin ryhmään, tämä ryhmä perustaa alueellisia "pieniä Dublinin ryhmiä". Pieni Dublinin ryhmä Ankarassa tarkoittaisi näin ollen, että Dublinin ryhmän jäsenet ja Turkki tekevät näitä kysymyksiä koskevaa yhteistyötä Turkissa. 
Puhemies. –
Komissio on tehnyt viime vuosina useita politiikkaan ja kilpailuun liittyviä päätöksiä urheilun alalla. Ottaen huomioon urheilukilpailujen erityispiirteet ratkaisut ovat suurimmaksi osaksi olleet yhteisön oikeuden kannalta tyydyttäviä, sillä päätöksillä on yleistä kiinnostavuutta ja ne luovat oikeuskäytäntöä.
Pitääkö komissio tarkoituksenmukaisena laatia ennen toimikautensa loppua tiedonannon kilpailusääntöjen soveltamisesta urheiluun, jotta sitä voitaisiin käyttää ohjekirjana tulevia tapauksia varten ja urheilujärjestöt voisivat tietää mihin ne perustavat sääntönsä? 
Verheugen,
   . – Hyvä parlamentin jäsen, komissio ei suunnittele tällä hetkellä urheilukilpailujen sääntöjen soveltamista koskevaa tiedonantoa. Komissio katsoo, että nykyinen useita vuosia voimassa ollut käytäntö, jonka mukaisesti toimia toteutetaan tapauskohtaisesti, osoittaa riittävän hyvin, milloin ja missä määrin kilpailusääntöjä sovelletaan. Kansainväliset urheilujärjestöt, jotka ovat ensisijaisesti vastuussa urheilua koskevasta sääntelystä, ovat yleensä joka tapauksessa tietoisia näistä säännöistä.
EY:n perustamissopimuksen kilpailusääntöjä sovelletaan ainoastaan urheiluun liittyvään taloudelliseen toimintaan; niitä ei tietenkään sovelleta urheilutoimintaan sinänsä. Joissakin rajatapauksissa saattaa olla vaikeaa määrittää, onko kyseessä taloudellinen toiminta vai muu kuin taloudellinen toiminta. Tällaisia ongelmia voidaan tarkastella parhaiten tapauskohtaisesti, koska tällöin voidaan ottaa huomioon asianomaisen lajin erityisluonne. 
Zabell (PPE-DE ).
    Arvoisa komission jäsen, kiitän teitä vastauksestanne. Katsotteko, että se, että komissio on joutunut tekemään viime vuosina nämä urheilun toimintaperiaatteita ja urheilukilpailuja koskevat päätökset, osoittaa mikäli mahdollista entistäkin selvemmin tarpeen sisällyttää urheilua koskeva artikla tulevaan sopimukseen Euroopan unionista? 
Verheugen,
   . – Hyvä parlamentin jäsen, tuo on kiinnostava viittaus tämänhetkiseen perustuslakia koskevaan päätökseen. Komissio pitää itse asiassa täysin mahdollisena, että urheiluun kiinnitetään erityistä huomiota ehdotetussa perustuslaissa. Mikäli ymmärrän oikein siitä valmistelukunnassa ja yleisön keskuudessa käydyn keskustelun, kysymys ei kuitenkaan koske niinkään kilpailusääntöjen soveltamista vaan pikemminkin sitä, voidaanko myös EU:n toimielimille antaa niin sanottu pehmeä toimivalta urheilun valtakunnassa.
Palatakseni kilpailupolitiikkaa koskevaan kysymykseen komissio ei sulje pois määritelmää, joka saatetaan tulevaisuudessa sisällyttää tiedonantoon. Tällä hetkellä voin kuitenkin ainoastaan toistaa kantamme: uskomme, että on kaikkien asianomaisten kannalta parempi, että epävarmoista tapauksista on päätettävä jo tehtyjen päätösten nojalla. 
Puhemies. –
   Koska kysymyksen esittäjä ei ole paikalla, kysymys nro 27 jätetään väliin.
Puhemies. –
Onko komissio ollut henkilökohtaisesti yhteydessä ehdokasvaltioiden eri kansanryhmien ja vähemmistöjen edustajiin liittymisen valmisteluvaiheessa? Aikooko komissio tavata kyseisten ryhmien edustajia vielä ennen liittymistä? 
Verheugen,
    – Hyvä parlamentin jäsen, olen hyvin kiitollinen teille tästä kysymyksestä, koska se koskettaa sellaista hyvin tärkeää näkökohtaa, joka liittyy koko liittymisprosessiin. Voin kertoa teille, että kysymykset ihmisoikeuksista ja siten vähemmistöjen kunnioittamisesta ja suojelemisesta ovat olleet liittymisneuvottelujen aloittamisen tärkeimpiä kysymyksiä siitä lähtien, kun Kööpenhaminan Eurooppa-neuvosto aloitti liittymisprosessin yli kymmenen vuotta sitten.
Totean vielä nimenomaisesti, että Kööpenhaminan poliittisten kriteerien täyttyminen on edellytys ehdokasmaiden kanssa käytävien neuvottelujen aloittamiselle ja päätökseen saattamiselle. Katsomme tämän tarkoittavan sitä, että ehdokkaiden on oltava täysin kehittyneitä demokratioita, että oikeusvaltioperiaatteen on oltava täysin kehittynyt, ihmisoikeuksia on kunnioitettava täysimääräisesti ja vähemmistöjä on suojeltava vähemmistöjä koskevien eurooppalaisten vaatimusten mukaisesti.
Komissio on aina seurannut tarkkaan vähemmistöihin vaikuttavaa kehitystä kaikissa ehdokasmaissa liittymistä edeltävien strategioiden ja Eurooppa-sopimusten osalta. Tätä kysymystä on tarkasteltu vuosittain yksityiskohtaisesti ehdokasmaiden edistymistä liittymisvalmisteluissa koskevissa määräaikaiskertomuksissa, eikä niissä ole kerrottu ainoastaan parannuksista ja edistymisestä, vaan, kuten tiedätte, myös puutteet on tuotu niissä esiin hyvin selvästi. Kaikki tämä on ollut mahdollista, koska olemme olleet ja olemme edelleen jatkuvasti yhteydessä kaikkiin prosessin osapuoliin, myös etnisten ryhmien ja vähemmistöjen edustajiin. Niiden komission yksiköiden säännöllisten yhteyksien lisäksi, joista on huolehdittu lähettämällä Euroopan unionin lähetystöjä eri maihin tai hallintokeskuksiin, komissio on sponsoroinut tai osallistunut moniin komiteoihin ja seminaareihin, joissa on käsitelty vähemmistöihin vaikuttavia kysymyksiä. Tällaisia yhteyksiä pidetään yllä myös lähikuukausina, myös liittymisen jälkeen. Takaan teille, että komissio on ylläpitänyt aina läheisiä suhteita vähemmistöihin ja niiden edustajiin tai asianomaisiin kansalaisjärjestöihin Euroopassa ja aikoo toimia samalla tavalla myös tulevaisuudessa. 
Posselt (PPE-DE ).
    Minulla on ainoastaan yksi kysymys, joka koskee 1. toukokuuta liittyviä maita. Oletteko 1. toukokuuta asti yhteyshenkilö liittymistä valmistelevien maiden vähemmistöjen edustajille, jotka haluavat raportoida huolenaiheistaan sitä ennen? Onko teillä edelleen toimivalta siihen? Tämä on ensimmäinen kysymykseni, ja toinen kysymykseni on, kuka on yhteyshenkilö komissiossa liittymisen jälkeen? 
Verheugen,
   . – Tämä kysymys antaa minulle tilaisuuden täsmentää asiaa, koska on ilmeistä, etteivät kaikki ole vielä ymmärtäneet sitä. Suhteita liittymistä valmisteleviin maihin koskeva toimivaltani on täydellinen ja jakamaton 1. toukokuuta 2004 asti. Tämä tarkoittaa, että kaikki, mistä on vielä keskusteltava kyseisten maiden kanssa, kulkee kauttani, ja jos vähemmistöjen edustajat haluavat keskustella tai jos tähän alaan liittyviä kysymyksiä on vielä käsiteltävä hallitusten kanssa, olen tietenkin halukas tekemään sen. Tapasin aivan sattumalta Puolan saksalaisen vähemmistön edustajia Wroclawissa vain muutama päivä sitten. Mikäli huolenaiheita on, olen käytettävissä. Liittymisen – 1. toukokuuta – jälkeen komission jäsenet vastaavat vastuualueeseensa kuuluvista yhteisön säännöstön aloista. Vähemmistöjen suojelun osalta vastuu siirtynee kollegalleni Vitorinolle 1. toukokuuta 2004 jälkeen, ja sikäli kuin tunnen hänet, hän on varmasti hyvin sitoutunut huolehtimaan vähemmistöjen oikeuksien turvaamisesta kaikkialla. 
Alyssandrakis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa komission jäsen, tiedätte, että puolueemme – Kreikan kommunistipuolue – on ottanut useissa yhteyksissä esiin ongelman, joka koskee Baltian maiden venäjänkielisten vähemmistöjen oikeuksia. Vallitsevaa tilannetta ei voida hyväksyä. Kolmasosalla väestöstä kahdessa näistä kolmesta valtiosta ei ole kansalaisoikeuksia eikä oikeutta osallistua kansanäänestykseen, joka koskee näiden maiden liittymistä Euroopan unioniin, eikä myöskään mahdollisuutta opiskella yliopistossa omalla kielellään. Mainitsin vain joitakin tilannetta kuvaavia esimerkkejä.
Emme ole saaneet teiltä emmekä Euroopan unionilta yleensä tyydyttävää vastausta, enkä voi todellakaan ymmärtää, kuinka voitte osoittaa kuitenkin niin suurta kiinnostusta esimerkiksi Kosovon albaaninkielisen väestön oikeuksia kohtaan ja pommittaa Kosovoa ja Serbiaa. Kuinka voitte puhua joidenkin Kuuban vallitsevan järjestelmän vastustajien oikeuksista, ilman, että teitä kiinnostaa lainkaan Baltian maiden hallitusten politiikka, jota en epäröi lainkaan kutsua eräänlaiseksi uusfasistisen politiikan muodoksi. Pidän tätä esimerkkinä törkeästä tekopyhyydestä. 
Verheugen,
    – Hyvä parlamentin jäsen, komissio ei yhdy näkemykseenne. Euroopan neuvoston ja ETYJin tavoin komissio katsoo, että Baltian valtiot täyttävät ihmisoikeuksia koskevat vaatimukset täydellisesti ja että myös vähemmistöjen kohtelu kyseisissä maissa on täysin EU:n vaatimusten mukaista. 
Puhemies. –
Tšekin tasavaltaa seuraavat sosiaalityöntekijät ja järjestöt ovat ilmoittaneet huolestuneisuutensa laajasta seksin kaupasta Tšekin ja Saksan välisellä raja-alueella. On muun muassa saatu järkyttäviä tietoja lasten myymisestä seksuaalista hyväksikäyttöä varten. Tätä taustaa vasten kysyn, käsitteleekö komissio tätä ongelmaa tai asettaako se Tšekille erityisiä vaatimuksia liittymisneuvotteluissa? Onko olemassa mitään EU:n hankkeita, joilla tuetaan erityisesti Tšekin seksikaupan uhreja? 
Verheugen,
   . – Hyvä parlamentin jäsen, tämä on erittäin vakava ja vaikea aihe, ja kuten tiedätte, komissio on ollut siitä hyvin huolestunut jo vuosia. Esitän ensin erään alustavan huomautuksen. Henkilökohtainen strategiani tässä kysymyksessä on aina ollut, että kaikenlaisia dramaattisia vihjailuja ja syytöksiä on varottava tarkkaan. Suureksi kauhukseni minun on todettava, että eräiden kansalaisjärjestöjen julkaisut, jotka on tehty hyvässä tarkoituksessa ja jotka saavat huomion kohdistumaan vakaviin ongelmiin, ovat johtaneet dramaattiseen ja sensaatiohakuiseen raportointiin, jonka seuraukset ovat kaameita, erityisesti Tšekin rajavaltioiden tiedotusvälineissä. Ne ovat ohjanneet seksimatkailijavirrat kyseisille raja-alueille, koska televisiossa on kerrottu, että alueella harjoitetaan lapsiprostituutiota, ja seksimatkailijat vaativat nyt lapsia. Olen hyvin huolestunut siitä, että tämä sensaatiohakuinen raportointi synnyttää kysyntää, joka johtaa lopulta tarjontaan, vaikka tarjontaa ei olisi aikaisemmin esiintynyt lainkaan. Meidän on oltava tämän vuoksi erittäin varovaisia ja tarkkoja käsitellessämme tätä kysymystä. Olen varma siitä, että olette samaa mieltä kanssani.
Tämä ongelma ei ole yksinomaan Tšekin viranomaisten toimivaltaan liittyvä kysymys, jonka voimme sivuuttaa; se on poliisi- ja oikeudellisen yhteistyön alaan kuuluva ongelma, ja olen täysin vakuuttunut siitä, että se kuuluu myös ihmisoikeuksien kunnioittamisen alaan. Komissio on toistuvasti kehottanut Tšekin viranomaisia toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet tätä silmällä pitäen.
Komissio toteaa vuoden 2002 väliraportissa, että Tšekin hallitus on toteuttanut merkittäviä toimia ihmiskaupan torjumiseksi. Niihin sisältyivät erityisesti oikeudellisen kehyksen parantaminen ja rikoslain muuttaminen vuonna 2002. Lainmuutoksella laajennettiin kaupan määritelmää ja ulotettiin se koskemaan myös lapsia. Lisäksi lasten hyväksikäyttöä koskevat oikeudenkäynnit ovat yksinkertaistuneet ja nopeutuneet sen ansiosta, että rikosprosessilakia on muutettu suunniteltua nopeammin. Tšekin hallitus hyväksyi vuonna 2000 kansallisen suunnitelman lasten kaupallisen seksuaalisen hyväksikäytön torjumiseksi ja vuonna 2003 laajan kansallisen suunnitelman seksuaalista hyväksikäyttöä varten harjoitettavan ihmiskaupan torjumiseksi. Näiden suunnitelmien täytäntöönpanoa seurataan jatkuvasti.
Komissio katsoo, että Tšekin tilanne erityisesti Tšekkiin ja Saksaan rajoittuvilla alueilla sekä Tšekkiin ja Itävaltaan rajoittuvilla alueilla antaa edelleen aihetta huoleen. Komissio kannustaa Tšekin viranomaisia toteuttamaan lisätoimia kansalaisjärjestöjen viimeisimpien kertomusten perusteella. Tšekin viranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet ihmiskaupan ja lapsiprostituution torjumiseksi.
Mielestäni tällä hetkellä on tärkeintä harjoittaa tehokasta valvontaa yleiskäsityksen saamiseksi tämänhetkisestä tilanteesta. Sen ansiosta syyllisiä olisi helpompi jäljittää ja asettaa syytteeseen. Tämä edellyttää hyvin tiivistä sekä sisäistä että rajatylittävää yhteistyötä toimivaltaisten lainvalvontaviranomaisten kesken. Hyvä parlamentin jäsen, korostan erityisesti rajatylittävää yhteistyötä, koska kuten varmasti tiedätte, asiakkaat eivät ole peräisin Tšekistä. Asiakkaat tulevat naapurimaista, jotka ovat olleet Euroopan unionin jäseniä jo kauan.
Komissio on läheisessä yhteydessä sekä Tšekin että Saksan ja Itävallan viranomaisiin täsmällisten tietojen saamiseksi vallitsevasta tilanteesta ja jotta uuteen kehitykseen voitaisiin vastata. Valitettavasti ne rahoitussäännöt, joita meidän on noudatettava, estävät antamasta suoraa apua seksuaalista hyväksikäyttöä varten harjoitettavan ihmiskaupan uhreille. Komissio antaa kuitenkin käyttöön merkittäviä rahamääriä Phare-ohjelmasta järjestäytyneen rikollisuuden ja ihmiskaupan torjumiseksi. Tšekki on vastaanottanut tähän tarkoitukseen 5,5 miljoonaa euroa neljän viime vuoden aikana. Tähän tarkoitukseen myönnetään lisäavustusta liittymisen jälkeen siirtymäjärjestelyiksi kutsutusta rahoitusavun välineestä. Lisäksi Tšekin kansalaisjärjestöt ovat osallistuneet vuoden 2000 jälkeen viiteen yhteisön Daphne-ohjelman mukaiseen hankkeeseen lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan seksuaalisen hyväksikäytön ja muun väkivallan torjumiseksi. Tšekin kansalaisjärjestöt voivat hakea tällaista rahoitusta myös vuosien 2004–2008 Daphne-ohjelmasta. 
Hedkvist Petersen (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Kuten vapaaehtoisjärjestöt toteavat, meillä on kaikki syyt olla hyvin huolissamme Saksaan ja Tšekkiin rajoittuvilla alueilla, mutta myös Euroopan muissa osissa harjoitettavasta nais- ja lapsikaupasta. Tämä on merkittävä ja yleinen ongelma, joka esiintyy myös sellaisiin muihin maihin rajoittuvilla alueilla, joilla on yhteinen raja nykyisen ja laajentuneen EU:n kanssa mutta jotka eivät ole EU:n jäseniä. Asun Pohjois-Ruotsissa, ja tämä ongelma esiintyy Barentsin meren alueella.
Toisin kuin komission jäsen en usko, että tiedotusvälineiden raportit lisäävät kauppaa. Sen sijaan katson, että köyhyys ja naisten alistaminen edistävät nais- ja lapsikauppaa. Meidän on työskenneltävä hyvin laajalla rintamalla. Uskon myös laillisen prostituution lisäävän nais- ja lapsikauppaa. Tämän vuoksi haluan, että seksin osto säädetään rangaistavaksi teoksi. Mielestäni tämä olisi järkevä tapa edetä.
Kuulin, että komissio ja komission jäsen suhtautuvat tähän kysymykseen hyvin vakavasti, ja mielestäni se on tärkeää. Pyydän kiinnittämään huomiota myös Daphne-ohjelmaan. Uskooko komission jäsen, että EU-maiden ja ehdokasmaiden lainvalvontaviranomaiset tekevät riittävän tehokasta yhteistyötä tämän mittavan ongelman ratkaisemiseksi? Onko poliisiyhteistyön osalta edistytty? 
Verheugen,
   . – Hyvä parlamentin jäsen, esitän kaksi lyhyttä huomautusta. Meidän ei pitäisi ymmärtää toisiamme väärin. En väittänyt, että tiedotusvälineet liioittelevat asioita. Sanoin, että Tšekin raja-alueiden tilannetta koskeva sensaatiohakuinen tiedottaminen on johtanut siihen, että lapsiprostituution kysynnästä on tullut todella näkyvää. Tarkoitukseni oli vedota tiedotusvälineisiin, jotta ne noudattaisivat malttia raportoinnissa. Yhdyn täysin näkemykseenne siitä, että ongelma liittyy ensisijaisesti köyhyyteen ja on siirtymän seurausta ja ettei se rajoitu missään tapauksessa Tšekkiin, vaan että tilanne on vielä paljon pahempi tietyissä osissa Eurooppaa. Olin muutama päivä sitten Moldovassa, ja siellä ongelma on määrällisesti paljon järkyttävämpi ja aivan selvästi seurausta siellä vallitsevasta ankarasta köyhyydestä. Tämän vuoksi strategia siirtymävaiheen maiden taloudellisen vaurauden mahdollisuuksien lisäämiseksi Euroopassa on aivan varmasti oikea keino. Toinen keino on poliisi- ja oikeudellisen yhteistyön parantaminen.
Tšekin erityisongelman osalta voin kertoa teille niiden yhteyksien perusteella, joita minulla on Saksan ja Itävallan hallituksiin, sekä suorista yhteyksistäni muun muassa Baijerin poliisiasemiin, että katsomme, että yhteistyömme Tšekin poliisin ja Tšekin oikeuslaitoksen kanssa täyttää tällä hetkellä vaatimukset. Tämä yhteistyö ei ole aina ollut riittävän kehittynyttä. 
Martin, David (PSE ).
    Kysymykseni nro 54, jota on tarkoitus käsitellä myöhemmin, liittyy läheisesti tähän aiheeseen. Tosin epäilen, ettemme pääse niin pitkälle. Yhdistyneen kuningaskunnan valtakunnallinen lastensuojelujärjestö (National Society for the Prevention of Cruelty to Children) on esittänyt kiistattomia todisteita siitä, että pedofiilit liikkuvat jäsenvaltiosta toiseen Euroopan unionissa hyötyäkseen lainsäädännön eroista. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa on lapsiin kohdistuviin seksuaalirikoksiin syyllistyneiden henkilöiden henkilötietorekisteri. On havaittavissa, että henkilöt, jotka eivät voisi työskennellä lasten parissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, muuttavat EU:n muihin jäsenvaltioihin, joissa sellaista rekisteriä ei ole.
Sen perusteella, mitä komission jäsen totesi tarpeesta lisätä oikeudellista ja poliisiyhteistyötä, voisiko komissio harkita Euroopan laajuisen seksuaalirikollisten henkilötietorekisterin luomista koskevan aloitteen toteuttamista tällaisten henkilöiden valvomiseksi? 
Verheugen,
   . – Hyvä parlamentin jäsen, en tiedä. En tiedä, koska tuo kysymys ei todellakaan kuulu toimivaltaani, enkä halua ennakoida kollegaani, jolla on toimivalta tässä asiassa ja joka on valmis vastaamaan tähän kysymykseen. Hän vastaa tähän kysymykseen myöhemmin tämän kyselytunnin aikana. Ymmärrättehän, ettei minulla ole toimivaltaa vastata kysymykseenne. 
Puhemies. –
Onko komissio tietoinen siitä, että neljässä ehdokasvaltiossa, Tšekin tasavallassa, Unkarissa, Slovakiassa ja Sloveniassa käytetään yhä häkkisänkyjä? Se tarkoittaa, että ikääntynyt dementikko tai minkä tahansa ikäinen henkilö, jolla on mielenterveys- tai käyttäytymishäiriöitä suljetaan toisinaan viikoiksi tai kuukausiksi häkillä ympäröityyn vuoteeseen. Käytäntöä pidetään sekä kansainvälisesti että kyseisten maiden sisällä ihmisoikeuksien loukkaamisena ja vanhentuneena hillitsemis- tai pidättelymenetelmänä. Häkkisänkyjä ei käytetä EU:n jäsenvaltioissa eikä muissa ehdokasvaltioissa.
Pitääkö komissio myönteisinä kyseisissä neljässä valtiossa toteutettavia toimia häkkisänkyjen käytön tarkistamiseksi ja vähentämiseksi? Aikooko komissio työskennellä näiden valtioiden kanssa, jotta voidaan sopia aikataulusta häkkisänkyjen käytön asteittaiseksi lopettamiseksi? 
Verheugen,
   . – Esittäisin myös tätä kysymystä koskevan lyhyen poliittisen alkuhuomautuksen. Olen toisinaan hieman hämmästynyt komissiolle esitetyistä kysymyksiä, joista saa sellaisen vaikutelman, että olemme vastuussa kaikista mahdollisista tilanteista tulevissa jäsenvaltioissa; osa kysymyksistä koskee aloja, joilla yhteisöllä ei ole minkäänlaista toimivaltaa.
Tämän kysymyksen osalta emme edes tiedä, millainen tilanne on jäsenvaltioissa. Olemme voineet kuitenkin vaikuttaa asioihin jonkin verran, koska Kööpenhaminan kriteerejä sovelletaan tuleviin jäsenvaltioin. Kööpenhaminan kriteerit auttavat meitä toteuttamaan toimia sellaisissa kysymyksissä. Tällöin meidän on kuitenkin käsiteltävä niitä aina ihmisoikeuskysymyksinä. Minun oli todettava ensiksi tämä.
Otitte siis esiin häkkisänkyongelman. Kansainvälinenjärjestö, joka edistää ja suojelee mielenterveyshäiriöistä kärsivien ihmisten oikeuksia – esitti kertomuksen Euroopan parlamentille 17. kesäkuuta, kuten tietenkin tiedättekin. Kertomuksessa tuodaan esiin, että häkkisänkyjä käytetään edelleen mielenterveyshäiriöistä kärsivien ihmisen hillitsemiseksi neljässä ehdokasmaassa – Tšekissä, Unkarissa, Slovakiassa ja Sloveniassa. Komissio otti kertomuksen perusteella välittömästi yhteyttä asianomaisiin maihin tämänhetkisen tilanteen selvittämiseksi täsmällisesti ja pyysi kyseisten maiden viranomaisia tiedottamaan komissiolle tämänhetkisestä tilanteesta.
Pyydetyt tiedot toimitettiin komissiolle tämän jälkeen, ja vaikuttaa siltä, että tilanne on jo kohentunut komission kyselyn vaikutuksesta kertomuksessa kuvaillun tilanteen jälkeen. Slovenian viranomaiset ilmoittivat meille, ettei häkkisänkyjä käytetä enää Sloveniassa. Slovakiassa, Tšekissä ja Unkarissa niitä käytetään edelleen, mutta ainoastaan hyvin harvalukuisissa poikkeustapauksissa ja tiukkojen määräysten mukaisesti. Asianomaiset maat ovat kuitenkin myöntäneet, että riittämättömät henkilöstöresurssit saattavat haitata pyrkimyksiä ottaa käyttöön nykyaikaisempia menetelmiä psykiatrisessa hoidossa.
Komission saamien tietojen mukaan Slovakian hallitus on toteuttanut asianmukaisia toimenpiteitä ja työstää parhaillaan suunnitelmaa häkkisänkyjen poistamiseksi käytöstä. Tšekin hallitus on vakuuttanut komissiolle, että se tutkii aihetta yksityiskohtaisesti antaakseen meille täsmällisempiä tietoja häkkisänkyjen ajoittaisesta käytöstä. Unkarissa häkkisänkyjen määrä on laskenut jo tasaisesti. Niitä hyvin harvoja laitoksia, joissa sellaisia sänkyjä käytetään, seurataan säännöllisesti, ja näiden kauheiden sänkyjen käytöstä poistamiseksi etsitään keinoja.
Esittääkseni lyhyen arvioinnin tämä ilmiö antaa meille mielestäni väläyksen psykiatrian toisinaan kauheaan menneisyyteen, emmekä voi muuta kuin järkyttyä näkemästämme. Olemme varmasti kaikki yksimielisiä siitä, etteivät sellaiset menetelmät sovi nykyaikaiseen psykiatriaan. Komissio pyrkii tämän vuoksi kaikin käytettävissään olevin keinoin edistämään tämän ongelman ratkaisemista, emmekä anna periksi, ennen kuin viimeisetkin häkkisängyt ovat kadonneet näistä maista. 
Bowis (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, hyväksyn avomielin komission jäsenen viimeisimmän kannanoton, joka on täysin oikeasuuntainen. Häkkisängyille tai vastaaville kapistuksille ei ole sijaa nykyajan psykiatrisessa hoidossa.
Hämmästyin komission jäsenen poliittisesta alkuhuomautuksesta. Mikäli hän ei tiedä, voin kertoa hänelle, ettei häkkisänkyjä ole missään nykyisessä jäsenvaltiossa. Häkkisänkyjä ei ole näiden neljän valtion lisäksi missään muussa ehdokasvaltiossa. Ne ovat Itävalta-Unkarin perintöä, joten ainoa muu maa, jolla saattoi olla niitä menneisyydessä, oli Itävalta, eikä siellä ole niitä enää.
Puhuin äskettäin Prahassa senaatin kokouksessa, jossa keskusteltiin tästä aiheesta. Eräs puhujista oli 29-vuotias nuorimies nimeltä Michael, jota oli pidetty häkkisängyssä viikko päästämättä häntä siitä pois. Ei ole yllättävää, että siitä oli hänelle terveydellistä haittaa. Ne muistuttavat häkkejä siltä osin, että niissä on rautatangot tai verkot. Sänkyjen käyttö on turvallisuusongelma, koska ihmisiä on kuollut niihin. Kuten komission jäsen totesi, kyse on ihmisoikeusasiasta. Tämän vuoksi se koskee unioniin liittymistä. Tämän vuoksi sisällytimme kertomukseemme Slovenian uutta mielenterveysalan lainsäädäntöä koskevan kysymyksen kaksi vuotta sitten. Tämän vuoksi pidän komission näitä maita kohtaan harjoittamaa painostusta hyvin tervetulleena. Unkari on jo vastannut; Slovenia on aikeissa vastata; Tšekki ei ole vielä vastannut. Slovakian osalta olemme odottavalla kannalla. 
Verheugen,
    – Hyvä parlamentin jäsen Dunn, totean iloisesti, ettei komissio voi tietää kaikkea. Valitettavasti sellaista säännöstöä ei ole, jonka ansiosta voisimme koota täsmälliset tiedot nykyisistä jäsenvaltioista. Olen kuitenkin iloinen huomautuksistanne. Lisäksi arviointimme ovat mielestäni yhteneviä. Mikäli saatte tietoja tämänkaltaisista yksittäisistä tai toistuvista tapauksista, älkää epäröikö ottaa yhteyttä minuun suoraan ja henkilökohtaisesti. Otan sellaisissa tapauksissa mielelläni puhelimitse yhteyttä asianomaiseen hallituksen päämieheen kertoakseni, mitä odotamme häneltä ja hänen maaltaan.
Tšekin osalta minulla oli tilaisuus puhua asianomaisille hallituksen jäsenille vain muutama päivä sitten Prahan-vierailun aikana. Odotan vastausta Prahasta hyvin pian. Kyseinen vastaus viitoittaa tietä eteenpäin. 
McKenna (Verts/ALE ).
    Yhdyn Bowisin esittämään näkemykseen. Tämä on ihmisoikeuskysymys, ja Euroopan unionilla on tietyt keinot aloittaa sen käsittely. Nizzan sopimus sisältää määräyksiä, joiden mukaan näille maille voidaan määrätä seuraamuksia sen jälkeen, kun niistä on tullut EU:n täysjäseniä. Euroopan unioni määräsi seuraamuksia esimerkiksi Itävallalle, vaikka se ei varsinaisesti rikkonut ihmisoikeuksia; siellä valittiin poliittinen puolue, jota suurin osa meistä ei voinut hyväksyä.
Ehdokasmaita on siten varoitettava niihin mahdollisesti kohdistettavista seuraamuksista, mikäli ne jatkavat ihmisoikeuksien rikkomista. Se nopeuttaa prosessia, jonka avulla tämä epätyydyttävä tilanne voidaan korjata. 
Puhemies. –
   Muistutan parlamentin jäsentä siitä, että tämä on kyselytunti, jonka tarkoituksena ei ole mielipiteiden tai selvitysten esittäminen. Sanon tämän samalla teille kaikille muistutukseksi. 
Verheugen,
    – Ymmärtääkseni McKennan poliittinen lausuma sisältää kysymyksen. Vastaan siihen mielelläni. Hyvä parlamentin jäsen McKenna, olen samaa mieltä kanssanne. Yhdyn näkemykseenne yhtä seikkaa lukuun ottamatta: Euroopan unioni ei ole koskaan määrännyt Itävallan vastaisia seuraamuksia. Tehtäköön tämä täysin selväksi. Sen sijaan jäsenvaltiot ovat itsenäisinä valtioina ottaneet käyttöön kahdenvälisissä suhteissa sovellettavia rajoituksia. EU ei ole koskaan määrännyt Itävaltaan kohdistuvia seuraamuksia. Kuten te, myös minä uskon, ettemme voi sallia kaksinaismoraalia ihmisoikeuskysymyksissä Euroopan unionissa. Jos tarkastelemme jotain asiaa ihmisoikeuskysymyksenä, sitä on käsiteltävä sellaisena kaikissa yhteyksissä. Mikäli toteamme ihmisoikeusrikkomuksia psykiatrisessa hoidossa, meidän on näin ollen käsiteltävä kysymystä kaikissa jäsenvaltioissa, sekä uusissa että vanhoissa. Tämä on mahdollista myös liittymisen jälkeen, koska asiaa koskevat perustamissopimuksen määräykset – määräykset, joissa viitataan tarpeeseen noudattaa ja kunnioittaa niitä perusarvoja, joille Euroopan unioni rakentuu – pysyvät voimassa. Ei ole epäilystäkään siitä, että ihmisarvojen kunnioittaminen kuuluu näihin arvoihin. 
Puhemies. –
Tiedetään, että komissio seuraa tarkkaan Kyproksen tilanteen kehittymistä ja erityisesti saaren pohjoisosassa 14. joulukuuta järjestettäviä "vaaleja". Aikaisemmin tässä kuussa komissio totesi, että vaikka Kyproksen ongelman ratkaisu ei ole muodollisesti edellytys jäsenyysneuvottelujen avaamiselle Turkin kanssa, ongelma on kuitenkin vakava este.
Kuinka komissio arvioi Kyproksen pohjoisosan "vaalien" tulokset? Mihin toimiin komissio aikoo seuraavaksi ryhtyä kannustaakseen ratkaisuun pääsemistä Kyproksen ongelmassa nykyisissä oloissa? Miten Kyproksen viimeisimmät tapahtumat vaikuttavat Turkin kysymykseen? 
Verheugen,
    – Hyvä parlamentin jäsen Zorba, aloitan toteamalla, ettei mikään muu valtio maailmassa Turkkia lukuun ottamatta tunnusta Pohjois-Kyproksen turkkilaista tasavaltaa, eikä minulla ole minkäänlaisia suunnitelmia tilanteen muuttamiseksi. Viime sunnuntaina pidettyjä vaaleja on pidettävä tämän vuoksi poliittisena siirtona, jonka seuraukset saattavat hyvinkin olla merkityksellisiä meille. Komission alustava vastaus on, että kolme päivää vaalien jälkeen on edelleen mahdollista saavuttaa oikeudenmukainen, kestävä ja elinkelpoinen ratkaisu Kyproksen konfliktiin 1. toukokuuta 2004 mennessä. Komissio kehottaa edelleen kaikkia osapuolia tukeutumaan Annanin suunnitelmaan etsittäessä kokonaisvaltaista ratkaisua Kyproksen ongelmaan.
Sen osalta, kuinka tämä liittyy Turkin jäsenyyshakemukseen, komissio täsmensi marraskuun alussa julkaistussa strategia-asiakirjassa, että sen mielestä poliittinen vastaavuus on olemassa. Komissio huomautti myös, että epäonnistuminen ratkaisun löytämisessä saattaa haitata vakavasti Turkin pyrkimyksiä liittyä EU:hun.
Eurooppa-neuvosto vastasi viime viikonloppuna myönteisesti komission ehdotukseen näiden kahden asian poliittisesta yhdistämisestä. Toisin kuin komissio, neuvosto ei kuitenkaan valinnut keinoksi varoituksen antamista, vaan palkkion – osoittamalla, että Kyproksen kysymyksen ratkaisu edistäisi merkittävästi Turkin pyrkimyksiä liittyä Euroopan unioniin. Perusviesti on tietenkin sama molemmissa tapauksissa ja osoittaa Turkin hallitukselle, ettei ainoastaan komissio, vaan myös kaikki 15 jäsenvaltiota yhdessä ja niiden lisäksi kymmenen tulevaa jäsenvaltiota katsovat näiden kahden kysymyksen liittyvän toisiinsa poliittisesti, ilman, että on tarpeen luoda uutta edellytystä tai uutta vaatimusta.
Komissio haluaa edistää tulevaisuudessa kaikkia ongelman nopeaa ratkaisemista edistäviä pyrkimyksiä ja valmistella tarvittavat toimenpiteet yhteisön lainsäädännön antamiseksi pikaisesti saaren pohjoisosassa.
Muistutettakoon, että mikäli ratkaisu löytyy, komissio on tarjoutunut järjestämään kansainvälisen rahoittajien konferenssin kansainvälisen rahoituksen löytämiseksi, jotta saaren pohjoisosan taloudellinen ja sosiaalinen epätasapaino voidaan korjata.
Korostan myös, että Euroopan unioni on halukas mukauttamaan ehtoja ratkaisun aikaansaamiseksi yhteisön lainsäädännön mukaisesti, ja EU on jo varannut 206 miljoonaa euroa Pohjois-Kyproksen avustamiseen; varat myönnetään, kun ratkaisusta on sovittu.
Toivon todella, että Turkin hallitus Ankarassa ymmärtää, että on heidän omien etujensa mukaista ja että heidän kannattaa tukea pyrkimyksiä aloittaa Kyprosta koskevat neuvottelut uudelleen. Heidän kannattaa tarttua tilaisuuteen nyt, kun se on vielä mahdollista. Tämä mahdollisuus on rajallinen, mutta se on edelleen käytettävissä. Olisi joka tapauksessa parasta, jos Kyproksen liittymisestä 1. toukokuuta sovitaan löytämällä poliittinen ratkaisu konfliktiin. 
Zorba (PSE ).
   – Arvoisa komission jäsen, yhdyn täysin näkemykseenne siitä, että kyse on poliittisista prosesseista, ja kysyn teiltä Giulin viimeisimmästä lausunnosta. Hänen mukaansa Turkki ja kyproksenturkkilaiset valmistelevat saarta koskevaa kompromissia, joka julkaistaan ensi viikolla. Nämä ovat tuoreita lausuntoja, jotka on esitetty eilen tai tänään. Kysyn teiltä tämän vuoksi, tiedättekö tarkemmin tästä kompromissista, johon hän viittaa. Kysyn teiltä myös Erdoganin esittämästä lausunnosta. Hänen mukaansa kukaan ei voi sivuuttaa kansan tahtoa, ja kuulemma äänestäjät halusivat kääntää sivua. Näin hän arvioi tulokset. Merkitseekö tämä mielestänne sen myöntämistä, että Pohjois-Kyproksen oppositio on voittanut, ja merkitseekö tämä mielestänne muutosta Ankaran kantaan?
Lopuksi otan esiin vielä erään toisen aiheen: Oslon yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan tarkkailijaryhmä lähetti tänään ilmoituksen, jonka mukaan äänestäjien voitiin todeta lisänneen tukeaan hallituspuolueille viime vaaleissa. Pyydän teitä ottamaan kantaa tähän kysymykseen. 
Verheugen,
    – Hyvä parlamentin jäsen Zorba, Turkin ulkoministeri oli Brysselissä muutama päivä sitten. Keskustelin hänen kanssaan kauan. Hän ei kertonut minulle sen kompromissin sisältöä, johon hänen hallituksensa pyrkii kyproksenturkkilaisten kanssa. Puhuessani hänen kanssaan sain kuitenkin sen vaikutelman, että aika saattaa olla kypsä Pohjois-Kyproksen vaalien jälkeen neuvottelujen aloittamiselle uudelleen Annanin suunnitelman pohjalta; hän esitti tämän julkisesti, kuten pääministeri Erdogan. Toivon, että he ajattelevat tämänsuuntaisesti edelleen.
Pidän pääministeri Erdoganin lausuntoa, johon myös viittasitte, myönteisenä merkkinä. Voin hyväksyä tämän lausunnon ja todeta, että nämä vaalit osoittavat selvästi ja yksiselitteisesti kyproksenturkkilaisten – niiden, jotka todella elävät Kyproksella – todellisen tahdon. Ne osoittavat, että he haluavat konfliktiin ratkaisun, joka perustuu YK:n suunnitelmaan, ja että he haluavat lisäksi liittyä Euroopan unioniin. Olisi viisasta ja asianmukaista noudattaa väestön enemmistön selkeästi esiin tuomaa tahtoa.
Kolmanneksi voin kertoa teille, että sain vaalitarkkailijoilta jo ennen vaaleja määräajoin ajan tasalla olevaa tietoa heidän havainnoistaan. Toin useissa yhteyksissä ennen vaaleja julkisesti esiin vaaliluettelojen muuttamisen ja pyysin Turkin hallitusta huolehtimaan siitä, että tähän tulee muutos. Minulla ei ole epäilystäkään siitä, että näiden vaalien äänestäjämäärää suurennettiin keinotekoisesti tulosten muuttamiseksi. 
Puhemies. –
   Arvoisa komission jäsen Verheugen, kiitän teitä lämpimästi yhteistyöstänne tänä iltapäivänä.
Työjärjestyspuheenvuoroa pyydetään. Hyvä parlamentin jäsen Posselt, pyydän teitä varmistamaan, että se on todellakin työjärjestyspuheenvuoro, koska emme voi keskustella poliittisista kysymyksistä kyselytunnilla. 
Posselt (PPE-DE ).
   – Eilen tapahtui jotain, mikä ei kuulu pöytäkirjaan, vaan pikemminkin koko istuntoa koskevaan selostukseen. Käytän tilaisuutta hyväkseni, kun olette täällä jälleen. Esitin eilen italialaiselle neuvoston puheenjohtajalle kysymyksen, johon sain vastauksen. Sen jälkeen esitin jatkokysymyksen. Muistanette, että pyysin häntä vastaamaan kyllä tai ei, ja hänen vastauksensa oli "ei", mikä on jäänyt pois koko istuntoa koskevasta selostuksesta, vaikka otin sen itse nauhalle. Lisäksi kokonaisselostuksessa toistetaan hänen kirjallisen vastauksensa toinen osa, mikä ei ole kyselytunnin yleisen tarkoituksen mukaista. Tämän vuoksi pyydän korjaamaan merkinnät, koska olen varma, että muistatte yhä tämän eilisen "kyllä vai ei" -keskustelun. 
Puhemies. –
   Hyvä jäsen Posselt, olette aivan oikeassa.
Muistan kysymyksen erittäin hyvin, ja vastaus oli ehdoton "ei".
Huolehdin siitä, että tämä merkitään muistiin, koska pöytäkirjasta on käytävä ilmi istuntosalissa käymämme keskustelut, eikä siinä saa esittää muita sellaisia vastauksia, jotka olisi annettu, jos kyselytuntia ei olisi pidetty. Olen samaa mieltä kanssanne, ja toteutan tarvittavat toimenpiteet.
Puhemies. –
Alkioiden kantasoluilla tehtävä tutkimus on ajankohtainen aihe, ja parhaillaan keskustellaan, voidaanko siihen myöntää rahoitusta Euroopan unionin puiteohjelmasta. Kuinka suuria määrärahoja komissio on kaavaillut alkioiden kantasoluja käyttävälle tutkimukselle?
Voiko komissio ilmoittaa myös, kuinka paljon alkioita tutkimuksessa voisi tuhoutua? Missä jäsenvaltioissa näitä alkioita säilytetään?
Miksi komissio tukee alkioiden kantasoluilla tehtävää tutkimusta, vaikka tutkimukseen voitaisiin todistetusti yhtä hyvin käyttää aikuisten kantasoluja? 
Liikanen,
   . – Yhteisön tutkimuksen viidettä ja kuudetta puiteohjelmaa ja niiden mukaisia erityisohjelmia koskevissa päätöksissä ei määrätä erityisesti alkioiden kantasoluilla tehtävään tutkimukseen tarkoitetuista määrärahoista.
Kaksi viidennen puiteohjelman mukaista tutkimushanketta sisältää toimia, joissa on tarkoitus käyttää ihmisalkioista saatavia kantasolulinjoja. Millekään kuudennen puiteohjelman mukaiselle hankkeelle ei ole tähän mennessä myönnetty rahoitusta tämäntyyppiseen tutkimukseen, ja toisaalta ainoastaan yksi sellaiseen tutkimukseen liittyvä hanke, jossa käytetään ihmisalkioista saatavaa kantasolulinjaa, on varteenotettava vaihtoehto suoritettaessa valintaa ehdotuspyynnön perusteella saatujen ehdotusten kesken. Kaikki kyseessä olevat solulinjat ovat olemassa ja luotiin ilman yhteisön rahoitusta Euroopan unionin ulkopuolella.
Komissiolla ei ole mitään muita tietoja kantasolujen saamiseksi jäsenvaltioissa mahdollisesti käytettävien ihmisalkioiden määrästä. Jäsenvaltioista Belgia, Tanska, Espanja, Suomi, Ranska, Kreikka, Alankomaat, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta sallivat tällä hetkellä ihmisalkioiden käytön kantasolujen saamiseksi ja säätelevät kyseistä käyttöä.
Viidettä ja kuudetta puiteohjelmaa ja niiden mukaisia erityisohjelmia koskevissa päätöksissä sallitaan kantasoluilla tehtävän tutkimuksen rahoitus kantasolujen alkuperästä riippumatta.
Euroopan parlamentti puoltaa päätöslauselmassa, jonka se antoi 19. marraskuuta tänä vuonna, yhteisön rahoituksen myöntämistä sekä alkioiden kantasoluja että aikuisten kantasoluja käyttävään tutkimukseen. 
McKenna (Verts/ALE ).
    Nyt kun tästä rahoituksesta on päätetty, olisi hyödyllistä laatia pyytämäni kaltainen erittely. Se on hyvin tärkeää, kun otetaan huomioon, että alkioiden kantasoluilla tehtävä tutkimus on kielletty joissakin jäsenvaltioissa, joista osa – esimerkiksi Saksa – on tämäntyyppisen tutkimuksen päärahoittajia. Avoimuuden nimissä olisi tehtävä selkeä erittely ja selkeä kuvaus rahoituksen jakautumisesta eri kohteiden kesken sekä ilmoitettava tuloksista. 
Liikanen,
   . – Olen varma siitä, että komission jäsen Busquin pystyisi vastaamaan tähän yksityiskohtaisemmin, mutta esitän yleisen huomautuksen yhteisön tutkimusbudjetin toiminnasta. Emme määritä tällaisia kysymyksiä etukäteen: tarjouspyyntöjä esitetään, aihepiirikohtaisia tavoitteita asetetaan ja riippumattomilta asiantuntijoilta pyydetään arviointeja. Hankkeet valitaan tämän arvioinnin perusteella. Yhteisön tutkimushankkeissa ei yleensä laadita mainitsemanne kaltaista erittelyä, mutta voin välittää huomautuksenne komission jäsenelle Busquinille. 
Puhemies. –
   Useat jäsenet ovat pyytäneet puheenvuoroa lisäkysymysten esittämiseksi, ja lisäksi he istuvat kaikki yhdessä.
Kaksi ensimmäistä puheenvuoron pyytäjää olivat Purvis ja Rübig. Myös Posselt pyysi puheenvuoroa, mutta tiedättehän, että ainoastaan kaksi voi puhua.
Käytän kronologista järjestystä, ei ole muutakaan keinoa. Jos joku teistä haluaa jättää kysymyksen esittämättä, kaksi muuta voivat kysyä. 
Purvis (PPE-DE ).
   Tiedustelen komission jäseneltä, voiko hän vahvistaa, että alkioiden kantasoluja käyttävä tutkimus voidaan aloittaa uudelleen ja että komissio on valmis harkitsemaan ja mahdollisesti rahoittamaan sellaisia hakemusten kohteena olevia tutkimuksia, joissa käytetään alkioiden kantasoluja, hänen mainitsemansa 19. marraskuuta 2003 annetun parlamentin päätöslauselman perusteella. 
Liikanen,
   . – Tämä on erittäin arkaluonteinen asiakirja-aineisto, jota kollegani Busquin on käsitellyt erittäin varovasti ja asiantuntevasti, minkä vuoksi olen hyvin varovainen vastauksissani. Valmistelluissa vastauksissa on kaksi osaa. Jatkan ranskaksi. 
Liikanen,
   . – Kyseisen keskeytyksen mukaan ainoastaan solupankkiin talletetuilla tai soluviljelmiksi eristetyillä ihmisalkioiden kantasoluilla tehtävä tutkimus on sallittu. Keskeytyksestä on sovittu neuvoston ja komission välisellä poliittisella sopimuksella, eikä sillä ole oikeudellista arvoa. Se päättyy 31. joulukuuta 2003. Koska uutta lainsäädäntöä asiasta ei ole, komission oikeudellisena velvoitteena on panna sen jälkeen täytäntöön kuudes puiteohjelma, jonka mukaan tällainen tutkimus on sallittua. Komissio tekee niin, erityisesti, koska se on saanut erittäin voimakkaan poliittisen viestin parlamentilta, joka kannattaa tällaista tutkimusta. 
Posselt (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen, parlamentin lisäksi myös neuvosto on jakautunut tämän kysymyksen osalta. Jopa eri jäsenvaltioiden rikoslainsäädännöt poikkeavat toisistaan. Kysyn tämän vuoksi jälleen kerran: kun otetaan huomioon, ettei neuvosto voi päästä yksimielisyyteen tästä erittäin tärkeästä aiheesta ja että määrävähemmistö on olemassa, eikö komissio voi päättää antaa kysymyksen odottaa, kunnes neuvosto on päässyt yksimielisyyteen? Tämä on ensimmäinen kysymykseni. Toinen kysymykseni on, tiedättekö, minkä vuoksi komission jäsen Busquin ei koskaan osallistu tästä aiheesta käytäviin kyselytuntien keskusteluihin. Tämä ei ole ensimmäinen kerta kun näin käy. 
Puhemies. –
   Hyvä jäsen Posselt, toinen kysymyksenne on varmaan välitettävä joka tapauksessa Busquinille. 
Liikanen,
   . – Komission jäsen Busquin osallistuu hyvin aktiivisesti Euroopan parlamentin istuntoihin ja kaikkien yhteisön toimielinten toimintaan. Olen henkilökohtaisesti osallistunut moniin tätä aihetta koskeviin keskusteluihin, joissa hänellä on ollut tärkeä rooli. Otan tehtäväkseni antaa parlamentin jäsenelle aihetta koskevan vastauksen myöhemmin tällä viikolla. Haluan varmistua siitä, että olemme täsmällisiä keskustellessamme arkaluonteisista oikeudellisista kysymyksistä. 
Puhemies. –
   Arvoisa komission jäsen Liikanen, kiitän teitä lämpimästi yhteistyöstänne.
Puhemies. –
Belgian (liittovaltion) liikenneministeri esitti marraskuun alussa 2003 yölentojen kieltämistä koko yhteisössä. Hän torjuu ajatuksen Belgian yksipuolisesti käyttöönottamasta yölentokiellosta, koska sillä voisi olla merkittäviä vaikutuksia Belgian työllisyyteen lentojen mahdollisen muualle siirtymisen seurauksena. Jos yölentokielto olisi voimassa koko yhteisön alueella, vaikutukset olisivat lievemmät.
Aikooko komissio laatia ja antaa neuvoston ja parlamentin pohdittavaksi yölentojen täydellistä kieltämistä unionissa koskevan ja siten satojen tuhansien eurooppalaisten yörauhan turvaavan ehdotuksen asetukseksi tai direktiiviksi ja jos vastaus on kielteinen, miten komissio perustelee päätöksensä olla antamatta kyseisenlaista ehdotusta? 
De Palacio, Loyola,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio ei aio esittää ehdotusta yölentojen kieltämiseksi yhteisön tasolla. Tähän on useita syitä.
Ensiksikään äänisaaste ei ole yhtä suuri ongelma kaikilla Euroopan lentoasemilla. Äänipäästöjen kielteiset vaikutukset kohdistuvat joihinkin, erityisesti asuinalueilla sijaitseviin lentokenttiin, joilla liikennetiheys on suuri – nämä tekijät eivät koske kaikkia lentokenttiä tai koskevat niitä vähemmän.
Kun otetaan huomioon, että yölentojen kieltäminen vaikuttaa talouteen ja työllisyyteen, meidän on harkittava huolellisesti eri tekijöiden välistä tasapainoa, minkä vuoksi meidän on suoritettava kutakin lentoasemaa koskeva tapauskohtainen kustannushyötyanalyysi ennen tällaisen kiellon asettamista.
Toiseksi yksipuoliset toimet saattavat eristää Euroopan kansainvälisestä lentoliikenneverkosta; kaikkien Euroopan unionin lentoasemien yöaikainen sulkeminen saattaa muodostaa vakavan esteen kyseisen kansainvälisen verkon tavanomaiselle toiminnalle. Monissa tapauksissa, erityisesti mannertenvälisillä lennoilla, yölennot ovat välttämättömiä aikavyöhykkeiden ja lastityypin vuoksi.
Komissio seuraa kuitenkin meluongelmia ja niiden vaikutusta lentokenttien läheisyydessä asuviin kansalaisiin. Komissio on tämän vuoksi vaatinut järjestelmällisesti kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön ICAOn yhteydessä sellaisten päätösten tekemistä, jotka antavat meille keinot käsitellä unionin erityistarpeita lentokenttämelun osalta.
Komissio esitteli ICAOn 33. yleiskokouksessa vuonna 2001 tehdyn päätöksen, joka sisältää muun muassa yölentorajoitusten käyttöönottoa koskevan kehyksen, perusteella ehdotuksen direktiiviksi, joka hyväksyttiin maaliskuussa 2002. Direktiivissä säädetään alustavasta erittelystä ja kuulemismenettelystä, joiden perusteella yölennot voidaan kieltää sellaisilla yhteisön lentokentillä, joilla se on perusteltua objektiivisten perusteiden nojalla. 
Staes (Verts/ALE ).
   – Arvoisa komission jäsen, ihmettelen, missä asutte oleskellessanne Brysselissä; ilmeisesti ette ainakaan kaupungin pohjoisosassa. Arvelen, että asutte paikassa, jossa yölennot ovat harvinaisia ja liikennetiheys vähäinen, sillä muutoin olisitte vastannut toisin. Ymmärrättekö, että jollei Euroopassa ole yleistä yölentokieltoa, siitä on seurauksena lentokenttien välinen kilpailu ja huonoon suuntaan johtava kilpailu, jossa työpaikkoja luodaan välittämättä melurajoituksista. Ymmärrättekö, että edistätte siten taloutta, jossa työn määrä ja nopeus lisääntyvät jatkuvasti elämänlaadun kustannuksella? Maailman terveysjärjestön vaatimukset ovat kristallinkirkkaita: yömelu lisää ärtyisyyttä ja masennusta. Arvoisa komission jäsen, voinko pyytää teitä tarkistamaan puheenvuoronne, ja voinko pyytää teitä viettämään illan tai yön kanssani Brysselin pohjoisosassa, jotta voitte itse kokea, mitä siellä asuvat ihmiset joutuvat kestämään päivin ja öin? 
De Palacio, Loyola,
   . – Hyvä jäsen Staes, asun Brysselissä hyvin miellyttävällä alueella – koko Bryssel on miellyttävä. Alue on aivan ihana ja viehättävän puiston lähellä. Taloni vieressä on junarata, ja sen ohitse kulkee siten joka yö monia junia. Tämän vuoksi kysyn teiltä, aiotteko kieltää junia kulkemasta, koska ne meluavat ja herättävät minut? Kun tämä kerran kiinnostaa teitä, voin kertoa, että kuulen junan äänet toisinaan, ja toisinaan ne herättävät minut, koska en nuku aina riittävän sikeästi. Hyvä jäsen Staes, ostaessani talon junarata oli jo käytössä.
Toiseksi, kuten totesin, olemme tietoisia meluongelmasta, ja Kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä on sovittu kansainvälisistä säännöistä analyysien ja tutkimusten tekemiseksi, jotta voidaan harkita käytettävissä olevia ratkaisuja lentokenttien läheisyydessä sijaitsevien asuinalueiden äänihaittojen vähentämiseksi ja ongelman ratkaisemiseksi. On totta, että yölentojen keskeyttäminen voisi olla ratkaisu. Tällainen mahdollisuus on olemassa, ja monet Euroopan lentokentistä ovat turvautuneet siihen.
Hyvä jäsen Staes, pyydätte, että lentojen keskeyttämisen lisäksi ja rauhan turvaamiseksi edelleen lentokenttiä olisi suljettava. Näitä ongelmia ei kuitenkaan esiinny kaikilla lentokentillä, koska lähistöllä ei asu ketään, koska niiden sijainti on syrjäisempi tai koska niiden reitit ovat erilaisia. Pyydätte lentokenttien sulkemista; siinä tapauksessa myös esimerkiksi Pohjois-Suomen lentokentät olisi suljettava, jotta työntekijöille ei aiheutuisi ongelmia Brysselissä.
Hyvä jäsen Staes, en aio ehdottaa sellaista. Vaikka ehdottaisinkin, saavutettava etu olisi suhteellinen. Kilpailu Euroopassa perustuu joukkoon arvoja, ja tämä on yksi niistä. Se ei ole epätervettä kilpailua. Tilanteet ovat yksinkertaisesti erilaisia. Mikäli Brysselillä on ongelmia, sen on mukauduttava näihin tilanteisiin ja mahdollisesti lopetettava yölennot, mutta ette voi pyytää lopettamaan yölentoja Ateenassa sen vuoksi, että Brysselissä on ongelmia. Ehkäpä UPS lentää Ateenaan. Jos näin on, mitä voin tehdä asialle?
Voisin antaa teille useita esimerkkejä erilaisista suhteellisista eduista. Kilpailu toimii siten. Hyvä jäsen Staes, valitettavasti ainakaan minä en esitä kyseistä ehdotusta. 
Puhemies. –
   Kerrottakoon, että useat jäsenet ovat pyytäneet puheenvuoroa.
Kaksi ensimmäistä puheenvuoron pyytäjää olivat epäilemättä Alavanos ja Rübig. Lisäksi työjärjestyksessä kehotetaan antamaan puheenvuoro jäsenille, jotka kuuluvat eri poliittiseen ryhmään ja jäsenvaltioon kuin kysymyksen esittäjä. 
Alavanos (GUE/NGL ).
   – Arvoisa komission jäsen, ennakoitte näköjään kysymykseni ja viittasitte Ateenan lentokenttään. Olen samaa mieltä kanssanne kuunneltuani mielipidettänne yölennoista yleensä ja rautatielinjoista, joita ei todellakaan voida siirtää pois.
Kysyn kuitenkin, mitä tapahtuu, kun lentokoneet lentävät asuinalueiden yli ainoastaan säästääkseen muutaman minuutin lentoajassa tai muutaman litran polttoainetta sen sijaan että ne tekisivät käännöksen mantereelle meren yläpuolella? Juuri näin tapahtuu Ateenan kansainvälisellä lentokentällä, mikä häiritsee satojen tuhansien asukkaiden asuinalueita.
Tietääkseni Euroopan komissio on jo vastaanottanut Ateenan kansainvälistä lentokenttää koskevan aiheeseen liittyvän valituksen, ja kysyn teiltä, miten tämä asia etenee. 
De Palacio, Loyola,
   . – Hyvä jäsen Alavanos, se mitä juuri totesitte, on täysin paikkansapitävää.
Se on kuitenkin oma tarinansa. On etsittävä reittejä, joiden ansiosta vaikutusta voidaan vähentää, ja tarvittaessa velvoitettava lentoyhtiöt vähentämään vaikutuksia. Tarvittaessa on jopa kiellettävä lennot; en ole sitä mieltä, ettei lentoja saa kieltää. En tiedä, onko tarpeen kieltää yölennot myös Ateenassa.
Väestö, mahdolliset ratkaisut, melutasot sekä muut kysymykset osoittavat, onko yölennot kiellettävä – ei se, että ne on kiellettävä Brysselissä. Emme toisin sanoen voi kieltää yölentoja Ateenassa sen vuoksi, että ne on kiellettävä Brysselissä. Sitä komissio ei ole valmis tukemaan.
Se, mitä sanoitte, pitää kuitenkin täysin paikkansa. Reitit ja lentoreitit ovat erittäin tärkeitä, samoin kiitoradat, ja kuten täysin perustellusti toteatte, on totta, että toisinaan, kun yritämme säilyttää polttoainetta, melua syntyy paljon enemmän kuin on tarpeen tavanomaisissa olosuhteissa. Tästä asiasta huolehtiminen on lentokenttien tehtävä. 
Rübig (PPE-DE ).
   – Arvoisa komission jäsen, kerrottakoon ensin, että nukun Brysselissä erittäin hyvin – en tiedä minkä vuoksi. Haluan kuitenkin puhua Euroopan unionin ja Sveitsin välisistä suhteista vastaavan valtuuskunnan jäsenenä, ja yölentorajoitukset ja Zürichin lentokenttä ovat meille ongelma. Millainen näkemys teillä on Etelä-Saksan ja Zürichin välisten lentojen kehityksestä, ja kuinka oikeudellinen tilanne muuttuu lähivuosina? Valituksia on tehty paljon, sillä saapuvien lentokoneiden ei haluta lentävän Zürichin yli, mutta toisaalta saksalaisetkaan eivät halua niitä. Tämän vuoksi Etelä-Saksan yli kulkevat lähestymisreitit on toistaiseksi kielletty, mikä puolestaan on lisännyt Zürichin yli saapuvien lentojen määrää. Tämän vuoksi olen kiinnostunut kuulemaan, kuinka Euroopan unioni ja erityisesti komissio arvelevat tämän ongelman kehittyvän tulevaisuudessa. 
De Palacio, Loyola,
   . – Vastasimme viime viikolla tähän Saksan hallituksen esittämään pyyntöön ottaa käyttöön tietyntyyppisiä rajoituksia. Rajoitukset koskevat yölentoja Zürichiin ja ovat voimassa olevien Sveitsin ja Euroopan unionin välisten liikenne- ja lentoliikennesopimusten sekä ICAOn ja muiden vastaavien sopimusten mukaisia ja siten virheettömiä ja määräystenmukaisia. Näin vastasimme muutama päivä sitten. 
Puhemies. –
Vuonna 1998 käyttöön otetun kivihiilisuunnitelman mukaisesti espanjalaiselle kaivosyhtiölle Minero Siderúrgica de Ponferrada SA:lle (MSP) on myönnetty miljooniin kohoavia tukia, jotka sen olisi käytettävä työllisyyden tukemiseen ja vaihtoehtoisten tuotannonalojen luomiseen. Niiden viiden vuoden aikana, jona suunnitelmaa on toteutettu, työllisyys on heikentynyt merkittävästi (viime vuosina on menetetty yli 1 500 työpaikkaa) eikä korvaavia vaihtoehtoisia tuotannonaloja ole syntynyt. Saamiensa tukien ansiosta MSP:n pitäisi pystyä vastaamaan markkinoiden kilpailuun viimeistään vuoden 2005 tienoilla ja monipuolistamaan alueen talouselämää. Yhtiö on kuitenkin ohjannut saamansa tuet yrityksille, jotka eivät hyödytä alueen talouselämää millään tavalla. Käytännössä lähes kaikki maanalaiset kaivokset on suljettu, minkä vuoksi suurin osa tuotannosta on peräisin Fonfrían ja Feixolínin avolouhoksista. Nämä kaksi louhosta, jo päätökseen saadut sekä suunnitteilla olevat kaivaukset, merkitsevät tuhoa Valle de Lacianan alueelle, joka on julistettu maailman luonnonperintökohteeksi ja luokiteltu ensisijaiseksi suojelualueeksi sekä yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi. Kyse on ilmeisesti strategisten hiilivarastojen turvaamisesta kriisitilanteiden varalta. Eikö komissio siinä tapauksessa katso, että olisi järkevää lopettaa avolouhosten kaltaisten helppojen ja nopeiden hiiliesiintymien hyödyntäminen ja jatkaa varsinaisten kaivosten toimintaa nykyisten tarpeiden turvaamiseksi ja työpaikkojen luomiseksi? 
De Palacio, Loyola,
    – Arvoisa puhemies, komissio on saanut laajaa kannatusta vihreässä kirjassa "Energiahuoltostrategia Euroopalle" esitetyille ehdotuksille, jotka koskevat pehmeän hiilen varantojen käyttömahdollisuuden säilyttämistä ja perustuotannon ylläpitämistä tätä varten. Komissio ehdotti tämän idean mukaisesti neuvostolle ja neuvosto hyväksyi 23 päivänä heinäkuuta 2002 – Euroopan parlamentin annettua ennakkolausunnon – neuvoston asetuksen (EY) N:o 1407/2002 kivihiiliteollisuuden valtiontuesta.
Asetuksessa esitetyt tavoitteet poikkeavat parlamentin jäsenen -yhtiön yhteydessämainitsemista tavoitteista. Valtionapua saavat kivihiiliyhtiöt ovat joutuneet aina tavoittelemaan taloudellista elinkelpoisuutta. Neuvoston uusi asetus sisältää lisäksi merkittävän innovaation: sen, että jäsenvaltioissa louhittavan kivihiilen osuus energiavarmuutta koskevan tavoitteen saavuttamisessa on toteuttava ottamalla huomioon kestävän kehityksen vaatimukset. Komissio katsoo tämän vuoksi, että sekä avolouhokset että maanalaiset louhokset voivat olla kestävän kehityksen periaatteen mukaisia, mikäli ne ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia. 
Turmes (Verts/ALE ).
    Arvoisa varapuheenjohtaja de Palacio, minun on jo kuukausien ajan ollut toisinaan vaikea seurata perusteluitanne, ja näin on edelleen kivihiiltä koskevan vastauksenne osalta. Teidän mukaanne meidän on jatkettava avolouhintaa Euroopassa, koska toimitukseen liittyy ongelma. Maailman kivihiilimarkkinoilla ei ole puutetta. Hinnat eivät ole heilahdelleet vuosikymmeniin, eikä Eurooppaan ole koskaan kohdistunut minkäänlaisia paineita; Euroopalla ei ole ongelmia kivihiilen saannissa. Tämä osoittaa, ettei teillä ole objektiivisia perusteita. Prosenttimääräistä osuutta tuonnista koskevaa perustetta ei voida pitää uhkana toimitusvarmuudellemme. Esimerkiksi tietokonevirukset ovat meille paljon suurempi uhka.
Palatakseni Espanjan erityistapaukseen olemme saaneet sen vaikutelman, että Victorino Alonso, joka johtaa useita eri yrityksiä, käyttää asianomaisella alueella väärin EU:lta saamiaan varoja, koska hän käyttää niitä yritystensä kilpailukyvyn parantamiseen, vaikka kyseiset varat olisi käytettävä suojelemaan alueen työpaikkoja. 
Puhemies. –
   Hyvä jäsen Turmes, pyydän teitä esittämään lisäkysymyksiä. Olen sanonut tämän jo tänään. Työjärjestyksen mukaan kyselytunnilla ei esitetä lausuntoja eikä käydä keskusteluja. 
De Palacio, Loyola,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Turmes puhunee jostain muusta, muutoin en ymmärrä. Kivihiilituki ei ole EU:n tukea, koska EU ei anna mitään vaan se on Espanjan valtion, eikä EU:n tukea.
Komissio ja Euroopan unioni eivät rahoita kivihiilialaa yhteisön tasolla. Turmes puhuu varmaankin kansallisesta tuesta, jota kyseiselle yhtiölle myönnetään Espanjan esittämän kivihiiltä koskevan rakenneuudistussuunnitelman yhteydessä. Ilmoitan Turmesille lisäksi, ettei komissiolla ole minkäänlaisia tietoja asioista, joista hän puhuu. 
Puhemies. –
Milloin aloitetaan Galician Portugaliin yhdistävän Ferrolin ja Lissabonin välisen suurnopeusradan rakentaminen? Minä vuonna rakennustyöt on määrä saada päätökseen? 
De Palacio, Loyola,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, suullisessa kysymyksessä mainitut reitit ovat osa ensisijaista hanketta n:o 8, joka koskee multimodaalista akselia Portugalin, Espanjan ja muun Euroopan välillä ja joka sisältyy komission vuonna 1996 tekemään päätökseen yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi.
Lisäksi kasvualoitteessa katsotaan, että rajat ylittävä reitti välillä Vigo–Porto täytti edellytykset tullakseen hyväksytyksi niin sanottuun pikakäynnistysohjelmaan, jonka osalta, samoin kuin Euroopan laajuisten verkkojen osalta, edellytetään – kuten parlamentin jäsenet tietävät – että kyse on rajat ylittävästä toiminnasta ja että sitä koskevat työt aloitetaan viipymättä, toisin sanoen kolmen vuoden kuluessa (2004–2006).
Koheesiorahastosta rahoitetaan vuosina 2000–2006 Miño-reittiä Porton pohjoispuolella. Yhteensä 87 miljoonan euron rahoitustuen myöntämistä Nine–Braga–Lousada–Nine-reiteille koskevat päätökset tehdään lähipäivinä. Yhteisön tukea on myönnetty vuodesta 1987 tutkimuksille, jotka koskevat Galiciassa Atlantin rannalla sijaitsevan Ferrolin ja Portugalin rajan välistä rautatielinjaa. Tämän tuen määrä oli vuonna 2003 yhteensä lähes 6 miljoonaa euroa. Vuosiksi 2004–2006 on tarkoitus myöntää lisäksi 5 miljoonaa euroa tätä rataa koskevien tutkimusten rahoittamiseen vastaukseksi Espanjan viranomaisten esittämään uuteen pyyntöön. Useita teknisiä tutkimuksia on tehty Ferrolin ja Portugalin rajan välisen radan osalta ja monia tehdään parhaillaan.
Työt on jo aloitettu Vigon pohjoispuolella. Portugalin ja Espanjan viranomaisilta saatujen tietojen mukaan Vigon ja La Coruñan välinen rata on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2007 ja Vigo–Porto-yhteys vuonna 2009. La Coruña–Ferrol-radan, joka on Espanjan alueella sijaitseva täydentävä rataosuus, on tarkoitus valmistua ja se on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2010. 
Puhemies. –
Komissio mainitsee kanteessaan, joka koskee asetuksen (ETY) 3577/92(1) ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanoa Kreikassa, että vastaanottavan valtion oikeus säännellä rannikkoalusten miehistöön liittyviä kysymyksiä rajoittuu kansi- ja konemiehistöön. Kuitenkin komissiolla oli kysymykseeni (2) antamassaan vastauksessa täysin erilainen näkemys asiasta: "Neuvoston asetuksen (ETY) 3577/92 miehitystä käsittelevä 3 artikla kattaa kaikki miehistöä koskevat näkökohdat. Mainitussa kertomuksessa näitä käsitteitä käytetään synonyymisesti. Erityisesti matkustaja- ja lauttaliikenteessä sekä risteilyaluksilla tarvittavien työpaikkojen määrää arvioitaessa matkustamo- ja ravintolahenkilökunta on katsottu osaksi miehistöä."
Kysyn komissiolta: Miksi ja millä menettelyllä se on muuttanut kantaansa, eikä enää katso edellä mainitun asetuksen 3 artiklan 2 kohdan kattavan matkustamo- ja ravintolahenkilökuntaa? Eikö komissio ole tietoinen turvallisuusongelmista, joita syntyy, jos matkustaja- ja autolautoilla on epäyhtenäinen miehistö, vieläpä Euroopan unionin vesillä sattuneiden traagisten onnettomuuksien jälkeen, ja ottaako se kantaakseen vastuun asiasta? Aikooko komissio tukea "vastaanottavan valtion" periaatetta, erityisesti risteilyalusten kohdalla? 
De Palacio, Loyola,
   . – Komissio ymmärtää, että parlamentin jäsen viittaa yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä olevaan asiaan, joka koskee muun muassa Kreikan lainsäädännön mukaisesti kabotaasipalveluja suorittavien alusten miehistöön sovellettavia edellytyksiä.
Komissio ei erottanut tätä aihetta koskevassa pyynnössä kansimiehistöön ja konemiehistöön sovellettavia sääntöjä. Miehistöä koskevia sääntöjä sovelletaan aluksen miehistöön erottelematta.
Komissio arvostelee Kreikan valtiota tämän kysymyksen osalta vastaanottavan valtion sääntöjen soveltamisesta risteilyaluksiin, joiden osalta asetuksessa (ETY) N:o 3577/92 säädetään lippuvaltion sääntöjen soveltamisesta.
Vastaanottavan valtion sääntöjä sovelletaan miehistöön saarikabotaasin yhteydessä ainoastaan säännöllisessä liikenteessä. Tässäkään tapauksessa sovellettavat kansalliset säännöt eivät saa olla vastoin palvelujen tarjoamisen vapauden periaatetta. Tämän vuoksi kansallisesta lainsäädännöstä seuraavista miehistöön kohdistuvista vaatimuksista ei saa seurata sellaisia rajoituksia, jotka eivät ole perusteltuja yleistä etua koskevien pakottavien syiden nojalla, eivätkä rajoitukset saa olla suhteettomia asetettuun tavoitteeseen nähden. Komissio toteaa tässä yhteydessä, että SOLAS- ja STCW-yleissopimukset – jotka kaikki unionin jäsenvaltiot ovat ratifioineet – sisältävät alusten miehistöä koskevia sääntöjä, joiden tavoitteena on nimenomaan meriturvallisuus.
Kuten asetuksen (ETY) N:o 3577/92 tulkintaa koskevassa komission äskettäisessä tiedonannossa todetaan, komissio katsoo, että turvallisuuden ja koulutuksen alan säännöissä esitetyt edellytykset, jotka menevät pidemmälle kuin kyseisissä yleissopimuksissa esitetyt säännöt, ovat suhteellisuusperiaatteen vastaisia palvelujen vapaan tarjoamisen rajoituksia. 
Alavanos (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, komission kantoihin sisältyy mielestäni ristiriita, ja esitän kysymyksen, jotta komission jäsen voi ratkaista epäilyni. Esitän komission jäsenelle muita matkustaja-aluksia kuin risteilyaluksia koskevan kysymyksen: uskooko hän, että vastaanottava valtio voi säännellä kabotaasialusten kansi- ja konemiehistön lisäksi myös niiden matkustamo- ja ravintolahenkilökuntaa? Ovatko vastaanottavan valtion oikeudet toisin sanoen kansi- ja konemiehistön osalta samat kuin matkustamo- ja ravintolahenkilökunnan osalta? 
De Palacio, Loyola,
   . – Arvoisa puhemies, tämä kysymys on yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä. Myös se erityinen siirtymäkausi, jota on sovellettu Kreikan osalta, päättyy voimassa olevan direktiivin mukaisesti 1. tammikuuta, eikä minkäänlaista syrjintää voi tämän vuoksi esiintyä sen jälkeen.
Jäsen Alavanos, puhumme miehistöstä kokonaisuudessaan. Yhteisöjen tuomioistuin ilmoittaa meille joka tapauksessa kaikista asiaan liittyvistä seikoista ja hälventää mahdolliset epäilymme. 
Puhemies. –
   Arvoisa komission jäsen de Palacio, kiitän teitä kaikkia lämpimästi tämäniltaisesta yhteistyöstänne parlamentin kanssa.
Koska komissiolle esitettäviin kysymyksiin käytettävissä oleva aika on kulunut umpeen, kysymyksiin Nro 37–72 vastataan kirjallisesti.(3)
Kyselytunti on päättynyt.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0457/2003) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla ja direktiivin 92/42/ETY muuttamisesta (10345/2/2003 – C5-0444/2003 – 2002/0185(COD)) (Esittelijä: Norbert Glante). 
Glante (PSE ),
   . Oikein hyvää iltaa, arvoisa komission jäsen. Olin paikoillani ajoissa ennen istunnon alkua. Tämäniltainen keskustelu, joka pidetään mukavasti sisäpiirin kesken, käsittelee sähkön ja lämmön yhteistuotantotekniikkaa, joka on tunnetusti ympäristöystävällistä. Sähkön ja lämmön yhteistuotantoa voidaan hyödyntää monella tapaa, esimerkiksi kaukolämmityksessä pääasiassa Pohjois-Euroopassa sekä keramiikka- ja paperiteollisuuden tuotantolaitoksissa muissa maissa.
Sähkön ja lämmön yhteistuotanto on yleensä energiaa säästävä prosessi. Tässä direktiivissä keskitytään pääasiassa korkeahyötysuhteiseen yhteistuotantoon eli prosesseihin, joista saadaan ainakin 10 prosentin energiansäästöt. Tämä on yksi tärkeimmistä syistä siihen, miksi yhteistuotantoa hyödynnetään energiatehokkuuden lisäämiskeinona ja miksi se edistää energian toimitusvarmuutta. Viime kuukausien sähkökatkokset ovat osoittaneet, että jotain on tehtävä toimitusvarmuuden parantamiseksi.
Haluan aluksi kommentoida tapaa, jolla neuvosto suhtautuu parlamenttiin. Tästä direktiivistä on keskusteltu jo syyskuusta 2002 eli lähes 1,5 vuoden ajan. Parlamentin ensimmäinen käsittely oli erittäin ristiriitainen. Toisessa käsittelyssä pyrittiin huomattavasti selvemmin yksimielisyyteen. Neuvoston yhteisessä kannassa hyväksyttiin valitettavasti vain muutamia parlamentin esittämistä tarkistuksista. Toisessa käsittelyssä neuvosto osoitti jälleen todella vähän joustavuutta ja avoimuutta vaatimuksiamme kohtaan. Mielestäni neuvosto omaksui jyrkän kielteisen asenteen heti alusta alkaen, ja meille kerrottiin useaan otteeseen, ettei olisi mahdollista mennä yhtään neuvoston yhteistä kantaa pidemmälle. Tapa, jolla neuvotteluja käytiin, oli mielestäni paikoin lähempänä kuulemismenettelyä kuin yhteispäätösmenettelyä. Kompromissiratkaisut hyväksyttiin lopulta siksi, että neuvosto painosti parlamenttia eikä siksi, että minä olisin esittelijänä ollut täysin tyytyväinen tulokseen. Sovittelumenettelyynhän ei enää olisi ollut riittävästi aikaa, jos neuvosto halusi pysyä aikataulussa. Useat neuvostossa kokoontuneet valtuuskunnat jatkoivat painostusta lausunnoissaan, joissa ne kyseenalaistivat sähkön ja lämmön yhteistuotantoa edistävän direktiivin tarpeellisuuden ja tekivät selväksi, että direktiivin käsittely estettäisiin, jos parlamentti pyytäisi niiden antamaa tukea enemmän.
Siirryn nyt käsittelemään direktiivin myönteisiä puolia. Sen tarkoituksena on edistää yhteistuotantotekniikkaa, jolla voidaan osaltaan lisätä energiatehokkuutta ja parantaa toimitusvarmuutta. Yhteistuotanto on tällä hetkellä Euroopan unionin energiapoliittisella asialistalla. Direktiivin ansiosta unionilla on nyt sähkön ja lämmön yhteistuotantoa koskeva politiikka. Euroopassa on vahvistettu yhteistuotantoa koskeva yhteinen määritelmä eli kaikki ovat nyt yhtä mieltä siitä, mitä yhteistuotanto tarkoittaa. Luokittelu korkeahyötysuhteiseksi yhteistuotannoksi tapahtuu kaksivaiheisessa prosessissa, jota kuvataan direktiivin liitteissä II ja III.
Ensinnäkin yhteistuotettu sähkö lasketaan käyttämällä liitteessä II kuvattua Prothermo-menetelmää. Komission on tarkoitus laatia vakiomallinen laskentamenetelmä yhteistuotettua sähköä varten ja sen käyttöä koskevat suuntaviivat Prothermo-menetelmän ja parhaillaan työskentelevän CEN/CENELEC-työryhmän saamien tulosten perusteella.
Toiseksi prosessista on liitteen III mukaisesti saatava vähintään 10 prosentin energiansäästöt, jotta se voidaan luokitella korkeahyötysuhteiseksi yhteistuotannoksi. Komissio laatii yhtenäiset viitearvot energiansäästöjen laskemista varten. Tämä oli merkittävä askel eteenpäin ja yksi tärkeimmistä parlamentin vaatimuksista. Sitä ei vielä ole yhdenmukaistettu, kummassa järjestyksessä liitteitä II ja III on sovellettava. Vaihtoehtoiset laskentamenetelmät ovat siis vielä päteviä, ja ne voidaan tarvittaessa yhdenmukaistaa komission uudessa direktiiviluonnoksessa. Alkuperätakuun myöntämisen vakiomenettely on jo olemassa, ja sitä tarvitaan erityisesti rajatylittävässä kaupassa ja sitä kautta yhtenäismarkkinoilla.
Jäsenvaltioiden edellytetään keräävän tilastotietoja omasta sähkön ja lämmön yhteistuotannostaan. Niiden on myös arvioitava yhteistuotannon hyödyntämismahdollisuuksia ja toimitettava päätelmänsä komissiolle. Komission on arvioitava nämä selvitykset ja laadittava tarvittaessa toimintasuunnitelma yhteistuotannon kehittämiseksi EU:ssa. Kansalliset välineet ja tuet olisi keskitettävä primäärienergian säästämiseen. Oikeudelliset ja muut esteet on poistettava. Direktiivissä vahvistettiin mikroyhteistuotannon määritelmä ja sille annettava erityisasema. Direktiivin mukaan mikroyhteistuotanto tarkoittaa laitoksia, joiden energiakapasiteetti on enintään 50 kWe. Mikroyhteistuotantoyksiköt voivat laskelmissaan käyttää varmennettuja arvoja, mikä vähentää niiden hallinnollista taakkaa. Jäsenvaltiot voivat helpottaa pienimuotoisten yhteistuotantoyksiköiden ja mikroyhteistuotantoyksiköiden tuottaman sähkön pääsyä sähkön verkkojärjestelmään. Olisimme luonnollisesti halunneet, että tätä asiaa olisi käsitelty enemmän.
Mitä sellaista direktiivistä siis puuttuu, jonka olisimme halunneet sisällyttää siihen? Direktiivissä ei ole asetettu tavoitteita EU:lle eikä yksittäisille jäsenvaltioille, eikä siinä säädetä erityistuesta. Myös mikroyhteistuotantolaitoksille annettava tuki on riittämätön, mikä valitettavasti tarkoittaa, ettei markkinaosuuden kasvattamiseen ole tiedossa tukea muutaman seuraavan vuoden aikana. Sähkön ja lämmön yhteistuotannon osuuden kasvattamiseksi Euroopan sähkön kokonaistuotannosta ei ole suunniteltu käytännön toimia eikä yhteistuotetun sähkön pääsyä sähkön verkkojärjestelmään ole säännelty riittävästi tukitoimenpitein. Tällä hetkellä käytettyjä laskentamenetelmiä ei vielä ole yhdenmukaistettu, ja vaihtoehtoisia menetelmiä voidaan itse asiassa soveltaa vuoteen 2010 saakka. Ydinvoimalla tapahtuvaa yhteistuotantoa ei ole suljettu direktiivin ulkopuolelle. Euroopan parlamentti olisi epäilemättä halunnut direktiivistä kunnianhimoisemman. Joka tapauksessa sillä ainakin päästään yleiseen sopimukseen siitä, mitä sähkön ja lämmön yhteistuotanto on, ja luodaan perusta yhteistuotannon edistämiselle Euroopassa. Yhteistuotetun sähkön ja primäärienergian säästöjen laskentamenetelmien yhdenmukaistamiselle on määrätty suunta. Jäsenvaltioiden on harkittava kyseisen tekniikan käyttöönottoa, sillä niiden on arvioitava oma tuotantokapasiteettinsa ja -valmiutensa ja ilmoitettava niistä komissiolle. Komission on esitettävä toimintasuunnitelma yhteistuotannon kehittämiseksi, ellei sen käyttö yleisty.
Näin yhteistuotantopolitiikka on nostettu EU:n asialistalle, mikä on suuri menestys Euroopan unionin kannalta. Lopuksi haluaisin vedota jäsenvaltioihin, jotta ne laatisivat mahdollisimman pian selvitykset yhteistuotannon käytön yleistämiseksi tarvittavista valmiuksistaan, hyödyntäisivät niitä ja poistaisivat kaikki esteet yhteistuotannon osuuden kasvulta. Totean lisäksi komissiolle, että tarvitsemme eurooppalaisia tukijärjestelmiä ja energiamarkkinoiden täysimääräistä yhtenäistämistä koskevan uuden direktiivin mahdollisimman pian.
Puheeni päätteeksi haluan kiittää yhteisesittelijöitä, varjoesittelijöitä ja kaikkia työskentelyyn osallistuneita kollegoitani sekä komissiota. Mielestäni yhteistyömme oli sujuvaa. Korostin keskusteluissamme useaan otteeseen pitäväni kompromissia kaikille osapuolille hieman ikävänä ratkaisuna. Toivon, ettei kukaan tunne joutuneensa myöntymään enemmän kuin muut ja että saamme huomenna aikaan järkevän direktiivin kompromissitarkistukset hyväksymällä.
De Palacio, Loyola,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan ensiksi todeta olevani erittäin tyytyväinen siihen, että olemme saamassa päätökseen sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämistä koskevan direktiivin antamisen. Tässä yhteydessä haluan erityisesti kiittää esittelijä Glantea sekä varjoesittelijöitä ja parlamentin jäseniä, jotka ovat työskennelleet aktiivisesti direktiivin laatimiseksi. Direktiivi on olennaisen tärkeä Euroopan energiapolitiikan kannalta ja samalla useilta kohdiltaan teknisesti hyvin monimutkainen.
Yhteistuotannon edistämistä koskeva direktiivi on edistysaskel, jonka tarkoituksena on auttaa ratkaisemaan Euroopan energia-alan ongelmat, joita ovat muun muassa tarve säästää energiaa ja vähentää kasvihuonekaasupäästöjä. Korkeahyötysuhteinen yhteistuotanto tarkoittaa parempaa tehokkuutta, sillä se tuo mukanaan energiansäästöjä ja vaikuttaa näin ollen päästöjä vähentävästi. Harkitsemme yhteistuotannon hyödyntämistä myös uusiutuvien energialähteiden tapauksessa siksi, että tällä tavoin voidaan lisätä toimitusvarmuutta ja vähentää sähkönsiirtoon liittyvää epävarmuutta, sillä siirtomatkat voivat olla hyvinkin pitkiä. Itse asiassa yhteistuotanto tarkoittaa yleensä sähkön tuotannon ja kysynnän tuomista lähemmäksi toisiaan eli tuotanto tapahtuu lähempänä alueita, joilla sähköä kulutetaan. Energiantoimituksista tulee myös joustavampia, sillä yhteistuotanto voi tapahtua mitä tahansa polttoainetta ja myös uusiutuvia energialähteitä hyödyntäen, mitä haluan erityisesti korostaa.
Euroopan teollisuus on peräänkuuluttanut tällaista sääntelyä jo pitkän aikaa. Teollisuus seuraa työskentelyämme erityisen tarkkaan, ja uskon, että kaikki pitävät tänä iltana ja huomenna äänestyksessä mahdollisesti saavutettavaa sopimusta hyvänä sopimuksena. Jäsen Glante totesi edellä, että kompromissiratkaisu on kaikille hieman ikävä ratkaisu, mikä osaltaan ehkä tekeekin siitä hyvän ratkaisun.
Jäsen Glante otti esille erittäin merkittävän seikan eli sen, että sähkön ja lämmön yhteistuotantoon liittyy eri käsitteitä, joihin liittyy eri maissa erilaisia vaikeasti tajuttavia asioita. Nyt käytävän keskustelun ansiosta olemme yhdentämässä näitä käsitteitä ja saamme aikaan jotain olennaisen tärkeää: yhteistuotanto on aitoa yhteistuotantoa ja vaikuttaa myönteisesti todelliseen maailmanlaajuiseen energiatasapainoon.
Sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämistä koskevien tavoitteiden asettaminen on ollut yksi keskeisistä aiheista neuvoston ja parlamentin välisissä keskusteluissa. Mielestäni sen varmistaminen, että jäsenvaltiot ovat valmiita määrittämään valmiutensa ja ilmoittamaan siitä, on merkittävä ja oikea askel eteenpäin. Selvitykset on julkistettava, ja kaikkien osapuolten on saatava ne tarkasteltavakseen. Minulla ei ole epäilystäkään siitä, etteikö riittävien valmiuksien toteamisen jälkeen toimia toteutettaisi näiden energiatehokkuutta lisäävän yhteistuotannon valmiuksien täytäntöön panemiseksi ja hyödyntämiseksi.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, parlamentin ehdottamat tarkistukset ovat selvästi parantaneet niin alkuperäistä direktiiviä, jonka esittelimme parlamentille ja neuvostolle, kuin yhteistä kantaakin ja erityisesti esittelijän tarkoittaman, uuden ja lupaavan mikroyhteistuotantotekniikan osalta. Olen ilahtunut parlamentin aloitteellisuudesta tämän seikan korostamiseksi ja muutosten ehdottamiseksi, jotta asia voidaan sisällyttää suoraan direktiiviimme.
Parlamentti on osaltaan edistänyt myös muita yhteiseen kantaan tehtyjä parannuksia, muun muassa monimutkaisia teknisiä yksityiskohtia käsittelevän komitean hyväksyntää ja teknisen kehityksen kynnysarvojen mukauttamista. Haluan kiittää parlamentin jäseniä jälleen kerran tehdystä työstä, joka on taas osoituksena parlamentin asiallisesta ja taitavasta toiminnasta myös tilanteissa, joissa käsiteltävänämme ja neuvoteltavanamme ovatkin erittäin tekniset asiat, kuten tällä hetkellä. Onnittelen teitä hyvin korkealaatuisesta työstä.
Haluan vielä kerran kiittää esittelijä Glantea, kaikkia varjoesittelijöitä ja muita keskusteluun osallistuneita heidän panostuksestaan. 
Rübig (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aluksi kiittää teitä ystävällisistä sanoistanne, jotka koskivat parlamentin työskentelyä. Tiedämme, että parlamentissa istuu insinöörien lisäksi myös kansan valitsemia hyviä poliitikkoja, jotka haluavat työstää kustakin ehdotuksesta parhaan mahdollisen. Erityisesti haluan kiittää jäsen Glantea ja jäsen Vidal-Quadras Rocaa, jotka ovat aktiivisesti osallistuneet tähän keskusteluun. Mielestäni olemme oppineet viime kuukausien aikana paljon kyseessä olevasta tekniikasta ja tulleet lopulta siihen tulokseen, että loppujen lopuksi kyseessä on poliittinen päätös. Haluan kiittää kompromissiratkaisusta, jota kollegamme ovat vahvasti tukeneet. Mielestäni kollegojemme työskentely on erityinen saavutus, kun otetaan huomioon, että heidän piti tutustua erittäin monimutkaiseen aiheeseen.
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus ja energiavaliokunnan äänestystulos viittaa siihen, että direktiivi hyväksytään huomenna. Mielestäni on hyvä, että vältimme sovittelumenettelyn. Ehkä olisimme sitä kautta saaneet sisällytettyä direktiiviin muutamia muita näkökohtia, mutta mielestäni yleistä lähestymistapaamme koskevat tärkeimmät seikat ovat jo tekstissä. Halusimme toimia varman päälle ja varmistaa direktiivin hyväksymisen erityisesti siksi, että sisämarkkinoiden määrärahat paisuvat ennenkuulumattomiin mittoihin, jolloin direktiivistä tulee selvästi todella tärkeä väline, jolla kaikille markkinatoimijoille varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset heti alusta lähtien. Tästä syystä asiaankuuluvat määritelmät olivat olennaisen tärkeitä. Tavoitteenamme on lisätä energian toimitusvarmuutta. Voimme luonnollisesti aluksi hyödyntää mikroyhteistuotantoa. Tarkoituksena on, että useat markkinatoimijat lisäävät energian toimitusvarmuutta ja lisäksi parantavat energiatehokkuutta ja ennen kaikkea sähkön verkkojärjestelmien luotettavuutta. Jälkimmäinen on mielestäni ratkaiseva tekijä. Sähkökatkokset ovat osoittaneet, että myydyn sähkön ja todellisuudessa toimitetun sähkön välillä on usein suuria eroja, joten tarvitsemme useita sähköverkkopisteitä verkkojärjestelmän toimivuuden varmistamiseksi. Kotitalouksilla on myöhemmin mahdollisuus saada energialaskustaan osa sähkönä. Mikroyhteistuotanto antaa kotitalouksille kotimaisina käyttäjinä mahdollisuuden saada energiateollisuudelta tehokkaampaa ja halvempaa energiaa, jonka toimitusvarmuus on parempi. Tästä on hyötyä sekä julkiselle sektorille että kotimaan kuluttajille, ja mehän pyrimme täällä ennen kaikkea turvaamaan kansalaistemme edut. Mielestäni alhaisemmat energialaskut tarkoittavat sitä, että kunkin kansalaisen henkilökohtainen taloudellinen tilanne tasapainottuu.
Yhteistuotannolle on vahvistettava vakiomääritelmä. Mielestäni tärkeintä on ilmoittaa, että hyväksymme erilaiset laskentamenetelmät eli CEN:n tekemän ehdotuksen, jota odotamme hyvin kiinnostuneina. Perustana meillä on Prothermo, mutta komission olisi tutkittava tarkasti myös meidän ehdotuksemme sähkön nettomäärän laskemisesta. Näin voitaisiin ottaa käyttöön vakiomalli, josta tulee kaikille erittäin tärkeä. Toinen merkittävä osatekijä on se, että tuottajien omaan yhteistuotetun sähkön ja sähköverkosta saatavan sähkön kulutukseen sovelletaan tasavertaista painotusta ja että näin tehdään myös niiden mekaanisten ja muiden laitosten kohdalla, jotka eivät hyödynnä sähköverkkoa. Energia on erittäin tärkeä osa tätä tukijärjestelmää.
Mielestäni olemme saavuttaneet parhaan mahdollisen tuloksen. Kukaan ei saanut kaikkea haluamaansa, mutta nähdäkseni tällä parhaalla mahdollisella ratkaisulla voimme osoittaa Euroopan merkityksen muun muassa ensi vuoden vaaleissa. 
Paasilinna (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kiitän mietinnön esittelijää Glantea urakkamaisesta työstä. Sähkön ja lämmön yhdistetyn tuotannon lisääminen on yksi parhaista keinoista parantaa energiatalouden tehokkuutta ja vähentää tästä tuotannosta aiheutuvia kasvihuonepäästöjä. Taistelkaamme tieteen, tehokkuuden ja kohtuuden avulla päästöjä vastaan.
Meillä Suomessa on paljon hyviä kokemuksia tästä yhdistetystä tuotannosta. Olemme tämän alan edelläkävijöitä. Suomessa tuotetaan jo nyt kolmasosa sähköstä tässä yhteistuotannossa. Kannatan direktiiviä, se vauhdittaa tämänlaatuisen tuotannon lisäämistä koko Euroopassa. Unionin on oikeastaan näytettävä mallia tällä alalla.
Olisi toivottavaa, että tämänsisältöisiä aloitteita saataisiin mahdollisimman nopeasti myös uusien naapurien ohjelmiin, jotta tällä tavalla tuotantoa lisättäisiin myös unionin lähialueilla. Meidän kansallisessa strategiassamme on tämä polku jo melkein kuljettu loppuun, kaukolämmityskohteet ja teollisuuskohteet on jo pääpiirteissään hyödynnetty yhdistetyssä tuotannossa. Energiataloutemme on hyvin kirjava, monipuolinen ja tehokas.
Sähkön hinta pitäisi saada alas, siinä yhdyn edelliseen puhujaan. Huomaamme, että on tärkeä pitää jäsenvaltioiden kansallisessa päätösvallassa se, millaisia keinoja käytetään yhteisten tavoitteiden lisäämiseksi. Meillä on tässä suhteessa epätahtisuutta unionin sisällä.
Yksityiskohdista yksi asia: kannatan sitä, että neuvosto tukee mietinnön tarkistusta, jonka mukaan komission tehtävänä on arvioida harmonisoidun laskentamenetelmän vaikutuksia ja esittää lisätoimia harmonisoinnin edistämiseksi. Kannatan tätä lähestymistapaa, koska kansallisiin tarkoituksiin käytettävien määritelmien harmonisointi on oltava pitkän aikavälin tavoitteena. 
Pohjamo (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan ryhmäni puolesta kiittää herra Glantea ansiokkaan mietinnön valmistelusta. Hän on tehnyt paljon työtä asian hyväksi, kuunnellut eri osapuolia ja päässyt hyvään lopputulokseen. Kannatan lämpimästi sähkön ja lämmön yhteistuotantoa, joka on ympäristö- ja energiapoliittinen väline energiatehokkuuden nostamiseen ja energian huoltovarmuuden parantamiseen. Niin kuin herra Paasilinna edellä totesi, meillä on Suomessa hyviä kokemuksia yhteistuotannosta.
Koko unionin laajuisen direktiivin tekeminen on vaikea prosessi, koska direktiivi on teknisesti vaativa ja koska jäsenvaltioiden olosuhteet ja käytännöt vaihtelevat suuresti. Ryhmämme tukee esittelijän laatimia kompromisseja ja toivoo, että direktiivi etenee nyt nopeasti. Mielestäni on tärkeää, että tässä asiassa päästään eteenpäin, vaikka pieninkin askelin.
EU on hyvin riippuvainen energian tuonnista, tämä luo epävarmuutta, ja tuontienergian osuuden kasvu lisää energiansaannin keskeytysriskiä. Yhteistuotannon osuuden lisääminen on välttämätöntä. Tällä direktiivillä pystytään luomaan raamit yhteistuotannon lisäämiseksi. Jäsenvaltioiden tulee hyväksyä yhteisesti määritellyt kriteerit, joiden avulla päästään sitoviin tavoitteisiin. Kokemus on osoittanut, että jos tavoitteet eivät ole jäsenvaltioita sitovia, edistyminen on hidasta.
Sähkön ja lämmön yhteistuotannon mahdollisuuksia voidaan hyödyntää optimaalisesti, kun eri toimijat tiedostavat tarjolla olevat tekniset mahdollisuudet ja löytävät yhteensopivia järjestelmiä. Tämän takia eri toimijoiden yhteistyö ja tiedonvaihto hyvistä käytännöistä on erityisen tärkeää. 
Vidal-Quadras Roca (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olemme lisänneet yhden uuden kerroksen unionin energiapoliittiseen rakennukseen. Komissio ja erityisesti varapuheenjohtaja de Palacio ovat edistäneet tätä politiikkaa toimikautensa alusta alkaen.
Energiapolitiikan kulmakivet ovat tunnetusti toimitusvarmuus, energialaskun pienentäminen ja ympäristönsuojelu. Yhteistuotanto on erittäin arvokas väline näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, ja näin ollen tämä direktiivi on hyvin ajankohtainen ja tarpeellinen.
Keskustelun ja tämän tärkeän lainsäädäntöaloitteen laadinnan aikana on selvästi käynyt ilmi, että kahden eri intressin tai kahden eri alan välillä on joskus todellinen ristiriita. Tässä tilanteessa yhteensovitettavat intressit ovat lämmöntuottajien ja teollisissa prosesseissa lämpöä hyödyntävien tahojen intressit. Näitä kahta ristiriitaista intressiä edustavat kumma kyllä kaksi fyysistä muuttujaa: laitoksen energiatehokkuus ja primäärienergian säästöt. Olemme yhdessä yrittäneet lopulta löytää tasapainoisen lähestymistavan, jolla luodaan perusta yhteistuotannon edistämiselle ja jossa suhtaudutaan objektiivisesti kaikkiin tähän keskeiseen toimintaan liittyviin intresseihin.
Arvoisa puhemies, mielestäni olemme saavuttaneet tavoitteemme esittelijä Glanten ja mukana olleiden parlamentin jäsenten erinomaisen työskentelyn ansiosta. Olemme ennen kaikkea osoittaneet, ettei sopuratkaisu aina pilaa asioita, vaan joissakin tilanteissa sillä saavutetaan loppujen lopuksi tuloksia, joista voimme kaikki olla tänään ylpeitä.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi ilmoittaa suhtautuvani tästä syystä saavutukseemme erittäin myönteisesti. Olemme epäilemättä ottaneet askelen eteenpäin energiapolitiikan alalla, joka on meille kaikille yhteinen. Toivokaamme, että direktiivillä saadaan pian aikaan yhteistuotannon edistämistä koskeva yhteensovitettu menetelmä ja yhtenäinen malli, joiden avulla pystymme saavuttamaan tavoitteet, joihin olemme kaikki pyrkineet jo jonkin aikaa. 
Glante (PSE ).
    Arvoisa puhemies, kokonaiskäsityksen saamiseksi tilanteesta haluan todeta, että neuvosto lähetti sihteeristölle ja minulle kirjeen, joten muodollisuuksia on noudatettu. Neuvosto on tunnustanut kompromissiratkaisumme. Pidin eilen puheenvuoron jäsen Chichesterin mietinnöstä. Tuolloin kirje ei vielä ollut saapunut, eli jonkin verran edistystä on tapahtunut. Haluan nyt varmistaa, että kaikki asianosaiset tietävät, mitä sähkön ja lämmön yhteistuotanto todella tarkoittaa. Se tarkoittaa joululahjaa! Mielestäni ansaitsemme kaikki taputuksen olalle: toivotan teille hyvää joulua.
Matikainen-Kallström (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, keskustelua asiasta on käyty monilla foorumeilla ja kiitän esittelijää hänen suuresta työpanoksestaan tässä sisämarkkinoiden toimintaan sekä sähkön ja lämmön tuotantoon olennaisesti liittyvässä asiassa, joka toivottavasti nyt saadaan päätökseen.
Viimeisimmissä kompromissiesityksissä direktiivi on todella edennyt oikeaan suuntaan. On hyvä, ettei kansallisia tavoitteita aseteta, vaan lähestymistapa on positiivinen ja kannustava. CHP:tä on edistettävä silloin, kun se on tehokas ja luonteva tapa tuottaa sähköä ja lämpöä. Tärkeää on myös se, ettei CHP-tukea rajata alle 50 megawatin sähkötehoisille laitoksille. Meidän on vastustettava esitettyä pien-CHP:n tukemista esimerkiksi vapaalla verkkoon liittymisellä ja pien-CHP:lle maksettavilla takuuhinnoilla. Tämä vääristäisi kilpailua avoimilla sähkömarkkinoilla, joita EU:n sisälle yritetään parhaillaan luoda. Pien-CHP:tä on tuettava muilla tavoilla, vapaavalintaisesti, kilpailua vääristämättä ja siellä, missä CHP on kustannustehokas tekniikka.
Biomassaa pitäisi käyttää yhä enemmän CHP:n polttoaineena. Näin edistettäisiin uusiutuvien energialähteiden käytön tavoitteiden toteutumista ja päästöjen vähenemistä. Päästökauppaneuvottelut saattavat vaikuttaa siten, että sähkön ja lämmön yhteistuotannon erityinen tukeminen osoittautuu turhaksi. Päästökaupan seurauksena energian hinnan odotetaan joka tapauksessa nousevan markkinoilla käyttäjien rasitteeksi.
Yhteistä sähkön ja lämmön tuotantoa on tärkeää edistää, sillä se on sekä taloudellisesti että ympäristön kannalta hyvä ratkaisu. Nyt sovitut kompromissiesitykset ovat askel eteenpäin tässä asiassa. 
De Palacio, Loyola,
   . Hyvät parlamentin jäsenet, haluan kiittää teitä kaikkia puheenvuoroistanne. Haluan huomauttaa, kuten jäsen Alejo Vidal-Quadras perustellusti totesi, että määritelmän ansiosta olemme onnistuneet yhdistämään ja sisällyttämään sähkön ja lämmön yhteistuotanto -käsitteen alle kaksi yhteistuotannon tyyppiä, jotka lisäksi yleensä määräytyvät Euroopassa maantieteellisen sijainnin perusteella. Toinen tyyppi edistää teollisten prosessien energiatehokkuutta ja toinen lähinnä yhteisöjen lämmitystehtäviin liittyvän lämmöntuotannon energiatehokkuutta.
Loppujen lopuksi saimme laadittua tämän kattavan määritelmän ja pääsimme myönteiseen energiatasapainoon, mikä tarkoittaa, että sähkön ja lämmön yhteistuotannon ansiosta tuloksiin päästään vähemmällä energiankulutuksella kuin näiden kahden erillisellä tuotannolla. Juuri tähän pyrimme: yleisesti parempaan energiatehokkuuteen.
Tässä tilanteessa sopuratkaisusta saadaan myönteisiä tuloksia, kuten arvoisa parlamentin jäsen juuri totesi. Mielestäni hyvään sopuratkaisuun pääsy tarkoittaa ehdotuksen vesittämisen tai heikentämisen sijasta asioiden yhdistämistä ja ongelmien ratkaisua. Nytkin luomme ja vahvistamme tukea näille useille toimenpiteille, jotka yhdessä muodostavat Euroopan energiapolitiikan.
Ratkaisematta jää mahdollisesti vielä yksi asia, nimittäin ydinturvallisuutta koskeva paketti, josta toivon parlamentin pian antavan lausuntonsa. Lisäksi meillä on neuvoston äskettäin esittämä uusi energiapaketti, joka on kolmas, kaasu- ja sähköpaketteja seuraava kokonaisuus ja jolla on tarkoitus lisätä energian toimitusvarmuutta vapautetuilla markkinoilla ja selvitä laajentumisen haasteista.
Tämä on vuoden viimeinen täysistunto ja alkamassa on tämän vaalikauden viimeinen vuosi. Ensi vuonna alkaa uusi vaalikausi, ja toivon, että olette kaikki silloinkin täällä, jos niin haluatte. Nyt on mielestäni tärkeää arvioida saavutuksiamme.
Olemme siirtyneet energiatehokkuutta, sähkön ja lämmön yhteistuotantoa ja uudistuvien energialähteiden hyödyntämistä koskevista lausunnoista, jotka olivat usein erittäin laadukkaita ja hyväntahtoisia mutta kuitenkin ainoastaan lausuntoja, sellaisten toimenpiteiden toteuttamiseen, joille on asetettu erityistavoitteet energiatehokkuuden, sähkön ja lämmön yhteistuotannon ja uudistuvien energialähteiden hyödyntämisen edistämiseksi eri aloilla ja eri käyttötarkoituksissa.
Olemme käsitelleet tähän olennaiseen energianäkökohtaan liittyviä ongelma-asioita myös muilla aloilla, kuten toimitusvarmuuden ja markkinoiden tehokkaan toiminnan aloilla puhumattakaan ydinalan turvallisuudesta, johon viittasin hetki sitten.
Haluan käyttää tilaisuuden hyväkseni ja kiittää kaikkia arvoisia parlamentin jäseniä heidän työstään ja yhteistyöstä koko kuluneella kaudella ja erityisesti tämän direktiivin laadinnan yhteydessä. Direktiivi on monimutkainen, mutta mielestäni sillä on erittäin myönteisiä vaikutuksia. Toivotan teille kaikille hyvää joulua ja onnellista uutta vuotta 2004.
Puhemies.
   Kiitos, komission jäsen, ja hyvää joulua.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Zimmerlingin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan mietintö (A5-0431/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi hajautetusta yhteistyöstä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1659/98 muuttamisesta ja voimassaolon jatkamisesta (KOM(2003) 413 – C5-0319/2003 – 2003/0156(COD)). 
Nielson,
   . Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää esittelijä Zimmerlingiä hänen työstään tämän asetuksen parissa ja erityisesti hänen pyrkimyksistään saada lainsäädäntöprosessi päätökseen ensimmäisessä käsittelyssä.
Komission ehdotuksen pääasiallisena tavoitteena on jatkaa hajautetun yhteistyön budjettikohtaa koskevan oikeusperustan soveltamista kolmella vuodella. Näin varmistetaan budjettikohdan jatkuvuus vuoden 2006 loppuun saakka, jolloin määritellään uudet rahoitusnäkymät. Samalla liikenee aikaa kaikkien asianosaisten kanssa käytävään perusteellisempaan keskusteluun budjettikohdan tehtävästä ja siihen osoitettavista määrärahoista. Keskustelun tuloksen perusteella on tarkoitus tarkistaa hajautetun yhteistyön välineen strategisia suuntaviivoja pidemmällä aikavälillä.
Viimeisin arviointi kyseisen budjettikohdan toteuttamisesta toimitettiin parlamentille heinäkuussa, ja siinä kiinnitettiin huomiota hajautetun yhteistyön käsitteen suureen lisäarvoon, sillä kyseinen yhteistyö on väline, joka täydentää paikallisen kansalaisyhteisön hyväksi toteutettaviin kansallisiin maaohjelmiin sisältyviä toimia.
Kehitysyhteistyövaliokunnan ehdottamilla tarkistuksilla on pääasiassa tarkoitus selventää joidenkin hajautetun yhteistyön toimijoiden tukikelpoisuutta, jotta voitaisiin varmistaa käytetyn komitologiamenettelyn johdonmukaisuus ja taata se, että budjettikohdasta rahoitettujen toimien toteuttamisesta raportoidaan paremmin.
Komissio voi hyväksyä kaikki nämä tarkistukset. Niistä käyvät erityisen hyvin ilmi esittelijän, neuvoston työryhmän ja komission yksiköiden välisistä keskusteluista saadut tulokset. Ainoa poikkeus on tarkistus 5, jossa esitetään määrärahojen lisäämistä 18 miljoonasta eurosta 36 miljoonaan euroon. Ymmärrän parlamentin huolen siitä, että enemmän huomiota olisi kiinnitettävä paikallistoimijoiden ja erityisesti etelän valtioiden kansalaisyhteiskunnan aseman lujittamiseen kehitysyhteistyön alalla.
Pyrimme kaikin tavoin saavuttamaan tämän tavoitteen. Kuten selitin parlamentille kaksi viikkoa sitten lähettämässäni kirjeessä, lisävaroja ei kuitenkaan ole tarpeen osoittaa tähän budjettikohtaan erityisesti hajautettua yhteistyötä varten, sillä komission ehdotuksesta käy selvästi ilmi, että ehdotettu rahoitus käytetään pääasiassa vaikeissa kumppanuustapauksissa. Muilla aloilla voidaan hyödyntää maantieteellisiä välineitä.
Haluan nyt vahvistaa, ettei komissio voi hyväksyä määrärahojen ehdotettua korottamista ja että neuvosto tukee komissiota tässä asiassa täysin. 
Zimmerling (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käsittelemme tänään asetusta, jonka voimassaolo umpeutuu vuoden lopussa. Mietinnön tarkoituksena on taata asetuksen jatkuvuus. Haluamme pitää voimassa nykyiset arvokkaat säännökset kaudella 2004–2006, ja jotta siirtymävaiheesta saataisiin mahdollisimman sujuva oikeusperustan ansiosta, pyrimme ratkaisuun jo ensimmäisessä käsittelyssä yhdessä neuvoston ja komission kanssa. Näyttää siltä, että olemme tähän mennessä onnistuneet hyvin, sillä kaiken kaikkiaan tänään ehdotetut tarkistukset ansaitsevat kaiken tuen. Tarkoituksenamme on ollut painottaa hajautetun yhteistyön aloitteita ja sidosryhmien toimintaa pikemminkin kehitysmaissa kuin Euroopan unionin maissa.
Tarkistuksen 10 sanamuotoon päädyttiin jäsen Sauquillo Pérez del Arcon ja minun itseni ehdottaman kompromissin myötä. Siinä ehdotetaan nyt muun muassa, että mukaan luetaan myös riippumattomat yhdistykset. Tarkistukseen lisätty ilmaus on lainattu Amsterdamin sopimukseen liitetystä julistuksesta N:o 11, joka käsittelee kirkkojen ja ei-tunnustuksellisten järjestöjen asemaa. Tarkoituksena oli varmistaa, että ministerineuvosto voi hyväksyä sen ongelmitta.
Komission jäsen on jo todennut, että tarkistus 5 on todellinen kiistakapula. Kehitysyhteistyövaliokunnassa on sovittu kaikesta muusta. Tarkistuksessa 5 ehdotetaan määrärahojen korottamista 18 miljoonasta eurosta 36 miljoonaan euroon. Haluan todeta, että kannatan luonnollisesti määrärahojen korotusta, mutta nykytilanteessa minusta tuntuu siltä, ettei korotusta ole asianmukaista vaatia mietinnön tai uuden asetuksen kautta. Neuvosto on tehnyt erittäin selväksi, että tämä johtaisi epäilemättä siihen, ettei ratkaisuun päästäisi ensimmäisessä käsittelyssä. Tästä syystä pysyisin mieluummin 18 miljoonassa eurossa ehdotuksen mukaisesti ja asettaisin korotuksen tavoitteeksi uusissa neuvotteluissa vuodesta 2007 eteenpäin. 
Sauquillo Pérez del Arco (PSE ).
    Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella esittelijä Zimmerlingiä hänen työskentelystään, sillä hänen avullaan pääsimme sopuratkaisuun hajautettua yhteistyötä koskevasta hyvästä asetuksesta, joka on välttämätön osa yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan nykyaikaistamisprosessia. Sopuratkaisuun päästiin parlamentin lisäksi toimielinten välisellä tasolla, mikä tarkoittaa sitä, että saamme mahdollisimman pian käyttöömme uudistetun oikeusperustan politiikan täytäntöönpanoa varten kolmeksi seuraavaksi vuodeksi.
Osallistavan kehityksen edellytys on hajautettu yhteistyö eli valtiosta riippumattomien toimijoiden ja valtiotasoa alempien elinten – jotka sijaitsevat niin Euroopan unionin jäsenvaltioissa kuin vastaanottavissa maissa – osallistuminen toimintaan. Osallistava kehitys vastaa väestön tarpeisiin ja aloitteisiin, ja juuri väestö on viime kädessä otettava mukaan yhteistyöhön. Hajautettu yhteistyö on yksi kehittyvien yhteiskuntien demokratiakehityksen lisätekijä, sillä sen avulla voidaan lujittaa yhteiskuntarakenteita ja lisäksi sen on havaittu lisäävän tuen tehokkuutta. Hajautetun yhteistyön avulla paikallisyhteisöt saadaan lisäksi omaksumaan kehitysyhteistyöprosessit.
Kehitysyhteistyö lakkasi jonkin aikaa sitten olemasta täysin kahden- tai monenvälistä ja valtioiden tai kansalaisjärjestöjen välistä yhteistyötä. PSE-ryhmä tukee tästä syystä vahvasti hajautetun yhteistyön tehostamista edelleen. Kestävän kehityksen ja osallistavan paikalliskehityksen näkökulmasta on siis hyväksyttävä, että oikeassa eivät ole ne eurooppalaiset, jotka katsovat, että tällä lähestymistavalla voidaan kannustaa valtiosta riippumattomia liikkeitä, eivätkä myöskään ne vastaanottavien maiden viranomaiset, jotka pelkäävät menettävänsä omanaan pitämänsä kehitysavun hallinnan.
Hajautetussa yhteistyössä keskitytään enemmän toimijoihin kuin varoihin tai yhteistyön alakohtaiseen sisältöön.
Esittelijän mainitsemien varojen osalta olemme luopuneet alkuperäisestä halustamme myöntää enemmän varoja toimielintenvälisen sopimuksen vuoksi, mutta komissio on sitoutunut varmistamaan, että ohjelma toteutetaan asianmukaisesti. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että hajautettua yhteistyötä koskevan budjettikohdan määrärahoja on lisättävä edelleen eikä siitä saa tehdä vähämerkityksistä budjettikohtaa, josta voidaan ottaa varoja muiden tarpeiden täyttämiseen.
Tällä hetkellä budjettikohdasta B7-6002 on varattu 9 miljoonaa euroa ensimmäistä vuotta varten ja 6 miljoonaa euroa kahta seuraavaa vuotta varten tämän kuitenkaan vaikuttamatta siihen, että maantieteellistä aluetta koskevista budjettikohdista voidaan myöntää varoja hajautetun yhteistyön toimille. Emme pidä tätä riittävänä, sillä haluaisimme enemmän, mutta voimme kuitenkin hyväksyä sen sopuratkaisun tähden.
Koska kyse on poikittaisesta budjettikohdasta, siinä ei ole alakohtaisia rajoja, ja PSE-ryhmä on pyrkinyt avaamaan sen mahdollisimman useille edunsaajille, jotta yhteiskuntajärjestystä voitaisiin tukea tehokkaasti. On tullut selväksi, että paikallisia julkisviranomaisia pidetään myös kunnallisina viranomaisina. Olemme tyytyväisiä siihen, että asetuksen ja siihen tehtyjen muutosten voimassaoloa on pidennetty, kun otetaan huomioon viittaukset Gemellin, Carrilhon ja Howittin mietintöihin. Toivomme, että komissio noudattaa tästä lähtien tulosten arvioinnille ja esittämiselle parlamentissa asetettuja määräaikoja, jotta voimme arvioida välineen tehokkuutta kehityksen kannalta. 
Rod (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, vihreiden mielestä hajautettu yhteistyö on olennainen osa kehitysyhteistyöpolitiikkaa. Itse asiassa se on yksi niistä harvoista tekijöistä, joilla taataan, että varat todellakin saadaan etelän kansojen käyttöön. Esittelijä Zimmerlingin mietintö on askel oikeaan suuntaan, sillä hän perustaa siinä välineen, jolla todellakin taataan kehitysmaiden kansalaisten osallistuminen. Jäsen Howittin mietinnössä hahmoteltiin jo joitakin mielenkiintoisia toimintamalleja, ja tällä uudella mietinnöllä pyritään vielä parantamaan yhteistyötä kansalaisjärjestöjen kanssa.
Suhtaudumme myönteisesti luettelon laadintaan mahdollisista yhteistyökumppaneista. Me pidämme erittäin tärkeänä sitä, että alkuperäisväestöjen järjestöt otetaan mukaan toimintaan. Ne ovat yleensä vähemmistössä ja niillä on vastassaan useimmiten määräysvaltaa edustavat julkiset vallanpitäjät.
Toimijoiden osalta kirkkojen asema on kuitenkin ongelmallinen. Olemme kaikki sitä mieltä, että uskonnollisten ja muiden hyväntekeväisyysjärjestöjen on luonnollisesti saatava osansa hajautetun yhteistyön varoista, mutta toisaalta mielestäni on käsittämätöntä, että Euroopan unioni rahoittaa tästä budjettikohdasta kirkkoja, sillä niiden perustavana tavoitteena on käännytys. Aiommeko rahoittaa katolisten tai protestanttisten kirkkojen toimintaa muslimimaissa tai moskeijoiden rakentamista kristityissä maissa? Keskustelimme tästä esittelijän kanssa, ja hän mielestäni ymmärsi ongelman. Se, että tällainen katsantokanta säilytettiin valiokunnan äänestyksessä, voitaisiin laittaa erehdyksen piikkiin. Nyt kun kehitysyhteistyövaliokunta kuitenkin on suurella äänten enemmistöllä hylännyt tämän katsantokannan, sen esille ottaminen uudelleen neuvoston puheenjohtajavaltion toimesta, joka käytti Amsterdamin sopimuksen sanamuotoa ilman sen filosofisia osuuksia, saa minut ymmälleni tekstin perimmäisestä tarkoituksesta. Emme voi äänestää mietinnön puolesta, jos tätä seikkaa ei selvitetä. Kehotan siis voimallisesti kollegojani pitäytymään valiokunnassa hyväksytyssä tarkistuksessa, jonka nojalla luetteloon sisällytetään ainoastaan hyväntekeväisyysjärjestöt.
On olennaisen tärkeää, että mahdollisimman useat kansalaisyhteiskunnan edustajat tulevat kuulluiksi ja että he voivat hyödyntää rahoitusta, jonka saaminen ei riipu valtion viranomaisten hyväksynnästä, jotta voitaisiin lujittaa niiden yhteiskunnallisten järjestöjen riippumattomuutta, jotka toimivat kestävän kehityksen, ihmisoikeuksien ja sosiaalisten oikeuksien sekä demokratiakehityksen ja kulttuurien monimuotoisuuden puolesta. Tästä syystä vaadimme, että määrärahoja korotetaan 18 miljoonasta eurosta 36 miljoonaan euroon. Tämä on mielestämme olennaista, jotta kaikki yhteiskunnan toimijat voisivat osallistua keskusteluun. Toisin sanoen hyvän politiikan luominen ei pelkästään riitä, vaan sitäkin tärkeämpää on myöntää riittävät määrärahat. 
Belder (EDD ).
    Arvoisa puhemies, paras tapa tarjota kehitysapua on tuoda esille kehitysmaiden paikallisten toimijoiden ansiot. On aivan ymmärrettävää, että paikallisia osapuolia on kuultava. Hajautetun yhteistyön väline on kuitenkin herättänyt joitakin kysymyksiä.
Ensinnäkin erillinen budjettikohta: budjettikohdan omistaminen hajautetulle yhteistyölle on viime vuosien kokeilu. Komission teettämän arvion mukaan toteutus on ollut täysin tehotonta. Tästä syystä ei ole järkevää vaatia sinnikkäästi erillisen budjettikohdan säilyttämistä. Valitettavasti tätä ei ole otettu huomioon mietinnössä. Ongelmallista on erityisesti hankkeiden valinta.
Tarvitaan avoin kehys, jonka rajoissa lähetystöt voivat valita oikeat hankkeet. Tällaisten valintaperusteiden olisi oltava järkeviä ja niiden soveltamisen asianmukaista. Arviointikertomuksen mukaan valintaprosessit ovat kuitenkin kaikkea muuta kuin avoimia. Lisäksi seuranta ja arviointi on puutteellista; kertomuksen mukaan ne itse asiassa puuttuvat täysin. Komission lähetystöt pitävät välinettä joustavana, mutta avoimuuden ja arvioinnin puute tarkoittavat mielestäni sitä, että väline on liiankin joustava.
Komissio on lisäksi ehdottanut määrärahojen korottamista. Jäsen Zimmerlingin mietinnössä mennään komission ehdotusta pidemmälle ja ehdotetaan huomattavan suurta lisäystä, mutta komission asiakirjassa tai mietinnössä ei kummassakaan perustella sitä vakuuttavasti. Lyhyesti sanottuna käytetyn lähestymistavan oikeellisuuteen ei ole syytä luottaa kovinkaan paljon. 
Carrilho (PSE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, hajautettua yhteistyötä olisi pidettävä yhtenä kestävän kehityksen osatekijänä, jossa korostetaan paikallisten toimijoiden asemaa, tarjotaan kannustimia kansalaisyhteiskunnan lujittamiseen ja edistetään kumppanien eikä ainoastaan suojattien toimintaa.
Meidän on annettava täysi tukemme mietinnössä tarkastellulle komission ehdotukselle. Haluan kuitenkin korostaa, että hajautettua yhteistyötä olisi käsiteltävä yhtenäisemmin. Tämä ehdotus olisi esimerkiksi pitänyt tehdä jo jonkin aikaa sitten. Tähdennän, että kun minua pyydettiin laatimaan mietintö tilanteessa, jossa asetuksen voimassaoloa jatkettiin ensimmäisen kerran, ehdotus oli jo silloin todella myöhässä.
Rahoituskehykseen liittyviä näkökohtia on korostettava: määrärahojen korottamisen ennakointi on epäilemättä myönteinen merkki, ehkä ainoa mahdollinen, mutta se ei silti läheskään riitä pääasiassa siksi, ettemme voi tyytyä ainoastaan varojen käyttöön saattamiseen. Meidän on lisäksi pyrittävä aktiivisemmin lisäämään tietoisuutta tällaisesta avusta, jotta siitä eivät hyötyisi aina samat henkilöt, kuten ne, joilla on parempi suhdeverkosto ja joilla on näin ollen paremmat mahdollisuudet saada tarvittavat tiedot ja selitykset. Uusien avunsaajien ehdottaminen riippuu pääasiassa meistä ja tavasta, jolla levitämme tietoa ja vähennämme hakuprosessien byrokraattisuutta. Komission lähetystöt voisivat tarjota apua hakemusten jättövaiheessa. Lopuksi haluan kiittää jäsen Zimmerlingiä hänen tekemästään työstä ja antaa tukeni esitetyille tarkistuksille ja erityisesti niille, joissa käsitellään potentiaalisten edunsaajien määrän lisäämistä – tarkoitan erityisesti kaikkia mainitsemiani tahoja – sekä ihmisoikeuksien ja demokratisoinnin alalla toimivien verkkojen lujittamista. 
Nielson,
   .  Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi todeta, että arvostan eri puheenvuoroihin sisältyneitä poliittisia viestejä. Olen samaa mieltä niiden puhujien kanssa, jotka pitävät tätä alaa tärkeänä ja kiinnostavana toiminta-alana. Arvostan myös realistista ja rakentavaa suhtautumista siihen, että määrärahoissa on pitäydyttävä, mikä on välttämätöntä asian saamiseksi eteenpäin.
Haluan vielä huomauttaa eräästä asiasta eli siitä, että kun tarkastellaan toimintaa ja toiminnan volyymia, voidaan havaita, että eniten työtä aiheuttaa AKT-valtioiden parhaillaan toimintaansa aloittavien valtiosta riippumattomien toimijoiden rahoittaminen. Kun tarkastellaan koko AKT-valtioiden ryhmää, varoja on yleensä käytettävissä keskimäärin 5–10 prosenttia kyseiselle valtiolle myönnetyistä määrärahoista. Varat menevät paikallisten kansalaisjärjestöjen, valtiosta riippumattomien toimijoiden ja laajassa mielessä kansalaisyhteiskunnan rahoittamiseen. Tarkoituksena on, että päätöksenteko on pääosin kyseisessä maassa olevan komission lähetystön päällikön tehtävä. Tämä on todellista hajautettua yhteistyötä. Käytettävissämme on Brysselistä käsin hallinnoitu budjettikohta, mitä hajautetuksi yhteistyöksi: tämä on jotakuinkin byrokraattinen lähestymistapa, joka on periytynyt ajalta, jolloin käytössä ei ollut Cotonoun sopimuksen uutta ulottuvuutta eli kyseisten 78 maan kansalaisyhteiskunnan piirissä toimivien kumppanien suoraa rahoitusta. En halua sanoa, että budjettikohdasta ja välineestä olisi tulossa turhia, sillä ne kattavat kaikki kehitysmaat eivätkä ainoastaan AKT-valtioita. Tässä korostuu kuitenkin se, että itse toiminta käsittää muutakin kuin sen, mistä täällä keskustelemme.
Mielestäni tämä budjettikohta sekä asetus ja sen käsittely parlamentissa ovat siis tapa selkeyttää toiminnan tarkoitusta. On kuitenkin tarpeen pitää mielessä, että tämän budjettikohdan tapauksessa näkyvissä on ainoastaan jäävuoren huippu.
Kiitän teitä vielä kerran parlamentin rakentavasta suhtautumisesta. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
Αveroff (PPE-DE )
   , Hajautettu yhteistyö on toimintamuoto, joka täydentää EU:n kehitysyhteistyöpolitiikkaa. Sen päätarkoituksena on parantaa kehitysavun laatua ja luoda edellytykset tuleville toimille ja yhteistyölle. Rahoituksen määrää ei siksi saisi pitää toimintamuodon tärkeimpänä piirteenä. Lisäksi lainsäädäntökehyksen kehittäminen ei nähtävästi ole vielä johtanut määrärahojen tehokkaampaan käyttöön. Euroopan komission ehdotuksessa vuosiksi 2004–2006 esitetty keskimääräinen vuosittainen viitesumma on kuitenkin korkeampi kuin edellisenä toimen toteuttamiskautena ja mielestäni sopusoinnussa asetetun tavoitteen kanssa. Olen samaa mieltä tavoitteista ja tarpeesta jatkaa toimintaa. Kehitysavun suuruus ja sen kokeellinen luonne tekevät menettelystä joustavan, ja näin sen tehokkuus voidaan maksimoida. On kuitenkin ymmärrettävää, että virastojen toimien ja niissä tapahtuvan yhteisön varainhoidon olisi oltava avointa ja rehellistä varainhoitoa. Lisäksi haluan korostaa tällaisen yhteistyömuodon dynaamisuutta. On tärkeää, ettei toimintamuodon vuosittaisessa arvioinnissa rajoituta ainoastaan rahoitettujen toimien määrälliseen esittämiseen vaan että siihen sisällytetään myös yhteistyön laadullinen arviointi, jotta voidaan määritellä tulevien vuosien suuntaukset. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Zrihenin laatima naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta mietintö (A5-0447/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi sukupuolten tasa-arvon edistämisestä kehitysyhteistyössä (KOM(2003) 465 – C5-0367/2003 – 2003/0176(COD)). 
Nielson,
   .  Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää esittelijä Zriheniä loistavasta yhteistyöstä ja kaikista toimista, joilla hän on pyrkinyt varmistamaan ehdotuksen hyväksymisen ensimmäisessä käsittelyssä. Toivon todellakin, että se on vielä mahdollista.
Sukupuolten tasa-arvon edistämistä kehitysyhteistyössä koskeva asetusehdotuksemme on erittäin tärkeä siksi, että siinä asetetaan selkeä poliittinen tavoite ja korostetaan, että sukupuolten tasa-arvon saavuttaminen on keskeistä kehitykselle yleensä.
Sen jälkeen, kun neljännessä naisten maailmankonferenssissa hyväksyttiin vuonna 1995 Pekingin julistus ja toimintaohjelma, sukupuolten tasa-arvon edistämisessä kehitysmaissa on tapahtunut merkittävää kehitystä. Edistystä on tapahtunut etenkin siinä, että täytäntöön on pantu kattava sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisstrategia EU:n kehitysyhteistyön yleiskehyksessä. Ensisijaisia tavoitteita asetetaan parhaillaan, mutta paljon on vielä tehtävä ennen kuin toimista saadaan tuloksia ja esimerkiksi naisten oloja saadaan parannettua kehitysmaissa tiettyyn määräaikaan mennessä.
Tästä syystä tarvitaan kattavampi strateginen lähestymistapa, jolla tuetaan nykyistä täytäntöönpanostrategiaa. Tällä asetuksella annetaan ennen kaikkea selvemmät suuntaviivat, joilla prosessista tehdään selkeämpi ja avoimempi. Niiden avulla on helpompi käynnistää tarvittava muutos sukupuolten tasa-arvon edistämiseksi kehitysyhteistyössä luomalla luja yhteys YK:n kehitysyhteistyön vuosituhattavoitteiden saavuttamiseen.
Tiedämme kaikki, että sukupuolten tasa-arvon edistäminen on pitkä prosessi. Nykytilanteeseen pääseminen on todellakin vienyt kauan, mikä on valitettava osoitus siitä, että kyseessä on pitkän aikavälin prosessi. Tästä syystä on tärkeää, että voimassa olevan asetuksen liikkeellepanevaa ja strategista tehtävää lujitetaan. Tällä asetuksella on itse asiassa tarjottava rahoitusta innovatiivisille toimille, jotka ovat kustannustehokkaita ja jotka voidaan toistaa muilla aloilla tai joita voidaan laajentaa hyödyntämällä muita rahoituslähteitä. Tämä on oikea tapa ymmärtää asetuksen tarkoitus.
Parlamentti ehdotti alun perin asetuksessa säädettyjen määrärahojen lisäämistä, mutta mielestäni tämä ei ole tarvitsemamme ratkaisu. Kuten selitin budjettivaliokunnan, naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan ja kehitysyhteistyövaliokunnan puheenjohtajille sekä esittelijälle lähettämässäni kirjeessä, tätä suhteellisen pientä korotusta ei pystytä kattamaan, sillä varoja ei yksinkertaisesti ole. Toteutimme paljon toimia aiemmin tänä vuonna köyhyyteen liittyvien vakavimpien sairauksien torjumiseksi sekä sukupuoli- ja lisääntymisterveyden edistämiseksi, eikä lisämäärärahoja ole enää mahdollista saada. Kaikilla yhteisön kehitysyhteistyövaroilla olisi joka tapauksessa yleisesti edistettävä sukupuolten tasa-arvoa kaikilla aloilla, kuten johdanto-osaan esitetyssä tarkistuksessa tehdään selväksi.
Tämän vuoksi haluan vakuuttaa teille, ettei komissio, jolla on neuvoston täysi tuki tässä asiassa, voi hyväksyä ehdotusta määrärahojen lisäämiseksi. Toivon, että myös parlamentti päätyy samaan tuloksen tänä iltana.
Olen vakuuttunut siitä, että tukemalla tätä asetusta parlamentti antaa meille mahdollisuuden rahoittaa toimia ja niitä toimijoita, jotka edistävät sukupuolten tasa-arvoa, naisten vaikutusmahdollisuuksien lisäämistä ja köyhyyden poistamista koskevien kansainvälisten kehitysyhteistyötavoitteiden saavuttamista.
On erittäin hyvä, että käytössämme on tämä erityinen budjettikohta ja asetus, sillä niissä piilee innoitus ja kannustin valtavirtaistamistoimien suunnan määrittämiseksi. Emme kuitenkaan koskaan pysty tekemään kaikkea tarvittavaa sukupuolten tasa-arvon alalla ainoastaan tämän budjettikohdan avulla. Tämä on totuus, ja arvostan sitä, että osapuolet ymmärtävät, kuinka paljon se edellyttää ja mitä menetelmiä siihen tarvitaan. Toivon, että tämä käy ilmi parlamentin suhtautumisesta ja että saamme asian ratkaistuksi yhdessä käsittelyssä täällä parlamentissa. Olisin erittäin pahoillani, jos näin ei kävisi. 
Zrihen (PSE ),
   .  Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan vakuuttaa teille, että tämä mietintö on mielestäni erittäin tärkeä siksi, että yksi Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikan keskeisistä tavoitteista on köyhyyden poistaminen kehitysmaissa. Muita tavoitteita mielestämme ovat demokratian ja oikeusvaltion lujittaminen sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittaminen.
Olisi kuitenkin harhaanjohtavaa luulla, että köyhyyttä voidaan torjua ilman naisten myötävaikutusta. Naiset ovat erityisesti kehitysmaiden yhteiskuntien tukipilareita. Samalla on myös huomattava, että naiset ovat lasten lailla heikoimmassa asemassa sairauksien, köyhyyden, luku- ja kirjoitustaidottomuuden ja sodan edessä. Näin ollen kaikilla toteuttamillamme strategioilla ja kehittämillämme hankkeilla on edistettävä naisten vapautumista ja toimintaa kaikilla aloilla kaikissa maissa. Naisten on osallistuttava maansa käytännön kehittämiseen, sillä jokainen nainen on mahdollinen onnistumisen, muutoksen ja kehityksen aikaansaaja.
Mietintö, josta tänään keskustelemme, on toivottavasti yksi merkittävistä askelista eteenpäin tässä yhteistyötä koskevassa lähestymistavassa, koska siinä esitetään useita toimia kyseisen alan käytännön hankkeiden edistämiseksi, kehittämiseksi ja tukemiseksi. Toimien on oltava käytännönläheisiä. Haluamme mietinnön toimivan sellaisten sukupuolten tasa-arvoa koskevien aloitteiden liikkeellepanevana voimana, joissa hyödynnetään kokeiluhankkeita, määritellään hyviä käytäntöjä ja tiedotetaan niistä.
Asetus käsittää kauden 2004–2006. Mielestämme tästä syystä on olennaista, että asetusta voidaan alkaa soveltaa jo tammikuussa, jolloin voidaan julkaista hankkeita koskevat ehdotuspyynnöt. Sadat ihmiset varmasti odottavat päätöstämme, ja jos vastaamme vältellen, seuraukset ovat vakavat kaikille niille paikallisille toimijoille, jotka haluavat osallistua ja toimia käytännössä tasavertaisten mahdollisuuksien saavuttamiseksi.
Mielestäni mietinnössä on oleellista tarkastella ennen kaikkea kaikenikäisten naisten mahdollisuuksia hyötyä kaikista resursseista ja palveluista, kuten terveydenhuollosta, koulutuksesta ja perusrakenteista. Meidän olisi myös otettava huomioon, että naisia on kaikilla aloilla estetty osallistumasta toimintaan ja hallintoon eikä heillä ole ollut pääsyä palveluihin. Naisena ja ennen kaikkea demokraattina toivon, että voimme kannustaa naisten osallistumista kaikissa kyseisissä maissa. Toivon myös, että kehitysavun edunsaajat ovat ennen kaikkea paikallisia toimijoita ja naisjärjestöjä, jotka pyrkivät väsymättä muuttamaan ajattelutapoja sukupuolten tasa-arvolle myönteisiksi.
Kaikki toteamuksemme ja toiveemme ovat kuitenkin yhteydessä talousarvioon. Euroopan komissio on myöntänyt tämän asetuksen täytäntöönpanoon 9 miljoonaa euroa. Tämä ei ehkä ole paljon meidän mielestämme, mutta se on todella paljon rahaa kehitysmaiden toimijoille, jotka voivat sen avulla toteuttaa kohdennettuja hankkeita. Halusimme kuitenkin pyytää määrärahojen korottamista 11 miljoonaan euroon, sillä mielestämme 2 miljoonan euron lisävarat eivät ole kovinkaan suuri summa. Komission jäsen Nielson selitti kuitenkin juuri, että tämä vaikuttaa mahdottomalta. Tästä syystä hyväksyin mietinnön ensimmäisessä käsittelyssä kollegojeni tuella kannustaakseni käytännön toimintaa ja toisin sanoen saadakseni asetuksen hyväksytyksi mahdollisimman pian – itse asiassa jo huomenna – jotta se tulisi voimaan tammikuussa 2004. Vaikuttaa kuitenkin siltä, etteivät muut poliittiset ryhmät ole kanssamme samaa mieltä. Meidän on todennäköisesti ryhdyttävä jälleen taistoon, sillä voisimme ehkä saada kokoon vielä muutaman euron, mikä on olennaista paikalla toteutettavan toiminnan kannalta.
Haluaisin kuitenkin pyytää kaikkia niitä, jotka osallistuvat parlamentissa huomenna käytävään keskusteluun, muistamaan sen, että joudumme tällä tavoin selkeään ja täsmälliseen vastuuseen toisen käsittelyn aloittamisesta, emmekä tiedä, kuinka pitkään se mahdollisesti kestää. Olen myös sitä mieltä, että kaikki järjestöt, joihin yksimielisyyteen pääsemisessä tapahtunut epäonnistumisemme vaikuttaa, ovat oikeutettuja odottamaan meiltä, neuvostolta ja komissiolta kypsää käytöstä ja käytännön osoitusta halustamme päästä asetettuihin tavoitteisiin.
Mitä minuun tulee, jos minulla on jonkinlaista päätösvaltaa esittelijänä, vaadin jälleen kerran, että asetuksen pitää tulla voimaan tammikuussa 2004. Tapahtuipa mitä tahansa, jos joudumme esimerkiksi tämäniltaisissa ja huomisissa neuvotteluissa jollain hetkellä muuttamaan kantaamme, voin ainoastaan pahoitella sitä, mutta siinä tapauksessa kutsun välittömästi kokouksen koolle neuvoston ja komission kanssa, jotta pääsemme sopimukseen mahdollisimman pian. 
Sanders-ten Holte (ELDR ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan unioni pitää naisten ja miesten tasavertaisia oikeuksia sekä kehitysyhteistyöpolitiikkaa suuressa arvossa. Olemme kaikki tietoisia kauhistuttavista esimerkkitapauksista, kuten nigerialaisesta Amina Lawalista, joka oli tarkoitus kivittää, kun taas hänen rakastajansa pääsi kuin koira veräjästä. Muita esimerkkejä ovat naiset, joiden ei ole mahdollista saada lainaa ja perustaa pienyritystä ainoastaan siksi, että he ovat naisia, sekä tytöt, joilta kielletään koulutus siksi, että naisina he eivät joka tapauksessa tarvitse sitä ja että he voisivat pysyä kotona kotitöissä. Paljon on vielä tehtävää.
Olemme sisällyttäneet sukupuolten tasa-arvon kaikkiin asetuksiin, mutta ne ovat vain sanoja paperilla ja niitä on vaikea toteuttaa. Erityisesti lähetystöiltä vaaditaan asiantuntemusta tällä alalla. Mielestäni on eräänlainen pettymys, että komissio esittelee vuoden 2003 lopussa umpeutuvan asetuksen uudelleentarkastelussa ehdotuksen, jonka tarkoituksena on toimia ainoastaan liikkeellepanevana voimana. Aiemmista toimista saatuja tuloksia koskevista selvityksistä kävi itse asiassa ilmi, etteivät tulokset olleet kovinkaan vaikuttavia ja lisäksi määrärahat oli käytetty vain osaksi. En halua pohtia syitä tähän, mutta toivon, että tämä komission tukema uusi toimintatapa on tehokkaampi. Arvoisa komission jäsen, asetuksen täytäntöönpanoon on valiokuntani mielestä myönnetty liian vähän määrärahoja, vaikka komissio haluaakin, että tavoitteisiin päästään yhteisvaikutuksen sekä muiden toimien ja ohjelmien avulla.
Tästä syystä haluan korostaa, että paikalla tarvitaan asiantuntijoita, mikä luonnollisesti maksaa. Kyllähän meidän pitäisi pystyä löytämään nämä varat jostain. Kuten komission Perun lähetystöstä juuri viime viikolla kuulin, toiminta edellyttää koulutusta ja täydennyskoulutusta. Muuallakin vaaditaan jatkuvasti näiden asioiden tehokkaampaa sääntelyä. Kolme vuotta ei ole pitkä aika, mutta olisi hyvä, jos voisimme todeta: "Hei, edistystä tapahtuu, useammilla naisilla on mahdollisuus päättää poliittisista, sosiaalisista ja taloudellisista asioista, yhä useammat tytöt pääsevät kouluun ja naisilla on mahdollisuus saada terveydenhoitoa." Arvoisa komission jäsen, vetoan teihin! 
Martens (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, perustamissopimuksen 3 artiklassa todetaan Euroopan unionin pyrkivän poistamaan kaikenlaisen eriarvoisuuden miesten ja naisten väliltä sekä edistämään miesten ja naisten välistä tasa-arvoa. Neuvosto on asettanut sukupuolten tasa-arvon kehitysyhteistyön perustaksi. Beijingissä hyväksyttiin kymmenen kohdan toimintaohjelma, jonka kaikki maat ovat allekirjoittaneet. Tilanteessa on kuitenkin vielä paljon parannettavaa erityisesti kehitysyhteistyön alalla. Noin 1,5 miljardista köyhyysrajan alapuolella elävästä ihmisestä 70 prosenttia on naisia. Sen lisäksi, että heidän taloudellinen tilanteensa on huono, heillä ei useinkaan ole mitään sosiaalisia oikeuksia, kuten oikeutta kunnon ruokaan, puhtaaseen juomaveteen, koulutukseen tai terveydenhoitoon, eikä heillä ole perusihmisoikeuksia.
Valitettavan vähän on todellisuudessa saatu aikaan sen jälkeen, kun neuvosto määritteli sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisen kehitysyhteistyöpolitiikan johtavaksi periaatteeksi. Tästä syystä suhtaudun myönteisesti toimintaohjelmaan. Sillä pitäisi pystyä vauhdittamaan sukupuolten tasa-arvon saavuttamista kehitysyhteistyöpolitiikassa. Parlamentin keskusteluissa ja sen laatimissa asiakirjoissa on jo viitattu köyhyyden ja sukupuolten epätasa-arvon väliseen yhteyteen. Maat, joissa naisten ja miesten tasa-arvo on vähäisintä, ovat myös kaikkein köyhimpiä, ja ne maat ovat vuorostaan rikkaampia, joissa naiset ja miehet ovat tasa-arvoisempia. Esimerkiksi terveydenhuollon, luku- ja kirjoitustaidon kehittämisen ja maatalouden alan kehitysyhteistyöhankkeet onnistuvat paremmin, kun naiset osallistuvat niihin. Tyttöihin investoiminen näyttää myötävaikuttavan lasten ja naisten kuolleisuuslukujen pienenemiseen, elintarvikkeiden turvallisuuden lisääntymiseen ja köyhyyden torjunnan tehostumiseen. Tämä ei valitettavasti ole yleisesti tiedossa, ja olinkin ilahtunut siitä, että Unicef julkaisi 11. joulukuuta 2003 tutkimuksen, jossa tätä korostettiin erityisesti. Tutkimuksessa todetaan itse asiassa, että YK:n vuosituhattavoitteita ei pystytä saavuttamaan, ellei toimia toteuteta useampien tyttöjen saamiseksi kouluun. On selvää, että useampien tyttöjen kouluttautuminen hyödyttää sekä heitä itseään että poikia ja kyseisiä kehitysmaita. Raportissa todetaan, että sukupuoleen perustuva syrjintä pysäyttää kehityksen niille sijoilleen ja että muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta teollistuneet maat ja kansainväliset rahoituslaitokset eivät ole pitäneet lupauksiaan.
Tästä syystä tuen toimintaohjelmaa, jonka tavoitteena on edistää sukupuolinäkökohtien analysointia ja valtavirtaistamista yhteisön kehitysyhteistyön keskeisillä aloilla, tehostaa sukupuolinäkökohtien sisällyttämistä monialaisesti kaikkiin hankkeisiin ja ohjelmiin sekä edistää tasa-arvon vahvistamista Euroopan unionissa. Nämä ovat kolme keskeistä seikkaa, ja erityisen tärkeä on viimeksi mainittu: ajattelutavan on muututtava myös ennen kaikkea Euroopan unionin toimielimissä. Asian kiireellisyyden ja avoimena olevien mahdollisuuksien vuoksi annan tukeni tarkistukselle, jossa ehdotetaan määrärahojen korottamista 9 miljoonasta 11 miljoonaan euroon. Toivon todellakin, että komissio voi suostua tähän. 
Valenciano Martínez-Orozco (PSE ).
    Arvoisa puhemies, parlamentissa on tullut tavaksi keskustella naisten ja miesten tasa-arvosta öisin pidettävissä istunnoissa. Se ei haittaa, mutta se on joka tapauksessa kummallista. Voisimmepa puhua naisten ja miesten tasa-arvosta myös iltapäivisin.
Naisten ja miesten välistä tasa-arvoa edistävä politiikka on yksi Euroopan unionin parhaista liittolaisista köyhyyden vastaisissa toimissa. Olemme todenneet tämän loputtomia kertoja näissä yöistunnoissa, ja lähes kaikki läsnäolijoista ovat vakuuttuneita asiasta. Nyt siitä täytyy tehdä totta myös talousarviossa.
1990-luvun jälkeen olemme edistyneet melkoisesti tämän politiikan toteuttamisessa, muttemme ole vielä saavuttaneet haluttuja tuloksia. Olemme tietoisia myös tästä. Kuten komission asiakirjassa väitetään, on välttämätöntä tarkastella uusia mahdollisuuksia ja ennen kaikkea toteuttaa hyväksymämme toimenpiteet tehokkaasti kansallisella tasolla, missä meillä onkin eniten ongelmia.
Vuoden 2001 toimintaohjelmassa korostimme tarvetta ottaa huomioon sukupuolinäkökohta eli pohtia, laatia ja arvioida tavoitteita tavalla, jossa myös naiset otetaan huomioon. Meidän on nyt täydennettävä strategiaa luomalla vakaa perusta tälle kehitysyhteistyön vuosituhattavoitteisiin liittyvälle politiikalle.
Kuten olemme todenneet yhä uudelleen, naisten ja miesten tasa-arvon edistämistä koskevaa poliittista viestiä on tehostettava niin unionissa kuin ennen kaikkea kehitysmaissa. Useimpien kehitysmaiden naisten arkipäivään kuuluvat köyhyys, luku- ja kirjoitustaidottomuus, taudit, työttömyys, itsenäisyyden puute, riippuvaisuus ja useimpien perusoikeuksien loukkaaminen. Strategian toteuttamisessa keskeisiä osatekijöitä ovat muun muassa sukupuolinäkökohdat, poliittiset erityistoimet sekä kehitysmaiden julkisen ja yksityisen sektorin valmiuksista tiedottaminen ja näiden sektorien tukeminen, jotta maissa voidaan tehdä aloitteita naisten ja miesten tasa-arvon edistämiseksi.
Tavoitteidemme saavuttamisen kannalta olennaisia edellytyksiä ovat rajatylittävä ja alueellinen yhteistyö sekä esimerkiksi lisääntymis- ja seksuaaliterveyteen liittyvien täydentävän politiikan ja ohjelmien edistäminen. Lisääntymis- ja seksuaaliterveyden edistäminen on erityisessä vaarassa uskontoon perustuvan konservatiivisen politiikan vuoksi.
Tänään käsiteltävänä oleva asetus epäilemättä tehostaa toimintaamme. Toimemme ovat tehostuneet tällä parlamenttikaudella selvästi, sillä olemme korostaneet keskeisiä asioita, kuten naisjärjestöjen osallistumista paikalliseen toimintaan, sillä naisjärjestöt ovat todellisia uranuurtajia yhteisöjensä kehityksen kannalta. Lisäksi olemme painottaneet naisten pääsyä koulutukseen ja terveydenhoitoon, heidän osallistumistaan näiden alojen hallinnointiin ja päätöksentekoon. On tärkeää korostaa teknisen avun tarvetta ja tasa-arvon vaikutusten arviointia muun muassa koulutusalalla ja tiedotusvälineissä.
Aidsin ja naisiin kohdistuvan väkivallan torjuminen sekä naisten vaikutusmahdollisuuksien lisääminen ovat vielä jäljellä olevia tehtäviä. Asetus on hyväksyttävä kiireellisesti ilman määräaikojen liiallista lykkäämistä. Näin ollen kompromissiin on päästävä, jotta asetusta voidaan soveltaa tammikuusta 2004 alkaen. Tähän haluan nyt vedota. 
Thors (ELDR ).
    Arvoisa puhemies, haluan käyttää tilanteen hyväkseni ja puhua tyttöjen koulunkäynnistä, sillä ilman tyttöjen koulutusta ei ole myöskään naisten tasa-arvoa. Kollegamme Martens mainitsi myös viime viikolla julkaistun Unicefin raportin "The State of the World's Children 2004", joka on todella ikävää luettavaa.
Annamme lupauksia lupausten jälkeen muun muassa vuosituhatjulistuksessa. YK:n yleiskokouksen lapsiasiain erityisistunnon jälkeen sitouduimme vähentämään tyttöjen ja poikien eroja luku- ja kirjoitustaidottomuuden osalta ja takaamaan tytöille mahdollisuuden koulutukseen. Maailmanpankin kehitysyhteistyökomiteassa on tehty nopean toiminnan aloitteita, mutta mitä on saatu aikaan? Tiedämme, että tällä hetkellä yli 120 miljoonaa lasta, 15 prosenttia pojista ja 21 prosenttia tytöistä, ei käy koulua. Tilanne on erityisen vaikea Kaakkois-Aasiassa ja Saharan eteläpuolisissa maissa.
Maailmanpankin nopean toiminnan aloitteiden nojalla teollisuusmaat hyväksyivät viime vuonna 326 miljoonan Yhdysvaltain dollarin rahoitussuunnitelman, mutta tähän mennessä varoja on siirretty vasta 207 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Tämä tarkoittaa, että puolessatoista vuodessa on syntynyt lähes 118 miljoonan Yhdysvaltain dollarin rahoitusvaje. Emme ole pitäneet lupauksiamme. Me teollisuusmaiden ihmiset emme ole hoitaneet hommiamme. Kehitysmaat ovat esittäneet suunnitelmansa ja tehneet sen, mitä niiden pitikin. EU:n jäsenvaltioista Italia on osoittanut kehitysapuun ainoastaan 0,3 prosenttia ja Saksa ainoastaan 2,1 prosenttia talousarvioistaan. Alankomaat on oikeastaan ainoa maa, joka on pitänyt maailman lapsille antamansa lupauksen.
Miten asiat ovat kaikkien näiden julistusten ja erityisesti YK:n yleiskokouksen lapsiasiain erityisistunnon jälkeen, johon myös nuoret osallistuivat vaatien oikeutta koulutukseen? Kyseessä olevat rahasummat ovat joka tapauksessa melko vähäiset verrattuna moniin muihin lupauksiin liittyviin summiin. Mielestäni EU:n ja komission pitäisi ottaa itseään niskasta kiinni ja pitää lupauksensa esimerkiksi Maailmanpankissa. 
McKenna (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, kun puhutaan sukupuolten tasa-arvon edistämisestä kehitysmaissa, on selvää, että köyhyys on yksi ongelmista, jotka on ratkaistava.
Köyhyys vaikuttaa erityisesti naisiin ja lapsiin, mutta naiset ovat asemassa, jossa he todellakin voivat vaikuttaa asiaan. On uskomatonta, että komissio väittää täällä vastaan vaivaisesta 2 miljoonasta eurosta. Komission jäsen puhui neuvostosta ja komissiosta – jotka ovat molemmat miesvaltaisia toimielimiä – jotka ovat päättäneet, ettei ole mahdollista myöntää kahta miljoonaa euroa lisää. Ne yrittävät pelotella parlamentin hyväksymään tämän kahden miesvaltaisen toimielimen päätöksen. Tämä on uskomatonta, kun otetaan huomioon, että jopa 11 miljoonaa euroa on pelkkiä pennosia kokonaismäärärahoihin verrattuna, ja silti haluatte, että parlamentti luopuu jo ensimmäisessä käsittelyssä tuosta 2 miljoonan euron vaatimuksesta. Tällaista ei todellakaan voida hyväksyä.
Toivon, että parlamentti äänestää valiokunnan esimerkkiä noudattaen huomenna määrärahojen korottamisen puolesta 9 miljoonasta 11 miljoonaan euroon. Jos haluatte edistää sukupuolten tasa-arvoa, teidän on oltava halukkaita menemään vielä hieman pidemmälle vakuuttaaksenne meidät sitoutumisestanne asiaan. On täysin mahdotonta hyväksyä vastahakoinen suhtautumisenne 2 miljoonan euron myöntämiseen ja se, ettette muka pysty löytämään talousarviosta kahta miljoonaa euroa lisää tähän budjettikohtaan. Toivon, että parlamentti lähettää voimakkaan viestin komissiolle ja neuvostolle todeten, ettei tällaista voida enää hyväksyä.
Puhumme sukupuolten tasa-arvosta Euroopan unionissa, mutta meidän on osoitettava se sanomalla, että olemme valmiit maksamaan tasa-arvon edistämisestä kehitysmaissa ja naisten tukemisesta kehitysmaissa. Juuri naiset ovat usein joutuneet vainon kohteeksi ja juuri he ovat päättäväisesti yrittäneet edistää sukupuolten tasa-arvoa ja lieventää köyhyyttä. Tähän tarkoitukseen osoitettu raha menee tarpeeseen, ettekä te voi kieltää heiltä kahta miljoonaa euroa. 
Claeys, (NI ).
    Arvoisa puhemies, kehitysavun tehottomuus on edelleen ongelma.
Lisäksi on totta, että kolonialistisen menneisyytemme aikaansaamat väärinkohdistetut syyllisyyden tunteet ovat tehneet tästä ongelmasta tabun, mutta muutosta on onneksi vihdoin havaittavissa.
Yhä useammat tarkkailijat ja paikalla toteutettavaan toimiin osallistuvat tahot ovat alkaneet suhtautua kriittisesti tapaan, jolla kehitysapu on yleensä järjestetty. Käytetyt varat eivät useinkaan saavu perille.
Pelkkä varojen lahjoittaminen ei lisäksi ole aina paras ratkaisu. Päinvastoin onnistumiseen vaikuttavat muut asiat. Tarkoitan esimerkiksi vapaata markkinataloutta ja yleensäkin vapaita oloja.
Mietinnön aiheena oleva sukupuolten tasa-arvoisuus on erittäin tärkeä osa kehitysyhteistyötä. On perusteltua todeta, että naisten syrjintä muodostaa esteen kestävälle ja todelliselle kehitykselle.
On siis todellakin niin, että meidän olisi keskityttävä parempaan koulutukseen ja aktiivisempaan osallistumiseen sekä taloudellisesti että poliittisesti. Tässä yhteydessä komissio tarjoaa muun muassa tukea sellaisten tilastotietojen analysointiin ja laadun parantamiseen, jotka liittyvät sukupuoleen, ikään, menetelmien kehittämiseen ja levittämiseen, suuntaviivoihin, sukupuolivaikutuksia koskeviin raportteihin, aihekohtaisiin tutkimuksiin, indikaattoreihin ja muihin toiminnallisiin välineisiin.
Tämä kaikki on epäilemättä hyödyllistä ja välttämätöntä, mutta olisi varmistettava, ettemme unohda useita olennaisia tosiasioita. Useissa kehitysmaissa vallalla ovat muinaisaikaiset kulttuurimallit, joiden tiliin naisten epäsuotuisa asema voidaan suoraan lukea. Tässä mielessä on hämmästyttävää, ettei Zrihenin mietinnössä eikä komissionkaan kertomuksessa viitata millään lailla islaminuskoon. Islaminuskoisessa maailmassa naiset ovat niin sanotusti rakenteellisesti alempiarvoisia, eikä tätä epämiellyttävää tosiasiaa pidä hyssytellä. Niin kauan kun tätä asiaa ei tunnusteta, asetuksella saadaan parhaassa tapauksessa aikaan uusia työpaikkoja eurooppalaisille sukupuoliasioiden asiantuntijoille ja muille kehitysyhteistyöalan työntekijöille, muttei mitään sen enempää. 
Bastos (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kuten kaikki tiedämme, Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikan päätavoite on köyhyyden torjunta ja lopulta sen poistaminen. Näin ollen erityistoimenpiteillä, joiden tarkoituksena on edistää naisten ja miesten välistä tasa-arvoa, naisten itsenäisyyttä ja heidän asemaansa talouden, yhteiskunnan ja ympäristön alalla, lisätään omalta osaltaan merkittävästi oikeudenmukaisuutta. Näin on siksi, että köyhyyden uhreja ovat useimmiten juuri naiset ja lapset.
Edistystä on jo saavutettu sukupuolinäkökohtien sisällyttämistä kehitysyhteistyöpolitiikkaan koskevan kattavan strategian toteuttamisen ansiosta, ja se olisi tunnustettava ja sitä olisi korostettava, vaikka paljon onkin vielä tehtävää. Sukupuolten tasa-arvon ja naisten itsenäisyyden kannalta olennaisiin näkökohtiin olisi kiinnitettävä erityistä huomiota ja ennen kaikkea olisi korostettava terveydenhuoltoa, koulutusta, taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen toimintaan osallistumista, mahdollisuuksia tehdä työtä ja hyödyntää perusrakenteita sekä osallistumista päätöksentekoprosesseihin.
Hankkeiden on oltava toteuttamiskelpoisia, ja tähän tavoitteeseen pääsemiseksi meillä on oltava tietoja ja tilastoja, jotka esitetään sukupuolen mukaan jaoteltuina, jolloin voimme arvioida toimia ennen niiden valitsemista ja sen jälkeen, kun ne on toteutettu. Paikalla toimivien järjestöjen keskeistä tehtävää on korostettava ja huomioon on otettava niiden läheinen ja kattava tuntemus todellisista tarpeista ja keinoista, joita toimien toteuttamiseen tarvitaan.
Toinen seikka, jota haluan korostaa, on kumppanuuksien perustaminen. Keskeisten toimijoiden, myös alueellisten viranomaisten, olisi muodostettava verkkoja kokemustenvaihtoa ja hyvien käytäntöjen levittämistä varten, jotta toimet saataisiin määriteltyä paremmin ja jotta niiden toteuttamiseen osallistuttaisiin aktiivisemmin. Lopuksi haluan painottaa, että sukupuolten tasa-arvon edistämiselle kehitysyhteistyössä kaudella 2004–2006 on myönnettävä määrärahat, jotka vastaavat tarpeita. Ymmärrän komission ja esittelijän, jota kiitän hänen työstään, tässä keskustelussa esittämät syyt, mutta kun otetaan huomioon toimet, jotka on vielä toteutettava, ja niihin tarvittavat varat, määrärahoja on korotettava 11 miljoonaan euroon. 
Schierhuber (PPE-DE ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää esittelijää mietinnön laatimisesta.
Euroopan unioni on julistanut sukupuolten tasa-arvon olevan yksi sen keskeisistä tavoitteista, ja mielestäni on erityisen tärkeää, että tämä ensisijainen tavoite on sisällytetty kehitysyhteistyöpolitiikkaan. Luku- ja kirjoitustaidottomuudesta kärsivät edelleen pääasiassa naiset ja tytöt, ja heitä syrjitään myös koulutuksessa. Koulutus on kuitenkin avainasemassa köyhyyden ja sairauden noidankehästä pääsemiseksi. Luku- ja kirjoitustaidottomilla ei ole sijaa tietokoneiden ja Internetin hallitsemassa maailmassa. Mitä hyvänsä tapahtuukin, olennaista on, että tasavertaisia mahdollisuuksia edistämällä varmistamme, että edunsaajina ovat kaikenikäiset naiset.
Mietinnössä keskitytään pääasiassa paikallisten järjestöjen lujittamiseen, sillä niiden asiantuntijat toimivat paikalla, perusrakenteissa ja ovat tietoisia todellisista tarpeista. Naiset ovat korvaamattomia maaseudulla ja keskeisiä tekijöitä alueiden kehityksen kannalta. Kuten aikaisemmat puhujat jo totesivat, kehitysmaiden naisilla ei useinkaan ole aktiivista asemaa hankkeissa ja suunnitteluprosesseissa. Tämä tarkoittaa, etteivät he voi riittävästi vaikuttaa hankkeisiin, ja tästä syystä naisten tarpeisiin kiinnitetään vähemmän huomiota. Naiset on siksi otettava aktiivisesti mukaan paikallisiin suunnitteluprosesseihin, jotta he voivat osallistua aktiivisesti ympäristönsä muokkaamiseen ja ottaa vastaan uusia haasteita sataprosenttisella sitoumuksella.
Kuten jo edellä todettiin, asetuksen täytäntöönpanoon osoitettavia määrärahoja on korotettava 11 miljoonaan euroon, jotta voimme toteuttaa tehokkaita toimenpiteitä, joilla on myös jotain vaikutusta. Tästä syystä pyydän parlamenttia hyväksymään huomenna nämä 11 miljoonaa euroa. Sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistaminen saattaa olla kulunut käsite ja ehkä sitä on käytetty silloin tällöin aivan liikaa, mutta se on kuitenkin keskeinen käsite, jota on sovellettava kaikilla politiikan aloilla. 
Nielson,
   . Arvoisa puhemies, valitettavasti joudun aluksi pahoittelemaan jäsen McKennan ikävää kielenkäyttöä. En ole sitä mieltä, että komissio on miesvaltainen toimielin. Tämä huomautus ei liity mitenkään ammattimaiseen toimintaamme tällä alalla. Se ei ole kohteliasta eikä myöskään totta.
Toteutamme tällä alalla toimia, joita ei tavallisesti tai aina liitetä sukupuolten tasa-arvoa edistävään toimintaan. Komissio on ilmoittanut kannattavansa maareformin toteuttamista ja lainsäädännön muuttamista useissa maissa, eikä tätä ole luokiteltu sukupuolten tasa-arvoa edistäväksi toiminnaksi. Nykyaikaisen lainsäädännön laadinta on kuitenkin erittäin tärkeää, jotta voidaan varmistaa maaomistusta koskevat tasavertaiset oikeudet ja tarjota varoja, joiden ansiosta Kenian kaltaisissa maissa, jotka ovat päättäneet siirtyä kertaheitolla tarjoamaan ilmaista peruskoulutusta, myös tytöt voivat hyötyä ilmaisesta peruskoulutuksesta. Kenialle myönnettyä 50 miljoonan euron talousarviotukea ei luokiteltu sukupuolten tasa-arvoa edistäväksi tueksi, vaikka tosiasiassa kyseessä oli kovan linjan tasa-arvopolitiikka, johon liittyy merkittävä taloudellinen panostus. Tämä on tasa-arvon valtavirtaistamista.
Haluan muistuttaa, että merkittävät toimet toteutetaan juuri tällä alalla. Voisin ymmärtää tämän keskustelun, jos kyse olisi 9 miljoonan ja 200 miljoonan euron erosta eikä 9:n ja 11 miljoonan euron erosta. Tällöin tämäniltaisissa kommenteissa olisi jotain järkeä. Tätä erityistoimintaa koskevasta budjettikohdasta edistetään muun muassa hyvien uusien ideoiden ja innovatiivisten toimien toteuttamista kannustamalla yleisempien tasa-arvon valtavirtaistamistoimien toteuttamiseen. Tämän vuoksi olisi virhe lisätä tai vähentää itse määrärahoja. On erittäin valitettavaa, jos parlamentti ei toimi tässä asiassa tavalla, joka edistää sujuvaa ja nopeaa päätöksentekoa. On väärin ajatella, että 9:n tai 11 miljoonan euron välinen valinta heijastaa asennoitumista sukupuolten tasa-arvon edistämiseen ja toiminnan vilpittömyyttä. Komissiota on arvioitava yleisen työskentelymme perusteella, ja olemme suhteellisen varmoja siitä, että saamme hyvän arvosanan. 
McKenna (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, en tarkoittanut loukata komission jäsentä, sillä miespuolisista komission jäsenistä hän lienee yksi sukupuolten tasa-arvoon edistyksellisimmin suhtautuvista. Totuus kuitenkin on, että sekä komissio että neuvosto ovat miesvaltaisia toimielimiä. Luvuista voidaan nähdä, että molemmat ovat pohjimmiltaan miesvaltaisia. Jos komissiossa ja neuvostossa olisi enemmän naispuolisia jäseniä, asiat olisivat hieman toisin.
Arvoisa komission jäsen, tämä ei ole henkilökohtainen hyökkäys teitä kohtaan. Naisasioissa olette suoriutunut paremmin kuin jotkin omista komission jäsenistämme, kuten Pádraig Flynn, joka oli täällä muutama vuosi sitten. Totuus kuitenkin on, että komissio ja neuvosto ovat miesvaltaisia toimielimiä. 
Puhemies.
   Pidämme tätä sovittelevana eleenä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Graefe zu Baringdorfin laatima maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan mietintö (A5-0465/2003) muuntogeenisten ja tavanomaisten ja luonnonmukaisten viljelykasvien rinnakkaiselosta (2003/2098(INI)). 
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ),
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tarkastelemme nyt valiokunta-aloitteista mietintöä, jonka parlamentti on laatinut maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan pyynnöstä. Mietintö ei siten ole vastaus komission lainsäädäntöehdotukseen. Meistä tämä kysymys vaatii pikemminkin toimintaa, ja siksi olemme halunneet laatia tämän mietinnön. Mietintö on kaikkien ryhmien yhteistyönä syntynyt kompromissi, ja maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta hyväksyi sen selvällä enemmistöllä. Haluaisin tässä vaiheessa kiittää kaikkia mietinnön yhteisesittelijöitä: jäseniä Schierhuber, Scheele, Olsson ja Garot. Olemme kaikki pyrkineet puolueettomuuteen tätä parlamentin tehtävää hoitaessamme.
Haluan korostaa vielä kerran, että mietinnössä ei kysytä, pitäisikö geneettinen muuntaminen sallia, vaan siinä keskitytään rinnakkaiseloon. Muuntogeenisten organismien käytöstä ja niiden levittämisestä tehtiin jo myönteinen päätös, ja parlamenttia kuultiin asiasta. Pohdimme nyt sitä, miten varmistaa yhteistyö, rinnakkaiselo sekä kuluttajien ja viljelijöiden valinnanvapaus, sillä näihin kysymyksiin on kiinnitettävä huomiota, jos vapautamme muuntogeenisiä organismeja kasvistoon tai eläimistöön. Luonto on usein altis muutoksille, eivätkä muuntogeeniset organismit ole poikkeus. Muuntogeenisten kasvien ja eläinten levittämisestä tulee hyvin pian totta, mutta sen asemesta meidän on nyt keskityttävä geneettisesti muuntamattomien kasvien ja eläinten säilymisen varmistamiseen, jotta taataan valinnanvapaus. Siitä mietinnössä on kysymys. Meidän on varmistettava, että kaikkia menettelyjä selkeytetään, ennen kuin ne pannaan täytäntöön. Komissio ei ole vielä esittänyt asiaa koskevaa lainsäädäntöehdotusta – ohjeita on sen sijaan ehdotettu. Pyrimme nyt panemaan täytäntöön nämä ohjeet, kuten mietinnössä todetaan.
Pyydämme komissiota tutkimaan teknisiä vaatimuksia, kuulemaan tieteellisiä asiantuntijoita ja tarkastelemaan mahdollista vastuuta koskevaa kysymystä. Vaikka teollisuudella on täysi oikeus tehdä voittoa, emme voi sallia sitä, jos alempana tuotantoketjussa olevat viljelijät syyttävät toisiaan. Tilannetta on selkeytettävä. Alan lainsäädännön synnyttämät reaktiot ovat merkki siitä, että jotkin alueet haluavat julistautua vapaiksi muuntogeenisistä organismeista, sillä ne ovat huolissaan pienten kasvulohkojen välisestä kontaminaatiosta – tämä liittyy geneettisesti muunnettujen organismien levittämisestä annetun direktiivin 26 artiklaan, joka otettiin käyttöön parlamentin painostuksesta ja jossa todetaan, että viljelijöillä on oltava oikeus muuntogeenisistä organismeista vapaaseen alueeseen, mikäli he ovat vahvistaneet, että elintarvikkeet ja rehut, jotka ylittävät 0,9 prosentin merkitsemisraja-arvon, merkitään muuntogeenisiksi.
Kaikki ne, jotka haluavat toimia näillä markkinoilla – eivätkä ainoastaan luonnonmukaista viljelyä harjoittavat tilat, joiden on oltava säädösten mukaan vapaita geenimuunnetuista organismeista, vaan myös monet tavanomaisen maatalouden harjoittajat – katsovat, että tämä on heidän markkina-aluettaan. Niillä on siihen täysi oikeus. Jokaisen on tehtävä tässä asiassa oma valintansa, ja meidän on varmistettava, että se on mahdollista.
Siksi ehdotamme nyt vastuun sääntelemistä. Toivon, että parlamentin selvä enemmistö hyväksyy tämän mietinnön huomenna, että komissio täyttää odotuksemme ja että nämä rinnakkaiseloa koskevat kysymykset ratkaistaan yhteispäätösmenettelyssä samaan tapaan kuin geneettistä muuntamista koskeva lainsäädäntö. Näin voimme osallistua päätöksentekoon ja hyödyntää asiantuntemustamme – josta tämä mietintö on ilmeinen osoitus – jotta saamme aikaan järkevän lainsäädännön, joka ei salli rinnakkaiselosta tulevan Troijan hevosta. Emme halua, että joudumme muutaman vuoden kuluttua toteamaan, ettei lähestymistapamme valitettavasti toiminutkaan. Meidän on varmistettava rinnakkaiselo pitkällä aikavälillä sekä viljelijöiden ja kuluttajien valinnanvapaus.
Toivon, että komissio suhtautuu työhömme vakavasti ja että saamme pian aihetta koskevan lainsäädäntöehdotuksen, josta parlamentti voi keskustella.
Lopuksi totean, että olennaista on se, säilyvätkö geneettisesti muuntamattomat siemenet vapaina muuntogeenisistä organismeista. Ei ole epäilystäkään siitä, etteikö muuntogeenisiä siemeniä käytetä. Meillä on asiaa koskeva lainsäädäntö. Meidän on kuitenkin varmistettava, että jatkossakin on saatavana geneettisesti muuntamattomia siemeniä. Tämä onkin keskeinen kysymys rinnakkaiselon kannalta. Mietinnössämme tätä kysymystä painotetaan voimakkaasti.
Nielson,
   . – Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi esittää anteeksipyyntöni, sillä aikataulun mukaan minulle on jaettu kaksi ja puoli minuuttia puheaikaa, mutta olen laatinut aiheesta jokseenkin kattavan selvityksen. En tiennyt tästä etukäteen, ja katson velvollisuudekseni pikemminkin painottaa sisältöä kuin noudattaa aikataulua.
Haluaisin ensimmäiseksi onnitella esittelijä Graefe zu Baringdorfia ja muita parlamentin jäseniä, jotka ovat osallistuneet tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön laadintaan. Komissio on tyytyväinen mietintöön, koska sillä rinnakkaiselosta käytävää keskustelua edistetään juuri oikeaan aikaan. Olen täysin samaa mieltä siitä, että rinnakkaiselo on äärimmäisen tärkeä kysymys, jota on tarkasteltava avoimesti ja ennakkoluulottomasti.
Muuntogeenisten organismien markkinoille saattamista koskevalla uudella lupamenettelyllä ja jäljitettävyydestä ja merkitsemisestä annetulla lainsäädännöllä Euroopan unioni on luonut kattavan sääntelyjärjestelmän, jonka pitäisi tasoittaa tietä muuntogeenisten organismien käyttöönotolle maataloudessa. Kun määritämme rinnakkaiseloa koskevat ehdot, meidän on varmistettava, että viljelijät, jotka haluavat käyttää tavanomaisia ja luonnonmukaisia viljelymenetelmiä, voivat tehdä niin.
Mietintö on laadittu samaan aikaan, kun monet jäsenvaltiot valmistelevat rinnakkaiseloa koskevaa kansallista ja alueellista toimintatapaa. Samaan aikaan myös komissio pyrkii selkeyttämään edelleen, miten se voisi parhaiten edistää tätä prosessia yhdessä jäsenvaltioiden kanssa viime heinäkuussa julkaistujen rinnakkaiseloa koskevien komission ohjeiden jälkeen.
Vaikka komissio onkin tyytyväinen tähän valiokunta-aloitteiseen mietintöön, jossa esitetyillä yksittäisillä lausunnoilla ja suosituksilla edistetään merkittävästi keskustelua aiheesta, komissio voi hyväksyä täysin vain muutaman kohdan. Esitän niistä lyhyesti muutaman huomautuksen.
Siementen raja-arvosta totean, että olemme samaa mieltä siitä, että muuntogeenisten organismien esiintymisestä siemenissä on annettava tietoa, jotta muuntogeenisiä organismeja koskeva lainsäädäntö ja etenkin merkintää ja jäljitettävyyttä koskevat asetukset voidaan panna asianmukaisesti täytäntöön. Raja-arvot koskevat kuitenkin vain sellaisten luvallisten muuntogeenisten organismien tahatonta esiintymistä, joiden ympäristö- ja terveysriskit on arvioitu perusteellisesti. Raja-arvoja ei ole tarkoitettu käytettäviksi riskinhallintavälineenä.
Tunnustamme myös, miten tärkeää ja kiireellistä on määrittää raja-arvot muuntogeenisten organismien esiintymiselle geneettisesti muuntamattomien lajikkeiden siementen erissä satunnaisesti, ja laadimme parhaillaan asiaa koskevaa ehdotusta. Tukeudumme tällöin asiantunteviin tieteellisiin lausuntoihin, jotka perustuvat kahden viime vuoden aikana toteutettuihin valmisteleviin toimiin.
Olen tyytyväinen, että edellinen ehdotus, jossa suositellaan 0,1 prosentin raja-arvoa siemenille, korvataan mietinnössä uudella tekstillä, jossa otetaan huomioon käytännön sovellettavuutta koskevat tieteelliset arviot. Komissio on aina ollut sitä mieltä, että muuntogeenisiä organismeja koskevien raja-arvojen on oltava toteuttamiskelpoisia ja käytännöllisiä. Komissio onkin aina vaatinut, että raja-arvoja määritettäessä on otettava huomioon asiantuntevat tieteelliset lausunnot.
Emme ole kuitenkaan vakuuttuneita rinnakkaiseloa koskevien yhtenäisten ja sitovien yhteisön säännösten toteutuskelpoisuudesta. Koska Euroopan maatalous on niin monimuotoinen, emme usko kaiken kattavien yhtenäisten sääntöjen soveltamisen olevan mahdollista. "Yhden koon" lähestymistapa ei ole asianmukainen.
Tutkijat ovat toistuvasti kannattaneet toissijaisuuteen perustuvaa lähestymistapaa, näin myös syyskuussa 2003 rinnakkaiselosta järjestetyssä alustavassa kuulemisessa. Yhä useampien jäsenvaltioiden mielestä se on oikea tapa edetä. Lisäksi koska direktiiviin 2001/18/EY on sisällytetty Euroopan parlamentin pyynnöstä rinnakkaiseloa koskeva artikla, jäsenvaltiot voivat nyt toteuttaa rinnakkaiseloa koskevia toimia. Kun otetaan huomioon tämä lauseke rinnakkaiseloa koskevista kansallisista toimista ja komission antamat ohjeet, uskomme, että rinnakkaiseloa koskeva kansallinen toimintakehys on riittävä. Rinnakkaiseloa ei voida käyttää syynä uusia muuntogeenisiä organismeja koskevien lupien viivästyksille.
En yhdy mietinnössä esitettyyn näkemykseen siitä, että jäsenvaltiot olisi velvoitettava panemaan täytäntöön säännökset, joilla varmistetaan rinnakkaiselo. Päinvastoin meidän olisi annettava jäsenvaltioiden soveltaa erityyppisiä toteuttamistapoja, kuten vapaaehtoisia sopimuksia tai oikeudellisia keinoja, jotka eivät ole sitovia, ja yhdistellä useita toimintatapoja ja tiukkuusasteeltaan erilaista sääntelyä sen mukaan, mikä parhaiten sopii niiden erityisiin olosuhteisiin.
Olemme täysin samaa mieltä siitä, kenen pitäisi olla vastuussa välttämättömien toimenpiteiden toteuttamisesta. Itse asiassa komission ohjeissa todetaan, että uudentyyppisen tuotannon aloittavilla maanviljelijöillä on vastuu toimenpiteiden toteuttamisesta. Kyse on vastavuoroisesta periaatteesta, joskin aluksi se koskee lähinnä maanviljelijöitä, jotka haluavat viljellä geenimuunneltuja organismeja.
Vastuusta totean, että minun on vaikea ymmärtää, miksi yhteisön laajuinen siviilioikeudellinen vastuu olisi välttämätön. Vastuukysymystä ei voida tarkastella muista erillään. Vastuuvelvollisuus on osa toimintatapaa, jonka jäsenvaltiot ovat omaksuneet rinnakkaiselon osalta. Siksi sitä olisi tarkasteltava olennaisena osana rinnakkaiseloa koskevien kansallisten toimien pakettia.
Muuntogeenisiä kylvösiemeniä ja muuntogeenistä rehua koskeva maksu, joka kattaisi juoksevat hallinnolliset menot sekä GMO-lainsäädännöstä johtuvat testaus- ja seurantakustannukset, ei olisi yhteismarkkinoita koskevan periaatteen mukainen. Yleisperiaatteena on, etteivät jäsenvaltiot saa rajoittaa tai estää yhteisön oikeuden mukaisten, ihmisten terveydelle ja ympäristölle turvallisiksi todettujen tuotteiden markkinoille saattamista. Veroista emme tietenkään voi luopua – verotamme monia asioita taloudellisen kokonaisuuden näkökulmasta, ja siksi on mielestäni loogista, että käymme tällaista keskustelua.
Mietinnössä komissiota pyydetään määrittelemään oikeudellisesti sitovat käsitteet "satunnainen" ja "teknisesti mahdotonta välttää". Lainsäädäntömme on tältä osin selvä: toimijoiden on voitava näyttää, että ne ovat yrittäneet välttää muuntogeenisten organismien esiintymistä.
Rajatylittävistä vaikutuksista totean, että komissio on samaa mieltä siitä, että kysymystä on tarkasteltava edelleen. Pohdimme, miten rajatylittävät vaikutukset voidaan hoitaa ja miten komissio voi edistää asiaa. Voimme myös pohtia, olisiko hyödyllistä laatia julkinen rekisteri jäsenvaltioissa sovellettavista strategioista ja parhaista käytännöistä, joilla on rajat ylittäviä vaikutuksia.
GMO-vapaista alueista olemme eri mieltä. Olemme ehdottomasti sitä mieltä, että kaikkien muuntogeenisten organismien kieltäminen alueella ei ole mahdollista, ellei se perustu vapaaehtoisuuteen. Tietyntyyppisten muuntogeenisten organismien käytön rajoittamiselle alueella on oltava tieteelliset, viljelykasvikohtaiset perusteet, ja siihen olisi turvauduttava vasta viimeisenä toimenpiteenä, jos maanviljelijöiden toteuttamat toimenpiteet eivät ole riittäviä. Komissio on yhtä mieltä siitä, että rinnakkaiseloa koskevaa tutkimusta on lisättävä. Siksi se kannattaa yhteisen tutkimuskeskuksen tieteellisiä tutkimuksia, joita voidaan tukea myös yhteisön kuudennesta tutkimuksen puiteohjelmasta. Nämä tutkimukset kattavat kustannusanalyysin, rinnakkaiseloa koskevat hyvät maanviljelykäytännöt ja vastuukysymykset. Kattava raportti rinnakkaiselon kaikista taloudellisista näkökohdista unionin erilaisissa kustannustilanteissa voidaan laatia vasta, kun jäsenvaltiot ovat saaneet enemmän käytännön kokemusta.
Komissio varmistaa, että toimia koordinoidaan, ja helpottaa tietojenvaihtoa parhaista käytännöistä ja jäsenvaltioiden rinnakkaiselosta saamista käytännön kokemuksista sekä rajatylittävistä vaikutuksista. Komissio laatii saamiensa tietojen pohjalta kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle kahden vuoden kuluessa. Komissio laatii sen jälkeen tarvittaessa arvion mahdollisista ja välttämättömistä toimista.
Olen tyytyväinen, että sain antaa teille tämän perusteellisen vastauksen. 
Scheele (PSE ),
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, lähes kuusi kuukautta on kulunut siitä, kun rinnakkaiselo oli viimeksi pääaiheena parlamentissa. Keskustelimme tuolloin muuntogeenisiä elintarvikkeita ja rehuja koskevasta asetuksesta. Olin tuolloin esittelijä, ja meidän oli taisteltava komissiota ja tiettyjä jäsenvaltioita vastaan, jotta saimme sisällytettyä tekstiin 26 a artiklan, jolla varmistettiin asetuksen joustavuus. Onnistuimme siinä, ja onnittelen nyt jäsen Graefe zu Baringdorfia, jonka valiokunta-aloitteisella mietinnöllä parlamentti antaa uuden tärkeän poliittisen viestin.
Mielestäni on ehdottoman tärkeää, että kehotamme jäsenvaltioita käyttämään hyväkseen ja soveltamaan parlamentin niiden puolesta ajamaa joustavuutta. Toisaalta olen Graefe zu Baringdorfin kanssa yhtä mieltä siitä, että on välttämätöntä laatia rinnakkaiseloa koskevat yhteisötason säännökset. En ymmärrä, miten komissio voi sanoa, että sillä on valmiudet ja toimivalta hoitaa lupamenettelyt keskitetysti, vaikkei se tiedä vastauksia rinnakkaiselon herättämiin kysymyksiin.
Mielestäni jäsen Graefe zu Baringdorfin valiokunta-aloitteinen mietintö on ehdottoman tärkeä myös siitä syystä, että siemeniä koskevasta direktiivistä äänestetään hyvin pian komitologiamenettelyssä, joka valitettavasti jättää parlamentin päätöksenteon ulkopuolelle. Mielestäni erityisen tärkeä on myös kohta, jossa toteamme, että siementen GMO-pitoisuuksien merkitsemisen raja-arvoksi on syytä asettaa havaittavuuden raja. Emme saa soimata itseämme: 0,9 prosentin raja-arvoa, josta sovimme, on hyvin vaikea saavuttaa, vaikka emme vaadikaan, että siementen on oltava täysin puhtaita. Siksi toivon, että parlamentti voi huomenna antaa tämän tärkeän poliittisen viestin. 
Schierhuber (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aloittaa kiittämällä esittelijä Graefe zu Baringdorfia siitä, että hän on tehnyt tämän aloitteen ja laatinut valiokunta-aloitteisen mietinnön rinnakkaiselosta sekä onnistunut kokoamaan mietinnössään yhteen kaikki näkökannat. Rinnakkaiseloa koskevat näkemykset vaihtelevat maittain, ja jopa minun ryhmäni on asiasta erimielinen.
Selvennettäköön, ettei kyse ole ollut enää pitkään aikaan siitä, sanommeko geneettiselle muuntamiselle "kyllä" vai "ei". Esittelijä totesi tämän, ja kysymyksestä on jo päätetty kauan sitten. Meidän on katsottava tulevaisuuteen, ja nyt keskustelemme siitä, miten mahdollistamme muuntogeenisten viljelykasvien ja geneettisesti muuntamattomien viljelykasvien rinnakkaiselon, ja miten varmistamme, että kaikki osapuolet voivat toimia rinnan, ilman että kukaan joutuu muita huonompaan asemaan. Rinnakkaiselolla pitäisi taata viljelijöiden ja kuluttajien valinnanvapaus, ja meidän on laadittava selkeät säännöt, jotka palvelevat eurooppalaisten viljelijöiden etuja ja sallivat eri viljelymenetelmien käyttöä koskevien riippumattomien valintojen tekemisen, sekä varmistettava, että näitä menetelmiä voidaan käyttää rinnakkain ongelmitta. 
Niin poliittisten ryhmien välillä kuin ryhmän sisällä käytyjen syvällisten keskustelujen jälkeen maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta päätyi kompromissiin ja hyväksyi mietinnön, jossa esitetään selkeät erityisvaatimukset. Valiokunta-aloitteisessa mietinnössämme vaaditaan kattavaa yhteisön asetusta, sillä komission ehdottamat ohjeet ovat kokoelma suosituksia, jotka eivät ole sitovia. Siksi odotamme, että komissio laatii yhteisen sääntelykehyksen yhteisön toimialaan kuuluvia politiikkoja, kuten nyt maatalouspolitiikkaa, varten.
Toinen tärkeä asia, jota vaadimme mietinnössämme, on se, että komission on annettava ehdotus yhteisössä sovellettavasta vastuusta ja vahinkojen vakuuttamisesta. Meidän on varauduttava jo ennalta mahdolliseen satunnaiseen kontaminaatioon sen asemesta, että annamme asian maanviljelijöiden ratkaistavaksi tai jätämme jokaisen oman onnensa nojaan. Vastuukysymystä ei missään nimessä saa jättää maanviljelijöiden harteille.
Lisäksi siementen GMO-pitoisuudet on todettava käyttämällä teknisesti mitattavia ja tarkkoja raja-arvoja, jotta varmistetaan, että maataloustuotannossa noudatetaan elintarvikkeiden voimassa olevaa 0,9 prosentin merkitsemisraja-arvoa. Jäsen Scheele on jo käsitellyt tätä aihetta.
Valiokunta-aloitteinen mietintö on väline, jolla parlamentti voi lähettää selvän poliittisen viestin. Jos nyt vesitämme maatalousvaliokunnan esittämät vaatimukset ja huomautukset ja puramme osiin nykyisen esityksen, vaatimuksemme hämärtyvät. Silloin esittäisimme vain epämääräisiä lausuntoja ilman tarkkoja suuntaviivoja. Euroopan parlamentin jäseninä meidän on kysyttävä itseltämme, haluammeko todellakin lähettää poliittisen viestin, jolla ei ole mitään todellista sisältöä.
Siksi yhdyn esittäjän toivomukseen siitä, että tämä valiokunta-aloitteinen mietintö hyväksytään huomenna vakuuttavalla enemmistöllä, sillä se on jo saanut paljon kannatusta maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa.
Olsson (ELDR ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kyse ei ole nyt siitä, pitäisikö muuntogeeniset organismit sallia vai ei. Minä kuulun niihin, jotka uskovat, että sen enempää koko ihmiskunta kuin sen eurooppalainen väestökään eivät voi tulla toimeen ilman tätä tietämystä ja teknologiaa. On kuitenkin hyvin tärkeää, että sovellamme ennalta varautumisen periaatetta ja saastuttaja maksaa -periaatetta ja että otamme huomioon huolestuneisuuden, jota kaikki uusi ihmisissä herättää. Siksi meidän on voitava merkitä GMO-tuotteet ja antaa niistä asianmukaista tietoa.
Olemme olleet ja olemme edelleenkin eri mieltä tarkasteltavasta aiheesta, mutta haluan silti onnitella jäsen Graefe zu Baringdorfia tästä mietinnöstä. Olemme päässeet suurelta osin sopimukseen siitä, miten Euroopan parlamentti lähestyy tätä aihetta, ja toivon, että annamme näin viestin komissiolle ja neuvostolle.
Mietintö on mielestäni hyvin tasapainoinen, mutta haluan esittää muutaman huomautuksen. Petyin kuultuani komission vastustavan niin päättäväisesti yhteisiä sääntöjä koskevaa 3 kohtaa. On kuitenkin tosiasia, että tuulet puhaltavat kansallisten rajojen yli. Ei ole järkevää soveltaa eri sääntöjä eri puolilla kansallisia rajoja. Nyt on kyse on elämästä ja elämän sisällöstä. Jos haluamme saada jotakin aikaan, meillä on oltava yhteiset säännöt. Pohtikaa sitä komissiossa, ennen kuin teette hätäisiä päätöksiä.
Voin kuitenkin yhtyä jossain määrin komission näkemykseen 9 kohdasta. Mielestäni olisi vaarallista jatkaa kieltoa, jollemme saa haluamaamme. Yhdyn itse asiassa siihen, mitä 9 kohdassa todetaan, mutta mielestäni tekstissä mennään ehkä hieman liian pitkälle. En ole valmis äänestämään kyseisen kohdan puolesta. Se on mietinnön ainoa kohta, johon suhtaudun eriävästi.
Komissio totesi, että alueellinen luopuminen muuntogeenisten organismien viljelemisestä voi toteutua vain, jos se perustuu vapaaehtoisuuteen. Olen yksinkertaisesti kuvitellut, että demokraattiset päätökset perustuvat aina vapaaehtoisuuteen. Silloinhan ei ole mitään aihetta huoleen? Mielestäni alueilla tai mailla on oikeus sanoa, että "me emme halua tätä". Emme voi pakottaa ihmisiä käyttämään teknologiaa, jolleivät he sitä halua, vaikka teknologia onkin mielestäni järkevää.
On hyvin tärkeää, että lähetämme tämän viestin ja että olemme asiasta jokseenkin yhtä mieltä huomenna, kun on päätöksen aika. Meillä on tietenkin erilaiset näkemykset siitä, pitäisikö muuntogeeniset organismit sallia vai ei, mutta haluamme olla varovaisia. Haluamme nyt esittää ehdotuksen rinnakkaiseloa koskevista järjestelyistä, ja haluamme toimia uskottavasti kaikkien niiden silmissä, joiden on saatava elantonsa tavalla tai toisella tuotetuista elintarvikkeista.
Figueiredo (GUE/NGL ).
    Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tarkastelemme nyt pohjimmiltaan sitä, onko muuntogeenisten ja tavanomaisten ja luonnonmukaisten viljelykasvien aito rinnakkaiselo mahdollista. Ellemme löydä käytännöllistä ja selkeää vastausta tähän kysymykseen, paljon mainostetulla valinnanvapaudella ei ole perustaa. Sen enempää tavanomaista ja luonnonmukaista viljelyä harjoittaville viljelijöille kuin kuluttajillekaan ei jää valinnanvaraa, jos muuntogeeniset kasvit risteytyvät tavanomaisten ja luonnonmukaisten viljelykasvien kanssa. Emme saa antaa periksi vaikutusvaltaisille eturyhmille, jotka edustavat valtavien monikansallisten yhtiöiden yhä pienempää joukkoa, joka tuo markkinoille GMO-tuotteita ja pyrkii hallitsemaan maatalous- ja elintarviketuotantoa vastoin eurooppalaisten maanviljelijöiden ja kuluttajien toiveita, sillä nämä ovat jo ilmaisseet lukemattomissa mielipidekyselyissä suhtautuvansa muuntogeenisiin organismeihin varauksellisesti ja jopa pelkäävänsä niitä.
Siksi olen tyytyväinen tähän parlamentin valiokunta-aloitteiseen mietintöön, joka on sitäkin tärkeämpi, koska komissio on viivytellyt keskustelun käynnistämistä. Mietinnöllä tasoitetaan tietä myös vuodesta 1998 käytössä olleen käytännön kiellon kumoamiselle. Minä itse asiassa esitin tämän vaatimuksen ryhmäni jäsenten kanssa yhteisessä päätöslauselmaesityksessä maaliskuussa 2003. Kaikki ovat tietoisia muuntogeenisten organismien ympäristöön leviämisestä aiheutuvista kontaminaatioriskeistä. Tieteelliset tutkimukset ristipölytyksestä ja muuntogeenisten organismien leviämisestä ympäristöön ovat edelleen liian suppeita antaakseen tarkkaa ja luotettavaa tietoa kaikista seurauksista. Kun pidetään mielessä parlamentin kuulemistilaisuudessa esitetyt lausunnot, keskustelumme voi kuitenkin johtaa vain siihen johtopäätökseen, että muuntogeenisten organismien laaja-alaisessa viljelyssä kontaminaatiota ei tosiasiallisesti voida estää, mikä johtaa biologisen monimuotoisuuden heikkenemiseen ja aiheuttaa taloudellisia vahinkoja tavanomaiselle ja luonnonmukaiselle viljelylle.
Vaikka leviämisriski vaihteleekin muuntogeenisen viljelykasvin tyypin mukaan, riskejä ei voida hallinnoida tehokkaasti ja kestävästi. Kun viljelijä kerran ryhtyy viljelemään muuntogeenisiä organismeja, hän ei voi enää palata tavanomaiseen ja luonnonmukaiseen viljelyyn. Eläintaudeista, etenkin BSE:stä ja suu- ja sorkkataudista, saamiemme kokemusten pitäisi olla varoituksena niistä ongelmista, jotka liittyvät seurantajärjestelmien luotettavuuteen ja kustannuksiin. Kuten esittelijä toteaa mietinnössään – josta onnittelen häntä – tehokkain ja edullisin keino varmistaa rinnakkaiselo on vapaaehtoinen tai alueellisesti rajoitettu luopuminen muuntogeenisten organismien viljelemisestä.
Yhteisön säännöksillä ei saa myöskään vaarantaa jäsenvaltioiden oikeutta kieltää muuntogeeniset organismit niiden alueella tai maantieteellisesti rajatuilla alueilla. On selvää, että jollei rinnakkaiselo ole mahdollista, käyttökielto olisi säilytettävä ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti. Siksi meidän on kannatettava ainakin mietinnön 9 kohtaa, ja henkilökohtaisesti toivon, että parlamentti hyväksyy koko mietinnön huomenna. 
Andersen (EDD ).
    Arvoisa puhemies, olen esittänyt mietintöön kahta tarkistusta. Näissä ehdotetaan, että jäsenvaltioita kehotetaan ottamaan käyttöön (7 a kohta [uusi]) tai jäsenvaltioille suositellaan, että ne ottavat käyttöön (7 b kohta [uusi]) muuntogeenisiä siemeniä ja muuntogeenistä rehua koskevan maksun. Tuotto kattaisi juoksevat hallinnolliset menot sekä ekologisesti viljeltyjen perinteisten viljelymaiden testaamisesta aiheutuvat kustannukset, joilla ei tuoteta muuntogeenisiä lajeja. Tuoton olisi myös katettava korvaukset sellaisista muuntogeenisten organismien aiheuttamasta saastumisesta johtuvista vahingoista, jotka ovat sattuneet siitä huolimatta, että muuntogeenisiä organismeja tuottava viljelijä on toiminut asianmukaisesti. Haluan korostaa, että asianmukaisesta toiminnasta huolimatta aiheutuneen vahingon korvaa saastuttaja eivätkä viranomaiset syyttömien kansalaisten maksamilla verorahoilla. Yksittäiselle jäsenvaltiolle olisi kuitenkin voitava myöntää poikkeus tästä käytännöstä, mikäli asiasta on päätetty asianomaisen maan parlamentin julkisessa istunnossa ja valtion päämies on ilmoittanut päätöksestä Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Näin taataan jäsenvaltioiden suvereniteetti ja samalla mahdollistetaan, että ruohonjuuritason ympäristökampanjoilla voidaan saavuttaa rajat ylittäviä tuloksia. 
Souchet (NI ).
    Arvoisa puhemies, kun otetaan huomioon ne muuntogeenisten organismien aiheuttamat mittavat ongelmat, joihin ei ole selvää ja vakuuttavaa tieteellistä ratkaisua, on ymmärrettävä, että muuntogeenisten ja geneettisesti muuntamattomien viljelykasvien rinnakkaiselo on pitkän aikavälin kysymys eikä väliaikainen ongelma, jota meidän on hallinnoitava odottaessamme, että muuntogeenisten organismien viljely voimistuu niin, että siitä tulee määräävässä asemassa oleva tai jopa muut tuotantotavat pois sulkeva tuotantotapa.
Tavanomainen ja luonnonmukainen viljely on yleinen sääntö ja muuntogeenisten organismien viljely tarkkailtava poikkeus, eikä päinvastoin. Meidän on esitettävä kysymyksiä, ei niinkään tavanomaisten organismien viljelyn elinkelpoisuudesta vaan varotoimista, joihin on ryhdyttävä tällaisen tuotannon suojelemiseksi muuntogeenisten organismien aiheuttamalta kontaminaatiolta. Esittelijä on oikeassa korostaessaan tietojemme olevan riittämättömiä useilla tärkeillä aloilla, minkä olisikin kannustettava meitä jatkamaan tutkimuksia samalla, kun noudatamme äärimmäistä varovaisuutta. Puhun nyt ristipölytyksestä (risteytymisestä), siementen talvehtimisesta, kestävyydestä, leviämisestä ja levittämisestä. Meidän on oltava äärimmäinen tarkkoja, jottei muuntogeenisten organismien hyväksymisestä, jäljitettävyydestä ja merkitsemisestä annettuja sääntöjä kierretä muiden, rinnakkaiseloa koskevien säännösten nojalla, jotka ovat liian epämääräisiä ja epäselviä ja jotka siten johtavat -tilanteeseen, mikä voisi tehdä tyhjäksi kaikki ennalta varautumista koskevat säännökset.
Meidän on kuitenkin varottava tekemästä viljelijöistä taikurin oppipoikia, joita kansalaiset epäilemättä syyttäisivät muuntogeenisten organismien levittämisen kielteisistä vaikutuksista. He ovat jo nyt tehneet suuria uhrauksia eläinperäisten jauhojen ja Gaucho-hyönteismyrkyn takia. Siksi meidän on varmistettava, ettemme tee tavanomaisten tuotantomenetelmien käytöstä tulevaisuudessa niin monimutkaista, että maanviljelijöiden on hylättävä ne ja siirryttävä muuntogeenisten organismien viljelyyn. Suuria riskiä sisältävän viljelykasvin käyttöön ottavan henkilön on itse otettava vastuu kaikista kyseisestä riskistä aiheutuvista seurauksista. Samaten henkilön, joka ottaa riskin mahdollisesta kontaminaatiosta, on vastattava muille viljelykasveille ja näiden viljelykasvien käyttäjille aiheutuvien riskien torjunnan ja riskienhallinnan kustannuksista, ja heillä on yksin vastuu ottamastaan riskistä.
Kysymys, joka koskee erilaisten tuotantomenetelmien rinnakkaiselon hallinnoimista, nousee epäilemättä keskeiseen asemaan alueellisessa suunnittelussa. Meidän on säilytettävä vapaus valita tietyt kansalliset tai alueelliset suuntaviivat. Jos esimerkiksi valitut edustajat, viljelijät tai muut aluetason toimijat haluavat alueensa pysyvän vapaana muuntogeenisistä organismeista, niiden on voitava päättää siitä täysin vapaasti, ilman että komissio asettaa esteitä niiden tielle vaikkapa enemmän tai vähemmän kuvitellun kilpailun rajoittamisen nojalla. Arvoisa puhemies, siksi äänestämme tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön puolesta, jossa esitetään joitakin aiheellisia kysymyksiä yhteiskunnallemme ensisijaisen tärkeästä aiheesta. 
Maat (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluaisin ensimmäiseksi onnitella esittelijää hyvässä yhteistyössä laaditusta erinomaisesta mietinnöstä. Komission jäsenen vastauksen perusteella mietintö onkin ilmeisen välttämätön. Hän toki totesi aiheen olevan ajankohtainen, mutta samalla hän siirsi yhä enemmän vastuuta komissiolta jäsenvaltioille ja muille. Tämä aihe vaatii kuitenkin ensisijaisesti yhteisön toimia. Arvoisa komission jäsen, parlamentti on teidän puolellanne, ja niin tässä asiassa kuin Euroopan perustuslakisopimusta koskevassa keskustelussakin olisi hienoa, jos komissio ja parlamentti voisivat tehdä järkeviä sopimuksia hyvässä yhteistyössä.
Panin merkille toisenkin asian komission jäsenen vastauksessa. Hän mainitsi luonnonmukaisen viljelyn. Arvoisa komission jäsen, Euroopan unionin oma tutkimusyksikkö on arvioinut, että geeniteknologian valvomaton käyttö johtaisi myös tavanomaisessa tuotannossa kustannusten 1–41 prosentin kasvuun viljelykasvin mukaan, sillä meillä ei ole aavistustakaan siitä, miten kuluttajat reagoivat. Siksi ennen uusien säädösten antamista meidän on tutkittava tarkemmin, mitä vaikutuksia tällä olisi paitsi maatiloille myös tuotteiden myynnille. Miten kuluttajat reagoivat? Tiedämme aiheesta liian vähän. On ensisijaisen tärkeää, että annamme asiaa koskevan säädöksen, ennen kuin otamme tämän tekniikan käyttöön Euroopassa. Meidän on tiedettävä, mitä seurauksia sillä on niin luonnonmukaiselle viljelylle kuin tavanomaiselle viljelyllekin ja miten kuluttajat reagoivat tilanteeseen. Loppujen lopuksi unionillahan on yhteinen maatalouspolitiikka, ja voimme olla ylpeitä sen lukuisista alueellisista tuotteista ja monimuotoisuudesta, joka on suurempi Euroopassa kuin missään muualla. Myös geenitekniikan käyttöön liittyvät riskit ovat siten suuremmat Euroopassa kuin missään muualla maailmassa. Siksi tarvitsemme entistä kipeämmin yhteisötason toimintaa tällä alalla. Jäsen Graefe zu Baringdorfin erinomaista mietintöä vasten haluaisin pyytää komissiota tärkeänä eurooppalaisena toimielimenä ottamaan tämän asian ponnekkaasti tehtäväkseen ja esittämään järkeviä ehdotuksia perusteellisten tutkimusten pohjalta, jotta saamme aikaan aidosti järkevän lainsäädännön.
Patakis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, tämänpäiväisestä keskustelusta käy selvästi ilmi, miten presidentti Bushin viime kesänä harjoittama painostus tuottaa tulosta. Tämä koskee paitsi muuntogeenisten organismien levittämistä myös niiden vapaata viljelyä Euroopan unionissa. Haluaisin todeta heti alkuun, että vastustamme ehdottomasti muuntogeenisten tuotteiden viljelyä ja paheksumme ties kuinka monennen kerran komission tekopyhyyttä. Samalla kun komissio panee täytäntöön YMP:n rakenneuudistusta tarkoituksenaan muka edistää maataloustuotteiden laatua ihmisten terveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden, ympäristönsuojelun ja vastaavien seikkojen parantamiseksi, se edistää toisaalla muuntogeenisten tuotteiden viljelyä. Sen tekopyhyys näkyy parhaiten tupakka-alalla, jonka valtiontukia leikataan tuntuvasti tämän viljelykasvin tuhoamiseksi kokonaan kansanterveyden suojelun ja kestävän kehityksen varjolla.
Pääministeri Blairin ensimmäisen hallituksen ympäristöministeri Michael Meacher esitti hiljattain lausunnon, joka julkaistiin brittiläisessä -sanomalehdessä ja jossa hän totesi, ettei hän ymmärrä, miten Blairin hallitus voisi vastuullisesti myöntää lupia muuntogeenisille viljelykasveille. Kaikki tutkimustulokset ovat osoittautuneet kielteisiksi, ja Meacherin kanta on erityisen merkityksellinen, sillä vuonna 1999 – jolloin hän toimi ministerinä – hän käynnisti muuntogeenisten organismien mittavan koeviljelyn. Yhteensä 210 viljelykasvista puolet oli muuntogeenisiä ja puolet tavanomaisia kasveja. Tutkimuksen tulokset paljastivat selkeästi ympäristölle ja kuluttajien terveydelle aiheutuvat mahdolliset riskit. Muuntogeenisiä siemeniä tuottavien, lähinnä yhdysvaltalaisten monikansallisten yhtiöiden perusargumentti on myös osoittautunut kuluneeksi. Useita vuosia kestäneissä koetutkimuksissa todettiin ensinnäkin, ettei hyönteismyrkkyjen käyttötarve pienentynyt ja toiseksi, että muuntogeenisten viljelykasvien tuotannossa käytettävät erityiset hyönteismyrkyt ovat tavanomaisten viljelykasvien hyönteismyrkkyjä vahingollisempia.
Tutkimukset ovat osoittaneet, että muuntogeeninen rypsi, maissi ja sokerijuurikas vahingoittavat kasvistoa ja eläimistöä tavanomaisia viljelykasveja huomattavasti enemmän. Lisäksi Nobel-palkinnon saaja professori Sherwood Rowland on todennut, että sen jälkeen kun muuntogeeniset organismit on vapautettu ympäristöön ja niiden haitalliset ympäristövaikutukset on todettu, niiden haitallista vaikutusta ei ole enää mahdollista pysäyttää. Jatkuvasti lisääntyvät muuntogeeniset organismit jatkavat tuhoaan ympäristön joukkotuhoaseina.
Euroopan parlamentin mietinnön ensisijaisena tavoitteena on levittää ajatusta siitä, että muuntogeenisten organismien ja tavanomaisten ja luonnonmukaisten kasvien rinnakkaiselo on mahdollista, ja mietinnössä pohditaan rinnakkaiselon mahdollistavia perusedellytyksiä ja järjestelyjä, vaikka parlamentti on täysin tietoinen siitä, että lukuisissa tutkimuksissa osoitetaan, että tällaisten viljelykasvien aiheuttamalta kontaminaatiolta suojautuminen on poikkeuksellisen vaikeaa, jopa mahdotonta. Tekopyhästä viittauksesta saastuttaja maksaa -periaatteeseen totean, etten ymmärrä, mitä laskelmia mahdollisten ympäristökustannusten tai kuluttajien terveydelle aiheutuvien vahinkojen arvioimisessa voitaisiin käyttää. Toisaalta taas pelkään, että epäonnistumisesta syytetään lopulta jollei suoraan niin ainakin epäsuorasti itse tuottajia.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että Euroopan parlamentilla on vain yksi velvollisuus eurooppalaisia tuottajia, kuluttajia ja ympäristöä kohtaan – kieltää ehdoitta ja täysin muuntogeenisten viljelykasvien tuotanto. Se voikin täyttää tehtävänsä vain, jos se torjuu Yhdysvaltain harjoittaman painostuksen, jonka tavoitteena on palvella yhdysvaltalaisten monikansallisten yhtiöiden etuja, jotta nämä voivat tehdä voittoa ihmisten terveyden ja ympäristön kustannuksella. 
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvostamme teidän perusteellista paneutumistanne aiheeseen. Kuten kuulitte, emme ole kanssanne samaa mieltä, mutta tämä mietintö olisikin tarpeeton, jos yhtyisitte näkemyksiimme. Keskustelu on vasta alkamassa, ja toivon, että komission ja parlamentin välillä saavutetaan aitoa edistystä. Pyydän teitä välittämään sanani asiaa käsitteleville kollegoillenne.
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30. 
Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Stevensonin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0459/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan talousyhteisön ja Norsunluurannikon tasavallan välisessä Norsunluurannikon rannikon edustalla harjoitettavaa kalastusta koskevassa sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 1 päivän heinäkuuta 2003 ja 30 päivän kesäkuuta 2004 väliseksi ajaksi tehdyn pöytäkirjan voimassaolon jatkamista koskevan sopimuksen tekemisestä kirjeenvaihtona (KOM(2003) 556 – C5-0458/2003 – 2003/0219(CNS)). 
Nielson,
   . – Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää arvoisaa parlamentin jäsentä hänen mietinnöstään yhteisön ja Norsunluurannikon tasavallan kalastuspöytäkirjan voimassaolon jatkamisesta vuodella. Olen tyytyväinen huomatessani, että te kannatatte ehdotuksen henkeä, sillä komission on pitänyt – poliittisista ja yhteiskunnallisista syistä – jatkaa pöytäkirjan voimassaoloa pöytäkirjan uusimisen asemesta.
Syksyllä 2002 ja keväällä 2003 vallinneen vaikean poliittisen tilanteen takia neuvotteluja ei valitettavasti voitu enää jatkaa. Pöytäkirja on tärkeä EU:n kalastusyrityksille, jotka kalastavat alueella ja käyttävät Abidjanin satamaa, jossa puretaan Norsunluurannikon lisäksi koko alueen saaliit. Tästä on hyötyä myös Norsunluurannikolle. Pöytäkirjalla tuetaan myös tieteellistä tutkimusta, joka on ensisijaisen tärkeä kalastusteollisuuden kestävyyden varmistamiseksi ja sen hallinnoimiseen liittyvien valmiuksien kehittämiseksi maassa.
Eurooppalaiset yritykset ovat tehneet investointeja Norsunluurannikolle edellisen pöytäkirjan turvin. Abidjanin satamassa on nykyään kolme tonnikalasäilyketehdasta, joiden jalostamia tuotteita tuodaan Euroopan markkinoille. Ne työllistävät yli 30 000 paikallista. Pöytäkirjan voimassaolon pidentäminen vuodella tuo kalastusmahdollisuuksia 71 tonnikala-alukselle ja joillekin pohjakalastusta harjoittaville aluksille. Kohdennetut toimet pysyvät samoina, ja niiden osuus rahoitustuesta on 71 prosenttia, kun tuen kokonaismäärä – 957 500 euroa – säilyy samalla tasolla.
Kun otetaan huomioon tonnikalan kalastusmahdollisuuksien hyvä käyttöaste ja ministeriön toteuttamat kohdennetut toimet kestävän kalastuksen varmistamiseksi, komissio katsoo, että pöytäkirjan voimassaolon pidennyksellä saadaan vastinetta rahalle. Tämä pätee molempiin osapuoliin.
On ilmeistä, ettemme voi olla täysin tyytyväisiä siihen, että parlamenttia kuultiin sopimuksen pidennyksestä vasta 23. syyskuuta, vaikka sopimus on ollut voimassa jo 1. heinäkuuta 2003 alkaen. Yksi syy tähän viivästykseen oli se, että Norsunluurannikon kalastusministeri allekirjoitti sopimuksen pidennystä koskevan asiakirjan vasta 16. toukokuuta 2003. Rehellisyyden ja oikeudenmukaisuuden nimissä haluan kuitenkin lisätä, että tällaiset viivästykset eivät koskaan johdu vain yhdestä osapuolesta. Pyydänkin viivästystä anteeksi. Jos itse olisin parlamentin jäsen, suhtautuisin tähän asiaan jokseenkin epäilevästi.
Olen kuitenkin tyytyväinen, että saitte 24. marraskuuta pöytäkirjan soveltamista koskevan arviointikertomuksen, jossa vastataan joihinkin pyyntöihinne pöytäkirjan uusimista koskevista neuvotteluista tulevaisuudessa. Kyseisessä kertomuksessa tarkastellaan kalakantoja ja pöytäkirjan soveltamista vuoden 2003 elokuuhun asti.
Tarkistuksista 1 ja 2 totean, että komissio on täysin samaa mieltä siitä, että parlamentille on tiedotettava pöytäkirjan soveltamisen eri näkökohdista. Komissio antaa kuitenkin jo nyt tällaista tietoa voimassa olevien toimielinjärjestelyjen mukaisesti ja etenkin komission ja parlamentin 5. heinäkuuta 2000 tekemän puitesopimuksen nojalla. Siksi komissio katsoo, että nämä kaksi tarkistusta eivät ole välttämättömiä.
Tarkistuksesta 3 totean, että sopimuksen 13 artiklan mukaan sopimus voidaan uusia kolmeksi vuodeksi, ellei kumpikaan osapuolista irtisano sopimusta kirjallisesti. Pöytäkirja, jossa vahvistetaan kalastusmahdollisuudet ja rahoitustuki, on kuitenkin voimassa vain kolmen vuoden ajan, minkä jälkeen se on uusittava. Jos tarkistuksessa viitataan pöytäkirjan uusimiseen eikä itse sopimukseen, tarkistus on ristiriidassa kalastussopimusten pöytäkirjojen luonnetta koskevien periaatteiden kanssa. Koska pöytäkirjat liitetään puitesopimuksiin, niiden määräajoin tapahtuva uusiminen ei edellytä uusia neuvotteluvaltuuksia.
Tarkistuksesta 4 totean että, koska kalastussopimuksilla on suuri merkitys Norsunluurannikolle – EU:n säilyketehtaat työllistävät 30 000 henkeä Abidjanissa ja rahoitustukea annetaan ensisijaisesti tieteelliseen tutkimukseen, valvontaan ja seurantaan – sopimuksen voimassaolon pidentämättä jättämisellä olisi tuhoisia vaikutuksia maalle. Se merkitsisi myös vakavia ongelmia EU:n kalastajille ja Norsunluurannikkoon tehdyille investoinneille. Sopimuksen voimassaolon pidentämättä jättäminen tarkoittaisi Norsunluurannikon eristämistä. EU ei halua antaa tällaista viestiä maalle, joka pyrkii palauttamaan maahan rauhan. 
Stevenson (PPE-DE ),
   .  Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsentä hyvin perusteellisesta esittelystä. Yksi kalatalousvaliokunnan puheenjohtajan miellyttävistä tehtävistä on saapua istuntosaliin myöhään illalla ja puhua tyhjälle salille kansainvälisistä kalastussopimuksista maailman kaukaisten maiden kanssa. Tämäkään tapaus ei ole poikkeus.
Tämäniltaista keskustelua ovat kuitenkin vauhdittaneet kolmansien maiden kalastussopimuksiin liittyvien tavanomaisten kysymysten asemesta Verts/ALE- ja ELDR-ryhmät, jotka ovat tuoneet julki täysin perustellut huolensa maassa parhaillaan käytävästä sisällissodasta ja pelkonsa siitä, että jos yhteisö antaa rahoitusta konfliktialueelle, se vain kiihdyttää konfliktia.
Kuten parlamentti tietää, Norsunluurannikon armeijan kapinallinen ryhmä, joka kutsuu itseään nimellä "New Forces", allekirjoitti Ranskan välittämän rauhansopimuksen pääministeri Seydou Diarran kanssa viime tammikuussa. Tämä rauhansopimus rikkoontui valitettavasti osittain, kun New Forces -ryhmä lähti hallituksesta syyttäen presidentti Laurent Gbagboa vallan anastamisesta ja kieltäytyi panemasta täytäntöön rauhansopimuksen ehtoja. Tällä välin presidentti Gbagbo on ilmoittanut aikeestaan vapauttaa kapinallisten miehittämät vyöhykkeet maan pohjois- ja länsiosissa, jos New Forces -ryhmä kieltäytyy luovuttamasta aseitaan. Tällainen on Norsunluurannikon tämänhetkinen tilanne.
Tätä melko epäsuotuisaa taustaa vasten olen laatinut komission ehdotusta koskevan mietintöni, jonka tavoitteena on pidentää yhteisön ja Norsunluurannikon nykyistä kalastussopimusta vuodella, vaikka sopimus itse asiassa tuli voimaan jo viime heinäkuussa – kuten komission jäsen Nielson huomautti – ennen kuin parlamenttia oli edes kuultu aiheesta. Komission jäsen totesi, ettei tämä tyydyttäne parlamentin jäseniä, mikä on todellakin totta. On äärimmäisen vastenmielistä, että komissio asettaa parlamentin yhä uudelleen tällaiseen -tilanteeseen. Tässä tapauksessa Norsunluurannikon on määrä saada maksunsa 31. joulukuuta 2003. Siksi tämä asia on ratkaistava kiireisesti. On valitettavaa, että kalatalousvaliokunta pakotettiin tällaiseen tilanteeseen jälleen kerran. Uskon kuitenkin, että komissio arvostaa toimiamme menettelyn nopeuttamiseksi, jotta sopimusta voidaan noudattaa oikea-aikaisesti.
Tämä sopimus on kuudes peräkkäinen EU:n ja Norsunluurannikon välinen pöytäkirja. Teimme Norsunluurannikon kanssa ensimmäisen kalastussopimuksen vuonna 1990, ja siitä lähtien olemme jatkaneet sovinnolliselta pohjalta. Kuten komission jäsen Nielson totesi, alueen poliittinen epävakaus johti kuitenkin väistämättä siihen, ettemme voineet käyttää kaikkia pohjakalastusmahdollisuuksia, joista neuvottelimme vuonna 2002. Kun tilanne vakiintui, tämä kalastusmuoto voitiin käynnistää uudelleen.
Sisällissota ei koskaan vaikuttanut tonnikalakalastukseen, joka on toinen sopimuksessa vahvistettu tärkeä ala, ja olemme jatkaneet sopimuksessa vahvistettujen kalastusmahdollisuuksien käyttämistä noin 85-prosenttisesti. Kuten komission jäsen Nielson huomautti, tonnikala-aluksille on varattu 71 lupaa, ja kuten aina tällaisissa kumppanuussopimuksissa, yli 70 prosenttia taloudellisesta korvauksesta on tarkoitettu kohdennettuihin toimiin, joilla varmistetaan kestävän kalastuksen jatkuminen ja lujitetaan suojelutoimia, tieteellistä tutkimusta, valvontaa ja seurantaa. Komissio seuraa tarkasti näiden varojen käyttöä sen varmistamiseksi, että pöytäkirjan tavoitteet saavutetaan. Ellei sopimusta tehdä, kestävän kalastuksen jatkumista ei voida taata. Silloin voimme joutua todistamaan, miten laittomalla, ilmoittamattomalla ja sääntelemättömällä kalastuksella romahdutetaan täysin kalakannat ja tuhotaan kalastuselinkeino.
On tärkeää, että tämän sopimuksen uusimisen vastustajat ymmärtävät, mitä seurauksia heidän vastustuksellaan on. Komission jäsen Nielson totesi, että Abidjanissa on kolme suurta tonnikalasäilyketehdasta, jotka rahoitetaan EU:n investoinnein. Abidjan on tosiaankin tärkeä satama, jossa puretaan suuri osa Länsi-Afrikan tonnikalasaaliista, ja jos peräännymme tästä sopimuksesta, kuten Verts/ALE- ja ELDR-ryhmät ovat ehdottaneet, hävitämme välittömästi 5 000 ja epäsuorasti jopa 30 000 työpaikkaa. Tällä olisi tuhoisia seurauksia Norsunluurannikon yhteiskunnalliselle tilanteelle, ja se horjuttaisi vakavasti maan vakautta ja ajaisi sen entistä syvempään konfliktiin. Siksi pyydän Verts/ALE- ja ELDR-ryhmiä pohtimaan asiaa uudelleen ja peruuttamaan tarkistuksensa, joilla vain vaikeutettaisiin jo ennestään huonoa tilannetta. 
Maat (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, kalatalousvaliokuntamme puheenjohtajan tavoin myös minulla on kunnia saada puhua myöhään tänä iltana, ja minulla on erityinen kunnia saada toimia koordinaattori Varela Suanzes-Carpegnan puolesta. Haluaisin yhtyä siihen, mitä kalatalousvaliokunnan puheenjohtaja totesi, myös nyt käsiteltävästä hyvin vaikeasta aiheesta. Kun rannikkoalueiden tilanne sisäisine levottomuuksineen ja sotineen ensin rauhoittuu, jää nähtäväksi, missä määrin voimme parantaa maan tilannetta kalastuspolitiikan avulla. Mikäli kalastussopimuksiin investoimamme rahat käytetään hyvin, Eurooppa voisi ottaa näkyvämmän aseman myös tällä alalla.
Pahoittelen Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän nimissä liberaalipuolueen ryhmän esittämiä tarkistuksia. Olisin toivonut sen korostavan voimakkaammin yhteiskunnallista näkökulmaa, ja kalastussopimusten osalta olen valmis tukemaan kaikkia toimia, joilla parannetaan Afrikan maiden tilannetta. On kuitenkin ensisijaisen tärkeää, että kaikista näkökohdista keskustellaan perusteellisesti. Haluan jälleen kerran yhtyä kalatalousvaliokunnan puheenjohtajan sanoihin. Olen myös pannut merkille, miten laajasti sopimuksia kannatetaan, ja pyydän komissiota ryhtymään ponnekkaisiin toimiin Afrikan maiden puolesta. Näihin kuuluu myös kalastussopimuksista saatavien varojen järkevä käyttösuunnitelma. Toisaalta katsomme, että on ehdottoman tärkeää pohtia myös yhteiskunnallisia näkökohtia. Siksi odotan toiveikkaana komission kuten myös parlamentin vastausta.
Miguélez Ramos (PSE ).
    Arvoisa puhemies, olemme tänään hyväksyneet parlamentissa päätöslauselman unionin roolista konfliktien ehkäisemisessä Afrikassa ja erityisesti Linas-Marcoussis-sopimuksen täytäntöönpanemisessa Norsunluurannikolla. Kyseisessä päätöslauselmassa Euroopan parlamentti pyytää kaikkia konfliktin osapuolia noudattamaan tarkasti Linas-Marcoussis-sopimusta.
Euroopan unionilla on vastuu konfliktien torjumisesta, ja sen erilaiset toimet, joilla pyritään edistämään Euroopan ja kehitysmaiden välisiä kaupallisia suhteita, ovat keino estää tällaisten konfliktien synty. Kaupalliset suhteet ja ihmissuhteet tuovat kansoja lähemmäs toisiaan sekä edistävät kansojen ja niiden eri taloudenalojen kehittymistä. Ryhmäni kannattaa näin ollen kalastussopimusta, sillä kansojen välisillä kauppasopimuksilla ja -suhteilla edistetään rauhaa ja kalastussopimusten tapauksessa myös kalastuselinkeinon kehittymistä kehitysmaissa.
Siksi kannatamme tätä Stevensonin mietintöä, jossa ehdotetaan nykyisen pöytäkirjan voimassaolon pidentämistä vuodella, ja kalatalousvaliokunnan hyväksymiä tarkistuksia.
Norsunluurannikko on sisällissotaa käyvä maa, jota meidän on autettava, jotta maahan palautetaan rauha ja maan talous kehittyy. Me sosiaalidemokraatit uskomme siten, että kalastussopimusta pidentämällä lähetämme myönteisen viestin.
Sota ei ole mikään syy päättää kalastussopimusta. Sopimuksen päättäminen olisi järjetöntä, ja sillä ainoastaan lisättäisiin maan kärsimyksiä. Saman ajattelutavan mukaan meidän olisi lakkautettava sen tuotteiden, kuten kahvin, kaakaon tai palmuöljyn tuonnit, keskeytettävä suunnitellut öljytoiminnot ja lopetettava timanttien, mangaanin, raudan, koboltin, bauksiitin tai kuparin ostot.
Miksi nämä kalastussopimukset, jotka lähentävät Euroopan unionia kehitysmaihin, halutaan päättää, kun taas näistä maista peräisin olevien maataloustuotteiden, mineraalien, öljyn ja kaasun vientiä halutaan edistää? Sodasta huolimatta sopimuksessa vahvistetut, esimerkiksi tonnikalaa koskevat kalastusmahdollisuudet on käytetty hyvin, ja pohjakalojen pyynti on kasvamassa.
Me sosiaalidemokraatit uskomme, että tästä sopimuksesta on paljon hyötyä Abidjanin satamalle, joka on Länsi-Afrikan tärkein tonnikalan kalastuksen asemapaikka, jossa puretuista lasteista saadaan raaka-ainetta monilukuiselle paikalliselle jalostusteollisuudelle, joka muodostaa maalle toimivan kasvukeskuksen pohjan.
Mielestäni tämä on hyvä sopimus, joka on osoitus siitä, miten vakavissa vaikeuksissa olevassa maassa kalastussopimukset voivat hyödyttää molempia osapuolia, niin Euroopan unionia kuin sopimuksen allekirjoittavaa kehitysmaata.
McKenna (Verts/ALE ).
    Arvoisa puhemies, on ollut mielenkiintoista nähdä, miten parlamentin jäsenten ja komission kielenkäyttö on muuttunut siitä, kun ensimmäisen kerran otin asian esille. Komissio totesi kalatalousvaliokunnassa, että "meillä ei ole mitään mahdollisuuksia neuvotella uutta sopimusta, joten meidän on yksinkertaisesti pidennettävä sopimusta vuodella". Parlamentin jäsenten mukaan tavoitteena oli sallia EU:n alusten jatkaa kalastusta konfliktista huolimatta.
Nyt pyritte antamaan sen vaikutuksen, että kyse on Norsunluurannikon ihmisten auttamisesta, kun todellisuudessa haluamme auttaa itseämme. Maassa vallitsee käytännössä sisällissota. Hallitus ei pysty takaamaan valvontaa ja seurantaa – itse asiassa ne eivät toimineet tyydyttävästi edes rauhan aikana.
Nyt EU:n alukset voivat toimia oman tahtonsa mukaan ilman minkäänlaista valvontaa. Komissio lupasi itse asiassa suhtautua eri tavoin kolmansien maiden sopimuksiin, eikä tämä ennusta hyvää. Komissio on nimittäin todennut, että Norsunluurannikolla on vakavia ongelmia aluevesiensä valvonnassa ja seurannassa. Seurannan tilaa pidetäänkin suurena rajoitteena.
Komissio on myös huomauttanut, että pintasiima-alusten ja pakastustroolarien saaliista ei ole saatu minkäänlaista tietoa. Lisäksi komissio on todennut, että kolmansien maiden, myös Norsunluurannikon, kanssa tehtyjen sopimusten nykyisten ehtojen nojalla on mahdotonta tietää, käytetäänkö niin kutsuttuihin kohdennettuihin toimiin, kuten toimeenpanoon ja valvontaan, tarkoitetut rahat todellakin asianmukaisesti.
Olemme todenneet, että nämä varat olisi sisällytettävä erilliseen budjettiin. Kun puhutaan tonnikalasäilyketehtaista, minne menevätkään suurimmat voitot: koko tilanne on täysin tekopyhä. Maassa vallitsee sota, ja EU aikomuksena on sallia alustemme jatkaa rauhassa kalastusta alueen konfliktitilanteesta piittaamatta.
Tämä kalastussopimus on surkein laatuaan, ja komission on vastattava sitoumuksistaan ja lupauksistaan noudattaa kalastussopimuksissa erilaista lähestymistapaa, jos se hyödyttää kyseistä kolmatta maata eikä niinkään Euroopan unionin ylikapasiteettia. 
Nielson,
   . – Arvoisa puhemies, en ole samaa mieltä siitä, että tämä kalastussopimus olisi surkein laatuaan. Monet sopimukset ovat valitettavasti tätä sopimusta huonompia. Olemme uusimassa ja ajantasaistamassa kalastussopimuksia, teemme niistä entistä tarkoituksenmukaisempia ja korostamme nykyistä voimakkaammin yhteiskunnallista kehitystä. Näiden sopimusten vanha sukupolvi ansaitsee todellakin moitteet, ja siksi on ehdottoman tärkeää muuttaa tilannetta. Muutokset tehdään maakohtaisesti.
Norsunluurannikon nykyistä konfliktia vasten sopimuksen päättäminen ei olisi järkevää. Meidän olisi varottava politisoimasta tätä kysymystä ja käyttämästä sopimusta välineenä, jolla painostamme hallitusta saavuttamaan rauhan ja sovinnon. On hyvin vaikeaa painostaa vastustajaa tällä tavoin.
Meren luonnonvarojen valvonnasta ja hallinnoimisesta totean, ettei tämä konflikti oikeastaan ole koskettanut merta, joten minusta on jokseenkin mielivaltaista yhdistää maan ongelmat tämän sopimuksen voimassaolon pidentämiseen. Pyrimme tekemään hyödyllisiä asioita Norsunluurannikolla, ja samalla painostamme kaikkia osapuolia tavoittelemaan kompromissia.
Jos alamme politisoida toimiamme, lähetämme asianosaisille väärän viestin. Kehotankin parlamenttia estämään sen. Jäsen McKenna esitti kuitenkin muutamia hyvin tärkeitä näkökohtia. Pyrimme parhaillaan siirtämään näiden kalastussopimusten painopistettä kehittämistoimiin. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
(1) 

