Forhandling om fremtidens Europa (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om fremtidens Europa med deltagelse af den svenske statsminister, medlem af Rådet.
Jeg vil gerne byde Dem velkommen til dette særlige møde, og jeg vil i særdeleshed gerne byde den svenske statsminister, hr. Fredrik Reinfeldt, hjertelig velkommen: Välkommen till Europaparlamentet! Velkommen!
(Bifald)
Det er mig - og os alle - en stor glæde, hr. statsminister, at kunne byde Dem velkommen i Parlamentet i dag for første gang for at debattere EU's fremtid sammen med os.
Jeg har lige set Simeon Sakskoburggotski, Bulgariens tidligere statsminister, i Parlamentets tilhørerloge. Hjertelig velkommen i Parlamentet.
Traktaten, der blev undertegnet den 13. december 2007 i Lissabon, bringer EU ind på en ny kurs. Efter mange års debat har vi endelig en traktat, som tager højde for behovene i en udvidet Union og gør den i stand til at indfri borgernes forhåbninger og forventninger med mere demokratiske procedurer. Den nye traktat vil ikke kun skabe større gennemskuelighed i EU's arbejde, hvilket altid har ligget Sverige særlig meget på sinde, den gør også kampen mod klimaændringerne til et nyt mål for EU, og det er et område, hvor Sverige allerede kan fremvise store resultater. Deres land kan med god grund være stolt over sin førerrolle i EU inden for anvendelse af vedvarende energiformer. Vi i EU må i fællesskab gå offensivt til værks over for klimaændringerne, så vi sammen kan spille en hovedrolle på globalt plan i den kamp. Så sent som i sidste uge i De Forenede Nationer så jeg, hvor store forhåbninger FN nærer til EU i særdeleshed, men også til Parlamentet som lovgiver.
Lissabontraktaten giver os instrumenterne til at forfølge de mål, der er vigtige for vores fremtid, og til hurtigt at gennemføre de nødvendige reformer. Ligesom De mener Parlamentet også, at den nye traktat bør træde i kraft pr. 1. januar 2009. Parlamentet glædede sig derfor over meddelelsen fra det svenske parlament, Riksdagen, om at ville ratificere den nye traktat inden november 2008.
Hvis ratificeringsprocessen kan blive afsluttet rettidigt med et positivt resultat i alle 27 medlemsstater, vil det svenske formandskab kunne tage fat på fremtidens vigtige udfordringer inden for en ny institutionel ramme i anden halvdel af 2009. Sverige vil føre os ind i en ny æra i europæisk fællesskab. Sammen kan vi på grundlag af den nye traktat og med et nyvalgt Parlament, en ny Kommission og Sverige som formand indlede et nyt styrket samarbejde.
Hvad enten det måtte være inden for energisikkerhed, klimaændringer, videreudvikling af EU's nordiske dimension eller EU's strategi for Østersøen, så forventer vi vigtige impulser fra Sverige. Derfor ser vi nu meget frem til at høre Deres bud på fremtidens EU. Jeg vil nu bede Dem om at tale til Parlamentet.
Fredrik Reinfeldt
den svenske statsminister, medlem af Det Europæiske Råd. - (SV) Hr. formand, mine damer og herrer! Det er mig en meget stor ære at stå her i dag. Det er korrekt, at jeg ikke har været her før i min egenskab af svensk statsminister. Jeg har heller ikke besøgt Parlamentet i Bruxelles tidligere, men som ung politiker var jeg i Strasbourg, hvor jeg besøgte Europa-Parlamentet og drømte om, at jeg en dag ville opleve mit land behørigt repræsenteret i Parlamentet. Jeg ved, hvad det vil sige at drømme om at nå hertil, hvilket mange andre her i dag helt sikkert også ved.
Det er mig således en stor ære at få mulighed for at fremlægge nogle tanker om europæiske spørgsmål for Parlamentet.
Efter Anden Verdenskrig forstod en række fremsynede politikere, at freden kun kunne sikres ved at knytte landene i Europa sammen i en form for europæisk integration. I lighed med dengang skal den europæiske integration også i dag ske på grundlag af en klar vision. Vi må stille de grundlæggende spørgsmål: Hvor skal vi hen, og hvordan kommer vi derhen?
Verden er i hastig forandring, og vi ændrer os i takt hermed. Vi bliver stadig mere afhængige af hinanden. Vi er således nødt til at fastlægge de grundlæggende principper.
Den europæiske integrationsmodel skal være stærk nok til, at hverken fanatisk nationalisme eller religiøs fanatisme kan udgøre en trussel mod fred og stabilitet i Europa.
Vi må ikke være bange for et stærkt Europa. Vi skal tværtimod være bange for et svagt Europa. Et stærk Europa påtager sig et større ansvar for globale problemer. Et stærk Europa kombinerer vækst med klimavenlige politikker. Et stærkt Europa varetager borgernes interesser. Et forenet Europa - og dette punkt er vigtigt i den nuværende situation - har mod til at give Kosovo et klart tilsagn om fremtidigt EU-medlemskab.
Den svenske regering tror på Europas muligheder. Som sagt skal Sverige helt klart være en central aktør i den europæiske integration. Siden den nuværende regering kom til magten i efteråret 2006, er den folkelige opbakning til EU desuden vokset i Sverige.
Nogle hævder, at der blot er tale om held. Til dem vil jeg sige, at jo mere, man øver sig, desto heldigere bliver man. Og vi har helt sikkert øvet os. Allerede i 1962 førte mit parti en lokal valgkampagne under sloganet "Ja til Europa". Der skulle gå 33 år, før vi rent faktisk kunne sende medlemmer til Europa-Parlamentet.
Det føles som om, at vi nu kan holde en pause efter en række år med meget vanskelige traktatdrøftelser. Kansler Merkel ydede et meget stort bidrag til løsning af problemet. Jeg vil også gerne rette en særlig tak til premierminister Sócrates, der med stor dygtighed sikrede en vellykket afslutning på traktatforhandlingerne. Lissabontraktaten skaber bedre betingelser for en mere åben, effektiv og dynamisk europæisk integration, og den skaber navnlig nye muligheder for drøftelser af spørgsmål, der er vigtige for fremtiden, såsom klima og energi, beskæftigelse og økonomisk vækst, demografi, indvandring og EU's rolle globalt. Jeg vil gerne tale lidt om disse forskellige spørgsmål.
Jeg ønsker at arbejde for et moderne Europa, der tager udgangspunkt i borgerne.
Vi arbejder alle for, at traktaten kan træde i kraft den 1. januar 2009. Som formanden bemærkede, vil Sverige ratificere traktaten i efteråret 2008. Sverige skal varetage EU-formandskabet om 18 måneder. Det vil blive et interessant formandskab med et nyvalgt Europa-Parlament, en ny Kommission og de nye ledende stillinger, der oprettes i medfør af Lissabontraktaten.
Jeg ser frem til et meget tæt samarbejde med Europa-Parlamentet på alle disse områder.
Nogle af de centrale spørgsmål under det svenske EU-formandskab vil være klima og energi, Haagprogrammet, beskæftigelse og økonomisk vækst, spørgsmål vedrørende Østersøen og EU som global aktør. Vi er allerede i gang med intensive forberedelser. Vi vil også være parat, skulle det uventede ske.
Der skal med andre ord være stor fleksibilitet og mulighed for at tilpasse sig den aktuelle situation, der trods alt kan påvirke processen.
Spørgsmålet om klima og energi er en af de største udfordringer for samfundet i dag. Vi har et stort ansvar over for fremtidige generationer for at sikre, at det lykkes os at udarbejde en politik, der sikrer en langsigtet bæredygtig udvikling. Vi skal i fællesskab arbejde hårdt for at sikre indgåelsen af en international aftale på FN-topmødet i København i december 2009.
Med de historiske beslutninger, der blev truffet på Det Europæiske Råds møde i foråret 2007, har EU påtaget sig en førende rolle. EU kan imidlertid ikke bære dette ansvar alene. Det er nødvendigt at indgå i et tæt samarbejde med en lang række andre lande, herunder Indien, Japan, Kina, Rusland og USA.
En række beregninger viser, at den samlede globale efterspørgsel efter energi ikke er faldende, men at den kan forventes at stige med 50 % inden 2030. Løsningen på problemet med håndtering af klimaændringer ligger naturligvis i, hvordan denne forventede energiefterspørgsel imødegås.
Det første spørgsmål i denne forbindelse er, hvordan vi forbedrer energibesparelserne og energieffektiviteten. Udfordringerne i forbindelse med klimaændringer nødvendiggør imidlertid også en ny politisk tilgang. Vi er nødt til at gøre op med den myte, at vækst er miljøets fjende.
Sverige er et levende eksempel på det modsatte. Siden 1990, da Kyotoaftalen trådte i kraft, er vores økonomi vokset med 44 %, samtidig med at udledningen af drivhusgasser er faldet med 9 %. Vi har investeret i forskning og ny teknologi og samtidig ændret skattesystemet og en række love. Dette har skabt mulighed for en udvikling, hvor miljøet er springbræt for såvel nye virksomheder som nye arbejdspladser.
Jeg er overbevist om, at vi kan opfylde målene i EU's klima- og energipakke. Vi er imidlertid nødt til at indføre de rette politiske instrumenter for at tilskynde vores lande og virksomheder til at træffe de rette valg.
Det skal være dyrt at forurene miljøet, og belønningen for at vælge løsninger uden carbondioxid skal være fristende.
Som understreget fra mange sider er grøn teknologi allerede tilgængelig. Regeringer har et meget stort ansvar for at sikre den nødvendige overgang. Det har almindelige mennesker også. Vi bør betragte dette som en form for pagt mellem regeringer og borgere om at støtte miljøvenlige alternative løsninger. Dette vil øge konkurrencen til gavn for et mere miljøvenligt samfund. Det vil komme os alle til gode.
Med hensyn til Lissabonstrategien har USA været verdens største økonomi i over hundrede år. I dag påvirker nye aktører den globale økonomi. Indiens og Kinas økonomier udvikler sig med stormskridt. Globaliseringen har haft en positiv indvirkning på udviklingen i mange dele af verden. Globaliseringen styrker demokratiet, og der stilles skarpt på forskellen mellem åbne og lukkede samfund. Globaliseringen øger imidlertid også konkurrencen.
De politikker, der sikrede os arbejde, sikkerhed og fremgang i går, skal hele tiden ændres, hvis vi skal skabe de samme positive resultater i morgen.
I dag står en tredjedel af befolkningen i den arbejdsdygtige alder i Europa uden for arbejdsmarkedet. Denne situation er uholdbar. Vi er nødt til at øge udbuddet af arbejdskraft og bekæmpe udstødelse gennem reformer af nationale arbejdsmarkeder og gennem investering i uddannelse og færdigheder. I takt med den stadig voksende økonomiske integration i EU og verden over vil vellykkede tiltag og mangler - der også eksisterer - i forbindelse med nationale reformbestræbelser ikke længere kun være et nationalt anliggende, idet de berører os alle.
Vores fremtidige velstand i Europa er stærkt afhængig af, hvordan medlemsstaterne i fællesskab skaber bedre betingelser for at gribe de muligheder og imødegå de udfordringer, der ligger i globaliseringen. Det er navnlig vigtigt, hvordan vi håndterer den demografiske udvikling og grænseoverskridende udfordringer på miljøområdet.
En progressiv energi- og miljøpolitik i EU er en forudsætning for langsigtet bæredygtig vækst og således også for velstand i Europa. Den er imidlertid også en vigtig faktor for vores fremtidige konkurrenceevne.
Med Lissabonstrategien om bæredygtig vækst og beskæftigelse har EU skabt et grundlag for at imødegå disse udfordringer. Strategien er udformet. Vi blev desværre kørt ud på et sidespor, da den skulle gennemføres.
Vi bør gøre en målrettet indsats for at styrke EU's globale konkurrenceevne gennem fortsatte strukturreformer og ved at investere i forskning og bane vej for ny teknologi. Vi bør gøre en reel indsats for at gennemføre det indre marked og skabe et mere innovativt erhvervsklima i Europa. Vi bør sikre, at det kan betale sig at arbejde. Der er naturligvis stadig lang vej igen, både på nationalt plan og på EU-plan. Jeg behøver blot at nævne ordene "patent" og "arbejdstidsdirektivet", og alle ved, hvad jeg mener.
Vi skal afslutte WTO's Doharunde. Dette vil i høj grad sætte skub i det økonomiske opsving verden over. Vi har brug for et åbent handelssystem og en fortsat liberalisering, hvis vi skal øge Europas konkurrenceevne i overensstemmelse med Lissabonstrategiens målsætninger.
Samtidig er mange opmærksom på, at en bølge af protektionisme skyller ind over Europa i øjeblikket. Den må vi modstå. Protektionisme er ikke en løsning. På lang sigt skader den dem, den skulle beskytte. Der er ingen tid at spilde. Mulighederne inden for rammerne af WTO er ved at være udtømte.
Når vi taler om Lissabonstrategien, bør vi imidlertid ikke blot beklage os som Æsel i Peter Plys. Lad os stoppe op et øjeblik og se tilbage på den seneste periode. Vi vil da se, at vi rent faktisk har opnået en betydelig succes og betydelige fremskridt, faktorer, der har betydet, at Lissabonprocessen har været en arbejdsproces siden 2005, en proces, der har styrket medlemsstaternes forpligtelser, og som har dannet grundlag for gennemførelse og skabt resultater.
En stor del skyldes Kommissionens beslutsomme indsats og kommissionsformand Barrosos stærke personlige engagement. Jeg vil imidlertid også gerne takke Europa-Parlamentet for dets meget konstruktive rolle.
Hvordan finder vi frem til den bedste strategi til imødegåelse af fremtidige udfordringer? Hvordan sikrer vi i fællesskab velstand i Europa på lang sigt gennem bæredygtig vækst og fuld beskæftigelse? Hvordan sikrer vi, at Europa kan klare sig i den globale konkurrence? Jeg mener, at det svenske formandskab i efteråret 2009 er et fremragende tidspunkt for indledning af drøftelsen om en fremtidig europæisk strategi for bæredygtig vækst og beskæftigelse i de næste 10 år.
Jeg vil gerne tale lidt om EU's budget. Vi mener, at salgsdatoen er overskredet for længst. Budgettet bør være det vigtigste instrument til opfyldelse af Unionens mål. Det bør således også i højere grad afspejle disse mål. I dag anvendes 40 % af budgettet til landbrugsstøtte til en sektor, der beskæftiger 2 % af arbejdsstyrken i Europa. Det er urimeligt.
Tænk, hvis vi i stedet øgede EU's bidrag til forskning og udvikling, bekæmpelse af organiseret kriminalitet, miljøspørgsmål og eksterne forbindelser. Tænk, hvis vi også havde mod til at indlede en ærlig drøftelse om, hvad der bør finansieres på EU-plan, og hvad der bør finansieres lokalt.
Europa står over for en demografisk udvikling, der indebærer en hurtigt aldrende befolkning, en udvikling, der vil sætte vores velfærdssystemer under stigende pres i de kommende år. Nogle få kendsgerninger vil vise, hvor hurtigt situationen har ændret sig i Sverige. I 1913, for næsten 100 år siden, blev pensionsalderen i Sverige fastsat til 67. Det skal bemærkes, at den gennemsnitlige levealder på daværende tidspunkt var ca. 56 år. Sandheden er, at dette pensionssystem var tiltænkt de få, der kunne overleve arbejdsårene og nyde et par yderligere år. De fleste mennesker arbejdede, og derefter døde de. De begyndte tilmed at arbejde i en tidlig alder. I dag er pensionsalderen faldende, samtidig med at den gennemsnitlige levealder i Sverige er blevet forlænget. Den er således 80 år i dag. Vi er gået fra en situation, hvor vi arbejdede næsten hele vores liv, til en situation, hvor en svensker, der fødes i dag, kan forvente at arbejde blot halvdelen af sit liv. Det er en utrolig udvikling over nogle få generationer. Det betyder imidlertid, at der bliver stadig færre til at understøtte stadig flere.
Dette forhold samt den betydelige udstødelse fra arbejdsmarkedet styrker behovet for en jobskabelsespolitik. I lyset af disse udfordringer skal flere mennesker i arbejde for at fastholde en god velfærd. I lyset af den måde vi lever på i dag, skal flere mennesker arbejde i en større del af deres liv. Det stigende antal ældre i Europa modsvares ikke af antallet af personer i den erhvervsaktive alder.
Det er netop her, at indvandring bliver relevant, Hvis denne håndteres korrekt, kan den udgøre en vigtig, ja rent faktisk nødvendig brik i det puslespil, der går ud på at fastholde et velfærdssystem, der er sit navn værdigt. Tænk, hvis alle de positive og forventningsfulde indvandrere, der er ivrige efter at yde et bidrag, fik en modtagelse, hvor man søgte at drage fordel af den positive energi, de bringer med sig.
Vi skal skabe politiske muligheder for de mennesker, der har fundet vej til Europa. Muligheder, der hurtigt sikrer dem adgang til arbejdsmarkedet.
Indvandring er blevet et brændende emne i mange medlemsstater. Kontrolforanstaltninger og tilbagetagelsesaftaler må aldrig blive det eneste svar på de udfordringer, der er forbundet med øget indvandring. De, der mener, at det er tilstrækkeligt at skærpe grænsekontrollen for at løse de mange og forskelligartede indvandringsspørgsmål, forenkler i høj grad spørgsmålet. Det er nødvendigt at anvende en bredere tilgang - både for EU og for oprindelseslandet.
Sverige støtter den ambitiøse målsætning om indførelse af et fælles europæisk asylsystem inden 2010. Hvis det skal lykkes, skal der gøres en intensiv indsats.
Sverige mener også, at det er vigtigt at fremme samordningen af EU's eksterne forbindelser og at skabe større sammenhæng mellem indvandring og udviklingspolitik. Vi skal huske, at det rent faktisk kun er muligt at opnå reelle resultater, hvis vi gør en indsats for at afhjælpe årsagerne til indvandring, nemlig fattigdom og undertrykkelse. Der er brug for en global tilgang på dette område, ikke mindst inden for rammerne af FN's dialog på højt plan om international migration.
EU spiller en vigtig rolle med hensyn til at give disse idéer mere konkret indhold, ikke mindst i form af et bredt og partnerskabsbaseret samarbejde med de pågældende afrikanske lande.
Vi ønsker at videreføre vores ambitiøse og fremsynede program for 2010-2014, der skal erstatte Haagprogrammet. Vi lægger stor vægt på Europa-Parlamentets aktive deltagelse i denne proces.
International terrorisme er en af de største globale trusler mod vores åbne samfund. I takt med at terrornetværkerne vokser, handler flere i stigende grad på egen hånd, og terrorangrebene bliver mindre forudsigelige.
Organiseret kriminalitet er et stadig voksende problem i Europa. De enkelte lande finder det stadig vanskeligere at bekæmpe grov organiseret international kriminalitet på egen hånd. En stor del af den organiserede kriminalitet kommer fra tredjelande. Lissabontraktaten sikrer nye redskaber til bekæmpelse af terrorisme og anden grov grænseoverskridende kriminalitet. Europa-Parlamentet vil komme til at spille en central rolle i denne forbindelse. Tilnærmelsen af love og administrative bestemmelser bør fortsætte. Mulighederne for gensidig anerkendelse af retsafgørelser skal fortsat udvikles. EU-agenturerne Europol og Eurojust skal styrkes, og informationsudvekslingen mellem nationale politimyndigheder skal styrkes.
Samtidig - og dette er vigtigt - skal vores tiltag være afbalancerede. Når vi styrker bekæmpelsen af kriminalitet, skal vi også styrke den enkeltes rettigheder. Vi har tillid til, at Europa-Parlamentet navnlig støtter os på dette punkt. Det er vigtigt, at vi på EU-plan bliver enige om at styrke retssikkerheden i straffesager og kriminalitetsofres rettigheder.
Jeg ønsker at se et Europa som fortaler for fred og forsoning, selv i de dele af verden, der er ramt af krige og konflikter, i Afrika, Asien og Latinamerika, men naturligvis også her i Europa.
Sverige har igangsat en bred drøftelse af videreudviklingen af Europas fælles sikkerhedsstrategi. I 2009 vil vi arbejde hårdt på at få etableret Tjenesten for EU's Optræden Udadtil. Det må være en af EU's vigtigste opgaver i de kommende år at bidrage til en løsning af konflikterne i Mellemøsten. En fremtidig tvistbilæggelse mellem israelerne og palæstinenserne må bygge på en to-stats-løsning, hvor begge parter kan bo inden for sikre og anerkendte grænser. Vi har brug for en intensiveret dialog med den muslimske verden. Et vigtigt mål bør være at skabe større tillid, respekt og forståelse mellem "Vesten" og den muslimske verden.
Vi ønsker tættere bånd med Rusland på alle områder. Vi håber, at de tilbageværende hindringer for Ruslands medlemskab af WTO kan overvindes. Det er i vores interesse, at Rusland udvikler sig til en moderne, succesfuld og demokratisk stat. Desværre tyder den mere autoritære drejning gennem de seneste år på, at udviklingen går en anden vej. Vi er bekymret over, at denne udvikling muligvis vil fortsætte.
Situationen på Vestbalkan er fortsat en af Europas største og mest vanskelige udfordringer. Vi vil i lang tid fremover være dybt involveret i statsopbygningen i Kosovo. Vi må ikke undervurdere de udfordringer, som vi står over for. Den økonomiske og sociale situation i Kosovo er meget vanskelig. Der er lang vej igen. før Kosovo bliver en fungerende retsstat. Statsopbygning tager tid - men vi må være villige til at være til stede og tilbyde vores hjælp. Det er vores ansvar. Vi er imidlertid forpligtet over for regionen som helhed. Det er vigtigt at understrege dette, ikke mindst som forholdene er i dag.
Europæisk krisestyring bliver et af de vigtigste spørgsmål i forbindelse med en fremtidig europæisk udenrigs- og sikkerhedspolitik. Sverige ønsker - i videst muligt omfang - at spille en aktiv rolle i den fortsatte udvikling af en europæisk udenrigs- og sikkerhedspolitik. Sverige har deltaget i de fleste af de operationer, som EU har iværksat. Vi er også indstillet på at deltage i EU-missionen i Tchad.
Stockholm ligger tættere på Minsk end de mest nordlige dele af Sverige. Belarus er Europas sidste diktatur. Det er vores pligt at yde en større indsats for at støtte demokratiske kræfter i dette land.
Udviklingen i Østersøområdet er et europæisk anliggende. Otte ud af ni lande ved Østersøen er nu EU-medlemsstater. Næsten en fjerdedel af EU's befolkning - omkring 100 millioner mennesker - er berørt af det sårbare miljø ved Østersøen. Der er brug for en samordnet europæisk indsats. Østersøstrategien, som Kommissionen har fået til opgave at udarbejde inden det svenske formandskab i 2009, vil forhåbentlig imødegå udfordringerne i regionen.
Strategien kan fungere som en model for, hvordan vi i et udvidet EU møder udfordringer i specifikke regioner med det endelige formål at styrke EU som helhed.
Jeg vil gerne afslutningsvis sig et par ord om udvidelse. Som alle ved, er den svenske regering og den svenske befolkning meget optaget af dette spørgsmål. Udvidelse har været en af EU's største udfordringer, men også en meget stor mulighed.
For folk, der rejser gennem lande, som er blevet optaget i EU inden for de senere år, er det slående at se udviklingen og troen på fremtiden. Desværre rejses der flere og flere kritiske røster mod udvidelse. Lad mig sige det lige ud. Det dummeste, som vi kan gøre, er at glemme vores målsætning, dvs. tanken bag europæisk integration.
Uden udvidelse ville Europa ikke være, hvad det er i dag. Uden en fortsat udvidelse risikerer vi ustabilitet på vores eget kontinent, da udvidelse er vores vigtigste strategiske redskab til spredning af de værdier, som den europæiske integration er baseret på. Vi har væltet en mur i Europa. Nu må vi ikke bygge en ny mur for at udelukke Tyrkiet og andre europæiske lande. Vi ved nu, at vi kunne have gjort langt mere - eller gjort det bedre - hvis vi havde samarbejdet i Europa og globalt.
Vi må aldrig tage europæisk integration for givet. Vi har brug for et stærkt Europa! Et Europa, hvor vi har mod til at sigte endnu højere med fuld tillid til os selv.
Jeg glæder mig til at møde Dem igen i sommeren 2009, når det bliver vores tur til at overtage det roterende EU-formandskab.
Formanden
Mange tak, hr. statsminister! Det glæder os også, at Kommissionen er repræsenteret her ved sin næstformand, fru Margot Wallström. Vi går dermed over til forhandlingen.
Joseph Daul
Hr. formand, hr. statsminister, mine damer og herrer! På PPE-DE-Gruppens vegne har jeg fornøjelsen at byde den svenske statsminister velkommen. Siden reformtraktaten blev undertegnet i Lissabon, er De, Fredrik Reinfeldt, den første regeringschef, der tilkendegiver sit syn på Europas fremtid over for Parlamentet.
Her dagen før vores forhandling om traktaten og det demokratiske fremskidt, den betyder for Unionen - og her taler jeg på vegne af min gruppes PPE-medlemmer - vil jeg endnu en gang opfordre til, at ratificeringsprocessen fortsættes i jævnt tempo. Fem ud af 27 medlemslande har til dato ratificeret traktaten. De har sagt ja til Lissabontraktatens nye værktøjer til at forme fremtidens Europa og virkeliggøre borgernes forhåbninger. Jo hurtigere ratificeringen finder sted, desto hurtigere får vi nye regler for arbejdsgangen, som er afgørende for at kunne handle effektivt på europæisk plan. Og - frem for alt - desto hurtigere kan vi koncentrere vores bestræbelser om vores fælles politikkers indhold. Europa må hurtigt kunne bestemme på områder som energi, klima, fødevaresikkerhed, indvandring og forsvar.
I over 50 år har min politiske familie støttet og fulgt Europas opbygning. I juni 2009 skal vores løfte om et Europa med fælles værdier, et Europa med velstand, et Europa med sikkerhed og solidaritet atter bedømmes af vælgerne. Vi håber, Europa vil være parat til den udfordring.
Vi ønsker et konkurrencedygtigt og jobskabende Europa, som fremmer økonomisk vækst og social fremgang. Europas velstand skal være langsigtet. Derfor slår vi kraftigt til lyd for en bæredygtig og gennemtænkt udvikling, som indebærer miljøbeskyttelse og bekæmpelse af klimaændringer.
PPE-DE-Gruppen går ind for fri handel, en fri handel, som kan give de fattigste mere købekraft, og som er med til at formindske ulighederne både inden for de nationale grænser og landene imellem. Selv om vi betragter globaliseringen som en mulig chance for Europa, vil vi dog aldrig acceptere et uhæmmet frihandelssystem. Det er vores ansvar at beskytte de mest sårbare gruppers interesser og forsvare vores europæiske samfundsmodel. Økonomisk vækst er ikke uforenelig med et højt socialt tryghedsniveau. Det beviser vores vækstrate, som var højere end USA's i 2007.
Endelig forudsætter et Europa med velstand, at der gennemføres et effektivt og åbent indre marked, og at Lissabonstrategiens mål forfølges. Vi ønsker et Europa, som forvalter de offentlige midler ansvarligt og stringent. Men budgetdisciplinen må ikke gå ud over solidariteten mellem medlemsstaterne og mellem Europa og vores partnere rundt omkring i verden. Solidaritet har en pris, som vi må være indstillet på at betale.
Vi ønsker også et stærkt Europa, der er i stand til at bekæmpe international terrorisme og organiseret grænseoverskridende kriminalitet. Det gælder selve forsvaret af vores værdier, vores frihedsrettigheder, vores demokrati, vores retsstat og vores solidaritet. Der kan ikke forhandles, når det europæiske områdes og befolkningens sikkerhed står på spil. For at forsvare vores dyrekøbte frihed kræves ufravigelig beslutsomhed og virksomme samordnede foranstaltninger. Selv om vi skal skærpe vores agtpågivenhed over for reelle trusler, må vi også værne om de personlige frihedsrettigheder. Vi søger den rette ligevægt mellem sikkerhed og personlig frihed.
Også på internationalt plan må Europa snarest engagere sig og knytte stadig stærkere bånd til sine partnere, som deler vores verdensanskuelse. Vi er tilhængere af en solid og oprigtig transatlantisk forbindelse, men vi ønsker også at udbygge naboskabspolitikken og fortsætte udvidelsespolitikken.
Hvad Cypern angår, støtter vores gruppe de seneste forsøg på at finde en retfærdig løsning, som gør det muligt for cyprioterne at leve sammen i fred og fordragelighed.
I Mellemøsten skal Europa støtte de vanskelige fredsforhandlinger mellem israelerne og palæstinenserne politisk og økonomisk. Uden indrømmelser fra begge sider vil det være umuligt at dæmme op for ekstremistiske bevægelser. EU's eksistens viser, at det er muligt at overvinde folkeslagenes gamle had til hinanden og bygge en fælles fremtid.
Vores erfaring bør tjene som eksempel for dem, der lever i splid. Det sydøstlige Balkan er i dag det mest ustabile område i vores verdensdel, og Kosovos uafhængighedserklæring varsler en uvis tid. Vi appellerer til alle parter om at vise besindighed. Enhver form for provokation skal undgås. Befolkningens sikkerhed er et absolut krav. Der står meget på spil for Europa i denne sag.
Tiden er inde til at vise, at vi kan hjælpe Balkan til en holdbar løsning. Vi bifalder, at EU sender en politi- og justitsmission til Kosovo for at støtte de lokale myndigheder. Vi ønsker Kosovo en stabil, demokratisk, multietnisk fremtid og en fremtid inden for Europa. Udsigten til optagelse i Fællesskabet gælder for alle Balkanlandene og altså også for Serbien. Vi går ikke ind for at isolere serberne men for et forenet Europa.
Vores forhandling drejer sig om Europas fremtid. Vi skal tage udfordringerne op og overvinde dem, og vi har brug for en klar politisk vision, for beslutsomhed og for mod. PPE-DE-Gruppen tror på disse værdier og prioriteter og vil være med til at tage udfordringerne op.
Martin Schulz
Hr. formand! Det glæder mig at kunne byde Dem velkommen til Strasbourg, hr. statsminister. Jeg ved ikke, om fru Malmström er lige så begejstret over at have været nødt til at tage til Strasbourg sammen med Dem, men det kan vi måske drøfte ved en anden lejlighed.
De holdt en god tale, hr. statsminister. Jeg synes også, det var en klog tale, for De gjorde opmærksom på, at vores vision for fremtidens Europa kun vil være mulig, hvis vi ruster Europa til at udfylde sin rolle i forhold til de udfordringer, som dette kontinent står over for i alle dele af verden. Debatten om det globale klima er ikke en europæisk debat, men en global debat. Det er korrekt. Spørgsmålet om EU's rolle i verdenshandelen bør ikke begrænses til en debat om det indre marked, men må også handle om at finde måder, hvorpå dette enorme indre marked med sin store økonomiske kraft kan bidrage til velstand, ikke kun i Europa, men også på andre kontinenter. For velstand på andre kontinenter - og dermed er jeg nået til det tredje punkt, De var inde på - tjener verdensfreden. Europa må som en fredsmagt, der har skabt stabilitet og harmoni indadtil, kunne bidrage til at gøre verden et mere fredeligt sted. Det er ikke ensbetydende med, at Europa skal agere skolelærer, men den europæiske model kan være en option.
Supranational integration, integration på tværs af de dybe skel mellem religion og etniske konflikter, der kan slå bro over en blodig fortid ved at opgive nationalisme til fordel for en supranational tilgang, vil altid føre til øget velstand og vil altid skabe fred. Derfor afhænger Europas fremtid af regeringschefernes evne, som De er en af, til, når det kommer til stykket, at være indstillet på at give afkald på en vis grad af national suverænitet for at indgå i en transnational ramme, som er grundlaget for øget velstand i verden og mere fred i vores egne lande. Det er den logik, som De har redegjort for her i dag, og den tilslutter jeg mig. Det er en anden logik end ultranationalisternes, som vi vil opleve igen i morgen, der bliver ved med at fortælle os, at der er behov for mere nationalisme. Øget nationalisme vil uvægerligt betyde flere krige. Det skal der ikke lægges skjul på. Derfor var det budskab, De kom med i dag, et godt budskab.
(Tilråb)
De, der reagerer, er dem, jeg refererer til, så mit budskab er altså gået ind.
Jeg savnede det sociale Europa. Der var en, der sagde til mig, at jeg skulle passe på ham Reinfeldt, for han er næsten socialist. Det var i det mindste det indtryk, man fik af Dem i valgkampen i Sverige. Det svenske folk blev ganske vist relativt hurtigt retledt om Deres regerings virkelige hensigter. Men De nævnte ikke det socialt ansvarlige Europa med et ord i dag. Nu ved jeg, at De mener, at socialpolitik er et nationalt anliggende, og det har De ret i. Men jeg må sige, at hvis borgerne i Sverige og andre lande opfatter det indre marked i EU, som De ønsker at udvikle, som en trussel mod de sociale standarder, de har derhjemme, så vil de afvise dette indre marked.
I så fald ville Deres globale handelsstrategi også være værdiløs. De må forstå, at der er et behov for at udvikle det europæiske indre marked, men processen skal ledsages af en parallel udvikling af en europæisk socialmodel. For hvis denne tosporede tilgang ikke bliver etableret, så vil et misdannet europæisk indre marked, der kun er baseret på frihandel, udgøre en reel fare for den sociale stabilitet, som vi har kæmpet for at opnå i de respektive lande. Lad mig derfor give Dem et godt råd, hr. statsminister. Gå videre med det globale klima, verdenshandelen, den internationale fredsbevarelse, men gå også videre med den europæiske socialmodel. Og da jeg ved, at De er en mand, der er i stand til at lære, er jeg ret sikker på, at De vil få genoprettet balancen her.
Jeg glædede mig meget over Deres bemærkning om Tyrkiet. De er en retfærdig mand, ligesom vores formand. Han gav hr. Doyle halvandet minuts ekstra taletid. Det vil han også give mig, og derfor kan jeg tilføje endnu et punkt. De talte om Tyrkiet. Sig det til Deres kollega i Rådet, præsident Sarkozy, for vi kan ikke have, at der hele tiden kommer modstridende budskaber fra EU. Hvis jeg var den tyrkiske premierminister, ville jeg ikke kunne komme mig af min forbavselse. Hr. Reinfeldt besøger Europa-Parlamentet og beder os om ikke at lukke døren helt i, men fortsat holde mulighederne for Tyrkiets tiltrædelse åbne. Den næste rådsformand efter hr. Janša vil sige det modsatte. Det er jeg ret overbevist om. Præsident Sarkozy udtalte nemlig her i Parlamentet, at et tyrkisk medlemskab af EU ikke var på hans dagsorden. Det spørgsmål kan man ikke kaste frem og tilbage på den måde, det skal afklares. EU har en klar strategi for Tyrkiets tiltrædelse, og vi må stå ved vores erklæringer. Eller har jeg misforstået noget? De gjorde det helt klart i dag, og det håber jeg også, at præsident Sarkozy vil gøre.
Lige en sidste bemærkning. Det, jeg glædede mig mest over, var Deres annoncering af at ville vende tilbage til sommer næste år som rådsformand. Det lyder godt. Der er nogle, der tror, at den næste rådsformand, der vil tale til os her, vil være den faste rådsformand, som så vil fremlægge programmerne for alle de roterende formandskaber. Dvs. hr. Blair, hr. Juncker eller hvem studehandelen måtte udmønte sig i, vil være den, der fremlægger Deres regerings program, som De har vedtaget i Stockholm. Men Parlamentet forventer at se Dem her næste år under det roterende formandskab med Deres program, som så vil indeholde det sociale Europa.
Graham Watson
for ALDE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! I starten, da Parlamentet indledte denne række af drøftelser om fremtidens Europa, var der ikke mange, der kunne forudse, at vi ville få en traktat, der trådte i kraft i 2009. Europa var ved at synke, og for at omskrive hr. Reinfeldts landsmands ord, "Det var ikke helt naturligt, da natur kræver udvikling, evolution og ethvert tilbageskridt betyder forspildt energi."
EU har efterfølgende fundet den kollektive energi til at bringe Europa tilbage på rette kurs. Når statsministerens land overtager styret i 2009, er der sket en demokratisk revolution i EU. EU vil være mere åben, mere ansvarlig og mere lydhør over for borgerne. De kritikere, der anklager EU for at være udemokratisk, er rablende gale, når de modsætter sig en traktat, der sætter borgerne og deres repræsentanter i førerstolen. De går også galt i byen, når de protesterer her i Parlamentet, der ikke har noget ansvar for nationale regeringers beslutninger om afholdelse af en folkeafstemning.
Statsministeren, der har været en konsensusskaber i sit eget land, tegner til at være en ideel kandidat til at lancere EU under et nyt Råd, et nyt Parlament og en ny Kommission. Men vil han rent faktisk overtage styret - som tidligere formandskaber har gjort - eller vil han blot fungere som chef de cabinet for Rådets fuldtidsarbejdende formand.
Det er korrekt, at traktaten er en ramme for en fremtid, som vi endnu ikke har opridset, en fremtid, hvor den største enkeltstående udfordring for Unionen som understreget af Sveriges Europa-minister er at skabe praktiske resultater, som borgerne med rette stiller krav om, og ikke det endeløse navlepilleri, som et Conseil des sages blot vil forlænge.
Alle opinionsundersøgelser viser, at euroskeptikerne ikke har ret. Borgerne ønsker ikke mindre Europa. De ønsker mere: flere fælles foranstaltninger mod terrorisme, flere fælles foranstaltninger inden for energi og miljø, på forsvars- og udenrigsområdet, på indvandringsområdet og inden for forskning og udvikling. De ønsker, at Europa tænker stort. Samarbejdet er på trods heraf i sin spæde vorden på næsten alle disse områder, da medlemsstaternes regeringer i de nationale hovedstæder fortsat drager borgernes ønsker i tvivl.
Vi har 10 måneder tilbage, før traktaten træder i kraft. Det er på tide, at vi bringer orden i eget hus. Parlamentet skal således forberede sig til den største udvidelse af sine beføjelser nogensinde, og Rådet og Kommissionen skal "lissabonisere" lovgivningsforslag under udarbejdelse samt den nuværende praksis, der skal ændres.
Som statsministeren sagde, ligger der en række presserende udfordringer forude. Vi kan ikke imødegå disse udfordringer uden et loyalt samarbejde mellem regeringsinstitutionerne. Jeg appellerer til statsministeren om at sikre, at dialogen mellem Parlamentet og Rådet styrkes, inden der indføres fælles beslutningstagning på næsten 80 områder, hvilket vil medføre en betydelig forøgelse af Parlamentets og Rådets arbejdsbyrde, således at vi har mulighed for at forvalte EU behørigt. Jeg tænker her på håndteringen af EU's største udenrigspolitiske udfordring i dag - Kosovo-spørgsmålet, på håndteringen af spørgsmålet om Tyrkiet - jeg er helt enig med statsministerens udtalelser på dette område - på håndteringen af de store udfordringer, som han var inde på, såsom global befolkningstilvækst, fattigdom og indvandring.
Statsministeren nævnte globaliseringens udfordringer, både ved vores nærmeste grænser og længere borte, udfordringer, som kan løses gennem EU-samarbejde. Tidligere premierministre har gjort det samme i Parlamentet, om end uden at opnå dette samarbejde, og jeg vil derfor gerne henvise statsministeren til et svensk ordsprog: Gott lära av andras fel, eftersom man inte hinner begå alla själv (lær af andres fejl, du kan alligevel ikke nå at lave dem alle selv).
(Bifald)
Cristiana Muscardini
Hr. formand, mine damer og herrer, hr. premierminister! Så er den vanskelige ratificeringsfase endelig gået i gang, og vi håber, at den kan afsluttes meget hurtigt. En større inddragelse af Europa-Parlamentet i beslutningsprocessen betyder, at man i højere grad tager hensyn til de europæiske borgere.
Europa står i dag over for en ambitiøs opgave, nemlig at spille en større rolle i international politik. Det gælder ikke bare de konsoliderede menneskerettigheder, men også de konkrete foranstaltninger for at forsvare dem. EU skal tackle de internationale kriser, som i dag er overladt til de enkelte medlemsstater, til USA og - med alle de begrænsninger, der er for dette organs indsats - til FN. Vi skal forestille os, hvordan de fremtidige scenarier kommer til at se ud, og ikke - sådan som det var tilfældet med Kosovo - stå uforberedte og splittede over for et så vanskeligt scenario.
Energispørgsmålet er et presserende spørgsmål, som EU arbejder med, og her skal vi gå bort fra den forkerte miljøtilgang og finde nogle fælles løsninger på de store energikrise- og udviklingsproblemer. Efter vores mening skal medlemsstaterne og de selskaber, der udfører arbejdet for dem, forblive ejere af forsyningsnettene, for man kan privatisere alting undtagen borgernes og medlemsstaternes sikkerhed. Enhver anden beslutning vil fratage Europa sin uafhængighed og selvstændighed. Vi har brug for objektive undersøgelser, der gør os i stand til at finde en løsning på dilemmaet med atomkraft og alternative energikilder. Det er på tide, at vi træffer nogle valg i stedet for bare at snakke.
Internettet og den manglende evne til at sørge for en regulering lige fra starten har på en positiv måde gjort vores samfunds frihed større, men har også udsat alle for en ukontrolleret risiko for terrorisme, der - også som følge af kryptografi - udgør en stadig større trussel mod demokratiet og alles frihed.
Tjenesteydelsernes, økonomiens og det frie markeds Europa - et marked, der skal være underlagt nogle klare og fælles regler - må ikke glemme at forsvare en grundlæggende værdi som børns integritet. Der er stadig flere tilfælde af pædofili på internettet, og de nye tal, der viser, at 52 % af de pædofiles hjemmesider befinder sig i Europa, gør det nødvendigt at harmonisere medlemsstaternes lovgivning for at give hele EU sikkerhed for hurtige retssager, passende forebyggelse og love, som stiller udbyderne til ansvar, og som sørger for lukningen af de ulovlige hjemmesider i alle EU's medlemsstater. Vi har brug for et fælles europæisk center, som hjælper familierne, underviserne, politiet og domstolene med at udveksle de nødvendige oplysninger for at bekæmpe denne forfærdelige forbrydelse og straffe de ansvarlige.
Hvis vi ikke straks gør noget ved dette problem, giver vi ikke Europa nogen fremtid, for uden børnenes integritet har Europa ingen fremtid.
Monica Frassoni
Hr. formand, mine damer og herrer! Det er en fornøjelse at møde statsministeren, og det er det også, fordi han er omgivet af en masse kvinder. Nogle af dem har vi kendt længe, f.eks. Cecilia, og andre af dem har også været her i lang tid, f.eks. Margot. Kvindernes rolle i Deres regering og i Deres land er således noget, som jeg virkelig gerne vil fremhæve. Det er nemlig ikke bare et spørgsmål om køn, men også et spørgsmål om kvalitet, og også derfor er vi glade for at have Dem her i dag.
Fremtidens Europa har til opgave at styre alle dimensioner af klimaændringerne, både den miljømæssige, den økonomiske og den sociale dimension, og at vende tendensen til global opvarmning, idet vi benytter denne udfordring til at stræbe efter bæredygtighed i økonomien, beskæftigelsen og konkurrenceevnen, som vi så afgjort skal sikre.
Ligesom det for mange år siden var Det Europæiske Fællesskabs opgave at undgå krig og herefter at forene Europa efter murens fald, skal fremtidens Europa være i stand til at spille en reel lederrolle, når det gælder de store miljøudfordringer. Det siger vi ikke, fordi vi ikke tænker på andet end miljøet, eller fordi vi er De Grønne, men fordi vi ser virkeligheden, som den er, uden illusioner og uden ideologiske briller.
Vi er overbevist om, at både det økonomiske system, den demokratiske stabilitet, evnen til at nå millenniummålene og evnen til at styre migrationsfænomenerne hænger sammen med forvaltningen af de knappe ressourcer og klimaændringerne. Og Europa er naturligvis med fremme i første række i den forbindelse.
Derfor, hr. rådsformand, er Deres bemærkning om nødvendigheden af endnu en gang at diskutere, hvad der bør gøres og finansieres på EU-plan, og hvad der bør gøres og finansieres på internationalt plan, efter vores mening helt banal, og vi håber, at man kan undgå dette.
Som det er i dag, har EU et budget på 1 %, og det betyder, at ingen - eller i hvert fald kun halvdelen - af alle de ting, som De nævnte, kan føres ud i livet, hvis ikke EU får et ordentligt budget. Derfor håber jeg, at Deres land i forbindelse med midtvejsevalueringen - hvor jeg tror, at Deres formandskab får en vis indflydelse, eftersom det er enten i år eller næste år, at vi også skal beslutte fremtiden for de finansielle overslag - kommer til at spille en mindre blokerende rolle, end det har gjort tidligere.
Hvad den vigtige energipakke angår, forventer vi desuden, at det dygtige Sverige spiller en positiv rolle, og at det ikke prøver på at få færre forpligtelser og dermed også er et dårligt eksempel for de andre medlemsstater.
Til sidst vil jeg sige et par ord om frihandelsspørgsmålet. Vi er ikke protektionistiske, men det ville virkelig være en blind og lidt ideologisk tankegang at mene, at frihandelen kan løse alle problemer, når vi ved, at dette absolut ikke er muligt uden miljøbestemmelser og sociale bestemmelser.
Hvad Tyrkietspørgsmålet angår, er vi helt enige med Dem. Udelukkelsen af Papadopoulos på Cypern var efter vores opfattelse en fantastisk nyhed. Og hvorfor ikke se på spørgsmålet om Parlamentets arbejdssted igen?
Francis Wurtz
Hr. formand, hr. statsminister, fru minister! Hvis der er et område, hvor Sveriges erfaring med europæisk politik interesserer os, så tror jeg, det er det, statsministeren desværre sprang over i sit indlæg, nemlig social- og arbejdsmarkedspolitik, eller rettere sagt hvad man kan lære af Laval/Vaxholmsagen.
Jeg vil derfor tillade mig at gå mere i dybden. Jeg resumerer først kendsgerningerne. De svenske fagforeninger forsøgte ved hjælp af kollektive kampskridt at tvinge en virksomhed fra Letland til at overholde svensk arbejdsret i Sverige. Det virker ret indlysende, skulle man synes, undtagen for tilhængere af det såkaldte hjemlandsprincip, med andre ord af social dumping. Alligevel påberåbte den lettiske virksomhed sig fællesskabsretten og modsatte sig fagforeningernes krav. Tvisten blev bragt for domstolene. Den kom for fællesskabsrettens højeste instans, EF-Domstolen, der som bekendt fortolker traktaterne og fastsætter retspraksis.
Imidlertid gav EF-Domstolen den 18. december sidste år denne virksomhed ret og fagforeningerne uret. Jeg citerer EF-Domstolens pressemeddelelse: "I den konkrete sag fastslår Domstolen, at retten for fagforeningerne (...) til at iværksætte kollektive kampskridt (...) kan gøre det mindre tiltrækkende og endog vanskeligere for disse virksomheder at udføre byggearbejder på svensk område og udgør af denne grund en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser." For fremtiden skal fagforeningerne altså i lignende tilfælde i Sverige og andre steder begrænse deres krav til den - jeg citerer - "minimumsbeskyttelse", der tolereres i fællesskabsretten, for ikke at overtræde traktatens artikel 49, som sikrer retten til fri udveksling af tjenesteydelser.
Det er selvfølgelig uacceptabelt. Derfor opfordrer min gruppe indtrængende Parlamentet til at drøfte dette vidtrækkende spørgsmål. Hvordan skal denne dom følges op politisk? Men i første omgang vil vi gerne høre statsministerens mening om sagen.
Hélène Goudin
for IND/DEM-Gruppen. - (SV) Hr. formand, hr. statsminister! Reaktionen på folkeafstemningerne om EU-forfatningstraktaten i Frankrig og Nederlandene i 2005 er et eksempel på en udemokratisk udvikling i europæisk politik. Den politiske elite er kun interesseret i at lytte til folk og respektere borgernes ønsker, hvis undersåtterne er imødekommende og lydigt siger ja til mere EU-føderalisme.
I forbindelse med drøftelserne om Lissabontraktaten burde statsminister Reinfeldt have handlet som en forkæmper for demokrati ved at understrege, at resultaterne af folkeafstemningerne rent faktisk betød, at traktaten var strandet.
Statsminister Reinfeldt burde desuden have stillet krav om en mere mellemstatslig traktat, argumenteret for fleksibel integration og krævet fritagelse fra euroen og stillet krav om, at pendlingen til Strasbourg blev bragt til ophør. Han gjorde ingen af delene.
Hvad vil der således ske under det svenske formandskab i 2009? Det overordnede mål burde have været at reformere og modernisere EU-samarbejdet og gøre det mere effektivt. Hr. Reinfeldt burde således have meddelt, at Sverige vil prioritere en reform af landbrugspolitikken og stille krav om, at Europa-Parlamentets rejsecirkus blev bragt til ophør.
I stedet for at arbejde for et slankere, men mere energisk EU, ønsker den svenske regering tilsyneladende et bredere og mere geskæftigt EU. Den offentlige kritik af mere EU-føderalisme er udbredt i Sverige, men for den politiske elite er den i praksis ikkeeksisterende. Der er god grund til at sætte spørgsmålstegn ved, i hvilket omfang vores valgte repræsentanter egentlig repræsenterer befolkningen.
Endelig vil jeg gerne give Fredrik Reinfeldt en god flaske vin fra Alsace, hvis han kan nævne ét eneste eksempel på en lov, som man kunne have vedtaget under den forkastede EU-forfatningstraktat, men ikke under den reviderede traktat. Hr. Reinfeldt! Tager De imod denne udfordring?
Jean-Marie Le Pen
- (FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Det franske forræderi er fuldbyrdet. Skammens kongres trådte sammen i Versailles den 4. februar for at vedtage den forfatningsændring, der er nødvendig for at kunne tiltræde den såkaldte forfatningstraktat.
Versailles er blevet højborg for afsigelse af fransk suverænitet, efter det tyske kejserrige blev erklæret der.
På vegne af de 26 medlemsstater, hvor der ikke afholdes folkeafstemning, bliver Irland de facto talsmand for de millioner af europæere, som stemte nej i 2005, og som ikke ønsker en europæisk superstat.
Når man fratager befolkningen dens legitime ret til at udtale sig om sin egen fremtid, hævner den sig. Bare vent, den vil hævne sig, og sikke en hævn til det europæiske valg næste år!
Når sandheden skal frem, vidste en del af Europas ledere, at deres befolkninger ville forkaste denne forklædte forfatning. Hr. Sarkozy indrømmede det rent ud over for Parlamentets Formandskonference og henviste bl.a. til Det Forenede Kongeriges regering. Han har udnævnt sig selv til mellemmand for dette skandaløse taskenspilleri. Han var nu den sidste, der var berettiget til at få vedtaget denne forfatning b ad parlamentarisk vej. Men hvad gør man ikke for at udmærke sig og få det til at se ud, som om man trækker i trådene?
Tusindårige hæderværdige nationer bliver således opløst og erstattet af en konstruktivistisk utopi, som overgiver dem svinebundet til de ødelæggende følger af globalisering og utæmmet liberalisme, nemlig masseindvandring, utryghed, økonomisk undergang, social ulykke og moralsk og kulturelt forfald.
Europas fremtid ligger ikke i denne superstat med totalitære hensigter, hvilket vi kan se resultatet af i dagens Kosovo, der burde tjene som eksempel, men i et frivilligt samarbejde mellem de europæiske nationer og folk og nu udvidet til at omfatte de slaviske nationer også.
Der kan under ingen omstændigheder drages tvivl om, at to lande, hvis regeringer begge var grundlæggere af EU, klart forkastede den foreslåede forfatning ved folkeafstemningen. Da teksten således er uretmæssig, er alle dens følger uretmæssige, og ingen skal kunne forpligtes til at overholde dens bestemmelser.
Følgelig bliver national modstand retmæssig, en ret for alle borgere og en pligt for alle patrioter. Caveant consules!
Gunnar Hökmark
- (SV) Hr. formand! Jeg hilser statsministeren velkommen. Dette er min arbejdsplads. Det er et dynamisk sted. Her udformes politikker, der har direkte indvirkning på det svenske samfund samt på andre europæiske samfund. Det sker her, ikke med det formål at udelukke borgerne fra den politiske proces, men fordi visse spørgsmål kun kan tackles af lande, der samarbejder. Mange af de store udfordringer, som vi står over for i dag, kan ikke længere imødegås af nationalstaten alene.
De blandt os, der kommer fra Sverige, der trods alt er en relativ ny medlemsstat, kan måske huske, at mange af de problemer og udfordringer, som vi står over for, ikke skyldes EU, men lægges over på EU, da det har vist sig, at EU er i stand til at imødegå vor tids udfordringer.
Disse omfatter bl.a. Kosovo. De omfatter klimaspørgsmålet, hvor Sverige har vist, hvordan udvikling kan anvendes i stedet for regulering til at fremme samfundets interesser. De omfatter konkurrenceevne og bekæmpelse af kriminalitet og terrorisme. Vi kan kun håndtere disse problemer og områder gennem fælles tiltag. Det er vores opgave at løse disse problemer og udfordringer, fordi vi har skabt gode resultater.
Jeg mener således også, at det var rigtigt af statsministeren at understrege et aspekt - åbenhed - og jeg mener, at EU bør lægge stor vægt på dette aspekt i de kommende år. Åbenhed over for omverdenen. Åbenhed over for hele verden giver os mulighed for at medvirke til at præge den internationale orden med værdier som f.eks. demokrati og frihed, når vi udvider vores eget fællesskab, men også når vi deltager i internationale frihandelsrunder og i en lang række andre sammenhænge.
Med hensyn til åbenhed mellem medlemsstaterne mener jeg, at det er vigtigt at understrege, at modstandere af åbenhed også er modstandere af borgernes bevægelighed og frie muligheder. Dette er udtryk for forskelsbehandling. Den gode europæiske idé er åbenhed, og hvis vi kan gøre denne til virkelighed, vil vi også kunne sikre, at vores borgere kommer til den erkendelse, at der virkelig er tale om et Borgernes Europa. Dette er en udfordring for det svenske formandskab og en udfordring for Parlamentet og for alle dets politiske grupper.
Inger Segelström
- (SV) Hr. formand! I lighed med alle andre vil jeg gerne takke statsminister Reinfeldt for hans tilstedeværelse her i dag.
Mit første spørgsmål vedrører miljøvurderingen i forbindelse med gasrørledningen i Østersøen, et af verdens mest forurenede have, et spørgsmål som Parlamentet undersøgte for nylig med inddragelse af en række udvalg. Sverige foretog som det første land en række miljøkonsekvensvurderinger. Dette spørgsmål er et af de vigtigste miljøspørgsmål for Sverige og for EU. Vil Sverige stille krav om endnu en alternativ løsning med rørledningen på land, der skal underkastes en miljøvurdering?
Operatørerne har meddelt Parlamentet, at den vil være for dyr. Både statsministeren og jeg selv kommer fra Stockholm, hvor omkostningerne til infrastruktur og investeringer praktisk talt er blevet fordoblet. Jeg kan ikke tro, at en omkostningsstigning på 10-15 % er et vægtigt modargument. Miljøet er vigtigere.
Mit andet spørgsmål vedrører klyngebomber og lignende, der nu drøftes i Osloprocessen og i Wellington, New Zealand, og som blev behandlet i det svenske parlament i sidste uge. Det er også et vigtigt EU-anliggende. Jeg har modtaget en række breve undertegnet af organisationer i Sverige som f.eks. Amnesty International, kirkerne gennem diakonia, Røde Kors, UNICEF, Svenska Freds (den svenske freds- og voldgiftsforening) og det svenske FN-forbund med krav om, at Bombkapsel 90 (BK90), der udføres med svenske JAS-fly, behandles som klyngebomber og omfattes af det generelle forbud, der arbejdes på at få indført internationalt. Hvad er regeringens holdning til JAS-bomben? Mener statsministeren, at BK90 er en klyngebombe? Agter statsministeren at gribe ind under den fortsatte Osloproces?
Endelig vil jeg gerne vide, om statsministeren agter at gribe ind for at sætte en stopper for vores regelmæssige flytning til Strasbourg efter EU-minister Malmströms indsamling af en million navne og underskrifter? Burde Parlamentet ikke selv bestemme, hvor det skal samles, og ikke Rådet? Jeg vil også gerne takke Dem inderligt for Deres udtalelser om Tyrkiet. Lad mig afslutningsvis sige, at når de vender tilbage under det svenske formandskab næste år, vil statsministeren og andre regeringsmedlemmer været meget velkomne her igen, og ofte!
Olle Schmidt
- (SV) Hr. formand, hr. statsminister! Det forhold, at Sverige fik en ny regering i efteråret 2006, gik ikke ubemærket hen, hvad angår Sveriges engagement i EU. Jeg vil derfor gerne takke statsministeren og EU-ministeren for deres klare vilje til at gøre Sverige til en mere aktiv partner i EU, til at gøre Sverige til en central aktør i den europæiske integration, som statsministeren formulerede det.
Sverige er imidlertid ikke med i euroområdet, hvilket vil koste os svenskere dyrt, både økonomisk, men ikke mindst politisk. Det handler trods alt i sidste ende om solidaritet, hr. statsminister! Mit spørgsmål er således: Hvornår vil Sverige blive et fuldgyldigt medlem af EU? Hvordan ser tidsplanen ud? Det er et følsomt spørgsmål i Sverige.
Vi befinder os nu i Strasbourg, en smuk og tiltrækkende by med en historie, der vækker minder om krigens rædsler. Når dette er sagt, ved vi, at flere millioner medborgere mener, at denne pendling mellem Bruxelles og Strasbourg ikke er den bedste måde at værne om miljøet på og forvalte vores midler. En lille bøn. Ville det ikke være muligt for den svenske regering at driste sig til at fremsætte et forslag under formandskabet, der kan sætte en stopper for denne pendling frem og tilbage?
Ģirts Valdis Kristovskis
- (LV) Hr. formand, hr. statsminister! I lighed med Dem forventer vi os også meget af fremtidens Europa. Robert Schuman håbede også dengang at forene europæere efter flere hundrede års adskillelse som følge af forskellige konflikter. Han forstod, at for at vide, hvor vi går hen, er det vigtigt at vide, hvor vi kommer fra. Hr. statsminister, er De klar over, at EU ikke har gjort status over sin udemokratiske, totalitære fortid? Et åbenlyst eksempel er EU's rammeafgørelse om bekæmpelse af racisme og fremmedhad fra sidste år. Det anbefales, at de europæiske lande anvender frihedsberøvende straffe for benægtelse af naziforbrydelser, mens lignende forbrydelser under det kommunistiske styre, der benægtes på uberettiget vis, eller endnu værre, glorificeres, glemmes bevidst. Europa bør ikke tillade dette. Hvilket indtryk efterlader dette ikke hos de millioner af østeuropæere, herunder statsborgere i det nuværende EU, der blev tortureret i Stalins koncentrationslejre? Jeg opfordrer Dem til at overveje dette problem nøje og fremme en løsning af hensyn til Europas fremtid og retfærdigheden.
Carl Schlyter
- (SV) Hr. formand! Denne svenske dag fortsætter nu med en anden, der gerne vil undgå at rejse til Strasbourg. Jeg ønsker også en folkeafstemning om vores traktat.
I morges opdagede jeg, at jeg havde taget en grøn sok og en blå sok på. Jeg spørger mig selv, om symbolikken var, at vi bør indgå i en eller anden form for ny fremtidig alliance mellem grupperinger, der afviger fra de traditionelle grupperinger. Hr. Reinfeldt! Hvis jeg skal give Dem en grøn sok, bliver De sandsynligvis nødt til at indtage en mere ambitiøs holdning til energibesparelse og vedvarende energikilder. Jeg har medbragt et eksempel. Denne lampe er en LED-lampe. Det tager 12 sekunder at skrue pæren i. Det tager 12 år at bygge et nyt kernekraftanlæg. Hvilken metode er den nemmeste og hurtigste til at løse klimaproblemer?
Jeg tænkte også, at vi er nødt til at nå til enighed om en række vækstproblemer. Vi har i øjeblikket historisk store mængder af produkter, der skaber udledninger i andre lande. Vi er nødt til at tage højde herfor i forbindelse med klimaindsatsen. Det fører os tilbage til samhandel. Det er forkert at indføre protektionistiske foranstaltninger for at beskytte virksomheder. Politikerne er imidlertid forpligtet til og har ansvaret for at indføre protektionistiske foranstaltninger for at beskytte miljøet og menneskerettighederne på et frit marked. I modsat fald vil borgerne blive redskaber for markedet, snarere end at markedet bliver et redskab for borgerne.
Det bedste De kan gøre for at vise, at borgerne har medindflydelse på EU's fremtid, er at give borgerne mulighed for at give udtryk for deres holdning i en folkeafstemning.
Eva-Britt Svensson
- (SV) Hr. formand! Jeg vil gerne byde den svenske statsminister velkommen til Parlamentet og til denne forhandling om fremtidens Europa. Det er en vigtig forhandling, der berører 493 millioner borgere. Debatten er således nødvendig, og de beslutninger, der skal træffes i forbindelse med denne debat, skal ikke blot træffes af Parlamentet, men også af borgerne. Hvis borgerne skal engagere sig i debatten, skal de imidlertid også have mulighed for at få indflydelse på fremtiden. Uden inddragelse og medindflydelse vil der ikke være noget engagement. Hvordan kan vi få borgerne til at deltage? Svaret er enkelt. Vi kan spørge dem om fremtiden og lytte til deres svar. En folkeafstemning om Lissabontraktaten er således nødvendig, hvis vi virkelig ønsker et Borgernes Europa. I dag skabes der for megen EU-lovgivning af anonyme tjenestemænd, der er under indflydelse af eksperter og lobbyister, uden at borgerne bliver hørt. Tiden er nu inde til at lytte til borgerne.
Statsministeren nævnte overhovedet ikke Vaxholmdommen. Der har været stor opmærksomhed omkring denne dom, ikke blot i Sverige, men også i mange andre EU-lande. Det er naturligt, da den ikke kun er et dødsstød mod den svenske model, men også et angreb på lønmodtageres og fagforeningernes stilling i hele EU. Dommen er en opfordring til at reducere arbejdstagernes lønninger til det laveste minimumsniveau. Intet land har fastsat gunstigere betingelser for arbejdstagere end minimumbeskyttelsen. Det har ført til et arbejdsmarked med to klasser. En række frynsegoder kan kun ydes til nationale lønmodtagere, idet der gælder andre regler for udenlandske lønmodtagere. Dette fører til dumping med hensyn til løn og arbejdsvilkår og til forskelsbehandling.
Sverige kan ændre dette. Sverige kan forsvare lønmodtagernes rettigheder og et socialt Europa ved at stille krav om undtagelse af kollektive overenskomster i Lissabontraktaten. Sverige kan gå foran og få andre til at følge trop.
Jeg vil gerne afslutningsvis minde den svenske statsminister om et af de to vigtigste spørgsmål for Sverige forud for EU-medlemskabet. En af de vigtigste prioriteter var spørgsmål i forbindelse med lige muligheder for alle. Hvad er der sket, og ønsker Sverige fremover at gå foran med hensyn til spørgsmål i forbindelse med lige muligheder for alle? Dette spørgsmål indgår i forhandlingen om fremtiden. Europa har ikke nogen fremtid uden kvinder.
Paul Marie Coûteaux
- (FR) Hr. formand! Det er indlysende, at Europas fremtid helt og holdent hviler på befolkningerne, for de er Europas eneste substans og styrke. Hvis disse befolkninger blev opslugt, frataget ansvaret for deres eget liv, uenige eller splittet op i små fyrstendømmer uden politisk dimension, hvilket ganske vist ville passe ind i USA's imperialistiske politik, som vi netop har set et frygteligt og fremtidstruende eksempel på i Kosovo, kort sagt, hvis Europa måtte underkaste sig en jordløs teknostruktur, som udleverer det til globaliseringens og imperiets luner, så ville jeg alvorligt frygte for vores fremtid.
Imidlertid tyder alt på, at denne maskine, som skammeligt kaldes Den Europæiske Union, ikke alene virker uden befolkningerne, men sågar mod dem. Det har vi fået endnu et bevis på med den uhørte fornægtelse af franskmændenes stemme og folkeafstemningen i 2005 i ledtog med den blakkede guvernør Sarkozy. Franskmændene føler sig svigtet og vender alt håb ryggen i et forsøg på at redde sig, hvem der kan, hvilket er en fornægtelse af både fortid og fremtid.
Europas frelse er betinget af, at befolkningerne tager deres skæbne i deres egen hånd, at medlemsstaterne frit kan føre deres egen politik og slå sig sammen, når det er nødvendigt, og at vi afslører løgnene i et demokrati, der ikke længere har noget med demos eller kratos at gøre. Kort sagt må staterne og nationerne genvinde deres frihed. Ellers kuldsejler den smukke idé om Europa, og vi driver stille og roligt længere og længere bort fra historiens bredder.
László Tőkés
- (HU) Hr. formand, hr. statsminister! I indledningen til chartret om grundlæggende rettigheder, der er vedhæftet den nye grundlæggende traktat om Den Europæiske Union, anføres det, at de europæiske folk har besluttet at dele en fredelig fremtid, der bygger på fælles værdier. Salih Mahmoud Osman, modtager af Sakharovprisen, understregede imidlertid i sin tale under Europa-Parlamentets plenarmøde i december sidste år, at retfærdighed er en forudsætning for fred.
Uretfærdige fredsordninger fører før eller siden til krig og sammenbrud. Den seneste Balkankrig og opløsningen af det tidligere Jugoslavien er gode eksempler herpå. Det er næsten umuligt at skabe forsoning, medmindre der etableres en ny retfærdig orden.
Europa skal også erkende sin egen kommunistiske fortid. Vi er nødt til at gøre op med kommunismens skadelige arv, hvis Europa skal gå en fredelig fremtid i møde. Kommunismen bør fordømmes på lige fod med fascismen. Reel retfærdighed på alle områder er en forudsætning for fred, retsstatsprincippet, sikkerhed og stabilitet på vores kontinent. De etniske mindretals situation skal også løses med udgangspunkt i denne retfærdighed.
Giles Chichester
- (EN) Hr. formand! Jeg glæder mig over at byde statsministeren velkommen i dag. Hans historiske valgsejr i det svenske parlamentsvalg var en personlig triumf. Jeg lykønsker ham også, fordi det er lykkedes ham at forene centrum-højre-fløjen og således bryde den socialdemokratiske dominans, og ønsker ham og hans regering held og lykke.
Vi drøfter i dag fremtidens Europa i en uge, hvor Parlamentet skal stemme om en betænkning til støtte for Lissabontraktaten. Jeg vil gerne gøre det meget klart, at de konservative, britiske parlamentsmedlemmer vil stemme imod betænkningen, da vi er grundlæggende imod traktaten, godkendelsesproceduren og det forhold, at der blot er tale om en nøjagtig kopi af den forfatning, der blev forkastet af to af Unionens stiftende medlemsstater i forbindelse med nationale folkeafstemninger.
Denne traktat leder Europa i den forkerte retning. EU får overdraget betydelige nye beføjelser, herunder på yderst følsomme områder af national interesse. Mit parti har en anden vision om fremtidens Europa, nemlig en vision om et Europa, der er mere åbent, dynamisk og gennemsigtigt og mindre centraliseret, ensartet og ufleksibelt.
Det britiske parlament behandler i øjeblikket traktaten. Borgerne i Det Forenede Kongerige havde naturligvis håbet på at få indflydelse gennem en folkeafstemning. Den britiske regering er imidlertid på skamfuld vis løbet fra sit løfte om afholdelse af en folkeafstemning.
Mit parti, både her og i Det Forenede Kongerige, vil fortsat arbejde hårdt for at sikre, at borgerne får indflydelse gennem en folkeafstemning. Uden bred støtte i offentligheden vil der ikke være folkelig legitimitet bag EU's handlinger. EU er nødt til at frigøre sig fra sin besættelse af institutioner. Hvis EU skal klare sig i det 21. århundrede, er EU nødt til at fokusere på spørgsmål såsom miljø, økonomisk konkurrenceevne og global fattigdom for at vise, at EU fortjener borgernes opbakning. Fremtidens Europa bør handle om disse ting.
Libor Rouček
- (CS) Hr. formand, hr. statsminister, mine damer og herrer! EU har netop afsluttet et meget vellykket år. EU blev udvidet med Rumænien og Bulgarien, Schengenområdet blev udvidet med ni nye lande, euroområdet blev udvidet med tre nye stater, og euroen er gradvis ved at erstatte dollaren som international valuta verden over. EU med sine 500 millioner borgere og forbrugere begynder nu i stort omfang at diktere globale kommercielle, miljømæssige og tekniske regler og standarder. På trods af mange euroskeptikeres ønsketænkning er der blevet skabt enighed i Europa om den nye reformtraktat.
Jeg fremhæver disse positive resultater, fordi de er blevet skabt med de nye medlemsstaters aktive deltagelse og ikke på trods af disse medlemsstater. Derfor glæder jeg mig over statsministerens forslag vedrørende fremtidige prioriteter. En af prioriteterne for de kommende år bør være at fremme udvidelsen af EU til at omfatte landene på Vestbalkan. Dette forudsætter imidlertid to ting. De pågældende lande skal generelt være forberedt i teknisk henseende, og de nuværende medlemsstater skal have modet. Deres politikere skal have mod til at forklare borgerne, at udvidelsen har været en succes, at den ikke har betydet mindre, men mere sikkerhed, frihed, demokrati og velstand. Jeg mener, at vi også bør have mod til at give regionerne på Vestbalkan mulighed for at tilslutte sig den visumfri ordning hurtigst muligt. Hvorfor skal vi frygte de tilbageværende 20 millioner mennesker på Vestbalkan, henset til at vi er et fællesskab bestående af 27 stater og 500 millioner mennesker?
Jeg har én sidste kommentar. Sverige overtager formandskabet næste år. Det skal samarbejde med Frankrig og Den Tjekkiske Republik. Jeg vil gerne opfordre statsministeren til at tilskynde sine tjekkiske kolleger til at forelægge Lissabontraktaten for det tjekkiske parlament til ratifikation hurtigst muligt. Som tjekkisk statsborger tror jeg ikke, at den euroskeptiske tjekkiske regering har stor interesse heri.
Lena Ek
- (SV) Hr. formand, mine damer og herrer! Der er ikke noget forunderligt ved erfaring. Den hjælper dig med at genkende en fejl, når du begår den igen. Vi må ikke begå fejl i forbindelse med Balkan. Det er min første kommentar til statsministerens indledende bemærkninger til Parlamentet. Europa skal tale med én stemme om Kosovo.
Min anden bemærkning vedrører terrorisme. Et åbent samfund skal bekæmpe terrorisme med de midler, der er tilgængelige for åbne samfund, og med stor selvtillid, og ikke ty til indgribende foranstaltninger.
Min tredje og sidste bemærkning vedrører klimaspørgsmålet. Det europæiske system står over for det måske største og vanskeligste spørgsmål og skal træffe beslutning om et så alvorligt spørgsmål meget hurtig, hurtigere end nogensinde. Der er risiko for, at det i forbindelse med den endelige beslutningstagning i København vil ende som i Hans Christian Andersens historie, hvor kejseren ikke har noget tøj på eller går nøgen gennem byens gader.
Hvis vi skal sikre den europæiske lovgivning, som vi har brug for, skal der udvises styrke, og Ministerrådet og Kommissionen skal samarbejde, navnlig med Parlamentet, hvilket ikke tidligere er sket i EU's historie.
Endelig glæder jeg mig over at se en proaktiv svensk regering med en central plads i den europæiske debat. Velkommen!
Konrad Szymański
(PL) Hr. formand! Tydelige resultater i den enkelte borgers liv er det vigtigste for EU's fremtid: sikring af velstanden, den offentlige sikkerhed, den internationale sikkerhed. De mere og mere komplicerede institutionsreformer, som der vil blive talt meget om i morgen, har ikke nogen afgørende betydning for EU's fremtid.
En af testene for EU, der især vil vedrøre min og Deres stat, to Østersølande, er den nordeuropæiske gasledning. Dette projekt er utrolig farligt for miljøet, og politisk er det i modstrid med EU's energiprogrammer. Hvis vi ønsker et resultaternes Europa, kan vi ikke tolerere denne slags projekter, og derfor vil jeg gerne spørge: Hvad er Deres holdning til, at dette projekt finansieres med EU-midler, hvilket repræsentanter fra "Nord Stream" for nylig har snakket om?
Ian Hudghton
- (EN) Hr. formand! Jeg havde det store privilegium at repræsentere Skotland i Europa-Parlamentet i over ni år. Vi har haft mange debatter om Europas fremtidige udformning i denne periode, og vi har budt 12 nye medlemsstater velkommen ved hovedbordet. Denne massive udvidelse af det indre marked og på andre samarbejdsområder er til fordel for Skotland og til fordel for Europa som helhed. Gennem de seneste ni år har vi imidlertid også været plaget af såkaldte kriser som f.eks. Santer-Kommissionens afgang og forkastelsen af forfatningstraktaten. Det er en stor skam og frustrerende, at mange af de positive aspekter ved EU-medlemskab er blevet begrænset af sådanne selvforskyldte negative aspekter.
Der sker også ting i Skotland. Vi har fået en ny regering - en SNP-regering, der er proeuropæisk, og som har en vision for en ny fremtid for Skotland i Europa. Hr. statsminister! Jeg ønsker at se skotske ministre ved siden af Deres ministre i Rådet, ikke på anden række. Skotland kan yde et stort bidrag til EU og EU's udvikling, herunder gennem en konstruktiv holdning og en lang række energiressourcer for blot at nævne to bidrag. Jeg ser frem til den dag, hvor Skotland bydes velkommen som en uafhængig EU-medlemsstat. Jeg mener, at en sådan udvikling ikke blot vil være til gavn for Skotland, men også til gavn for Europas fremtid.
Nils Lundgren
- (SV) Hr. formand, hr. statsminister! Vi er i gang med at drøfte fremtidens Europa, men det vigtigste spørgsmål er, hvem der skal afgøre denne fremtid.
Helt tilbage fra Jean Monnets tid har det desværre været en tradition i EU at opbygge EU uden de europæiske borgeres inddragelse. Det største bedrag indtil videre er, at de forslag vedrørende EU's funktionsmåde og EU's kompetenceområder, som EU's politiske establishment fremlægger, er identiske med de forfatningsforslag, der allerede er blevet forkastet i folkeafstemninger med høj valgdeltagelse og klare nej'er.
Jeg bemærker, at lederen af Parlamentets Liberale Gruppe beskriver modstanderne af denne traktat som rablende gale. Han siger således, at et flertal af de nederlandske og franske borgere er rablende gale, herunder naturligvis undertegnede, der står her i auditoriet. Jeg mener ikke, at formanden bør tillade en sådan sprogbrug fremover.
Den svenske statsminister siger derhjemme og her i Parlamentet, at udgifterne til landbrugsstøtte i EU-budgettet bør reduceres, og at der bør sættes en stopper for udviklingen hen imod overnationalitet. Dette er den svenske befolknings holdning. I Rådet støtter hans regering imidlertid udviklingen af en EU-stat, og dets medlemmer i Europa-Parlamentet stemmer således for en overdragelse af den politiske magt fra det svenske folk til Bruxelles. Det er der ingen fremtid i.
Philip Claeys
(NL) Hr. formand, hr. statsminister! Det er lidt underligt, at der her føres en forhandling om Europas fremtid, uden at der stilles spørgsmål om EU's grænser. Det drejer sig trods alt om et af de mest fundamentale problemer, som vi konfronteres med. Gang på gang går man i en stor bue uden om det, selv om offentligheden med rette er bekymret. Folk spekulerer på, om EU stadig er et europæisk projekt. Det vil det ikke længere være, hvis Tyrkiet bliver medlem. Hvis EU stædigt nægter at lytte til befolkningens vilje, forsvinder dets demokratiske grundlag langsomt, men sikkert.
De har advaret om faren ved, at der måske opbygges en mur mod Tyrkiet. Det har det imidlertid intet at gøre med. Ingen i Europa ønsker flotte ord. Københavnskriterierne skal overholdes, også af Tyrkiet, og det er helt klart ikke tilfældet. Det er derfor på tide, at disse forhandlinger suspenderes. Det er simpelthen et spørgsmål om at overholde indgåede aftaler.
Jerzy Buzek
(PL) Hr. formand, hr. statsminister! Statsministeren har kaldt EU en global aktør, især efter ratificeringen af traktaten. Vi kan kun bakke op om dette synspunkt, og jeg vil derfor gerne lykønske Dem med det klare standpunkt over for det sidste despotiske regime i Europa, nemlig det belarussiske regime. Hvis vi ønsker at have indflydelse på demokrati og beskyttelse af menneskerettighederne i Afrika, i Asien, er det vigtigt, at vi først tager vare på det, der er omkring os, meget tæt ved EU.
Jeg vil også gerne lykønske Dem med den klare holdning om EU's udvidelse, og jeg tænker her på Belarus' nabo, Ukraine. Der foregår her en voldsom kamp om, hvorvidt Ukraine skal være demokratisk, om landet skal udvikle sig på en hensigtsmæssig, hurtig og demokratisk måde, hvilket vil være til gavn for både os og den ukrainske nation. Vores åbning over for Ukraine er i denne forbindelse meget vigtig for Ukraines perspektiv om medlemskab af EU.
Jeg vil sluttelig gerne lykønske Dem med de meget kraftfulde ord om Østersøen, om Østersøens økologiske beskyttelse. Otte EU-stater ligger ved dette lille havområde. Der er nærmest tale om EU's indre hav, og intet hav i verden er så truet som dette.
Og De nævnte endelig energi og foranstaltninger mod klimaændringerne som et af det svenske formandskabs hovedprioriteter. Det støtter vi til fulde. Europa vil være leder af denne store proces. Det er vores civilisatoriske opgave, vores civilisatoriske ansvar, men jeg har indtryk af, at vores ord fylder mere end vores handlinger i denne forbindelse.
Netop under det svenske formandskab finder midtvejsevalueringen af budgettet sted. Hvis vi ikke ændrer vores budget, så vi i det mindste til dels bliver finansielt ansvarlige for bekæmpelsen af klimaændringerne, for tilpasningen, for de bredt definerede kulstoffattige teknologier, forbliver vi virkelig i ordenes verden, og vi vil ikke kunne realisere vores vigtigste prioritet.
Jan Andersson
- (SV) Hr. formand! Jeg vil gerne byde Fredrik Reinfeldt velkommen. De sagde mange kloge ord om traktaten, om udvidelse og om klimaet. Jeg vil nævne et aspekt, De ikke kom ind på.
Jacques Delors sagde engang, at det indre marked aldrig vil få succes uden en stærk social dimension. Han havde helt ret. Jeg var således lidt overrasket over Deres kommentarer vedrørende det sociale EU, og over at De mener, at der er en konflikt mellem nationale systemer og de regler, som vi har i EU.
Jeg mener, at det forholder sig omvendt. Vi har et fælles arbejdsmarked. Vi skal derfor supplere den nationale arbejdsretslovgivning og de nationale systemer, der i modsat fald ikke vil fungere. Hvis De fastholder denne holdning, vil jeg gerne anføre et par eksempler. Er udstationeringsdirektivet et problem? Er direktivet om overtagelsestilbud et problem, eller en af de aftaler, som arbejdsmarkedets parter har indgået på europæisk plan? Direktivet om deltidsarbejde? Forældreorlovsdirektivet?
For at nævne et specifikt eksempel kan ubalancen mellem markedet og politikken ses i Laval-sagen. Problemet i Lavel-sagen er, at markedet har forrang for arbejdstagernes interesser. Det spørgsmål er blevet godt håndteret i Sverige. Sverige har indtil videre håndteret spørgsmålet godt, men som påpeget fra mange sider her, berører dette spørgsmål også andre lande i EU. Hvis det bliver nødvendigt at træffe europæiske initiativer, vil De så også være med til at træffe europæiske initiativer sammen med os?
I sidste måned vedtog vi en strategi om sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen. En målsætning var at sikre, at der er én arbejdsinspektør pr. 10.000 arbejdstagere. Sverige går i den stik modsatte retning og opfylder langtfra målsætningen. Andelen er faldet med 27 % i Sverige. Danmark, hvis arbejdsmarked ligner det svenske arbejdsmarked, har over to sundheds- og sikkerhedsinspektører pr. 10.000 indbyggere. Hvorfor går Sverige i den stik modsatte retning? Hvorfor prioriterer Sverige ikke sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen?
Henrik Lax
- (SV) Hr. formand, hr. statsminister Reinfeldt! Som De påpegede, er det en stor opgave at samle Unionen omkring en fælles energipolitik, der skal sikre medlemsstaternes energiforsyning.
De nævnte også EU's østersøstrategi, som Kommissionen arbejder på i øjeblikket. En korrekt planlagt strategi for Østersøområdet kan være et centralt element i den fremtidige energipolitik, ikke mindst i forbindelse med energisamarbejdet med Rusland. Problemet afspejles i den beslutning, som den svenske regering traf i sidste uge om at afvise Nord Streams ansøgning om at føre en gasrørledning gennem svensk territorialfarvand i Østersøen. Ansøgningen var ufuldstændig og kunne derfor ikke behandles.
Der er en stor mistillid i regionen til gasrørledningsprojektet. Det er kun muligt at finde en acceptabel løsning, hvis EU og medlemsstaterne ved Østersøen formulerer handlingslinjer og derudover får fuld adgang til projektet.
Jeg vil gerne rose Sverige, der gør det muligt at afprøve de nye energipolitiske bestemmelser i Lissabontraktatens artikel 176a.
Christian Rovsing
Hr. formand, hr. statsminister! Jeg vil tale om et lille hjørne af miljøpolitikken. Malmø bys initiativer inden for energibesparelser og brug af miljøvenlig transport er lovende. Jeg har her prøvekørt flere af de miljøvenlige biler. Senest har jeg i Berlin i januar måned kørt i en stor Mercedes af S-typen: en bil på omkring 2 t. Bilen kørte på traditionelt brændstof samt brint. Ved et tryk på en knap skiftede man fra den ene brændstoftype til den anden - uanset bilens hastighed. Accelerationen var tilsyneladende ens for begge brændstoftyper.
Brugen af brint som brændstof i biler er kommet langt udviklingsmæssigt. Affaldsproduktet fra en brintbil er rent vand og intet andet. Med brint som almindeligt brændstof for personbiler vil man kunne forlange, at kun brintbiler må køre i de centrale dele af vore byer. Det vil reducere forureningen dramatisk med færre åndedrætssygdomme og mindre tæring på vore gamle bygninger som følger. Jeg håber, at Sverige vil fremme en sådan miljørigtig udvikling.
Toomas Savi
- (EN) Hr. formand! Den 14. december 2007 anmodede Det Europæiske Råd Kommissionen om at fremlægge en EU-strategi for Østersøområdet senest inden juli 2009, et initiativ, der også blev hilst velkommen af Europa-Parlamentet.
Hverken de nordiske lande eller medlemsstaterne ved Østersøen, som tiltrådte EU i 2004, må undervurdere betydningen af denne beslutning. Strategien kan meget vel reelt frigøre regionens fulde potentiale på det miljømæssige, økonomiske, kulturelle, uddannelsesmæssige og sikkerhedsmæssige område.
EU-strategien for Østersøområdet kan blive et brohoved til Rusland ved at sigte på at opfylde målene i Lissabondagsordenen. Sverige overtager rådsformandskabet i anden halvdel af 2009, og vi håber, at dette vil betyde, at strategien kommer godt undervejs. Det er imidlertid af afgørende betydning, at Østersølandene har udarbejdet deres operationelle programmer på dette tidspunkt, og det gælder også for mit land, Estland.
Reinhard Rack
(DE) Hr. formand! Der findes i grunden to modeller for det fælles Europas fremtid. Modellen med et sammenhængende Europa, der integreres mere og mere, således som det også er idéen med Lissabontraktaten, og modellen med "Alle vælger det, som de mener er bedst for dem".
Sammen med Østrig og Finland har Sverige nu været medlem af EU i en rum tid, men Sverige er ikke medlem af euroområdet. Jeg vil gerne spørge statsministeren, om der er særlige grunde til det. Det ville glæde os, om Sverige tiltrådte euroområdet.
Richard Corbett
- (EN) Hr. formand! Hr. Chichester viste sig kort for at holde en kort tale, hvorefter han forsvandt uden at høre svaret. Derudover var der ikke et eneste medlem fra det britiske Konservative parti til stede under debatten for at høre en konservativ statsminister fortælle os om fremtidens Europa.
Hvad skyldes det? Ønskede de ikke at høre fra konservative kolleger, hvor god Lissabontraktaten er? Hvorfor der ikke er behov for en folkeafstemning, da den ikke indebærer yderligere afgivelse af suverænitet? Hvorfor vi har brug for denne nye traktat, således at Unionen kan fungere bedre? Kan de ikke engang deltage i en sådan debat? Blev de i stedet uden for, formodentlig i baren med deres kolleger fra Det Forenede Kongeriges Uafhængighedsparti.
Jeg synes, at det er en skam, at de ikke engang har været til stede for at deltage i en fremragende debat.
(Bifald)
Agnes Schierhuber
(DE) Hr. formand, hr. statsminister! De nævnte den fælles landbrugspolitik som den eneste EU-politik, der ligger fuldkommen i hænderne på Fællesskabet. Men De vil være bekendt med, at landbruget har gennemgået flere radikale reformer end noget andet politikområde i de seneste 15 år, og landbrugspolitik kan på ingen måde sammenlignes eller sidestilles med industripolitik, fordi der gælder vidt forskellige forudsætninger. Den fælles landbrugspolitik skal fortsat skabe sikkerhed og mulighed for at planlægge.
Jeg vil gerne minde om, at landbrugets andel af EU's budget kun vil udgøre 35 % i 2013. Landbruget tager sit ansvar over for borgerne meget alvorligt, som også er forankret i Romtraktaten. Forskning, udvikling, bæredygtighed, miljøbeskyttelse og beskæftigelse i alle regioner i Europa skal være vores fælles mål. Jeg ser virkelig frem til et spændende svensk formandskab.
Esko Seppänen
- (FI) Hr. formand, hr. statsminister! Da De talte om fremtidens Europa, kom De ikke ind på militariseringen af EU. I henhold til Lissabontraktaten er EU-medlemsstaterne forpligtet til at forbedre deres militære kapacitet. I henhold til Lissabontraktaten kan medlemsstaterne påtage sig krisestyringsopgaver i udlandet, selv med henblik på at skabe fred, uden et FN-mandat, hvilket er ulovligt i henhold til folkeretten. Derudover indebærer Lissabontraktaten militære sikkerhedsforanstaltninger, i hvert fald i forbindelse med solidaritetsbestemmelsen, og i denne sammenhæng kan Sveriges neutralitet - landets militære alliancefrihed - i høj grad drages i tvivl. Mener De virkelig, at Lissabontraktatens militære sikkerhedsforanstaltninger er forenelige med Sveriges alliancefrihed?
Genowefa Grabowska
(PL) Hr. formand, hr. statsminister! Det er åbenlyst, at vi ikke bygger det europæiske projekt for de europæiske teknokrater i Bruxelles, men i stedet for EU-borgerne, så de får et bedre og mere sikkert liv. Ved at lytte til dem kan man således opnå den forventede succes.
Politikerne har forskellige målsætninger, de ønsker mere eller mindre Europa, men følgende er en kendsgerning: premierministrene fra de 27 medlemsstater har underskrevet Lissabontraktaten. Traktaten giver et fingerpeg om, hvordan vi får et mere effektivt, mere gennemskueligt og demokratisk Europa, og derfor er det også nødvendigt at ratificere traktaten i år. Jeg henvender mig således til mine mandlige og kvindelige kolleger, der er fortalere for folkeafstemninger, selv om de tidligere har været imod EU-forfatningen: sæt ikke folkeafstemningsinstitutionen på spil, lad ikke som om De er demokratiets forkæmpere, for EU-borgerne tror alligevel ikke på jer. De ved, at demokratiet i EU netop bliver sikret af Lissabontraktaten.
Zita Pleštinská
- (SK) Hr. formand, mine damer og herrer! Vi taler i dag om en vision om et moderne, dynamisk Europa. Denne debat er yderst nyttig og kommer på et belejligt tidspunkt. Globaliseringen tvinger os til at stille spørgsmål og imødegå udfordringer som dem, der blev nævnt af den svenske statsminister, Fredrik Reinfeldt. Det bør være vores vigtigste politiske målsætning at gennemføre strukturreformer, som jeg anser for at være det vanskeligste aspekt i Lissabonstrategien. Medmindre vi har en sund, økonomisk vækst, kan vi ikke skabe en videnbaseret økonomi. Jeg er overbevist om, at en videnbaseret økonomi og investering i menneskelige ressourcer er de rette strategier for fremtidens Europa.
Mange talere gav udtryk for deres ønske om et "socialt Europa". Jeg kender ikke en eneste politiker, ikke engang blandt vores konservative kolleger, der er imod et socialt sikkerhedsnet for borgere, der ikke ønsker, at borgerne får en god løn og en bedre levestandard, der ønsker, at borgerne kun får en pension på 150 euro, hvilket er tilfældet i Slovakiet. I sidste kvartal 2007 oplevede mit land, Slovakiet, en rekordhøj økonomisk vækst inden for samme år på 14 %. Ville den nuværende socialdemokratiske premierminister Robert Fico være i stand til at gennemføre sociale politikker, hvis den tidligere regering under den daværende premierminister Mikuláš Dzurinda ikke havde haft politisk mod til at gennemføre modige skatte-, social-, sundheds- og uddannelsesreformer?
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Hr. formand, hr. statsminister! Statsministeren har helt ret, når han siger, at vi ikke skal frygte et stærkt, men et svagt Europa. Det er jeg helt enig i. Jeg tror også, alle europæiske borgere er enige. Når de ser, at vi beskæftiger os med traktorlygter og andre betydningsløse spørgsmål, er jeg imidlertid sikker på, at de bliver skuffet.
Statsministeren talte meget begejstret om udvidelse. Jeg tænker dog på, om det ikke ville være klogere, at EU havde løst sine interne problemer inden en udvidelse, dvs. at en reformtraktat var trådt i kraft inden udvidelsen.
Til sidst vil jeg sige, at det vigtigste lige nu er, at Lissabontraktaten ratificeres. Jeg var overrasket over at høre det britiske medlem og de synspunkter, han gav udtryk for. Hvis Lissabontraktaten ikke ratificeres, har Europa ingen fremtid.
Fredrik Reinfeldt
- (SV) Hr. formand! Mange tak for alle Deres spørgsmål og bemærkninger. Jeg vil helt sikkert ikke kunne besvare alle disse spørgsmål behørigt. Mange tak for den tålmodighed, som De har udvist i forbindelse med de mange svenske bidrag, De har skullet lytte til på grund af alle de spørgsmål, der er blevet stillet her.
Mine svar afspejler i høj grad min tillid til, at indgåede aftaler vil blive overholdt, hvilket jeg vil vende tilbage til. Jeg sagde, at jeg har en stærk tiltro til Europa. I Sverige har jeg også ved mange lejligheder givet udtryk for en stærk tiltro til den svenske arbejdsmarkedsmodel, der er blevet udviklet inden for rammerne af vores svenske kollektive aftaler. I Sverige har vi i et vist omfang valgt en anden vej end mange andre europæiske lande, der har lagt større vægt på lovgivning, idet vi har lagt større vægt på, at arbejdsmarkedets parter påtager sig et ansvar.
Vi mener, at Laval-dommen ikke forringer den svenske model, men at den helt sikkert rejser en række spørgsmål vedrørende visse svenske love. Vi går i samarbejde med arbejdsmarkedets parter forsigtigt til værks for at se, hvor vi evt. kan ændre den svenske arbejdsmarkedsmodel, men ikke for at forringe den eller for at foretage grundlæggende ændringer af modellens funktionsmåde.
Vi agter at bevare dens struktur og håber at der kommer en debat, og jeg håber, at dette spørgsmål ikke vil blive udlagt som noget andet, når det drøftes i Europa.
Det er blevet påpeget, at det indre marked ikke er tilstrækkeligt. Ja, det indre marked kan kritiseres for ikke at fungere fuldt ud. Det er en kritik, som jeg ofte hører fra forretningsfolk og andre, dvs. at vi taler om et indre marked, men at den fri bevægelig ikke er så fri endda.
Min regering arbejder helt sikkert på at mindske social udstødelse, skabe grundlag for selvbestemmelse gennem arbejde og sikre, at flere mennesker er i arbejde. Det skal desuden også være muligt for andre at opfylde velfærdsmålsætninger. Flere mennesker i arbejde betyder flere ressourcer til at skabe velfærdsløsninger for mennesker, der ikke er i stand til at arbejde. Jeg mener således, at der er sammenhæng mellem strategien for arbejde og velfærd i den politik, der følges i Sverige.
En række talere kom ind på demokrati i deres indlæg. Jeg mener, at Parlamentets valgte repræsentanter skaber demokrati på beundringsværdig vis. Det er ikke en dårlig form for demokrati. Jeg mener, af mange af de tilstedeværende medlemmer i dag har repræsenteret deres vælgere godt, og jeg er også parat til at gøre dette på forskellige måder. Demokrati er evnen til at træffe beslutninger, og sådan skal det være.
Jeg vil gerne understrege, at erfaringerne med folkeafstemninger er meget blandede i Sverige. Nogle gange har det været klart, hvad vi beder om, og svaret har været klart. Andre gange har vi stillet et spørgsmål og fået et andet svar og brugt mange år på at drøfte, hvad den svenske befolkning rent faktisk svarede, Jeg ved, at en række andre lande har haft lignende erfaringer.
Vi er villige til at træffe beslutning inden for rammerne af det repræsentative demokrati om denne type traktat, der er baseret på mange ændringer, og som vi tidligere i Europas historie har truffet beslutning om uden folkeafstemninger. Jeg mener, at det er en glimrende måde at demonstrere, hvordan et levende demokrati skal fungere.
Nogle få korte svar vedrørende gasrørledningen, som en lang række talere har været inde på. Vi ønsker også på dette område at respektere gældende aftaler og lovgivning, dvs. at vi i overensstemmelse med internationale konventioner og den svenske lovgivning afprøver mulighederne for etablering af denne gasrørledning. Vi har konstateret, at det forslag, som vi modtog, var utilstrækkeligt. Derfor sendte vi det retur. Det vil blive forelagt på ny. Jeg kan ikke for indeværende vurdere, i hvilket omfang vi kan øve indflydelse herpå primært gennem den svenske miljølovgivning. Det vil imidlertid være vores udgangspunkt, da vi går grundigt til værks.
Vi har hørt mange synspunkter omkring, hvordan medlemmerne af Europa-Parlamentet bør rejse frem og tilbage mellem parlamenter, men også på dette område er vi klar over, hvordan der indgås aftaler. Alle medlemsstater har dybest set indflydelse på spørgsmålet, en form for vetoret, som alle spørgerne ved. Dette respekterer vi, selv om vi i lighed med mange af vores vælgere sætter spørgsmålstegn ved, om det er hensigtsmæssigt at rejse frem og tilbage, som man gør her.
I Sverige stiger antallet af miljøvenlige biler i et omfang, der praktisk talt ikke ses i andre lande. Vi har indført særlige præmier for miljøvenlige biler, der er et vægtigt incitament, og som har betydet, at vi nu har en situation, hvor over 30 % af nye biler, der sælges i Sverige, er miljøvenlige. Denne udvikling vil helt sikkert blive forstærket.
Der var adskillige spørgsmål vedrørende euroen. Vi respekterer også aftaler på dette område, dvs. resultatet af folkeafstemningen i Sverige i 2003. Vi har sagt, at vi vil respektere den svenske befolknings holdning. Hvis den svenske befolkning ændrer mening, kan spørgsmålet evt. tages op igen.
Jeg vil også gerne understrege, at Sverige, der ligger tæt på Finland, der har indført euroen, naturligvis spørger sig selv, hvad der vil ske i Danmark, hvis Danmark i efteråret på ny afprøver, om landets såkaldte undtagelsesklausul for deltagelse af euroen skal ophæves. I så fald vil euroen være langt mere tilstedeværende som en valuta tæt på Sverige, og det vil muligvis påvirke den svenske befolkning.
Nogle medlemmer påpegede, at det er uklart, hvilket rolle jeg vender tilbage til. Første gang er det sandsynligvis ikke så uklart, da jeg frem til sommeren vil deltage i fremlæggelsen af det franske, tjekkiske og svenske formandskabs 18-måneders program.
Herefter er det unægteligt et åbent spørgsmål, hvilken rolle det roterende formandskab vil vende tilbage til. Vi vil have mange idéer på dette område, helt sikkert i et EU, der er forankret i de forskellige dele af Europa. Jeg mener derfor, at det roterende formandskab også vil have en klar rolle i fremtiden sammen med den valgte formand, der vælges i henhold til den nye traktat. Mange tak for Deres værdifulde bemærkninger og værdifulde spørgsmål.
Formanden
Mange tak, hr. statsminister. Det var det sidste indlæg i forhandlingen om fremtidens Europa. Forhandlingen er afsluttet.
Carl Schlyter
- (SV) Hr. formand! Når en statsminister besøger os, ønsker mange medlemmer fra det pågældende land at tale, og det er godt. Formanden kunne imidlertid evt. i forbindelse med afviklingen af "catch the eye-proceduren" sikre en bedre geografisk fordeling. Der var stort set ikke nogen talere fra Sydeuropa her i dag, og det er til tider omvendt, når vi får besøgende fra Sydeuropa. Det ville være godt, hvis De kunne medvirke til at skabe en bedre balance.
Formanden
Så må sydeuropæerne også bede om ordet og deltage. Hvis de ikke er til stede, kan jeg ikke give dem ordet.
(Protest)
Jeg gav for øvrigt ordet til hr. Varvitsiotis.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Roberta Alma Anastase  
skriftlig. - (RO) Jeg glæder mig over, at fremtidens Europa fortsat er et emne, der altid tages op i Parlamentets forhandlinger. Det er af afgørende betydning at overveje dette spørgsmål i fællesskab for at sikre de kommende generationer i Europa en fremtid præget af velstand og stabilitet.
Jeg mener, at denne analyse og begrebet fremtidens Europa skal baseres på to hovedidéer, nemlig de europæiske borgeres fremtid og EU's rolle i verden. Internt bør alle europæiske tiltag således tage udgangspunkt i borgernes velfærd, og menneskerettigheder og fuld beskyttelse af disse rettigheder bør være den afgørende faktor. Uddannelse er en lige så vigtig forudsætning for en fremtid i velstand såvel som fremme af beskyttelsen af børn og unge, interkulturel dialog og gensidig tolerance. Lissabonstrategien og den nye reformtraktat er begge centrale dokumenter, der bør implementeres konsekvent og konkret.
I det 21. århundredes globaliserede verden, hvor vi er afhængige af hinanden, er det umuligt at sikre Europa en fremtid i reel velstand uden at sikre hele verden en sådan fremtid. EU er således forpligtet til at medvirke til at sikre global fred, stabilitet og velstand.
Mairead McGuinness  
skriftlig. - (EN) Jeg lyttede med beklagelse til forhandlingen om fremtidens Europa og hørte den svenske statsminister sætte spørgsmålstegn ved EU's landbrugsbudget.
Hvis denne debat handler om fremtiden, forekommer den at være kørt fast i fortiden. Det er vigtigt at understrege, at den fælles landbrugspolitik var en af de grundlæggende politikker i EU. Den sikrede et sultent Europa fødevarer og er blevet udviklet og ændret i løbet af de sidste 50 år i takt med politisk og offentligt pres for at få indført ændringer.
I dag er den fælles landbrugspolitik ikke den største udgiftspost på EU's budget. Jeg mener alligevel, at de midler, der bruges på landbrug og fødevareproduktion, bruges fornuftigt i en verden, hvor fødevaresikkerhed står højt på den politiske dagsorden.
Af hensyn til fremtiden og ratifikationen af reformtraktaten er det vigtigt at fortælle borgerne, hvad traktaten handler om, og hvad den ikke handler om!
I Irland afholder vi en folkeafstemning om traktaten, der, hvis den godkendes, sikrer de nationale parlamenter en styrket rolle og øgede beføjelser i forbindelse med EU-lovgivningen.
Dette er en vigtig bestemmelse, men de valgte parlamentsmedlemmer skal benytte sig af disse nye beføjelser.
Mihaela Popa  
skriftlig. - (RO) I forbindelse med forhandlingen om fremtidens Europa er vi nødt til at rette en passende opmærksomhed mod den samfundsgruppe, der frem for nogen repræsenter fremtiden - de unge - nemlig EU's fremtidige borgere.
De unge bør uddannes til at skabe fremtiden for deres generation, og dette indebærer viden om vores fælles historie og faserne i EU's etablering og udvikling. For at bygge sin fremtid, skal man kende sin fortid.
EU's historie skal studeres i skolerne. Den europæiske ungdomspolitik skal være så konsekvent som muligt og klart afspejle de unges særlige problemer. Europa bør nu have en klar vision for uddannelse, informationssamfundet, interkulturel dialog og udvekslinger mellem unge, de unges beskæftigelse og mobilitet såvel som for de nuværende problemer blandt marginaliserede unge.
Vi kan kun opbygge et vellykket Europa i fællesskab dag efter dag.
Bernard Wojciechowski  
skriftlig. - (EN) Europa-Parlamentet repræsenterer 27 nationer. Vores forskelligheder skiller os i øjeblikket som følge af vores tilgang til Europa og vores politik, der afspejler denne tilgang. Vores store udfordring er ikke en ny traktat, der forsøger at binde os sammen med tvang, men vores holdning til fremtidens Europa - et Europa, hvor vores børn og deres børn vil få succes i konkurrence med det 21. århundredes nye vækstlande.
Jeg glæder mig til et Europa, hvor fremtidige generationer ikke blot vil kunne rejse frit, men heller ikke vil blive udsat for forskelsbehandling baseret på, hvorfra i Europa de kommer, deres modersmål eller stavningen af deres efternavn.
Jargon som f.eks. "solidaritet", samhørighed og integration er almindelige ord i vores institutioner - ord, der er tomme i et Europa opdelt i gamle og nye medlemsstater, i de medlemsstater, der indgår bilaterale aftaler med tredjelande for egen vindings skyld, og de medlemsstater, der stilles ringere af de pågældende tredjelande. EU er i dag faret vild som følge af bilaterale aftaler, konformitet og en mangfoldighed, der burde være en fordel, ikke en hindring.
