Estland (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om Estland.
Benita Ferrero-Waldner
Hr. formand! Jeg glæder mig over denne drøftelse om den nylige uenighed mellem Rusland og Estland. Lad mig straks sige, at det ikke er et menneskerettighedsspørgsmål. Flytningen af broncesoldaterstatuen i Tallin og åbningen af soldatergravene blev udført med fuld respekt for Estlands internationale forpligtelser i særdeleshed under Genève-konventionen med hensyn til krigsgrave. Men jeg er opmærksom på, hvor følsom denne sag er, da den berører fortolkningen af historien.
Der har været bekymring i Rusland over dette, men vi har gjort det klart for Rusland på sidste topmøde, at man bør håndtere disse bekymringer via dialog snarere end gennem "megafondiplomati". Vi beklager, at de demonstrationer, der fandt sted i Estland, gik over i plyndring og optøjer. Man har ret til at demonstrere, hvilket klart kan afledes af ytringsfriheden. Men det forhold, at det førte til en belejring af den estiske ambassade i Moskva, var uacceptabelt. Vi har gjort vores synspunkter desangående klare, og vi gjorde straks forestillinger i Moskva for at minde Rusland om dets forpligtelser under Wienerkonventionerne.
Vi er bekymrede over cyberangrebene på officielle estiske internetsider. De må undersøges ordentligt, og de skyldige må straffes. Vi minder Rusland om vores fælles forpligtelse til at samarbejde i kampen mod cyberkriminalitet både inden for rammerne af det fælles rum vedrørende frihed, sikkerhed og retfærdighed og ved at tiltræde Europarådets konvention om cyberkriminalitet. I dag har Kommissionen vedtaget en udtalelse om cyberkriminalitet, og vi vil bestemt arbejde for, at den bliver gennemført.
Vi følger også nøje situationen med hensyn til handel mellem Rusland og Estland. Der har været opfordringer i Rusland til handelsboykot mod estiske varer og tjenesteydelser og restriktioner for transport. På et tidspunkt blev lastbiler, der krydsede broen over Narva udsat for restriktioner og olieeksporten via Estland blev reduceret. Vores seneste oplysninger siger, at ekspertsamtalerne fandt sted i dag vedrørende broen, og at olieforsendelserne via Estland er blevet genoptaget. Vi vil fortsat overvåge situationen.
Jeg håber, at dette spørgsmål nu har passeret sit klimaks, og at følelserne vil falde til ro. Vi drøftede det på topmødet mellem EU og Rusland i Samara, og det blev også rejst ved pressekonferencen. Præsident Putin indrømmede endog, at der måske var sket en overreaktion fra russisk side, og beklagede, at den estiske ambassadør havde måttet forlade Moskva. Jeg støtter fuldt ud formandskabet, når det opfordrer til en "lidenskabsløs dialog om sagen", og at man tager fat på problemerne "i en ånd af forståelse og gensidig respekt".
Topmødet i Samara fandt sted på et kritisk tidspunkt i forholdet mellem EU og Rusland. Drøftelserne var åbne og oprigtige, og rapporterne i medierne har naturligvis understreget de områder, hvor der var uenighed mellem os. Jeg mener, at det var yderst vigtigt, at vi havde denne åbenhjertige drøftelse. Vi har måttet tale med hinanden, fordi Rusland er og forbliver en strategisk partner og en vigtig nabo. Samtidig må vi også tale åbenhjertigt med dem.
EU-siden lagde betydelig vægt på vigtigheden af respekten for demokrati og menneskerettigheder, især forud for valgene, som hr. Barroso i særdeleshed ved. Tilbageholdelsen af Garry Kasparov i Moskvas lufthavn, der forhindrede ham i at deltage i en demonstration i Samara, der skulle finde sted samtidig med topmødet, var særlig beklagelig, og det tager vi meget klart fat på.
Men lad mig understrege, at der også er et antal positive punkter at notere fra topmødet. Jeg vil sige, at billedet af topmødet var blandet.
Først og fremmest lod man ikke Rusland være i nogen tvivl om den betydning, vi tillægger solidaritet i EU i vores forhold til Rusland. For det andet bekræftede topmødet, at EU og Rusland er enige om den underliggende nødvendighed af at konstruere et stærkt strategisk partnerskab mellem EU og Rusland i fremtiden. For det tredje anerkender både EU og Rusland, at vores økonomiske forbindelser og handelsforbindelser i særdeleshed er større og mere intense end nogensinde. Faktisk er Rusland vores tredjestørste handelspartner, og vi er deres vigtigste handelspartner. Vi arbejder sammen for Ruslands tiltrædelse til WTO i år, hvilket også vil betyde en underskrift på aftalen om overflyvning af Sibirien, sandsynligvis i november. For det fjerde registrerede topmødet også, at trods vores vanskeligheder går samarbejdet godt på mange områder, der dækkes af de fire køreplaner for det fælles rum, der blev enighed om i 2005. F.eks. vil aftalen om lettelse af visa og mulighed for tilbagevenden træde i kraft 1. juni 2007.
På uddannelsesområdet har vi det europæiske studiecenter i Moskva, hvor der er hundreder af studerende, der studerer europæisk lov. Europa tiltrækker sig stor opmærksomhed fra de studerende. Der er spørgsmål såsom varslingssystemet for energi, som Rusland i princippet gik med til, og hvor vi nu skal arbejde videre, og endelig en slags dialog om investeringsklimaet og investeringer i almindelighed.
Derfor mener jeg, som jeg har sagt, ikke, at billedet er sort og hvidt. Der er et helt spektrum af forskellige farver fra varme til kolde.
(Bifald)
Tunne Kelam
Hr. formand! Jeg er helt enig i kommissærens udtalelse om, at vi ikke skal se på et sort-hvidt-billede, men desværre blev vi påtvunget den sort/hvide situation, og den blev også påtvunget en medlemsstat af dens store nabo.
Men jeg vil gerne komplimentere både Kommissionen og formandskabet for deres overbevisende demonstration af solidaritet i Samara. Jeg tror, den klare udtalelse fra Kommissionens formand til den russiske præsident om, at Estland og Polen anses for lige så vigtige medlemmer af Unionen som Portugal eller Tyskland, kan betragtes som det afgørende budskab. Jeg tror, at det vigtigste i den nuværende situation var at få modparten til at forstå, hvad solidaritet betyder for Unionen, der er baseret på fælles værdier.
Som der står i beslutningsforslaget om Estland, anses angreb rettet mod en af de mindste medlemsstater som en prøve på solidariteten i EU som helhed, og alle de vigtigste politiske grupper er enedes om teksten i det fælles beslutningsforslag om Estland.
Jeg tror, der er nogle problemer, som De må se kollektivt på i fremtiden. Det er utilstedeligt at gribe brutalt ind i nogen stats indre anliggender, særlig når det er et lille land. Der er en afgørende forskel mellem to tidligere totalitære stater. Det nye demokratiske Tyskland har gjort det til det grundlæggende princip for sin udenrigspolitik aldrig at true nogen af sine naboer, og det har i meget væsentlig grad bidraget til en positiv ændring i efterkrigstidens Europa. Jeg mener, vi må arbejde sammen om at hjælpe Rusland med at indtage et lignende standpunkt angående dets tidligere imperialistiske handlinger og hjælpe det med at komme til lignende konklusioner.
Jan Marinus Wiersma
Hr. formand! Jeg har to indledende bemærkninger. Jeg er fuldstændig enig med kommissæren, når han taler om et strategisk partnerskab og værdien af et sådant og siger, at vi skal fortsætte dialogen med Rusland og se, hvad vi kan få ud af det på grundlag af vores egne principper og værdier.
For det andet er jeg nederlænder. Jeg er ikke født i Østeuropa. Jeg har altid levet i frihed og er vokset op i frihed. Jeg synes, det er meget vigtigt som repræsentant for en såkaldt gammel medlemsstat at kommentere, hvad der er sket med Estland, og den måde, Rusland har behandlet landet på.
Det er også vigtigt at konstatere, at ting, som har at gøre med fortiden, altid er følsomme, både hos os og hos andre. De skal håndteres forsigtigt. Jeg er selv historiker, og jeg ved, hvor farligt det er, hvis man blander for meget historie ind i politik. Jeg anbefaler altid en vis selvbegrænsning. Men det betyder ikke, at min gruppe ikke er solidarisk med Estland, og det skal også være grundlaget for den europæiske holdning i den konflikt, som er opstået mellem Estland og Rusland.
Denne konflikt berører ikke kun Rusland, men hele EU, og denne holdning har kommissionsformand Barroso også helt klart givet udtryk for i Samara. EU har ikke forsøgt at bagatellisere konflikten. Ruslands reaktion var upassende og uacceptabel. De europæiske regeringer og parlamentsmedlemmer har forsøgt at blande sig i en EU-medlemsstats indre anliggender, og det er uhørt.
Dertil kommer, at de russiske myndigheder intet har gjort for at beskytte den estiske ambassades funktion, hvilket faktisk fik konflikten til at ende med en diplomatisk krise. Jeg synes - og det står også udmærket formuleret i beslutningsforslaget - at det ville være godt, hvis de russiske myndigheder, men måske også vi selv, erstattede den fjendtlige retorik med et forsøg på at bidrage til en dialog, også mellem samfundene i de lande, vi taler om, nemlig Estland og Letland, og ikke fremkalder en krise, for denne dialog er også nødvendig for i selve disse lande at skabe forhold, som er i overensstemmelse med europæiske værdier.
Jeg håber, at budskabet om dialog og samtale om fremtiden, ikke blot om fortiden, også modtages i Moskva.
Toomas Savi
Hr. formand, fru kommissær! Jeg vil gerne komme ind på to spørgsmål, der vedrører de nylige forbindelser mellem Estland og Rusland, og det er for det første cyberkrigen og for det andet den misinformation, som præsident Putin har givet.
For det første har Rusland selv ikke efter alle de støtteerklæringer, som Estland har modtaget, taget skridt til at indstille de systematiske internetangreb på Estlands officielle informations- og kommunikationskanaler og den estiske regerings hjemmesider. Propagandaangrebene på internettet og via SMS omfatter opfordringer til vold og væbnet modstand. Disse budskaber udsendes sågar i fjernsynet og gennem andre medier. Estland er særligt sårbart over for internetangreb, fordi landet har et e-kabinet og en e-regering og i år har afholdt det første e-valg.
Internetangrebene i Estland bør være en advarsel for hele Europa. I det 21. århundrede er dette en risiko, som truer alle lande. Vi må overveje seriøst, hvordan vi kan beskytte os selv, og vi må gøre det i fællesskab. Dette er den første "internetkrig" i historien, og dens mål er helt klart at hindre en suveræn stat i EU i at fungere.
For det andet sagde den russiske præsident på en officiel pressekonference i Samara, hvor verdenspressen var repræsenteret, følgende: "Ikke nok med at demonstranterne blev spredt i Tallinn. En demonstrant blev dræbt. Desuden er det ikke den kendsgerning, at der sket en ulykke, det drejer sig om," sagde Putin. "Vi er bekymrede over noget andet, nemlig at den pågældende person ikke fik hjælp, da han blev sårdet." Ifølge Putin døde Ganin i politiets varetægt.
Mine damer og herrer! Dette er bevidst misinformation. Den 20-årige Dmitri Ganin blev alvorligt såret under urolighederne, men der blev iværksat en undersøgelse af omstændighederne i forbindelse med Dmitris død, og den har vist, at hans død ikke havde forbindelse med politiets aktiviteter med at holde ro i Tallinn. Omkring midnat den 27. april fandt politiet Dmitri, som var blevet tilføjet et stiksår, og tilkaldte en ambulance til ham kl. 00.26. Ambulancen afgik et minut senere og nåede frem kl. 00.32, dvs. fem minutter senere. Dmitri blev indlagt kl. 00.51. Han blev opereret, og han døde på hospitalet kl. 2.00. Jeg understreger endnu en gang, at ambulancen ankom fem minutter efter, at den var blevet tilkaldt af politiet, og Dmitri døde således ikke i politiets varetægt, men på hospitalet.
Konrad Szymański
Hr. formand, fru kommissær! Den seneste tids spændinger med Rusland i forbindelse med handelsdiskrimination mod Polen og Ruslands indblanding i det uafhængige Estlands indre anliggender er nok den bedst muligt demonstration af de mekanismer og kræfter, der underbygger det europæiske samarbejde inden for udenrigspolitikken.
Det var vores moralske pligt at vise solidaritet med Estland, men en sådan solidaritet er også politisk i vores egen interesse. De seneste episoder mellem EU og Rusland har vist sig at være en solid investering i EU's fremtid, som er langt mere betydningsfuld end yderligere institutionelle ændringer.
EU er trådt i karakter som et resultat af den fremsynede holdning, som formanden for Kommissionen og formanden for Rådet har indtaget. Jeg er sikker på, at jeg taler for mange borgere i Polen og Centraleuropa, når jeg siger til hr. Barroso og fru Merkel: af hjertet tak!
Satu Hassi
for Verts/ALE-Gruppen. - (FI) Hr. formand, mine damer og herrer! Det er vigtigt at skelne mellem de russisktalende i Estland og den russiske politik. De russisktalende i Estland har samme borgerlige rettigheder og menneskerettigheder som vi, men problemerne og meningsforskellene giver ikke Rusland ret til at blande sig i Estlands indre anliggender og f.eks. kræve, at den estiske regering skulle gå af. Ingen tror på, at myndighederne i Moskva ikke kunne have forhindret uoverensstemmelsen og volden mod den estiske ambassadør og ambassadens personale, når man - som kommissæren sagde - har forhindret oppositionens aktivister i at rejse til demonstrationen i Samara. Balladen om statuen har blotlagt to forskellige fortolkninger af historien. Det er sandt, at den røde hær spille en stor rolle i at befri Europa fra nazismen, men det er også sandt, at den samme hær efter krigen blev en besættelseshær i Estland og i mange andre lande.
Begivenhederne har klart vist, hvor dårligt den russisktalende befolkning er integreret i det estiske samfund. Det er den estiske regerings og det estiske samfunds opgave at finde en konstruktiv måde at løse disse problemer på, og jeg ved godt, at det ikke er nogen let opgave. Det er politiets pligt at opretholde ro og orden, men beskyldningerne om, at politiet har ageret uforholdsmæssige hårdt, må undersøges upartisk og åbent. Rusland har åbenbart svært ved at forstå, at Estland og de øvrige baltiske stater faktist er suveræne stater. Vi skal vise Estland solidaritet. EU's medlemsstater må hjælpe Estland med at finde ud af, hvem eller hvad der startede angrebene på de estiske myndigheders websites.
(Bifald)
Eva-Britt Svensson
Hr. formand! Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre beklager naturligvis de uproportionerede reaktioner i Rusland, og vi vil naturligvis kræve, at Rusland indfrier sine internationale forpligtelser ifølge Wienerkonventionen.
Når dette er sagt, må følgende også konstateres: Ingen parter drager fordel af at optrappe konflikten, hvilket kan blive resultatet af handlinger eller unuancerede beslutninger og udtalelser. Brobygning og dialog mellem parterne er bedre end at opbygge murer og barrierer. Det er også indiskutabelt, at den diskriminering og begrænsning af de borgerlige rettigheder, som den russisktalende befolkning i Estland udsættes for, er den største grobund for konflikter. Ansvaret for den konflikt, vi nu diskuterer, hviler også på regeringen i Estland, som ikke respekterer den russisktalende befolknings borgerlige rettigheder. Den har ansvaret for, at man ikke inden flytningen af monumentet førte en dialog med indbyggerne i Tallinn, og at man ignorerede monumentets betydning for utrolig mange mennesker som et vigtigt minde om alle de personer, der mistede livet i bekæmpelsen af nazismen og fascismen.
Man må også beklage optrapningen af konflikten, som var en reaktion på, at de estiske myndigheder ikke tillod fredelige demonstrationer, og den yderligere optrapning, som var en konsekvens af det estiske politis reaktion mod demonstranterne. Den estiske handling med at flytte et antinazistisk mindesmærke og efterkommerne af de soldater, der døde i krigen mod Hitlers tropper, opleves som en provokation af alle, som synes, at kampen mod nazismen bør blive husket fremover. Ingen har ret til at omskrive historien, og politiske vurderinger må ikke forhindre en seriøs analyse og forståelse af, hvordan konflikter opstår. Kun sådan kan vi løse konflikter fremover.
Christopher Beazley
(EN) Hr. formand! Jeg kan ikke være enig med den sidste taler i hendes fortolkning af flytningen af et krigsmindesmærke til en militærkirkegård. Det forekommer mig, at det er en helt igennem korrekt procedure. Det er den estiske regerings ret at træffe denne beslutning, og det blev brugt som et påskud, ikke, fru kommissær, som De sagde, for uenighed mellem Rusland og Estland, men for uenighed mellem Rusland og EU. Kommissionens formand, hr. Barroso, sagde meget klart i Samara, at vi giver udtryk for vores totale solidaritet med Estland - såvel som med Polen, Tjekkiet og også mit eget land, hvis ambassadør også er blevet plaget af Nashi, en organisation, som præsident Putin gør meget lidt for at tage afstand fra.
Vi får hele tiden at vide, at vi skal nedtrappe situationen, som vi ikke har skabt. Som svar, fru kommissær, vil jeg gerne vide, om De ikke kan dvæle lidt ved WTO-forhandlingerne, som De nævnte. Er det muligt, at vi kan fortsætte med at forhandle om tiltrædelse med et land, der tilsyneladende er indblandet i afbrydelser af den elektroniske kommunikation - som hr. Savi lige har forklaret - af banksystemet, af vores egen sikkerhed? Der må da sendes et klart budskab til præsident Putin om, at vi naturligvis ønsker at fortsætte disse forhandlinger, men at vi ikke kan gøre det, før cyberangrebene hører op.
Andres Tarand
(ET) Hr. formand! Tillad mig at udtrykke min store og dybfølte tak til repræsentanterne for Kommissionen og alle medlemmerne af Parlamentet for at vise solidaritet med og støtte til Estland.
Jeg vil ikke dvæle ved de begivenheder, der fandt sted i Tallinn, og som er detaljeret beskrevet i beslutningen, men jeg ønsker at henlede opmærksomheden på den måde, hvorpå Rusland har fordrejet historien om begivenhederne i Tallinn af propagandahensyn. Som min kollega, hr. Savi, allerede har bemærket i forbindelse med den unge mand, der som den eneste mistede livet, spredte såkaldte øjenvidner næste morgen en version af historien om, at den unge mand døde af slag fra politiknipler foran Tallinns Drama Teater. Eftersom stedet var angivet forkert, og dødsårsagen rent faktisk var knivstik, blev anklagen imod politiet i Moskva-versionen droppet til sidst, og præsident Putin påstod derefter over for EU's stats- og regeringsledere, som var samlet i Samara, at en ambulance med vilje ikke var ankommet til stedet for at hjælpe ofret. Jeg undersøgte selv oplysningerne søndag aften, da jeg talte med indenrigsministeren, som udtalte, at ambulancen var ankommet til gerningsstedet inden for fem minutter.
Disse påstande afvises derfor af Parlamentet, men jeg er alligevel nødt til at understrege sagens rette sammenhæng, da der i morgen formentlig vil cirkulere falske optagelser her i bygningen. Noget helt nyt er imidlertid cyber-angreb, som har fået betydelig dækning i de globale medier. (Talen blev afbrudt).
Georgs Andrejevs
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på den historiske baggrund for de optøjer og voldsomme demonstrationer, der for nylig har fundet sted i Estland. EU må forstå, at under den 50-årige sovjetiske besættelse begik det kommunistiske regime mangfoldige forbrydelser mod befolkningerne i de baltiske stater. Det flyttede hundredtusinder af vandrende arbejdstagere til disse besatte, tidligere suveræne staters territorier, selv om vi var medlem af Folkeforbundet, og skabte en reel trussel om, at estere og letter kunne blive mindretal i deres egne lande.
Efter stort pres fra det internationale samfund, herunder de europæiske institutioner, gik Estland og Letland med til at integrere disse hundredtusinder af ikkestatsborgere i deres samfund. Men integration er en tovejsproces, og den nylige udvikling i Estland viser, at der er modsatrettede tendenser. Følelserne fra sovjettiden er blevet erstattet af Ruslands nye imperialistiske holdning. Særligt alarmerende er det, at den yngre generation, som man især har håbet på med hensyn til integration og loyalitet, var centrum for de voldsomme begivenheder i Estland for nylig, og dette giver os noget at tænke over.
Inese Vaidere
(LV) Hr. formand, mine damer og herrer! Begivenhederne i Estland har stærkt understreget forskellige spørgsmål, som er vigtige for Europa:
1) Rusland har ikke opgivet sine planer for de baltiske stater, men forsøger at følge en divide et impera-politik.
2) Vi skal minde Rusland om behovet for at anerkende besættelsen af de baltiske stater, da en anden fortolkning af historien uundgåeligt vil medføre lignende konflikter i fremtiden.
3) Ligesom Finland i 1939 blev det lille land Estland ikke skræmt af angrebene fra det store naboland. Estland bevarede sin værdighed, stod fast og vandt de europæiske landes støtte.
4) Rusland har kun forståelse for styrke og beslutsomhed. Kompromiser betragtes som et tegn på svaghed, og jeg ønsker derfor at takke Kommissionen og Angela Merkel fra Tyskland, som har formandskabet, for deres forståelse af begivenhederne og deres solidaritet med hensyn til at tale til Rusland med én stemme, og jeg ønsker endvidere at gøre opmærksom på, at det er min faste overbevisning, at denne taktik vil bringe os held i fremtiden.
Tatjana Ždanoka
(EN) Hr. formand! Jeg har lyttet med stor opmærksomhed til kommissærens bidrag, men jeg er ikke enig i, at dette spørgsmål kun er en uenighed mellem Rusland og Estland. Desuden undrer det mig, hvordan denne etniske konflikt, forholdet mellem mindretal og flertal, hvor et af de afgørende punkter er en anden holdning til historien, nu bliver til et spørgsmål om forholdet mellem EU og Rusland.
Jeg repræsenterer det russisktalende mindretal i Letland, og jeg har ved mange lejligheder sagt, at vi ikke ønsker at være gidsler i et geopolitisk spil. Desværre var russisktalende i Estland såvel som i Letland såkaldte fanger i den første kolde krig ved at blive nægtet borgerrettigheder - ved at blive nægtet deres sprog som officielt sprog i de lande, hvor de udgjorde et stort mindretal. Nu er vi måske desværre gidsler i en ny kold krig, og vi ser appeller her i Parlamentet til en opførsel, der meget ligner kold krig.
Der kan ikke være solidaritet, når der sker krænkelser af menneskerettighederne. En række internationale organisationer har lige rapporteret om overtrædelser af menneskerettighederne under de nylige begivenheder i Estland.
Georgios Toussas
(EL) Hr. formand! Konflikten mellem Estland og Rusland drejer sig ikke om en bronzestatue. Det drejer sig om den krænkende omskrivelse af historien. Det er en fornærmelse imod de millioner af ukendte soldater, der gav deres liv i kampen imod fascisme.
Forhandlingen i Europa-Parlamentet på det seneste delmøde i Bruxelles og godkendelsen af beslutningen, hvor der udtrykkes solidaritet med den estiske regering, er en bevidst politik med henblik på at støtte omskrivelsen af historien og genoplivelsen af fascismen i de baltiske stater og andre stater.
Vi har kontinuerligt fordømt de almindeligt kendte fakta om, at Estland, Letland og Litauen efter 1991 har bestræbt sig på at genskabe SS og den tyske fascisme. Samtidig begyndte de pågældende lande at ødelægge mindesmærkerne for den røde hær. I juli 2004 blev mindesmærket for Estlands anti-fascistiske general, Lembit Pärn, ødelagt, og der blev opført et mindesmærke for SS-kommandøren Alfons Rebane.
I Letland blev koncentrationslejren i Salaspils, hvor 100.000 voksne og 4.000 børn blev myrdet, omdøbt til "opdragelses- og arbejdslejr" af regeringen. I Rumænien blev premierministeren, Ion Antonescu, der samarbejdede med det tyske naziregime, frikendt for anklager om krigsforbrydelser.
SS-mordere og -torturister modtager pension og betragtes som frihedskæmpere i de baltiske stater. Rådet har været tavst omkring disse anklager og spørgsmålene fra parlamentsmedlemmerne fra det græske kommunistparti.
Det overrasker os ikke. Fascisme er et direkte resultat af kapitalisme. Vi er ikke enige med Putin. Vi undrer os dog over, hvorfor kan man tillade sig at anmode om respekt for internationale konventioner, når man viser manglende respekt for over 20 millioner døde.
Man kan muligvis omskrive historien, men man kan ikke ændre de pågældende fakta. Det er et historisk faktum, at den røde hær sammen med kommunisterne, Sovjetunionen, var den fortrop, der knuste fascismen i Øst- og Centraleuropa og hejste det røde flag med hammer og segl på Rigsdagen.
Det var og er stadig det evige mareridt, som altid vil markere nederlaget for dem, der drømte om global suverænitet ...
(Formanden afbrød taleren)
Charles Tannock
(EN) Hr. formand! Rusland vil desværre ikke vågne op til den nye geopolitiske realitet, at det såkaldte "nære udland", hvor det udøvede total magt i det meste af forrige århundrede fra Kaukasus til Ukraine, ikke længere eksisterer. De baltiske stater er nu også stolte, uafhængige medlemmer af EU, og det er ret og rimeligt, at EU og NATO, som de har tilsluttet sig, viser total solidaritet, når Rusland forsøger at intimidere det mindste af dem - Estland - på grund af noget, der udelukkende er et indre anliggende i denne republik, der for nylig er blevet selvstændig.
Mange kunne betvivle den politiske visdom ved at flytte statuen af en såkaldt sovjetisk befrier. Men jeg kommer heldigvis fra et land, der aldrig har oplevet den brutale stalinistiske invasion og annektering, som disse land har. Man må forstå, at de fleste estere ikke ser Sovjet som en befrier, men som en tyran, der afskaffede den uafhængighed og frihed, de havde nydt i mellemkrigstiden.
Flytningen af statuen og af faldne russiske soldater blev foretaget i overensstemmelse med international lov, og det retfærdiggjorde hverken Dumaens beslutning, der opfordrede til, at den estiske regering skulle træde tilbage, de følgende voldsomme demonstrationer, cyberangrebene på Estlands avancerede digitale forvaltningssystem eller den skandaløse brug af Nashi, en ekstremistisk nationalistisk organisation, til at chikanere den estiske ambassade - i strid med Wienerkonventionen og i forlængelse af en lignende strategi anvendt mod den britiske ambassadør, Anthony Brenton, der var til stede ved mødet med Kasparov sidste år.
Hvis Rusland efter topmødet ønsker gode forbindelser med EU som helhed, og hvis det ønsker at forhandle sig til en ny partnerskabs- og sikkerhedsaftale, må det forstå, at det må respektere alle EU's medlemsstater lige meget.
De hyggelige bilaterale dage med den tidligere kansler Schröder, der nu er blevet rigt belønnet af præsident Putin med en loppetjans efter sin afgang, er virkelig forbi. De nye ledere i EU, såsom Sarkozy og Merkel, vil optræde meget mere bestemt over for Rusland i fremtiden.
(Bifald)
Katrin Saks
(ET) Hr. formand, mine damer og herrer! Mange tak for det klare og tydelige budskab om, at Rusland ikke skal behandle Estland som en russisk provins eller republik.
Bronzesoldaten var blot en undskyldning. Hvis den ikke havde været der, havde der været noget andet, muligvis et andet sted. Det var et forsøg på at skabe en konflikt, ikke blot inden for Estland, men også inden for EU. Et forsøg fra Ruslands side på at skabe ustabilitet, som ville begrunde større indgriben og medvirke til at fjerne fokus fra Ruslands egne fjernede mindesmærker.
Som tidligere minister for demografi og etniske anliggender kan jeg bekræfte, at der ikke var tale om en etnisk konflikt, dvs. en konflikt mellem Estland og Rusland. Selv om vi i mange henseender har forskellige opfattelser af historien og historiens symboler, ønsker jeg at understrege, at de få tusinde unge mennesker, der deltog i oprøret, ikke repræsenterede den russiske minoritet i Estland. Dem, der deltog i oprøret, råbte "Rossiya, Rossiya".
Vi er stolte over vores russiske medborgere, der betragter Estland som deres hjem, og vi vil forsøge at gøre alt, hvad vi kan, for at genoprette freden. Vi kan ikke ændre fortiden, og det er usandsynligt, at vi kan ændre holdningen til historien, men vi kan skabe en fælles vision for fremtiden. En stor del af befolkningen har i dag tilsluttet sig idéen om hver sin fortid, men en fælles fremtid.
Henrik Lax
(SV) Hr. formand! Optøjerne i forbindelse med flytningen af bronzesoldaten i Tallinn var et chok for alle de, som har arbejdet for at integrere den russisktalende befolkning i det estiske samfund og styrke samhørigheden mellem befolkningsgrupperne i Estland. Estland har nu brug for al støtte og solidaritet fra EU og medlemsstaterne for at kunne vende denne tilbagegang til en harmonisering af forholdet mellem landets sproggrupper og en stabilisering af hele samfundet. Estland skal ikke være sårbart for uretmæssigt pres og indblanding fra Ruslands side. Det er vigtigt for hele EU.
Estland har stolte traditioner og alle forudsætninger for at kunne lykkes. Allerede i 1920 fik den russisktalende minoritet en stærk position i Estlands første forfatning. Et vigtigt skridt er nu at indføre en estisk tv-kanal på russisk. I dag er alt for mange russisktalende estere udsat for ensidig information fra Rusland.
Wojciech Roszkowski
(PL) Hr. formand! Lad os se på dette spørgsmål ud fra et bredere perspektiv. Topmødet for nylig mellem EU og Rusland i Samara resulterede i en ændring af vores fælles forhold, da de nye medlemsstater blev klar over EU's solidaritet, og det skal vi takke formanden for Rådet og Kommissionen for.
Det bliver muligvis betragtet som skuffende, at der ikke blev opnået resultater under forhandlingen. Topmødet i Samara bør dog betragtes ud fra en positiv synsvinkel, idet udviklingen af forholdet mellem EU og Rusland afhænger af Ruslands respekt for suveræniteten for de enkelte medlemsstater i EU og Rusland og landets vilje til at droppe en taktik, der involverer udøvelse af politisk pres gennem økonomiske instrumenter eller anvendelse af informationsteknologi.
Desværre har de russiske myndigheder ikke opfyldt disse krav. Cyber-angrebene på Estland er ikke ophørt, og embargoen på polsk kød er ikke ophævet. Alexander Litvinienkos mordere kan spores til Moskva. Alt, hvad EU kan gøre, er at opretholde presset.
Vi vil aldrig kunne forstå nutidens Rusland, hvis vi ikke tager landets holdning til fortiden med i betragtning. Det er en forudsætning for et langvarigt og konstruktivt forhold til Rusland, at EU udvikler en fælles vision af fortiden. I denne sammenhæng vil det være nyttigt at skabe en form for sandheds- og forligscharter.
Anna Ibrisagic
(SV) Hr. formand! Jeg tror, at alle er fuldstændig klar over, hvad der er sket i Tallinn siden april i år. Jeg er dog usikker på, om alle forstår, hvad det betyder. De tidligere drøftelser i Parlamentet om dette emne tyder på, at ikke alle forstår, hvorfor nogen har reageret så kraftigt. Derfor vil jeg gerne forklare.
Allerede da Putin blev udnævnt som præsident antydede han, at han ville gøre alt, hvad han kunne, for at give Rusland dets tidligere militære styrke og magt som efter hans mening tilhører landet tilbage. Hvis jeg husker korrekt, opfattede kun en fransk avis direkte signalerne fra Rusland. De øvrige medier så dem ikke. Vi, som taler russisk og er vant til at leve tæt på eller under Rusland, vi forstod. I årenes løb er det dog blevet endnu mere klart, at udviklingen i Rusland går den forkerte vej, både når det gælder menneskerettighederne, mediernes uafhængighed og den politiske frihed. Otto von Habsburg, en af Europas mest respekterede politiske personer, beskrev det som vejen tilbage til Stalintiden. Han er 95 år i dag, han kan perspektivere, og han mindes. Men andre synes at have glemt. Også i Europa-Parlamentet findes der medlemmer, som synes at have glemt de prøvelser, som de østeuropæiske stater måtte gennemgå på deres vej mod frihed, selvstændighed og uafhængighed. Man synes at have glemt alle trusler og boykotter, indblanding i andre landes interne anliggender og presset ved hjælp af manglende energileverancer. Nogle af disse hændelser skete for nylig og udspiller sig netop nu i nogle af de lande, som jeg betegner som det nye Europa.
Men en del fra det gamle Europa synes ikke at have lært sin historiske lektie - at vi udelukkende gennem en fælles udenrigspolitik og solidaritet og med en stemme kan forsvare freden. Det handler ikke om monumentet i Tallinn. Debatten handler ikke om Estland. Debatten handler om Europa og Europas suverænitet og uafhængighed.
Roberts Zīle
(LV) Hr. formand, fru Ferrero-Waldner! Jeg ønsker først og fremmest at takke hr. Barroso for hans udtalelse i Samara om, at ethvert problem, som medlemsstaterne oplever i forhold til Rusland, selv de mindste medlemsstater, også er EU's problem. Det var et udtryk for stor støtte til medlemsstaterne, de nye medlemsstater og især Estland, men selv for de politikere, der ikke mere ser så rosenrødt på forholdet til Rusland, er det meget vigtigt at forstå, at der for Rusland stadig er det ægte gamle Europa og de territorier, der er tæt på Ruslands grænser, og som efter Ruslands opfattelse midlertidigt og fejlagtigt - på grund af de forskellige begivenheder - faktisk er blevet en del af EU. Samtidig vil der være nye styrkeprøver for EU's sammenhold, nye virtuelle våben, som i det moderne samfund kan gøre stor skade. Spørgsmålet er, om EU vil vente, indtil der er større problemer med en af EU's medlemsstater, som tidligere var med i sovjetblokken, eller hvorvidt EU vil opfordre Rusland indtrængende til at acceptere de krav, som alle medlemsstater skal opfylde, hvis de ønsker at være demokratiske og evt. indgå i et partnerskab. Mange tak.
Ģirts Valdis Kristovskis
. - (LV) Hr. formand, fru Ferrero-Waldner, mine damer og herrer! Det er særligt vigtigt for Europa ikke blot at vise solidaritet, men også at anerkende det rigtige grundlag for de konflikter, der er opstået i Estland. Det er vigtigt, at Europa forstår, at der i Estland var et sammenstød mellem det vestlige demokrati og de gamle sovjetiske totalitære ideologier. I anerkendelsen heraf skal EU konsekvent afvise de historiske fortolkninger af den totalitære æra i Rusland. Europa skal fremme fjernelsen af russiske symboler, der virker fornærmende på indbyggerne i de nationer, som blev undertrykt i Rusland. Europa skal deltage i fornyelsen af den historiske sandhed i de besatte baltiske stater og andre steder i Østeuropa. Dette vil være en forudsætning for forlig blandt repræsentanter for forskellige ideologier og fremtidig integration i de tidligere sovjet-besatte territorier. Det er også et fælles problem for hele Europa. Jeg vil især gerne understrege, at Europa-Parlamentet fra nu af skal være en aktiv deltager i opnåelsen af disse målsætninger for sandhed og retsstatsprincippet. Mange tak.
Benita Ferrero-Waldner
Hr. formand! Diskussionen har klart vist, at nøgleordet er solidaritet. Jeg vil gerne takke et antal medlemmer for deres takkeord.
Hr. Barroso i særdeleshed kunne ikke have været mere klar i denne sag. Mange af Dem ved, hvad han sagde. Hans mening var, at aggression mod én medlemsstat - i dette tilfælde Estland - udgør aggression mod hele EU. Det var en meget stærk udtalelse, og den viste også, at en del og hersk-politik ikke kan virke, hvis Europa taler med én stemme.
Det var de vigtigste spørgsmål og den vigtigste lære af denne forhandling. Disse spørgsmål tog en hel del tid ved drøftelserne ved vores møde. Vi understregede igen og igen, at vi arbejder som ét EU med 27 medlemsstater, og at solidariteten vil blive opretholdt.
Med hensyn til tiltrædelse til WTO anerkendte begge parter i Samara, at vores økonomiske forbindelser og handelsforbindelser er tættere og mere intensive end nogensinde, og det var opmuntrende at høre fra den russiske side, at de agter at fremskynde processen for deres tiltrædelse til WTO. Det er opmuntrende, for det er i vores interesse at binde Rusland til et regelbaseret system, hvor de så kan gøres ansvarlige. Det er meget vigtigt.
Med hensyn til cyberangreb er det nu op til Rådet at følge op på Kommissionens meddelelse, hvor vi har tilføjet et ekstra afsnit om cyberterrorisme. Jeg kan se, at der generelt er megen enighed i Parlamentet om vigtigheden af at arbejde med dette solidaritetsspørgsmål.
(Bifald)
Formanden
Jeg har modtaget syv beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag d. 24. maj.
