Despăgubiri pentru pasageri în cazul falimentului unei companii aeriene (dezbatere)
Preşedintele
Următorul punct pe ordinea de zi este dezbaterea privind întrebarea orală adresată Comisiei de Brian Simpson, în numele Comisiei pentru transport şi turism, privind despăgubirile pentru pasageri în cazul falimentului unei companii aeriene-B7-0210/2009).
Brian Simpson
autor. - Dnă preşedintă, aş dori să-i mulţumesc comisarului Tajani pentru prezenţa domniei sale alături de noi în această seară. Am adresat această întrebare în numele Comisiei parlamentare pentru transport şi turism, deoarece colegii deputaţi au devenit foarte îngrijoraţi în lunile de vară din cauza colapsului companiei aeriene Sky Europe şi m-au abordat pentru a prelua această iniţiativă în numele domniilor lor.
Nu înseamnă nimic faptul că, din anul 2000, am avut în Uniunea Europeană 77 de cazuri de faliment al companiilor aeriene şi, în cazul trist dar adevărat că ar putea urma alte câteva în acest mediu economic dur, credem că este imperativ să utilizăm această întrebare din această seară cel puţin pentru a deschide acum dezbaterea privind modul în care putem proteja cel mai bine consumatorii şi călătorii care folosesc transportul aerian din Uniunea Europeană.
În cazul companiei Sky Europe, aceasta a fost o companie cu sediul în Slovacia. Am fost martorii pasagerilor abandonaţi la destinaţii, fără cazare sau chiar un zbor de întoarcere. De asemenea, a mai existat problema multor altor persoane cărora li s-a comunicat că compensaţia, sau chiar rambursarea cheltuielilor, nu ar fi posibilă deoarece aceştia nu şi-au achiziţionat biletul cu o carte de credit sau nu au apelat la serviciile unei agenţii de voiaj pentru rezervare. Acesta a fost cazul pasagerilor care şi-au rezervat biletele on-line prin intermediul propriilor lor conturi, o practică care a luat amploare în decursul ultimilor ani.
Acesta nu reprezintă un caz izolat. Am fost martorii unor scene similare în ţara mea natală, Regatul Unit, anul trecut, când Excel Airways a dat faliment, lăsând în pierdere peste 200 000 de persoane, fără compensaţii sau abandonaţi în numeroase aeroporturi din Europa, fapt care i-a costat chiar mai mulţi bani pentru a găsi cazare şi zboruri de întoarcere.
Multe dintre aceste persoane nu sunt pasageri obişnuiţi sau în scop de afaceri ai transportului aerian ca noi înşine şi aceştia nu deţin mijloacele financiare de a face faţă acestei răsturnări de situaţie. Aceştia provin în mod normal din acele familii care îşi cheltuiesc economiile pentru o vacanţă cu familia, doar pentru a vedea cum banii câştigaţi cu greu se duc pe apa sâmbetei mai puţin din vina lor.
În mod clar, status-quo-ul acestei situaţii nu este acceptabil. Aici, în cadrul Uniunii Europene şi al Parlamentului European, ar trebui să fim mândri de trecutul nostru privind drepturile pasagerului. Am fost martorii introducerii compensaţiei pentru refuzul la îmbarcare - deşi ştim că încă există probleme de rezolvat în acest sens. Am fost martorii introducerii drepturilor la asistenţă şi a legislaţiei mai dure privind transparenţa stabilirii preţului biletelor, dar şi a măsurilor dure de compensare în directiva privind pachetele turistice. De fapt, cred că am acoperit majoritatea elementelor atunci când vine vorba de protecţia consumatorului transportului aerian, dar există în mod clar o lacună care trebuie închisă.
Dacă rezervaţi bilete prin intermediul unei agenţii de voiaj sunteţi acoperit de directiva privind pachetele turistice. Dacă rezervaţi bilete prin intermediul unei companii aeriene regulate, sunteţi acoperit de sistemul acestora, dar dacă vă rezervaţi on-line doar locul - zborul aerian - atunci nu sunteţi acoperit. Aceasta este o anomalie. Este o lacună pe care Parlamentul, cu ajutorul Comisiei, încearcă să o elimine.
În această întrebare am menţionat şi ideea stabilirii unui fond de rezervă pentru compensare, dar acesta nu trebuie văzut ca o solicitare din partea noastră sau din partea Comisiei. Dorim doar să deschidem dezbaterea referitoare la mecanismele posibile care ne-ar putea ajuta să soluţionăm cel mai bine această problemă, aşa că scopul întrebării este să iniţieze dialogul cu Comisia în speranţa că putem închide această lacună şi găsi o soluţie la ceea ce se dovedeşte a fi o problemă gravă, în special pentru acele persoane care sunt victimele insolvabilităţii unei companii aeriene.
Aştept cu nerăbdare să lucrez cu Comisia alături de comisia mea pentru a încerca să găsim o soluţie la această problemă şi să audiem opiniile altor membri.
Antonio Tajani
Dnă preşedintă, îi sunt recunoscător dlui Simpson şi întregii Comisii pentru transport şi turism pentru că au adus în atenţia Parlamentului o problemă atât de sensibilă. Această întrebare îmi oferă şansa să reiau oficial afirmaţiile recente din săptămânile precursoare dificultăţilor întâmpinate de mulţi cetăţeni europeni, de mulţi pasageri, drept rezultat al falimentului anumitor companii aeriene.
După cum ştie şi acest Parlament, protecţia pasagerilor în toate sectoarele de transport reprezintă o veritabilă prioritate pentru mine. Am afirmat acest lucru în timpul audierii, când Parlamentul mi-a oferit votul de încredere şi doresc să-l repet în această seară. Cred că trebuie să acţionăm cu toţii pentru a veni cu o soluţie juridică specifică, nu în ultimul rând pentru a preveni - după cum a afirmat dl Simpson - tratamentul diferit al pasagerilor care au achiziţionat un bilet de zbor obişnuit de la o companie aeriană care dă faliment faţă de pasagerii care şi-au cumpărat biletul ca făcând parte dintr-un pachet turistic mai cuprinzător.
Prin urmare, cred că primul lucru care trebuie făcut este să utilizăm resursele pe care le avem deja la dispoziţia noastră. Cu alte cuvinte, opinia publică trebuie să utilizeze toate normele în cel mai eficient mod posibil, chiar dacă acestea sunt incomplete şi duc, de asemenea, la inegalităţi. Cu acelaşi scop de optimizare a resurselor care ne sunt disponibile, atunci când compania aeriană SkyEurope a dat faliment, de exemplu, reţeaua europeană de centre pentru protecţia consumatorului a fost solicitată să-i sfătuiască pe consumatori privind drepturile lor şi să adune plângerile. Cu toate acestea, trebuie, de asemenea, să oferim pasagerilor o protecţie mai bună atunci când o companie aeriană dă faliment. Pasagerii cu rezervări care nu mai sunt valabile ulterior, trebuie să aibă dreptul la rambursare şi, în unele cazuri, la repatriere. Aceasta este o problemă complicată, ceea ce înseamnă că trebuie să evaluăm cu atenţie măsurile care urmează să fie adoptate.
Comisia a început deja să lucreze la o soluţie de ordin practic pentru aceste probleme. La cererea noastră, s-a efectuat un studiu important privind consecinţele falimentului în sectorul de transport aerian, în special acelea privind pasagerii. Acest studiu detaliat explică în termeni practici consecinţele falimentelor şi consecinţele impactului lor asupra a 700 de milioane sau mai mult de pasageri transportaţi în fiecare an de-al lungul Uniunii Europene.
Acest studiu oferă diverse scenarii posibile pentru definirea celor mai bune soluţii la diversele probleme ridicate de falimente, în special în ceea ce priveşte rambursarea şi repatrierea, după cum am afirmat adineaori. În ceea ce priveşte rambursarea şi repatrierea, a fost posibilă formularea diverselor scenarii, pornind de la stabilirea unor fonduri de garanţie, până la dezvoltarea schemelor de asigurare obligatorie pentru pasageri sau companii aeriene şi, în final, ideea introducerii unor schimbări punctuale în legislaţia naţională privind falimentul.
În luna februarie a acestui an, i-am trimis studiul dlui Costa, care prezida Comisia pentru transport şi turism în acel moment. Acum, Comisia continuă să analizeze diversele opţiuni posibile în temeiul acestui studiu şi se concentrează în special pe impactul asupra consumatorilor şi sectorului de transport aerian. În cursul analizei noastre, vom lua în considerare toate aspectele dezbaterii şi vom profita de contribuţiile tuturor părţilor interesate. În acest sens, în săptămânile care urmează, Comisia va pune în mişcare un proces de consultare publică la scară largă privind drepturile pasagerilor în sectorul de transport aerian.
În acest context şi fără a subestima diferenţele şi caracteristicile specifice pachetelor turistice, Comisia va lua în considerare şi evaluarea privind impactul care se efectuează în prezent cu privire la revizuirea Directivei 90/314 care se referă chiar la pachetele turistice. Aceasta deoarece unul dintre scopurile principale ale procesului de consultare publică constă în determinarea consecinţelor pentru pasagerii companiilor aeriene care dau faliment şi a soluţiilor posibile pentru remedierea acestei situaţii. Evident, la fel ca şi consultarea publică, se va efectua un studiu - după cum am amintit deja - pentru a analiza impactul diverselor soluţii posibile.
Evident, contribuţia Parlamentului va fi crucială în ceea ce mă priveşte şi - în privinţa dedicării cu care a lucrat Comisia pentru transport şi turism pentru a veni cu această întrebare orală astăzi - cred că pe parcursul săptămânilor care urmează, vom putea coopera în mod util pentru a identifica împreună cea mai bună soluţie de a satisface nevoile pasagerilor şi de a le proteja drepturile în mod eficient, în cazul în care companiile aeriene dau faliment.
Marian-Jean Marinescu
în numele Grupului PPE. - În condiţiile crizei economice mondiale, ale fluctuaţiei preţurilor carburanţilor, precum şi ale înăspririi concurenţei, operatorii aerieni, în special cei low-cost, întâmpină mari dificultăţi. Creşterea preţurilor biletelor nu este, în situaţia actuală, o opţiune, iar creşterea tarifelor de servicii practicate de unele companii low-cost poate determina scăderea şi mai accentuată a numărului de pasageri.
Pierderile financiare ale companiilor aeriene în anul 2009 vor fi de aproximativ 11 miliarde de dolari, situaţia urmând să se redreseze abia în următorii 3 ani. În acest context, deşi nedorită de nimeni, există situaţia în care companiile aeriene intră în faliment. În situaţia unui faliment din cauza lipsei unei legislaţii adecvate, nu există nicio modalitate practică de a recupera contravaloare biletelor sau de a obţine repatrierea unor pasageri rămaşi în afara ţării de rezidenţă. Sprijinul contra-cost, deşi cost modic, oferit de către companiile aeriene europene pasagerilor unei companii aflate în situaţie de faliment, manifestat în cazul Sky Europe, deşi meritoriu în sine, nu oferă decât o soluţie temporară de depăşire a unei crize punctuale. Pe de altă parte, nici criza economică în sine nu poate fi considerată permanent o scuză, deoarece falimente ale companiilor aeriene s-au înregistrat şi înainte de declanşarea acesteia.
Controalele mai stricte asupra situaţiei financiare a transportatorilor aerieni, în special în ceea ce priveşte companiile low-cost, controlul mai strict al fuziunilor şi preluărilor, precum şi înfiinţarea unui fond solid de garantare sunt câteva soluţii care, pe termen lung, ar putea oferi protecţie pasagerilor în cazul falimentului unei companii aeriene. <BRK>
Saïd El Khadraoui
Dnă preşedintă, dle comisar, doamnelor şi domnilor, grupul nostru a făcut presiuni în vederea organizării unei dezbateri privind problema falimentelor din sectorul aerian, deoarece este adevărat că nu mai vorbim despre un caz izolat. După cum a afirmat deja colegul meu, dl Simpson, preşedintele Comisiei noastre, au existat 77 de cazuri de faliment - în principal companii mai mici, într-adevăr - din anul 2000, ceea ce înseamnă, de asemenea, că mii de persoane şi-au văzut dispărând banii de pe bilete într-un mod sau altul sau au fost abandonaţi pentru a-şi rezolva problema singuri în altă parte. Avem motive să ne temem că s-ar putea să urmeze alte falimente în aceste vremuri dificile din punct de vedere economic pentru sectorul aerian. Prin urmare, trebuie să facem ceva.
Este adevărat, bineînţeles, că statele membre trebuie să joace şi ele un rol în monitorizarea solvabilităţii şi capacităţii financiare a companiilor aeriene - aşa este corect şi adecvat - dar depinde de noi să dezvoltăm un mecanism de protecţie la nivel european pentru a ne asigura că pasagerii abandonaţi nu vor mai fi ignoraţi. Prin urmare, solicităm Comisiei să lucreze mai repede la prezentarea unei propuneri specifice; în special deoarece, după cum aţi subliniat, sistemele există deja datorită a tot felul de alte legislaţii - inclusiv pentru persoanele care îşi rezervă pachete turistice - sub forma unui fond de garanţii şi aşa mai departe. Astfel, într-un fel, există o diferenţă între acele persoane care îşi rezervă zborul prin intermediul unui operator turistic şi acele persoane care îşi fac rezervările on-line; şi acesta, cred eu, este o altă problemă pe care trebuie să o rezolvăm.
Înţeleg că sunteţi în proces de consultare a părţilor interesate. Intenţionaţi să prezentaţi o propunere în decursul anului următor. Cred că trebuie într-adevăr să grăbim pasul acţiunilor noastre: în loc să aşteptăm până la sfârşitul anului, poate că ar trebui să căutăm o soluţie ceva mai devreme. Prin urmare, să vorbim despre o propunere legislativă specifică fără întârziere, astfel încât să putem organiza o discuţie privind detaliile practice ale unui tip de asigurare în caz de faliment.
În final, aş dori să spun că sunt încântat să-l aud pe comisar afirmând că ne putem aştepta la un fel de declaraţie de ansamblu privind drepturile pasagerilor în sectorul aerian. Ştim că legislaţia curentă nu se aplică pe deplin, uniform sau satisfăcător pe toată linia, fapt care ne solicită atenţia şi sunt sigur că ne vom întoarce la acest aspect.
Gesine Meissner
Dnă preşedintă, dle comisar, vă mulţumesc pentru răspunsul dumneavoastră. Sunt şi eu membră a Comisiei pentru transport şi turism şi cred că este foarte important să avem acest punct pe ordinea de zi. Într-adevăr, dl Simpson ni l-a prezentat deja.
În starea actuală, există o lacună în protecţia consumatorilor în ceea ce priveşte pasagerii companiilor aeriene. Această lacună vizează insolvabilitatea companiilor aeriene, după cum s-a discutat deja. Din punctul meu de vedere, este extrem de important să menţinem drepturile consumatorului şi acesta este lucrul pe care-l facem. Încercăm să protejăm consumatorii cât mai mult posibil.
Aş dori să menţionez alt aspect care, din punctul de vedere al grupului nostru, nu a fost un factor în această privinţă până acum, dar care cred că este, de asemenea, un considerent important. Bineînţeles, dorim ca drepturile consumatorilor să fie protejate, dar dorim şi ca aceştia să aibă dreptul de a alege. Când luăm în considerare modul de închidere a acestei lacune, ar putea fi cazul ca propunerea pe care o elaboraţi în Comisie să aibă drept rezultat reglementarea excesivă, care poate atunci împiedica inovaţia când vine vorba despre opţiunile oferite în acest domeniu.
Legislaţia consumatorului mai înseamnă, desigur, că ar trebui să existe posibilitatea de a alege între diversele oferte ale companiilor aeriene, de exemplu. Astfel, tendinţa acum, de exemplu, este de a oferi zboruri foarte ieftine în locul unor călătorii forfetare, opţiune apreciată de consumatori.
Vă rog să nu mă înţelegeţi greşit; Nu doresc să diminuez drepturile consumatorilor sub niciun aspect. Protejarea acestor drepturi este şi pentru mine foarte importantă şi avem nevoie de un instrument adecvat pentru a face acest lucru. Cu toate acestea, ar trebui să luăm în considerare perspectivele de care trebuie să ţinem cont pentru a ne asigura că într-adevăr rămâne o libertate mare de alegere atunci când vine vorba de zboruri şi că noile opţiuni pot intra pe piaţă, dar că consumatorii sunt totuşi protejaţi şi nu sunt abandonaţi cu niciun fel de probleme financiare dacă o companie aeriană dă faliment sau trebuie să înceapă procedurile de faliment.
În această privinţă, sunt încântat să vă aud spunând că lucraţi la o soluţie. Direcţia a fost, bineînţeles, clară şi anume că s-ar putea să existe un fond de întrajutorare. Aştept cu nerăbdare discuţia din cadrul comisiei, care poate avea loc chiar anul acesta.
Eva Lichtenberger
Dnă preşedintă, dle comisar, doamnelor şi domnilor, condiţiile financiare prealabile pentru accesul pe piaţă al companiilor aeriene au fost discutate deja, bineînţeles, în cadrul Comisiei pentru transport şi turism. Atunci s-a pus problema fondurilor de garanţie, dar în mod clar nu era considerată suficient de importantă sau semnificativă de către majoritatea membrilor de atunci.
Acum suntem martorii cazurilor care ne-au oferit într-adevăr motive de preocupare şi reglementare, deoarece avem nevoie de reglementare în acest domeniu. În primul rând, trebuie să ne asigurăm în permanenţă că sunt respectate drepturile pasagerilor pe care le adoptăm aici pentru protecţia consumatorilor.
Problema refuzului de îmbarcare şi multe alte cazuri de acest gen la care am fost martori demonstrează din păcate că orice lacune existente sunt utilizate imediat. Această situaţie ne solicită atenţia şi necesită reglementare. Probabil va trebui să apelăm la soluţia unui fond de garanţie sau la un fel de asigurare pentru a proteja pasagerii în mod adecvat de astfel de practici comerciale. Trebuie doar să examinăm atent ultimul caz: chiar în ultima zi, încă existau anunţuri care afirmau că totul era în regulă, iar mulţi oameni au crezut acest lucru.
Cu toate acestea, pentru acest tip de soluţie, trebuie garantat faptul că toate părţile implicate vor plăti cota corectă şi că acest lucru nu va însemna că doar câteva companii, inclusiv cele low cost, vor sta confortabil şi vor lăsa riscul pe umerii altor companii. O piaţă corectă nu va proteja doar pasagerii de practici neloiale, aceasta va proteja şi competitorii.
Ryszard Czarnecki
Dnă preşedintă, de-a lungul ultimilor nouă ani, aproape 80 de companii aeriene au dat faliment în Uniunea Europeană. Am auzit aici, astăzi, cum compania low cost SkyEurope a dat faliment în timpul ultimelor vacanţe, provocând pierderi unor mii de clienţi. Situaţia se repetă. Desigur, cei care suferă nu sunt proprietarii aeronavelor private, ci oamenii care sunt deseori mai puţin înstăriţi, care economisesc timp de multe luni pentru a cumpăra un bilet pentru un zbor extern. Cred că, în această situaţie, Parlamentul European, şi iau cuvântul în calitate de membru al Comisiei pentru transport şi turism, trebuie să insiste foarte mult în vederea adoptării de către Comisia Europeană a principiilor pentru protejarea juridică a pasagerilor şi clienţilor, iar acest lucru implică şi protejarea financiară. Crearea unei rezerve speciale pentru compensarea pasagerilor şi clienţilor companiilor aeriene falimentare poate preveni situaţiile precum cele la care am fost martori în ultima decadă, când cel puţin mii de persoane şi-au pierdut banii odată pentru totdeauna. Aceasta este o măsură specifică la care se aşteaptă cetăţenii statelor membre ale Uniunii Europene.
Jaromír Kohlíček
Aş dori să-i mulţumesc lui Brian Simpson pentru introducerea sa excelentă a acestei probleme. O serie de companii aeriene au dat recent faliment într-o succesiune rapidă. Problema nu s-a limitat doar la transportatorii low cost, deşi aceştia se numără printre majoritatea eşecurilor. Dacă nu reuşim să discutăm despre sutele de pasageri abandonaţi la destinaţii de unde se întorc cu greu acasă, nu se va întâmpla nimic fundamental. Din când în când, diverse sectoare ale industriei au probleme şi, în general, se găseşte o soluţie în cele din urmă. În acest caz, există mii de oameni implicaţi, deseori cu copii mici şi fără fonduri adecvate. Prin urmare, este necesar să lansăm un semnal clar că ştim care este soluţia. Este o vorba despre rata de adecvare a capitalului şi asigurarea pentru călătoriile de întoarcere. Cred că statele membre ale UE şi Comisia sunt capabile să găsească o soluţie rapidă la problemele pasagerilor. Problemele companiilor aeriene necesită desigur o soluţie diferită. Criza din acest sector necesită instrumente adecvate şi cred că acestea vor fi folosite.
Juozas Imbrasas
În momente de recesiune economică societăţile dau faliment, iar companiile aeriene nu fac nicio excepţie. În Lituania, anul acesta, compania aeriană lituaniană "FlyLAL” a demarat şi ea procedurile de declarare a falimentului. Aceasta este una dintre zecile de companii aeriene europene care au dat faliment anul acesta. Deşi legislaţia adoptată de Parlamentul European oferă suficiente garanţii şi compensaţii pentru pasageri, dacă, din vina companiei aeriene, aceştia nu pot decola la timp pe ruta planificată sau au probleme cu bagajul, acest lucru poate fi garantat doar în cazul în care compania aeriană nu experimentează dificultăţi financiare. Odată ce o companie a demarat procedurile de declarare a falimentului, pasagerii care au achiziţionat bilete îşi pierd toţi banii, de obicei. Prin urmare, deoarece instituţiile guvernamentale naţionale monitorizează şi autorizează activităţile companiilor aeriene şi acordă licenţele de zbor, Comisia a recomandat ca în momentul în care o companie aeriană dă faliment, guvernele pot şi trebuie să ramburseze banii pasagerilor pentru biletele pe care le-au achiziţionat şi apoi să compenseze acest lucru prin subrogarea de la compania falimentară. De asemenea, ar trebui să dezbatem propunerea prezentată de dl Simpson privind un fond de rezervă pentru compensaţii. Această problemă urgentă poate fi dezbătută şi se poate găsi cea mai bună soluţie prin suplimentarea regulamentului adoptat de Parlamentul European şi Consiliu privind regulile generale care acoperă furnizarea de servicii de transport aerian. Astfel, vom putea contribui la securitatea pasagerilor care utilizează serviciile companiilor aeriene.
Artur Zasada
(PL) Dnă preşedintă, dle comisar, este evident faptul că obligaţiile companiilor aeriene faţă de pasagerii lor nu se încheie, chiar şi în situaţia în care compania aeriană dă faliment, iar acestea ar trebui să reprezinte punctul de pornire în această discuţie atât de necesară pe care a iniţiat-o dl Simpson.
Prin urmare, am ascultat cu uimire explicaţiile purtătorului de cuvânt al companiei SkyEurope. Ronald Schranz şi-a exprimat regretul pentru neplăcerile cauzate pasagerilor. Subliniez cuvântul "neplăceri”. Domnia sa a mai declarat că clienţii întreprinderii falimentare care aşteptau în aeroporturi străine vor trebui să găsească singuri modalităţi alternative de a se întoarce acasă. Conform purtătorului de cuvânt, problema viza câteva mii de oameni, dar nu ne-a putut furniza numărul lor precis. Pentru reprezentantul SkyEurope, acest număr a reprezentat doar o statistică. Cu toate acestea, domnia sa a uitat că în numărul acela erau incluse mii de drame personale ale pasagerilor care nu au putut ajunge acasă, la familiile lor sau la serviciu. Acest exemplu demonstrează că este necesar să reglementăm această chestiune cât mai curând posibil. SkyEurope era o companie înregistrată, prin urmare, am avut mai multe informaţii referitoare la aceasta. În situaţia altor companii aeriene cu tarife reduse, nu avem aceleaşi posibilităţi. S-ar putea ca recentul coşmar de la Bratislava să se repete în cadrul altui aeroport european.
În prezent, este în desfăşurare o controversă, în cadrul căreia se propun diverse soluţii la această problemă importantă. Există un zvon despre un fond special creat dintr-o suprataxare a biletelor de avion şi despre asigurarea în caz de faliment. Acestea sunt iniţiative valoroase, dar au, de asemenea, un efect asupra preţului biletelor. În vreme de criză avem nevoie de o procedură care, pe de o parte, va ajuta pasagerii şi, pe de altă parte, nu va complica situaţia financiară deja dificilă a companiilor aeriene.
Prin urmare, ar trebui să adresez o întrebare şi o propunere comisarului: n-ar putea fi o soluţie parţială ideea de "solidaritate aeriană”, care ar încorpora principiul responsabilităţii comune a companiilor aeriene faţă de pasageri? Da, solidaritatea, o idee care este, pentru mine, un pilon drag în mod special. Ar trebui să fie un răspuns şi o provocare care se poate aplica imediat. Propunerea se bazează pe ideea că pasagerii unei companii aeriene falimentare care sunt abandonaţi într-un aeroport ar putea utiliza aeronava unei alte companii aeriene care zboară în aceeaşi direcţie, cu condiţia, desigur, a existenţei la bord a locurilor libere. Orice costuri implicate ar fi stabilite între companiile aeriene vizate. Aş dori să-i solicit comisarului un răspuns.
Olga Sehnalová
(CS) Dle comisar, doamnelor şi domnilor, colapsul companiei aeriene SkyEurope a concentrat atenţia asupra problemei generale a slabei protecţii a consumatorilor în cazul pasagerilor companiei aeriene. Aceasta nu este o problemă virtuală - am avut şansa să mă întâlnesc personal cu o serie de clienţi afectaţi de colapsul acestei companii aeriene. Aceştia erau, prin coincidenţă, oaspeţi din oraşului înfrăţit francez Chateau d'Ain, care veniseră pentru o întrunire în Kroměříž, din estul Republicii Cehe, oraşul pe care-l reprezint. Călătoria lor de întoarcere a fost o experienţă foarte frustrantă, care a implicat o escală de o zi în aeroportul din Praga.
Menţionez această experienţă pentru a accentua faptul că SkyEurope nu a fost o companie aeriană low cost obişnuită. Aceasta a oferit pasagerilor săi servicii similare celor ale unei companii aeriene tradiţionale şi a zburat către aeroporturi principale. Serviciile sale erau utilizate de o gamă largă de clienţi. Pentru clienţii a căror grijă principală nu era data călătoriei, ci mai degrabă costul biletului, SkyEurope a fost alegerea preferată în Republica Cehă. Compania SkyEurope era şi unul dintre cei mai importanţi clienţi ai aeroportului Prague-Ruzyně, cel mai mare aeroport al Republicii Cehe. Cu toate acestea, colapsul SkyEurope nu a afectat doar persoanele din aeroporturi, dar şi alţi 280 000 de clienţi care achiziţionaseră bilete. Conform informaţiilor disponibile, au fost vândute bilete de avion până în momentul declarării falimentului.
Persoanele care nu au achiziţionat bilete cu o carte de credit nu aveau practic nicio şansă de a-şi recupera banii. Companiile aeriene nu au obligaţia legală de a se asigura împotriva unui colaps, astfel, o parte dintre ele nu încheie o astfel de asigurare. Prin urmare, pasagerii trebuie să-şi depună plângerile în cadrul procedurilor de faliment. Şansele de a-şi recupera banii în acest mod sunt neglijabile. Prin urmare, este timpul să acţionăm în această privinţă. Aş dori să-i mulţumesc Comisiei pentru transport pentru preluarea acestei probleme şi Comisiei pentru promisiunea de a rezolva această problemă. Am încredere că se va prezenta o soluţie care va spori încrederea clienţilor în sectorul de transport aerian, care a fost atât de grav afectat de criza economică globală.
Oldřich Vlasák
(CS) Dnă preşedintă, doamnelor şi domnilor, marile falimente ale companiilor aeriene de anul acesta ne forţează să ne gândim din nou dacă piaţa internă unificată pentru transportul aerian funcţionează corespunzător. Deşi câţiva transportatori principali au dat faliment, iar situaţia din acest sector continuă să se deterioreze din cauza costurilor în creştere ale combustibilului şi slabei creşteri economice, cu siguranţă nu există motive de panică, din punctul meu de vedere. Înainte să ne lansăm pe panta alunecoasă a reglementării, ar trebui să ne amintim că UE a fost martora unei creşteri majore a companiilor de transport low cost în sectorul de transport aerian şi a competiţiei mai acerbe între companiile aeriene UE datorită măsurilor de liberalizare.
O fostă industrie foarte bine reglementată cu bilete de avion costisitoare s-a transformat într-un sector dinamic cu servicii care, datorită preţurilor accesibile în UE, sunt utilizate de un număr chiar mai mare de pasageri care, în acele vremuri, nu şi le-ar fi putut permite. Prin urmare, să luăm în considerare cu atenţie modul în care putem creşte protecţia consumatorilor - în această situaţie a clienţilor companiilor aeriene - fără a pune în pericol o piaţă eficientă a transportul aerian. Recent, Parlamentul European a propus deja ideea introducerii asigurării obligatorii împotriva falimentului pentru companiile aeriene. Prin urmare, este corect să luăm în considerarea modul în care am putea pune în aplicare această propunere.
Christine De Veyrac
(FR) Dnă preşedintă, dle vicepreşedinte al Comisiei, doamnelor şi domnilor, întrebarea orală pe care o dezbatem în seara aceasta dezvăluie, după cum au afirmat mulţi dintre noi, existenţa unei veritabile lacune care lasă pasagerii fără nicio garanţie în cazul în care o companie aeriană intră în faliment.
Cu siguranţă, legislaţia europeană protejează pasagerii care şi-au achiziţionat biletul ca făcând parte dintr-un pachet turistic, dar nu îi protejează pe cei care şi-au cumpărat biletul pe internet. După cum a afirmat dl El Khadraoui, comportamentul consumatorului a evoluat odată cu progresele internetului, iar legislatorul trebuie să ţină pasul cu acest progres pentru a-i proteja pe cetăţenii europeni. În prezent, un număr mare de călători îşi achiziţionează biletele de avion pe internet. Dat fiind faptul că companiile low cost îşi vând biletele în mod aproape exclusiv on-line, cele mai afectate persoane de acest fenomen sunt îndeosebi tinerii şi persoanele cu veniturile cele mai scăzute. Nu este acceptabil faptul că aceşti pasageri nu au nicio scăpare în situaţia în care compania aeriană de la care şi-au achiziţionat biletele dă faliment. Cu atât mai mult deoarece, în ultimele luni, sectorul de transport aerian a experimentat o criză fără precedent care a dus la o reducere semnificativă a călătoriilor cu avionul. Ştim cu toţii că această criză este mai gravă decât cea care a afectat sectorul după evenimentul de la 11 septembrie şi că numeroase companii aeriene au dat faliment.
Prin urmare, este esenţial ca Comisia Europeană - şi ştiu, dle vicepreşedinte, că sunteţi conştient de acest lucru - să ne prezinte soluţii veritabile, cât mai curând posibil, astfel încât să ne putem proteja pasagerii în cazul în care compania aeriană care urma să zboare dă faliment, indiferent de mijloacele prin care şi-au achiziţionat biletul.
Magdalena Álvarez
(ES) Dnă preşedintă, dle comisar, sunt încântată de întrebarea pe care o dezbatem astăzi aici, dar cred că aceasta acoperă doar unul dintre cazurile posibile în care o companie încetează să funcţioneze: acela al colapsului financiar sau al falimentului.
Cu toate acestea, există alte cazuri în care compania aeriană poate înceta funcţionarea sau suspenda activitatea. Mă refer la cazurile în care li se suspendă licenţa din motive de siguranţă, încetarea voluntară a activităţii sau încetarea activităţii din orice motiv, altul decât cel financiar. Aceste situaţii aduc cu ele probleme identice celor pe care le discutăm astăzi aici, în care pasagerii sunt abandonaţi neputincioşi, întrucât fie costul biletelor lor nu este rambursat, fie, dacă este cazul, în unele situaţii această rambursare implică costuri semnificative.
Cred că regulamentul privind compensarea pasagerilor în cazul întârzierii sau anulării ar putea fi unul dintre instrumentele care pot fi utilizate, dar nu cred că este suficient.
În acest context, aş dori să solicit Comisiei să studieze posibilitatea prezentării măsurilor legislative pentru alte cazuri, - cazurile pe care le-am menţionat - diferite de colapsul companiilor aeriene şi care nu sunt cuprinse în legislaţia comunitară în vigoare. În caz contrar, riscăm ca, în ciuda tuturor intenţiilor noastre bune, să eşuăm şi să furnizăm acoperire juridică pentru o singură situaţie specifică, în timp ce putem lăsa pe dinafară mulţi pasageri care pot suferi şi din cauza încetării activităţii companiei aeriene, chiar dacă motivul acestei încetări nu este unul economic sau financiar.
Silvia-Adriana Ţicău
O piaţă internă eficientă necesită o politică de protecţie a consumatorilor la nivel comunitar. De-a lungul anilor, Uniunea Europeană a acţionat şi, prin măsurile luate, a asigurat creşterea nivelului de siguranţă al consumatorilor şi în domenii precum pachetele de servicii turistice şi drepturile călătorilor.
Cu toate acestea, o mare majoritate din plângerile primite de la consumatorii europeni se referă la nerespectarea drepturilor pasagerilor care călătoresc cu avionul. Multe dintre aceste plângeri provin de la pasageri ale căror zboruri au fost anulate datorită falimentului operatorilor aerieni sau al operatorilor de turism. În aceste cazuri, pentru consumatori, problemele apar atunci când zborul nu este operat conform planificării.
Deşi Directiva 90/314 a Consiliului Uniunii Europene privind pachetele turistice protejează pasagerii în cazul insolvenţei operatorului de turism, aceasta nu îi protejează în cazul biletelor de avion ce sunt vândute individual. De asemenea, în caz de refuz la îmbarcare, compensaţiile sunt excluse în cazul circumstanţelor extraordinare, printre care se numără şi falimentul companiilor aeriene. Conform unui studiu recent, în Uniunea Europeană, pentru perioada 2000-2008, numărul falimentelor operatorilor aerieni s-a ridicat la 79. 41% dintre operatorii aerieni care au dat faliment în perioada 2005-2008 sunt operatori aerieni care efectuau zboruri regionale, iar 17% erau operatori aerieni low-cost.
Cum am putea, deci, acţiona pentru o mai bună protecţie a pasagerilor în astfel de situaţii? Poate un sistem de asigurare a pasagerilor care să acopere aceste situaţii, un sistem de supraveghere mai riguros, elaborarea unor prevederi legislative care să asigure compensaţii pentru pasageri în astfel de situaţii. <BRK>
Zita Gurmai
Dnă preşedintă, compensarea pasagerilor în situaţia falimentelor companiilor aeriene nu reprezintă doar o chestiune financiară. Aceasta se referă la probleme mai serioase precum siguranţa, accesibilitatea la servicii şi competitivitatea. În vremuri de criză, fiecare domeniu economic se află într-o situaţie precară, iar transportul aerian nu face excepţie de la această regulă. Este crucial să nu lăsăm încrederea oamenilor în operatori să şovăiască, deoarece acest lucru ar duce la o diminuare considerabilă a cererii şi astfel ar agrava chiar mai mult situaţia financiară a companiilor aeriene. Acest lucru ar putea influenţa situaţia economică globală şi competitivitatea Europei.
Compensarea pasagerilor este în legătură şi cu accesibilitatea la servicii. Cred că fiecare persoană din Europa trebuie să aibă posibilitatea de a alege să călătorească cu avionul dacă aşa doreşte. Din acest motiv, trebuie să admiteţi că avem nevoie de companii aeriene low cost sigure, dar care sunt accesibile tuturor. Aceste companii aeriene ar trebui să aibă o situaţie financiară stabilă, deoarece siguranţa nu înseamnă numai siguranţă în caz de accident, ci implică şi faptul că, dacă eu achiziţionez un bilet de avion, ar trebui să am încredere că în momentul călătoriei, va exista de fapt o aeronavă care să mă ducă la destinaţie.
Toate aceste aspecte conferă importanţă întrebării noastre orale şi faptul că au existat aproape 80 de situaţii de faliment al companiilor aeriene în Europa în anul 2000 îi conferă regimul de urgenţă. Este evidentă nevoia unei reglementări clare în acest domeniu. Prin urmare, l-aş ruga respectuos pe comisar să ia în considerare în mod serios această chestiune şi să vină cu o soluţie viabilă cât mai curând posibil.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Dnă preşedintă, dle Tajani, în urmă cu aproximativ o lună, o companie aeriană cu tarife reduse a devenit insolvabilă, iar compania aeriană - SkyEurope - şi-a prezentat declaraţia de faliment. În ciuda faptului că analiştii industriei aviatice au prezis acest faliment pentru o lungă perioadă de timp, SkyEurope încă vindea bilete pentru zborurile sale cu o zi înaintea prezentării declaraţiei de faliment. Drept rezultat, pentru sute de pasageri ai companiei aeriene a fost refuzată nu doar şansa de a călători după cum au planificat, dar, mai presus de toate, au fost expuşi la pierderi financiare semnificative cauzate de colapsul companiei aeriene. Compania şi-a informat pur şi simplu clienţii, în cadrul unei declaraţii oficiale, că trebuie să renunţe la suma de bani pe care au investit-o în bilete.
Exemplul SkyEurope demonstrează fără ambiguitate faptul că, în Europa noastră comună, nu am reuşit să elaborăm legislaţia care ar proteja consumatorii de servicii aeriene de consecinţele negative ale colapsului unei companii aeriene. Aceasta este o problemă semnificativă care reiese din faptul că 77 de companii aeriene au dat faliment în întreaga lume începând cu anul 2000. De exemplu, în 2004, compania aeriană poloneză Air Polonia a dat faliment. Prin urmare, în ceea ce priveşte Comisia, aş dori ca aceasta să prezinte principiile pentru protejarea consumatorilor de consecinţele negative ale posibilelor falimente ale companiilor aeriene.
Antonio Tajani
Dnă preşedintă, dna De Veyrac, dl Vlasák şi dna Gurmai şi-au concentrat atenţia asupra cauzei falimentului, cu alte cuvinte, criza economică şi dificultăţile întâmpinate în prezent de sectorul de transport aerian, atât de companiile low cost, cât şi de companiile mari.
Parlamentul European şi Comisia au acţionat la unison pentru a lansa un set de iniţiative ca răspuns la criză. Mă refer la blocarea sloturilor, susţinută de marea majoritate a acestui Parlament, şi la iniţiativa cerului unic european, care este o reformă pe scară largă a sistemului de transport aerian care permite companiilor aeriene să economisească costurile pentru combustibil deoarece am redus traficul între un aeroport şi altul.
Exact pentru a oferi sprijin practic tuturor companiilor aeriene, fie ele companii aeriene low cost sau nu, am solicitat celor 27 miniştri de transport din Uniunea Europeană să introducă reforma cerului unic european înainte de vreme, aceasta reprezentând o modalitate eficientă prin care se permite companiilor aeriene să economisească combustibil şi, prin urmare, să împiedice ca balanţa lor să fie afectată în mod negativ. Prevenirea falimentului companiilor aeriene nu ar proteja doar pasagerii împotriva pierderilor dar, mai presus de toate, ar fi extrem de importantă atunci când vine vorba despre protecţia locurilor de muncă. Nu trebuie să uităm faptul că nu ar trebui să permitem crizei economice şi financiare să devină o criză socială absolută.
Ştim că sectorul de transport aerian este asaltat de probleme la nivel internaţional: trebuie doar să ne gândim la ceea ce s-a întâmplat cu Japan Airlines acum câteva săptămâni, când s-au anunţat disponibilizări de personal. Ar trebui să fie de datoria noastră să protejăm cetăţenii, dar şi să acţionăm pentru a ne asigura că companiile aeriene bune rămân operaţionale, protejând astfel locurile de muncă.
Comisia Europeană - şi vă rog să mă scuzaţi dacă mă abat de la subiect - şi Parlamentul au lucrat pentru a face acest lucru posibil. Pot să afirm că, datorită eforturilor nostre, am făcut posibilă crearea unui model complet nou de companie aeriană privată: exemplele includ cazul companiei Olympic Airways, cazul Alitalia şi cazul - care sper că va fi rezolvat - Austrian Airlines. Ceea ce înseamnă că nu mai există companii aeriene controlate de stat, care trebuie ajutate de public în momentul în care au probleme. În schimb, oricine face o greşeală trebuie să plătească pentru ea.
De asemenea, aş dori să răspund întrebării adresate de dna Alvarez, care a abordat un subiect care, cu siguranţă, este interesant: Cred că pot fi de acord cu propunerea dumneaei la care adaug, în cadrul activităţii pe care o realizăm, sugestia că trebuie să le oferim protecţie şi pasagerilor companiilor aeriene care îşi încetează activitatea nu din cauza insolvabilităţii, ci din cauza faptului că nu se conformează cerinţelor privind siguranţa. În acest caz, pasagerii suferă aceeaşi pierdere ca un pasager care a achiziţionat bilete de la o companie aeriană care a dat faliment ulterior. Principiul trebuie să rămână acela al protejării persoanelor care călătoresc în momentul în care suferă o pierdere, cu alte cuvinte, când nu se pot îmbarca pe aeronava lor. Mai mult, aceasta este filozofia care susţine - şi va continua să susţină - eforturile mele pe durata mandatului meu în calitate de comisar, astfel încât pasagerii să poată primi protecţie în toate sectoarele de transport.
Din acest motiv, în cadrul Consiliului Transporturi care se va ţine mâine şi poimâine la Luxemburg, vom aborda chestiunea drepturilor pasagerilor transporturilor maritime şi fluviale. Aceasta este o alegere făcută de Comisie, cu sprijinul Parlamentului, menită să protejeze cetăţenii europeni. Dacă dorim cu adevărat să câştigăm încrederea opiniei publice şi să obţinem genul de rezultate pozitive obţinute în Irlanda, trebuie să legiferăm pentru a le demonstra cetăţenilor că instituţiile comunitare sunt de partea lor, că nu sunt doar o sursă de câştig uşor pentru angajaţi, ci locuri unde se munceşte pentru a păzi şi proteja drepturile cetăţenilor europeni.
Preşedintele
Dezbaterea este închisă. Votul asupra unor eventuale propuneri de rezoluţie va avea loc în următoarea sesiune parţială.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Edit Herczog  
Drept rezultat al schimbărilor obiceiurilor de a călători, un număr din ce în ce mai mare de oameni îşi fac propriile aranjamente de călătorie, fără a recurge la serviciile unei agenţii de voiaj. Companiile aeriene cu tarife reduse au câştigat în urma acestei tendinţe din ultima decadă, în ceea ce priveşte atât veniturile, cât şi cota de piaţă. Dragi colegi deputaţi, falimentul regulat al agenţiilor de voiaj a fost un motiv de îngrijorare şi în Ungaria. Vedeam în mod regulat la televizor imagini ale familiilor abandonate în străinătate. Nu trebuie să permitem ca următorul val de falimente să spulbere companiile low cost, provocând economiei şi pasagerilor pagube de milioane de euro, fără a mai menţiona riscul siguranţei, în situaţia în care o companie nu deţine o bază financiară stabilă pentru a-şi susţine funcţionarea.
Exact din acest motiv trebuie să ne concentrăm asupra următoarelor obiective. Trebuie să luăm în considerare consolidarea regulilor privind înfiinţarea companiilor. În cazul companiilor aeriene, trebuie cerute garanţii de capital şi structurale suplimentare. Trebuie să luăm în considerare consolidarea sistemului de conturi financiare şi curente şi frecvenţa efectuării verificărilor la faţa locului. Dimensiunea acestui sector garantează faptul că sondajele europene regulate ar trebui să analizeze politica de zbor a companiilor, mecanismul de gestionare a plângerilor şi simplitatea procedurii de rambursare. Trebuie să facilităm şi mai mult gestionarea plângerilor transfrontaliere referitoare la chestiuni similare în viitor. Dacă dorim cu adevărat să creăm o piaţă comună europeană având în centru bunăstarea consumatorului, trebuie să gestionăm mai eficient plângerile transfrontaliere şi plângerile pentru rambursare.
