Harc a szélsőséges eszmék európai terjedése ellen (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság nyilatkozata - harc a szélsőséges eszmék európai terjedése ellen.
Franco Frattini
a Bizottság tagja. - (IT) Tisztelt Elnök asszony! Hölgyeim és uraim! Engedjék meg, hogy először is komoly aggodalmamat fejezzem ki az Európában megerősödő erőszakos és szélsőséges csoportoknak és szervezeteknek tulajdonítható tevékenységekkel kapcsolatban.
Véleményem szerint a mai vita tehát ezért rendkívül fontos, mert nemcsak a szélsőségesség vezet terrorista cselekményekhez - szélsőségesség, amelyről már olyan sokszor beszéltünk itt, ebben a Házban - de azok a cselekedetek és fejlemények is, amelyek tulajdonképpen a rasszizmus, az antiszemitizmus, az idegengyűlölet, a szélsőséges nacionalizmus és az iszlámellenesség alakjában jelentkeznek. Aggodalomra ad okot az intolerancia mindezen formájának gyakori előfordulása Európában, és nézetem szerint ezek teljes mértékben összeegyeztethetetlenek és ellentétesek azokkal az értékekkel, amelyeket a ma reggel kihirdetett Európai Alapjogi Charta tartalmaz. Nem kérdéses, hogy a szélsőségesség természetéből eredően megosztó és erőszakhoz vezet.
Véleményem szerint ezért az első cél egy politikai cél. Ebből nyilvánvaló, hogy olyan intézkedéseket fogok érinteni, amik a biztonsággal és a bűnüldözéssel kapcsolatosak. Mivel azonban a szélsőségesség és annak eredete problémájával állunk szemben, ismét arra van szükség, hogy egy olyan Európai Uniót hozzunk létre, amely még közelebb kerül polgáraihoz és ezáltal inkább képes eljuttatni a tolerancia, a szolidaritás, és a charta iránti tisztelet üzenetét, a Chartáét, amely a mai naptól a tagállamokra és az állampolgárokra nézve az egyik kötelező érvényű alappillérré vált.
Hiszem, hogy soha semmi sem igazolhatja a szélsőségességet; ezt már többször elmondtuk a terrorizmussal kapcsolatban, de el kell ezt mondanunk például a rasszizmusról és az idegengyűlöletről is. Azonban a szélsőségesség és az erőszak mélyen gyökerező eredetét is fel kell tárnunk. Kötelességünk ezt megtenni, mert kötelességünk olyan európai politikai intézkedéseket bevezetni, amelyek a szélsőséges fejleményeknek és tevékenységeknek nemcsak a leküzdésében, de a megelőzésében és kiirtásában is segítenek.
Szeretnék megemlíteni néhány olyan példát, amelyek véleményem szerint megmutatják, hogy az európai politika ténylegesen és sokkal hasznosabb lehet - ha mondhatom így -, mint egy kizárólagosan nemzeti politika. Ha a polgárok Európa politikai életében való részvételének oldaláról közelítem meg, nagyon fontos, hogy a program - nem véletlen, hogy az Európai Bizottság finanszírozza az alapvető jogok és uniós polgárság programot - olyan politikákat és intézkedéseket tartalmazzon, amely a polgárokat nagyobb szerepvállalásra ösztönzi a politikai életben, az intézmények életében és ezáltal olyan eseményekben, mint például az európai választások. A 2009-es év nagyszerű lehetőséget kínál egy olyan vita kialakításához, ami elvezet a választásokon való nagyarányú részvételhez, ami pedig az intézmények életében való konstruktív részvételt tükrözi.
Nem kevésbé egyértelmű, hogy a másik politikai intézkedés, amit elvárunk Európától és amelynek népszerűsítésére Európa is törekszik, az oktatással kapcsolatos, elsősorban a fiatalabb generáció oktatásával van összefüggésben. Véleményem szerint ez - egy olyan politika előmozdítása, amely segít megőrizni a múlt tragédiáit az emberek emlékezetében, és főleg a mai fiatal generációk, diákok, fiatalok és a nagyon fiatalok emlékezetében - szintén rendkívül fontos. Például az összes általunk támogatott program - amelyeket szerintem még jobban kell támogatni - olyan program, amelyek megőrzik azoknak az emlékét, akik az Európát feldúló diktatúrák és totalitárianus rendszerek áldozatai voltak ezek véleményem szerint olyan eszközöket jelentenek, amelyeket hasznosan fel lehet használni a szélsőségesség és rasszizmus felszámolásában. A koncentrációs táborok történelméből például megfelelő tanulságokat lehet a mai fiatalság számára levonni, hogy soha többé ne fordulhasson elő ilyen tragédia - sem Európában, sem a világ bármely más pontján.
Létezik egy másik politikai intézkedés is, amelyről nem lehet és nem szabad megfeledkeznünk: ez azokat az intézkedéseket érinti, amelyek általánosabb értelemben mozdítják elő a különböző kultúrák és nyilvánvalóan a különböző vallások közötti toleranciát és párbeszédet. Két fontos lehetőségünk van, az egyik még ebben az évben a mindenki számára biztosítandó esélyegyenlőség európai éve - és tervezzük az idén tett kezdeményezések felülvizsgálatát - a másik pedig 2008-ban a kultúrák közötti párbeszéd európai éve lesz, amely a különböző kultúrák és a civilizációk közötti párbeszédeket érinti. Véleményem szerint a 2007-es felülvizsgálat és a 2008-as program nagyszerű lehetőséget kínál arra, hogy az emberek - és ismét kihangsúlyozom, az ifjúság - még inkább tudatában legyenek a párbeszéd gazdagító szellemének, egy olyan párbeszédének, amely közös gyarapodásunkhoz vezet.
Kétségtelenül fontos, hogy a nyilvánosság tisztában legyen a jogok érvényesítésének és a szélsőségesség, az erőszak és az intolerancia felszámolásának jelentőségével. Ebben fontos szerepet játszik az Európai Alapjogi Ügynökség, ezt akartuk és ez az, amit ez Ház olyan erősen támogatott; éppúgy ahogy a rasszizmus, az idegengyűlölet és az antiszemitizmus Bécsi Megfigyelőközpontja is fontos eszköz volt a múltban az antiszemitizmus elleni küzdelem terén, az Alapjogi Ügynökség is egy eszközként fog szolgálni. Mint a terület legfontosabb főszereplőjének, az Ügynökségnek nagyon fontos lesz a szerepe. Mint ahogy Önök is tudják, az Ügynökségben - szoros együttműködésben Cashman úrral - a többéves keret előkészítésén dolgozunk, ami véleményünk szerint a szélsőségesség megakadályozására tett közös fellépésünkben hasznos eszköz lesz számunkra.
Ezen túlmenően nyilvánvaló, hogy cselekednünk is kell: ezek mind fontos megelőző politikák, de lépéseket is tennünk kell. Személy szerint a Miniszterek Tanácsában is harcoltam egy európai büntetőjogért - és végül, tavaly áprilisban jutottunk megállapodásra - egy olyan európai büntetőjogért, amely alapján minden faji és idegengyűlölet indíttatású cselekedet büntethető és ami alapján azok, akik ilyen cselekedetet elkövetnek, az Európai Unió bármely országában azonos büntetésben részesülnek.
Nemcsak maga a tényleges tett, de a konkrét felbujtás, a gyűlölet terjesztése is olyan üzenet, ami igazán nem téveszthető össze a véleménynyilvánítás szabadságának mindannyiunk számára szent jogával. Itt most, erőszak elkövetésére való konkrét felbujtásról beszélünk. A tagállamok tavaly áprilisban állapodtak meg a kerethatározatban. Gondoljanak csak a rasszizmus szörnyű megnyilvánulásaira: a sporteseményeken, a futballmérkőzéseken, ahol az emberek megragadják az alkalmat a neonáci jelszavak kiabálására, ezek azok a cselekedetek, amelyeket a kerethatározat - amit igazán akartunk, és amiben a német elnökséggel megállapodtunk - meg fog büntetni. Azt mondom, hogy meg fog büntetni, jövő időt használva, mivel sajnálatos módon és itt az Önök érzékenységére próbálok hatni, néhány tagállam nemzeti parlamentje április óta még mindig nem vonta vissza fenntartásait, aminek következtében megrekedt a rasszizmus és idegengyűlölet megbüntetésére vonatkozó európai büntetőjog hatálybalépéséhez vezető eljárás.
A nemzeti parlamentek iránti érzett teljes tisztelet mellett mondom ezt; mivel azonban a kormány, amely a Miniszterek Tanácsában az elnökségi tisztet tölti be, már jóváhagyta, úgy gondolom, a saját parlamentjében is lépéseket kell tennie, hogy az a lehető legrövidebb időn belül visszavonja fenntartását és végre biztosítani tudjuk, hogy a kerethatározat három és fél éves hosszas megbeszélések után hatályba léphessen.
Összefoglalva, hölgyeim és uraim, más ágazatokban már létezik olyan jogszabály, amely bünteti a rasszista és etnikai indíttatású hátrányos megkülönböztetést és kétségtelen, hogy a jogszabály tiszteletben tartása, ha mondhatom így, az Európai Bizottság felügyelete mellett fog megvalósulni, amely felelős azért, hogyez az európai jogszabályoknak megfelelően kerüljön betartásra. Szeretném kiemelni például a "határok nélküli” audiovizuális szolgáltatásokra vonatkozó legutóbbi irányelvet, amely hatálybalépésének pillanatától nagyon világosan leszögezi, hogy az audiovizuális szolgáltatások nem tartalmazhatnak semmit, ami szexuális irányultság, faji, vallási vagy nemzetiségi megfontolások alapján gyűlöltre uszít.
Pontosan azt kell megvalósítani, amihez nem elegendőek rendőrségi eszközök, nem elegendő a büntetőjog, nem elegendőek a büntető eljárások: amire szükség van, az az egyéni jogok és az emberi értékek mélyen gyökerező kultúrája! Amit ma reggel, az Európai Alapjogi Charta ünneplése során mondtunk! Hiszem, hogy amikor a Lisszaboni Szerződés ratifikálására készülünk, ez az egyik olyan politikánk, amivel Európa megtaníthatja a világnak, hogy hogyan lehet kiirtani az ember ellen elkövetett gyűlöletes bűntetteket.
Manfred Weber
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt Elnök úr! Tisztelt Biztos úr, hölgyeim és uraim! Ez szinte hihetetlen. Négy vagy öt héttel ezelőtt felkértek, hogy vegyek részt a körzetem szélsőjobboldali pártjai által szervezett tüntetés ellentüntetésén. Mindössze 30 szélsőséges tüntetett, miközben több mint ezren gyűltek össze, hogy ellenük tüntessenek. Egy ilyen helyzetben, a szélsőjobboldali tüntetők előtt állva, azt mondja magának az ember: "Ez szinte hihetetlen”. Azután az évszázad után, amin Európa keresztülment, hogyan térhet vissza bárki a szélsőségességhez, hogyan térhet vissza a gyűlölettől, arroganciától átitatott magamutogatáshoz, a mások elleni uszításhoz?
A mai nap vitája üdvözlendő és fontos. A szélsőségesség a társadalmunk rákfenéje. Mi politikusok, újra és újra megpróbálunk az emberek erkölcsi bátorságára hatni annak reményében, hogy fellépjenek és tiltakozzanak ez ellen a szélsőségesség ellen. Úgy gondolom itt az ideje, hogy hálát adjunk annak, hogy nem vagyunk híján az ilyen erkölcsi bátorságnak, hogy olyan sok ember lép fel tiltakozása jeléül. Mi is a szélsőségesség? Hadd nyomatékosítsam, hogy amikor a politikai pártok betiltásáról, a nyilvános véleménynyilvánítás és állásfoglalás betiltásáról beszélünk, mondanom sem kell, hogy ezek az intézkedések nem alapulhatnak politikai ítéleteken. Objektív kritériumokon kell alapulniuk. A mai napon megfogalmaztuk az objektív kritériumokat az Alapjogi Chartában, ami meghatározza alapvető értékeinek lényegét. Ha a pártok vagy politikusok, megtámadják ezeket az értékeket, a bíróságoknak kell eldönteniük, hogy vajon ezek a tettek jogellenesek-e, és amennyiben annak találják azokat, akkor be kell azokat tiltani.
Mit lehet tenni, ha megválasztják a szélsőséges pártok jelöltjeit, ha az ilyen pártok képviselői mandátumot szereznek? Először is, semmilyen együttműködés sem tartható fenn ezekkel a pártokkal, hálás vagyok azoknak a szocialista képviselőknek, akik a szélsőségesekkel való együttműködés miatt szlovák párttársukat kizárták soraikból. Másodszor, nem hagyhatjuk figyelmen kívül azt a tényt, hogy az ilyen választási sikerek a lakosság általános elégedetlenségéből fakadnak, és erre nem a választók becsmérlésével, hanem a fennálló problémák kezelésével kell reagálni. Harmadszor, szeretném kihangsúlyozni, hogy a szélsőségesség gyakran kis lépésekkel kezdődik a pártpalettán is, és erre vigyáznunk kell. Az üzenetem tehát: "Ne engedjék, hogy gyökeret eresszen!”
Mind a jobb, mind a baloldalon léteznek politikai szélsőségek. Ezt fontos kihangsúlyozni. Európa már megtapasztalta a szélsőségességet és Európa már szenvedett a szélsőségességtől. A szélsőségesség elleni küzdelemben előrelépés tapasztalható. Ezért a küzdelemért érdemes harcolni. És ez egy olyan harc, ami a mi győzelmünkkel fog végződni.
Kristian Vigenin
(BG) Tisztelt Elnök úr! Tisztelt Frattini biztos úr! Köszönöm a megértést és a Bizottság szándékainak ismertetését. Jelképesnek tartom, hogy éppen a mai napon, amikor az Alapjogi Charta aláírásra került, egy olyan témáról folytatunk vitát, amely közvetlenül kapcsolódik hozzá. A szélsőségesség fokozódása és a szélsőjobboldali pártok növekvő befolyása közvetlen fenyegetettséget jelent az Európai Unió létére.
Lehet, hogy túl keményen hangzik, de az Unió világos alapelveken alapul és léte annak a ténynek köszönhető, hogy Európában 50 évvel ezelőtt a béke, a szolidaritás, az etnikai és vallási közösségek közötti kölcsönös tisztelet és a nemzetek közötti békés egymás mellett élés uralkodott. Napjainkban a szélsőjobboldal pontosan ezeket az értékeket támadja meg, az Európai Uniónak azt a lényegi elemét támadja, ami nélkül egyszerűen képtelen lenne létezni. De a mi Uniónk nem egy absztrakt képződmény; nem pusztán a kormányzás újabb igazgatási szintje. Ez egy olyan unió, amelynek küldetését az egész világ alapjául szolgáló értékek megvédése és megőrizése jelenti.
Hajlandóak vagyunk vagy sem, készen állunk-e vagy sem, de meg kell értenünk, hogy vannak olyan emberek, akiket megfosztanak alapjogaiktól, akik politikai megtorlástól szenvednek, akiket elnyomnak nem-demokratikus rendszerek vagy akiket faji, etnikai származás és vallási alapon hátrányosan megkülönböztetnek a világ minden pontján. És a világ minden pontján ott van a remény, hogy az Európai Unió támogatni fogja őket és a tolerancia, a garantált polgárjogok és a szociális biztonság szelleme elérheti az ő hazájukat is. Lehetünk-e erősek és meggyőzőek a külső világban, ha a saját házunk táján nem sikerül megbirkóznunk a problémákkal? Hogyan tudjuk elmagyarázni azoknak az embereknek, akik utolsó reményükkel kapaszkodnak belénk, hogy a bevándorlók származásuk miatt halnak meg, az etnikai kisebbségek rendszeres hátrányos megkülönböztetésnek vannak kitéve, hogy a fanatikus ideológiák a női egyenjogúságot veszik célba, avagy a homoszexualitást betegségnek állítják be? Hogy tudjuk megmagyarázni, hogy miközben történelmünk legsötétebb fejezeteit próbáljuk elfelejteni, fiataljaink Hitlert éltetik és az antiszemitizmus korunk divatjává válik? Ez nem fogadható el sem számomra, sem szocialista képviselőtársaim számára.
Hiszem, hogy nincs olyan politikai képviselőcsoport ebben a Parlamentben, amely közömbös maradna azzal a ténnyel szemben, hogy a jobboldali szélsőségesség, a fajgyűlölet, az idegengyűlölet újabb teret hódít. Nem éppen ma voltunk annak szemtanúi, hogy az Európai Unió fejlődésének történelmi határkövét durva módon hogyan becstelenítette meg egy zajos kisebbség, amely 2009-ben még erősebben, erőszakosabban és szervezettebben térhet vissza? A népszavazás követelésének álszent leple alatt, kétségbe vonta nemcsak az Alapjogi Charta-t, de magukat az alapjogokat is. Ez az a magatartás, amit több nemzeti parlamentben is látunk, ami bátorítást ad a szélsőségeseknek, akik ettől a politikai cirkusztól fellelkesülve, holnap egy újabb fenyegető lépéshez folyamodnak. Nagyon egyértelműen néven kell nevezni a problémákat és közösen kell keresnünk a megoldásokat. Ezért újra és újra a Parlament napirendjére tűzzük ezt a kérdést. Mivel a szélsőségesség egy olyan összeurópai kihívást jelent, amihez közös erőfeszítésre van szükség európai, nemzeti, regionális és helyi szinten is.
Ha az Európai Unió az uniós szerződések védelmezője, akkor az Európai Parlament az értékek védelmezője és hiszem, hogy együtt képesek leszünk visszaszorítani a közelmúltból oly jól ismert újra megjelenő tendenciákat. És meg fogjuk állítani anélkül, hogy a véleményszabadság, az egyesülés szabadság vagy a sajtószabadság alapjogát megsértenénk. Mert demokráciáért, csak a demokrácia szabályaival lehet harcolni. Ezeknek a szabályoknak a megsértése a szélsőségesség győzelmét jelenti. Köszönöm.
Ignasi Guardans Cambó
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (ES) Tisztelt Elnök úr! Néhány héttel ezelőtt egy Carlos Palomino nevű férfi,szélsőjobboldaliakkal történt összecsapást követően szúrt sebektől feküdt holtan a madridi metróban. Nem sokkal ezelőtt a madridi metróban az ellenőrző tévékamerák egy őrültet rögzítettek, aki megvert egy lányt, azért, mert bevándorló volt, kizárólag a bőrszíne miatt - mondta a lány - anélkül, hogy tudta volna, hogy filmre veszik, és hogy tettét a világon mindenhol bemutatják majd.
Több esetben is előfordultak Európa különböző pontjain ilyen és ehhez hasonló esetek. Gyakran, néha túlzott felelősségérzettel, mi és minden politikus, akit aggodalommal tölt el ez a jelenség, megpróbálunk minél kisebb jelentőséget tulajdonítani az ilyen támadásoknak: nem szabad megijednünk, mondjuk, végtére is ezek elszigetelt esetek, nem mászkál olyan sok őrült szabadon, ez nem egy komoly probléma.
Ezért ezeket a támadásokat jelentéktelen esetként jellemezzük, mert megrémülünk annak beismerésétől, hogy ezek még a legjobb esetben sem jelentéktelen esetek. A holnap szavazásra kerülő állásfoglalás helyesen utal arra, hogy sok más mellett több neonáci és jobboldali szélsőséges szervezet a társadalmunkban már létező, leplezetlen félelemérzésre játszik.
Ezért nem elég csak elítélni. Fel kell nyitnunk a szemünket, és felelősségteljesen kell cselekednünk, riadalomkeltés nélkül szembe kell néznünk valamivel, ami nem egy elszigetelt jelenség, el kell ismernünk valódi mértékét és méreteit. Az Alapjogi Charta aláírásának napja, megfelelő nap arra, hogy emlékeztetessünk az Európai Unió szerepére és felelősségére ezen a területen.
Nem létezik szubszidiaritás, amikor az emberi méltóság megvédéséről vagy a fajgyűlölet, az idegengyűlölet és intolerancia elítéléséről van szó. Európai szintű lépésekre van szükség, elsősorban a Bizottság és az Alapjogi Ügynökség részéről annak megvizsgálására, hogy milyen elágazások és hálózatok vannak e mögött - ha egyáltalán vannak - milyen kapcsolatok vannak a különböző szélsőjobboldali mozgalmak között. Mindezt annak érdekében kell megtenni, hogy jogszabályokat tudjunk alkalmazni, hogy segíthessünk az oktatáspolitika révén, és támogathassuk az oktatókat, akik a különbözőségekről oktatnak és amennyiben bárhol szükséges, erőszakkal lemondathassuk azokat a politikusokat, társadalmi vezetőket, sportembereket stb. akik ezek mögött a cselekedetek mögött állnak akár hallgatólagosan vagy akár aktívan.
Bogusław Rogalski
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Tisztelt Elnök úr! Tény, hogy Európában fokozódik a szélsőségesség, és erről beszélnünk kell. A biztos úr sok mindent mondott, de általánosságban beszélt és olyan másodlagos jelentőséggel bíró témákról szólt, mint a futballmeccseken tapasztalható fajgyűlölet. A tényekről kell beszélnünk, olyan politikai szélsőségekről, amiket mostanában látunk az Európai Unióban.
Tegnap Elnök úr, az NPD, egy neofasiszta párt vezetője megjelent a német közszolgálati televízió csatornáján, az ARD-n és követelte, hogy Lengyelország azonnal adja vissza Németországnak Pomerániát és Sziléziát. Kijelentette, hogy Kalinyingrád, Gdanszk és Wroclaw német városok és német fennhatóságot követelt azok felett. Követelte továbbá, hogy azokat a városokat és területeket, amelyek Lengyelország részét képezik, azonnal adják vissza Németországnak.
Németországban megtörtént esetekről beszélünk, amely az Európai Unió vezető állama. Az NPD német fasisztái már jó néhány éve követelik a határok rendezését, elutasítva a második világháborút lezáró nemzetközi szerződéseket, követelve a határok megváltoztatását. Biztos úr, ezt nem engedhetjük. Erős reakciót váltott ki. Nem engedhetjük, hogy bármelyik ország, ez esetben Németország, közszolgálati televíziója lehetővé tegye neofasiszták és nácik számára revizionista nézeteik és egy újabb háborúra való felhívásuk sugárzását.
Ez hölgyeim és uraim, nem egy marginális probléma. Ez egy valóságos probléma. A szóban forgó pártnak hét tartományi parlamentben van képviselője. Ez ma Európában éppúgy megengedhetetlen, mint ahogy megengedhetetlen a demokrácia alapelveinek, a másság szabadságának és a szólás szabadságának aláásása, mint ahogy az a mai napon Cohn-Bendit úr és Watson úr részéről megtörtént, aki az Alapjogi Chartával - vagy inkább, nem is annyira a Chartával, mint inkább az EU reformszerződésével - kapcsolatban felmerült véleménykülönbségekre hivatkozva idiótának neveztet, azokat a képviselőket, akik más véleményen voltak. Ez megengedhetetlen. A demokráciának és az Európai Uniónak nem ezt a megközelítését kellene ifjúságunkkal megtanítani. Legyünk egységesek a sokféleségben.
Jean Lambert
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Tisztelt Elnök úr! Úgy gondolom, most a kérdésnek azt a részét tárgyaljuk: hogyan küzdjünk az ellen, amit mindannyian szélsőséges eszmének tartunk, a mástól való félelmet, a saját kultúrájuk megvédésének vágyát, mintha az az egyetlen létező kultúra lenne, mintha sohasem alakult volna át, mintha az életükben soha semmi sem változott volna? Elég csak az elmúlt 50-60 évre visszatekinteni, hogy lássuk milyen óriási változások mentek végbe akár csak a mi kontinensünkön is.
Úgy gondolom, hogy a megvédés iránti vágy alapja az a félelemérzet, hogy te és az önmagadról alkotott kép semmissé lesz, és ezért mások ellen irányítod az erőd és megtagadod tőlük létüket.
Úgy gondolom, mi itt mindannyian büszkék vagyunk arra, akik vagyunk, büszkék vagyunk arra az országra, ahonnét származunk, a régiónkra és az örökségünkre. Többségünk nem feltételezi, hogy ez pusztán vérvonallal és szoros területi kötődéssel átadható, ehhez állampolgárságra, törvényre és a jogokra van szükség.
Mint ahogy mások is elmondták, a mai napon itt aláírt Alapjogi Charta, különösen ezzel a vitával összefüggésben egy rendkívül fontos jelkép.
Az erőszak, a gyűlöletbeszéd és a másság elleni fellépés legitimálását láthatjuk a szélsőséges pártok megválasztásában, melyek úgy gondolják, hogy egyetlen egy igazság létezik - az ő igazságuk.
Emlékszem arra az időre, sok évvel ezelőtt, amikor hírét vettük, hogy a Brit Nemzeti Párt egyetlen képviselőjét beválasztották az egyik londoni önkormányzatba. A faji indíttatású erőszak növekedett a körzetben.
("Bravó!” kiáltás)
Ez nem ok "Bravó!”-ra. Szégyenletes! Hogy lehet ilyet mondani, miközben egy olyan Házban ül, ahol demokratának vallják az emberek magukat?
A faji indíttatású erőszakot el kell ítélni. És amikor a szélsőséges eszméket vizsgáljuk, nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy még nem halt ki a szexizmus és a nőgyűlölet sem.
Az ilyen pártok megválasztása megnöveli a félelemszintet, ezért el kell azon gondolkodnunk, hogy miként reagáljunk erre. Amikor reagálunk, biztosnak kell lennünk, hogy az emberi jogok és a becsben tartott értékeink védelmében cselekszünk. Miközben egy szélsőséges eset megoldására törekszünk, óvakodnunk kell olyan törvények elfogadásától, ami az ő malmukra hajtaná a vizet vagy félelmet keltene más közösségekben.
A Ház figyelmébe ajánlom a közös indítványt és megköszönöm minden érintett képviselőtársam kemény munkáját.
Giusto Catania
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (IT) Tisztelt Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Szeretnék köszönetet mondani az állásfoglalás kidolgozásáért Frattini elnök úrnak, a velem együtt dolgozó képviselőtársaknak és a javaslattevőknek.
A rasszizmus és az idegengyűlölet formáinak megnyilvánulása növekedett az elmúlt évek során, amit a Rasszizmus és Idegengyűlölet Európai Megfigyelőközpont jelentései is alátámasztanak. Ez a növekedés szorosan összefügg azoknak a politikai erőknek erősödésével és elterjedésével, amelyek Európában abnormális módon tálalják a bevándorlással kapcsolatos problémákat, gyakran a faj és az identitás védelmét hangoztató jelszavakkal állnak elő és felkavarják az önfenntartás érzéseit az Európába érkezőkkel szemben, akiket terroristáknak vagy bűnözőknek állítanak be, sőt, akiket elfogadhatatlan antropológiai nevekkel és idegengyűlöletre utaló vagy rasszista jelszavakkal illetnek.
Növekszik azoknak a pártoknak és mozgalmaknak a száma, amelyekre az elmúlt évek során erős Európaellenesség, nemzeti beállítottság és a jelentős mértékű fajgyűlölet volt a jellemző. Politikai propagandájuk a társadalmi bizonytalanságra épül és a civilizációk közötti háborút próbálja erősíteni. Ez a propaganda meghatározó részét képezi a politikai és intézményi vitáknak és bizonyos esetekben, úgy tűnik, mintha a kormányoktól érkező üzenet vagy a kormányok tevékenységének lenne az eredménye.
Holnap fogunk szavazni a szélsőségességről szóló állásfoglalásról, amely megnevezés talán egy kissé homályos. Lenin azt mondta, hogy a szélsőségesség a kommunizmus gyermekbetegsége; más szavakkal is idézhetnénk Lenint, és azt mondhatnánk, hogy a szélsőségesség talán minden politikai, vallási, gazdasági és ideológiai program gyermekbetegsége. Weber úrnak igaza van: van baloldali szélsőségesség és jobboldali szélsőségesség, de nemcsak jobb- és baloldali szélsőségesség létezik, mert van neoliberális szélsőségesség, katolikus szélsőségesség, muzulmán szélsőségesség, ökológiai szélsőségesség és anarchista-lázadó szélsőségesség is.
Európában a problémát a jobboldali szélsőségesség fokozódása és a jobboldali szélsőségesség terjedéséhez vezető probléma jelenti. Európában a közelmúltban, neonáci és neofasiszta politikai erők és szervezetek alakultak, amelyek politikai vezérelvükké tették az európai integráció elleni harcot - láttuk őket Olaszországban, Franciaországban, Ausztriában, Hollandiában, Belgiumban, az Egyesült Királyságban, Németországban, Dániában és Svájcban; ezek az erők azt a válságot tükrözik, ami egy olyan értelmiségit mint Alfio Mastropaolo, ahhoz a megfogalmazáshoz vezetett, hogy az új jobboldal támadását, a demokrácia kergemarhakórjaként jellemezze.
Bizonyos politikai erők demokratikus legitimálása elősegítette, hogy az európai társadalomban elterjednek a veszélyes ideológiák, táplálva a reakciós kötődéseket. Egy veszélyes és bizonyos esetekben alulértékelt, gyakran lappangó és láthatatlan kór, ami etnocentrikus hajlamból táplálkozik, és amit egyes esetekben demokratikusnak és legitimnek tűnő cselekedetként tüntetnek fel. Ezért van szükség választásaink és politikai kezdeményezéseink megkérdőjelezésére.
Egyre nagyobb hangsúlyt kap egy közös európai kultúra és identitás megteremtésének és megerősítésének szükségessége. Hiszem, hogy egy európai identitást és kultúrát, a párbeszédre és a kultúrákkal kialakított kapcsolatra kell építeni azokon az elmúlt évek során támogatott lépéseken túl, amelyek megnyitották az utat egy európai gondolat és egy európai kultúra felemelkedése és terjesztése előtt.
Egy nagyszabású kulturális csatára van szükség, és ez jelenti az én végkövetkeztetésemet. Nem elég rendőrségi vagy közbiztonsági lépéseket tenni; nagyszabású kulturális erőfeszítésre van szükség és csak ebben az esetben tudjuk biztosítani, hogy 2008 valóban a kultúrák közötti párbeszéd európai éve legyen, mert Európát a kultúrák közötti alapelvekre kell építeni.
Ignasi Guardans Cambó
(ES) Tisztelt Elnök úr! Hálás lennék, ha mint az ülés elnöke, felhasználná elnöki jogkörét, hogy rendre utasítsa a képviselők egy csoportját, akik azt hiszik, hogy cirkuszban és nem egy parlamentben vannak és akik viccelődéseikkel és éljenzéseikkel tönkreteszik ennek a vitának a minőségét.
Elnök
Közeledünk az év végéhez és ilyenkor szokásos az étkezések sor a pohár fenekére nézni vagy legalábbis a szokásosnál kicsivel többet inni. Ebben a helyzetben a legjobb, amit tehetünk, ha sziesztát tartunk ahelyett, hogy megzavarnánk egy vitát, amelyben minden esetben tiszteletet kellene mutatnunk a beszélő iránt.
Megköszönöm a felhívását, de mint ahogy mondtam, annak, aki az étkezések során elfogyaszt néhány pohárral, ajánlatos inkább sziesztát tartani, ahelyett hogy udvariatlanságával és a parlamenti illemek semmibevételével vitáinkat megzavarja.
Derek Roland Clark
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Tisztelt Elnök úr! Megvetem a szélsőségességet, mint bárki más. Az angol emberek megvetik a szélsőségességet - évszázadok óta harcolunk ellene.
Ha küzdeni akarunk Európában a szélsőségesség fokozódása ellen, mielőtt sietve belevágnánk korlátozó jogszabályalkotásba, először vizsgáljuk meg annak okait, mivel a jogszabály csak további szélsőségességet szül. Vizsgáljuk meg az európai szélsőséges eszmék csúcspontját jelentő 30-as évek fasisztáit. Angliában törvényi védelem mellett került sor Sir Oswald Mosley menetelésére és az emberek elutasították az ilyen módon felszínre került sivár, gyűlöletes politikát. Európa-szerte akadályozták és rágalmazták a fasiszta vezéreket. Maga Hitler is börtönbe került - és a többiekhez hasonlóan, ő is hatalomra került.
Ma délelőtt, itt az ülésteremben a szélsőségesség fokozódását láttuk, az Alapjogi Charta aláírása során, amely a holnap aláírandó Európai Alkotmány része, és amelyről hét ország tett népszavazási ígéretet. Ketten igent mondtak, ketten nemet - de ezt nem vették figyelembe - miközben a többiek kivárnak. Az Egyesült Királyságban kormányunk írásos ígéretet tett, amit most nem tart be. Ennyit érnek az itt elhangzó, mások meghallgatására felszólító szavak!
Mert napjaink szélsőségeseit az EU jelenti, akik ennek a torz okmánynak a segítségével törekednek akaratuk érvényesítésére. Az eredeti és a jelenlegi szerződésekből vett számozott bekezdések, amelyek között azonban az egyes okmányokban nincs megfelelés, tudatosan oly módon került megírásra, hogy azt csak a legtapasztaltabb jogászok képesek elolvasni. Az aláírásra meg fogják változtatni a számozást, majd újra megváltoztatják azt, nehogy Európa népei véletlenül is megérthessék.
Ezt a pszeudo-demokratikus hamisítványt akarják az angol emberekre rákényszeríteni. Köszönjük, de nem kérünk belőle, az 1689-es alkotmánylevéllel (Bill of Rights) kiegészített, 1215-ös nagyszerű és csodálatos Magna Chartában már rögzítették jogainkat. Mit gondolnak kik maguk, hogy csak úgy felülírják ezeket a részünkre lefektetett és mindenki számára szabadon követhető demokratikus intézkedéseket?
A figyelmen kívül hagyott történelem megismétli önmagát. Évszázadok óta Önök nem vesznek tudomást a vezető szerepünkről és megfizettek érte! Ha most nem veszik figyelembe példánkat, akkor a kárhozat felé haladnak.
(Taps a képviselőcsoportjában)
Bruno Gollnisch
(FR) Tisztelt Elnök úr! Ez most már a sokadik jelentés, ami az úgynevezett szélsőségesség Európában tapasztalható fokozódásáról szól. A Tanács, a Bizottság és a politikai képviselőcsoportok mind előadták a szokásos semmitmondásukat, a retorika intellektuálisan szánalmas, politikailag szégyenteljes és erkölcsileg perverz.
Intellektuálisan szánalmas, mert minden új eszmét ami valaha is létezett - a vallásban, beleértve a kereszténységet, amit Önök közül egyesek elég bátrak ahhoz, hogy a magukénak valljanak; a politikában, legyen az liberalizmus vagy szocializmus; a tudományban, beleértve olyan felfogásokat, amelyeket ma már készpénznek vesznek, mint például, hogy a föld kerek és a nap körül forog - szélsőségesnek, eretneknek, felforgatónak és elfogadhatatlannak tartottak. Nem lehet pusztán demoralizálással hiteltelenné tenni egy véleményt: el kell magyarázni, hogy mi az, ami tévessé teszi.
A politikai szégyen kizárólag az Önök munkájának eredménye - Önök, a hatalmon lévő emberek, ahelyett, hogy problémákat oldanák meg, kizárólag az ellenzék leküzdésével törődnek. Nem tesznek mást, mint kihangsúlyozzák politikai alkalmatlanságukat a bevándorlás problémájának megoldásában - amely egy olyan támadás, amelyhez tudatosan vagy gyávaságból, Önök is hozzájárultak. Itt most azt ismerik el, hogy megbuktak - gazdasági vonalon, kulturális vonalon, és erkölcsi és oktatási vonalon is - és ahelyett, hogy a katasztrofális politikájukon változatnának, Önök kizárólag azzal foglalkoznak, hogy megszabaduljanak azoktól, akik tiltakoznak vagy kritizálják Önöket.
Erkölcsi szempontból azonban az Önök hozzáállása a lehető legvisszataszítóbb. Önök tévesen tesznek egyenlőséget az erőszak és terrorizmus és az európai emberek identitásuk lerombolása elleni legitim reagálása között. Milyen álszentek is Önök! El akarják hallgattatni ezeket az embereket és meg akarják őket fosztani politikai képviseletüktől: Önök a demokrácia farizeusai! Önök azok, akiket a Biblia "álszenteskedő”-nek nevez; más szavakkal az Önök őszintesége nem több, mint látszat. Önök az emberi jogokról, a véleménynyilvánítás szabadságáról, Európai értékeiről és toleranciáról beszélnek, de a fehér felszín alatt minden rothadt. Önök, bárkitől, aki másképp gondolkodik, megtagadnák azokat a jogokat, amelyekről szónokolnak. Ha nem lenne ilyen groteszk, akkor mindez gyűlöletes lenne. A holnap nemzedéke úgy fog Önök felett ítélkezni, mint ahogy a barbárok ítélkeztek Róma felett. Remélem, hogy legalább a barbároktól azt kapják majd, amit megérdemelnek!
Roberta Alma Anastase
(RO) Hölgyeim és uraim! A mai napi vita témája sorsdöntő jelentőségű az Európai Unió jövője, valamint állampolgáraink és értékeink biztonsága szempontjából.
Az utóbbi évek során a szélsőségesség egyre gyakoribb jelenséggé vált az európai országok közéletében, egy olyan jelenség, ami sok vészcsengőt megszólaltatott és több kérdést is felvetett az ellene folytatott küzdelemmel kapcsolatban. Annak ellenére, hogy a jelenség elterjedéséhez különböző eredetű okok is hozzájárultak, én a szélsőségesség témájában kialakult vitának egy alapvető fontosságú szempontját, nevezetesen a bevándorlást kívánom kihangsúlyozni.
A szélsőséges csoportok a bevándorlást, az Európai országokban létező legfőbb gonosszal azonosítják, mert ez egy olyan téma, amit a nem kívánt társadalmi változások magyarázataként használhatnak fel. Azonban a bevándorlás, ahogy mindannyian jól tudjuk, létfontosságú tényező az európai országok gazdaságában és kedvező hatással van a gazdasági növekedésre. A bevándorlóknak a befogadó országokba történő rossz beilleszkedéséből eredő nem kívánt hatásokat, az Európai Uniót specifikusan jellemző módszerekkel kell megoldani. Ellenkező esetben fennáll annak a veszélye, hogy megváltoznak az európai felépítmény igaz alapértékei.
Ezért nem fogadhatjuk el, hogy a szélsőséges pártok megváltoztassák a hagyományos pártok menetrendjét.
Ha ezzel a stratégiával próbáljuk meg csökkenteni az ilyen csoportok jelentette kockázatokat és veszélyeket és így kíséreljük meg elérni, hogy minél kevesebb szavazatot kapjanak polgárainktól, akkor nem teszünk mást, mint hogy legitimációt kínálunk fel eszméik és módszereik számára. Nem engedhetjük meg, hogy a tagállamokban törvényként alkalmazzanak és támogassanak olyan üzeneteket, amelyekre a szélsőségesség jellemző. Egy ilyen lépés a multikulturális és soknemzetiségű Európa vízióját rombolja le.
A romakérdés és a szélsőséges megnyilvánulások által előidézett válság Olaszországban nem jelenthet veszélyes precedenst az áruk, szolgáltatások, tőke és személyi szabadságra vonatkozó uniós alapelvekre. Meg kell polgárainknak magyaráznunk, hogy egy ilyen hozzáállás veszélyes lenne mind a társadalmukra, mind az Európai Unió egészére nézve.
Ebben a vonatkozásban, a Romániában lezajlott európai parlamenti választások eredménye példaként szolgálhat. Egyetlen szélsőséges párt sem érte el azt a szükséges szavazatküszöböt, amellyel képviselői bekerülhettek volna az Európai Parlamentbe.
Bárbara Dührkop Dührkop
(ES) Tisztelt Elnök úr! Szeretnék néhány másodpercet az előírt időmből azokra szánni, akik a hátsó székekben ülnek, ott jobbra; így szól egy hagyományos kasztíliai mondás: "A palabras necias, oídos sordos - sületlenségek süket fülekre találnak”. A beszédemet most már angolul fogom folytatni.
Több mint fél évszázaddal a mai nap előtt, amikor az Európai Unió Alapjogi Chartáját nagy büszkeséggel aláírtuk, Európa segédkezet nyújtott az idegengyűlölet és rasszizmus jegyében elkövetett legszörnyűbb bűntény, a holokauszt elkövetéséhez.
Több millió embert gyilkoltak meg vallásuk, etnikai származásuk és politikai meggyőződésük miatt. Ezért fontosabb, mint valaha, hogy miközben jelenünket éljük és felkészülünk a jövőre, ne feledkezzünk meg a történelemről.
Elővigyázatosnak és ébernek kell lennünk; óvakodj a kígyó tojásaitól, ahogy Ingmar Bergman megtanította velünk. Ahogy Frattini biztos úr a mai napon megerősítette, tagállamainkban a rasszista indíttatású és az idegengyűlöletből táplálkozó erőszakos cselekedetek újraszületését látjuk.
Számomra azonban nagyobb aggodalmat jelent az ifjúság egyre nagyobb arányú érintettsége. Ezért alapvető, hogy megtanulják, hogy mit jelent az állampolgárság és hogy tisztában legyenek a rasszizmus lényegével.
Egyre több, ideológiáját és politikai gyakorlatát intoleranciára és kirekesztésre építő szélsőjobboldali pártot szavaznak be a nemzeti palamentekbe. Oda, ahol kiváló terepre lelnek a gyűlölet politikai üzenetének hirdetéséhez. Ezzel is tisztában kell lennünk, és ez ellen is fel kell lépnünk.
A szabadság, a demokrácia és az alapvető jogaink alapelveit a legközvetlenebb módon a rasszizmus és az idegengyűlölet sérti. Ezért az európai intézményeknek és nekünk parlament képviselőinek, kötelességünk újból megerősíteni az alapvető szabadságok támogatása iránti eltökéltségünket és kötelességünk elítélni és a törvény eszközeivel harcolni a rasszizmus és az idegengyűlölet minden megnyilvánulása ellen.
Soha nem volt még ennyire szükség a rasszizmus és az idegengyűlölet elleni küzdelemben a zéró toleranciára. Minden eddiginél támadóbban kell fellépnünk értékeink védelme érdekében, az Európai Unió és tagállamai rendelkezésre álló eszközök igénybevételével és megerősítésével.
Egyetlen állampolgár sem szenvedhet a származása, vallása, neme, szociális helyzete, nyelve, nemzetisége vagy szexuális beállítottsága miatti üldöztetéstől. Minden demokrata számára erkölcsi kihívást jelent a rasszizmus és az idegengyűlölet kiirtása, a békés élethez való jog biztosítása és minden egyes demokrata kötelessége a polgári jogok védelme.
Viktória Mohácsi
(HU) Köszönöm szépen, tisztelt Elnök úr! Tisztelt Biztos úr! Kedves képviselőtársaim! A tegnapi nap folyamán közel két órán át tárgyaltunk a szélsőségesség fokozódása elleni küzdelemről, az állásfoglalás végleges szövegéről, ami a liberálisok kezdeményezésén alapul, de természetesen mindvégig figyelembe vettük valamennyi frakció ötletét, kérését. Optimista vagyok, bízom abban, hogy lesz közös állásfoglalás ebben a fájóan fontos témában.
Személy szerint nagyon sajnálom, hogy 2007-ben, az Esélyegyenlőség évében még mindig XX. századi bukott diktatúrák időről-időre előbúvó árnyaival vagyunk kénytelenek hadakozni. Tudjuk, hogy nincs tagállam, amely kivételt jelentene ez alól. Hogy csak párat említsek: Szlovákiában Pospolitos, Csehországban Fiatal Nacionalisták, Romániában Új Jobb, Németországban Német Nemzeti Demokrata Párt, Olaszországban Nemzeti Szövetség néven, de nagyjából ugyanazzal az extrémizmussal találkozunk.
Saját hazámról is szólva: számomra elfogadhatatlan, hogy szélsőséges pártoktól, szerveződésektől, mint a Jobbik vagy a Magyar Gárda, olyan nyilatkozatok látnak napvilágot, naponta, amelyben a fogalmilag abszurd cigány bűnözést genetikai okokkal magyarázzák, amelyben a romák társadalmi integrációja helyett szegregációt, gettót követelnek úgy, hogy közben fekete egyenruhába bújva masíroznak Tatárszentgyörgyön, és pénteken Kerepesen. Ennek kapcsán ismételten fel kell hívjam a kedves képviselőtársaim figyelmét arra, hogy az Európában található megannyi cigánytelep mind a mai napig céltáblaként szolgál szélsőséges erők számára.
És egy friss hír a felszólalásom végére. A magyar ombudsmanok, a köztársasági elnök és a magyar kormány hivatalosan elítélte a Magyar Gárda és a Jobbik szerveződéseket. Kérünk valamennyi felelős európai kormányt, hogy tegye meg ezt, ugyanezt saját szélsőségeseivel szemben. Ehhez mindenképpen kell, hogy minél több képviselőtársam igennel szavazzon a szélsőségesség fokozódása elleni küzdelemről szóló parlamenti állásfoglalásra holnap. Köszönöm.
Eoin Ryan
Tisztelt Elnök úr! Ma szemtanúi voltunk az Alapjogi Charta kihirdetésének, most pedig a szélsőségesség fokozódását vitatjuk meg. Meglátásom szerint világos kapcsolat áll fenn a kettő között. Az Európai Unió Alapjogi Ügynöksége egészen a közelmúltig, a Rasszizmus és Idegengyűlölet Európai Megfigyelőközpont néven volt ismert. Nem tudunk küzdeni az Európában ma erőteljesen jelentkező rasszizmus és idegengyűlölet ellen anélkül, hogy ne vizsgálnánk meg a kérdéseket. A szélsőségesség, szélsőségességet szül, és ha nem kezeljük, és nem szüntetjük meg gyorsan a probléma gyökereit, fennáll annak a veszélye, hogy egy ördögi körben találjuk magunkat.
Hallgattam korábban Gollnisch urat, aki a Ház képviselőit és másokat barbárnak nevezett. Egyetlen hiteles ötlettel vagy pozitív gondolattal sem állt elő arra vonatkozóan, hogy hogyan lehet a problémát Európában leküzdeni, csak a szokásos gyalázkodást hallhattuk tőle. Ő és vezére, Le Pen úr, Írországba akar jönni a Szerződéssel kapcsolatban. Egy dolgot biztosan el tudok Önöknek mondani, köszönöm szépen, de országomban sohasem fogják megtűrni ezeket a szélsőséges nézeteket. Kérem Önöket, jöjjenek el hozzánk, és biztosak lehetünk abban, hogy amint meghallják az Önök sajátos nézeteit és elképzeléseit az Önök által elképzelt kontinentális Európáról, megszavazzák a szerződést. Bebizonyosodott, hogy az a magatartás, ami fogékonnyá tette a munkásokat...
(Gollnisch úr megszakítja)
Tudjuk Gollnisch úr, hogy mit képvisel és már olyan sokszor hallottuk Önt és az Ön vezérét.
Bebizonyosodott, hogy az a magatartás, ami fogékonnyá tette a munkásokat a jobboldali populizmus iránt, magában foglalja a bevándorlókkal szembeni előítéletet, a nacionalizmust, a tekintélyelvűséget, a szociális dominanciát és a politikai gyengeséget; ezek közül a legfontosabb tényező a bevándorlókkal szembeni előítélet. Azokban az országokban azonban, ahol működnek a megfelelő jelentéstételi eszközök, a diszkrimináció leggyakoribb okaként a területi kérdést jelölik meg. Jelentős lépést fogunk tenni a szélsőségesség elleni küzdelemben, ha foglalkozunk az ilyen előítélet és megkülönböztetés felszámolásának kérdésével.
Ennek értelmében felszólítok minden képviselőt, hogy támogasson minden vitát és véleménycserét, amely a szociális egyenlőtlenség, a származás, a faj, a vallás a szociális és gazdasági változások helyi, nemzeti és európai szintű kihatásának kérdésével foglalkozik és ne használjon olyan érzelmi indíttatású szavakat, amivel másokat barbároknak nevez. Ennek megfelelően üdvözlöm, hogy a kultúrák közötti párbeszéd európai évére készülő munka részeként az Európai Parlament felkérte Benedek pápát, az Afrikai Unió elnökét, a Dalai Lámát, az Egyesült Nemzetek főtitkárát, az Egyesült Királyság főrabbiját és a damaszkuszi főmuftit, hogy 2008 folyamán intézzen beszédet az Európai Parlamenthez. Üdvözlöm az ilyen kezdeményezéseket.
(Az elnök megszakítja a felszólalót)
Koenraad Dillen
(NL) Tisztelt Elnök úr! Minden Ön iránti tiszteletem mellett szeretném hallani Öntől, hogy miért ad több plusz időt az Ön politikai csoportjához tartozó képviselőknek és az Önnel, szemmel láthatóan azonos gondolkodást képviselő embereknek és miért szakítja meg őket ritkábban, mint azokat, akikkel Ön egyértelműen nem ért egyet és akiket tíz másodperc után megszakít. Ön kettős mércét alkalmaz ebben az esetben és ez elfogadhatatlan.
Elnök
Először is Dillen úr, úgy tűnik számomra, hogy az elnök a vitát a saját kritériumai szerint vezeti és nem azoknak a kritériuma szerint - akárkik is legyenek azok - , akik a 777. székben ülnek.
Nincs mit megmagyaráznom Önnek. Minden felszólaló - beleértve azokat is, akik egymással beszéltek - több időt kapott, mint ami megillette őket.
Mindenesetre szeretném megkérni a képviselőket, hogy felszólalásaikat az elnöknek és a Háznak címezzék, és ne képviselőtársaikat illessék megjegyzésekkel, hogy elkerülhessük a rendzavaró bekiabálásokat és félbeszakításokat.
Eva-Britt Svensson
(SV) Tisztelt Elnök úr! Mindannyian tapasztaltuk a szélsőségesség EU-ban tapasztalható fokozódását. Úgy gondolom, meg kellene magunktól kérdeznünk, hogy miért van ez. Miért tapasztalható az idegengyűlölet és más szélsőséges vélemény fokozódása? Meggyőződésem, hogy a kirekesztés és a társadalmi részvétel teljes hiánya az idegengyűlölet és a szélsőségesség táptalaját jelenti. Egy civilizált társadalomban az emberek közötti egyenlőség alapelvnek tekintendő, ezért mindannyiunknak támogatnunk kell az idegengyűlöletet szító erők elleni küzdelmet, amely erők más etnikai hátterű, szexuális vagy nemi beállítottságú vagy mozgáskorlátozott személyeket részesítenek hátrányos megkülönböztetésben.
Ezek a csoportok erőszakot alkalmaznak és fenyegetésekkel élnek. Hazámban még olyan emberek meggyilkolásának is szemtanúi voltunk, akik az emberi jogok védelmezői voltak. Látjuk, hogy más etnikai háttérrel rendelkező fiatalokat gyilkolnak meg, kizárólag a hátterük miatt. Nem engedhetjük, hogy ezek a dolgok újra megtörténjenek.
Mi, akik az emberek közötti egyenlőség megvalósítására törekszünk, nem engedhetjük, hogy elnémítsanak bennünket. De tudjuk, hogy ez még nem elég. Az idegengyűlöletet szító és a szélsőséges csoportok arra használják fel a gazdaságilag és társadalmilag kirekesztett fiatalokat, hogy még több félelmet, nyugtalanságot és más csoportokkal szembeni gyűlöletet keltsenek. A szélsőségesség elleni küzdelmet ezért össze kell kötni a szolidaritáson alapuló igazságos társadalom felépítésével.
Bernard Wojciechowski
Tisztelt Elnök úr! Az előttünk lévő indítvány a tudatlanság és az álszentség egy újabb példája. Többek között azt olvashatjuk benne, hogy egyes politikai pártok és mozgalmak, amelyek több országban is hatalmon, illetve helyi, nemzeti vagy európai szinten képviselettel rendelkeznek, a faji, etnikai származáson vagy nemzetiségen alapuló türelmetlenséget és erőszakot állítják tudatosan programjuk középpontjába.
Azt is olvassuk, hogy ez a Parlament határozottan elítél minden faji indíttatású vagy gyűlöleten alapuló támadást és felszólít minden hatóságot, hogy tegyen meg minden tőle telhetőt a felelősök megbüntetéséért.
Abban az ülésteremben, ahol ilyen állásfoglalásokat fogadunk el, az egyik képviselőtársunk a hazug propaganda sértő és támadó nyelvezetét használta - pont azt, amit a szélsőségesek használnak, pontosan azt, ami gyalázatra épül, és ami gyűlölettől vezérelt támadásnak minősül. Burkoltan arra utalt, hogy megismételhetném Dachau-t. Nos, hadd világosítsam fel: egy, Dachau német haláltábor volt, kettő, Dachau Németországban van, és én nem vagyok német. Egy négynapos lengyelországi látogatást követően még azt is állította, hogy jobban ismeri nálam a hazámat, és én nem vagyok Lengyelország része - de úgy tűnik, hogy Dachau igen.
Túl gyakran idézik ezt a fajta gyűlöletbeszédet, túl gyakran jelenik meg és túl sok politikus használja. Ugyanazok a politikusok akarnak minket kioktatni a demokráciáról, akik maguk közben kevés tiszteletet éreznek iránta és a törvény szerinti egyenlő bánásmód iránt. Úgy tűnik, hogy napjaink Európájában - mint ahogy George Orwell évekkel ezelőtt megírta - egyes disznók egyenlőbbek a többinél. Egyesek a mentesség mögé bújhatnak, sőt egyesek még az igazságszolgáltatást, sőt az európai elfogatóparancsot is elkerülhetik. Valamilyen okból kifolyólag a kommunista bűnözőkkel jobban bánnak, mint a hétköznapi állampolgárokkal és miközben mi itt a szélsőséges csoportok ellen beszélünk, egyes német politikusok nyíltan támogatnak történelmi revizionista politikai mozgalmakat. Tisztelt képviselőtársaim! Állásfoglalásaink Európája nagyon különbözik valóságunk Európájától.
Jana Bobošíková
(CS) Hölgyeim és uraim! Megint azzal vigasztaljuk magunkat, hogy a szélsőségesség fokozódása a romló gazdasági helyzetet és a munkanélküliséget tükrözi. Attól tartok, ez az értékelés többé már nem érvényes. Több uniós tagországban gazdaság növekedése tapasztalható, a munkanélküliség csökken, de a szélsőségesség nem szorul vissza. Épp ellenkezőleg, a faji indíttatású bűntettek száma nő, nacionalista világképre épülő nemzeti gárdákat hoznak létre; SS veteránok menetelnek egyes uniós tagállamokban; és olyan politikusokat dicsőítenek, akik a zsidókat és romákat a társadalom "fekélyének” nevezik. A politikába és a hadseregbe beszivárogtak a neonácik és a rasszisták. Hazámnak, a Cseh Köztársaságnak a miniszterelnöke magáévá tette a neonáci retorikát. Végül, de nem utolsósorban az EU a szegényebb népek migrációs célpontjává vált és senki sem tudja, hogyan kell ezt a tényt kezelni és ez is közrejátszik ebben.
Hölgyeim és uraim, sem állásfoglalás, sem szavak nem tehetik semmissé azt a horogkeresztet, amit a közelmúltban egy 17 éves lány csípőjébe véstek Mittweidaban, Németországban. Fényes nappal, tudomást sem véve a közönyös nézelődőkről, a német Szászországban neonácik azért vésték ezt a testébe, mert kiállt egy orosz kislány mellett. Szilárdan hiszem, hogy a szélsőségességet csak a polgárok minden napi cselekedeteivel, a politikai elit nyilvánosan hangoztatott ellenkezésével, a történelem, elsősorban 20. század történelmének nyílt és átfogó értelmezésével lehet megakadályozni. De mindenekelőtt arra van szükség, hogy a rendőrség és a bíróságok ne hunyjanak szemet a rasszisták, idegengyűlölők és neonácik felett, azonnal lépniük kell az ilyen viselkedés megbüntetése érdekében.
Péter Olajos
(HU) Köszönöm, Elnök úr! Mint a 93-as számú írásbeli nyilatkozat egyik szerzője szólok most. A nyilatkozat, amelyet Tabajdi, Szent-Iványi, Vigenin és Amezaga képviselőtársaimmal közösen nyújtottunk be, az Unió területén működő szélsőséges félkatonai csoportok működését ítéli el, amely a szélsőségesség egyik legnyilvánvalóbb formája.
Tapasztalatom, hogy bár sokan éreznek morális és politikai kötelezettséget e szélsőséges eszmék térnyerésének megállítására, ám amint arra kerül sor, hogy azt írásos nyilatkozatban vagy más formában konkrétan elítéljék, sokan megtorpannak. Ennek több oka is van. Az egyik például, hogy mikor nevesíteni próbáljuk ezeket az eszméket, akkor a lista soha nem teljes és sohasem pontos. Ez sokakat elriaszt a támogatástól. Pedig egy dolgot tudnunk kell, a lista soha nem lesz teljes, a fogalmak és a meghatározások soha nem lesznek pontosak. Éppen ezért inkább a szélsőségesség, eszmék közös gyökerét kell megfogni.
A mai nap itt a házban ünnepélyes, de nem zavartalan körülmények között aláírásra került az Alapvető Jogok Chartája. Ez a charta 50 paragrafusba foglalja össze mindazokat az értékeket és jogokat, amelyeket mi az Unióban tisztelünk, és megvédeni akarunk. Ez a charta a diszkriminációellenesség chartája, a szólás, a vallás és a gyülekezés szabadságáé, az egyenlőségé, a személyek és az adatok, valamint a fiatalok és az öregek védelméé. Ebben nem lehet kedvünkre mazsolázgatni, egyeseket mások elé helyezni, rövid távú belpolitikai céljaink érdekében felhasználni. Mindegyiket egyaránt tisztelni és védeni kell, mert ezek az emberi méltóságot biztosítják, amelyre mi, parlamenti képviselők felesküdtünk. Az itt megfogalmazott eszmék és jogok összessége az, amelyekkel szembehelyezkedőket szélsőségesnek nevezzük, függetlenül attól, hogy az illető milyen korú, nemű, vallású vagy milyen nemzet szülöttje. Ennek jegyében kérném a képviselőket, hogy támogassák a 93-as írásbeli nyilatkozatot. Köszönöm.
Martine Roure
(FR) Tisztelt Elnök úr! Európában, a rasszista indíttatású tevékenységek és bűncselekedetek számának növekedése tapasztalható. A romák, a bevándorlók és mindenki aki "más”, többféle hátrányos megkülönböztetésnek van kitéve a foglalkoztatottság, az oktatás és a lakhatás terén.
Nem tudjuk elég sokszor ismételni, hogy amit mi akarunk az egy olyan Európai Unió, amely a tolerancia és az alapjogok védelmének emberi jogain alapul. Ezért nagyon nagy szükség van a rasszizmus és az idegengyűlölet egyes formái és megnyilvánulásai elleni, büntetőjogi eszközökkel történő küzdelemről szóló kerethatározatra - amit ez a Ház november 29-én, jelentős többséggel elfogadott. Lehetővé teszi számunkra, hogy Európa-szerte ugyanazokkal az intézkedésekkel lépjünk fel a rasszista eszmék és a gyűlöletbeszéd ellen.
A szélsőséges pártok kihasználják az emberek másokkal és a külföldiekkel szembeni félelmeit, hogy egyszerű válaszokat kínálhassanak a globalizációra. De azok, akik csodaszerként éltetik a nacionalista preferenciák fenntartását, azok felelőtlenek. A globalizáció kihívására adott igazi válasz, az emberek előtt álló kihívások összességének megragadásában rejlik. Nem szabad félnünk attól, hogy hangosan és érthetően kijelentsük, hogy azzal, ha válaszként magunkba fordulunk, azzal a katasztrófába rohanunk.
Vălean, Adina-Ioana
Tisztelt Elnök úr! A szélsőséges, nemzeti és populista mozgalmaknak ma Európában tapasztalható állandó fokozódása veszélyezteti demokratikus rendszerünket.
Egy ideális világban, a demokrácia az emberek kormánya, amit az emberek hoznak létre az emberekért. Megfelelő ellenőrzés és egyensúly mellett a demokrácia valójában még mindig a "legkevésbé rossz” politikai rendszer. Azonban a demokráciának az az ellentmondásossága, hogy magában hordozza saját halálának lehetőségét, lehetővé teszi a populista és szélsőséges véleménynyilvánítást, amely magát a demokratikus rendszert zilálja szét.
Sok európai országban létezik olyan párt, amely populista és demagóg szólamaival vívta ki helyét a politikai élet középpontjában. Az európai történelem megmutatta, hogy a demokratikus köntösbe öltözött populista és demagóg beszédet alkalmazó szélsőséges pártok gyakran hogyan vezették diktatúrába a demokráciát.
A türelmetlenség elleni leghatékonyabb harc leginkább határozott kiállással, a demokratikus értékek és intézmények védelmével, az egyéni jogok, igazság, egyenlő lehetőségek és különbözőségek védelmével, bármilyen gyűlöletre, szegregációra vagy megkülönböztetésre uszító beszéd megtorlásával vívható meg.
Ahogy Robert Kennedy mondta: "nem az a veszélyes a szélsőségesekben, hogy szélsőségesek, hanem az, hogy nem toleránsak. A gonosz nem abban rejlik, amit az ügyükről, hanem amit az ellenfeleikről mondanak.”
Egészséges demokráciáknak aktív állampolgárokra van szüksége. A demokrácia csak akkor képes működni, ha állampolgárai tudatosak és gyakorolják polgári jogaikat és kötelességüket. Biztosítanunk kell, hogy oktatási rendszerünk egy aktív, kritikus és elkötelezett állampolgárság kialakulását segítse elő. Egy globális világban feltétlenül olyan polgárságra van szükségünk, amely dicsőíti a sokszínűséget és előmozdítja a megértést és a toleranciát.
Wojciech Roszkowski
(PL) Tisztelt Elnök úr! Én nem tudom, hogy fokozódnak-e vagy sem a politikai szélsőségességek. De azt tudom, hogy ellenezni és el kell ítélni azokat, mind ideológiájuk, mind pedig módszereik miatt. Azonban az Alapjogi Charta, amit a mai napon olyan nagy ünnepléssel üdvözöltünk, nem jelent választ a problémára, sőt maga is újabb problémákhoz vezethet.
A Charta 21. cikke megtilt minden politikai vagy bármilyen más vélemény - megismétlem, bármilyen más vélemény - alapján létrejött hátrányos megkülönböztetést, amelybe tehát beletartoznak a szélsőséges vélemények is, mint amilyent a közelmúltban, az NDP vezetője a német köztelevízióban fejtett ki, aki a Lengyelországgal közös határok megváltoztatását követelte.
Az üres frázisok jellemzően azokra ütnek vissza, akik kitalálják azokat. Ezért azt kérdezem az Alapjogi Charta támogatóitól, hogyan akarnak a politikai szélsőségesség ellen küzdeni, ha egyben védelmezik is azt.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Tisztelt Elnök úr! Hiányosság lenne részemről, ha a legelején nem fejezném ki aggodalmamat azzal kapcsolatban, hogy a "szélsőségesség” kifejezés általánossá válik, mielőtt megadnánk meghatározását vagy hogy kifejezetten elítélnénk a szélsőséges cselekedeteket, más szóval az erőszak jogellenes használatának minden szélsőséges formáját. Hiba lenne továbbá, ha nem tennénk említést azokról a kísérletekről, amelyek a polgárokat kívánják "ráébreszteni” a radikalizmus veszélyeire, és amelyek rugalmas kategóriákat kívánnak a potenciális bűnözőkre egyidejűleg kialakítani.
Szeretném Önt emlékeztetni, hogy a modernkori történelem azon korszakaiban erősödött meg az ideológiai demagógia, a rasszizmus és az idegengyűlölet, amikor a biztonság, a rendőrség és a szigorú ellenőrzés nevében gátolták a szabadságokat és a jogokat, amikor teret engedtek a sztereotípiákra épülő zaklatásnak, és akkor követtek el elmondhatatlan bűntetteket. ma hasonló hibák politikai pártok és szakszervezetek betiltásához vezethetnek, ami valódi csapást jelent a demokráciára, a jogállamiságra és a polgári jogokra. Ezért kell biztosítanunk, hogy a demokrácia ne a büntető intézkedések elfogadásának elködösítését szolgálja; ugyanakkor minden erőfeszítésünket az erőszakos, szélsőséges cselekedetek valódi kiváltó okainak visszaszorítására kell összpontosítanunk, amelyek porig alázzák az emberi méltóságot, mivel a meghatározás értelmében túllépik a véleménynyilvánítás szabadságának határait.
Kötelességünk, hogy felvegyük a harcot a szegénység, a munkanélküliség, a nélkülözés, a munkavállalók kizsákmányolása, a társadalmi marginalizálódás ellen és biztosítsuk, hogy a jövő nemzedékei, hála a megfelelő tanításnak és oktatásnak, távol maradjanak az erőszakosan nacionalista és fasiszta szervezetektől, amelyek mint a véleménynyilvánítás egy kifejezési módja, szélsőséges cselekedetetek támogatnak.
Irena Belohorská
(SK) Köszönöm, Elnök úr, hölgyeim és uraim. Véleményem szerint szerint alapvető jelentősége van a szélsőségesség elleni küzdelemről szóló közös állásfoglalás elfogadásának, ami a közelmúltban egyre nyilvánvalóbbá vált. Van egy fajta jelképes értéke annak a ténynek, hogy erre a vitára egy olyan napon kerül sor, amikor az Európai Parlament, a Bizottság és az Európai Tanács elnökei is aláírásukkal erősítették meg az EU-nak az Alapjogi Chartával szembeni jogi kötelezettségvállalását.
Nem engedhetjük meg, hogy egyes emberek vagy szélsőséges szervezetek állampolgárokat támadjanak meg, akiknek jogait garantálni kell egy civilizált társadalomban. Európa történelme megmutatta hogy a szélsőségességnek, a militáns nacionalizmusnak és az ideológiai radikalizmusnak milyen formái létezhetnek. A mi kötelességünk, hogy folyamatosan figyelemmel kísérjük, hogy megjelenik-e Európa területén bármilyen olyan tevékenység, amely ezekhez a csoportokhoz vagy egyénekhez köthető, valamint hogy nyomatékosan fellépjünk ezek ellen a tevékenységek ellen.
Sajnálattal kell azonban megjegyeznem, hogy a szélsőségesség fokozódása elsősorban Európa fiatalságának körében tapasztalható.ez a politikusok részéről jelentkező hiányosságokra utal. Fontos észben tartani, hogy sok politikus, a pozitív és szakmai tőke teljes hiánya miatt saját politikai hátterét a nyilvánosság legkevésbé tapasztalt és tájékozott részeinek hergelésével kívánja megerősíteni. Ezért amíg még van rá idő, szigorúbb jogalkotásra és nyomatékosabb intézkedésekre van szükség és ennek felelősségét nekünk mind vállalnunk kell.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Tisztelt Elnök úr! Tisztelt Biztos úr! A vita jelenlegi szakaszában szinte minden elhangzott, amit a témáról el lehet mondani. Azonban utalni szeretnék arra a figyelmeztetésre, amit a biztos úr a szélsőségesség gyökereinek végiggondolásának szükségességéről mondott.
Számomra a szélsőségesség problémáját nem az erőszakos cselekedetet végrehajtó különböző csoportok létezése jelenti. Ez problémát jelent ugyan, de ezt jogi úton kell kezelni és az egyes emberek ellen vádat kell emelni stb. Akkor merül fel probléma, ha az erőszak és a mögötte meghúzódó szándékok többször megismétlődnek és fennáll annak lehetősége, hogy a népesség széles köreit vagy a népesség bizonyos köreit érintik. Társadalmi és politikai szempontból a probléma akkor jelentkezik, amikor az erőszak aggodalomra ad okot. Ami a megelőzését illeti, szerintem három alapvető fontosságú tényező létezik.
Először, a biztos úr említette a történelem ismeretét - én magam is fontosnak tartom, hogy ismerjük a tragédiákat, a sikereket és végső soron önmagunkat mint embereket. Azonban úgy gondolom, hogy óvakodnunk kell attól, hogy a történelmet fegyverként használjuk másokkal szemben rövid távú politikai haszon reményében - mint ami éppen most történik néhány országban, azt kell mondanom, hogy saját hazámat, Spanyolországot is beleértve.
Másodszor, úgy gondolom két olyan jelentős terület van, amivel nem a súlyának megfelelő mértékben foglalkozunk.
Az első, az oktatás. Elveszítettük és most is elveszítjük vagy legalábbis elherdáljuk értékeinket, mint például a munkát, a fegyelmet, az önellátást, mindazokat az értékeket, amelyek a felnőttkor elérésekor jó polgárt farag ezekből az emberekből.
Végezetül, az Európai Unióval összefüggésben, fontos dolog, hogy ne tegyük tönkre azt a környezetet, amelynek keretei között mi európaiak, képesek vagyunk együtt szembeszállni a globalizáció hatására létrejött hálózatokkal. Az, amink most van és az, amink korábban, a 20. század európai történelme során volt, az nem más, mint egy nagyfokú bizonytalanság, egy bizonyos elszántság, egyfajta céltalanság és most reményt, előremutató lelkierőt és erős vezetést kell adnunk, hogy mindenki érezze, hogy az Európai Unió része.
Józef Pinior
(PL) Tisztelt Elnök úr! Az európai kontinens és az Európai Unió országai ma egy olyan területet jelentenek, amelyben megtalálható az idegengyűlölet, a szélsőséges nacionalizmus, az antiszemitizmus, a rasszizmus és az iszlámellenesség. Ami ma Európában hiányzik, az a második világháború utáni időszakra vonatkozó liberáldemokrata konszenzus. Az európai politikusokból hiányzik a problémák megoldásának igazi politikai akarata.
Az európai oktatás, média, egyházak, sport tevékenységek és mindenekelőtt a politikusok közös feladata, hogy foglalkozzanak a rasszizmus, iszlámellenesség és antiszemitizmus kitöréseivel. Gyakran védtelennek érezzük magunkat a politikai tevékenység ilyen szélsőséges formáival szemben. Ami még ennél is rosszabb, sok politikus és politikai párt saját céljaira használja fel a szélsőséges vagy populista mozgalmakat.
Az Európai Parlamentben nem politikai pontszerzésre akarom felhasználni ezt a vitát, de számos hasonló példát tudnék említeni. Most az számít, hogy uniós szinten valósuljon meg egy közös politika - mindenekelőtt az oktatás, de a sport, a kultúra és a politika területén - a szélsőségesség elleni küzdelem jegyében.
Sarah Ludford
Tisztelt Elnök úr! Nyolc évvel ezelőtt Jörg Haider bevándorlógyűlölő pártja koalíciós kormányra került Ausztriában. Az uniós kormányoknak fogalmuk sem volt, hogy mit tegyenek. A zűrzavar eredményeként beiktatták az Európai Unióról szóló szerződés 7. cikkét. Sohasem alkalmazták, de világos, hogy a tagállamoknak kulturális problémát jelent egymás kritizálása. A tagállamok közötti számonkérés során, azonban a puszta szakmai vizsgálódásnál proaktívabb politikára van szükség, mivel uniós szintű aggodalomra ad okot, ha szélsőséges vagy intoleráns pártok kerülnek kormányra egy európai uniós országban.
A gyűlöletkeltésre vakó felbújtás büntetésében és a diszkrimináció megtiltását célzó intézkedésekben a büntetőjognak meghatározó szerepe van. A büntetőjog hozzájárulhat a magatartás és a viselkedés megváltoztatásához. Ezért voltam elkeseredve, amikor az olasz kormány a románok és főleg a romák kitoloncolására tett lépéseit és az ezzel együtt járó retorikát a Bizottság az Unión belüli szabad mozgással és a rasszizmus elleni jogszabályokkal összhangban állónak találta. Én, személy szerint nem így találtam.
De a jognak csak eddig lehet és szabad kiterjednie. Például ma Európában, ellentmondásos annak a kérdésnek megítélése, hogy a holokauszt tagadását bűncselekményként kezeljék-e. Álláspontom szerint helyes volt, hogy a közelmúltban elfogadott faji és vallási gyűlöletkeltést tiltó új uniós jogszabály ennek eldöntését az egyes országok hatáskörében hagyta. Az én országom hagyománya és preferenciája alapján hagyni kell az olyan emberek mint David Irving saját abszurd történelmietlen nézeteikkel bélyegezzék meg önmagukat és heves viták során kerüljenek megcáfolásra.
Nekünk, akik a legnagyobb pártok tagjai vagyunk, nem szabad megijednünk semmilyen szélső jobb-, bal vagy fundamentalista gonosztevőktől. Minden demokrata párt liberális demokratája - és most kis "l”-lel írom a terminust - pont annyira szenvedélyesen hisz és biztos egy nemes, körülhatárolt európai vízió iránti elkötelezettségében, mint amennyire a megvetendő intolerancia iránti elkötelezettségében. Ezt szüntelenül hangoztatnunk kell.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Tisztelt Elnök úr! A szélsőségesség egy olyan jelenség, amit olyan politikusok támogatnak, akik saját érdekük érvényesítésére használják fel a rasszizmust, a nacionalizmust. A szélsőségesség gyakran terrorizmussal kívánja megvalósítani céljait.
A szélsőségesség az embereket és a társadalmi csoportokat nem összehozza: hanem megosztja. Ellensége egy demokratikus társadalomnak. Ellentétes az Európai Unió alapértékeivel, ami az emberek olyan közösségéből áll, amely elutasítja a gyűlöletet és a 20. század Európájának több millió emberéletet követelő háborúját, amit fasiszták és nacionalisták robbantottak ki.
A legnagyobb terrorista szervezet, az Al-Quaida, amely a szélsőségességre és a terrorizmus politikai célokra való felhasználására épül, mostanra képessé vált a gyenge demokráciák lerombolására és a politikai hatalom megszerzésére.
Támogatom az állásfoglalást, amely az európai intézményeket további, a terrorizmus és a szélsőségesség ellen hozott intézkedésekre akarja mobilizálni.
Diamanto Manolakou
(EL) Tisztelt Elnök úr! Nem véletlen, hogy a szélsőjobboldali csoportok és szervezetek száma növekszik Európában.ez az Európai Unió népellenes, reakciós és imperialista politikájának az eredménye. Ez a politika, amelynek egyetlen vezérelve az európai monopóliumok nyereségességének maximalizálása, a munkásosztály kizsákmányolása által óriási vagyonokat halmoz fel, szegénységet, egyenlőtlenséget és marginalizálódást terjeszt, drasztikusan tönkreteszi a munkáscsaládok helyzetét és súlyosbítja a munkásosztály problémáit.
Ilyen feltételek között - a társadalom marginalizálódott részeiben vagy az alacsony politikai tudatossággal és tapasztalattal rendelkező rétegekben - a szélsőjobb és fasiszta eszmék, amiket a populizmus és a demagógia leple alatt terjesztenek, gyökeret tudnak ereszteni. Az antikommunista hisztéria, a történelem újraírására tett kísérlet, a Szovjetuniónak a fasizmus felett aratott győzelemben vállalt óriási szerepének semmissé tételére tett szégyenteljes kísérlet, és az hogy egyenlőséget tesznek a kommunizmus, valamint a nácizmus és fasizmus között, sokkal termékenyebb táptalajt jelent ma az ilyen csoportok létrehozása és erősödése számára. Ezt látjuk például a balti országok esetében, ahol a kormányok elismerik, és legitimitást biztosítanak a helyi fasiszta csoportoknak, akik a második világháború alatt ott állomásozó SS-nek és náciknak voltak a kollaboránsai.
A fasizmus, a rasszizmus és az idegengyűlölet az érmének egyazon oldala. Annak a kapitalista rendszernek a szülöttjei és neveltjei, amely létrehozza, fenntartja és táplálja ezeket a fasiszta csoportokat. Pontosan ezért tartjuk álszentnek a szélsőjobb és paramilitáns szervezetek Európán belül történő növekedésével kapcsolatos állítólagos aggodalmakat és elutasítunk minden kísérletet, amely egyenlőséget kíván tenni a munkások, a népi mozgalmak és kommunista ideológiák valamint a szélsőséges ideológiák között olyan elfogadhatatlan kísérletként, amely az emberekben félelmet akar kelteni.
Nickolay Mladenov
(BG) Tisztelt Elnök úr! Képviselőtársak! Ez a nap bizonysága annak, hogy az Európai Parlament nemcsak a többség jogait, de azoknak a jogait is biztosítja, akik más véleményt képviselnek. Mert ha ebben a teremben, a nacionalistáknak sikerülne megvalósítani céljukat, akkor egyikünknek sem lenne joga más véleményhez, mint ahogy ennek kinyilvánítására ma alkalmuk volt. Az intolerancia és a szélsőségesség felett érvekkel és nem érzelmekkel, tényekkel, nem pedig zajongással fogunk győzedelmeskedni. Sajnos azonban amikor a tényekről beszélünk, senki sincs, aki meghallaná azokat. Ez egy sajnálatos tény.
Ennek ellenére remélem, hogy a tagállamokban a támogatóink és választóink, nagy figyelemmel fogják majd hallgatni azt, amire Frattini biztos úr is rámutatott. Először is, az intolerancia és a szélsőségesség abból fakad, hogy feledésbe merül a múlt. Emlékeznünk kell a múltra és arra a két kemény diktatúrára, amelytől szenvedett Európa. Ezért intézek felhívást a Bizottsághoz és mindannyiunkhoz: emlékezzünk Európa történelmére és adjunk több lehetőséget az Európai Bizottság azon programjai számára, amelyek az emlékeink megőrzését szolgáló projekteket finanszírozzák. Másodszor, nem szabad megfeledkeznünk az állampolgároknak a politikai folyamatban való részvételéről.
Képviselőtársaim! Részben mi is hibásak vagyunk az Európában tapasztalható nacionalizmusért és idegengyűlöletért. Sokan közülünk inkább bürokrataként nem pedig politikusként kezdtek beszélni. Elfelejtették a szavazók által megértett nyelvet és helyette a hivatalok nyelvét beszélik. Adjon nekünk ez olyan erőt ebben a vitában, hogy képesek legyünk leküzdeni azt a valóságos problémát, ami elsősorban az új tagállamokban jelentkezik. Nevezzük néven a problémákat, és közvetlenül ragadjuk meg azokat, akkor, amikor felmerülnek. Mivel az esetek többségében a politikai pártok úgy nyernek választásokat, hogy ígérnek valamit, majd ezt követően valami mást tesznek, ezután pedig csodálkoznak azon, hogy létezik szélsőségesség, és hogy elégedetlenek az emberek. Az Európai Parlamentben, mindannyiunk közös felelőssége, hogy szembeszálljunk az Európai Unió keleti részén tapasztalható fokozódó szélsőségességgel és intoleranciával, amely veszélyt jelent mindannyiunk számára. Köszönöm.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Elnök úr! Nem elég általánosságban küzdeni a szélsőségek ellen. Mindenkinek a saját országában kell föllépnie a megjelenő nacionalista és szélsőséges áramlatokkal kapcsolatosan. Mindenki először saját maga ítélje el a szélsőséges nacionalistákat, és saját országában határolódjon el. Ez egy rendkívül fontos követelmény, és ez a mostani vita is megmutatja, hogy egyszerre kell közvetlen és közvetett eszközökkel harcolni a szélsőségek ellen.
Közvetlen eszközökkel kell büntetni a gyűlöletkeltő beszédet. Vannak, akik a szólásszabadságra hivatkozva azt mondják, hogy ezt nem szabad büntetőjogi eszközökkel elítélni, én azt hiszem, hogy még nem találtuk meg a helyes arányokat. Példát kell mutatni a demokratikus erőknek, különösen a jobboldalnak, a demokratikus jobboldalnak van nagy felelőssége, hogy elhatárolódjon az Európában burjánzó szélsőjobboldali jelenségektől.
Ugyanakkor képviselőtársaim szóltak arról, hogy közvetett eszközökkel is kell reagálnunk, mert nagyon sok szélsőséges jelenségnek az oka a szociális elbizonytalanodás vagy a nemzeti identitásban történő elbizonytalanodás. Nagyon fontos ez a mostani vita, és én azt hiszem, hogy Frattini biztos úrnak, az Alapjogi Ügynökségnek és az Európai Parlamentnek fokozatosan monitoringozni kell minden szélsőséges jelenséget. Köszönöm a figyelmet.
Sophia in 't Veld
(NL) Tisztelt Elnök úr! Minden oldalon vannak szélsőségesek, de az elmúlt években ők határozták meg a politikai menetrend hangnemét és témáját. A főbb demokratikus pártok túlságosan lassan mozdulnak ahhoz, hogy elhatárolják magukat a szélsőségesektől, mert félnek a szavazatok elvesztésétől és ez a szélsőségesség és intolerancia lassú politikai elfogadásához vezet.
És van még valami más is. A rasszizmus és a nacionalizmus mellett ott van például a nőkkel és a homoszexuálisokkal szembeni szélsőségesség is - ezzel ma még nem foglalkoztunk - ami gyakran vallási meggyőződésen alapul. Megbotránkozom, amikor látom, hogy kormányon lévő pártok, kormányzati felhatalmazással vagy parlamenti képviselettel rendelkező pártok - a saját országomban is - a nőkkel, a homoszexuális férfiakkal és más vallású emberekkel szemben hátrányos megkülönböztetésre buzdítanak.
Végezetül, elnök úr, néhány ellentmondásosnak tűnő szó. Minden tiszteletem a Ryan úr által elmondottak iránt, én magam azonban nem támogatom a nagy világvallások vezetőinek meghívását, hogy beszédet mondjanak a plenáris ülésünkön, ha nem hajlandóak elállni a nőkkel és a homoszexuális férfiakkal szembeni megkülönböztető nézeteik hangoztatásától.
Jan Tadeusz Masiel
(PL) Tisztelt Elnök úr! A szélsőségesség elleni küzdelem és a szélsőséges pártok képviselői számának csökkentéséhez vezető utat az jelenti, ha figyelmesebben meghallgatjuk, amit a polgárok mondanak a számukra fontos témákkal kapcsolatban, és ha elemezzük a szélsőségesség mögött rejlő okokat.
Ha Európa polgárai a szélsőséges pártokra szavaznak, az többek között azt jelenti, hogy az emberek nagy része nem érzi, hogy a hatalmon lévők figyelnek rájuk. Én nem védem a szélsőségességet, de nem a semmiből jön. Franciaországban, Nicholas Sarkozy megértette ezt. Azáltal, hogy, őszintén és bátran közelített meg olyan kérdéseket mint a bevándorlás és Törökország csatlakozása, sikerült meggyengítenie a szélsőséges pártokat. Arra ösztönözném az Európai Bizottságot, hogy kövesse a francia példát.
Adrian Severin
Tisztelt Elnök úr! Egy polgármester kifakad a bevándorlók ellen, azt állítván, hogy a bevándorlás a bizonytalanság forrása, egy másik polgármester kijelenti, hogy városa külföldiektől mentes; egy államfő pedig a parlamentről mint köztörvényesek bandájáról beszél, a törvényhozók elleni lázadásra uszítja az embereket és egy ellenzék és pártok nélküli demokráciát dicsőít.
Ma a képviselők egy csoportja huligánok módjára közvetlen, úgynevezett "népi demokráciára” szólított fel, ami népszavazást tartana választások helyett. Egy jeles állami vezető támogatásáról biztosít egy erőszakos csoportot, amely egy demokratikus államban megrohamozta a parlament épületét és békeszerződések felülvizsgálatát kéri.
Naponta számos újságíró fejt ki - még ha politikailag helyes szóhasználattal is élnek - parlamentellenes, pluralistaellenes, romaellenes, iszlámellenes, soviniszta, kizárólagosságot, intoleranciát, megkülönböztetést és idegengyűlöletet hirdető nézeteket.
Egy miniszter megkérte az Európai Bizottságot, hogy az Unió legszegényebb országaiban található, nemkívánatos etnikai közösség egyetlen területre történő összevonásához biztosítson pénzt.
Ezek mind tények, amik az Európai Unióban történnek és olyan emberek hajtják végre, akik a legfőbb demokratikus pártok demokratikus tagjai. Ma itt elítéljük a szélsőséges pártokat és szervezeteiket. Elítéljük, mert az intolerancia nevében járnak el és az intolerancia nem fogadható el. De mi van azokkal, akik segítik őket ebben? Azokkal a demokratának álcázott populistákkal, akik a demokratikus intézmények meggyengítésével és a demokratikus alapelv relativizálásával a legkedvezőbb környezetet teremtik meg a szélsőségesek számára?
Ha csak a jelenségekről és az elkövetőkről beszélünk és hallgatunk vagy passzívak maradunk, amikor az okokról vagy az ezt háttérből bátorítókról esik szó, akkor ezzel értékeinket fogjuk veszélyeztetni. Ennek nem szabad megtörténnie.
Inger Segelström
(SV) Tisztelt Elnök úr! Engedje meg, hogy azzal kezdjem, hogy minden pártnak köszönetet mondok az állásfoglalásért. Ma egyetlen olyan uniós ország sem létezik, amelyben ne lenne jelen a jobboldali szélsőségesség még az én országomban, Svédország is jelen van. A legutóbbi helyi választásokon 2006-ban, a Sverigedemokraterna (Svéd Demokraták) a körzetek két harmadában szereztek képviseletet. Sejteni lehet, hogy a következő célpontjuk a 2009-es európai parlamenti és a 2010-es svéd parlamenti választások lesz. Nekünk svéd parlamenti képviselőknek segítségre van ahhoz szükségünk, hogy ezt megnehezítsük számukra, pontosan úgy, ahogy másoknak ahhoz van segítségre szükségük, hogy megállítsák hazájukban a jobboldali szélsőségesség terjedését, ami Európa-szerte egyre nagyobb méreteket ölt.
Európának demokratikus pártokra van szüksége, amelyek programja nemcsak néhány emberhez, de mindenkihez eljut. A 2006-os választásokon a svéd szociáldemokraták jelszava: "Mindenki számít” volt, ami ebben a vitában még nagyobb jelentőséget kap, mivel a szóban forgó pártok és csoportok programja nem tartja tiszteletben az EU alapjogait és az emberek közötti egyenlőséget. Számomra mint az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság tagja számára, abszolút kulcsfontosságú a menedékjog és a menekültügyi politika megközelítésének kérdése. A jobboldali szélsőséges pártok ellenzik egy nyitottabb Európa kialakulását és az EU fejlesztését is.
Helyette olyan nemzeteket támogatnak, amelyek nem nyitják meg határaikat. Ez egy olyan veszély, amit Svédországban és Önökkel együtt Európa-szerte mindenhol tapasztalok. Az állásfoglalással kapcsolatban még egy megjegyzést kívánok tenni. A szélsőséges csoportok, a fehér felsőbbrendűséget hirdető zenén keresztül terjesztik propagandájukat a gyermekek és a fiatalok körében. A médiát és kommunikációt eszközként használják fel, kijátszva az iskolákat, a családokat, a továbbképzést és a politikai értékeinket. Fontos, hogy mi, akik választott képviselők vagyunk, átvegyük a vita irányítását. Ezt most kell megtennünk és ennek egészen a 2009-es európai parlamenti választásokig így kell lennie. Tapsoljuk meg az állásfoglalást.
(Taps)
Kostas Botopoulos
(EL) Tisztelt Elnök úr! Veszély fenyegeti a demokráciát Európában és kétlem, hogy mindannyian tisztában lennénk ennek jelentőségével. Ezt a veszélyt nem a szélsőjobb eszmék terjedése, hanem a szélsőjobb eszméknek módszerekben való megjelenítése jelenti. Ami kiterjed, másképp fogalmazva, egészen a nyers erő elfogadásáig, mint ahogy azt a paramilitáns szélsőjobboldali szervezetek tevékenységének esetében láthattuk.
Ezért tehát egy alapvető megkülönböztetést kell tennünk: egyrészt olyan eszmék ellen küzdünk, amelyekkel nem értünk egyet. Eszmék ellen, melyek Európában a nacionalizmust, a rasszizmust, az idegengyűlöletet, a nők elnyomását és a kisebbségek elnyomását hirdetik. Ezek ellen az eszmék ellen, amelyek ellen saját eszméinkkel és elsősorban a sokszínűség problémájában - abban a tényben, hogy az európai polgárok nem fogadják el a sokszínűséget, nem fogadják el a sokszínűséget támogató politikát, és nem fogadják el magát Európát sem - rejlő okoknak és politikai okoknak a felszámolására tett erőfeszítésekkel küzdünk.
Másrészt azonban egy másfajta csatát vívunk, még akár büntetőjogi eszközökkel is, azoknak az eszméknek az elterjedése ellen, amelyek erőszakhoz vezetnek. Ebből a nézőpontból úgy gondolom, hogy a Parlament összes demokratikus pártja részéről ez a kiegyensúlyozott közös állásfoglalás, újabb óriási politikai erőt ad a Parlamentnek - főleg azok után, ami a mai napon történt - és nagy büszkeséggel tölt el, hogy ezt az állásfoglalást a mi szocialista képviselőcsoportunk kezdeményezte.
Ana Maria Gomes
(PT) Szeptember 6-án, Lisszabonban, a zsidó temetőben vagy húsz sírt meggyaláztak és horogkeresztet festettek a fejtámlákra. A tetteseket letartóztatták. A Frente Nacional, a Nemzeti Front tagjai voltak, egy olyan szélsőjobboldali portugál bőrfejű szervezeté, amely a fehér felsőbbrendűség védelmében nyíltan szólít fel faji háborúra és erőszakos tettekre. Ez az eset számos másik mellett - mint elsősorban a muzulmán-ellenes hisztéria, amely Európa különböző országaiban tapasztalható, valamint a közelmúltban Olaszországban kirobbantott, roma közösségek elleni háború is - azt mutatja, hogy még mindig létezik idegengyűlölet és erőszakos rasszizmus, és nem engedhetjük meg magunknak azt a luxust, hogy lebecsüljük ezek jelentőségét.
A portugál esetnél, a hatóságok kezdetben hajlamosak voltak jelentéktelennek feltüntetni az esetet és mindössze annyit közölni, hogy az antiszemitizmus ellentétes a portugál társadalom állítólagosan toleráns természetével. De a Bel- és Igazságügyi miniszterek jelenléte a zsidó temetőben a sírok megtisztulási szertartásán és az a hírverés, amit a szolidaritásnak ez a megnyilvánulása a portugál médiában kapott, tanulságul szolgál más, Portugáliában vagy bárhol máshol megtörtént esetek számára is. Csak akkor lehet hatékonyan harcolni Európában a szélsőségesség ellen, ha a politikai képviselők és a média felelősséget vállalnak magukra, ismertté teszik az ehhez hasonló bűncselekményeket, és egyértelműen kijelentik, hogy ezek közvetlenül és alapjaiban támadják meg a demokrácia, Európa és az Emberiség alapvető lényegét.
Pierre Schapira
(FR) Tisztelt Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Komoly aggodalomra ad okot a szélsőségesség fokozódása Európában, minden európai intézmény mozgósítására szükség van az egyre fenyegetőbbé váló szélsőjobboldali mozgalmak erősödésének megállításához, mivel rasszista ideológiájukból kiindulva, nemcsak gyanús értékeket támogatnak, de egyre nagyobb mértékben támadják az emberi jogokat is. Ez a veszélyes trend elfogadhatatlan az Európai Unióban!
Ha jól látom, a Bizottságnak két fronton is választ kell adnia, az írásos nyilatkozatban kifejtett elképzelésekre és a témával kapcsolatos PSE állásfoglalásra: a tagállamokkal közösen, pozitív lépést kell tennie a megfelelő politikai és jogi módszerek meghatározásával, egyrészről az emberi jogok megsértésnek elítélése, másrészről, az uniós alapjogok ismertségének növelése révén a szélsőségességnek, elsősorban a fiatalok körében történő megakadályozásával kapcsolatban. Feltétlenül biztosítani kell, hogy egyetlen olyan intézmény vagy szervezet se használhasson fel európai alapot, amely az emberekben idegengyűlöletet és rasszista erőszakot szító értékeket támogat vagy kijelentéseket tesz.
Szeretnék itt emlékeztetni a lengyelországi Radio Maria esetére, amely annak ellenére, hogy közismert az emberi jogok ellenes nézetek terjesztéséről, európai támogatásért folyamodott. Ezért megragadom ezt az alkalmat a Bizottság képviselőjének jelenlétében, és ismét nyomatékosan szorgalmazom, hogy semmilyen európai finanszírozásban se részesülhessen olyan média, amely teret biztosít a nyilvánosság széles körét érintő és minden valószínűséggel káros hatású rasszista eszméknek.
Franco Frattini
a Bizottság tagja. - (IT) Tisztelt Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Úgy vélem, hogy a mai vita rendkívüli jelentőségű - rendkívüli jelentőségű és magas politikai színvonalú is - ezért szeretnék köszönetet mondani mindazoknak, akik felszólaltak, beleértve azokat is, akik olyan dolgokat mondtak, amivel nem értek és nem is tudok egyetérteni. Néhány felszólaló megkérdőjelezte egy ilyen kérdés felvetésének szükségességét és fontosságát ebben a Házban, én azonban úgy gondolom, hogy ez nagyon is fontos.
Felvetődött egy kérdés, amely jelentős mértékben politikai kérdés: a helyes egyensúly megteremtésének kérdése a gondolatok szabad kifejezésének joga, ami az Alapjogi Chartában elismert egyik jog, a többi olyan alapvető jog, mint az emberi méltóság, az egyenlőség és a megkülönböztetés tilalma között. Hadd mondjam el, hogy akik felvetették ezt a kérdést, tekintettel arra, hogy a gondolatszabadság lehetőséget teremt bűncselekmények elkövetésére, valamint az ember alapjogaival ellentétes értékek felélesztésére, elferdítették a gondolatszabadság valódi jelentését.
Mindig azt mondom, amit gondolok, még akkor is, ha a véleményem ellenkezik az előttem felszólalókéval. Valaki azt mondta: "ha egy népszavazáson, az állampolgárok az Alapjogi Charta ellen szavaznak, az lesz majd a szabadság kifejezése”. Nem értek ezzel egyet, mert az Alapjogi Chartáról való népszavazásra való felhívás olyan lenne, mintha a polgárok elleni népszavazásra szólítanánk fel, mivel ezek a polgárok az egyértelmű birtokosai és főszereplői az alapjogoknak, amelyeket most meg kell védenünk. Nem arról van szó, hogy meg kell cáfolni ezt az alapelvet, hanem arról, hogy az alapjogok védelmezői nem szélsőségesek, miközben azok, akik megszegik és megcáfolják azokat, akik egy csőcselék vagy a zsidó sírokat megrongáló erőszakos csoport uszításának jogát kívánják megerősíteni, azok a szélsőségesek. Ez nem a véleménynyilvánítás szabadsága, ez erőszak, amit ki kell gyökerestül irtani és a jog eszközeivel meg kell torolni. Ez az a két intézkedés meglátásom szerint, amik mellett Európának rendíthetetlenül ki kell állnia.
Nem szabad lebecsülnünk. Nem szabad azt gondolnunk, hogy egy egyszeri esetet lebecsülhetünk, csak azért mert egyszeri, ha ez az egyszeri eset a rasszizmus és az intolerancia és az emberi értékek mély megvetésének szimptómája egyetlen egyszeri eset, egyetlen egy erőszakos tett is aggodalomra ad okot!
Önök közül többen is felvetettek egy másik, nagyon fontos kérdést: megengedhető-e a politikai erők rasszista üzeneteinek propagálása a politikai gondolatkinyilvánítás szabadságának a nevében? Mivel választott polgárokról van szó, úgy gondolom, hogy a politika szereplőinek különleges felelősségük van és nem uszíthatják a csőcseléket más polgárok vagy más emberek ellen: ez egy személyes elszámoltathatóság érzéke.
Véleményem szerint, és ezt őszintén mondom, nehéz felhasználni a jog eszközeit, a rendőrséget vagy a titkosszolgálatokat, hogy messzemenő következményekkel járó vizsgálatokat folytassanak ennél vagy annál a pártnál. Azonban amikor ez vagy az a párt nyíltan hirdeti a faji felsőbbrendűség visszaállításának szándékát, az nem a gondolatnyilvánítás szabadsága, hanem egy támadás Európa mélyen beágyazott alapjai ellen. Ezek az okok szolgáltatnak jogalapot az elnyomó tevékenységhez és szó sincs a cenzúra vagy a véleménynyilvánítás szabadságának megsértéséről.
Meg fogom védeni azoknak a jogát, akik nem értenek velem egyet, azért hogy elmondhassák azt, amit akarnak, de nem védhetem meg azoknak a jogát, akik ellenvéleményükkel a csőcseléket vagy más embereket arra uszítanak, hogy megtámadjanak, megsebesítsenek vagy embereket öljenek meg. Ez még csak távolról sem jelenti a gondolatnyilvánítás szabadságát!
Ezért kulcsfontosságú a mai téma, és hasonló érveket fogok felsorakoztatni, amikor a szélsőségesség szörnyű megnyilvánulási formáját, a terrorizmust fogjuk megvitatni, mert világos, hogy nem lehet elválasztani a faji gyűlölet üzenetét azoknak az üzenetétől, akik úgy vélik, hogy az emberek terrorista támadások során való meggyilkolása egy lehetséges válasz a társadalmi problémákra. Mindkét kérdést - véleményem szerint az oktatás és megelőzés, a tolerancia előmozdítása, a jog eszközei és a végrehajtás eszközei révén - európai szinten kell kezelni. Csak akkor lehetünk elégedettek, ha biztosak vagyunk abban, hogy Európában nem maradt hely a rasszizmus, a bigottok és a terroristák számára.
Elnök
Öt állásfoglalásra irányuló indítvány kaptam az eljárási szabályzat 103. cikkének (2) bekezdése szerint.
A vitát lezárom.
A szavazásra 2007. december 13-án, csütörtökön kerül sor.
Írásbeli nyilatkozat (142. cikk)
Glyn Ford  
írásban. - Megszavazom az állásfoglalást, de bizonyos fenntartással teszem ezt. Fontos témával foglalkozik, amivel 1984-es első megválasztásom óta - amikor abban a megtiszteltetésben volt részem, hogy én töltöttem be a rasszizmus és fasizmus Európán belüli térnyerésének vizsgálatára felállított parlamenti bizottság elnöki tisztét - foglalkozom ebben a Házban.
Aggodalmamra az ad okot, hogy ez az állásfoglalás olyan erőtlen, hogy ma még azok is képesek aláírni és megszavazni, akik az 1980-as években újfasiszta pártok - mint a Movimento Sociale Italiano - tagjai voltak. Ezen az alapon azonban egyértelműen kifogásolható.
Lívia Járóka  
írásban. - (HU) Komoly aggodalomra adnak okot az Európa-szerte megerősödő szélsőséges mozgalmak, amelyek politikai tevékenységüket a társadalom legsebezhetőbb csoportjai elleni gyűlöletkeltésre építik, amelyek nyíltan hirdetik az intoleranciát és a társadalmi kirekesztést. Ezek az eszmék összeegyeztethetetlenek az európai értékekkel, az emberi méltóságnak, a jogegyenlőségnek és az alapvető szabadságoknak az Unió alapdokumentumaiban vagy az éppen a mai napon kihirdetett Alapvető Jogok Kartájában megfogalmazott alapelveivel. Ezek a mozgalmak és az általuk hangoztatott nézetek alkalmasak arra, hogy félelmet keltsenek a kisebbségekben éppúgy, mint az állampolgárok törvénytisztelő és demokratikus többségében. A szélsőséges csoportok által a fokozott médiaérdeklődés miatt az eddiginél szélesebb körben hangoztatott hamis általánosítások és elferdített részigazságok nem csupán elfogadhatatlanok, de rendkívül veszélyesek is, mert az előítéletesség és hátrányos megkülönböztetés meglévő jelenségeit felerősítik és tovább nehezítik a szociális problémák megoldását.
Külön szeretném megemlíteni a cigány-ellenesség szintén egyre erősödő jelenségét. A több, mint tíz millió fős cigányság Európa legnagyobb lélekszámú és egyben legsebezhetőbb, legkiszolgáltatottabb etnikai kisebbsége, akiknek a helyzete az elmúlt években nem hogy nem javult, de sok területen kifejezetten romlott. Az Európai Unió és a civilszervezetek együttes felelőssége, hogy megoldást találjunk a munkanélküliség és a mélyszegénység problémáira, valamint felszámolhassuk a cigányságot sújtó lakóhelyi és oktatási szegregációt. Ezen problémák megoldása jelenti most az Európai Unió legégetőbb kisebbségi kérdését.
Magda Kósáné Kovács  
írásban. - (HU) Több uniós tagországban, átmenetileg az EP-ben is képviselethez jutó extremista pártok nem válhatnak szalonképessé az európai politikában. Visszaszorításuk az európai közösség össztársadalmi ügye, még akkor is, ha tudjuk: a hétköznapi rasszizmus és idegengyűlölet ott bujkál a demokráciát és az emberi jogokat egyébként igenlő polgárok között is.
Különösen veszélyeztetettek a fiatalok, akik számára nem csupán a holokauszt, hanem a berlini fal leomlása is történelem. A határok nélküli Európa felértékeli a nemzethez tartozás tudatát, s a fiatal lelkek lapjára könnyű ráírni akár ordas eszméket is. Az európai jogalkotás pedig egyelőre a nemzeti lépéseket követi, nem előz, nem mutat irányt. A probléma azonban nemcsak politikai vagy jogi választ igényel, ezért a fellépés nemcsak a mi célkitűzéseinkben kell szerepeljen, hanem minden európai értéket valló, a közéletben szerepet vállaló civil szervezetében és az egyházakéban is.
Például II. János Pál többször is szót emelt a rasszizmus és xenofóbia ellen, egy alkalommal pedig a vallások feladatát abban látta, hogy az igazságot, az emberek közötti békét, a megbocsátást, az életet és szeretetet szolgálja. Vagyis mindazon értékeket, amelyeket ezek a radikális csoportok nem, vagy szélsőségesen értelmezve képviselnek.
Kérem az EP elnökét és a Bizottság tagjait, hogy az egyházakkal fenntartandó párbeszéd során kérjék az egyházak fellépését a szélsőségek ellen, és azt, hogy vonják meg még gesztusértékű támogatásaikat is tőlük.
Katalin Lévai  
írásban. - (HU) Tisztelt Elnök Úr! Tisztelt Képviselőtársaim! A szélsőséges eszmék és szervezetek mindennapjaink riasztó jelenségei lettek, ezt szinte kivétel nélkül mindenütt tapasztalhatjuk. Az európai integráció nagyjainak alapeszméje volt a gondolatok és a vélemények szabadsága. Ezek mára alapértékeink lettek. Az igazi demokrácia garantálja a véleménynyilvánítás szabadságát is, ami azonban nem járhat mások nyugalmának, életének, sőt, ma már ide is eljutottunk - létének a zavarásáig, kétségbe vonásáig. Nem engedhetjük meg azt sem, hogy a korábban világégést, nemzetek és népek közötti gyűlöletet szító eszmék ismét fórumhoz és szervezetekhez jussanak. Sok helyütt a szélsőjobboldal a társadalmi megbékélés és az integráció helyett a szegregációban és a gyűlöletkeltésben keresi és találja meg az előttünk álló szociális problémák megoldásának egyik forrását. Az Európai Unió, mint az emberi jogok, a humánum védelmének igazi letéteményese mindent el kell, hogy kövessen, hogy ezek az eszmék, szervezetek visszaszoruljanak, ha a társadalom egészséges életét zavaró agresszivitásuk ezt megköveteli, akár el is tűnjenek mindennapjainkból.
Javaslom továbbá, hogy az Unió kommunikációs tevékenységében nagyobb teret kapjon a tájékoztatás. Sajnos a lakosság jelentős rétegei, és ez elsősorban az ismeretek hiányával magyarázható, fogékonyak a szélsőséges, populista megnyilvánulások iránt. Elsősorban a fiatal nemzedék a veszélyeztetett, amelynek nem volt módja megszerezni a kellő történelmi tapasztalatot a biztos eligazodásban. A mi feladatunk segíteni nekik ebben. Ha erről lemondunk, a jövőnk alapjait ingatjuk meg.
Daciana Octavia Sârbu  
írásban. - (RO) Az Európai Uniónak harcolnia kell a szélsőségesség minden formája ellen, mivel ez a tevékenység ellentétes az Európai Unió alapját jelentő szabadság, demokrácia és emberi jogok tiszteletben tartásának alapelveivel. Ebből következik, hogy európai szinten, a szélsőségesség ellenes és a terrorista ellenes lépések nem érinthetik az állampolgárok alapjogait. A paramilitáns csoportok, az ultranacionalizmus és az idegengyűlölet szélsőséges mozgalmai mind erőszakra szólítanak fel, a helyi etnikai és vallási konfliktusok veszélyeztetik az Európai Unió stabilitását, amit tagállamai gazdag kulturális és tradicionális sokszínűsége jellemez. A tagállamoknak együttesen kell erőfeszítéseket tenniük a szélsőséges tevékenységek leküzdésére és az ilyen tevékenységek szervezőinek és felbujtóinak leleplezésére. Az Európai Alapjogi Ügynökség is fontos szerepet fog játszani a rasszizmus és idegengyűlölet megakadályozásában és a biztonság légkörének kialakításában az Unió területén.
A tolerancia előmozdításával és a rasszizmus elleni küzdelemmel foglalkozó párbeszéd, oktatás és a nyilvánosság tájékoztatása fontos tényezők, amelyek a szabadság és demokrácia alapelveinek terjesztéséhez járulnak hozzá. A tagállamok együttműködésére és erőfeszítésére is szükség van, hogy sikerüljön a marginalizálódott társadalmi és etnokulturális rétegeket integrálni, annak érdekében, hogy a megkülönböztetés és az erőszakra való uszítás elleni küzdelem etnikai és politikai harmóniát biztosítson az Európai Unión belül.
