Az EP prioritásai az ENSZ Emberi Jogi Tanácsa ülésének fényében (Genf, 2010. március 1-26.) (a vita folytatása) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozatai a Parlament prioritásairól az ENSZ Emberi Jogi Tanácsa ülésének fényében (Genf, 2010. március 1-26.).
Vittorio Prodi
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, az ENSZ Emberi Jogi Tanácsának 13. ülésszaka rendkívül fontos alkalom.
Csak egy-két olyan esetet szeretnék megemlíteni, amellyel nem foglalkoznak túl gyakran. Konkrétan a börtönök témakörében, de nem a terroristáknak fenntartott börtönökkel kapcsolatban, szeretném felhívni a figyelmet a ruandai és a líbiai börtönökben uralkodó embertelen állapotokra, ahol teljesen ártatlan fogva tartottakat ítélnek halálra.
Szeretném megemlíteni ezenkívül a nyugat-szaharai nép oly régóta megoldatlan ügyét, és ugyanitt megemlíteném a klímamenekültek jogait, akik az éghajlatváltozás drámai formái miatt kényszerülnek hazájuk elhagyására. Ezek tehát mind olyan tényezők, amelyeket figyelembe kell venni, pontosan azért, mert a társadalmunk alapját képezik.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Elnök úr, az Egyesült Nemzetek 2005-ben a hatvanadik születésnapján két új struktúrával bővült. Ezek közül az első a Békeépítő Bizottság, a második pedig az Emberi Jogi Tanács volt. Miközben a Békeépítő Bizottság jobbára hatékonyan végzi a munkáját, és többnyire eleget tett a hozzá fűzött elvárásoknak, ugyanez a lehető legjobb indulattal sem mondható el az Emberi Jogi Tanácsról. Itt már elhangzott - és az állásfoglalásban is szerepel -, hogy égető szükség lenne egy reformra. Az Emberi Jogi Tanács munkája túlságosan egyoldalú - amint azt képviselőtársaim már említették -, egyoldalú nézőpontból tárgyalja például Izrael ügyét. Hogy őszinte legyek, nem örülök neki, hogy az elnökség által itt kiemelt egyetlen kérdés éppen a Goldstone-jelentés volt, amelyet minden bizonnyal érdemes megvitatni, de akkor sem ez a legfontosabb kérdés.
Ha már Howitt úr azt mondja, hogy Irán megválasztása - amennyiben sikerrel jár - halálos csapást mérne az Emberi Jogi Tanácsra, akkor szeretném tudni, ez mit jelent. Szeretném, ha tagállamaink és az Európai Külügyi Szolgálat nemkülönben egységes álláspontra helyezkednének, mivel úgy vélem, ha a dolgok így mennek tovább, komolyan mérlegelnünk kell, hogy az Egyesült Nemzetek keretében zajló emberi jogi munkánk hangsúlyos részét visszavisszük a Harmadik Bizottságba, amely legalább egyetemes képviselettel és nagyobb legitimitással rendelkezik.
Daniël van der Stoep
(NL) Önök is tudják, mi is tudjuk, hogy az ENSZ Emberi Jogi Tanácsa egy nagy vicc. Ezt a Tanácsot az Iszlám Konferencia Szervezete tartja fogságában, amely csupa egymást védelmező országokból áll, arra törekedve, hogy provokálják és hamis vádakkal illessék a tiszta izraeli államot.
Elnök úr, ez az úgynevezett Emberi Jogi Tanács ellenez mindent, amiről az emberi jogok szólnak, különös tekintettel a véleménynyilvánítás szabadságára. Felháborító és megvetésre méltó, hogy ennek a Parlamentnek komolyan kellene vennie ezt a rettenetes Tanácsot. Elnök úr, ha a Ház tényleg hisz az emberi jogokban, akkor el kellene ítélnie az olyan állásfoglalások megállíthatatlan özönét, amelyek a véleménynyilvánítási szabadságot próbálják elfojtani, akárcsak az Emberi Jogi Tanácsot alkotó országok által elkövetett, felháborító emberi jogi jogsértéseket. Elnök úr, az emberi jogok világszerte legsúlyosabb megsértéseit elkövető Szaúd-Arábia, Pakisztán, Indonézia és Egyiptom mellett most már Irán is tagja akar lenni az Emberi Jogi Tanácsnak. Nos, ezek után már csak Észak-Koreának kell csatlakoznia a klubhoz, és akkor nagyjából az összes ilyen csirkefogó állam ott ülhet boldogan egymás mellett.
Elnök úr, pártom számára egy dolog világos: az ENSZ Emberi Jogi Tanácsa egy félelmetes szerv, amelyet nem lehet komolyan venni. Ennek a Háznak haladéktalanul és egyértelműen el kell határolódnia az Emberi Jogi Tanácstól, és el kell utasítania mindenfajta párbeszédet a gonosztevők eme gyülekezetével.
Cristian Dan Preda
(RO) Először is szeretném emlékeztetni Önöket arra, hogy amikor az Egyesült Nemzetek rendszerén belül létrehozták az Emberi Jogi Tanácsot mint az emberi jogoknak szentelt egyedülálló testületet, ez nagy reményeket keltett, mégpedig azt a reményt, hogy az alapvető jogok ezáltal globális szinten nagyobb védelemben fognak részesülni.
Az egyetemes időszakos felülvizsgálati mechanizmus bevezetése, ami az ENSZ immár néhai Emberi Jogi Bizottságához viszonyítva a legfontosabb újítás, elvileg arra szolgálna, hogy megoldja a lényegi problémákat, a túlzott átpolitizáltságot és a szelektív hozzáállást a súlyos emberi jogi jogsértések kezelésében. Ez a mechanizmus létfontosságú ahhoz, hogy az Emberi Jogi Tanács minden lehetséges módon eleget tudjon tenni megbízatásának. Hangsúlyozni kell azonban, hogy a régi démonok ezzel nem tűntek el teljesen, és a túlzott átpolitizáltság továbbra is kihat e testület munkájára. Másrészről viszont ki kell mondanunk, hogy az egyetemes időszakos felülvizsgálati mechanizmus nem elegendő az emberi jogok hatékony védelmének biztosításához.
Amikor a Tanács nem reagál a kellő gyorsasággal, amint az Guinea esetében történt - hogy csak egyetlen példát mondjak -, ennek rendkívül súlyos következményei vannak. Az emberi jogi jogsértések elkövetői ezáltal ugyanis úgy érezhetik, hogy aggodalomra semmi okuk. A Tanács hitelessége tehát attól függ, hogy képes-e a határozott, gyors fellépésre, amikor az emberi jogokat súlyosan megsértik.
E tekintetben fontos, hogy az Európai Unió ösztönözze olyan mechanizmusok létrehozását az Emberi Jogi Tanács szintjén, amelyeket kifejezetten az olyanokhoz hasonló válsághelyzetek megválaszolására dolgoztak ki, mint - ha az aktuális példákat vesszük - Afganisztán, Guinea, Irán, Jemen vagy Irak esete. Véleményem szerint, az Európai Parlamentnek az az érdeke, hogy ez a szerv, az Emberi Jogi Tanács a lehető legerősebb és hatékonyabb legyen, mivel úgy hiszem, szükségünk van egy hiteles partnerre az emberi jogokról folytatott párbeszédben.
Corina Creţu
(RO) Szeretnék néhány szót szólni a Gázai övezetben uralkodó helyzetről, amely, mint tudják, az emberi jogok tiszteletben tartása szempontjából folyamatos aggodalomra ad okot, különösen azóta, hogy a körülmények a tavaly téli összecsapások nyomán leromlottak. Nem hiszem, hogy fel tudnánk mérni, ki szenvedett többet ebben a konfliktusban. A katonai fellépések sajnos mindkét oldal részéről azt jelentették, hogy túlnyomórészt a polgári lakosság szenvedett. A kialakult helyzet keretei között azonban a helyszínen rendkívül nehéz különbséget tenni a katonák és a civilek között a palesztinok körében. Másrészről viszont a Hamász által kilőtt rakéták rettegésben tartják az izraeli polgári lakosságot.
A konfliktus idején ellátogattam a térségbe, így láthattam mindkét oldal problémáit és félelmeit. Úgy hiszem, ha a megtörtént eseményekért csak az egyik oldalt próbáljuk felelőssé tenni, azzal ellentmondunk a valóságnak. A Gázai övezetben történt véres összecsapások és ezek tragikus humanitárius következményei összehangolt cselekvésre szólítanak fel a világ valamennyi gócpontján - különösen azokkal az okokkal szemben, amelyek miatt védtelen civileknek kell szenvedniük -, és a nemzetközi szervezetek szélesebb körű, hatékonyabb bevonását teszik szükségessé, hogy megadják a kezdőlökést a békéért folyó párbeszédhez. Olyan terület ez, ahol az Európai Unió nemcsak a szükséges képességekkel és hitelességgel rendelkezik, de kötelessége is, hogy világszinten határozottabban lépjen fel.
Tunne Kelam
Elnök úr, a parlamenti prioritások közé tartozik az is, hogy foglalkozzunk azzal a riasztó helyzettel, amikor az Emberi Jogi Tanács tevékenységei túlzott átpolitizálódáshoz vezettek. Mindennél fontosabb ezért, hogy az uniós tag küldöttségek kiálljanak az Emberi Jogi Tanács tagságának elnyerésére vonatkozó kritériumok létrehozásáért. Ez különösen a különeljárásokkal való együttműködés minimumkövetelményeire és az intézkedés mellőzésére irányuló indítványok alkalmazásával szembeni ellenállásra vonatkozik, mivel ez megakadályozta a határozatok elfogadását bizonyos államok esetében, amelyek igyekeznek elkerülni, hogy emberi jogi politikájukat bírálat érje.
Két másik parlamenti prioritást szeretnék még megemlíteni. Az első Belarusz ügye. Az emberi jogi helyzet a várakozásokkal ellentétben nem javult, sőt, egyre romlik. Ezzel kapcsolatban szeretném ma kihangsúlyozni Milinkevics úr üzenetét. Az EU-nak most valódi eszköz van a kezében ahhoz, hogy nyomást gyakoroljon a Lukasenko-rezsimre, és a további uniós gazdasági támogatás és együttműködés feltételeként rávegye a helyzet tényleges javítására.
Másodsorban, szeretném a támogatásukat kérni annak a 18 orosz emberi jogi aktivistának - köztük a Szaharov-díjjal kitüntetett Kovalevnek - a múlt heti nyilvános felhívásához, akik rendkívül aggasztónak találják az orosz nyelven sugárzott független műholdas tájékoztatás további visszaszorítását, amit a Kremlnek nyomásgyakorlás útján sikerült elérnie.
Az EU értékein sokat ront, ha az egyik oldalon magasztaljuk az emberi jogok szószólóit, köztük például Kovalevet, ugyanakkor fejet hajtunk Putyin úr azon állításai előtt, miszerint az európai műholdak által sugárzott alternatív orosz nyelvű tájékoztatás valami ellenséges dolog.
Elena Băsescu
(RO) A mai vita során szeretném felhívni a figyelmüket Ghilad Shalit izraeli katona esetére, akit 2006. júniusban, mindössze 19 éves korában raboltak el Kerem Shalomban. A múlt héten a hivatalos európai parlamenti küldöttség tagjaként Izraelbe látogattam, ahol többek között találkoztunk Ghilad Shalit édesapjával, Noam Shalittal. A hadifoglyok jogairól szóló genfi egyezmény 13., 23. és 126. cikke ellenére a francia állampolgársággal is rendelkező Ghilad jogait nem tartották tiszteletben: nem fogadhatta a családja és a Nemzetközi Vöröskereszt látogatását, embertelen bánásmódban részesült és nem hozták nyilvánosságra, hogy pontosan hol tartják fogva. Hangsúlyoznom kell, hogy még az Izraellel szemben egyébként kritikus Goldstone-bizottság jelentésének 77. cikke is azt ajánlja, hogy Ghilad Shalit részesüljön a genfi egyezményben garantált jogokból. Izrael ezzel szemben tiszteletben tartja a fogva tartottak jogait.
Csaba Sógor
(HU) Az EU az ENSZ Emberi Jogi Tanácsának márciusi ülésén egyértelműen ki kell fejezze abbéli meggyőződését, hogy a nemzetközi közösség a fejlődő világban tapasztalható emberi jogsértések mellett a fejlett országokban tapasztalható visszásságokat sem hagyja szó nélkül. Az ENSZ Közgyűlésének 1992. december 18-án elfogadott nyilatkozata a nemzeti, etnikai, vallási és nyelvi kisebbségekhez tartozó személyek jogairól, egyaránt érvényes a fejlődő és fejlett országokra, akár az EU-tagállamokra is. A nyilatkozat második cikkelyének első bekezdése kimondja, hogy a nemzeti kisebbségekhez tartozó személyek mindenféle beavatkozás vagy diszkrimináció nélkül használhatják nyelvüket a magán- és közszférában egyaránt. Ez a cikkely jelen pillanatban EU-tagállamokban is csorbát szenved. Az EU akkor lehet hiteles, ha olyan megoldást talál, amely által az egész világ számára példamutató módon kezeli az Unió területén az emberi kisebbségi jogok terén előforduló visszásságokat.
Georgios Papanikolaou
(EL) Elnök úr, a következő két év kulcsfontosságú lesz az ENSZ emberi jogok terén betöltött szerepének kikristályosodása szempontjából, mivel, mint tudják, az Emberi Jogi Tanács kormányközi felülvizsgálata 2011-ben fog megjelenni.
Ebben az időszakban fennáll a veszélye, hogy a képviselőtársaim által már említett országok, amelyek nem tartják különösebben sokra ezt a területet, megpróbálják majd korlátozni az ENSZ szerepét.
A már elmondottakhoz még a következőket szeretném hozzátenni: először is, mivel az Európai Unió az egyik legfontosabb tényező az emberi jogok védelmében - és bízom benne, hogy ez így is marad -, egyik prioritásunk az kell, hogy legyen, hogy nemzetközi téren egyhangúlag szólaljunk fel, és lehetőség szerint kerüljük a széthúzást.
Másodsorban, az emberi jogok védelme terén fokoznunk kell az együttműködést az Amerikai Egyesült Államokkal.
Harmadszor és befejezésül, az Európai Parlamentnek gondosan nyomon kell követnie a Tanács egyetemes időszakos felülvizsgálata terén ezután következő konkrét eljárásokat - és erre képes is -, hogy a magunk részéről ténylegesen és érdemben hozzájáruljunk az emberi jogok támogatásához az Egyesült Nemzetek valamennyi tagállamában.
Mariya Nedelcheva
(FR) Elnök úr, Georgieva asszony, López Garrido úr, szeretném felhívni a figyelmüket az állásfoglalás 13. pontjára azzal kapcsolatban, hogy Irán tagjelölt lesz az Egyesült Nemzetek Emberi Jogi Tanácsa tagjainak megválasztásakor.
Irán február 15-én egyetemes időszakos felülvizsgálaton esett át, amelynek keretében megvizsgálják az emberi jogok védelmét és támogatását az országban. Az iráni rezsim határozottan állította, hogy az emberi jogok tiszteletben tartását garantálják. Szeretnék nyomatékosítani néhány tényt a jelenlegi rezsim ezen állításaival kapcsolatban.
Éppen tegnap történt, hogy itt a Parlamentben Radjavi asszony beszámolt nekünk az iráni nők és a rendszer ellenzői által elszenvedett önkényes őrizetbe vételekről és kínzásokról. Ugyancsak helytelenítjük a foglyok politikai körülményeit, az Ashraf-tábor neve pedig már önmagában az emberi jogokkal szembeni visszaélés szimbóluma lett. Parlamenti kollégáimnak köszönhetően a januári ülésen számos szemtanú beszámolóját ismerhettük meg erről.
A jelenlegi helyzetben nem fogadhatjuk el, hogy Irán tagja legyen az emberi jogok védelmére létrejött legfelsőbb hatóságnak. Következésképpen azon gondolkozom, hogy milyen üzenetet fogunk közvetíteni más olyan államoknak, amelyek valóban tiszteletben tartják az emberi jogokat. Európának egyhangúlag kell fellépnie, meg kell mutatnia egységességét és - mint azt Ashton bárónő mondta a nyilatkozataiban - ki kell mondanunk, hogy Irán tagjelöltsége ebben a szakaszban elképzelhetetlen.
Alf Svensson
(SV) Elnök úr, ami a képviselőcsoportunknak az ENSZ Emberi Jogi Tanácsáról szóló közös állásfoglalását illeti, különösen a 6. és a 25. bekezdésnek örülök, ahol nyomatékosítjuk, hogy az EU határozottan támogatja az egyes országokra vonatkozó határozatokat. Azokban az esetekben, amikor az emberi jogokkal szemben szisztematikus visszaéléseket követnek el, az egyes országokra vonatkozó határozatok az Emberi Jogi Tanácsban és az ENSZ Közgyűlésben egyaránt rendkívül fontos eszközt jelentenek. Sok esetben, amikor egy ország kormánya régóta nem hajlandó részt venni a szóban forgó helyzet javítására irányuló párbeszédben vagy programokban, a nemzetközi közösségnek az adott országokra vonatkozó határozat marad az egyetlen eszköze, hogy fellépjen e bűncselekményekkel szemben.
Nem a "megnevezésre és megszégyenítésre” megy ki a dolog, ahogy némely bírálói hiszik; nem is arról van szó, hogy mi itt Európában szeretjük beleütni az orrunkat más országok belügyeibe. Egész egyszerűen csak jelezzük, hogy nem fogadjuk el, ha egy rezsim szisztematikus visszaéléseket követ el és elnyomja a saját népét. Meg akarjuk mutatni, hogy a szabadság pártján állunk, nem az elnyomásén. Ezért fontos, hogy az uniós tábor továbbra is védje az egyes országokra vonatkozó határozatok meglétét az ENSZ rendszerén belül.
Andrew Henry William Brons
Elnök úr, az Európai Unió országainak először a saját házuk táján kellene rendet rakniuk, mielőtt ujjal mutogatnak másokra. Az Európai Unió több tagállamában üldözik és bebörtönzik az embereket az erőszakmentes véleménynyilvánítás szabadságáért. Konkrétan arra törekednek, hogy bűncselekménnyé nyilvánítsák a bevándorlással szembeni bármilyen ellenkezést. A könyvégetés ugyancsak élő és létező jelenség. Politikai pártokat tiltanak be, mint Belgiumban, vagy a betiltásukat kitalált bizonyítékok alapján próbálják elérni, mint Németországban, esetleg kerülő úton valósítják meg a tiltást, mint az Egyesült Királyságban, ahol a saját pártomat a kormány által kért bírósági végzés határozatlan időre eltiltotta az új tagok felvételétől.
Az még nem elég, ha az országok demokratikusnak nevezik magukat: tiszteletben kell tartaniuk a véleménynyilvánítás szabadságát, tiszteletben kell tartaniuk az egyesülés szabadságát, továbbá tiszteletben kell tartaniuk a választások szabadságát is.
Diego López Garrido
a Tanács soros elnöke. - (ES) Elnök úr, hálásan köszönöm a képviselők hozzászólásait ebben az alapvető jelentőségű, fontos kérdésben, amely - mint azt első beszédemben elmondtam - az Európai Unió alapvető összetevőinek egyike: az emberi jogok védelme.
E tekintetben úgy véljük, hogy az Egyesült Nemzetek Emberi Jogi Tanácsában való részvétel, beleértve a Tanács létének támogatását is, olyan pozíció, amelyet az Európai Uniónak fenn kell tartania. Az Európai Unió mindig pártolta, hogy a korábbi bizottság helyett hozzanak létre egy Emberi Jogi Tanácsot, mint ezt korábban már elmondtam. Úgy vélte továbbá, hogy ennek megfelelő eszköznek kell lennie az emberi jogi helyzetek kezelésére világszerte, az olyan helyzetek kezelésére, amelyek szükségessé teszik az intézkedést, az álláspontok elfogadását vagy a megfelelő nyilatkozatok megtételét az ENSZ és tagjai részéről.
Az Európai Unió elnöksége, a Tanács elnöksége az Európai Unió nevében valójában mindig szisztematikusan részt vett az Emberi Jogi Tanács különféle ülésein tartott vitákban, és ez továbbra sem lesz másként. Az Unió Tanácsának elnöksége az Emberi Jogi Tanács következő ülésén az Unió Tanácsa nevében fog részt venni. Ez természetesen tökéletesen összeegyeztethető az Unió egyes tagállamainak és az Európai Bizottságnak mint az Unió másik intézményének a nyilatkozataival és álláspontjaival.
Ezért azt szeretném mondani, hogy támogatjuk e testület fennállását, és ugyancsak támogatjuk a lehetőségeinek teljes körű kihasználását, ami egyes esetekben megvalósul, máskor viszont nem: nyilvánvalóan vannak bizonyos helyzetek, amikor a szavazások következtében az Európai Unió és tagállamai nem érik el az összes céljukat. Vannak igazán pozitív példák is, itt említhetjük például a Szomáliáról szóló álláspontot: az említett régióban megsértik az emberi jogokat. Vannak más esetek is, amikor a célokat nem sikerül elérni, de a pozitív eredmények mindig többségben vannak a negatívumokhoz képest.
Szeretném elmondani, hogy a különböző felszólalásokban említett országok némelyikének esetéről még fogunk tárgyalni.
Irán kérdéséről külön szeretnék szót ejteni, mivel Irán tagjelöltségének témájára többször is utaltak. Mint tudják, folyamatosan érkeznek nyilatkozatok ebben a tárgyban. Csak az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjétől, Catherine Ashtontól három idei nyilatkozat van itt előttem az iráni helyzetről, amelyekben elítéli az Iránban történt emberi jogi jogsértéseket és kivégzéseket, és aggodalmát fejezi ki ezekkel kapcsolatban.
Ami a tagjelöltség kérdését illeti, mindenekelőtt azt kell mondanunk, hogy ez a kérdés jelenleg még mindig nemzeti hatáskörbe tartozik (az Emberi Jogi Tanácshoz csatlakozni kívánó országok tagjelöltségére vonatkozó álláspont). Mindenesetre óvatosan kell bánni az iráni emberi jogi helyzet és az emberi jogi jogsértések ügyével, illetve ezen keresztül azzal a kérdéssel, hogy el lehet-e fogadni Irán tagjelöltségét az Emberi Jogi Tanácsban, nehogy a kívánttal ellentétes hatást érjünk el. Megértjük ezért, hogy az Európai Uniónak itt és most arra kell törekednie, hogy a lehető leginkább összehangolt álláspontra jusson (és pillanatnyilag pontosan ez történik), ugyanakkor tiszteletben kell tartania a nemzeti hatáskört és - mint már mondtam - óvatosnak kell lennie.
Röviden, elnök úr, úgy gondoljuk, az Emberi Jogi Tanács olyan fórum, ahol védenünk kell az Európai Unió álláspontját, és szerintünk megfelelő hely erre. Ezen túlmenően mindig az volt az elkötelezettségünk a tanáccsal kapcsolatban, hogy ne történjen visszalépés, meghátrálás az emberi jogok védelmének egyetemes mozgalmában, különös tekintettel az emberiség vívmányára, arra, hogy az emberi jogokat egyetemes értéknek tekintjük, olyan egyetemes értéknek, amelyeket a határokon, hagyományokon és a sokszínűségen felülemelkedve védelmezni kell, mivel ez az emberek legalapvetőbb lényegéhez kötődő dolog.
Kristalina Georgieva
a Bizottság tagja. - Elnök úr, köszönöm valamennyi parlamenti képviselőnek az elhangzott javaslataikat. Gondoskodni fogunk róla, hogy ezeket átadjuk a főképviselőnek.
Engedjék meg, hogy négy pontban reagáljak az egyes kérdésekre és észrevételekre.
Az első, ami Iránt és Irán tagjelöltségét illeti: a magam részéről határozottan támogatom a spanyol elnökség által kifejtett álláspontot. Csak azt tudom hangsúlyozni, hogy a Tanács minden egyes megválasztott tagjával szemben az az elvárás, hogy a gyakorlatban a lehető legelkötelezettebben viszonyuljon az emberi jogok védelméhez és támogatásához.
Ami ezt a rendkívül szomorú kubai esetet, Orlando Zapata úr halálát illeti, szeretném kifejezni a Bizottság részvétét a családja felé, és határozottan elítélni azt a helyzetet, hogy Kubában változatlanul 200-nál is több politikailag másként gondolkodót tartanak fogva, de az alapvető emberi jogok semmibevétele más módokon is kifejeződik. A Bizottság felszólítja Kubát, hogy változtasson politikáján, és tegyen eleget a nemzetközi jog szerinti kötelezettségeinek. A Kubával, az ottani hatóságokkal folytatott párbeszédben továbbra is foglalkozni fogunk az emberi jogok kérdésével, és ezt a párbeszédet arra fogjuk használni, hogy nyomatékosítsuk az emberi jogok ügyét.
Ami azt a sokak által említett felhívást illeti, miszerint az EU-nak egyhangúlag kellene állást foglalnia az emberi jogok kérdésében, a Bizottság ezt nagyon határozottan támogatja.
A negyedik ponttal, Gázával kapcsolatban azt hiszem, helyénvalóbb lenne ezt a kérdést a Goldstone-jelentésről szóló következő vita során felvetni.
Elnök
A vita befejezéséül hat állásfoglalásra irányuló indítvány érkezett hozzám az eljárási szabályzat 110. cikkének (4) bekezdésével összhangban.
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Mara Bizzotto
írásban. - (IT) Az ENSZ Emberi Jogi Tanácsának átfogó hitelességével kapcsolatban bőven vannak fenntartásaim. Mindazonáltal remélem, hogy az Emberi Jogi Albizottság küldöttségének jelenléte a Tanács következő ülésén az európai intézmények számára lehetőséget ad arra, hogy felvessék a kereszténygyűlölet sürgető kérdését. Jól tudjuk, hogy nem kell visszaforgatnunk az időt ahhoz, hogy a keresztényüldözés súlyos eseteivel szembesüljünk: valójában nem a múltról beszélünk, hanem a jelenről és sajnos - minden valószínűség szerint - a jövőről is, hiszen a keresztény hívőkkel szembeni megkülönböztetésről, az ellenük elkövetetett támadásokról és gyilkosságokról nap mint nap érkeznek hozzánk tragikus hírek a világ különböző részeiből. Azt is tudjuk, hogy kényes kérdésről van szó, és bár mostanáig nem foglalkoztak vele megfelelően, ez nemcsak amiatt történt, mert a résztvevőknek fenn kell tartaniuk a diplomáciai egyensúlyt az olyan üléseken, mint például az ENSZ Emberi Jogi Tanácsa, hanem nyilvánvalóan az olyan országok keresztényellenes politikája miatt is, amelyek a kereszténységnek ugyan nem kifejezett ellenségei, de legalábbis hagyományosan tolerálják a keresztényellenes fellépéseket.
Ebből következik, hogy az EU-nak és ennek a Háznak a világpolitika reflektorfényébe kerülve a nemzetközi közösségben ösztönöznie kell egy új hozzáállást a kereszténygyűlölet kérdéséhez, hogy haladéktalanul az emberi jogok és a vallásszabadság súlyos megsértéseként ismerjék el világszerte, és hogy a közösség fellépésével gátat tudjon vetni az aggasztó terjedésének.
Proinsias De Rossa
írásban. - Támogatom ezt az állásfoglalást, amely többek között arra szólítja fel az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjét és tagállamait, hogy törekedjenek határozott közös álláspont kialakítására a Goldstone-jelentés nyomon követése ügyében, szorgalmazza a jelentés ajánlásainak megvalósítását és az elszámoltathatóságot a nemzetközi jog megsértései esetén, ideértve az állítólagos háborús bűnöket is, és sürgeti valamennyi felet, hogy folytassanak olyan vizsgálatokat, amelyek az ENSZ Közgyűlése A/64/L.11. számú határozatával összhangban megfelelnek a függetlenségre, a pártatlanságra, az átláthatóságra, a gyorsaságra és a hatékonyságra vonatkozó nemzetközi normáknak. Hangsúlyozza továbbá, hogy a nemzetközi emberi jogok és a nemzetközi humanitárius jog valamennyi fél általi tiszteletben tartása alapvető előfeltétele a méltányos és tartós közel-keleti békének. Az állásfoglalás ezenkívül arra kéri az EU főképviselőjét és tagállamait, hogy az Unió külső misszióival és az e téren érdekelt nem kormányzati szervezetekkel folytatott tanácskozás révén aktívan ellenőrizzék a Goldstone-jelentés ajánlásainak megvalósítását, és szorgalmazza, hogy az ajánlásokat és a kapcsolódó megállapításokat építsék be a mindkét féllel folytatott uniós párbeszédekbe, valamint a többoldalú fórumokon képviselt uniós álláspontokba.
