A civil párbeszéd fejlesztésének perspektívái a Lisszaboni Szerződés keretében (rövid ismertetés) 
Elnök
Következő napirendi pontunk a Grabowska asszony által az Alkotmányügyi Bizottság nevében benyújtott, "A civil párbeszéd fejlesztésének perspektívái a Lisszaboni Szerződés keretében” című jelentése.
Genowefa Grabowska
Elnök úr, biztos asszony! Módosítunk a témán, amennyiben tárgyunk az Európai Unió intézményei és polgárai közötti kapcsolatok lesz. E kapcsolatok nem megfelelők. Éles a szakadék az Unió és polgárai között, miközben Jean Monnet arra mutatott rá, hogy az Unió az állampolgárokért, és nem az országokért vagy kormányokért létezik.
Az Unió bővül, mind több polgára lesz, de intézményeinek továbbra is nehezére esik a polgárokkal való kapcsolatok létesítése. Ez vált nyilvánvalóvá a Lisszaboni Szerződésre adott fájdalmas francia és holland "nemek” fényében. Igaz persze az is, hogy az Unió intézményei foglalkoznak a polgárokkal ápolt kapcsolatok erősítésének kérdésével. Megnyílnak előttük, és egyértelműen elismerik a civil társadalom szerepét. Mind szélesebb körben érvényesül e területen az Unió kommunikációs politikája. Az új fogalom, a civil párbeszéd, is ennek a politikának leírására született. Ennél azonban többre van szükség. Az Európai Parlament törekszik megfelelni az itt jelentkező kihívásnak, és megpróbál egy, a célkitűzéseinek megvalósítását elősegítő mechanizmust kialakítani, törekszik a fenti szellemiségnek megfelelő kapcsolatok megteremtésére az uniós intézmények és a polgárok között. Ezzel válhat feloldhatóvá a demokrácia hiánya, és nyerhet igazolást, hogy a polgárok is jelentős szerephez jutnak az európai uniós döntéshozatalban.
A Lisszaboni Szerződés 10. cikke kimondja, hogy "(M)inden polgárnak joga van ahhoz, hogy részt vegyen az Unió demokratikus életében. A döntéseket a lehető legnyilvánosabban és a polgárokhoz a lehető legközelebb eső szinten kell meghozni.” Egy másik rendelkezés lehetővé teszi, hogy az Európai Unió egymillió állampolgára jogalkotási kezdeményezéssel éljen. A Lisszaboni Szerződés hatálybalépését követően egymillió polgár jogosulttá válik arra, hogy az Európai Bizottsághoz forduljon, és felkérje a polgárok számára fontos témában jogalkotási javaslat előterjesztésére.
Ezért is utalok a civil párbeszédre a jelentésben. Ez utóbbin olyan párbeszédet értek, amelyet a jog maga nem definiál. Ezzel együtt alapvető jelentőségű, és azt szeretném, ha ezt a dialógust a következőkben jelzett alapelvek kormányoznák, vagy pontosabban, önmagát ezen elvek által formálná. Először is, a jelentésben bevezettem a civil társadalom képviselete elvét. Azt szeretném, ha a civil társadalom megfelelő képviselettel rendelkezne európai uniós szinten. Azaz szeretném, ha a civil társadalmat olyanok képviselnék, akik adott kérdésekben annak érdekeit helyesen tükröztetnék és képviselnék.
Szeretném, ha a civil párbeszéd kölcsönös, kétoldalú folyamat lenne. Ezen azt értem, hogy nem elegendő, ha az Európai Unió közeledik a polgárok felé, majd az utóbbiak válaszolnak. Az Uniónak tájékoztatnia kell a polgárokat arról is, ha nézeteiket figyelembe vették, amint el kell magyaráznia azt is, hogy ezek a nézetek milyen kihatással is bírtak. Ezért is van szükségünk arra, hogy az EU visszacsatolással éljen a polgárok felé.
Szeretném, ha a civil párbeszéd az egyértelműség és átláthatóság elvére alapozódna. Irányítsanak bennünket világos szabályok akkor, amikor a társadalom képviselőit párbeszédre hívjuk. Rendszeresen közzé kell tennünk a konzultációban részt vevő szervezetek listáját. Bölcs volna az Unió részéről egy felelős személy kijelölése erre a területre, tehát a párbeszédre.
Nem könnyű az e területet irányító szabályok meghatározása. Az Európai Bizottság már 2002-ben szövegbe foglalta a konzultációs kultúrát és a párbeszédet erősíteni hívatott elveket, én pedig remélem, hogy ennélfogva kész lesz a megfelelő elvek tervezetbe foglalására is. Ezek közös elvekké válnának valamennyi intézmény számára. Szeretném hozzáfűzni, hogy a tagállamoktól is el kell várnunk a civil párbeszéd erősítését. Nem tudtam a jelentés minden részletére kitérni. Szeretném azonban, ha a jelentés tartalmát a lehető leggyorsabban, azaz a 2009-es európai választási kampányban már próbára tennénk. Szeretném, ha élnénk a választások adta eshetőséggel, és megtennénk az első lépéseket az európai polgárokkal való kapcsolatok kiépítésére, tudatosítva bennük mindazon jót, amit az Unió érdekükben tehet, illetve megismerve azt, hogy miért is kell küzdenünk e Parlamentben.
Androulla Vassiliou
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Először is, a Bizottság szeretné köszönetét kifejezni az előadónak, Grabowska asszonynak, valamint az Alkotmányügyi Bizottságnak kitűnő jelentésükért.
Egyetértünk abban, hogy a civil társadalom fontos szerepet játszik az európai integrációban. Ez jelenti az egyik kulcsfontosságú eszközt az európai intézmények, az uniós társadalom és az uniós polgárok közötti kommunikációban. Ez segíti a polgárokat, hogy élhessenek az Unió demokratikus életében való részvételhez fűződő joguk gyakorlásában.
A Bizottságnak régi és sikeres hagyományaként tekinthetünk a civil társadalom szervezeteivel való összekapcsolódásra. A Bizottság és a civil társadalom együttműködése kiszélesedett, és széles területet ölel fel a politikai párbeszédtől a projektkezelésig, mind az EU-n belül, mind a partnerországokban.
A Lisszaboni Szerződés a már érvényesülő gyakorlatot még hivatalosabb alapokra helyezi, és újabb ösztönzést ad a kapcsolatok elmélyítéséhez. Egy további eszközt is teremt a civil társadalom hangjának: még hallhatóbbá tétele érdekében a "polgárok kezdeményezése” intézményén keresztül.
Az érintettek feleknek az aktív párbeszédbe való bevonása azt igényli, hogy a civil társadalom megfelelő eszközökkel rendelkezzék véleményének kifejtéséhez, szavai hallatásához. Az EU intézményeinek ugyancsak megfelelő eszközökkel kell bírniuk annak biztosításához, hogy a civil társadalom és a polgárok részéről elmondottakat megfelelően meghallják és beillesztik a rendszerbe. A Bizottság üdvözli azt, hogy e jelentés támogat számos olyan elképzelést, amelyet maga már a gyakorlatban érvényesít.
Megbízatásának időszakában a mostani Bizottság egy sor kezdeményezést tett annak érdekében, hogy a civil társadalom szervezeteit és az egyes polgárokat bevonja az Uniót érintő kérdések nyilvános vitáiba. Ilyen jellegű erőfeszítéseink egyik újszerű példáját jelentik a polgárok konzultációi, a tanácsadói véleményfelmérésekkel való próbálkozásunk, és a szemtől szembeni konzultációk.
Az emberek igényeinek és elvárásainak megértésére törekedve, az elmúlt 35 évben az Eurobarometer nagyon értékes eszközzé vált az európai közvélemény nyomon követése tekintetében. Azonban sem a Bizottság, sem a Parlament nem vállalkozhat egyedül egy egész Európára kiterjedő, nyilvános vita megrendezésére. Ez csak akkor lesz lehetséges, ha az európai intézmények és a tagállamok összefognak. Ez a célja a Parlament, a Tanács és a Bizottság által 2008. október 22-én aláírt, "Partnerség az Európáról szóló kommunikációért” elnevezésű politikai nyilatkozatnak.
Ebben az összefüggésben, az irányítási partnerségen keresztül, a Bizottság és a Parlament a tagállamokkal már összehangolja erőfeszítéseit. E partnerség kiterjed az egyes konkrét kérdésekről folyó, a helyi hatóságok és nem kormányzati szervezetek által tett lépésekhez kapcsolódó regionális és helyi kampányokra. 2009-ben tizenegy új irányítási partnerség révén ez a megközelítés még hatékonyabban érvényesül majd.
A Bizottság osztja azt a nézetet, hogy a gyümölcsöző párbeszéd valamennyi félnek, így az uniós intézmények, a tagállamok és a civil társadalom mindegyikének aktív részvételétől függ. A Bizottság reméli, hogy a Lisszaboni Szerződés hatályba lép, és maga készen áll az ahhoz szükséges lépések megtételére, hogy annak rendelkezéseit átültesse a gyakorlatba és folytassa a civil párbeszéd fejlesztését.
Elnök
A vitát berekesztem.
A szavazásra kedden, 12.00 órakor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
Ahhoz, hogy az Európai Unió valóban demokratikus legyen, és közel kerüljön a polgárokhoz, helyi, regionális és nemzeti szinten egyaránt szoros együttműködést kell kialakítani az egyik oldalon az uniós intézmények és a tagállamok, illetve - a másik oldalon - a civil társadalom között.
A civil társadalom számos, a polgárok által, azok szabad akaratából létrehozott nem kormányzati szervezeteket és nem nyereségorientált szervezetet foglal magába. Miután ez a társadalmi közeg közvetíti az európai intézmények felé az uniós polgárok nézeteit és kívánságait, szerepe létfontosságú az európai integráció folyamatában. Ennélfogva igen fontos, hogy a polgárokat hasznos és megbízható információval lássuk el, a civil párbeszédet pedig még népszerűbbé tegyük. Ez különösen igaz az Európai Unió lépéseire és törekvéseire, az európai együttműködési hálózat fejlesztésére, valamint az európai identitás civil társadalmon belüli erősítésére vonatkozóan.
Nagyobb politikai tudatosság, hatékonyabb civil párbeszéd, és szélesebb körű társadalmi vita szükséges ahhoz, hogy az Unió megvalósíthassa politikai céljait és törekvéseit.
A Lisszaboni Szerződés, megkönnyítve a polgároknak, valamint a civil társadalmat képviselő szervezeteinek az ún. "polgárok Európájáról” folyó vitákba való bekapcsolódását, megerősíti a polgároknak az Unióval kapcsolatos jogait.
Az Európai Unió intézményeinek szorosabban együtt kell működniük annak érdekében, hogy az európai civil párbeszéd fejlődjön, az uniós polgároknak az európai ügyekbe történő bekapcsolódása ösztönzést nyerjen. Alapvető a polgárok európai vitákban és eszmecserékben való szélesebb körű részvételének bátorítása. A polgároknak aktív szerepet kell vállalniuk az elkövetkező európai parlamenti választásokban is. Végül is - mint Jean Monnet kifejtette - nem az országok, és nem a kormányok, hanem a polgárok számára hozzuk létre az Uniót.
Zita Gurmai  
Egy civil szervezethez való tartozás azt a lehetőséget teremti meg egy európai polgár számára, hogy aktívan részt vegyen a politikaformálásban. Az uniós célok elérése tekintetében igazi kihívást jelent a polgárok aktív bevonása e folyamatba, illetve az, hogy konkrét, kézzelfogható lehetőséget teremtsenek számukra a kezdeményezésekre, visszajelzésre, kritikára és ellenvélemények kifejtésére. Mivel azonban nincs egységes és pontos jogi definíció a civil szervezetekre, ez nehézségeket okozhat.
Annak érdekében, hogy az Unió állampolgárai felismerjék az Unió őket érintő előnyeit, tovább kell szélesíteni a demokráciát, növelni az átláthatóságot és javítani a hatékonyságot az Európai Unió működésében. A demokratikus deficit ugyanis a legtöbb esetben abból adódik, hogy a polgárok nem minden esetben jutnak hozzá az érdemi információkhoz. A közösségi döntéshozatal tekintetében a dokumentumok egy része továbbra sem hozzáférhető, így folytatni kell azt a folyamatot, amely a közösségi munkadokumentumok hozzáférhetőségének további szélesítésére irányul.
A konzultációs mechanizmus az európai intézmények tevékenységének szerves részét képezi. Rögzíteni kell a konzultáció általános alapelveit és minimális szabványait, létre kell hoznunk a konzultáció kereteit, amely koherens, de mégis elég flexibilis ahhoz, hogy alkalmazkodjon az érintett felek speciális elvárásaihoz.
Jo Leinen  
írásban. - (DE) Ez a jelentés világos jelzést küld: az Uniót közelebb kell vinnünk polgáraihoz, emellett konkrét lépéseket is javasol e cél megvalósítása érdekében.
Felszólítjuk az európai intézményeket, hogy politikai munkájuk során kezeljék a civil társadalommal folytatott párbeszédet általános feladatként.
Az emberek csak akkor támogatják az EU-t, ha tájékoztatást kapnak a politikai projektekről és tevékenységekről, és - például a konzultációk révén - képesek részt venni a döntéshozatalban. A Lisszaboni Szerződés írországi elutasításával, megtapasztalhattuk az európai integráció számára negatív következményeit annak, ha valaki tudatosan hamis információkat terjeszt. A jövőben ennek pro-aktív tájékoztatással és párbeszéd-politikával kell elejét venni. Ez ugyancsak egyértelműen vonatkozik a Tanácsra, valamint a tagállamok kormányaira, hiszen azoknak még célorientáltabb erőfeszítéseket kell tenniük az EU-ról szóló jobb tájékoztatás biztosítása terén.
Valamennyi uniós intézmény esetében a dokumentumokhoz való hozzájutást meg kell könnyíteni és javítani kell, hogy minden polgár ismeretekhez jusson ezek munkájáról.
Célunk az, hogy - az európai közszféra fejlesztésének alapvető feltételeként - erős európai civil társadalmat hozzunk létre. Ezzel összhangban követeljük, hogy végre teremtsék meg az ehhez szükséges keretfeltételeket, azaz, először is, egy európai egyesülési chartát, továbbá európai szinten az aktív polgárok fellépéséhez szükséges, alapvető infrastruktúrát.
Zdzisław Zbigniew Podkański  
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Grabowska asszony jelentése "A civil párbeszéd fejlesztésének perspektívái a Lisszaboni Szerződés keretében” címmel, példa az idő és a források pocsékolására. Felvetődik egy alapkérdés: miről is szól ez a vita? Hiszen a Lisszaboni Szerződés halott. Írország népszavazáson vetette el. Ebből következik, hogy az említett dokumentumnak nincs jogi ereje. Bármit is arra építeni annyit tesz, mint alapzat nélkül homokra építkezni. Egy visszautasítás révén lényegében nem létező szerződésre építkezni, ez a demokrácia és a szabad nemzetek egyenjogúságának megsértésével ér fel. Mindez elvezet bennünket a demokrácia fogalmának kérdéséhez. Az én értelmezésemben a demokrácia a szabad választással, nem pedig a rákényszerítéssel, a nép akaratának a figyelmen kívül hagyásával egyenlő. A demokráciában a nép szuverenitása érvényesül, nem valamely érdekcsoporté. A népakarat legfőbb kifejeződését a népszavazás testesíti meg, nem pedig egy uralkodói klikknek a népakarattal ellentétes döntése. Valóban olyan nehéz ezt megérteni?
Dushana Zdravkova  
Szeretnék gratulálni Grabowska asszony csodálatos jelentéséhez, amely - biztos vagyok benne - hozzájárul a civil párbeszéd erősítéséhez és fejlesztéséhez. Sok minden elmondható az Európai Unió polgárai és intézményei közötti párbeszéd fejlődéséről. Egy bulgáriai civil szövetség elnökeként határozottan úgy vélem, hogy ez az egyik legfontosabb eleme a sürgős reformokra és javításra szoruló Európa jövőbeni fejlődésének.
Úgy gondolom, hogy ez a jelentés lehetővé teszi, hogy az Európai Parlament kijelölje a többi intézmény, de a civil szervezetek számára is a követendő irányvonalakat és ajánlásokat, hiszen a civil szervezetekkel való együttműködés, és azoknak a munkánkban való részvétele nélkül, tehetetlenül állnánk kitűzött céljaink megvalósítása előtt.
A jelentés - figyelembe véve a szövetségek közötti különbségeket, azok függetlenségének mértékét - kiegyensúlyozott párbeszédet javasol. Annak érdekében, hogy kezelje a politikai folyamatban a súlyos, nemzeti és európai szinten egyaránt jelentkező kihívásokat, elő fogja mozdítani az abban való civil közreműködést. Ezért is létfontosságú, hogy testre szabott megközelítéseket alkalmazzunk az eredmények helyi szintű elérése érdekében, hiszen a fejlettség eltérő szintjeivel találkozunk mind az egyes országokban, mind az egyes ágazatokban.
Számítok arra, hogy a többi intézmény és a tagállamok is a lehető leghamarabb figyelembe veszik javaslatainkat, még akkor is, ha a Lisszaboni Szerződés nem lép hatályba a közeljövőben.
