A pénzügyi és gazdasági világválság hatása a fejlődő országokra és a fejlesztési együttműködésre (rövid ismertetés)
Elnök
Következő napirendi pontunk a pénzügyi és gazdasági világválság fejlődő országokra és a fejlesztési együttműködésre gyakorolt hatásáról szóló, Enrique Guerrero Salom által a Fejlesztési Bizottság nevében előterjesztett jelentésnek - a rövid ismertetése.
Enrique Guerrero Salom
előadó. - (ES) Elnök úr, biztos úr! A pénzügyi és gazdasági válság hatásai a legfájdalmasabban és legmélyrehatóbban a feltörekvő és fejlődő országokban, ezek közül is főként az alacsonyabb jövedelmű országokban jelentkeznek. A válság visszavetette azt a tartós növekedést, amely az utóbbi évtizedben számos feltörekvő és fejlődő országban megfigyelhető volt: azt a gazdasági növekedést, amely munkahelyeket teremtett, hozzájárult az államháztartás konszolidálásához, lehetővé tette a külső adósság csökkentését, ösztönözte a kereskedelmi tevékenység kiszélesítését, és még több hivatalos fejlesztési támogatást tett elérhetővé.
Ezek az országok azonban már a válságot megelőző években is szenvedtek: elsőként a több százmillió ember létét fenyegető élelmiszerválságtól, majd az energiaválságtól, ami jelentős forrásokat vont el az önálló kőolaj- vagy földgáztermeléssel nem rendelkező országoktól, végül pedig az éghajlati válságtól, amely a legszegényebb országok mezőgazdaságát és infrastruktúráját sújtja leginkább.
Az országok eleve sérülékeny helyzetét a pénzügyi válság csak tovább rontotta. Amint arra az Európai Bizottság maga is rámutatott, a pénzügyi válság harmadik hulláma a fejlődő és feltörekvő országok után a legszegényebb országokban okozott pusztítást, és az addig elméletileg gazdaságinak tekintett válság fejlesztési, társadalmi és humanitárius válsággá nőtte ki magát.
A válság ténylegesen rombolóan hatott ezeknek az országoknak valamennyi tevékenységére. A megrendült gazdasági növekedés 2009-ben sokkal alacsonyabb értéket ért el, mint a korábbi években. A kereskedelem visszaesése a feltörekvő és fejlődő országok folyó fizetési mérlegének romlását vonja maga után. Kevesebb a külföldi beruházás, nehezebbé vált a hozzáférés a nemzetközi pénzügyi forrásokhoz, miközben a fejlett országok részéről egyre gyakoribb a protekcionista magatartás.
Ugyanakkor meredeken csökkennek a migráns munkavállalóktól érkező átutalások, és a hivatalos fejlesztési támogatást (ODA) is csökkentették. Ennek eredményeként több százmillió emberrel gyarapodott a legszegényebbek listája, és több százezer gyermek veszti életét fiatalabb korban az olyan kontinenseken, mint például Afrika.
Ezekkel a tényekkel szembenézve Európának hallatnia kell a hangját, és fel kell szólítania a hivatalos fejlesztési támogatásokban vállalt kötelezettségek teljesítésére; fel kell szólítania arra, hogy új források előteremtésével segítsük meg ezeket az országokat, hogy enyhítsük a migráns munkavállalókat terhelő díjakat és adókat, hogy szálljunk szembe a protekcionizmusra tett kísérletekkel, támogassuk a dohai fejlesztési forduló tárgyalását, és próbáljuk meg elérni a legszegényebb országok adósságainak elengedését, vagy azt, hogy adósságuk visszafizetésére haladékot kapjanak.
Mint a jelentés előadója a lehető legszélesebb konszenzus elérésére törekedtem, és az egyeztetésen elfogadtam a Parlament valamennyi képviselőcsoportjának módosításait, sőt újabb szavazatok elnyerése reményében holnap szóbeli módosítást szeretnék beterjeszteni a jelentés 34. szakasza kapcsán. Ez még nagyobb nyomatékot szerez annak, ami szerintem életbevágó: hogy Európának egységes és határozott álláspontot kell képviselnie, ha a fejlődő országoknak nyújtott támogatásokról van szó.
John Dalli
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Először is gratulálni szeretnék az előadónak ehhez az igen átfogó jelentéshez.
Amint a jelentés teljes joggal hangsúlyozza, a fejlődő országokat sokkal keményebben sújtotta a válság, mint arra kezdetben számítottunk. A krízis valójában több továbbító csatornán keresztül érte el őket, amelyek közé sorolható a nyersanyagárak volatilitása, az exportból és idegenforgalomból származó bevételek csökkenése, a tőkeáramlások és a migráns munkavállalók pénzátutalásainak meredek visszaesése. Közös sajátosság, hogy sok ország néz szembe megnövekedett finanszírozási igénnyel.
Az, hogy számos fejlődő országot köteleztek a szociális kiadások csökkentésére (nevezetesen a táplálkozás, az egészségügy és az oktatás terén), olyan súlyos társadalmi és politikai következményeket von maga után, amelyek nem csupán a 2015-re kitűzött millenniumi fejlesztési célok teljesülését veszélyeztetik, hanem aláássák azokat az előrelépéseket is, amelyeket az elmúlt években sikerült elérni. Bár a globális fellendülésnek már mutatkoznak az első jelei, nyilvánvaló, hogy a fejlődő országok - elsősorban a szubszaharai Afrika országai - le fognak szakadni.
A válságra adott globális válasz keretein belül - az ENSZ, a G20-ak és a G8-ak találkozóin - az EU által adott közös európai válasz vezetőkészséget és egységességet mutatott. Hogy a fejlődő országokat segítsük a válság leküzdésében, gyorsan és hatékonyan alakítottuk át a felajánlásokat konkrét kötelezettségvállalássá.
Tavaly tavasszal az EU átfogó, gyors, célzott és összehangolt intézkedéssorozatot hozott a válság emberi kihatásának tompítása, a fejlődő országok gazdasági növekedésének fellendítése és a legkiszolgáltatottabbak védelme érdekében.
Az EU válasza nem csupán a Közösség válaszából áll, hanem az EU-tagállamok válaszából is (amelynek részét alkotják a tagállamok kétoldalú válaszai, valamint a G20-ak felkérésére a nemzetközi pénzintézetek forrásaihoz történő hozzájárulásai). Mi több, a Világbankkal és az IMF-fel való szoros együttműködés biztosította, hogy elemzéseink összhangban voltak egymással és az általunk nyújtott támogatások kiegészítették egymást.
Amint azt kiemeltük a jelentésben, a Bizottság egy nagyon konkrét, rövid távú, ad hoc mechanizmust alakított ki, az úgynevezett "sebezhetőségi FLEX-et”. A mechanizmus, amelynek megvalósítása most van folyamatban, a legkiszolgáltatottabb, leggyengébb ellenálló képességű országokat támogatja abban, hogy - elsősorban a szociális ágazatokban - fenn tudják tartani kiemelt kiadásaikat.
Olyan egyéb intézkedéseket is hoztunk, mint az eseti ország-felülvizsgálatokat követő forrásátcsoportosítások, a 10. Európai Fejlesztési Alap jelenleg zajló, felgyorsított félidős felülvizsgálata, támogatás nyújtása a hagyományos FLEX-eszköz keretében, a segélyek lehetőség szerinti előszállítása stb.
A hivatalos fejlesztési támogatás (ODA) kritikus szerepet játszott és játszik abban, hogy támogassa partnereink erőfeszítéseit a válság elleni küzdelemben. A Bizottság üdvözli, hogy Önök támogatják e téren azzal, hogy sürgetik a tagállamokat, hogy maradjanak elkötelezettek a hivatalos fejlesztési támogatás bruttó nemzeti jövedelemhez mért arányának 2015-re kitűzött 0,7%-os célja mellett. Jó lenne, ha más adományozók is az ODA hasonlóan nagyszabású emelését terveznék, ezért fel kell szólítanunk az egész adományozó közösséget arra, hogy tartsák be vállalt kötelezettségeiket a támogatások nagyságát és eredményességét illetően.
A Bizottság április 21-én teszi közzé a tagállamoknak szóló éves tavaszi fejlesztési javaslatcsomagját. Idén azokon az intézkedéseken lesz a hangsúly, amelyeket még meg kell hozni a millenniumi fejlesztési célok eléréséhez. Az átfogó megközelítést alkalmazó csomagban cselekvési tervet határoztunk meg a millenniumi fejlesztési célok felé tett előrehaladás felgyorsításához. Az EU ezzel a csomaggal egyszersmind nagyban hozzájárulhat az ENSZ küszöbön álló magas szintű, a millenniumi fejlesztési célok felülvizsgálatával foglalkozó szeptemberi üléséhez. Az EU ezáltal megőrzi hitelességét vállalt kötelezettségeit illetően, és megtartja vezető szerepét a nemzetközi fejlesztésekben.
Elena Băsescu
(RO) A gazdasági és pénzügyi válság a fejlődő országként számon tartott Moldovát is súlyosan érintette. Az IMF becslései szerint tavaly 9%-kal esett vissza a gazdaság, miközben a munkanélküliségi ráta meghaladta a 6%-ot. A közvetlen befektetések ösztönzésére van szükség.
Szeretnék rámutatni, hogy Moldova kilenc vezető európai tanácsadónak adott egy évre szóló megbízást, hogy segítsék a Chişinăuban székelő fő minisztériumok munkáját.
Lévén, hogy mindannyian ugyanazt a nyelvet beszéljük, a Prut folyó másik felén élő szomszédjaink minden téren kiaknázhatják a román szaktudást.
Csökkenteni kell a migráns munkavállalók pénzátutalásainak költségét azokban az országokban, ahol dolgoznak. A G8-csoport vezetőinek kötelezettségvállalása arról, hogy ezeket a költségeket öt éven belül 10%-ról 5%-ra szorítják le, egy lépés ebbe az irányba.
Szeretném ezúton üdvözölni a rekord összegű, 2,6 millió USA-dollárt kitevő pénzügyi támogatást, amelyben Moldova részesült a 2011-2013 közötti időszakra. A megállapodást ma kötötte meg Vlad Filat miniszterelnök az adományozói konferencián.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Elnök úr! Bár a válság góca nem a fejlődő országokban van, mégis őket rendíti meg leglátványosabban és legmélyebben a krízis pusztító hatása.
A válság - amelyet az alaptermékek és alapvető élelmiszerek árának óriási volatilitása előzött meg - a hitelszűkén, a depresszió által generált bizonytalanságon, valamint a nemzetközi kereskedelem, a befektetések és a migráns munkavállalók pénzátutalásainak meredek visszaesésén keresztül terjedt el, és rendkívüli horderejű globális egyensúlytalanságot teremtett.
A válságra adott összehangolt válasznak figyelembe kell vennie a fejlődő országokat; az ő programjuk a globális gazdasági együttműködés nélkülözhetetlen elemét kell, hogy képezze.
A Gazdasági és Monetáris Bizottságon keresztül arra szólítottunk fel, hogy a Nemzetközi Valutaalap a küszöbön álló G20 találkozóra készítendő jelentésében foglalkozzék a terhekkel, amelyek a fejlődő országok államháztartásaira nehezednek a válság következtében, és hogy a Bizottság adjon ki közleményt arról, hogy a pénzügyi tranzakciók megadóztatása miként segítheti elő a millenniumi fejlesztési célok elérését, a globális egyenlőtlenségek kiigazítását és a fenntartható fejlődés előmozdítását.
Örömömre szolgál, hogy Guerrero úr elfogadta ezeket a javaslatokat, és gratulálok neki ragyogóan megírt jelentéséhez.
Olle Schmidt
(SV) Elnök úr! Szeretnék köszönetet mondani az előadónak fontos jelentéséért.
Meggyőződésem, hogy a válsággal való szembeszállás legjobb módja nem a protekcionizmus, hanem a szabadkereskedelem és a globalizáció fokozása. A recesszió leküzdése és a növekedés ösztönzése érdekében Európának nyitva kell tartania a piacait, úgy Európában, mint világszerte. Ezzel tudná egyúttal felvenni a küzdelmet a szegénységgel is.
Néhány napon belül tanácskozik az AKCS-EU Közös Parlamenti Közgyűlés Tenerifén. Kollégáim az AKCS-országokból rendszeresen rámutatnak azokra a problémákra, amelyeket az EU által támogatott mezőgazdasági termékek okoznak hazai piacaikon. Bár szükségük van a kereskedelemre, a mi politikánk akadályozza a mezőgazdasági termékek egészséges piacainak kialakulását a fejlődő országokban.
A biztos úr szerint az EU vezetőkészségről tett tanúbizonyságot, de ennél sokkal többet tehetünk. Biztos úr, itt a tisztességes kereskedelem kérdéséről van szó.
João Ferreira
(PT) A jelentésben említett élelmiszer-, energia-, éghajlati, gazdasági és szociális válság nem más, mint a már évtizedek óta húzódó strukturális válság újabb és újabb megnyilvánulása. Vannak olyan régiók, például a szubszaharai Afrika, ahol az egy főre jutó vagyon évtizedek óta folyamatosan távolodik a többi régió értékeitől. A meglévő egyenlőtlenségek ellenére a fejlődő országoknak közös jellemzőik is vannak: a néhány nyersanyag exportjától való függőség, a gazdasági diverzifikáció hiánya, a mezőgazdaság, az energia, a nyersanyag-kitermelő iparágak vagy az idegenforgalom hangsúlyos szerepe, valamint a külföldi tőke erőteljes jelenléte.
Ezekre az országokra a kereskedelem progresszív export- és liberalizációs modelljét erőltetik rá, ha kell, akár zsarolás útján is. Amint a gazdasági partnerségi megállapodások egyeztetési folyamatából is kiderült, ez csak a szóban forgó országok függőségét mélyíti el, és minden önerőre épülő fejlődést meghiúsít. A fejlődő országok erőforrásai ugyanakkor továbbra is elsősorban a külföldi adósságra folynak el. Újra és újra kifizetik, mégis egyre nő és kolosszális méreteket ölt az adósság, ami állandósítja a szóban forgó országok túlzott kihasználását, s egyszersmind változatlanul hagyja az északi félteke országaihoz fűződő kapcsolatuk természetét. Az adósság elengedése egész egyszerűen méltányosság kérdése.
Elnök
A felszólalási idő betartása is méltányosság kérdése.
Andreas Mölzer
(DE) Az 1930-as évek óta tapasztalt legnagyobb pénzügyi és gazdasági válság, mint tudjuk, nem csak Európát érintette súlyosan. A fejlődő országok sokkal jobban szenvednek a válság következményeitől, és ők azok, akik a legkevesebbet tehetnek ez ellen. A világot pénzügyi szakadék szélére sodorta a reálgazdaságtól (különösen az angolszász országokban) teljesen elszakadó, felelőtlen spekuláció, a gyors nyereségre törekvő mohóság és az összeomló pénzügyi rendszer.
A válság másik oka a teljes deregulációra törekvő globalizációs koncepció. Európa országai egyre nagyobb adósságot halmoznak fel, miközben megpróbálják beindítani gazdaságukat. A fejlődő országok siralmas pénzügyi helyzete ezt sok esetben nem teszi lehetővé. Ezért meg kell adni nekik a lehetőséget, hogy eredményesebben védelmezhessék saját gazdaságukat a dömpingárakon kínált importáruktól, amelyek tönkreteszik a helyi piacokat és a helyi lakosok megélhetését.
Esélyt kell adnunk a fejlődő országoknak arra, hogy a saját erejükből kerüljenek ki a válságból. A hagyományos fejlesztési támogatásról már valószínűleg elmondhatjuk, hogy nagyrészt nem váltotta be a célját. Végső soron a gyökerénél kell megragadni a problémát: szigorú szabályokat kell érvényesíteni a pénzügyi piacokon, betiltani a spekulációt, és mielőbb bevezetni a pénzügyi tranzakciókra kivetett adót.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 2010. március 25-én, csütörtökön kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Vilija Blinkevičiűtë
írásban. - (LT) Az EU kötelessége, hogy segítse a fejlődő országokat a nem az ő hibájukból kialakuló globális gazdasági válsággal és a szegénységgel összefüggő nehézségek elleni küzdelemben.
Nagyon fontos, hogy az Európai Bizottság határozottan törekedjen a nemzetközi fejlesztési együttműködés reformjának végrehajtására, és hogy a Tanáccsal együtt tökéletesítse a kétoldalú és többoldalú fejlesztési együttműködés koordinációját, mivel az itt tapasztalható hézagoknak tudható be leginkább, ha a fejlesztési segélyek eredményessége csorbát szenved.
A fejlődő országoknak - különösen ebben a nehéz időszakban - szükségük van a szegénységet és a kirekesztést csökkentő támogatásokra, a fejlesztést elősegítő intézkedésekre és a válságból való kilábalást lehetővé tevő intézkedésekre.
Az átfogó kötelezettségvállalások teljesítéséhez a jelentősebb segélyezők, partnerországok, pénzügyi intézmények és a civil társadalom közötti széles körű egyetértés kialakítására irányuló, jobban összehangolt, hatékonyabban és átláthatóbban irányított fellépésekre van szükség.
Ezek végrehajtásában az Európai Uniónak élen kell járnia, és határozottabban kell fellépnie. Ezt csak az Európai Unió intézményeinek nagyobb kötelezettségvállalásával lehet elérni, amiről a Parlament már minden kétségest kizáróan, világosan kifejtette véleményét.
Sebastian Valentin Bodu
írásban. - (RO) A pénzügyi válság fő áldozatai a fejlődő országok lettek annak ellenére, hogy eleinte azt jósolták, hogy a válság leginkább a fejlett országokat fogja sújtani. A valóság rácáfolt arra a vélekedésre, hogy a fejlődő országokat nem érintheti súlyosan a pénzügyi piacokon dúló válság, mert nem kapcsolódnak elég szorosan a nemzetközi gazdasághoz. Soha nem látott mértékű munkanélküliségi ráták, valamint az államadósság és költségvetési hiány hatványozott növekedése mellett a válság elmélyülésének lehetünk tanúi számos fejlődő országban. Ezalatt azokban a fejlett országokban, ahol kevésbé volt érzékelhető a válság, vagy eredményes eszközökkel rendelkeztek hatásának tompítására, még ha kissé bizonytalanul is, de növekedés tapasztalható. A gazdasági válság a növekvő munkanélküliség miatt eleve közvetlenül érinti a fejlődő országok lakosságát. Azokban az országokban, ahol továbbra is érezhetők a válság következményei, a gazdaság talpra állása érdekében hozott intézkedések egész társadalmi csoportokra kihatással lehetnek, hiszen a gazdaságélénkítési intézkedések következményei mindig fájdalmasak. Az EU finanszírozási programjai a legátfogóbbak és a legtartalmasabbak a globálisan rendelkezésre álló pénzügyi támogatási programok közül. Az érintett tagállamoknak a lehető leghatékonyabban kell kiaknázniuk a forrásallokációkat a gazdasági konjunktúrát fékező, hátrányos szociális következményekkel járó körülmények leküzdése érdekében.
Proinsias De Rossa
írásban. - A pénzügyi és gazdasági világválság alapjaiban rázta meg a fejlett világot, amelynek következtében ma társadalmi és munkanélküliségi válsággal küzdünk. A legkevésbé fejlett országokban azonban ezeket a problémákat - amelyekért nem ők a felelősek - tovább tetézik az élelmiszerválság és az éghajlati válság következményei, ami drámai kihatással jár a világ népességének egy hatodát kitevő, éhező lakosságra. A segélyek legnagyobb közös adományozójaként az EU tagállamainak teljesíteniük kell a hivatalos fejlesztési támogatással kapcsolatban vállalt kötelezettségeiket, javítaniuk kell a támogatások hatékonyságát és összehangolását, és meg kell sokszorozniuk erőfeszítéseiket arra, hogy megvalósítsák a 2015-re kitűzött millenniumi fejlesztési célokat. A pénzügyi szektorban folyó spekuláció által okozott károk hordereje hangsúlyozza az olyan megelőző intézkedések fontosságát, mint a pénzügyi tranzakciók megadóztatása, és indokolja azt a felvetést, hogy az ágazat nyújtson kompenzációt a válság költségeiért. Mivel az adóparadicsomok és off-shore központok az ODA-n keresztül gyűjtött összegek többszörösétől fosztják meg a fejlődő országokat, elfogadhatatlan, ha ezen a területen nem történik intézkedés.
Siiri Oviir
írásban. - (ET) Bár ma már néhány EU tagállamban megindult a kilábalás a gazdasági és pénzügyi válságból, nem szabad elfelejtenünk, hogy a válság - annak minden romboló erejével - csak most érte el a tetőpontját a fejlődő országokban. Semmi kétség, hogy a most zajló világválság megoldásának kulcsát a gazdasági fejlődésben kell keresnünk. Ugyanakkor azonban, míg saját gazdaságunk újjáélesztésén fáradozunk, nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy a fejlődő országokban most is zajló válság nagymértékben akadályozza a globális gazdasági növekedést, s vele együtt saját fejlődésünket is. Úgy vélem, hogy folyamatosan alkalmazkodva az új körülményekhez és feltételekhez, az Európai Unió tagállamainak továbbra is biztosítaniuk kell a fejlődő országoknak nyújtott támogatásokat a szegénység és a kirekesztettség csökkentésére. Tekintettel a világválság súlyos, főként a fejlődő országokat érintő következményeire, támogatom azokat, akik fenntartják, hogy az EU-tagállamok a válság ellenére is képesek arra, hogy 2015-re a bruttó nemzeti jövedelem 0,7%-ára emeljék kollektív fejlesztési támogatásukat. Fontos, hogy ma - 2010-ben - hozzuk meg azokat az intézkedéseket, amelyek elősegítik a fejlesztést és a válságból való kilábalást. Ezért támogatom azokat, akik úgy vélekednek, hogy a jelenlegi helyzetre való tekintettel a magasan fejlett országoknak - mind az EU-n belül, mind azon kívül - lépéseket kell tenniük a nemzetközi fejlesztési együttműködés megreformálására. Nem engedhetjük, hogy a beavatkozás elmulasztásával semmivé váljon minden előrelépés, amit a szegénység és a kirekesztés terén elértünk, és nem engedhetjük, hogy olyan helyzet alakuljon ki, amelyben már nem százmillió ember él rendkívüli szegénységben, mint ma, hanem egymilliárd.
