Istuntokauden uudelleen avaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin perjantaina 12. helmikuuta 1999 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Hyvät jäsenet, useat jäsenet ja poliittiset ryhmät ovat saattaneet tietooni sen asian, että viime viikkoina Ranskassa, Italiassa ja aivan äskettäin Itävallassa sattuneissa lumivyöryissä on ollut useita kuolonuhreja. Erityisesti Länsi-Tirolissa äskettäin sattunut lumivyöry on suurin lumivyöry 50 vuoteen, ja siinä on menehtynyt viisi henkilöä ja lisäksi 33 henkilöä on kateissa.
Luulen, että ilmaisen koko parlamentin tunnot välittäessäni osanottomme viranomaisille ja uhrien omaisille, kuten meillä on tällaisten katastrofien sattuessa ollut tapana tehdä. Olen varma, että te kaikki pahoittelette sitä, mitä unionissamme on tapahtunut: Ranskassa, Italiassa ja Itävallassa.
Suosionosoituksia

Stenzel
Arvoisa puhemies, sallikaa minun kiittää teitä sydämellisesti oman ryhmäni ja myös sosiaalidemokraattien ryhmän itävaltalaisten jäsenten puolesta myötätunnosta, jota osoititte Tirolin lumivyöryjen aiheuttamien tuhojen vuoksi. Haluaisin vielä tehdä työjärjestystä koskevan huomautuksen. Tämä oli, kuten sanoitte, suurin lumivyöryjen aiheuttama tuho Itävallassa toisen maailmansodan jälkeen, mutta se koski tietysti EU: n muitakin Alpeilla sijaitsevia alueita Italiassa ja Ranskassa sekä EU: hun kuulumattoman Sveitsin Alpeilla sijaitsevia alueita. Itävallassa liittoneuvosto piti tänään minuutin hiljaisen hetken uhrien muistoksi. Minun mielestäni Euroopan parlamentinkin sopisi hyvin pitää minuutin hiljainen hetki tämän Galtürin lumivyöryn uhrien muistoksi.
Haluaisin liittää tähän hetkeen pyynnön - ja kohdistan tämän pyynnön komission edustajille -, että vuoden 1999 talousarviosta vapautettaisiin luonnonkatastrofeja ja ympäristönsuojelua koskevasta kohdasta B4-330 määrärahoja asianomaisen alueen auttamiseksi. Nopea apu on kaksinkertainen apu. Kiitän teitä!

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Stenzel. Luulen, että komissio on pannut asian merkille. Tällaisten katastrofien sattuessa parlamentilla ei ole tapana viettää minuutin hiljaisuutta yksinkertaisesti siitä syystä, että ne ovat valitettavasti Euroopassa niin yleisiä ja Eurooppa on niin suuri, että meidän pitäisi tehdä se usein. Minulla ei ole kuitenkaan mitään teidän ehdotuksenne hyväksymistä vastaan. Mikäli se sopii teille, kehotan teitä viettämään minuutin hiljaisuuden.
Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden.

Puhemies
Olen niin ikään saanut viime päivinä joiltakin parlamentin jäseniltä valituksia, jotka koskevat päätöstä peruuttaa viime maanantaiksi suunnitellut kokoukset. Haluan selvittää teille lyhyesti päätöksen täsmälliset seuraukset ja siihen johtaneet syyt.
Ensiksikin haluan korostaa, ettei Euroopan parlamentti sulkenut oviaan. Ovet olivat avoinna koko maanantaipäivän, ja vähimmäispalvelut parlamenttiin saapuvien jäsenten ja vierailijoiden vastaanottamista varten oli varmistettu. Tästä on yhtenä esimerkkinä se, että varapuhemies Imbeni saattoi tavata parlamentin tiloissa italialaisten maanviljelijöiden valtuuskunnan.
Toiseksi: mielestäni on myös sopivaa palauttaa mieliin, ettei Euroopan parlamentilla ole toimivaltuuksia yleisen järjestyksen varmistamiseksi parlamentin välittömässä läheisyydessä, sen rakennusten ulkopuolella. Tämä tehtävä kuuluu Belgian viranomaisille, ja nimenomaan Belgian viranomaiset päättivät eristää yhteisön toimielimiä ympäröivän alueen.
Kolmanneksi: koska Belgian viranomaisten järjestelyissä ei varmistettu parlamentin valiokuntien kokousten asianmukaisen kulun kannalta välttämättömän henkilöstön läsnäoloa - tiedätte paremmin kuin minä, että valiokunnat tarvitsevat kaikenlaisia virkamiehiä, tulkkeja ja niin edelleen -, oli järkevintä peruuttaa nämä kokoukset. Tämän päätöksen teki pääsihteeri oltuaan koko ajan yhteydessä minuun, saatuaan minun nimenomaisen lupani ja kuultuaan turvallisuuskysymyksistä vastaavaa kvestoria.
Lopuksi on tehtävä selväksi myös se, että mielenosoituksen järjestäjät eivät missään vaiheessa pyytäneet, että jokin Euroopan parlamentin taho ottaisi heidät vastaan. Sitä vastoin Strasbourgissa viime täysistunnon aikana järjestettyyn mielenosoitukseen osallistuneet maanviljelijät pyysivät, että heidät otettaisiin vastaan parlamentissa, ja minä itse otin heidät vastaan puheenjohtaja Santerin, maataloutta käsittelevän valiokunnan puheenjohtajan herra Colinon ja komissaari Fischlerin kanssa, ja tapaamisemme kesti melkein tunnin.
Tällä kertaa mielenosoittajien kohteena oli neuvosto eikä parlamentti, ja sen vuoksi he eivät pyytäneet, että heidät otettaisiin vastaan. Jos he olisivat pyytäneet sitä, heidät olisi ilman muuta otettu vastaan mahdollisuuksien mukaan, mutta kuitenkin mikä tahansa valtuuskunta olisi otettu virallisesti vastaan.
Näin ollen päätös, oli se sitten aiheellinen tai perusteeton, johtui parlamenttiin pääsyyn liittyvistä käytännön vaikeuksista ja varotoimista, eikä se missään nimessä tarkoita sitä, että tällöin olisi millään tavalla vähätelty tai loukattu mielenosoitusoikeutta tai oikeutta esittää parlamentille poliittisia mielipiteitä, joiden parlamentti katsoo aina olevan lähtöisin kansalaisilta.
Herra Nassauer, teillä on puheenvuoro.

Nassauer
 Arvoisa puhemies, olenko todella ymmärtänyt julkilausumanne oikein siltä osin, että Belgian valtio on ilmoittanut teille, Euroopan parlamentin puhemiehelle, että se ei kykene takaamaan istuntojen turvallisuutta tässä parlamentissa?
Toiseksi: missä kohtaa työjärjestystä oikeastaan lukee, että pääsihteeri voi yhteisymmärryksessä puhemiehen kanssa peruuttaa parlamentin tai sen elinten asianmukaisesti koolle kutsutut istunnot? Eikö se ole puhemiehistön tai asianomaisten elinten tehtävä?
Suosionosoituksia
Kolmanneksi: pidättekö tosiaan asiallisena, että Euroopan parlamentti peruuttaa ilmoitetun mielenosoituksen aiheuttaman paineen vuoksi istuntonsa ja keskeyttää poliittisen toimintansa? Eikö olisi paljon asiallisempaa keskustella mielenosoittajien kanssa kuin yksinkertaisesti sulkea porttinsa?
Suosionosoituksia

Puhemies
Vastaan esittämiinne kolmeen kysymykseen, herra Nassauer.
Mitä ensimmäiseen kysymykseen tulee, Belgian viranomaiset eivät kertoneet meille, voimmeko pitää kokouksia vai emme. He sanoivat, että he aikovat eristää alueen ja estää julkisia liikennevälineitä - metroa, junia ja linja-autoja - pääsemästä tuolle alueelle ja että autoille oli kolme sisääntuloväylää. Tässä tilanteessa arvelimme, ettemme voineet varmistaa sitä, että valiokuntien kokouksissa, jotka olivat ainoat parlamentissa peruutetut tilaisuudet, voisi olla läsnä tarvittava määrä virkamiehiä ja tulkkeja.
Mitä toiseen kysymykseen tulee, tämä päätös, josta pääsihteeri ilmoitti mutta jonka minä hyväksyin, on joka tapauksessa niiden valtuuksien mukainen, joita työjärjestyksen 19 artiklassa - jossa sanotaan, että minulla on käytössäni kaikki valtuudet parlamentin ja näin ollen myös sen valiokuntien asianmukaisen kulun varmistamiseksi - on puhemiehelle myönnetty. Mikäli en voi olla varma siitä, että nämä valiokuntien kokoukset voidaan pitää asianmukaisissa oloissa, koska en pysty varmistamaan sitä, että siellä on läsnä tarvittava määrä tulkkeja ja virkamiehiä, velvollisuuteni on pyytää pääsihteeriä peruuttamaan kyseiset kokoukset.
Mitä kolmanteen kysymykseen tulee, näitä tilaisuuksia ei peruutettu mielenosoituksen takia vaan siksi, että Belgian viranomaiset olivat päättäneet eristää unionin toimielinten alueen - ei ainoastaan parlamenttia vaan myös komission ja neuvoston - mikä vaikeutti parlamenttiin pääsyä.
Minulta on pyydetty useita puheenvuoroja. En halua estää ketään käyttämästä puheenvuoroa. Haluan vain mainita teille seuraavan asian: neuvoston edustajana ei ole tänään herra Verheugen, joka ei voinut tulla tänne sairauden takia, vaan herra Volmer, jolla on velvollisuuksia myös liittopäivillä. Näin ollen mitä enemmän käytämme aikaamme tähän kysymykseen, sitä vähemmän aikaa meillä on esityslistaa varten.

Perry
Arvoisa puhemies, puhun eri asiasta, mutta se liittyy samaan aiheeseen: kun saavuin tänään iltapäivällä tähän rakennukseen, aivan istuntosalin edessä oli meneillään jonkinlainen mielenosoitus. Siellä pystytettiin valtavaa julistetta - sillä ei ole väliä, mihin tarkoitukseen se oli. Olen kirjoittanut teille aiemmin, arvoisa puhemies, ja saanut kvestorien kollegiolta vastauksen, jossa sanottiin, että tällaiset mielenosoitukset eivät ole sallittuja istuntosalin edessä. Täällä oli tänään iltapäivällä tällainen mielenosoitus. Voinko olla varma siitä, että ellemme pysty pitämään yllä järjestystä Brysselin kaduilla, pystymme ainakin pitämään yllä järjestystä parlamentin rakennuksen sisäpuolella?

Puhemies
Herra Perry, valitettavasti nuo mielenosoittajat olivat parlamenttimme jäseniä. Ette varmaankaan pyydä, että pyytäisin poliisia estämään mielenosoituksen. Siinä oli mukana viisi jäsentä, ja mielestämme oli parempi sallia mielenosoitus kuin edistää heidän asiaansa estämällä mielenosoitus.
Mielestäni meidän ei pitäisi jatkaa tätä keskustelua. Näen, että kuusi jäsentä haluaa käyttää puheenvuoron. Olen hyvin pahoillani, mutta meidän on siirryttävä eteenpäin ja hyväksyttävä viime istunnon pöytäkirja.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Perjantaina 12. helmikuuta 1999 pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Fontaine
 Arvoisa puhemies, haluan vain sanoa, että on käsittääkseni erehdys, ettei nimeni ole tämän istunnon läsnäololistalla. Olin kuitenkin paikalla ja muistan jopa allekirjoittaneeni nimeni läsnäololistaan. Olen kovasti hämmästynyt ja pyydänkin teitä merkitsemään, että olin läsnä perjantaina helmikuun 12. päivänä.

Puhemies
Tarkistamme asian välittömästi.

Theato
Arvoisa puhemies, haluan tehdä 12. helmikuuta 1999 pidetyn istunnon pöytäkirjan saksankielisen version sivua 7 koskevan huomautuksen tai pyytää teiltä jotain. Pöytäkirjaan merkityssä puheenvuorossani viittasin siihen, että odotettavissa oleva asiantuntijaryhmän kertomus pitäisi osoittaa myös talousarvion valvontavaliokunnalle. Haluaisin pyytää teiltä, että lähettäisitte kertomuksen virallisesti talousarvion valvontavaliokunnan 15. ja 16. maaliskuuta pidettävään kokoukseen. Tarvitsemme sitä kokouksessamme, muokkaamme mahdollisesti sitä edessä olevien vastuuvapauden myöntämismenettelyjen yhteydessä. Olen sanonut, että se on oikea elin johdonmukaisten päätelmien tekemiseen. Tämä on aivan selvästi erittäin tärkeää tälle valiokunnalle. Pyydän, että saamme asiakirjat ajoissa kokoustamme varten.
Suosionosoituksia

Puhemies
Rouva Theato, uskoakseni asiantuntijaryhmä luovuttaa meille kertomuksensa maanantaina 15. päivä klo 17.00, ja niin pian kuin käännökset ovat saatavilla - toivon, että ne ovat saatavilla seuraavana päivänä, koska niiden takia tehdään ylitöitä -, ne annetaan valiokunnallenne. Puhemieskonferenssi on päättänyt, että ryhmät voivat esittää omat päätöslauselmansa tästä kertomuksesta, mutta kertomus on luonnollisestikin valiokuntanne käytettävissä keskeneräisten asioiden tarkastelua varten.

Fabre-Aubrespy
 Arvoisa puhemies, pyysin pöytäkirjaa koskevaa puheenvuoroa. Pääsihteeri ja varapääsihteeri näyttävät ymmärtävän, välimatkan päästä, mielenosoitukseen tulleita maanviljelijöitä paremmin kuin parlamentin jäsenet istuntosalissa.
Haluaisin palata pöytäkirjan sivulle 1 ja käyttämääni puheenvuoroon, koska minusta vaikuttaa siltä, että puheenvuoroani on selostettu hyvin ylimalkaisesti. Pöytäkirjassa nimittäin todettiin, että olisin pitänyt tekemäänne päätöstä, johon talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja rouva Theato viittasi, sekä epäsuotavana että epäsopivana oikeudelliselta kannalta. Toivoisin pöytäkirjassa mainittavan, että tukeuduin työjärjestyksen liitteen V 5 artiklaan korostaakseni, kuinka tärkeää talousarvion valvontavaliokunnan olisi saada asiantuntijaryhmän kertomus, ja toivoisin, että puheenvuoroani koskevaa tekstiä ei esitettäisi jopa pöytäkirjalle ylimalkaisella tavalla.

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, tarkistamme ja korjaamme tarpeen vaatiessa puheenvuoroanne koskevan pöytäkirjan tekstin.
Pöytäkirja hyväksyttiin.

Esityslista
Puhemies
Joidenkin poliittisten ryhmien pyynnöstä esityslistaan on ehdotettu seuraavia muutoksia:
Keskiviikko:
klo 15.0-16.00, tai oikeastaan klo 15.20-16.00: neuvoston ja komission julkilausumat Abdullah Öcalanin pidätyksestä ja kurdiongelman poliittisen ratkaisun tarpeesta; -klo 16.0-16.30: neuvoston julkilausuma päätöksestä olla hyväksymättä komission esittämää luonnosta Etelä-Afrikan kanssa tehtäväksi sopimukseksi; -klo 16.30-20.30 ja klo 21.0-24.00: esityslistaa muutetaan seuraavasti: komission tiedonanto kilpailusta urheilun alalla poistetaan; suositusta toiseen käsittelyyn ajoneuvojen rekisteröintiasiakirjoista (A4-0033/99) (esittelijä: Bazin) käsitellään liikenne- ja matkailuvaliokunnan pyynnöstä ilman keskustelua ja siksi siitä äänestetään huomenna.Rouva Breyerillä on puheenvuoro.

Breyer
Arvoisa puhemies, vihreiden ryhmä haluaa pyytää työjärjestyksen 129 artiklan mukaisesti, että Grossetêten mietintö palautetaan takaisin valiokuntaan. Haluaisin perustella pyyntöä seuraavalla tavalla: minusta meidän ei pitäisi äänestää mietinnöistä, jotka esitellään raukeamispäivän jälkeen. Komissio valmistelee parhaillaan jo uutta ehdotusta, komission jäsenet ovat myös puhuneet useille parlamentin jäsenille ja viitanneet painokkaasti siihen, että tästä on jo olemassa korjattu versio. Olen sitä mieltä, että ei ole järkevää äänestää mietinnöstä, joka ei ole enää ollenkaan ajankohtainen. Olen sitä mieltä, että teemme itsemme myös hieman naurettaviksi. Meillä on muutenkin niin paljon töitä, ettei meidän tarvitsisi tehdä tällaista Sisyfoksen työtä. Sen vuoksi haluaisin siis pyytää, että tämä mietintö palautetaan takaisin valiokuntaan. Voimme aivan hyvin kysyä vielä kerran myös komission mielipidettä asiasta. Se vahvistaa, että se esittää lähiaikoina jo uuden ehdotuksen ja että ei ole järkevää päättää täällä mietinnöstä, joka ei ole enää ajankohtainen.

Puhemies
Rouva Breyer, en voi toimittaa äänestystä ehdotuksestanne. Esityslista hyväksyttiin Strasbourgissa. Olen ehdottanut nyt ainoastaan sellaisia muutoksia, joista on keskusteltu aiemmin poliittisten ryhmien kanssa ja joista ne kaikki olivat yleisesti ottaen yksimielisiä. Te esitätte uutta kysymystä, josta kukaan ei ole voinut keskustella, työjärjestyksen mukaan sopimattomana ajankohtana. En voi toimittaa äänestystä ehdotuksestanne, koska teidän olisi pitänyt esittää se joko etukäteen, jotta kaikki olisivat voineet keskustella siitä, tai silloin, kun esityslistasta päätettiin.
Toimitan äänestyksen esityslistaan yhdessä poliittisten ryhmien kanssa ehdotetuista muutoksista.
Parlamentti hyväksyi ehdotuksen.

Breyer
 Arvoisa puhemies, en pidä menettelytapaanne aivan oikeana. 129 artiklassa lukee aivan selvästi: " ... esityslistasta päättämisen yhteydessä tai ennen keskustelun alkamista" . Emme ole vielä aloittaneet keskustelua, ja olemme juuri, jos olen ymmärtänyt teidät oikein, päättäneet esityslistasta. Haluaisin myös viitata vielä kerran siihen, että myös talous-ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta puolsi edellisessä kokouksessaan sitä, että tätä kohtaa ei otettaisi esityslistalle, koska siitä on jo valmiina komission uusi ehdotus.
Haluaisin vielä kerran pyytää painokkaasti - voitte mieluusti antaa komission esittää mielipiteensä siitä vielä kerran. On todella uskomatonta, että keskustelemme asiasta, joka on aivan vanhentunut. Sen vuoksi haluaisin painokkaasti pyytää teitä äänestyttämään tästä esityksestä!

Puhemies
Rouva Breyer, lukekaa tarkkaan kyseinen artikla. Teillä on artiklan mukaisesti lupa pyytää mietinnön palauttamista valiokuntaan kolmena ajankohtana:
Ensiksi: esityslistasta päätettäessä, toisin sanoen ei tänään. Emme ole päättäneet tänään esityslistasta vaan ainoastaan muuttaneet sitä.
Toiseksi: ennen keskustelun alkamista. Kun keskustelu aloitetaan, voitte tehdä ehdotuksenne.
Kolmanneksi: ennen lopullista äänestystä.
Ette kuitenkaan voi pyytää sitä nyt, sillä emme päätä nyt esityslistasta, vaan olemme ainoastaan hyväksymässä siihen joitakin muutoksia, kuten olemme tehneet.

Abdullah Öcalanin pidätys ja kurdiongelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Abdullah Öcalanin pidättämisestä ja tarpeesta löytää poliittinen ratkaisu kurdiongelmaan.
Herra Volmerilla on puheenvuoro neuvoston puolesta.

Volmer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen siitä, että minulla on ensimmäisen kerran tilaisuus puhua parlamentille. Asia, josta aiomme tänään keskustella, on valitettavasti ikävä. Sen jälkeen kun Turkin viranomaiset pidättivät herra Öcalanin ja valtioiden yhteisö ei ole kyennyt saamaan aikaan tai ei ole voinut saada aikaan kansainvälistä ratkaisua siihen, miten hänet voitaisiin saada oikeuteen, väkivaltaisuudet ovat valitettavasti voimistuneet lähes kaikissa Euroopan maissa ja ovat johtaneet kuolemantapauksiin, loukkaantumisiin ja erittäin suuriin esinevahinkoihin.
Tuomitsemme väkivallan käytön mitä päättäväisimmin. Poliittisten ongelmien - vaikka ne olisivatkin näin vaikeita - ratkaisemista tällaisella väkivaltaisella tavalla ei voida sietää eikä hyväksyä. Sen jälkeen kun tilanne kärjistyi, kaikissa Euroopan ja Euroopan unionin maissa on puhuttu eri tasoilla siitä, kuinka Turkin kaakkoisosien konfliktien ratkaisemista voitaisiin helpottaa. Hyvät naiset ja herrat, te panitte merkille unionin 22. helmikuuta 1999 antaman yhteisen julistuksen. Yhä useammin sanotaan, että nyt kaivattaisiin ulkopoliittisia toimia Kurdistanin työväenpuolueen PKK: n Euroopassa järjestämien mellakoiden jälkeen. Olen samaa mieltä. Emme saa unohtaa, että viime päivien väkivaltaisuudet ovat heijastuksia konfliktista, joka on käynnissä ensi sijassa Nato-kumppanimme ja eräänä päivänä myös EU-kumppanimme Turkin maaperällä ja jonka syyt ovat myös siellä.
Viime päivien julkisessa keskustelussa on muutenkin paljon sellaista, joka on syytä laittaa ajatuksissa järjestykseen. Sallikaa minun yrittää auttaa siinä. Minun nähdäkseni on totta, että PKK on itse pilannut maineensa terrorististen ja väkivaltaisten toimiensa vuoksi. Se on myös pilannut maineensa sen tehtävänsä osalta, että se edustaa kurdiväestön laillisia oikeuksia. Öcalanin PKK: n nykyistä näkyvyyttä ja tuntuvuutta, sen nykyistä asemaa ja valtaa ei voisi kuitenkaan varmasti ajatellakaan ilman kumppanimme Turkin nykyistä sisäistä tilannetta, jossa se elää peläten jatkuvasti, että sen alueellinen koskemattomuus halutaan kyseenalaistaa.
PKK, sen tavoitteet ja menetelmät ovat siis osittain merkkejä syvemmällä olevasta ongelmasta. Nimenomaan sen vuoksi PKK ei voi olla kurdien etujen laillinen julistaja tai meidän tunnustamamme osapuoli konfliktissa. Päinvastoin, umpimähkäisten väkivallantekojensa vuoksi PKK on jatkuvasti pilannut maineensa poliittisena voimana. On käynyt ilmeiseksi, että eurooppalaisessa julkisessa keskustelussa PKK: n vaikeuksista on vaarassa kärsiä monin paikoin myös koko kurdien asia. PKK on keskeinen syy siihen, että Turkki käsittää vielä nykyäänkin lähes kaikki etnistä identiteettiä ilmaisevat mielenliikkeet uhaksi valtiolliselle yhtenäisyydelleen ja alueelliselle koskemattomuudelleen. Jos on tarkoitus, että Turkki kykenee tulevaisuudessa tyydyttämään etnisten ryhmien toiveita ja erottamaan ne terroristisesta uhkailusta, se edellyttää sitä, että tällaisista peloista päästään. Tätä prosessia ei pelkästään vaikeuta se, vieläpä hyvin merkittävästi, että väkivaltaan valmis ja aivan liian usein myös Euroopassa väkivaltainen ryhmä esittäytyy kurdien etujen lailliseksi edustajaksi.
Jos haluamme todella edistää asioita, meillä on oltava rohkeutta totuuden etsimiseen ja meillä on oltava rohkeutta sovinnon etsimiseen. Ensimmäinen askel tällä tiellä on se, että ollaan rohkeita ja lausutaan totuuksia ystävinä, vaikka ne olisivat epämukavia tai sopimattomia. Minun nähdäkseni on ensimmäiseksi tunnustettava, että kurdikysymys on olemassa. Toiseksi, se voidaan loppujen lopuksi ratkaista vain Turkissa. Kolmanneksi, meidän pitäisi ryhtyä Turkin kanssa vuoropuheluun siitä, millä tavalla tämä kysymys voitaisiin parhaiten ratkaista.
Olemme sitä mieltä, että jokaisella kansalla, jokaisella etnisellä ryhmällä on oikeus kulttuuriseen itsenäisyyteen ja ainakin osittaiseen itsehallintoon tällä alalla. Tämä oikeus on kuitenkin erotettava selvästi oikeudesta valtiolliseen riippumattomuuteen, joka johtaa irrottautumispyrkimykseen. Kulttuurisen itsemääräämisoikeuden ja valtiollisen irrottautumispyrkimyksen erottaminen on ollut myös Rambouillet'n neuvotteluissa ratkaiseva tekijä, jonka avulla yhteysryhmä pyrkii saamaan aikaan rauhanomaisen ratkaisun. Tämä ero näyttää meistä ratkaisevalta tekijältä myös muiden alueellisten konfliktien ratkaisemisessa.
Toivomme, että Turkin hallitus tarttuu tilaisuuteen, jonka Öcalanin vangitseminen tarjoaa, ja että se ymmärtää valtiollisen irrottautumispyrkimyksen ja kulttuurisen itsemääräämisoikeuden välisen eron. Asiaa voisi perustella myös kansainvälisen oikeuden kannalta. Kansojen itsemääräämisoikeus ei sisällä automaattisesti oikeutta valtion muodostamiseen, mutta sen sijaan vähemmistöjen oikeuksia, esimerkiksi oikeutta kulttuuriseen itsenäisyyteen, ei saa evätä ja tukahduttaa vain sen tähden, että on olemassa oikeutettu tai oikeuttamaton pelko irrottautumispyrkimyksestä. Toivomme, että voimme saada Turkin kanssa aikaan vuoropuhelun, joka tuottaa hyviä tuloksia. Myös jotkin Turkin lausunnot rohkaisevat meitä. Esimerkiksi presidentti Demirel on puhunut siitä, että aseensa riisuvat PKK: n taistelijat voitaisiin armahtaa.
Pääministeri Ecevit on sanonut olevansa kuolemanrangaistusta vastaan. Turkin parlamentti on antanut lakiesityksen, jonka mukaan Turkissa aloitetaan eräänlainen alueellistaminen. Nämä ovat rohkaisevia merkkejä, joihin mielellämme tartumme, jotta saisimme aikaan sekä Turkin valtion että kurdivähemmistön kannalta kunnollisen tuloksen. Sanomme aivan yksiselitteisesti: Turkki on oikeutetusti kiinnostunut siitä, että sen valtiollinen koskemattomuus säilyy. Me tuemme sitä siinä. Toisaalta kurdit ovat täysin oikeutetusti kiinnostuneita siitä, että heidän kulttuurinen itsemääräämisoikeutensa voisi kehittyä. Me tuemme tätäkin kantaa. Puhumme Turkin hallituksen kanssa avoimista kysymyksistä. Vuoropuhelun edellytykset ovat paremmat kuin ennen, koska monelta suunnalta on annettu Turkille toivoa siitä, että siitä voisi tulla Euroopan unionin täysivaltainen jäsen, jos se noudattaisi kaikkia niitä vaatimuksia, jotka Kööpenhaminan kokouksessa määrättiin hakijamaille. Kyse on erityisesti demokratisointiin ja ihmisoikeuksiin liittyvistä vaatimuksista.
Myös keskustelut siitä - ja sallikaa minun käsitellä näin myös oman maani sisäpoliittista tilannetta -, että Saksassa parannetaan oikeuttasaada kansalaisuus, ovat johtaneet siihen, että vuoropuhelu Turkin kanssa on parantunut huomattavasti, sillä jos olemme sitä mieltä, että pakolaisten ja turvapaikanhakijoiden ongelmat on ratkaistava siellä, missä on syy pakolaisuuteen, tärkeimpiin edellytyksiin kuuluu, että vuoropuhelua Turkin kanssa parannetaan. Saksassa käytävä keskustelu kansalaisuuden saamisoikeuden muuttamisesta on tässä yhteydessä tärkeää. Toivon, että Turkki käyttää hyväkseen tilaisuuden, jonka nykyinen tilanne tarjoaa, ja lähentyy hieman Eurooppaa ratkaisemalla kurdiongelman demokraattisesti ja ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen oikeuksia kunnioittaen.
Suosionosoituksia

Van den Broek
 Arvoisa puhemies, aikaa on vähän, mutta myös minä haluaisin lyhyesti yhtyä neuvoston puheenjohtajan sanoihin ja vielä kerran painottaa sitä, että komissio on täysin samaa mieltä neuvoston viime maanantaina tästä asiasta hyväksymästä julkilausumasta. Terrori tuomitaan siinä jälleen kerran erittäin selvästi, mutta tämä koskee sekä Turkin lainvastaisia toimia ääriryhmiä vastaan että kurdien toimia, joita olemme ikävä kyllä joutuneet näkemään Öcalanin pidättämisen ja Turkkiin siirtämisen jälkeen. Toiseksi, kunnioituksesta Turkin alueellista yhtenäisyyttä kohtaan, se ei kuulu lainkaan tähän keskusteluun. Lisäksi myös toivomme ja vetoamme selväsanaisesti Turkkiin, jotta se kunnioittaisi myös itse allekirjoittamiaan yleissopimuksia, kun on kyse puolueettomasta ja rehellisestä oikeudenkäynnistä sekä puolustuksen ja epäillyn oikeuksista.
Lisäksi vaaditaan, että terrorismille ei saa antaa periksi, missä meidän tulee luonnollisesti tukea Turkkia. Emme hyväksy terroria myöskään omissa maissamme, mutta toiminta ei saa jäädä siihen, vaan on haluttava uudelleen tutkia, miten niin sanotussa kurdikysymyksessä voitaisiin nyt päästä poliittiseen ja väkivallattomaan ratkaisuun. Tämän kysymyksen olemassaolon tunnustaminen on alku ratkaisulle.
Haluamme myös sanoa neuvoston puheenjohtajan lailla, että kyse ei ole vain ja ainoastaan Turkin arvostelemisesta. Neuvosto ja komissio eivät ole säästelleet Turkkiin kohdistuvaa kritiikkiään ihmisoikeuksien kunnioittamisen tapauksessa. Kurdikysymys sellaisenaan on kuitenkin luonnollisesti valtavan monitahoinen ja mutkikas asia, jolla on hyvin monia ja laajoja jälkiseurauksia. Haluaisin tämän valossa myös vielä pyytää puhemiestänne ja parlamenttianne kiinnittämän huomiota ehdotuksiin, joita Euroopan komissio on tehnyt aikaisemmin yrittääkseen parantaa Turkin kaakkoisosan tilannetta ja erityisesti alueen sosioekonomista alikehittyneisyyttä Meda-ohjelmien avulla, jotka on tarkoitettu juuri puheena olevaa aluetta varten. Komissio on tietoinen siitä, että terrorismi saa myös usein hedelmällisen kasvualustan siellä, missä vallitsee sosiaalinen alikehittyneisyys. Kurdikysymys ei luonnollisestikaan ole pelkästään taloudellinen kysymys, vaan samalla tarvitaan myös poliittisia toimia, jotta saavutettaisiin pysyvä ratkaisu kurdiyhteisön oikeutetuille vaatimuksille kulttuurisen identiteetin ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisesta.

Green
Arvoisa puhemies, kun olemme ottaneet esille kurdikysymyksen, Turkki on aina vastannut siihen niin, että se on ensiksikin Turkin sisäinen asia ja toiseksi että kyse on terrorismista. Viime päivien ja kuukausien tapahtumat ja erityisesti äskettäiset mielenosoitukset Euroopassa ovat osoittaneet, että kyse on kansainvälisestä asiasta, jonka seuraukset ovat merkittäviä Euroopan rauhan, vakauden ja turvallisuuden kannalta.
Ryhmäni on sitä mieltä, ja se on todennut useaan otteeseen, että terrorismi on ongelmien oire ja että terrorismiin voidaan puuttua vain, jos sitä ruokkivat syyt poistetaan. Aivan kuten Pohjois-Irlannissa niin sanottu " verinen sunnuntai" toi IRA: lle kuin tilauksesta uusia jäseniä, kylien tuhoaminen Kaakkois-Turkissa ja poikkeustilan vaikutukset siviileihin ovat olleet omiaan vain vahvistamaan terrorismia.
Vaalipiirissäni Pohjois-Lontoossa asuu monia tuhansia kurdipakolaisia, joista suurin osa on kotoisin Turkista. Kellään, joka on minun tavoin kuunnellut näitä ihmisiä ja keskustellut heidän kanssaan, ei voi olla epäilystäkään heidän epätoivostaan tai heidän hartaista rauhantoiveistaan eikä heidän vilpittömästä halustaan voida harjoittaa kurdien kulttuuria, kieltä ja perinteitä. Ne teistä, jotka katselivat televisiota viime viikolla, näkivät varmasti, miten 15-vuotias kurdityttö sytytti itsensä palamaan Lontoossa. Tuo nuori tyttö asuu vaalipiirissäni Wood Greenissä. Hän ja hänen perheensä asuvat siellä pakolaisina.
Haluan torjua kaikki väitteet siitä, että nämä ihmiset, joiden me kaikki näimme viime viikolla osoittavan mieltään, olisivat vain pelkkiä terroristeja.
Suosionosoituksia
Tämä ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa. Mielenosoittajien joukossa oli toki niitäkin, jotka kannattavat terroristitoimintaa, ja me kaikki tuomitsemme heidät voimakkaasti. Valtaosa mielenosoittajista kuitenkin haluaa rauhaa yhtä hartaasti kuin te ja minäkin. Siitä syystä ryhmäni haluaa nyt vedota Turkkiin, että se ymmärtäisi, että Turkin viranomaisilla ja poliittisilla puolueilla on nyt tilaisuus. Herra Öcalanin pidätys ja tuleva oikeudenkäynti tarjoavat heille mahdollisuuden osoittaa, että jopa tässä erittäin arkaluonteisessa oikeudenkäynnissä Turkin oikeuslaitos pystyy toimimaan puolueettomasti ja avoimesti ja täyttämään kansainväliset velvoitteensa.
Jotkut kysyvät, onko meillä oikeutta edes esittää tätä kysymystä. Totta kai meillä on. Olen keskustellut asiasta turkkilaisten ministerien kanssa, jotka ovat kertoneet minulle, että Turkissa tapahtuu laittomia teloituksia ja vankiloissa kidutetaan ihmisiä. Totta kai meillä on oikeus tuoda julki näitä vaatimuksia.
On kuitenkin olemassa vielä tätäkin suurempi tilaisuus. Turkki voisi nyt lopultakin puuttua maan kurdikansalaisten perusteltuihin huoliin. Suhtaudun tältä osin myönteisesti neuvoston julkilausumaan. Turkki voisi uudistaa poliittista järjestelmäänsä, niin että kurdivähemmistö voisi ilmaista mielipiteensä tuon poliittisen järjestelmän sisällä. Se voisi lopultakin puuttua Turkin kaakkoisosan ja muun maan väliseen räikeään taloudelliseen eriarvoisuuteen. Se voisi varmistaa, että Turkin kurdeilla on oikeus saada lapsilleen opetusta heidän omalla kielellään. Kun Turkin vaalit lähestyvät, se voisi lakata painostamasta HADEPia ja antaa puolueen osallistua vaaleihin tasavertaisena Turkin muiden puolueiden kanssa.
Suosionosoituksia
Nämä toimenpiteet voisivat saada meidät vakuuttuneiksi siitä, että Turkki haluaa tosissaan liittyä EU: n jäseneksi. Nämä toimenpiteet edistäisivät välittömästi sekä Turkin että Euroopan unionin vakautta ja turvallisuutta ja ne saisivat taakseen parlamentin ylivoimaisen tuen.
Suosionosoituksia

Oostlander
 Arvoisa puhemies, on tosiaan niin, että kaikki - myös lehdistössä - ilmoittavat tällä hetkellä selkeästi, että haluamme herra Öcalanin saavan oikeudenmukaisen ja avoimen oikeudenkäynnin. Näin myös siinä tapauksessa, että on kysymys henkilöstä, joka todennäköisesti tuomitaan osoitettavissa olevasta terrorismista. Näin on myös siinä tapauksessa, että on kysymys henkilöstä, joka ei ole vältellyt väkivaltaisia toimia, joita kohtaan emme ole koskaan tunteneet sympatiaa, kuten emme myöskään Turkin armeijan Kaakkois-Turkissa harjottamaa kovaa sortoa kohtaan. Tarvitaan kuitenkin aito ja oikeudenmukainen oikeudenkäynti, eikä ainoastaan siksi, että kysymys on Euroopan unionin arvoista ja että muuten Turkista ei voi tulla Euroopan unionin jäsentä, sillä olisi luonnollisesti outoa, jos reilu ja avoin oikeudenkäynti järjestettäisiin ainoastaan niistä syistä. Lisäksi meillä on Turkin osalta monia muita poliittisia ongelmia ratkaistavina ennen kuin unioniin liittymisestä voidaan keskustella. Olen hämmästynyt myös ulkoministerien - muiden muassa myös Alankomaiden ulkoministerin - reaktioista, jotka ovat joskus tämänsuuntaisia.
Meidän Euroopan unionina täytyy ymmärtää, että tämä prosessi on kuitenkin vain oire pahemmasta ongelmasta, joka koskee meitä kaikkia myös siksi, että Euroopan unionin alueella asuu niin paljon turkkilaisia ja Turkin kurdeja. Vuosi toisensa jälkeen demokratiaan ja oikeusvaltioon tottuneissa sukupolvissa on paljon niitä, jotka haluaisivat käydä keskenään keskusteluja ja ryhtyä todellakin vuoropuheluun. Haluaisin myös vedota unionin edustajiin, neuvostoon ja komissioon, jotta ne tukisivat unionissa asuvia kurdeja ja turkkilaisia, jotka haluaisivat ryhtyä täältä käsin vuoropuheluun Turkin vähemmistöongelman poistamiseksi. Erityisesti maltilliset voisivat saada tässä ratkaisun aikaan. Öcalanin pidättäminen on saanut aikaan myös muuta kuin väkivaltaa. Me tuomitsemme tämän väkivallan koko sydämestämme, mutta on järjestetty myös mielenosoituksia - esimerkiksi Amsterdamissa viime viikon lopulla - , jotka ovat sujuneet oikein arvokkaasti ja joiden aikana kurdit ovat näyttäneet, että heidän keskuudessaan on myös olemassa maltillinen ja demokratiaan uskova ryhmittymä. Meidän on kuunneltava sitä.
Mielestäni Turkin täytyy nyt käyttää tätä tilannetta hyväkseen käyttäytyäkseen jalomielisesti ratkaistaessa kurdiongelmaa. Mielestäni on meidän kaikkien asia, että maa, joka haluaa tulla Euroopan unionin jäseneksi, on tietoinen myös tästä vähemmistökysymyksestä. Kaikki voi tapahtua Turkin alueellisen yhtenäisyyden puitteissa, sillä mielestäni kaikki meistä ovat samaa mieltä neuvoston puheenjohtajan kanssa, joka sanoo, että separatismiin ei ole oikeutta, kun on kysymys itsemääräämisoikeudesta. Itsemääräämisoikeus on mahdollinen erityisesti, jos eletään demokraattisessa oikeusvaltiossa. Tässä on kysymys siitä, että Turkki tarttuu tilaisuuteen edetä asiassa suurin harppauksin.
Suosionosoituksia

Bertens
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komissaari, Öcalanin pidätys on kaksitahoinen asia. Ensinnäkin on kysymys henkilöstä, joka on johtanut lujalla kädellä terroristijärjestö PKK: ta. Tämän henkilön ja PKK: n tekoja ei ole koskaan hyväksytty täällä siitä huolimatta, kuinka traaginen ja toivoton kurdien tilanne onkaan. Vaadimme kuitenkin avointa oikeudenkäyntiä siviilituomioistuimessa. Mikäli Turkki haluaa vakavissaan unionin jäseneksi, sen täytyy ilman muuta osoittaa olevansa aito oikeusvaltio.
Toisaalta Öcalanin pidätys tuo kurdien traagisen kohtalon jälleen poliittiselle asialistalle. Haluan viitata entisen kollegani, italialaisen liberaalin, Gawronskin mietintöön, joka hyväksyttiin yksimielisesti tässä parlamentissa seitsemän vuotta sitten ja jossa hän käsitteli parlamentin, komission ja neuvoston mahdollisuuksia ottaa kurdikysymys asialistalle.
Tiedätte, että tässä on kysymys 25 miljoonan ihmisen kansasta, jonka olemassaoloa ei tunnusteta. Tämä kansa joutuu niin sanotusti sisäisen hajaannuksen uhriksi. Kansa on jakaantunut seitsemän maan alueelle, ja kansainvälinen yhteisö on jättänyt tunnustamatta sen olemassaolon erityisesti 1920-luvun alussa, jolloin Ranska ja Iso-Britannia olivat vielä suurvaltoja. PKK ei ole sama asia kuin kurdit. Tämä radikaali liike edustaa vain tiettyä kurdiryhmää. Kurdeilla on monia muita järjestöjä, jotka kunnioittavat demokratian pelisääntöjä. Turkin hallitus tekee virheen kieltäessään kaikkien näiden järjestöjen toiminnan. Herra Oostlander puhui tästä asiasta. Tällä tavalla Turkki vieraannuttaa demokraattisia voimia ja edistää kurdien radikalisoitumista sekä romuttaa mahdollisuudet ratkaisuihin.
Mitä unioni voi sitten tehdä asian hyväksi? Unionin täytyy edelleen edistää Turkin demokratisointia ja oikeuksia sekä luonnollisesti lähettää tarkkailijoita. Unionin täytyy painostaa Turkkia kunnioittamaan kansalaisten ja vähemmistöjen oikeuksia. Kansalaisilla täytyy olla oikeus omaan kieleensä ja kulttuuriinsa. Myös demokraattisten puolueiden, kuten HADEPin, täytyy saada oikeutensa. Milloin suuri joukko vangittuja kurdikansanedustajia pääsee vapaaksi?
Turkin täytyy edistää Etelä-Turkin sosioekonomista kehitystä. Minulla on vielä pitkä luettelo asioista, jotka Turkin täytyy tehdä. Turkki on itse asiassa tahtomattaan ottanut kurdikysymyksen asialistalle. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa komissaari, ehkä mekin voisimme ottaa jotain asialistalle. Meillä täytyy olla yhteinen kanta Öcalanin tapaukseen. Meillä ei ole ollut sellaista. Unionina ja jäsenvaltioina meidän olisi täytynyt arvioida vastuutamme - ja katastrofisuunnitelmaa - ongelman kohdalla, joka on ollut olemassa jo 20, 30, 40 vuotta.

Ephremidis
 Arvoisa puhemies, on selvä ja historian takaama tosiasia, että kurdikansan pitkällinen ja tuskallinen taistelu tulee jatkumaan, kunnes voitto on saavutettu. Näin on historiassa käynyt aina ja kaikkien kansojen kohdalla.
Nyt näen, että erityisesti neuvoston ja komission edustajat yrittävät lykätä tätä kysymystä. Monia kyyneleitä Öcalanin oikeudenmukaisen ja avoimen oikeudenkäynnin puolesta! Kuitenkin nämä molemmat ja erityisesti neuvoston edustaja esiintyivät täällä kuin Turkin turvallisuustuomioistuimen asiamies. Hän sanoi, että Öcalan on menettänyt luottamuksensa eikä voi esiintyä kurdikansan edustajana, joten ristiinnaulittakoon hänet terroristina. Mitä muuta te haluatte? Miksi te vetoatte oikeudenmukaisuuteen, sopimuksiin ja niin edelleen? Te olette häpäissyt ne! Te tallasitte ne maahan, kun kolmen kuukauden ajan teitte tai jätitte tekemättä kaiken, mitä tarvittiin, jotta voisitte luovuttaa Öcalanin amerikkalaisten ja turkkilaisten salaisten palveluiden käsiin ja nyt pyöveleiden sotilasvallan käsiin!
Teillä ei ole oikeutta vedota näihin oikeuksiin ja sopimuksiin. Te teitte tämän, jotta ette menettäisi muutamien dollaritukkojen sijoituksia Turkkiin, jotta ette ärsyttäisi suurta Atlantin takaista pomoa, joka kutsuu Öcalania ja kaikkia muita kansansa puolesta taistelevia terroristeiksi.
Te ja teidän isänne ja veljenne taistelivat natsivalloittajia vastaan, teitä kutsuttiin terroristeiksi ja teidän kansaanne teloitettiin. Teitte saman Mandelalle ja Arafatille ja nyt te hyväksytte heidät virallisesti ja otatte heidät vastaan myös parlamentissa. Samoin käy myös Öcalanille tai sille, joka hänet korvaa. Historian pyörää ei voi kääntää taaksepäin!
Arvoisa puhemies, tässä tilaisuudessa haluan sanoa, että kysymys ei ole vain Öcalanista. Tällä hetkellä Nairobissa eräässä lähetystössä pidetään kolmea nuorta kurdityttöä, jotka ovat joka hetki vaarassa joutua amerikkalaisten ja kuka tietää minkä muiden salaisten palveluiden sieppaamiksi ja kärsiä saman kohtalon kuin Öcalan. Tästä asiasta tarvitaan päätöslauselmaan erityismaininta. Arvoisat neuvoston ja komission edustajat, tässä teille yksi kunniallinen tehtävä: antakaa takeet siitä, että nämä tytöt, joilla on Belgian ja Kreikan kansalaisuudet...
Puhemies keskeytti puhujan.

Pasty
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, se, että Turkki päätyi väkivaltaisuuksien pääalkuunpanijan, kurdien työväenpuolueen puheenjohtajan Öcalanin pidätykseen, on seurausta useita vuosia kestäneestä sissisodasta ja yhteensä tuhansien ihmisten kuoleman aiheuttaneiden, terrorististen attentaattien tekijöiden rankaisemisesta. Meidän ei pidä sortua arvosteluun, mikä olisi helppoa, koska emme itse ole sekaantuneet selkkaukseen, vaan yrittäkäämme sitä vastoin löytää kurdijohtajan pidätyksen luomasta uudesta tilanteesta myönteisiä näkökohtia, jotta tuolle alueelle koittaisi tulevaisuudessa rauha.
Neljän maan, eli Turkin, Irakin, Iranin ja Syyrian, alueelle levittäytyneillä kurdiväestöillä ei ole yli kahteenkymmeneen vuoteen ollut muuta keinoa ilmaista itseään kuin väkivalta. On selvää, että tuomitsemme kaikentyyppisen väkivallan ja väkivallanteot, joilla ei ole koskaan voitu edistää mitään asiaa, mutta nyt, kun näistä attentaateista vastuussa olevan tärkeimmän järjestön johtaja on vangittuna, on välttämätöntä ja kiireellistä löytää ratkaisu noin 30: tä miljoonaa ihmistä koskettavaan ongelmaan. Viimeiset 20 vuotta kestänyt sissisota ei ole antanut mahdollisuutta ottaa huomioon kurdiväestöjen kulttuurisia, kielellisiä ja humanitaarisia vaatimuksia, ja kansainvälisen yhteisön tehtävänä olisi toimia sellaisen diplomaattisen ja rauhanomaisen ratkaisun löytämiseksi, jossa tunnustettaisiin kurdiväestöjen oikeus tiettyyn autonomiaan neljän kurdivaltion nykyisten rajojen sisällä.
Öcalanin pidätyksen pitäisi myös antaa mahdollisuus tähdentää sitä, että PKK ei yksin ja ainoana edusta kurdiyhteisöä, ja myös tässä yhteydessä velvollisuutemme on vaatia Turkin viranomaisilta, ettei yhden kurdijohtajan, joka on ottanut väärällä tavalla tehtäväkseen toimia kaikkien kurdien äänitorvena, tekoja pantaisi koko kurdiyhteisön vastuulle. Lisäksi vaadimme Turkin viranomaisilta sitä, että oikeudenkäynnin olosuhteet antaisivat paitsi kansainväliselle yhteisölle, myös kurdiväestöille, mahdollisuuden arvioida oikein Öcalanin pidätyksen ja vangitsemisen syitä.
Viimeinen kysymys, jonka haluaisin ottaa esille, koskee Euroopan alueella esiintyneitä väkivaltaisuuksia ja johtajansa pidätystä vastustaneiden kurdimielenosoittajien eri lähetystöissämme panttivangikseen ottamia henkilöitä. Kun nuo väkivallanteot ovat ilmeisesti erittäin hyvin järjestettyjä ja ohjattuja, on tullut selvästi ilmi, että unioni puolestaan oli täysin hajanainen tässä asiassa. Sen vuoksi meidän kannattaa tiivistää kaikkien poliisiyksikköjemme välisiä, tietojen vaihtoa koskevia yhteyksiä, jotta kansainvälinen terrorismi ei saisi yliotetta alueellamme.

Aelvoet
 Arvoisa puhemies, Abdullah Öcalanin tapaus tuli esille marraskuussa ja on nyt päättynyt huonosti. Euroopan unionin jäsenvaltiot olivat yhtä mieltä siitä, että herra Öcalania ei saa luovuttaa Turkkiin, mutta ne eivät antaneet vastausta kysymykseen siitä, minne hänen sitten täytyisi jäädä. Mikään yksittäinen maa tai tietyt maat yhdessä eivät tarjonneet poliittista turvapaikkaa. Se oli luonnollisesti mitalin toinen puoli. Jos aloittaa tietyllä tavalla, täytyy myös jatkaa sillä linjalla, mutta sitä Eurooppa ei ole tehnyt.
Nyt kuitenkin toteamme, että monista voitonriemuisista julistuksista huolimatta Turkissa on kuitenkin alettu ymmärtää, että kurdiongelma ei ratkea tällä tavalla, vaikka toisaalta Öcalan onkin pidätetty. Nyt herääkin kysymys, voiko Eurooppa tehdä asiassa jotain poliittisesti merkityksellistä. Pitää paikkansa, että kurdiongelma on poliittinen ja kansainvälinen ongelma ja että se on ennen kaikkea kansainvälinen ongelma Euroopalle. Meillä on sellainen vaikutelma, että Yhdysvaltojen toimissa ei ole otettu huomioon seurauksia Euroopan kannalta.
Eurooppa voi mielestämme toimia konkreettisesti ennen kaikkea vielä niin, että prosessin etenemistapaan panostetaan edelleen lisää. Voimme havaita, että tähän mennessä esitetty kritiikki on jo tuottanut hieman tuloksia, sillä oikeudenkäynti tapahtuu valtion turvallisuutta käsittelevässä tuomioistuimessa, jossa tavallinen riippumaton tuomio ei ole mahdollinen, ja Turkki alkaa turvata selustansa kritiikiltä ja ryhtyy rajoitettuihin toimenpiteisiin, jotta nimitettäisiin vain siviilisyyttäjiä. Meidän täytyy jatkaa johdonmukaisesti sotilastuomioistuimen arvostelemista. Unionista täytyy myös lähettää valtuuskunta, johon kuuluu lääkäreitä, lakimiehiä ja ihmisoikeusasioista hyvin perillä olevia henkilöitä, jotta voitaisiin huolehtia siitä, että Öcalan saa oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin hyvissä terveydellisissä oloissa.
Toiseksi, meistä on oleellisen tärkeää, että demokraattiset kurdit saavat äänensä kuuluviin vaalien aikana. Mitä tähän tulee, HADEP on tällä hetkellä suurissa vaikeuksissa, ja siksi on oleellista, että tuomme esiin sen, että kaikkien puolueiden täytyy voida osallistua rajoituksitta tavallisiin oikeudenmukaisiin vaaleihin. Tilanne ei ole nyt sellainen. Euroopan parlamentin täytyy tehdä tässä asiassa aloite, ja se voidaan tehdä hyvin lähettämällä paikalle valtuuskunta. Kurdikysymykseen on mahdollista löytää ratkaisu vain demokraattisessa, demokratisoidussa Turkissa.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, parlamentti ja Euroopan unioni ryhtyvät erittäin usein, mielestäni liian usein, oppitunnin antajiksi saaden näin helposti itselleen puhtaan omantunnon. Äänestämme jälleen kerran huomenna kiistääksemme kaiken sen pahan, jonka luulemme vaarantavan Abdullah Öcalanin elämää, ja vaadimme täysin oikeutetusti polittista ratkaisua kurdikysymykseen.
Minä puolestani toivoisin, että käytämme hyväksemme myös tätä tilaisuutta - mikä käy erittäin huonosti ilmi tekstistämme ja jopa keskustelustamme - katsoaksemme itseämme peiliin, ja toivoisin, että myös ne Öcalanin ystävät, jotka ovat halunneet tukea PKK: n johtajan ajamaa asiaa ja jotka todellisuudessa jouduttivat Öcalanin kukistumista, lähinnä sellaisen vaikutelman olen saanut, menisivät itseensä, mitä tulee asenteeseen, joka meillä on ollut, meillä Euroopan unionissa.
Maamme, jonka olisi pitänyt vaatia rikollisen luovuttamista, ei sitä tehnyt, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Maamme epäröi suhteellisen kauan, noin lievästi sanottuna, sen sijaan, että se olisi valinnut ainoan menettelytavan, jolla olisi mahdollisesti estetty myöhemmät tapahtumat. Öcalan on Turkissa, vaikka kaikki sanoivat, että Turkkiin häntä ei ainakaan pitäisi päästää. Meidän olisi ehkä pitänyt ottaa vastuumme kannettavaksi, kuten Italia teki, kun otetaan huomioon, ettei Saksa eikä myöskään Euroopan unioni kyennyt löytämään vaadittua poliittista ratkaisua siten, että olisi kenties vahvistettu Schengenin menettelyä ja turvapaikkamenettelyä.
Mielestäni Italian olisi kenties pitänyt hyväksyä terrorismia koskevan yleissopimuksen vaatimukset, tuomita Öcalan itse ja kantaa siten vastuunsa. Näin ei tapahtunut, ja olen sitä mieltä, että tämä Euroopan tekemä virhe on otettava huomioon tässä asiassa, jotta voisimme ottaa siitä opiksemme tulevaisuudessa. Ilman poliittista yhteisymmärrystä vastaavia tapauksia sattuisi edelleen, ja unionimme ei selviytyisi tästä voittajana.

Bonde
 Arvoisa puhemies, jokaisella kansalla on oikeus omaan valtioon ja jokaisella syytetyllä on oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. Turkki sortaa kurdeja, enkä usko, että herra Öcalanin oikeudenkäynti on oikeudenmukainen. Luulen, että häntä kidutetaan parhaillaan. Työskennellessäni Turkin poliittisten vankien parissa en ole koskaan saanut kuullakaan muusta. Kerran useimpien Länsi-Euroopan maiden edustajista koottu muutaman poliitikon ryhmä seurasi kahden maasta karkotetun poliitikon mukana Ankaraan. Meidän piti olla heidän suojanaan. Heti kun saavuimme lentokentälle, heidät pidätettiin ja lähetettiin kuulusteluun, jossa heitä kidutettiin. Yritimme vierailla heidän luonaan vankilassa, mutta meitä ei päästetty sisään. Aulassa näin kaksi poikaa, jotka olivat omien lapsieni ikäisiä - 8- ja 11-vuotiaita - ja jotka oli sidottu ja käsiraudoissa. Kuinka aikuiset ihmiset voivat kohdella rikollisina lapsia, jotka eivät ole edes murrosiässä? Kun vierailimme Ankarassa toisen kerran oikeusjutun aikana, vein näille kahdelle syytetylle henkilökohtaisen kirjeen parlamentin puhemieheltä, Lord Plumbilta. Siten pääsin muurin sisäpuolelle ja saatoin keskustella heidän kanssaan. He kertoivat raa'asta kidutuksesta. Kauheinta ei ollut tupakalla polttaminen ja sähköiskut. Kauheinta oli, että heidät herätettiin aina, kun he olivat nukahtaneet, ja vietiin uusiin kuulusteluihin kidutettavaksi. Euroopan valtioiden on kerta kaikkiaan aika kertoa Turkille, että kidutus on ihmisoikeuksien vastaista. Normaalit suhteet Turkkiin eivät ole mahdollisia niin kauan kuin se jatkaa kidutusta ja niin kauan kuin se sortaa kurdiväestöä. Saisinko ehdottaa, että Turkin valtuuskuntamme jäsenet saisivat seurata oikeusjuttua vuorotellen?

Cellai
Arvoisa puhemies, Öcalanin tapaus havahduttaa Alleanza Nazionalen edustajat joihinkin pohdintoihin. Ensinnäkin Turkin, Irakin ja Iranin kurdivähemmistöillä on oikeus siihen, että niiden identiteetti, erityispiirteet ja toiveet vahvasta itsehallinnosta tunnustetaan. Toiseksi PKK ei ole ainoa eikä tärkein puolue, joka on sopiva edustamaan näitä toiveita. Kolmanneksi PKK on käyttänyt taistelussaan puhtaita terrorikeinoja ja rahoittanut toimintaansa kaikkein häpeilemättömimmillä välineillä, muun muassa huumekaupalla. Neljänneksi vasemmistolaisten sosialistihallitusten Eurooppa on osoittanut, ettei se kykene hoitamaan yhtenäisesti ja johdonmukaisesti Öcalanin tapausta.
Näistä syistä emme voi hyväksyä epäasiallista oikeudenkäyntiä, johon ei sisälly Turkilta saatavia takuita, vaan pyydämme, että oikeudenkäynti käydään kunnioittaen syytetyn oikeuksia eikä kuolemantuomion uhan alla. Emme voi myöskään hyväksyä sitä, että ne, jotka on otettu vastaan humanitaarisista syistä, muuttavat kaupunkimme välikohtausten ja perusteettoman väkivallan tantereiksi.
Lopuksi viittaan neuvoston puheenjohtajan väitteisiin, jotka ovat todella vakavia. Olisi todellakin huolestuttavaa, jos Kreikan kaltainen jäsenvaltio olisi todella tukenut enemmän tai vähemmän epäsuorasti PKK: ta turkkilaisiin kohdistuvan historiallisen ja nykyaikana käsittämättömän vihamielisyyden nimissä.

Swoboda
 Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja sanoi selvästi, että neuvosto ja Euroopan valtioyhteisö eivät ole kyenneet käsittelemään yhdessä Öcalanin tapausta. Kyvyttömyyttä on todella esiintynyt, ja kyvyttömyyden ilmenemistapa on viime kuukausina ollut häpeällinen. Minua kiukuttaa kuitenkin erityisesti ja erityisen häpeällistä on se, että senkin jälkeen, kun Öcalan - vastoin tahtoaan - saapui Turkkiin, annettiin julkilausuma, joka ei ole edes sen paperin arvoinen, jolle se on kirjoitettu, sillä siinä ei edes mainita kertaakaan sanaa kurdiongelma tai kurditilanne. Siinä puhutaan ongelmista, jotka on ratkaistava.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te ette ole erityisesti vastuussa tästä asiakirjasta. Piditte äsken selväsanaisen puheen. Ette ollut lempeä PKK: lle, mutta ainakin puhe oli selväsanainen. Toivoisin, että myös ulkoministerit tai neuvosto saisivat aikaan selkeää puhetta, sen sijaan, että tuottaisivat tuollaisia asiakirjoja, jotka oikeastaan todistavat kyvyttömyytemme yhteiseen kantaan.
Toiseksi, emme käsittele täällä vain yleisesti kurdikysymystä vaan myös Öcalanin tapausta, ja Pauline Green esitti rauhanomaista ja poliittista ratkaisua koskevan kantamme aivan yksiselitteisesti. Öcalan ei ole mielestämme suuri sankari eikä ystävällinen setä, mutta Öcalan ansaitsee monien muiden tavoin oikeudenmukaisen kohtelun, kohtelun, jossa otetaan huomioon hänen terveytensä, kohtelun, joka on reilua, rehellistä, julkista ja avointa, kohtelun, joka sallii sen, että myös asianajajat voivat päästä hänen luokseen, asianajajat, jotka hän voi myös toivottavasti valita todella vapaasti. Sen tähden olemme huolissamme myös Öcalanista, koska hän on muuttunut symboliksi, monien muiden sellaisten oikeudenkäyntien symboliksi, joita Turkissa käydään valitettavan huomaamattomasti ja joissa menetellään epäreilusti, salaa ja oikeusvaltiota pilkaten. Jos Turkki toteuttaa edes tämän oikeudenkäynnin tasapuolisesti, reilusti ja julkisesti, ei ole kyse inhimillisyydestä Turkissa vaan myös poliittisesta viisaudesta.
Vaadimme, että Turkki - emmekä lakkaa vaatimasta sitä -, että Turkki muuttaa asennettaan ja asettaa tavoitteekseen ongelman ratkaisun, aloittaa kurdiongelman ja kurdien oikeuksien poliittisen käsittelyn - sen osalta olen täysin samaa mieltä siitä, mitä sanoitte. Jos näin tapahtuu, Turkki voi olla varma siitä, että kaikki täällä parlamentissa vakuuttavat myös kurdeille, että heidänkin on annettava panoksensa sen hyväksi, että saadaan aikaan rauhanomainen ratkaisu, poliittinen ratkaisu. Siihen tarvitaan kaksi osapuolta, siihen tarvitaan Turkki ja siihen tarvitaan kurdijärjestöjä, joiden on tehtävä kaikkensa rauhanomaisen ratkaisun aikaansaamiseksi. Me täällä parlamentissa emme kumminkaan lakkaa puolustamasta vain rauhanomaisesti ja poliittisesti ratkaistavissa olevan kysymyksen rauhanomaista ratkaisua.

Graziani
Arvoisa puhemies, on pikemminkin toteamus kuin mielipide, että kun jonkun henkilön nimi yhdistyy - tai yhdistetään - poliittiseen ongelmaan, nimeä ja ongelmaa on sen jälkeen vaikea erottaa toisistaan. Arafatin tapauksen olisi toki pitänyt opettaa jotain! Toisin sanoen, niin kuin Arafatin takana ja ympärillä oli palestiinalaiskysymys, Öcalanin tapauksen takana on kurdikansaa koskeva ratkaisematon ongelma.
Miellyttipä tämä tai ei, juuri tästä Turkin pitäisi lähteä liikkeelle ratkaistaakseen sisäisen ongelman kurdeille myönnettävällä itsehallinnolla ja luomalla olot, jotka voisivat mahdollistaa sille tulevaisuuden, arvokkaan tien Eurooppaan.
Öcalanin laiton pidätys osoittaa kuitenkin, että toivoa ei juuri ole. Kun joku näyttää vangin sellaisissa oloissa, joissa Öcalan nähtiin, ja kerskuu sillä, kaikki ihmisoikeudet näyttävät saavan objektiivisesti katsottuna vääristyneen muodon. Kun asianajajilla on vaikeuksia tavata syytettyä jopa kahden kesken, on syytä epäillä oikeudenkäynnin sääntöjen oikeellisuutta. Kun syytetty joutuu sellaisen erityistuomioistuimen eteen, jossa istuu myös eversti, syntyy vaikutelma, että kyse ei enää ole oikeusvaltiosta. Kun oikeudenkäynnin lopputuloksen yllä vielä häilyy hirsipuun varjo, on välttämätöntä, että Turkki saa tietää, mitä Eurooppa ajattelee, niin Turkin kuin Euroopan itsensä vuoksi.

Kronberger
 Arvoisa puhemies, kun esiintyy sellaisia kriisejä kuin PKK: n johtajan Öcalanin pidätyksen yhteydessä oli, keskustelemme vain senhetkisistä oireista emmekä näiden konfliktien koko poliittisesta taustasta. Se koskee kurdiongelmaa ja se koskee aivan samalla tavalla myös Kosovon ongelmia tai IVY-maiden kriisipesäkkeitä. Meidän on tietysti vaadittava painokkaasti Euroopan ihmisoikeussopimuksen noudattamista Turkissa. Lisäksi kuolemanrangaistus on julistettava pannaan maailmanlaajuisesti.
Tapaus Öcalanin pitää kuitenkin olla meille päivänpolitiikkaa pitemmälle ulottuva syy ryhtyä pitkäaikaisiin toimiin aktiivisen eurooppalaisen rauhanpolitiikan kehittämiseksi, mikä tarkoittaa kuitenkin myös sitä, että ihmisoikeuksia järjestelmällisesti rikkoviin maihin kohdistetaan vastaavia pakotteita. Ihmisoikeuksilla ja kansojen itsemääräämisoikeudella pitää olla etusija taloudellisiin etuihin nähden. Nyt tilanne on pääasiassa valitettavasti päinvastainen. Olemme itse rikostovereita kaikkialla siellä, missä näemme periaatteellisen vääryyden jatkuvan vuosikausia, mutta emme kohota ääntämme vastustaaksemme sitä.

Dankert
Arvoisa puhemies, herra Swoboda moitti hetki sitten neuvoston julkilausumaa siitä, että siinä ei esiinny sanaa " kurdit" . Haluaisin mainita, että turkkilainen Radical-lehti piti tekstiä arvossa, koska se on kirjoitettu hienovaraisesti ja varoen. Tämä tarkoittaa, että teksti on hyvin tekopyhä. Olen neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, että Turkin ongelmat täytyy ratkaista poliittisin keinoin. Pidän tervetulleena neuvoston julkilausumaa, jossa sanotaan, että " EU toivoo tässä yhteydessä vilpitöntä pyrkimystä erottaa terrorismin vastainen taistelu poliittisen ratkaisun etsimisestä..." . Vilpittömät pyrkimykset täytyy toteuttaa, mutta minusta ongelma on se, että neuvosto ei mainitse, että tällä hetkellä Turkilla ei ole näitä pyrkimyksiä.
Täällä on mainittu valtion turvallisuutta käsittelevässä tuomioistuimessa järjestettävä HADEPia koskeva oikeudenkäynti, joka pidetään ennen vaaleja, jotta se saataisiin päätökseen vaalien jälkeen niin, että äänestäjät tietäisivät, että on uskaliasta äänestää väärää puoluetta, joka saatetaan pian kieltää. Todella paljon älymystön edustajia on tuomittu tai on valtion turvallisuutta käsittelevän tuomioistuimen edessä, koska he tekevät juuri sitä, mitä neuvosto haluaa Turkissa tapahtuvan. Tästä ei ole mainittu mitään neuvoston asiakirjassa. Se on mielestäni hyvin valitettavaa.
Haluaisin vielä puhua siitä, mitä komissaari van den Broek juuri sanoi vedotessaan Kaakkois-Turkille annettavan avun puolesta. Olen siitä hänen kanssaan samaa mieltä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että tähän saakka on ollut erityisen vaikeaa antaa apua tälle alueelle, jossa kaksi osapuolta ovat sotilaallisessa selkkauksessa keskenään. Silloin toiselle osapuolelle annettava apu suuntautuu toista osapuolta vastaan. Tilanne on tällä hetkellä hieman selkiintymässä, koska PPK on itse asiassa heikentynyt huomattavassa määrin sotilaallisesti, ja siksi alueella voi tapahtua hieman enemmän. Komissaari olisi kuitenkin voinut myös sanoa, että Euroopan unioni on nyt parlamentin tuella myös mukana toiminnassa ja että olemme käynnistäneet melko suuria kansanterveyteen ja ammattikoulutukseen liittyviä hankkeita puheena olevalla alueella. Ongelmana on vielä vain se, että koska Turkki ei ole vielä allekirjoittanut yhteistyösopimusta, se ei voi hyväksyä tätä apua nyt, koska heillä ei ole sitä varten rahoituspohjaa, mikä on sen omaa syytä.
Haluaisin vielä huomauttaa, että mielestäni on oleellista, että komissio tukee Turkin kansalaisjärjestöjä kansalaisyhteiskunnan, demokratian ja haluamiemme ihmisoikeuksien aikaansaamiseksi. Minusta on erityisen kauheaa, että komissio on nyt saanut kaikki tällaiset ohjelmat pysähdyksiin vaatimalla kansalaisjärjestöiltä takuusummia, joita ne eivät pysty maksamaan. Mielestäni on aivan välttämätöntä, että asialle tehdään pikaisesti jotain.

Langen
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Euroopan parlamentinkin on otettava selvästi kantaa keskustellessaan PKK: n johtajan Öcalanin pidätyksestä. Totean, että ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan 17. helmikuuta esittämä lausunto ei täytä tätä vaatimusta, koska minun mielestäni ei saa jäädä minkäänlaista epäselvyyttä siitä, että Euroopan parlamentti tuomitsee painokkaasti PKK: n terrorismin. PKK: n taistelijoiden väkivallanteot koko Euroopassa on myös tuomittava mitä tiukimmin. Sen tähden vaadimme, että kaikki valtiot ryhtyvät johdonmukaisiin toimiin tätä väkivaltaa ja terrorismia vastaan, kuten julistuksissa aina vakuutetaan.
Jotkin Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät ole juuri niittäneet mainetta viime vuosina, kun on ollut kyse Öcalanista ja PKK: sta. Niihin kuuluu, arvoisa ulkoministeri Volmer, myös Saksa, ei pelkästään Kreikka. Voin vain toistaa, mitä sanoimme - puheenjohtaja Dankert sanoi - valtuuskuntamme kokouksessa Istanbulissa: Turkille vangitseminen on täydellinen menestys, jos Euroopan valtiot suhtautuvat tällä tavalla. Tulos on päivänselvä: väkivallantekoja kaikkialla Euroopassa.
Seuraavien asioiden pitää olla selvää. Ensinnäkin: herra Öcalan ansaitsee reilun oikeudenkäynnin, hänellä on oikeus reiluun oikeudenkäyntiin. Toiseksi: oikeuden riippumattomuus pitää varmistaa myös Turkissa. Kolmanneksi: oikeudenkäyntiin on päästettävä riippumattomia tarkkailijoita. Neljänneksi: on vaadittava, että Turkki säästää herra Öcalanin hengen odotettavissa olevan kuolemanrangaistuksen yhteydessä. Viidenneksi: vaikka tuomitsemmekin mitä tiukimmin PKK: n terrorismin, myös Turkin on edistyttävä kurdiongelman poliittisten ratkaisujen aikaansaamisessa. Kuudenneksi: Turkki antaisi selvän signaalin, jos se sallisi kurdipuolueen osallistumisen 18. huhtikuuta järjestettäviin vaaleihin - se sai viime vaaleissa 4, 6 % äänistä. Sekin on vaatimus, jota ei vielä mainittu!

Lambrias
Arvoisa puhemies, Öcalanin ympärille on synnytetty tahattomasti ja tahallaan paljon sekaannusta. Asiaan on sekaantunut hallitusten propagandaa, tiedustelupalveluita, vastakkaisia järjestöjä sekä myös monenlaisia etuja, jotka ruokkivat tunteisiin vetoavasti Euroopan yleistä mielipidettä ja etäännyttävät sitä Euroopan unionin velvollisuuksista. Tämän sekaannuksen keskellä pääsevät unohtumaan yksinkertaiset yleisinhimilliset periaatteet, joita pitäisi noudattaa.
Ensiksi se, että sivistynyt maailma torjuu ja tuomitsee terrorismin tavoitteista riippumatta. Päämäärä ei koskaan oikeuta keinoja. Toiseksi kuitenkin se, että ennen kuin syyllisyys on kiistattomasti osoitettu, jokaiselle ihmiselle pitää taata mahdollisuus puolustautua. On surullista, että Euroopassa, jossa nämä periaatteet syntyivät, ei enää vaadita niiden noudattamista. Kaikki vastuussa olevat yrittivät, kukin omista syistään, päästä eroon ongelmasta nimeltä Öcalan. Saksa olisi voinut tuomita Öcalanin, sikäli kuin myönnetään, että hän oli myös Saksassa toimivan terroristijärjestön johtaja. Tämän sijasta Öcalan päätyi tuomittavaksi maahan, joka todistetusti ei tarjoa pienimpiäkään takeita oikeudenmukaisesta oikeudenkäynnistä, ja nyt me esitämme Turkille fraasimaisia toivomuksia oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin puolesta, kun toissapäivänä tuli myös Euroopan neuvoston päätös, joka koskee Turkissa tapahtuvia kidutuksia.
Valitan, arvoisa puhemies! Kuinka Eurooppamme voi enää saada anteeksi, ei terroristijärjestö PKK: lta, vaan 60 vuoden ajan vereen peittyneeltä Turkin kurdikansalta?

Robles Piquer
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuten on luonnollista, kaikki me jäsenet, jotka teemme täällä demokraattista työtämme, toivomme hartaasti, että herra Öcalan saisi puolueettoman oikeudenkäynnin, että siinä voisivat olla läsnä ulkopuoliset tarkkailijat ja että hänelle myönnettäisiin kaikki ne takeet, joihin jokaisella syytetyllä on oikeus. Tästä kaikesta huolimatta monet meistä kuitenkin tietävät, että sota, tuho ja kuolema, jotka ovat jatkuneet vuosikaudet, vuodet, jolloin herra Öcalan on johtanut Kurdistanin työväenpuoluetta, ovat vääjäämättä johtaneet tähän lopputulokseen. Ne, jotka harjoittavat järjestelmällistä väkivaltaa, ovat loppujen lopuksi itse tuon väkivallan uhreja.
Meidän on pidettävä kaikkea tapahtunutta valitettavana siksi, että se saattaa häpeään sen, miten me Euroopassa pidämme yllä yleistä järjestystä. Meidän on toivottava ja pyydettävä, että kurdikansan ongelma ratkaistaisiin niin, että heidän luonnollinen oikeutensa ilmaista itseään kielensä, kulttuurinsa ja elämäntapojensa kautta tunnustettaisiin ja että samalla joidenkin Euroopan mantereen vanhojen kansakuntien vakautta ei vaarannettaisi. On selvää, että niiden joukkoon, vaikka se ei olekaan Euroopan unionin jäsenvaltio, on laskettava Turkki, sillä Turkki on todellakin Euroopan neuvoston ja muiden eurooppalaisten instituutioiden jäsen - ja tärkeä jäsen.
Näin ollen kaikkia on kehotettava olemaan maltillisia. On pyydettävä, että Kurdistanin työväenpuolue ei enää syyllistyisi väkivaltaisuuksiin ja iskuihin, joilla se on pahentanut johtajansa tilannetta, ja toivottava, että voitaisiin edetä kohti oikeudenmukaisuutta, johon kuuluu niiden oikeuksien tunnustaminen, jotka kurdikansalla täytyy olla niin Turkissa kuin muissa naapurikansakunnissakin.

Volmer
. (DE) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen iloinen siitä, että suurin osa puhujista kannatti periaatteessa neuvoston lausuntoja tästä asiasta. Sain keskustelusta sellaisen vaikutelman, että erittäin suuri yhteisymmärrys vallitsee joistakin kohdista, jotka haluaisin vielä luetella lyhyesti.
Ensinnäkin: tuomitsemme päättäväisesti kaiken väkivallan ja terrorismin. Euroopan unionin sisäministerit kokoontuvat muuten lähipäivinä käsittelemään tätä kysymystä.
Toiseksi: kurdikysymyksen olemassaolo on tunnustettava. Kurdikysymystä ei saa enää syrjäyttää.
Kolmanneksi: on erotettava selvästi PKK ja kurdit. Vain vähemmistö kurdeista on väkivaltaisia. Suurin osa kurdeista on samanlaisia rauhaa rakastavia ihmisiä kuin me kaikki, jotka emme halua mitään muuta kuin elää rauhassa ja turvassa.
Neljänneksi: kurdikysymys ei ole enää Turkin sisäinen asia, sillä kaduillamme koettu väkivalta osoittaa, että se koskee lähes kaikkia Euroopan maita.
Viidenneksi: separatismin ja kulttuurisen itsemääräämisoikeuden erottaminen toisistaan voi olla ratkaiseva tekijä siinä, että tämän ongelman ratkaisemisessa edistytään.
Kuudenneksi: olemme yksimielisiä siitä, että meidän on vaadittava Turkkia toteuttamaan oikeudenkäynti oikeusvaltion mukaisesti ja kerrottava, että kuolemanrangaistuksen torjuminen on periaatteemme.
Saanen lisätä, että Turkkiin matkustaa vielä ennen huhtikuuta poliittisten johtajien muodostama troikka ja sen jälkeen ulkoministeritroikka. Käytämme nämä tilaisuudet hyväksi keskustellaksemme Turkin kanssa täällä käydyn keskustelun, näiden juuri käsittelemieni kohtien pohjalta.

Swoboda
 Arvoisa puhemies, kysyn vain lyhyesti neuvoston puheenjohtajalta, onko hän valmis esittämään sen, mitä hän nyt esitti, myös yleisenä julkilausumana neuvostolle ja pyytämään neuvostoa hyväksymään sen.

Volmer
. (DE) Arvoisa puhemies, toivon, että se, mitä juuri sanoin, merkittiin myös pöytäkirjaan ja että voimme antaa pöytäkirjan neuvoston käyttöön.

Ephremidis
 Arvoisa puhemies, puhuin aiemmin kolmesta kurdinaisesta, jotka ovat Nairobin lähetystössä, ja pyysin neuvostoa antamaan takeet, koska heillä on ulkomaiset passit, että he voisivat matkustaa turvallisesti maihin, jotka ovat passit myöntäneet. He ovat hengenvaarassa. Arvoisa neuvoston edustaja ei vastannut. Olisin kovin halukas kuulemaan, mitä hän aikoo tehdä asialle.

Dankert
Arvoisa puhemies, neuvosto on antanut vastauksensa. Ymmärsin, että myös komissio vastaisi, mutta näin sen nyt yhtäkkiä katoavan kuvaruudusta. Tämä on minusta jotenkin kummallista.

Puhemies
 Komissio ei ole esittänyt sellaista toivetta. Haluaako komissio sanoa jotain?

Van den Broek
Arvoisa puhemies, en saata teitä vaikeuksiin. Minun vastaukseni arvoisalle parlamentin jäsenelle, herra Dankertille, kuuluu niin, että aion tutkia hänen esille ottamaansa ongelmaa, että kansalaisjärjestöiltä pyydetään pankkitakausta. Muilta osin olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että Turkki ei tällä hetkellä tee - sanottakoon täysin rinnoin - yhteistyötä ohjelmien toimeenpanemiseksi. Kiitokset joka tapauksessa ponnisteluista, joita myös herra Dankert ja hänen kollegansa McMillan-Scott ovat tehneet näiden ohjelmien toteuttamisen hyväksi.

Puhemies
 Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari van den Broek!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Komission sopimusluonnos Etelä-Afrikan kanssa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston julkilausuma päätöksestä olla hyväksymättä komission esittämää luonnosta Etelä-Afrikan kanssa tehtäväksi sopimukseksi.

Volmer
 Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on neuvotellut Etelä-Afrikan kanssa sopimuksesta vuodesta 1995 lähtien. Sopimusluonnoksessa kaavaillaan muun muassa vapaakauppa-alueen perustamista kymmenen vuoden kuluessa sekä laajan poliittisen, taloudellisen ja kehityspoliittisen yhteistyön aloittamista. Neuvottelut olivat erittäin vaikeita alusta alkaen, erityisesti maatalousmarkkinoiden molemminpuolisen avaamisen aiheuttamien ongelmien ja Etelä-Afrikassa valmistetuissa portviineissä ja sherryissä käytettyjä alkuperämerkintöjä koskevien erilaisten kantojen vuoksi.
Herkkiä maataloustuotteita voidaan sulkea vapauttamisen ulkopuolelle vain rajoitetusti, koska muuten sopimus uhkaa loukata WTO: n määräyksiä. Euroopan unioni on näistä vaikeuksista huolimatta toistuvasti vahvistanut suuren poliittisen ja taloudellisen kiinnostuksensa Etelä-Afrikan kanssa tehtävään sopimukseen. Wienin Eurooppa-neuvosto vaati sopimuksen hyväksymistä Berliinin ylimääräiseen huippukokoukseen mennessä. Komissaari Pinheiro ja Etelä-Afrikan kauppaministeri Irwin laativat kompromissiesityksen 29.tammikuuta Davosissa, maailman talousfoorumin yhteydessä.
Puheenjohtajamaa Saksa pyrki saavuttamaan neuvostossa 22. helmikuuta poliittisen yksimielisyyden sopimuksen hyväksymisestä tämän kompromissiesityksen pohjalta, joka piti vahvistaa neuvostossa virallisesti 22. maaliskuuta. Neuvoston kokouksessa kävi kuitenkin ilmi, että Euroopan unionissa ei vallitse vielä yksimielisyyttä sopimuksen hyväksymisestä komission neuvotteleman kompromissipaketin pohjalta. Pääongelmia ovat ensinnäkin useiden jäsenvaltioiden varauksellinen suhtautuminen portviini- ja sherrymerkinnän käyttöön liittyviin sääntöihin. Konkreettisesti on kyse portviini- ja sherry-nimen käytöstä Etelä-Afrikan markkinoilla tuotteissa, jotka on valmistettu Etelä-Afrikassa. Joillekin jäsenvaltioille aiheuttaa päänvaivaa ennen kaikkea se, kuinka epätyydyttävä järjestely mahdollisesti vaikuttaa ennakkotapauksena myös muiden kauppakumppanien kanssa vallitseviin suhteisiin. Kaikki jäsenvaltiot eivät ole myöskään tyytyväisiä hedelmäsäilykkeille ja -mehuille neuvoteltuihin tuontikiintiöihin ja tullien purkamisaikatauluihin.
Koska tilanne on tällainen, neuvosto on suhtautunut myönteisesti viimeksi käydyllä neuvottelukierroksella saavutettuun edistykseen ja on pyytänyt komissiota tekemään mahdollisimman pian ehdotuksia vielä avointen kysymysten ratkaisemiseksi, jotta seuraavassa neuvostossa 22. maaliskuuta päästäisiin sopimuksesta poliittiseen yhteisymmärrykseen. Puheenjohtajamaa on vahvistanut EU: n päättäväisen pyrkimyksen päästä yhteisymmärrykseen vielä ennen 24. 25. maaliskuuta Berliinissä järjestettävää Eurooppa-neuvoston ylimääräistä huippukokousta.
Komissio on jo pannut toimeksi ja käy kahdenvälisiä keskusteluja niiden jäsenvaltioiden kanssa, joilla on vielä ongelmia. Emme tiedä vielä, minkälaisia mahdollisen ratkaisun osat ovat. On mahdollista, että Etelä-Afrikan kanssa on käytävä vielä lisäneuvotteluja. Etelä-Afrikan neuvottelija, kauppaministeri Irwin torjui kuitenkin kaikki muutokset Davosissa neuvoteltuun kompromissiin kirjeessään komissaari Pinheirolle ennen 22. helmikuuta pidettyä neuvoston kokousta. Puheenjohtajamaa Saksa tietää täysin tämän sopimuksen merkityksen EU: n ja Etelä-Afrikan välisille poliittisille ja taloudellisille suhteille, myös selvänä merkkinä Etelä-Afrikan demokratialle annettavasta tuesta ja panoksena eteläisen Afrikan vakauttamiseen.
Sen vuoksi haluamme tukea voimakkaasti komissiota lähiviikkoina sen vaikeassa tehtävässä. Olemme päättäneet lujasti noudattaa Wienin Eurooppa-neuvoston laatimaa aikataulua - sopimus Berliinin ylimääräiseen huippukokoukseen mennessä. Olemme luottavaisia sen suhteen, että kaikki asianosaiset osoittavat tarvittavaa joustavuutta vähäisten vielä kiistanalaisten kohtien ratkaisemiseksi. Voitte olla varmoja, että puheenjohtajamaa Saksa tekee kaiken voitavansa, jotta neuvoston suostumus sopimuksen vahvistamiseksi saadaan ajoissa.

Theorin
Arvoisa puhemies, sen jälkeen kun apartheidjärjestelmä lakkautettiin Etelä-Afrikassa, EU: n poliittiset johtajat ovat alinomaa luvanneet Nelson Mandelalle oikeudenmukaista vapaakauppasopimusta, tarpeellista ja strategista sopimusta, joka edistäisi Etelä-Afrikan köyhimpien alueiden kehitystä ja joka olisi erittäin tärkeä koko eteläisen Afrikan alueen rauhan, vakauden ja kehityksen kannalta.
Neuvotteluja on käyty kohta neljä vuotta, emmekä me ole niissä aina lunastaneet kauniita lupauksiamme, vaan ne ovat pikemminkin moneen otteeseen saaneet erittäin protektionistisia piirteitä, olipa kyse hedelmistä ja vihanneksista, viinistä, perunoista tai leikkokukista.
Parlamentti ja sen Etelä-Afrikan valtuuskunta ovat jatkuvasti vaatineet tätä sopimusta. Pääministerit ja presidentit ovat Cardiffin ja Wienin huippukokouksissa luvanneet, että sopimukseen päästään mahdollisimman pian, viimeistään tämän vuoden maaliskuussa. Siihen on luonnollinen syy: neuvotteluja on käyty aivan liian pitkään; Etelä-Afrikan parlamentti hajaantuu maaliskuussa ja Nelson Mandela luopuu presidentin tehtävästä. On vähintäänkin kiusallista, että muutamat maat ottavat neuvottelujen viime minuuteilla harteilleen suuren poliittisen vastuun siitä, että tämä sopimus ja siten koko EU: n uskottavuus kolmansien maiden silmissä vaarantuu! Kuinka EU: n kanssa käytäviin neuvotteluihin voidaan uskoa, jos Etelä-Afrikan kanssa ei saada aikaan tällaista sopimusta?
Mitä EU on oikeastaan tehnyt? Tomaattien hintaa on poljettu Etelä-Afrikan markkinoilla ja se on jättänyt työttömiksi tuhansia naisia, jotka vuorostaan elättävät seitsemän, kahdeksan ihmistä - ja sitten portviiniin ja sherryyn liittyvä kysymys otetaan esiin viime hetkellä. Kyse on asiasta, joka siis on ratkaistu, ratkaisuun on päästy neuvottelemalla. Nämä jäsenvaltiot ovat ottaneet kantaakseen suuren vastuun. Oletan, että neuvoston täällä osoittama myönteinen näkemys tulee todellakin esiin. Asiaa eivät vastusta ainoastaan Euroopan maat ja keskusteluja ei pidä käydä vain niiden kanssa, vaan Etelä-Afrikkakin on näiden neuvottelujen osapuoli. Etelä-Afrikallakin on jotain näytettävää kansalaisilleen. Aiommeko todellakin vaarantaa EU: n hyvän maineen tällä tavalla?

Oomen-Ruijten
 Arvoisa puhemies, aloitan tämän keskustelun siinä mielessä myönteisessä sävyssä, että haluan kiittää komissaari Pinheiroa, joka on tosiaan tehnyt kaikkensa, jotta yleisen asioiden neuvostolle voitaisiin tarjota hyvää kompromissia tästä sopimuksesta. Herra Pinheiro on ottanut riskin. Minusta on oikeastaan suuri vahinko, että neljä jäsenvaltiota on jättänyt hänet pulaan. Mielestäni aiheet, joiden kohdalla tämä on tapahtunut - viinien nimet sekä viini-, hedelmä- ja jotkin mehukiintiöt - , eivät ole oikeastaan sen arvoisia, että asiasta kannattaisi nostaa tällainen meteli. Olen muuten iloinen siitä, että leikkokukkien tapaus, josta aiheutui minun kotimaassani melko paljon ongelmia, on joka tapauksessa ratkaistu.
Neuvottelut ovat kestäneet neljä vuotta. Aihe oli hyvin vaikea. Sen me tiesimme. Kalastusongelmat oli kuitenkin jo poistettu siitä, koska samalla niistä pidettiin oma neuvottelukierros. Näin ollen minusta on hyvin valitettavaa, että ongelmia ei ratkaistu etukäteen asianmukaisissa neuvostoissa.
Kolmanneksi, Etelä-Afrikan sosioekonominen tilanne on yksinkertaisesti hyvin huono. Se on yksinkertaisesti paljon huonompi kuin odotimme vuonna 1994. Haluaisin kysyä neuvoston puheenjohtajalta, mahtaako tämä johtua siitä, että suljemme edelleen unionin markkinat Etelä-Afrikalta. Ihmettelen vain, emmekö ole hieman osavastuussa tilanteesta. Muistan Cardiffin huippukokouksen. Muistan, millaisia lupauksia siellä annettiin herra Mandelalle. Muistan, että Wienin huippukokouksessa sovittiin, että tämä asia pitäisi saada päätökseen.
Haluaisin kysyä puheenjohtajana toimivalta Saksalta, millaisen ratkaisun voitte vielä taikoa hatustanne, jotta asia saataisiin etenemään. En epäile sitä, että teitte parhaanne, mutta kuinka saatte asian etenemään? Kysyn tätä puheenjohtajalta ja oikeastaan haastan teidät selvittämään, mitä voitte tehdä, ja yrittämään löytää ratkaisun, sillä eteläafrikkalaisilla on oikeus siihen, että seisomme edelleen heidän takanaan.

Cars
Arvoisa puhemies, meillä eurooppalaisilla on syytä hävetä, että Etelä-Afrikan väestölle antamamme tuki oli niin vähäistä apartheidpolitiikan aikakaudella. Onko meidän taas hävettävä? Me eurooppalaiset kerromme usein, kuinka paljon kunnioitamme tapaa, jolla Etelä-Afrikka yrittää parantaa apartheidin aiheuttamia haavoja, sekä kuinka paljon ihailemme presidentti Mandelaa ja kuinka paljon häntä arvostamme. Sen vuoksi tunnemme häpeää kuullessamme, että ministerineuvostomme ei ole pystynyt hyväksymään Etelä-Afrikan kanssa solmittavaa vapaakauppasopimusta, jonka laatiminen on kestänyt kohtuuttomat kolme ja puoli vuotta.
Ranskan, Italian, Portugalin ja Espanjan ministerit, jotka eivät halua hyväksyä sopimusta, ovat esittäneet aivan liian keveitä ja vähäpätöisiä perusteita kannalleen. Se on huolestuttavaa, koska todellinen tarkoitus on, että koko sopimuksesta aletaan neuvotella uudestaan.
Haluankin sen vuoksi kysyä puheenjohtajiston edustajalta, voiko hän varmistaa, että huoleni on aiheeton, että sopimuksen keskeisiä osia ei muuteta ja että sopimus solmitaan lähiaikoina, toisin sanoen viimeistään 22 maaliskuuta, ilman että siihen tehdään merkittäviä muutoksia. Tämänpäiväinen keskustelu on ollut tarkoituksenmukainen, jos puheenjohtajisto voi taata tämän Euroopan parlamentille. Voin puolestani vakuuttaa ministerineuvostolle, että parlamentissa ollaan hyvin närkästyneitä, koska sen toive laajoista ja lämpimistä suhteista Euroopan sydäntä lähellä olevan maan ja mantereen kanssa ei näytä toteutuvan.

Moreau
 Arvoisa puhemies, kun usein vaikeitakin neuvotteluja on käyty jo yli kolme vuotta, komissio ja Etelä-Afrikka ovat päässeet yhteisymmärrykseen sopimusluonnoksesta. Euroopan parlamentti on jo korostanut tämän sopimuksen merkitystä vaatimalla neuvottelujen nopeuttamista. Koska olemme myötävaikuttaneet vastenmielisen apartheid-järjestelmän sortumiseen, emme voi suhtautua välinpitämättömästi Etelä-Afrikan kansan kohtaloon. Meidän on tehtävä kaikkemme, jotta niin paljon kärsineen Afrikan mustan väestön elinolosuhteet vihdoinkin paranisivat, ja Euroopan unionin on edistettävä tätä.
Tämän vuoksi ryhmäni koki epämiellyttävänä yllätyksenä sen, että neuvosto hylkäsi sopimuksen. Meidän on toki otettava huomioon hylkäämiselle esitetyt syyt. Mutta ne voidaan ratkaista myöhemmin, ilman että kyseenalaistetaan koko sopimuksen runkoa, ja tätä kohtaa haluaisin korostaa. Miksei sopimusta voitaisi panna täytäntöön siten, että esiin nostetut ongelmat ratkaistaisiin myöhemmin. Neuvosto antaa nimittäin näin huonon signaalin Etelä-Afrikan kansalle. Näin ollen pyydän teitä ryhmäni puolesta puuttumaan asiaan, arvoisa puhemies, jotta neuvosto näyttäisi viipymättä vihreää valoa sopimukselle, joka voi vain edistää Etelä-Afrikan kehitystä.

Telkämper
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, aluksi haluaisin tervehtiä teitä ensimmäisessä istunnossanne, ja voin vakuuttaa teille, että uudella puheenjohtajamaalla on hyvä maine ainakin ulkopolitiikan alalla, ja toivomme, että hyvä maine auttaa pääsemään hyvään sopimukseen Etelä-Afrikan kanssa käytävissä neuvotteluissa. Olemme yllättyneitä neuvoston edellisestä kokouksesta, joka ei hyväksynyt kompromissia, jonka komissaari Pinheiro neuvotteli Etelä-Afrikan kanssa. Neljän vuoden neuvottelut tarkoittavat tietysti neljän vuoden sinnikästä kamppailua molemmilla puolilla. Olemme vaatineet Etelä-Afrikalta paljon katkeran rotusyrjintäajan jälkeen, politiikan, jota monet EU: n valtiot tukivat, eivätkä pelkästään pääomilla.
Luulen, että sen vuoksi on paikallaan, että Euroopan unioni tukee Etelä-Afrikkaa, ja aika on täpärällä. Herra Mandela on yrittänyt parhaansa. Ei pelkästään jäsenvaltioiden vaan myös puheenjohtajamaan on tuettava häntä edessä olevien vaalien alla myös tämän sopimuksen avulla - sillä tulossa eivät ole pelkästään eurovaalit, vaan myös Etelä-Afrikassa on vaalit.
Emme halua, että rotusyrjinnän aiheuttamia velkoja olisi maksettava takaisin, sillä silloin Etelä-Afrikan väestö, ihmiset, joutuu maksamaan kahteen kertaan. Se on ensimmäinen kohta. Haluamme kuitenkin myös tehdä myönnytyksiä, emme pelkästään viinin ja sherryn markkinoilla vaan myös alalla, joka tuottaa ilmeisesti vaikeuksia - Saksalle, Alankomaille ja Itävallalle -, nimittäin siirtolaisuuslausekkeen alalla. Luulen, että vastuullamme on osoittaa, että pääsemme nopeaan ratkaisuun maaliskuuhun mennessä, ja pyydämme ja vaadimme sitä teiltä neuvoston puheenjohtajana.

Posada Gonzalez
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olisi kaikkien kannalta suotavaa, että Etelä-Afrikan kanssa saataisiin aikaan sopimus, sillä se myötävaikuttaisi kehittyvän demokratian ylläpitämiseen maassa, jonka esimerkki voi toimia liikkeellepanevana voimana muissakin samalla maantieteellisellä alueella sijaitsevissa Afrikan maissa. Ymmärrämme myös, että Yhdistynyt kuningaskunta osoittaa erityisestä herkkyyttä Etelä-Afrikkaa kohtaan, mutta pyydämme samaa ymmärtämystä ja suvaitsevaisuutta myös meitä kohtaan, kun on kyse meidän erityisestä herkkyydestämme sellaisia tuotteita kohtaan, jotka lisäävät Välimeren talouden tuotteiden tarjontaa - ja saimme juuri muutama päivä sitten muistutuksen tästä asiasta 40 000 maanviljelijältä - , etenkin kun nuo tuotteet täyttävät valintamyymälät sellaisilla meille pyhillä tuotenimillä kuin sherry, portviini, grappa ja niin edelleen.
Emme suhtaudu kielteisesti ainoastaan määrään, vaan ennen kaikkea tuotemerkkiä koskevaan kysymykseen (josta tämä keskustelu lähti alun perin liikkeelle), sillä sen on oltava entistä selkeämpi ja informoitava kuluttajia yhä paremmin etenkin tuotteen alkuperän osalta. Ranska puolustaa lujasti omia tuotenimiään, kuten samppanjaa ja konjakkia, ja torjuu jopa venäläisten käyttämän champansky-nimityksen. Meidänkin on luonnollisesti pakko olla herkkiä tässä asiassa ja suojella omia alkuperämerkintöjämme, sillä ne edustavat kulttuuria, jonka asianharrastajien arvostamat lukuisat tuottajasukupolvet ovat ajan mittaan rakentaneet.
Kalastussopimuksiin liittyvien tuotteiden, tekstiilituotteiden ja kilpailevien maaataloustuotteiden maahantuonnin lisäksi oikeutettuna kiistanaiheenamme ovat alkuperämerkinnät, joita emme voi hyväksyä.

Souchet
Arvoisa puhemies, neuvosto on toiminut viisaalla ja johdonmukaisella tavalla hylätessään Pinheiron ja Irwinin sovitteluesityksen, koska siinä ei noudateta neuvotteluvaltuutusta, jonka neuvosto itse oli komissiolle vahvistanut. Tämä uusi, neuvotteluvaltuuksien ylittämistä koskeva tapaus muistuttaa tarpeesta ottaa erittäin tiukasti huomioon komission asema kauppaneuvotteluissa. Neuvotteluvaltuudet on voitava määrittää riittävän hyvin, neuvoston on jatkuvasti valvottava niiden toteuttamista, komissiota ei pidä vaatia allekirjoittamaan alustavia sopimuksia, jotka tosiasiallisesti sitovat neuvostoa ja horjuttavat niiden maiden asemaa, joiden kanssa käymme neuvotteluja.
On oltava itsestään selvää, että unionin velvoittaminen ei ole komission, vaan jäsenvaltioita edustavan neuvoston tehtävä. Näin ollen on selvää, ettei komission kuulu esittää neuvotteluvaltuuksista piittaamatta - vaikka se olisikin parasta esimerkiksi Etelä-Afrikan kanssa tehtävän sopimuksen tavoitteiden kannalta - maanviljelymme kaikkien osa-alueiden etujen uhraamista vastuuttomalla tavalla aikana, jona maanviljelys on erittäin vakavien yhteiskunnallisten vaikeuksien edessä, kuten olemme juuri täällä Brysselissä maanantaina nähneet.

Kinnock, Glenys (PSE).
 Arvoisa puhemies, tarkkailtuani näitä neljä vuotta kestäneitä neuvotteluja minun ei varmaankaan olisi pitänyt hämmästyä nimenomaan Ranskan ja Espanjan asenteesta yleisten asioiden neuvoston maanantaisessa kokouksessa. Miten ne voivat väittää, että Davosin paketti on liian avokätinen presidentti Mandelan Etelä-Afrikkaa varten? Miten voidaan sallia, että niinkin naurettava ehdotus kuin portviiniä ja sherryä koskeva ehdotus romuttaa suurimman tilaisuutemme osoittaa todellista käytännön solidaarisuutta Etelä-Afrikkaa kohtaan?
Toisin kuin olemme täällä kuulleet, Etelä-Afrikka on tehnyt huomattavia myönnytyksiä portviinin ja sherryn osalta, jotta saataisiin aikaan laaja sopimus. Etelä-Afrikan neuvottelijat ovat saaneet omassa maassaan aikaan hyvin merkittävän yksimielisyyden hyvin vaikeassa tilanteessa. Kauppaministeri Alex Erwin sanoi tänä aamuna Kapkaupungissa, että maanantainen päätös oli erittäin valitettava. Hän sanoi näin tilanteessa, jossa levottomuus maassa lisääntyy maataloudessa, teollisuudessa, ammattijärjestöissä ja muilla aloilla. Herra Erwin pyysi Eurooppaa tulemaan järkiinsä, jättämään paketin rauhaan ja keskustelemaan jälleen kaupasta, kehityksestä ja yhteistyöstä.
Me emme halua käynnistää laajempia neuvotteluja, puhua matkoihin ja WTO: hon liittyvistä monenvälisistä neuvotteluista. EU: n jäsenvaltioiden on nyt aika olla realistisia, avokätisiä ja avarakatseisia ja päästä eroon siitä pikkumaisesta ja lyhytnäköisestä protektionismista, jota näimme maanantaina. Tarvitsemme nyt poliittista avarakatseisuutta. Sekä Etelä-Afrikan parlamentti että Euroopan parlamentti haluavat nyt hartaasti allekirjoittaa viimeinkin tämän sopimuksen, ennen kuin sekä Etelä-Afrikassa että täällä pidetään vaalit. Maaliskuun 22. päivä on EU: n viimeinen tilaisuus solmia tämä sopimus ja osoittaa todellista solidaarisuutta eteläafrikkalaisia kumppaneitamme kohtaan.

Mezzaroma
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, suhteista Etelä-Afrikkaan vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana kiitän parlamenttia siitä, että se päätti laatia ripeästi päätöslauselman säilyttääkseen tiiviit suhteet tähän merkittävään maahan sen jälkeen, kun viisi vuotta kestäneestä kompromissista, jota komissio piti yllä ja jonka neuvosto tuhosi, tuli loppu.
Mielestäni neuvosto ei ottanut lainkaan huomioon suhteiden poliittista aspektia. Etelä-Afrikkaa on autettava saavuttamaan demokratia, joka tällä hetkellä vaikuttaa yhä kovin hauraalta. Sen on edistyttävä ja kehityttävä, se tarvitsee niitä, jotka opastavat asukkaita tekemään töitä ja löytämään paikkansa maailmassa, joka on monelle heistä yhä tuntematon. Etelä-Afrikkaa on autettava eikä nöyryytettävä, varsinkin nyt, kun toukokuussa järjestetään toiset demokraattiset vaalit.
Eurooppa ei saa päästää tätä tilaisuutta käsistään. Eurooppa on mestari työnteon taidossa, sillä on asiantuntemusta, vahvat perinteet, se osaa opastaa, sillä on pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka ovat valmiita opettamaan, kuinka työ toteutetaan ja kuinka työllisyyttä kehitetään. Meidän on siis siirrettävä kaikki tämä tietämys Etelä-Afrikkaan edistääksemme kehitystä tuossa merkittävässä maassa, jossa vain muutama vuosi sitten ei tiedetty, mitä vapaus, demokratia ja kehitys tarkoittavat.
Neuvoston olisi otettava huomioon kaikki nämä näkökohdat, ja sen ei pitäisi juuttua käsittelemään vain muutamaa epäolennaista seikkaa.
Ensi maanantaina valtuuskuntamme vierailee Etelä-Afrikassa. Minusta olisi mukavaa viedä presidentti Mandelalle ja Etelä-Afrikan parlamentin puhemiehelle, rouva Juvualalle - joka oli vieraanamme Strasbourgissa kolme kuukautta sitten - sanoma, jolle olisi ominaista suuri toivo, veljeys ja heidän avunpyyntöihinsä vastaaminen. Minusta olisi mukavaa sanoa heille, että haluamme suhtautua heidän ongelmiinsa yhtä aikaa sekä arvokkaasti että ymmärtäväisesti, ei vain kuuntelevassa hengessä vaan myös kykenevinä voittamaan esteet, jotka valitettavasti ovat syntyneet meidän puolellamme ja joiden vuoksi kompromissi kariutui.
Toivon, että yhteinen päätöslauselma hyväksytään huomenna, jotta näin voidaan palauttaa ennalleen suhteet, jotka minusta tällä hetkellä vaikuttavat melko epäselviltä.

Barros Moura
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen taistellut apartheidjärjestelmää vastaan aina siitä lähtien, kun olen ollut mukana poliittisessa toiminnassa, enkä suostu ottamaan keneltäkään oppitunteja siinä suhteessa. Mielestäni neuvosto teki aivan oikein lykätessään sopimusta siihen asti, kunnes portviiniin, sherryyn ja erinäisiin muihin asioihin liittyvät epäkohdat on korjattu, sillä kyse on asioista, joilla on varsin suuri merkitys kansalaisille, valitsijoille ja yleensäkin väestölle, jolla on varmastikin oma kiinnostuksensa tähän asiaan. Siinä missä me täällä olijat edustamme valitsijoita, komissaari Deus Pinheiro edustaa vain itseään. Toistan: hän edustaa vain itseään. Ja sen tähden hän voikin muista piittaamatta ratkaista sherryä ja portviiniä koskevan ongelman tällä tavoin.
Vaikka kannatankin voimakkaasti näkemystä, jonka mukaan olisi saatava nopeasti aikaan sopimus, joka tyydyttää eteläafrikkalaisten ystäviemme tärkeimmät toiveet ja vakiinnuttaa tuossa maassa rasisminvastaisen demokraattisen järjestelmän, pyydän kaiken tämän takia myös, että olisimme järkeviä ja ottaisimme yhtä lailla huomioon myös omien tuottajiemme edut. Englantilaiset ystävämme, jotka ovat täällä lausuneet kantansa, tietävät jo historiankin perusteella, että portviiniä tuotetaan Portugalissa. Heilläkin on muuten oma osansa tuossa historiassa. Ja sen vuoksi heidänkin olisi puolustettava tämän tuotteen aitoutta. Ja toivoisin, että tuosta historiasta ei jäisi jäljelle ainoastaan Methuenin sopimus, vaan että siitä voisi jäädä jäljelle yhä edelleen myös portviini.

Kittelmann
Arvoisa puhemies, en iloitse sinänsä tämän aiheen vuoksi vaan siitä, että meidän on tällaisessa tapauksessa selvitettävä kerrankin lyhyessä ajassa kaksi periaatteellista kysymystä. Valtiosihteeri sanoi rakastettavasti: olemme lujasti päättäneet, olemme luottavaisia, teemme kaikkemme. Samanaikaisesti hän sanoi: emme kuitenkaan tiedä vielä, minkälaisia ratkaisun osat ovat. Kolmanneksi hän sanoi: Etelä-Afrikka torjui sovitteluitta kaikki sopimuksen muutokset. Siihen väliin jää harkintavara, joka meillä on.
Pidän kaikkien puhuneiden kollegojeni tavoin skandaalina sitä, miten Etelä-Afrikan kanssa toimitaan. Kaikki, jotka näkevät Etelä-Afrikan kehityksen, tietävät, että siellä ollaan suurissa vaikeuksissa, että sosiaaliset olot huononevat jatkuvasti, että Mbekin tulo Mandelan tilalle aiheuttaa todennäköisesti sosiaalisia ristiriitoja, koska ei voida antaa mitään niille, joille on luvattu kaikki. Toivoimme kaikki, että tämä eteläisen Afrikan eteläosassa oleva maa edustaisi taloudellista toivoa, josta voimme taas ammentaa, kun ottaa huomioon, että tämä maanosa on niin sanotusti menetetty. Ja mitä tekee neuvosto, eikä muuten pelkästään tämän torjumisen jälkeen? Tämä kaikki on jatkunut vuodesta 1995 asti, häpeällisiä päätöksiä toisensa perään! Neuvosto varautuu tietoisesti siihen, että maa, joka tarvitsee apuamme, joutuu suuriin vaikeuksiin. Sillä on myös psykologisia seurauksia! On kyse uskottavuudesta ja vilpittömyydestä, ja sen vuoksi, arvoisa korkea-arvoinen neuvoston edustaja, olkaa mahdollisuuksienne mukaan kova ja johdonmukainen! Saksakin epäröi pitkään puhua avoimesti maatalousongelmista, mutta nyt Saksa tekee niin, kuten muutkin maat. Harras pyyntöni on: älkäämme aliarvioiko sen vaikutuksia myös Euroopan unioniin!

Spiers
 Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa kaksi asiaa. Ensiksikin me puhumme täällä eräästä paketista. Kummallakin puolella on tehty kompromisseja. Jos yritätte ottaa paketin uudestaan esille tässä vaiheessa, menetätte koko sopimuksen. Useat jäsenet ovat puhuneet viineistä ja väkijuomista sekä portviinin ja sherryn merkinnöistä. Heidän pitäisi lukea, mitä sopimuksessa sanotaan. Etelä-Afrikka suostuu poistamaan merkinnät asteittain kolmansista maista viiden vuoden kuluessa. Joka tapauksessa kyse on hyvin pienistä markkinoista. Merkinnät poistetaan asteittain CDAA: ssa kahdeksan vuoden kuluessa. Ne säilytetään SACU: ssa 12 vuoden ajan WTO: n ratkaisua odoteltaessa. EU ei saisi roistomaisesti painostaa Etelä-Afrikkaa muuttamaan kantaansa monenvälisissä neuvotteluissa.
Toiseksi olen rouva Oomen-Ruijtenin kanssa yhtä mieltä siitä, että komissaari Pinheiro on käyttäytynyt hyvin. Näin ei voida sanoa koko komissiosta. PO VI on ollut niin protektionistinen kuin se pahimmillaan osaa olla, ja kaikki tietävät, että se on todellakin erittäin paha. Kaikkien viinejä ja väkijuomia, portviiniä ja sherryä koskevien perustelujen taustalla on silkka protektionismi maatalousasioissa. Espanja otti esille maatalouteen liittyvät ongelmat. Ranska otti esille vientikorvauksiin liittyvät ongelmat. Elleivät hallitusten päämiehet pysty pitämään puoliaan ja unohtamaan omia intressejään, olemme vaarassa menettää koko sopimuksen.

Volmer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, panin tarkkaavaisena merkille, minkälaista arvostelua esititte päätöksiä kohtaan. Minusta tuntuu kuitenkin periaatteessa, että neuvoston puheenjohtajan kantaa pikemminkin tuettiin. Loppujen lopuksi olemme ponnistelleet neuvostossa valtavasti sen puolesta, että tämä sopimus vahvistettaisiin lopultakin, sillä arvostamme sitä niin kuin monet puhujat sanoivat. Sen jälkeen, kun käytimme aiemmin talouspakotteita, jotta saisimme rotusyrjintäpolitiikkaa harjoittavan hallinnon kaadettua, olisi johdonmukaista antaa nyt taloudellista tukea demokratisointiprosessin tukemiseksi.
Euroopan unionin pitää tehdä periaatteellinen päätös vaikeassa muutosvaiheessa olevia kehitysmaita kohtaan tunnetun yhteisvastuullisuuden ja yksittäisten jäsenvaltioiden kansallisten etujen välillä. Luulen, että se, mitä monet jäsenvaltiot vaativat itselleen, nimittäin, että niiden omia kehitysmahdollisuuksia lisätään muokkaamalla taloutta tietyllä tavalla, pätee sitäkin paremmin ja selvemmin kolmannen maailman maihin, ja sen vuoksi voin oikeastaan enää vain kirjoittaa vielä muistiin arvostelunne ja aloitteenne ja osoittaa ne neuvostolle siinä toivossa, että ne maat, jotka estävät sopimuksen tekemisen, pitävät myös teidän kannanottojanne tärkeinä ja harkitsevat kenties vielä omaa kantaansa.
Suosionosoituksia

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Liikennepolitiikka ja sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Groschin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0032/99) liikennepolitiikasta: sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistaminen.

Grosch
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, liikenteeseen liittyvän sosiaalilainsäädännön tutkiminen tämän parlamentin toimeksiannosta oli erittäin mielenkiintoinen hanke, sillä sosiaalilainsäädännön kehitykseen on vaikuttanut myös vaihtelevasti kehittynyt vapauttaminen, joka on edistynyt hyvin ilmailu-, merenkulku- ja tieliikenteen alalla, mutta ei erityisen hyvin rautatieliikenteen ja sisävesiliikenteen alalla. Nämä vaihtelut oli esitettävä tässä mietinnössä. Sosiaaliset näkökohdat, jotka olivat mietinnön erityisen tarkastelun kohteena, koskevat tietysti työaikaa, liikenneturvallisuutta ja terveyttä, pätevyyttä ja koulutusta, yleistä liikkuvuutta ja varsinkin työllisyyttä. Liikennesektoriin kohdistuu tavara- ja henkilöliikenteen tärkeänä talouden haarana selviä jännitteitä yhtäältä kilpailuvaatimusten ja toisaalta turvallisuuteen ja työoloihin kohdistuvien vaatimusten vuoksi. Tie- ja rautatieliikenteessä se on osa julkisia palveluja ja myös perusta tavoitteena olevalle kaikkien kansalaisten liikkuvuudelle, ja kuusine miljoonine työntekijöineen ja kolmine miljoonine itsenäisine yrittäjineen se muodostaa myös työllisyyden erittäin tärkeän haaran.
Näistä syistä tuntui välttämättömältä keskittyä erityisesti liikenteen sosiaalilainsäädäntöön, sillä kilpailu on kehittynyt työolojen ja työntekijöiden ja näin ollen myös kansalaisten turvallisuuden kustannuksella alueilla, joilla vapauttaminen tapahtui ilman tarvittavia sosiaalisia vähimmäismääräyksiä. Tämä sääntelemätön kilpailu ei pelkästään vaikuta tuhoisasti sosiaalisiin näkökohtiin, vaan se on lisäksi taloudellisesti arveluttavaa. Realistinen ja käytännönläheinen yhdenmukaistaminen, jollaista mietinnössä ehdotetaan, ei ole siksi ristiriidassa myönteisesti ymmärretyn vapauttamisen kanssa, päinvastoin! Se merkitsee vakaata perustaa, jota talous tarvitsee kehittyäkseen kestävästi. Pidän sitä, nimittäin sitä, että vapauttaminen ja sosiaalinen yhdenmukaistaminen täydentävät toisiaan, myös tämän mietinnön edellytyksenä.
Pääasiallisina keskusteluosapuolina - ja se on mietinnön ensimmäinen painopiste - kaikkien toimien valmistelussa ovat tietysti työmarkkinaosapuolet. Tässä yhteydessä on kiinnitettävä huomiota näiden elinten täydelliseen edustuksellisuuteen, mutta jos neuvotteluissa ei edistytä, komission on ryhdyttävä lainsäädäntötoimiin, eikä se saa pitää näiden neuvottelujen keskeneräisyyttä hidastelun perusteena.
Liikenteen minkään sektorin ei pidä enää jäädä työaikadirektiivien ulkopuolelle. Tieliikenne on hyvä esimerkki, koska se osoittaa yhtäältä, että komission on tehtävä aloitteita, ja toisaalta kuitenkin myös, että kyse ei ole pelkästään ajo- ja lepoajoista. Kaikki alat, mutta erityisesti tieliikenne, vaativat uusia yhteisiä määritelmiä, jotka eivät koske pelkästään ajo-ja lepoaikoja vaan liikkuvia ja ei-liikkuvia työntekijöitä ja erilaisia tehtäviä, jotka kuuluvat ammattiin. Joustavuuden, jota tässä mietinnössä ehdotetaan, on otettava huomioon liikenteen eri sektorit, myös työaika, mutta se ei saa vaarantaa työntekijöiden ja samalla myös kansalaisten terveyttä ja turvallisuutta.
50 000 kuolonuhria liikenteessä - mietintö puhuu selvää kieltä tieliikenteen turvallisuudesta. Lakot, jotka lamauttavat kokonaisia maita muutamassa tunnissa, lauttakatastrofit, ne olivat merkkejä, jotka vaativat myös meitä toimimaan. Olemme sitä mieltä, että meidän ei pidä odottaa uusien lakkojen tai onnettomuuksien aiheuttamaa painetta, jotta ryhtyisimme tekemään aloitteita myös niillä aloilla, joilla aloitteita vielä tarvitaan. Pelkät hyvät säännökset eivät kuitenkaan riitä. Ne tehoavat ja jopa virkistävät markkinoita, kun valvonta on yhdenmukaista ja väärinkäytöksistä rangaistaan yhdenmukaisesti kaikissa EU-maissa. Mikään maa ei saa alittaa vähimmäisvalvontaa, eikä parlamentin pidä enää joutua odottamaan neljää vuotta sitä, että tämän valvonnan arviointia koskevat selvitykset saadaan käsiteltäväksi. Tässä yhteydessä on myös erityisesti käytettävä hyväksi nykyaikaista tekniikkaa, joka voi vaikuttaa turvallisuuteen, eikä meidän mielestämme ole mitään taloudellisia etuja, esimerkiksi valmistajien, jotka sallivat tai oikeuttavat sen, että turvaudumme näihin teknisiin uudistuksiin. Otan esimerkiksi juuri ajopiirturin. Kutsuisin nykyisin käytettäviä ajopiirtureita melkein keskiaikaisiksi tämänhetkisiin teknisiin mahdollisuuksiin verrattuna.
Ammattiin pääsy koskee myös mietinnön yhtä pääkappaletta. Pätevöityminen ja vastavuoroinen tunnustaminen ovat työaikojen lisäksi liikennepolitiikan kulmakiviä. Ne takaavat palvelun laadun ja myös turvalliset työolot. Neuvosto ei näytä haluavan selvittää tätä ongelmaa esimerkiksi ilmailualalla, vaikka siellä matkustamomiehistö huolehtii tärkeistä turvallisuustehtävistä.
Liikenteen sosiaaliset näkökohdat merkitsevät kuitenkin myös kansalaisten liikkuvuuden eri muotojen takaamista ja niiden kansalaisten vaatimusten huomioon ottamista, joiden liikkumismahdollisuudet ovat rajalliset. Tämä koskee julkista palvelua, ja se koskee tietysti myös sitä koskevaa maailmanlaajuista keskustelua. Jos sallitte, haluaisin lopuksi käsitellä liikennepolitiikan työllisyysnäkökohtaa. Jäsenvaltiomme käyttävät vuosittain yli 180 miljardia euroa työllisyyden alalla, ja sen tähden valiokuntamme katsoi tarpeelliseksi, että kaikkien ehdotettavien toimien vaikutukset ainakin työllisyyteen tutkitaan.
Lopuksi sanoisin, että jos haluamme luoda Euroopan yhteisöön liikennealueen, jossa työolot eivät enää heikennä kansalaisten terveyttä, turvallisuutta ja elämänlaatua, meidän on myönnyttävä vähäiseen sosiaaliseen yhdenmukaistamiseen, sillä meidän on säädeltävä näkökohtia, joita markkinat eivät milloinkaan säätele yksinään. Amsterdamin sopimus tarjoaa meille siihen kenties myös rajallisesti välineitä. Asia on siis meidän käsissämme. Kiitän teitä mielenkiinnostanne!

McMahon
 Arvoisa puhemies, herra Groschin mietinnössä käsitellään kauaskantoisia kysymyksiä, jotka kattavat kaikki liikenteen sosiaaliset näkökohdat. Se, että hänen mietintönsä hyväksyttiin liikenne- ja matkailuvaliokunnassa käytännössä yksimielisesti, osoittaa, että parlamentissa kannatetaan laajalti liikenteen sosiaalista sääntelyä. Itse asiassa herra Groschin mietintöä tulevat myöhemmin täydentämään herra Chanterien laatima työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö, joka käsittelee yleisen työaikadirektiivin laajentamista, ja oma mietintöni rekka-auton kuljettajien työajoista.
Ei ole epäilystäkään siitä, että työajan asianmukaisen sääntelyn, työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden ja ilman muuta, mikä on kaikkein tärkeintä, matkustajien turvallisuuden välillä on suora yhteys riippumatta siitä, mikä liikennemuoto on kyseessä. Komissiota on syytä onnitella siitä, että se auttoi rautatiealan työmarkkinaosapuolia pääsemään sopimukseen 30. syyskuuta viime vuonna. Olemme oikeutetusti sitä mieltä, että muilla liikenteen aloilla pitäisi saada aikaan vastaava sopimus. Valitettavasti näin ei ole tapahtunut, ja tästä syystä olen laatimassa mietintöä rekka-auton kuljettajien työajoista, koska komission oli pakko turvautua lainsäädännön keinoihin.
Toinen meitä huolestuttava asia on se, että matkustamomiehistön lento- ja lepoaikojen yhdenmukaistamisessa on edistytty hitaasti. Olemme tästä erityisen huolissamme.
Lopuksi totean, että työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta kannattaa tätä mietintöä. Mielestämme vapauttaminen on tuonut mukanaan paljon vaikeuksia liikenteen alalla. Haluaisin mainita erityisesti postipalvelut. Postipalvelujen vapauttaminen on monissa jäsenvaltioissa aiheuttanut huomattavia ongelmia tällä alalla. Sen seurauksena postin työntekijöitä eri puolilla unionia siirretään osa-aikaiseen työhön, eikä heillä useinkaan ole riittävää vanhuudenturvaa. Mielestäni yleispalvelujen pitäisi olla normi ja niitä pitäisi soveltaa postipalveluissa koko Euroopan unionissa.

Schlechter
Arvoisa puhemies, herra Grosch yrittää mietintönsä avulla elvyttää viitisentoista vuotta vanhaa keskustelua, ja mietinnön tavoitteena on asetusten 3820 ja 3821/85 parantaminen. Sillä välin sosiaaliasioiden neuvosto on hyväksynyt yhteisen kannan ehdotuksesta työaikadirektiiviksi.
Minusta on pöyristyttävää, että kaikkia julkisen ja yksityisen sektorin toimia säädellään ja että sääntelyn ulkopuolelle jätetään esimerkiksi tieliikenne, joka työllistää yli seitsemän miljoonaa työntekijää. Kaikkien niiden epäkohtien poistamiseksi, joita on ajan mittaan esiintynyt ja joita vielä tulevina vuosina tulee olemaan, meidän olisi mielestäni keskusteltava työajan vuosittaistamisesta liikenteen alalla ja päätettävä, että kaikki yli 48 tunnin työaika lasketaan ylityöksi, josta maksetaan palkkaa, myös sosiaaliturvamaksuja ja veroja. Minusta näyttää siltä, että tämä on ainoa keino saada työnantajat luopumaan maksamattomista ylityötunneista, ja tällaisen järjestelmän suurena etuna olisi se, että ammattikuljettajat voisivat vihdoin vaatia oikeutta jäädä eläkkeelle 55-vuotiaana, kun otetaan huomioon vuosittaiset ylityötunnit ja suoritetut sosiaalimaksut.
Puheenvuoroni päätteeksi totean olevani tietoinen siitä, että komissaari Kinnock on hiljattain tehnyt ehdotuksen, jossa myönnetään, että ammattikuljettajien työaikaan kuuluvat kaikki tehtävät, toisin sanoen kaikki se työaika, jolloin kuljettaja on työnantajansa käytettävissä. Komissaari Kinnock tuo ehdotuksessaan esille ammattiliittojen vanhan vaatimuksen. Lisäksi hänen 48 tunnin työaikaa - joka voidaan ulottaa 60 tuntiin, kunhan keskimääräistä 48 tunnin työaikaa viikossa neljän kuukauden ajalta ei ylitetä - koskevat ehdotuksensa voidaan hyväksyä tällä melko erityislaatuisella työsektorilla, jollainen liikenteen ala on.
Mutta se, minkä pelkkä suunnitteleminen tuottaa päänvaivaa, aiheuttaa varmasti ongelmia käytännössä. Minusta tuntuu siltä, että byrokraattinen ajattelutapa on saanut hieman liikaa jalansijaa. Vaikka 48 työtunnin laskeminen neljän kuukauden ajalta ei aiheuttaisikaan ongelmia suuressa yrityksessä, kuinka mahtaa käydä pienissä ja keskisuurissa yrityksissä ja kuinka valtion valvontayksiköt tulevat selviytymään? Uusi ajopiirturi tulee tietenkin pian helpottamaan valvontaa, mutta ennen sitä ongelmia onkin riittämiin!
Meidän on joka tapauksessa vaadittava, että sääntelystä vastaavat valvontaviranomaiset kehittävät samalla sekä ennaltaehkäisevän että tehokkaan valvonta- ja sanktiojärjestelmän. Herra Groschin mietinnön olisi määrä saada Euroopan parlamentti painostamaan komissiota ja neuvostoa vaadittavissa määrin, jotta liikennealan kestämätön tilanne saataisiin kerta kaikkiaan loppumaan tulevina vuosina, ja juuri tässä suhteessa haluankin kiittää herra Groschia.

Mendes Bota
 Arvoisa puhemies, liikenteen vapauttaminen, johon ryhdyttiin vuonna 1993 sisämarkkinoiden toteuttamisen seurauksena, on johtanut tarjonnan lisääntymiseen ja monipuolistumiseen sekä yleisesti ottaen myös alhaisempiin kuluttajahintoihin. Toisaalta voidaan todeta, että näiden etujen vastapainona se on myös huonontanut tuntuvasti työntekijöiden sosiaaliturvaa ja työoloja. Senkaltaiset ongelmat pääsevät yleensä suuren yleisön tietoisuuteen vasta sitten, kun raskasta tavaraliikennettä hoitavat rekka-autojen kuljettajat pysäyttävät koko Euroopan säännöllisesti toistuvilla ja pitkillä lakoillaan, jotka saavat osakseen paljon julkisuutta ja aiheuttavat vakavia vahinkoja koko teollisuudelle. Totuus on, että liikennealalla vallitseva kiivas kilpailu yritysten, jäsenvaltioiden ja jopa Euroopan unionin ja Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden välillä on johtanut entistä epävakaampiin työpaikkoihin, alhaisempiin palkkoihin, heikentyneeseen sosiaaliturvaan ja hintojen, verojen ja jopa materiaalien polkumyyntiin.
Lisäksi eri liikennealojen eli maantie-, lento-, rautatie- ja meriliikenteen sekä postipalvelujen vapauttamisaste on vaihdellut täydellisestä vapauttamisesta oligopolin kaltaisiin markkinoihin. Työntekijöiden työolot ja sosiaaliturva heijastavat nekin osaltaan tuota vaihtelua. On kuitenkin olemassa tietty vähimmäistaso, joka olisi turvattava kaikille. Sen tähden neuvoston ja komission väliintulo on tarpeen liikennealaa koskevan Euroopan unionin sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamiseksi, sillä parempi turvallisuus, vakaammat työsuhteet ja työntekijöiden terveyden tehokkaampi suojelu merkitsevät myös suurempaa tuottavuutta yrityksille sekä parempaa turvallisuutta palvelujen käyttäjille.
On kuitenkin kaksi erityistä näkökohtaa, joihin haluan kiinnittää huomiota. On syytä tarkastella harkiten ja tasapuolisesti ensinnäkin kysymystä siitä, onko tieliikennealan kokonaistyöaikaan sisällytettävä ajo-, lastaus- ja purkausajan lisäksi kaikki se muu aika, jona työntekijä on työnantajan käytettävissä, sillä voi olla, että yritykset eivät kestä liian laveasti määriteltyä työajan käsitettä, vaan tulevat kannattamattomiksi ja ajautuvat lopulta konkurssiin.
Ja vaikka kannatankin voimakkaasti komission kantaa, jonka mukaan alv-verosta vapautettujen tavaroiden myynnin suorastaan pöyristyttävää veroetua ei enää voida jatkaa, kehotamme komissiota kuitenkin ryhtymään erityisiin tukitoimiin meriliikenteen osalta, sillä on otettava huomioon, että tuosta toimenpiteestä aiheutuu varsin vakavia seurauksia alan nykyisille työpaikoille.
Haluamme tässä yhteydessä myös onnitella kollegaamme, herra Groschia, hänen esittelemästään erinomaisesta mietinnöstä.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kiittää esittelijää, joka on tehnyt erinomaista työtä, sekä myös kolmea edellistä puhujaa eli herra McMahonia sekä ystäviäni Marcel Schlechteriä ja Mendes Botaa.
Olen sanonut alusta lähtien, että työajan täytyy itse asiassa olla liikennealalla määräävä tekijä, ja se sisältää muutakin toimintaa kuin pelkän ratin takana istumisen tai liikkumisen kulkuneuvolla, laivalla tai millä muulla tahansa. Olen kuitenkin sitä mieltä, että toisaalta tulee olla riittävää joustavuutta, jotta liikenteenharjoittajia ei pakoteta käyttämään kuljetuksiin aikaa yhtään enempää kuin on ehdottoman välttämätöntä. Jos siis yhtenä viikkona tehdään pitempiä työpäiviä ja seuraavalla viikolla saadaan siitä hyvitystä, silloin täytyy voida käyttää enemmän aikaa siihen, että matka voidaan saada päätökseen.
Herra Grosch erehtyy yhdessä asiassa. Olemme jo ottaneet käyttöön säännöstön digitaalisesta ajopiirturista. Nyt täytyy enää vain odottaa uusimpia teknisiä tietoja, jotta se saataisiin yleisesti hyväksyttyä, mutta säännöstö on olemassa, ja komissio on myös odottanut esittääkseen tämän ehdotuksen, jotta molemmat asiat voitaisiin yhdistää.
Haluaisin mainita, että ei tarvitse erehtyä. Syynä usein tapahtuviin ajo- ja lepoaikojen ylityksiin, joista on voinut lukea lehdistä jo pitkään, on pääasiassa se, että aikaa, jolloin ei levätä riittävän kauan, ei lasketa lainkaan lepoajaksi. Siten päästään sellaisiin älyttömiin lukuihin kuin 48 tuntia yhtäjaksoista ajoa. Ei sellaista tapahdu lainkaan, eikä siihen pysty kukaan.
Haluaisin tehdä vielä pari seuraavanlaista huomautusta. Ensinnäkään kansallista syrjintää ei saa tapahtua. Toiseksi haluaisin mainita, että myöskään maanteillä hoidettavien henkilökuljetusten turvattomuutta ei pidä liioitella. Se on turvallisin kaikista tuntemistamme kuljetustavoista ja siinä onnettomuuksien prosenttiosuus on pienin ajettuihin kilometreihin nähden. Haluaisin lopuksi mainita, että meriliikenteen tapauksessa on erityisen välttämätöntä, että säilyttääksemme riittävän infrastruktuurin ja koulutuksen meidän on laadittava hyvin tiukat säännöt myös eurooppalaisista miehistöistä, mutta lyhennettävä ennen kaikkea kokonaisuudessaan kulkuaikoja - ei työaikoja eikä lepoaikoja - jolloin lyhennämme hieman laivamatkan kestoa.

Moreau
 Arvoisa puhemies, herra Groschin ja liikenne- ja matkailuvaliokunnan toteuttama työ on todella mielenkiintoinen. Sosiaalinen yhdenmukaistaminen liikenteen alalla on välttämätöntä, ja tämä tavoite on asetettava kunnianhimoiselle tasolle. Se on välttämätöntä myös taloudellisen tehokkuuden kannalta, sillä tehokkuus edellyttää, että käsitellään eri liikennemuotojen - erityisesti rautatie- ja meriliikenteen - räikeän epätasa-arvoista asemaa tieliikenteeseen nähden. Yhdenmukaistaminen on välttämätöntä myös sosiaaliselta kannalta eli työntekijöiden työ- ja elinolosuhteiden parantamiseksi sekä työllisyyden vuoksi. Se on loppujen lopuksi välttämätöntä myös turvallisuudelle, varsinkin tieliikenteen turvallisuudelle.
Ryhmämme aikaansaamat ja valiokunnan hyväksymät parannukset vahvistavat tärkeitä käsitteitä. Näitä käsitteitä ovat siis työajan välttämätön lyhentäminen ilman palkkojen leikkauksia, sosiaalisen vuoropuhelun edistäminen ja sosiaalisen taantumattomuuden periaate eli se, että joidenkin eduksi koituva edistys ei tarkoita joidenkin muiden aseman taantumista.
Nämä periaatteet, samoin kuin herra Groschin mietinnössään muotoilema vaatimus määritellä selkeästi työaika tieliikenteen alalla siten, että työaikaan lasketaan kaikki se aika, jonka työntekijä on työnantajansa käytettävissä, juuri nämä periaatteet, samoin kuin julkisten palvelujen aseman vahvistaminen, ovat omiaan edistämään käsitystä Euroopan rakentamisen edistymisestä, jossa on hyödynnettävä teknistä edistystä ja osaamista siksi, että kehitettäisiin liikennekulttuuria voidaksemme edetä yhdessä siten, että tukeudumme toinen toistemme tietoon ja kokemukseen, eikä siksi, että etenisimme yhdessä asettamalla vastakkain eri liikennemuodot, sillä se johtaisi siihen, että liikennemuotojen yhdenmukaistaminen toteutuisi alimman tason mukaisesti.
Päätän puheenvuoroni painottamalla sitä, että meidän on kiinnitettävä huomiota siihen, että Groschin mietinnössä esitetyt ehdotukset eivät jäisi vain pelkäksi aikomukseksi, vaan että ne todella sisällytettäisiin vähitellen konkreettisiin päätöksiin, joita parlamentti joutuu tekemään. Tämä on tärkeää erityisesti, kun on kyse työaikadirektiivin ulkopuolisten työalojen sisällyttämisestä tuohon direktiiviin.
Se, kuinka Euroopan unionin kansat suhtautuvat Eurooppaan, riippuu sosiaalisen oikeudenmukaisuuden periaatteiden vahvistamisesta ja niiden tosiasiallisesta toteuttamisesta. Tällä alalla voidaan havaita suuria puutteita, jotka on viipymättä korjattava. Kansojen myötämielisyyden voittaminen, niiden mukaan ottaminen ja osallistuminen edellyttävät, että niiden jokapäiväisessä elämässä näkyy tavoite edistää sosiaalista yhdenmukaistamista sellaisen Euroopan rakentamiseksi, jota kansalaiset toivovat.

Lukas
Arvoisa puhemies, ihmisten lisääntyvä liikkuvuus ja matkailuteollisuuden erittäin nopea kasvu vaativat jo pelkästään liikenneturvallisuuteen liittyvistä syistä kiireesti sosiaalilainsäädännön tiettyjen osien yhdenmukaistamista korkealla tasolla. Erityisesti tämä koskee lento- ja tieliikennettä. Linja-autoliikenteen alalla, ympäristön kannalta hyvän matkailun muodon alalla, tarvitaan Euroopan laajuista sääntelyä, joka takaa, että matkustajat ja muut liikenteeseen osallistujat eivät joudu vaaraan kuljettajien liiallisen väsymyksen vuoksi.
Haluaisin käsitellä johdannon kohtia D ja G, joissa esittelijä esittää, että sosiaalisen yhdenmukaistamisen tarkoitus on hillitä sellaista kilpailua, joka vahingoittaa terveyttä, elämänlaatua ja liikkuvuutta, ja että työaika on merkittävä tekijä liikenneturvallisuuden kannalta. Kaikkinainen kilpailun hillitseminen on periaatteessa vaarallista. Olen kuitenkin sitä mieltä, että se on oikeutettua tässä tapauksessa, ja ennen kaikkea siksi, että on kyse ihmisten turvallisuudesta.

Sindal
 Arvoisa puhemies, liikennepolitiikkaa koskevan sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistaminen on vienyt paljon valiokuntamme ja komission aikaa, ja olen varma siitä, että me kaikki täällä istuntosalissa olemme tietoisia tähän asiaan liittyvistä ongelmista. Uskon myös, että pääsemme yhteisymmärrykseen muutamista ratkaisuista, mutta kun asiasta päättäminen siirtyy neuvostolle, eteneminen pysähtyy. Pitääkö hyvät olosuhteet korvata huonommilla? Todellisuudessa käy niin silloin, kun tarkoituksenamme on yhdenmukaistaa. Kuinka yhdenmukaistetaan? Mietinnössä selvitetään ongelman laajuus tai näytetään, kuinka monta erilaista mielipidettä tästä asiasta on. Liikenne on valtioiden rajat ylittävää, ja sille pyritään laatimaan yhteiset säännöt. Tarvitsemme yhteiset liikennesäännöt, tarvitsemme yhteiset ympäristöä ja työaikoja koskevat määräykset, mistä esittelijä myös mainitsi. Toisaalta kansallista liikennettä on kuitenkin hyvin paljon. Kansalliset säännöt ja perinteet ovat kuitenkin niin erilaisia, että sosiaaliolot ovat usein ratkaisevia kilpailukyvyn kannalta, mistä myös on puhuttu tänä iltana. Asiaa tarkasteltaessa on toisaalta otettava huomioon työntekijä ja toisaalta kuljetuksen ostaja. Turvallisuus ja työajat liittyvät toisiinsa, eivätkä ne saa haitata kilpailukykyä. Käsitykseni mukaan tarvitsemme Euroopan tason sääntöjä tietyissä asioissa, mutta tietyssä määrin on välttämätöntä, että otamme huomioon kansalliset sopimukset ja perinteet. Heti käy hullusti, kun ryhdymme yhdenmukaistamisen yhteydessä puhumaan sosiaalioloista, veroista ja maksuista. Mielestäni käsiteltävänä oleva mietintö on erinomainen, mutta jos aiomme päästä johonkin järkevään tulokseen, meidän on tarkasteltava, mitä mahdollisuuksia ministerineuvostolla on tässä asiassa ja millä tasolla yhdenmukaistaminen aiotaan toteuttaa. Toistan kysymykseni: pitääkö hyvät olosuhteet korvata huonommilla? Siitä meidän on keskusteltava.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, sallikaa minun aloittaa kiittämällä herra Groschia työstä, jota hän on tämän mietinnön parissa tehnyt. Tässä mietinnössä, johon otamme nyt kantaa, on paljon myönteistä, esimerkiksi kohta, jossa esittelijä kirjoittaa, että sosiaalisen yhdenmukaistamisen päämääränä ei ole markkinavoimien säänteleminen.
Kuulun muuten niihin, jotka suhtautuvat epäillen eri maiden sosiaalilainsäädännön liian pitkälle menevään yhdenmukaistamiseen. Mielestäni sosiaalipolitiikka on pääasiassa osa kansallista vastuuta. Usein mainitsemamme toissijaisuusperiaatteen mukaisesti olen sitä mieltä, että asia on niin ja että sen pitää todella myös laajalti olla niin. Kyseenalaistan myös sen, onko edes mahdollista tehdä toisin. Nykyisten jäsenvaltioiden edellytykset ovat hyvin erilaiset. Erot kasvavat huomattavasti joka kerta, kun Itä-Euroopan maita liittyy jäsenvaltioiksi unionin laajentumisen yhteydessä. Se ei kuitenkaan merkitse sitä, että yhteisistä säännöistä ei olisi hyötyä tietyillä sosiaalipolitiikan aloilla. Voi esimerkiksi olla kyse siitä, että vaaditaan lisää turvallisuutta liikenteessä, jossa yhteisistä säännöistä olisi ilman muuta paljon hyötyä.
Esittelijä menee mielestäni kuitenkin aivan liian pitkälle, kun hän korostaa työajan lyhentämisen tarvetta alentamatta palkkoja eräänä tärkeimpänä liikennealaa koskevana tavoitteena. En usko, että yleinen työajan lyhentäminen parantaisi liikenneturvallisuutta, vaan siihen tarvitaan kokonaistyöajan lyhentämistä ja kunnollisia lepoaikoja työvuorojen välillä. On varmasti syitä, joiden vuoksi yhteisiä ratkaisuja on etsittävä myös Euroopan tasolla.

Kinnock, Neil
 Arvoisa puhemies, haluaisin muiden tässä keskustelussa puhuneiden henkilöiden tavoin onnitella herra Groschia hänen mietinnöstään, joka on yleisesti ottaen mairitteleva komissiota kohtaan. Sen vuoksi luonnollisestikin kiitän puolestani häntä ja hänen kollegojaan heidän työstään tämän liikenteen sosiaalista yhdenmukaistamista käsittelevän mietinnön hyväksi.
Se on tärkeä muistutus siitä, että vaikka vapauttamista on jatkettava liikenteen suorituskyvyn ja järjestelmien parantamiseksi, on välttämätöntä varmistaa, että se toteutetaan niin, että työntekijöiden kohtuullisiin tarpeisiin ja matkustajien turvallisuuteen ja palveluun kiinnitetään asianmukaisesti huomiota. Tämän seikan herra Grosch on itse todennut, ja sitä on toistettu koko keskustelun ajan.
Työaikaa koskevan keskeisen kysymyksen osalta on selvää, että parlamentin ja komission näkemykset eivät juuri lainkaan eroa toisistaan. Minun on kuitenkin muistutettava parlamentille, että, kuten hyvät jäsenet tietänevät, komissiolla ei ole minkäänlaisia valtuuksia antaa ehdotuksia siitä toiveesta, että työaikaa voitaisiin lyhentää alentamatta palkkoja, mitä rouva Moreau ja muut puhujat esittivät keskustelun kuluessa.
Yhteisön työaikadirektiivin - ja näin ollen nykyisten ehdotusten - perustana on, kuten parlamentti tietänee, työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelu. Vaikka onkin selvää, että tuon periaatteen asianmukainen soveltaminen voisi joissakin tapauksissa johtaa työaikojen lyhentämiseen, lainsäädännön muutosten käytännön seurauksiin on puututtava työnantajien ja työntekijöiden välisissä neuvotteluissa mieluiten normaalin työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun yhteydessä. Se ei tietenkään voi - eikä se itse asiassa saisi - kuulua komissiolle tai lainsäädännölle.
Jotkut ovat olleet huolissaan ajo- ja lepoaikojen valvonnan määrästä ja myös rikkomuksista määrättyjen sakkojen ja rangaistusten määrästä. Vastaisin parlamentille, että olen samaa mieltä siitä, että valvonnan on oltava tehokasta. Muutenhan se on hyödytöntä. Kuten herra Groschin mietinnössä suositellaan, komissio ehdottaa näin ollen suoritettavan valvonnan vähimmäismäärän lisäämistä. Komissio on ollut jo jonkin aikaa tietoinen myös sakkoihin ja rangaistuksiin liittyvistä näkökohdista, ja laadimme näin ollen parhaillaan kertomusta täytäntöönpanotoimien tehokkuudesta. Kertomuksessa käsitellään kaikkia näiden kysymysten osa-alueita. Ilmoitan luonnollisestikin parlamentille tuloksista, kun työ on saatu valmiiksi.
Käsittelemässämme mietinnössä esitetään, että on tarpeen arvioida liikenteen alan toimien vaikutusta työpaikkoihin, työehtoihin ja yleisesti ottaen liikkuvuuteen. Toivon, että kaikki parlamentissa ymmärtävät, että minä tai kolleganiliikenteen alalla emme sivuuttaisi tällaisia kysymyksiä ehdotuksia laatiessamme. Minun on kuitenkin sanottava, etten usko, että näitä kysymyksiä käsittelevän yleiskertomuksen laatimisesta saataisiin merkittävää lisäarvoa. Parlamentti lienee tietoinen siitä, että kaikissa tekemissämme ehdotuksissa otetaan huomioon tällaiset kysymykset ja niissä määrätään joustavuudesta tai poikkeuksista tai siirtymäkausista. Toivon, että parlamentti myöntää, että tämä toimintatapa on käytännöllinen ja avoin ja että se on jatkuvasti sovellettava toimintaperiaate pikemminkin kuin väliaikakertomus, jossa vain kommentoidaan asioita.
Tämä on kuitenkin vain suhteellisen vähäpätöinen seikka koko tässä mietinnössä, eikä se saisi millään tavalla heikentää tämän herra Groschin ja hänen kollegojensa tekemän työn asiasisältöä, jota minulla on suuri ilo suositella parlamentille.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari Kinnock!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Turkin sisällyttäminen Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmiin
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu rouva Heinischin laatimasta kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan mietinnöstä (A4-0048/99) I. ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Sokrates-ohjelmasta annetun peruspäätöksen muuttamisesta Turkin sisällyttämiseksi ohjelmaan kuuluviin maihin (KOM(96)0199 - C4-0293/96-96/0130(COD)) ja II. ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Nuorten Eurooppa -ohjelman kolmannesta vaiheesta annetun peruspäätöksen muuttamisesta Turkin sisällyttämiseksi ohjelmaan kuuluviin maihin (KOM(96)0199 - C4-0294/96-96/0131(COD)).

Heinisch
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, olemme nyt jo lähes kolme vuotta käsitelleet kysymystä, pitäisikö Turkki sisällyttää Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmiin. Nyt asia on lopultakin parlamentin esityslistalla, koska mainitut ohjelmat päättyvät vuodenvaihteessa ja koska neuvottelemme jo niitä seuraavista ohjelmista. Se, että asian esiin ottaminen on kestänyt niin kauan, johtuu ennen kaikkea siitä, että käsiteltävänä olevan mietinnön kohteeksi haluttiin ottaa lisäksi Euroopan unionin ja Turkin tasavallan välisen suhteen periaatteellinen ongelma eli Turkin täysjäsenyys Euroopan unionissa.
Jo Euroopan unionin ja Turkin välisen assosiaatiosopimuksen 28 artiklassa määrättiin, että Turkin liittyminen Euroopan unioniin on mahdollista. Tämän linjan vahvistivat myös Luxemburgin Eurooppa-neuvosto joulukuussa 1997 ja ennen kaikkea Cardiffin Eurooppa-neuvosto kesäkuussa 1998. Neuvosto vahvisti jatkuvasti, että on tärkeää lähentää Turkkia Euroopan unioniin kaikilla alueilla. Se oli tavoitteena alusta alkaen myös Turkin osallistumisessa Sokrates- ja Nuorten Eurooppa - ohjelmien kaltaisiin yhteisön ohjelmiin.
Neuvosto on kuitenkin myös sanonut yhä uudelleen, että hakijamaiden on toteutettava institutionaalinen vakaus demokraattisen ja oikeusvaltion mukaisen järjestyksen takaamiseksi, ihmisoikeuksien vaalimiseksi sekä vähemmistöjen kunnioittamiseksi ja suojelemiseksi. Turkin ihmisoikeustilanne on epäilemättä edelleen epätyydyttävä, nimenomaan vähemmistöjen kohtelun osalta. Sen osoitti varsinkin Amnesty International -järjestön edellinen vuosiraportti. Myöskään Turkin harrastamaa estämispolitiikkaa Kyproksen jäsenyyspyrkimysten yhteydessä ei voida hyväksyä. Sanottakoon se aivan selvästi.
En halua nyt kuitenkaan sanoa muuta ihmisoikeuksien nykytilanteesta. Niihin olemme ottaneet jo selkeästi kantaa muutamissa mietinnöissä, viimeksi valiokunnassa kollega Swobodan Euroopan unionin ja Turkin suhteiden kehitystä ja unionin Turkin strategiaa käsittelevän mietinnön yhteydessä. Sen yhteydessä sanottiin kaikki oleellinen. Parlamentin vaatimukset on kirjattu lukuisiin asiakirjoihin. Käsiteltävänä olevassa mietinnössä rajoitutaan siksi Turkin sisällyttämiseen koulutusohjelmiin. Turkin EU-jäsenyyttä koskevat laajemmat keskustelut estävät näkemästä vaihto-ohjelmiemme varsinaisia tavoitteita, joiden pitäisi oikeastaan olla etusijalla esitettyä kysymystä arvioitaessa.
Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmat kehitettiin, jotta nuorisolle välitettäisiin suvaitsevaisuuden, demokratian ja aktiivisen kansalaisuuden arvo. Euroopan unionin julkilausuttuna tavoitteena on, että nuoret ihmiset saisivat näiden ohjelmien avulla mahdollisuuden osallistua Euroopan rakentamiseen, sillä nuoret, jotka kasvatetaan avoimuuden ja suvaitsevaisuuden ilmapiirissä, ovat rauhanomaisen ja inhimillisen Euroopan lupaavimpia rakentajia. Nimenomaan sen tähden meidän pitäisi onnistua tekemään Euroopan ajatusta ja arvoja tutuksi nuorille. Sen vuoksi avasimme ohjelmat aluksi EFTA-maiden nuorille ja sitten myös Keski- ja Itä-Euroopan assosioitujen maiden sekä Kyproksen ja Maltan nuorille. Sen vuoksi emme saa vain yksinkertaisesti sulkea Turkkia ulkopuolelle.
Sokrates-ohjelman ensimmäisen vaiheen perusteluissa mainittiin tehtäväksi se, että Eurooppa tuodaan kaikkien ulottuville ja sille annetaan inhimillinen ulottuvuus. Kun muistamme tämän, Turkin sisällyttäminen vaihto-ohjelmiin vaikuttaa suorastaan ennalta määrätyltä. Tehtävänä on se, että Eurooppa tuodaan esille turkkilaisen nuorison keskuudessa, sillä nämä nuoret ovat vastaanottavaisia maansa muuttumiselle ja jouduttavat sitä tulevaisuuteen suuntautuen. Nuorisolla on myös pohjimmiltaan merkittävä asema demokratisoitumisprosessissa ja kansojen välisessä yhteisymmärryksessä.
Puheena olevien mahdollisuuksien merkityksen näette siitä, että yli 50 % Turkin väestöstä on alle 25-vuotiaita. Minkälaisen tilaisuuden se tarjoaa? Ohjelmamme voivat tietysti tavoittaa vain murto-osan näistä nuorista. Ajatelkaa kuitenkin valtavaa kerrannaisvaikutusta, jonka nuorten vastaavat henkilökohtaiset kokemukset aiheuttavat. Sen tähden meidän on annettava nuorille turkkilaisille mahdollisuus itse tutustua länsieurooppalaiseen kulttuuriimme ja siihen, kuinka toimimme perusoikeuksien ja ihmisoikeuksien parissa.. Varsinkin jo nyt toimiva eurooppalaisten nuoriso- ja opiskelijajärjestöjen yhteistyö osoittaa, että se toimii.
Haluan myös korostaa vielä kerran, että pyrimme ohjelmaa toteuttaessamme siihen, että vähemmistöt ja erityisesti kurdit osallistuvat oikeudenmukaisesti. Edes tämänhetkiset väkivaltaiset yhteenotot Euroopassa eivät vaikuta siihen. Emme kuitenkaan saa sitä aikaan äänestämällä tai vastaavalla tavalla. Valvomme mieluummin eri vähemmistöryhmien osallistumista tarkoin vuosittain laadittavan kertomuksen avulla. Kannanottoni lopuksi haluaisin sanoa vain, että meidän pitäisi muistaa Jean Monnet'n tunnettuja sanoja, hänhän korosti aina, että kaikissa Euroopan yhdentymispyrkimyksissä pitäisi loppujen lopuksi olla kyse ennen kaikkea ihmisten välisten suhteiden lisäämisestä eikä vain valtioiden yhdentymisen edistämisestä. Tiiviimpi nuorisoyhteistyö ja stipendien tarjoaminen antavat ratkaisevat lähtökohdat demokratian vahvistamiseen ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen Turkissa. Molemmat ovat siis tärkeitä askeleita, kun Turkki sidotaan länteen pitkäaikaisesti. Äänestäkää siis minun kanssani sen puolesta, että Turkki sisällytetään yhteisön koulutus- ja nuorisovaihto-ohjelmiin.

Schwaiger
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, Turkin ja Euroopan unionin nuorten koululais- ja nuorisovaihto tarjoavat erinomaisen mahdollisuuden vaikuttaa kansojemme ja kansalaistemme keskinäiseen ymmärtämykseen. Ne auttavat myös Turkkia avautumaan Euroopan unionin demokraattisten ja oikeusvaltion perusteiden mukaisesti järjestäytyneiden valtioiden suuntaan. Taloudellisten ulkosuhteiden valiokunta tukee sen vuoksi yksimielisesti kollegamme Renate Heinischin erinomaista mietintöä.
Toivomme, että Turkin nuoriso osallistuu voimakkaammin moniarvoisen yhteiskunnan pitkäaikaiseen rakentamiseen oikeusvaltion tarjoamissa rajoissa, aivan niin kuin Turkin työmarkkinaosapuolet ovat yhä uudelleen vaatineet. Tämä mietinnön hyväksyminen olisi merkki siitä, että Euroopan unioni alkaisi vähitellen kantaa vastuuta suuresta eteläisestä naapuristaan keskipitkän ja pitkän aikavälin strategian muodossa, ja että yhteistyön osatekijät kasvavat ja voimistuvat jatkuvasti eivätkä pysty ajan mittaan pelkästään lieventämään kulloinkin ajankohtaisia selkkauksia - mehän puhuimme tänään pitkään Öcalanista - vaan pystyvät myös poistamaan ne perin pohjin kasvattamalla Turkkiin uuden yhteiskunnan.
Arvoisa komissaari, Euroopan parlamentti on joka tapauksessa valmis edistämään yhteistyötä niin tämän Heinischin mietinnön yhteydessä kuin muillakin alueilla, jotta myös Euroopan unionin vielä tekemättömät tehtävät, ja puhun nyt ennen kaikkea taloudellisesta avusta, saadaan onnelliseen päätökseen.

Elchlepp
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, voin sanoa asiani lyhyesti. Minunkin ryhmäni kannattaa Nuorten Eurooppa -ohjelman laajentamista Turkkiin, jolloin tätä päätöstä on tarkasteltava riippumatta päivänpoliittisesta suhteestamme Turkkiin ja myös riippumatta sen sisäpoliittisiin olosuhteisiin kohdistuvista suurista epäilyksistä. Miksi? Nuorten Eurooppa -ohjelmassa on kyse itsenäisestä koulutuspoliittisesta tavoitteesta nuorten suvaitsevaisuuden lisäämiseksi muiden maiden toisenlaisia ajatus- ja elintapoja kohtaan sen avulla, että hankkeissa järjestetään kulttuurien välisiä kohtaamisia ja harjoitetaan solidaarisuutta käytännön yhteistyössä kunnissa, esimerkin mainitakseni.
On kyse uusista henkilökohtaisista kokemuksista ja on kyse siitä, että alttiutta liittyä kansallismielisiin virtauksiin vähennetään. Nuorilla turkkilaisilla, jotka matkustavat tänne, vaikka jotkut olisivatkin tarkoin valikoituja, on ensimmäistä kertaa tilaisuus todella oppia tuntemaan Eurooppaa ja korjata heille mahdollisesti kotimaisissa lehdissä välitettävää yksipuolista kuvaa Euroopasta. Yhteiskuntapoliittiset muutokset valtioissa mahdollistuvat, kun poiketaan jähmettyneistä ajattelutavoista ja kun sukupolvet vaihtuvat. Nimenomaan sen vuoksi vuoropuhelua Turkin nuorison kanssa on tuettava myös tämän demokratiaohjelman avulla, ja kaikille, jotka ovat sitä vastaan, haluaisin sanoa: tänne kutsuttavien turkkilaisten nuorten ei tarvitse sovittaa hallituksensa vääriä tekoja. Emme voi vastustaa kansallismielisiä mielipiteitä ja olla samanaikaisesti välittämättä nuorison rajat ylittävästä vuoropuhelusta myös Turkin kanssa.

Monfils
 Arvoisa puhemies, rouva Heinischin mietintö, joka muuten on erittäin hyvin laadittu, aiheuttaa todellakin poliittisen ongelman, kuten hetki sitten todettiin, sillä siinä ehdotetaan Turkin sisällyttämistä Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -vaihto-ohjelmiin, vaikka Turkin ihmisoikeustilanne on edelleen huolestuttava, minkä esittelijäkin myöntää. Lisäksi on kuitenkin muistettava, että viime päivien tapahtumat eivät osoita, että Turkissa olisi tapahtunut myönteistä kehitystä: tarkoitan Öcalanin pidätystä, vangitsemista ja olosuhteita, joissa hänet on tuomittu, tarkoitan vieläpä Turkin reaktioita Euroopan unionin julkilausumiin ja ehdotuksiin, joissa Euroopan unioni vaatii Turkkia ratkaisemaan ongelmansa ihmisoikeuksia kunnioittaen. Mikä on Turkin vastaus? Se sanoo, että Euroopan unionin julkilausumat vain lisäävät Euroopan ja Turkin välisen yhteistyön vahvistamisen edellytyksiä.
Tässä tilanteessa olisi ollut viisasta palauttaa mietintö valiokuntaan, jotta olisimme saaneet harkinta-aikaa. Mietintöä ei kuitenkaan aiota palauttaa, joten mikä neuvoksi? Jotkut saattaisivat olla sitä mieltä - hetki sitten kuulinkin niin väitettävän -, että Turkin nuorisoa voidaan pitää vastuussa maan nykyisistä ongelmista ja että maan lähentyminen Euroopan unioniin saattaisi ehkä myöhemmin vaikuttaa siihen, että maan kehitys kulkisi kohti sellaista yhteiskuntaa, joka olisi demokraattisempi, jossa kunnioitettaisiin aikaisempaa enemmän kansainvälisten järjestöjen päätöslauselmia, joka olisi oikeudenmukaisempi ja jossa olisi aikaisempaa enemmän vapauksia.
Jotkut toiset taas, ja minä kuulun heihin, ovat sitä mieltä, että äänestäminen rouva Heinischin mietinnön puolesta olisi turkkilaisille merkki siitä, että he voivat sallia itselleen mitä tahansa, että he voivat kieltäytyä kaikista eleistä, että he voivat ottaa kaiken Euroopan avun vastaan antamatta itse mitään vastineeksi, että he voivat jatkaa ihmisoikeuksien rikkomista ja olla ylimielisesti ottamatta huomioon sitä, että Euroopan unionissa, johon he haluavat liittyä, perussääntönä on juuri ihmisoikeuksien ehdoton kunnioittaminen.
Neuvotteluja ei käydä nyrkkeilyhansikkaat käsissä, kuten Turkki nyt tekee, ja olen sitä mieltä, että Euroopan unioni on kovin varovainen Turkin suhteen, vaikka unioni osoittaakin olevansa erityisen huolissaan Itä-Euroopan jäsenehdokasmaiden oikeusjärjestelmästä ja ihmisoikeuksien suojelusta.
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmä haluaa antaa Turkin nuorisolle mahdollisuuden, minkä vuoksi ryhmämme ei äänestä mietintöä vastaan, vaikka onkin harhakuvitelma luulla, että Turkin nuorison asenne eroaisi maan nykyisestä asenteesta. Antakaamme siis Turkin nuorisolle mahdollisuus, vaikka Turkin ei pidä myöskään ajatella, että myönteinen äänestystulos olisi heille kuin uusi voitto ja että se merkitsisi vahvistusta maan nykyiselle politiikalle, jossa harjoitetaan edelleen mielivaltaisia toimia ja rikotaan sananvapautta. Tämän vuoksi liberaaliryhmä aikoo jättää äänestämättä.

Guinebertière
Arvoisa puhemies, tämä mietintö Turkin sisällyttämisestä Sokrates- ja Nuorten Eurooppa - ohjelmiin on herättänyt kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevässä valiokunnassa paljon keskustelua sekä odotuksia, jotka kohdistuvat päätöksiin, koska ensimmäinen keskustelu aiheesta käytiin jo syyskuussa 1996. Nuo ohjelmat päättyvät vuonna 1999, ja uudet Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmat käynnistyvät vuonna 2000, jolloin Turkki on määrä sisällyttää niihin sen kanssa laadittavien menettelyjen mukaisesti.
Nykyisessä tilanteessa haluaisinkin tietää, mikä oikein on se kiireellinen sanoma, joka meidän on välitettävä Turkille? Tällaisilla ohjelmilla voidaan tietenkin välittää demokratiaan ja muiden kansojen ja kulttuurien ymmärtämiseen perustuvan yhteisön arvoja, ja arvioin kaikkia nuorison alaan liittyvän yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen hyviä puolia. Tässä mielessä kannatan laajempaa vastakaikua Sokrates-ohjelmalle. Minun on kuitenkin korostettava, että kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan kollegoideni jättämä tarkistus hylättiin. Mitä tarkistuksessa sanotaan? Siinä todetaan, että nykyinen päätös tulee voimaan sen jälkeen kun Euroopan parlamentti on vahvistanut, että Turkki todella noudattaa ihmisoikeuksia.
Tämän vuoksi poliittisen ryhmämme jäsenet äänestävät vilpittömästi ja puhtaalla omallatunnolla tästä mietinnöstä, ja minä omasta puolestani pidättäydyn äänestämästä.

Ceyhun
 Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että ihmisoikeudet voidaan toteuttaa jossain maassa vain, kun siellä on riittävästi ihmisiä, jotka puolustavat ihmisoikeuksia. Tämänpäiväisen asiamme merkitys on nimenomaan siinä, että tuemme joka tapauksessa Turkin osallistumista Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmiin, koska oletamme, että voimme vaikuttaa merkittävästi, kun tarjoamme Turkin nuorille mahdollisuuden käyttää ohjelmiemme tarjoamaa tilaisuutta tehdä heidän maastaan, Turkista, jota kutsutaan tällä hetkellä valitettavasti syystä liian epädemokraattiseksi maaksi, demokraattinen tasavalta. Tästä syystä pidämme rouva Heinischin mietintöä erittäin järkevänä. Tuemme sitä joka tapauksessa ja oletamme, että tämä mietintö ja tämänpäiväinen keskustelu sekä toivottavasti myönteinen päätös ovat viestejä Turkille.

Maes
Arvoisa puhemies, onneksi meidän ei tarvitse odottaa, että turkkilaiset nuoret saavat mahdollisuuden tutustua Eurooppaan. Euroopassa asuu hyvin paljon turkkilaisia nuoria, jotka myös kertovat siitä Turkissa. En myöskään käsitä, mitä kiireellistä päätettävää meillä tänään on.
Komissio teki vuonna 1996 ehdotuksen Turkin sisällyttämisestä Sokrates-, Nuorten Eurooppa - ja Leonardo-ohjelmiin. Samalla mukaan hyväksyttiin myös muita maita, mutta Turkki jäi ulkopuolelle juuri ihmisoikeuskysymyksen vuoksi. Euroopan parlamentti oli asiasta samaa mieltä vuonna 1996.
Sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunta kysyy myös nyt mielestäni oikeutetusti, kuinka toimeenpanoon liittyvien budjettiseikkojen kanssa ei voida odottaa, kunnes Kyproksen kysymyksen ja kurdikysymyksen ratkaisussa on saavutettu enemmän edistystä. Kurdikysymyksestä ja Öcalanin tapauksesta pari tuntia sitten käymämme keskustelu nimittäin osoittaa riittävissä määrin, että parlamentti pitää Turkin tilannetta yhä hyvin ongelmallisena.
Kaikki tunnustavat ohjelmien arvon mahdollisuutena edistää molemminpuolista ymmärtämystä sekä ihmisten ja kansojen välistä kunnioitusta, mutta mitä takeita meillä on siitä, että juuri turkkilaiset nuoret kaikista eri väestöryhmistä voivat osallistua näihin ohjelmiin? Minulla ei ole siitä mitään turhia kuvitelmia. Eikö olisi väärä signaali antaa hyväksyntä juuri ennen vaaleja ja mahdollistaa osallistuminen tällä dramaattisella hetkellä? Tiedämme erittäin hyvin, että vasta vuoden 2000 jälkeen voidaan aloittaa. Miksi meidän sitten pitäisi nyt aloittaa tietyt valmistelutoimet samalla, kun koko parlamentti painostaa Turkkia toimimaan aktiivisesti ihmisoikeusasioissa. Meidän on oltava johdonmukaisia eikä annettava vääriä signaaleja.
Olemme siis periaatteessa samaa mieltä ehdotuksista, mutta äänestämme tyhjää, koska pidämme tätä ehdottomasti huonoimpana hetkenä tämän signaalin antamiseksi.

Vanhecke
 Arvoisa puhemies, haluan aluksi todeta selkeästi olevani sitä mieltä, että eurooppalaisina meidän kaikkien etujen mukaista on säilyttää kaikkiin naapurimaihimme parhaat mahdolliset poliittiset ja kulttuuriset suhteet, ja tämän täytyy ilman muuta päteä myös naapurimaahamme Turkkiin. Minulla on tästä huolimatta sellainen vaikutelma, että tämä käsiteltävänä oleva ehdotus, joka koskee Turkin sisällyttämistä Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmiin kuuluviin maihin, ensinnäkin tekee meistä naurettavia, ja että toiseksi teemme periaatteellisen virheen.
Teemme itsemme naurettavaksi parlamenttina, koska olemme myös tässä asiassa jo vuosien ajan - ja ainakin tulliliittoa koskevista vuonna 1995 käydyistä loppuneuvotteluista lähtien - esittäneet uhkauksen, että esimerkiksi Kyproksen kysymyksessä tai kurdikysymyksessä täytyy saavuttaa edistystä, tai muuten katsotaan mitä tapahtuu ja parlamentti pysäyttää tiettyjen asioiden käsittelyn. Haluaisin nyt kuitenkin tietää, mitä edistystä siitä lähtien on saavutettu esimerkiksi Kyproksen kysymyksessä. Minulla ei ole joka tapauksessa mitään tietoa siitä. Teemme itsemme parlamenttina naurettavaksi esittämällä jatkuvasti uhkauksia mutta jättämällä ne kokonaan toteuttamatta.
Toiseksi, teemme erityisen vakavan periaatteellisen virheen hyväksymällä edelleen vastalauseitta neuvoston ja komission kannan ja pitämällä naapurimaatamme Turkkia Euroopan unionin jäsenehdokasvaltiona. Se on järjetöntä! Turkki ei kuulu historiallisesti eikä kulttuurisesti Euroopan maanosaan, ja puhtaasti maantieteellisestikin siitä kuuluu Eurooppaan alle 3 %. Eurooppa ei ole virvoitusjuomien tai koiranruuan kaltainen tuote, vaan sen taustalla täytyy olla yhteiskunnallinen, kulttuurinen ja historiallinen todellisuus, eikö niin?
Lyhyesti sanottuna, tällä parlamentilla täytyisi olla rohkeutta - lopetan sitten tähän - sanoa naapurimaallemme Turkille, että haluamme kunnioittaa mahdollisimman hyvää ystävyyttä ja yhteistyötä, mutta että Turkki ei ole eurooppalainen maa ja että näin ollen se ei voi olla Euroopan unionin jäsenehdokas.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, koko keskustelu osoittaa oikeastaan myös Euroopan parlamentin ihmisoikeuskeskustelujen pulman. Tuemme tätä mietintöä, kenties myös sen vuoksi, että uskomme, että ihmisoikeuskysymyksissä ei oikeastaan saisi pidättäytyä osallistumasta. Meidän on päätettävä joko puolesta tai vastaan, tuettava tai vastustettava prosessia. Pidämme Turkin sisällyttämistä koulutusohjelmiin tärkeänä, koska yhteiskunnan koulutustaso on aina myös suorassa yhteydessä sen demokratian kehittymiseen.
Me voimme ja meidän pitää varmasti käyttää kaikki keinot poliittisella tasolla painostaaksemme Turkkia demokratisoitumaan. Emme saa kuitenkaan rangaista nuoria heidän poliittisen johtonsa teoista. Se ei muuta käyttäytymistään, vaikka sulkisimme Turkin nuoret koulutus- ja nuoriso-ohjelmien ulkopuolelle. On kenties poliittisen älyn osoitus, että osoitamme kerran eriyttämiskykyä.

Musumeci
 Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, italialainen Alleanza Nazionalen ryhmä suhtautuu erityisen myönteisesti ehdotukseen ottaa Turkki mukaan koulutusta ja nuorisoa koskeviin eurooppalaisiin ohjelmiin.
Emme voi kuitenkaan olla ilmaisematta katkeruuttamme siitä, miten myöhään tämä ehdotus, jonka Euroopan komissio teki jo toukokuussa 1996, on saapunut parlamentin käsiteltäväksi. On turha kieltää sitä, että tämänkin viivästyksen taakse kätkeytyy esteitä, vastahakoisuutta, vihamielisyyttä, varauksellisuutta, joita ilmenee useammalla taholla ja useammalla tasolla ja jotka kohdistuvat Turkin ottamiseen mukaan kulttuuriohjelmiin.
Väitetään, että Turkin valtio ei tarjoa vielä riittäviä takeita ihmisoikeuspolitiikan saralla. Tämä on väite ja huoli, johon me voimme ja johon meidän täytyy yhtyä huolimatta niistä huomattavista edistysaskelista, joita viime vuosina on otettu Turkin oikeusjärjestyksessä. Tämän huolen tekee entistäkin vakavammaksi tämänhetkinen terroristijohtaja Öcalanin tapaus ja kurdikansan epävarma ja meitä huolettava kohtalo.
Euroopan unioni ei voi kuitenkaan rangaista Turkin demokratisointiprosessin paheksuttavaa viivästystä jättämällä vaarallisella tavalla kansainväliseen eristykseen juuri sen osan Turkin kansasta, jolle muutoksella ja siviilielämän keskeisillä periaatteilla on suurin merkitys: viittaan nuorisoon, eli 50 %: iin tuon Välimeren maan kansasta, nuoriin, joille eurooppalaiset Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmat on ensisijaisesti kohdistettu. Tällä Euroopalla, joka on rikas ja vauras, pasifistinen ja sanojen tasolla ylikriittinen kuin tarmokas yleinen syyttäjä, mutta teoissaan arka kuin jänis, on jo vastuullaan se, ettei se puuttunut tilanteeseen estääkseen Öcalanin tapauksen: se ei voi nyt ottaa vastuulleen vielä sitäkin, että se estää Turkin nuorisoa omaksumasta kulttuurivaihdon nimissä niitä demokratian, vapauden, suvaitsevaisuuden ja oikeudenmukaisuuden arvoja, joiden ansiosta Turkki voi saada uuden roolin politiikassa, joka liittyy Euroopan laajentumiseen Välimerellä.
Tätä ainakin me toivomme Euroopan kannattajina ja Välimeren alueen kansalaisina.

Le Gallou
Arvoisa puhemies, tämän Heinischin mietinnön, uuden mietinnön, myötä Euroopan unioni on ottanut uuden askeleen vilpistelevässä suhtautumisessaan Turkin tilanteeseen. Leonardo-, Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmilla itse asiassa mahdollistetaan Turkin ja Euroopan välinen nuorisovaihto. On kuitenkin syytä palauttaa mieleen, ettei Turkki ole eurooppalainen maa kansansa, kielensä, kulttuurinsa, uskontonsa eikä historiansakaan puolesta.
Olimme jo sanoutuneet irti Yhdysvaltojen joulukuussa 1995 ajamista tulliliittosopimuksista ja varoitimme, että sopimukset merkitsisivät ensimmäistä vaihetta Euroopan ulkopuolisen maan sisällyttämisessä unioniin, mitä on mahdoton hyväksyä. Euroopan unioni, joka ottaa nykyään Turkin mukaan eurooppalaisiin nuoriso- ja koulutusohjelmiin, ottaa toisen askeleen avautumisessaan Turkkiin päin.
Turkin ja Euroopan unionin välisissä suhteissa on kuitenkin tietynlaista epäjohdonmukaisuutta. Yhtäältä Euroopan unioni on huolestunut Kyproksen tai kurdivähemmistön ihmisoikeuksista, toisaalta unioni tiukentaa poliittisia ja kulttuurisia suhteitaan Turkkiin. Tällainen toiminta on ristiriitaista. Se ei ole vakavasti otettavaa eikä vastuullista.

Van den Broek
 Arvoisa puhemies, minulla on ilo aloittaa toteamalla, että parlamentin suuri enemmistö voi nyt suostua Turkin sisällyttämiseen Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmiin kuuluviin maihin. Haluaisin viitata aiempaan keskusteluun ja moniin aiempiin keskusteluihin, joita olemme käyneet Euroopan unionin ja Turkin suhteista, ja ilmaista olevani samaa mieltä niiden kaikkien kanssa, jotka huolimatta mielipide-eroista ja monista poliittisista ongelmista, joita meillä on Turkin kanssa, ovat sillä kannalla, että meidän on yritettävä nimenomaan Turkin nuorison kanssa kehittää ja vahvistaa edelleen molemminpuolista ymmärtämystä ja tartuttava tilaisuuteen vaihtaa ja jakaa keskenämme näiden vaihto-ohjelmien kautta käsityksiämme demokratiasta, suvaitsevaisuudesta ja kansalaismielestä. Minkä nuorena oppii, sen vanhana taitaa, sanotaan alankomaalaisessa sananlaskussa, ja mielestäni se pätee varmasti myös tällaisiin ohjelmiin.
Haluaisin tässä yhteydessä myös kiittää rouva Heinischia hänen mietinnöstään ja hänen osoittamastaan sinnikkyydestä saada aikaan ja myös kannatetuiksi nämä suositukset myös kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevässä valiokunnassa käytyjen pitkien keskustelujen jälkeen. Haluisin tässä yhteydessä lisätä, että meillä ei myöskään oikeastaan ole ongelmia esitettyjen tarkistusten osalta, mutta sallinette minun sanoa jotain tarkistuksesta 5, jossa puhutaan vähemmistöjen aseman erityishuomiosta, mikä on muuten täysin sopusoinnussa komission politiikan kanssa. Emme kuitenkaan pidä toivottavana, että ohjelmaa toimeenpantaessa syntyy kenties sellainen vaikutelma, että pitäisi käyttää kiintiöjärjestelmää - olkoonkin, että se epävirallinen - vähemmistöjen osallistumisesta näihin ohjelmiin.
Uskomme, että vähemmistöjen osallistuminen onnistuu, ilman että asia otetaan tällä tavalla tarkistuksen kautta mukaan tekstiin. Toivon, että myös esittelijä ja muut parlamentin jäsenet voivat olla tällä kannalla.
Lopuksi, päätökset Turkin osallistumisesta nykyisten ehdotusten puitteissa eivät tarkoita - kuten tiedämme - , että Turkki voi osallistua ohjelmiin välittömästi ja tehokkaasti. Turkin kanssa käytävien neuvottelujen jälkeen täytyy tehdä päätös toimeenpanosäännöksistä ja osallistumisen rahoitusnäkökohdista. Parlamenttinne kanssa neuvotellaan luonnollisesti vielä näistä asioista. Uusissa Sokrates- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmissa, jotka kestävät vuodesta 2000 vuoteen 2004, on jo muuten otettu huomioon Turkin osallistuminen, ja näin ollen käsiteltävinämme olevien päätösluonnosten hyväksyminen mahdollistaa tietyt valmistelutoimenpiteet, jotka ovat ehdottaman välttämättömiä sen kannalta, että Turkin osallistuminen näihin ohjelmiin sujuisi hyvin. Päätökset Turkin osallistumisesta ovat mielestäni myönteinen signaali Euroopan unionilta Turkin kansalaisyhteiskunnalle, ja näillä päätöksillään Euroopan unioni jälleen osoittaa olevansa valmis kehittämään edelleen yhteistyötään Turkin kanssa tietyillä sektoreilla. Tässä yhteydessä toivomme Turkilta myös myönteistä vastausta ja myönteistä suhtautumista.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Sokrates-ohjelma (toinen vaihe)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0048/99) yhteisön koulutusalan Sokrates-toimintaohjelman toisesta vaiheesta (Esittelijä: rouva Pack).

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, en juuri puutu nyt tämän koulutusohjelman periaatteelliseen merkitykseen. Olemme puhuneet siitä riittävästi viime kuukausina ja jopa vuosina. Oikeastaan tiedämme kyllä sen kaikki. Sen voi kuitenkin kenties sanoa herra neuvoston puheenjohtajalle, joka ei ole nyt paikalla: hyviä eurooppalaisia ei putoa taivaalta! Heitä koulutetaan Euroopassa Eurooppaa varten. Meidän on luotava koulutusjärjestelmään tarvittava eurooppalainen lisäarvo, eurooppalainen ulottuvuus Euroopan muodostamalla koulutusalueella.
Emme ota kansallisilta, alueellisilta ja paikallisilta poliitikoilta heidän velvollisuuksiaan harjoittaa koulutusta, myös eurooppalaista koulutustyötä, mutta haluamme antaa lisäapua, jota tarvitaan enemmän kuin koskaan suvaitsevaisen rinnakkainelon aikaansaamiseksi Euroopassa. Puhuimme ensimmäisessä käsittelyssä jo siitä, että komissio paransi Sokrates II -ehdotuksessaan jo monia asioita. Menettelyjä on yksinkertaistettu, mukaan pääsyä on helpotettu, byrokratiaa vähennetty. Saimme myös aikaan pienen parannuksen, joka oli tärkeää monelle Comenius-ohjelmassa mukana olleelle, nimittäin, että Comenius-ohjelmassa voidaan harjoittaa tarvittaessa myös koululaisvaihtoa.
Haluaisin nyt rajoittua tarkistuksiin, jotka tuntuvat minusta tärkeiltä, jotka teemme tänään ja joista äänestämme huomenna. Ensinnäkin haluaisin sanoa: pidän erittäin tärkeänä sitä, että kielten opiskelun yhteydessä viitataan myös ja erityisesti niihin ihmisiin, jotka elävät raja-alueilla. Raja-alueet, joilla asuvat eivät puhu naapuriensa kieltä, eivät voi oikein kokea pienikokoisia sisämarkkinoitaan. Heitä ei hyödytä myöskään englanti, jota he oppivat, vaan esimerkiksi Saarin alueella, josta minä tulen, Luxemburgin ja Ranskan rajalta, heitä hyödyttää ranska, ja sen vuoksi heidän on opittava sitä, päiväkodista alkaen! Se on heidän etunsa mukaista.
Toinen asia, jonka olemme nostaneet esiin, on se, että meidän on ehdottomasti vahvistettava ulkomailla suoritettujen opintojen tunnustamisjärjestelmää. Tarkoitan niin sanottua ECTS-järjestelmää. Sitä on vahvistettava, jotta nuorten ulkomailla suoritetut opinnot myös lasketaan mukaan sen jälkeen kotona eikä se ole hyödytöntä aikaa opintojen keston kannalta.
Meillä on vielä yksi kohta, jota pidämme erittäin tärkeänä. Erasmus-ohjelman apurahat ovat erittäin pieniä, ohjelman pienuudesta johtuen, mutta nuori ei voi lähteä vieraaseen maahan 100 euron turvin. Sen voi tehdä vain, jos on vanhemmat tai sukulaisia, jotka rahoittavat matkan. Jos nuorella on sellaiset vanhemmat tai sukulaiset, hän ei kenties myöskään tarvitse tätä 100 euroa, ja sen vuoksi olisi kenties hyvä, jos korkeakoulut ottaisivat apurahoja myöntäessään huomioon, millainen opiskelijan rahatilanne, taloudellinen tilanne on. Jos opiskelija haluaa sitten lähteä ulkomaille Erasmus-opiskelijana ja voi rahoittaa matkansa itse, olisi parempi, että säästäisimme nuo 100 euroa tässä tapauksessa kolmen, neljän tai viiden lähtijän osalta. Neljän tai viiden tällaisen 100 euron avulla vähävaraisempi opiskelija voisi lähteä ulkomaille. Olemme siis tehneet tällaisen aloitteen, ja toivon, että neuvosto ymmärtää sen nyt seuraavassa istunnossaan paremmin kuin aiemmin, ja kenties myös noudattaa sitä.
Olemme tietysti panneet alulle vielä muutakin, sillä kun ottaa huomioon sen tosiseikan, että ohjelma ei kestä nyt enää viittä vaan seitsemän vuotta, minkä olemme hyväksyneet, vuoden 2002 lopussa on tietysti suoritettava väliarviointi. Se ei voi koskea vain laatua, vaan sen on koskettava ennen kaikkea taloutta. Sen vuoksi toivon, että neuvosto on yhtä mieltä siitä, että kun otetaan huomioon tämä pitkä aika, jonka ohjelma nyt kestää, suoritetaan puolivälissä väliarviointi, eikä vain paperilla vaan ihan kunnolla!
Tärkein kiistanaihe, joka meillä nyt on, on tietysti rahoitus, kuten Sokrates-ohjelman yhteydessä aina on ollut vuodesta 1994 alkaen, josta lähtien olen ollut mukana tässä työssä. Komissio halusi viittä vuotta varten 1, 5 miljardia euroa. Me sanoimme: se ei riitä, tarvitsemme 2 miljardia euroa. Se meidän on myös saatava, kun ottaa huomioon ohjelman laajentumisen kaikkiin niihin maihin, jotka haluavat päästä mukaan. Puhuimme juuri tänään Turkista, mutta Puolan, Unkarin, Tsekin, Viron, Latvian ja Slovakian on määrä tulla myös mukaan. Neuvosto lupaa kaikkea sunnuntaiaamuisin, ja maanantaina meillä ei ole rahaa lunastaa näitä lupauksia. Tarvitsemme siis lisää rahaa. Nyt neuvosto on tehnyt jotain oikein ovelaa. Se pidensi ohjelman seitsemään vuoteen ja antoi meille 1, 55 miljardia euroa. Se kaikki merkitsee kuitenkin vain symbolista elettä, sillä neuvosto antoi meille vähemmän kuin olisimme saaneet aiemmin viittä vuotta varten. Sen vuoksi teimme erittäin järkevän ehdotuksen: haluamme 2, 5 miljardia euroa. Emme halua sitä itsellemme, vaan kaikille Euroopan unionin nuorille, 300 miljoonalle ihmiselle, joihin voimme vaikuttaa tällä ohjelmalla, kehdosta hautaan, sanoin viime kerralla, sillä tämä on ohjelma, joka alkaa koulusta ja jatkuu elinikäisen oppimisen myötä vanhuuteen asti.
Olisi vahinko, jos neuvosto ei todella täyttäisi monia lupauksiaan ja lisäisi ohjelman varoja tuntuvasti. Jos varoja lisätään, voimme tehdä jotain Euroopan kansalaisten hyväksi, ja kun otetaan huomioon tulevat Euroopan parlamentin vaalit, uskon, että meidän on toimittava yhdessä sen puolesta. Oletan, että autatte minua!
Suosionosoituksia

Elchlepp
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, onnittelen rouva Packia hänen mietinnöstään ja olen iloinen siitä, että olemme päässeet valiokunnassa laajaan yhteisymmärrykseen tulevan ohjelman järjestelyistä. Olemme jo keskustelleet tarpeeksi tämän erittäin menestyksekkään Sokrates-ohjelman periaatteista. Haluaisin myös korostaa tänään yhtä asiaa, nimittäin sitä, että neuvoston ehdotuksessa esitetty rahoitus on täysin riittämätön. Valitettavasti tuhansilta nuorilta evätään edelleen mahdollisuus osallistua tähän ohjelmaan, kuten ohjelmaa toteuttaville toimistoille, jotka joutuvat joka vuosi tekemään kielteisiä päätöksiä määrärahojen vähyyden vuoksi, osoitettujen hakemusten määrä osoittaa. EU: lla voisi olla vielä tärkeämpi edelläkävijän rooli eurooppalaisia vaihto-ohjelmia toteutettaessa. Puolueryhmäni on sen vuoksi alusta lähtien vaatinut määrärahojen lisäämistä, jotta nuorille annettaisiin mahdollisuus saada kokea, millaista on asua ulkomailla ja jotta myös nykyisen Sokrates-ohjelman sosiaaliset epäkohdat korjattaisiin. Juhlapuheissa nuorisoliikkeen, suvaitsevaisuuskasvatuksen ja yhteisen koulutusalueen Euroopalla on kyllä merkittävä rooli, mutta käytännössä rahoitusta koskeviin päätöksiin liittyy pahoja ongelmia. Olisi toki mukavaa ja aito eurooppalainen tulevaisuudenkuva, jos kaikilla nuorilla olisi mahdollisuus viettää osa opiskeluajastaan naapurimaassa.
Haluaisin muuten muistuttaa myös siitä, että kielitaidon laajentaminen ja muiden maiden kulttuureihin tutustuminen mahdollisimman varhain edistävät erinomaisesti myös liikkuvuutta Euroopan työmarkkinoilla osana aktiivista työllisyyspolitiikkaa. Työmarkkina-asiantuntijat ovat pitäneet tätä selvänä asiana jo kauan. Valiokunnan yksimielinen vaatimus 2, 5: stä miljardista eurosta uutta ohjelmakautta varten on ehdoton minimi. Neuvoston ehdotus, joka on 1, 5 miljardia euroa seitsemäksi vuodeksi, ei sitä vastoin merkitse määrärahojen todellista korottamista, vaan on, kuten rouva Pack myös oikeutetusti sanoi, nollasumma, siinä ei siis lisätä koko ohjelmakauden määrärahoja, jos tarkastellaan tehtävien laajentumista aikuiskoulutuksen alalla ja ohjelmien avaamista Itä- ja Keski-Euroopan maihin ja jos aiotaan tosissaan poistaa sosiaaliset epäkohdat, joita ohjelmassa on joiltakin osin. Erasmus-stipendit, joiden suuruus on nykyään keskimäärin 70 ecua, eivät esimerkiksi ole todellinen lisähoukutin sosiaalisesti heikompien perheiden nuorille opiskella lukukausi ulkomailla, ja ne nuoret, joilla joka tapauksessa on varaa mennä ulkomaille, käyttävät tämänkin summan hyödykseen.
Olen muuten erittäin iloinen siitä, että sosiaalipoliittiset vaatimukset, puolueryhmäni esittämät tarkistukset voitiin saada läpi, esimerkiksi se, että korkeakoulujen pitäisi tulevaisuudessa ottaa hakijoiden tarpeet paremmin huomioon jakaessaan Erasmus-stipendejä ja että Comenius-ohjelmaa toteutettaessa pitää edistää ensisijaisesti liikkuvuuteen liittyviä toimia erityisesti ammattikouluissa opiskelevien ja ammattikoulutusta hankkivien nuorten hyväksi, koska tällä ryhmällä on tähän asti ollut heikoimmat mahdollisuudet osallistua vaihtotoimintaan. Loppujen lopuksi ilahduttavaa on myös se, että valiokunta on noudattanut toivomusta, että Comenius-ohjelmassa jäsenvaltioiden välisillä raja-alueilla toteutettavassa oppilasvaihdossa toisen jäsenvaltion lähialueella käytetty virallinen kieli otetaan ensisijaiseksi tuen kohteeksi. Se tukee rajat ylittäviä toimia ja kaksikielisen vyöhykkeen luomista, jota esimerkiksi minun kotiseudullani vaaditaan. Haluamme luoda kaksikielisen vyöhykkeen eteläisen Oberrheinin alueelle, ja mikäli tämä toteutuu, myös neuvoston kannattaessa sitä, meillä olisi upea keino tukea tätä kehitystä. Tämä kaikki edistää tärkeällä tavalla sitä, että Euroopasta luodaan kansalaisia hyödyttävä asia. Tähän ei useinkaan kiinnitetä huomiota Euroopan politiikassa.

Heinisch
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, sydämellinen kiitos Doris Packille hänen merkittävästä panoksestaan Sokrates-ohjelman hyväksi. Tuen täysin ennen kaikkea ohjelman määrärahojen lisäämistä. Euroopan elinikäisen oppimisen vuotta käsitelleenä esittelijänä tiedän, kuinka tärkeä on toiminto 3 (Grundtvig), joka tukee nimenomaan elinikäisten oppimismahdollisuuksien järjestämistä yhtäältä vailla riittävää peruskoulutusta oleville nuorille ja toisaalta aikuisille, jotka haluavat ja joiden täytyy laajentaa tietojaan ja taitojaan. Euroopan tason koulutusalan kumppanuusyhteistyön kannalta on välttämätöntä välittää kaikille asianosaisille tietoa koulutusta koskevista kysymyksistä. Se merkitsee koulualalla sitä, että ensinnäkin saadaan vanhemmat ja opettajat yhdessä nuorten kanssa tiedostamaan koulutuksen eurooppalainen ulottuvuus ja tukemaan sitä.
Nimenomaan Keski- ja Itä-Euroopan maissa, Kyproksessa ja Baltian maissa vanhemmat ja koulutusalasta vastaavat virkamiehet odottavat sitä, että he voivat osallistua demokratisoitumisprosessin tukemiseen kouluissa ja yhteiskunnassa. Puhuin aikaisemmin mietinnöstä, Turkin sisällyttämisestä Sokrates-ohjelmaan ja Nuorten Eurooppa -ohjelmaan, ja viime viikolla keskustelin näistä kysymyksistä nuorten ja professorien kanssa Istanbulissa ja tällä viikolla valtuuskunnassa Liettuan asiasta vastaavien kanssa. Kaikkien heidän mielestään aikuiskoulutusala tarjoaa valtavan mahdollisuuden demokraattisen yhteiskunnan kehittämiseksi heidän omissa maissaan. Myös tässä pätee vanha sanontani sivistävästä aikuiskoulutuksesta: on usein tärkeämpää kasvattaa ja kouluttaa vanhempia ja aikuisia kuin nuoria. Siksi olen iloinen siitä, että ohjelma tukee tätä alaa.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, parlamentin käsittelyssä on Sokrates-toimintaohjelman toinen vaihe ja sitä koskeva neuvoston yhteinen kanta. Haluan jo tässä vaiheessa kiittää rouva Packia erittäin tarmokkaasta työskentelystä Sokrates-ohjelman hyväksi, joka näkyy myös nyt käsittelyssä olevasta mietinnöstä. Sokrates-ohjelma on ollut yksi menestyksellisimpiä EU-ohjelmia. Sen puitteissa tuhannet ja taas tuhannet eurooppalaiset nuoret ovat voineet opiskella oman maansa ulkopuolella, saada uutta tietoa ja uusia virikkeitä ja siten täydentää maailmankuvaansa kansainvälisellä kokemuksella. Varsinkin pienille jäsenmaille ohjelma on ollut arvokas. Se on sekä lisännyt oman maan opiskelijoiden mahdollisuuksia että tuonut uusia opiskelijoita muista maista ja näin vahvistanut arvokasta eurooppalaista vuorovaikutusta.
Neuvosto on nyt esittänyt yhteisen kannan. Sen ja Packin mietinnön suurin ero on, että neuvosto tarjoaa 1550 miljoonaa euroa kun taas Pack ja kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevä valiokunta vaativat 2500 miljoonaa euroa seuraavien seitsemän vuoden aikana. Kun otamme huomioon, että EU tulee todennäköisesti laajenemaan seuraavien vuosien aikana, 2500 miljoonaa euroa tuntuu oikealta. Tätä puolustaa myös se, että Euroopan teollinen ja kaupallinen kilpailukyky on suuresti riippuvainen siitä, kuinka hyvän koulutustason voimme nuorisollemme ja myös vanhemmalle väestölle tarjota.
Sokrates-ohjelman sisällöstä haluaisin puuttua vain yhteen asiaan: mietinnössä täsmennetään kieltenopiskelun rajaamista EU: n virallisiin kieliin sekä iiriin ja letzeburgiin. Koska jäsenvaltioiden naapurimaiden kieliä ei useinkaan opiskella kovin paljon EU: n sisällä, olisi tarkoituksenmukaista poistaa tämä ahdas rajoitus ja laajentaa opiskelumahdollisuuksia myös EU: n naapurialueiden vähän opiskeltuihin mutta tärkeisiin kieliin. Tällä tavoin voitaisiin edistää paitsi EU: n laajentumista myös rajat ylittävää yhteistyötä.

Guinebertière
Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluaisin onnitella Sokrates-ohjelmaa koskevan mietinnön esittelijää, Doris Packia, hänen suorittamastaan työstä paitsi parlamentissa, myös hänen käymissään neuvotteluissa neuvoston ja komission kanssa saadakseen kaksi miljardia euroa ohjelman toiminnalle.
Jos jokin eurooppalainen ohjelma on tunnettu Euroopan kansalaisten keskuudessa, niin se on juuri Sokrates-ohjelma. Ohjelma on osoittautunut onnistuneeksi, ja sen saama menestys on suurempi kuin mihin taloudelliset mahdollisuudet antavat myöten, mutta valitettavasti on todettava, että se myötävaikuttaa tietyllä tavalla etuoikeutetun luokan syntymiseen: etuoikeutettuja ovat ne, jotka ovat päässeet hyötymään Sokrates-ohjelmasta.
Ohjelma tuo todellista eurooppalaista lisäarvoa koulutusjärjestelmiemme kansalliseen ulottuvuuteen: ohjelma nimittäin innostaa oppimaan eurooppalaisia kieliä sekä tutustumaan vieraisiin, pohjoisen ja etelän, idän ja lännen, kulttuureihin. Mistä syystä ohjelma sitten on niin suosittu? Siitä yksinkertaisesta syystä, että se vastaa käsittääkseni kansalaisten odotukseen siitä, että Eurooppa olisi kiinnostunut heistä, heidän henkilökohtaisesta etenemisestään sekä heidän integroimisestaan oman alueensa yhteyteen. Kyllä, on totta, että Sokrates antaa opiskelijoille ja opettajille mahdollisuuden tavata toisiaan. On totta, että Sokrates mahdollistaa koulutuslaitosten välisen yhteistyön sekä sen, että voidaan paremmin tunnustaa muiden eurooppalaisten tutkintoja ja tutustua muiden eurooppalaisten koulutusjärjestelmiin.
Kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevä valiokuntamme on jättänyt hyvin monia tarkistuksia parantaakseen komission alkuperäistä ehdotusta, ja olemme toivoneet talousarvion määrärahojen lisäämistä juuri sen vuoksi, että Sokrates voitaisiin sisällyttää elinikäiseen oppimiseen. Multimedian käyttöä opetuksessa edistämään tarkoitetun Minervan käyttöönotto on mielestäni loistava uutuus, johon sitä paitsi sisältyy yhteisiä toimia, joita toteutetaan muiden yhteisön ohjelmien kuten Leonardo- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmien kanssa.
Lopuksi toivon, että Sokrates-ohjelman toteuttamista seurattaisiin tehokkaasti, enkä epäile, ettei niin tehtäisi, ja että ohjelmaa voitaisiin myös esteettä levittää ja tuoda esille kaikille ohjelman valvonnasta vastaaville tai jopa kaikille sitä haluaville. Olemme ohjelman toisessa käsittelyvaiheessa ja siten lähellä sen toteuttamista, joten toivotan onnea kaikille kansalaisille, jotka hyötyvät työstämme ja tulevat siten huomaamaan, että Eurooppaa rakennetaan heitä varten.

Kerr
 Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin onnitella rouva Packia hänen mietinnöstään. Rouva Pack on taistellut Sokrates-ohjelman puolesta parlamentissa viimeiset viisi vuotta, jolloin olen ollut hänen kanssaan kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevässä valiokunnassa. Meidän on selvästikin jatkettava taistelua ministerineuvostossa. Vaikka onnistuimmekin saamaan lisää määrärahoja, on selvää, että määrärahoilla ei pystytä kattamaan niiden entistä useampien maiden tarpeita, jotka aivan ymmärrettävistä syistä haluavat osallistua Sokrates-koulutusohjelmiin.
On tärkeää, että ne osallistuvat niihin. Jos aiomme rakentaa entistä suuremman Euroopan, joka ei rajoitu vain nykyisiin 15 jäsenvaltioon, on oikein, että laajennamme ohjelmia muihin maihin. Entisenä yliopiston lehtorina ohjelmista saamani kokemukset osoittavat selvästi, että mitä enemmän nuoret eri puolilta Eurooppaa tapaavat toisiaan ja puhuvat keskenään, sitä paremmin he ymmärtävät Euroopan merkityksen ja Euroopan rakentamisen merkityksen. Toivoisin vain, että myös muutamat brittitoimittajat voisivat osallistua ohjelmaan. Sitten he voisivat ehkä ymmärtää Eurooppaa hieman paremmin.
Toivon, että komissaari Cresson suhtautuu mietintöön myönteisesti ja ryhtyy siihen taisteluun, jota parlamentti haluaa jatkaa, että hän laajentaa ohjelmaa ja lisää määrärahoja, niin että meillä voi olla todella menestyksekäs Sokrates-ohjelma.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, elämme parhaillaan ylimenokautta teollisuusyhteiskunnasta tietoyhteiskuntaan, jossa koulutus on uusi sosiaalinen kysymys. On luotava edellytykset sille, että jokainen kykenee toimimaan elämänsä aikana useissa ammateissa teknologisen kehityksen vuoksi. Tiedon Euroopan tärkeä peruskivi on yleissivistävän alan Sokrates-ohjelma sekä ammattikoulutuksen alan Leonardo-ohjelma. Nämä koulutusohjelmat tukevat yksittäisten henkilöiden tietoja ja taitoja ja parantavat ihmisten valmiutta vastata tulevaisuuden haasteisiin. Laadukkaan koulusivistyksen ja suunnitelmamme avulla, joka sisältää elinikäisen oppimisen tavoitteen, voidaan vastata moniin haasteisiin, sillä huomispäivän työvoiman profiiliin kuuluvat seuraavat asiat: johtamistaidon kehittäminen ja itsenäinen toiminta, tiimityön soveltaminen ja sosiaalisten taitojen osoittaminen.
Työntekijöiden ja johtajien täytyy kyetä viestimään siten, että he pystyvät ilmaisemaan itseään ja omia näkemyksiään, mutta myös siten, että he kykenevät ensinnäkin ajattelemaan asioita vieraiden kulttuuripiirien kannalta, tunnistavat niiden ja oman kulttuurin erot ja pyrkivät vähentämään erottavia asioita. Kuinka muuten kuin hyvän kielitaidon ansiosta ihmiset voivat liikkua, opiskella, suorittaa tutkinnon tai löytää työpaikan missä tahansa osassa Eurooppaa oman kotimaansa ulkopuolella? Solidaarisuuden voittoa merkitsee se, että Sokrates-ohjelmassa tuetaan myös vähemmän käytettyjen eurooppalaisten kielten opetusta. Doris Packin, käytännöllisen politiikan tienraivaajan, ehdotuksia täytyy ehdottomasti kannattaa. Minun kouluvieraani, jotka asettavat Euroopan koetukselle lähes joka maanantai, ovat osoittaneet, kuinka hyvin Sokrates otetaan vastaan, huolimatta kaikista hakemuksiin liittyvistä ongelmista. Oppilasvaihto ja opettajien tapaamiset ovat merkityksellisempiä kuin esitteet, olivatpa ne miten kiiltäviä tahansa.
Mutta mitä hyödyttävät parhaimmatkaan ideat, jos ne eivät koidu kaikkien hyödyksi? Vaaditut 2, 5 miljoonaa euroa ovat minimi, kun otetaan huomioon jatkuvasti kasvava vastaanottajajoukko ja jäsenehdokasmaat. Sokrates-ohjelma on esimerkillisen järkevä ja varma sijoitus tulevaisuuteen.

Frischenschlager
 Arvoisa puhemies, haluaisin tämän keskustelun yhteydessä tuoda erityisesti esiin kollega Packin erinomaisen ja tärkeän mietinnön kaksi kohtaa. Keskustelemme rajat ylittävästä puhumiseen liittyvästä kulttuurityöstä. Tässä yhteydessä meidän pitäisi ottaa Keski- ja Itä-Euroopan maat huomioon erityisesti yhdessä kohdassa. Me kaikki voimme toki huomata kulkiessamme näissä maissa, kuinka erinomaisesti erittäin monet ihmiset niissä puhuvat meidän kieliämme, mutta kuka Länsi-Euroopassa puhuu heidän kieltään? Euroopan unionilla on erityinen vastuu painottaa selvästi, että myös meidän nuortemme pitäisi oppia näitä keski- ja itäeurooppalaisissa naapurimaissamme puhuttavia kieliä taloudellisista, mutta ennen kaikkea kulttuurisista, eurooppapoliittisista syistä. Se on yksi kohta.
Kollega Pack käsitteli jo toista kohtaa, nimittäin erityistä vastuuta raja-alueista. Nimenomaan Itävallan raja-alueilla me koemme sen ilmiön, että vuosikymmeniä on harmiteltu kuollutta rajaa ja rautaesirippua, ja nyt me sitten yhtäkkiä taas pelkäämme rajojen avautumista. Meidän on vastattava tähän erityisesti kulttuurisin ja koulutuspoliittisin aloittein. Siksi on erittäin tärkeää, että laadimme sille säännöt. Oppilasvaihto, opettajavaihto, mutta ennen kaikkea kaksikieliset, kenties joissakin tapauksissa jopa kolmikieliset koulut voivat olla keino yhdistää raja-alueet toisiinsa, ei vain taloudellisesti vaan myös kulttuurisesti ja kielellisesti.
Meillä on aivan erityisiä kokemuksia Itävallassa, Kärntenissä, jossa meillä on slovenialaisen vähemmistön vuoksi aivan erityisiä koulutuslaitoksia, joissa opetetaan slovenian ja saksan kielellä. Nyt, avautumisen jälkeen, näemme, kuinka hyvin niissä koulutettuja nuoria ihmisiä voidaan käyttää taloudellisen yhteistyön kehittämisessä ja rajat ylittävässä taloudellisessa toiminnassa. Meillä on siis esimerkkejä, ja sen vuoksi uskon, että rahojen sijoittaminen tähän on erittäin järkevää rahankäyttöä ja sijoittamista.

Hyland
Arvoisa puhemies, pidän edellisten puhujien tavoin myönteisenä tätä tilaisuutta osallistua lyhyesti tähän keskusteluun. Sokrates-ohjelman ensimmäinen vaihe on ollut todella kannattava kokeilu rajat ylittävän koulutuksen alalla. Omassa maassani, Irlannissa, on monia opettajia ja opiskelijoita, jotka voivat vahvistaa sen olleen ainutlaatuinen oppimiskokemus. Sen lisäksi, että Sokrates-ohjelmalla on ilman muuta koulutuksellinen ulottuvuus, se on tarjonnut nuorille yhteenkuuluvuuden tunteen ja tilaisuuden kokea Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden kulttuurien monimuotoisuus ja nauttia siitä.
Nuoret saavat hyvin suunniteltujen koulutusohjelmien myötä kosketuksen kunkin EU-maan erilaisiin elämäntapoihin ja ominaislaatuun ja oppivat samalla arvostamaan entistä enemmän oman maansa rikasta ja monimuotoista kulttuuriperintöä.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että neuvosto on nyt saanut aikaan tulevista koulutusohjelmista, myös Sokrates-ohjelmasta, yhteisen kannan, jonka mukaan uuden ohjelman toiminta-aikaa pidennetään seitsemään vuoteen ja määrärahoja lisätään merkittävästi. Euroopan on mielestäni edelleenkin investoitava nuorisoonsa. Ammattitaitoinen ja liikkuva nuoriso on suurin valttimme entistä kilpailukykyisemmäksi muuttuvassa maailmassa. Irlanti on osoittanut, miten tärkeä osa nuorilla on maan merkittävässä talouskasvussa.

Hawlicek
 Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi sydämellisesti kiittää rouva Packia hänen mietinnöstään, mutta ennen kaikkea hänen aloitteestaan. Valkoisesta kirjasta " Opettaminen ja oppiminen" käytävä keskustelu, kansainvälistä liikkuvuutta käsittelevä vihreä kirja ja Tiedon Eurooppa -ohjelma määrittävät koulutusohjelmien toisen sukupolven sisällön. Kyse on siitä, että helpotetaan kaikkien kohdehenkilöiden mahdollisuuksia osallistua ohjelmaan, yksinkertaistetaan haku-ja valintamenettelyä ja saavutetaan osallistumiskiintiö, joka on 10 % koululaisista, 10 % opiskelijoista.
Erityinen painopiste on myös kaikkien syrjinnän muotojen torjuminen. Niinpä meillä on nyt toisessa käsittelyssä käsiteltävänä sellainen lisäys, että hakijoiden taloudellinen tilanne pitää ottaa asianmukaisesti huomioon stipendejä jaettaessa, samoin naisten ja miesten yhtäläiset mahdollisuudet ja myös työmarkkinaosapuolet pitää ottaa mukaan voimakkaammin, mistä olen erityisen tyytyväinen. Sokrates II -ohjelmassa on uutta se, ja tämä on seurausta elinikäisestä oppimisesta, että kaikkien koulutusohjelmien yhteydessä on vaadittu aikuiskoulutuksen sisällyttämistä Grundtvig-ohjelmaan. Uutta on myös se, että meillä on Minerva-ohjelman ansiosta, jonka myötä Doris Pack sai ehdotuksensa läpi, kerrankin naisen mukaan nimetty koulutusohjelma, joka liittyy koulutus- ja multimediateknologiaan. Se tarkoittaa tiivistettynä, että Sokrates on hyvä ohjelma, jonka sisältöä on laajennettu, jonka osallistujamäärää pyritään lisäämään ja johon yhä useammat jäsenehdokasvaltioista ovat oikeutettuja osallistumaan. Emme saa unohtaa sitä, että jo nyt suuri osa jäsenehdokasvaltioista voi osallistua koulutus- ja kulttuuriohjelmiin ja että tulevina seitsemänä vuotena niihin osallistuvien joukko kasvaa.
Sitä järkyttävämpi on neuvoston ehdotus muuttaa komission ehdottama viideksi vuodeksi myönnettävä 1, 4 miljardin määräraha 1, 55 miljardin euron määrärahaksi - joka kuitenkin myönnetään seitsemäksi vuodeksi. Se merkitsisi, että Sokrates II -ohjelmassa pitää hoitaa enemmän tehtäviä ja suurempi osallistujajoukko pienemmällä rahasummalla. Siksi esitän Euroopan parlamentille pyynnön, että se äänestäisi valiokunnan esittämän oikeutetun tarkistusehdotuksen puolesta, josta valiokunta päätti yksimielisesti ja jossa esitetään myönnettäväksi 2, 5 miljardia euroa seitsemän vuoden ajanjaksolle. Se on todellakin vähimmäisvaatimus, jotta nuorille, opiskelijoille, opettajille ja kaikille oppimisesta ja jatkokoulutuksesta kiinnostuneille tarkoitetun Sokrates-ohjelman toteuttamista voidaan jatkaa.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, Sokrates-ohjelma on yksi tärkeimpiä kanavia tukea yhteisön kansalaisten liikkuvuutta ja koulutuksen moninaisuutta. EU: n hakijamaiden ja eräiden muiden meitä lähellä olevien maiden opiskelevan väestön mukaanottaminen ohjelman pariin on luonnollinen askel kohti laajenevaa Eurooppaa. Sokrateen laajenemisprosessissa pitää huomioida se, että yksittäisen ihmisen ohjelmaan osallistumiselle ei saa aiheuttaa lisähankaluuksia esimerkiksi liian pienten rahoitusosuuksien muodossa. Osallistujien taloudellisen tilanteen huomioiminen rahoitusosuuden jakoperusteena on tärkeä. Euroopan alueen vähemmistökielten opiskelu kuten esimerkiksi saamen kielen tukeminen osana kansainvälisyyspolitiikkaa säilyttää arvokkaita paikallisia kulttuuriperinteitä, joita täytyy pitää hengissä yhä kansainvälistyvässä Euroopassa. Aikuisopiskelijoiden ja koulutetun opetushenkilökunnan mukaanottaminen laajentaa ohjelman vaikutusta hyödyntämään suurempaa väestönosaa. Näiden osapuolten mukaanottaminen helpottaa huomattavasti eri maissa suoritettujen opintojen vastavuoroisen tunnustamisen tavoittelemista, mikä osaltaan auttaa työelämään siirtyneen väestön liikkuvuutta. Ohjelmaan panostettu raha maksaa tulevaisuudessa itsensä moninkertaisesti takaisin.
Toivon, että neuvosto ja komissio näkisivät asian sillä painoarvolla kuin sille kuuluu ja että nyt käynnissä olevalle Sokrateelle saataisiin yhtä hyvä perillinen parlamentin esittämän rahoituksen avulla. On selvää, että EU: n budjetille riittää innokkaita jakajia, mutta jos säästämme näissä nuoriso-ohjelmissa, säästämme tulevaisuudestamme ja eurooppalaisuuden kehittymisestä, mikä on erittäin lyhytnäköistä politiikkaa.

Crowley
 Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kollegojeni tavoin onnitella esittelijää siitä suurenmoisesta ehdotuksesta, jonka hän on meille esittänyt. Kun keskustelemme koulutukseen liittyvistä asioista, meidän on pidettävä tätä tulevaisuuden investointina nuorisomme hyväksi, niin että he kykenisivät sopeutumaan muuttuvaan teknologiaan tässä muuttuvassa maailmassa. Se on myös tulevaisuuden investointi Euroopan unionin monimuotoisuutta - kulttuurista, sosiaalista ja kielellistä monimuotoisuutta - koskevan tietoisuuden lisäämiseksi.
Sen vuoksi on tärkeää, kuten edellinen puhuja sanoi, että vähemmistökielten opiskelua edistetään Sokrates-ohjelmassa. Puhun erityisesti iirin kielestä. Se on Euroopan unionin virallinen kieli ja sille pitäisi antaa entistä näkyvämpi asema.
Kuitenkin, kuten monet puhujat ovat sanoneet, huolimatta siitä, mitä neuvosto saattaa sanoa koulutuksen merkityksestä, ja siitä, että komissio jaksaa uskoa elinikäiseen oppimiseen, määrärahoja ei ole myönnetty riittävästi. Kehotan näin ollen kaikkia jäseniä puoltamaan esittelijän esittämiä tarkistuksia, jotta näille uusille seitsenvuotisille Sokrates-ohjelmille myönnettäisiin kunnolliset 2, 5 miljardin euron määrärahat.
On niin ikään tärkeää, että opimme aiemmissa ohjelmissa tehdyistä erehdyksistä. Viittaan erityisesti Erasmus-ohjelmaan, joka koski pääasiassa korkeakoulujen opiskelijavaihtoja. Se oli siltä osin valikoiva, että jos perheellä ei ollut varaa tukea opiskelijan opintoja ulkomailla, tämä opiskelija ei voinut hyötyä siitä. Meillä on velvollisuus varmistaa, että näissä ohjelmissa olisi saatavilla jonkin verran rahallista tukea joko Euroopan tai kansallisella tasolla. Elleivät jäsenvaltioiden hallitukset suostu tähän, meidän pitäisi supistaa niille Sokrates-ohjelmassa ja muissa koulutusohjelmissa myönnettyjä määrärahoja.
Lopuksi kehotan kaikkia jäseniä kannattamaan tätä ja antamaan Euroopan unionin tulevaisuudelle lisää toivoa.

Elliott
Arvoisa puhemies, kannatan voimakkaasti näitä suosituksia ja esittelijän tekemiä tarkistuksia. En ole viime aikoina osallistunut aktiivisesti parlamentissa näistä ohjelmista käytyihin keskusteluihin, mutta noin viisi vuotta sitten laadin yhdessä rouva Packin kanssa mietinnön parlamenttiin ensimmäisestä Sokrates-ohjelmasta. Kaikki, mitä sen jälkeen on tapahtunut, on osoittanut, että parlamentti teki oikein kannattaessaan voimakkaasti tätä ohjelmaa.
Muut puhujat ovat puhuneet hehkutellen - ja aivan oikeutetusti - näiden ohjelmien mahdollistamien Erasmus-vaihtojen ja koulujen verkostoitumisen merkityksestä. Nämä ohjelmat eivät hyödytä ainoastaan niihin osallistuvia yksittäisiä opiskelijoita ja niitä kouluja ja yliopistoja, joissa he opiskelevat, vaan meidän täytyy myös muistaa, että ne todellakin lisäävät tietoisuutta ja Euroopan unionin työtä kohtaan tunnettua arvostusta monien opiskelijoiden ja heidän perheidensä keskuudessa. Näin Euroopan unionin työ on heille todellista.
Olen iloinen siitä, että jäsenehdokasmaat sekä Malta ja Kypros on otettu mukaan. Olin Maltassa viime viikolla sekavaliokunnan puolesta, ja voin kertoa, että siellä ollaan hyvin innoissaan siitä, että Malta voi osallistua täysimääräisesti näihin ohjelmiin. Avainasiana ovat määrärahat. Ellei meillä ole riittävästi määrärahoja, emme voi varmistaa, että kaikki nuoret, jotka voisivat hyötyä näistä ohjelmista, pystyvät hyötymään niistä, emmekä voi välttyä siltä elitismiltä, että vain ne, joilla on varaa, pystyvät osallistumaan niihin.
Toivon hartaasti, että me kannatamme tätä 2, 5 miljardin euron summaa. Se on iso rahasumma, ja se pelottaa ministereitä. Paljonko 2, 5 miljardia euroa sitten tekee? Se tekee yhden euron yhtä Euroopan kansalaista kohti ja yhtä ohjelman vuotta kohti. Se maksaa monille ihmisille vähemmän kuin kupillinen kahvia tai sanomalehti. Se on alle 5 % Bill Gatesin henkilökohtaisesta omaisuudesta - mikä on kiinnostava ajatus. Ehkäpä voisimme pyytää häneltä lahjoitusta, ellemme muuten onnistu saamaan rahoja.

Rack
 Arvoisa puhemies, Sokrates on suurenmoinen idea. Voin huomata korkeakouluopettajana vuodesta toiseen sen, mitä Doris Pack aivan yleisesti kuvaili ja toi oikeutetusti myönteisesti esiin, mutta mistä hän myös oikeutetusti valitti. Sokrates on erinomainen idea, mutta sen rahoituksessa on puutteita. Jaoimme juuri muutama viikko sitten stipendejä yliopistossa, ja muistan vieläkin sen, kuinka innokkaina nuoret ihmiset kuuntelivat, kuinka he pääsevät opiskelemaan sellaisiin paikkoihin kuin Rooma, Pariisi Triest, Thessaloniki ja muut vastaavat, ja muistan myös ne kyyneleet, joita ne nuoret vuodattivat, joille ei enää riittänyt opiskelupaikkaa. Muistan ja totean tyytyväisenä oikeastaan joka viikko sen, kuinka paljon Erasmus-stipendiaatti voi rikastuttaa perinteisen akateemisen lukuvuoden opetusta myös omalla opiskelupaikkakunnallaan. Mutta kuten sanottu, meillä on ongelmia rahoituksessa.
Me laajennumme ja me laajennumme myös oikeutetusti Keski- ja Itä-Euroopan maihin. Me yritämme aivan tietoisesti avata uusia näköaloja. Mutta se on asia, joka on antanut minulle paljon ajateltavaa ennen kaikkea viime viikkoina -, kun vertaan saamiani hakemuksia niihin hakemuksiin, jotka olivat tavanomaisia kaksi tai kolme vuotta sitten, huomaan huiman eron, nimittäin sen, että erittäin monet sellaiset opiskelijat, jotka eivät oikeastaan enää tarvitsisi stipendiä, jotka ovat olleet jo kaksi, kolme tai neljä kertaa opiskelemassa ulkomailla, hakevat sitä. Hakemuksia, joita en saa enää lainkaan tai joiden määrä koko ajan vähenee, ovat hakemukset, joita me oikeastaan haluaisimme ja joita meidän pitäisi hyväksyä Erasmus- ja Sokrates-paikkoihin, nimittäin niiden nuorten ehdokkaiden hakemuksia, joilla on kielitaitoa ja intoa ja halukkuutta tähän toimintaan mutta jotka eivät voi mainita ansioluettelossaan olleensa kerran tai kaksi ulkomailla. Tarkoitan sitä, että me emme saa toteuttaa leikkauksia, vaan meidän kaikkien täytyy yhdessä ponnistella sen hyväksi, että Euroopan nuorille tarjotaan sellaiset mahdollisuudet, joita me kaikki toivomme itsellemme.

Tongue
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää rouva Packia ja ryhmämme jäsentä herra Elchleppiä, jonka ansiosta vähäosaiset opiskelijat on asetettu ohjelmassa etusijalle. Kuten kaikki ovat sanoneet, Sokrates on menestystarina. Sen laajentaminen kouluihin on huikea menestys ja se on erittäin hyödyllistä. Haluaisin vain mainita yhden hankkeen: neljä peruskoulua, neljä maata " Water in our Culture" -nimisessä hankkeessa. Koululaiset ovat oppineet, että on olemassa muita maita, kulttuureja ja kieliä, että kulttuureissamme on yhtäläisyyksiä ja että meidän pitää suojella ympäristöä. He ovat oppineet myös, miten he voivat uuden teknologian avulla kommunikoida yli rajojen - todella loistava saavutus.
Se on kansalaisten Euroopan kulmakivi. Tiedän, että rouva Cresson on samaa mieltä kanssamme ja ymmärtää tämän näkökohdan. Kuten on sanottu, on löydettävä 2, 5 miljardia euroa. Se on hyvin pieni hinta, kun vahvistetaan myötämielisyyttä ja yhteisymmärrystä lastemme ja nuortemme välillä. Sehän on loppujen lopuksi kestävän rauhan ja yhteisymmärryksen todellinen perusta Euroopassa.

Stenzel
 Arvoisa puhemies, sen, jonka sydäntä lähellä ovat koulutus, liikkuvuus ja siten myös Euroopan nuorison mahdollisuuksien parantaminen työmarkkinoilla, sen sydäntä lähellä täytyy olla myös Sokrates II -ohjelma. Valitettavasti neuvosto ja parlamentti eivät ole päässeet vielä yksimielisyyteen ohjelmalle myönnettävistä määrärahoista. Koska Sokrates-ohjelman voimassaoloaikaa on pidennetty seitsemään vuoteen, on ainoastaan johdonmukaista vaatia tätä ohjelmaa varten 2, 5 miljardia euroa. Sekä Sokrates-ohjelman laatu että rahoitus pitää myös arvioida 31. joulukuuta 2002 mennessä. Tuen Doris Packin ehdotuksen kaikkia kohtia ja toivon, että ne otetaan huomioon.
Kielten oppimisen tukeminen, kahden vieraan kielen oppiminen, joista vähintään toisen pitää olla naapurimaan kieli, on ehdoton edellytys sille, että nuorillamme on mahdollisuus pätevöityä, käyttää sisämarkkinoita hyväkseen, löytää työtä ja kehittää tietoisuutta eurooppalaisuudesta. Tuen myös täysin vaatimusta stipendien jakoperusteiden muuttamisesta siten, että kaikki eivät automaattisesti saa stipendiä, joka ei riitä elämiseen, mutta joka riittää hengissä säilymiseen. Niiden, jotka tarvitsevat stipendin, pitäisi kuitenkin saada riittävän suuri stipendi. Toivon, että nämä kohdat toteutuvat ja että sovittelukomitea saa aikaan tyydyttävän tuloksen vielä ennen tämän vaalikauden päättymistä.

Cresson
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluan ensinnäkin kiittää lämpimästi parlamenttia sen jatkuvasta sitoutumisesta ja tuesta, jotka mahdollistavat sen, että voimme tänään saattaa päätökseen Sokrates-ohjelman uuden vaiheen toisen käsittelyn, vaikka siitä on hädin tuskin kaksi kuukautta aikaa, kun neuvosto hyväksyi yhteisen kannan.
Olen hyvinkin pannut merkille erityisesti parlamentin poliittisen tahdon saattaa uutta ohjelmaa koskevat neuvottelut päätökseen mahdollisimman pian, jolloin parlamentti viestittäisi kansalaisille, Euroopan parlamentin vaalien kynnyksellä, voimakasta yhteistä poliittista tahtoamme edistyä eurooppalaisen koulutusalueen luomisessa.
Kiitän aivan erityisesti tietenkin rouva Packia hänen laadukkaasta mietinnöstään, sekä hänen kollegoitaan kulttuuri-, nuoriso-ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevässä valiokunnassa heidän jatkuvasta tuestaan.
Korostin Itävallan sen puheenjohtajakaudella osoittamaa erittäin myönteistä asennetta, sillä Itävalta osoitti suurta taipumattomuutta ja viisautta joudutettuaan neuvoston työskentelyä yhteisen kannan saavuttamiseksi joulukuussa. Myös puheenjohtajamaa Saksa on antanut merkkejä myönteisestä, sanoisin jopa rohkaisevasta, asenteestaan. Saksan asennoituminen osoittaa, että yhteistä poliittista tahtoa löytyy päätöksen hyväksymiseksi ennen Euroopan parlamentin vaaleja.
Muistatte varmasti, että 5. marraskuuta pidetyssä täysistunnossa meillä oli tilaisuus keskustella yhdessä kolmesta ehdotuksesta Sokrates-, Leonardo- ja Nuorten Eurooppa -ohjelmiksi. Kuten tiedätte, 4. joulukuuta kokoontunut koulutusasioita käsittelevä neuvosto hyväksyi yhteiset kannat kahdelle ensiksi mainitulle ohjelmalle, kun taas nuoriso-ohjelmasta ei päästy yksimielisyyteen budjettisyistä. En voinut antaa komission hyväksyntää tehdylle ehdotukselle, vaikka hyväksyminen olisikin ollut tarpeen yhteisymmärrykseen pääsemiseksi yleisellä tasolla. Luulen, että silloisessa tilanteessa oli mahdotonta antaa komission hyväksyntää.
Toivomme, että parlamentti voisi antaa lausuntonsa Leonardo-ohjelmasta toisessa käsittelyssä ennen nykyisen parlamentin toimikauden päättymistä, jotta lopullinen päätös voitaisiin lyödä lukkoon Saksan puheenjohtajakaudella.
Nuoriso-ohjelman osalta toivon, että tilanne raukeaisi lähiviikkoina, jotta yhteinen kanta voitaisiin hyväksyä neuvostossa, jonka on määrä kokoontua 27. toukokuuta.
Komissio on käsitellyt tarkistuksianne rakentavassa ja avoimessa hengessä. Voin ilmoittaa teille, että komissio tulee hyväksymään 16: sta jättämästänne tarkistuksesta 15, joko kokonaan tai osittain. Komissio sisällyttää ne uudelleen käsiteltyyn ehdotukseen, joka luovutetaan neuvostolle lähipäivinä. Monet tarkistuksista ovat samankaltaisia kuin komission alkuperäiset ja muutetut ehdotukset, joten ne edistävät tiettyjen poliittisesti tärkeiden, yhteistä kantaa koskevien näkökohtien parantamista, jopa niiden oikaisemista.
Otan esille joitakin kaikkein tärkeimpiä esimerkkejä, jos sallitte. Kiitän teitä siitä, että olette hyväksyneet ehdotuksissamme määrittelemämme käsitteen Euroopan koulutusalueesta, joka ilmenee tarkistuksesta 2. Neuvoston toivoma ilmaisu " eurooppalaisen koulutusyhteistyön alue" edustaa samalla sekä liian teknokraattista että abstraktia käsitettä, joka on kaiken kaikkiaan melko vaikeasti ymmärrettävissä. Koulutusalueen käsitteeseen sen sijaan sisältyy kaikille unionin kansalaisille suunnattu voimakas poliittinen viesti, joka osoittaa heille selkeästi yhteisön toimien suunnan yleissivistävän koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen aloilla. Tästä viestistä haluaisin kiittää erityisesti rouva Guinebertièrea, herra Hylandia sekä rouva Hawlicekia, jotka eivät antaneet periksi tässä asiassa.
Hankkeille määrätyistä valintamenettelyistä totean tyytyväisenä, että parlamentti yhtyy komission lähestymistapaan, jossa tähdätään hankkeiden pelkistämisen ja avoimuuden lisäämiseen sekä niiden käyttäjäystävällisyyden parantamiseen ohjelman edunsaajien hyväksi. Tämä liittyy tarkistukseen 14. Parlamentin ehdotus poistaa keskitettyjen toimien yhteydessä yksi vaihe jäsenvaltioiden kuulemisessa itse asiassa helpottaisi hankkeiden valintamenettelyä ja lyhentäisi sitä huomattavasti.
Olen iloinen myös parlamentin aikomuksesta sisällyttää 12 artiklaan tarkistuslauseke, joka antaisi komissiolle mahdollisuuden esittää kolmen vuoden kuluttua ohjelman käynnistämisestä selonteon ohjelmalla saavutetuista tuloksista täydennettynä tarkoituksenmukaisilla ehdotuksilla, myös rahoitustarpeita varten. Tämä on tarkistuksen 8 sisältö. Kun otetaan huomioon, että neuvosto on päättänyt pidentää ohjelman kestoa seitsemään vuoteen komission ehdottoman viiden vuoden sijasta, parlamentin sisällyttämä tarkistuslauseke mahdollistaisi sen, että ohjelmaa voidaan muuttaa joustavasti uusiin tarpeisiin sopivaksi.
Hyväksyn tietenkin tarkistuksen 12, jonka tarkoituksena on asettaa Erasmus-stipendien jaossa etusijalle opiskelijat, joiden taloudellinen tilanne edellyttää erityistä tukea. Ja kiitän herra Rackia ja rouva Tongueta siitä, että he ovat korostaneet tätä asiaa. On muuten korostettava - sen vuoksi, että puhujat ovat tämän todenneet -, että juuri kaikkein hyväosaisimpien perheiden opiskelijat hakevat rohkeimmin apurahaa, koska he ovat tottuneet matkustelemaan perheidensä kanssa, koska heidän kotonaan puhutaan ulkomaiden tapahtumista ja koska he ovat kenties kulttuurisesti paremmin valmistautuneita. Stipendejä koskeva päätös tehdäänkin kuitenkin nimenomaan itse jäsenvaltiossa, ja uskon meidän voivan luottaa täysin siihen, että ne, jotka stipendejä myöntävät, osaavat erottaa hyväosaiset opiskelijat niistä, jotka ovat kenties paremmin ansioituneita, joilla on vähemmän mahdollisuuksia, mutta joille stipendin myöntämisellä on ratkaisevampi merkitys heidän ammatillisen ja henkilökohtaisen tulevaisuutensa kannalta.
Tässä yhteydessä haluan muistuttaa teitä siitä, että komissio käynnisti viime syksynä parlamentin aloitteesta tutkimuksen Erasmus-ohjelman puitteissa opiskelevien nuorten sosioekonomisesta tilanteesta. 10 000 opiskelijaa käsittävän tutkimuksen tulokset esitetään teille lähikuukausien aikana.
Komissio on lisäksi jo kahden vuoden ajan kehottanut järjestelmällisesti yliopistoja ja kansallisia toimistoja ottamaan Erasmus-stipendien jaossa huomioon opiskelijoiden taloudelliset tarpeet. Tähän kohtaan kiinnitän itse paljon huomiota ja haluaisinkin kiittää niitä, jotka ovat paneutuneet erityisesti tähän aiheeseen.
Kannattaisin niin ikään tarkistuksiin 10 ja 16 sisältyvää periaatetta, jossa otetaan huomioon mahdollisuus käynnistää pilottihankkeita työttöminä olevien nuorten opettajien hyväksi, jotta he saisivat mahdollisuuden opettaa tietyn ajan jonkin toisen jäsenvaltion koulussa. Meillä on kaikissa jäsenvaltioissa huutava pula Euroopan unionin muista maista tulevista opettajista, sillä me kaikki olemme nähneet, mitä kielten opetus omissa maissamme on. On totta, että on erittäin arvokasta, jos voimme edes hetkellisesti hyötyä ulkomaalaisen opettajan panoksesta, siitä, että hän välittää meille, erityisesti nuorille oppilaille, omalle maalleen ominaista kulttuuria ja sen maan tapoja.
Tällainen aloite antaisi nuorille opettajille mahdollisuuden saada arvokasta työkokemusta, ja toisaalta tämänkaltaiset hankkeet voisivat edistää todellisen eurooppalaisen ulottuvuuden tuomista kouluopetukseen.
Monien muiden tarkistusten tarkoituksena on selkeyttää ja vahvistaa tiettyjä yhteisen kannan näkökohtia ja ne voidaan täten hyväksyä joko sellaisinaan tai niiden hengessä. Kyse on erityisesti toisen osan tarkistuksista 1, 3, 4, 5, 7, 9, 11 ja 13 sekä tarkistuksesta 15, jotka sisältävät muun muassa seuraavia näkökohtia: ensinnäkin on korostettava eurooppalaista määrärahojen siirtojärjestelmää, sitten vahvistettava koulutusta saavien nuorten toimintaa niiden hankkeiden yhteydessä, joiden tarkoituksena on kielten oppiminen, on määriteltävä Kyproksen osallistumista koskevat edellytykset, alennettava neuvoston toimille 2 ja 3 määräämiä vähimmäisprosenttiosuuksia, myönnettävä etusija vähemmän opetettaville ja vähemmän levinneille kielille ja rajaseuduilla naapurimaiden kielille. Useat puheenvuoron käyttäneet, kuten herra Elchlepp, herra Kerr ja herra Mann, ovatkin olleet huolissaan tästä aiheesta. En kuitenkaan voi hyväksyä rahoitusartiklaa koskevaa tarkistusta 6.
Panen hyvinkin merkille, että parlamentti kannattaa ohjelman budjettimäärärahojen nostamista 2, 5 miljardiin euroon. Komissio edellytti alkuperäisessä ehdotuksessaan ja Agenda 2000: ssa asetettujen prioriteettien mukaisesti kokonaisrahoitukseksi 1, 4 miljardia euroa viideksi vuodeksi. Samojen prioriteetteja koskevien kriteereiden soveltaminen seitsemän vuoden ajanjaksoon, kuten yhteisessä kannassa edellytettiin, ja rahoitusosuuden keskimääräisen kasvuvauhdin huomioon ottaminen olisi johtanut siihen, että komission olisi pitänyt ehdottaa rahoitukseksi noin 2, 151: tä miljardia euroa. Näin ollen saavuttaakseen yhteisen kannan ensimmäisessä käsittelyssä komissio joutui kannattamaan 1 550 miljardin euron rahoitusta, jonka kannatukseen löytyikin määräenemmistö.
Olen tyytyväinen siihen, että komission ja parlamentin lähestymistavat yhtyvät halussa nostaa budjettivarat omien vaatimustemme tasolle. Toivon, että neuvotteluprosessi antaisi neuvostolle jatkossakin mahdollisuuden ilmaista sen kannan tämän suuntaisesti, ja toivon meidän voivan edistyä yhdessä sovittelumenettelyssä. Aion tietenkin sitoutua mitä päättäväisimmin siihen, että olen sovittelumenettelyssä teidän puolellanne.
Johtopäätöksenä haluaisin korostaa, että olemme ymmärtääkseni oikealla tiellä päästäksemme lopulliseen päätökseen Saksan puheenjohtajakaudella, minkä ansiosta voisimme valmistella uuden ohjelman toteuttamista mahdollisimman suotuisissa olosuhteissa. Toivon luonnollisesti, että pääsemme neuvotteluissa tyydyttävään sopimukseen budjettimäärärahoista.
Lopuksi haluan päättää puheenvuoroni kiittämällä vielä kerran kulttuuriasioita käsittelevän valiokunnan jäseniä ja erityisesti valiokunnan esittelijää, rouva Packia, heidän laadukkaasta työstään ja heidän tarkistustensa rakentavasta luonteesta, kuten myös koko Euroopan parlamenttia sen meille jatkuvasti osoittamasta tuesta. Olen vakuuttunut siitä, että voimme ohjelmamme avulla edistää sellaisen tietojen ja taitojen Euroopan rakentamista, joka vie voimakasta poliittista sanomaa ja joka on lähellä kansalaisten tarpeita.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Cresson.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

10.Valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuva verotus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Langenin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0021/99) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi savukkeiden verojen lähentämisestä annetun direktiivin 92/79ETY, muun valmistetun tupakan kuin savukkeiden verojen lähentämisestä annetun direktiivin 92/80ETY ja muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista annetun direktiivin 95/59/EY muuttamisesta (KOM(98)0320 - C4-0402/98-98/0189(CNS)).

Langen
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Euroopan komissio esitti vuonna 1998 kertomuksen valmisteverojen rakenteista ja valmisteverokannoista sekä ehdotuksen yhteensä kolmen tupakkadirektiivin muuttamisesta. Kertomuksessa, joka on ehdotettujen teknisten tarkistusten ja myös vähimmäisverokantaa koskevien muutosten perusta, tarkastellaan sitä, takaavatko nykyiset lainsäädännölliset määräykset sisämarkkinoiden kitkattoman toiminnan. Tässä yhteydessä kahdella näkökohdalla on erityinen rooli. Ensiksikin veropetoksilla ja salakuljetuksella, jotka johtuvat tupakan ja tupakkatuotteiden suhteellisen kovasta verotuksesta ja Euroopan unionin yksittäisten jäsenvaltioiden verokantojen erittäin suurista eroista, on huomattavan suuri merkitys, ja toiseksi sillä, että veromääräysten soveltaminen käytännössä on aiheuttanut paljon ongelmia, joiden vuoksi tekniset muutokset ovat välttämättömiä.
Tällä hetkellä voimassa oleva järjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1993 ja sen juuret juontavat pitkästä keskustelusta, jota on käyty sisämarkkinoiden yhteydessä vuodesta 1995. Tupakkavero on yksi merkittävimmistä jäsenvaltioiden tulonlähteistä. Sen osuus vaihtelee 0, 4 %: sta vaikkapa Kreikan 1, 6 %: iin bruttokansantuotteesta. Koska veronalaisia tuotteita voidaan yleensä suspensiojärjestelmässä viedä yhdestä jäsenvaltiosta toiseen, syntyy ongelmia, jotka liittyvät asiakirjoihin, mahdollisiin väärennöksiin ja muihin tätä koskeviin asioihin, ja oikeastaan Euroopan valtiovarainministerien ei pitäisi enää kyetä nukkumaan rauhassa, kun he vahvistavat sen, että tilintarkastustuomioistuimen presidentti laski viime vuonna, että valmisteveroista saatavia tuloja on menetetty yhteensä jopa 75 miljardia euroa vuodessa painopisteinä arvonlisävero, tupakkavero ja alkoholivero. Kyse on siis suunnattoman suuresta verotulojen menetyksestä, jonka vuoksi suorat toimet erityisesti veropetosten ja veronkierron osalta olisivat välttämättömiä.
Nyt ei ole valitettavasti kyse veropetosten torjunnasta eikä myöskään tämän alan toimien yhteensovittamisesta vaan suhteellisen vaatimattomista muutoksista. Tässä yhteydessä on erotettava kaksi alaa. Ensiksikin savukkeiden valmistevero ja toiseksi muiden tupakkatuotteiden kuin savukkeiden valmistevero. Muiden tupakkatuotteiden osuus kokonaismarkkinoista on vain 5 %. Savukkeiden osuus on 95 %, ja tähän liittyy vain teknisiä muutoksia. Tässä sovelletaan erittäin monimutkaista vähimmäisverojen laskutapaa, jota en halua tässä esittää, koska on selvää, että vain muutamat asiantuntijat ymmärtävät sen.
Komission tekemässä ehdotuksessa esitetään ensinnäkin, että vähimmäisverotus saadaan alittaa tilapäisesti enintään kahden vuoden ajan, vero voi olla 57 % vähittäismyyntihinnasta. Toiseksi ehdotuksessa esitetään muiden tupakkatuotteiden kuin savukkeiden osalta erittäin maltillista muutosta kahdessa vaiheessa, joista ensimmäinen toteutettaisiin 1. tammikuuta 1999 - tämä ajankohta on, kuten tiedätte, jo ohitettu ilman, että tämä muutos oli mahdollinen, parlamenttikaan ei ole vielä antanut lausuntoa - ja toinen maltillinen muutos toteutettaisiin 1. tammikuuta 2001. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan enemmistö kannatti näitä muutoksia, verojen korottamista kannatti vain niukka enemmistö, ja nyt meillä on jälleen käsiteltävänä Euroopan demokraattisten ja uudistusmielisten liberaalien puolueryhmän tarkistusehdotus, joka horjuttaisi tähänastista tasapainoa. Jos me hyväksyisimme nämä tarkistusehdotukset, raakatupakan, siis itse käärittävien savukkeiden, vähimmäisverotuksen osalta se merkitsisi 30 %: n hinnankorotusta, koska me nostaisimme veroja rajusti. Me vastustamme sitä ja pyydän kollegoita hylkäämään liberaalien puolueryhmän jälleen esittämät tarkistusehdotukset, jotka ovat erityinen hollantilainen ongelma ja joilla ei ole mitään tekemistä nuorten tupakoinnin kanssa.
On erehdys luulla, että nimenomaan tupakointia aloittavat käärivät itse savukkeensa tupakoidessaan. Päinvastoin, niin tekee tietty ikäryhmä, tietty tuloryhmä, johon kuuluu urallaan menestyneitä tupakoitsijoita eikä nuoria. Nuoret polttavat kevytsavukkeita. Olemme lisäksi vaatineet komissiolta, että se laatisi kansanterveyttä, mutta ennen kaikkea veropetoksia käsittelevän välikertomuksen 30. kesäkuuta 2000 mennessä kansanterveydestä, ja haluaisin korostaa tätä. Tämä välikertomus on välttämätön myös sen vuoksi, tällä alalla ei ole tapahtunut mitään. Haluaisin kiittää sydämellisesti annetuista neuvoista ja toivon, että mietintöluonnos talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan laatimassa muodossa saa taakseen laajan enemmistön.

Rosado Fernandes
Arvoisa puhemies, haluan onnitella maataloutta käsittelevän valiokunnan puolesta kollega Werner Langenia hänen tekemästään hyvästä työstä, sillä kyse on varsin tasapainoisesti laaditusta mietinnöstä, johon sisältyvä tarkistusehdotus verojen neljän vuoden tarkasteluvälistä viiden vuoden asemesta osoittaa tervettä järkeä. Tuo ehdotus, jonka valiokunta on esittänyt, on myös meidän mieleemme.
Puhumme täällä kuitenkin, auta armias, tupakan veroista, vaikka suurinta osaa veroista ei edes saada perittyä koko Euroopassa. Tosiasia on, että tupakka, samoin kuin alkoholi, on yksi houkuttelevimmista järjestäytyneen rikollisuuden saaliista. Ja on myös tosiasia, että jokainen, joka oli mukana yhteisön kuljetusjärjestelmää tutkineessa komiteassa, lukee UCLAFin raportteja tai on kuullut uutisia minun maastani - jossa juuri muutama päivä sitten katosi 70 tupakkasäiliötä, minkä seurauksena Portugalin hallitus vaatii nyt 14 miljardin escudon korvausta eräältä kuljetusyhtiöltä -, tietää, kuinka monta miljoonaa pääsee yhteisön rahoitusvalvonnan ohi. Ja monessa tapauksessa se tapahtuu vieläpä jäsenvaltioiden myötävaikutuksella. Ja se tapahtuu myös eräiden eurooppalaisten elinten myötävaikutuksella, sillä määrärahat rajalla suoritettavassa valvonnassa käytettäviin skannereihin ja satamissa suoritettavaan fyysiseen valvontaan jäävät monesti myöntämättä. Sen tähden olen sitä mieltä, että on toki aivan oikein puhua veroista. Olisi kenties kuitenkin suotavaa ja terveellistä, että komissio pohtisi samalla myös sitä, millä tavoin niiden maksamista valvotaan ja millä tavoin pakoilijat voidaan pakottaa maksamaan velkansa.
Toinen puute, jonka panin merkille komission ehdotuksessa, on itse asiassa se, ettei siihen sisälly ohjelmaa, jonka nojalla valistettaisiin nuorisoa tupakoinnin vaaroista. Juuri nuorethan ovat todennäköisiä tupakoitsijoita.

Metten
 Arvoisa puhemies, Euroopan komissio suhtautuu hyvin vaatimattomasti savukkeiden ja muiden tupakkatuotteiden vähimmäisveron mukautukseen. Komissio antaa jäsenvaltioille enemmän joustavuutta käsiteltäessä vähimmäisveroa, joka on 57 % vähittäiskauppahinnasta. Tämän vuoksi vähimmäisvero saattaa jopa väliaikaisesti alittaa 57 %. Vaikka tätä ehdotetaan teknisenä toimenpiteenä, meidän täytyy kuitenkin huolehtia siitä, että se ei vääristä kilpailua.
Mainitun joustavuuden lisäksi komissio ehdottaa tupakkatuotteiden eritysten valmisteverojen suhteuttamista inflaatioon kahdessa vaiheessa. Koska todelliset valmisteverot ovat jo kaikkialla vähimmäisvalmisteveroa korkeammat, tämä ehdotus on ennen kaikkea kosmeettinen. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa suuri vähemmistö oli kuitenkin sitä mieltä, että Euroopan komission olisi pitänyt tehdä enemmän. Herra Langen mainitsi jo tästä. Meidän mielestämme komission on nimittäin tehtävä loppu siitä, että suositaan savukkeiksi käärittävää tupakkaa, jota verotetaan yhä paljon kevyemmin kuin savukkeita, joiden kanssa se kilpailee.
ELDR-ryhmä on esittänyt muun muassa kolmea tarkistusta, tarkistuksia 6, 7 ja 8, joita ryhmäni on tukenut ja tukee edelleen. Jos savukkeiksi käärittävää tupakkaa halutaan verottaa eri tavoin kuin savukkeita, sen veron pitäisi olla pikemminkin korkeampi, koska savukkeiksi käärittävä tupakka on yleisesti ottaen vielä vaarallisempaa kuin savukkeet. Savukkeiksi käärittävän tupakan alhaisempi vero ohjaa kuluttajia houkuttelevilla hinnoillaan nimenomaan käyttämään terveydelle haitallisempia tuotteita. Vääränlaisesta houkuttimesta täytyy tehdä loppu. Tämän ei muuten missään tapauksessa tarvitse merkitä sitä, että savukkeiksi käärittävän tupakan valmistaminen pitäisi lopettaa, vaan että niiden saama verotuksellisesti etuoikeutettu asema poistuu. ELDR-ryhmän tarkistus 7 ei ole tältä osin lainkaan niin jyrkkä, koska siinä veron osuutta vähittäismyyntihinnasta halutaan korottaa 30 %: sta 45 %: iin. Teidän täytyy verrata tätä 57 %: iin savukkeiden tapauksessa.
Keskustelussa savukkeiden ja savukkeiksi käärittävän tupakan verotuksen lähentämisestä menestyvät mitä kummallisimmat perustelut. Savukkeiksi käärittävän tupakan veroedun täytyy jäädä ennalleen, koska se luo työpaikkoja pienissä ja keskisuurissa yrityksissä ja koska savukkeiksi käärittävä tupakka on tarkoitettu köyhille, joilla ei ole varaa ostaa oikeita savukkeita. Jos tupakkatuotteista peritään korkeita veroja terveydelle haitallisen käytön vähentämiseksi - ja niin tekevät kaikki jäsenvaltiot - , haitallisimpia tupakkatuotteita ei voida verottaa kevyemmin. Mikäli tupakointi on vaarallista terveydelle, se on vaarallista myös köyhimpien terveydelle.
Ryhmäni ei hyväksy mitään kyynisiä poikkeuksia. Kyyninen on sana, joka kuvaa hyvin nykyisen järjestelmän kannattajien kantaa. Komission ehdotus ja Langenin mietintö ovat näin ollen liian vaatimattomia. Toivon sydämestäni, että komissio tekee pian ehdotuksen tupakkatuotteiden verotuksen perusteellisemmasta uudistamisesta. Jos se riippuu minun ryhmästäni, parlamentti panee asian jo huomenna alulle.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kun puhutaan tupakkatuotteista ei voi koskaan liikaa korostaa niiden vahingollisuutta ihmisten terveydelle, ei ainoastaan aktiivisille tupakoitsijoille vaan myös niille, jotka altistuvat tupakan karsinogeeniselle savulle passiivisesti vasten tahtoaan. Tämän johdosta on kiinnitettävä erityistä huomiota kansanterveyden suojeluun määrättäessä tupakkatuotteiden valmisteverosta kansallisvaltioissa ja luotaessa unionin tupakkatuotteita koskevaa lainsäädäntöä. Tupakkatuotteista kerättäviä verovaroja onkin jatkossa ohjattava kasvavassa määrin ennaltaehkäisevään kansanterveystyöhön.
Tupakka ei ole vain kansallinen tai alueellinen ongelma, vaan se on mitä suurimmissa määrin globaali ongelma. Esimerkiksi amerikkalaisten tupakkayhtiöiden toiminta Aasian maissa, joissa ei vielä ole tupakan mainoskieltoa tai kansalaisten terveyttä turvaavaa lainsäädäntöä, on suorastaan hävytöntä. Muun muassa suuria urheilutapahtumia on uhattu siirtää pidettäviksi maihin, joissa tupakkayhtiöiden intressejä ymmärretään paremmin.
Nyt käsittelyssä oleva direktiiviehdotus sisältää lähinnä teknisiä muutoksia tupakkatuotteiden verotusta koskevaan yhteisön lainsäädäntöön. Teknisten muutosten lisäksi on syytä ratkaista savukkeiden kuljetukseen liittyvät valvontaongelmat. Järjestäytyneet rikollisliigat salakuljettavat savukelasteja verojen välttämiseksi. Osa unionin jäsenvaltioista kuitenkin vastustaa tehokkaiden valvontajärjestelmien käyttöönottoa. Mielestäni näitä jäsenvaltioita on jatkossa sanktioitava, jos ne eivät viivyttelemättä ota käyttöön moderneja ja tehokkaita valvontajärjestelmiä nyt esitetyn verotusjärjestelmän puitteissa.

Holm
 Arvoisa puhemies, haluan vain yhtyä Matikainen-Kallströmin erinomaiseen puheeseen ja hänen tupakasta esittämiinsä mielipiteisiin, joita kannatan täysin. Tupakka ja tupakointi ovat haitallisia. Meidän on tehtävä kaikkemme, jotta me raukat, jotka tupakoimme, lopettaisimme tupakoinnin ja jotta nuoret eivät ryhtyisi tupakoimaan.
V-ryhmä haluaa tietenkin, että tupakkavero, tai pikemminkin tupakan hinta, olisi mahdollisimman korkea. Sisämarkkinoiden vuoksi se on kuitenkin hieman vaikeaa. Esimerkiksi Ruotsissa tupakan hinta on EU: n korkeimpia; tupakka-askin ostaminen on Ruotsissa todella kallista. Kokonaisverotuksemme on kuitenkin EU: n alhaisimpia. Sen vuoksi Ruotsi ei tällä hetkellä noudata direktiiviä 57 %: n vähimmäisverokannasta. Siksi on tärkeää, että komissio tarkastelee kaikkia verotukseen liittyviä kysymyksiä, jotta verotus voisi olla korkeampi yksittäisissä maissa. Veroja nostettiin Ruotsissa kaksi vuotta sitten, mutta jouduimme laskemaan niitä, koska salakuljetus ja veropetokset lisääntyivät niin paljon, että jouduimme laskemaan hintoja. Niin ei saa käydä, vaan tupakkaveron on oltava korkea, jotta tupakointi vähenisi.

Porto
Arvoisa puhemies, tarkoitukseni ei ole kommentoida kollega Werner Langenin mietintöä - haluan kylläkin onnitella häntä sen johdosta -, vaan ainoastaan pahoitella sitä, että komissio ei ole käyttänyt hyväkseen nyt tarjoutunutta tilaisuutta siirtyä nykyisestä verotuksesta, jossa on suureksi osaksi kyse erityisvalmisteverosta, arvoon perustuvaan verotukseen.
Kuten jo vuonna 1992 totesin ensimmäisten tästä asiasta annettujen asetusten johdosta, nykyisessä tilanteessa toisiin tupakkatuotteisiin kohdistuu prosentuaalisesti raskaampi verotus kuin toisiin, mikä johtaa kilpailun vääristymiseen ja tässä nimenomaisessa tapauksessa lähinnä amerikkalaisen tupakan suosimiseen, sillä se on kalliimpaa ja erityisvalmistevero on sen osalta siten vähäisempi. Eurooppalaiset tupakkatuotteet joutuvat niin ollen huonompaan asemaan, koska ne ovat yleisesti ottaen halvempia ja niihin kohdistuva verorasitus on siten prosentuaalisesti suurempi.
Eurooppalaisten tupakkatuotteiden suurempi verorasitus johtaa sitä paitsi regressiiviseen verotukseen, koska niiden kuluttajat ovat enimmäkseen pienituloisia ihmisiä. Voitaisiin kenties sanoa, että köyhien tupakoitsijoiden suuremman lukumäärän vuoksi tupakan kokonaiskulutusta voidaan tällä tavoin vähentää nopeammin, mikä on tietenkin sosiaalisesti kannatettava tavoite. Ihmisten terveydestä on kuitenkin huolehdittava yhtä lailla riippumatta siitä, ovatko he rikkaita vai köyhiä, joten ei ole helppoa perustella sitä, miksi käytännössä kannetaan kuitenkin suurempaa huolta köyhien kuin rikkaiden terveydestä. Voidaanko tällaista erottelua oikeuttaa poliittisen filosofian valossa?
Me emme voi sen tähden ymmärtää - ja juuri tässä on puheenvuoroni ydin -, miksi nyt tarjoutunutta tilaisuutta siirtyä yksinomaan arvoon perustuvaan verotukseen ei käytetty hyväksi. Tässä asiassa ei voida vedota hallinnolliseen helppouteen liittyviin syihin, koska joitakin senluonteisia veroja on kuitenkin olemassa ja koska kyse on verosta, jota on suorastaan poikkeuksellisen helppo soveltaa varsin vähälukuisiin ja hyvin järjestäytyneisiin tuottajiin.

Rübig
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin ensiksi kysyä komissiolta, miksi tupakanviljelyä tuetaan edelleen miljardilla eurolla ja miksi tuetaan erityisesti huonolaatuista eikä korkealuokkaista tupakkaa, joka aiheuttaisi vähemmän terveydellisiä haittoja. Nyt halutaan lisäksi koventaa verokantaa - tarkistusehdotukset 2, 5 ja 6-30 %: lla, mikä jälleen lisää houkutusta salakuljettaa tämän alan tuotteita entistä enemmän, ja ne ryhmät, jotka harjoittavat kuljettamiseen liittyviä petoksia, hyötyvät entistä enemmän.
Olen myös sitä mieltä, että tupakkamainosten mielivaltainen kieltäminen on terveyspolitiikan kannalta katastrofi. Tupakkamainonnassa tarvitaan järkevää, valistavaa, laatuun keskittyvää tietoa. Jos mainonta kielletään kokonaan, ei ole mahdollista valistaa kuluttajia siitä, mikä on oikea toimintatapa. Olen sitä mieltä, että tässä aivan yksinkertaisesti luovutaan mahdollisuudesta antaa terveydellistä valistusta parempien tupakkalaatujen kuluttamisen puolesta. Tästä mielivaltaisesta kieltämisestä täytyy aivan yksinkertaisesti luopua. Meidän täytyy säilyttää mahdollisuus mainostaa siellä, missä terveydelliset näkökohdat ovat keskipisteessä ja missä voidaan estää nuoria aloittamasta tupakointia liian helposti. Ehkä keskipisteeksi pitäisi asettaa vain puhdas nautinto ja tuoda esiin myös tupakoinnin määrän merkitys, jotta voitaisiin vastustaa ketjupolttajia, ja kun joku polttaa yhden savukkeen nauttiakseen, siitä ei pitäisi heti langettaa yhteiskunnallisia rangaistuksia. Tupakka on laillinen tuote, tuote, josta kannetaan korkea vero, ja olen sitä mieltä, että mainonnan kieltäminen ei ole tässä yhteydessä asianmukaista.

Cresson
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensinnäkin kiittää herra Langenia hänen laatimastaan mietinnöstä ja hänen tekemistään johtopäätöksistä. Yleisesti ottaen herra Langen tunnustaa olevan tarpeen tehdä joitakin teknisiä muutoksia tupakkatuotteita koskevaan yhteisön verolainsäädäntöön. Muutokset osoittautuivat välttämättömiksi tupakkatuotteiden valmisteverokantojen ja valmisteverojen rakenteen edellisen käsittelyn yhteydessä, jotta säädöksiä tulkittaisiin ja sovellettaisiin yhdenmukaisemmin jäsenvaltioissa ja jotta niitä olisi myös helpompi panna täytäntöön yhtenäismarkkinoiden virheettömän toiminnan mahdollistamiseksi.
Kansallisia hallintoja, yrityksiä ja eturyhmiä kuultuaan komissio ei katsonut sopivaksi ryhtyä nykyisen valmisteverorakenteen, eikä varsinkaan tupakkatuotteisiin sovellettavien vähimmäistasojen perusteelliseen tarkistamiseen.
Niiden herra Langenin ehdottamien tarkistusten osalta, jotka koskevat valmisteverokantojen ja valmisteverojen rakenteiden tarkistamisajanjakson pidentämistä, komissio voi hyväksyä neljän vuoden pituisen ajanjakson ehdotusluonnoksessaan esittämänsä viiden vuoden sijasta. Mietinnössä otetaan huomioon sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, valmisteverojen todellinen arvo ja perustamissopimuksen tavoitteet yleisellä tasolla.
Sallikaa minun todeta niiden ehdotettujen tarkistusten osalta, joiden tarkoituksena on yhdentää tupakan salakuljetukseen, terveyteen sekä näiden väliseen yhteyteen sekä valmistetun tupakan hintaan liittyviä johdanto-osan kappaleita, etten katso tällaisen lähtökohdan olevan tarpeellinen perustamissopimuksen 99 artiklan piiriin kuuluvissa direktiiveissä. Direktiiveissä rajoitutaan säätämään verotuksen vähimmäistaso kyseisille tuotteille, kun samalla jäsenvaltioiden tehtäväksi jää määrätä kansallisesta verotasosta, kunhan direktiiveissä 92/79/ETY ja 92/80/ETY esiintyviä vähimmäisveroasteita noudatetaan. Sillä ehdolla, että näiden direktiivien veroasteita noudatetaan, jäsenvaltioiden tehtäväksi siis jää suureksi osaksi päättää soveltamastaan verotasosta sekä ottaa huomioon sellaiset tekijät kuin terveys ja tupakan salakuljetus.
Koska tutkimuksessa, joka tehtiin valmistupakkatuotteita koskevan mietinnön laatimiseksi, ei osoitettu olevan perusteltua vähentää asteittaisesti savukkeiksi käärittävän tupakan verotusta vastaamaan savukkeiden nykyistä verotasoa, komissio ei voi hyväksyä savukkeiksi käärittävän tupakan veroasteen nostamista koskevia tarkistuksia. Sätkätupakkateollisuus ei ole yhtä automatisoitua kuin savuketeollisuus, joten se edellyttää enemmän työvoimaa. Molempien tupakkateollisuuden alojen turvaamiseksi ja myös työllisyyden turvaamiseksi on katsottu olevan välttämätöntä alentaa sätkätupakan veroastetta. Sanottakoon se jälleen kerran: mikään ei voi estää jäsenvaltioita nostamasta sätkätupakan kansallista veroastetta, jos ne katsovat sen olevan tarpeen terveydellisistä syistä.

Metten
 Arvoisa puhemies, haluan puhua erityisesti komissaari Cressonin viimeisistä huomautuksista ja siitä, että jopa ennen kuin tarkistukset savukkeiksi käärittävän tupakan pienestä veronkorotuksesta on hyväksytty, hän sanoo jo, että hän ei voi hyväksyä sitä, koska se olisi niin huono asia työllisyyden kannalta. Sitten hän lopettaa sanomalla, että tupakan ja tupakkatuotteiden verot ovat niin tärkeitä kansanterveyden kannalta. En pysy tässä enää lainkaan mukana. Hän viittaa myös jäsenmaissa ja toimialajärjestöissä tehtyihin tutkimuksiin. Haluisin kysyä häneltä, mitä etujärjestöt, esimerkiksi terveys- ja kuluttajajärjestöt, joihin hän myös viittaa, ovat mieltä tästä asiasta.

Langen
Arvoisa puhemies, saanko esittää rouva komissaarille kysymyksen? Jos se, mitä kollega Metten sanoi, pitää paikkansa, meillä pitäisi olla tarkistusehdotus, joka koskee savukkeita, sillä 99 % markkinoista jää Euroopan demokraattien ja uudistusmielisten liberaalien puolueryhmän ehdotusten ulkopuolelle, ne koskevat vain 1 %: ia. Se on juuri se osa, jolla keskisuuret yritykset vielä toimivat. Savuketeollisuus on vahvasti keskittynyttä. Arvoisa komissaari, voitteko vahvistaa, että veronkorotussuunnitelmat, joita herra Metten tukee, koskevat keskisuurten yritysten osuutta taloudesta, 1 %: ia kokonaistuotosta, eivätkä ne siksi voi vaikuttaa herra Mettenin esittämiin terveydellisiin perusteluihin?

Cresson
 Voin vain vahvistaa sen, minkä juuri hetki sitten sanoin, eli että näyttää siltä, että nämä tuotteet, eli savukkeiksi käärittävä tupakka, eivät suoranaisesti kilpaile savukkeiden kanssa.
Lisäksi, kuten juuri äsken sanoin, sätkätupakkateollisuus edellyttää paljon enemmän työvoimaa ja liittyy suoranaisesti työllisyyteen, vaikka sätkätupakan osuus tupakkateollisuudesta ei olekaan kovin suuri. Olemme siis todellakin sitä mieltä, että sätkätupakkateollisuuden suojelemiseksi ja säilymiseksi sätkätupakan veroastetta olisi välttämättä alennettava.
Toteaisin vielä kerran, ettei mikään estä jäsenvaltioita, jos ne toisin päättävät, luomasta omaa, yhteisön veroasteesta poikkeavaa kansallista veroastetta sen mukaan, kuinka ne suhtautuvat tupakan kansanterveydellisiin vaikutuksiin.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Cresson.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

11.Yhteisen kalastuspolitiikan alueellistaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Gallagherin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A4-0018/99) yhteisen kalastuspolitiikan alueellistamisesta.

Gallagher
Arvoisa puhemies, esitellessäni tämän alueellistamista käsittelevän mietinnön, joka on kalatalousvaliokunnan valiokunta-aloitteinen mietintö, haluaisin heti ensimmäiseksi kunnioittaa entisen kollegamme Allan Macartneyn muistoa. Hänen voimakas eurooppalainen identiteettinsä huokuu koko tästä asiakirjasta. Hänen huomattava panoksensa kalatalousvaliokunnassa vahvisti ja suojeli Euroopan kalastusalaa, jonka intressejä hän puolusti päättäväisesti elinaikanaan. On turha sanoakaan, että hänen läsnäoloaan kaivataan parlamentissa kovasti. Häntä ei kuitenkaan koskaan unohdeta. Hänen sitoutumisensa Euroopan ihanteeseen elää yhä tässä parlamentissa käsiteltävässä mietinnössä.
Alueellistamisesta ja sen merkityksestä yhteisessä kalastuspolitiikassa on esitetty monia vaatimuksia ja ristiriitaisia tulkintoja. Tämä asiaintila johtuu siitä monien kalastajien keskuudessa vallitsevasta uskomuksesta, että yhteisen kalastuspolitiikan alueellisen soveltamisen ja yhteisön toimielinten välillä ei ole yhtenäisyyttä. Olen ollut vakaasti sitä mieltä, että ellei kalastajien järjestöjä pyritä entistä enemmän ottamaan mukaan päätöksentekoon, yhteisön lainsäätäjien parhaatkin yritykset ovat turhia.
Näin ollen tässä mietinnössä kiinnitetään huomiota jo havaittavissa olevan alueellistamispolitiikan mahdollisuuksiin Euroopan tasolla. Tällöin on tiedostettava se, että vaikka EU-maiden kalastusalueiden kansalliselle tasolle saattaminen ei tulekaan kyseeseen, yhteisön toimielimillä on kuitenkin ensisijainen velvollisuus turvata kalastuksesta riippuvaisten yhteisöjen tulevaisuus. Näiden yhteisöjen selviytyminen pitkällä aikavälillä ei perustu ainoastaan siihen, että niiden perustellut historialliset oikeudet tunnustetaan laillisesti suhteellisen vakauden periaatteen sekä 6 ja 12 meripeninkulman rajan avulla, vaan myös siihen, että parlamentti sitoutuu takaamaan sen, että tulevassa eurooppalaisessa politiikassa pyritään mahdollistamaan näiden toimijoiden osallistuminen.
Tämän mietinnön tavoitteena ei siis ole keskustella siitä, onko alueellistaminen toteutettava, vaan pikemminkin selvittää, kuinka se olisi laajennettavissa, kehitettävissä ja vakiinnutettavissa. Kenenkään ei pitäisi olla sitä mieltä, että tässä mietinnössä pyritään välittömästi toteuttamaan alueellistaminen. Se on tilaisuus keskustella näistä kysymyksistä ja selvittää, miten se olisi kokonaisuudessaan kehitettävissä.
Nykyiseen yhteiseen kalastuspolitiikkaan sisältyy jo huomattavia alueelliseen vaihteluun ja paikalliseen yhteistyöhön liittyviä tekijöitä, joita voitaisiin hyödyntää tehokkaammin kantojen säilyttämisessä. Tästä on esimerkkinä neliösilmäisiä verkkoja koskevan lainsäädännön käyttöönotto. Se on nyt osa oman maani lainsäädäntöä, mikä on vastuullisina toimijoina toimineiden kalastajien tekemien aloitteiden välitöntä seurausta. Yhteisössä on muitakin alueellisia esimerkkejä, esimerkiksi Ranskan paikalliset, alueelliset ja kansalliset komiteat, mikä on osoitus siitä, että kehittyneet alueelliset hallintoyksiköt, joissa ala otetaan mukaan päätöksentekoon, voi johtaa nykyistä järkevämpään, toimivampaan ja realistisempaan hallintojärjestelmään.
On hämmästyttävää, että samalla, kun suuria määriä eurooppalaisten veronmaksajien rahoja haaskataan pääosin turhiin teoreettisiin, tieteellisiin ja hallinnollisiin tutkimuksiin, yhteisön tutkijat tai lainsäätäjät eivät millään tavalla pyri tutkimaan yhteisössä jo olemassa olevia täysin toimivia demokraattisia hallintojärjestelmiä.
Toivoisin tämän mietinnön myötä, että parlamentti tukisi vaatimustani, että olemassa olevia alueellisia hallintojärjestelmiä tutkittaisiin ensisijaisesti ja niitä pyrittäisiin panemaan täytäntöön laajemmin yhteisön alueilla. Viittaan kollegojeni esittämiin tarkistuksiin, joista monia voin tukea, ja henkilökohtaisesti kannatan tarkistuksia, joissa rajoja laajennetaan 24 meripeninkulmaan.
Lopuksi totean, että vaikka haluaisin kiinnittää huomionne siihen, mitä sosioekonomisia seurauksia on siitä, ettemme onnistuisi lähitulevaisuudessa kehittämään yhtenäistä alueellistamispolitiikkaa yhteisön kalastusalalla, uskon vakaasti, että tässä mietinnössä annetaan edes pieni toivon pilkahdus sellaisesta yhteisen kalastuspolitiikan uudesta lähestymistavasta, jonka valtaosa kalastajista, elleivät kaikki, voisi hyväksyä. Pyydän parlamenttia tukemaan sitä äänestämällä tämän mietinnön puolesta.

Baldarelli
 Arvoisa puhemies, arvoisa esittelijä, minun on sanottava, että tämä mietintö on tulosta kalatalousvaliokunnan tekemästä merkittävästä työstä ja siinä on koottu yhteen useita ehdotuksia, joita kalatalousvaliokunta on esittänyt parlamentille: yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksen, asetukset, kansainvälisiä sopimuksia koskevan valiokunta-aloitteisen mietinnön ja keskustelun, jota tulevien kuukausien aikana käymme rakenteellisia toimia koskevista asetuksista, kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä ja rakennerahastoista.
Kaikki tämä voidaan toteuttaa ja organisoida paremmin, jos noudatetaan toissijaissuusperiaatetta, poistetaan eritasoiset byrokraattiset rakenteet ja kyetään ottamaan kalastajat mukaan yhteisen kalastuspolitiikan hoitoon: taustalla on lähinnä alueellistamisperiaate.
Kun puhumme alueellistamisesta, ajattelemme aihetta, joka sisältyy jo yhteiseen kalastuspolitiikkaan. Emme tietenkään ajattele yhteisön solidaarisuuden murenemista; päinvastoin, ottamalla mukaan paikalliset politiikat ja soveltamalla aktiivisesti toissijaisuutta, joka edellyttää alueiden osallistumista, yhteisen kalastuspolitiikan uudistus voidaan toteuttaa paremmin. Näin voidaan ottaa mukaan myös todelliset innovaatiot ja tärkeät tasapainotekijät kalastuksen ja ympäristön välillä yhteisön resurssien ylläpitämiseksi ja myös huomattavien mahdollisuuksien tarjoamiseksi niille kalastustoiminnoille, jotka liittyvät ennen kaikkea ympäristön tasapainoon, pienimuotoiseen kalastukseen sekä uusien työtehtävien etsimiseen, joita kalastusala voi luonnollisesti yhä tarjota vahvasti työttömyyden leimaamassa Euroopassa. Näitä ovat vesiviljely, meriympäristöön liittyvät käsityöläisammatit, joissa ei siis toimita vain kalastajina vaan myös merten tarkkailijoina. Esitys mahdollisten aluevesien ulottamisesta 24 meripeninkulmaan on sosialistiryhmän mukaan kohtuullinen pyyntö, jossa otetaan huomioon mahdollisuudet valvoa toimintaa ja kalavaroja rannikon läheisyydessä; se on esitys, jossa meidän mielestämme olisi hyötyä yhdistysten osallistumisesta.
Katsomme kuitenkin, että yhteisen kalastuspolitiikan käytännön toteutuksessa on otettava huomioon alan eri toimijat. Tältä osin olemme esimerkiksi sitä mieltä, että neuvoa-antavaan komiteaan on otettava mukaan myös muut toimijat heikentämättä kuitenkaan joidenkin tärkeiden toimijoiden asemaa. Neuvoa-antavalle komitealle ei pidä olla ominaista vain laivanvarustajien - tai sen puoleen kansalaisjärjestöjen ja kuluttajien - osallistuminen vaan myös ammattiyhdistysliikkeen voimakas läsnäolo. Katsomme, että tulevaisuudessa on edettävä tähän suuntaan, ja tällä tavoin annamme panoksemme toimintamme jatkumiseen.

Provan
Arvoisa puhemies, on hauska nähdä komissaaria täällä tänä iltana, sillä tästä keskustelusta Euroopan parlamentti voi olla ylpeä. Käsittelemämme mietintö on johdonmukainen jatko Fragan mietinnölle, josta keskustelimme marraskuussa. Yhteinen kalastuspolitiikka suunniteltiin vuonna 1973 ja pantiin täytäntöön vuonna 1983, ja tuolloin uskottiin, että olimme ottamassa käyttöön pitkän aikavälin politiikan. Voimme jälkiviisaina todeta, että tuolloin tehtiin useita virheitä ja että yhteinen kalastuspolitiikka on aivan liian byrokraattista.
Siinä ei ole onnistuttu suojelemaan kalakantoja. Siinä ei ole onnistuttu säilyttämään elinkelpoisia kalastusyhteisöjä rannikolla. Monet säännöt ovat mielivaltaisia ja epäoikeudenmukaisia, ja väärinkäytökset ovat yleisiä. Gallagherin mietintö on näin ollen loistava tilaisuus tälle parlamentille. Kuten esittelijä sanoi, siinä on lähdetty herra Macartneyn luomalta perustalta. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että herra Macartneyn poismeno oli surullinen asia. Vaihtoehdot on todettu hyvin selvästi Gallagherin mietinnössä.
Mielestäni meidän on vahvistettava yhteisen kalastuspolitiikan alueellisuutta. Meidän on saatava paikallisyhteisöt Euroopan rannikoilla tuntemaan, että ne ovat osa yhteistä kalastuspolitiikkaa, sitä politiikkaa, jonka ne nykyisin torjuvat. Meillä on siis huikea tilaisuus saada kalastajat osallistumaan. Meidän on tunnustettava se tosiasia, että paikallisyhteisöjä on autettava. Niille on annettava tilaisuus huolehtia paikallisista kalavaroista, harjoittaa niiden pyyntiä ja myös vaalia niitä. On siis välttämätöntä laajentaa 12 meripeninkulman rajaa 24 meripeninkulmaan ja tehdä tuosta talousalueesta sellainen alue, jolla he voivat ansaita elantonsa.
Meidän on huolehdittava nimenomaan paikallisista kalastajista. He työskentelevät 24 meripeninkulman alueella. Jos epäämme heiltä tilaisuuden pyytää omia paikallisia kalavarojaan, he eivät tunne olevansa täysin mukana yhteisessä kalastuspolitiikassa. Jos heidät otetaan mukaan, he valvovat kalavaroja ja varmistavat niiden pitkän aikavälin hallinnan tulevia sukupolvia varten. Kaikkien, jotka todella uskovat kalakantojen säilyttämiseen, on osaltaan edistettävä alueellistamista ja varmistettava se, että paikalliset kalastajat ovat osa yhteistä kalastuspolitiikkaa ja että he harjoittavat sitä yhteisön sääntöjen mukaan.

McKenna
 Arvoisa puhemies, alueellistaminen voi merkitä eri asioita eri ihmisille. Kuten mietinnössä aivan oikein todetaan, joillekin se merkitsee kansalliselle tasolle saattamista. Se voi merkitä myös joidenkin päätöksenteon osa-alueiden hajauttamista alueille tai Pohjanmeren tai Välimeren osien kaltaisten suurten vesimassojen perusteella tapahtuvaa hallintaa. Sanalla on monta eri merkitystä.
Vaikka jonkinlainen hajauttaminen voi joissakin tapauksissa olla hyväksyttävää tai toivottavaa, on syytä muistaa, että kalat uivat sinne tänne, joten kalastusalueita on hallinnoitava sopivalla tasolla. Saman tason hallintoviranomainen ei välttämättä sovi jonkin alueen kaikille kalakannoille. Esimerkiksi tonnikalan kaltaisten paljon muuttavien lajien hallinnointiin liittyvät vaikeudet ovat aivan toista luokkaa kuin merilevän tai joidenkin simpukkalajien pyyntiin liittyvät vaikeudet.
Gallagherin mietinnön ongelma on se, että siinä ei puututa näihin seikkoihin ja siinä vain todistellaan alueellistamisen paremmuutta. Siinä ei lainkaan määritellä, mitä tuolla käsitteellä tarkoitetaan, tai neuvota, mitä pitäisi alueellistaa tai miten. Siinä todetaan vain, että on tarpeen alueellistaa laajasti yhteistä kalastuspolitiikkaa. Koska mietinnössä ei määritellä selvemmin, mitä tällä tarkoitetaan, vihreä ryhmä ei voi puoltaa sitä.

Ewing
Arvoisa puhemies, puhun tänään sekavin tuntein. Allan Macartney oli läheinen kollegani, ja olen iloinen siitä, että käsittelemme tänään hänen työtään. Olen kiitollinen herra Gallagherille, että hän jatkoi sitä niin taitavasti, ja kalatalousvaliokunnalle. Olen iloinen siitä, että Allanin seuraajaksi tuli hänen läheinen ystävänsä ja valitsijamiehensä Ian Hudghton, joka puhuu myöhemmin.
Tämä asia on minulle erityisen tärkeä, koska vaalipiirissäni on monia kalastuksesta riippuvaisia yhteisöjä, mukaan luettuina 90 asuttua saarta, joista osa sijaitsee melkein pohjoisella napapiirillä asti. Osa näistä yhteisöistä on hyvin haavoittuvaisia ja täysin riippuvaisia kalastusalasta. Olen jakanut niiden epätoivon ja niiden toivon, niiden murheet ja niiden pettymyksen tätä politiikkaa kohtaan. Olen ollut useasti merellä sekä tyynellä että tuulessa. Olen pannut merkille sen, että kalastajilla on hyvät välit muualta yhteisöstä ja itse asiassa muualta maailmasta tulevien kalastajien kanssa. Ehkäpä jos kalastajat liittyisivät yhteen ja laatisivat politiikan, meillä ei olisi niin paljon ongelmia. Silloin olisi ainakin enemmän oikeudenmukaisuutta ja vähemmän byrokratiaa kuin nykyisin.
Meidän täytyy pystyä antamaan kaikille kalastajillemme tulevaisuus. Heidän täytyy saada uskoa, että heillä on tulevaisuus. Monet heistä eivät nykyisin usko siihen. Herra Gallagher on antanut toivon pilkahduksen. Herra Provanin tarkistus 4 on hyvin vaarallinen samoin kuin hänen tänään eräässä lehdistötilaisuudessa antamansa vastaus. Vaikka sääntely päättyykin, politiikka ei pääty. Olemme sopineet suhteellisen vakauden periaatteen jatkamisesta. Kaikki puheet yhteisen kalastuspolitiikan umpeutumisesta ilman kyseistä lisäystä ovat hyvin vaarallisia.
Rouva McKenna puhui kalojen erilaisuudesta siltä osin, että ne eivät pysy paikoillaan kuten eläimet jonkun viljelijän pellolla. Tämä on totta. Yhteinen kalastuspolitiikka oli itsessään poikkeus Rooman sopimukseen. Tavoitteet olivat suuria. Niiden piti olla oikeudenmukaisuus, riippuvaisten alueiden ylläpitäminen, perinteinen elämäntapa, vakaat markkinat, kohtuulliset hinnat, yhteisön ja kolmansien maiden kanssa solmitut suhteet. Se oli ihmeellistä. Todellisuus on valitettavasti ollut toisenlainen. Emme ole pystyneet suojelemaan kalastajia emmekä kalakantoja.
Tästä syystä olen sitä mieltä, että alueellistaminen on tarpeen, ja olen antanut esimerkkejä tarkistuksessa 24. Olemme jo etenemässä kohti alueellistamista. Siitä on monta esimerkkiä. En aio lukea niitä ääneen, mutta teidän kaikkien pitäisi katsoa tarkistusta 24, jossa on myönteisiä esimerkkejä. Esimerkiksi kalojen heittämistä takaisin mereen koskevat ongelmat vaihtelevat maasta toiseen. Jos ajattelette neliösilmäisiä verkkoja, jotka voisivat ratkaista suojeluun liittyvän ongelman monilla alueilla, huomaatte, että olemme jo etenemässä kohti alueellistamispolitiikkaa.
Haluaisin kyseenalaistaa herra Novon tarkistukset. Hän puhuu hajauttamisesta ikään kuin se olisi sama asia. Sanoisin, että alueellistaminen voisi koskea kokonaista useita valtioita käsittävää aluetta. Rouva McKenna mainitsi tämän. Kyseessä voisi olla koko Pohjanmeri tai koko Välimeri. Hajauttaminen tuo mieleen vain yhden jäsenvaltion. Vaikka ihailenkin herra Novon työtä ja sitoutumista, minun on siis sanottava, etten aio puoltaa hänen tarkistuksiaan.
Puollan herra Teversonin tarkistuksia, ja puollan luonnollisestikin omia tarkistuksiani. Olen kiitollinen komissaari Boninolle, joka on osoittautunut erittäin uutteraksi ja älykkääksi kalataloudesta vastaavaksi komissaariksi, ja komissiolle, jonka ansiosta lukuisissa paikoissa järjestetään foorumeja, joihin kaikki voivat osallistua. Haluan kuitenkin enemmän. Haluan Pat the Copen tavoin kalastajien suoraa osallistumista ja kannatan alueellisia hallintokomiteoita.

Provan
 Arvoisa puhemies, haluaisin ilmoittaa rouva Ewingille, että olemme peruuttaneet tarkistukset 3, 4 ja 5.

Souchet
Arvoisa puhemies, yhteiseen kalastuspolitiikkaan sisällytetään jo nykyään alueellistamiseen liittyviä tekijöitä, onpa kyse sitten tiettyjä merialueita koskevista erityisistä asetuksista tai tietyille kalastusalueille, kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) rauhoitusalueille tai niiden ala-alueille ominaisista säilyttämistoimenpiteistä taikka erityisiä kalalajeja ja erityisiä kalatalouksia koskevista rajoituksista, jotka liittyvät vesille pääsyyn tai kalastuksen keskeyttämiseen tietyksi ajaksi, tai onpa kyse sitten eriytetyistä alueellisista sääntelytoimenpiteistä, joista jäsenvaltiot päättävät toissijaisuusperiaatteen nojalla, tai vihdoin komission aloitteesta aloitetuista kiireellisistä toimenpiteistä, jotka koskevat kalavarojen säilyttämistä.
Pohjimmiltaan kysymys onkin tietenkin siitä, mitä kalastuspolitiikan alueellistamisella tarkasti ottaen tarkoitetaan. Jos tarkoitamme alueellistamisella hajauttamista, eli sitä, että kansallisella tasolla jokaisessa jäsenvaltiossa hajautetaan kokonaisvaltaista päätöstentekoa erityisesti suunnittelussa ja kalastuslaivastojen hallinnassa sekä näiden päätösten mukautettua soveltamista hajautetusti, kannatamme näin ollen luonnollisesti yhteisen kalastuspolitiikan jonkinasteista alueellistamista. Jos alueellistamisella sitä vastoin tarkoitetaan päätöksenteon siirtämistä kansalliselta tasolta hallinnollisille alueille, ollaankin päinvastaista mieltä.
Toissijaisuusperiaatetta on sovellettava oikealla tavalla. Vaikka komission tehtävänä on määrittää yleiset tavoitteet, sen ei suinkaan tarvitse ennakoida päätöksiä, joilla nämä tavoitteet voitaisiin saavuttaa. Aluesuunnittelun ja rannikkoalueiden suunnittelun sekä eri kalastustyyppien - rannikko-, avomeri- ja laajamittaisen kalastuksen - suojelussa vallitsevan tasapainon yhdenmukaisuuden määrittely kuuluu kansalliselle tasolle, joten myöskään alueilla ei enää ole halukkuutta päättää kansallisen tason asioista.
Itse asiassa eri hallinnollisten alueiden piiriin kuuluvat, kotisatamista tulleet laivat voivat kalastaa samoilla vesialueilla. Jos eri alueelliset elimet ovat tällöin tehneet erilaisia, jopa ristiriitaisia päätöksiä, sillä voi olla haitallisia vaikutuksia siinä mielessä, että se kannustaa kalastusalusten hajauttamiseen tai valvonnan tason huononemiseen.
Koska alueellinen hallintoalue ja alueellinen kalastusalue eivät useinkaan ole samoja, on siis välttämätöntä, että kansallisessa hallinnossa edellytetään määriteltyä ja johdonmukaista järjestelmää. Alueviranomaiset ovat puolestaan sijoittautuneet parhaiten voidakseen toteuttaa hajautetusti sekä rakenteellisia toimenpiteitä että kalastustuotteiden markkinoille saattamista koskevia toimenpiteitä.
Näin ollen ryhmämme äänestää niiden tarkistusten puolesta, joiden tarkoituksena on edistää pikemminkin hajautetun politiikan kuin yhteisen kalastuspolitiikan varsinaisen alueellistamisen kehittämistä. Hylkäämme kaikki ne tarkistukset ja päätöslauselman artiklat, joiden tarkoituksena on siirtää hallintoalueille päätöksiä, joiden tekeminen on säilytettävä kansallisella tasolla, sekä myös ne, joiden tarkoituksena on muuttaa 6 ja 12 meripeninkulman vyöhykkeitä. Olemme tietoisia tiettyjen jäsenvaltioiden sumppuja koskevasta kannasta, mutta katsomme, että päätöslauselman tavoitteena ei voi olla yhteisen kalastuspolitiikan sääntelyperustojen muuttaminen. Päätöslauselma voi koskea ainoastaan yhteisen kalastuspolitiikan toimintaan ja järjestelyyn liittyviä yksityiskohtaisia sääntöjä.
Ryhmämme tulee seuraamaan tarkoin äänestyksen kulkua, ja se äänestää päätöslauselman puolesta, jos yhteisen kalastuspolitiikan toteuttamista koskeviin päätöksiin liittyvät kansalliset etuoikeudet säilytetään. Emme suinkaan toivo, että yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisen edistyminen toimisi verukkeena sille, että alueellisen hallinnon asemaa vahvistettaisiin kansallisen hallinnon aseman kustannuksella. Päinvastoin olemme sitä mieltä, että nykyisen yhteisen kalastuspolitiikan alueellistamiseen liittyvien tekijöiden, joista mainitsin puheenvuoroni alussa, soveltamista on vahvistettava, jotta kalastuspolitiikka vastaisi mahdollisimman hyvin ja todellisiin tarpeisiin vastaten eri tuotantoalueiden, joita kalastusaltaat ovat, kalavarojen ja kalastusrakenteiden erilaisuuteen.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin onnitella herra Gallagheria hänen tekemästään työstä sekä muistuttaa mieliinne, myös minä omalta osaltani, entisen kollegamme Macartneyn muiston, sillä hän oli yhteisen kalastuspolitiikan alueellistamista koskevan mietinnön alullepanija.

Paisley
 Arvoisa puhemies, haluaisin todeta kannattavani niitä sanoja, joita parlamentin muut jäsenet ovat lausuneet juuri äsken puhuneen skotlantilaisrouvan kollegasta. Hän tietää, mitä mieltä itse olen tästä asiasta. Olen iloinen, että herra Macartneyn vaikutus valiokunnassa on havaittavissa vielä tänäkin iltana ja että voimme auttaa hänen tavoitteidensa saavuttamisessa.
Muistuttaisin parlamentille, että 1990-luvun alussa komissio laati tutkimuksen Pohjois-Irlannin kalataloudesta. Siinä todettiin, että kolmessa suuressa kalastusta harjoittavassa satamassa - ja tarkoitan Kilkeeliä, Ardglassia ja Portavogiea - kaikki kalastus hoidetaan perhepiirissä. Alalla työskentelevien perheiden ulkopuolisten ihmisten prosenttiosuus on todellakin hyvin pieni. Niinpä näiden yhteisöjen elämä on sen varassa, että niiden tarpeet arvioidaan asianmukaisesti, ja niiden äänen on tultava kuulluksi.
Juuri tästä syystä pidän tästä mietinnöstä. Siinä uskotaan, että kalastajien tuki kalastusalan säännöksille lisääntyy, kun paikalliset kalastajien järjestöt otetaan mukaan päätöksentekoon. Mitä vikaa siinä on? Juuri sitä me tarvitsemme. Tarvitsemme niiden ihmisten panosta, joiden toimeentulo on uhattuna. Kalastajat eivät pidä järjestelmää oikeutettuna, elleivät he pysty antamaan siihen omaa panostaan ja ellei heidän äänensä tule kuulluksi. Koko tämä ohjelma voidaan hyväksyä paremmin, jos näin tapahtuu.
Pohjois-Irlanti on tavoitteen 1 alue, mutta tämä tilanne tulee luultavasti päättymään. Mitä tapahtuu nykyiselle järjestelmälle, jossa kalastusaluksia pyritään poistamaan käytöstä, kun emme enää saa tavoitteen 1 varoja? Huolehdimmeko siitä, että näitä pieniä yhteisöjä - ja ne ovat pikkuisia verrattuna muun yhteisön suuriin kalastusaloihin mutta elintärkeitä meille kaikille - suojellaan? Nämä asiat todellakin huolestuttavat Pohjois-Irlannin kalastajia.

Sindal
Arvoisa puhemies, kalastajat pystyivät aikaisemmin ohjaamaan itse kalastusta. Tekniikka on muuttanut kalastusta. Se ei enää ole pelkästään alueellista tai rannikoille rajoittunutta. Se on kyllä sitäkin, mutta ei pelkästään sitä. Olen suurelta osin samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, että meidän on varottava, että emme sorru romantisoimaan tilannetta, sillä kalastus on muuttunut, ja meidän on otettava kantaa siihen. Emme voi kääntää aikaa taaksepäin ja ajatella vanhoja hyviä aikoja. Haluaisin sen vuoksi myös kommentoida 24 meripeninkulmaan liittyvää kysymystä. Kollegamme McKenna mainitsi, että kalat kutevat eri paikassa kuin missä ne joutuvat saaliiksi. Jos ryhdymme rajoittamaan toistemme toimintaa, ei kalastuspolitiikka ole yhteistä, ja mitä hyötyä on siitä, että kalat kutevat meidän vesissämme, jos emme saa kalastaa niitä? Meidän on siis ehdottomasti tehtävä yhteistyötä ja vaihdettava kiintiöitä. Suhtaudun myös hieman epäillen siihen, mitä kollegamme Souchet sanoi kansallisesta tasosta. Voisimme sen sijaan puhua useamman maan alueellisesta yhteistyöstä. Siitä on saatu todella hyviä tuloksia Itämeren alueella. Aiemmin mainitun liiallisen byrokratian sijaan meidän on panostettava itsehallintoon ja pyrittävä vaikuttamaan omaan tilanteeseemme. Kun nimittäin olemme itse vastuussa asioista, osallistumme myös oman tilanteemme selvittämiseen, mutta sitä byrokratia vastustaa.
Yhteistyö on kohtuullista useimmissa asioissa. Tässä yhteydessä en halua jättää käyttämättä tilaisuutta kiittääkseni Allania, jonka kanssa olen tehnyt yhteistyötä Pohjanmeri-komiteassa juuri näiden asioiden parissa. Vaikka meillä olisikin muutamia hyviä sääntöjä, kansalliset poikkeukset voivat merkitä sitä, että yhtäkkiä merelle ilmestyy 100 tonnin troolari, jossa on 1000 hevosvoimaa ja joka voi levittää mereen jalkapallokentän kokoisen verkon ja yksinkertaisesti tyhjentää sen. Kaksi sellaista troolaria Itämeressä on hieman liikaa, jos meillä on itsehallinto ja kannatamme alueellistamista. Kaksi troolaria, jotka kalastavat Pohjanmerellä, voi tehdä 50 pienen kalastajan elämän vaikeaksi. Alueellistaminen merkitsee siis itsehallintoa ja vastuuta sekä aktiivista osallistumista. Asian puolesta on toimittava parlamentissa mutta myös kansallisella tasolla.

McCartin
 Arvoisa puhemies, haluan kiittää herra Gallagheria siitä, että hän jatkoi tässä mietinnössä herra Macartneyn aloittamaa työtä ja onnistui hienosti säilyttämään siinä sekä herra Macartneyn huolestumisen ja tietämyksen tästä aiheesta että hänen myötätuntonsa alaa ja alalla olevia ihmisiä kohtaan. Herra Gallagher sopii tähän tehtävään yhtä hyvin, koska hän on kotoisin samantapaiselta alueelta ja hänellä on samantapainen kokemus kalastusalalta.
Meidän täytyy tunnustaa, että remontti yhteisessä kalastuspolitiikassa on tarpeen. Kun Euroopan maanviljelijät osoittavat kadulla mieltään yhteisestä maatalouspolitiikasta, se ei johdu siitä, että he vastustavat politiikkaa, vaan siitä, että he pelkäävät, että se otettaisiin heiltä pois. Kalastajat eivät kuitenkaan yleisesti ottaen arvosta sitä, mitä me ja komissaari olemme yrittäneet tehdä heidän puolestaan. Meidän täytyy tunnustaa, että koko Euroopan unionin kalastussatamissa vallitsee eräänlainen keskinäinen väärinymmärrys. Kaikki luulevat, että kaikilla muilla asiat ovat paremmin.
Näin ollen on tärkeää aukoa uusia uria, antaa kalastajille toivoa suuremmasta osallistumisesta kuin heillä on aiemmin ollut. Ellemme onnistu siinä, emme saa heitä ymmärtämään, että nyt taistellaan heidän elannostaan. Nyt taistellaan heidän kalavarojensa säilyttämisestä ja heidän asuinalueidensa suojelemisesta. Se ei ole aina heille täysin selvää. Vietin sunnuntai-illan Donegalissa. Tapasin paljon kalastajia, ja yleisesti ottaen he olivat hyvin tyytymättömiä. Elleivät he olleet tyytymättömiä säähän, he olivat tyytymättömiä kiintiöihin tai huonoihin hintoihin. Ongelmia on niin paljon, että heistä tuntuu, että he eivät pysty hallitsemaan niitä.
Tässä herra Gallagherin ehdotuksessa on kyse siitä, että heidät otettaisiin uudestaan mukaan. Emme halua missään nimessä kertoa kalastajille, että pyrimme saattamaan yhteisen kalastuspolitiikan uudelleen kansalliselle tasolle tai poistamaan sen. Me haluamme ottaa alueet ja yhteisöt säännöllisesti mukaan politiikan suunnitteluun ja ajan tasalle saattamiseen. Pidän tätä mietintöä myönteisenä, ja odotan tulevaa keskustelua ja sitä politiikkaa, jonka voimme lopulta suunnitella uudelleen näiden ehdotusten pohjalta.

Hudghton
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää herra Gallagheria ja muita puhujia siitä, miten he osoittivat kunnioitustaan edeltäjälleni, edesmenneelle tri Allan Macartneylle. Hän laati alun perin tämän mietinnön osana parhaillaan tehtävää Euroopan laajuista yhteisen kalastuspolitiikan saavutusten ja epäonnistumisten arviointia. Viime vuoden syyskuussa herra Gallagher ystävällisesti suostui ottamaan vastuun tästä mietinnöstä, ja haluaisin todeta arvostavani sitä, miten hän ponnisteli saadakseen sen läpi valiokunnassa.
Alkuperäisen luonnoksen lähtökohtana oli se, että yhteinen kalastuspolitiikka on ja on alusta alkaen ollut osittain alueellistettu. Luonnoksessa tarkasteltiin sitä, miten alueellista osallistumista kalavarojen hallintaan ja suojelutoimenpiteisiin voitaisiin parhaiten lisätä ja vaadittiin nykyisen alueellistamisen lujittamista ja laajentamista alueellisten hallintoyksiköiden perustamisen kautta. Olen Allan Macartneyn tavoin vakaasti sitä mieltä, että jos päätöksenteko tuotaisiin lähemmäksi niitä, joihin yhteinen kalastuspolitiikka eniten vaikuttaa ja jotka ovat vastuussa sen täytäntöönpanosta, yhteisen kalastuspolitiikan määräyksiä kunnioitettaisiin enemmän ja politiikka itsessään olisi menestyksekkäämpää. Haluaisin näin ollen vaatia kalastajien ja koko kalastusalan suurempaa osallistumista yhteisen kalastuspolitiikan onnistumisen ehdottomana edellytyksenä.
Sen lisäksi, että kalastusala otetaan mukaan päätöksentekoon, on välttämätöntä ottaa huomioon koko kalastusalan huolenaiheet alueellistamisen alalla. Syy-yhteyttä, joka vallitsee jollakin alueella pyydetyn kalan ja pyynnistä tuolla alueella toimeentulonsa saavan teollisuuden välillä, voidaan helposti heikentää. Ymmärsin tämän viime viikolla, kun tapasin vaalipiirissäni asuvia kalanjalostajia. He ilmaisivat huolensa siitä, ettei tuolla alueella pyydettyä kalaa aina tuoda sinne. Niinpä jalostusteollisuuden elintärkeät työpaikat kalastuksesta selvästi riippuvaisilla alueilla ovat vaarassa.
Haluaisin näin ollen korostaa asetuksen 12 artiklan merkitystä. On tullut aika lujittaa se, mitä de facto on olemassa, ja laajentaa yhteisen kalastuspolitiikan alueellistamisen periaatetta kaikille yhteisön aluevesille. Tämä toimenpide on välttämätön, jos todellakin pyrimme ottamaan kalastajat mukaan niihin päätöksiin, jotka vaikuttavat heihin, ja se on ainoa selkeä ja käytännöllinen keino tunnustaa kalastusalan ainutlaatuiset muuttujat.
Olen aivan varma siitä, että alueellistaminen edistäisi entisestään kalakantojen säilyttämisen ensisijaista tavoitetta Euroopan kalastuksesta riippuvaisten yhteisöjen kannalta elintärkeän kestävän kalastuksen avulla. Rouva Ewing ja minä esitimme valiokuntavaiheessa onnistuneesti joitakin tarkistuksia, jottei yhteisen kalastuspolitiikan perusperiaatteita, kuten suhteellista vakautta, heikennettäisi. Ryhmäni on nyt esittänyt tarkistuksia, jotka täydentävät yhteisen kalastuspolitiikan johdonmukaista alueellistamista ja loppujen lopuksi osaltaan turvaavat tälle politiikalle menestyksekkään tulevaisuuden.
Alueellistamista on jo olemassa, vaikka se onkin tilapäistä ja epäjohdonmukaista. Näissä tarkistuksissa puututaan tähän poikkeukseen ja korostetaan, että on tärkeää ottaa kalastusala mukaan kalastuksen neuvoa-antavaan komiteaan. Kehottaisin parlamenttia puoltamaan näitä tarkistuksia ja koko mietintöä.

McMahon
 Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti herra Gallagherin mietintöön. Siinä korostetaan kahta mahdollista lähestymistapaa yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksessa vuoden 2002 jälkeen: valtioiden sisäistä lähestymistapaa, jossa vastuu siirretään jäsenvaltioiden alueille; ja valtioiden välistä lähestymistapaa, jossa yhteisön vesialueet jaetaan alueisiin ja hajautettuun hallintorakenteeseen.
Noin vuosi sitten komissio lähetti kyselyn kaikille jäsenvaltioille ja järjestöille ympäri Eurooppaa, alan ihmisille, kuluttajille, jalostajille ja muille. Komissio järjesti kuulemistilaisuuksia useissa paikoissa ympäri Eurooppaa. Tulosten yhteenvedosta kävi ilmi, että valtaosa toivoi hartaasti hajauttamista ja alueellistamista. Tämä on siis sitä, mitä kalastusala koko Euroopan unionissa haluaa.
Olen sitä mieltä, että hajauttamisen ja alueellistamisen periaatteen yhdessä suhteellisen vakauden kanssa on oltava kaikkien yhteisen kalastuspolitiikan tulevien uudistusten kulmakivenä. Suhteellisen vakauden käsite vahvistettiin vuoden 1983 sopimuksessa ja sitä lujitettiin laajentamalla rannikkokaistale 12 meripeninkulmaan. Puollan todellakin herra Provanin tarkistusta rannikkokaistaleen laajentamisesta edelleen. On tärkeää, että sellaisia yhteisöjä kuten Koillis-Skotlanti, Ulko-Hebridit, Donegal, Cornwall, Galicia ja Bretagne suojellaan kalakantojen liialta hyödyntämiseltä. On näin ollen tärkeää, että Euroopan unioni vahvistaa useita hyödyntämiseen ja suojeluun liittyviä periaatteita. Tuossa politiikassa pitää sitoutua vahvemmin kalastuspolitiikan hajauttamiseen. Yhteisen kalastuspolitiikan alueellistaminen edistää kalastajien aktiivista osallistumista päätöksentekoon ja myös tuottajajärjestöjen osallistumista paikallisella tasolla.
Totean lopuksi, että puollan herra Gallagherin vaatimusta Euroopan kalastuspolitiikan alueellistamisesta, joka on välttämätöntä, jos haluamme paikata yhteisen kalastuspolitiikan nykyiset puutteet. Kaikissa uudistuksissa on kuitenkin säilytettävä suhteellisen vakauden periaate, joka palvelee parhaiten sekä kalastajien että meriympäristön etuja.

Fraga Estévez
Arvoisa puhemies, emme saa yhteisen kalastuspolitiikan välttämättömässä kehittämisprosessissa hylätä etukäteen mitään muutosta vain siksi, että pelkäämme kaikkea uutta. Niinpä parlamentti - uskoakseni - on täysin samaa mieltä niistä muutoksista, jotka mahdollistavat alan suuremman osallistumisen päätöksentekoon ja toissijaisuusperiaatteen paremman soveltamisen. Kumpaakaan näistä ei silti ole riittävästi varmistettu yhteisessä kalastuspolitiikassa, vaikka me niin hartaasti sitä toivoisimmekin.
Tämän takia se, että otettaisiin käyttöön mietinnössä ehdotetun kaltainen alueellistamisjärjestelmä perustamalla sellaisia alueellisia hallintokomiteoita, joiden tehtäviä ja koostumusta ei määritellä, olisi sellainen harppaus tyhjyyteen, joka voi vain vahingoittaa yhteisen kalastuspolitiikan ja sen todellisten päätoimijoiden lähentämisprosessia, koska asiasta ei olla yksimielisiä eikä näin suurisuuntaista askelta ole harkittu riittävästi.
Ennen kuin pohditaan edes sitä, mitä alueellistaminen voisi olla, olisi ryhdyttävä vuoropuheluun alan kanssa ja edettävä hajauttamisprosessissa alueelliselle tasolle, mitä varten monilla jäsenvaltioilla ei ole edes asianmukaisia välineitä, sillä on olemassa monia alueita, joille kansalliset hallinnot eivät ole siirtäneet toimivaltuuksia kalastuksen osalta. Itse asiassa niihin kyselyihin saatujen vastausten perusteella, jotka komissio lähetti yhteisen kalastuspolitiikan uudistamiseksi, ei edes itse alalla ole todettu tätä alueellistamisen tarvetta lukuun ottamatta yhtä tapausta, Yhdistynyttä kuningaskuntaa.
Niin ikään pyyntö aluevesien laajentamisesta 24 meripeninkulmaan koskee vain vähemmistöä. Tällainen päätös - joka ei edes ole selvä, sillä kun keskustelimme yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksesta, 24 meripeninkulmasta puhuttiin yhtä paljon kuin 35 tai 50 meripeninkulmasta - muuttaa merkittävästi alusten statusta ja sitä on tarkasteltava yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksen koko yhteydessä. Sen vuoksi vastustan tarkistuksia 6 ja 20.
Sitä paitsi asiantuntijat, jotka ovat tutkineet alueellistamista kalatalousvaliokuntaa varten, ovat myöntäneet, että se muuttaisi huomattavasti suhteellisen vakauden periaatetta, kun nimenomaan monet alueellistamista kannattavat jäsenet vastustavat tämän periaatteen muuttamista, mihin toivoisinkin heiltä selitystä. Lisäksi se pakottaisi tasapainottamaan yksinomaan rannikolla toimivien alusten ja tehdasalusten välistä tilannetta, mikä johtaisi korvausjärjestelmään.
Ei ole tarpeen jatkaa, sillä on selvää, että alueellistamisehdotus ei ole loppuun asti harkittu ja että on vielä ajateltava asiaa ja tehtävä paljon työtä, ettei ehdotus olisi kuolleena syntynyt. Lausun vielä kiitokset herra Gallagherille hänen työstään, ja paljon kiitoksia teille.

Varela Suanzes-Carpegna
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, haluan aloittaa puheenvuoroni onnittelemalla esittelijää, kollegaamme herra Gallagheria, jonka työn ja kurinalaisuuden tunnustavat kaikki kalatalousvaliokunnan jäsenet. Onnittelen häntä erityisesti tänään tästä mietinnöstä, josta olen muuten eri mieltä ja joka hänen täytyi ottaa laadittavakseen, vaikka hän ei alun perin ollut sen esittelijänä, ja kunnioitan täällä vielä kerran kollegamme Allan Macartneyn muistoa.
" Alueellistaminen" on sekava käsite, ja mielestäni se on tullut esille tässä keskustelussa. Mitä alueellistaminen on? Olen sitä mieltä, että ennen kuin puhumme yhteisen kalastuspolitiikan alueellistamisesta, meidän pitäisi päästä yksimielisyyteen siitä, mitä me sillä tarkoitamme. Alueet ja alueellistaminen ovat sellaisia käsitteitä, joilla on erilainen merkitys 15 jäsenvaltiossa, ja alueellistamisen ulottaminen kalastukseen ja yhteiseen kalastuspolitiikkaan on mielestäni syynä siihen, että mietintö on epäselvä - sanoisin, että ristiriitainen - ja hyvin hämärä sen osalta, miten tarpeellisia kalastus ja tuleva yhteinen kalastuspolitiikka ovat.
Sellainen hajauttaminen, joka merkitsee osallistumisen ja avoimuuden lisääntymistä, on varmaankin toivottavaa, mutta se on toteutettava sellaisen yhteisen politiikan kokonaispuitteissa, jossa kunnioitetaan oikeudenmukaisuuden ja syrjimättömyyden periaatteita ja joka olisi sopusoinnussa perustamissopimuksessa vahvistettujen yhtenäismarkkinoiden vapaan liikkuvuuden perusvapauksien kanssa. Kalastuksesta riippuvaisten yhteisöjen tarpeita ei saa sotkea sellaiseen alueellistamisen kautta tapahtuvaan kansalliselle tasolle siirtämiseen, joka on ristiriidassa yhteisen politiikan kokonaisuuden kanssa. On parannettava osallistumista yhteisön päätösten tekoon, mutta yhteistä kalastuspolitiikkaa ei saa hajottaa sellaisilla alueellisilla päätöksillä, jotka lisäävät byrokratiaa ja vähentävät päätöksentekoprosessin riippumattomuutta.
Yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksen on merkittävä sitä, että tästä alasta tulee lopultakin osa yhteisön taloutta, unohtamatta tietenkään sitä, että on edelleen puolustettava rannikkokalastusta ja kalastuksesta riippuvaisia yhteisöjä rikkomatta kuitenkaan nykyistä status quota ja laajentamatta näitä rannikkoalueita, kuten jossakin tarkistuksessa pyritään tekemään.
Kaiken tämän vuoksi, arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, emme pidä tänään täällä käsittelemäämme mietintöä oikeansuuntaisena.

Cunha
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tahtoisin aluksi onnitella kollega Pat Gallagheria hänen tekemästään intensiivisestä ja ansiokkaasta työstä, ja haluaisin myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ilmaistakseni kunnioitukseni edesmenneen kollegamme Allan Macartneyn, erinomaisen parlamentin jäsenen ja erinomaisen ystävän muistolle.
Kokemus on osoittanut, että kalatalousalalla on paljon kalastusta harjoittavien yhteisöjen välisiä ristiriitoja, jotka koskevat oikeutta käyttää kalavaroja. Sellaisten ristiriitojen vähentämiseksi yhteisön kalastuspolitiikassa on varattu entuudestaan tietty osa unionin jäsenvaltioiden aluevesistä yksinomaan paikallisten yhteisöjen kalastukseen. Vuonna 1972 tuon alueen raja määriteltiin 6 meripeninkulmaksi, ja vuonna 1983 se ulotettiin yhteiseen kalastuspolitiikkaan sisältyvien nykyisten sääntöjen puitteissa 12 meripeninkulmaan. Toimenpiteen voimassaoloaika kuitenkin päättyy 31. joulukuuta 2002, mikä merkitsee sitä, että ellei mitään tehdä, alalla aletaan soveltaa yhtenäismarkkinoiden periaatteita, jolloin kaikkia Euroopan unionin vesialueilla olevia kalakantoja voi hyödyntää täysin vapaasti. Senkaltainen tilanne olisi kuitenkin tuhoisa kalastuselinkeinolle, etenkin käsityöläiskalastukselle ja pienimuotoiselle kalastukselle, joilla on merkittävä sosioekonominen tehtävä monissa jäsenvaltioissa, alkaen omasta maastani Portugalista.
Sen tähden on tärkeää huolehtia siitä, että suhteellisen vakauden periaate säilyy vastaisuudessakin ja että yksinomaan kansallisille tai paikallisille yhteisöille varattua kalastusvyöhykettä ei ainoastaan pidetä ennallaan, vaan jopa laajennetaan. Juuri siksi allekirjoitin yhdessä James Provanin ja eräiden muiden kollegojen kanssa seitsemän tarkistusehdotusta Gallagherin mietintöön. Niiden tarkoituksena on turvata jo tässä vaiheessa suhteellisen vakauden periaatteen säilyminen, jotta voisimme ryhtyä vaikuttamaan aktiivisemmin vuoden 2002 jälkeen noudatettavaa yhteistä kalastuspolitiikkaa koskeviin neuvotteluihin ja jotta kansalliseen tai paikalliseen kalastukseen varatun vyöhykkeen raja voitaisiin neuvottelujen tuloksena ulottaa 12 meripeninkulmasta 24 meripeninkulmaan.
Arvoisa puhemies, tahtoisin tuoda vielä esiin, että meidän mielestämme hajauttaminen ei voi olla minkäänlainen portti uudelleen kansallistamiseen: hajauttaminen merkitsee yksinomaan suurempaa hajauttamista ja joustavuutta, toisin sanoen suurempaa vastuullisuutta ja suurempaa tehokkuutta.

Bonino
 Arvoisa puhemies, aivan ensimmäiseksi haluan komission puolesta ja omasta puolestani yhtyä kollegaanne Allan Macartneytä koskeviin kaipauksen, mielipahan ja surun sanoihin unohtamatta sitä, että kun paljon nuorempana olin tämän parlamentin jäsen, kollega Macartney ja minä kuuluimme samaan ryhmään. Yhdyn siis komission puolesta ja omasta puolestani teidän sanoihinne.
Arvoisat edustajat, minun on sanottava, että joka kerta, kun keskustelemme kalastuksesta - itse asiassa meistä on muodostunut " kalastuksen ystävät" -ryhmä, jonka jäsenet ovat lähes aina samat - minusta vaikuttaa aina, että jotkut teistä ajattelevat tai ainakin antavat ymmärtää, että kalastusalalla on joskus vallinnut kunnian ja loiston vaihe. Minä olen hieman noviisi, olen hoitanut tätä alaa vasta neljä vuotta, mutta mitä tahansa olenkin lukenut, kirjoja tai julkaisuja menneiden aikojen kalastuksesta, tähän kalastuksen kultaiseen aikakauteen en ole koskaan törmännyt: alalla on aina eletty, joinakin hetkinä aivan erityisesti, erityisen vaikeita vaiheita, jolloin on jatkuvasti taisteltu tasapainon säilyttämiseksi kalastuksen ja kalavarojen välillä. Tästä näkökulmasta katson siis, että komissio on osoittanut seuraavansa hyvin tarkkaan ja myös hyvin avoimesti ehdotuksia, joita eri tahoilla, parlamentissa, neuvoa-antavassa komiteassa tai juuri alalla, tehdään tilanteen parantamiseksi.
Tässä hengessä olen tutkinut tarkkaan Gallagherin mietintöä, ja minun on sanottava hyvin rehellisesti kaksi asiaa: ensimmäinen on se, että kuten tiedätte, käynnissä on laaja kuuleminen yhteisen kalastuspolitiikan uudistuksesta vuonna 2002, kuuleminen, jonka käynnistimme varta vasten hyvissä ajoin salliaksemme riittävästi aikaa keskustelulle.
Kaikkia kyselyjä ei ole vielä palautettu, mutta palautettujen ja komission analysoitavina olevien kyselyjen ja vastausten suuren enemmistön perusteella voidaan todeta, että vain osa Englannin kalastusalasta ja osa Irlannin kalastusalasta on toivonut tällaista ehdotusta. Luulenkin, että rouva McKenna on oikeassa eräässä asiassa: meidän on ennen kaikkea ilmaistava selkeämmin, mitä me uskomme tai mitä te uskotte alueellistamisen tarkoittavan, mikä on hajauttamisen - joka sisältää suuremman avoimuuden ja suuremman osallistumisen - ja alueellistamisen välinen ero tai, miten sitä voidaan täsmentää, ja ennen kaikkea, miten voimme panna täytäntöön perusperiaatteen, jota monet teistä ovat korostaneet täälläkin, eli suhteellisen vakauden ja alueellistamisen periaatteen.
Minä siis katson, että tämä mietintö on tärkeä juuri siksi, etä se on hyödyllinen panos keskusteluun. Tapaan huomenaamulla kalastusta käsittelevän neuvoa-antavan komitean ja esittelen sille ehdottamani uudistukset, mutta pyydän teitä uskomaan, että myös nykyisessä yhteisessä politiikassa on erittäin voimakkaita alueellisia piirteitä: esimerkiksi alueelliset monivuotiset ohjausohjelmat, koko yhteistyötä käsittelevä osa ja alueellisen tason tapaamiset. On siis olemassa paljon aloitteita, joita voidaan syventää ja vahvistaa.
Viimeinen seikka, johon haluaisin kiinnittää arvoisien parlamentin jäsenten huomion - tästä syystä totean, että ehdotusta on tarkasteltava tarkemmin - on ongelma, joka koskee perustamissopimusta. Tällä hetkellä ei ole selvää, mikä on komission rooli tässä mietinnössä, mutta varmaa on, että on ongelma, joka liittyy päätöksenteon viimeiseen, lopulliseen vaiheeseen, josta vastaa ministerineuvosto, eli 15 unionin valtion ministerit. Tätä vaihetta ei mielestäni voida pitää vain alueellisella tasolla tai alueellisissa järjestöissä tehtyjen päätösten ratifiointina.
Toivon, että jatkamme yhteistä keskustelua tästä ongelmasta, koska toisinaan minusta vaikuttaa, että siinä yhdistyy kaksi elementtiä: hajauttaminen, toissijaisuuden oikea soveltaminen, paikallisten yhteisöjen suurempi osallistuminen, joka on todellinen tarve, ja alueellistaminen, jota mielestäni on tutkittava paljon entistä tarkemmin, koska on myös ongelmia, joita ei voida ratkaista alueellisella tasolla. En siis haluaisi, että valitsisimme väärän lähestymistavan ja suunnittelisimme radikaaleja uudistusaloitteita arvioimatta niitä perusteellisesti.
Toivon, että voimme jatkaa yhdessä tätä pohdiskelua, jotta voisimme toteuttaa yhteisessä kalastuspolitiikassa tarvittavat uudistukset sen jälkeen, kun niitä on ensin tarkasteltu vähän perusteellisemmin.

Puhemies
Kiitoksia, komissaari Bonino.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Istunto keskeytettiin klo 20.25 ja sitä jatkettiin klo 21.00.

Lisenssimaksujen oikeudellinen suoja: siirtymäaika
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Rothleyn laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0037/99) siirtymäajan ottamisesta käyttöön kansallisissa laeissa lisenssimaksujen oikeudellisesta suojasta.

Rothley
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin tutkijoilla, tieteenharjoittajilla ja keksijöillä on ongelma. Joko he julkistavat tutkimuksensa ja tieteellisen toimintansa tulokset ja luopuvat samalla myöhemmin toteutuvasta patenttisuojasta tai he eivät osallistu tieteelliseen keskusteluun vaan odottavat myöhemmin voimaan tulevaa patenttia. Euroopan unionin tutkijoilla, tieteenharjoittajilla ja keksijöillä on tämä ristiriita. Se merkitsee sitä, että he luopuvat joko tieteellisestä vuoropuhelusta tai patenttisuojasta. USA: ssa tämä ongelma on ratkaistu, se on ratkaistu Japanissa ja monissa muissa maailman maissa, mutta ei Euroopan unionissa. Siitä on kohtalokkaat seuraukset. Tietenkin eurooppalainen tutkija, tieteenharjoittaja tai keksijä voi patentoida kehittämänsä tuotteen tai julkaisemansa tieteelliset keksinnöt USA: ssa. Tietenkin hän voi tehdä sen, mistä on seurauksena se, että hän tietysti jatkaa investointien tekemistä siellä, missä hänellä on patenttisuoja.
Toisin sanoen: uutuuden suoja-ajan puuttuminen merkitsee sitä, että meillä on Euroopassa, Euroopan unionissa, järjestely, joka estää innovaatioiden syntymistä ja jossa tutkimustyöhön suhtaudutaan vihamielisesti. Mitä uutuuden suoja-aika merkitsee? Se merkitsee, että mikäli keksijä julkistaa keksintönsä itse, julkistaminen ei aiheuta keksijälle itselleen vahinkoa patenttia haettaessa. Se ei muuten muuta mitään sen periaatteen osalta, jonka mukaan ensimmäisellä hakijalla on oikeus patenttiin. Euroopan unionissa on tosin neuvokkaita ihmisiä, esimerkiksi kemian teollisuutta edustavissa liitoissa. He selittävät meille, että tämä kaikki liittyy oikeudelliseen epävarmuuteen. Amerikkalaiset, japanilaiset, kanadalaiset ja ihmiset monissa muissa maailman maissa hierovat silmiään hämmästyksestä sen vuoksi, että saksalainen kemian teollisuutta edustava liitto selittää heille, että heidän järjestelynsä on oikeudellisesti epävarma. He tuskin ovat samaa mieltä asiasta!
On myös hämmästyttävää, että WIPO: n puitteissa, kun neuvoteltiin amerikkalaisten kanssa - te otatte käyttöön ensimmäinen hakija -periaatteen, siksi me Euroopassa otamme käyttöön uutuuden suoja-ajan -, koko Euroopan teollisuus oikeastaan hyväksyi sen, että Euroopassa noudatetaan uutuuden suoja-aikaa. Tiedän, että komissiossa, joka muuten järjesti lokakuussa kuulemisen ja ilmoitti jo seuraavana päivänä, yllättävää kyllä, päätelmät hämmästyneelle Euroopan suurelle yleisölle, tiedän siis, että komissiossa sanotaan seuraavasti: voimme tarkastella tätä vain tämän ensimmäinen hakija -periaatteen ja ensimmäinen keksijä -periaatteen yhteydessä, jolla on tärkeä rooli USA: ssa.
On aivan selvää, että amerikkalaiset eivät koskaan poikkea ensimmäinen keksijä -periaatteesta, se on selvää, niin että meillä eurooppalaisilla on oikeastaan vain mahdollisuus tehdä lopultakin se, mikä on järkevää ja on meidän etujemme mukaista, mikä merkitsee uutuuden suoja-ajan käyttöönottoa. Minun tehtäväni ei ole nyt esittää suosituksia muille poliittisille puolueille. En anna poliittisia suosituksia PPE-ryhmälle tai liberaaleille, nehän saattavat hylätä kaikki suositukset. Se on mahdollista. Haluaisin vain tuoda esiin yhden asian: kannasta, jota PPE-ryhmä ilmeisesti edustaa, kannasta, jota liberaalit ilmeisesti edustavat. näistä molemmista kannoista täytyy luopua. He eivät voi enää pitää kiinni näistä kannoistaan. He joutuvat luopumaan niistä.
Se kokemus, että vasta toisella yrityksellä voittaa, ei ole minulle täysin tuntematon. Minkä tahansa päätöksen parlamentti siis tekeekin tästä aloitteesta, tiedän, että me - puolueryhmäni - saavutamme lopuksi voiton tämän aloitteen avulla. Se on aivan varmaa. Järjestämme tästä aiheesta maailmankongressin, johon osallistuu asian parhaiten tuntevia ihmisiä, ja sen jälkeen todennäköisesti sanomme komissiolle, kuinka maailma suhtautuu tähän kysymykseen, emmekä tarkastele vain Saksan kemian teollisuuden liiton ahdasta näkökantaa. Minun ehdotukseni on seuraavanlainen: toimisin jonkin verran varovaisemmin kuin PPE-ryhmä tai liberaalit. On aika vaikeaa joutua luopumaan kannastaan, jota ei voi säilyttää, koska siinä suhtaudutaan vihamielisesti tutkimustyöhön ja koska se estää innovaatioiden syntymistä ja koska sillä ei ole enää mitään tekemistä patenttilainsäädännön maailmanlaajuisen yhdenmukaistamisen kanssa. Tästä kannasta ei voida pitää kiinni, teidän - myös komission - täytyy luopua tästä kannasta. Te luovutte siitä!
Olisi ehkä viisaampaa käyttää järkeä jo alusta lähtien. On täysin merkityksetöntä, mikä sitten on huomisen äänestyksen tulos, siis onko ääniä nyt 314 vai ei. Ilman oman puolueryhmäni aloitetta tätä asiaa ei olisi lainkaan käsitelty. Komissio olisi kaikkein mieluiten pitänyt tämän aiheen piilossa. Eikä se olisi halunnut puhua siitä yhteisöpatentin yhteydessä! Se olisi ollut komissiosta kaikkein mieluisinta. Mutta mepä olemme tuoneet asian esityslistalle. Me keskustelemme siitä, ja mikä huomisen äänestyksen tulos sitten onkin, en ole lainkaan huolestunut siitä, ettemme saisi tarpeellista enemmistöä taaksemme. Käymme yhteisöpatentin yhteydessä todellisen keskustelun ja loppujen lopuksi me voitamme tämän keskustelun sijaintipaikka Euroopan unionin hyväksi. Minua ihmetyttää toistuvasti se, kuinka sijaintipaikka Euroopan unioni tuhotaan käyttämällä tämänkaltaisia investointien luomista estäviä ja tutkimustyön kannalta kielteisiä välineiden, ja sitten ihmetellään, että työpaikkoja syntyy muualla. Siksi olen vakuuttunut siitä, että loppujen lopuksi järki voittaa!

Oddy
 Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää, joka on yksi oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan kekseliäimmistä jäsenistä. Hän luotsasi ensimmäisenä parlamentin läpi sellaisen liikennevakuutuksia käsitelleen valiokunta-aloitteisen mietinnön, jonka tuloksena komissio loi lainsäädäntöä. Jälleen kerran herra Rothley on ollut kekseliäs uutuuksia koskevassa asiassa.
On tärkeää, ettei Euroopan unioni ole epäedullisessa kilpailuasemassa maailman muihin osiin nähden ainakaan meidän insinööritaitojemme osalta. Patentit ovat tärkeä osa juridisia oikeuksia uutuuksien edistämisessä. Luovuus on tuottavuuden moottori Euroopan unionissa. Insinööritaito on tärkeä vaalipiirissäni, joten ymmärrän erityisesti patenttien ja keksintöjen merkityksen. Mainitsen vain kaksi esimerkkiä: vaalipiirissäni Frank Whittle keksi suihkumoottorin ja James Brindley keksi polkupyörien varmuuskoneistot.
Tämä mietintö on ehdotuksena tärkeä, koska se antaisi tutkijoille vuoden aikaa tuottaa julkaisuja, ennen kuin heidän tarvitsee hakea patenttia. Näin autettaisiin tutkijoita julkistamaan työnsä ja noudatettaisiin Yhdysvaltain ja Japanin esimerkkiä. Meidän täytyy tehdä Euroopan unionista mahdollisimman kilpailukykyinen. Meidän teollisuudellamme täytyy olla vahva perusta, ja patentit ovat tärkeä osa Euroopan unionin teollisuustuotannon kehittämistä.

Añoveros Trias de Bes
Arvoisa puhemies, tällä lakialoitteella, joka perustuu EY: n perustamissopimuksen 138 b artiklan 2 kohtaan ja työjärjestyksemme 50 artiklaan, pyritään, kuten esittelijä on meille sanonut, sisällyttämään patenttilainsäädäntöön vuoden suoja-aika, jonka kuluessa keksijä voi hakea patenttia ilman, että keksinnön julkistamisesta aiheutuu hänelle vahinkoa. Kyse olisi näin ollen samantapaisesta järjestelmästä kuin se, joka on jo käytössä Yhdysvalloissa ja Japanissa, missä suoja-aika on kuusi kuukautta.
Maailman henkisen omaisuuden järjestön WIPO: n pyrkimykset sisällyttää lainsäädäntöön kyseinen suoja-aika eivät ole toistaiseksi tuottaneet tulosta, sillä suoja-aikaan liittyy läheisesti sellainen ratkaisematon ongelma, kenelle patenttioikeus kuuluu: kuuluuko se keksijälle, kuten Yhdysvalloissa, vai sille, joka hakee patenttioikeutta, kuten Euroopassa.
Arvoisa puhemies, kunnioitan suuresti - ja hän tietää sen - kollegaani herra Rothleytä. Olen vilpittömästi sitä mieltä, että hän on loistava parlamentaarikko ja suurenmoinen asianajaja. Tässä tapauksessa minun on kuitenkin sanottava, että olen täysin eri mieltä siitä, mihin hänen mietinnössään pyritään. Hän on puhunut sopivuudesta. En tiedä, kumpi on sopivaa tai sopimatonta: vaatia suoja-aikaa vai olla vaatimatta sitä. Voi olla, ettei puheenvuoroani oikeastaan tarvita, koska hän on jo maininnut ne perustelut, joita minunkin on käytettävä. Hän meni puheenvuoroni edelle sanoessaan - varmaankin jostakin tietystä syystä - millaisia perusteluja voidaan käyttää tuota vaatimusta vastaan. Mielestämme - hän sanoi sen, ja näin ollen toistan sen - suoja-ajasta - eikä tätä voida kiistää - aiheutuisi paljon oikeudellista epävarmuutta ja myös taloudellista epävarmuutta niille, jotka ovat mahdollistaneet sen keksinnön, jolle haetaan patenttia, eikä teollisuus - hän sanoi senkin - arvatenkaan pystyisi maksamaan suoja-ajan aiheuttamasta epävarmuudesta syntyviä kustannuksia.
On välttämätöntä - eikä näin ole tehty - laatia perusteellinen tutkimus, jossa selvitettäisiin eurooppalaisen ja Yhdysvaltain lainsäädännön välillä vallitsevien erojen todellisia seurauksia. Emme nimittäin saa unohtaa, arvoisa puhemies, että Yhdysvalloissa voimassa oleva suoja-aika perustuu sellaiseen riskipääomajärjestelmään, joka on hyvin erilainen kuin Euroopan unionissa oleva järjestelmä, ja siksi Euroopan unionissa olisi turhaa ottaa käyttöön suoja-aika, sillä silloin ei otettaisi huomioon täällä käytetyn rahoitusjärjestelmän erityispiirteitä.
On niin ikään sanottava se, että komissio järjesti lokakuussa 1998 julkisen kuulemistilaisuuden, johon osallistuivat asianomaisten alojen edustajat. Kuulemistilaisuudessa päädyttiin siihen, että jotta suoja-ajan käyttöönottoon tähtäävä aloite olisi todella tehokas, siinä täytyy ottaa huomioon globaalistumisilmiö ja sen on näin ollen tapahduttava jonkin standardointijärjestön puitteissa.
Näin ollen, arvoisa puhemies, emme ole yhtä mieltä siitä, että oikeusperustana voisi olla perustamissopimuksen 138 b artikla. Mielestämme se on liikaa vaadittu, eikä ole sopivaa - ja herra Rothley puhui sopivuudesta - vaatia komissiolta tällaista lakialoitetta. Kollegani sanoi, että varsinainen keskustelu tullaan käymään patentista. Se on totta. Ja koska se tullaan käymään patentista, suoja-aikaa ei tarvita, vaan se olisi pikemminkin haitaksi.

Thors
 Arvoisa puhemies, tämä ei selvästikään ole helppo kysymys. Asiassa on hyviä puolia, joista esittelijä mainitsi, esimerkiksi tieteellisen tutkimuksen tilanne ja pienyritykset, jotka eivät tunne toimintaa. Olen sitä vastoin sitä mieltä, että kun puhumme siitä, että EU: ssa ollaan niin paljon jäljessä, mitä tulee keksintöjen määrään asukasta kohti, kyse on vain EU: n tasosta. Meidän on mielestäni analysoitava myös jäsenvaltioiden välisiä eroja, koska tilanne ei ole niin yksiselitteinen kuin esittelijä sanoo.
Asian esitettyjä haittapuolia ovat esimerkiksi oikeusasioihin liittyvä epävarmuus, tuomioistuinkäsittelyihin liittyvät epäselvyydet ja vaara siitä, että eurooppalaiset yritykset todella joutuvat amerikkalaisia yrityksiä vaikeampaan asemaan.
Olen koko liberaaliryhmän tavoin sitä mieltä, että tätä asiaa tarkasteltaessa on muistettava kauppasota, jota EU ja Yhdysvallat tällä hetkellä käyvät. On aivan selvää, että henkiseen omaisuuteen liittyvät kysymykset ovat esillä; tarkoitan sitä, että UMTS- sodassa on kysymys oikeastaan juuri henkiseen omaisuuteen liittyvistä kysymyksistä. On ilmeistä, että olimme muutama vuosi sitten saamassa asiaan ratkaisun, jolloin yleiseksi maailmanlaajuiseksi periaatteeksi olisi otettu ensimmäinen hakija -periaate (first to file) ensimmäinen keksijä -periaatteen (first to invent) sijaan. Samalla käyttöön olisi otettu uutuuden suoja-aika.
Emme saa luopua siitä mahdollisuudesta, että saisimme nämä kaksi asiaa liitettyä toisiinsa ottamalla yksipuolisesti käyttöön uutuuden suoja-ajan. On selvää, että esittelijän nyt ehdottama aloite on pakottanut myös komission ryhtymään toimiin. Sen voimme mielestäni todeta viimeisimmästä patenttikysymyksiin liittyvästä tiedonannosta, jossa komissio nimenomaan viittaa siihen, että tarvitsemme jonkinlaisen tilapäisen mahdollisuuden tiedustelun tekemiseen, että rekisteröimme ajankohdan, jolloin jokin asia on tehty. Sellainen selkeä raja on huomattavasti parempi. Siksi ryhmämme ei aio tukea muodollista aloitetta. Toivomme kuitenkin, että asiassa tapahtuu edistystä ja että me ryhtyisimme tutkimaan sitä ja että säilytämme itsellämme tämän mahdollisuuden myös tulevissa kauppapoliittisissa neuvotteluissa. Tämän ratkaisun olemme todellakin tehneet kauppaliittoutumien välillä vallitsevien suhteiden perusteella.

Ullmann
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, voi olla erilaisia mielipiteitä tai hyvin erilaisia mielipiteitä siitä, oliko hyvä asia luopua eurooppalaisesta patenttilainsäädäntöperinteestä sen hyväksi, että sopeutamme oman järjestelmämme USA: n patenttilainsäädäntöön. Se mitä ei kuitenkaan voida aivan varmasti tehdä, ja tässä esittelijä on mielestäni täysin oikeassa, on se, että kieltäydytään näkemästä tämän päätöksen seurauksia sen jälkeen, kun ne ovat syntyneet. USA: n patentointiehtojen käyttöön ottaminen ilman niihin kuuluvaa ja jo kauan USA: ssa käytössä ollutta uutuuden suoja-aikaa heikentäisi eurooppalaisen tutkimustyön asemaa räikeästi. Se menettäisi nimenomaan ne edut, joihin sopeuttamisella pyrittiin, ja johtaisi siihen, että tutkijoiden olisi pakko julkaista tutkimustuloksensa ja hakea patentti USA: ssa. On selvää, että itsenäinen kansallinen ratkaisu ei ole ajateltavissa tässä tapauksessa, selvää on myös se, että meidän on välttämätöntä sopeuttaa määräyksemme WIPO-sopimuksen mukaisiksi.
Kemian teollisuuden viime aikoina esittämät vastalauseet uutuuden suoja-aikaa vastaan johtavat siihen, että tieteentekijät uhrataan teollisuuden salassapitointresseille. Olen sitä mieltä, että parlamentin tehtävä on puolustaa tieteen vapautta ja tieteentekijöiden vapautta käyttää henkistä pääomaansa haluamallaan tavalla, ja sen vuoksi pyydän, että parlamentti tukisi tätä esittelijämme aloitetta niin ponnekkaasti kuin mahdollista. Haluaisin kiittää esittelijää siitä, että hän on tehnyt tämän aloitteen.

Gebhardt
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari, tämä on jo hämmästyttävää: toisinaan kansainvälisen tason pelaajat pelaavat kuin harrastelijaliigojen alimmissa sarjoissa! Maailmanlaajuiset konsernit ja niiden järjestölobbaajat aikovat todella taivutella meidät luopumaan siitä, että sisällytämme Euroopassa uutuuden suoja-ajan patenttilainsäädäntöön. Maailmanlaajuiset konsernit, joiden toimintaa uutuudensuoja-aika ei haittaa muissa maanosissa, esimerkiksi USA: ssa ja Japanissa, aikovat taivutella meidät luopumaan tämän keksijöitä varten tarkoitetun suojamääräyksen käyttöönottamisesta. Päinvastoin kuin lobbaajat, jotka halveksuvasti sanovat uutuuden suoja-ajan olevan tutkimustyön kannalta kielteinen ja investointien syntymistä estävä asia, olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että eurooppalainen patenttilainsäädäntö ei ole käyttökelpoinen, jos uutuuden suoja-aikaa ei sisällytetä siihen nopeasti. Uutuuden suoja-aika edistää tutkimustyötä ja suojaa pieniä ja keskisuuria yrityksiä, jotka ovat hyvin perustein erittäin tärkeitä Euroopan parlamentille. Pienet ja keskisuuret yritykset luovat kipeästi tarvittavia työpaikkoja tulevaisuuden kannalta merkittävien teknologioiden avulla.
Yliopistoissa ja laitoksissa työskentelevät nuoret tutkijat edistävät innostavia ideoita. Heidän täytyy voida keskustella innovaatioista ja julkaista ne joutumatta samalla vaarantamaan oikeuttaan mahdollisesti voittoa tuottavaan patenttiin. Suurilla yrityksillä on mahdollisuus tehdä tutkimustyötä suljettujen ovien takana ja salata keksinnöt siihen asti, että on otollinen aika voittoa tuottavalle markkinoinnille. Yliopistojen tutkijoiden sitä vastoin täytyy voida esittää tuloksensa julkisesti, jos he haluavat luoda uraa tieteenharjoittajina ja vahvistaa sitä. USA: n esimerkki osoittaa, että uutuuden suoja-ajasta on hyötyä. Tutkijat, joiden artikkeleita lainataan eniten, asuvat siellä, ja siellä on kadehdittavan paljon pieniä innovatiivisia yrityksiä. Jos haluamme pysyä vauhdissa mukana Euroopassa, meidän ei pidä viivytellä, vaan ryhtyä toimiin mahdollisimman nopeasti, vaikka se ei olekaan suuryritysten suunnitelmien mukaista.

Bonino
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kysymys, joka liittyy siihen, että kansallisissa patenttilaeissa otettaisiin käyttöön keksintöjä koskeva suoja-aika, on todellakin arkaluonteinen asia ja muistakin näkökulmista tärkeä osa nykyistä keskustelua Euroopan patenttijärjestelmän uudistamisesta, kuten esittelijäkin muuten toi jo ilmi. Komissio on siksi kiitollinen parlamentille ja erityisesti esittelijälle tämän aloitteen tekemisestä.
Niiden monien puheenvuorojen jälkeen, joissa edustajat viittasivat Yhdysvaltojen tai Japanin järjestelmiin, velvollisuuteni on muistuttaa, että on toki totta, että amerikkalaiseen lakiin sisältyy suoja-ajan periaate, mutta se on nähtävä amerikkalaisen lainsäädännön erityisluonteen valossa. Amerikkalainen oikeus perustuu ensimmäinen keksijä -periaatteeseen (first to invent), kun taas eurooppalainen oikeus perustuu toiseen, ensimmäinen hakija - periaatteeseen (first to file). Miellyttipä tämä sitten tai ei, mielestäni kaikissa vertailuissa muihin järjestelmiin on otettava huomioon, että lähtökohdat ovat erilaiset ja täytäntöönpanoperiaatteet ovat erilaiset.
Toinen huomio: kuten täällä palautettiin mieliin, komissio järjesti 5. lokakuuta 1998 asianosaisille ad hoc -kuulemisen. Komissio ei tee päätöksiä yksin äänestämällä: tähän kuulemiseen osallistui 150 henkilöä, jotka edustivat kaikkia asianosaisia tahoja, ja on ehkä hyvä, että luettelen ne tiedoksenne: paikalla oli suuria, pieniä ja keskisuuria yrityksiä, keksijöiden ja tutkijoiden yhdistyksiä, kansallisia, eurooppalaisia ja kansainvälisiä edustuselimiä, patenttialan neuvonantajia, kansallisia ja eurooppalaisia patenttivirastoja, kansainvälisiä instituutioita, jäsenvaltioiden edustajia ja kansainvälisiä asiantuntijoita.
Voi myös olla, että kaikki nämä henkilöt ovat väärässä. Tosiasia on, että tämän kuulemisen lopussa on mahdollista tehdä ensimmäinen merkittävä johtopäätös eli se, että mahdollinen suoja-aikaa koskeva lainsäädäntötoimi voidaan toteuttaa vain kansainvälisellä tasolla, Maailman henkisen omaisuuden järjestön puitteissa. On käynyt selvästi ilmi, että Euroopan yksipuolinen aloite ei olisi saanut aikaan toivottuja tuloksia.
Vielä yksi huomio: valtaosa kuulemiseen osallistuneista tahoista on sitä mieltä, että suoja-aika lisää oikeudellista epävarmuutta korvaamalla absoluuttisen uutuuden periaatteen suhteellisen uutuuden periaatteella. Tosiasiassa suoja-aikaa pidetään myös riittämättömänä ratkaisuna todellisiin ongelmiin, kuten hakemusten jättämismenettelyn monimutkaisuuteen, asiaa koskevien tietojen puutteeseen ja tarpeeseen julkaista keksinnöt ennen patenttihakemuksen jättämistä.
5.lokakuuta järjestetyn kuulemisen ansiosta voitiin kuitenkin yksilöidä joitakin ratkaisuja, joita komissio aikoo tutkia tarkemmin, mikä tehtävä sille lankesi jo helmikuussa hyväksytyssä Eurooppa-patentin tulevaisuutta koskevassa tiedonannossa.Mitä tulee erityisesti patenttihakemusten jättämismenettelyn monimutkaisuuteen, komissio on sitoutunut pohtimaan syvällisemmin ajatusta väliaikaisesta patenttihakemuksesta, joka perustuisi yksinkertaistettuihin muodollisuuksiin ja josta ei perittäisi maksuja. Tämä pohdinta saataneen päätökseen vuoden 1999 loppuun mennessä. Lisäksi vastatakseen keksijöiden ja pienten ja keskisuurten yritysten, joiden on julkaistava keksintönsä ennen hakemuksen jättämistä, konkreettisiin tarpeisiin, komissio aikoo tarkastella uudelleen kahta poikkeusta Euroopan oikeudessa tällä hetkellä sovellettavan absoluuttisen uutuuden periaatteeseen: hakijaan kohdistuvaa ilmeistä väärinkäyttöä ja keksinnön esittelemistä kansainvälisten messujen yhteydessä.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tässä tilanteessa komission on ilmoitettava, että mitä tulee lainsäädäntöpäätöslauselmaesitykseen, se ei voi hyväksyä kehotusta ehdottaa parlamentin ja neuvoston direktiiviä, joka perustuisi perustamissopimuksen 100 a artiklaan. Sen sijaan komissio hyväksyy rouva Palacion jättämän tarkistuksen, jossa kehotetaan toimielintä jatkamaan alulle pantua pohdintaa ja ottamaan huomioon äsken mainitsemani kuulemisen johtopäätökset.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Yhteenkuuluvuuden ja kilpailukyvyn lujittaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana de Lassus Saint Genièsin laatima aluepoliittisen valiokunnan mietintö (A4-0027/99) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Yhteenkuuluvuuden ja kilpailukyvyn lujittaminen tutkimuksen, teknologisen kehittämisen ja innovaatioiden avulla (KOM(98)0275 - C4-0491/98).

De Lassus Saint Geniès
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, tutkimus ja innovaatio ovat taloudellisen kehityksen moottoreita, mistä kaikki ovat yhtä mieltä, mutta kukaan ei uskalla lisätä, että taloudellisen kehityksen on oltava tasapainoista. On itse asiassa latteata korostaa, että perustutkimus edellyttää yhä suurempia investointeja, minkä vuoksi näyttää siltä, että tutkimusta voivat suorittaa vain tietyt voimakkaat tutkijaryhmät intellektuaalisella alalla tai voimakkaasti keskitetyssä teollisuudessa.
Mannerten välisen kilpailun välttämättömyys on saanut aikaan merkittävien teollisuusliittoutumien syntymisen, ja julkiset sijoitukset, erityisesti eurooppalainen rahoitus, ovat tervetulleita tukemaan tällä tavoin aloitettuja ponnisteluja. Tutkimuspyrkimysten kehittämisen periaate vaikuttaisi olevan nimenomaan voimakkaimpien toiminta- ja keskittymäalueiden edistyksen, kilpailun ja suosion periaate. Yhteenkuuluvuus puolestaan edellyttää epäsuotuisimmassa asemassa olevien alueiden kehitystä edistävää uudelleenjakoa. On siis olemassa kaksi vastakkaista periaatetta.
On selvää, että tutkimusprosessit eivät itsessään johda lähentymiseen ja että tulevaisuudessa tapahtuva lähentyminen perustuu autonomiseen kehitykseen. Unionin epäsuotuisimmassa asemassa olevien alueiden pitäisi siis koko unionin tuella luoda ympäristö, joka suosii aloitteita ja innovaatiota.
Meille tarjoutuneet uudet mahdollisuudet perustuvat siihen, että keskitettyjen tutkijaryhmien suorittaman laajamittaisen perustutkimuksen tilalle on nykyään tullut kokonainen uusi interkommunikaation maailma, joka helpottaa laajalle alueelle levittäytyneiden pienten tutkijaryhmien verkottumista. Näitä mahdollisuuksia ei pidä jättää käyttämättä. Kaikkien eurooppalaisten ohjelmien onkin osallistuttava talouksien lähentämiseen, eikä tutkimuksen puiteohjelmassa pidä sivuuttaa tätä tavoitetta, joka on esitetty perustamissopimuksissa ja josta muistutettiin vielä Amsterdamin huippukokouksessa.
Komissio on koonnut tiedonannossaan yhteen joitakin kohtia vahvistaakseen samalla sekä yhteenkuuluvuutta että kilpailukykyä tutkimuksen ja innovaation kautta. Tämän tiedonannon, niin mielenkiintoinen kuin se onkin, laatimisen ei kuitenkaan pidä peittää alleen peruskiistaa, joka ravistelee komissiota tässä asiassa ja joka on samankaltainen kuin keskustelu, jota voidaan käydä aluesuunnittelusta. Onko todella mahdollista, että samalla kun tutkimusmäärärahoja suunnataan unionin epäsuotuisimmassa asemassa oleville alueille, voidaan välttyä siltä, etteivät eurooppalaisten ponnistelut kilpailukyvyn hyväksi vähene?
Useat tutkimukset joka tapauksessa osoittavat eri alueiden välisten epätasapainon kasvaneen huolestuttavasti, kun taas unionin jäsenvaltioiden bruttokansantuote henkeä kohti osoittaa jäsenvaltioiden lähentyneen toisiaan. Näin ollen kansallisen kasvun ja alueellisen yhteenkuuluvuuden välillä vallitsee tietty yhteensopimattomuus, mutta erot ovat äärimmäisen suuria jopa jäsenvaltioiden tasolla: Saksa ja Ranska esimerkiksi kuluttivat tutkimukseen ja teknologian kehitykseen 60 % unionin koko tutkimusmäärärahoista vuonna 1993, kun Irlanti, Kreikka ja Portugali kuluttivat yhteensä vain 1, 3 %. Onpa sitten kyse kyvystä muuttaa perustutkimusta innovaatioiksi, patenttien määrästä asukasta kohti tai tutkimuksen ja kehityksen alalla työskentelevistä työntekijöistä, kakki nämä kriteerit osoittavat teknologian kehityksessä esiintyvien erojen laajuuden.
Mikä on eurooppalaisten toimien tulos tällä alalla? Tarkastelkaamme esimerkiksi sitä, että yksi alueryhmittymä, johon kuuluu koko Kreikka, Attikan aluetta lukuun ottamatta, sekä kolme Portugalin aluetta ja Italian Kalabria, on voinut osallistua kolmanteen puiteohjelmaan vain 2-prosenttisesti. Komissio on toki vuodesta 1993 alkaen pyrkinyt edistämään yhteisön ohjelmien välisen synergian parantamista sekä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevan tavoitteen saavuttamista. Näin ollen voitaisiin hyödyntää enemmän - ja komissio on sitä harkinnutkin - rakennerahastoja havaitun suuntauksen korjaamiseksi. Rakennerahastojen eri tavoitteissa kohdistettu osuus erityisille tutkimuksen ja kehityksen hyväksi tarkoitetuille erityissijoituksille on kuitenkin jäänyt rajalliseksi, vaikka osuus onkin kasvanut ohjelman eri vaiheissa.
Hyvät kollegat, ehdotan, että pidämme tiukasti kiinni siitä, että saavuttaisimme kilpailukyvyn keskeisten osatekijöiden tasapuolisemman jakautumisen unionin eri alueilla tutkimusta tukevien ohjelmien avulla. Parlamentti voisi komission tiedonannon osalta korostaa niitä seikkoja, joita se pitää päätavoitteena, eli pienten ja keskisuurten yritysten innovaation kehittämistä epäsuotuisimmilla alueilla. Kyse on innovaatioiden edistämisestä kaikissa pienissä yrityksissä, joilla ei ole varoja, asiantuntemusta eikä tarpeeksi aikaa käsitellä innovaatiokysymystä ja sisällyttää innovaatioita osaksi toimintaansa.
Tämäntyyppinen kehitys edellyttää kuitenkin päättäväistä alueellista sitoutumista, tiivistä synergiaa viidennen puiteohjelman ja alueilla toteutettavien, osin rakennerahastoista rahoitettavien strategioiden välillä. On myös välttämätöntä vahvistaa vastedes kriteerit, joiden avulla voidaan arvioida edistymistä sellaisten kannattavuuskynnysten määrittämisessä, joiden mukaan innovaatio ja kilpailukyky voivat kehittyä. Ilman tällaista ennakolta tapahtuvaa määrittelytyötä meidän on vaikea toimia mahdollisimman tehokkaasti, jotta kannattavuuskynnykset olisi mahdollista ylittää epäsuotuisimmilla alueilla.
On niin ikään tarpeen kehottaa komissiota tekemään kaikki mahdolliset johtopäätökset sen tekemistä oikeista huomioista sekä kehottaa sitä toteamaan, että tavoiteltavana olevan yhteenkuuluvuuden eräs peruskäyttövoimista on erinomainen ammatillinen koulutus. Tiedonannossa ei toistaiseksi tehdä muita johtopäätöksiä kuin se, että on tarpeen edistää ammattikoulutusta osaamiskeskuksissa. Ei voida vain korostaa inhimillisten valmiuksien merkitystä eikä tyytyä heikkoon johtopäätökseen. On vähintäänkin ehdotettava uusia rahoitusmekanismeja sekä laadun parantamiseen tähtäävien paikallisten toimien lisäämistä.
Hyvät kollegat, johtopäätöksenä sanoisin, että komission tiedonanto muodostaa mielenkiintoisen perustan pohdinnoille yhteenkuuluvuutta koskevista ongelmista, mutta erittäin merkittävä työ, eli tavoitteiden, kriteereiden ja menetelmien selkeyttäminen, on vielä kesken.

Karamanou
 Arvoisa puhemies, mielestäni esittelijä erinomaisessa mietinnössään epäilevän Tuomaan lailla todellakin tutkii unionin poliittisen, taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikan soveltamista ja tehokkuutta ja ottaa esiin menneisyyden laiminlyöntejä ja vääriä valintoja, jotka ovat estäneet epäsuotuisten alueiden nopeampaa sopeutumista, joka olisi rajoittanut unionin alueellisia eroja.
Unionin eri alueiden välillä edelleenkin vallitsevat suuret kehityserot johtuvat suureksi osaksi valtavista teknologiaeroista ja erityisesti eroista sijoituksissa tutkimukseen ja teknologiseen kehitykseen. Olemassa olevat tiedot korostavat unionissa esiintyvää epätasapainoa, koska teknologiaerot ovat kaksinkertaisia verrattuna tuloeroihin. Kuten kuulimme, vain nämä kaksi maata unionissa, Saksa ja Ranska, käyttävät 60 % tutkimukseen ja teknologiseen kehitykseen osoitetuista kokonaismäärärahoista.
Me tietenkin onnittelemme näitä maita niiden kyvystä saada varoja tutkimukseen ja teknologiseen kehitykseen, mutta samaan aikaan pitää korostaa tarvetta liittää tutkimus ja tekninen kehitys saumattomaksi osaksi taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteen toteuttamista ja alueellisen epätasapainon pienentämistä siten, että saavutetaan tasapainoinen kehitys Euroopan unionissa. Tämä voidaan saavuttaa tukemalla niitä keskeisiä osatekijöitä, jotka vaikuttavat unionin eri alueiden kilpailukykyyn, eli tietenkin lisäämällä rahoitusta ja tukea yritykselle saada kiinni teknologinen jälkeenjääneisyys erityisesti tavoitteen 1 alueilla, joilla jälkeenjääneisyyden ongelmat ovat suurimpia.
Lisäksi tarvitaan integroitua lähestymistapaa kehitysongelmiin kehityskaudella 2000-2006 ja tietenkin myös tehokkaampaa yhteistyötä rakennerahastojen sekä tutkimuksen ja teknologisen kehityksen viidennen puiteohjelman välillä. Tämän pitäisi mielestäni olla yksi uuden kehityskauden keskeisistä prioriteeteista. Lopuksi kaikkien pitäisi käsittää, että yhteenkuuluvuus on järjestelmämme kilpailukyvyn ja tuotantovoimien liittolainen ja päinvastoin.
Lopuksi olen samaa mieltä kaikista kollegani mietintöön sisältyvistä ehdotuksista, hänen asettamistaan prioriteeteista sekä ehdotuksista, joilla tähdätään unionin eri alueiden tasapainoiseen tukemiseen, ehdotuksista pk-yritysten tukemisesta sekä varsinkin ehdotuksista tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen sekä paikallisten kehityksen osatekijöiden välisten siteiden vahvistamisesta.

Berend
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, hyvät kollegat, jos työpaikkojen luominen on yksi tärkeimmistä tavoitteistamme Euroopan unionissa, tutkimustyö, teknologinen kehittäminen ja innovaatiot täytyy ottaa huomioon mitä suurimmassa määrin. Me kristillisdemokraatit olemme vahvasti vakuuttuneita siitä, että kilpailykyky luo varmimmat työpaikat. Yritykset, jotka haluavat säilyä kilpailukykyisinä tai parantaa kilpailukykyään, eivät voi toteuttaa tätä pyrkimystään ilman riittävän erinomaista tutkimus- ja kehitystyötä tai innovaatioita. Pitää paikkansa, kuten komissio ja esittelijä korostavat, että tutkimuksen, teknologisen kehittämisen ja innovaatioiden alalla on suuria alueellisia eroja. Tutkimustahan tehdään pääasiassa taloudellisesti erittäin kehittyneillä alueilla ja aivan liian vähän tai tuskin lainkaan kehittymättömillä alueilla. Se on tosiasia. Tältä osin meidän on pyrittävä tukemaan rikkaiden ja köyhien alueiden välistä tietojenvaihtoa.
Olemme vakuuttuneita siitä, että yhtäältä tutkimusohjelmien ja toisaalta rakennerahaston pitäisi ehdottomasti tehdä yhteistyötä keskenään. Kummankin alan rahoitus täytyy kuitenkin erottaa toisistaan selvästi. Niillä on omat rahakirstut, jotka säilyvätkin erillään. Se ei merkitse sitä, että ne eivät voi täydentää toisiaan tai että niiden toiminnat eivät sovi lainkaan yhteen. Lyhyesti sanottuna, hyväksymme niiden välisen synergian, mutta emme sitä, että niiden rahoitukset sekoitetaan keskenään. Voin esittää hyviä esimerkkejä tästä omalta kotiseudultani Saksasta, nimittäin Thüringenistä, joka on tavoitteen 1 alue. Hyviä esimerkkejä ovat sellaiset tunnetut yritykset, kuten Carl-Zeiss, Jena tai Jena-Optik, Jenan lasitehdas, joiden toiminta ulottuu alueellisten, nykyään jopa kansallisten rajojen yli ja joissa luotiin rakennerahastovarojen avulla, EAKR: n puitteissa, infrastruktuuriin liittyvät edellytykset toiminnalle ja aloitettiin suuntaa-antavia tutkimus- ja innovaatiohankkeita.
Kun tämä näkökohta otetaan huomioon, voimme kannattaa esittelijän 21 artiklaa, kuitenkin vain osittain. Siksi olemme esittäneet tästä tarkistusehdotuksen kohta kohdalta -äänestyksestä suhteen, minkä - haluaisin kuitenkin korostaa tätä -, ei kuitenkaan pitäisi heikentää meidän myönteistä suhtautumistamme tähän mietintöön kokonaisuutena.

Ahern
 Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää hänen erinomaisesta mietinnöstään. Euroopan alueilla on tapahtumassa jotakin outoa. Vaikka BKT asukasta kohden kertookin asteittaisesta lähentymisestä jäsenvaltioiden välillä, alueiden välinen eriarvoisuus on lisääntymässä jäsenvaltioiden sisällä. Toisin sanoen kansallisen kasvun ja alueellisen yhteenkuuluvuuden välillä vallitsee tietynlainen ristiriita.
Teknologisten innovaatioiden levittämistä koskeva viisas politiikka olisi yksi keino tämän polarisoitumiskehityksen estämiseksi. Valitettavasti tutkimus ja kehittäminen ovat edelleen vauraimpien alueiden yksinoikeus. Asian tärkeyden takia vihreät ovat ehdottaneet kolmea tärkeää asiaa.
Epäsuotuisimmassa asemassa olevilla alueilla, erityisesti tavoitteen 1 alueilla pitäisi myöntää enemmän rakennetukea teknologiseen kehittämiseen raskaiden infrastruktuurien sijasta. Toiseksi vaadimme positiivisen syrjinnän periaatteen soveltamista epäsuotuisimmassa asemassa olevien alueiden hyväksi uusissa TTK-puiteohjelmissa. Tämä tarkoittaa, että uudessa puiteohjelmassa varoja pitäisi myöntää soveltamalla rakennerahastoissa käytettyjen perusteiden kaltaisia jakoperusteita. Ja kolmanneksi teknologiset innovaatiot olisi kohdistettava epäsuotuisimmassa asemassa olevilla alueilla kestävän kehityksen edistämiseen, paikallisen osaamisen edistämiseen sekä paikallisten luonnonvarojen ja inhimillisten voimavarojen hyödyntämiseen.
Lopuksi sanoisin, että olemme esittäneet tarkistusta, joka koskee positiivisen syrjinnän periaatteen soveltamista TTK: ssa köyhimmillä alueilla.

Vallvé
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella esittelijää, herra de Lassus'tä, koska hän on laatinut mielestäni hyvän mietinnön niinkin tärkeästä aiheesta kuin kaikkien Euroopan kansalaisten välisen yhteenkuuluvuuden lujittaminen. Olen sitä mieltä, että teknologinen tutkimus ja kehittäminen ovat keskeisiä asioita, jotta voitaisiin kehittää kaikkien Euroopan kansalaisten välistä alueellista yhteenkuuluvuutta. Tämä ei todellakaan tarkoita sitä, että tutkimukseen ja kehittämiseen liittyvät työt olisi jaettava koko Euroopan alueelle, vaan että on harjoitettava tietynlaisia politiikkoja toiminnan lujittamiseksi siellä, missä teknologinen kehittäminen voisi olla tehokkainta, eli yleensä kaikkein kehittyneimmillä alueilla; Euroopan unionin ja myös jäsenvaltioiden tasolla kaikkein kehittyneimmillä alueilla.
Nämä alueet, joilla on todellista taloutta liikkeellepanevaa voimaa, ovat yleensä juuri niitä alueita, jotka voivat erittäin tehokkaasti edistää muiden alueiden, kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden kehitystä. Se ei kuitenkaan luonnollisestikaan estä sitä, että myös kehityksessä jälkeen jääneille alueille myönnettäisiin investointeja niiden teknologisen tason ja kilpailukyvyn parantamiseksi. Muuten emme pystyisi kehittämään Euroopan unionin alueen yhteenkuuluvuutta.
Haluan tämän vuoksi vielä kerran onnitella esittelijää, koska minusta hänen mietinnössään on todettu se, miten todellakin voidaan saada aikaan paitsi taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus myös kaikkien Euroopan unionin alueiden alueellinen yhteenkuuluvuus.

Lage
 Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, arvoisa komissaari, arvoisa esittelijä, vaikka en välttämättä tunnustakaan Ptolemaiokselta periytyvää tiedekäsitystä, tuota nykyaikaisen länsimaisen tieteen vanhaa kiusausta, emme kuitenkaan voi enää nykyään olla tietämättömiä siitä, että tieto, tiede ja tutkimus ovat todellisia kehityksen moottoreita yhteiskunnissamme, eikä kyse ole pelkästään henkisestä, vaan myös taloudellisesta kehityksestä. Itse asiassa tämä on ongelma, joka on vaarassa muodostua suorastaan Euroopan unionin heikoimmaksi lenkiksi Yhdysvaltain suuren uhkan edessä. Ja jos tuo haaste on elintärkeä Euroopan unionin rikkaimmille maille ja alueille, joilla on parhaat edellytykset tieteen harjoittamiselle, se on sitä vielä suuremmalla syyllä epäsuotuisassa asemassa oleville maille ja alueille, jotka eivät ole vähäosaisia lahjakkuuden ja luovan kyvyn alalla, sillä ne jakaantuvat tasapuolisesti kaikkien osalle, vaan tiedon tuotannon ja teknologisten innovaatioiden osalta.
Näiden syiden vuoksi nyt käsiteltävä komission tiedonanto ansaitsee tunnustuksemme ja kannatuksemme, sillä siinä pyritään puolustamaan ja edistämään rakennerahastojen nykyistä tehokkaampaa käyttöä tutkimuksen ja kehityksen hyväksi ja siten myös lisäämään köyhimpien alueiden heikkoja tieteellisiä valmiuksia sekä vahvistamaan noiden alueiden teollisuuden tiedollista ja teknologista perustaa.
Komission ehdottamassa strategiassa on kuitenkin muuan vakava puute, joka tuodaan aiheellisesti esiin herra Lassus Saint Genièsin erinomaisessa mietinnössä, josta haluan onnitella häntä lämpimästi. Tuossa strategiassa ei nimittäin kiinnitetä huomiota siihen, että tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmiin osoitetut varat olisi jaettava tasapuolisemmin. Tämä ei millään muotoa tarkoita sitä, että puiteohjelmien suuret linjat ja ensisijaiset tavoitteet olisi hajautettava demagogisesti eri alueiden kesken, mutta sitä vastoin ne olisi kylläkin hajautettava myös köyhimpien alueiden pienempien keskusten ja joustavampien tutkimusryhmien kesken sen sijaan, että ne keskitetään pelkästään Euroopan unionin huippututkimuksen ja -teknologian suurille yksiköille.
Lopuksi haluan todeta, että jos puiteohjelmat merkitsevät vain 4 % Euroopan unionin tutkimusmenoista, ne voisivat paremmin hajautettuina tarjota mahtavan kannustimen Portugalin kaltaisille maille, jotka ovat tähän asti olleet Euroopan unionin tutkimus- ja kehittämistoiminnan tuhkimoja. Sen vuoksi on tärkeää, että tieteellisen tiedon, teknologisen kehityksen ja innovaatioiden levittämis- ja omaksumistoiminnat muodostuvat yhdeksi aluekehityksen ja koheesiopolitiikan painopistealueista tulevaisuuden Euroopassa.

Lukas
Arvoisa puhemies, esittelijä pitää erityisen tärkeänä sitä, että on välttämätöntä tukea pienissä ja keskisuurissa yrityksissä tehtäviä innovaatioita. Hän osuu ongelman ytimeen, sillä suuret yritykset neuvottelevat joka tapauksessa suoraan tutkimuskeskusten kanssa. Pienten ja keskisuurten yritysten asema on huomattavasti vaikeampi. Kyse on ennen kaikkea innovaatioiden tukemisesta niissä yrityksissä, joilla ei kokonsa vuoksi ole taloudellisia mahdollisuuksia, aikaa eikä henkilöstöresursseja käsitellä itse innovatiivista kehittämistä systemaattisesti ja asettaa sitä etusijalle. Kyse on aidon innovaatiokulttuurin luomisesta pk-yrityksissä, jotta Euroopan taloudesta voidaan tehdä kilpailukykyinen ja jotta voidaan taata työpaikat.
Kaikki tämänsuuntaiset aloitteet, ennen kaikkea ne, jotka lisäävät nuorten yrittäjien rohkeutta tehdä innovatiivisia sijoituksia, ovat erittäin myönteisiä. Kaikkein tehokkainta olisi, jos mahdollisimman suuri osa puiteohjelman sekä myös rakennerahaston talousarviosta keskitettäisiin tämän tavoitteen toteuttamiseen.

Hatzidakis
 Arvoisa puhemies, kollegani de Lassus'n mietintö koskee erittäin tärkeää aihetta: kuinka voitaisiin edistää unionin yhteenkuuluvuutta ja kilpailukykyä tukemalla tutkimusta, teknologista kehitystä ja innovaatiota. Asia on tärkeä, koska me kaikki ymmärrämme, että riippumatta siitä, kuinka monia teitä, rautateitä, satamia ja lentokenttiä me rakennamme tai miten paljon edistämme infrastruktuureita, liikennettä ja ympäristöä, tutkimus ja teknologia edustavat korvaamatonta kehitysvoimaa. Ne ovat nykyaikaisin ja nopein tie kohti kehitystä, kehitystä, joka auttaa alueita auttamaan itseään ja samalla rakentamaan tulevaisuutta yrittämättä koko ajan saavuttaa muita.
Tätä vasten on valitettavan surullista todeta, että erot alueiden välillä tutkimuksen ja teknologian osalta ovat paljon suurempia kuin muilla aloilla, ja kuten de Lassus'n mietinnössä todetaan, yli kaksinkertaiset suhteessa tuloihin, kun taas esimerkiksi asukasta kohti laskettujen tutkimukseen ja teknologiseen kehitykseen käytettyjen menojen ero Berliinin ja Makedonian välillä ei ole enempää eikä vähempää kuin 1: 100. Lisäksi vielä on valtava keskittymisongelma, koska 68 % henkilöistä, jotka työskentelevät Euroopan laajuisesti tutkimuksen, teknologisen kehityksen ja innovaation alueilla, on keskittynyt yhteen kymmenesosaan unionin alueista. Ehkäpä hyvinkin nämä tiedot selittävät sen, miksi kaikkien näiden vuosien lähentymispyrkimyksistä huolimatta tuloerot alueiden välillä ovat edelleen suuria ja joissakin tapauksissa kasvavat entisestään.
Tämän johdosta pitää tiedostaa, että tutkimus ja teknologia ovat merkittävä väline unionin yhteenkuuluvuuden ja kilpailukyvyn saavuttamisessa ja niitä pitääkin painottaa voimakkaasti tulevaisuudessa. Siksi onkin valitettavaa, että komissio antoi asiaa koskevan tiedonantonsa vasta tutkimuksen ja teknologian viidennen puiteohjelman hyväksymisen jälkeen eikä tiedonannon johtopäätöksiä voitu sisällyttää puiteohjelmaan.
Joka tapauksessa on painotettava tutkimuksen ja teknologian edistämistä unionin vähemmän kehittyneillä alueilla. Minulla on nyt tilaisuus sanoa, että tämänkaltaisten toimien painoarvon pitää lisääntyä unionin alue- ja rakennepolitiikoissa tulevalla kaudella, koska ne ovat paras, nopein ja kestävin tapa kehittää näitä alueita.
Lisäksi ne ovat paras tapa edistää työllisyyttä, koska ne luovat pysyviä ja elinkelpoisia työpaikkoja tulevaisuuden aloilla, samalla kun ne auttavat pk-yrityksiä, jotka muodostavat tämän tuotantoalan rungon ja enemmistön. Mutta, arvoisa puhemies, meidän on annettava keisarille se, mikä keisarille kuuluu. Tässä asiassa päävastuu tällaisten toimien edistämisestä uudella ohjelmakaudella ei kuulu komissiolle vaan jäsenvaltioille. Voin käyttää esimerkkinä omaa maatani, Kreikkaa, joka on valitettavasti 15 jäsenvaltion joukosta viimeinen tällä alueella. Meillä BKT: n meno-osuus on 0, 63 %, kun yhteisön keskiarvo on 2, 4 %. On siis tarjolla tilaisuus käyttää uutta yhteisön tukikehystä tutkimuksen ja teknologian edistämiseen.

Rack
Arvoisa puhemies, vakka kantensa valitsee. Myös talouselämän edustajat pitävät kiinni tästä reseptistä sijaintipaikkaa valitessaan. He suosivat sellaisia keskeisiä paikkoja, joihin on jo keskittynyt suurehkoja taloudellisia vaikuttajia, jolloin työntekijät, koulutuslaitokset ja infrastruktuuri tuntevat jo olemassa olevien asioiden vetovoiman. Sitten meillä on kultainen banaani, aurinkovyöhyke ja syrjäiset paikat ja siten tuo tulevaisuudennäkymä, jossa tarvitsemme vastakkaiseen suuntaan ohjaavaa aluepolitiikkaa, jotta kaikki toiminta ei keskity taajamiin ja jotta syrjäseudut eivät autioidu. Voimme vaikuttaa kehitykseen erityisen hyvin tietyin laatutoimin. Tutkimuksen ja teknologisen kehityksen avulla voidaan synnyttää aloitteita sen hyväksi, että ei vain taitotietoa vaan myös työpaikkoja syntyy muuallekin kuin vain keskuksiin ja taajamiin.
Komission tiedonannossa ja kollegamme Lassus'n mietinnössä tuodaan tämä esiin vakuuttavasti. Tässä hengessä toivoisin vain yhtä asiaa, nimittäin sitä, että kumpikaan ei - ei tiedonanto eikä mietintö - vain kuulostaisi vakuuttavalta, vaan että ajatukset voitaisiin toteuttaa myös käytännössä. Minusta erityisen tärkeä asia on mietinnön 15 kohta, jossa puhutaan alueiden välisestä ja rajat ylittävästä yhteistyöstä, koska aloitteiden tekeminen on erityisen tarpeellista näillä alueilla. Olemme jo keskustelleet tänä iltana koulutusyhteistyöstä Sokrates-ohjelman yhteydessä, kun käsittelimme Packin mietintöä, ja tuoneet esiin tyytyväisyytemme siihen, että koulutusalan tiiviimpi yhteistyö mahdollistettiin Euroopan unionin varojen avulla nimenomaan tällä alueella ja näiden alueiden hyväksi. Meidän kaikkien puolesta ja ennen kaikkea niiden unionin ulkorajoilla sijaitsevien alueiden puolesta, joita asia koskee, toivon, että asianomaisilla alueilla, siellä, missä haluamme vaikuttaa Interreg-aloitteen avulla, toteutuu se, mitä komission tiedonannossa ja Lassus'n mietinnössä luvataan meille kaikille, jotta kehitykseen panostetaan myös sellaisilla alueilla, joilla sitä ei olla aikaisemmin tehty.

Chichester
 Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella herra de Lassus'tä hänen mietinnöstään. Tämä asia on tärkeä omalle Devonin vaalipiirilleni ja alueelleni maan lounaisosassa ja erityisesti Cornwallille, jolla, kuten komissaari tietänee, on hyvin painavat perustelut päästä tavoitteen 1 alueeksi. Alueellamme on jo hyvin paljon tutkimustoimintaa, ja se osoittaa, mitä voidaan saada aikaan, kun alueella luodaan työpaikkoja, ei ainoastaan Exeterin ja Plymouthin yliopistoissa.
Holsworthy-nimisessä pikkukaupungissa on meneillään erittäin kiinnostava hanke, sillä sinne suunnitellaan maatalouden jätteistä energiaa tuottavaa voimalaa paitsi erään tutkimushankkeen, Altener-ohjelman, tuella myös tavoitteesta 5 b peräisin olevilla varoilla. Tämä on hyvä esimerkki siitä synergiasta, jota saadaan yhdistämällä alueellisia ja tutkimusvaroja. Yhteisön syrjäisten alueiden kannalta kaikkein tärkeimpiä asioita ovat tietotekniikkaverkot ja niiden tarjoamat mahdollisuudet saattaa yhteen tutkijoita kaikkialta Euroopasta yhteisen edun hyväksi.
Laadin parhaillaan tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevässä valiokunnassa mietintöä ympäristöpolitiikan integroimisesta energiapolitiikkaan. Tällä alalla on suuret mahdollisuudet luoda työpaikkoja epäsuotuisimmassa asemassa olevilla alueilla. Jonkin aikaa sitten eräässä varsin kiinnostavassa hankkeessa kehiteltiin sellaisen linja-auton prototyyppiä, joka käyttää akkua kaupungin keskustassa ja tavallista dieselpolttoainetta syrjäisemmillä alueilla. Tämä on jälleen yksi esimerkki siitä, että Euroopasta peräisin olevilla varoilla voidaan tukea huomattavassa määrin tukea hankkeita työllisyys- ja ympäristösyistä.
Pidän myönteisenä sitä, että tässä mietinnössä korostetaan pienyrityksiä. Vaalipiirissäni Devonissa pienyritysten ja itsenäisten ammatinharjoittajien osuus taloudesta on erityisen suuri. Ne ovat elintärkeitä sekä työpaikkojen että innovaatioiden ja uusien hankkeiden lähteitä. Pidän siis myönteisenä sitä, että niitä korostetaan tässä mietinnössä.
Haluaisin lopuksi sanoa, että meidän on varottava myöntämästä tutkimustyösopimuksia yksinomaan maantieteellisin perustein. Meidän on tarkasteltava ensisijaisesti hankkeen ansioita. Muuten aiheutamme vahinkoa Euroopan yhteisössä tehtävälle tutkimustyölle.

Porto
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, vain hyvin harvat oikeansuuntaisia ja todella tärkeitä suosituksia sisältävät aloitteet ovat paremmin sovellettavissa Portugaliin, joka on itse asiassa varsin ainutlaatuinen esimerkki, sillä tuossa maassa on harjoitettu epätasapainoista politiikkaa tukien alueellisen jakaantumisen osalta, joten olisi hyvin tärkeää, että tuet voitaisiin vastaisuudessa jakaa tasapuolisemmin.
Kuten komission tiedonannossa ja kollega Lassus Saint Genièsin mietinnössä aivan oikein korostetaan, teknologinen kehitys on keskeinen tekijä vähemmän suotuisien alueiden endogeenisen kehittämisen ja alueellisten erojen vähentämisen kannalta. Sitä vastoin teknologisen kehityksen tukeminen vain yhdessä tai kahdessa (jo sinänsä suotuisammassa asemassa olevassa) paikassa syventää ratkaisevasti epätasapainoista kehitystä, kuten teoriat esimerkiksi keskuksen ja periferian vastakohtaisuudesta ja kasautuvasta syrjäytyneisyydestä osoittavat, ja ylittää lisäksi sen vaikutuksen, joka voidaan saavuttaa jakamalla suuri osa muista menoista ainakin jossain määrin tasapuolisesti infrastruktuureihin ja palveluihin, joilla saattaa ehkä olla tärkeä sosiaalinen tehtävä, mutta jotka eivät vaikuta kehityksen itseään ylläpitävään liikevoimaan.
Portugalin luvut ovat varsin paljastavia, sillä 65 % teknologiseen tutkimukseen ja kehittämiseen tarkoitetuista määrärahoista, 82 % julkisesta tutkimuksesta ja vielä suurempi osa yhteisön määrärahoista on keskittynyt Lissaboniin. Nuo luvut eivät ole missään yhteydessä nykyiseen tuotannolliseen toimintaan - Lissabonin alue nimittäin edustaa 25 %: ia Portugalin teollisuuden BKT: sta ja varsin vähäistä osaa maa- ja metsätalouden BKT: sta - eivätkä olemassa oleviin mahdollisuuksiin, ja lisäksi on sanomattakin selvää, joskaan ei kaikkien mielestä, että maan tasapainoisessa alueellisessa kehittämisessä voidaan nähdä myös huomattavia poliittisia ja sosiaalisia etuja.
Tukimekanismien tasapuolinen jakaminen nykyisten ja potentiaalisten käyttäjien kesken takaa myös sen, että nuo mekanismit voidaan sovittaa paremmin maan tai yleensäkin eri maiden tarpeisiin, ja lisäksi sen avulla voidaan saavuttaa toinenkin varsin suotuisa tavoite, nimittäin yritysten suurempi osallistuminen kustannuksiin (toisin kuin nykyisessä tilanteessa, jossa esimerkiksi suuret laboratoriot ovat enimmäkseen hyvin etäällä taloudellisesta todellisuudesta); nähdäkseni alueellisesti oikein sijoittuneiden teknologisten keskusten on myös voitava levittää nykyistä enemmän omaa kokemustaan, joka saattaa johtaa aivan uudenlaisiin ja hyvin myönteisiin vaikutuksiin.
Kysymys on loppujen lopuksi siitä, että vastaamme jo Maastrichtin sopimukseen kirjattuun tavoitteeseen; siinä nimittäin todetaan selkeästi, että on tuettava yliopistoja, tutkimuskeskuksia sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Mielestäni se on oikea näkemys, jota on noudatettava koko Euroopan unionissa.

Wulf-Mathies
 Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää herra de Lassus'tä tästä tärkeästä mietinnöstä ja päätöslauselmaesityksestä. Minusta on ilahduttavaa todeta, että parlamentti kannattaa tiedonantomme tärkeimpiä näkemyksiä, ja täytyy ottaa huomioon, että tämä on ensimmäinen kerta, kun olemme yrittäneet saada aikaan näiden kahden politiikan välille synergiaa, jota te oikealla tavalla vaaditte, ja sovittaa yhteisön tutkimus- ja kehityspolitiikan ja rakenne- ja koheesiopolitiikan paremmin yhteen.
Olemme kanssanne samaa mieltä siitä, että tutkimuksella, teknologisella kehittämisellä, innovaatioilla ja tuotantoperustan nykyaikaistamisella on erittäin keskeinen merkitys alueiden kilpailukyvylle ja pysyvien työpaikkojen luomiselle sekä alueellisten erojen poistamiselle. Esityksessä tuleviksi vuosien 2000-2006 rakenneohjelmia koskeviksi suuntaviivoiksi, jotka komissio hyväksyi 2. helmikuuta, komissio vahvisti sen vuoksi suunnitelman, joka käy selvästi ilmi myös tiedonannossa. Alueen kilpailukyky riippuu aivan ratkaisevasti siitä, onko käytettävissä strateginen innovaatioita koskeva suunnitelma vai ei.
Tulevan rakennerahastokauden suuntaviivoissa komissio suosittelee alueille sen vuoksi innovaatioita tukevien toimien laajaa valikoimaa, johon kuuluvat uudet rahoitusmuodot, kuten yritysten perustamista tukevat riskipääomasijoitukset ja innovatiivinen kehittäminen, laajasti erikoistuneet palvelut ja teknologian siirtäminen. On käynyt selväksi, myös keskustelupuheenvuoroissa, että tiedon ja taitojen välittäminen eteenpäin siirtämällä teknologiaa ja uusien tekniikoiden levittäminen edistävät alueiden kilpailukyvyn parantumista merkittävästi. Rakennerahastointerventioiden pitää sen vuoksi näiden suuntaviivojen mukaisesti auttaa ennen kaikkea pieniä ja keskisuuria yrityksiä hankkimaan taidot, joita ne tarvitsevat kehittyäkseen, mutta niiden on määrä myös sen lisäksi mahdollistaa yhteistyö sekä keskukset, joissa tiedot ja taidot kootaan yhteen, mutta myös yhteisön laajuisten ja kansainvälisten tutkimus- ja innovaatioverkkojen vuorovaikutus. Ei myöskään pidä unohtaa yritys- ja innovaatiokeskuksia, erilaisia eurooppalaisia verkkoja, joiden avulla olemme jo erittäin merkittävästi edistäneet sitä, että pienet ja keskisuuret yritykset voivat myös asianmukaisesti päästä osallisiksi muiden tutkimustuloksista.
Sallikaa minun tuoda viidennestä tutkimuksen puiteohjelmasta esittämästänne kritiikistä esiin se, että se on tietenkin sekä parlamentin että jäsenvaltioiden kanssa käytyjen kaksivuotisten neuvotteluiden tulos ja että tutkimuksen puiteohjelman ensisijainen tavoite ei ole koheesio vaan nimenomaan myös Euroopan koko alueen kilpailukyky huipputeknologiassa, siis myös kyky kilpailla USA: n ja Japanin kanssa. Siksi on ratkaisevaa, että tehdään yksi asia eikä luovuta toisesta ja että ennen kaikkea kiinnitetään huomiota siihen, että kehitetään tutkimusta myös huipputeknologian alalla, ei vain köyhemmillä alueilla vaan käyttämällä hyväksi myös tutkijoiden vaihtoa, tutkijoitahan tuetaan viidennen tutkimusta koskevan puiteohjelman avulla, myös innovaatioiden luomiseen rakenteeltaan heikommilla alueilla.
Kun tarkastelette viidennen tutkimuksen puiteohjelman kannalta henkilöstövoimavarojen laajentamista tutkimuksen alalla ja sosioekonomisen tietoperustan parantamista, kun tarkastelette heikommassa asemassa olevilta alueilta kotoisin oleville tutkijoille tarkoitettuja paluustipendejä ja heikommassa asemassa olevien alueiden tutkimuslaitoksille tarkoitettuja kehittämisstipendejä, huomaatte, että myös näiltä osin viidennessä tutkimuksen puiteohjelmassa otetaan rakenteeltaan heikompien alueiden monet tarpeet huomioon ja että sellaiset aiheet, kuten vesivarojen kestävä hyödyntäminen ja veden laatu, kestävä maatalous, kalatalous ja maatalous, maaseutualueet, huomisen kaupunki ja kulttuuriperintö ovat aiheita, joilla on erityinen merkitys myös alueelliselle kehitykselle. Sama koskee tietenkin myös sellaisia aiheita, kuten innovaatioiden tukeminen ja pk-yritysten huomioon ottaminen.
Esittelijä toi jo esiin sen, että olemme edistyneet kymmenen kuluneen vuoden aikana myös määrärahojen osalta. Aloitimme 200 miljoonalla vuonna 1988, nyt meillä on rakennerahastojen alalla käytettävissämme 8, 5 miljardia tutkimusta ja kehittämistä varten - ja tässä yhteydessä täytyy mainita, ja olen kiitollinen, että herra Hatzidakis toi sen jo esiin -, että asioiden sujuminen ei tietenkään riipu vain komissiosta, vaan jäsenvaltioiden, jotka jättävät ohjelmia koskevat anomukset komissiolle, täytyy myös kiinnittää voimakkaammin huomiota siihen, että ne sisällyttävät ohjelmiinsa sellaisia hankkeita. Totesimme juuri tavoitteesta 1 tehdyn arvioinnin yhteydessä, että suurempi määrä rahaa, jos se käytetään tutkimuksen ja innovaatioiden alalla, ei automaattisesti merkitse innovaatioiden lisääntymistä. Juuri koheesiomaissa julkinen sektori on huomattavasti yliedustettu, kun taas yritysten innovaatiot saavat edelleen aivan liian vähän huomiota, ja sen vuoksi olen sitä mieltä, että on erittäin tärkeää kehittää juuri painotuksia tältä osin, sillä toiminta riippuu erittäin ratkaisevasti siitä, että alueet pystyvät myös itse laatimaan innovaatiostrategioita ja siten ottamaan myös oman erityistilanteensa paremmin huomioon.
Siksi sellaiset aloitteet ovat niin tärkeitä kuin Regional Information Society Initiative, joiden yhteydessä alueet sivumennen sanoen tekevät rajat ylittävää yhteistyötä ja vaihtavat kokemuksia parhaista toimintatavoista, kun on kyse innovaatioiden tukemisesta. Siksi on myös tärkeää ottaa nämä aiheet enemmän huomioon alueiden välisessä ja rajat ylittävässä yhteistyössä. Uskon meidän kulkevan yhdessä oikeaan suuntaan ja yhdyn esittelijän päätelmään, että meillä on vielä melkoisesti matkaa kuljettavanamme, ennen kuin voimme todeta tilanteen parantuneen kohtuullisesti myös tutkimuksen ja innovaatioiden alalla köyhemmillä alueilla.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Pakkausmerkinnät ja pakkausten vaatimustenmukaisuuden arviointimenettely
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Grossetêten laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (Á4-0053/99) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi pakkausmerkinnöistä ja pakkausten vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen vahvistamisesta (KOM(96)0191 - C4-0627/96-96/0123(COD)).

Grossetête
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää puheenvuoroni johdanto-osassa kysymyksiä suoraan komissiolle, sillä parlamentissa kiertää joitakin huhuja. Olen ollut ymmärtävänäni, että selkämme takana on puuhailtu jotakin, joten haluaisin kysyä komissiolta, onko totta, että se valmistelee ehdotusta, johon sisältyy käsiteltävänämme oleva direktiivi. Jos komissio on todella valmistelemassa uutta ehdotusta, joka meidän on määrä saada lähiaikoina, haluaisin tietää, koskeeko ehdotus todellakin direktiiviä, josta keskustelemme tänä iltana. Siinä tapauksessa harkitsen, komission vastauksista riippuen, mille kannalle asetun.
Tällä välin muistuttaisin, direktiivin sisältöön palatakseni, että sitä käsiteltiin ensimmäisen kerran lokakuussa 1977, että käsittely keskeytyi odotettaessa täsmällisiä vastauksia komissiolta ja että saatuamme vastaukset monta kuukautta myöhässä, emme olleet niihin tyytyväisiä. Ilman komission aktiivista osuutta päädyin lopulta komission ehdotuksesta poikkeavan esityksen tekemiseen.
Komissio todellakin ehdotti kahta uutta merkintää, jotka osoittaisivat mahdollisuuden kierrättää ja käyttää uudelleen pakkausjätteitä. Nämä molemmat merkinnät ovat kuitenkin täysin uusia eivätkä kuluttajat saa niistä riittävästi tietoa. Kuten komissio itsekin tunnustaa, kierrätysjärjestelmät eivät kata läheskään koko Euroopan aluetta. Tiedämme nykyään, että pakkausjätteistä ja pakkauksista vuonna 1994 annettua direktiiviä ei ole sovellettu oikealla tavalla koko Euroopan alueella. Näin ollen olen katsonut paremmaksi antaa kuluttajille tietoa, jonka perusteella he voivat toimia yksilötasolla todella aktiivisesti. Kuluttajien on osallistuttava aktiivisesti omien pakkausjätteidensä lajitteluun pakkausmerkintöjen mukaisesti, näiden merkintöjen, joista he ovat jo tietoisia ja joilla osoitetaan pakkausmateriaalin laatu. Merkintöjen on määrä helpottaa kuluttajien omien jätteiden lajittelua. Valitut merkinnät on tehty Euroopan standardointikomiteassa CEN: ssä.
Komissio oli huolissaan näiden merkintöjen soveltuvuudesta, ja voin rauhoittaa komissiota, sillä kaikki merkinnät koskevat julkista alaa. Tiedän, että jopa tietyt teollisuudenharjoittajat ovat ottaneet tehtäväkseen kirjoittaa komissiolle kertoakseen, että he ovat antaneet merkintänsä komission käyttöön. Toisaalta komission ehdotus edellyttää menettelyä sen arvioimiseksi, kuinka merkinnät vastaavat vuonna 1994 annetun pakkausdirektiivin perusvaatimuksia. Ehdotuksessa määrätään, että valmistajan on laadittava vaatimustenmukaisuusvakuutus, laadittava tekniset asiakirjat ja pidettävä ne niiden kansallisten viranomaisten saatavilla, joiden tehtävänä on välttämättömän valvonnan suorittaminen.
Tiedämme kuitenkin, että pakkausala on erityisen monimutkainen ala. Sillä työskentelee usein monia eri ammattilaisia. Tämän realiteetin huomioon ottamiseksi oli mielestäni tarpeen soveltaa liitteen III tekstiä pakkauksen tuottajan ja tuotteen valmistajan välillä ilmenevien sekaannusten välttämiseksi - ja jotta vastuuta ei virheellisen pakkauksen yhteydessä sysättäisi pakkauksen sisältämän tuotteen valmistajalle - ja jotta otettaisiin huomioon myös tuotannon joka vaiheeseen osallistuvien henkilöiden vastuu: pakkauksen valmistajan, täyttäjän ja pakkaajan vastuu. Olen muuten keskustellut herra Bowen kanssa, ja pääsimme sopuun, joka konkretisoituu tarkistuksissa 19 ja 20.
Näin ollen johtopäätöksenä muistuttaisin, että ehdottamaani lähtökohtaa, jonka avulla olisi määrä löytää väliaikainen ratkaisu vuonna 1994 annetun pakkausdirektiivin myöhempää tarkistusta odotellessa, tukevat kaikki pakkausalan sektorit ja kuluttajajärjestöt ja että näyttää siltä, että jäsenvaltioiden enemmistö kannattaisi lähtökohtaani. Sen vuoksi pitäydyn ehdotuksessani ja keskustelua odotellessani toivon tietenkin saavani täsmällisiä vastauksia komissiolta, jolle esitin kysymyksiä puheenvuoroni alussa.

Riis-Jørgensen
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa rouva komissaari, minulla on ollut ilo toimia teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausunnon valmistelijana, jolloin olen voinut nähdä, mitä seurauksia tällä direktiiviehdotuksella on ollut. Haluan tuoda esiin seuraavia huomioita. Ensimmäiseksi haluaisin huomauttaa, että yhteisön ulkopuolisille kumppaneille voi muodostua kaupan esteitä, jos otamme käyttöön erityisen uudelleenkäyttöä koskevan eurooppalaisen merkinnän. Kansainvälinen merkki olisi mielestäni huomattavasti tehokkaampi, eikä se johtaisi kaupan esteisiin. Mielestäni ei ole tarkoituksenmukaista pyytää eurooppalaisia yrityksiä käyttämään rahaa eurooppalaisen merkinnän käyttöönottoon, jos myöhemmin on tarkoitus ryhtyä käyttämään kansainvälistä merkintää. Merkintäjärjestelmä on kyllä vapaaehtoinen, mutta sitä on kai edelleenkin pidettävä markkinoinnin kannalta " porkkanana" tai komission ehdottaman merkinnän hyväksi käyttämisen antamana etuna. Tietojeni mukaan ISO-merkki olisi valmiina jo kesällä 1999, siis muutaman kuukauden kuluttua. Joten mihin komission ehdotuksella oikeastaan pyritään? Komission ehdottama merkintä ei ole sidoksissa mihinkään eurooppalaiseen keräystoimeen, eikä sen viesti ympäristöystävällisyydestä ole siksi puolustettavissa. Esimerkiksi PVC: tä sisältävä pakkaus voitaisiin tietojeni mukaan merkitä kierrätettäväksi. Kuluttajat pitäisivät sitä merkkinä ympäristöystävällisyydestä, vaikka kyseinen pakkaus hävitettäisiinkin Tanskassa polttamalla, eikä sitä sijoitettaisi ympäristöystävällisempään kierrätykseen. Tätä taustaa vastaan mikään ei mielestäni puolusta komission ehdottamaa merkintää tai komission ajoitusta . Sen vuoksi minulla ei ole mitään sitä vastaan, että odotamme ISO-merkkiä.
Haluan lisäksi kommentoida olennaisia vaatimuksia. Tarkasteltuani lähemmin komission valitsemaa vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyä, haluaisin myöntää komissiolle, että se on tehnyt viisaan valinnan. Teollisuudessa kannatetaan sisäistä tuotannonvalvontaa, koska se voidaan sisällyttää jo olemassa oleviin laatua, ympäristöä ja hygieniaa koskeviin valvontajärjestelmiin. Sisäinen tuotannonvalvonta perustuu kuitenkin pakkausdirektiivin 94/62 olennaisiin vaatimuksiin. Nämä vaatimukset on määritelty liian epätarkasti. Tätä mieltä ovat niin teollisuus kuin kansalliset valvontaviranomaisetkin.Tilannetta ei paranna se, että yrityksemme käyttävät turhaan aikaa ja rahaa, koska on epäselvää, noudattavatko ne EU: n lainsäädäntöä. Tilannetta ei myöskään paranna se, että näiden olennaisten vaatimusten tulkinta jätetään kansallisille valvontaviranomaisille, mikä saattaa aiheuttaa jäsenvaltioiden välillä kaupan teknisiä esteitä ja kilpailun vääristymiä. Joten vaikka tuenkin komission ehdotusta sisäisestä tuotannonvalvonnasta, en tarkoita, että olisi oikein viedä tätä direktiiviehdotusta eteenpäin ennen kuin olennaiset vaatimukset on esitetty CEN-standardeina. Komissio on sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa että ympäristövaliokunnassa myöntänyt, että tämä ehdotus laadittiin kiireessä, eikä se ole niin huolellisesti tehty kuin olisi voitu toivoa. Siksi yhdyn teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan tekemään johtopäätökseen, jonka mukaan ainoa oikea tapa olisi asettaa komissio vastuuseen ja pyytää sitä vetämään ehdotus takaisin kunnes Euroopan standardointikomitea (CEN) ja Kansainvälinen standardointijärjestö (ISO) ovat saaneet työnsä valmiiksi.
Sitten lyhyt kommentti, joka liittyy rouva Grossetêten mietintöön. Liberaaliryhmä tukee voimakkaasti ehdotettuja merkintöjä, jotka osoittavat materiaalien koostumuksen. Esittelijän ehdottama merkintäjärjestelmä antaa kuluttajille kunnon tietoja ja kuluttajat otetaan myönteisesti mukaan ympäristöasioihin. Kuluttajan tehdessä ostoksiaan hän voi itse valita, minkälaisista pakkauksista hän pitää, ja - mikä tärkeintä - kuluttajalla on parempi mahdollisuus lajitella pakkausjätteet. Tämä tieto ja tämä kuluttajien mukaan ottaminen vaikuttaa ympäristöön oikein, aktiivisesti ja myönteisesti.

Gillis
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää ja onnitella häntä tästä mietinnöstä. Suhtaudun myönteisesti pyrkimyksiin yhdenmukaistaa pakkausjätteiden hallinta ja siihen, että samalla tunnustetaan jätteiden hyödyntämis-, kierrätys- ja lajittelutoimien korkeat käynnistämiskustannukset. Pitkän aikavälin hyöty on paljon näitä kustannuksia suurempi ja johtaa siihen, että kaatopaikalle sijoittaminen vähenee tuntuvasti jätehuoltoratkaisuna, ellei se kokonaan poistu.
Meidän on omaksuttava pitkän aikavälin lähestymistapa, kun kyse on pakkausjätteiden hävittämisestä. Valmistajia täytyy rohkaista käyttämään paljon nykyistä vähemmän pakkauksia. Varsin usein esimerkiksi valintamyymälöiden tuotteet ovat moneen kertaan pakattuja. Pakkauksissa käytettävien merkintöjen, jotka osoittavat, mihin luokkaan jätteet kuuluvat, on oltava selkeitä ja helposti ymmärrettäviä, mutta lisäksi koko EU: ssa on käytettävä samoja merkintöjä ja samoja värejä. Myös jätteiden lajitteluun käytettävissä pusseissa ja astioissa on käytettävä samoja värikoodeja ja merkintöjä kaikissa EU: n jäsenvaltioissa. Näin ei nykyisin ole.
Jotta todellinen pakkausjätteiden hallinta onnistuisi, kuluttajan täytyy helposti pystyä tunnistamaan kyseiset merkinnät. Kuluttajat osallistuvat lajittelu- ja hyödyntämistoimiin vain, jos niitä on helppo noudattaa ja jos saatavilla on hyvä valikoima erilaisia jätepusseja. Nykyaikaisten kotitalouksien ahtaissa oloissa ei ole tilaa säilyttää tai varastoida jätteitä pitkiä aikoja. Lapset ovat luonnollisesti huolissaan ympäristöstään. Jos heitä voidaan rohkaista tukemaan asiaa ja heitä aletaan valistaa kouluissa, hyviä käytäntöjä jatketaan kotona. Menestyksen salaisuutena on yksinkertaisuus. Muuten tässä ei onnistuta.

Hautala
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, edellinen puhuja esitti varsin hyvin sen, mihin pakkausdirektiivin mukaisella pakkausmerkintäasetuksella pitäisi pyrkiä; siis siihen, että kuluttaja todella voisi valita oikeita hävitystapoja pakkauksilleen, niin että ne olisivat mahdollisimman ympäristöystävällisiä. Mutta me tiedämme, että komission ehdotus ei tule täyttämään tätä tarkoitusta. Se on jo vanhentunut, ja nyt olisi ehdottoman tärkeää odottaa, että komissio uudistaa varsinaisen perusdirektiivin eli pakkausdirektiivin vuodelta 1994 ja sovittaa sitten siihen ajatuksensa ja ehdotuksensa pakkausmerkinnöistä. Vihreät aikovat äänestää tätä mietintöä vastaan, koska se on nähtävästi teknisesti ainoa tapa, jolla komissio voidaan saada vetämään tämä vanhentunut ehdotuksensa pois. Niin hyvää työtä kuin rouva Grossetête on tehnytkin, mielestäni ainoa järkevä vaihtoehto on saada komissio vetämään ehdotuksensa pois.

Blokland
Arvoisa puhemies, meillä on käsiteltävänämme kysymys siitä, kuinka voimme kannustaa eurooppalaisia kuluttajia lajittelemaan pakkausjätteitä. Pidän komission ja esittelijän yrityksiä tässä asiassa hyvinä, mutta niillä ei saada aikaan toivottua vaikutusta. Komission ehdotus tarkoittaisi, että kaikkien jäsenvaltioiden täytyy luopua omasta tunnuksestaan ja ottaa tilalle eurooppalainen tunnus. Minulla ei olisi mitään tätä vastaan, jos tunnukset olisivat parempia. Mielestäni niin ei kuitenkaan ole. Koska yhdenmukaista keräysjärjestelmää ei ole, ehdotetut tunnukset ilmaisevat ainoastaan sen, että tuote voidaan todennäköisesti kierrättää. En ymmärrä sen merkitystä. Pidän parempana esimerkiksi erilaisia alankomaalaisia tunnuksia, jotka eivät jätä selvyydessään toivomisen varaa ja sopivat Alankomaiden keräysjärjestelmään.
Myöskään esittelijän ehdotukset eivät kannusta kuluttajaa. Hän ehdottaa pakkausmateriaalin ilmoittamista. Siinä on kysymys vapaaehtoisista yhdenmukaisista pakkausmerkinnöistä. Valmistaja ei saa enää käyttää muunlaisia pakkausmerkintöjä. Myös Alankomaiden lasipakkaustunnuksen pitäisi silloin poistua käytöstä. Uskoakseni emme tee asiaa helpoksi kuluttajille, jos heidän täytyy itse päätellä pakkausmateriaaliluettelon perusteella, kuinka heidän odotetaan lajittelevan jätteensä.
Tunnustan kuitenkin, että jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja pakkausjätteen keräämisessä. Kaikki eivät anna yhtä paljon arvoa pakkausjätteen ympäristöystävälliselle keräämiselle. Pidän kuitenkin komission ja esittelijän tarjoamia ratkaisuja riittämättöminä. Todellisena vaarana on päinvastainen vaikutus. Näiden ehdotusten hyväksyminen aiheuttaisi Alankomaiden lisäksi myös muissa jäsenvaltioissa paljon epäselvyyttä kuluttajille.
Lopuksi, jos haluamme kannustaa kuluttajia, meidän täytyy vaatia jäsenvaltioita suhtautumaan vakavasti ympäristöystävällisen keräysjärjestelmän perustamiseen. Niin kauan kuin järjestelmä ei ole yhdenmukainen, pidän tunnusten yhdenmukaistamista tarpeettomana.

Souchet
 Arvoisa puhemies, jätehuolto ja jätteiden hallinta voidaan toteuttaa eri tavoin: vähennetään käytettäviä materiaaleja, kierrätetään, käytetään uudelleen ja hyödynnetään jätteitä energiantuotannossa. Olemme sidottuja näiden kaikkien hyödyntämisen ja uudelleenkäytön eri menetelmien kehittämiseen, koska pakkausten aseman huomattava kehitys pakkauksiin liittyvine suojelu-, turvallisuus- ja huoltotehtävineen sekä erityisesti kaupan pitämisen tukemiseen liittyvine tehtävineen tekee välttämättömäksi hallita pakkausten aiheuttamaa ympäristön kasvavaa kuormitusta ilman, että kieltäydyttäisiin yhdestäkään menetelmästä, joka on omiaan edistämään luonnon suojelua. Näin ollen hyväksymme kaikki jätetyt tarkistukset, lukuun ottamatta ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tarkistuksia 12, 13 ja 15.
Hylkäämme tarkistuksen 13, koska siinä täsmennetään, että pakkauksia ja pakkausjätteitä on käsiteltävä niiden sisältämien merkintöjen mukaisesti, jolloin tarkistuksella on taipumus suosia jätteiden hyödyntämisjärjestelmää muiden jätteiden käsittelyä koskevien järjestelmien kustannuksella. Tarvitsemme kuitenkin kaikkia näitä järjestelmiä. Joissakin järjestelmissä suositaan pakkausten kierrättämistä ja uudelleen käyttöä energian uudelleen hyödyntämisen kustannuksella; tällainen menettely on ristiriidassa pakkausten ja pakkausjätteiden integroidun käsittelyn kanssa.
Tarkistuksissa 12 ja 15 sysätään täysi vastuu pakkausten vaatimustenvastaisuuden todistamismenettelystä pakkaajalle, ja pakkauksen valmistaja vapautetaan kaikesta vastuusta; saastuttaja maksaa -periaatteen mukaan pakkaajan ei kuitenkaan kuulu olla vastuussa kyseisestä menettelystä, vaan vastuussa on pakkauksen valmistaja. On lisäksi paljon helpompaa valvoa pakkausten valmistajia, koska heitä on paljon vähemmän kuin pakkaajia: jos tarkastelemme esimerkiksi viinialaa, niin Ranskassa on vain muutama pullonvalmistaja yli 30 000 pullottajaa kohti, joten tämä esimerkki kuvaa hyvin tilannetta.
Johtopäätöksenä sanoisin, arvoisa puhemies, että jos nämä kolme ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan tarkistusta, joiden arvelemme vääristävän kollegamme mietintöä, hylätään, äänestämme rouva Grossetêten mietinnön puolesta.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, olen mielissäni siitä, että Euroopan parlamentti on ottanut pakkauksiin tehtävät merkinnät tämänpäiväiseen työjärjestykseen. Kuten kaikki tiedätte, komissio hyväksyi tämän ehdotuksen jo vuonna 1996, ja haluaisin kiittää mietinnöstä ympäristövaliokuntaa, ja erityisesti esittelijää, rouva Grossetêteä. Komissio on tehnyt tämän ehdotuksen, koska pakkauksia ja pakkausjätteitä käsittelevän direktiivin 94/62 8 artiklaan liittyy velvollisuus, jonka monet puhujat ovat maininneet. Kyseisessä artiklassa sanotaan, että neuvosto " päättää pakkauksiin tehtävistä merkinnöistä viimeistään kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta" . Tiedän, että on arvosteltu merkintöjä, joita komissio ehdotuksessaan esitti. Merkinnät kertovat kuluttajille, että pakkaus voidaan käyttää uudelleen tai kierrättää. Merkinnät eivät kuitenkaan millään tavalla varmista sitä, että pakkaus todellakin käytetään uudelleen tai kierrätetään, ja se on selkeä ongelma. Olen kiinnostuneena tarkastellut ympäristövaliokunnan hyväksymää mietintöä. Ehdotetut muutokset - kuten esittelijäkin mainitsi - muuttavat komission ehdotusta täysin. Ne muuttavat sen nimittäin ehdotukseksi materiaalien tunnistamisesta. Esittelijän ehdottamien merkintöjen tarkoituksena on tiedottaa kuluttajalle pakkausmateriaalista. Alumiinia, lasia ja muovia koskevissa merkinnöissä on kuitenkin myös " kehää kiertävät" nuolet, jotka viestittävät kuluttajalle kierrätettävyydestä, ja ne antavat siten harhaanjohtavaa tietoa.
Tämän lisäksi ongelmana on, että komissio teki jo 28. tammikuuta 1997 päätöksen materiaalien tunnistusjärjestelmästä. Siinä päätetään pakkausmateriaalien tunnistusjärjestelmistä. Siihen sisältyy erityisiä tunnistusjärjestelmiä, jotka perustuvat lukuihin ja lyhenteisiin, ja ne koskevat niin paperia, pahvia, metallia, puuta, tekstiilejä, lasia kuin yhdistelmämateriaalejakin. Tunnistusjärjestelmän käyttö on vapaaehtoista. Komission päätöksen 3 artiklan mukaan järjestelmä voidaan kuitenkin tehdä pakolliseksi. Ehdotettu muutos, jolla uudelleen käytettävyyttä ja kierrätettävyyttä koskeva merkintäjärjestelmä muutetaan tunnistusjärjestelmän muodossa olevaksi merkintäjärjestelmäksi ei lisää yhteneväisyyttä voimassa olevan komission päätöksen kanssa. Näiden syiden vuoksi - tämä ei varmaankaan tule parlamentille yllätyksenä - en voi hyväksyä tarkistuksia 1, 3-11, 13, 14 enkä myöskään tarkistuksia 16-18.
Komission ehdotukseen sisältyy myös toinen tärkeä näkökohta, joka liittyy vaatimustenmukaisuuden tai yhtäpitävyyden arviointimenettelyihin. Haluaisin painottaa, että tarvitsemme kipeästi vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyä sekä valmistajien että viranomaisten luona, jotta voisimme valvoa yhtäpitävyyttä direktiivin 94/62 asetettujen olennaisten vaatimusten kanssa. Tuen siksi täysin tarkistusta 12, jossa esitetään, että kaikki pakkaukset on ennen markkinoille saattamista arvioitava vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyn mukaisesti. Myös tarkistukset 2 ja 21 voidaan hyväksyä, koska ne selkeyttävät ja viimeistelevät ehdotusta. On tärkeää, että korostamme, että valmistaja on vastuussa vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen tekemisestä. En voi siksi hyväksyä tarkistusta 15 enkä myöskään tarkistuksia 19 ja 20. Vastuun jakaminen ei ole mahdollista, kun toteutetaan vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjä. Pakkausten valmistajan on varmistettava, että esille ja markkinoille asetettava pakkaus on yhtäpitävä pakkauksia käsittelevän direktiivin 94/62 määräysten kanssa.
Korostaisin lopuksi vielä kerran, että en usko, että kuluttajat, valmistajat, viranomaiset tai ympäristö hyötyvät yhtään siitä, että tämä ehdotus muutetaan vapaaehtoista materiaalien tunnistusta koskevaksi ehdotukseksi.
Rouva Grossetête aloitti puheenvuoronsa esittämällä minulle suoran kysymyksen siitä, onko komissio jo tehnyt uuden aloitteen. Ei ole. Huhu on todennäköisesti lähtenyt liikkeelle siitä, että olemme aloittaneet keskustelun pakkausdirektiivin tarkistamisesta, mutta työ on siis hyvin, hyvin varhaisessa vaiheessa, joten olisi väärin ilmoittaa, että olisimme laatineet uuden ehdotuksen.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Elintarvikkeiden merkinnät, esillepano ja mainonta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Schnellhardtin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0003/99) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 79/112/ETY muuttamisesta (KOM(97)0020 - C4-0059/97-97/0027(COD).

Schnellhardt
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, käsiteltävänämme on mietintö, jonka parissa Euroopan parlamentti on työskennellyt jo erittäin kauan. Jo merkintöjä koskevaa direktiiviä laadittaessa keskusteltiin alkoholipitoisten juomien ainesosien merkitsemisestä, mutta neuvosto esti toistuvasti asian etenemisen. Arvoisa komissaari Bangemann, jotta ei jälleen syntyisi väärinkäsityksiä, kuten tapahtui viime tapaamisessamme täällä samassa paikassa samaan aikaan, haluaisin heti aluksi sanoa, että kiitän siitä, että tämä mietintö esitettiin oikeaan aikaan. Se vastaa täsmälleen sovittelumenettelyssä tehtyjä sopimuksia. Minusta se on erittäin hyvä asia!
Komission ehdotuksen on määrä korjata yksi puute, mikä on myönteinen asia. Toisin kuin kaikkien muiden elintarvikkeiden kohdalla alkoholipitoisten juomien merkinnöissä ei ole tähän mennessä ilmoitettu ainesosia. Kaikista keskusteluista huolimatta parlamentissa ollaan kyllä yksimielisiä yhdestä asiasta: alkoholipitoisten juomien merkinnät, joissa ilmoitetaan ainesosat, pitää toteuttaa sisämarkkinoiden etujen vuoksi ja niiden käyttöönottaminen on asianmukaisen kuluttajavalistuksen etujen mukaista. Haluaisin korostaa kaikkien asianosaisten yksimielisyyttä tästä kohdasta. Näitä komission ehdotuksia tuettiin ja parannettiin sekä asiasta vastaavassa ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa, talous- ja raha-asioita ja teollisuuspolitiikkaa käsittelevässä valiokunnassa että myös maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevässä valiokunnassa.
Komission ehdotuksessa ei tuoda esiin aineosia sisältävien merkintöjen sisällöllisiä näkökulmia. Haluaisin painottaa erityisesti sitä. Kyse on ensinnäkin siitä, mitä lainsäädäntömenettelyä on määrä soveltaa merkintöjä koskevista säännöistä päätettäessä, ja tästä on erittäin erilaisia näkemyksiä, ja minun täytyy sanoa, että tilanne muuttuu jo vähitellen vaikeaksi, kun esittelijä ja parlamentin jäsenet nyt jo riitelevät keskenään, mistä on esimerkkinä kollegani Lullingin lehdistötiedote, jossa minua syytettiin siitä, että olen toiminut kuin riivattu, ja viivyttelystä ympäristövaliokunnassa. Arvoisa komissaari, haluaisin pyytää teitä vahvistamaan jälkeenpäin sen, että olin luonanne vuosi sitten, jolloin yritimme saada sekä komission että parlamentin oikeudelliset yksiköt laatimaan yhteisen lausunnon. Emme ole onnistuneet toteuttamaan tätä tavoitetta vieläkään, sillä en ole tähän mennessä saanut tiedonantoa.
Se oli myös yksi syy siihen, että olen viivyttänyt asian eteenpäin viemistä, koska olisin mielelläni halunnut tietää, mikä sitten on oikein? Tästä on kaksi erilaista lausuntoa. Ehdotus - olen tätä mieltä - on laadittu varmasti sellaiseksi, että neuvosto mahdollisesti kannattaa sitä, mutta se ei ole mielestäni missään tapauksessa looginen. Sen täytyy saada parlamentin jäsenet protestoimaan, kun samaa lainsäädäntötoimenpidettä, kuluttajansuojaa koskevaa toimenpidettä varten on kolme erilaista lainsäädäntömenettelyä, erityisesti silloin, kun on määrä soveltaa yhteispäätösmenettelyä vain alkoholijuomia ja maustettuja viinejä käsiteltäessä. Maastrichtin sopimuksessa meille myönnettiin oikeus osallistua päätöksentekoon merkintää koskevissa kysymyksissä, ja haluaisin pitää siitä kiinni, kuitenkin myös muiden alojen, kuten viinin tai alkoholijuomien, tasa-arvoisen käsittelyn hengessä.
Meidän täytyy toki lopultakin päästä eroon siitä virheestä, että kun keskustellaan viinistä ja oluesta, unohdetaan usein asiantuntemus. Siksi olen pitänyt mietintöä laatiessani lähtökohtana seuraavia periaatteita: ensiksikin, elintarvikkeiden merkinnät, myös alkoholia sisältävien juomien merkinnät, jotta kuluttajat saavat tietoa, ovat periaatteessa sisämarkkinoihin ja kuluttajansuojaan liittyvä toimenpide. Tässä yhteydessä ratkaiseva määräys on elintarvikkeiden merkintöjä koskeva direktiivi. Ainesosien merkintä täytyy sen vuoksi toteuttaa tämän direktiivin rajoissa. Ei pidä paikkaansa, niin kuin varmasti siinä yhteydessä väitetään, kuten jo aikaisemmin on tehty, että viinin merkintää voidaan käsitellä vain erikoismääräyksissä, koska kyse on maataloustuotteesta. Kyse ei ole maataloustuotteesta viini, vaan tuotteiden merkinnöistä ja tiedon jakamisesta kuluttajille.
Toiseksi, ainesosien merkinnän yhteydessä kaikkia alkoholia sisältäviä juomia täytyy kohdella samanarvoisesti. Se koskee sekä ajallista näkökulmaa, erityisesti määräysten voimaantuloa samanaikaisesti, että sovellettavaa menettelyä. Siitä parlamentissa ei ole eriäviä mielipiteitä.
Kolmanneksi, kaikkien juomien samanarvoinen kohtelu ei sulje pois sitä, että jokaista juomaryhmää varten voidaan laatia aina erityiset merkintää koskevat direktiivit, joissa otetaan huomioon yksittäisten juomien erityispiirteet. Se on ympäristövaliokunnan ehdotuksen perusteella mahdollista. Asianomaisten alojen reaktiot osoittavat minulle sen, että kaikkien juomaryhmien samanarvoinen käsittely ei ole teoreettista ajatusleikkiä. Ei ole minun tehtäväni esittelijänä eikä myöskään parlamentin tehtävä lainsäätäjänä puolustaa jonkin tietyn ryhmän etuja. Meidän tehtävämme on huolehtia yhtäläisistä reunaehdoista ja välttää syrjintää. Siksi täytyy ottaa käyttöön yhtenäinen menettely, ja samojen määräaikojen täytyy koskea kaikkia. Ympäristövaliokunnan ehdotus sisältää tämän periaatteen. Meidän on huomenna tehtävä päätös siitä, päätämmekö parlamentin laajemmasta osallistumisesta vai jätämmekö muutamista merkinnöistä päättämisen neuvostolle. Minun on sanottava, kyse ei ole mielenvillityksestä, rouva Lulling, vaan osoitus tietämättömyydestä, kun lehdistötiedotteessanne lukee: sopimuksen mukaisesti viini ja alkoholijuomat täytyy merkitä viinin markkinajärjestelyn mukaisesti. Tämä on todellakin ensimmäinen kerta, kun kuulen tällaista!

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa herra komissaari, hyvät naiset ja herrat, tunteet istuntosalissa kuohuvat. Olen sitä mieltä, että kuluttajille pitää tiedottaa enemmän ja kuluttajan täytyy myös tietää enemmän. Se on periaate, josta me kaikki olemme yhtä mieltä. On vaikeaa päättää sitten siitä, millaisia näiden tietojen pitäisi yksityiskohdittain olla. Keskustelemme tänään sellaisten juomien merkinnöistä, joiden alkoholipitoisuus on 1, 2 tilavuusprosenttia, siis laajasta valikoimasta mitä erilaisimpia juomia. Valikoima ulottuu viinistä alkoholia sisältäviin juomiin ja myös niin sanottuihin juomasekoituksiin. Jokainen juoma on erittäin erikoislaatuinen ja eroaa koostumukseltaan muista. Viini on luonnollinen juoma, joka on valmistettu rypäleistä, ja olen sitä mieltä, että kuluttajilla on siitä tietoa. Ennen kaikkea on olemassa erityiset asetukset, joissa määritellään selvästi ja eritellen sallitut ainesosat.
Tilanne on toinen niin sanottujen juomasekoitusten osalta. On välttämätöntä laatia järjestely niitä varten, ennen kaikkea järjestely siitä, että juomat kuuluvat aivan selvästi alkoholipitoisten juomien joukkoon ja niitä pitäisi siis myös myydä alkoholipitoisina juomina eikä niiden pitäisi olla hedelmäjuomahyllyssä. Schnellhardtin mietinnössä ei käsitellä merkintöjen yksityiskohtia. Tänään kyse on ainoastaan siitä, kuka sitten päättää tulevaisuudessa näistä yksityiskohtaisista merkinnöistä. Maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta tukee komission ehdotusta, että merkinnöistä, silloin kun ne ovat tarpeen, säädetään yksityiskohtaisesti voimassa olevissa erityisissä yhteisön määräyksissä. Komission ehdotuksessa suunniteltu kolmen vuoden määräaika, joka koskee toteuttamista, tuntuu meistä kuitenkin liian lyhyeltä, kun otetaan huomioon välttämätön erojen huomioon ottaminen, ja vaadimme sen vuoksi määräajan pidentämistä.
Kaikkia tuotteita varten pitäisi laatia merkintöjä koskevat määräykset sopimuksen 189 b artiklan menettelyn mukaisesti. Asiantuntemukseen perustuvien kriteerien täytyy olla ratkaisevia merkinnöistä päätettäessä. Emme voi ilmoittaa viininviljelijöille ja maanviljelijöille, että tarvitsemme tältä osin ylimääräisiä direktiivejä. Siksi komission ehdotus, että meillä on tässä yhteydessä erityiset yhteisön määräykset ja että voimme säätää tästä myös merkintöjen alalla, vaikuttaa meistä hyväksyttävältä.

Lulling
 Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, tämän mietinnön yhteydessä, joka koskee direktiiviehdotusta alkoholia sisältävien juomien merkintöjä koskeviksi määräyksiksi, ei voi parhaalla tahdollakaan sanoa, että hiljaa hyvä tulee. Ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta on puuhastellut mietintönsä parissa noin kaksi vuotta huolimatta siitä, että maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta ja talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta luovuttivat lausuntonsa jo marraskuussa ja joulukuussa 1997. Molemmat valiokunnat ovat hyväksyneet lausuntonsa yksimielisesti kahta kannanotosta pidättymistä lukuun ottamatta. Molemmissa valiokunnissa lausuntoa koskevaan äänestykseen osallistui 74 parlamentin jäsentä, jotka kannattavat pääosin komission ehdotusta. Tässä ehdotuksessa säädetään vain siitä menettelystä, jonka mukaan alkoholipitoisten juomien merkinnät pitää toteuttaa, ei niistä erityisistä kysymyksistä, mitä merkinnässä pitää lukea.
Olemme tienneet jo vuodesta 1979 lähtien, että komission, ministerineuvoston ja myös parlamentin on vaikeaa saada aikaan tätä koskeva järjestely. Siitä huolimatta on vastuutonta, että ympäristövaliokunta on tuhlannut aikaa kokonaisen vuoden sen jälkeen, kun lausunnon laativat valiokunnat ovat antaneet lausuntonsa, jotta se esittäisi meille äärimmäisen kiistanalaisen mietinnön, josta on äänestetty tammikuun ensimmäisellä viikolla ja jota kannatti ainoastaan 24 parlamentin jäsentä, samalla kun 15 vastusti sitä tai pidättäytyi äänestämästä. Miksi taktikoitiin sillä tavalla? Koska esittelijä ja häntä kannattavat ympäristövaliokunnan jäsenet eivät yksinkertaisesti halunneet ymmärtää sitä, että sopimuksen mukaan viini ja alkoholijuomat eri muodoissaan ovat maataloustuotteita, joiden tuottaminen ja markkinointi on yhteisen viinin markkinajärjestelyn alaista. Kaikkia muita alkoholia sisältäviä juomia, myös olutta, koskevat muut oikeusperustat.
Johdonmukaisesti Euroopan komissio on ehdottanut, missä yhteydessä, ei miten - sitä käsitellään myöhemmin -, näitä kahta ryhmää koskevat alkoholia sisältävien juomien aineosia koskevat määräykset toteutetaan. Maatalouspolitiikkaahan koskee nyt, sopipa se meille tai ei, 43 artiklan oikeusperusta, joka sisältää vain parlamentin kuulemisen. Muita alkoholia sisältävien juomien, jotka ovat teollisuuden tuotteita, merkintöjä koskevia oikeudellisia määräyksiä varten on nyt sovittu yhteispäätösmenettelystä. Voi ehkä ymmärtää, vaikka en ymmärräkään sellaisia lainkiertäjiä, että monet parlamentin jäsenistä puhuvat yhteispäätösmenettelyn - De Gaulle puhuisi kaikkialle ulottuvasta yhteispäätösmenettelystä -, puolesta ja yrittävät saada käyttöön yhteispäätösmenettelyn myös sellaisissa tapauksissa, joissa sitä ei sopimuksessa mainita.
Esittelijän todellinen päähänpinttymä - hän puhui siitä jatkuvasti -, että hän haluaa käyttää yhteispäätösmenettelyä myös maataloustuotteiden merkintöjen yhteydessä, on kuitenkin saanut nyt irvokkaita piirteitä, ja te tiedätte, arvoisa puhemies, että olemme ottaneet jälleen esiin maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan ja talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan järkevät esitykset. Hyväksymme sen, että molempia juomaryhmiä koskevat merkintämääräykset voivat tulla voimaan yhtä aikaa. Voimme myös hyväksyä sen, että tämän on määrä tapahtua kolmen vuoden kuluessa, mutta kaikki muu on sopimuksen vastaista, ja toivon siksi, että parlamentti kannattaa meitä.

Whitehead
Arvoisa puhemies, haluan puolustaa esittelijää hänen omiensa hyökkäykseltä. Ei ole herra Schnellhardtin vika, että mietintö jumiutui joksikin aikaa valiokuntaan. Ei ole herra Schnellhardtin vika, että valitettavasti täällä on kieltäydytty ymmärtämästä sitä, että merkintöjä koskevat yhteiset politiikat edellyttävät yhteisiä menettelyjä. Ei ole herra Schnellhardtin vika, että matkassa on ollut - lievästi sanottuna - joitakin mutkia.
Valtaosa valiokunnan jäsenistä on sitä mieltä, että on tarpeen ja oikeutettua alistaa samanlaiseen päämäärään tähtäävät yhteisön säännökset saman lainsäädäntömenettelyn piiriin kuuluviksi, nimittäin EY: n perustamissopimuksen 189 artiklan menettelyn. Me haluamme soveltaa sitä sekä mietinnössä mainittuihin yhteisön erityissäännöksiin että kaikkiin muihin alkoholijuomiin. Emme ole emmekä halua olla mukana kiistelemässä siitä, mitä merkinnässä pitäisi olla. Se on toistaiseksi toisen osaston huoli.
Emme halua olla mukana pohjoisen ja etelän välisessä kiistassa tai siinä kiistassa, jossa ovat vastakkain maatalousmarkkinoiden tiettyjen alojen edustajat. Emme halua olla mukana leimaamassa alkoholijuomia lukuun ottamatta sellaisia alueita, missä uudet tuotteet voivat merkitä terveysriskiä varomattomille. Haluamme yhdenmukaisen lausunnon. Haluamme sisällyttää siihen kaikki tunnustetut lailliset ja perinteiset alkoholituotteet. Siksi muutamissa tarkistuksissa, erityisesti tarkistuksissa 9 ja 15, standardiluetteloon pyritään sisällyttämään siideri ja päärynäviini viinien, alkoholijuomien ja oluiden lisäksi.
Vetoaisin täällä oleviin viininystäviin, että he edistäisivät kompromissihenkeä, jotta yhteinen menettely saataisiin aikaan. Meidän kaikkien on tehtävä niin. Olen itsekin tehnyt niin. Olen valmis hyväksymään herra Bébéarin tarkistuksen, jota viimeistä edellinen puhuja puolsi ja joka koskee uusien alkoholijuomien, niin sanottujen " limuviinojen" , mahdollisia vaaroja. Teen näin täysin tietoisena siitä, että niitä valmistetaan omassa vaalipiirissäni. Minua äänestävät ihmiset valmistavat näitä tuotteita. Olen valmis toteamaan tässä ja nyt, että ne saattavat merkitä terveysriskiä ja niitä on kohdeltava erityisellä tavalla.
En koskaan saa kuulla tästä kompromissihengestä niiltä, jotka tulevat tänne sanomaan meille, että viinin juominen on kulttuurinen kokemus, joka pitäisi jollakin tavalla jättää kaikkien parlamentin järjestelyjen ja tutkimusten ulkopuolelle. Ne, jotka sanovat niin ja esittävät näitä varsin lohduttomia väitteitä, eivät loukkaa ainoastaan Euroopan kuluttajien älykkyyttä - joista valtaosa olisi vahvasti samaa mieltä herra Schnellhardtin kanssa hänen vaivannäöstään tässä asiassa. On sitäkin pahempaa, että he loukkaavat itse parlamenttia. He sanovat harkitusti, että on olemassa sellainen tutkittava ja laiminlyöty alue, johon parlamentti ei saisi osallistua, nimittäin merkinnät. En voi hyväksyä tätä, ja toivon, ettei parlamenttikaan hyväksy sitä.

Schleicher
 Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, juomat ovat osa ravintoa. Omalla kotiseudullani Baijerissa totesimme jo 1400-luvulla, että myös kuluttajia varten täytyy laatia selvät pelisäännöt, ja olut kuuluu kuitenkin niiden elintarvikkeiden joukkoon, joita baijerilaiset myös nauttivat. Sen lisäksi on kuitenkin tietenkin myös muita juomia. Nykyään lääkärit suosittelevat, että päivittäin pitäisi juoda vähintään kolme litraa nestettä, ja kuluttaja voi itse valita, mitä hän juo. Hänen on kuitenkin tärkeää tietää, minkä laatuista juotavaa hän hankkii. En usko, että kuluttaja kysyy, kuuluuko juoma maatalouden markkinajärjestelyn vai sisämarkkinoiden muiden alojen piiriin, vaan hän tarvitsee oikeastaan yhtä tietoa, johon hän voi turvautua valitessaan juomaa.
Ajattelen nyt ihmisiä, jotka kenties ovat jo nauttineet liikaa alkoholia eivätkä siksi enää haluaisi juoda sitä yhtään, mutta kyse on myös niistä, joilla on diabetes ja jotka haluavat tietää, kuinka paljon jokin juoma sisältää jäännössokeria. Nämä kaikki ovat asioita, jotka ovat nykyään erittäin tärkeitä, ja olen sitä mieltä, että tarvitsemme lainsäädännön, jossa nykytilanne otetaan huomioon ja jossa ei toimita vain niin, että olut ja omenaviini sijoitetaan kenties yhteen luokkaan ja viini toiseen, vaan olen sitä mieltä, että tarvitsemme realistisen perustan. Haluaisin oikeastaan vedota järkeen, ja olen sitä mieltä, että herra Schnellhardtin mietintö antaa perustan siihen, ja olisin iloinen, jos parlamentti kannattaisi herra Schnellhardtin laatimia esityksiä.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää erityisen paljon herra Schnellhardtia loistavasta mietinnöstä. Mielestäni on tärkeää, kuten monet kollegani ovat tänä iltana korostaneet, että emme käsittele alkoholimarkkinoiden eri osia eri tavalla. Yhtenä edellytyksenä on oltava, että oluiden, viinien ja alkoholijuomien ainesosien merkitsemistä koskevat vaatimukset ovat samanlaiset. Se on yksi asia. Toinen asia on, että sääntöjen on astuttava voimaan samanaikaisesti, jotta voisimme välttyä siltä, että erilaiset säännöt olisivat voimassa sen mukaan, juoko olutta, viiniä vai alkoholijuomia. Kolmanneksi samanlaisten sääntöjen varmistamiseksi on välttämätöntä, että käytämme samaa yhteispäätösmenettelyä, että samat säännöt otetaan käyttöön niin, että Euroopan parlamentti osallistuu prosessiin täysin. Tuen sen vuoksi liberaaliryhmän puolesta tarkistusta 1, jossa käsitellään sitä, että lisäämme 129 a artiklan yhteispäätösmenettelyn perustaan. Tuen myös tarkistusta 23, jonka mukaan pullossa on oltava merkintä siitä, kuinka paljon alkoholia tai kuinka monta ainesosaa se sisältää, jotta autoilijat tai muut olisivat selvillä siitä, kuinka paljon he voivat sitä nauttia terveyden kannalta katsottuna. Tuen myös tarkistusta 12, jossa ilmaisua " ainesosat" pidetään ilmaisua " valmistettu käyttäen" parempana ja lopuksi - kuten aiemmin sanoin - on hyvin tärkeää, että käsittelemme alkoholijuomia samanarvoisina, joten tuen tarkistuksia 15 ja 9.
Toivon todellakin, että hyväksymme huomenna tämän mietinnön. Tiedän hyvin, että pohjoisen ja etelän välillä vallitsee suuria eroja, mutta olen sitä mieltä, että on uskomatonta - olen siitä herra Whiteheadin kanssa täysin samaa mieltä -, että viinin juonnin yhteydessä puhutaan kulttuurista, kun taas oluen juontia pidetään aivan jonain muuna. Molemmissa tapauksissa kyse on nesteistä, joita nautitaan juhlissa tai päivällisen yhteydessä. Toivon todellakin, että kaikkia näitä juomia käsitellään samanarvoisina ja että parlamentti osallistuu prosessiin täysin.

Cabrol
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä direktiiviä 79/112/ETY muuttava ehdotus direktiiviksi koskee elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa alkoholipitoisten juomien alalla. Ehdotus, jossa ei vahvisteta ainesosien merkintöjä koskevia sääntöjä, mahdollistaa kuitenkin näiden ainesosien ilmoittamisen yhteisön nykyisissä viidessä asetuksessa. Euroopan komissio ehdottaa, että nämä tiedot tulisivat voimaan kolmen vuoden määräajan kuluessa 1. heinäkuuta 1998 alkaen.
Teemme seuraavat huomautukset. Emme voi kuin onnitella Euroopan komissiota siitä, että se on ottanut huomioon tarpeen tiedottaa kuluttajille alkoholipitoisten juomien ainesosista. On kuitenkin tarpeen lisätä tähän huoli, jota tunnemme nuorille suunnatuista, niin sanotuista uusista alkoholia sisältävistä juomasekoituksista, joita ei mainita nykyisessä ehdotuksessa. Näiden juomien esillepano ja mainonta kiinnostavat nuoria, ja ne voivat todella vahingoittaa kansalaisten terveyttä. On niin ikään tärkeää, että näissä tuotteissa olisi merkintä, josta kävisivät ilmi niiden ainesosat ja alkoholipitoisuus. Euroopan unionin olisi kiireesti esitettävä teksti näistä niin sanotuista virkistävistä, mutta alkoholipitoisista juomista, jotka on ehdottomasti sijoitettava kaupassa viinien ja alkoholijuomien hyllyyn.
Jotkin näistä tuotteista itse asiassa sisältävät yli 3-4 tilavuusprosenttia alkoholia, jonka alkuperää ei useinkaan tiedetä ja jonka sisältämä sokeri peittää alkoholin maun. Niihin juomiin, joita nuo merkintäsäännöt koskevat ja jotka mainitaan 6 artiklan 3 kohdassa, on syytä lisätä maustetut viinipohjaiset juomat ja maustetut, viinistä valmistetut juomasekoitukset, joita säädellään asetuksella 1601/91/ETY.
Oluesta ei sitä vastoin ole olemassa mitään erityisiä säädöksiä yhteisössä. Näin ollen oluen ei pidä kuulua 6 artiklaan. Sen vuoksi pyydänkin teitä olemaan järkeviä ja tukemaan tarkistusta 14 ja hylkäämään esittelijän tarkistuksen 9. Tuossa nimenomaisen 6 artiklan 3 kohdassa asetetaan määräajaksi merkintöjä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen soveltamiselle kolme vuotta 1. heinäkuuta 1998 alkaen. Näin lyhyen määräajan soveltaminen tuntuu jo nyt mahdottomalta, sillä aika on liian lyhyt direktiivin antamiseen nähden. Tarkistuksessa 14 ehdotettu määräaika on siis paljon realistisempi.
Lopuksi, kuten maataloutta käsittelevän valiokunnan esittelijä muistutti, maininta " élaborée à l'aide de" ( "valmistettu käyttäen" ) vaikuttaa vähemmän sopivalta kuin " préparée à l'aide de" . Pidämme siis parempana tätä jälkimmäistä vaihtoehtoa, jonka sitä paitsi kuluttajat tuntevat hyvin elintarvikemerkinnöistä.

Marinucci
Arvoisa puhemies, kotimaassani sanotaan: " Joka liikaa haluaa, se ei saa mitään" . En tiedä, onko näin asianlaita herra Schnellhardtin kohdalla, koska toivon, että hänen mietintönsä voisi asianmukaisesti tarkistettuna lopulta saada osakseen parlamentin kannatuksen äänestyksessä. Varmaa on kuitenkin, että se, että herra Schnellhardt yritti sisällyttää viinin juomiin, joiden merkitsemisessä on noudatettava perustamissopimuksen 189 b artiklan mukaista menettelyä, on johtanut pahaan, anteeksiantamattomaan viivästykseen. Komissio näet toimitti tänä iltana tarkastelemamme toimenpiteen parlamentille 10. helmikuuta 1997. Asiassa toimivaltaa käyttävä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta antoi tehtävän herra Schnellhardtille 16. huhtikuuta 1997, lähes kaksi vuotta sitten. Ja kyse oli kiireellisestä toimenpiteestä, koska valiokunta itse oli jäljessä vuoden 1979 direktiivin 112 6 artiklassa mainitusta aikataulusta. Tästä huolimatta ympäristövaliokunnan - joka tavallisesti, kiitos puheenjohtajansa tehokkuuden, tutkii ja hyväksyy mietinnöt erittäin ripeästi - on täytynyt käsitellä tätä aihetta peräti kolme kertaa kahden vuoden aikana, ja se on saanut nähdä epälukuisen määrän strategisia viivytyksiä, jotka johtuivat kenties vaaleista. Miksi? Miksi herra Schnellhardt vedoten siihen, miten tärkeää on, että parlamentti tekee päätöksen mahdollisimman laajasta alasta - mistä muuten kaikki ovat yhtä mieltä - halusi olla soveltamatta viiniin sitä koskevia erityistoimenpiteitä, ottamatta huomioon, että viinien kohdalla merkintä on olennainen osa niiden määritelmää: pöytäviini, laatuviini ja niin edelleen.
Me, alueiden edustajat, jotka olemme ylpeitä siitä, että olemme merkittäviä viinintuottajia, emme voi olla tästä samaa mieltä, ja tältä osin haluan kiittää ryhmää, johon minulla on kunnia kuulua, siitä, että se salli minun sanoa tämän parlamentissa.
Ei, emme ole samaa mieltä tästä: ei - tai ei yksinomaan - tuottajien suojelemiseksi, vaikka kyse onkin ammattikunnasta, joka on syytäkin ottaa huomioon sen arvostuksen vuoksi, jota se ansaitusti nauttii kaikkialla maailmassa; ei - tai ei yksinomaan - alueidemme tuotannon suojelemiseksi, vaan, sanoisin ennen kaikkea siksi, että voidaan suojella eurooppalaisia kuluttajia, joihin kuuluvat, arvoisa puhemies, kollegat, suuret oluenjuojat, siinä tapauksessa, että he, kuten toivon, päättävät - joskus tai useammankin kerran - juoda lasillisen hyvää viiniä.

Hyland
 Arvoisa puhemies, kansanterveyden kannalta katsottuna olisi vaikea kuvitella tärkeämpää hallinnon aluetta kuin elintarvikkeiden laatua koskevat säännökset. Maatalouden kannalta katsottuna viljelijöidemme ja ruoanjalostusteollisuuden ansioksi voidaan laskea se, että ne ovat ensimmäisinä tarjoamassa laadukkaita elintarvikkeita kuluttajien vaatimusten mukaisesti. Maatalouden uudistuksen kannalta katsottuna on itsestään selvää, että laajaperäistäminen on uskottava lähtökohta elintarvikealan laadukkaiden raaka-aineiden tuotannolle. Vaikka se on tuottajien kannalta kustannustekijä, se ei valitettavasti ole saanut parempaa rahallista vastakaikua markkinoilla.
Koska Euroopan unionin ja kolmansien maiden maataloudet etenevät vakaasti kohti globaalistumista, seuraavien Maailman kauppajärjestön neuvottelujen yhteydessä on elintärkeää, että elintarvikkeiden laatua ja kuluttajien vaatimuksia korostavat maat eivät joudu epäedulliseen asemaan Yhdysvaltojen kaltaisten maiden takia, kuten nykyään on käymässä. Puollan täysin elintarvikkeiden selkeitä, ei-teknisiä ja standardoituja merkintöjä. Meidän on kuitenkin oltava varovaisia ja vältettävä jäljitettävyys- ja avoimuuspyrkimyksissämme sellaista liikasääntelyä, joka voisi tyrehdyttää innovaatiot ja uusien tuotteiden tutkimukset.
Geneettisesti muunnettujen organismien osalta toistaisin aiemmat lausuntoni. Yhtäkään elintarviketta, jota on geneettisesti muunnettu tai jonka ainesosia on geneettisesti muunnettu, ei saisi päästää ravintoketjuun, ennen kuin se on testattu täysin, ja silloinkin vain selvästi merkittynä. Jotta kuluttajien huolia voitaisiin tässä asiassa hälventää, ehdotan värikoodeja kaikkiin geneettisesti muunnettuja ainesosia sisältäviin merkintöihin. Vaadin myös maataloudessa sovellettavaa geenimanipulaatioprosessia koskevaa koulutusohjelmaa. Tätä asiaa koskevien näkökohtien pitäisi perustua tosiasioihin, eivätkä ne saisi vastata kuluttajien pelkoja ruokkiviin kampanjoihin. Tältä kannalta katsottuna meillä täytyy olla tehokas koulutusohjelma kuluttajia varten.

Bébéar
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, herra Schnellhardt, te kaikki olette mielestäni väärässä. Luulen, että ette ole ymmärtäneet menettelyämme. Olen todellakin sitä mieltä, että olette erehtyneet. Herra Whitehead, olen ammatiltani lääkäri. En hyväksy sitä, että voitte edes hetkenkään verran olettaa, että puolustaisin alkoholismia. Taistelen joka päivä tuota vitsausta vastaan. En voi hyväksyä sitä, että puhutte meille juomasekoituksista. Ne ovat katalia, pelottavia juomia, joiden kulutus meidän on lopetettava ja jotka ovat vaarallisia nuorille. Herra Whitehead ja herra Schnellhardt, toivoisin teidän pohtivan hieman Euroopan juomakulttuuria ja sitä, millaista on oikeanlainen ja kohtuullinen viinien tai viskin maistelu juhlamielessä.
Hyvät ystävät, hyvät kollegat, luulen, että ette ole huomanneet, että vasta vähän aikaa sitten, vajaa kaksi viikkoa sitten, hyväksyimme tärkeän uudistuksen, viinialan yhteistä markkinajärjestelyä koskevan uudistuksen. Pyrimme siinä yhteydessä puolustamaan laatuperiaatteita, alueellistamisen periaatteita sekä viini- ja alkoholiperinteidemme kunnioittamisen periaatteita kuluttajien ja moninaisuuden hyväksi Euroopassa.
Herra Schnellhardt, merkinnät kuuluvat olennaisesti siihen, minkä olemme hyväksyneet asettamalla sääntöjä viinin esillepanolle ja ehdottamalla suuren yleisön tasolla, mitä sellaiset nimitykset ja alkuperämaininnat kuten châteaux, Riversaltes tai prädikat, kuten te sanotte saksaksi, herra Schnellhardt, Q&A ja niin edelleen edustavat, eli lyhyesti sanottuna olemme valmiita puolustamaan eräänlaista juomakulttuuria. Hiljattainen viinialaa koskeva markkinajärjestelymme on johdonmukainen. Haluamme kunnioittaa kuluttajia, haluamme puolustaa viiniä, joten herra Schnellhardt, aiomme äänestää mietintöänne vastaan huomisaamuna.

Gillis
 Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää herra Schnellhardtia hänen selkeästä ja lyhyestä johdannostaan tähän monimutkaiseen, tunteita herättävään ja vaikeaan lainsäädännön alaan. Alkoholijuomien merkintöjen osalta kantani on se, että kuluttajilla on oikeus täyteen avoimuuteen. On välttämätöntä merkitä kaikki kulutustuotteet ja erityisesti kaikki elintarvikkeet, myös virvoitus- ja alkoholijuomat, jotta kuluttaja saa selkeän kuvauksen niiden ainesosista.
Ymmärrän, ettei perinteisissä tuotteissa yleensä ole ollut merkintöjä niiden sisällöstä. Merkinnöillä ei myöskään voi ratkaista kaikkia ongelmia. Merkintöjen on oltava tarkkoja ja tarkistettuja kuluttajien luottamuksen turvaamiseksi. Epätarkat ja valvomattomat ilmoitukset ovat hyödyttömiä ja pilaavat koko järjestelmän maineen.
Kaikista näistä ongelmista huolimatta merkinnöillä on tärkeä tehtävä ja niitä pitäisi käyttää kaikissa elintarvikkeissa, myös alkoholijuomissa. Haluaisin, että ehdotusta oluen ottamisesta mukaan laajennettaisiin äänestyksessä myös siideriin. Tuen näin ollen sekä tarkistusta 15 että tarkistusta 9.
Lopuksi totean, että kuluttajille annettavien tietojen on oltava täydellisiä ja paikkansapitäviä. Näin ollen tuen kaikkien elintarvikkeiden ainesosien ilmoittamista.

Bangemann
Arvoisa puhemies, olen osallistunut tähän keskusteluun jo 11 vuoden ajan ja olen kokenut jo kaikki erilaiset yritykset saada järjestykseen tämä asia, josta me tänä iltana taas keskustelemme. Komissio on nyt vielä kerran yrittänyt käsitellä asiaa lähtökohtanaan oikeastaan menettelyyn, eivät niinkään sisältöön liittyvät kysymykset, koska jos aloitamme käsittelemällä sisältökysymyksiä, lopputulos on täsmälleen sama kuin ensimmäisissä ehdotuksissa. Emme edisty. Siksi lähtökohta, jonka esittelijä on valinnut ja jota mekin olemme esittäneet ehdotuksessamme, on ensinnäkin varmasti oikea.
En voi nyt sekaantua kiistoihin. Pitää paikkansa, että olen keskustellut esittelijän kanssa, mutta en tiedä, onko hän viivyttänyt ehdotusta, rouva Lulling. Minulla on kuitenkin luonnollinen taipumus uskoa kaikki, mitä sanotte. En kuitenkaan halua sekaantua tähän asiaan!
Mitä olemme ehdottaneet ja mistä kiistassa on oikeastaan kysymys? En halua nyt ryhtyä pohtimaan kysymystä, mikä tuote edustaa enemmän kulttuuria, vaikka asiasta voisi sanoa paljon. Viinihän mainitaan Raamatussa ja se kyllä merkitsee jotakin! Sen vuoksi meidän ei pitäisi nyt käydä kulttuuritaistoa, ei taistoa, jossa viini ja olut ja olutalueet ja viinialueet ovat vastakkain, vaan meidän pitäisi nyt pohtia sitä, kuinka saamme aikaan sen, että merkinnöissä ilmaistaan todella ne asiat, jotka ovat kuluttajalle tärkeitä. Sen me kaikki yhdessä haluamme saada aikaan. Se on ensinnäkin tavoite, jossa ei ole eroja.
Jos se on yhteinen tavoite, ei voi jättää huomiotta sitä, että meillä onkin jo erittäin yksityiskohtaiset määräykset tiettyjä alkoholipitoisia juomia varten, sivumennen sanoen myös erittäin kokeneita laitoksia, jotka huolehtivat sellaisista tehtävistä ja niiden toteuttamisesta. Se ei oikeastaan ole enempää kuin mitä ehdotamme. Emme halua sanoa, että viinin ja oluen tai oluen ja grappan tai minkä hyvänsä välillä on laadullinen ero, vaan kyse on siitä, käytämmekö hyväksemme sitä, mitä meillä jo on, jotta emme tee kaksinkertaista työtä. On niin, että jos me nyt vielä niin sanotusti verhoamme yleisen määräyksen avulla viinimarkkinat ja viinin myyntiä koskevat määräykset, jotka ovat jo erittäin yksityiskohtaisia, syntyy varmasti tilanne, jossa kuluttajat ovat ennemminkin neuvottomia ja jossa ennen kaikkea myös tuottajille koituu ongelmia. Se on oikeastaan ainoa ero, josta on kyse.
Olen saanut täällä käydyssä keskustelussa sen käsityksen, että parlamentissa on hyvin erilaisia kantoja tästä kysymyksestä. Se on meistä aina erittäin mukavaa, koska silloin voimme odottaa, mikä kanta menee läpi. Ehdottaisin sitä myös nyt. Voisin kuitenkin kuvitella, että neuvosto toimisi ennemmin sen mukaisesti, mitä me ehdotamme. Sen selviämistä voidaan kuitenkin myös odottaa.
Haluaisin sen vuoksi sanoa jotakin yksittäisistä tarkistusehdotuksista, jotta voitte äänestäessänne ottaa huomioon meidän kantamme niistä. Voimme hyväksyä tarkistusehdotuksen 3. Siinä ehdotetaan ylimääräistä johdanto-osan kappaletta, joka sisältää ehdotuksen molemmat tavoitteet, siis sekä kuluttajansuojan että myös sisämarkkinoiden vahvistamisen. Se ei tietenkään ole meille ongelma. Sama koskee tarkistusehdotusta 17.
Emme pidä tarkistusehdotusta 1 tarpeellisena, sillä uusi oikeusperusta, johon sisältyy 129 a artikla, ei ole tarpeellinen, koska myös 100 a artikla sisältää kuluttajansuojan. Sivumennen sanoen en halua nyt sekaantua oikeudellisten yksiköiden väliseen kiistaan. Olemme esittäneet ehdotuksen tavanomaiseen tapaan. Nojaamme siinä oikeusperustaan, joka vaikuttaa meistä järkevimmältä. Jos on sitä mieltä, että 43 artikla täytyy ottaa huomioon, koska kyse on erilaisista tuotteista, voi tietenkin myös tehdä niin.
Olen jo sanonut, että emme erota viiniä, maustettuja viinejä ja alkoholijuomia, koska meillä on jo yksityiskohtaiset yhteisölliset määräykset, joissa määrätään merkinnöistä. Meistä vaikuttaa johdonmukaiselta, että merkintämääräykset, jotka koskevat näiden juomien ainesosia - sisällön osalta meidän täytyy päästä vielä yhteisymmärrykseen - täytyisi sopeuttaa uusien määräysten rajoissa. Meillä tulee tietenkin olemaan uudet määräykset, mutta niiden täytyy johtaa näiden erityismääräysten sopeuttamiseen eikä päinvastoin.
Sellaisia juomia varten, joista ei ole säädetty yhteisön tasolla, kuten olutta tai omenaviiniä varten, täytyy laatia merkintöjä koskevat määräykset komission direktiiveissä. Silloin herää tietenkin myös kysymys, herra Schnellhardt, mihin niiden on nojattava ja kuinka parlamentti sitten osallistuu niiden laatimiseen? Ymmärrän sen, että parlamentti tietenkin käyttää kaikkein mieluimmin menettelyä, jossa vaaditaan tai melkein vaaditaan sen hyväksyntä ja joka siten vahvistaa parlamentin asemaa. Sellaista menettelyä ei voida kuitenkaan soveltaa niin laajasti, että periaatetta noudatetaan jopa silloin, kun se ei johda asian kannalta järkeviin tuloksiin. Nyt ei voida ratkaista toimivaltaa koskevaa kiistaa jonkun muun kustannuksella. En pidä sitä järkevänä.
Voimme hyväksyä tarkistusehdotusta 14 koskevat muotoseikkojen parannukset, myös sääntöjen hyväksymistä koskevan määräajan pidentämisen viiteen vuoteen. Sen pitäisi kuitenkin koskea kaikkia tuotteita. Tarkistusehdotuksessa 19 ehdotetaan, että sen pitäisi koskea vain viiniä ja alkoholijuomia. Kohtelu on mielestämme eriarvoista, mitä emme hyväksyisi. Siksi emme voi hyväksyä tarkistusehdotuksia 5, 6, 7, 11, 16 ja 20 emmekä tarkistusehdotusten 9 ja 15 toista osaa. Voimme hyväksyä tarkistusehdotusten 9 ja 15 ensimmäisen osan.
Emme voi hyväksyä tarkistusehdotuksia 2, 10 ja 18, joiden tavoitteena on ilmeisesti ulottaa direktiivin 79/112 6 artikla koskemaan myös muita juomia, kuten omenaviiniä tai uusia teollisia tuotteita, sillä silloin meidän pitäisi lisätä ainesosien luettelo näiden juomien merkintöihin heti muutosdirektiivin hyväksymisen jälkeen, kun taas tämä velvoite ei koskisi vielä viiniä, olutta ja alkoholijuomia. Se merkitsisi jälleen eriarvoista kohtelua, tosin toisaalla.
Mitä muuten tulee näihin juomiin, kyse on oikeastaan kuluttajien harhaan johtamisen ongelmasta, joka monissa tapauksissa aiheutuu direktiivin 79/112 2 artiklan tiukasta soveltamisesta. Tämä voitaisiin ratkaista erittäin helposti jäsenvaltioiden valvonnasta vastaavien viranomaisten avulla. Tämä ei ole niinkään uusiin määräyksiin liittyvä ongelma.
Olemme ehdotuksessamme esittäneet, että ainesosien luettelon alkuun kirjoitetaan merkintä " valmistettu käyttäen" , jos kaikkia ainesosia ei voida sisällyttää luetteloon. Niin voitaisiin esimerkiksi päättää, että vettä ei sisällytetä monien tällaisten juomien, kuten viskin, ainesosien luetteloon, koska sillähän ei ole ratkaisevaa merkitystä. Rouva Schleicher antoi esimerkin, jonka toteuttaminen tuntuu minusta vaikealta. Hän on sitä mieltä, että jos kuluttaja on jo jossakin määrin alkoholin vaikutuksen alaisena, hän lukee ainesosaluettelon selvittääkseen, voiko hän edelleen juoda tätä juomaa, mutta luultavasti hän on jo siinä kunnossa, ettei kykene enää lainkaan lukemaan!
Emme myöskään haluaisi käyttää käsitettä " valmistaminen" viiniä koskevien määräysten yhteydessä, ja sen vuoksi emme aio hyväksyä tarkistusehdotuksia 12 ja 22. Emme voi hyväksyä tarkistusehdotuksia 4 ja 13, mutta hyväksymme vakiotyyppisen artiklan, joka koskee tiedekomitean kuulemista, siis hyväksymme periaatteessa tiedekomitean roolin. Tarkistusehdotukset 23 ja 24 koskevat alkoholismin ongelmaa. Se on keskustelun aiheena yhtä vähän kuin geneettisesti muunnettujen organismien ongelma - kollega, joka käsitteli geneettisesti muunnettuja organismeja, on jo lähtenyt -, aiheena ei ole myöskään alkoholismi. Siihen on jo otettu kantaa lääketieteen kannalta. Herra Schnellhardt on muuten lääkäri. Te voitte keskustella asiasta asiantuntijoiden kesken.
Välihuomautus
Eläinlääkärit ovat myös lääkäreitä, ja eläinten käsittely on toisinaan vaikeampaa kuin ihmisten. Alkoholismi ei kuitenkaan ole eläinten keskuudessa mikään suuri ongelma, myönnän sen!
Saanen lopuksi pyytää, että sovimme yhdestä asiasta: näiden tuotteiden kulttuuri on todella vanha. Ei tarvita kulttuuritaistoa, se on varmasti selvää. Alkoholismin ongelma ei liity sellaisiin juomiin, joita kuluttaja ostaa ja nauttii, siksi että ne ovat hänelle tärkeitä laadukkaan makunsa vuoksi. Kyse ei ole siitä, sisältävätkö ne alkoholia. Eihän kukaan osta pulloa Pétrussea tai Amaronea juodakseen itseään humalaan. Sen voi tehdä todella halvemmallakin! Tämä täytyisi toki ottaa hiukan huomioon. Kaikkia ei voi kohdella samalla tavalla ja mitata samalla mitalla. Silloin monia ihmisiä kohdeltaisiin epäoikeudenmukaisesti, sivumennen sanoen myös kuluttajia. Kuluttaja ei ole niin tyhmä, että hänellä olisi todella tietoa vasta sitten, kun hän on lukenut kaiken sen, mitä me määräämme. Kuluttajaa ei pidä kohdella olentona, jota vain me voimme valistaa.
Minulla ei ole mitään sitä vastaan, että merkinnöissä on hiukan enemmän tekstiä, mutta tiedän tarkasti, mitä alkoholia sisältävää juomaa juon ja mitä en. Valitsen jopa erittäin huolellisesti juoman eri luokkien sisällä, vaikka pakkausmerkinnässä ei lukisi yhtään mitään.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Istunto päättyi klo 23.25.

