A betétbiztosítási rendszerek a fedezeti szint és a kifizetési határidő vonatkozásában (vita)
Elnök
A következő napirendi pont Ehler úrnak a Gazdasági és Monetáris Bizottság nevében benyújtott jelentése, az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a betétbiztosítási rendszereknek a fedezeti és a kifizetési határidő kérdéseivel foglalkozó 94/19/EK irányelvét módosító irányelvjavaslatáról -C6- 0361/2008 -.
Christian Ehler
előadó. - (DE) Elnök úr, Biztos úr, hölgyeim és uraim, a mai napon egy nagyon gyors, a betétbiztosítási rendszerekről szóló irányelv reformját célul kitűző folyamat zárul le. Az egész eljárásban visszatükröződnek az európai intézmények lehetőségei, de korlátai is. Csak október közepén történt, hogy a Bizottság elénk terjesztette az irányelv módosítását célzó, politikai és gazdasági célokat egyaránt megfogalmazó módosítását. Ezek a célok a következők: a betétesek bizalmának helyreállítása a pénzügyi piac, a határokon átívelő banki tevékenységek, valamint a pénzügyi piacok általános szabályozása iránt.
Sikerült elérnünk a betétbiztosítások szintjének emelését, válság esetén a kifizetési határidők egyértelmű rövidülését és a közös betétbiztosítások eltörlését. Elfogadhatatlan volt, hogy a nagy bankok nem látták előre saját intézményük bukását, és ebből következően a kis betétesek tönkrementek. Sikerült elérnünk, hogy 2010-től 100.000 euróra nőjenek a betétbiztosítások, ami az európai betétek 90 százalékára nyújt fedezetet.
Mi az Európai Parlamentben gyorsan és építő módon cselekedtünk. Számos parlamenti jogot feladtunk, de mozgásba lendítettük a gépezetet. Kezdettől fogva nem tartottuk reálisnak a háromnapos határidőt. Azt hiszem, a húsznapos ígéret tartható a gyakorlatban, és nem okoz csalódást a betéteseknek sem.
Fontos volt újra beemelni a javaslatba a kisvállalkozásokat is. A pénzügyi piacok folyamatos stabilizálása mellett végtelenül rossz döntés lett volna kizárólag a magánbetétekre garanciát vállalni. Észleltük - és ez különösen fontos - a sürgősségi kifizetések iránt mutatkozó igényt is, mivel közvetlen kapcsolat mutatkozott a betétbiztosítási rendszer és az intézményeknél tapasztalható stabilizációs intézkedések között, és ez különösen igaz a múltban tapasztalt esetekre vonatkozóan.
Az általunk egyértelműen észlelt korlátok abból fakadnak, hogy az olyan messzemenő következményekkel bíró kérdést, mint a harmonizáció, igen rövid határidővel illesztjük be az eljárásba. Tagállamok sora akarta az irányelvvel elejét venni a verseny okozta lehetséges torzulásoknak, és egy felső határt kijelölni az európai betétbiztosításban. A csatolt vizsgálati anyagban megfogalmazott aggodalom indokolt volt. Ezzel együtt nem kellene előre sietni az eredmények megelőlegezésével!
A nézet, miszerint az elvárások és a néhány tagállam - köztük Németország és Írország - által a válságban elhamarkodottan beígért korlátlan garancia problémát okozhat és a piaci verseny torzulásához vezet, csak bizonyos mértékben tekinthető jogosnak, mivel világosan látnunk kell, hogy ezek nem kikényszeríthető, de nem is szankcionálható politikai ígéretek.
Gondoskodnunk kell arról is, hogy a lehető legteljesebb körű harmonizáció ne vezessen az egyes tagállamokban a garancia csökkenéséhez, ami viszont a rendszerek finanszírozása közötti különbségből eredően felerősítené a verseny torzulását. Ebben a vonatkozásban viszont bölcs lépés volt a harmonizációt ilyen szorosan követhető módon felvázolni, más szavakkal, hogy egész sor olyan kérdést fogalmaztunk meg, amelyre nagyon gyorsan választ kell adnunk, mert - ahogy említettem, ezek jelentik az eljárás korlátait - nem veszélytelen dolog egy kilenchetes maratoni hosszúságú eljárás alatt olyan kérdéseket megvitatni, amelyekkel az elmúlt öt évben - helyzetünknél fogva - nem állt módunkban foglalkozni.
Szeretném még egyszer kifejezni hálámat a parlamenti képviselőcsoportoknak ezért a komoly csapatmunkáért. Számos kompromisszumot kellett kötnünk, de sikerült a pénzügyi piacok stabilizálása szempontjából fontos üzenetet küldenünk. Mi itt a Parlamentben nagyban hozzájárultunk e kezdetleges tervezet világossá és kifejezetten hasznossá tételéhez.
Szeretnék még egyszer köszönetet mondani mindazoknak, akik az eljárás során készek voltak engedni parlamenti jogaikból.
Charlie McCreevy
a Bizottság tagja. - Elnök úr, szeretném megköszönni az előadónak a vártnál bonyolultabb témában végzett munkáját. Nagyon komolyan törekszünk arra, hogy a pénzügyi nyugtalanság időszakában helyreállítsuk a betétesek bizalmát és hálás vagyok, amiért a Parlament hajlandó gyorsan foglalkozni a kérdéssel.
Meg kell azonban jegyeznem, hogy a betétbiztosítási rendszerekről szóló irányelvhez javasolt módosító indítványok némelyike - különösen a fizetési késedelemmel kapcsolatban - nekem csalódást okozott.
Szeretném emlékeztetni Önöket arra, hogy a Parlament december 8-án megszavazta a maximum kéthetes kifizetési határidőt. Azonban a jelenleg előttünk fekvő kompromisszum négyhetes, esetleg hat hétre kitolható fizetési határidőt engedélyez. Ha ehhez még hozzáadjuk az illetékes hatóságok döntéshozatalához számolható egy hetet, héthetes időtartamot kapunk. Hét hét nagyon hosszú idő azoknak a betéteseknek, akik nem tudnak élelmet venni, nem tudják a számláikat kifizetni vagy a bankkártyájukat használni.
Ne felejtsük el, hogy a jelenleg érvényben lévő, a kifizetési határidőket háromtól kilenc hónapig terjedő időszakban megállapító szabályozás további két évig érvényben marad.
Aggaszt, hogy milyen üzenetet küldünk ezzel az európai polgároknak, és hogyan fogja ez befolyásolni a belénk fektetett bizalmat. Aggaszt továbbá annak az eshetősége is, hogy újra megtapasztalhatjuk a polgárok bank előtti sorban állását, mert felröppent a hír, hogy a bank bajban van. Álláspontom szerint válság esetén már néhány hét is túl hosszú a betétesek megnyugtatásához akkor, ha nem jutnak pénzükhöz.
Sajnálom továbbá, hogy az előttünk fekvő kompromisszum nem törekedett a fedezet szintjének növelésére. Ne feledjük, hogy 2008 októberére majdnem mindegyik tagállam 50.000 euróra emelte a fedezet összegét. Ezért javasolta a Bizottság annak egyértelmű jelzését a betétesek számára, hogy szinte azonnal nagyobb védelem terjed majd ki rájuk. Amit akkor mi azonnalra terveztünk, azt most 2009 közepéig kell elhalasztanunk.
A Bizottság mindazonáltal támogatni fogja a Parlament és a Tanács közötti megegyezést, amennyiben önök ezt szavazataikkal jóváhagyják. Továbbra is fontosnak tartom a fedezeti szint 2009 júniusának végéig 50.000 euróra, majd végül 100.000 euróra emelését és az együttbiztosítás június közepétől történő megszüntetését.
A Bizottság jövőre visszatér a jelentés egyéb kiemelkedő fontosságú kérdéseire. Várakozással tekintek a Parlamenttel együttes, nagy fontosságú, a polgáraink körében a pénzügyi rendszerbe vetett bizalom helyreállítását célul kitűző közös munka elé.
Cornelis Visser
Elnök úr, nem lehet elégszer ismételni: pénzügyi válság idején az egységes európai hangon való megszólalás a legfontosabb. Ezért a betétbiztosítási rendszerek teljes körű európai harmonizációja mellett teszem le a voksomat. Az Európai Parlament és Ehler úr is ezt szeretné.
Válság idején a teljes körű harmonizáció két okból is kiemelkedően fontos. Először is, végső soron kötelesek vagyunk pénzügyi védelmet nyújtani a fogyasztóknak. Sok európai polgár a bizonytalansággal, valamint pénzeszközei és tulajdona elvesztésének eshetőségével kapcsolja össze a hitelválságot. Oldanunk kell az ilyen érzéseket!
Nemzeti szinten az egyes tagállamok már tettek a fogyasztók pénzügyi biztonságát célzó lépéseket. Ez történt Írországban és Hollandiában is, ahol a garantált összeget 40.000 euróról átmenetileg 100.000 euróra emelték. Ahogy az írek, a hollandok is felelősséget éreznek a kis és magáncégek védelméért.
Szükség van azonban arra, hogy egyetlen európai irányelvbe foglaljuk bele és megőrizzük a betétbiztosítási rendszerekkel kapcsolatban végrehajtott intézkedéseket. Végtére is túlságosan jól ismerjük, hová vezethet az együttműködés és az ellenőrzés hiánya! Egységes intézkedésre van tehát szükség, és ezért vagyok magam a maximális összeg megállapítása mellett. Ez az összeghatár - feltéve, hogy az előadó javaslata elfogadásra kerül - 2010-ben lép érvénybe, s maximálisan 100.000 eurót jelent.
A jelen helyzet, amikor egyes tagállamok, köztük Írország és Németország, korlátlan fedezetet ígérnek, veszélyt jelent Európára nézve. E korlátlan garanciáknak köszönhetően például Hollandiából és az Egyesült Királyságból tőkeáramlás indulhat meg a szomszédos országok felé, és ez kedvezőtlen hatást gyakorol az ottani stabilitásra.
Megelégedéssel tölt el, hogy a Tanács egyetért velem ebben a kérdésben. Ehler úr ésszerű javaslatai tekintettel vannak a kis- és középvállalatokra is. Ezek a vállalatok a betétbiztosítási rendszer hatókörén belül tovább növekedhetnek. Ezért gondolom tehát, hogy mi, az Európai Parlament, szép eredményeket értünk el a fogyasztók, valamint a kis- és közepes vállalkozások védelme terén, és remélem, a Bizottság támogatja majd e kezdeményezést!
Pervenche Berès
Elnök úr, úgy gondolom, ebben a kérdésben nagy megelégedéssel töltheti el Biztos urat, hogy az Európai Parlament létezik. Elsősorban azért, mert néhány hónappal ezelőtt már elfogadtuk Ehler úrnak egy másik jelentését. Akkor - még azelőtt, hogy az Ön által tervezett hatástanulmányok eredménye ismertté lett volna - arra utaltam, hogy az Európai Unióba egyértelműen begyűrűző válság a kérdés átgondolására késztet majd minket. Sajnálatos, de igaz, hogy a Tanácsnak kellett Önt cselekvésre felszólítania. Sajnálatos továbbá, hogy miután az ország, ahonnan ön származik, bevezetett egy rendszert, amely majdnem megsemmisítette az Önnek munkát biztosító belső piacot, Ön hallgatott a nyilvánosság előtt.
De lépjünk túl a múlton, inkább koncentráljunk a jövőre és az előttünk fekvő javaslatra! Ez egy méltányos, a jelen körülmények között megfelelő javaslat, és hálás vagyok az előadó elszántságáért, amellyel elérte, hogy első olvasatban megegyezés szülessen. Így biztosítva van a polgáraink - beszéljünk akár a helyi hatóságokról, akár a kis- vagy középvállalkozásokról - elvárását tükröző teljes körű harmonizáció, miközben e polgárokat - szembenézve e válság igaz természetével - aggasztja, hogy esetleg ez a betétbiztosítási rendszer negatívan érinti nagy, vagy éppen mérsékelt megtakarításaikat.
Örömmel tölt el, hogy sikerült a Tanáccsal egyezségre jutni a - Bizottság által eredetileg a magánszemélyekre korlátozott - irányelv hatályának kiterjesztéséről, mivel a kis- és középvállalkozások, valamint a helyi hatóságok szintén érdekeltek betéteik biztosításában.
Örülök annak is, hogy egy bizottsági kötelezettségvállalással - amely kétségkívül McCreevy úr sikereként könyvelhető el - összhangot tudtunk elérni előbb az 50.000 eurós, majd a jövőbeni 100.000 eurós maximalizálás kérdésében, ami lehetővé teszi számunkra a további harmonizáció feltételeinek átgondolását, és végül egy európai garanciaalap létrehozását. Egyértelmű aggodalmak fogalmazódnak meg a verseny torzulásával kapcsolatban; itt nem egyszerűen puszta aggodalomról van szó, és ebben - remélem - az előadó is egyetért velem. Az Európai Unió most lehetőséget kap a válság kezelésére, a pánik elkerülésére, illetve a betétesek jogainak szavatolására. Nekem úgy tűnik, az Európai Parlamentnek egyértelműen ez volt a legfőbb célja.
Azt viszont sajnálom, hogy a tárgyalások során az alapelemeket illetően csak az ír rossz példából tanultunk, az izlandiból nem. Izlandon túl magas kamatot ígértek a betétekre, ami arra kényszerítette az Európai Uniót, hogy tárgyalásokat kezdjen az országgal a betétbiztosítások fedezetének a normál piaci feltételek között érvényesnél magasabb árfolyamáról. A Bizottság által felénk továbbítandó jelentés alapján remélem, hogy ezek a tárgyalások továbbvihetők. Nem feledve, hogy az a csoport, amelynek vezetését a Bizottság Jacques de Larosière úrnak engedte át, menetközben olyan ajánlásokat tehet, hogy ezt a mechanizmust a jövőben harmonizált formában valósítsuk meg.
Sharon Bowles
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, mindegyik intézmény érdekelt volt ebben a témában, noha nem feltétlenül mozdultak egy irányba. A Bizottság 100.000 euróban minimalizált biztosítékot és háromnapos fizetési határidőt akart elérni. A Tanács a maximális harmonizáció melletti döntést szorgalmazta, a Parlament pedig a polgárok számára kedvező döntést szeretett volna. Szeretném megköszönni az előadó és a többi kolléga közreműködését.
A javaslat, mely szerint egy ugrással térjünk át a háromnapos kifizetési határidőre, miközben néhány ország még a jelenleg érvényben lévő kilenchónapos határidővel sem tud megbirkózni, talán túlságosan idealisztikus volt. Végül megállapodunk egy maximálisan lehetséges 35 napos időkeretben, de mindezt kissé fájó szívvel tettük, ugyanis jobban szerettünk volna egy jóval rövidebb időkeretet. Továbbra is nehéz helyzetben lesznek azok a polgárok, akik 35 napig nem férnek hozzá pénzükhöz. Ez fontos szerephez juttatja a sürgősségi kifizetéseket, vagy még inkább a banki szolgáltatások folytonosságáról szóló megállapodásokat.
A maximalizálás összehangolása bátor lépés, amelynek megtételekor - a folyamatban lévő munka első lépéseként - következményekkel is számolnunk kell. Ezt igazolja azon kérdések nagy száma is, amelyekről a Bizottságnak a jövő év végéig jelentést kell készítenie. Az egyik ilyen következmény az, hogy mentességet kell adni a magasabb mérvű egyenlegekre vonatkozóan. Üdvözlöm azoknak a magasabb szintű egyenlegekre vonatkozó, szociális vonatkozású rendelkezéseknek a kezdeményezését, amelyek 2008 elején érvényben voltak.
Azóta azonban levontuk a tanulságokat. Igazából az egész irányelv erről szól: a jelenlegi tanulságokról. Sajnálatos, hogy nem tudtunk fenntartások nélküli elkötelezettséget biztosítani az átmenetileg jelentkező magasabb egyenlegek erőteljesebb védelme iránt, mint amilyenek például házeladáskor vagy nyugdíj-átalányösszeg kifizetésekor keletkeznek.
Az izlandi bankok összeomlását követően - hasonló körülmények között - sajnálatos veszteségek keletkeztek, és azok késztettek számos tagállamot egy sor, speciális védelmet szolgáló terv kidolgozására. A nagy pénzalapokkal hosszú távon rendelkező emberek pénzüket letétbe helyezhetik és azzal biztosíthatják, ha megosztják a különböző intézmények között. Az azonban irreálisnak tűnik, hogy az egyösszegű kifizetéseket ilyen módon rendezzék.
Az egész élet során felhalmozott pénzvagyonokban keletkezett veszteségek olyan leckét jelentettek számunkra, amit aligha kellene újra megtanulnunk. Remélem tehát, hogy Biztos úr erőteljes támogatást mutat majd az ideiglenes, magasabb egyenlegek kiegészítő védelmét illetően, amelyre vonatkozóan magunk egyébként jelentést kértünk tőle szintén a jövő év végéig.
Astrid Lulling
(FR) Elnök úr, bár szükség volt a bizalom helyreállítására, tisztában vagyunk azzal, hogy a pénzügyminiszterek által a betétbiztosítás szintjének növeléséről hozott döntés számos szakmai nehézséggel és következménnyel jár.
A biztosítás összegének előbb 50.000, majd egy későbbi időpontban 100.000 euróra történő emelésének a tagállamokban bevezetett rendszerek működőképességének és kivitelezhetőségének felülvizsgálatát kell eredményeznie. Tiszteletemet szeretném kifejezni az előadónak, Ehler úrnak, amiért nagy nyitottsággal viszonyult munkájához. Jómagam támogatandónak tartom az előadó által a Tanács részvételével folytatott háromoldalú egyeztetésen elért kompromisszumot. Azonban szeretnék három megjegyzést tenni.
Az első a kifizetési határidővel kapcsolatos. Néhány embernek túl hosszúnak tűnhet, hogy a betétek visszafizetése előtt húsz nap telik el, de arra kérem őket, gondolják végig, mi mindent kell megtenni, mielőtt ez a kifizetés megvalósul! Rossz szándékot nem feltételezve, belátható, hogy nem életszerű pár napot hagyni az információk összegyűjtésére és ellenőrzésére, ezt követően pedig a kifizetések teljesítésére. Igazság szerint még a húsz nap is szoros határidő.
Elnök úr, legnagyobb sajnálatomra, tudom, miről beszélek, mivel Luxemburgot érte az a szomorú megtiszteltetés, hogy a Kaupthing Bank esetében alkalmaznia kellett a betétbiztosítási rendszert. Ebből az esetből le kell vonnunk bizonyos jelentős tanulságokat, s különösen akkor, ha a megtakarításokkal rendelkezők érdekében szeretnénk előrelépni. Fontos megkülönböztetni egymástól a csődöt és egy hitelintézet kifizetéseinek a felfüggesztését. A kifizetések felfüggesztésével a bank átvétele is lehetségessé válik. Azonban a betétek nagyon gyors visszafizetésének hatására egy ilyen forgatókönyv megvalósíthatatlan volna. Az irányelvnek ezért különbséget kell tennie a két dolog között.
A második tanulság az, hogy a betétbiztosítási rendszereket a tagállamok többségében - az új elvárásoknak köszönhetően - át kell dolgozni. Azonban erre időt kell hagynunk számukra. Véleményem szerint a javasolt időkeret méltányosnak mondható. Azonban az általunk javasolt húsz nap és a Biztos úr által javasolt hét hét között elég nagy az időbeli eltérés.
Befejezésül, Elnök úr, miközben létfontosságú helyreállítani a megtakarításokkal rendelkezők bizalmát, végzetes hiba lenne életképtelen megoldásokat erőltetni. Ezért kértem, hogy legyünk mértékletesek. A túlzott követelmények csak súlyosbítanák a helyzetet. Befejeztem, Elnök úr, de fontosnak tartottam e kérdések áttekintését, ráadásul olyan sebességgel, amelyet még a tolmácsaink is követni tudtak.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Elnök úr, Biztos úr, hölgyeim és uraim, a pénzügyi válság próbára tette az Európai Unióban fennálló betétbiztosítási rendszer működését. Az ennek eredményeképpen megmutatkozó feszültségek rámutattak, hogy a fedezet és a működés tökéletlenségei megrendítették a betétesek bizalmát, és hogy a néhány tagállam által elfogadott, a helyzet kézbentartását szolgáló egyoldalú intézkedések jelentős, határokon átívelő nyomással és destabilizáló hatással járnak. Ennek köszönhetően megnövekedett a közös cselekvés iránti, a megmutatkozó hiányosságok feltárására és a szabályozási keret teljes körű felülvizsgálatának végrehajtására vonatkozó igény.
A megvitatott szöveg Ehler úr ragyogó munkáját dicséri, aki nagyfokú konszenzust alakított ki a Gazdasági és Monetáris Bizottságban. Első olvasatra történő elfogadása zöld utat ad egy olyan reformnak, amely két, sürgősen megoldandó kérdést érint: a fedezeti szint emelését és a kifizetési határidők rövidítését. Továbbá lefekteti az alapjait az európai egységes piac szerte érvényben lévő betétbiztosítás-harmonizáció felülvizsgálatának.
Támogatom a betétek garantált fedezeti szintjének előbb 50.000 euróra történő emelését célzó javaslatot. Támogatom a későbbiekben 2010 végére, a harmonizáció jegyében a 100.000 euróra történő emelés megfontolását - a Bizottság által elemzendő, a fogyasztóvédelem, a pénzügyi stabilitás és a verseny szempontjait figyelembe vevő hatásvizsgálattól függően.
Szintén helyénvalónak találom, hogy a Bizottság kapta feladatul ezen összegnek az inflációnak megfelelő, a körültekintően végzett szabályozási bizottsági eljárás eredményével összhangban végzendő kiigazítását.
Jelentős előrelépésnek tartom a kifizetési határidőnek a jelenleg érvényben lévő három hónapról a közigazgatási vagy bírósági határozat megszületését követő húsz munkanapra történő csökkentését, s esetlegesen tíz napra történő csökkentése lehetőségének felmérését, csakúgy, mint a sürgősségi kifizetések elvének bevezetését, valamint az alkalmazható biztosítási rendszerrel kapcsolatos, a betéteseket érintő információk átadására vonatkozó kötelezettséget.
Teljes mértékben támogatom, hogy a Bizottság 2009 végére készítsen alapos jelentést, amely olyan kérdésekkel foglalkozik majd, mint a biztosítási rendszerek finanszírozási mechanizmusa összehangolásának lényegi elemei, egyes esetekben a teljes fedezetnyújtást alátámasztó elemek, a közösségi biztosítási rendszer költségei és haszna, valamint a betéti rendszerek és egyéb, alternatív eszközök kapcsolódásai.
Mariela Velichkova Baeva
(BG) A betétbiztosítási rendszerekről szóló irányelvvel, a garantált fedezeti szinttel és a kifizetési határidőkkel kapcsolatos kulcsfontosságú változtatások közvetítette legfőbb üzenet célja, hogy magasabb biztosítási szinten valósuljon meg a kisbefektetők megtakarításainak védelme, illetve a pénzügyi rendszerrel szemben tanúsított bizalom megerősödése.
Pillanatnyilag nehéz megbecsülni, milyen terhekkel jár a jelenlegi pénzügyi zűrzavar, a gondok kezelése. A reál GDP néhány évig tartó valószínűsíthetően lassú növekedése a jövőben további kockázatot jelenthet a pénzügyi stabilitás fenntarthatósága szempontjából.
Ilyen feltételek között a tagállamok által alkalmazott pénzügyi mechanizmusok gyors felülvizsgálata ajánlatoss annak érdekében, hogy fel tudjuk mérni beavatkozásaink hatását. A betétbiztosítási rendszerek kétségkívül hatékony preventív intézkedések, de korlátozottan fejtik ki hatásukat abban a helyi környezetben, ahol alkalmazásra kerülnek. Elengedhetetlen a közösségi szintű koordináció az azonos gondok kezelésénél akkor, amikor a befektetők a védelem különböző szintjei közül választhatnak.
Paolo Bartolozzi
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a jelenlegi, a nemzetközi bankrendszert súlyosan érintő pénzügyi válság a megtakarításokkal rendelkezők körében számos kérdést vetett fel a jövővel és betéteik bizonytalan helyzetével kapcsolatban.
Az Európai Parlament a Tanáccsal együttműködve a piacok, valamint az egyértelmű vagy rejtett likviditási gondokkal küzdő, ezért fizetésképtelen bankok ingadozásait és kockázati helyzetét stabilizáló irányelvjavaslatot kidolgozott azzal a szándékkal, hogy a fedezeti szint és a kifizetési határidők tekintetében módosítsa a betétbiztosítási rendszereket. Az Európai Tanács október 7-én felkérte az Európai Bizottságot, sürgősen nyújtson be javaslatot az Európai Unión belüli betétbiztosítási rendszerek összehangolásának ösztönzésére. Tette ezt az általános bizalom helyreállítása, a pénzügyi szektor helyes működésének biztosítása, továbbá az egyéni megtakarításokkal rendelkezők és családjaik betéteinek hatékonyabb védelme érdekében.
A Parlament által elfogadott intézkedés a saját befektetésekkel rendelkezőknek nyújtható fedezet minimális szintjét legalább 50.000 euróra emeli, de elismeri, hogy számos tagállam legalább 100.000 eurós minimális fedezetet szorgalmaz. Az irányelv rendelkezik továbbá a jelenleg három hónapban megállapított, kilenc hónapra felemelhető kifizetési határidő maximum pár hétre való csökkentéséről.
Egy globalizált gazdaságban és különösen Európában, ahol bankok és leányvállalataik gyors terjeszkedésének lehetünk tanúi, a tagállamoknak különösen fontos a származási és a fogadó országban lévő bankok közötti hatékony, határokon átívelő együttműködés. Az ilyen együttműködéssel szavatolni kell a betétbiztosítási garanciákat, továbbá a hitelintézetek fizetésképtelenné válása vagy bukása esetén a gyors kifizetéseket!
Végül, mivel az Európai Közösség felülvizsgált irányelve kizárólag a természetes jogi személyiséggel rendelkező betétesekre korlátozza a fedezet nyújtását, azt hiszem, helyénvaló volna ennek a kis- és középvállalkozásokra történő kiterjesztése is. Ezek hatékony szerepet töltenek be az európai gazdaság termelési folyamataiban, és mással nem helyettesíthető emberi és társadalmi értéket testesítenek meg. A kis- és középvállalkozásoknak azonban most kell azt a jogi védelmet garantálni, ami nemcsak a bankcsődök okozta bizonytalanságtól óvná meg őket, hanem biztosítaná számukra, hogy tevékenységüket nagyobb versenyképesség, erőteljesebb gazdasági, pénzügyi és foglalkoztatási stabilitás mellett fejtsék ki.
Ján Hudacký
(SK) A jelenleg zajló pénzügyi válság arra kényszerít minket, hogy viszonylag gyorsan meghozzuk azokat az intézkedéseket, amelyekkel ellensúlyozhatjuk a válságnak az Európai Unió gazdaságát és polgárait érintő hatásait.
Kollégám, Ehler úr jelentése a betétbiztosítás kérdését a fedezet és a fizetési határidők vonatkozásában nagyon kiegyensúlyozott módon kezeli. A Bizottság mostani erőfeszítései arra irányulnak ugyan, hogy megakadályozzák az egyes tagállamokat abban, hogy összehangolatlan lépésekkel védelmezzék a bankbetéteseket, de - ebben az összefüggésben - utalnom kell a Bizottságnak a kiterjedő válság idején tapasztalt nagyfokú rugalmatlanságára is!
A koordináció hiányának csúcspontját az jelentette - szerencsére csak egy bizonyos mértékig -, amikor az ügyfelek kaotikus módon igyekeztek betéteiket visszavonni, majd azon tagállamok bankjaiba átvinni, amelyek nagyobb védelmet nyújtanak a megtakarítások tekintetében. Az emberek pénzügyi intézményekbe vetett bizalmának helyreállítása érdekében a lehető legrugalmasabb, ugyanakkor reális feltevéseken alapuló intézkedéseket kell előkészítenünk.
Osztom az előadó azon véleményét, miszerint a nem hozzáférhető betétek esetében a javasolt háromnapos kifizetési határidő nem tűnik reálisnak, mivel a betétbiztosítási rendszer az igények hatalmas tömegű miatt valószínűleg összeomlana. A rendkívüli kifizetések esetében engedélyezett korlátozott pénzösszegek három napon belüli kifizetéséről szóló megállapodás így azokban az esetekben tűnik ésszerűnek, amikor a banki szolgáltatások folyamatossága nem garantálható.
Örömmel tölt el a betétbiztosítások minimális szintjének 2009 végére esedékes 100.000 euróra történő emelése, amely bizonyosan erősíti majd a betéteseknek a pénzügyi intézményekbe vetett bizalmát. Tekintettel a válság során szerzett alapvető tapasztalatainkra, úgy vélem, a betétbiztosítási rendszerről szóló irányelv rendelkezéseinek - a válság idején gyakran a szükséges kölcsönökhöz hozzájutni nem képes - kis- és közepes vállalkozásokra is ki kellene terjednie annak érdekében, hogy azok birtokában legyenek legalább egy, a válságkezelést szolgáló eszköznek.
Colm Burke
Elnök úr, az elmúlt hónapokban a világgazdaság a feje tetejére állt. S maradt utána a fizetésképtelenségnek, a csődöknek, államosításoknak, a jólét erőteljes visszaszorulásának és a tőzsde összeomlásának ijesztő távlata. Pénzügyi struktúránk alapintézményei alapjaikban remegtek meg. Bankjaink térdre rogytak, s azzal vannak elfoglalva, hogy a nemzeti kormányoknak könyörögnek.
A nemzeti kormányok - a bankoknak a reálgazdaság megolajozásában betöltött stratégiai szerepének köszönhetően - nem tehetnek úgy, mintha nem vennének észre semmit. Megrázó és rémisztő látni, hogy például egy ír bank 97%-ot veszített értékéből csupán az utóbbi hónapokban.
A betétbiztosítási rendszerek tehát máig kulcsfontosságú szerepet töltenek be abban, hogy megvédjék a befektetőket a világgazdaságot jelenleg támadó pénzügyi válság legsúlyosabb hatásaival szemben. A 100.000 eurós összeg pszichésen és gazdaságilag egyaránt fontos, hiszen arról biztosítja a befektetőket, hogy egy életen át gyarapított megtakarításaikat nem fenyegeti veszély.
Gratulálok az előadónak, Ehler úrnak a munkájához és különösen üdvözlendőnek tartom az irányelv hatályának kiterjesztését a kis- és középvállalkozásoknak nyújtandó garanciákra is. A kis- és közepes vállalkozások jelentik számunkra a reménysugarat, és ezeknek kellene elsődleges fontosságot tulajdonítanunk, mikor a jelenlegi válságból való - egyfajta fény az alagút végén jellegű - gyors felépülés felé tekintünk.
Szeretném hangsúlyozni azt is, hogy a jövőben sokkal összehangoltabb válaszra lesz szükségünk. Az ír kormány egyoldalúan cselekedve biztosította az írországi bankokat. A jövőben szükséges lenne egy megfelelő, a tagállamok közötti erőteljesebb koordinációt biztosító jogi eszközre.
Összegzésképpen, általánosságban nem szabad elfeledkeznünk itt, az Európai Unióban és különösen az euroövezetben, hogy a szoros gazdasági integráció mérhetetlenül fontos, és ez óvott meg bennünket a pénzügyi válság viharos erejű szelétől. Ez különösen fontos a kisebb tagállamoknak, például Írországnak. Elég, ha észak felé, a sziget-szomszédunkra, Izlandra tekintünk, és látjuk, milyen pusztítást tud okozni egyébként oly pompás elszigeteltségük: az ország valutája összeomlott, gazdasága romokban hever. Semmi garancia nincs arra, hogy mindez nem történt volna meg Írországgal és más kisebb tagállamokkal, ha nem csatlakoztak volna az euroövezethez.
Othmar Karas
(DE) Elnök úr, Előadó úr, Biztos úr, szeretnék köszönetet mondani az előadó szakértelméért, figyelméért, amellyel biztosította, nehogy váratlan problémák merüljenek fel, és a vita során tanúsított parlamentáris hozzáállásáért!
Ez a téma mindenkit érint. Amikor egy bank bajba kerül, mindenki aggódik a megtakarításaiért. Mindenki, aki megtakarítással rendelkezik, tudni akarja, a garanciavállalás szerint mikor és mennyit kap vissza. Ezért örömmel fogadom a fedezet összegének emelését és várakozással tekintek az elé, ez milyen következményekkel jár majd, hogy dönteni tudjunk arról, hogy a 100.000 euro majdan harmonizált, vagy pedig minimális összeg legyen-e. Jónak tartom a kifizetési határidők lerövidítését, és szeretnék köszönetet mondani minden tiszteletre méltó barátomnak, aki ezeket a rendelkezéseket a kis- és középvállalkozásokra is szeretné kiterjeszteni. Arra kérném Biztos urat, vizsgálja meg, hogy lehetséges-e és ha igen, hogyan, ennek megvalósítása!
Margarita Starkevičiūt
Elnök úr, néhányan szeretik azt állítani, hogy az Európai Unió időnként nem működik hatékonyan, ám ez a dokumentum jól bizonyítja, szükség esetén tudunk mi nagyon gyorsan is cselekedni. Vegyük csak a rövid időkeretet, ami alatt sikerült egyezségre jutnunk!
Megjegyezni kívánom, hogy ez az egyezség nagyon fontos üzenetet küld az Európai Unió polgárainak arról, hogy képesek vagyunk szükségleteikre válaszolni. A másik fontos pont az, hogy - habár nagyon különbözőek vagyunk - mégis egyezségre tudunk jutni olyan fontos kérdésekben, mint a betétbiztosítások összege, a kifizetési határidő és más, az egyszerű polgár számára fontos témák. Amit elértünk, talán nem a tökéletes kompromisszum, de mindenképpen bizonyítja, hogy képesek vagyunk közösen fellépni.
Charlie McCreevy
a Bizottság tagja. - Elnök úr, szeretném megismételni, hogy - bár a Bizottság szempontjából nem teljesen kielégítőek az eredmények - nem szeretnénk késleltetni vagy kockáztatni a megtakarításokkal rendelkezőknek segítséget nyújtó kompromisszum megszületését. Ezzel együtt tovább kell dolgoznunk a betétbiztosítási rendszerek tökéletesítésén!
Természetesen mindent elkövetek, hogy 2009 vége előtt teljesítsem az irányelvben foglalt jelentési kötelezettségeket. E jelentések középpontjában a ma este a tagok által felvetett kérdések állnak majd. Amikor megvitatjuk ennek az elvégzendő munkának az eredményeit és az ennek nyomán esetlegesen létrejövő javaslatokat, őszintén remélem, hogy a végeredmény még nagyratörőbb lesz. Az előttünk álló legfőbb megoldásra váró feladat a betéteseknek az Európai Unióba fektetett hosszú távú bizalmának a kérdése.
Christian Ehler
Elnök úr, Biztos úr, kérem, ne ássa alá ezt a nagyon rövid idő alatt megszületett, a Bizottság részéről puszta bejelentésként induló, a Parlamentnek a Tanáccsal kötött kompromisszumával valósággá váló kompromisszumot azzal, hogy szőrszálhasogatóan tárja azt a külvilág elé! Kérem, azt mutassa be a külvilágnak, mi is ez valójában: a három intézmény nagyon gyors válaszreakciója, a szükséges lépések harmonizációjának irányába mutató, a szükséges vizsgálatokat is magába foglaló, kifejezetten messzire mutató megfontolás, amely nagyon pozitív és közvetlen hatásokkal jár a polgárok számára. Gondolok itt a várakozásaink szerint csaknem teljes fedezetet nyújtó 90 százalékos betétbiztosításokra és a rövidebb határidőkre. Nyilvánvalóan gondolhatunk a sürgősségi kifizetésekre is.
Szeretném megismételni: a kompromisszum nem azt jelenti, hogy a három intézmény vagy csak az egyikük, nevezetesen a Bizottság, kimondja, hogy kérem, megszületett a kompromisszum, de mi most elkezdjük azt kukacoskodó módon értelmezni. Ez közös jelzés a külvilág felé. Ennek érdekében fogtunk össze e gyors eljárás során. Politikai baklövés lenne ezt nyilvánosan szellemi boncolgatásnak alávetni. A külvilág felé azt a pozitív jelzést kell kommunikálnunk, hogy közösen, a Bizottsággal együtt értünk célhoz. Egyébként a jelenlegi pénzügyi válság idején pontosan ott érnénk el ellenkező hatást, ahol az Ön bejelentése erősnek mutatkozott, de amelyet egyébként mi tettünk lehetővé azáltal, hogy megvalósítottunk.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra csütörtökön kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Sebastian Valentin Bodu
(RO) A jelenleg zajló gazdasági válság különleges intézkedéseket tesz szükségessé egy olyan időszakban, amikor egyre több európai néz szembe a munkanélküliség és a pénzügyi visszaesés kísértetével. A lakosság nagy része üdvözli a banki betétgarancia-plafon felemelését, s ez segíteni fogja a bankrendszerbe vetett bizalom helyreállítását. Az eredeti, 50.000 eurós, és a jövőben tervezett 100.000 eurós plafon több mint megfelelő a nagy múltú bankrendszerrel nem rendelkező tagállamok, mint például Románia és a többi volt kommunista állam számára. Jelenleg az a fontos, hogy minden tagállam fogadja el ezt az intézkedést. Különben azt kockáztatjuk, hogy a lakosság esetleg pánikba esik. Románia nem tartozik azon országok közé, ahol nagy számban találhatók 50.000 eurót meghaladó betétek. Azonban pszichológiai szempontból csak pozitív hatása lehet a garantált összeg megemelésének, figyelembe véve, hogy szeptemberhez képest csak Bukarestben 6 százalékkal csökkent a betétek száma. Ez mindössze néhány hét alatt körülbelül 600 millió eurós kivonást jelentett, ami az elmúlt évekhez viszonyítva példa nélkülinek mondható.
Másrészt viszont az Európai Parlament tagjaként szeretném felhívni a figyelmüket arra, hogy ezeket az intézkedéseket ki kell egészíteni a hitelgaranciák és a vállalható kockázat szintjével kapcsolatos stratégia felülvizsgálatával.
Siiri Oviir  
. Az európai uniós rendeletek 1994 óta biztosítják egy minden tagállamban meglévő, bármely bank esetleges csődje esetén érvényes betétbiztosítási rendszer meglétét, és a biztosított megtakarítások összege is kötött: 20.000 euro. Sajnálatos módon, az Európai Unió lakosaira jutó átlagos megtakarítások összege napjainkban 30.000 euro, ami oda vezet, hogy általános igény jelentkezik a minimálisan biztosított megtakarítások összegének növelésére.
Az Európai Tanács 2008. október 7-én, az egész világot érintő pénzügyi válság eredményeként megszülető döntése, amelyben a legalább 50.000 euro összegű magán megtakarításokkal rendelkezőknek szükség esetén egy évig nyújt betétbiztosítási segítséget, kifejezetten üdvözlendő előrelépésnek tekinthető. Az Európai Bizottság jelenlegi kezdeményezése szintén előmozdítja majd ennek az európai jogba való beillesztését, segítve az Európai Unió betéteseinek az európai pénzügyi piacokba fektetett bizalmának fenntartását.
A Bizottság ajánlásainak eredményeként - a befektetők legnagyobb örömére - a 2009-es tervek között szerepel a biztosított megtakarítások összegének 100.000 euróra történő emelése.
Mindazonáltal, a betétbiztosítás szintjének emelése során a Bizottságnak figyelembe kellene vennie az egyes tagállamok tényleges képességét is, hogy elkerülhetők legyenek olyan esetek, amikor a betétbiztosítás terén verseny alakul ki, és annak következtében a szegényebb tagállamok azzal kerülnek szembe, hogy nem áll majd rendelkezésükre megfelelő forrás a biztosításra, s megint csak a gyanútlan betétesek lesznek a folyamatok kárvallottjai.
Mivel az Európai Unió pénzpiacai nagyon szorosan kapcsolódnak egymáshoz, támogatom az előadót, ugyanakkor felkérem a Bizottságot és a Tanácsot is a szükséges, határokon átívelő együttműködés kifejlesztésére, és egy esetleges válság során a tagállamok közötti sikeresebb együttműködést biztosító konkrétabb lépések megtételére!
