(vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Bizottság nyilatkozata Campania régió aggasztó hulladékhelyzetéről.
Stavros Dimas
a Bizottság tagja. - (EL) Elnök úr, az Európai Parlament mélyen tisztelt tagjai, a médiából származó információ szerint a december 21-e óta Nápoly és a környező városok utcáin felhalmozódott hulladék mennyisége meghaladja az elképesztő mennyiségű, 100,000 tonnát. Ez és a lakosságra, illetve a környezetre gyakorolt negatív - bár én inkább katasztrofálisnak mondanám - hatás mély aggodalomra ad okot.
Az elmúlt napok nápolyi válsága azonban nem volt előzmény nélküli. A hulladékról szóló európai jogszabályoknak az elmúlt 14 év során történt hiányos végrehajtásának kicsúcsosodása ez, amiért az Európai Közösségek Bírósága több alkalommal is elmarasztalta Olaszországot.
A szervezett bűnözés sajtó által is hangsúlyozott szerepén túl, a cselekvés, illetve a hulladékgazdálkodás krónikus problémája megoldásához szükséges intézkedések elfogadására irányuló szándék hiánya tűnik a jelenlegi probléma közvetlen okának.
Amikor 2007 tavaszán a Bizottság első ízben értesült a hulladékszállító és -ártalmatlanító rendszer válságról Campaniában, eljárást kezdeményezett Olaszország ellen a hulladékról szóló közösségi jogszabályok megsértése miatt. Azóta a Bizottság közelről figyeli a fejleményeket, és előzetes helyszíni helyzetértékelést kezdeményezett az olasz kormány kérésére. A következő napokban kerül sor egy további találkozóra az olasz hatóságokkal. Az olasz hatóságok felelőssége biztosítani, hogy azonnali intézkedésekkel eltakarítsák a hulladékot az utcákról. De ahogy azt az új válság is mutatja, nem elég pusztán eltakarítani a hulladékot az utcákról. Minden rövid távú intézkedést ki kell egészíteni hosszú távú stratégiák elfogadásával, de ami ennél is fontosabb, azok végrehajtásával. Például olyan megfelelő hulladékfeldolgozólétesítmény-hálózatokkal, amelyek teljes mértékben megfelelnek a közösségi jogszabályokban meghatározott szabványokkal. Ezt egy integrált hosszú távú hulladékgazdálkodási stratégiának kell követnie, amelynek célja kell, hogy legyen az újrafeldolgozás és a hulladék szállításakor történő szelektív gyűjtés előmozdítása.
A hulladékválság megoldása céljából, 2007 májusában kiadott 61. sz. törvényerejű rendelet nem érte el célját. A Prodi miniszterelnök úr által, január 8-án bejelentett vészhelyzeti terv, egy ebbe az irányba mutató, jóval ambiciózusabb törekvést jelent, de továbbra is kulcsfontosságú komponensnek számít az intézkedések időzítése, amelynek gyorsnak és hatékonynak kell lennie. A továbbiakban is szorosan követjük majd az olasz hatóságok tevékenységét az intézkedések gyakorlati végrehajtása szempontjából. A Bizottság továbbra is nyomást fog gyakorolni az olasz kormányra, hogy oldja meg ezt a válságot, és szándékában áll folytatni a jogi eljárást Olaszországgal szemben. A közösségi jognak megfelelően a Campaniaban tapasztalható közösségi környezeti jogszabályok folyamatos megsértésének egyszer és mindenkorra véget kell vetni.
Bár a helyzet kétségtelenül nehéz, nem lehetetlen feladat az olasz hatóságok számára, hogy betartsák a hulladékról szóló közösségi jogszabályokat. Biztos vagyok benne, hogy hasznos példát lehet venni nem csak más tagállamokról, hanem Olaszország más régióiról is, ahol a hulladékmennyiség csökkentés, a hulladékszállítás és -ártalmatlanítás együttes alkalmazásával megoldást találtak a hulladék ellenőrzött ártalmatlanítására.
Giuseppe Gargani
a PPE-DE csoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, először is engedjék meg, hogy válaszul azt mondjam a biztos úrnak, hogy bár támogatom felszólalását, véleményem szerint a helyzet nem annyira nehéz, mint inkább drámai.
Nyilatkozatomat korlátozhatnám arra, hogy idézek a néhány napja megjelent The Economist cikkéből. "A városok utcáin eldobott szemét nem csak egészségtelen, hanem politikailag veszélyes is. Emlékezteti választókat a civilizáció törékenységére - és az általuk választott képviselők ellen fordíthatja őket.” Pontosan erről van szó.
Közismert, hogy Nápoly a A Nápoly négy napja című filmről híres, amelyben helyi lakosság fellázad az idegen betolakodókkal szemben. Egy újság azt írta, hogy azok az ország ellenségei, akik beszennyezték Nápoly hírnevét a világban. Egy egész civilizáció emésztődik el. A hulladék tragédiája Nápolyban és Campaniában nem egyik napról a másikra sújtott le, hanem 14 év alatt fokozatosan alakult ki; 8 milliárd eurót költöttek el feleslegesen és TV-felvételeken láthatta Európa és az egész világ, hogyan válnak járhatatlanná a város utcái. Az igazi tragédia, ahogyan azt a biztos úr is mondta, december 21-én kezdődött, amikor a települési szemétszállító autók nem tudták folytatni munkájukat, mivel hátulsó tömörítő platójukat túlcsordulásig terhelték, és nincsenek égetők sem; fenyegetőek az egészségügyi kockázatok, és senki sem beszél egyáltalán a szelektív hulladékgyűjtésről.
Campaniában valójában nincsenek égetők, és a hulladékgazdálkodás a szervezett bűnözés, a Camorra kezében van. A campaniai régió képtelen volt kezelni a problémát, vagyis röviden egy szokványos közigazgatási kérdést, a város tisztán tartását, mivel nem kívánta megoldani ezt a problémát, ugyanis a regionális közigazgatás és annak elnöke a üzleti életet uraló, szervezett bűnözés rabszolgái.
A felelőtlen Pecoraro Scanio, környezetvédelmi miniszter tevékenységére adott válaszként, a Prodi úr kormányát alkotó politikai erők közül néhány, és a teljes ellenzék a Regionális Tanács feloszlatását, illetve egy átfogó hatáskörrel rendelkező biztos kinevezését kérték. Az 1994-1999 közötti időszakra az európai tervben elkülönített, 200 millió euró összegű hozzájárulás mindössze 81%-át használták fel; nincsen regionális terv és ezért valakit oda kellett küldeni.
Remélem, az elnök úr megengedi, hogy még egy pár pillanatig szóval tartsam Önöket. Ebben a rendszerben a vonatkozó európai rendeletek tiszteletben tartása nélkül is oda lehet ítélni szerződéseket, ami aztán az illegalitás és szakszerűtlenség ördögi köréhez vezet. Az igazi kockázatot a 330 millió euró összegű strukturális alapokból származó támogatás elvesztése jelenti. A Bizottság jogsértési eljárást indított Olaszország ellen; ez sajnos elkerülhetetlen volt, hiszen Campania fényévekre van az európai irányelvek által meghatározott szabályok betartásától, amely szabályokat a felelősök, még a kormányon belül is, figyelmen kívül hagyták.
Arra kérjük a Bizottságot, hogy a hónap végén tartson szemlét és határozott álláspontot alakítson ki a hulladékégetők használatának érvényesítésével kapcsolatban. Ezt Európa megteheti, és a minőségi előrelépés érdekében a Parlamentet is kérjük, hogy tartson szemlét. (...).
Elnök
Mielőtt folytatnánk a vitát, tájékoztatnom kell Önöket az új eljárásokról. Először is szeretném megkérni a képviselőket, hogy tartsák magukat a beszédidőkre vonatkozó szabályokhoz. Másodsorban, pedig szeretném felhívni a figyelmet, hogy a "catch the eye” eljárás szerint azok a képviselők, akik úgy érzik, nem használták fel a rendelkezésükre álló teljes beszédidőt, újra szót kérhetnek. Természetesen akkor fognak szót kapni, amikor az első alkalommal felszólalók befejezték felszólalásaikat.
Gianni Pittella
a PSE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, először is engedjék meg, hogy megköszönjem világos, pontos és hatékony nyilatkozataikat, az Önök által, ma este és az elmúlt napokban és hetekben mutatott érdeklődést, megrovásaikat, amelyeket elfogadunk, hiszen tudatában vagyunk annak, hogy feltétlenül tiszteletben kell tartanunk az európai törvényeket.
Hiszünk abban, hogy az Európai Parlamentnek sohasem szabad nemzeti kirohanások helyszínévé válnia, különösen ilyen érzékeny kérdések és drámai témák kapcsán. Jobban mondva pontosan a helyzet drámai mivolta indokolja azt, hogy ezen egyedi ügy és a hulladékkérdés általában vett, komoly elemzését követeljünk, hiszen ez nemcsak Nápoly és Campania problémája, hanem olyan kérdés, amivel minden közösségnek meg kell birkóznia. Ez a kérdés megkérdőjelezi egy olyan fejlődési modell létjogosultságát, amely gyakran feláldozza az embert és a környezetet is a profit logikájának oltárán; egy olyan kérdés, amelyet gyakran ideológiák, illetve a lélektelen indusztrializmus és a fejlődést gátoló környezetvédelem közötti hamis ellentét mentén értelmeznek.
Ne feledkezzünk meg arról, hogy Prodi úr miniszterelnöksége, és Ronchi úr minisztersége alatt, 1997-ben Olaszország egyike volt azoknak az első országoknak, amelyek az Európai Unió által, jó ideje hangoztatott elvekkel összeegyeztethető törvényeket hagytak jóvá: környezetvédelmi oktatás, szelektív hulladékgyűjtés, olyan fejlett újrafeldolgozási és újrahasznosítási módszerek használata, amelyek az emberek és a környezet számára is biztonságosak. Ezt a törvényt kiválóan alkalmaztuk, és ez a gazdasági növekedés és foglalkoztatás forrásává is vált.
Azonban Campaniában nem ez volt a helyzet. Mi volt a probléma? Mi nem működött? Kétségtelen, hogy a történtekért a politikai felelősséget ugyannyira lehet a jobb, mint a baloldalra terhelni, különösen a felelős pozícióban levők által végzett irányítás tekintetében. Jelenleg nem a mi feladatunk kideríteni, hogy esetleg másmilyen felelősségről is szó lehet, és szigorú büntetést kell alkalmazni, ha valóban ez a helyzet, de nem lennénk őszinték, ha csak a politikát hibáztatnánk.
Campaniában számos egyéb tényező is határozott, negatív szerepet játszott, ilyenek például a szervezett bűnözés, a gyenge lábakon álló polgári tudatosság, és a történetileg hiányzó infrastruktúra. Az olasz kormány reagál a jelenlegi helyzetre, fontos döntéseket hoz és igyekszik helyreállítani a helyi hatóságok felelősségét, elmozdulva a külön biztosok kinevezésének gyakorlatától, biztosítva a hulladékártalmatlanítás önellátó mivoltát. Ezek a döntések lehetővé teszik majd a számunkra, hogy magabiztosabban nézhessünk a jelenbe és a jövőbe - mindjárt befejezem, elnök úr - és úgy gondolom, hogy azt is lehetővé fogják tenni, hogy meggyőző választ adhassunk a jogos európai aggodalmakra. Most támogatnunk kell ezeket a döntéseket; helyre kell állítanunk egy város, egy régió és egy ország, azaz Olaszország méltóságát, amely Napolitano úr szavaival élve, nem szűkölködik a pozitív energiákban, az innovációs erőkben.
Alfonso Andria
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, ellen kell állnunk a kísértésnek, hogy kivesézzük ezt a kérdést, és ehelyett a kérdést övező viták figyelembe vételével hagynunk kell, hogy az objektivitás és az intellektuális becsület érvényesüljön. A következő a probléma: a szervezett bűnözés érdekei és a hulladékgazdálkodásba való beszivárgása, aminek következtében Campaniai régió területén elszaporodtak az illegális szemétlerakóhelyek; a veszélyes és mérgező hulladékok folyamatos fogadása más régiókból, különösen Észak-Olaszországból; a helyi hatóságok gyengesége, a lakosság kulturális visszamaradottsága a hulladék erőforrásként való megközelítése tekintetében; a különböző hulladékártalmatlanító üzemek helyének kiválasztása elleni tiltakozás, még a helyi Katolikus Egyház képviselői által is; a nemcsak a politikai életre, de a tudományos körökre is jellemző megosztottság például a hulladékártalmatlanítási módszerek tekintetében; a Campaniában, 1998-ban meghirdetett európai pályázati felhívás nyomán tervezett végleges hulladékártalmatlanító üzemben alkalmazandó technológia nem megfelelő kiválasztása.
Mára hatalmas méreteket öltött az állami intervenció. A politikusok, minden politikus, végre megértették, hogy itt többre van szükség, hiszen az elmúlt 14 év során - legyen szó a kormány, vagy az ellenzék tagjairól, helyi, regionális, vagy nemzeti szinten működő politikusról - egyik politikai párt sem volt képes, szilárd, határozott, és koherens választ adni a problémára.
Ezért értékeljük az olasz régiók, különösen jobbközéphez tartózók által mutatott szolidaritási gesztust, amit Campania támogatására hívtak életre e kifejezetten nehéz időszakban, annak érdekében, hogy visszaállíthassuk azt a képet, amelyet a régió kultúrája, tájai, termelési erőforrásai és képességei alapján érdemel.
Ez most nem az az idő, amikor az elsődleges felelősök, és azok akik az egész politikáért okolhatók kibújhatnak a felelősség alól vagy letagadhatják azt. Most van itt a felelősségvállalás ideje, és ezért értékelem nagyra a Dimas biztos úr nyilatkozatában ismertetett megközelítést, amely konstruktív és Európát nem csak a szankciók kiszabására korlátozza, hanem segít egy tagállamnak megoldani válságát.
Cristiana Muscardini
az UEN képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, a Campaniában tapasztalható hulladékprobléma most már nem csak egészségügyi és környezetvédelmi katasztrófa, hanem egyre inkább egy gazdasági és intézményi krimi. Míg reményeink szerint, a bírói testület fényt fog deríteni a gazdasági krimire, addig is további információkra van szükség az intézményi krimi kérdését illetően.
2007. szeptember 11-én a Bizottság egy általam feltett kérdésre válaszolva azt mondta, hogy reméli, hogy az olasz hatóságok által elfogadott sürgős intézkedések segítségével megoldódik a helyzet, és hogy a Szerződés 226. cikkében meghatározott intézkedésekhez folyamodik, amennyiben folyamatban lévő vizsgálat törvénysértést állapít meg. 2008. január 2-án azonban a Bizottság szóvivője azt mondta, hogy Olaszország ellen 2007. júniusában indítottak jogsértési eljárást. Mi akkor itt most az igazság? Az ami a szeptember 11-én a kérdésemre adott válaszban szerepelt, vagy amit a szóvivő mondott? Miért nem utalt válaszában a Bizottság erre a jogsértési eljárásra?
Annak ténye, hogy a Prodi-kormányhoz közel álló európai politikai csoportok a campaniai egészségügyi és környezetvédelmi katasztrófáról szóló közös állásfoglalás ellen léptek fel, ami pontot tett volna vitánk végére, egy újabb detektívtörténetet hív életre. Ha a normálisan elvárhatónál több véletlenszerű egybeesés történik, akkor több mint valószínű, hogy valakinek az érdekeit védik, és amikor a politikai érdekek, bármennyire is tudattalanul, más érdekekkel társulnak, amelyek mindezek felett az ökomaffiával esnek egybe, akkor a kérdés már nem csak a jobb- vagy baloldalról, illetve pusztán a politikai alkalmatlanságról szól. Erős a gyanú bennünk, hogy pártérdekekhez kapcsolódó okok miatt az európai intézményeket szándékosan félrevezették.
A területen tapasztalható magas dioxinértékek, a helyzet folytatódó illegalitása, az a lelkesedés amellyel a Parlament feladta a közös állásfoglalással kapcsolatos felelősségét, mind összefonódnak az olasz kormány, a campaniai régió, és Nápoly önkormányzatának politikai döntéseivel, amelyek teljes véletlenségből ugyanazokhoz a politikai körökhöz tartoznak.
Felszólítjuk az OLAF-ot, hogy tegyen sürgős lépéseket az ezidáig elkülönített pénzeszközök felhasználásának ellenőrzésére, illetve annak biztosítására, hogy a jövőben a pénzeszközöket megfelelően kezeljék. Felszólítjuk a Bizottságot, hogy harminc napon belül adjon magyarázatot a Parlament részére azzal kapcsolatosan, hogy kit terhel a felelősség ezért a szégyenletes és tragikus válsághelyzetért, amely már nem regionális, hanem nemzeti és európai.
Monica Frassoni
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, szeretném megköszönni Dimas biztos úrnak az elmúlt hetek és hónapok intézkedéseit; olyan intézkedések voltak ezek, amelyeket sok környezetvédő más események kapcsán is szívesen viszontlátna; határozott, nyilvánvaló és mindazok által üdvözlendő intézkedések, amelyek meg kívánják védeni a közösségi jogszabályokat.
Véleményem szerint nem mindig ez történt, és a közösségi jogszabályok alkalmazásával kapcsolatban szeretném kiemelni, hogy Dimas úr intézménye az elmúlt évek során számos jogsértési eljárást is indított - különösen a jelenlegit megelőző kormányzati periódusban -, amelyek nem kaptak sok figyelmet, és amelyeket puszta rutinként kezeltek. Itt szeretném idézni az illegális hulladéklerakó-helyekkel kapcsolatban indított jogsértési eljárásokat - ezekből több mint 4000 van -, illetve ide tartozik egy sor, a hulladék, és egyebek meghatározásához kapcsolódó kérdés is.
A jelenlegi helyzet az előbbiekre vezethető vissza. Egyértelműen látszik, hogy akkor, amikor egy tagállam, illetve egy több mint száz fős többséggel rendelkező kormány képtelen annál többet tenni a hulladékról szóló jogszabályok érdekében, minthogy egyszerűen megszegje a közösségi irányelveket annak érdekében, hogy kiskapukat találhasson, ott sokkal nagyobb valószínűséggel fordul elő hivatali visszaélés, vezetői visszélés, bűnözés, vagy a szabályok betartásának teljes mellőzése.
Ezért rendkívül hálás vagyok a Bizottság intézkedéseiért, és remélem a továbbiakban is folytatja ellenőrző tevékenységét, hiszen úgy gondolom, hogy szükség lesz erre a munkára; továbbá azt is gondolom, hogy a helyzet megoldásának előfeltétele a válságkezeléstől való elszakadás. Ezen kívül, véleményem szerint az is fontos kérdés, hogy ki a felelős a történtekért.
Ebben egyetértek azokkal, akik azt mondják, hogy a Bizottság léptessen életbe olyan módszereket, amelyek segítségével ellenőrizni lehet a felhasznált vagy felhasználásra váró pénzeszközöket, mert nem csak olasz állampolgárként, de európaiként is fontosnak tartom, hogy a pénzeszközök felhasználása átlátható legyen, hiszen ez a kulcsfontosságú kérdés mindannyiunkat érint.
Mindazonáltal azt az álláspontot képviselem, miszerint az olasz kormányzat által a következő három-négy hónapra bejelentett intézkedéseket támogatni kell, de természetesen tisztázni kell a játékszabályokat, és tiszteletben is kell tartani őket. Véleményem szerint nagyon szomorú lenne, ha olyan helyzetben találnánk magunkat, amelyben a válságra válság, illetve a szabályok megszegése a válasz, mert ezek a jogsértések vezettek a mostani helyzethez is.
Roberto Musacchio
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, egyetértek Dimas biztos úr mondandójának tartalmával, amelyben emlékeztet bennünket feladatainkra és kijelöli számunkra a helyes utat; emlékeztet bennünket arra, hogy a problémák megoldásának módja az, ha az európai szabályoknak való megfelelés tükrében nézzük azokat, és elmozdulunk azoktól a válságkezelési megközelítésektől, amelyek további válsághelyzeteket szülnek. Ebből az okból kifolyólag fontos ez a vita, hiszen segítségünkre lehet és segítségünkre kell, hogy legyen abban, hogy megpróbáljuk megoldani Nápoly és Campania megdöbbentő hulladékproblémáit.
Most nem a politikai polemika a sürgető kérdés, hanem a helyi lakosok számára veszélyes körülményeket teremtő hulladék eltávolítása. A kormány tesz lépéseket ennek érdekében, de hatékony megoldást kell majd találni, és létfontosságú lesz, hogy ez a megoldás európai szabályokon alapuljon. Amint azt a biztos úr is kiemelte, az európai szabályok világosak, egységesítésük sok évet vett igénybe, és a most tárgyalt keretirányelv is megerősítette ezeket. A hulladék kérdésének megközelítésekor figyelembe kell venni, hogy létezik egy bizonyos hierarchia, és eszerint első a tömörítés, amit a szelektív gyűjtés követ, ami után a újrahasznosítás és az újrafeldolgozás következik, és az ártalmatlanítás csak utolsó megoldásként jöhet szóba, csak feltétlenül szükséges helyzetben.
Olaszország nagyon nagy erőfeszítéseket tesz, hogy megfeleljen ezeknek az iránymutatásoknak, és Nápolyban, illetve Campaniában rosszabbá vált a helyzet. Ugyanakkor máshol is vannak problémák, ami a jogsértésekből is jól látszik: túl sok alkalommal küldenek a hatóságok külön biztosokat a helyszínre, túl nagy a fejetlenség a hulladékról és energiáról szóló rendeletek között, ami elfogadhatatlan gyakorlatokhoz vezet, mint például az a gyakorlat, miszerint a hulladékból előállított energiát Olaszország-szerte megújuló energiának tekintik, és aránytalanul magas ösztönzőkkel támogatják - 30 milliárd euró tíz évre, a CIP 6 néven ismert intézkedés keretében -, amelyek súlyosan torzították a hulladékpolitikákat, és olyan némiképpen paradox helyzethez vezettek, amelyben hét millió tonna hulladéküzemanyag-pellet keletkezett Campaniában, amit még akkor sem lehetne hulladékégetőben elégetni, ha történetesen lenne ilyen létesítmény Campaniában.
Túl sok az eltérés az európai környezetvédelmi törvényektől. Nem győzöm elégszer elismételni, hogy ez a válság újabb válságokat okozott. Most össze kell hangolnunk a helyzetet a szabályokkal, és valóban úgy gondolom, hogy a kormány szándékában áll mindez, és hogy ezek a szabályok valóban európai szabályok, a környezetvédelmi hatásvizsgálattól kezdve, egészen a hulladékhierarchiáig. Ebből az okból kifolyólag a mai vita nem lehet a polemika platformja, sokkal inkább egy lehetőség a biztos úrral való párbeszédre Európa és a tagállamok közötti kapcsolat előmozdítása érdekében. Ismétlem: első a hierarchia, azért hogy a közösen elfogadott szabályokat a lehető legjobb módon alkalmazhassuk.
Luca Romagnoli
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, milyen jogon kényszerít bennünket az olasz baloldal, az európai baloldal ösztökélésével arra, hogy szavazás nélkül beszéljünk arról a szégyenletes campaniai hulladékválságról, amelyért évtizedek óta a balközép felelős. Ugyanaz a baloldal, amely a globális felmelegedéssel sújt bennünket, és kisujját sem mozdítja, hogy magas színvonalú környezetet, vagy tisztességes életet biztosítson több millió campaniai lakosnak, és mindennek tetejébe még a nemzeti érdekek védelmét is a szájukra veszik! Ezek ugyanazok a nemzeti érdekvédők, akik néhány évvel ezelőtt rossz hírbe hozták Olaszországot, annak kormányát és a rend erőit a legendás Lampedusa-ügy szavazása kapcsán.
Remélem, hogy legalább a Parlament jobban tudatában lesz egy nem kizárólag Olaszországok érintő kérdésnek és több információval fog rendelkezni erről, továbbá fenntartások nélkül elítéli a történteket azzal, hogy az Azione della Fiamma vezetőjeként tett kérésemnek megfelelően szavaznak, annak érdekében, hogy minden lehetséges szankciót ki lehessen szabni a regionális és a nemzeti kormányra, amelyek bár felelősek a kialakult helyzetért, teljességgel képtelennek tűnnek ennek a régóta fennálló kérdésnek a megoldására, és nem követik a lemondás méltóságteljes útját sem.
Antonio Tajani
(IT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, Nápolyban főként azért vált ilyen súlyossá a helyzet mert ahelyett, hogy tettek volna valamit az Európai Közösségek Bírósága által hozott elmarasztaló ítélettel kapcsolatban ezáltal biztosítva, hogy a hulladékgazdálkodás az európai jogszabályoknak megfelelően működjön, csak az időt pazarolták; a mi legnagyobb sajnálatunkra. Ha szeretnénk megelőzni a campaniai válság más régiókra való átterjedését, az európai szabályok alkalmazásával kell cselekedni, "waste to energy” (hulladékból energia) üzemek építésével - a az olyan álkörnyezetvédők, mint Pecoraro Scanio miniszter út, legkevésbé sem hiteles ellenállása ellenére - és a szelektív gyűjtés előmozdításával.
Campania azonban nem tükrözi Olaszország egészét, és szerencsére számos régió, mint például Lombardia is jelentős előrelépést tett és hatékony hulladékszállítási és ártalmatlanító rendszereket hoztak létre. Más régiókban, azonban van ok az aggodalomra. A lakosság aggódik, és különösen igaz Rómára és Lazióra. Néhány számadat: nagyobb hulladékmennyiségek vannak, mint Nápolyban, vagy Campaniában; 4 500 tonna hulladékot szállítanak el Rómában, ehhez képest Nápolyban 1000 tonnát szállítanak el naponta, Campaniában 450 kg per fő, Lazióban, pedig 617 kg per fő, ami bőven meghaladja az 539 kg per fő országos átlagot. Mindezt beépítettük az általunk a Róma más választott parlamenti képviselői elé terjesztett kérdésünkbe.
Azonban a regionális hulladékterv nem indult el, és két jogsértési eljárást is indítottak már. Az aggódó lakosok az európai intézményekbe helyezik bizalmukat, különösen a Parlamentbe és a Bizottságba. Ezért nyomatékosan kérjük a biztos urat, hogy a január 28-i ülésre biztosítsa, hogy a Bizottság rendelkezzen a római és laziói helyzetre vonatkozó adatokkal, előzetes vizsgálati értesítéssel, amelyet remélhetőleg Dimas biztos úr ad majd, valamint javasoljuk, hogy ennek a Parlamentnek egy küldöttsége is tartson vizsgálatot annak megállapítására, hogy a 2008-ra tervezett intézkedések - már a végén járok - megfelelőek-e. biztos úr, cselekedni kell mielőtt túl késő lenne.
Marco Pannella
(IT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, elnök úr, ne törődjék vele, nem először szólalok fel. Biztos úr, mint ahogyan azt itt többen is említették, január 28-án, kormányunkkal folytatandó tárgyalások céljából Ön Róma utazik, Olaszország számára kulcsfontosságú - de szerintem egész Európa számára is az -, hogy a biztos nagyon szigorú álláspontot képviseljen az európai igazságszolgáltatás mellett. Kiemelte, ha jól emlékszem, hogy Olaszország rekorder: rekord mennyiségű ítélet született arról a szemétdombról, amit olasz igazságszolgáltatásnak hívunk, húszévnyi hiábavaló megrovással.
Csak egy probléma van: az illegalitás áradatával kerülünk szembe, ami azt jelenti, hogy életek mennek tönkre, és ami ennél is rosszabb a pusztítás nem csak Olaszországra terjed ki, és én ezért azt remélem, biztos úr, hogy a Bizottság emlékezik majd arra, hogy bizonyítékunk van, mint az 1920-as években, hogy Olaszország új és más úton halad, és egész Európa számára veszélyt jelent, egy olyan ország, amely (...).
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Roberta Angelilli
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a jelenleg Campaniában tapasztalható hulladékválság olyan tragédia, amely már régóta fenyegetett, és azok a hulladékhegyek, amelyeket az utcákon láthatunk csak az eredménytelenség, a hulladék és a rossz irányítás jéghegyének csúcsa.
Sajnálatosnak tartjuk, hogy ez a válság nem csak a campaniai régió, de egész Olaszország hírnevét is rontja, de ha ismét hallgatunk, és nem vesszük észre, hogy ki a felelős, az nem lenne jó hatással ennek a problémának a megoldása szempontjából, amely a hallgatás és intrika következtében rosszabbra is fordult, és bár az embereket nem szabadna politikai bábuként használni, az ebben a Parlamentben elhatalmasodó álfilantróp hozzáállás is elfogadhatatlan.
Nem hallgathatunk, vagy magyarázhatjuk tovább - és a Számvevőszék sem tette ezt - azt a tényt, hogy több millió euró összegű európai, nemzeti és helyi pénzeszköz veszett kárba. Kihez forduljanak az emberek kártérítésért az ennek a környezeti katasztrófának a nyomán keletkezett kár után, a megromlott megítélés és az elvesztegetett közjavak miatt? Különösen, milyen aktív lépéseket kíván a Bizottság tenni annak érdekében, hogy kényszerítse az olasz államot, hogy az meghozza a szükséges intézkedéseket, figyelembe véve, hogy a nápolyi és campaniai gyermekek ma sem mentek iskolába?
Umberto Guidoni
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, szeretném megköszönni a biztosnak világos elemzését. Nápolyban és Campania nagyobb részén a hulladékhelyzet romlott, és ennek következményeit mindenki láthatja, de más területeken is vannak problémák, ami jól látható az Olaszország ellen az elmúlt évek során, környezetvédelem területen indított jogsértési eljárások számából is.
Ezek közül hadd emeljem ki az elhíresült CIP6-ot, amely szerint a hulladékokból előállított energiát megújuló energiának tekintették és ennek eredményeképpen hatalmas összegű ösztönzőket vontak el a megújuló energiaforrások fejlesztéséről szóló politikáktól, és fizették ki hatalommal rendelkező ipari lobbiknak, aminek következtében súlyos hulladékgazdálkodási problémák keletkeztek. Ami még drámaibbá teszi a Campaniában kialakult helyzetet, az a 14 évnyi intrika és felelőtlenség, amely most a közintézmények vállalkozásai és képviselői ellen indított első eljárásban, és végső soron az Impregilo ellen az Európai Közösségek Bírósága által környezeti katasztrófa okozásáért indított eljárásban gyűrűzött be.
Ha meg akarjuk oldani a válságot, akkor a kormányzás új stílusát kell ezen a területen meghonosítani: nem lehet szó több eltérésről, pusztán az európai jogszabályok alkalmazásáról. Európa átlátható hierachiát hozott léte a hulladékról szóló új keretirányelvében. Az ártalmatlanítás csak utolsó megoldásként jöhet szóba, a szelektív gyűjtés, újrafeldolgozás és stb. után.
Most azonban meg kell találnunk a kivezető utat abból a helyzetből, amely mostanra már lehet, hogy elérte azt a kritikus pontot, ahonnan már nem lehet visszafordulni Campaniában, és ezért kell mobilizálnunk a rendelkezésre álló erőforrásokat és szolidaritásra kell bátorítanunk az olaszországi régiókat, és támogatást kell kérnünk az EU-tól, annak érdekében, hogy azonnal intézkedéseket lehessen hozni az elkövetkező három, négy hónap során a lakosságot fenyegető veszélyek felszámolása, illetve Nápoly Európába történő visszahelyezése céljából.
Mario Borghezio
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, Padaniából nézve a Campaniában kialakult helyzet akár sci-fi is lehetne, hiszen Padaniában szelektív hulladékgyűjtés folyik, és adót is fizet a lakosság a hulladék után. Az a tény, hogy az országunk kormányában lévő baloldali erők, mi több, egy zöld környezetvédelmi miniszter, a volt rendőrfőnököt tették a hulladékterület élére, valóban olyan, mintha mindez egy másik világban történt volna. Őszintén elmondjuk Önöknek, hogy Campania már nem része az európai jogi térségnek, hiszen a politika és a Camorra közötti szégyenletes összefonódások dominálják a területet, amelyet mi régóta elítélünk.
Biztos úr, ne legyen több finanszírozás, függesszék fel az összes folyamatban lévő finanszírozást, egy centtel se küldjünk többet a Camorrának, a bűnözőknek. Vegyenek példát a szorgalmas és tisztességes Északról! Szabadítsuk fel Campania tisztességes lakosait a Camorra uralma alól, amelyben különféle felek is érintettek! Mi nem kívánunk ennek részeseivé válni, elítéljük a politika maffia általi elnyomását. Szövetségi államrendszerre van szükség, ha segíteni akarunk ezeknek az embereknek! Változásokra van szükség, a helyzetnek meg kell változnia! Szabadítsuk meg a tisztességesen dolgozó délieket a maffia igája alól! Ezt mondja a tisztességes Padania!
(Az Elnök elvette a szót a felszólalótól)
Adriana Poli Bortone
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, véleményem szerint Olaszországnak egyáltalán nem áll szándékában tiszteletben tartani az európai törvényeket. Ezt támasztja alá az a tény is, hogy ez volt az egyetlen ország, amelynek kormánya, zöld környezetvédelmi minisztere, tartózkodott a hulladékról szóló irányelvről szóló közelmúltbeli közös álláspont Tanács általi jóváhagyásától.
Szeretném feltenni azt a kérdést, hogy amellett a katasztrófa mellett, amelyet a saját cselekedetei tekintetében semminemű bizonyossággal nem rendelkező, teljes mértékben felelőtlen zöld környezetvédelmi miniszter jelent, az Európai Bizottság is kevés érdeklődést mutatott az ellenőrzés terén, hiszen a 2000-2006 közötti időszakban kaptunk pénzeszközöket, és a campaniai regionális operatív programokat minden bizonnyal úgy hajtották végre, hogy az ellenőrző bizottság hiányosan végezte munkáját, hiszen ha nem így lett volna, akkor zárolnia kellett volna azokat a pénzeszközöket, amelyeknek nem volt tényleges hatásuk a területen. Talán nem szükséges rámutatnom, hogy ki volt az Európai Bizottság akkori elnöke, aki most Olaszország miniszterelnöke, zöld környezetvédelmi miniszterrel az oldalán?
Riccardo Ventre
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, gratulálok a demokrácia ezen új formájához. Először is engedjék meg, hogy gratuláljak a biztos átlátható elemzéséhez, amit reméljük konkrét lépések is követnek majd, olyan lépések, amelyekben a Parlament - és itt most a Parlament elnökéhez is szólunk - is részt vesz majd, hiszen a nápolyi hulladékprobléma nem csak az ártalmatlanítás, a környezet, vagy más ügyek aprólékos részleteit érintik, hanem véleményünk szerint lassan nemzeti és európai problémává is válik.
Néhány rövid érv: az a hulladékmennyiség, amit most az utcákról elszállítanak jóval kevesebb, mint ami az utcákra kerül; ebből kifolyólag a kormány által tett intézkedések teljességgel elégtelenek. A hulladék mennyisége óránként nő, ami még drámaibbá teszi a helyzetet.
Másodsorban, pedig egy politikai érv. Pittella úr azt mondta, hogy a Parlament nem válhat nemzeti kirohanások helyszínévé. A ma esti vitában a balközép pontosan ezt teszi. Jegyezzük meg szavait.
Pasqualina Napoletano
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, azért kértem szót, mert aggodalommal tölt el az az irány, amit az Olaszországban, bizonyos értelemben itt is folyó vita vett, illetve az a tájékoztatás is, amit a lakosságnak adnak, hiszen most úgy tűnik, hogy csak egy mágikus megoldás jelentheti az egyetlen kiutat ebből a válságból: erő és militarizáció, az egyik oldalon és hulladékégető a másikon.
Ezért a lakosság abban reménykedik, hogy jön majd valaki kívülről, hogy megoldja ezt a problémát; az információ, amit kapnak nem emeli ki azt a tényt, hogy nem lesz semmilyen megoldás, ha nem csökkentik a hulladék mennyiségét, ha nem szelektíven gyűjtik és ha polgári magatartás nem változik. Ez a helyi hatóságok felelőssége, hiszen azt gondolták, hogy a problémákat úgy lehet megoldani, ha áthárítják azokat az Impregilo nevű cégre. Áthárították a felelősséget, összejátszottak ezzel a hatalommal és rabjaivá váltak.
Salvatore Tatarella
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim "waste to energy” (hulladékból energia) egységek Olaszországban és Európa többi részén is működnek. A szelektív hulladékgyűjtés is működik Olaszországban és Európa többi részén is. Csak Nápolyban volt más a helyzet, legalábbis az elmúlt 15 év során, azon intézmények orra előtt történt mindez, amelyeknek cselekedniük kellett volna: Európa és a Bizottság is ezek közé az intézmények közé tartozik.
Véleményem szerint kevés dolog történt eddig, és sokkal több lépést kell még tenni a Bizottságnak is, hiszen eddig a kormány által befogadott kezdeményezések, beleértve a közelmúltbelieket is, teljességgel hatástalanok és alkalmatlanok a célra. A rendőrfőnök négy hónapra Nápolyba történő küldése nem fogja megoldani a problémákat, hacsak Nápoly minden európai jogszabálynak eleget nem tesz, és ha az olasz kormány ezt nem tudja elérni, akkor hagyni kell, hogy az Európai Bizottság tegye
Armando Veneto
(IT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, azon a véleményen vagyok, hogy a múlt emlegetése csak akkor lehet hasznos, ha a jövőt arra használjuk, hogy a múltban okozott problémák végére pontot tegyünk. Láthatóan nem ez történik, hiszen itt is, mint általában, a politikai vagdalkozás azt jelenti, hogy mindenki a számára legkényelmesebb álláspontot képviseli.
Véleményem szerint az egyetlen komoly lépés, amit tehetünk az, az hogy megkérjük a biztos urat, hogy követelje a valódi probléma megoldását, azaz szelektív gyűjtés problémáját olyan okmányokkal, amelyek ezt lehetővé teszik, jutalmak adását azok számára, akik ezt elvégzik, és egy rendkívüli terv létrehozását a karton és egyéb anyagok szállítására. A CONAI, a csomagolás-gyártókat és felhasználókat tömörítő szervezet beszedi az árat délen, majd kifizeti azt északon, ami, mint általában, a pénzeszközök délről való elvonásából és északra való továbbításából profitál. Vessünk véget ennek!
Ezért kérjük a biztos urat, akinek kezdeményezéseit nagyra értékeljük, hogy követelje meg a campaniai különbiztosoktól, hogy ne a múltat emlegessék fel, hanem egyszer s mindenkorra tekintsenek a jövőbe!
Mario Mantovani
(IT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, én annak a politikai csoportnak vagyok választott tagja, amelynek a mostani kormány előtti olaszországi kormányzása során karhatalommal kellett fellépnie, mielőtt megkezdhette volna a normális hulladékártalmatlanító egységek építését Campaniában, és ezek olyan sürgős munkálatok voltak, amelyeket az ellenzék, köztük Frassoni asszony akadályozott abban az időben, és akik most Romano Prodi kormányában miniszterek.
Prodi úr közelmúltbeli, a campaniai hulladékválságról szóló nyilatkozatai tanúsítják az általa vezetett kormány teljes összeomlását. Nápoly ékes példája a törvényt nem tisztelő államnak, amely egy olyan helyzete tolerál, amely veszélyezteti az állampolgárok egészségét, rontja a turizmust és Olaszország külföldi megítélését, és ezáltal az olasz gazdaságot és az olasz exportot is. A campaniai lakosság súlyos problémái azonban Olaszország húsz régiójából annak egyetlen régiójára korlátozódnak, és a politikai, illetve közigazgatási felelősséget egyértelműen bizonyos tisztviselőkre lehet hárítani, ezért ezúton szólítjuk fel őket a lemondásra.
Stavros Dimas
A Bizottság tagja. - Elnök úr, először is szeretném tisztázni, hogy a közösségi jog alkalmazásának felelőssége elsősorban a tagállamokat terheli. A Szerződés szerint a Bizottságnak nincs helyettesítési hatásköre a tagállamok hatóságainak tervezési tevékenységei, illetve arról szóló döntései tekintetében, hogy azok építsenek-e hulladékártalmatlanító létesítményeket, és ha építenek ilyeneket, akkor hol helyezkedjenek el ezek a létesítmények. A Bizottság szerepe a közösségi jog alkalmazásának ellenőrzésében rejlik. Ahol ez nem kielégítő, mint ebben az esetben is, a Bizottság jogsértési eljárást indíthat, de a megoldást mindig a tagállamnak kell megtalálnia és alkalmaznia.
Aggodalommal tölt el bennünket, hogy az olasz hatóságok 2007-ben tett lépései ellenére rosszabbra fordult a campaniai hulladékhelyzet. Kulcsfontosságú, hogy a jelenlegi válság megoldására hozott azonnali intézkedéseken túl, az olasz hatóságok erősítsék meg erőfeszítéseiket egy olyan struktúra létrehozására, amely lehetővé teszi a hulladékról szóló európai jogszabályoknak teljes mértékben megfelelő, hosszú távon fenntartható hulladékgazdálkodást a campaniai régióban. Meggyőződésem, hogy ez alkalommal a válságkezelésnek a hulladékpolitika valódi fordulatához kell vezetnie annak érdekében, hogy elkerülhessük az emberi egészséget és a környezetet veszélyeztető kockázatokat. Ezért, bármely a jövőbe mutató lépést úgy kell megtenni, hogy az egy hatékonyan végrehajtott stratégiához vezessen, amely nem csak a hulladékkezelő létesítmény-hálózat létrehozását tartja szem előtt. Ugyanennyire fontos a szelektív hulladékgyűjtéshez, újrafeldolgozáshoz, és a hulladék keletkezésének elkerüléséhez szükséges struktúrák biztosítása, teljes mértékben tiszteletben tartva a hulladékhierarchiát, amelyben a hulladéklerakás továbbra is kizárólag a legutolsó helyen szerepelhet.
Ebben az értelemben az új hulladékgazdálkodási tervek nem maradhatnak kizárólag papíron, ahogy ez a múltban történt, hanem szigorúan végre kell hajtani őket. A jelenlegi hulladékkatasztrófa lehetőséget ad Olaszország számára, hogy bizonyítsa, képes a campaniai régiót a megfelelő hulladékgazdálkodás helyes gyakorlatának példájává tenni, amit más olaszországi régiók, mint például Milánó, már bizonyítottak.
A Szerződés őreként a Bizottság folytatja az Olaszország ellen, a hulladékról szóló közösségi jogszabályok megsértése miatt, 2007 júniusában indított jogsértési eljárást. A Bizottság kész további jogi lépésekre is tenni, amennyiben a közösségi joggal szemben jelenleg fennálló jogsértések a továbbiakban is fennmaradnak, a Szerződés szerint rendelkezésére álló összes intézkedés felhasználásával, beleértve a Szerződés 220. cikke szerinti pénzbírság kiszabásának lehetőségét is.
Ettől függetlenül, kész vagyok szolgálataimmal segítséget nyújtani Olaszországnak, annak érdekében, hogy hosszú távon fenntartható megoldást találjunk és alkalmazzunk a jelenlegi hulladékgazdálkodási problémára.
(Taps)
Elnök
A vitát berekesztem.
