A svéd elnökség mérlege - A 2009. december 10 és 11-i Európai Tanács következtetései (vita)
Elnök
Melegen üdvözlöm körünkben Reinfeldt miniszterelnök urat, aki csaknem fél évig volt velünk a Tanács soros elnökeként. Üdvözlöm Barroso elnök urat is.
A következő napirendi pont a következők együttes tárgyalása:
a Tanács nyilatkozata a svéd elnökség eredményeiről;
az Európai Tanács jelentése és a Bizottság nyilatkozata a 2009. december 10-11-i Európai Tanács következtetéseiről.
Fredrik Reinfeldt
a Tanács soros elnöke. - Tisztelt elnök úr! Hálás vagyok a lehetőségért, hogy ismét, egy ilyen fontos pillanatban ismét szólhatok az Európai Parlamenthez.
Ezekben a percekben Koppenhágában, egy konferenciaközpontban 193 ország képviselői vitáznak, érvelnek, tárgyalnak egymással, hogy megpróbáljanak megfelelni emberek milliói elvárásainak szerte a világon. Még két nap, és véget ér az ENSZ klímakonferenciája. Hamarosan értékelhetjük a találkozót, amely döntő jelentőségű nem csak az EU, de az egész világ számára; amely döntő jelentőségű azok számára, akik a vízhiány miatt nem tudnak növényeket termeszteni; akik tornádók vagy árvizek következtében elveszítették otthonaikat; akik hiábavalóan építenek gátakat a tengervíz évről évre emelkedő szintje ellen.
Ha tudjuk, mi forog kockán, akkor miért olyan nehéz cselekedni? Azért mert félünk attól, hogy megváltozik az életmódunk? Pedig tudjuk, hogy ha tovább folytatjuk a világ erőforrásaink kiaknázását, a mostani életmódunk már nem lesz fenntartható és még drasztikusabb változásokkal kell szembenéznünk. Sokkal több vesztenivalónk van annál, mint a mindennapi kényelmünk.
Az éghajlatváltozás elleni küzdelem a svéd elnökség programjának mindvégig az egyik legfontosabb eleme volt, az Európai Tanács minden ülésén és az Unió legfontosabb partnereivel tartott minden csúcstalálkozón. Mint Önök is tudhatják, az Európai Tanács októberi ülésén átfogó felhatalmazást fogadtunk el arra vonatkozóan, hogy a klímatárgyalásokon megőrizzük az EU vezető szerepét. Megállapodtunk abban a hosszú távú célban, hogy 2050-ig 80-95 %-kal csökkentjük a kibocsátásokat, és megújítottuk a kibocsátások 30 %-os csökkentésére tett felajánlásunkat, ha mások is hasonló mértékű erőfeszítéseket tesznek. Megállapodtunk a kibocsátások csökkentésében a nemzetközi közlekedésben, és annak ellenére, hogy némi ellenállásba is ütköztünk, összegeket irányoztunk elő a fejlődő országokban az éghajlatváltozás elleni küzdelem céljából felmerülő globális finanszírozási szükségletekre. Múlt héten - hetekig tartó kétoldalú egyeztetést követően - újabb lépést tettünk: közösen összeállítottunk egy pénzügyi csomagot, amelyet a fejlődő országokban az éghajlatváltozás hatásainak csökkentését célzó intézkedések gyors elindítására irányoztunk elő, 7,2 milliárd eurót ajánlva fel az elkövetkező három évre.
Tudom, hogy ez nem elég. Ezért azt kell mondanom, hogy bár elégedett vagyok amiatt, hogy az Európai Tanács meg tudott állapodni erről a lépésről, megérett az idő arra, hogy más fejlett országok is csatlakozzanak hozzánk.
És hogy mit kell tennünk Koppenhágában? Kötelező érvényű kötelezettségvállalásokra van szükségünk az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentése tekintetében, nem csak a fejlett országok részéről, de a fejlődő országokéról is, annak biztosítása érdekében, hogy a globális felmelegedés nem éri el a 2°C-os mértéket, amit a tudományos álláspont fontosnak tart.
Tárgyaltam az indiai és a kínai vezetéssel. Tudom, hogy mit mondanak erre. Miért egyezzenek bele a tiszta és környezetbarát technológiák fejlesztésébe, amikor mi évtizedekig szennyeztük a világot? Így is lehet nézni a problémát, de a gond az, hogy a fejlett világ egyedül nem képes megoldást találni erre a helyzetre. A fejlődő világban keletkező kibocsátások már kezdik meghaladni a fejlett világ kibocsátásait. Mi, a saját részünkről ellentételezni tudjuk az évekig tartó felelőtlen magatartást. Segíthetjük a fejlődő országokban az éghajlatváltozás elleni fellépést. Az Európai Unió múlt héten vállalta a felelősséget. Koppenhágában nem a forma, hanem a tartalom a lényeg. Akkor lehetünk elégedettek, ha megállapodást érünk el a kibocsátások csökkentéséről és a finanszírozásról, ha kötelezettségvállalást sikerül tenni az azonnali cselekvésre, és - ami még fontosabb - ha elkezdhetjük az éghajlatváltozás ellni harcot.
Tavaly az 1930 óta a legsúlyosabb pénzügyi válsággal kellett hirtelen szembenéznünk. A föld gyakorlatilag megremegett a lábunk alatt. Hirtelen világossá vált számunkra, mennyire egymásba fonódtak a pénzügyi piacok, és mennyire egymásra kell hagyatkoznunk abban, hogy a válságra közös választ találjunk. Mindössze néhány hónap alatt az EU kormányai rendkívüli támogatási intézkedéseket fogadtak el. A reagálás gyors volt és figyelemre méltó, de ennek ára volt. Az összesített államháztartási hiányunk jelenleg majdnem eléri a GDP 7%-át, ami több mint háromszorosa a múlt évinek. Húsz tagállamban életbe léptették a túlzott hiány esetén követendő eljárásokat. Tehát a gazdasági és pénzügyi válság folyamatos nyomon követése - természetesen - szintén kiemelt feladat volt az ősz során.
Engedjék meg, hogy röviden szóljak az általunk tett intézkedésekről. Október végén megállapodtunk egy költségvetési válságkezelési stratégiáról, az Európai Tanács múlt heti ülésén pedig megállapodtunk a pénzügyi támogatási rendszerekből való kilépés elveiről. Ezenkívül egy alapvetően új európai pénzügyi felügyeleti struktúráról is megegyezés született. Nemzetközi pénzmozgások esetén már nem elegendő a nemzeti szintű felügyelet. Most az Európai Parlament feladata, hogy megállapodjon a végső lépésekről.
Világos volt számunkra, hogy a "bónusz kultúra” nem folytatódhat tovább úgy, ahogyan azt az emberek megszokták. Örülök annak, hogy az EU-nak sikerült meggyőzni az G20-akat arról, hogy e politika tekintetében nagy horderejű változásokról állapodjanak meg. Az új szabályok hangsúlyozni fogják az eredmény és a jutalom közötti kapcsolat meglétének szükségességét.
A gazdasági és pénzügyi válság keményen sújtott le ránk, de megmutattuk, hogy képesek vagyunk cselekedni és még inkább ellenállóvá váltunk. Ha sikerül biztosítani a fellendülést, az EU - az elfogadott intézkedéseknek köszönhetően - erősebb lesz.
A svéd elnökség intézményközi változásokkal esett egybe. Amikor soros elnökségünk hivatalba lépett - július 1-jén - ez a Parlament akkor került megválasztásra. Még nem volt elnöke az Európai Bizottságnak. Az akkor még folyamatban lévő ír népszavazás eredménye még bizonytalan volt. Nem volt biztos, hogy a Lisszaboni Szerződést minden tagállam ratifikálni fogja-e. Még az sem volt biztos, hogy a svéd elnökség idején hatályba léphet.
Aztán megoldódott a dráma. Szoros együttműködésben a Parlamenttel újból José Manuel Barroso urat nevezték ki az Európai Bizottság elnökének. Az elnökség ekkor stabil partnert kapott a Bizottság személyében, akivel együttműködhetett. Az ír referendum győzelmet hozott Írország számára. Az európai együttműködés diadalmaskodott. És ez még egy lépéssel közelebb vitt bennünket a Lisszaboni Szerződéshez.
De váratlan dolog történt. Egy késői szakaszban a cseh elnök új feltételekhez kötötte az aláírását. Ezeket a kéréseket úgy kellett kezelnünk, hogy más tagállamok ne álljanak elő hasonló feltételekkel - ezt sikerült elérnünk az Európai Tanács októberi ülésén. Néhány nappal később a cseh elnök aláírta a szerződést. Rögtön ezután konzultációt kezdtem kollégáimmal. Magas szintű tisztségekről kellett megállapodnunk: az Európai Tanács elnöke és a főképviselő személyéről. Nem túlzás, ha azt mondom, hogy nagy megkönnyebbülés volt, amikor december 1-jén minden véglegesítésre került. A Lisszaboni Szerződés végre hatályba léphetett.
Mostantól az Európai Unió hatékonyabb lesz. Jobb eszközök állnak rendelkezésére az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez, és hogy befolyásolni tudja a globális gazdasági menetrendet. Az Európai Tanács új elnöke biztosítani fogja a folytonosságot. A főképviselő gondoskodik külkapcsolataink összehangolásáról. Az Unió demokratikusabbá válik, az Európai Parlament és nemzeti parlamentjeink pedig nagyobb szerepet kapnak. Új korszak vette kezdetét az Európai Unióban.
Amikor július 15-én itt álltam Önök előtt, akkor még mindig a gazdasági és pénzügyi válság sokkhatása alatt voltunk. Bizonytalanság volt az új szerződés jelentette átmenet miatt. Nem tudtuk, hogy képesek leszünk-e összefogni és bátorítani másokat a Koppenhágához vezető nem túl hosszú, de annál kanyargósabb úton.
Az Európai Tanács múlt heti ülésével a svéd elnökség teljesítette mind az öt prioritását: erős uniós felhatalmazás az éghajlatváltozás kérdésével kapcsolatban; a gazdasági és pénzügyi válság nyomon követése; az EU balti-tengeri stratégiája; a bel- és igazságügyi kérdésekkel foglalkozó stockholmi program; az EU mint globális szereplő megerősítése, ideértve a bővítést, valamint egy új külügyi szolgálatot. Tehát, a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésével új kor kezdődött az Európai Unióban.
Szeretnék mindannyiuknak köszönetet mondani. Az elnökségnek szüksége volt az Európai Parlament segítségére abban, hogy leküzdje az előtte álló kihívásokat. Köszönöm Önöknek ezt a segítséget.
Ezenkívül köszönetet mondok a Bizottságnak, különösen José Manuel Barroso úrnak. Azt hiszem idén ősszel több időt töltöttem José Manuellel, mint ami egészséges lett volna. Óriási segítséget nyújtott nekem és a svéd elnökség számára.
Végül szeretném megköszönni a tagállamoknak, hogy hajlandóak voltak félretenni a különbségeket, és Európa érdekeit szem előtt tartva kompromisszumokat tudtak kötni annak érdekében, hogy olyan megoldásokat találjunk, amelyek nem csak számukra, hanem Európa egésze számára jótékony hatásúak. Ez az egység a mi erősségünk.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Tisztelt elnök úr! Miniszterelnök úr! Az elmúlt hat hónapban tanúi lehettünk egy új szerződés hatálybalépésének, amely egy csaknem tíz évig tartó vitát zárt le, és amely új lehetőségeket nyitott meg az új, bővített Európai Unió előtt. Láthattuk az első bizonyítékait annak, hogy a válság közepette az európai gazdaság stabilitására tett határozott intézkedések kezdik meghozni eredményüket. És ahogyan a végjátékhoz közeledünk Koppenhágában, biztosak lehetünk abban, hogy az Európai Unió keményen dolgozott azért, hogy fenntartsa azt a lendületet, amellyel élen járt az éghajlatváltozás elleni globális fellépésben.
Ezért őszinte elismerésemet szeretném kifejezni Fredrik Reinfeldt miniszterelnök úrnak és a svéd elnökség valamennyi tagjának ezért a rendkívül sikeres elnökségért. Különösen fontos, hogy a svéd elnökség biztosítani tudta a Lisszaboni Szerződés ratifikációs folyamatának lezárását, kezelni tudta az új szerződésbe való átmenetet, és eközben az összes többi célt is sikerült teljesítenie. Szemtanúi lehettünk annak, ahogyan az Európai Tanács kinevezte első elnökét és a főképviselőt, az Európai Bizottság alelnökét. És azt se feledjük - mert nagyon fontos pillanat volt e Parlament számára, az Európai Tanács egyhangú jelölése után - , hogy e Parlament minősített többséggel megválasztotta a következő Bizottság elnökét.
Az Európai Tanács múlt heti ülése volt az első olyan alkalom, hogy érett intézményként ült össze. Ez volt az első alkalom, amikor már Catherine Ashton asszony főképviselő és bizottsági alelnök is jelen volt az ülésen. Az Európai Tanács új elnöke 2010. január 1-jétől látja el teljes körűen feladatait, és már ismertette a Tanács jövőbeni szervezésével kapcsolatos elképzeléseit. Nagyon örülök minden olyan javaslatnak, amely nagyobb egyenletességet és folyamatosságot visz a Tanács munkájába. Örvendetesnek tartom az azzal kapcsolatos elképzeléseket is, hogy több őszinte, politikai vitánk legyen, illetve hogy tömör, de hatásos következtetések szülessenek.
Az Európai Tanácsnak sok egyéb kérdéssel is foglalkoznia kellett. Csak néhányat szeretnék kiemelni, nem megfeledkezve egy rendkívül fontos témáról, a balti-tengeri stratégia meghatározásáról, amely modellként szolgálhat más regionális együttműködések számára is az Európai Unióban, valamint egyes partnereinkkel folytatott együttműködésünk tekintetében is.
Ami a gazdaságot illeti, megfelelő egyensúlyt sikerült elérnünk a motiváció fenntartása és a gazdaságélénkítési stratégiák kidolgozása között. Felvázoltam az Európa 2020 stratégiát. Remélem, hogy az Európai Tanács kiemelt figyelmet fordít e rendkívül fontos program megvitatására, amely Európa jövőjét érinti, és a soron következő üléseken - az Európai Tanács februári hivatalos ülésén, valamint a Tanács tavaszi ülésén - eszmecserét folytatnak majd e programról. Most ismét el szeretném mondani, hogy kész vagyok eljönni egy plenáris ülésre, hogy a Parlament vitát szervezhessen erről a fontos kérdésről. Nagy jelentőségűnek tartom, hogy az Európai Parlament és az Európai Tanács magáénak érzi az EU 2020 stratégiát, amely a jövőnk színterét adja.
Ami a stockholmi programot illeti, a Bizottság javaslatai alapján mostanra közös megközelítést dolgoztak ki az elkövetkező öt évre. Tudom, hogy e Parlamentben sokaknak - hozzánk hasonlóan - eltökélt szándéka, hogy ezt az ugródeszkát kihasználva megragadjuk a Lisszaboni Szerződés által nyújtott lehetőségeket és jelentős változást érjünk el a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülése érdekében tett európai intézkedések terén. Ez volt az egyik legfőbb oka annak, amiért e tekintetben a következő bizottsági testület portfólióinak átszervezése mellett döntöttem. A következő öt évben az Európai Unió munkájának ez lesz az egyik legfontosabb területe.
Az Európai Tanács kiemelten foglalkozott az éghajlatváltozás kérdésével. Az elmúlt néhány évben az Európai Unió következetes és ambiciózus megközelítést dolgozott ki az éghajlatváltozással kapcsolatban. Büszkeséggel tölt el, hogy a Bizottság kezdeményezte ezt a rendkívül céltudatos programot. És jóllehet a csökkentett kibocsátások hatása csak évtizedek múlva válik érezhetővé, mi már most konkrét lépéseket teszünk, és céljainkat a törvény erejével támasztjuk alá.
Legyünk őszinték. Vannak olyan partnereink, amelyek sajtóközleményben jelentik be szándékaikat; mi azonban törvénybe foglaljuk azokat, törvénybe, amit a tagállamok kivétel nélkül már el is fogadtak. A fejlett világnak cselekednie kell, ugyanakkor kötelessége, hogy segítse a fejlődő világot a gazdasági növekedés és a kibocsátások növekedésének egymástól való elválasztásában. Helyesnek tartom, hogy múlt heti ülésén az Európai Tanács elsősorban azzal a kérdéssel foglalkozott, hogyan tudjuk globális vezető szerepünket egy nagyra törő megállapodás szolgálatába állítani Koppenhágában: azzal, hogy nem a távoli jövőben, hanem már jövő évben segítségnyújtást ígérünk a fejlődő országoknak; azzal, hogy világossá tesszük, hogy a megállapodásnak átfogónak kell lennie és rendelkeznie kell a működéséhez szükséges ellenőrzési mechanizmusokkal; azzal, hogy továbbra is készen állunk céljaink megvalósítására, de csak abban az esetben, ha mások is ambiciózus kötelezettségvállalásokkal állnak elő.
Úgy vélem, az Európai Tanácsnak nagyon fontos eredményeket sikerült elérnie, nevezeten két kérdésben. Először is, a finanszírozás terén a Tanács sikeresesen összeállított egy, a kifizetések gyors beindítását célzó csomagot, amely nagyobb a vártnál, és ami a legfontosabb, valamennyi tagállam részt vesz benne. Persze egyesek szerint ez nem elegendő finanszírozás az Európai Unió részéről, de a jelen körülmények között 7,2 milliárd euró, azaz több mint 10 milliárd dollár - három évre - nagyon komoly kötelezettségvállalás. Remélem, a pénz most már garantált, nem csak egy cél. A következő lépés az, hogy mások hasonló kötelezettségvállalásokat tegyenek. Az Európai Tanács megismételte a középtávú finanszírozással kapcsolatos kötelezettségvállalását, annak érdekében, hogy biztosítsa a 2020-ig szükséges méltányos hozzájárulását.
Másodszor, az éghajlatváltozással kapcsolatos intézkedések időnként vitát váltottak ki az Európai Tanácsban. Most azonban más volt a légkör. Közös volt az az érzés, hogy mindenkinek érdeke, hogy az Európai Unió erejéhez mérten jól haladjon előre. Most már lassan learathatjuk annak a befektetésnek a termését, amelyet úttörőként erre a programra fordítottunk.
Amit általában véve ösztönzőnek találtak, az az a felismerés volt, hogy az Európai Uniónak egységes álláspontot kell képviselnie. Reméljük, hogy ez az elhatározás szilárdan kitart a következő két-három napban ránk nehezedő nyomás alatt is.
Mire számíthatunk a következő néhány napban? Dánia miniszterelnöke, Rasmussen úr várhatóan előterjeszt ma egy szöveget, amelyben azonban sok fontos számadat helyét üresen hagyták. A vezetőknek az a feladatuk, hogy előrelépést érjenek el a megállapodás felé. Ezért is indulok Koppenhágába rögtön e vita után. Reinfeldt miniszterelnök úrral együtt minden tőlünk telhetőt megteszünk azért, hogy az Európai Unió vezető szerepet kapjon a vitában.
Tudjuk, hogy Koppenhágában jelenleg nem gondtalan a légkör. Azt is tudjuk, hogy ez a magas szintű tárgyalások normális ritmusának a része. Az azonban, hogy ilyen sok állam- és kormányfő gyűlt össze, erőteljes ösztönző erőt nyújt ahhoz, hogy megállapodást érjenek el. Ha ez a megállapodás valódi kötelezettségvállalásokat tartalmaz a kibocsátások csökkentésére mind a fejlett, mind pedig a fejlődő országok részéről, egyértelmű kötelezettségvállalást e cél finanszírozására és megállapodást arról, hogy mindezeket hogyan kell felhasználni és ellenőrizni, ha ez a megállapodás magában foglalja a bali útiterv különböző elemeit és elérhető vele a 2 Celsius fokos cél, akkor véleményem szerint jogosan mondhatjuk majd, hogy óriási eredményt értünk el. Bár még nem tartunk itt, de hiszek abban, hogy el lehet érni ezt a megállapodást.
Az elkövetkező napokban kiderül, hogy megvalósulnak-e azok a célok, amelyekről oly sokat beszéltünk itt a Parlamentben, de már most azt érzem, hogy mindenképpen változásra van szükség, és Koppenhágában sikert kell elérnünk. Nagyon sok minden forog kockán. Először is egyensúlyt kell találni, de azt is tudjuk, ezt a kihívást nem kerülhetjük meg. Azt hiszem, az Európai Tanács múlt heti ülése után az Európai Unió készen áll arra, hogy szembenézzen ezzel a kihívással. Remélem, hogy európai irányítással sikert érünk el Koppenhágában.
Joseph Daul
a PPE képviselőcsoport nevében. - (FR) Tisztelt elnök úr! Barroso úr! Reinfeldt úr! Hölgyeim és uraim! Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoportja egyetért azzal, ahogyan Ön, Reinfeldt úr, a soros elnökséget irányította, a Nizzai Szerződéssel összhangban. Ezenkívül egyetértünk az Európai Tanács legutóbbi javaslataival is, legyen szó az éghajlatváltozásról, a válságról vagy a biztonságos Európa, a védelmező Európa megteremtéséről.
Képviselőcsoportom támogatja az európai ügyek tisztességes és felelős irányítását, amely a svéd elnökség legfontosabb jellemzője volt. Azért mondtam tisztességes irányítást, mert akkor, amikor olyan sok barátunk, szomszédunk vagy rokonunk abba a helyzetbe került, hogy a válság miatt elveszítette vagy a elveszítheti munkáját, Európa nem áltatta őket hamis ígéretekkel. Az ilyen vezetés a jövőt, a mi jövőnket építi, biztosítva azt, hogy a vállalkozások ismét eszközökkel rendelkezzenek ahhoz, hogy újat hozzanak létre, hogy újításokat alkalmazzanak és ezáltal munkahelyeket teremtsenek.
Azért mondtak felelős irányítást, mert az éghajlatváltozás, a biztonság, de a foglalkoztatás és a gazdaság terén is Európai megvalósítja a szociális piacgazdaság modelljét. Megszervezi a válságból való kilábalás összehangolt, fokozatos, mindazonáltal nehéz lépéseinek a menetrendjét és az ehhez szükséges intézkedéseket. Felszámolja azokat a végzetes következményekkel járó gyakorlatokat, amelyet az elmúlt néhány évtizedben láthattunk a pénzügyi piacokon. Támogatja a kis- és középvállalkozásokat és erősíti a társadalmi kohéziót, ami nélkül semmiféle tartós eredmény nem érhető el.
Nem árt azonban az óvatosság, nehogy megismételjük a lisszaboni stratégia hibáit, amely azáltal, hogy irreális célokat tűzött ki, mindennél nagyobb csalódást okozott. Gondoskodjunk arról, hogy az új gazdasági stratégia - az Európa 2020 - nem válik egy újabb kezelhetetlen szörnnyé. Reinfeldt úr! Barroso úr! Európa az éghajlatváltozás kérdésében is felelősségérzetről tesz tanúbizonyságot. Azzal a döntésével, hogy három éven keresztül évi 2,4 milliárd euró összegű támogatást szabadít fel, Európa példát mutat azáltal, hogy biztosítja a legszegényebb országoknak előirányzott nemzetközi segély harmadát.
Most ugyanezt várjuk partnereinktől. Koppenhágától kiegyensúlyozott kötelezettségvállalásokat várok, rövid és hosszú távú és ellenőrizhető kötelezettségvállalásokat, valamint azt, hogy a feltételek nem teljesítése pénzügyi szankciókat vonjon maga után. Más szóval, azt várom Koppenhágától, hogy ne vezesse félre Európát.
Végül a PPE képviselőcsoport támogatja a Tanácsnak az új stockholmi program keretében kidolgozott, biztonságra vonatkozó iránymutatásait. Az európai polgárok nagyobb biztonságot szeretnének, ugyanakkor az alapvető szabadságok tiszteletben tartását is fontosnak tartják. Védelmet szeretnének a mindennapi életben, tudni akarják, hogy mit esznek és fogyasztóként mit kapnak, ugyanakkor elvárják - és ez természetes elvárás -, hogy egy tisztességesebb társadalomban élhessenek, amely nagyobb tiszteletet tanúsít mások iránt. Pontosan ilyen Európa az, amelyet mi, a PPE képviselőcsoport védelmezünk és támogatunk.
Hölgyeim és uraim! Most, hogy már enyhül a válság és megoldódtak az intézményi nehézségek, eljött az ideje annak, hogy nagy döntéseket hozzunk, lehetőleg kis hibahatárral. Néhány nap múlva meglátjuk, hogy az éghajlatváltozással kapcsolatos bátor európai álláspont meghozta-e eredményét. Meglátjuk, hogy az Egyesült Államok, Kína és más országok egyszerűen csak időt akarnak nyerni vagy döntősök akarnak lenni abban a játszmában, amelynek tétje az, hogy a világ felelős szereplőivé válnak-e.
Szeretnék köszöntet mondani a svéd elnökségnek az erőfeszítéseikért, és - most, karácsony előtt - mindenekelőtt Önnek, Reinfeldt úr. Az elmúlt hat hónapban nagyon keményen dolgozott; mindannyian tudjuk, hogy nem volt könnyű dolga. Sok sikert kívánok Van Rompuy úrnak is, aki két és fél évig látja majd el hivatalát. A Tanácsot pedig arra kérem, ne feledkezzen meg arról, hogy mostantól a Tanács és a Parlament egy csapatban játszik, némiképp átláthatóbb körülmények között.
Martin Schulz
az S&D képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök úr! Hölgyeim és uraim! Az "átmenet” fogalmát ma már többször említették, és meglátásom szerint ez a szó jól jellemezi a svéd elnökséget. Az elmúlt hat hónap az átmenet elnöksége volt, egyik szerződésből - azaz a Nizzai Szerződésből, amely teljesen megvalósíthatatlannak bizonyult - a Lisszaboni Szerződésbe, amely tele van zsúfolva elvárásokkal, amelyek közül szerintem nem mindegyik valósítható meg, mivel a Lisszaboni Szerződés nem jelentheti az intézményi fejlődés végét Európában. Vigyáznunk kell, nem szabad azt várnunk a Lisszaboni Szerződéstől, hogy kívánságunk szerint megoldást hoz a világ minden problémájára, hiszen az eddig felvetett számos ügyrendi kérdés is jelezte, mennyire nehéz a Lisszaboni Szerződéssel dolgozni.
Először a szerződés által létrehozott intézményi problémákról szeretnék szólni. Ma még itt van velünk a svéd miniszterelnök. De legközelebb ki fogja képviselni a Tanács elnökségét? Van Rompuy úr, a Tanács soros elnöksége, majd a Bizottság elnöke, majd Ashton bárónő - ha mindannyian fel akarnak szólalni, akkor legalább először elérjük azt, az első négy felszólalásban nem kell ezt az állandó PPE-konferenciát hallgatnunk, mivel itt lesz Ashton bárónő, egy rendes szocialista, aki kicsit felpezsdíti majd a hangulatot. Ez határozott javulást jelent.
(Kellemetlenkedő hozzászólás)
Azt persze nem tudom, hogy Van Rompuy úr vagy Zapatero úr fog-e jelen lenni, de köszönöm, Langen úr. Ha Ön már tudja, hogy Zapatero úr lesz jelen, akkor most hasznos volt a közbeszólása. Köszönöm szépen.
A svéd elnökség az átmenet elnöksége volt. Hivatali ideje alatt lehetősége volt megtapasztalni azt, ahogyan Merkel asszony és Sarkozy úr nagyon sokáig nem játszották ki a lapjaikat, és hagyták, hogy az elnökség menjen a maga útján - mert ha "nem tudja, mi történik, nem tehet semmit” -, majd az elnökségnek kellett megfizetnie e taktikai játék árát. Ez a sors jutott Reinfeldt úrnak az elmúlt néhány hónapban. Hála az égnek, ennek már vége van. Ezt az előrehaladást sikerült elérnünk a Lisszaboni Szerződéssel: némiképp nagyobb átláthatóság az intézményi struktúráinkban. És még egy nagyon fontos dolgot: az Európai Parlament határkörének bővítését. Ez azonban azt jelenti, hogy a többi intézménynek együtt kell működnie a Parlamenttel. Az Európai Tanács elnöke számára ezt azt jelenti, hogy összhangba kell hoznia azokat a döntéseket, amelyeket a Tanácsban készülnek meghozni - legalábbis a jogalkotási döntéseket - a Parlamenttel. Bölcsen tenné, hogy az Európai Parlament elnökét nem pusztán nézőnek tekintené a Tanács ülésein, hanem egy olyan intézmény képviselőjének, amely már nagyobb hatáskörrel rendelkezik. Többek között ezt várom Van Rompuy úrtól.
Az új szerződés mellett a Tanács és a Bizottság számára is tanácsos a többség megszerzésére törekedni a Parlamentben, ami lehetővé teszi majd azoknak a szociális, környezetvédelmi és pénzügyi politikák terén meglévő kihívásoknak a kezelését, amelyeket saját maguk fogalmaznak meg programjaikban, mert a jogalkotáshoz végső soron minősített többségre van szükségük ebben a Parlamentben, ha kezdeményezéseikkel előrelépést akarnak elérni. Ezért a Bizottság jól teszi, ha a többség megnyerésére törekszik a Parlament egészében, ami talán nincs teljesen összhangban azzal a ténnyel, hogy a Bizottság tagjai az európai pártok helyettes vezetői, és ekképpen bizonyos politikai tendenciák egyoldalúságának bizonyítékai. Ez olyan kérdés, Barroso úr, amelyen nagyon komolyan el kell gondolkodnia.
A svéd elnökség óriási erőbedobással dolgozott, ez nem vitás. Mégis - és ez nem az Ön hibája, Reinfeldt úr, hanem a rendszeré - nem tudta befolyásolni a nagy döntéseket, többek között azokat, amelyeket most hoznak meg Koppenhágában. Ennek az oka az, hogy egyetlen soros elnökség nem igazán tud nagy befolyást gyakorolni, inkább koordinálni tudja az eseményeket, és nagy különbség van a koordinálás és a befolyásolás között. Befolyásolni a pénzügyi piacok felügyeletét, az éghajlatváltozást, a gazdasági fellendülés érdekében tett intézkedéseket - ezek mind olyan dolgok, amit csak Európa egésze tud megtenni, úgy, hogy intézményei együttműködnek egymással.
Ezért úgy vélem, hogy a Lisszaboni Szerződés előrelépést jelent. Az a tény, hogy a svéd elnökségnek végül sikerült a szerződést hatályba léptetnie, számomra a legnagyobb sikerét jelenti ennek az átmeneti elnökségnek.
Guy Verhofstadt
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (FR) Tisztelt elnök úr! Először is, az előttem felszólalóktól eltérően ma délelőtt nem fogok intézményi kérdésekről beszélni. Még lesz időnk e kérdések megvitatására, mivel a Tanács a jelek szerint egy olyan jegyzőkönyv alkalmazására készül, amely egy kormányközi konferencia összehívását írja elő. El kell gondolkodnunk arról, hogy akarunk-e egy ilyen konferenciát. Úgy vélem, hogy nekünk, itt az Európai Parlamentben, lesz néhány ötletünk ezzel a témával kapcsolatban, azt biztosítandó, hogy javítjuk az európai demokráciát és ellentételezzük az átláthatóságnak és a demokráciának a javasolt kooptálások tekintetében megnyilvánuló hiányát.
Most pedig szeretnék külön köszönetet mondani az elnökségnek, Reinfeldt miniszterelnök úrnak és Malmström asszonynak azért, mert kitűnő kapcsolatot sikerült fenntartaniuk a Parlamenttel és mert olyan kiválóan tudtak kezelni - végső soron - rendkívül nehéz kérdéseket; itt most természetesen a Lisszaboni Szerződés ratifikálására gondolok. Még a "Klaus akadályon” is sikerült túljutnunk, és mostantól már múlt időben beszélhetünk róla és arról, ahogyan a svéd elnökség kiválóan megoldotta ezt a problémát.
Másodszor, úgy vélem, hogy a másik legfontosabb elem a stockholmi program, amely elfogadásra került, és amely most végrehajtásra vár. Önnek azonban, Reinfeldt úr, az elnökség nem ér itt véget, mert még ott van a koppenhágai csúcs, ahol helyt kell állnia.
Ma egy optimista és megfontolt üzenetet szeretnék közvetíteni e Parlamentnek, amely némiképp ellentmond annak, amit a mai sajtóban olvashatunk. A mai cikkeket a pesszimizmus hatja át: sikerül-e megállapodást elérni vagy nem? Véleményem szerint van lehetőség a megállapodásra, mert komoly partnerek ülnek a tárgyalóasztalnál, nekünk pedig meg kell találnunk annak a módját, hogy motiváljuk őket.
Az a tény, hogy Obama elnök és Kína miniszterelnöke holnap, illetve holnapután érkeznek, azt jelzi, hogy megállapodást akarnak elérni. Véleményem szerint valamiféle stratégiát kell követnünk. De milyet, hölgyeim és uraim? Olyan stratégiát, amely háromoldalú együttműködés megteremtését célozza az Egyesült Államok, Kína és Európa között.
Ha az elkövetkező két napban e három félnek sikerül egy kezdeti megállapodást elérnie, akkor már lesz egy komoly alapunk, amelyről meggyőzhetünk másokat - Indiát, Brazíliát és a többi országot -, hogy csatlakozzanak ehhez a törekvéshez. Ezért egy proaktív megközelítést alkalmazását tartom követendőnek. A legfontosabb dolog az, hogy törekedjünk e háromoldalú szövetség kialakítására, ami elengedhetetlen a megállapodás eléréséhez, és hogy már a kezdetektől javasoljuk a kibocsátások 30%-os csökkentését. Ebben a javaslatban meg kell nyilvánulnia a céltudatosságnak.
Úgy vélem, hogy a koppenhágai tárgyalások utolsó szakaszában Hegel szavait kell követnünk, aki azt mondta, hogy nem a lehetetlen hajtja az embert a kétségbeesésbe, hanem az, ami lehetséges volt, de nem sikerült elérni. Úgy hiszem, a svéd elnökség kitartásával sikert érünk el a koppenhágai csúcstalálkozón.
Rebecca Harms
Tisztelt elnök úr! Barroso úr! Reinfeldt úr! Öt Koppenhágában eltöltött nap után meglehetősen nehezen tudom végighallgatni az "Európai Unió vezető szerepét” hangsúlyozó felszólalásokat. A vezetést - és ezt még az óvodában tanultam - elsősorban példamutatással lehet elérni. Azt szeretném kérdezni Reinfeldt úrtól és Barroso úrtól, hogy vajon tényleg azt hiszik-e, hogy egy hazugságokon, önámításon és átfogó nemzetközi szintű megtévesztésen alapuló stratégiával vezető szerepet játszhatunk olyan nemzetközi folyamatokban, mint amilyen most zajlik Koppenhágában?
Reinfeldt úr, Önnek tudnia kellene - Barroso úr bizonyára tudja, mivel már régóta foglalkozik a témával -, hogy a 2 Celsius fokos cél lehetetlen vállalkozás, ha az európaiak kitartanak az általuk eddig tett felajánlások mellett. A csökkentési cél nem kielégítő. Ugyanakkor az európaiak már kinyitottak minden hátsó ajtót, hogy otthon ne kelljen csökkentési politikát alkalmazniuk. Már nincs semmi korlátja az ellentételezésnek. A forróság már nem csak Lengyelországban, de Svédországban is napirendre került. Az erdők bevonása, amit Ön és az Ön kormánya különösen támogat, Reinfeldt úr, újabb eszköz Európa számára ahhoz, hogy ne kelljen aktív csökkentési politikát alkalmaznia.
Koppenhágában számos szakértő megállapította, hogy amit Ön eddig javasolt, ami eddig részünkről a legmesszemenőbb javaslat volt, 2020-ra nem a kibocsátások csökkentését fogja eredményezni Európában, hanem a növekedését. Ezért Reinfeldt úr, kérem magyarázza el, hogyan fogjuk elérni a 2 Celsius fokos célt, ha Ön kitart az eddig tett felajánlások mellett!
Tovább súlyosbítja a helyzetet, hogy a német napilap, a Financial Times ma arról számolt be, hogy Ön feladta a 2020-as 30 %-os csökkentési célt, és most ezt inkább 2025-re akarja vállalni. Ha Ön valóban elő szeretné segíteni ezt a folyamatot, arra kérem, hogy sürgősen vonja vissza azt, amit az európai álláspontként ismertettek ebben a lapban.
Befejezésképpen még egy dolog. Az elkövetkező napokban hivatalos megfigyelők ezrei fognak a Bella Center ajtóin kívül állni - annak ellenére, hogy engedéllyel rendelkeznek a konferencián való részvételre. Ezek olyan emberek, akik évekig vagy akár évtizedekig rendkívül keményen dolgoztak a klímapolitikáért. Kérem tegyenek annak érdekében, hogy ezeket az embereket, akiktől váratlanul megtagadták a belépést, nem zárják be vagy nem kell órákig a hideg földön ülniük hátrabilincselt kézzel.
Koppenhágában nagyon sokféle vezető szerep veszhet el. Azonban arról, ahogyan az uniós jogállamiságot képviselik ott - egyáltalán nem érdekelnek a fegyelmezetlen tömegek - és a békés tüntetőkkel szemben tanúsított aránytalan bánásmódról - Cecilia Malmström asszony, Ön a jog szakértője - szintén magyarázatot kell adniuk Koppenhágában.
Michał Tomasz Kamiński
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Tisztelt elnök úr! Nagy kár, hogy éppen az én felszólalásom előtt beszélt arról, hogy tartanunk kell magunkat a kijelölt felszólalási időhöz. Megpróbálom nem túllépni a rendelkezésemre álló időt.
Reinfeldt úr, Önnek természetesen köszönetet kell mondanunk. Mint már elhangzott, a svéd elnökség egy nagyon nehéz, átmeneti időszakban vette át hivatalát, amely időszakot a Lisszaboni Szerződés elfogadásával kapcsolatos nyugtalanság jellemezte. Mindezt már magunk mögött tudhatjuk, de az elnökségnek a gazdasági válsággal is szembe kellett néznie. Felszólalásomat, amelyben nem csak gratulálni fogok, azzal kezdeném, hogy köszönetet mondok Önnek azért, hogy a svéd elnökség nem adta meg magát a populizmus kísértésének, amelynek most, a válság okozta nehéz időkben nehéz ellenállni.
Reinfeldt úr! Ön igazolta, hogy nincsenek könnyű válaszok a nehéz kérdésekre. A svéd elnökség megmutatta, hogy az Európai Unió válság idején is képes jó és populizmustól mentes válaszokat találni, amelyek nem csak Európa, de az egész világ javát szolgálják, hogy kilábaljuk ebből a nehéz helyzetből. Őszinte köszönetet szeretnék mondani Önnek ezért a fáradságos munkáért, azért, hogy tiszteletet tanúsított a tagállamokkal és az Európai Parlamenttel szemben. Nehéz időszak volt, és úgy vélem, sikeresen vizsgázott. Két hét múlva elégedetten zárhatja le hivatali idejét.
Azt hiszem, beszédében nem ok nélkül nem említette a külpolitikát. Ezzel kapcsolatban sajnos kíméletlenül kell fogalmaznom: véleményem szerint a külpolitika terén, és ezen belül is két területen, a svéd elnökség és az elmúlt hat hónap nem tekinthető sikeresnek.
Először is, véleményem szerint teljesen szükségtelen volt az a válság, ami egy svéd napilapban az izraeli katonákról megjelent nem túl szerencsés cikk miatt alakult ki, és a svéd elnökség és Izrael közötti kapcsolatok teljesen szükségtelen elmérgesedése árnyékot vetett az elmúlt hat hónapra. Helytelennek tartom, hogy az elnökség nem ítélte el egyhangúlag a svéd újságcikket. Képviselőcsoportom egészének az az álláspontja, hogy az izraeli katonák nem csak Izraelt, hanem egész civilizációnkat védelmezik. Az elmúlt hat hónapban nem álltunk ki határozottan a legfontosabb közel-keleti szövetségesünk, Izrael mellett. Ezt bizonyítják az Közel-Kelet témájáról tartott legutóbbi európai tanácsi ülés következtetései, amelyek - jóllehet véleményem szerint jobbak, mint amit javasoltak - nem biztosítanak számunkra vezető szerepet a Közel-Keleten. Az Európai Uniónak kellene a békefolyamat élén állnia, és nekünk kellene biztosítanunk a fő hajtóerőt a közel-keleti béke elérése érdekében. E szerepet azonban csak akkor tölthetjük be, ha mi magunk is megoldjuk a nézeteltéréseinket. Nem fogadhatunk el egyoldalú palesztinpárti álláspontokat. Az elmúlt hat hónap külpolitikája sajnálatos módon nem vetett véget ennek.
Tegnap már beszéltünk erről a Grúziáról folytatott vita során. Úgy vélem, hogy az erősödő orosz imperializmus jelenti az Európai Unió egyik legsúlyosabb problémáját. Ez nem csak Oroszország szomszédai számára jelent veszélyt, de az egész Európai Unió számára is. Mindazonáltal szeretnék köszönetet mondani Önnek, Reinfeldt úr, vezető szerepéért és az Európai Unió svéd elnökség általi vezetéséért. A Parlament feladata, hogy felhívja erre a figyelmet, ami - véleményem szerint - nem mindig a legjobb. Úgy vélem, hogy összességében - és az általam tett negatív észrevételek ellenére - a svéd elnökség jó munkát végzett.
(A felszólaló hozzájárult ahhoz, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdésében meghatározott kék kártya eljárás értelmében kérdést intézzenek hozzá.)
Zoltán Balczó
(HU) Kamiński úrtól azt kérdezem, az emberi civilizációrért való küzdelemnek tekinti-e azt, ami Gázában történt az izraeli katonák részéről. Ön az, aki egyoldalúan fogalmaz, mert aki itt békét akar, annak elsődlegesen azt kellene ENSZ-határozatokkal összhangban képviselni, hogy a palesztinoknak joguk van önálló állami létre. Pont Ön az, aki kiegyensúlyozatlanul kér számon Svédországon olyan álláspontot, amit képviselt.
Michał Tomasz Kamiński
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Véleményem szerint a Közel-Keleten Izrael az egyetlen demokrácia. Izrael állam ragyogó példája a közel-keleti demokratikus államoknak. Természetesen a háború nagyon nehéz dolog, amely mindig fájdalmas következményekkel jár. Mi ezért támogatjuk a békét. Úgy vélem, hogy feladatunk a közel-keleti békefolyamat támogatása és a terrorizmus határozott elutasítása.
Lothar Bisky
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Tisztelt elnök úr! A svéd elnökségről kolléganőm, Svensson asszony fog beszélni. Én két pontot szeretnék kiemelni a Lisszaboni Szerződés hatálybalépését követő első tanácsi ülés következetéseiből. Először is sajnálom, hogy nem küldött világos üzenetet az EU jövőbeni stratégiájáról. Sőt, felsorakozott a régi Bizottság mögé, amely meg akarta tartani a megbukott lisszaboni stratégia alapelveit.
És mindez annak ellenére történt, hogy elismerték, hogy új politikai megközelítésre van szükség! Hol van? Én nem látom sehol. Az új Bizottsággal, az új Parlamenttel és az Európai Tanács elnökével azonban most lehetőség lenne egy teljesen új vita elindítására. És persze ott van az új szerződés, és a még végrehajtásra váró polgári kezdeményezés.
A kiindulási pontunk egyértelmű: a legfontosabb az, hogy - a profit érdekeit félretéve - mindenekelőtt az emberek szociális és környezetvédelmi problémáival foglalkozzunk. Ez legyen az új alapelv az Európai Unió stratégiáiban és jogalkotásában, mert a polgárok csak ekkor fogják az EU-t olyannak látni, mint amely hosszú távon a fejlődést képviseli.
A másik dolog, amiről beszélni szeretnék, az az, hogy mi, akik az Európai Parlamentben a baloldalt képviseljük, örömmel fogadjuk, hogy a Tanács végre teljesíti a tőketranszferek megadóztatására vonatkozó kérést. A tegnapi vita során örömmel hallottuk Barroso úr arra vonatkozó ígéretét, hogy az általa vezetett új Bizottság a közeljövőben előterjeszti a megfelelő javaslatokat. Mi továbbra sem hagyjuk nyugodni ezt a témát, és továbbra is azt valljuk, hogy az Európai Unió meg tudja tenni az első lépést gyanús ügyek esetén, és azt meg is kell tennie. Nem várhatunk tovább arra, hogy globális szinten valaki más átvegye tőlünk ezt a szerepet.
Mario Borghezio
az EFD képviselőcsoport nevében. - (IT) Tisztelt elnök úr! Hölgyeim és uraim! A pénzügyi válság kérdésével kapcsolatban bizonyosan nem mondható el az, hogy a svéd elnökség logikusan cselekedett volna, és hogy világos, egyértelmű álláspontot képviselt volna.
Miért nem voltak elég bátrak ahhoz, hogy kimondják azoknak a nevét, akik felelősek voltak a pénzügyi válságért, és miért nem hoztak egyértelmű intézkedéseket a spekuláció visszaszorítására, vagy miért nem magyarázták el világosan az európai polgároknak, hogy bankjaink és pénzügyi intézményeink még mindig házalnak számos olyan pénzügyi termékkel, amelyek a spekuláción alapulnak, és amelyek szennyezik a piacunkat?
Miért nem ajánlottak fel egyértelműen támogatást a reálgazdaságnak, amit elsősorban a kis- és középvállalkozások elszigetelt világa, a termelés világa, európai gazdaságunk egészséges világa képvisel, amely felé - megismétlem - most is és a jövőben is a bátorítás és az őszinte támogatás jeleit kell küldeni?
A svéd elnökség előtt álló talán legnagyobb megoldandó feladat a szabadsággal, az igazsággal és a jog érvényesülésével volt kapcsolatos, és ez a stockholmi program végrehajtására is vonatkozik. Milyen következtetést vonhatunk le ebből? Véleményem szerint ez az elnökség nem tett megfelelő intézkedéseket az illegális bevándorlás ellen, amit pedig tett, az teljességgel hatástalan volt. Az elnökség nem lépett fel aktívan az illegális bevándorlással szemben, még az integrációs politikák és a menekültek kérdésének kezelése kapcsán sem.
Úgy tűnik, Európa erélytelenül szólalt meg, nem csak általában véve a külpolitikával kapcsolatban - maximálisan egyetértek azokkal, akik kifogásolták ezt -, hanem a bevándorlás témájában is. Európa nyilvánvalóan nem rendelkezett felhatalmazással olyan kulcsfontosságú kérdésekben mint a bevándorlás, bárhogy is nézzük a dolgot: akár a hozzám hasonlók szemszögéből, akik nagyon aggasztónak tartják az illegális bevándorlást, vagy azok szempontjából, akiket inkább integrációs politikák végrehajtása érdekel.
Nagyon reméljük, hogy az új spanyol elnökség végrehajtja majd azokat az elképzeléseket, amelyeket már közzétettek néhány nagy hatású nyilatkozatban, és amelyek azzal érvelnek, hogy Európa nem tekintheti a bevándorlást kizárólag a Földközi-tenger partján fekvő országok problémájának.
Ez nyilvánvalóan Európa egészét érintő probléma, de van egy szempont, amely kapcsán országom kormánya egyértelmű kérést fogalmazott meg, és amelyet ugyanakkor nem vettek figyelembe. A felkérés a szervezett bűnözés öröksége elleni küzdelemre irányuló, komoly európai szintű stratégia elfogadását javasolta; ez a stratégia rendkívül eredményes volt Olaszországban. Ez a hagyomány egész Európában jelen van: a maffia, a bűnszervezetek mindenhol jelen vannak Európában, beszivárogtak a reálgazdaságba és a különösen a pénzügyi ágazatba.
Még mindig arra a világos jelzésre várunk, hogy láthatjuk majd egy európai jogi rendszer létrehozását a szervezett bűnözés e formája ellen, amely sok országban - ha nem az Európai Unió valamennyi országában - rendkívüli mértékben megerősödött. Mivel a bűnözés e formája túlzottan szabadon működhet, kihasználta a szabadságjogainkból eredő előnyöket, és kénye-kedve szerint mozog a pénzpiacok, adóparadicsomok, ingatlanpiacok és egyéb eszközök piacai között. Pontosan ez az a pont, ahol sokkal nagyobb tisztánlátásra lett volna szükség, a svéd elnökség sokkal határozottabb fellépésére. Ezt nyíltan a svéd elnökség szemére vetjük.
És ezzel elérkeztünk ezen elnökség bizonyos képviselőinek egy másik fontos és szimbolikus kérdés, a minaretekről szóló svájci népszavazás kapcsán tett nyilatkozataihoz. A svéd külügyminisztérium a minaretek építésének betiltását "előítéletek kifejeződésének” nevezte. Sőt, még tovább ment, amikor kijelentette, hogy megkérdőjelezhető Bern döntése, hogy egy ilyen kérdésről népszavazást tartson. Itt van tehát egy olyan kérdés, amelyről nem lehet népszavazást tartani, és a kérdés az, hogy tartsanak-e vagy ne tartsanak népszavazást.
Hogyan képzelik az Európai Unió jogalkotói, hogy szemrehányást tehetnek egy kis országnak, amely mindig is demokratikus ország volt, már a középkorban is? Valóban nekünk, akiket senki sem választott meg, akik a bürokrácia rabszolgái vagyunk, nekünk kellene kioktatni a svájci népet a demokráciáról? Nekünk kellene megtagadni tőlük azt a jogot, hogy népszavazást tartsanak egy fontos kérdésről, amelyről mindenkinek joga van saját véleményt formálni?
Nem, ellenkezőleg! Az Európai Uniónak kellene megtanulnia a svájci demokráciától, hogyan kell megoldani a legkényesebb problémákat: azáltal, hogy hangot adnak az embereknek, az embereknek, nem pedig ezen európai szuperhatalom hivatalnokainak, lobbijainak és bankjainak, amely hatalom mindig úgy hoz döntést a polgárok életéről, hogy előtte nem kéri ki a véleményüket!
Barry Madlener
(SV) Tisztelt elnök úr! Örömmel tölt el, hogy végre leköszön ez a gerinctelen és gyáva svéd elnökség.
(NL) Szerencsére véget ér e gyengekezű svéd elnökség hivatali ideje, mert nem sok jó származott Svédországból. Nem léptek fel keményen Törökországgal szemben, amely továbbra is jogtalanul megszállás alatt tartja Ciprust. Svédország magára hagyta Izraelt, és a Jeruzsálem felosztására irányuló javaslata mutatja, mennyire naivak az iszlámmal, ezzel az ellenszenves, barbár ideológiával szemben. Svédország jobban tette volna, ha erőteljesen támogatja európai népszavazások megrendezését valamennyi tagállamban, mint ahogyan Svájc tette a minaretek építésének tilalma kérdésében. Ezt akarják az európai emberek.
A Brüsszel és Strasbourg között utazgató Parlament kérdése még csak napirendre sem került, Reinfeldt úr. Mi kértük ezt Öntől, de nyilvánvalóan nem mert eleget tenni a kérésünknek, biztosan Franciaországtól tartva. Aztán elmennek Koppenhágába, hogy klímapolitikákra szórják a pénzt, amikor az éghajlatváltozás még csak nem is tudományosan megerősített tény.
Hollandia óriási összeget fizet. Az egy főre jutó nettó hozzájárulása még mindig két-háromszorosa a más gazdag országokénak. Ezt a helyzetet a lehető leghamarabb ki kell igazítani. Reméljük, hogy a következő elnökség több bátorságot mutat majd.
Anna Maria Corazza Bildt
Tisztelt elnök úr! Észrevettem, hogy néhány képviselőtársamnak csaknem egy perccel több felszólalási időt engedélyezett. Emlékeztetni szeretném, hogy mi, akik kis országokat képviselünk, újonnan megválasztott képviselőként csak szigorúan egy perc felszólalási időt kapunk a "catch the eye” eljárás szerint, és ezekkel a plusz percekkel a mi felszólalási lehetőségünktől veszi el az időt. Kérem, a mi jogainkat is tartsa tiszteletben.
Fredrik Reinfeldt
a Tanács soros elnöke. - Tisztelt elnök úr! Két rövid észrevételt szeretnék tenni. Először is, szeretném megköszönni a képviselőknek kedves szavaikat - azaz többnyire kedves szavaikat és kedves észrevételeiket. Mostanra egy új, a Lisszaboni Szerződésen alapuló Európai Uniónk van, és - olyan valakiként, aki részt vett a soros elnökségben - elmondhatom, hogy ahhoz, hogy ez az Európa hatékonyan működhessen a jövőben, ahhoz a tagállamoknak, a Bizottságnak és e Parlamentnek is egyaránt felelősséget kell vállalnia. Nagyon nehéz feladat ezt a munkát jól végezni, e felek bármelyikének teljes felelősségvállalása nélkül.
Néhány szót szeretnék mondani arról, milyen 27 tagállamot összehangolni. Ez időbe telik, de ha nem tesszük meg, olyan helyzet áll elő, amelyben az Európai Uniót csak néhányan vagy valaki más irányítja. Mi rászántuk a kellő időt. Tudom, hogy mennyi idő kell e koordinációhoz, és az hiszem, ez Herman Van Rompuy úr számára is nyilvánvaló lesz, csakúgy, mint a következő soros elnökség számára.
Másodszor, Koppenhágáról szeretnék szólni néhány szót. Gyakran azt hallom, hogy Európa nem tölt be vezető szerepet, és az országomban az ellenzék azt hangoztatja, hogy Svédország sem veszi kézbe az irányítást - magunkat akarjuk arcul ütni. Jó. Akkor mutassák meg nekem, ki a vezető. Szeretném tudni, mert nagyon jó lenne látni azt a vezetőt és követni a kezdeményezéseit. De ezt még nem láttam. Már létező jogszabályok alapján elkötelezzük magunkat a csökkentések mellett, és konkrét finanszírozási ajánlattal állunk elő - ezt eddig nem láttam a fejlődő világ más részeitől.
És ha Koppenhágáról van szó, semmiképpen sem szabad megfeledkezünk arról, hogy tartanunk kell a 2 Celsius fokos célt. Abban nem vagyok biztos, hogy képesek leszünk erre. Tudom, hogy Európa már teljesítette a kötelességét, és készen áll a 30 %-os célra való átállásra, de egyedül nem tudjuk megoldani a problémát. Európa a globális kibocsátásoknak csak 13 %-áért felelős. A globális válaszhoz globális reagálás szükséges, és az, hogy a többi nagy kibocsátó nagyobb kötelezettségvállalásokat tegyen.
Néhány szó Svédországról, ha már említettük. Nagyon fontosnak tartom, hogy miután ilyen kötelezettségvállalásokat teszünk - legyen szó Kiotóról vagy egy koppenhágai megállapodásról -, hazamenjünk és ott végezzük a munkánkat. Éppen tegnap frissítettük az 1990 óta Svédországában tett kibocsátáscsökkentések adatait. Mostanra -12 %-nál tartunk. Követjük, hogy nemzetközi szinten ezt mennyire ismerik el, és hogyan prezentálják. Mindig mondhatjuk, hogy nem így kellene kezelni a problémát, de a világ ezzel a globális megállapodással rendelkezik. Ezzel kapcsolatban pedig ilyen számokat prezentáltunk.
Természetesen nyugtalanító, hogy néhány ország a másik irányba meg, és ezért bírálják is őket. Tehát ez nem csak a megállapodás létrejöttéről szól: arról is, hogy változásokat hajtsunk végre a gazdaságban, és ehhez a kibocsátáskereskedelmet vagy más eszközöket használjunk fel. Ez is olyan terület, ahol sok európai ország intézkedéseinek nincsenek megfelelői a világ más részein.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Tisztelt elnök úr! Mindössze két észrevételt szeretnék tenni: egyet Koppenhágával, egyet pedig a sikeres svéd elnökséggel kapcsolatban. Először is, ami Koppenhágát illeti, engem is nagyon meglep, amikor azt látom, hogy európai kollégám saját maguk ellen beszélnek. Én viszont azt mondom, hogy van egy olyan terület, ahol büszkék lehetünk az Európai Unió vezető szerepére, és ez pontosan az éghajlatváltozás. Mutassanak nekem még egy olyan fontos szereplőt vagy országok egy olyan csoportját, amely hozzánk hasonló mértékű kötelezettségvállalásokat tett.
Mint korábban már említettem, vannak olyanok, akik sajtóközleményekben jelentették be szándékaikat. Az Európai Unió jogszabályt használt fel ahhoz, hogy ismertesse szándékait. Ez a jogszabály már kötelező erejű: az Európai Bizottság kezdeményezte, és megkapta az Európai Tanács és a Parlament támogatását. Végül az Európai Unió - egyoldalúan és feltétel nélkül - már 20 %-ban állapította meg a kibocsátáscsökkentési célt 2020-ig. Eddig senki sem tett hasonló felajánlást. Kérjünk meg másokat is arra, hogy cselekedjenek hozzánk hasonlóan.
(Taps)
A 2 Celsius fokos cél elérése nem elég. Nem, az nem elég. Ezért is mondjuk másoknak, hogy tárgyalhatunk egymással. A politikusok és diplomaták tárgyalhatnak, de nem tárgyalhatunk a tudománnyal, nem tárgyalhatunk a fizika törvényeivel. Jöjjön hát egy globális egyezség, amely lehetővé teszi számunkra egy olyan megállapodás elfogadását, amely összhangban van a tudomány eredményeivel. Ezt Európa egyedül nem teheti meg, mivel a kontinens a globális kibocsátások kb. 14%-áért felelős, és a kibocsátások mértéke csökkenő tendenciát mutat. Így ha Európa holnap teljes mértékben megszüntetné az üvegházhatású gázok kibocsátását, azzal nem oldaná meg a problémát.
Ehhez szükségünk van az amerikaiakra, a kínaiakra és az indiaiakra is. Az elmúlt hat hónapban Reinfeldt miniszterelnök úrral beszéltünk Obamával; beszéltünk Hu és Wen urakkal; beszéltünk Singh-el; Medvegyevvel; beszéltünk Lolával. És elmondhatom, hogy ezeken a találkozókon mi voltunk azok, akik jelentősebb felajánlások megtételére kértük őket.
Ez az, amit most Koppenhágában teszünk. És ne feledjük - mert az emberek sokszor hajlamosak elfelejteni -, hogy ebben a játékban nem csak az említett játékosok vannak jelen, hanem a fejlődő országok is: a legszegényebb, leginkább kiszolgáltatott országok, az afrikai országok. Az etiópiai Meles Zenawival és másokkal is beszéltünk. Ezért volt az Európai Unió az első, aki pénzt tett le az asztalra.
Legyünk őszinték egymással. Mindig lehetnek nagyobb céljaink, és az Európai Unió kinyilvánítja törekvését. De kérjük másoktól is, hogy legyenek törekvőbbek, mert csak így érhetünk el olyan egyezséget, amely összhangban van a mi céljainkkal. Mivel globális problémáról van szó, globális megoldásra van szükség.
Végül hadd mondjak néhány szót Reinfeldt miniszterelnök úrnak és a svéd elnökségnek. Ez volt az utolsó olyan alkalom, amikor csak hat hónapra választottunk elnököt az Európai Tanács élére, tehát sok-sok évi, ilyen rendszerben végzett munka végéhez érkeztünk el az Európai Unióban. El szeretném mondani - és ezt már elmondtam Reinfeldt úrnak is az elmúlt hat hónapban -, hogy ő volt a Tanács 11. elnöke, akivel együtt dolgoztam, ezért nagy örömömre szolgál, hogy mostantól az Európai Tanács állandó elnököt kap.
De azt is el szeretném mondani Reinfeldt miniszterelnök úrnak, hogy bár sorrendben a 11. elnöke volt a Tanácsnak, aki együttműködött a Bizottsággal, mindazonáltal a svéd elnökség az Európai Unió egyik legjobb elnöksége volt ebben a 11. elnökséget magában foglaló időszakban. Köszönetet mondok mindazért, amit Ön és a svéd elnökség tett ebben a hat hónapban.
Rebecca Harms
Tisztelt elnök úr! A Parlamenttel szembeni átláthatóságról nagyon sok szó esik most, miután a Lisszaboni Szerződés elfogadásra került. Igaz-e, hogy az Európai Tanácsnak új javaslata van, amely 30%-os csökkentési célt fogalmaz meg - azaz a 20%-os célnál nagyobb mértékű ellensúlyozást - 2025-re? Koppenhágában kézről kézre forog egy kiszivárogtatott dokumentum, és szeretném, ha itt és most tisztáznák, a bizottsági kapcsolatok révén, hogy ez-e a Tanács valódi stratégiája. Kérem, közöljék velünk az igazságot!
Gunnar Hökmark
Tisztelt elnök úr! Nem tudom, hogy fogalmazzak, mert egy svédtől ez nem hangzik túl szerénynek, de szerintem elmondhatjuk, hogy a svéd elnökség után az Európai Unió és Európa már nem lesz ugyanaz. Ez egy másmilyen Európai Unió - egy erősebb és jobb Unió. Ez több okból is elmondható, és ezek közül némelyiket, svédként, nagyon büszkén említhetem.
Először is, természetesen, ott a szerződés, amely már hatályba lépett, és amely megváltoztatta az EU intézményi egyensúlyát, de emellett még inkább képesség teszi politikai céljaink elérésére. Szeretnék rámutatni arra, hogy a Szlovénia és Horvátország között létrejött megállapodással megkezdtük a bővítési folyamatot, ami fontos Horvátország számára, valamint a Nyugat-Balkán jövője és a jövőben ott végbemenő bővítési folyamat tekintetében. Ez egyrészt az Európai Unió erőssége, másrészt lehetőség mindannyiunk számára.
Fontosnak tartom kiemelni, hogy az elnökség ideje alatt, most, ebben a pillanatban is, az Európai Unió - első alkalommal - globális vezető szerepet töltött be, illetve tölt be az emberiség előtt álló egyik legfontosabb nemzetközi probléma kezelésében. Ez új dolog és óriási felelősséget jelent a jövőre nézve, mert nyilvánvaló, hogy - bármit is érnek el Koppenhágában - az Európai Unió alapvető és döntő szerepet játszik az elérendő célokat magában foglaló program meghatározásában. Bármennyire is sikeresek lehetünk, a munka nem lesz befejezett, de hangsúlyozni fogja az Európai Unió hatalmas felelősségeit.
Végül ott van a gazdasági fellendülés kérdése. Szigorú szabályok szerint történik a költségvetések rendbetétele és a protekcionizmus háttérbe szorítása. Mivel svéd vagyok, talán kicsit szubjektívan látom a helyzetet, de úgy vélem, joggal lehetünk büszkék arra, amit ebben az időszakban elértünk. De nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy ezek az eredmények a jövőre nézve nagy felelősséget rónak ránk.
Åsa Westlund
(SV) Tisztelt elnök úr! Először is szeretném elmondani, hogy az elnökség - a felé támasztott nagy elvárásoknak megfelelve - hatékony diplomáciai gépezetnek bizonyult. Ezt nagyra értékeljük, különösen a cseh elnökség idején időnként eluralkodott káosz után. A Lisszaboni Szerződés ratifikációjának utolsó fordulóit szintén nagyon konstruktívan tudták kezelni. És végül, az elnökségnek sikerült hivatalába helyezni az Európai Tanács állandó elnökét és az Európai Unió új külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjét.
Sajnálatos módon, az emberek mindennapi életére mindennek kevésbé volt meghatározó jelentősége. Nem támogatták Európában a bérből és fizetésből élőket, és a Laval-ügyben hozott ítélet nyomán nem vetettek véget a bérdömpingnek, és semmilyen új kezdeményezés nem történt a munkanélküliség kezelésére és a munkahelyteremtésre.
A környezetvédelmi mozgalom csalódott Svédországban, mert nem állt ki a környezetvédelmi kérdések mellett. Sőt, Svédország inkább egy lépést visszalépett, minthogy megragadta volna a lehetőséget és nagyobb erőpróbát jelentő célkitűzéseket támogatott volna a környezetvédelem és az éghajlatváltozás terén.
Azonban az a tény, hogy Svédország nem játszik jelentősebb szerepet a jelenleg zajló koppenhágai klímakonferencián, valószínűleg inkább Reinfeldt miniszterelnök úr ténykedésének tudható be, aki - pártpolitikai okokból - már korai szakaszban alacsony szinten tartotta a várakozásokat. Ez ellenétes volt az EU tárgyalási stratégiájával és sok más európai vezetőt feldühített. Ennél még súlyosabb az a tény, hogy ezzel meggátolta, hogy egy jó klímamegállapodás jöhessen létre.
Végül szeretnék néhány szót mondani a stockholmi programról, amely egyike azon kevés dolgoknak, amelyek a svéd elnökség után is fennmaradnak. Magam is Stockholmban élek, és ezért aggasztónak tartom, hogy a várost nevét olyan politikai programmal társítsák, amely inkább Európa erődítménnyé változtatását, mint az emberi jogok védelmét tartja céljának.
A svéd szociáldemokraták mindazonáltal örülnek annak, hogy végül részben meghallgatta az általunk és a Parlament által arra vonatkozóan megfogalmazott követeléseket, hogy a programban több jogot biztosítsanak a nőknek és a gyermekeknek. Nagyon reméljük, hogy Malmström asszony - új szerepében - mindent megtesz majd annak érdekén, hogy támogassa a program ezen elemeit.
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Tisztelt elnök úr! Barroso úr! Reinfeld úr! Az Ön nyugodt és következetes elnöksége sikert hozott. Nehéz politikai kérdéseket kellett megoldania, és összességében jó munkát végzett. Azok a személyek, akiket a fontos új uniós posztokra választott, most minden előítélet nélkül foglalkozhatnak ezekkel a kérdésekkel, mivel a legtöbb európai polgár számára nem ismertek. És ha megengedi ezt a megjegyzést, a legjobb döntése ott ül az Ön jobbján.
Ugyanakkor, Reinfeld úr, nem adhatok ötöst az elnökségének. Ennek két oka van. Először is az, hogy Ön hozzájárult ahhoz, az Európai Tanács egyfajta uniós "szuperkormánnyá” váljon. Általános hatásköre egyre nő, és a környezetvédelemtől a pénzügyi politikáig sok mindenre kiterjed. Ugyanakkor az ajtókat egyre jobban bezárja. Az emberek képviselői által folytatott átlátható viták nem így zajlanak!
A másik ok a következő: az a tény, hogy a SWIFT-megállapodást alig néhány órával a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése előtt még elfogadtatta Tanácsban, egyértelműen azt jelzi, hogy semmibe veszi az Európai Parlamentet, azaz nem mutat tiszteletet a polgárok iránt.
Mindezek ellenére köszönetet mondok Önnek az elmúlt hat hónapért.
Carl Schlyter
(SV) Tisztelt elnök úr! A svéd elnökség gyakorlati és intézményi szempontból is jól működött. Olyan volt, mint egy jól beolajozott, hatékony gépezet - amelyet azonban nem tettek sebességbe. Mi történt a szociális jogszabályokkal? A megkülönböztetésmentességgel kapcsolatos munka leállt. Az éghajlat-politikához hasonlóan megfeneklett az Eurovignette bevezetésére irányuló javaslat, amelynek célja a tehergépjárművekből származó kibocsátások csökkentése volt. Ezekben a kérdésekben a kutatók és az Európai Parlament mutatja az utat - a Tanács kudarcot vallott!
A Tanács kiskaput hozott létre az erdőgazdálkodás, a hajózás és a légitársaságok számára a klímatárgyalásokban. Hol van a fejlődő országoknak szánt pénz - az a konkrét 30 milliárd euró, amit a Parlament kért? Mi történt a kibocsátási célokkal? A Parlament 32-40 %-os csökkentésre szólított fel. Most meg azt halljuk, hogy azok a dokumentumok, amelyeken a Tanács dolgozik, még tovább mérséklik a kibocsátási célokat. A Tanács klímapolitikájában olyan nagy lyukak vannak, amely csak egy olyan halászhálóhoz hasonlítható, amivel bálnára vadásznak!
Végül, néhány szót szeretnék mondani a Vattenfallról. Állítsák le a Vattenfall által indított jogi eljárást, mert az gátolja az éghajlatváltozással kapcsolatos munkánkat. Erősebbek ennél a vállalatnál! Legalább azt biztosítsák, hogy a Vattenfall csak a maga dolgával törődjön, és nem vitatja állandóan Németország és az EU környezetvédelmi jogszabályait.
Timothy Kirkhope
Tisztelt elnök úr! Először is szeretnék gratulálni a svéd kormánynak azért a munkáért, amit a Tanács elnökségeként végzett. Az elnökség hivatalba lépésekor nagyon nehéz feladatok voltak napirenden, ennek ellenére komoly eredményeket sikerült elérnie, amelyeket többnyire örömmel fogadtuk.
Itt, a Parlamentben már többször beszéltünk arról, hogy fel kell éleszteni a lisszaboni stratégiát; az Európai Unió már olyan régóta, olyan fokú erőbedobással és elszántsággal akart politikai és intézményi reformot végrehajtani, hogy egyszerűen nem tudta összeszedni magát a gazdaság megreformálására. Ugyanakkor veszélybe került a globális kereskedelemben elért helyzetünk, viszonylagos gazdasági súlyunk és nemzetközi versenyképességünk. Ezért üdvözlöm a Bizottság EU 2020 kezdeményezését, amelyet már az Európai Tanács is jóváhagyott, és külön szeretnék gratulálni Barroso úrnak az ebben betöltött szerepéért.
Polgáraink jövőbeni jómódja és jóléte egy dinamikus gazdaság meglététől függ, amely képes munkahelyeket és gazdagságot teremteni azáltal, hogy felszabadítja a vállalkozók kreatív energiáit és ösztönzi a sikeres vállalkozások növekedését. E gazdasági megújulás részét alkotja majd gazdaságaink "kizöldítése”, és mindannyian reméljük, hogy az a megállapodás, amit ezen a héten Koppenhágában elérnek, reális keretet hoz létre az éghajlatváltozás elleni küzdelemhez, miközben elősegíti a gazdaság növekedését és fejlődését.
Ami a stockholmi program elfogadását illeti, támogatjuk azt az elvet, amelynek értelmébe az uniós tagállamoknak fokozottabb együttműködést kell folytatniuk a bevándorláshoz, a határokon átnyúló bűnözéshez és a terrorizmushoz kapcsolódó problémák megoldása érdekében. De nem szabad elfelednünk, hogy ezek a területek a nemzeti szuverenitás részét is képezik; továbbá a törvények betartása, a biztonság garantálása és a lakosság védelme a demokratikus állam legfontosabb feladatai közé tartoznak. Ezért tehát egyensúlyt kell teremtenünk az együttes fellépés szükségessége és a tagállamok jogainak tiszteletben tartása között. A stockholmi program egyes részei egyszerűen nem biztosítják ezt az egyensúlyt. A javaslatok némelyike nem eredményez mást, mint a hatalom központosítását vagy szükségtelen kiadásokat, és tovább növeli a bürokráciát, miközben nagyon kevés hozzáadott értéket nyújt. Az legyen a legfontosabb célunk, hogy képesek legyünk versenyezni, továbbá hogy deregulációt, innovációt és munkahelyteremtést valósítsunk meg. Európa népeinek ez jár.
Eva-Britt Svensson
(SV) Tisztelt elnök úr! A svéd elnökség jeles osztályzatot érdemel szervezési készségeiért. A svéd kormány mindenki elvárásainak megfelelően teljesített. De sajnos politikai értékelésemben már nem tudok ilyen lelkesen szólni.
Különösen két terület érdemel bírálatot. Az első az átláthatóság és a nyitottság. Svédország rendszerint példamutató e téren, de most passzív megközelítést követett - és ez különösen nagy hiba, ha a polgárok kommunikációs szabadsága van veszélyben. E tekintetben engedjék meg, hogy megemlítsem az adatok megőrzéséről szóló irányelvet, a távközlési csomagot és a titkos ACTA-megállapodást. Többször kérték az elnökségtől, hogy tegye lehetővé a dokumentumok megtekintését, amire 2001 óta, azaz az átláthatóságról szóló rendeletet módosítása óta van lehetőség - ennek értelmében nyilvános hozzáférést kell biztosítani a folyamatban levő nemzetközi tárgyalásokhoz kapcsolódó dokumentumokhoz. Miért nem tett semmit svéd elnökség ennek érdekében?
A másik terület az éghajlatváltozás, és az, ahogyan a szegény országokat cserbenhagyjuk a támogatási források olyan célú felhasználásával, hogy enyhítsük a gazdag világ által eddig és jelenleg is előidézett legsúlyosabb károkat. Mindez annak ellenére történik, hogy az éghajlat-változási megállapodás, a bali útiterv és a kiotói jegyzőkönyv egyaránt kimondják, hogy az éghajlatváltozás elleni küzdelem finanszírozásának új alapokból kell történnie. Ismételten a leginkább kiszolgáltatottak azok, akiknek tartani kell a hátukat a gazdag országok tettei miatt. Azoknak, akiknek nincs tiszta vizük, akiket a malária fenyeget, akik HIV-fertőzöttek, és mindenekelőtt a világ legszegényebb asszonyainak és gyermekeinek kell ezt az árat meg kell fizetniük. Ez a politika szégyenteljesen bán a világ szegényebb részeivel.
Andreas Mölzer
(DE) Tisztelt elnök úr! A svéd elnökség végéhez közeledik - és elmondhatjuk, hogy az elmúlt hat hónapban nem történtek nagy katasztrófák, de úgy vélem, hogy kiemelkedő sikerek sem. Mindenesetre azt az ambiciózus célt, hogy kilábaljunk a gazdasági válságból, nem sikerült elérniük. Milliárdokat pumpáltunk bele egy olyan rendszerbe, amelyből csak kevesek látnak hasznot, míg a lakosságnak kell viselnie a költségeket és a kockázatokat. Elfogadhatatlan, hogy az európai adófizetők fáradságos munkával megkeresett pénze banki vezetők bónuszainak kifizetésére menjen el.
De ha már klímakonferenciát tartunk, akkor szerintem - végre valahára - jó lenne, ha ismertetnék a valós költségeket, és ha némi őszinteséget tanúsítanának az atomreaktorokról szóló vitában. Ha az éghajlat védelmét szolgáló megoldásokat szeretnénk találni, akkor megálljt kell parancsolnunk a kibocsátási tanúsítványokat övező csalásoknak.
A SWIFT-egyezményről folytatott tárgyalások esetében a svéd elnökség - véleményem szerint - hagyta, hogy bizonyos mértékig az USA diktáljon a banki adatok közlése tekintetében. Ennek és a stockholmi programnak a következtében a polgárok egyre könnyebben manipulálhatók és egyre inkább "átláthatóak” lesznek.
A svéd elnökség búcsúzásával Törökország a csatlakozásának egy támogatóját veszíti el. Véleményem szerint itt az ideje, hogy véget vessünk a csatlakozási tárgyalásoknak, és Törökországnak kiemelt partnerséget kínáljunk fel.
Werner Langen
(DE) Tisztelt elnök úr! Először is szeretnék köszönetet mondani Önnek. Bár sok problémát kellett megoldaniuk, a Tanács svéd elnöksége nagyszerű munkát végzett. Svédország közepesen nagy ország az Európai Unióban, és ezt minden tekintetben pozitívan kell értékelnünk. Köszönöm Önnek és az egész kormányának, Reinfeldt úr! A klímaválsággal és a pénzpiaci válsággal, a Lisszaboni Szerződéssel és az új Bizottsággal rendkívül nehéz feladatokat és problémákat kellett megoldania. Ezek közül kettőt ki szeretnék kiemelni.
Az első a pénzügyi piacok válsága. Az a tény, hogy Svédország - a Bizottsággal együtt - szilárdan kitartott egyes tagállamok konszolidációs intézkedéseivel kapcsolatban, rendkívül pozitív dolog. Az, hogy nem mondta, hogy: "most pedig megszabadítjuk Görögországot az euróövezetben rá járuló felelősségeitől”, olyan dolog, amit csak támogatni tudok.
A másik téma az éghajlat-politika. Hallhattuk a kommunisták és a zöldek bírálatait, akik Európában sehol sem rendelkeznek tényleges felelősséggel. Olyan klímapolitikát is folytathatunk mint Kína vagy az USA, akik nagy bejelentéseket tesznek, de nem mutatnak fel eredményeket. Európa fel tud mutatni eredményeket. Elutasítom azt az állítást, hogy a Greenpeace az európai klímapolitika mércéje. Reálisnak kell lennünk! Meglepő módon a svéd elnökség ezen a téren is nagyon jó eredményeket ért el hivatali ideje alatt, a Bizottsággal együttműködve. Ezért is őszinte köszönetemet szeretném kifejezni.
A Lisszaboni Szerződésről szólva - Schulz úr most nincs jelen. Ő mondta, hogy a Bizottságot befolyásolja az, hogy tagjai az európai pártok helyettes vezetői. Meglep, hogy egy képviselőcsoport elnöke ügyet akar csinálni a Bizottság egyes tagjainak politikai elkötelezettségéből. Ennek mi értelme? Ezt az érvet elfogadhatatlannak tartom.
Végül, arra szeretném bátorítani Önt - csakúgy, mint amikor hivatalba lépett -, hogy végre csatlakozzanak az euróhoz. Mondhatom azt, Reinfeldt úr, hogy "Svédország ante portas”?
Adrian Severin
Tisztelt elnök úr! Őszinte véleményem, hogy a svéd elnökség elégedett lehet az eredményeivel, és Svédország büszke lehet a svéd elnökség teljesítményére. De mint ahogyan a rövid elnökségekkel az lenni szokott, ha jól szerepeltek, valahogyan a befejezetlen munka rossz érzése marad bennünk.
Ezért a legfontosabb kérdés az: mit és hogyan tudnánk még építeni a svéd elnökség eredményeire? Az első dolog a Lisszaboni Szerződés végrehajtása. Egy szerződés önmagában nem elég a problémák megoldásához. Politikai akaratra is szükség van ahhoz, hogy megfelelő módon javítani tudjunk rajta, de ebben az esetben azt hiszem, az akaratnál többre van szükségünk: bátorságra és képzelőerőre. Képzelőerőre, hogy be tudjuk tölteni a szerződés hézagjait és tisztázni tudjuk a nem egyértelmű részeket. Ezért remélem, hogy a svéd elnökség az általa megszerzett óriási tapasztalattal továbbra is segíti majd építeni a Lisszaboni Szerződés által létrehozott új intézményt, azaz az Európai Tanács állandó - vagy folyamatos - elnökének és a külügyi főképviselőnek a hivatalát, valamint a Külügyi Szolgálatot.
A svéd elnökség egyik kiemelt feladata természetesen a gazdasági és pénzügyi válság kezelése volt. Ez nagyon fontos feladat volt. Ezzel kapcsolatban két, meglehetősen ijesztő jelenséget figyelhettünk meg: a nemzeti protekcionizmus és a nemzeti egoizmus kísértését, illetve a tagállamaink között meglévő gazdasági és társadalmi különbségeket, és az Európai Unión belül a gazdasági, társadalmi és területi kohézió hiányát.
Meg kellene kérdőjeleznünk a bővítés helyességét? Bizonyosan nem. Ezek a különbségek már korábban is léteztek, a kölcsönös függőség pedig nem csak az Unión belül, de globálisan is működik. Ezért e különbségek képesek voltak aláásni vagy veszélybe sodorni az egész kontinens és az Unió stabilitását. Úgy vélem, hogy a bővítés lehetővé tette az új tagállamoknak, hogy az Unión belül jobban boldoguljanak ezekkel a különbségekkel, ami az EU valamennyi tagállamának javát szolgálja.
A következtetésem pedig a következő, és ezzel le is zárom a mondanivalómat. Véleményem szerint a következő lépés az, hogy bátrabb és megalapozottabb területi, gazdasági és társadalmi kohéziós politikákat folytassunk Európában - de nem kevesebb ilyen politikát -, bátor reformokkal együtt, pénzügyi és gazdasági reformokkal, amelyek után nem ismétlődhet meg a válság, és mindenképpen a válság után rehabilitációt célzó politikákkal. Ezzel összefüggésben üdvözlendő a Bizottságnak a keleti országok gazdasági támogatásával kapcsolatban tett legutóbbi nyilatkozata, és az, hogy Barroso úr kész megvitatni a 2020-as stratégiát.
Charles Goerens
(FR) Tisztelt elnök úr! Én is hálámat szeretném kifejezni az Európai Tanács svéd soros elnökségének. De van egy problémám. Csütörtökön az Európai Tanács arról határozott, hogy 7,2 milliárd euró támogatást nyújt a fejlődő országok éghajlatváltozáshoz való részleges alkalmazkodásának finanszírozására, ami jó dolog.
Meglátásom szerint ezt az összeget azon fejlesztési támogatáson túl kellene nyújtani, amelynek az Európai Unió a bruttó nemzeti jövedelem 0,7 %-ára való növelését ígérte 2015-re. Miért? Tegyük fel, hogy a 7,2 milliárd euró abból a csomagból származik, amelyet már korábban hivatalos fejlesztési segélyként jelöltek ki; ez az összeg nem lesz elegendő a millenniumi fejlesztési célok finanszírozására. Tehát egyiktől elvennénk, hogy a másiknak adhassuk.
Jelenleg várjuk, hogy az Európai Tanács és a Bizottság tisztázza ezt a kérdést. A december 10-11-i Európai Tanács által bejelentett összeg kiegészítő jellegét övező mindenféle bizonytalanság rontaná az Európai Unió hitelét a koppenhágai konferencián, amelyet kétségkívül döntő fontosságúnak tartunk az emberiség jövője szempontjából.
(Taps)
Ian Hudghton
Tisztelt elnök úr! Képviselőcsoportomban az Európai Szabad Szövetséget képviselem, amely magában foglalja Wales, Flandria, Katalónia és Skócia függetlenség párjait. Függetlenséget szeretnénk elérni, hogy nemzeteink részt vehessenek az Európai Tanács ülésein és az olyan világszintű eseményeken, mint a koppenhágai klímakonferencia.
A skót kormány és a parlament elfogadta a világ leginkább nagyra törő éghajlat-változási törvényét, amelyben 2020-ra 42 %-os, 2050-re pedig 80 %-os kibocsátáscsökkentési célt határoztunk meg. Ezeket a célokat szándékunkban áll teljesíteni, ennek ellenére a brit kormány elutasította azt az elfogadható kérést, hogy egy skót miniszter is részt vehessen a Koppenhágában zajló hivatalos folyamatokban. Az ilyen magatartás csak hangsúlyozza azt a tényt, hogy Skócia csak a függetlenség - a függetlenség normális állapota - révén tud részt venni a nemzetközi közösségben, és remélem, hogy az Európai Tanács hamarosan megvitatja majd az Európai Unió belső bővítésének kérdését, amelyben Skócia lesz az első.
Hans-Peter Martin
(DE) Tisztelt elnök úr! Forradalomra van szükségünk a demokráciában! Az a tény, hogy számos svéd hagyományra csodálattal tekintek, még inkább csalódottá tett a svéd elnökség munkájának értékelésekor. A svéd elnökség sajnálatos módon nem az emberek elnöksége volt, hanem a Tanács elnöksége, és emellett a nagyarányú beruházásoké, inkább Wallström asszony, semmit Malmström asszony stílusát képviselve.
Malmström asszony! Jól emlékszem arra, amikor Ön még parlamenti képviselő volt itt. A svéd elnökség alatt teljesen már személy vált Önből. Nagyon remélem, hogy amikor visszatér közénk, ott fogja folytatni, ahol abbahagyta, olyan személyként, aki lelkesedik a parlamenti rendszerért. Miért fogadták el a SWIFT-megállapodást egy olyan késői szakaszban? Miért van az, hogy egyfajta uniós végrehajtási testületünk van - ez volt a svédeknek vagy mindenkinek az egyik célja, a nagy átláthatóságukkal? Arra kérem, a jövőben térjen vissza a gyökereihez.
János Áder
(HU) Elnök úr! Tisztelt hölgyeim és uraim! Az elmúlt két és fél órában a vita során meglehetősen sok szó esett Koppenhágáról, a koppenhágai tárgyalásokról. Azt kell, hogy mondjam, hogy a svéd elnökség e tekintetben nem volt teljesen sikeres, hiszen Koppenhágában nincs európai uniós közös álláspont. Ez nem feltétlenül a svéd elnökség hibája, sokkal inkább az Európa Bizottság hibája. Miről is van szó, és miért nincs közös álláspont? Legalább két kérdésben nincs közös álláspont. Ezek közül az egyik kérdés az, hogy át lehet-e vinni a széndioxid-kvótákat 2012 utánra, és azokat lehet-e értékesíteni akkor is.
Az Európa Bizottság támadja ezt az álláspontot, érthetetlen, rövidlátó, szűklátókörű módon. Magyarország, Lengyelország, Románia és a többi volt szocialista ország betartotta a kiotói vállalását. Nem csak hogy betartotta, túlteljesítette azt. Nekünk a kvótatöbblet értékesítési joga jár. Ezt mégis el akarják venni tőlünk, azaz egy szerződésszerű magatartást, mint amit Magyarország is tanúsított, büntetni akarnak. Mások nem tartották be azt, amit vállaltak, sőt növelték a károsanyag-kibocsátásukat, őket azonban senki nem akarja megbüntetni. Hogyan várható el ezután, ha lesz egyáltalán Kiotónak folytatása Koppenhágában, hogy egy új megállapodást az aláírók majd betartsanak.
Felszólítom az Európai Bizottságot, és felszólítanám ha itt lenne és felkérném, nyomatékosan felkérném Barroso elnök urat, hogy változtasson az eddigi szűklátókörű magatartásán, és olyan álláspontot képviseljen, ami megfelel a jelenleg hatályos Kiotói Szerződésnek. És szeretném felhívni az Önök figyelmét, ne feledjék el, hogy az új tagországok nélkül az EU 15-ök nem tudták volna teljesíteni a 8%-os kibocsátáscsökkentési vállalásukat. Márpedig ha ez így lett volna, akkor az Európai Uniónak sokkal rosszabb, sokkal gyengébb tárgyalási pozíciója lenne Koppenhágában.
Catherine Trautmann
(FR) Elnök urak! Miniszter úr! A svéd elnökség olyan történelmi jelentőségűnek mondható eseményeken lehetett jelen, mint a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése, az Európai Tanács első elnökének és a főképviselőnek a kinevezése, vagy az éghajlat-változási konferencia és az új Bizottság kinevezése, továbbá - ha megengedik ezt a rövid utalást - a távközlési csomag.
Ezek az események reményt keltenek. Mindent összevetve azonban végül egy vagy két vegyes eredményről beszélhetünk csak. Először, a Parlament - miután kötelezettséget vállalt a pénzügyi piacok európai felügyeletének bevezetésére - üdvözölte a Larosière úr által vezetett bizottság javaslatait, és döntő fontosságúnak jellemezte azokat. Ugyanakkor az ECOFIN-Tanács december 2-i ülésének következtetései messze elmaradnak ezektől a reális céloktól.
Itt, ezen a ponton meg szeretném megemlíteni, hogy a Parlament bizonyosan egyfajta egyensúlyt fog teremteni az említett javaslatok tekintetében, hogy szilárdabbá tegye a pénzügyi piacokat. Ugyanez vonatkozik azokra a pénzügyi kötelezettségvállalásokra, amelyeket a déli országoknak ígértek az éghajlatváltozás elleni küzdelmük segítése érdekében. Jóllehet Koppenhágában a szegény országok valódi kötelezettségvállalásokat várnak a hosszú távú finanszírozás tekintetében, a Tanácsnak mindössze 7,2 milliárd euró támogatásra sikerült ígéretet tennie, három évre elosztva. Igaz, ez csak az első lépés, de ez alatta marad a kívánalmaknak, annál is inkább, mert e támogatás egy része a szerkezetátalakítási programból származik.
Végül, ami a pénzügyi területet illeti, üdvözöljük az arra irányuló szándékot, hogy mind a felügyelet, mint pedig az adózás tekintetében szabályokat állapítsanak meg és határozott fellépéseket tegyenek. Ennek kapcsán meg szeretném említeni, hogy a Tanács következtetéseiben hivatkoznak a globális pénzügyi műveletekre kivetendő adóra. Mi, szocialisták, már több mint 10 éve reménykedünk és imádkozunk ezért. De még mindig van tennivaló. Óriási kihívást jelent, hogy új pénzügyi forrásokat találjunk a foglalkoztatás, az Európán belüli és kívüli szolidaritás támogatására, valamint az éghajlatváltozás elleni küzdelem finanszírozására. Hamarosan itt a karácsony, ezért arra kérem a Tanácsot, hogy hozzanak határozatot az elkövetkező évek saját erőforrásairól.
Olle Schmidt
(SV) Tisztelt elnök úr! Meglehetősen furcsa hallgatni, ahogyan egyesek - köztük több svéd honfitársam is - a svéd elnökséget bírálja. Carl Schlyter mivel hasonlítja össze ezt az elnökséget? A Cseh Köztársasággal, vagy más nagyszerű elnökségekkel?
Borghezio úrtól sem számíthat senki jó osztályzatokra. Sőt, már egy gyenge osztályzat is jó eredménynek számít, ha Borghezio úr adja.
Rengeteg minden történt. Hatályba lépett a Lisszaboni Szerződés. Betöltötték az EU két legmagasabb tisztségét. Fáradtságos munkával számos fontos javaslat került elfogadásra: a stockholmi program, a jövőbeni pénzügyi felügyelet és különösen a távközlési csomag. A koppenhágai klímacsúcs szintén jó irányba haladhat, ha mi, itt az Európai Parlamentben ezt akarjuk.
Ami a negatívumokat illeti, a betegek mobilitásának megvalósításával kapcsolatos kudarcot említeném. A jelenlegi helyzet továbbra is jogbizonytalanságot és szükségtelen szenvedést jelent azoknak, akik kezelésre várnak.
Összességében azonban elismerést érdemel Reinfeldt miniszterelnök úr, Malmström asszony, európai uniós ügyekért felelős miniszter, és az elnökség csapatának minden tagja. Boldog új évet kívánok Önöknek!
Judith Sargentini
(NL) Elnök úr! Reinfeldt úr! Az Ön elnöksége egy nagyon súlyos hibát vétett: ez pedig a SWIFT-megállapodással kapcsolatos döntés volt. A Lisszaboni Szerződés december 1-jén lépett hatályba, és november 30-án Ön és a többi állam- és kormányfő sietve elfogadta ezt a megállapodást, amely banki adataink Egyesült Államoknak történő átadásáról szól. Ha ez a stockholmi program jövőbeni alakulását vetíti előre - annak a programnak, amelynek célja, hogy garantálja polgári jogainkat, valamint a szabadságot és a biztonságot -, akkor az a benyomásom, hogy e program végrehajtása felborítja majd az egyensúlyt, és veszélybe sodorja a polgárok jogait és a szabadságot.
Ez a megállapodás szégyenfolt az Önök elnökségén. És azt is gondolom, hogy ez beszennyezi a Lisszaboni Szerződés hatálybalépését, amely több jogot biztosít az Európai Parlamentnek. Ígérje meg, hogy a jövőben több tiszteletet tanúsít a polgárjogok, a polgárok és a Parlament iránt.
Zoltán Balczó
(HU) Elnök úr! A svéd elnökség eredményeit tíz-húsz év távlatából szeretnénk visszatekintve értékelni. A legfontosabb esemény, amit említeni fognak, a Lisszaboni Szerződés hatálybalépése. Ez a Szerződés megteremti egy szuperállam jogi kereteit: 500 millió ember életének irányítása egy központból és a nemzetállamok elsorvasztása. Az idevezető út antidemokratikus volt. Három népszavazás utasította el ezt a koncepciót, míg a svéd elnökség alatt a kierőszakolt második ír népszavazás és Václav Klaus aláírásának megvétele szerezte meg a lehetőséget erre. Európa lakosságának többsége elutasítja ezt, és a nemzetállami létet meg akarja tartani. Ezért bízom benne, hogy a történelem majd úgy jelzi ezt az időszakot, mint meghiúsult kísérlet egy birodalom létrehozására.
Othmar Karas
(DE) Tisztelt elnök úr! Reinfeldt úr! Hölgyeim és uraim! A Tanács elnökségéről folytatott vitákban gyakran úgy hangzik, mintha az elnökség volna az Európai Unió. A Tanács elnöksége nem az Európai Unió, hanem egy európai intézmény fontos irányító szerve. Ezért megkérnék mindenkit, hogy legyenek kicsit méltányosabbak és higgadtabbak.
Az elmúlt hat hónapban a Tanács elnöksége jó munkát végzett. Hozzájárult ahhoz, hogy új fejezetet nyissunk az Európai Unió sikerének történetében. Ugyanakkor egyikünk sem akar egy kormányokból álló Európát. A polgárok Európájának megvalósításán dolgozunk és azért, hogy nagyobb fokú együttműködés jöjjön létre az intézmények és az EU különböző részei között. Mindannyian az Európai Unió egy-egy részei vagyunk.
Lezárult az intézményi vita, betöltötték az új tisztségeket, és néhány fontos kérdésben a Tanács olyan álláspontra helyezkedett, amely lehetővé teszi majd számunkra a munka folytatását. Tekintsünk a jövőbe. Valaki szerint komoly problémát jelent, hogy a Lisszaboni Szerződést még nem veszik figyelembe a Tanács munkamódszereiben. A Tanácsnak több lehetősége van arra, hogy befolyásolja az Európai Parlamentet és a Parlament bizottságait, mint az Európai Parlamentnek, hogy befolyásolja a munkacsoportokat és a Tanács üléseit. E tekintetben is egyenlő bánásmódot követelünk a két intézmény tekintetében, mivel jogalkotóként egyenlő státuszt élvezünk.
Igen, hiba volt sietve elfogadtatni a SWIFT-megállapodást - a tartalmáról vitatkozhatunk - egy nappal azelőtt, hogy a Parlamentnek módosultak az együttdöntési hatáskörei. A pénzügyi piacok felügyeletéről szóló határozatot még mindig nem véglegesítették. Javításokat kell eszközölnünk, végrehajtási hatáskörre van szükségünk, erőteljesebb európai felügyeletre van szükségünk a határokon átnyúló intézmények tekintetében, és nagyobb fokú koordinációt kell megvalósítanunk a tagállamok, a Bizottság és az Európai Központi Bank között a Bázeli Bankfelügyeleti Bizottságban, máskülönben egy párhuzamos struktúra jön létre.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Tisztelt elnök úr! Gratulálni szeretnék a svéd elnökség elnökségnek munkájukért, különösen azért a munkáért, amit a szabadság, a biztonság és a jog érvényesülése terén végeztek.
A Lisszaboni Szerződés hatálybalépése minőségi előrelépést jelent, és a soron következő elnökségeknek - a spanyol, a belga és a magyar elnökségnek - folytatnia kell azt, amit a svéd elnökség a stockholmi programmal elkezdett egy cselekvési terv kidolgozásával.
Az Európai Bizottság, a Tanács, a Parlament és a tagállamok nemzeti parlamentjei között Lisszaboni Szerződés által előírt együttműködés keretében (az Európai Unióról szóló szerződés 17. cikke, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 295. cikke) fel szeretném hívni a figyelmet három pontnak a fontosságára, amelyet a svéd elnökség hangsúlyozott.
Az első a terrorizmussal és a tiltott emberkereskedelemmel foglalkozó koordinátor körüli bizonytalansággal kapcsolatos, és azzal, hogy ez a tisztviselő milyen mértékben függ a Bizottságtól, és másrészről mennyiben terjed ki rá az Európai Parlament ellenőrzése.
A második az alapvető jogok külső dimenziója, ami mostantól átfogó dimenzió lesz az európai politikájában. És bár egy külön biztos foglalkozik az alapvető jogokkal és a jogérvényesüléssel, az Európai Uniónak vagy egy Külügyi Szolgálata is, amely elkötelezett az emberi jogok mellett és határozottan részt vállal az alapvető jogok védelmében.
A harmadik a személyek szabad mozgását biztosító schengeni térséghez kapcsolódik. Véleményünk szerint az, hogy jelentőséget tulajdonítanak az Európai Bevándorlási és Menekültügyi Paktum értékelésének és ellenőrzésének, valamint a külső határok ellenőrzésére vonatkozó politikának (menekültügy, bevándorlás és a szervezett bűnözés megelőzése), lehetővé teszi majd ennek a térségnek a megteremtését, ahol a személyek szabadon mozoghatnak és az emberi jogok szabadon érvényesülhetnek, és ezzel befejeződik a belső piac kiteljesítése, és megvalósul az európai projekt.
Lena Ek
(SV) Tisztelt elnök úr! Hidakat építeni mindig nehéz feladat. Különösen nehéz akkor, ha 27 tagállamot és 500 millió embert kell összekötnünk ezekkel a hidakkal, ezáltal - az új Lisszaboni Szerződés révén - megteremtve az átmenetet a régi EU-ból egy nyitottabb, átláthatóbb és demokratikusabb EU felé egy olyan Európai Parlamenttel, amely mostantól sokkal nagyobb befolyással bír.
Idén ősszel a klímaválság mellett egy munkaerő-piaci válsággal is meg kellett küzdenünk. Ennek ellenére a svéd elnökségnek sikerült elfogadnia több rendkívül fontos jogszabályt az energiahatékonyságról. Különösen nagy örömmel tölt el, hogy az EU bevezette a háztartási készülékek energiafogyasztásának címkéken történő feltüntetését. Ezenkívül jogszabályt fogadtak el az épületek energiahatékonyságára vonatkozó követelményekről és a gépjárművek gumiabroncsainak környezetvédelmi címkézéséről is.
Végül, szeretnék köszöntet mondani a kormánynak az általuk vezetett hatékony, következetes elnökségért. Különösen nagy tisztelettel szeretnék szólni Ulrika Barklund Larsson asszonyról, uniós nagykövetről, aki ősszel oly hirtelen távozott közülünk. Nagyszerű munkát végzett és nagyon hiányzik nekünk.
Már csak a koppenhágai klímakonferencia lezárása van hátra - az utolsó, a legfontosabb és a legnagyobb hosszú távú hatással járó feladat. Sok szerencsét!
Mario Mauro
(IT) Tisztelt elnök úr! Reinfeldt úr! Hölgyeim és uraim! Az Európai Tanács legutóbbi ülésének következetéseiben több olyan téma is van, amelyről képesnek kell lennünk megállapodni, és amelyet reményt keltőnek kell tudnunk tartani a közeljövőre nézve.
Az első ilyen téma a bevándorlás: kiemelték annak szükségességét, hogy az Európai Unió területére való belépést hatékonyabbá kell tenni a polgárok biztonságának garantálása tekintetében. Ehhez integrációs politikára van szükség. Más szóval, meg kell találnunk a megfelelő egyensúlyt a tagállamok szükségletei és az emberi dráma, a bevándorlók termelési potenciálja között.
A bevándorlás és a menekültügy kapcsán utalás történt a felelősségek és a szolidaritás Európájára. Ebben az értelemben ösztönzőleg hat rám az, hogy a Tanács hangsúlyozta az illegális bevándorlás feltartóztatásának szükségességét, kezdve a tagállamok határainál, különösen délen. Ez azt jelenti, hogy osztozunk az erőforrásokon és a problémákon. Sajnos ezt a szempontot túl sokszor szorítja háttérbe az önzés és a gyávaság.
A másik szempont, amit kiemelt fontosságúnak tartok most, a gazdasági válság idején, amikor még nem látjuk a fényt az alagút végén, az a lisszaboni stratégia újraindítása. A lehető leggyorsabban versenyre kell kelnünk a feltörekvő hatalmakkal pénzügyi és kereskedelmi tekintetben egyaránt: csak egy korszerű kutatási és információs rendszer teheti ezt lehetővé számunkra, ami oly fontos nekünk és - mindenekelőtt - az új nemzedékek számára.
Örömmel vettem tudomásul, hogy a Tanács által alkalmazott új módszer a nemzeti intézkedések és az európai uniós intézkedések közötti kapcsolat megerősítését célozza, és azt, hogy megerősítsék a nemzeti felelősségvállalást az irányítás és a munkaerő, valamint a regionális és a helyi hatóságok aktívabb bevonása által, amit egy szóval jellemezhetünk: szubszidiaritás.
Még mindig azt érzem, hogy többet kell tennünk e téren: a családnak, az embereknek és a közvetítő csoportoknak az európai gazdasági fellendülés középpontjában a helyük. Csak az emberekben, vagy inkább csak a nőkben és férfiakban van meg az az eredeti lendület, ami új életet vihet társadalmi életünk számos területébe, ahol úrrá lett a csüggedés az intézményekből oly sokszor áradó pesszimizmus.
Ivari Padar
(ET) Tisztelt elnök úr! Először is az elnököt szeretném méltatni a balti-tengeri stratégia jóváhagyásáért, amely hazám számára nagy jelentőséggel bír. De kicsit hosszabban szeretnék beszélni három dologról, amelyek a pénzügyekkel kapcsolatosak.
Először köszönetet szeretnék mondani a transzeurópai pénzügyi rendszerre vonatkozó szabályozás kapcsán tett erőfeszítésekért, és arra kérem az Európai Parlamentet, hogy a maga részéről biztosítsa ehhez a maximális támogatást.
Másodszor, a pénzügyi válság kezelése érdekében az Európai Unió és tagállamai nagyon sok rendkívüli intézkedést hajtottak végre, ami nagyon pozitív dolog. Már láthatóak a stabilizálódás jelei a gazdaságban. Ugyanakkor egyetértek a Tanáccsal abban, hogy a helyzet még nem elég biztonságos ahhoz, hogy félretegyük a támogatási intézkedéseket. Számomra a válság tanulsága mindenképpen az, hogy szükség van a bankokra és szükség van az általuk nyújtott szolgáltatásokra. Szükségtelen tehát túl messzire menni a megbüntetésükben. Ehelyett a banki tevékenységeknek arra kellene épülniük, ami a reálgazdaságban történik, nem egy bankközi virtuális piacra, ami a válság legfőbb oka volt. Emellett el kell gondolkodnunk a bankárok bónuszainak kifizetéséről, ami Észtországban különösen fontos témává vált.
A harmadik téma is ehhez kapcsolódik: támogatom a Nemzetközi Valutaalaphoz benyújtott azon kéréseket, hogy mérlegeljék adó kivetését a globális pénzügyi műveletekre - ezt nevezzük Tobin-adónak -, annak érdekében, hogy gazdasági fellendülés idején visszaadjunk pénzt a társadalomnak. Támogatom a pénzügyi intézmények és az általuk szolgált társadalom közötti gazdasági és társadalmi megállapodások megújítását, valamint azt, hogy fellendülés idején növeljék a társadalomnak nyújtott előnyöket, és védjék meg a társadalmat a veszélyektől.
Paulo Rangel
(PT) Tisztelt elnök úr! Először is az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és az Európai Demokraták Képviselőcsoportja és a PPE képviselőcsoporton belüli portugál küldöttség nevében gratulálni szeretnék a svéd elnökségnek, különösen Reinfeldt miniszterelnök úrnak.
Véleményünk szerint a svéd elnökség majdhogynem teljes sikert ért el alapjában véve négy lényeges területen. Először is intézményi téren a svéd elnökségnek a Lisszaboni Szerződés hatálybalépéséhez, a Bizottság elnökének rendkívül sikeres megválasztásához, valamint a ratifikációhoz kapcsolódó minden mozzanathoz való hozzájárulása igen szakszerű és olyan színvonalú volt, amit mi az Európai Unióban a legjobb gyakorlat tekintetében elvárunk. Természetesen egy olyan ország számára, mint Portugália, amely döntő szerepet játszott a Lisszaboni Szerződés elfogadásában, a svéd elnökség közreműködése felbecsülhetetlennek bizonyult.
Másodsorban az éghajlat-változási napirendet említeném, amellyel kapcsolatban természetesen a Bizottság is rendkívül fontos erőfeszítéseket tett. Az a véleményem, és a PPE képviselőcsoportban több kollégám egyetért velem, hogy az éghajlatváltozás az a terület, ahol az Európai Unió a leginkább eredményes volt. Élen jár az éghajlatváltozás elleni globális küzdelemben, és ez egyrészt a svéd elnökség, másrészt különösen a Bizottság elnöksége törekvéseinek köszönhető. Ezeket az eredményeket szintén nagyon pozitívnak tekintjük.
A harmadik kérdéskör a pénzügyi szabályozást érinti. Főleg a Tanács legutóbbi ülésével olyan előrelépés történt, amelyet döntő jelentőségűnek tartunk, és amely nagy hatást gyakorolhat a válságból való kilábalásra. Ezért ahhoz is szeretnék gratulálni, hogy ezen a területen sikerült megállapodásra jutni. Végül egy olyan területet szeretnék megemlíteni, amely személy szerint nekem nagyon fontos: a stockholmi programról van szó, következésképpen a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségről. Nyomon követtem a tamperei folyamatot, majd ezt követően különösen a hágai folyamatot. A stockholmi programot nélkülözhetetlennek tartom, és gratulálok hozzá a svéd elnökségnek, valamint Reinfeldt miniszterelnök úrnak.
Marietta Giannakou
(EL) Tisztelt elnök úr! A svéd elnökség valóban tényleges eredményeket ért el. Ezek egybeesnek a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésével, amely az oly sok évig problémákat előidéző kormányköziség végét, valamint egy integráltabb és egységesebb politika érvényesítését jelzi.
Ezenkívül a svéd elnökség tevékenysége a stockholmi program létrehozásával és a pénzügyi válság idején hozott döntésekkel jellemezhető, amelyek valóban fontos, sarkalatos kérdések az e törekvéssel kapcsolatos további fejlemények tekintetében.
Ugyanakkor az Európai Bizottság elnökének megválasztása és a kinevezések - amelyek mindegyike rendkívül fontos azon erőfeszítésünkkel kapcsolatos fejlemények szempontjából, amelyet a Lisszaboni Szerződés révén teszünk - különösen lényegesek és érdekesek az Európai Parlament számára, továbbá pozitív és nélkülözhetetlen tényezők.
Az Európai Parlament új szerepet vállal - jogalkotói szerv lesz az Európai Tanács mellett. Ez új fejleménynek számít, amellyel kapcsolatban mindnyájunknak nagyobb és egységesebb erőfeszítéseket kell tennünk.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Tisztelt elnök úr! Gratulálok a svéd elnökségnek az elmúlt hat hónap során végzett dicséretre méltó irányításhoz.
A stockholmi programmal kapcsolatban szeretném kiemelni, hogy ösztönzést próbál adni a régen vágyott közös bevándorláspolitika létrehozásához. Bizonyos lényeges kérdések azonban másodlagossá váltak.
2008-ban az Európai Unióban 515 terrortámadást hajtottak végre 11 tagállamban. Ezért a terrorizmus elleni küzdelmet és az áldozatok védelmét fel kell vennünk politikai programunk prioritásai közé, és a stockholmi program külön, speciális kategóriáját kell alkotniuk.
A másik dolog, hogy nyolcmillió illegális bevándorló él a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségben. Ebben a tekintetben meg kell erősítenünk a fejlesztésre, valamint a származási és tranzitországokkal folytatott együttműködésre vonatkozó politikákat. Az Európai Uniónak elő kell mozdítania a hazatelepülésről és visszafogadásról szóló megállapodások megkötését például Marokkóval, Algériával és Líbiával. A stockholmi program jövőbeni cselekvési tervének - amelyet 2010. június közepéig kell előterjeszteni - figyelembe kell vennie ezeket a szempontokat.
Andrzej Grzyb
(PL) Én is szeretnék csatlakozni a svéd elnökségnek és személy szerint Reinfeldt úrnak a hatékony tevékenységéért, valamint amiatt kifejezett köszönetnyilvánításokhoz, hogy tökéletesen érvényesítette az elnökség prioritásait.
Természetesen az uniós polgárok számára különösen fontos a gazdasági és pénzügyi válság hatásainak csökkentésére szolgáló intézkedés. Ez kapcsolódik az üzleti szférának nyújtandó támogatáshoz, hogy helyreállítsák a munkahelyeket, valamint megteremtsék a kis- és középvállalkozások fejlődéséhez szükséges feltételeket, továbbá felszámolják a válság okait, különösen a pénzügyi piacokon, hogy a jövőben ne ismétlődhessenek meg. Nekem úgy tűnik, hogy e területen nem megfelelő az európai felügyelet, valamint hogy nekünk, demokratikusan választott intézményként befolyást kell gyakorolnunk a bankok és a pénzügyi intézmények felügyeletét ellátók által követett erkölcsi normákat.
Ami a koppenhágai csúcstalálkozót illeti, teljes mértékben támogatom a Barroso úr által kifejtett álláspontot. Most valóban szükség van partnerségre a többi fontos gazdasági szereplő részéről ahhoz, hogy a csúcstalálkozó eredményei ténylegesen megvalósuljanak.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Az épületek energiateljesítményéről szóló irányelv előadója voltam, amelyről második olvasatban tárgyaltam az Európai Unió Tanácsának svéd elnökségével. Az Európai Unió jövője és az éghajlatváltozás elleni küzdelem szempontjából rendkívül fontos jelentésről van szó. A koppenhágai konferencia, és különösen azon 2,7 millió munkahely szempontjából is lényeges, amelyeket ebben az ágazatban 2020-ig meg lehet teremteni.
Ami a bizottsági eljárást illeti, a Lisszaboni Szerződésnek megfelelően megkezdődtek a tárgyalások a Bizottság által átruházott hatáskörökről és eljárásokról szóló intézményi megállapodásról. Annak szem előtt tartásával, hogy a Lisszaboni Szerződés az éghajlat-változási és a közös energiapolitika számára is új alapot teremt, remélem, és az Európai Bizottságtól is azt várjuk, Barroso úr, hogy a következő öt évre vonatkozó munkaprogramot terjesztenek elénk, hogy a biztosok, akikre odafigyelünk, szintén válaszolni tudjanak az említett kihívásokra.
Végezetül szeretnék említést tenni a munkaerő szabad mozgása előtt álló akadályok megszüntetéséről az új tagállamokból érkező munkavállalók esetében, ami a svéd elnökség utolsó intézkedése lenne.
Elnök
Elnézést kell kérnem Balčytis úrtól és Luhan úrtól: nem tudom teljesíteni a kérésüket, mivel már sok más felszólaló vár a sorára, és nincs elegendő idő arra, hogy mindenki felszólalhasson. Felszólalási idejüket más alkalommal kell felhasználniuk. Még egyszer elnézést kérek.
Ivo Vajgl
(SL) Szeretnék gratulálni a svéd elnökségnek ahhoz, hogy becsületesen és felelősen vezették az Európai Uniót az intézményi változás, valamint a gazdasági és pénzügyi válság idején, ahogy azt már Önök is elmondták. Ugyanakkor ezen időszak alatt elszalasztották azt a lehetőséget, hogy szélesebb körű európai eszmecserére ösztönözzenek a válságba vezetőtől eltérő társadalmi-gazdasági modellről. Svédország sokkal többet tud erről, mint más országok.
Önök is tapasztalták az Európai Unió korlátaival kapcsolatos keserű valóságot, ha egységes fellépésről van szó, különösen amikor az EU vezetőségét választjuk meg. Önök a külpolitika terén, például a Közel-Kelettel kapcsolatban néhány új előírást határoztak meg, gratulálok ehhez az eredményhez. Köszönetet mondok azért is, hogy figyelmet fordítottak az Európai Unió bővítésére, valamint hogy a Bizottsággal együtt megoldottak néhány olyan rendezetlen kérdést, amely gátolta ezt a folyamatot. Szép munka volt!
Jean-Pierre Audy
(FR) Tisztelt elnök úr, Barroso úr, Reinfeldt úr! Szeretném megismerni az Ön véleményét, Reinfeld úr, a trojkával kapcsolatos döntésről, mivel az állam-, illetve kormányfők úgy határoztak, hogy kialakítják a trojkával kapcsolatos koncepciót annak érdekében, hogy az elnökség folyamatossága biztosított legyen. Továbbá, mivel Önök létrehozzák a Francia Köztársaság, a Cseh Köztársaság és a Svéd Királyság közötti trojkát, mi a véleménye Önnek erről az eszközről és milyen következtetést von le ebből?
Mirosław Piotrowski
(PL) Tisztelt elnök úr! Hathavonta összeülünk itt a Parlamentben, hogy egy újabb ország eredményeit összegezzük, amikor is lejár az Európai Unió vezetésére vonatkozó megbízatása.
A svéd elnökség azért vonul be a történelembe, mert megbízatása során kényszerítették ki az európai alkotmányt, amely mellett egyesek már közel 10 éve agitálnak, és amely jelenlegi formájában Lisszaboni Szerződésként ismert. Erre több nemzet akarata ellenére került sor. A francia, a holland és az ír népszavazás eredményét leplezetlenül félresöpörték. Bevezették a demokratikus deficit elvét, amely lehetővé teszi a felülről történő ellenőrzést, látszólag az EU igazgatási mechanizmusainak fejlesztése céljából. Az Unión belüli új posztokra való kiválasztással kapcsolatos első változások egyelőre szervezeti káoszt idéztek elő és általános derültséget váltottak ki Európában és világszerte. A svéd elnökség valójában a bizonytalanság és a káosz állapotában hagyja az Európai Uniót.
Anna Maria Corazza Bildt
Tisztelt elnök úr! Szeretnék gratulálni a svéd elnökségnek a stockholmi programban ismertetett polgárközpontú elképzeléshez. Nem hangsúlyozhatjuk eléggé annak a történelmi jelentőségét, hogy végre kialakult egy olyan elképzelés, amely foglalkozik az emberek biztonsággal és az egyéni jogok tiszteletben tartásával kapcsolatos szempontjaival. Végre a polgárokkal együtt létrehozhatjuk a polgárok Európáját.
Ezenkívül szeretném örömömet kifejezni a Menekültügyi Támogató Hivatal létrehozása miatt, ami lényeges és konkrét lépés azon országok szempontjainak figyelembevételéhez, amelyek fel akarják venni a küzdelmet az illegális bevándorlás ellen, ugyanakkor egy humánusabb migrációs politikát kívánnak teremteni. A stockholmi program öt évre szól, és remélem, hogy előre tudunk haladni a végrehajtás irányába. Köszönetet mondok a svéd elnökségnek. Az Önök tevékenységének eredménye öt évig fennmarad.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) A svéd elnökség kiváló munkát végzett, és gratulálnék miniszterelnök úrnak. Azzal, hogy a Lisszaboni Szerződés ratifikációját végre befejezte, megoldotta Klaus cseh elnök sajnálatos és szégyenteljes miniválságát. Ehhez a bővítés során elkövetett azon politikai hiba vezetett, hogy a 13 diszkriminatív Beneš-dekrétum morális tarthatatlanságát az Unió nem mondta ki korábban. A második nagy eredmény hogy, a klímatárgyalásokra sikerült egységes uniós álláspontot kialakítani. Az USA, Kína még nem értette meg, de az Unió világosan látja, hogy aki most a zöld gazdasági fejlesztések élére áll, azé a jövő. Ne felejtsük, hogy az Unió a céljait csak azért tudta teljesíteni, mert az új tagállamok jelentős mértékben csökkentették a kibocsátást. Végezetül a harmadik nagy eredmény, hogy Szerbiával elkezdődtek a felvételi tárgyalások és Szerbia, Macedónia, Montenegró vízummentességet kapott. Köszönet a svéd elnökségnek, mert kiváló lehetőséget teremt a spanyol-belga-magyar hármas elnökséghez.
Rachida Dati
(FR) Tisztelt elnök úr! Barroso úr! Reinfeldt úr! Először szeretnék gratulálni a svéd elnökségnek a hathónapnyi lankadhatatlan és nagyon ambiciózus munkáért, azért, hogy az állam és kormányfőkkel együtt és a G20 keretén belül is közös és ambiciózus álláspontot képviselt a pénzügyi szabályozással kapcsolatos ügyekben.
Ha a koppenhágai konferenciáról esik szó, akkor azt láthatjuk, hogy az Európai Unió nagyon ambiciózus, magasztos célokat tűz ki, proaktív és egységes álláspontot képvisel. Szeretném ezért üdvözölni ezt az álláspontot és az Európai Unió döntéseit. Európa lett a motorja a jelen gazdasági válsággal kapcsolatos főbb megállapodásokkal kapcsolatos javaslatoknak, tárgyalásoknak, valamint a megállapodások megkötésének, ami Európa egészére hatással van.
Az Európai Tanács a múlt héten meghozta döntését az új pénzügyi felügyeleti architektúrára vonatkozóan, és azóta megkezdődtek az Európai Parlamenttel folytatott tárgyalások is, mivel mostantól kezdve a Pittsburghben hozott döntések végrehajtásának figyelemmel kíséréséért vállalt felelősségben az Európai Parlament is osztozik.
A gazdasági válság feltárta pénzügyi felügyeleti rendszerünk gyenge pontjait. Az elképzelés az volt, hogy hatékonyabbá tesszük a koordinációt, ugyanakkor megújítjuk és megerősítjük az európai hatóságok hatáskörét is; e követelmények teljesítése nem tűr halasztást.
Remélem - és most a Bizottsághoz szólok - hogy éberek maradunk és döntéseink végrehajtása során is megőrizzük az éberség e szintjét.
Diane Dodds
Tisztelt elnök úr! Az északír halászati ágazat nevében szeretnék hangot adni rendkívüli csalódottságomnak, amiért újabb csökkentést írtak elő az ágazat számára. A Tanács tegnap esti bejelentése, amely szerint 9%-kal csökkentik a 7A terület vonatkozásában a kifogható mennyiséget, övön aluli ütéssel ért fel az észak-írországi halászati ágazat számára.
A tőkehalállományok helyreállítására irányuló programok és a tengeren tölthető napok számának csökkentése miatt az iparág sérülékennyé vált. Olyan iparágról van szó, amelynek a homárra kellett támaszkodnia. Ez a 9 %-os csökkentés pusztító erejű lesz, és különösen azért bosszantó, mivel a tudományos eredmények lehetővé tehették volna a Bizottság számára a hosszabbítást.
Úgy hiszem, hogy a soron következő spanyol elnökség számára kiemelt feladat kell legyen a közös halászati politika reformja, mivel az ehhez hasonló döntéseket regionális szinten kell meghozniuk a helyi, felelős embereknek, nem pedig a brüsszeli bürokratáknak.
Czesław Adam Siekierski
(PL) A svéd elnökség ideje alatt nagyon sok jó dolog történt az Európai Unióban, de a sok jó között ott volt a válság időszaka és a Lisszaboni Szerződés elfogadásával kapcsolatos várakozás is. Nem osztom ugyanakkor azt a nézetet, amely szerint egy másik vagy egy új Unió jött létre. Azt hiszem, leginkább egy megújult Unióról beszélhetünk. Ami azt illeti, a szerződés általános rendelkezéseit ki kell egészíteni, és nem csak részletes tartalommal, hanem meghatározott gyakorlati megoldásokkal is. Fontos, hogy egyértelművé tegyük a hatásköröknek a kulcsfontosságú pozíciók közötti megoszlását, és azt, hogy hogyan alakítjuk ki az EU intézményei közötti kapcsolatokat, beleértve az Európai Parlament új szerepkörét is.
Aggodalommal tölt el, hogy az egymást követő államok által betöltött soros elnökség funkcióit esetleg korlátozhatják. Ez a vezető szerep olyasmi, amelyre a tagállamok készülnek, és amelyet nagy elkötelezettséggel töltenek be. Ha az Európai Tanács állandó elnöke mellett nem áll rendelkezésünkre az aktuális vezető szerepét betöltő ország vezetője, hogy beszámoljon a Parlamentnek, az Unió nem lesz teljes, és elveszti sokszínűségének egy részét. Az elnöklő országnak továbbra is kreatív módon kell új intézkedéseket inspirálnia, az Európai Tanács állandó elnökének pedig biztosítania kell az Unió munkájának összehangolását, folyamatosságát és kohézióját.
Fredrik Reinfeldt
a Tanács soros elnöke. - Tisztelt elnök úr! Ahogyan a vita vége felé közeledünk, úgy közeledünk a rotációs elven alapuló utolsó elnökség vége felé is, ahogyan az már elhangzott. José Manuel Barroso és én hamarosan elindulunk Koppenhágába, így csak néhány szót szeretnék szólni a pénzügyi forrásokról, mivel úgy vélem, a pénzügyi források állnak majd azoknak a megbeszéléseknek a középpontjában, amelyeket a fejlődő országokkal fogunk folytatni.
2010 és 2012 között meglehetősen nagy összeget tudtunk erre fordítani: éves szinten 2,4 milliárd eurót. Ennek jelentősége abban rejlett, hogy azt mondhattuk, hogy ez ezekre az évekre vonatkozik, hogy az összeget 2010-2012 vonatkozásában irányoztuk elő, és akkor is rendelkezésre áll a támogatás számára, ha az éghajlatvédelemről lesz szó.
A millenniumi fejlesztési célok eléréséről folyó vita egy fontos vita. Szeretnék rámutatni arra, hogy a tagállamok egyetértettek abban, hogy arra vonatkozóan kell kötelezettséget vállalnunk, hogy az EU bruttó nemzeti jövedelmének együttesen 0,56%-át osztjuk el 2010-ig, azaz a jövő évig, ami pedig a hivatalos fejlesztési támogatást illeti, 2015-re elérjük az ENSZ 0,7 százalékos szintjét.
Mindez jellemzően a tagállamokon múlik. Az igazság az, hogy ma még nagyon sok tagállam nem éri el ezeket a szinteket. Ami a fejlesztési támogatást illeti, Svédország a kiváltságos kevesek között van, mivel majdnem egyedül van a bruttó nemzeti jövedelme 1 %-ával. A szintek megvitatásakor arról sem szabad megfeledkeznünk, hogy különbség van az egyes országok között.
Önkéntessé tettük a tagállamok számára, hogy olyan erőforrásokat biztosítsanak, amelyek a rendelkezésükre állnak. Örömömre szolgál, hogy közölhetem: mind a 27 ország hozzájárult e gyorsfinanszírozási erőforrások kialakításához. Egyes esetekben ez csak nagyon kicsi mértékű hozzájárulás volt ugyan, de érződött az egyhangú európai jelleg, mivel mindenki megtette a maga hozzájárulását.
Ismételten köszönetet mondok a Parlament együttműködéséért. A svéd elnökség ideje alatt negyedik alkalommal szólhatok a Parlamenthez. E meg sem közelíti Cecilia Malmström parlamenti felszólalásainak számát, mivel ő 25 alkalommal szólhatott Önökhöz. Mindent összevetve, hivatali ideje alatt az elnökség 43 alkalommal szólalt fel plenáris ülésen a Parlamentben, és 44 alkalommal szólalhattunk fel a bizottságokban.
Ez nagyon fontos, ha az átláthatóságról és az intézmények közötti jó együttműködésről folyó vitákról esik szó. Tudomásul vettük az Európai Parlamenthez fűződő jó kapcsolat kialakításának fontosságát. Készen álltunk arra, hogy jelen legyünk, hogy itt legyünk, hogy választ adhassunk kérdéseikre, és köszönetet mondok a nagyon jó együttműködésért.
Elnök
Miniszterelnök úr! Európai uniós elnökségük két hét múlva véget ér. Köszönjük tevékenységüket és erőfeszítéseiket! Nem volt könnyű elnökség, ennek tudatában vagyunk. Ahogyan a Parlament képviselőitől hallhattuk, és ahogyan arról a számos véleményből értesülhettünk, sikeres elnökség volt. Szeretném személyesen Önnek és a teljes svéd elnökségnek megköszönni. A történelem folyamán először - az elmúlt hét során - megtapasztalhattuk a Lisszaboni Szerződés eredményeként jelentkező új kapcsolatokat.
Nagyon szépen köszönjük! Elnökségük emlékezetes marad.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Tisztelt elnök úr! Először a Parlament még itt tartózkodó képviselői által felvetett néhány konkrét kérdésre szeretnék válaszolni.
Például Severin úr a gazdasági, társadalmi és területi kohézióról beszélt, és szeretném alátámasztani azt, amit elmondott. Valóban, az Európai Tanácsban az Európai Unió jövőbeni, 2020-ig tartó stratégiájáról folytatott első eszmecserék alkalmával megállapodtunk arról - lásd a következtetések 18. pontját -, hogy minden erőfeszítést meg kell tenni a gazdasági, társadalmi és szociális kohézió, valamint a nemek közötti egyenlőség biztosítása érdekében. Azt hiszem, fontos, hogy mindez az Európai Unió 2020-ig tartó stratégiájáról folytatott vita kezdetétől fogva így történjék. A hangsúly természetesen a versenyképességen és az előttünk álló globális kihívásoknak való megfelelés szükségességén van, de mindezt az Európai Unió gazdasági, társadalmi és területi kohéziójának előmozdításával együtt kell megtennünk. Ez nagyon fontos feladat lesz, és nem csupán a stratégia meghatározása, hanem az elkövetkező gazdasági kilátások miatt is.
Egy másik konkrét, az európai felügyeleti hatóságokkal kapcsolatos felvetés is elhangzott, Karas úr, illetve Dati asszony részéről. Miről is van szó pontosan? Nagyon örülünk annak, hogy az Európai Tanács képes volt arra, hogy egyhangú döntést hozzon. Őszintén szólva nem sokkal korábban még elképzelhetetlen lett volna, hogy valamennyi tagállam egyetértsen az európai szintű pénzügyi felügyeletről szóló tervezettel kapcsolatban. Ami azt illeti, annak ellenére, hogy tiszteletben tartom a javaslataink által érintett kényes kérdéseket, úgy vélem, hogy a Bizottság javaslata túl sokat vesztett erejéből. A Bizottság pont a kérdés érzékeny jellege miatt irányzott elő egy egyszerű és működőképes pénzügyi védzáradékot a javaslatában. Ami azt illeti, sajnálom, hogy a Bizottság által javasolt három közül két helyzet esetében kivették a hatóságoknak azt a javaslatban előirányzott hatáskörét, hogy a határozatokat közvetlenül az egyes pénzügyi intézményeknek címezzék.
Sajnálom, hogy a vészhelyzetek kérdése is átpolitizálódott azzal, hogy a Tanács kapta meg a vészhelyzetek fennállásának megállapítására szolgáló hatáskört, és azt is sajnálom, hogy az európai felügyeleti hatóságok potenciális közvetlen felügyeleti hatásköre kizárólag a hitelminősítő intézetekre korlátozódott. Remélem, hogy a következő tárgyalási szakaszban az Európai Parlament újfajta egyensúlyt létrehozva megerősíti majd a szabályozást.
Ami pedig Koppenhágát illeti, hadd fogalmazzak egyértelműen: nagyon fontos volt, hogy az Európai Tanács megerősítette az előző kötelezettségvállalásokat, amelyek szerint készen állunk arra, hogy 2020-ra - az 1990-es szintekhez képest - 30%-os csökkenést érjünk el, amennyiben a többi fejlett ország is ehhez mérhető kibocsátáscsökkentésre kötelezi el magát, a fejlődő országok pedig felelősségvállalásuknak és lehetőségeiknek megfelelően járulnak hozzá a csökkentéshez.
Folytatjuk a más országok mérséklési terveinek értékelését, és Koppenhágában a megfelelő időben hozzuk meg a döntést. Ami azt illeti, az Európai Tanács ülésein megemlítettem az ajánlatunkkal kapcsolatos moduláció lehetőségét, konkrétan a 2020 utáni folyamatok kialakításának lehetőségét. A vita nem csak 2020-ról szól, hanem a 2020 után időkről is. Rugalmasan kell kezelnünk a 2020 utáni időkre meghatározható folyamatokat. Ebben a szellemben megyünk Koppenhágába - nem csak azért, hogy a lehető legambiciózusabb megállapodásra jussunk, hanem hogy valóban globális megállapodást kössünk.
Elnök
Barroso elnök úr, ismételten köszönöm! Szeretnék köszönetet mondani Reinfeldt miniszterelnök úrnak, Malmström miniszter asszonynak, az Európai Parlament egykori képviselőjének és az egész svéd kormánynak az Európai Parlamenttel folytatott nagyon tevékeny együttműködésükért.
Ezzel lezárom a vitát.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Vilija Blinkevičiūt 
írásban. - (LT) Szeretnék gratulálni a svéd elnökségnek ahhoz, hogy programját konstruktív és hatékony módon hajtotta végre. Svédország jelentős erőfeszítéseket tett annak biztosítása érdekében, hogy a Lisszaboni Szerződés ez év december 1-jén hatályba léphessen, és ez azt jelenti, hogy az Európai Unió demokratikusabb, hatékonyabb és átláthatóbb lesz. Biztos vagyok abban, hogy a szerződés javítja majd a folytonosságot és megerősíti az EU nemzetközi szerepét.
A svéd elnökség alatt került sor a balti-tengeri régióra vonatkozó európai uniós stratégia elfogadására is. Örömömre szolgál, hogy megtörtént a balti-tengeri régióra vonatkozó európai uniós stratégia pénzügyi támogatásának elkülönítése. Litvánként túlságosan is jól ismerem azokat a kihívásokat, amelyekkel a balti-tengeri térségnek manapság szembe kell néznie. Az egyik ilyen kihívást az jelenti, hogy miként lehet a legjobban megoldani a balti-tengeri környezet védelmének sürgető és súlyos problémáját. Egy másik ilyen kihívás az, hogy miként alakítható át a balti-tengeri régió a gazdasági növekedés és fejlődés hatékonyabb hajtóerejévé.
Az e kérdésekre adott előzetes válaszokat a balti-tengeri régióra vonatkozó európai uniós stratégiában találhatjuk meg, amelyet s svéd elnökség alatt fogadtak el. A stratégia egyike a számos európai makroregionális fejlesztési terveknek, amellyel kapcsolatban azt reméljük, hogy általa javítható a régió környezetének helyzete és versenyképessége. A stockholmi program stratégiája a Svédország által elért legfontosabb prioritások egyike. Ez az ötéves program megteremti a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség továbbfejlesztésének feltételeit.
José Manuel Fernandes  
írásban. - (PT) Reinfeldt miniszterelnök úr vezetésével a svéd elnökség hat hónapja hatalmas siker volt, és kiválóan sikerült.
A svéd elnökség kulcsfontosságú szerepet játszott a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésében. A szerződés hatálybalépése ilyen módon egy évtizedes vitának és intézményi holtpontnak vetett véget, új lehetőségeket nyitva meg az Európai Unió előtt.
Az éghajlatváltozás elleni küzdelem olyan témát jelent, amely mindig is az Európai Unió napirendjének elején szerepelt. Az EU vezető szerepet tölt be e területen, amit az az ambiciózus javaslata is kifejez, hogy a kibocsátásokat 2050-ig 80 %-kal és 95 %-kal kell csökkenteni. Az Európai Unió megállapodást kötött arról is, hogy 7,2 milliárd EUR összeget biztosít a fejlődő országoknak a következő három év során.
A svéd elnökség a gazdasági válságot és a pénzügyi válságot helyénvaló és reális intézkedésekkel fogadta. Amikor szembekerült az 1930-as évek óta legsúlyosabb gazdaság válsággal, az EU gyorsan különleges támogatási intézkedéseket fogadott el. A további válságok "megelőzésével” kapcsolatos munka elvégzésére az új pénzügyi felügyeleti struktúrában került sor.
A svéd elnökség segítséget nyújtott a gazdaság kezeléséhez és erősebbé tette Európát, lehetővé téve a számára, hogy folytassa a béke, a siker és a modernitás útjának kialakítását.
Ilda Figueiredo  
írásban. - (PT) Tény, hogy a svéd elnökség során jelentős intézményi változásokra került sor, különösen például a Lisszaboni Szerződés hatálybalépésére, amire azon folyamat után került sor, hogy, hogy az ír népre gyakorolt nyomás és az ír nép zsarolása révén arra vették rá őket, hogy a megtartandó második népszavazáson módosítsák szavazatukat.
Azonban még az európai integráció egyre inkább neoliberálissá, militaristává és föderalistává váló formáját előnyben részesítők számára is elfogadhatatlan az, hogy egy szót sem szólhatnak az Európai Uniót sújtó szörnyű társadalmi helyzetről, amely egyértelműen látható abban, hogy a munkanélküliek száma egy év alatt több mint 5 millió fővel gyarapodott, ami azt eredményezte, hogy mostanra 23 millió ember vált munkanélkülivé.
Meglehetősen tünetszerű volt azonban, hogy a reflektorfény az EU 2020-ra vonatkozó stratégiájával kapcsolatos vita megkezdésére irányult, és megfeledkeztek a 10 évvel ezelőtt elfogadott és európai uniós oázist ígérő, úgynevezett lisszaboni stratégia értékeléséről. Ennek kétségkívül az volt az oka, hogy ne kelljen megemlíteni az elmúlt évtizedek legnagyobb, a liberalizáció és a munka rugalmassága által táplált gazdasági és társadalmi válságának okait, amelyek bizonytalan és alulfizetett munkahelyeket teremtettek, és növelték a munkanélküliséget.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
írásban. - (PL) Tisztelt elnök úr! A svéd elnökség értékelése nagyon kedvező eredményt mutat. A legnagyobb siker természetesen az volt, hogy sikerült lezárni a Lisszaboni Szerződés ratifikációs folyamatát. A Jogi Bizottság tagjaként sikerként értékelem az európai uniós szabadalmakról és a szabadalmi igazságszolgáltatás integrált rendszeréről a Tanácsban elért kompromisszumot is.
Az egész Unióra kiterjedő egységes szabványról folyó vita már régóta tart. Épp ideje van az erre vonatkozó egyedi szabályok megállapításának, mivel az egységes szabályok hiánya gátját szabja az európai üzleti vállalkozások fejlődésének, és megnehezíti számukra, hogy versenyre keljenek például az amerikai vállalatokkal. A múltban több alkalommal is láthattuk, mennyire nehéz valamennyi tagállam érdekeinek összeegyeztetése az európai uniós szabadalom ügyében, és így most nagyon hálás vagyok a svéd elnökségnek az egyelőre a politikai szinten elért kompromisszumért.
A Lisszaboni Szerződés jogi alapot biztosít az Unió számára a szellemi tulajdonról szóló jogszabály megalkotására, és előírja, hogy a megfelelő normákat a rendes jogalkotási eljárás alapján kell elfogadni. Ezért a soron következő spanyol elnökség ideje alatt nagyon érdekes vita várható az ez év decemberében kidolgozott kompromisszummal kapcsolatban.
Zita Gurmai  
írásban. - A Lisszaboni Szerződés szabad utat kapott, ami valamennyi szükséges feltételt megteremti az intézményi reformok számára. A svéd elnök szerepe az volt, hogy kikövezze az utat a Lisszaboni Szerződés rendelkezéseinek végrehajtása előtt. Az elnökség megbirkózott ezzel a kihívással. A következő elnökség feladata az lesz, hogy biztosítsa az új funkciók megfelelő működését. Ezzel összefüggésben minden erőfeszítést meg kell tenni a gazdasági, társadalmi és szociális kohézió, valamint a nemek közötti egyenlőség biztosítása érdekében. Fontosnak tartom hangsúlyozni, hogy a szerződéssel az Alapjogi Charta is kötelező érvényűvé válik, így az emberi jogi (és így a nemek közötti egyenlőséggel kapcsolatos), valamint az antidiszkriminációs kérdések is nagyobb esélyt kapnak arra, hogy jogi úton foglalkozzanak velük.
Egy másik siker volt az alapvető kérdésekkel foglalkozó stockholmi program előkészítése és jóváhagyása, amely olyan pragmatikus cselekvési tervnek tekinthető, amely a közös értékeken, elveken és intézkedéseken alapuló biztonságosabb is nyitottabb Európa megteremtésére irányul.
Szeretném hangsúlyozni, hogy noha a nemek közötti egyenlőség nem kapott prioritást, a svéd elnökség szerepet játszott a női biztosok számának növelésében és egy női főképviselő kinevezésében is.
Petru Constantin Luhan  
írásban. - (RO) A Lisszaboni Szerződés megszilárdította a Parlamentnek az európai döntéshozatali folyamatban betöltött szerepét, és a döntéshozói szerep kiterjesztésével megerősítette az intézménynek az európai polgárok előtti legitimitását. Ennek megfelelően gratulálok a svéd elnökségnek azokhoz a kiemelkedő erőfeszítésekhez, amelyeket az új szerződés hatálybalépésének megvalósítása érdekében tettek. Hasonlóképpen üdvözlöm a bel- és igazságügy területén bekövetkezett fejleményeket is. Az elmúlt hónapok során előkészített és a december 10-11-i Európai Tanácsban megszavazott stockholmi program a terület új referenciakeretét körvonalazza a 2010-2014-es időszakra vonatkozóan. Örömmel jegyzem meg, hogy a Tanács fontolóra vette a Parlament ajánlásait. Különösen a schengeni térségnek a valamennyi európai uniós országra való kiterjesztéséről beszélek, ami - az általunk előterjesztett módosításokat követően - az európai unió belső politikájának prioritásává válik.
Marian-Jean Marinescu  
írásban. - (RO) Szeretnék köszönetet mondani a svéd elnökségnek a gazdasági és pénzügyi válság nehéz körülményei között elvégzett hat hónapos ambiciózus munkáért, a koppenhágai csúcstalálkozó előkészítéséért és a Lisszaboni Szerződés elfogadásáért. A Lisszaboni Szerződésnek köszönhetően most már rendelkezésünkre áll az az intézményi keretrendszer, amely a modern világ előtt álló valamennyi kihívás rendezéséhez szükséges. Az új szerződés lehetővé teszi az EU számára, hogy úttörő szerepet vállaljon az éghajlatváltozás elleni küzdelemben, valamint hogy globális szereplővé váljon nem csak az Egyesült Államokkal és az Orosz Föderációval kapcsolatban, de a fejlődő országokkal kapcsolatban is. Emellett a Tanács új állandó elnöke és a főképviselő folytonosságot biztosít majd az EU külpolitikai tevékenységeit illetően, ami azt jelzi, hogy sikerült előrehaladást elérni az Európai Unió világban betöltött szerepének konszolidációjával kapcsolatban. Az intézményi változások eredményeként az EU hatékonyabbá válik, és a nemzetközi közösség előtt álló jelentősebb problémák rendezésére szolgáló módszerek sokkal nagyobb tárháza áll majd rendelkezésére például a terrorizmus elleni küzdelem, az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás, az energiabiztonság biztosítása és a gazdasági és pénzügyi válság hatásainak leküzdése során. Biztos vagyok benne, hogy a spanyol elnökség is megfelel majd az elvárásoknak, és sikeresen folytatni tudja a svéd elnökség által megkezdett intézkedéseket és tevékenységeket.
Véronique Mathieu  
írásban. - (FR) Szeretnék gratulálni a svéd elnökség munkájához, különösen amelyet azon a területen végzett el, amely az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság hatáskörébe tartozik. Hatalmas kihívásoknak kellett megfelelnie: ott volt például a Nizzai Szerződés jogi rendszeréről a Lisszaboni Szerződés által előírtra való átmenet, valamint a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térségnek biztosítandó prioritásokat a következő öt évre vonatkozóan meghatározó többéves munkaprogram előkészítése is. Szeretném méltányolni a stockholmi programot, amely nagy lendületet ad majd e terület 2014-ig való továbbfejlesztésére irányuló ambiciózus politikai erőfeszítéseknek. Ami azonban a menekültügy kérdését illeti, ott még további jelentős előrehaladásra van szükség. Üdvözlöm az Európai Menekültügyi Támogató Hivatal létrehozását, mivel alapvető fontosságú, hogy ne csak a tagállami jogszabályokat közelítsük egymáshoz, hanem a tagállamok gyakorlatait is. Ugyanakkor a menekültügyi csomagban található többi javaslatot a lehető leghamarabb el kell fogadni, hogy megelőzhető legyen az, hogy ki kelljen alakítani a közös európai menekültügyi rendszer harmadik szakaszát. A Lisszaboni Szerződés által bevezetett jelentős intézményi változások révén most már bízhatunk abban, hogy ambiciózusabb és jobb minőségű jogalkotási eszközöket fogadnak majd el közvetlenül a következő elnökségek alatt.
Rovana Plumb  
írásban. - (RO) A svéd elnökség három jelentősebb tevékenységgel ért el előrehaladást: az EU elnökének és az EU külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének megválasztása a Lisszaboni Szerződés hatálybalépését követően; a 2010-2014-es időszakra vonatkozó stockholmi többéves program elfogadása; az éghajlatváltozásról folytatott koppenhágai COP-15 tárgyalások előkészítése és koordinálása. Üdvözlöm a Tanács határozatát, amely szerint az EU és az EU tagállamai készen állnak arra, hogy a 2010-2012-es időszakra vonatkozóan éves szinten 2,4 milliárd eurós, a gyors induló finanszírozás biztosítására szolgáló hozzájárulást tegyenek azért, hogy támogatást nyújtsanak a fejlődő országok számára az éghajlatváltozás hatásaihoz való alkalmazkodáshoz. Ugyanakkor felszólítom a Bizottságot, hogy alakítson ki alkalmasabb eszközt a pénzügyi terheknek a tagállamok közötti, az egyes tagállamok gazdasági erejének megfelelően való szétosztására.
Joanna Senyszyn  
írásban. - (PL) A 2010-es stratégia az elkövetkezendő 10 évre vonatkozóan jelöli ki az Unió tevékenységeinek és főbb prioritásainak irányát. Mivel a lisszaboni stratégia végéhez érkezünk, fontos, hogy a jelenlegi társadalmi-gazdasági prioritások fenntartásán túl megtaláljuk annak hatékony eszközét, hogy kiegyenlíthessük a gazdasági válság hatásait.
A jövőbeni stratégiával kapcsolatban folytatott, jelenleg is zajló konzultációkkal kapcsolatban két szempontra szeretném felhívni a figyelmet: az európai oktatási rendszer fejlesztésére és a nemek munkaerő-piaci egyenlőségére. Az európai oktatási rendszer megérett a változásra. Fiatal és jól képzett munkavállalók nélkül nem lehetséges a modern, tudásalapú gazdaság kialakítása. Nagyobb pénzügyi támogatást kell biztosítanunk a meglévő európai uniós programok (az Erasmus, az Erasmus Mundus és a Leonardo da Vinci) számára, és olyan kezdeményezéseket kell kialakítanunk, amelyek segítséget nyújtanak a fiataloknak a külföldi tanuláshoz és tapasztalatszerzéshez, továbbá rendelkezésre bocsátják azokat a pénzügyi és adminisztratív lehetőségeket is, amelyek ahhoz szükségesek, hogy e támogatást fel tudják használni a saját hazájukban való munkavállalás során.
Az Uniónak - miközben prioritásként kezeli polgárai szükségleteit - olyan programot kell elfogadnia, amely működésének minden területén előmozdítja a nemek közötti egyenlőséget, különösen a munkanélküliség elleni küzdelem során. Az új stratégia tervezése során különös hangsúlyt kell fektetnünk a nők foglalkoztatási rátájának növelésére, mivel az Eurostat által elvégzett kutatás szerint a válság a férfiaknál nagyobb mértékben sújtotta a nőket, mivel a nők sokkal kevésbé biztos munkahelyeken dolgoznak. A munkaerő-piaci megkülönböztetés súlyos probléma marad, és az új stratégiának ezzel is szembe kell szállnia.
Nuno Teixeira  
írásban. - (PT) A Lisszaboni Szerződés késedelmes hatálybalépéséből eredő nehézségek ellenére a svéd elnökség figyelemreméltó sikereket ért el. E sikerek közé tartozik az energiahatékonysági csomag és a távközlési csomag, a prudenciális pénzügyi felügyeleti szerv létrehozása, a 2010. évi költségvetésről szóló megállapodás - különösen ami a gazdasági fellendülési terv finanszírozását, a balti-tengeri stratégiát és az e heti koppenhágai éghajlat-változási konferencia miatti kiigazítást illeti. A 2010-ben induló spanyol elnökség irányítja majd a Nizzai Szerződésből a Lisszaboni Szerződésbe való átmenetet, valamint folytatni fogja a foglalkoztatásnak az európai gazdaságok ösztönzésével és előmozdításával való támogatását, illetve olyan további jelentős kihívásokkal is foglalkozik majd, mint a pénzügyi szabályozás és az éghajlatváltozás. Földrajzi és történelmi közelsége miatt Portugáliának, és különösen a legkülső régióknak, például Madeirának, amelyek várakozással tekintenek a spanyol elnökség működése elé, arra kell törekedniük, hogy a lehető legnagyobb mértékben élni tudjanak majd azokkal a lehetőségekkel, amelyek minden bizonnyal adódni fognak. Az úttörő jelentőségű EU-Marokkó csúcstalálkozó például ideális fóruma lehet a Madeirát, az Azori-szigeteket, a Kanári-szigeteket és a szomszédos országokat, különösen Marokkót magában foglaló euro-afrikai atlanti együttműködési terület előmozdításának. Minden erőmmel erre fogok törekedni, és szoros figyelemmel fogom kísérni ezt.
Georgios Toussas  
írásban. - (EL) Tisztelt elnök úr! A csúcstalálkozón hozott határozatok az Európai Unió és a burzsoá kormányok által a civil szerveződések háttérbe szorítása érdekében folytatott politika eszkalálódását, valamint a munkásosztály és a társadalom alulról építkező rétegei elleni kíméletlen intézkedéseket jelentik, amelyek arra irányulnak, hogy az egységes belső piac keretében megszilárdítsák az európai monopóliumok nyereségességét és helyzetét a nemzetközi imperialista versenyben. Az EU 2020-ig tartó stratégiája, amely a Lisszaboni Szerződés egy súlyosabb változata, a gyorsabb kapitalista szerkezetátalakítást és a munkavállalók megmaradt bér-, munka- és szociális jogainak felszámolását tűzi ki prioritásul. A kapitalista válság kezelésével kapcsolatos európai uniós stratégia sarokkövét az alkotja, hogy mélyreható változásokat hajtanak végre a társadalombiztosítási rendszerekben, növelik a nyugdíjkorhatárt, és drasztikus mértékben csökkentik a béreket, nyugdíjakat és a szociális juttatásokat. A hiányt, az államadósságot és a különböző tagállamok, például Görögország gazdaságainak felügyeletére szolgáló eljárásokat a dolgozók ideológiai terror alá való helyezése érdekében mobilizálják. A civil szerveződéseket háttérbe szorító európai uniós politika magán viseli a PASOK és az Új Demokrácia párt keze nyomát is, amelyek továbbra is a tőke döntéseit támogatják, a válság következményeinek terhét pedig a dolgozók vállára rakják. A Görög Kommunista Párt felszólítja a munkásosztályt, hogy szervezze meg az ellentámadást, ítélje el az egyirányú európai pártokat, és hogy tömegesen vegyen részt az Összmunkás Aktivista Front osztályerői által szervezett, december 17-i, munkanélküliség elleni tömeggyűlésen.
