Spørgetid (spørgsmål til Kommissionen) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0161/2008).
Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Miloslav Ransdorf
(CS) Fru formand! Jeg vil gerne stille Kommissionen følgende spørgsmål: I hvilket omfang er det bindende ... (Formanden afbrød taleren).
Formanden
Undskyld, men spørgsmålene skal være dem, der står på papiret. Der er en rækkefølge, og De kan desværre ikke stille et spontant spørgsmål.
Første del
Om: Mobiltermineringsafgifter
Den 4. april ophævede en belgisk domstol (sag nr. 2007/AR/3394) en afgørelse fra den belgiske styrelse for post- og telekommunikationstjenester (IBPT) om fastsættelse af størrelsen af mobiltermineringsafgifter. I denne forbindelse var et af de vigtigste argumenter, at der ved fastsættelsen af termineringsafgifter også skulle tages hensyn til store operatørers stordriftsfordele.
Mener Kommissionen, at den belgiske domstols argumenter kan tjene som ledetråd for den meddelelse om termineringsafgifter, som Kommissionen offentliggør inden længe?
Er Kommissionen enig i, at teleselskaberne, der nu i væsentlig grad står for konkurrencen på mobilmarkederne - de såkaldte "challengers" - i denne meddelelse bør gives tilstrækkelig tid, således at de kan opfylde kravene i en eventuel ny lovgivning?
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - Fru formand! Det spørgsmål, som det ærede medlem stillet vedrører Appelretten i Bruxelles' dom af 4. april 2008 om at ophæve IBPT's lovgivningsbeslutning af 18. december 2007 om mobile termineringsafgifter i Belgien. Denne lovgivningsbeslutning er tidligere anmeldt til og vurderet af Kommissionen i henhold til artikel 7 i rammedirektivet. Kommissionen er bekendt med domstolens afgørelse og blev informeret af den nationale lovgivende myndighed IBPT om, at den efter denne ophævelse havde iværksat en national høring om udkastet til beslutning om ny fastsættelse af de mobile termineringsafgifter på samme asymmetriske niveau som i den tidligere lovgivningsbeslutning af 11. august 2008.
I forbindelse med Fællesskabets høringsmekanisme (artikel 7-proceduren) har Kommissionen adskillige gange sagt, at termineringsafgifterne skal sænkes, så de svarer til de reelle omkostninger. Formålet er at sikre, at de forskellige operatører kan arbejde på lige vilkår, tilskynde dem til at blive mere effektive og skabe flere fordele for forbrugerne, bl.a. lavere priser. Kommissionen har erkendt, at operatørerne har behov for en overgangsperiode for at opnå et effektivt omkostningsniveau. Medmindre der er objektive omkostningsforskelle, der ligger uden for de pågældende operatørers kontrol, er det ikke berettiget at opretholde højere termineringsafgifter efter et tidsrum, der er langt nok til, at en operatør kan tilpasse sig markedsbetingelserne og blive omkostningseffektiv.
Kommissionen er klar over, at forskellige fremgangsmåder med regulering af afgifterne kan hæmme konsolideringen af det indre marked og indførelsen af de forbrugerfordele, der opstår med grænseoverskridende konkurrence og tjenesteydelser, og derfor har Kommissionen valgt at yde bistand og skabe større juridisk sikkerhed for både operatører og nationale lovgivningsmyndigheder med hensyn til reguleringen af termineringsmarkederne. Kommissionen er derfor i færd med at udarbejde en henstilling til en fælles tilgang til afgifter for termineringsafgifter for både mobil- og fastnettelefoni for dermed at skabe større klarhed og konsekvens på dette vigtige, men også meget komplekse område, og sikre så mange fordele som muligt for forbrugerne i henseende til rimelige priser og en omkostningseffektiv udvikling af innovative tjenesteydelser. En sådan henstilling kan også være en hjælp for de nationale domstole.
Konsolideringen af det indre marked kan også hæmmes, hvis medlemsstaternes domstole afsiger forskellige domme og dermed skaber en situation, hvor de fremlægger forskellige fortolkninger af, hvordan de samme konkurrenceproblemer skal løses. Under alle omstændigheder følger Kommissionen opmærksomt alle domstoles afgørelser og domme, herunder på afgiftsmarkedet, f.eks. den dom afsagt af appelretten, som det ærede medlem nævner i sit spørgsmål.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Fru formand! Jeg takker kommissæren for svaret og den glimrende analyse af situationen. Opfølgende vil jeg gerne spørge kommissæren, hvor hun ser forskellene mellem de forskellige medlemsstater. På grundlag af den belgiske domstolsafgørelse kunne man være tilbøjelig til at mene, at der stadigvæk ikke er noget "level playing field"forhold mellem de store udbydere og nytilkomne på markedet. Kan det give sig udslag i en længere overgangsfase? Kan det give sig udslag i, at der på europæisk plan gives længere tid til tilpasningen? Vi oplever jo i øjeblikket, at det er de mindre operatører, det går ud over.
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Kommissionen har lige fra starten erkendt, at der er behov for en overgangsperiode for operatørerne, som jeg også sagde i mit første indlæg, for at de kan nå op på et effektivt omkostningsniveau.
De midlertidige asymmetrier skal dog udfases inden for et rimeligt tidsrum. Medmindre, som jeg også sagde før, der er objektive omkostningsforskelle, som ligger uden for de pågældende operatørers kontrol, er det ikke berettiget fortsat at have højere termineringsafgifter efter et tidsrum, der er langt nok til, at operatøren kan tilpasse sig markedsbetingelserne og blive mere omkostningseffektiv.
Priser, der ligger over et effektivt eller omkostningsbaseret niveau, kan hæmme operatørernes lyst til at forny sig og forsøge at sænke priserne. Og forbrugerne kan ende med at betale højere priser, end de ville skulle i en situation med omkostningsbaserede, symmetriske afgifter, og disse skal derfor sænkes til et effektivt omkostningsniveau hurtigst muligt, uden at dette, som jeg også sagde før, må begrænse hverken selskabernes eller forbrugernes muligheder.
Om: Krisestyringspolitik til håndtering af de høje priser på markedet
De høje priser på markedet som følge af prisstigningerne på olie, den nylige fødevarekrise, spekulation samt ineffektive kontrolforanstaltninger har til stadighed en negativ indvirkning på inflationen og husholdningsindkomsterne. Der er brug for en samlet europæisk håndtering af denne kritiske situation.
Hvordan, og med hvilke foranstaltninger, agter Kommissionen at håndtere den nuværende krise, som efterhånden er til skade for både nationaløkonomiernes udvikling og husholdningsindkomsterne, og som sågar har fået befolkningen til at sætte spørgsmålstegn ved euroens rolle i forbindelse med oliepriserne?
Hvilke foranstaltninger agter EU at træffe med henblik på at dæmme op for den internationale varespekulationsbølge? Agter den at oprette en krisestyringsmekanisme på både fællesskabsplan og nationalt plan? Hvordan, og med hvilke foranstaltninger, vil de nationale organer blive styrket med henblik på at håndtere spørgsmål vedrørende spekulation, som hovedsagelig stammer fra visse virksomheders oligopolistiske stilling?
Er fastsættelsen af den højeste tilladte salgspris for visse basale fødevarer blandt Kommissionens prioriteter?
Er det på nuværende tidspunkt acceptabelt, at visse regeringer hæver de indirekte skatter med henblik på at øge det offentliges indtægter? Er det formålstjenligt at sænke momsen og de indirekte skatter på visse basale fødevarer og produkter på europæisk plan?
Om: Prisstigninger i EU
Efterspørgslen på biobrændsel og stigningen i efterspørgslen på fødevarer er medvirkende til, at der er sket en markant stigning i fødevarepriserne, hvilket rammer EU-borgere med lave indkomster særligt hårdt. Samtidig indebærer produktionsbegrænsninger på en række varer, at der ikke er nogen konkurrence, som kan holde priserne nede. Hvilke foranstaltninger er der blevet truffet med henblik på at begrænse prisstigningerne på fødevarer på EU-markedet?
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Da de to spørgsmål, som De også sagde, hænger mere eller mindre sammen, vil jeg gerne benytte lejligheden til at besvare dem samlet.
Hvis vi ser på euroområdet, er inflationen faktisk faldet fra 8-10 % i 1970'erne og 1980'erne til 3 % i 1990'erne og lå på lidt over 2 % i de første 10 år med Den Europæiske Monetære Union.
Men siden tredje kvartal af 2007 har de stigende energi- og fødevarepriser på globalt plan presset inflationen op, ikke kun i EU, men også i resten af verden.
Den stærke euro har til en vis grad udlignet følgerne af de stigende brændstof- og oliepriser. Men vi er nødt til at se virkeligheden i øjnene: Inflationen er steget fra 1,9 % i august sidste år til 3,6 % i april 2008.
Kommissionen har fremlagt sine holdninger til de nylige stigninger i fødevarepriserne i meddelelsen "Tackling te challenge of rising food prices: Directions for EU action". Ud over en lang række andre faktorer har de højere oliepriser ført til stigende landbrugspriser i EU, både i form af højere priser på input til landbruget og også højere logistikomkostninger.
Skønt efterspørgslen efter landbrugsvarer er påvirket af markedet for biobrændsel, viser alle de analyser, som Kommissionen har foretaget, at der er mange og forskelligartede grunde til de stigende globale fødevarepriser. De skyldes både strukturelle og midlertidige faktorer - og EU's nuværende produktion af biobrændsel har rent faktisk meget lille betydning for de nuværende globale fødevarepriser: De nyeste skøn viser, at ca. 1 % af EU's landbrugsjord bruges til biobrændsel.
Men det er klart, at den seneste stigning i landbrugspriserne kun til dels kan forklare de stigende fødevarepriser på detailmarkedet, så undertiden kan man konstatere en forskel i prisen på gården og i supermarkedet eller forretningerne.
Da den nuværende krise har mange forskellige aspekter, er Kommissionens reaktion tilsvarende omfattende og sigter mod både at håndtere de kortsigtede følger og de langsigtede drivkræfter bag de stigende fødevarepriser. For at mindske prispresset i landbrugssektoren har vi allerede i den fælles landbrugspolitik indført flere incitamenter til at målrette markedet og forsøge at øge produktionen: Det er f.eks. den obligatoriske jordudtagning, der er nul i dette produktionsår, og mælkekvoterne, der er sat i vejret fra den 1. april 2008, så vi har faktisk reageret meget hurtigt. Desuden har EU besluttet at ophæve importafgiften på korn i indeværende produktionsår for de fleste kornsorters vedkommende.
Det er klart, at vi kommer til at behandle disse spørgsmål i de kommende drøftelser om et sundhedstjek af den fælles landbrugspolitik.
For bedre at kunne opfylde behovene hos de mennesker i EU, der er mest ilde stedt, vil ordningen blive moderniseret og ajourført, og vi forventer at fremlægge et forslag senere på året.
Jeg mener også, at det er vigtigt fortsat at tilskynde til og fremme investeringer i landbrugsforskning og sikre en bæredygtig produktionstilvækst i landbrugssektoren, ikke kun i Europa, men også i resten af verden.
Med hensyn til prisdannelsen på landbrugsmarkedet vil Kommissionen overvåge investorernes spekulationsaktiviteter på de råvarerelaterede finansmarkeder og ligeledes deres indvirkning på prisbevægelserne.
Hvad angår spørgsmålet om en dominerende stilling er misbrug af en dominerende stilling omfattet af traktatens artikel 82 eller dertil svarende national lovgivning. Kommissionen og de nationale konkurrencemyndigheder er opmærksomme over for overtrædelser af EU's konkurrencelovgivning.
Kommissionen gør en særlig indsats for at sikre, at koncentrationen af fællesskabsdimensionen ikke hæmmer en effektiv konkurrence på bekostning af forbrugerne og de forskellige virksomheder. I denne sammenhæng vil Kommissionen også undersøge fødevarekædens funktion og overvåge detailsektoren, som det også blev fastslået i forbindelse med revisionen af det indre marked.
Ifølge traktaten skal de foranstaltninger, som medlemsstaterne og Fællesskabet træffer, gennemføres i overensstemmelse med principperne for det indre marked og grænseoverskridende konkurrence. Vi forventer ikke for indeværende at indføre maksimumpriser for salg af bestemte basisfødevarer.
Kommissionen er klar over, at regeringerne nu sætter de indirekte skatter i vejret for at øge de offentlige indtægter. Men Kommissionen tilslutter sig finansministrenes udtalelse om, at vi skal undgå skattemæssige og andre politiske foranstaltninger, som fordrejer situationen og hindrer gennemførelsen af de nødvendige tilpasninger.
Endelig finder Kommissionen, at der kan være grund til at træffe kortsigtede, målrettede foranstaltninger for at mindske følgerne af de højere energipriser for de fattigste befolkningsgrupper. De må dog naturligvis ikke få en fordrejende virkning eller forsinke de nødvendige strukturtilpasninger. Vi kan vist alle blive enige om, at et generelt fald i skatter og moms pr. definition ikke er rettet mod de fattigste befolkningsgrupper.
Kommissionens foranstaltninger drejer sig ikke kun om følgerne for EU (jeg mener, at vi alle har pligt til at sikre lige vilkår, også når vi taler om udviklingslandene, og indtil videre har Kommissionen mobiliseret over 300 millioner euro i fødevarenødhjælp, og vi arbejder aktivt for at koordinere indsatsen på internationalt plan i overensstemmelse med konklusionerne fra FAO-topmødet for to uger siden).
Så jeg mener, at vi har reageret på de udfordringer, som den nye situation stiller os over for.
Katerina Batzeli
(EL) Fru formand! Først vil jeg takke kommissæren for hendes detaljerede svar på mit spørgsmål. Der er dog to forhold, som Kommissionen bør forholde sig til allerede nu og ikke først på mellemlang sigt.
Det første er priskontrol for især fødevarer, som De også sagde. Det drejer sig ikke så meget om at fastsætte et prisloft, men om at fastsætte produktionsomkostningerne og virksomhedernes overskudsprocent, naturligvis forudsat at dette ikke er en hindring for det indre marked eller importen.
Det andet er, at de stigende kvoter for jordudtagning og mælk er en god foranstaltning, men jeg mener ikke, at det kan betale sig at sætte produktionsomkostninger til pesticider i vejret i lyset af de stigende oliepriser.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Fru formand! Først vil jeg takke kommissæren for et meget omfattende svar på dette spørgsmål.
Jeg finder mange af problemerne interessante. Det første er handelen med sukkerproduktionsgrænser. Handel med sukkerproduktion begrænser som bekendt mulighederne for at udnytte en vis produktionskapacitet i forskellige lande, og her gør bekymringen en bestemt politik på området nødvendig. Hvis sukkerproduktionen begrænses, forsvinder konkurrencen automatisk.
Det andet er, at der indføres afgifter for en række basisvarer, som de fattigste nyder godt af, f.eks. bananer. Vi bør se på disse afgifter. For det er børn, der spiser bananer, de fattigste familiers børn. Vi skal også se på indførelsen af afgifter på disse varer, som ikke er alkohol. Jeg er enig i, at markedet skal overvåges og kontrolleres, ligesom markedspriserne skal overvåges, men får Kommissionen fordel af import af visse ting for så at kunne sænke priserne på bestemte produkter fra importen af billigere produkter til de nationale markeder, som har (...).
(Formanden afbrød taleren)
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru Batzeli, jeg synes, det er vigtigt, at vi har et kontrolsystem, som sørger for, at priserne ikke stiger vildt, og det er netop de nationale myndigheders pligt at holde øje med dette. Jeg kan fortælle, at vi også internt i Kommissionen har haft drøftelser med den kommissær, der er ansvarlig for konkurrence, og vi er bestemt bevidste om disse problemer.
Til hr. Rutowicz: Jeg ved ikke, om De henviser til sukkerreformen, hvor vi har besluttet at reducere EU's sukkerproduktion med 6 millioner t og undersøger mulighederne for at give de landmænd, som indstiller deres sukkerproduktion, en meget anstændig pakke. Men det er en beslutning, som blev truffet for et par år siden.
Med hensyn til priserne på importvarer: Ja, det er rigtigt, at det afhænger af importafgifter, og det er netop det, vi drøfter for tiden i WTO's Doha-udviklingsrunde, om vi kan nå frem til en aftale om at sænke afgifterne generelt.
Og endelig med hensyn til fordelene ved at spise frugt: Jeg er ikke uenig med Dem, og derfor fremlæger vi på det næste møde her i Strasbourg en frugt- og grønsagsordning for skolebørn, og jeg er sikker på, at den vil være meget værdifuld med hensyn til at give børnene gode vaner.
DanutBudreikait
(LT) Fru formand! Mit spørgsmål vedrører punktafgifter. Under forhandlingerne om alkoholafgifter blev der fremsat forslag om, at der slet ikke skal være nogen punktafgift på dette produkt. Hvad mener De om punktafgifter på brændstof, da den nuværende situation ikke tyder på nogen midlertidige løsninger som denne? Ville det være muligt at reducere afgifterne på brændstof, evt. bare midlertidigt, for at forhindre prisstigninger på fødevarer og i andre sektorer?
Andreas Mölzer
(DE) Fru kommissær! De stigende fødevarepriser er jo et fænomen, der findes i hele EU, og de er et problem, som giver især lavindkomstfamilier meget store problemer og næsten driver dem til fallittens rand. Vil man fremme det planlagte europæiske fødevarehjælpeprogram for trængende befolkningsgrupper for hurtigt at hjælpe disse mennesker, som er truet af disse stigende fødevarepriser, ja faktisk er truet af sult?
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! For det første kan jeg ikke se, at en nedsættelse af momsen skulle være en mulig løsning. I dag har vi oliepriser på ca. 136-137 amerikanske dollars pr. tønde. Hvis vi sænker momsen, hvad bliver det næste spørgsmål så, hvis vi får en oliepris på 160 amerikanske dollars - skal vi så sænke den endnu mere?
Vi skal se meget længere fremad, når vi søger at finde løsninger, og her har vi tilskyndet til investeringer i at mindske afhængigheden af olie. Det kan lade sig gøre i landbrugssektoren, og nu drøfter vi det også for fiskeriet, da fiskeriet er endnu mere afhængigt af oliepriserne. Investeringer i ny teknologi er derfor meget mere fremadrettede end bare at sænke momsen.
Som svar på det andet spørgsmål vil vi i år fremsætte et forslag for de mindst gunstigt stillede mennesker i EU. Vi har allerede en ordning på plads, men dens overlevelse er baseret på overskudslagre - interventionslagre af landbrugsprodukter - og vi har ikke længere nogen interventionslagre. Derfor har vi brug for retsgrundlaget til en ny ordning, og jeg håber, at de ærede medlemmer bliver tilfredse, når de ser, hvad vi overvejer at gøre for at komme videre eller endog øger det økonomiske grundlag for en sådan ordning. Jeg er helt enig i, at vi skal finde frem til anstændige løsninger.
Jim Allister
(EN) Fru formand, fru kommissær! De sagde som svar på spørgsmål nr. 27, at kun 1 % af al landbrugsjord i EU bruges til fremstilling af biobrændsel. En mere relevant procentdel ville i lyset af vores store kornimport være at kende den stigende procent i Nordamerika, som får mange af os til at tro, at biobrændsel i virkeligheden får priserne på dyrefoder til at stige. Kan De fortælle os lidt om det?
For det andet er en anden faktor, der medfører stigninger, er Kommissionens stadige tøven med at godkende GM-sorter, som jo ville være meget billigere. Kan De fortælle, om der er sket fremskridt på det område? Er vi kommet tættere på en synkroniseret godkendelse i henseende til centrale områder, som også forsyner os?
Ewa Tomaszewska
- (PL) Fru formand, fru kommissær! Jeg vil spørge, om Kommissionen påtænker at overveje at sænke momsen på børnetøj, hvilket ville lette skattebyrden for børnerige familier, men ikke for velhavende familier.
Mariann Fischer Boel
medlem af Kommissionen. - Fru formand! For det første synes jeg, at det er vigtigt, at vi ikke peger fingre ad den europæiske måde at gøre tingene på, når vi diskuterer biobrændsel i EU. Hvis det betyder, at bioetanol/biodiesel gøres til syndebuk, ender vi i en situation, hvor ingen ønsker at investere. Så sakker vi håbløst bagud og være afhængige af import af etanol og biodiesel, for hvis ikke vi råder over disse ting, kan vi ikke opfylde målene med 20 % lavere drivhusgasemissioner inden 2020. Så vi skal finde en løsning, og i dag er førstegenerations biobrændsel den eneste løsning.
Men jeg er enig i, at vi skal styrke forskning og udvikling mest muligt vedrørende anden og selv tredje generation af biobrændsel produceret af affald, slam, halm og andre produkter såsom træflis fra landbrugssektoren, og som ikke bruges til noget i dag. Det er fremtiden, men vi skal med i denne udvikling, og derfor har vi brug for første generation som et trinbræt.
Vedrørende gmo'er ved jeg, at der er forskellige holdninger her i Parlamentet, men det er klart, at vi skal kunne importere foder til vores dyr til kødproduktion til rimelige priser. Hvis vi ikke finder en løsning - og det omfatter for øvrigt gmo-afgrøder, især majs - ender det med, at kødproduktionen i Europa går ned. Så bliver vi nødt til at importere kød fra Brasilien - kød og dyr, som er blevet fodret med de gmo'er, som vi ikke kan lide, eller som forbrugerne ikke kan lide, men de kommer ind ad bagdøren. Og så vil vi virkelig snyde forbrugerne.
Så vi skal have indført vores eget godkendelsessystem, og jeg mener, at der gøres fremskridt med at få behandlet endnu ikke godkendte ansøgninger og fremskynde proceduren i EFSA uden at sænke kvaliteten.
Og endelig fru formand, vil jeg sige lige ud, at jeg ikke er specialist i moms på børnetøj, så i stedet for at svare forkert er det bedre, hvis vi får spørgsmålet skriftligt.
Del 2
Om: Strategi for fiskeopdræt
FN's fødevare- og landbrugsorganisation forventer, at forbruget af fiskeriprodukter vil vokse med 50% frem til 2030, og at størstedelen af efterspørgslen vil blive dækket af fiskeopdræt. Dette vil medføre en stigning i produktionen på 40 millioner t. I betragtning af det konstante fald i ressourcerne og den stigende efterspørgsel på verdensplan efter fisk og skaldyr vil fiskeopdrættet få stadig større betydning.
Kommissionen bedes på denne baggrund besvare følgende: Vil Kommissionen som led i revisionen af strategien for fiskeopdrættet i EU fastlægge retningslinjer for den fysiske planlægning af havområderne med henblik på fiskeopdræt? Hvilke foranstaltninger agter Kommissionen at træffe for at gøre fællesskabsprodukterne konkurrencedygtige over for de tilsvarende produkter fra tredjelande, der produceres efter mere lempelige regler? Har Kommissionen planer om at træffe andre innovative foranstaltninger for udvikling af denne sektor?
Joe Borg
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! For det første vil jeg gerne takke det ærede medlem hr. Gklavakis for med dette spørgsmål at have gjort opmærksom på vigtigheden af akvakultur, og det glæder mig meget at fortælle om Kommissionens holdning til dette emne.
Som De så rigtigt påpegede og som også De Forenede Nationers Organisation for Ernæring og Landbrug har gjort opmærksom på, bliver akvakulturindustrien mere og mere vigtig og spiller en central rolle, når vi skal slå bro mellem den stigende efterspørgsel efter skaldyr og fiskeprodukter, især i en situation med tilbagegang i de vildtlevende fiskebestande.
Kommissionen er ved at udarbejde en meddelelse om en strategi for bæredygtig udvikling af EU's akvakultur, som forventes færdig i slutningen af 2008. Strategien sigter mod at skabe det bedste miljø for en bæredygtig vækst i akvakulturen, således at vi både sikrer tilstrækkelige forsyninger af skaldyr til EU's borgere og opretholdelse af en høj standard for miljø og folkesundhed.
Manglende plads til akvakulturopdræt er en af de største hindringer for udviklingen af akvakultur, og den fysiske planlægning til havs kan få betydning for, hvordan vi løser dette problem. Den kommende akvakulturstrategi dækker også dette spørgsmål.
Konkurrencen fra tredjelande med lavere produktionsstandarder kan håndteres gennem markedsdifferentieringsordninger som f.eks. certificering. Dette spørgsmål vil blive behandlet, når vi udformer strategien.
Mere generelt bliver konkurrenceevne og innovation centrale emner i strategien.
Ioannis Gklavakis
(EL) Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans var.
Først et enkelt punkt. Som De selv påpegede, hr. kommissær, ønsker forbrugerne i stigende grad skaldyr og fisk. I de senere år er økologiske produkter også blevet mere og mere populære blandt forbrugerne. Mange går nu over til økologiske fiskefarme, som ikke kun giver os sundere, men også mere miljøvenlig mad, og det er et meget vigtigt aspekt.
Overvejer Kommissionen at træffe foranstaltninger for at fremme, styrke og støtte økologisk fiskeopdræt og i bekræftende fald kan De da fortælle lidt om disse foranstaltninger, og hvordan man kan støtte dette meget vigtige emne, som vi ønsker at fremme?
Joe Borg
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Med hensyn til spørgsmålet om øget efterspørgsel er der uden tvivl tale om en stigning, en eksponentiel vækst i forbruget af akvakulturprodukter, skaldyr og fisk fra fiskeopdræt, og det er bestemt positivt, da fiskebestanden overfiskes i forskellige EU-farvande og andre steder i verden. Vi nu i en situation, hvor det på kort til mellemlangt sigt er umuligt at sige, om der kommer en stigning i fangsterne, og den øgede efterspørgsel skal derfor efterkommes gennem øget produktion fra fiskeopdræt.
Men når det er sagt, kan dette i sig skabe problemer med hensyn til særlige hensyn, som jeg også sagde i mit svar, og også problemer med forsyning af fiskemel, da fiskemel i sig selv i høj grad er baseret på fangst af industrifisk af dårligere kvalitet, og lagrene heraf udnyttes også i særdeles høj grad.
Vi tilskynder til udvikling af økologisk akvakultur. Den offentlige høringsproces har vist, at der er behov for at videreudvikle økologiske produktionsformer, og vi undersøger nu, hvordan vi i meddelelsen, i den pakke, som fremlægges efterfølgende, kan sikre, at der lægges særlig vægt på økologisk akvakultur: Hvordan vi kan bidrage til at fremme det, og hvilke former for foranstaltninger, såsom økomærkning, vi kan træffe for at øge forbrugernes bevidsthed om, at det er sund fornuft at spise økologiske produkter. Sådan håber vi at fremme udviklingen af denne vigtige industri.
Reinhard Rack
(DE) Fru formand, hr. kommissær! De kom her til sidst indirekte ind på økomærkningen. Jeg ville også indirekte spørge, om vi har garanti for, at produktionen og produktionsbetegnelsen i forbindelse med fisks oprindelse er så gennemsigtig for forbrugerne, at de ved, hvor disse fisk kommer fra og fra hvilke akvakulturer? Det handler altså ikke kun om, hvorvidt det er biologisk værdifulde metoder, men også om oprindelsesspørgsmålet som sådan. Findes der konsekvente bestemmelser for det?
Jörg Leichtfried
(DE) Hr. kommissær! Jeg vil gerne tilføje følgende til dette spørgsmål: Jeg har for nylig fået henvendelser fra flere østrigske forbrugerorganisationer om, at der åbenbart er adskillige tilfælde, hvor importerede skaldyr i EU, som så også kommer til Østrig, åbenbart af økonomiske årsager - måske fordi man så lettere kan opdrætte dem - er blevet behandlet med antibiotika og andre mindre heldige medikamenter, som man så optager via maden. Har Kommissionen taget initiativ til at begrænse eller forhindre dette i fremtiden?
Joe Borg
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Vedrørende spørgsmålet om, hvor fiskene kommer fra, vil jeg påpege to ting. Med hensyn til fisk fanget i havet, som så ofte ender i forarbejdningskæden - fisk, som fanges i havet af især tredjelande, men også af vores egne fiskere - er vi ved at vedtage en forordning for at begrænse ulovligt fiskeri. Dette vil i sig selv styrke vores ordning, således at fisk, som fanges ulovligt, ikke kan komme ind på Fællesskabets marked, hverken i fersk eller forarbejdet stand. Det er det ene aspekt.
Med hensyn til akvakultur undersøger vi, hvordan vi kan sikre, at akvakulturfisk, som importeres til EU, opfylder de fastlagte sundhedsstandarder og -krav, så vores forbrugere kan være sikre på, at de produkter, de spiser, opfylder de beskyttelseskrav, vi anvender på vores egne produkter. Det er noget, som GD SANCO er ved at undersøge, og der findes også en certificeringsordning, således at de produkter, der sælges på EU's markeder, overholder de påkrævede sundhedsstandarder.
Noget andet, som også hænger sammen med dette, er, at det er vigtigt at understrege, at vi undersøger muligheden for at økomærke akvakulturprodukter, som jeg sagde før. Først var diskussionen kun koncentreret om økomærkning af fisk fanget i havet, fordi her er der tale om nogle andre parametre. Der er formålet med økomærkning at sikre, at fisk fanges på en bæredygtig måde, og hvis de fisk, der sælges, derfor er genstand for overfiskeri, må de ikke økomærkes.
Med økomærkningen af akvakulturfisk er der tale om nogle andre parametre, så her skal grundlaget være et andet, såsom at fisk opdrættes under forhold, der opfylder visse miljø-, sundheds- og sanitetsnormer. Vi ser på parametrene og vender naturligvis tilbage til Parlamentet senere med forslag om at indføre eller lette indførelsen af eller fastsættelsen af minimumskriterier for gennemførelsen af frivillige økomærkningsordninger.
Om: Anmodninger om sikkerhedstonnage
Den 13. juni 2006 gav Retten i Første Instans medhold til 20 irske appellanter, som havde anlagt sag med påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2003/245/EF af 4. april 2003, hvori Kommissionen havde afvist deres anmodning om at øge deres fartøjers sikkerhedstonnage. Retten fandt, at Kommissionen havde anvendt kriterier, som ikke var fastlagt i bestemmelserne (f.eks. at fartøjerne skulle være mindst 5 år gamle, før der kunne anmodes om øget sikkerhedstonnage), og at den således havde overskredet sine beføjelser.
Samtlige anmodninger vedrørende sikkerhedstonnage blev indgivet til Kommissionen inden 31. december 2001 i overensstemmelse med Rådets beslutning 97/413/EF (jf. artikel 4, stk. 2).
Retten fandt, at Kommissionen med sin afvisning af de pågældende appellanters anmodninger om øget sikkerhedstonnage ikke havde anvendt denne artikel korrekt. Kan Kommissionen oplyse, hvorfor denne afgørelse ikke er blevet appelleret, og hvorfor appellanterne efter at have fået medhold nu efter næsten to år stadig afventer svar fra Kommissionen om, hvordan den agter at efterkomme Rettens afgørelse?
Joe Borg
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg vil gerne atter takke hr. Crowley for hans spørgsmål, der giver mig lejlighed til at besvare spørgsmålet om opfølgning af den dom, som Retten i Første Instans afsagde den 13. juni 2006 om Irlands anmodning om en forøgelse af fiskerikapaciteten for fartøjer på grund af sikkerhedsforbedringer.
Kommissionen besluttede ikke at anke Rettens dom af 13. juni 2006. Retten havde fastslået, at Kommissionen ikke i sin afgørelse af 4. april 2003 havde analyseret tilstrækkeligt mange af alle de relevante spørgsmål. Efter dommen valgte Kommissionen at vedtage nye afgørelser baseret på en mere fuldstændig analyse og med mere entydige resultater for hver af de pågældende sager.
Det er korrekt, at ansøgerne stadig afventer Kommissionens nye afgørelser. Det skal dog bemærkes, at Kommissionens tjenestegrene har bedt Irland om at fremsende specifikke, supplerende tekniske oplysninger for alle ansøgningerne om øget kapacitet. Trods rykkere sendte Irland først disse oplysninger for et par af ansøgningerne.
Denne nye vurdering er blevet forsinket, fordi Irland ikke har indsendt de relevante oplysninger. Kommissionen er nu ved at lægge sidste hånd på en ny, grundig vurdering af hver af disse ansøgninger. Den forventer at informere Irland om resultaterne til juli i år.
Brian Crowley
(EN) Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans svar. Men der er stadig nogen tvivl om, hvorvidt beslutningen om sikkerhedstonnage vil blive baseret på automatisk tildeling af sikkerhedstonnagen på grundlag af den ukorrekte afgørelse, som Kommissionen først traf, eller om der skal indsendes en ny ansøgning. Derfor har der været en vis uenighed om, hvorvidt oplysningerne fremsendes eller ikke.
Måske kan Kommissionen fortælle lidt om sandsynligheden for, at nye ansøgninger fra de eksisterende ansøgere, som fik medhold af Retten, vil blive vurderet positivt.
Joe Borg
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Den afgørelse, som Retten i Første instans traf, betyder ikke i sig selv, at ansøgerne fik medhold i materien, men at Kommissionen havde truffet en beslutning baseret på en utilstrækkelig analyse af alle relevante aspekter. Da den beslutning, vi traf, ikke var tilstrækkelig velbegrundet, bad vi Irland om at tilstille os flere oplysninger, så vi kunne træffe en beslutning på et mere velfunderet grundlag.
Fordi den første beslutning blev truffet for alle operatører som helhed, bad vi om at få oplysninger om den enkelte operatør. Den kommende beslutning vil vedrøre hver enkelt operatør.
Hvis der ikke indkommer flere oplysninger om bestemte operatører, forventer jeg ikke, at Kommissionen vil ændre holdning. Hvis vi gør, og hvis vi under bedømmelsen finder, at den oprindelige beslutning skal ændres, vil den blive det. Hvis vi, uanset de supplerende oplysninger, finder, at disse ikke ændrer noget, vil beslutningen fortsat være negativ.
Om: Konsekvenserne af nordamerikansk import for irske skaldyrsfiskere
Skaldyrsfiskere i Irland påvirkes negativt af billig import fra USA og Canada på grund af den svage dollar. Priserne på skaldyr er fortsat hastigt faldende. Hvilke planer har Kommissionen om at hjælpe disse fiskere, som er yderst vigtige for økonomien i Irlands lokale kystsamfund?
Joe Borg
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg er klar over, at markedet for visse fiske- og skaldyrsprodukter er faldet for nylig i Irland og andre steder i Fællesskabet. Jeg har fået at vide, at det især drejer sig om prisen på hummer, som normalt vil ligge over 15 euro kiloet ved første salg i Irland, men som nu er faldet til 10 euro kiloet.
For hummere viser handelsstatistikkerne en opadgående tendens i importen i 2006 og 2007 sammenlignet med de foregående seks år. Fællesskabets samlede import fra Canada steg med 12 % i 2006 sammenlignet med referenceperioden 2000-2005 og 7 % i 2007. For USA's vedkommende steg importen med 27 % i 2006 og 26 % i 2007 i forhold til samme referenceperiode.
Alligevel importeres der meget få hummere direkte til Irland fra USA og Canada, i alt henholdsvis 2,5 t og 118 t i 2006. Det betyder imidlertid ikke, at der ikke er kommet nordamerikanske hummere til Irland via andre medlemsstater.
Prisen i euro er ikke faldet i de forgangne tre år. Den gennemsnitlige importpris fra USA i perioden 2005-2007 var 12,45 pr. kg, og i første kvartal af 2008 steg prisen en smule til 13,6 pr. kg.
Prisen på for den canadiske hummerimport til Fællesskabet er steget en smule i de seneste tre år, og gennemsnittet for 2005-2007 var 12,12 euro pr. kg. I første kvartal af 2008 steg priserne rent faktisk til 12,48 euro som en afspejling af den stærke canadiske dollar.
I lyset af ovenstående lader det ikke til, at det nuværende fald i prisen på hummer hænger sammen med import fra Nordamerika. Faldet kan udmærket skyldes usikkerhed på markedet på grund af protester i visse medlemsstater inden for de seneste uger.
På grund af faldet i britiske pund i forhold til euroen er det muligt, at de irske producenter møder konkurrence fra hummere fra Det Forenede Kongerige på de traditionelle kontinentale markeder.
Der findes ingen bestemmelser inden for den fælles markedsordning, hvor producenterne kan opnå kompensation for faldet i hummerprisen. Men hummerproducenterne kan oprette producentorganisationer for at styrke deres stilling på markedet. Den Europæiske Fiskerifond yder økonomisk støtte til oprettelsen af disse organisationer samt til gennemførelsen af planer til forbedring af produkternes kvalitet. Hvis der er brug for yderligere foranstaltninger på mellemlangt til langt sigt, ydes der støtte under Den Europæiske Fiskerifond til kollektive foranstaltninger til fremme af fiskeriprodukter såsom hummer, der kan bidrage til at skabe større efterspørgsel og bedre priser.
Seán Ó Neachtain
(GA) Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans svar og stille ham et tillægsspørgsmål.
Som De ved, hr. kommissær, har fiskeribranchen ændret sig dramatisk med de seneste kraftige olieprisstigninger. Jeg vil gerne spørge, om Kommissionen har til hensigt at fremsætte forslag om støtte til fiskerne i kystområder som f.eks. hummerfiskere og de ovennævnte fiskere, der rammes af de faldende priser på skaldyr.
Joe Borg
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Problemet med den kraftige stigning i olieprisen og dens indvirkning på fiskerne er specifik og noget ganske særligt - jeg vil endda sige enestående - når det drejer sig om fiskeriet. Dette skyldes, at vi har en kombination af faktorer, der påvirker fiskerne meget negativt.
På den ene side kan brændstofomkostningerne som en procentdel af fiskerens samlede indtjening udgøre helt op til 50-60 % af hans samlede indtjening. Dette gælder navnlig fiskere, der bedriver fjernfiskeri, på grund af de lange ture, som de er nødt til at foretage, og ligeledes specifikke fiskeriaktiviteter som bomtrawlere, der bruger store mængder brændstof.
Ud over dette er der også tale om, at fiskerne på grund af visse markedsbegrænsninger ikke kan overføre de stigende omkostninger på andre operatører, der beskæftiger sig med markedsføring af fiskeprodukter. Dette betyder i bund og grund, at de stigende udgifter skal afholdes af fiskeren selv.
Desuden findes der forskellige foranstaltninger, som vi har indført for at genskabe et bæredygtigt fiskeri, og det betyder, at fiskeren ikke kan forsøge at forbedre sine resultater ved at fange mere, for hvis han fanger mere, lægger han yderligere pres på fiskebestandene, hvilket så på længere sigt kan virke mod hensigten. Så fiskerne står over for et kolossalt problem.
I dag har jeg rent faktisk forelagt kollegiet et notat om, hvad vi anser for vejen frem, så vi kan hjælpe fiskerne på meget kort sigt ved at yde bistand til omstrukturering af hele sektoren og løse de enkelte fiskeres specifikke problemer. I dette notat har vi skitseret en række specifikke foranstaltninger, som vi kan foreslå. Medlemsstaterne vil sammen med deres egne fiskere kunne beslutte, hvilke af disse foranstaltninger der er mest velegnede til den virkelighed, som de enkelte fiskere befinder sig i. Man er så nødt til at undersøge, om dette kan stilles til rådighed for hummerfiskerne og i hvilken udstrækning.
Men kollegiet har givet mig grønt lys til at arbejde videre med dette. Jeg vil fremlægge disse oplysninger - som vi vil bruge som grundlag for vores forslag på meget kort sigt - for Rådet torsdag i næste uge i Luxembourg. Jeg vil så vende tilbage til kollegiet med oplysninger om de ændringer, der skal foretages af forordningen for Den Europæiske Fiskerifond, og andre foranstaltninger, som vi undersøger, f.eks. muligheden vedrørende de minimis-bestemmelsen. Jeg vil så vende tilbage til Rådet, forhåbentlig allerede i juli, med de forslag, som Kommissionen har vedtaget, således at vi - afhængigt af, hvor hurtigt både Rådet og Parlamentet vil være indstillet på at arbejde med dette - kan have de nødvendige foranstaltninger på plads forhåbentlig inden for nogle få måneder.
Reinhard Rack
(DE) Fru formand, hr. kommissær! I den irske nejkampagne har landbrugsmæssige spørgsmål spillet en relativt stor rolle. Har de problemer med fiskeriet, som er blevet nævnt her, spillet en tilsvarende rolle i forbindelse med denne nejkampagne? Hvis det er tilfældet, har Kommissionen da forsøgt at modvirke dette med oplysningsarbejde?
Joe Borg
medlem af Kommissionen. - (EN) Fru formand! Jeg forstår, at fiskeriet også spillede en rolle i "nej'et", for hvis man kigger på resultaterne i de forskellige irske grevskaber, var de særligt negative i de vestlige kystområder, hvor størstedelen af det irske fiskeri har hjemme.
Vi har været klar over, at fællesskabsforanstaltninger til genopretning af et bæredygtigt fiskeri påvirker fiskerne og har indflydelse på deres levebrød. Brændstofprisen har bestemt ikke været til nogen hjælp.
Vi har forsøgt at løse det på en række forskellige måder, bl.a. ved at fremhæve anvendelsesmulighederne for Den Europæiske Fiskerifond med henblik på at skabe større bevidsthed om situationen. Jeg har selv været i Irland nogle gange for at tale direkte med fiskerne. Vi har nedsat regionale rådgivende råd. I områderne omkring Irland har vi North Western Waters Regional Advisory Council og North Sea Regional Advisory Council, hvor fiskerne selv deltager i drøftelser, der fører frem til de beslutninger, som vi skal træffe i december.
På trods af dette og på trods af alle bestræbelser gætter jeg på, at de irske fiskere i betydeligt omfang stemte nej ved folkeafstemningen.
Om: Fremme af miljøbeskyttelsen gennem virksomhederne
Kommissionen bedes besvare følgende: Hvordan fremmer Kommissionen indlemmelsen af miljødimensionen i politikken for små og mellemstore virksomheder (SMV) samt sidstnævntes tilpasning til kravene indeholdt i den nye EU-miljølovgivning?
Hvilke muligheder vil der blive givet de små og mellemstore virksomheder for at udnytte de muligheder, som den nye miljøpolitik rummer i forbindelse med udvidelsen af deres aktiviteter?
Stavros Dimas
medlem af Kommissionen. - (EL) Fru formand! SMV'erne udgør 99 % af de europæiske virksomheder. Det er derfor klart, at uden deres deltagelse vil ingen miljøpolitik være effektiv.
SMV'er har større problemer med at overholde miljølovgivningen og med at høste fordelene ved bedre miljøresultater. I mange tilfælde har de ikke de nødvendige oplysninger, specialisering, arbejdskraft eller økonomiske ressourcer til at klare miljøproblemer, -risici og -påvirkninger. Netop derfor har Kommissionen udviklet et program, der skal hjælpe SMV'erne med at overholde miljølovgivningen. I lyset af de komplekse problemer, som SMV'erne står over for, foreslår man inden for programmet for bistand til overholdelse af miljøstandarder (ECAP) en flerstrenget handlingsplan:
For det første at forbedre og forenkle lovgivningen og håndhævelsen af denne. Målet er at mindske den administrative byrde og frigive midler, så SMV'er bedre kan koncentrere sig om at overholde miljølovgivningen.
For det andet miljøforvaltningssystemer, der er billigere og bedre egnede til SMV'ernes behov, således at spørgsmål vedrørende miljøet kan indarbejdes rent økonomisk i deres centrale forretningsaktiviteter.
For det tredje økonomisk bistand til fremme af initiativer fra de offentlige myndigheders eller erhvervsstøttenetværks side med henblik på at opnå en bæredygtig produktion.
Denne handlingsplan omfatter også yderligere foranstaltninger. Kommissionen sigter mod at anvende dem til ikke bare at sikre, at SMV'erne overholder produktionslovgivningen, men også til at hjælpe dem med at udnytte de økonomiske fordele ved bedre miljøresultater som f.eks. energibesparelser og forbedret ressourceeffektivitet.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans svar. Denne programerklæring lover godt for handlingsplanen, og vi håber, at den vil føre til konkrete resultater. Men vi har et enkelt spørgsmål: Hvilket ansvar lægges der på de offentlige instanser med henblik på at levere miljøvenlige infrastrukturer til SMV'erne, og i hvilken udstrækning af dette med i Deres plan?
Stavros Dimas
Fru formand! Der findes mange forskellige handlemåder, og det er op til medlemsstaterne at anvende dem. Et eksempel er at nedsætte en lokal miljøekspertkomité for SMV'er som reaktion på den manglende viden på virksomhedsniveau. Dette er en foranstaltning, som medlemsstaterne kan anvende. En anden er at forbedre kommunikationen og være mere effektive med hensyn til at målrette oplysninger, der kan dække specifikke mangler på information. Der findes også særlige bestemmelser for SMV'er i forskellige typer lovgivning, som vi foreslår. Et eksempel er den nye lovgivning, som vi foreslår om en reform af CO2-handelssystemet: Her har vi særlige bestemmelser for SMV'er, fordi vi definerer dem i netop denne lovgivning, så de ikke bebyrdes ved at blive medtaget i handelssystemet, når der forefindes en sådan mulighed i en medlemsstat.
Georgios Papastamkos
(EL) Fru formand, hr. kommissær! De sagde helt rigtigt, at SME'erne udgør rygraden i den europæiske økonomi. Men som vi ved, er de europæiske SMV'er udsat for global konkurrence. SMV'er er følsomme over for konkurrence fra andre SMV'er fra andre dele af verden, hvor man praktiserer miljødumping. Er De enig i tanken om at indføre en grøn afgift på import fra lande, der springer med på den internationale aftale om miljøbeskyttelse?
Stavros Dimas
Fru formand! Dette er i alt væsentligt et spørgsmål, der ikke bare vedrører SMV'erne, men alle virksomheder, der står over for denne form for konkurrence. Dette gælder ikke kun i miljøspørgsmål, men, hvilket man har diskuteret meget på det seneste, men også for de restriktioner, der indføres, og den deraf følgende byrde på det europæiske erhvervsliv i forbindelse med reduktion af drivhusgasemissioner. Der har været masser af diskussioner på det seneste, man har udtrykt forskellige synspunkter, og min kollega i Kommissionen, hr. Mandelson, har tydeligt fremført Kommissionens holdning til dette spørgsmål.
Om: Verdensomspændende enighed på miljøområdet
Kommissionen bedes besvare følgende: Hvad mener Kommissionen er årsagerne til, at det ikke er lykkedes at indgå nogen verdensomspændende aftale, hvad angår klimaændringerne, for perioden efter Kyoto, og til, at miljøstyringen på verdensplan kun delvis har været effektiv?
Stavros Dimas
Fru formand! Dette spørgsmål giver mig lejlighed til at gøre status over, præcis hvor langt vi er nået i forhandlingerne.
Arbejdet inden for Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC) og rapporter i november 2007 samt verdens lederes anerkendelse af det tvingende behov for en kollektiv indsats til bekæmpelse af klimaændringer førte til den aftale, der kom på plads i december i Bali. EU spillede en førerrolle i aftalen om at indlede forhandlinger om rammerne til bekæmpelse af klimaændringer efter 2012.
De underskrivende parter i FN's rammekonvention om klimaændringer har accepteret køreplanen fra Bali. I køreplanen beskrives temaet for forhandlingerne, der kommer til at dreje sig om fire nøglespørgsmål: begrænsning af klimaændringer, tilpasning, i lyset af at klimaændringerne er sket i større eller mindre udstrækning og vil være uundgåelige i 2050, teknologi og den relevante finansiering, både til tilpasning og reduktion af CO2-emissioner.
Parterne enedes også om, at forhandlingerne skal være afsluttet ved udgangen af 2009 i lyset af den planlagte partskonference i København. Dette vil give tilstrækkelig tid til processen med ratificering af den kommende klimaaftale inden udgangen af 2012, når den første overholdelsesperiode for Kyotoprotokollen udløber.
I aftalen, der blev indgået i Bali, tog man fuldt ud højde for konklusionerne i IPCC-rapporten. Man erkender også, at det bliver nødvendigt med en drastisk reduktion af drivhusgasemissionerne for at forebygge en farlig stigning i den globale temperatur. Stigningen må ifølge rapporten ikke overstige 2° C i 2050.
Arbejdet er allerede gået i gang. Der er planlagt fire forhandlingsmøder i år, og to af disse har allerede fundet sted som forberedelse til partskonferencen i Poznan. Dette års partskonference bliver særligt vigtig for en vurdering af situationen. På grundlag af denne vurdering kan de egentlige forhandlinger indledes til næste år.
Forhandlingsprocessen bliver særligt vanskelig, når vi betænker ikke bare de komplekse spørgsmål, der skal diskuteres, men også den stramme tidsplan, fordi sagen haster så meget. Frem til sidste fredag deltog eksperter fra alle parterne i drøftelser i Bonn af alle punkter på dagsordenen. Selv om fremskridtene var begrænsede, vil de bidrage til et vellykket resultat ved partskonferencen i København.
De ved også, at der foregår drøftelser inden for rammerne af initiativet taget af G8 og de store økonomier, som USA har iværksat. EU deltager aktivt for at udøve en positiv indflydelse på forhandlingerne om FN's rammekonvention om klimaændringer. Samtidig udsender man et klart signal om, at de udviklede lande fortsat vil foregå med et godt eksempel. De forpligter sig til yderligere reduktioner af emissionerne i henhold til deres historiske ansvar og princippet om fælles, men differentierede ansvar og respektive muligheder.
At opnå en omfattende og ambitiøs aftale om klimaændringer for perioden efter 2012 er utvivlsomt en af de største udfordringer for den globale miljøforvaltning. Men vi starter ikke på bar bund. Jeg vil gerne nævne, at den franske minister for økologi og bæredygtig udvikling for få dage siden beskrev Københavnkonferencen som den største mulighed for en aftale om klodens fremtid.
Vi skal udnytte de mekanismer, vi allerede har, nemlig FN's rammekonvention og den tilhørende Kyotoprotokol. Under sidstnævnte har man udviklet ajourførte håndhævelsesforanstaltninger som f.eks. mekanismen for ren udvikling, der består af to fleksible mekanismer, og den videnskabelige ekspertise inden for IPCC er også blevet udviklet.
Jeg gentager, at forhandlingerne bliver vanskelige, men med den nødvendige politiske vilje og en fælles følelse af, at det haster, vil vi kunne nå frem til en aftale i København. Den sunde fornuft kræver en aftale i København. EU's arbejde, den støtte, vi nyder i den offentlige opinion i Europa, den voksende bevidsthed på verdensplan, opbakningen fra Europa-Parlamentet og udsigterne til en aftale inden årets udgang om den pakke af foranstaltninger, vi har foreslået for at styrke EU's forhandlingskraft - alt dette vil give os mulighed for at nå frem til en aftale i København for at løse klimaændringerne på en effektiv måde.
Georgios Papastamkos
(EL) Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissæren, hr. Dimas, for hans grundige og detaljerede svar.
Vil USA og Kina samarbejde? Klimaændringerne afspejler en situation, hvor "de underliggende årsager befinder sig et sted og virkningerne et andet sted". Spørgsmålet er derfor, hvilken position EU vil indtage, hvis det uheldige skulle ske, at lande med en høj miljøgæld i henhold til den internationale reguleringsaftale for perioden efter Kyoto ikke vil samarbejde. Den primære omkostning er indlysende. Den afledte omkostning - og her henviser jeg til udtalelser fra hr. Verheugen - vil være tendensen til, at europæiske virksomheder flytter ud til lande med en mere lempelig miljøbeskyttelseslovgivning. Er De enig i den vurdering?
Stavros Dimas
Fru formand! Først vil jeg gerne sige, at ikke bare hr. Verheugen, men også jeg selv lægger meget stor vægt på, at der ikke skal opstå en kulstoflækage. Årsagen er den enkle, at hvis virksomhederne flytter væk fra EU til lande uden restriktioner på CO2emissionerne, vil det miljøresultat, som jeg tilstræber, ikke blive opnået.
Problemet med energiintensive virksomheder er især af miljømæssig karakter, og vi må derfor ikke skabe et konkurrenceproblem, der tvinger dem til at flytte. Derfor bør vi koncentrere hele vores indsats om at opnå en international aftale, for det er her, løsningen ligger. Et centralt punkt i en international aftale vil være spørgsmålet om, hvad der sker med energiintensive virksomheder.
Hvis vi ikke får en sådan aftale - og jeg kan ikke tro, at det internationale samfund vil kunne træffe en så irrationel beslutning - har vi i forslaget til lovgivning alle de nødvendige bestemmelser til at reformere systemet for handel med CO2-emissioner, således at de virksomheder, der er udsat for international konkurrence kan genvinde deres konkurrenceevne. Som følge deraf vil vi uden at indføre foranstaltninger, der strider mod WTO-principperne eller FN's klimaprincip om en fælles, men differentieret indsats, kunne udstede de nødvendige garantier for, at der ikke vil ske nogen kulstoflækage, og at denne udflytning af virksomheder ikke vil finde sted.
Men jeg gentager, at det skal være vores slagplan at arbejde i retning af en aftale. Jeg mener, at vi kan gøre fælles sag med USA, især med den forventede nye regering, som tager over til næste år, fordi begge kandidater har forpligtet sig fuldt ud til at indføre et system for CO2-handel, hvilket vil nedbringe emissionerne med 80 % i 2050, og til at indføre afgørende foranstaltninger over for drivhuseffekten i samarbejde med EU. Sammen tror jeg, at vi kan overtale dem, der har en anden holdning i dette spørgsmål, og ligeledes samarbejde med lande som Kina. Som De har sagt, har Kina fuld forståelse for de problemer, som drivhuseffekten skaber for landets egen befolkning, og de har accepteret selv at gøre en indsats, som ikke vil være den samme som i de udviklede lande, men som vil bestå i en reduktion af stigningstakten for drivhusgasemissioner. Vi kan alle i fællesskab nå frem til en aftale i København mod slutningen af 2009.
Jeg tror på denne aftale, og jeg tror på, at vi alle sammen her (og Europa-Parlamentet har spillet en meget vigtig rolle her) med Deres fortsatte støtte vil nå en sådan aftale.
Formanden
Spørgsmål nr. 34 er trukket tilbage, og spørgsmål nr. 33-44 vil blive besvaret skriftligt.
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Fru formand! Så vidt jeg ved, giver vi hver af kommissærerne 20 minutter. Jeg har taget tid på deres indlæg, og hr. Dimas og hans kolleger har ikke engang brugt halvdelen af denne tid. Derfor anmoder jeg om at få besvaret spørgsmål nr. 33 i overensstemmelse med den procedure, vi har besluttet. Jeg går ikke ud fra, at kommissæren selv har nogen indvendinger.
Formanden
Vi tager tid heroppe, og han startede kl. 18.32. Det betyder så, at jeg er bange for, at vi har fået vores 20 minutter, og det er kun rimeligt for de kolleger, der har stillet spørgsmål til kommissær Barrot. Jeg beklager det, men sådan ligger landet. Det er altid et spørgsmål om at forsøge at finde en balance, og vi er nødt til at gøre det sådan i dag.
Om: Frontex
Forvaltningen af EU's ydre grænser og det operative samarbejde mellem medlemsstaterne, som forestås af agenturet Frontex, er væsentlig for Unionens sikkerhed og skal tjene til at forebygge kritiske situationer.
Agenturet er nødt til at kunne handle effektivt og forelægge konkrete resultater.
Hvilke pilotprojekter og uddannelsesaktioner er der planer om at gennemføre i 2008?
RABIT (hurtigt grænseindsatshold): Er der hidtil nogen medlemsstat, der har anmodet om et hurtigt indgreb fra et grænseindsatshold? Er RABIT-holdene udrustet på passende vis til at kontrollere og overvåge grænserne?
Jacques Barrot
Fru formand! Jeg vil besvare Armando Franças spørgsmål. Frontex' arbejdsprogram for 2008 indeholder flere pilotprojekter inden for operationelt samarbejde og forskning. Da dette spørgsmål om kontrol ved de ydre grænser drejer sig om Frontex' beføjelser, har Kommissionen indhentet en detaljeret besvarelse fra agenturet og vedlagt den som bilag.
Med hensyn til uddannelse forfølger Frontex tre mål i 2008. Det første går ud på at indføre det fælles cv i hele EU, det andet på at tilbyde engangsaktioner på uddannelsesområdet ud fra de operationelle behov og det tredje på at oprette et europæisk uddannelsesnet for grænsevagter.
I 2008 planlægger Frontex omkring 13 pilotprojekter ved de ydre grænser, heraf fire ved landgrænser, tre ved søgrænser, tre i lufthavne og tre vedrørende tilbagesendelsesaktioner. Med disse projekter vil vi kunne teste de anvendte arbejdsmetoder under de fælles aktioner og forbindelserne med tredjelande angående tilbagesendelsesaktioner og erhvervelse af rejsedokumenter.
Med hensyn til udsendelse af hurtige grænseindsatshold har ingen medlemsstat anmodet herom til dato, hr. França.
I sin meddelelse af 13. februar understregede Kommissionen, at deployering af et hurtigt grænseindsatshold kan ledsages af teknisk bistand i henhold til Frontexforordningens artikel 8. Følgelig henstillede Kommissionen, at agenturet gjorde denne bestemmelse mere operationel ved at anskaffe eller leje sit eget udstyr, eller at det fik mulighed for at anvende udstyr fra centralregistret over teknisk udstyr.
Afslutningsvis vil jeg sige, at vi nu med Frontex har et værktøj, som ser ud til at virke, og at vi hen ad vejen må vurdere, hvordan Frontex og Frontex' aktioner kan forbedres.
Armando França
(PT) Fru formand! Jeg vil gerne takke kommissær Barrot ikke kun for hans svar, men også for de detaljerede oplysninger.
Der er to ting, som jeg vil bede kommissæren kaste lidt lys over for mig. Samarbejde med tredjelande er naturligvis vigtigt og af afgørende betydning også for os, og jeg ved, at udvikling af pilotprojekter med tredjelande står på Kommissionens program. Med hensyn til Nordafrika vil vi gerne vide, om nogen lande er med i de pilotprojekter, som kommissæren henviste til. Desuden ville jeg også sætte pris på, om kommissæren kan fortælle os mere om udviklingen af det europæiske grænseovervågningssystem, Eurosur, der er blevet annonceret som et vigtigt og nødvendigt supplement til Frontex.
Jacques Barrot
Fru formand! Hvis Frontex skal yde teknisk bistand i et tredjeland, hr. França, skal Frontexforordningen ændres tilsvarende. For nuværende er der ikke noget retsgrundlag. Men jeg tror, det er yderst ønskeligt, fordi vi vil modtage anmodninger fra de tredjelande, vi arbejder sammen med. De nævner nogle middelhavslande. Jeg tror, Frontex vil blive anmodet om at yde den tekniske bistand, agenturet er i stand til, men så vidt er vi endnu ikke kommet.
Hvad angår grænseovervågning, har vi som bekendt Schengeninformationssystemet SIS, der er under udvikling, og vi håber, det vil være driftsklart i efteråret 2009. I det hele taget vil vi undersøge alle muligheder for at forbedre grænseovervågningen.
Wiesław Stefan Kuc
(PL) Fru formand! Fordi Frontex er i Polen, og jeg er polak, er min holdning til Frontex temmelig personlig. Der cirkulerer i øjeblikket mange utroværdige påstande om Frontex, hvor man påstår, at det nogen gange fungerer og andre gange ikke. Jeg vil også gerne tilføje, at dette agentur har det største budget. Kan De ikke med nogle få ord forklare, om Frontex fungerer og opfylder forventningerne, eller om det stadig kan gøre en hel del for at forbedre sin funktionsmåde?
Jacques Barrot
Fru formand! Jeg mener at kunne sige, at Frontex' første aktioner ser tilfredsstillende ud, men agenturet er jo afhængigt af medlemsstaterne med hensyn til det nødvendige tekniske udstyr til de aktioner, det koordinerer.
Det er sandt, at der ofte er tale om meget bekostelige midler, som agenturet ikke har mulighed for at købe på grund af dets begrænsede budget. Anskaffelsen af en helikopter ville svare til et helt årsbudget til Frontexaktioner, dvs. 40-50 millioner euro. Frontex har derfor indgået tekniske aftaler med de fleste medlemsstater om brug af det udstyr, der stilles til rådighed.
Kommissionen anbefaler i sin evalueringsrapport, at Frontex skal kunne købe eller leje sit eget materiel, i alt fald for en del mindre udstyrs vedkommende.
Det er, hvad jeg kan svare på nuværende tidspunkt. Jeg siger tak, fordi De mindede om, at Fontex' hovedkontor ligger i Warszawa, og at der ganske rigtigt arbejder meget motiverede folk dér. Jeg vil også gerne takke, fordi De bragte Frontex på bane. Jeg tror, vi ud fra det, Frontex laver i dag, og efterhånden som evalueringerne skrider frem, vil kunne se, hvordan funktionen kan forbedres.
Formanden
Da spørgeren ikke er til stede, bortfalder spørgsmål nr. 46.
Om: Foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme og den grundlæggende ret til privatlivets fred
Det indvendes fra flere sider, at visse EU-politikker til bekæmpelse af terrorisme, særlig vedrørende opbevaring af data, ikke er afstemt efter EU-borgernes grundlæggende ret til privatlivets fred. Kommissionen bedes oplyse, hvordan den forsøger at opnå en rimelig balance mellem respekt for grundlæggende frihedsrettigheder og foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme.
Jacques Barrot
Fru formand! I alle forholdsregler, EU eller medlemsstaterne træffer til bekæmpelse af terror, skal der naturligvis tages hensyn til de grundlæggende rettigheder. Terrorbekæmpelsesinstrumenter eller -politikker, som ikke respekterer de grundlæggende rettigheder, går meget ofte terroristernes ærinde.
I direktivet om dataopbevaring forpligtes medlemsstaterne til at kræve, at deres leverandører af offentlige kommunikationstjenester og elektroniske kommunikationsnet opbevarer kommunikationsudvekslingsdata mindst et halvt år og højst to år. Direktivet giver betydelige garantier mod misbrug af disse data. Ifølge direktivet ligger opbevaring af kommunikationernes indhold klart uden for direktivets hjemmel. I direktivet står også, at adgangen til de opbevarede data skal fastsættes i den enkelte medlemsstats interne love, og at disse bestemmelser skal overholde den europæiske menneskerettighedskonvention og naturligvis proportionalitets- og nødvendighedsprincippet.
Data, som opbevares i medfør af direktivet, kan således ikke bruges af myndighederne i en medlemsstat til indblanding i folks privatliv bortset fra i helt berettigede tilfælde, hvor det gælder om at afsløre og retsforfølge alvorlige kriminelle handlinger. I direktivet kræves også, at de opbevarede data kun er tilgængelige for de kompetente nationale myndigheder. Det vil klart sige, at de opbevarede data ikke kan anvendes af virksomheder eller privatpersoner. At denne adgang til de opbevarede data er begrænset, betyder igen klart, at disse data ikke kan bruges til at overvåge borgerne. Desuden gælder direktiv 95/46 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og direktiv 2002/58 om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation naturligvis også data opbevaret i henhold til direktivet.
Som konklusion vil jeg sige, at direktivet om opbevaring af data er afgørende for et mere effektivt politiarbejde og for overvågning, afsløring og eftersøgning af terrorrister og samtidig beskytter privatlivets fred og personoplysninger. Kommissionen vil kontrollere og påse, at direktivet bliver gennemført og håndhævet i medlemsstaterne i overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder.
Gay Mitchell
(EN) Fru formand! Jeg takker kommissæren for hans svar. Kommissæren vil vide, at skyggeindenrigsministeren i Storbritannien, den tidligere minister for europæiske anliggender, David Davis, nedlagde sit hverv i parlamentet i sidste uge på grund af en principiel sag om statens indgriben i den enkelte borgers privatliv. Hvad man end måtte mene om hans tilbagetræden, deler jeg den bekymring, han giver udtryk for. Staten ville aldrig forelægge nogle af de ekstreme ting, som staten eller EU ønsker at gøre, for de nationale parlamenter eller Europa-Parlamentet i én foranstaltning, så det sker gradvis. Jeg ønsker, at alle terrorister skal stilles til regnskab.
Jeg voksede op i et land, hvor terrorister i 30 år spredte død og ødelæggelse, men vi havde også retsstatsprincippet, der beskyttede borgernes privatliv. Jeg vil gerne høre fra Dem, hr. kommissær, hvilke proaktive skridt De har taget for at sikre, at den enkeltes ret til at leve sit eget liv og deres privatliv er beskyttet.
Jacques Barrot
Fru formand! Jeg kan sige, at 15 medlemsstater har givet meddelelse om deres foranstaltninger til gennemførelse af direktivet om dataopbevaring, og Kommissionen har indledt en overtrædelsesprocedure for manglende meddelelse mod alle de medlemsstater, som ikke havde givet meddelelse om sådanne foranstaltninger inden udgangen af november 2007.
Som svar på Deres spørgsmål har Kommissionen oprettet en ekspertgruppe, som skal hjælpe Kommissionen med at analysere direktivets effektivitet og den balance, De ønsker. Kommissionen vil forelægge en statusrapport i september 2010 om direktivets bidrag til efterforskning, afsløring og retsforfølgning af grove lovovertrædelser. Selvfølgelig vil Kommissionen i det øjemed gennemgå alle bemærkninger, som medlemsstaterne eller den ifølge direktivet nedsatte arbejdsgruppe måtte fremkomme med.
Vi vil virkelig påse, at det foregår i overensstemmelse med direktiverne om dataopbevaring og direktivet om databeskyttelse. Hvis databeskyttelsen krænkes her eller der, vil vi omgående skride ind.
Jeg tror virkelig, vi har forsøgt at tilgodese terrorbekæmpelsens behov og forene dem med beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder. Det er i alt fald det, jeg vil fokusere på nu, hr. Mitchell, og jeg vil være meget opmærksom.
Armando França
(PT) Fru formand! Som vi ved, er dette et område, der kan rumme potentielle konflikter mellem grundlæggende rettigheder, respekt for grundlæggende rettigheder, og sikkerhed. Men for mig virker det også til at være et område, hvor det er særdeles nødvendigt med samarbejde.
Jeg vil gerne spørge kommissæren, hvilken grad af samarbejde der ligger i at gennemføre direktivet mellem nationale databeskyttelsesmyndigheder med hensyn til opbevaring af data. Der findes specialiserede nationale myndigheder i de enkelte medlemsstater, og for mig at se er det Kommissionens rolle at kickstarte og tilskynde til dette samarbejde mellem de respektive instanser.
Er der nyt om disse aspekter, hr. kommissær?
Jacques Barrot
Fru formand! Ja, vi må sikre, at databeskyttelsen respekteres. Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse har for øvrigt til opgave sammen med os at overvåge alt dette. Ja, det er nødvendigt med samarbejde. I Artikel 29-Gruppen samles alle myndigheder fra Unionens forskellige medlemsstater netop for at arbejde på en yderligere skærpelse af respekten for databeskyttelse, som hr. Mitchell gjorde opmærksom på.
Det er altså min opfattelse, at dette samarbejde går fremad. Denne gruppe kaldes Artikel 29-Gruppen, fordi der ifølge direktivets artikel 29 skulle nedsættes en gruppe bestående af medlemsstaternes uafhængige myndigheder med ansvar for beskyttelse af personoplysninger. Jeg tror, det er et godt redskab, som bør bruges. Det var, hvad jeg kunne sige om det.
Om: Europæisk arrestordre
Den europæiske arrestordre benyttes nu i vid udstrækning til at sikre formodede forbryderes arrestation og udlevering overalt i EU, og den spiller en nøglerolle både i kampen mod terrorisme og når det handler om at få retsforfulgt personer, som er anklaget for en alvorlig forbrydelse. Der synes dog at have hersket en vis grad af juridisk usikkerhed, i hvert fald i de tidlige faser. En rapport fra det britiske overhus har tidligere advaret om, at den europæiske arrestordre muligvis ikke ville komme til at fungere helt effektivt medlemslandene imellem, medmindre denne usikkerhed blev fjernet.
Kan Kommissionen udtale sig om, hvor effektivt disse problemer er blevet løst, og hvor effektivt den europæiske arrestordre nu fungerer? Hvilke aspekter, om nogle, finder Kommissionen stadig problematiske, og hvordan agter Kommissionen at tackle dem?
Jacques Barrot
Fru formand! Jeg vil gerne takke hr. Moraes, fordi han rejser dette vigtige spørgsmål. Den europæiske arrestordre har virkelig ført til betydningsfulde resultater. Fornyelsen består i den gensidige anerkendelse af retsafgørelser, og der er ikke længere noget krav om dobbelt strafbarhed for 32 grove lovovertrædelser. Procedurerne tager derfor kortere tid.
I sammenligning med de langvarige udleveringsprocedurer, der som regel tager over et år, tager en overgivelsesprocedure under en europæisk arrestordre i gennemsnit kun 43 dage. Det foregår nemlig på dommerplan.
Den nye procedure anvendes i vid udstrækning af medlemsstaterne. I 2006 blev der udstedt 6. 752 europæiske arrestordrer, 2. 042 personer blev anholdt på dette grundlag, og 1. 892 personer blev faktisk udleveret. Over en femtedel af de personer, som blev overgivet i henhold til EAW-proceduren, var statsborgere i den fuldbyrdende medlemsstat.
Når man betænker, at der i 2006 kom næsten lige så mange arrestordrer, som der var procedurer på 10 år, er det indlysende, at den europæiske arrestordre har været en succes. De forfatningsmæssige problemer i nogle medlemsstater til at begynde med er overvundet.
Ikke desto mindre må vi indrømme og konstatere, hr. Moraes, at der ved overgivelse af nationale statsborgere sommetider er anvendt gamle udleveringspraksisser, hvilket er tegn på, at der stadig hersker mistillid i visse medlemsstater og i visse strafferetssystemer, men vi mener, at den vil fortage sig, og at ordningen vil kunne fungere optimalt.
På grundlag af analysen af rammeafgørelsens gennemførelse i medlemsstaternes lovgivning udarbejdede Kommissionen en rapport i 2005 og i 2007 om, hvordan den europæiske arrestordre fungerer. Det fremgik, at medlemsstaterne havde foretaget forskellige justeringer.
I øjeblikket løber en række peerevalueringer, som Kommissionen deltager i som observatør. Disse evalueringer vil være afsluttet i begyndelsen af 2009, og derefter vil Kommissionen på basis af evalueringsresultatet forelægge en ny rapport med kortlægning af de forskellige praksisser, fejl og spørgsmål på EU-plan for at få den europæiske arrestordre til at virke endnu bedre, selv om den efter min mening trods alt stadig er en stor succes for princippet om gensidig anerkendelse.
Claude Moraes
Fru formand! Kommissæren har ret i, at den europæiske arrestordre er den type foranstaltning, som EU's borgere forventer at se inden for området retlige og indre anliggender. Det giver mening at slippe ud af de meget langtrukne udvisningsprocedurer.
Jeg vil imidlertid gerne bede ham tage en personlig interesse i og engagere sig personligt i problemet med, hvordan rammeafgørelsen er blevet omsat i nogle af medlemsstaterne. (Kommissionen has kritiseret dette.) Jeg vil gerne bede ham engagere sig personligt i det forhold, at nogle medlemsstater holder fast i de gamle procedurer, hvilket betyder, at den europæiske arrestordre ikke er så effektiv, som den burde være.
Der har været store succeser, men disse er desværre blevet plettet af denne mangel på korrekt omsætning og korrekt gennemførelse af det, der kunne være et virkelig vigtigt direktiv for fremtiden inden for retlige og indre anliggender.
Jacques Barrot
Fru formand! Først vil jeg påpege, hr. Moraes, at Kommissionen på grundlag af de nuværende traktater ikke har beføjelse til at indlede overtrædelsesprocedurer mod en medlemsstat, hvis det under kontrol- og evalueringsprocedurerne konstateres, at rammeafgørelsen ikke er gennemført korrekt. Alligevel kan jeg love Dem, at jeg vil følge implementeringen af den europæiske arrestordre meget opmærksomt. Retsforummet, som vi vil samle med jævne mellemrum, giver os mulighed for at tilskynde dommere og jurister fra alle EU's medlemsstater til at arbejde sammen. Vi vil benytte os af denne lejlighed til yderligere at fremme hensigtsmæssig brug af den europæiske arrestordre. Jeg vil gerne sige tak, fordi De stillede dette spørgsmål, og jeg kan forsikre Dem om, at vi virkelig vil gøre alt, hvad der står i vores magt. Jeg vil også tilføje, at styrkelsen af Eurojust også vil bidrage til en mere hensigtsmæssig anvendelse af den europæiske arrestordre.
Armando França
(PT) Fru formand, hr. kommissær! Jeg har tilbragt 17 år ved domstolene som advokat, og derfor kender jeg ganske udmærket til situationen på det retlige område i Europa, som i det store og hele er præget af langsommelighed, af ekstrem langsommelighed. Det er noget, vi alle må hjælpe med til at løse.
Den europæiske arrestordre er meget vigtig - rent faktisk af den allerstørste vigtighed. Desuden er det vigtigt, at medlemsstaterne forstår, hvor vigtig den er og tager den til sig.
Vi ved, at Kommissionen ikke har beføjelser til at indføre sanktioner, men den kan sætte skub i og stimulere tingene, og jeg støtter fuldt ud min kollegas ord, men der er et andet aspekt af stor betydning, hr. kommissær, som formentlig ligger i Deres hænder, og det er fremme af samarbejdet mellem politimæssige og retlige instanser. Det er af vital betydning, at samarbejdet mellem politimæssige og retlige instanser fremmes i medlemsstaterne samt mellem Kommissionen og de europæiske institutioner.
Jacques Barrot
Fru formand! De har fuldstændig ret, den europæiske arrestordre må være et vellykket tiltag, fordi den indfører en ordning med gensidig anerkendelse. Dvs., at de forskellige retsmyndigheder virkelig begynder at arbejde sammen i et tillidsforhold. Det er da også derfor, hensigtsmæssig anvendelse af den europæiske arrestordre, som har fremskyndet og forenklet procedurerne væsentligt, virkelig bør være eksempel på dette nye retssystem, som De indtrængende anmoder om, med en langt hurtigere og naturligvis langt mere forenklet arbejdsgang.
Det var, hvad jeg kunne sige om den ting. Vi vil følge meget nøje med i, hvordan den europæiske arrestordre bliver anvendt, da den efter min opfattelser er et af de bedste værktøjer, vi råder over i dag, til strafferetligt samarbejde, og som naturligvis skal forbedres yderligere.
Formanden
Spørgsmål, der på grund af tidnød ikke var blevet besvaret, ville blive besvaret skriftligt (se bilag).
Formanden
Spørgetiden er afsluttet.
(Mødet udsat kl. 19.20 og genoptaget kl. 21.00)
