Sudanas ir Pietų Sudanas (diskusijos) 
Pirmininkė
Kitas darbotvarkės klausimas yra Komisijos pirmininko pavaduotojos-Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai pareiškimas dėl Sudano ir Pietų Sudano (2011/2717 [RSP]).
Manau, šiandien jai atstovauja A. Piebalgs. Ačiū, pone A. Piebalgsai. Komisijos nary, galite kalbėti Komisijos pirmininko pavaduotojos-vyriausiosios įgaliotinės vardu.
Andris Piebalgs
Komisijos narys, Komisijos pirmininko pavaduotojos-Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai vardu. - Ponia pirmininke, maždaug po mėnesio baigsis pereinamasis šešerių metų laikotarpis, numatytas Sudano Išsamiame taikos susitarime. Tai istorinis momentas Sudanui ir visam Afrikos žemynui. Pietų Sudano žmonės ilgai laukšios akimirkos, kai liepos 9 d. bus paskelbta jų šalies nepriklausomybė. Nepriklausomybės dienos ceremonijoje Europos Sąjungai atstovaus Komisijos pirmininko pavaduotoja-vyriausioji įgaliotinė.
Po šių metų pradžioje įvykusio patikimo referendumo, gyrėme Sudano šalis už puikiai organizuotą referendumą. Palankiai įvertinome tai, kad prezidentas Omaras Hassanas al-Bashiras viešai pareiškė, jog Šiaurės Sudanas pirmasis pripažins Pietų Sudano nepriklausomybę. Bet teigiamos referendumo sukeltos emocijos išnyko. Atsirado nerimą keliančių didėjančios įtampos ir konflikto tendencijų. Naujausi smurtiniai susirėmimai Abjėjaus regione ir jo apylinkėse gali sukelti dar vieną karinę Šiaurės ir Pietų Sudano konfrontaciją.
Sausio ir gegužės mėn. Sudano klausimą svarstėme Užsienio reikalų taryboje, vėl prie šio klausimo Užsienio reikalų taryboje grįšime birželio 20 d. Taryboje vyriausioji įgaliotinketina pristatyti visapusį strateginį Europos Sąjungos požiūrį į Sudaną, didžiausią dėmesį skirdama nepriklausomam Pietų Sudanui, bet kartu nepamiršdama konstruktyvių santykių su Šiaurės Sudanu aspektų, įskaitant pereinamąsias zonas, Darfūrą ir Rytus. Iš esmės tapsime ne vienos, o dviejų valstybių gimimo liudininkais.
Visapusiškai į tai reaguosime parengdami politinės strategijos dokumentą, kuriame bus išdėstytos pagrindinės mūsų politikos kryptys Sudano atžvilgiu. Pagrindiniai ES tikslai - remti šių dviejų valstybių taiką ir demokratizavimą bei gerovę jose. Norime, kad šios perspektyvios valstybės kartu gyvuotų draugiškoje kaimynystėje, dalytųsi atvira siena ir gautų naudos iš žmonių, prekių, kapitalo ir idėjų mainų.
Pietų Sudanui reikės viso mūsų dėmesio stabilizavimo, valstybės, institucijų ir gebėjimų kūrimo bei ilgalaikio vystymosi srityse. Didžiausias mūsų rūpestis bus išvengti šios valstybės žlugimo.
Įgyvendindami atsakomąją strategiją, atsižvelgsime į keletą svarbių elementų: stiprinsime ES dalyvavimą Džuboje įsteigdami ES delegaciją, inicijuosime visapusį politinį dialogą, stabilizuosime Pietų Sudaną ir bendrą pasienį, taikydami specialias priemones ir instrumentus, įskaitant Bendrą saugumo ir gynybos politiką ir Stabilumo priemonę, ir didinsime paramą vystymuisi.
Šiai sričiai Europos Sąjunga ką tik skyrpapildomus 200 mln. EUR, kuriais galės pasinaudoti Pietų Sudanas, tad bendra mūsų parama šiandien sudaro maždaug 300 mln. EUR. Planuodami ES veiksmus bendradarbiaujame su valstybėmis narėmis, kad geriausiai išnaudotume poveikio vietoje galimybes. Kartu ir toliau tęsime humanitarinę pagalbą ir stengsimės užtikrinti, kad visapusis mūsų požiūris apimtų ir prekybą.
Kita vertus, Šiaurės Sudanas patirs tam tikrų nuostolių. Turime remti reformas palaikančius elementus Šiaurėje, remti integracinį politinį dialogą ir didinti pastangas remti žmogaus teises. Stengiamės stiprinti savo politinį dialogą su Chartumo vyriausybe. Paskutiniu mano vizitu buvo siekiama parodyti naujus ES įsipareigojimus po teigiamos Chartumo reakcijos į referendumo rezultatus.
Vis dėlto didelį nerimą kelia naujausi smurto atvejai ir, kaip jau sakiau, karinAbjėjaus regiono okupacija, kuria aiškiai pažeidžiamas Išsamus taikos susitarimas (CPA). Raginame šalis susilaikyti nuo tolesnių provokacijų ir derėtis dėl ilgalaikio Abjėjaus regione ir jo apylinkėse gyvenančių vietos bendruomenių taikaus sugyvenimo sąlygų.
Nerimą taip pat kelia tebesitęsiantis žmogaus teisių gynėjų, žurnalistų, opozicijos politikų ir taikių studentų protestuotojų įkalinimas. Vienas iš pagrindinių CPA principų buvo demokratinių vyriausybių steigimas remiantis pagarba įvairovei ir pagrindinėms laisvėms. Norime matyti pagarbą pagrindinėms laisvėms ir išties integracines demokratines vyriausybes Šiaurės ir Pietų Sudane.
Turiu paminėti ir Darfūrą. Europos Sąjungai ir toliau didelį nerimą kelią nesiliaujantis smurtas Darfūre, nuo kurio bėga žmonės, ir jame vykdoma stipri kenkėjiška veikla, nukreipta prieš humanitarines operacijas.
Yra ir teigiamų naujienų. Išlaisvinti kelis mėnesius Darfūre įkaitais laikyti Europos piliečiai, bet taip pat žinome, kad padėtis Darfūre tebėra nepakitusi. Ir toliau turime remti pastangas siekti visapusės ir teisingos taikos Darfūre, stengdamiesi užtikrinti teigiamus taikos derybų proceso rezultatus ir sudaryti vietoje palankias sąlygas politiniam procesui Darfūre. Palankiai vertiname visų Darfūro suinteresuotųjų subjektų konferencijos Dohoje rezultatus ir tikimės, kad jie imsis labai svarbių patobulinimų siekiant tvarios taikos Darfūre.
Galiausiai turiu paminėti teisingumą. Ilgalaiktaika Darfūre neįmanoma be teisingumo ir susitaikymo. Nebaudžiamumas turi baigtis. Taryba ne kartą priminSudano vyriausybei jos pareigą be išlygų bendradarbiauti su Tarptautiniu baudžiamuoju teismu pagal Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliuciją Nr. 1593. Darfūro žmonės nusipelno gauti tai, ko jie taip pasiilgo - ilgalaikę taiką ir teisingumą.
Mariya Nedelcheva
Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, vykstant Pietų Sudano referendumui dėl šios valstybės statuso, mane labiausiai pribloškgyventojų entuziazmas ir džiaugsmas, netgi triumfas. Žmones buvo laimingi galėdami bent kartą pareikšti savo valią. Nors kartą, po daugiau kaip 20 metų karo, jie pajuto, kad bus įsiklausyta į jų nuomonę.
Turime nenuvilti šių šešių milijonų Pietų Sudano gyventojų, bet kartu turime nepamiršti ir Šiaurės gyventojų. Svarbu, kad vyraujant demokratiniam referendumo rezultatų sukeltam impulsui, derybos vyktų kuo skaidriau ir taptų rimtu pagrindu kiekvienos šios naujos valstybės būsimam vystymuisi, taip pat ir būsimam jų tarpusavio santykių ir santykių su tarptautine bendruomene plėtojimui. Nepaprastai svarbus yra ir Šiaurės, ir Pietų Sudano gyvybingumas ir stabilumas. Tai gyvybiškai svarbu norint galiausiai išspręsti taip ilgai užsitęsusias problemas. Kalbu apie pilietybės problemas, dalijimosi skolomis ir pajamomis iš naftos problemas ir sudėtingą neapibrėžtų sienų klausimą.
Be to, pagal Išsamaus taikos susitarimo sąlygas referendumus reikia surengti Abjėjaus, Pietų Kordofano ir Mėlynojo Nilo regionuose. Padėtis Abjėjaus regione prastėja kasdien. Ji labiausiai kelia nerimą. Abjėjuje neturi būti peržengta riba, paverčiant niekais daugiau kaip šešerius derybų metus. Atviru konfliktu virstanti įtampa grasina užtemdyti Pietų Sudano nepriklausomybę ir dar kartą įstumti šį regioną į chaosą.
Vis dėlto negalime dėl padėties Abjėjaus regione užmiršti padėties Darfūre. Šiuo klausimu reikia atsižvelgti į Dohos konferencijos išvadas, kaip sakėte ir jūs, Komisijos nary, ir turime toliau akylai stebėti vis dar esantį humanitarinės pagalbos poreikį ir užtikrinti pagalbą teikiančių darbuotojų saugumą. Skaidriai vykstančios derybos yra dviejų gyvybingų valstybių gyvavimo garantija. Tą patį reiškia ir smurto nutraukimas, ir veiksmingas dviejų valstybių bendradarbiavimas.
Šie pagrindai, žinoma, jau buvo nustatyti vykdant referendumą. Svarbu, kad visa tai tęstųsi ir būtų užtikrintas praktinis abiejų valstybių ir tarptautinės bendruomenės politinės valios vykdymas per nuoširdžius vystymo projektus, skirtus abiejų valstybių gyventojams. Būtent šie gyventojai ir jų gerovturėtų būti pagrindinis demokratizavimo, politinio pliuralizmo ir pagarbos žmogaus teisėms ir religinei, kultūrinei ir etninei įvairovei Pietų ir Šiaurės Sudane objektas.
Véronique De Keyser
Ponia pirmininke, liepos 9 d. Pietų Sudanas švęs savo naujai atrastą nepriklausomybę ir orumą, ir Sudano žmonės apie šį įvykį išties taip ir kalba - oriai ir jausmingai.
Pone A. Piebalgsai, buvau parengusi trijų minučių kalbą. Vis dėlto klausydamasi jūsų suabejojau, ar man išties verta kalbėti. Turiu jus pagirti: manau, Parlamentas gali didžiuotis visos Europos Sąjungos veiksmais ir tuo, kaip buvo tvarkomas šis Sudano reikalas, ir, kaip ir Sudano žmonės, laikysiu sukryžiavusi pirštus, kad visi šie įvykiai lemtų nepriklausomybę ir kitus laimėjimus.
Kalbėjote apie pagrindines problemas, t. y. Abjėjaus problemą, kuri dar neišspręsta, politinius sprendimus, kurie turėjo būti priimti dėl pilietybės, skolos, valiutos ir t. t. Svarbiausia, paminėjote viską, ką tikitės pasiekti dėl plėtros, humanitarinių veiksmų, dėl teisingumo vykdymo ir tai, kad turime užtikrinti Tarptautinio baudžiamojo teismo autoritetą. Tiesą sakant, aptarėte visus svarbiausius klausimus.
Pridėsiu tik kelis aspektus. Dėl vystymo ir humanitarinių veiksmų - tiesa, kad Pietų Sudane dar reikia daug nuveikti ir kad turime toliau vystyti Šiaurę ir, visų svarbiausia, turime išvengti jos izoliacijos. Reikia labai daug nuveikti, nes iki šiol ši valstybgyveno tik iš naftos. Ji nesukūrdiversifikuotos ekonomikos, neturi švietimo sistemos, neturi kelių, ligoninių ir t. t. Žmonių poreikiai ir lūkesčiai yra milžiniški, ir jei norime, kad jie nenusiviltų nepriklausomybe, dar ilgai turės būti vykdomi vystymo ir humanitariniai veiksmai. Privalome to nepamiršti.
Kalbant apie žmogaus teises, moterų teises ir politinį pliuralizmą, reikia pasakyti, kad vis dar egzistuoja poligamija, netgi Pietuose. Moterys perkamos kartu su karvėmis, 80 proc. moterų yra neraštingos, vaikų teises dar reikia paskelbti, o politinis pliuralizmas neegzistuoja: per rinkimus ir referendumą pamatėme, kad nėra politinio pliuralizmo kultūros. Kartu ši padėtis yra jaudinanti ir nuostabi.
Susitikau ir su Pietų Sudano, ir su Šiaurės Sudano rinkimų komisijomis, nors daugiausia su Pietų Sudano. Jie nori kurti įstatymus. Jie nori geros konstitucijos, nori kurti savo šalį ir jie mums sako: "nesijaudinkite, mes turėsime pinigų, bet padėkite mums - būkite šalia". Manau, kad šiuo atžvilgiu jų prašymą įvykdėme. Jūsų vizitas, ankstesnis ponios K. Georgievos vizitas ir tikėtinas baronienės C. Ashton vizitas švenčiant nepriklausomybę - visi jie yra labai svarbūs.
Jūsų noras pateikti strateginį planą Pietų Sudanui yra būtent tai, ko prašome po kiekvienų rinkimų. Nenorime, kad viskas baigtųsi nesėkme, norime tinkamo pažangos stebėjimo ir ateities šalims, kurias aplankome. Dėl visų šių priežasčių aš visiškai pakeičiau savo kalbos tekstą, pone A. Piebalgsai. Norėčiau jums padėkoti, nes, kaip jau sakiau, gera, kai gali didžiuotis Europos Sąjunga, ypač šiais sunkiais laikais.
Ivo Vajgl
Ponia pirmininke, Komisijos nary, kai liepos 9 d. bus paskelbta dar vienos Afrikos valstybės, Pietų Sudano, nepriklausomybė, bus užvertas dar vienas šio žemyno kolonijinės istorijos skyrius. Norisi tikėti, kad referendume priėmęs demokratinį sprendimą, Pietų Sudanas taikiomis priemonėmis, t. y. derėdamasis, išspręs likusias problemas su šiaurine kaimyne. Norisi tikėti, kad šis regionas išvengs ginčų ir susirėmimų dėl sienų, demografinių ir migracinių teritorijų, kurių gali kilti dėl gausių abiejose šiose valstybėse esančių naftos ir kitų gamtos išteklių, kad ir kokios neturtingos jos būtų remiantis statistikos duomenimis.
Noriu atkreipti jūsų dėmesį į poreikį tęsti tarptautinės bendruomenės, Jungtinių Tautų, Afrikos Sąjungos ir Europos Sąjungos bendradarbiavimą stiprinant abi šias valstybes, užtikrinant taiką ir institucijų kūrimą demokratiniam ir pliuralistiniam Pietų Sudanui. Ponios ir ponai, šis iššūkis kyla laikais, kai visas regionas išgyvena atgimimą ir atsiveria šiuolaikiniams reikalavimams ir standartams.
Sudanas ir vėl atsiduria svarbioje istorinėje kryžkelėje. Visi po kruvino pilietinio karo pasiekti susitarimai dar neįgyvendinti. Padėtis Abjėjaus provincijoje labiau primena krizę nei taiką, Darfūras kenčia nuo smurto, o Sudanui reikia mūsų dėmesio ir dosnios pagalbos.
Dar vienas svarbus faktas yra tas, kad JT Saugumo Taryba atnaujino Jungtinių Tautų misijos Sudane įgaliojimus ir dislokuos daugiau taikos palaikymo pajėgų Sudane. Chartumo ir Džubos vyriausybėms turime pasakyti, kad jie turėtų draugiškai sutikti JT taikos palaikymo pajėgas ir užtikrinti jų saugumą.
Nirj Deva
ECR frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, Komisijos narys A. Piebalgs teisus. Europos Sąjungos laukia vienas didžiausių iššūkių. Kaip pranešėja, rengianti Europos Parlamento pranešimą apie valstybės kūrimą, turiu pasakyti, kad turime nepaprastą galimybę liepos 9 d. tapti Pietų Sudano, vienos iš neturtingiausių ir naujausių būsimų valstybių, partnere ir iš tikro kurti valstybę (apie ką mes vis kalbame šiame Parlamente).
Ši valstybturi daug gamtos išteklių, bet kartu ir siaubingiausius socialinius rodiklius. Šiandien Pietų Sudane gimusiam vaikui yra didesntikimybmirti neišaugus iš kūdikystės amžiaus, nei lankyti pradinę mokyklą. Tokia yra statistika. Pagalbos agentūrų teikiamas maistas, kuris turi būti veltui dalijamas vargšams, dabar parduodamas turguose. Turime kurti valstybės kompetenciją nuo žemiausio lygmens. Jie neturi valstybės tarnybos. Neturi mokytų administratorių. Neturi infrastruktūros, reikalingos moderniai valstybei egzistuoti. Jiems reikia teisinės valstybės, geros valdysenos, skaidrumo, jiems reikia mūsų, kaip partnerių, patirties. Jie turi mus pakviesti, o mes turime bendradarbiauti teikdami savo praktines žinias.
Judith Sargentini
Ponia pirmininke, norėčiau iškelti vėliavą ir pakelti taurę šampano, nes tik taip teisinga ir dera elgtis, kai liaudis gali balsuodama nulemti savo nepriklausomybę. Bet džiaugsmą temdo tai, kad Pietų Sudanas iš esmės gauna praeities palikimą, ir galbūt ne laikas vėliavoms ir šampanui žinant, kokia yra Pietų Sudano gyventojų padėtis. Dabar, kai Abjėjaus regionas yra įtrauktas į Šiaurinę dalį, Pietų Sudaną reikėtų pagirti, kad jis nepasidavprovokacijoms. Tačiau, žinoma, klausimas, ar ilgai tai truks.
Tarptautinbendruomeništies pasielglabai neatsakingai, nieko nedarydama, kai Abjėjaus klausimas buvo nesprendžiamas referendume, nes liko prielaida vėl įsižiebti karui ateityje. Drąsiai galima teigti ir tai, kad reikės siųsti Jungtinių Tautų pajėgas taikai atkurti. Ypač sudėtingas man atrodo klausimas, apie ką kalbame ir ką nutylime. Pavyzdžiui, tai, kad Sudanas bando paveikti būsimą referendumą Abjėjaus regione, reikalaudamas, jog skaičiuojant būtų įtraukti ir kerdžiai, kurie praleidžia jame tik dalį laiko. Ar gali Pietų Sudanas pagrįstai teigti, kad ne, jie neturėtų būti skaičiuojami, nes kerdžiai nėra nuolatiniai gyventojai? Jei laikomės tokio požiūrio, ar nepaneigiame kerdžių teisės egzistuoti? Tai klausimas, į kurį nėra vieno teisingo atsakymo, ir negalima jo tiesiog "paimti iš oro".
Reikia paminėti dar du dalykus. Ar Pietų Sudanui reikėtų suteikti sąžiningo starto galimybę? Jei taip, tada, tiesą sakant, Pietų Sudanui reikėtų panaikinti skolas? Šias skolas sukaupChartumo režimas, ir niekas nedrįstų teigti, kad šios skolos buvo naudingos Pietų Sudano žmonėms.
Kitas klausimas, kaip elgsimės su Pietų Sudano žemėje slypinčiais turtais? Kad jau leidžiame sau tai svarstyti, ar Pietų Sudanui taikoma Gavybos pramonės skaidrumo iniciatyva (GPSI), pagal kurią vykdomas auditas, stebint, ar nėra korupcijos, ir analizuojama, kurie naftos telkiniai atneša naudos gyventojams? Jei ne, kaip Europa gali padėti? Galų gale, kai kalbame apie Europos pagalbą Pietų Sudanui ir, tiesą sakant, Šiaurės Sudanui, vienu būdu tikrai galime padėti - per prekybą ir sąžiningas investicijas. Visi su jauduliu stebime įvykius ir tikiuosi, kad dar kartą galėsime pakelti tostą už Pietų Sudaną su vėliavomis ir šampano taure.
Gabriele Zimmer
Ponia pirmininke, visi jaučiame didelį nerimą dėl šio pasaulio regiono ir gerai žinome, kad pilietinio karo pavojus dar toli gražu neišnykęs. Nepaprastą vykstančio taikos proceso trapumą paroddabartiniai įvykiai Abjėjaus regione.
Prasiveržęs konfliktas yra dramatiškas. Šiaurės armija okupavo Abjėjų ir 15 000 žmonių buvo priversti skubiai iš jo pasitraukti. Manau, kad Europos Sąjunga privalo labai praktiškai padėti, kaip tai darir anksčiau, ir tai reikia daryti pasirūpinant, kad pabėgėlius kuo greičiau pasiektų maistas ir humanitarinpagalba, taip pat parengiant nepaprastųjų atvejų humanitarinę pagalbą pabėgėliams.
Net be šio konflikto, Pietų Sudane daugiau kaip 40 proc. gyventojų jau yra priklausomi nuo pagalbos maistu. Pietų Sudanas yra viena neturtingiausių valstybių žemėje, ir, jei norime įgyvendinti tūkstantmečio plėtros tikslus, būtina, kad Tarybos skirtas finansavimas išties skubiai būtų išleistas maistui ir saugumui, švietimui ir sveikatai šioje pasaulio dalyje.
Mano frakcija ragina nedelsiant atšaukti ginkluotąsias Šiaurės ir Pietų pajėgas iš Abjėjaus, laikytis Išsamaus taikos susitarimo sąlygų ir pripažinti demilitarizuotą zoną. Dėl Jungtinių Tautų įgaliojimų, apie kuriuos buvo kalbėta, pratęsimo, raginame atsižvelgti į pavojų ir problemas, pvz., kurie paaiškėjo dėl MONUC misijos Demokratinėje Kongo Respublikoje, ir įvertinti juos.
Esame nusivylę, kad šioje rezoliucijoje nėra aktyviai raginama panaikinti skolas ir išnagrinėti užsienio įsiskolinimus. Manau, kad tai apgailėtina.
Bastiaan Belder
Ponia pirmininke, yra du dalykai, kuriuos norėčiau pasakyti vyriausiajai įgaliotinei ar ją pavaduojančiam asmeniui dėl dabartinės padėties Sudane. Visų pirma, raginu vyriausiąją įgaliotinę skubiai reikalauti Sudano valdžios institucijų, kad jos paleistų krikščionį Hawą Abdallą Muhammadą Salehą, kurį gegužės 25 d. religiniais pagrindais saugumo tarnyba suėmpabėgėlių stovykloje. Remiantis pranešimais, suimtas Salehas buvo kankinamas ir vėliau nuvežtas į nežinomą vietą Chartume - tai asmenintragedija, kuriai Europa negali likti abejinga.
Ir antrasis dalykas, kurį noriu pasakyti, yra tai, kad mane, kaip Europos Parlamento narį, smarkiai sukrėtaštrus vieno autoritetingo tarptautinio stebėtojo nuolat konfliktų krečiamame Abjėjaus regione priekaištas dėl padėties Sudane, kad diplomatinis Europos spaudimas kruvinam ir karo ištroškusiam prezidento O. H. al-Bashiro režimui "buvo niekinis ir prastai koordinuotas". Tiesą sakant, šis priekaištas yra triuškinantis.
Ar tarptautinbendruomenė, įskaitant Europą, vėl leidžia Abjėjaus regioną okupavusiam prezidentui O. H. al-Bashirui jaustis nepažeidžiamam? Būtent dabar verta pažymėti, kokia silpna yra O. H. al-Bashiro pozicija šalyje ir kad dabar yra tinkamiausias momentas taikyti tarptautinį spaudimą šiam režimui. Todėl tikiuosi Europos spaudimo O. H. al-Bashirui.
Mario Mauro
(IT) Ponia pirmininke, Komisijos nary, su didžiausia pagarba jūsų pragmatiškam požiūriui, kurį išsakėte savo kalboje, norėčiau pateikti dvi rekomendacijas ir kartu pabrėžti referendumo stebėjimo darbą, kurį neseniai ponia V. De Keyser atliko taip kruopščiai, kad, mano nuomone, šis darbas buvo neįkainojamas mūsų institucijoms.
Kalbu apie labai konkretų klausimą: aš visiškai nenustebau, kad po referendumo ir jo rezultatų padidėjo priešiškumas, kurį (beveik) sukėlSudano institucijos ir valdžia, ypač Abjėjaus regione. Tai įprasta Chartumo politikos taktika - stabtelėti ir imtis veiksmų - kai užsimenama apie sprendimą ir vėliau be jokio įspėjimo jo atsisakoma. Būtent iš čia ir kilo Sudano negandos.
Leiskite pateikti pasiūlymą: Europos išorės veiksmų tarnyboje sukūrėme specialų departamentą humanitarinėms krizėms spręsti. Šis departamentas turi būti pasirengęs Abjėjaus krizei dabar, o ne tada, kai susidursime su milžiniška nelaime. Jis turi būti sutelktas, nes tai yra patikimas departamentas, kuris įrodsavo vertę, pvz., Libijos krizės atveju. Manau, kad šiandien reikėtų paskatinti šį departamentą parengti planą ir pristatyti jį Užsienio reikalų komitetui, paaiškinant, kaip jis ketina veikti, kad galėtume suprasti, kokia vertinga gali būti Europos Sąjungos užsienio politika, kai visi kartu siekiame geriausio rezultato.
Paskutinmano rekomendacija susijusi su santykiais su Kinija; iš visų pusių girdime, kad Kinija Sudane atlieka svarbų vaidmenį, ir tas jos vaidmuo piešiamas kaip koks neregimas buvimas, kurio turėtume bijoti. Konkrečiai šiuo momentu raginčiau palaikyti labai atsargius, tačiau palankius santykius su Kinija, kad galėtume įvertinti, ar, be ekonominių interesų, ji taip pat suinteresuota spręsti ir žmogaus teisių problemas.
Ana Gomes
Ponia pirmininke, ES privalo ir toliau spausti Sudano vyriausybę, kad ši atšauktų karines pajėgas iš pasienio miesto Abjėjuje. Reikia skubiai spręsti Abjėjaus problemą, kad ji nevirstų Sudano ir Pietų Sudano kariniu konfliktu. Šis konfliktas kelia pavojų taikos procesui, kuris turėtų būti vykdomas po 2011 m. referendumo.
Atsargos kariuomenės šūviai į JT sraigtasparnį gegužės mėn. pabaigoje buvo nežmoniškas ir bailus veiksmas; toks pat kaip ir Chartumo vyriausybės reikalavimas, kad nuo liepos 9 d. Jungtinės Tautos atšauktų savo taikos palaikymo pajėgas. JT dalyvavimas yra kaip niekad būtinas šalims stebėti ir regionui stabilizuoti, užkertant kelią konflikto plitimui.
Siekiant taikaus perėjimo prie Pietų Sudano nepriklausomybės taip pat reikia užtikrinti, kad kova su abiejų valstybių ir jų be reikalo besikišančių kaimynių nebaudžiamumu išliktų svarbiausiu ES darbotvarkės klausimu. Europos Sąjunga turėtų nepasiduoti pagundai sudaryti galimai patogius sandorius su prezidentu O. H. al-Bashiru mainais už tai, kad pamirštų, jog jis ir jo pakalikai turi stoti prieš Tarptautinį baudžiamąjį teismą ir atsakyti už karo nusikaltimus ir nusikaltimus žmoniškumui, įvykdytus prieš Sudano žmones Darfūre.
Charles Goerens
(FR) Ponia pirmininke, dabartinis Pietų Sudano referendumas dėl nepriklausomybės reiškia naują politikos su šia nauja valstybe erą. Šios jaunos valstybės, kuri anksčiau buvo laikoma Sudano vidaus reikalu, kūrimas tapo tarptautiniu reikalu. Visi santykiai su Chartumu, ypač dėl saugumo klausimų, dabar bus tarptautiniai reikalai, vadinasi, jiems galios tarptautinteisė.
Todėl norime pagirti tai, kaip įvairios šalys vykdo savo užduotis ir šiuo atžvilgiu verta paminėti kai kuriuos iš didžiausių ir artimiausių iššūkių, su kuriais susidurs naujai sukurta valstybė. Visų pirma, tarp šių šalių turiu paminėti buvusį Pietų Afrikos prezidentą ir Afrikos Sąjungos prezidentą Thabo Mbeki ir jo vykdytą tarpininkavimą, taip pat manau, kad turėtume pabrėžti tarpininkavimo vaidmenį, kurį atliko mūsų ypatingoji atstovSudane Rosalind Marsden.
Antra, naujosios valstybės įsipareigojimas laikytis Kotonu susitarimo atveria naujų galimybių plėtoti bendradarbiavimą ir santykius su Europos Sąjunga. Manau tai yra būtina ir turime daryti viską, kad paskatintume greitą ratifikavimą.
Trečia, reikia plėtoti galimybes valdyti milžiniškas problemas, su kuriomis susiduria nauja, vis dar labai trapi valstybė. Tam irgi reikalingas tarptautinės bendruomenės dėmesys.
Ketvirta, taip pat reikia prisidėti prie vystymosi Šiaurės Sudane, kurio turime nepamiršti ir kuris rengia naujos konstitucijos projektą.
Ir galiausiai, yra baisi saugumo padėtis Darfūro regione ir vienašalis vyriausybės noras 2011 m. liepos 1 d. organizuoti referendumą dėl jo statuso.
Žinoma, palankiai vertinu asmeninį mūsų už vystymą atsakingo Komisijos nario ir jo darbuotojų darbą šiuo lemiamu etapu. Jis suprato, kad šis laikotarpis yra lemiamas Pietų Sudano ateičiai ir kartu yra Europos Sąjungos ir kitų stiprybės išbandymas.
Peter van Dalen
(NL) Ponia pirmininke, artėja šlovinga liepos 9-oji. Pietų Sudanas oficialiai taps nepriklausoma valstybe - tauta, kuri atvirai pasisako už pagrindines krikščionių tikėjimo vertybes, bet kartu ir tauta, kuriai teks daug išbandymų, nes klastingas, senas lapinas Omaras al-Bashiras gal ir baigia prarasti visus plaukus, bet dar tikrai turi daug slaptų gudrybių. Abjėjaus regione jis pradėjo masiškai žudyti žmones. Atrodo, prasidėjo masinis pietinio Ngok Dinka žmonių etninis valymas. Nesaugūs ten dėl savo gyvybės Jungtinių Tautų darbuotojai.
BaronienC. Ashton žino, kad remiame jos žmogaus teisių politiką, ir ji pasirinko aiškią ir teisingą poziciją Bengazio sukilėlių atžvilgiu. Padarykite dabar tą patį Omaro al-Bashiro atžvilgiu, nes Pietų Sudano žmonės nusipelno stiprios mūsų paramos.
Sabine Lösing
(DE) Ponia pirmininke, vasario mėn. daug žmonių, įskaitant ir šio Parlamento narius, jautdidelę viltį, bet kartu ir susirūpinimą, susijusius su Sudano ateitimi. Buvo skirtingų požiūrių į besitęsiančių smurtinių susirėmimų pavojų. Buvo aišku, kad Sudano žmonės turi didelių problemų ir jiems reikia paramos. Dabar Sudanas vėl atsidūrlaikraščių antraštėse. Naujausių įvykių priežastis - neišspręsti klausimai, susiję su būsima Pietų nepriklausomybe, ir šių problemų neįmanoma išspręsti ginklais. Todėl palankiai vertinu naujausią Šiaurės ir Pietų Sudano susitarimą, kuriam tarpininkavo Afrikos Sąjunga, dėl demilitarizuotos zonos palei būsimą dviejų valstybių sieną. Tačiau MONUC suplanuotos 7 000 JT pajėgos galėtų atnešti daugiau žalos nei naudos. Užtenka vien pažiūrėti į Kongą, kad pamatytume, prie ko gali privesti MONUC karinės pajėgos.
Pagalba Sudanui turi būti nešališka ir nesusieta su jokia viena interesų grupe. Svarbiausias jos tikslas turi būti Pietų ir Šiaurės Sudano žmonių interesai, ir tai galioja tiek materialinei, tiek ir diplomatinei pagalbai. Siekiant išvengti tolesnio konflikto kurstymo, reikia sustabdyti bet kokį ginklų tiekimą. Raginame nutraukti bet kokį civilinį arba karinį kolaboravimą ir karinio mokymo misiją.
Michèle Striffler
(FR) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, neabejotinai palankiai vertiname tai, kaip taikiai ir patikimai buvo surengtas Pietų Sudano referendumas dėl valstybės statuso. Kaip jau minėta, 2011 m. liepos 9 d. Pietų Sudanas paskelbs savo nepriklausomybę. Iššūkiai laukia dideli, turint omenyje naujos valstybės vidaus organizaciją ir santykius su Sudanu jų bendrame pasienyje bei naftos turtingame Abjėjaus regione.
Sudanas ir Pietų Sudanas turi milžiniškų humanitarinių poreikių, kuriuos turi išspręsti. Pagrindiniai iššūkiai yra saugumas, nelaimę patyrusių gyventojų pasiekimas ir pagarba humanitariniams principams. Krizdar toli gražu nesibaigė. Būtina, kad tarptautinbendruomenir toliau neatsitrauktų ir labai aktyviai dalyvautų humanitarinės srities veikloje. Turime labai budriai stebėti, kaip plėtosis ši padėtis, nes ji ir dabar jau yra bauginanti, bet gali dar pablogėti ir kelti rimtą grėsmę šio regiono stabilumui.
Taip pat būtina, kad Pietų Sudanui organizuojama parama vystymuisi būtų derinama su humanitarine pagalba ir papildytų ją. Šiuo atžvilgiu labai išryškėja tikra ryšio tarp skubos ir vystymosi svarba, kai valstybės institucijos yra labai silpnos, o humanitarinkrizyra užprogramuota tęstis. Todėl parama vystymuisi turi būti remiamos valstybės infrastruktūros ir didinamos gyventojų galimybės gauti pagrindines paslaugas, kurias šiuo metu teikia nevyriausybinės organizacijos (NVO) ir tarptautinės organizacijos.
Galiausiai dėl įvykių Pietų Sudane ir Abjėjaus regione turime nepamiršti padėties Darfūre, nes jame kilusi krizlaikoma rimčiausia humanitarine krize pasaulyje. Milijonų žmonių gyvybės vis dar priklauso nuo išorinės pagalbos.
Galiausiai, kadangi man liko tik kelios sekundės, norėčiau pagirti A. Piebalgso darbą, kuris, mano manymu, buvo tiesiog išskirtinis.
Richard Howitt
Ponia pirmininke, šią popietę noriu ypač pabrėžti Europos Sąjungos bendradarbiavimo su Pietų Sudanu poreikį kuriant demokratiją ir institucijas šioje šalyje. Taip, tai bus valstybsu didžiausiu kūdikių mirtingumu ir žemiausiais ugdymo rodikliais pasaulyje, dėl kurių bus būtina jai greitai pasirašyti Kotonu susitarimą, kad ji galėtų naudotis Europos plėtros fondu ir sąžiningu skolų palengvinimu. Bet taip pat Europos Sąjunga gali didžiuotis, kad prisidėjome prie didžiąją dalimi taikaus ir patikimo referendumo proceso - ir reiškiu pagarbą savo kolegei, Veronique De Keyser, už jos asmeninį vadovavimą - Europos Sąjunga privalo skirti pirmenybę pagalbai Pietų Sudanui jam peržiūrint savo konstituciją, įtvirtinant daugiapartinę sistemą ir iš pat pradžių užkertant kelią korupcijai.
Ponia pirmininke, Pietų Sudanui liepos 9-oji yra visko pradžia; Šiaurės Sudanui, nors Išsamus taikos susitarimas galbūt artėja į pabaigą, jo įsipareigojimai nesibaigia. Vis dar išlieka smurto grėsmė, ne tik pačiame Pietų Sudane, bet ir kaimyninio Šiaurės Sudano Mėlynojo Nilo ir Pietų Kordofano provincijose ir vis dar Darfūre. Išties, noriu paprašyti A. Piebalgso, kad savo atsakyme jis paaiškintų, ką Europos Sąjunga daro, kad kovotų su besitęsiančiais ir didėjančiais žmogaus teisių pažeidimais, ypač dėl žmogaus teisių gynėjų, pvz., Hawa Abdulla iš AS-JT taikos palaikymo misijos, kuris buvo savavališkai sulaikytas ir sumuštas.
Turėjau ypatingą garbę būti Rytų Timore, kai šį tūkstantmetį pasaulyje gimpirmoji nauja valstybė. Tikiuosi, Pietų Sudanas galės pasiekti savo nepriklausomybę išvengdamas tragiško pereinamojo laikotarpio, kurį kentRytų Timoro tauta, ir suteikdamas taiką ir klestėjimą Sudano žmonėms, kurie tiek daug iškentper ilgiausiai vykusį pilietinį karą Afrikoje.
Niccolò Rinaldi
(IT) Ponia pirmininke, sunku prižiūrėti paskutinius naujos valstybės taikaus kūrimosi žingsnius. Galutinis tikslas - taika - turi būti užtikrintas, tačiau negalima prarasti svarbių bendro susitarimo dalių.
Chartumo kariniai veiksmai Abjėjaus regione, atrodo, kelia pavojų geriems bendriems šio taikaus proceso rezultatams, nors ir nepakenks 54-os Afrikos valstybės paskelbimui liepos 9 d.
Pietūs turi nereaguoti į provokaciją ir nepamesti iš akių galutinio savo tikslo - ne tik nepriklausomybės, bet ir patikimų institucijų struktūros, taip pat savo gyventojų, kurių 90 proc. gyvena žemiau skurdo ribos, pažangos. Vargu ar žmonės gaus naudos iš užsienio investicijų, kurios jau žada būti skaidrios ir negrobuoniškos.
Manau, kad ši - užsienio investicijų Pietų Sudane - problema greitai atsidurs tarp svarbiausių dalykų, kuriuos turi stebėti Europos Sąjunga ir dėl kurių ji turi įrodyti savo patikimumą, kurį ji užsitarnavo per pastaruosius metus šiame regione.
Charles Tannock
Ponia pirmininke, liepos 9 d. Pietų Sudanas paskelbs nepriklausomybę kaip nauja anglakalbAfrikos valstybė. Europos Sąjunga deramai rėmCPAP procesą ir referendumą Pietų Sudane. Vis dėlto keli ateinantys mėnesiai bus lemiami. Pietų Sudanui turi būti suteiktos galimybės tapti gyvybinga, suverenia valstybe. Be priešiškai nusiteikusios kaimynės Šiaurėje, Pietų Sudanas susiduria su milžiniškais vystymosi iššūkiais. Infrastruktūros iš esmės nėra. Bendruomenės smarkiai susipriešinusios. Sveikatos apsaugos rodikliai yra vieni blogiausių pasaulyje, o ekonomika beveik visiškai priklauso nuo naftos eksporto.
Todėl būtina didinti ES vystymosi ir humanitarinę pagalbą Pietų Sudanui. Tačiau Pietų Sudanui reikalinga ir aiški Europos Sąjungos politinparama. Neseniai Chartumo vyriausybės įvykdytas ginčytino pasienio regiono užgrobimas rodo, kad prezidentas O. H. Bashiras dar nevisiškai susitaiksu šalies padalijimu. Galiausiai aš taip pat viliuosi, kad Pietų Sudanas įgyvendins savo pažadą ir taps pirmąja Afrikos Sąjungos šalimi, kuri iš naujo kaip nepriklausomą valstybę pripažins ir stabilią demokratinę Somalilando Respubliką.
Charalampos Angourakis
(EL) Ponia pirmininke, naujausi susirėmimai Abjėjaus regione rodo, kokie nepagrįsti buvo JAV ir Europos Sąjungos džiūgavimai po referendumo. Dar kartą pamatėme, kad imperialistintaika yra tokia pat kruvina kaip ir imperialistinis karas. Akivaizdu, kad imperialistiniu keliu žengiantys Šiaurir Pietūs yra vidaus kovų ir "skaldyk ir valdyk" politikos aukos, kurioms sunku išvengti tiesioginio konflikto.
Įvairios imperialistinės jėgos 20 metų bandišnaudoti naftos ir aukso, vario ir urano telkinius Abjėjaus regione. Dėl šios vidaus kovos kyla naujo, dar kruvinesnio karo pavojus, nes dabar tiesiogiai įsivėlę yra ir NATO, JAV ir Europos Sąjunga, ir, atrodo, po karo Libijoje to siekia euro vienijamos jėgos.
Mums skubiai reikia baigti bet kokią imperialistinę intervenciją į Sudaną ir panaikinti bet kokį priešiškumą ir prieštaravimus tarp Šiaurės ir Pietų. Taip pat manome, kad Sudano žmonės ir Šiaurėje, ir Pietuose turi perimti likimą į savo rankas. Tai vienintelis būdas išvengti karo ir vienintelis būdas valdyti savo šalies gerovę ir siekti kitokio vystymosi.
Joachim Zeller
(DE) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, turėjau galimybę matyti nepriklausomybės referendumą Pietų Sudane kaip Parlamento deleguotas rinkimų stebėtojas, ir man padarįspūdį didžiulPietų Sudano žmonių parama galimybei patiems spręsti savo šalies likimą ateityje.
Taip pat buvau liudininkas didelių lūkesčių, kurių žmonės turi dėl jų šalies išsilaisvinimo iš pančių. Tūkstančiai, ko gero, dešimtys tūkstančių vadinamųjų šalies viduje perkeltų asmenų, kuriuos ištisus dešimtmečius trukusios kovos Pietuose nustūmį pabėgėlių stovyklas Šiaurėje, išsiruošį savo buvusius namus Pietuose.
Žinoma, Pietų Sudano žmonės nori ne tik savo šalies nepriklausomybės, bet ir visų pirma gyventi taikiai ir rasti kelią į laimingesnę ateitį po dešimtmečius trukusio karo, nusinešusio milijonus Pietų Sudano gyventojų aukų.
Naujoji Pietų Sudano valstyboficialiai taps nepriklausoma liepos 9 d., padidindama valstybių šeimą mūsų pasaulyje. Blogesnes valstybės gimimo sąlygas sunku ir įsivaizduoti, ir žinoma, daug kas apie tai jau buvo pasakyta. 70 proc. gyventojų yra klajokliai galvijų augintojai, 80 proc. yra neraštingi; ginčas dėl Abjėjaus regiono virsta kariniu konfliktu. Jau buvo mirčių ir sužalojimų. Tarsi to būtų negana, stiprėja ir genčių bei ginkluotųjų grupių Pietų Sudane konkurencija, stebėtojų vertinimu, nuo sausio mėn. žuvo jau daugiau kaip tūkstantis žmonių. Sužeistieji ir smurtą patyrę asmenys vargu ar beskaičiuojami.
Sudanas buvo žlugusi valstybė. Yra pavojus, kad Pietų Sudanas nuo pat pradžių bus pasmerktas žlugti. Esu tvirtai įsitikinęs, kad, turint omeny kolonijinę šių valstybių istoriją, Europa turi didelių įsipareigojimų šiam regionui. Veikdama kartu su Jungtinėmis Tautomis ir Afrikos Sąjunga, šioje padėtyje Europa turi vykdyti bendrą užsienio politiką, kurios vertę kaip tik metas įrodyti. Ir tai susiję ne tik su pinigais, bet ir su parama trapiai, tebesikuriančiai pilietinei visuomenei. Turime kietai derėtis su tais, kas laiko šalies ateitį savo rankose, t. y. su genčių vadais ir karinių grupių vadais, kad jie nesudaužytų savo šalies žmonių vilčių.
Corina Creţu
(RO) Ponia pirmininke, mažiau kaip už mėnesio bus paskelbta Pietų Sudano nepriklausomybė, kuri sulaukmasinio pritarimo sausio mėn. vykusiame referendume. Deja, per šį laiką nebuvo išspręsti nesutarimai dėl sienos ribų nustatymo ir pajamų iš naftos gavybos dalijimosi. Todėl naujoji valstybgimsta konflikto šešėlyje. Todėl manau, kad reikia pasitelkti diplomatines pastangas, įskaitant ir Europos Sąjungos.
Palankiai vertiname jūsų ir mūsų kolegų Parlamento narių vizitus Sudane, įskaitant V. De Keyser veiklą. Vis dėlto, kaip žinote, neseniai padėtis smarkiai pablogėjo. Daugiau kaip 80 000 žmonių paliko savo namus, ir tai reiškia neišvengiamą humanitarinės krizės pavojų. Komisijos nario noriu paklausti apie galimybę šioje teritorijoje dislokuoti taikos palaikymo pajėgas, atsižvelgiant į vakarykštį Jungtinių Tautų pareiškimą, kuriuo pripažįstama jų pajėgų, kurios pasyviai reagavo į naujausius įtampos šaltinius, nesėkmė.
Marielle De Sarnez
(FR) Ponia pirmininke, prieš kelias valandas Sudano vyriausybinformavo Jungtines Tautas, kad bus sudarytos būtinos sąlygos tūkstančių gyventojų, kurie pabėgo iš ginčytino Abjėjaus regiono Šiaurės ir Pietų Sudano pasienyje, grįžimui.
Kaip žinome, nors perkelti gyventojai visada labai greitai išvyksta, jų sugrįžimas užtrunka ir per dažnai tampa didelių humanitarinių ir socialinių problemų šaltiniu. Todėl siūlau Europos Sąjungai kuo greičiau organizuoti stebėjimo misiją, kaip kad vykdėme šį darbą Balkanuose. Žinoma, ši misija galėtų būti vykdoma padedant Afrikos Sąjungai, ir nėra jokių priežasčių, dėl kurių negalėtų dalyvauti ir trečiosios šalys.
Galiausiai noriu pakalbėti apie gandus, kurie sklinda apie etninio valymo galimybę regione. Jei įtarimai pasitvirtins, tarptautinei bendruomenei, žinoma, reikės veikti greitai, ir impulsą tam turi duoti Europos Sąjunga. Jokiomis aplinkybėmis negalime leisti, kad pasikartotų buvusios Jugoslavijos tragedija.
Cristian Dan Preda
(RO) Ponia pirmininke, gana daug žmonių palankiai įvertino referendumo dėl Pietų Sudano nepriklausomybės rezultatus. Jie turėjo reikšti 54-os Afrikos valstybės sukūrimą.
Tačiau dabartiniai įvykiai tam tikra prasme prislopino entuziazmą. Turime padėtį vertinti labai realiai ir pripažinti, kad, esant dabartinei padėčiai, taikiam Sudano padalijimui kyla pavojus. Sudano vyriausybės pajėgų gegužės 20 d. įvykdyta Abjėjaus regiono okupacija ir smurtas, kuris tęsėsi iki vakar, taip pat Kaduglyje, rodo, kad bet kuriuo metu gali iš naujo įsiplieksti Šiaurės ir Pietų pilietinis karas. Be abejo, to reikia bet kokia kaina išvengti, ir tai būtina pareikšti garsiai ir aiškiai.
Karinės Sudano vyriausybės ir atsargos kariuomenės Abjėjaus regione vykdytos operacijos yra rimtas Išsamaus taikos susitarimo pažeidimas. Nuoširdžiai tikiu, kad niekam nekyla abejonių dėl vieno dalyko: būtina išvengti bet kokio smurto eskalavimo, nes jis gali pareikalauti dar daugiau žmonių aukų. Saugumo padėtį reikia spręsti vadovaujantis Kaduglio ir Abjėjaus susitarimais nuo šių metų pradžios, įskaitant, mano požiūriu, mišrių Jungtinių Tautų siunčiamų saugumo pajėgų intervenciją.
Jei pavyks įveikti šias kliūtis, vis dar liks daug klausimų dėl dviejų valstybių, kurios turėtų kartų sugyventi buvusio Sudano teritorijoje, gyvybingumo. Reikalinga politinvalia ir pasirengimas pradėti dialogą, nes yra daug klausimų, kurie tebėra neišspręsti: bendros sienos, pilietybė, tarptautiniai įsipareigojimai ir, žinoma, naftos ištekliai.
Kita vertus, noriu pažymėti prastėjančią žmogaus teisių padėtį ir teisinės valstybės padėtį Sudane, kur neseniai išaugo savavališkų suėmimų skaičius. Negaliu nepriminti, kad Omarui al-Bashirui vis dar yra išduotas tarptautinis arešto orderis, kurį šios valstybės valdžios institucijos ignoruoja.
Baigsiu teigiama gaida. Noriu pasveikinti trijų bulgarų, kurie dirbo JT humanitarinėje oro tarnyboje ir sausio mėn. buvo paimti įkaitais Darfūre, išlaisvinimą.
Miroslav Mikolášik
(SK) Ponia pirmininke, daugiau kaip du dešimtmečius Sudane trukęs kruvinas pilietinis karas išsekino šalį ir sunaikino milijonus gyventojų ar paliko jiems kitokią tragišką žymę. Pilietinio karo žiaurumai pagaliau baigėsi pasirašius taikos susitarimą, kurio būtina sąlyga buvo sėkmingo referendumo surengimas.
Prevencija - geriausias vaistas, todėl esu tvirtai įsitikinęs, kad Sudanui skirti Europos Sąjungos ištekliai turėtų būti skirti ne tik humanitarinei ir vystymosi pagalbai, bet ir demokratiniam valdymui ir teisinei valstybei remti, nes tai yra pagrindinės išankstinės sąlygos pagrindinėms karo iškankintų Sudano žmonių žmogaus teisėms įgyvendinti.
Referendumo rezultatai aiškiai liudija daugiausia krikščioniško Pietų Sudano nepriklausomybės troškimą. Jei taip nutiks - o aš manau, kad tai jau vyksta - Pietų Sudanui, kaip jauniausiai pasaulio valstybei, reikės pagalbos ir paramos.
Katarína Neveďalová
(SK) Ponia pirmininke, visiškai sutinku su baronienės C. Ashton pareiškimu ir deklaracija, bet kartu pritariu ir susirūpinimui dėl šios šalies būsimo vystymosi.
Sudano Abjėjaus regioną daugelį metų drasko konfliktai. Pilietinis karas pasibaigvos prieš šešerius metus, prieš tai vykęs ilgiau kaip dvidešimtmetį. Šis regionas buvo pagrindinkonflikto priežastis, ir Tarptautinės krizių grupės pareiškime teigiama, kad įvykiai šioje šalies dalyje turės įtakos viso Sudano likimui. Ar šalis išsaugos taiką, ar įsivels į dar vieną karą?
Jei pietindalis atsiskirs, reikės parodyti paramą kuo taikesniam pereinamajam laikotarpiui. Todėl norėčiau pareikšti paramą Komisijai, kuri atvirai pasmerksmurtą prieš nekaltus civilius, kurie buvo ir vis dar yra šį regioną okupavusios Sudano armijos intervencijos aukos.
Europos Sąjunga turi galimybę būti taikdarė, padėti regiono stabilumui ir stiprinti savo poziciją ne tik kaip didžiausia donorpasaulyje, bet ir politinę savo poziciją, ir, svarbiausia, padėti šios šalies gyventojams.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Ponia pirmininke, norėčiau atkreipti dėmesį į, mano manymu, labai svarbų aspektą. Europos Parlamentas labai džiaugiasi, kad po referendumo bus sukurta nauja valstybPietų Sudanas. Vis dėlto reikia pabrėžti, kad tai yra tik galimybė, nes šiai valstybei šiandien trūksta pagrindinių atributų, kurie privalomi kiekvienai valstybei. Ji neturi struktūrų ir kompetentingų valdžios institucijų, ji neturi ir teismų sistemos. Kitaip tariant, kelias atviras ir įvairioms jėgoms, kurios gali pakenkti šios šalies taikai ir saugumui. Šiuo atžvilgiu manau, kad, be labai svarbios humanitarinės pagalbos, svarbu yra užtikrinti ir saugumą ir kad dabartinės Jungtinių Tautų pajėgos vis dar yra ten reikalingos.
Elena Băsescu
(RO) Ponia pirmininke, aš taip pat norėčiau palankiai įvertinti Komisijos pirmininko pavaduotojos-vyriausiosios įgaliotinės pareiškimą stiprėjant abiejų šalių konfliktui. Manau, kad politiniai lyderiai turi gerbti referendume išreikštą žmonių valią dėl nepriklausomybės. Sudanas turi ilgą smurtinių vidaus sukilimų istoriją, o pastarieji įvykiai rodo, kad grįžtama į šią praeitį. Noriu pabrėžti ypač sudėtingą padėtį, kurioje atsiduria konflikto zonų gyventojai. Jei tarptautinės bendruomenės nariai neįsikiš, kils humanitarinės nelaimės pavojus.
Be to, pranešta apie JT karinių dalinių ginamų zonų puolimus, o tai kelia pavojų kareivių gyvybėms ir pabėgėlių sugrįžimui. Turiu pabrėžti, kaip svarbu yra laipsniškai nuginkluoti grupes, kurios blokuoja referendumo rezultatų įgyvendinimą. Neteisėtas ginklų pardavimas regione taip pat skatina didesnius sukilėlių neramumus ir kenkia nepriklausomybės kūrimo procesui.
Seán Kelly
Ponia pirmininke, šios dienos diskusija dėl Sudano ir Pietų Sudano yra drąsinanti ir teigiama pasaulyje, kuriame blogų naujienų daugiau nei gerų.
Europos Sąjunga turi ir galimybę, ir pareigą puoselėti naują valstybę ir užtikrinti, kad Sudane ir Pietų Sudane būtų įgyvendinta demokratija, teisinvalstybir pagarba žmogaus teisėms. Konkrečiai galvoju, kad dėl Europos Sąjungos istorijos - dėl taika ir gerove paremtų R. Šumano pagrindinių principų - mes atsiduriame padėtyje, kurioje jokia didelpasaulio valstybnegali būti, nes gali pasirodyti, kad ji išnaudoja Sudaną savo vidaus ar išorės politikos tikslais.
Galime labai daug nuveikti dirbdami su JT, kad sukurtume šias naujas valstybes, ypač Pietų Sudaną, ir užtikrintume, kad jose nebūtų pilietinių karų, kaip tai dažnai nutinka atsiradus naujoms valstybėms.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Ponia pirmininke, po nepriklausomybės, kuri ateis tiksliai po vieno mėnesio, Pietų Sudanui teks susidurti su keliomis humanitarinėmis ir socialinėmis ekonominėmis problemomis. Tokiomis aplinkybėmis ilgą laiką kaip niekad bus svarbi išorinpagalba Pietų Sudanui kovojant su išskirtiniu skurdu, stiprinant vietos organizacijas ir užtikrinant taikos naudą jo gyventojams.
Nors tikimasi, kad Pietų Sudanas pateiks prašymą pasirašyti Kotonu susitarimą, 10 Europos plėtros fondas bus neprieinamas, kol nepraeis tam tikras laikas po susitarimo pasirašymo. Todėl yra pavojus, kad iškart po referendumo atsiras finansavimo spraga, kai Pietų Sudanas bus labai pažeidžiamas ir patirs didelį valstybinio žlugimo pavojų. Akivaizdu, kad būtina tam užkirsti kelią, siekiant išvengti humanitarinės katastrofos, todėl turėtume daryti viską, kas įmanoma, kad padėtume Sudano gyventojams išgyventi šį kritinį laikotarpį ir užkirsti kelią naujiems kruviniems konfliktams.
Andreas Mölzer
(DE) Ponia pirmininke, Šiaurės armija privertiš miesto pasitraukti 15 000 Pietų Sudano rėmėjų ir staiga jie pareiškia norintys per dvigubai trumpesnį laiką armijos šešėlyje surengti referendumą Abjėjaus regione, kai prieš tai net nesugebėjo susitarti su Pietumis dėl to, kas turi teisę balsuoti. Tai tikrai groteskiškas žingsnis.
Abjėjus tapo dešimtmečius trukusio pilietinio karo priežastimi ne tik dėl skirtingo požiūrio į nuosavybę ir turtą, bet ir dėl skirtingų religijų, t. y. Šiaurės musulmonai prieš krikščionis ir gamtos jėgomis pagrįstas religijas Pietų Sudane, kurios dėl ankstesnių kolonijinių galių nubraižytų atsitiktinių sienų visos buvo priverstos gyvuoti drauge. Negalima to pamiršti, kai svarstome naujausią konfliktų paaštrėjimą.
Referendumo idėją bus įmanoma įgyvendinti tik kai bus išspręstas Abjėjaus balsuotojų statuso klausimas. Taip pat turime nepamiršti tokių pat ginčytinų Mėlynojo Nilo ir Pietų Kordofano regionų su Nubos kalnais. Mano nuomone, tai būtų didelis aplaidumas, ir būtina to išvengti.
Boris Zala
(SK) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, niekada nepasitikėjau prezidentu O. H. Bashiru ir dar labiau nepasitikiu juo dabar. Todėl gana aišku, kad pesimistiškai vertinu bet kokius įvykius Sudane. Esu tvirtai įsitikinęs, kad šis prezidentas panaudodamas karinę jėgą ketina įsiveržti į Pietus ir okupuoti tam tikras teritorijos dalis, svarbius miestus arba žaliavų šaltinius.
Šiuo požiūriu būtų labai įdomu sužinoti, kokius prevencinius veiksmus ar žingsnius, galbūt bendradarbiaudama su Jungtinėmis Tautomis ar Afrikos Sąjunga, turi parengusi vyriausiosios įgaliotinės tarnyba, kad to išvengtų, ir, žinoma, būtų labai įdomu sužinoti, kaip ir ką tarnyba darytų, jei tai vis dėlto nutiktų ir jei Šiaurės Sudanas nesilaikytų pasirašyto taikos susitarimo, kuo iš esmės aš esu įsitikinęs.
Jaroslav Paška
(SK) Ponia pirmininke, Pietų Sudanas balsavo už savo nepriklausomybę ir taps naujausia Jungtinių Tautų nare. Tai valstybė, kuri balsavo už nepriklausomybę, bet yra priklausoma praktiškai visais aspektais. Ji priklauso nuo šiaurinės kaimynės, ji priklauso nuo pagalbos, tiek Europos, tiek kaimyninių Afrikos valstybių. Tai valstybė, kurioje vyrai neišmoko dirbti. Vyrai laukia karo pradžios ženklo, kad imtų ginklus į rankas ir pradėtų kovoti vieni su kitais. Tai valstybė, kur dirba tik moterys ir vaikai, kur vaikai neina į mokyklą, todėl yra neišsilavinę. Tai valstybė, kurioje nėra darbuotojų, nėra mokytojų ir gydytojų. Tai valstybė, kur viskas turi būti kuriama nuo nulio, todėl jai bus labai sunku ir reikės daug jėgų, kol bus sukurta tinkama politinsistema ir šalis pastatyta ant kojų. Tai sunki užduotis ne tik Europai, bet ir Jungtinėms Tautoms.
Andris Piebalgs
Komisijos narys, Komisijos pirmininko pavaduotojos-Sąjungos vyriausiosios įgaliotinės užsienio reikalams ir saugumo politikai vardu. - Ponia pirmininke, visų pirma, esu labai dėkingas už didelę jūsų paramą mano pristatytai strategijai. Peržvelgsiu kelis diskusijoje minėtus aspektus.
Šiaurės ir Pietų Sudano gyventojai neabejotinai yra savo valstybių šeimininkai. Mes remiame procesą, bet referendumas aiškiai reiškia ribą: dabar tai yra visiškai kokybiškai nauja padėtis. Tai ne ta pati padėtis kaip anksčiau. Taip, yra smurto, yra sunkumų, bet padėtis pasikeitė. Dabar matome šviesą tunelio gale. Todėl pasakyčiau, kad mums tai yra didelis laimėjimas, nes rėmėme šį procesą politiškai, savo veiksmais ir finansiniu požiūriu. Taigi, padėtis dabar visiškai nauja.
Niekada nėjome į kompromisą dėl žmogaus teisių ar Tarptautinio baudžiamojo teismo klausimų. Mūsų pozicija labai aiški ir Tarptautinio baudžiamojo teismo, ir žmogaus teisių atžvilgiu. Kai tik pažeidžiamos žmogaus teisės, Komisijos pirmininko pavaduotoja-vyriausioji įgaliotinpateikia labai griežtus ir aiškius pareiškimus ir daro spaudimą valdžios institucijoms. Buvo sakoma, kad skubiai nereaguojama, bet permainos vyksta. Tai nelengvas procesas, ir mes toliau juo rūpinsimės.
Abjėjaus regione padėtis sudėtinga, bet vėlgi, Europos Sąjungos pozicija yra labai aiškus ir stiprus okupacijos pasmerkimas, raginant nedelsiant spręsti padėtį. Iš esmės dėl padėties turi nuspręsti Jungtinių Tautų Saugumo Taryba. Ji nuspręs, ar turi būti siunčiama dar viena misija, ir jei bus Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucija, mes ją aktyviausiai paremsime.
Bet turime nepamiršti savo stiprios politinės pozicijos ir deklaracijos bei paramos civilinėms operacijoms. Manau, kaip sakiau Pietų Sudanui, kad neturėtume tikėtis, jog visos problemos bus išspręstos iki liepos 9 d. Nepriklausomybbus paskelbta, vyks diskusijos, ir svarbu yra tai, kad Thabo Mbeki pirmininkaujama Afrikos Sąjungos Taryba turi abiejų šalių, Šiaurės ir Pietų, palaikymą. Mes tvirtai remiame T. Mbeki tarybą. Tad neturime pagrindo netikėti, kad visi sudėtingi klausimai bus išspręsti.
Dėl skolų klausimo, šiuo metu vyksta darbas pagal Labai įsiskolinusių neturtingų valstybių iniciatyvą. Tam reikia laiko, ir Abjėjaus problema tikrai didelė. Bet šis klausimas nepamirštas.
Kinija tiek, kiek galime ją įtraukti, yra visavertSaugumo Tarybos narir ji labai padėtų ieškant sprendimų šioje valstybėje. Dabar negaliu teigti, kad su Kinija buvo daug bendros veiklos. Jai rūpi nafta, ji veikia Sudano šiaurėje, bet iš jos tikrai sulaukiame didelės pagalbos, kai platesntarptautinbendruomenbando rasti problemų sprendimą.
Galiausiai, bet ne mažiau svarbu, noriu pasakyti, kad esu labai dėkingas už jūsų susidomėjimą Sudanu. Jis gana toli nuo mūsų, bet, kita vertus, ir labai arti. Jei vyksta kas nors blogo, jei Afrikoje miršta žmonės, Europos Sąjunga negali likti nuošalyje sakydama, "na, tai per toli". Didelis jūsų domėjimasis šiais klausimais tikrai skatina vyriausiąją įgaliotinę ir mane kartu stengtis padėti žmonėms kurti taikų gyvenimą.
Pirmininkė
Diskusija baigta.
Balsavimas vyks ketvirtadienį, birželio 9 d., 12 val.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Fiorello Provera
Sudanas, didžiausia Užsachario Afrikos šalis, yra kryžkelėje tarp arabų ir Afrikos pasaulių, taip pat jis yra tarsi daugelio nevienalyčių etninių grupių mozaika. 1956 m. atgavus nepriklausomybę iš Jungtinės Karalystės Sudane kilo ne vienas konfliktas. Pasirašius Naivašos taikos susitarimą ir Išsamų taikos susitarimą (CPA) (2005 m.), oficialiai baigtas 20 metų trukęs šiaurės ir pietų konfliktas. 2011 m. sausio mėn., kaip numatyta CPA, referendumas tapo paskutiniu kelio į Pietų nepriklausomybę nuo Šiaurės Sudano etapu. Šiuo nepaprastai trapiu pereinamuoju laikotarpiu turime išlaikyti subalansuotą požiūrį į šiaurę ir pietus, ypač skirdami dėmesį pietų poreikiams institucijų kūrimo ir valdysenos srityse. Pietų Sudanui suteikta Europos Sąjungos parama turi būti vertinama pagal tai, kaip veiksmingai ši nauja valstybgali ją panaudoti. Išties, turime užtikrinti, kad būsimi finansavimo srautai Džubos nebūtų panaudoti netinkamai arba, dar blogiau, neprisidėtų prie ir taip paplitusios korupcijos. Europa turi stiprinti savo įsipareigojimą ginti krikščionių mažumas šalies šiaurėje, nes jos vis dažniau yra persekiojamos ir diskriminuojamos.
