Pasirengimas 2011 m. kovo 11 d. vyksiančiam euro zonos šalių aukščiausiojo lygio susitikimui (diskusijos) 
Pirmininkė
Kitas klausimas - Komisijos Pirmininko pareiškimas dėl pasirengimo 2011 m. kovo d. vyksiančiam euro zonos šalių aukščiausiojo lygio susitikimui (2011/2615/RSP)).
José Manuel Barroso
Ponia pirmininke, gerbiamieji Parlamento nariai, šiuo metu patiriame vieną iš tų neįtikėtinų momentų, kai atrodo, kad istorinis procesas pagreitėja. Šalia mūsų, kitoje Viduržemio jūros pusėje, pradėjo pūsti laisvės vėjai.
Tai toks svarbus ir skubus klausimas, kad visų pirma turėčiau jums pasakyti, jog Kolegija ką tik patvirtino Komisijos pagalbą siekiant padėti Viduržemio jūros regiono pietinėms šalims jų perėjimo procese ir siekiant įkvėpti naujos gyvybės mūsų santykiams su savo Viduržemio jūros regiono kaimynėmis. Šią pagalbą kartu su baroniene C. Ashton pristatau kitą penktadienį per neeilinį Europos Vadovų Tarybos posėdį.
Viduržemio jūros pietinės pakrantės valstybių vyrai ir moterys, ypač jaunimas, šiuo metu rodo, kad atmeta autoritarinius režimus ir siekia politinės laisvės bei socialinio teisingumo.
Nors žinome apie itin sudėtingą situaciją ir su ja susijusius iššūkius bei sunkumus, Europos Sąjunga negali sau leisti jokių dviprasmybių. Turime stoti petys į petį su tais, kurie reikalauja politinės laisvės ir pagarbos žmogaus orumui. Negalime pritarti jokiai Europos Sąjungos dviprasmybei. Režimas, kuris šaudo į savo žmones, neturi vietos tautų koncerte.
Šiems žmonėms siūlome "partnerystę siekiant demokratijos ir bendros gerovės", grindžiamą trimis ramsčiais: demokratiniais pasikeitimais, dalyvavimu kartu su pilietine visuomene ir abipusiškai palaikoma plėtra.
Žinome, kokie iššūkiai laukia mūsų. "Ne" tarimas diktatūrai automatiškai negarantuoja teisinės valstybės ir demokratijos. Kelias į perėjimą prie demokratijos niekada nebuvo lengvai nueinamas. Jis kartais gali būti vingiuotas ir jam visada reikia daug pastangų. Tačiau Europa turi stoti petys į petį su tais, kurie siekia politinės laisvės ir socialinio teisingumo.
Gerbiamieji Parlamento nariai, dabar norėčiau pereiti prie kito susitikimo, rengiamo penktadienį, kovo 11 d., t. y. neoficialaus euro zonos valstybių narių aukščiausiojo lygio susitikimo.
Krizparodė, kokios priklausomos viena nuo kitos yra mūsų šalys. Ji parodtam tikrus struktūrinius trūkumus. Tai viena iš priežasčių, kodėl privalome stiprinti savo ekonomikos valdymą.
Komisija ilgai kovojo dėl labiau koordinuotos Europos nacionalinės ekonomikos politikos ir tvirtesnio ekonomikos valdymo. Siūlome toliau plėtoti mūsų ekonominės ir pinigų sąjungos ekonominį ramstį. Mes pabrėžiame šį klausimą savo pranešime dėl dešimties euro metų, "EPS@10". Tačiau tiesa tai, kad kai kurios vyriausybės visiškai nenorėjo remti šio pobūdžio plėtros.
Šiandien visi pripažįsta, kad yra tikro ekonomikos valdymo poreikis ir kad, be to, rinkos nuolat mums primena, koks jis yra svarbus. Tai yra priežastis, kodėl valstybės narės specialios darbo grupės, kuriai pirmininkavo Europos Vadovų Tarybos Pirmininkas, veiklos išvadose pasieklabai platų sutarimą dėl Komisijos pateiktų pasiūlymų dėl ekonomikos valdymo stiprinimo - pasiūlymų, kurie šiuo metu svarstomi čia, Parlamente, ir Taryboje.
Be to, susitarėme įgyvendinti Europos semestrą, kuris padės praplėsti ekonomikos valdymą, pradiniuose etapuose dėl kiekvienos valstybės narės įtraukdami ne tik biudžeto politiką, bet ir ekonomikos politiką bei struktūrines reformas. Būtent atsižvelgiant į griežtesnį ekonomikos valdymą neseniai kilo vadinamojo konkurencingumo pakto, kuriame euro zonos valstybės narės kviečiamos dėti dar daugiau pastangų, daugiausia remdamosi savo nacionalinėmis kompetencijomis, kad taptų dar konkurencingesnės, idėja.
Reikia pripažinti, kad nors Europos Sąjungos ūkiai iš tiesų yra nepaprastai priklausomi vieni nuo kitų, euro zonos ūkiai yra ypač priklausomi vieni nuo kitų.
Konkurencingumo skirtumai yra tikra problema toms šalims, kurios turi tą pačią valiutą. Jų konkurencingumas ir jų ūkių konvergencija yra būtina siekiant užtikrinti stiprios ir stabilios euro zonos gyvybingumą, kuris bus naudingas visai Europos Sąjungai.
Kita vertus, privalome pripažinti, kad dėl šios idėjos kilo daug rūpesčių: baimdėl dviejų pagreičių Europos (euro zonos ir kt.), pavojus, kad gali būti pamiršti tam tikri ekonomikos gaivinimo aspektai, kurie yra tokie svarbūs, kaip konkurencingumas, ir tikimybė, kad gali būti suabejota Bendrijos metodu. Visa tai yra pagrįsti klausimai, todėl privalome į juos vienareikšmiškai reaguoti. Tai yra savitarpio pasitikėjimo ir patikimumo klausimas.
Gerbiamieji Parlamento nariai, buvau šiek tiek nustebintas, kad pastarajame vasario 4 d. vykusiame Europos Vadovų Tarybos susitikime teko atkreipti dėmesį į tai, kad bet kokia iniciatyva dėl konkurencingumo ir dėl euro zonos neabejotinai turi būti siūloma pagal Sutartį.
Savo išvadose Europos Vadovų Taryba nusprendė, kad, "semdamiesi įkvėpimo iš naujos ekonomikos valdymo sistemos valstybių ar vyriausybių vadovai imsis papildomų priemonių, kad euro zonoje pagerintų ekonominės politikos koordinavimo kokybę ir taip padidintų konkurencingumą, o tai padėtų pasiekti aukštesnį konvencijos lygį nepakenkiant bendrajai rinkai".
Be to, esu labai laimingas matydamas, jog galiausiai šiose išvadose aiškiai nurodoma, kad reikia pateikti šiuos papildomus pasiūlymus "pagal Sutartį". Galbūt manote, kad tai savaime suprantama, tačiau būtų geriau, kad tai būtų pasakyta.
Todėl Europos Vadovų Taryba suteikEuropos Vadovų Tarybos pirmininkui įgaliojimus glaudžiai bendradarbiaujant su Europos Komisijos Pirmininku vadovauti konsultacijoms su euro zonos valstybėmis narėmis siekiant nustatyti konkrečias priemones, kurių reikia norint žengti pirmyn šiuo klausimu.
Šios konsultacijos aiškiai parodė, kad iš esmės valstybės narės yra už Bendrijos metodo patvirtinimą.
Komisijos Pirmininkas. - Dabar norėčiau labai aiškiai išdėstyti savo poziciją dėl principų, kurių, Komisijos nuomone, būtina tvirtai laikytis tokiame konkurencingumo pakte, kurį būtų geriau vadinti "konvergencijos ir konkurencingumo paktu", nes jis apima priemones, kuriomis siekiama sumažinti euro zonos, taigi iš tiesų Europos Sąjungos, skirtumus.
Pirmasis principas - šis paktas turi būti vykdomas pagal Sutartyje nustatytas sąlygas ir esamoje ekonomikos valdymo sistemoje. Šitaip galime būti tikri, kad tai tikrai Bendrijos metodas. Nes Stabilumo ir augimo pakto istorija ir su juo susijusi patirtis parodė, kad tik taikydami Bendrijos metodą galime gauti rezultatus, kurie būtų demokratiškai įteisinti Europos lygmeniu, kurie būtų privalomi ir kuriuos būtų galima kontroliuoti.
Žinoma, pakte taip pat turi būti atsižvelgiama į Komisijos vaidmenį. Tai labai svarbu siekiant užtikrinti objektyvumą ir nepriklausomumą kontroliuojant valstybių narių pastangas, bendrosios rinkos vientisumą ir visą acquis communautaire bei skirtumą tarp iniciatyvų, kurių imamasi euro zonoje, ir iniciatyvų, kurios vykdomos visoje Europos Sąjungoje.
Taip pat primygtinai reikalausiu, kad Europos Parlamentas atliktų savo vaidmenį kontroliuojant konvergencijos ir konkurencingumo pakto vykdymą, nes Komisija, žinoma, Europos Parlamentui suteiks visą informaciją.
Be to, paktas turi likti atviras kitoms valstybėms narėms, kurios gali norėti jame dalyvauti ir kurios nėra euro zonos narės. Manau, kad svarbu vengti bet kokio mūsų Europos Sąjungos sluoksniavimo; toks sluoksniavimas prieštarauja patiems mūsų bendro projekto pagrindu esančio solidarumo principams.
Kad būtų galima pateisinti tokį paktą, - kuris apima nacionalines priemones, - jis turi duoti papildomos naudos tam, kas jau buvo nustatyta atsižvelgiant į pateiktus ekonomikos valdymo pasiūlymus. Norėčiau jums priminti, kad pagal Sutarties 121 straipsnį valstybės narės privalo derinti savo nacionalinę ekonominę politiką. Toks paktas taip pat neturėtų neigiamai paveikti bendrosios rinkos vientisumo, o turėtų net padėti jį padidinti. Be to, jame turi būti atsižvelgiama į socialinį dialogą ir konkurencingumo didinimo priemonės susiejamos su mūsų pagrindiniais tikslais, kurie yra ekonomikos augimas ir darbo vietų kūrimas, kaip išdėstėme darbotvarkėje "Europa 2020".
Konkurencingumas iš tiesų yra svarbus mūsų ekonomikos elementas. Jis yra būtina darbo vietų kūrimą užtikrinančio ekonomikos augimo sąlyga. Todėl svarbu užtikrinti, kad šiuo paktu būtų sukurta tikra pridėtinvertir kad dėl jo nenukryptume nuo svarbiausių ekonomikos augimo ir užimtumo tikslų. Mano galutinis tikslas - ekonomikos augimas ir užimtumas. Štai kodėl pabrėžiu ekonomikos augimą, tam tikrą integracinį tvarų ekonomikos augimą, kuris sudaro strategijos "Europa 2020" pagrindą.
Štai kodėl taip primygtinai reikalauju atsižvelgti į socialinį aspektą, nes reikia sąžiningai pasidalyti reikalingas pastangas. Šiuo metu Komisija toliau rengia pasiūlymą dėl finansinės veiklos apmokestinimo. Jei biudžeto konsolidavimas ir struktūrinės reformos būtini dėl konkurencingumo, tai ir investicijos į ateičiai svarbius sektorius, pvz., mokslinius tyrimus ir inovacijas, taip pat ne mažiau reikalingos.
Be to, turėtume nepamiršti, kad šis paktas tėra viena mūsų viso atsako, kuriuo siekiama užtikrinti euro zonos stabilumą, dalis. Reikia padaryti pažangą visose kitose mūsų atsako srityse, kitaip tariant, didinant esamo Europos finansinio stabilumo fondo veiksmingo finansavimo pajėgumą ir plečiant jo taikymo sritį, rengiantis nuo 2013 m. nustatyti nuolatinį mechanizmą ir per artimiausius mėnesius įgyvendinant griežtesnius bankams taikomus testavimus nepalankiausiomis sąlygomis. Visa tai padės užtikrinti didesnį skaidrumą, didesnį pasitikėjimą ir didesnį patikimumą.
Taip konvergencijos ir konkurencingumo paktu galėtų būti įneštas reikšmingas indėlis, jeigu jį aiškintume kaip vieną iš priemonių, be visų kitų, taikomų remiantis visomis priemonėmis, kurių imamasi siekiant užtikrinti euro zonos stabilumą ir kurios, tikimės, bus įgyvendintos nuo kovo mėn.
Tai galėtų būti svarbi papildoma priemonė, kuria siekiama užtikrinti teisingą ir tvarų Europos ekonomikos augimą, jeigu ji bus susieta su Bendrijos ekonomikos valdymo sistema. Jeigu taip būtų ir jeigu ši priemonbūtų veiksmingai vykdoma remiantis Bendrijos metodu, kaip pageidauja Komisija ir šis Parlamentas, manyčiau, kad konvergencijos ir konkurencingumo paktu būtų sukurta papildoma vertir jis galėtų padėti stiprinti ekonominės ir pinigų sąjungos ekonominį ramstį. Štai ko nori šis Parlamentas ir Komisija. Siekdama šio tikslo Komisija negailės jėgų. Dėkoju už dėmesį.
Joseph Daul
Ponia pirmininke, pone J. M. Barroso, ponios ir ponai, ko pasimokėme iš finansų krizės?
Iš Antrojo pasaulinio karo pasimokėme, kad mūsų tautos turėtų dirbti kartu ir liautis viena kitą skaldžiusios.
Iš Berlyno sienos griūties įgijome patirties autoritarinių ir komunistinių režimų klausimais ir sugebėjome vėl suvienyti mūsų žemyną laisvės, demokratijos ir socialinės rinkos ekonomikos vertybių pagrindu.
Iš rugsėjo 11 d. teroristų išpuolio pasimokėme, kad turime iš naujo ieškoti saugumo ir laisvės pusiausvyros.
Iš finansų krizės privalome pasimokyti, kad mūsų valstybės narės turi liautis draudžiama tema laikyti bet kokį bendradarbiavimą biudžeto, fiskalinėje ir socialinėje srityse. Tiksliai žinau, kiek daug pasiekėme. Pats šiais metais pradėtas 27 valstybių bendradarbiavimas biudžeto prioritetų klausimais yra didžiulis požiūrio pasikeitimas. Reglamentai, kuriais patys pasirūpinome siekdami užtikrinti didesnį finansų rinkų etiškumą, taip pat yra pavyzdiniai, tačiau jų nepakanka.
Mano frakcija norėtų paraginti Parlamentą ir Tarybą iki vasaros sudaryti susitarimą dėl ekonomikos valdymo stiprinimo. Mano frakcija taip pat ragina toliau dėti pastangas socialinių ir fiskalinių reikalų koordinavimo klausimais. Tokia yra konkurencingumo pakto, kurio pirminredakcija jau buvo persvarstyta remiantis Bendrijos vertybėmis, esmė. Tačiau vis dar privalome padaryti dar daugiau ir užtikrinti, kad tiek Parlamentas, tiek Komisija pasinaudotų visomis šiuo aspektu turimomis išimtinėmis teisėmis, ir šiuo klausimu dedame viltis į Komisijos Pirmininką.
Europos liaudies partijos (Krikščionių demokratų) frakcija pritaria šiems pasiūlymams ir juos remia, kaip Helsinkyje pasielgir nacionaliniai partijos lyderiai.
Ponios ir ponai, kaip galime savo bendrapiliečiams paaiškinti, kad tuo pačiu metu, kai kiekvienų metų liepos viduryje mūsų finansinpadėtis yra pažeidžiama, dauguma mūsų valstybių turėtų toliau išlaidauti, tartum tai nebūtų nieko blogo? Kaip gali būti, kad per didelis mūsų valstybių įsiskolinimas yra labiau priimtinas, toleruotinas ir pakeliamas nei namų ūkių arba įmonių? Tai mačiau įmonės lygmeniu. Dėl krizės prarasta darbo vietų ir šeimos patyrtraumų; mažiausiai, ką galime padaryti, - iš to pasimokyti ir daiktus vadinti tikraisiais vardais.
Pirmoji pamoka - nebeturėtume nerūpestingai žiūrėti į valstybėms numatytus įpareigojimus - kad ir kokio dydžio jos būtų - laikytis biudžeto ribų.
Antroji pamoka: Europos solidarumas gali pasiteisinti tik tada, kai mūsų socialiniai ir fiskaliniai reglamentai yra bent jau palyginami. Nereikia, kad jie būtų identiški, - reikia, kad būtų tik palyginami. Šiuo metu taip toli gražu nėra.
Trečioji pamoka - Europa privalo apsirūpinti Europos stabilumo mechanizmu, kad būtų apsaugota mūsų socialinrinkos ekonomika.
Ketvirtoji ir paskutinpamoka - net audros atveju Europa stovi tvirtai ir Europos integracija tampa stipresnė.
Mūsų Amerikos ir Japonijos partnerių skolų santykiai daug didesni nei mūsų, tačiau jie, reikia pasakyti, per daug dėl to nesijaudina. Tačiau taip tikriausiai bus ne visada. Dabar mums atėjo laikas konsoliduoti mūsų ekonomiką ir konkurencingumą. Dabar laikas dirbti kuriant darbo vietas dėl ateities. Dabar laikas daiktus vadinti tikraisiais vardais. Nepraleiskime šios progos!
Martin Schulz
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, - tie keli iš jūsų, kurie vis dar esate čia, - ne vieną savaitę svarstėme kanclerės A. Merkel ir Prezidento N. Sarkozy dokumentą, kurio akivaizdžiai niekada nebuvo. Nepaisant to, kad dokumento nebuvo, vykstant Europos Vadovų Tarybos aukščiausiojo lygio susitikimui šiuo klausimu buvo surengta spaudos konferencija. Dabar tikrai žinome, kad šis dokumentas buvo ir kad buvo skirtas tam tikram įdomiam aiškinimui. Tačiau tuo metu dokumento turinys buvo kažkaip prarastas. Pagrindiniai šio dokumento elementai niekada neišvys dienos šviesos. Vis dėlto galiausiai turime rezultatą, t. y. apsauginio tinklo išplėtimą. Taigi, nesamas išsisukinėjamojo turinio dokumentas, pristatytas netikroje spaudos konferencijoje, paskatino išplėsti apsauginį tinklą. Ir tai yra puiku. Tačiau padėtis, švelniai tariant, yra "kafkiška" Taip euro išgelbėti negalima.
Norėčiau Europos Komisijos Pirmininkui pasakyti, kad jo pareiškimą laikau geru. Jis geras dėl to, kad šiuose pasiūlymuose atskleidėte socialinės pusiausvyros stygių. Kartais mane šiek tiek stebina: Vokietija ir jos kanclerė, kaip ir Prezidentas N. Sarkozy, Prancūzijos nuomonės apklausų princas, reikalauja tokių priemonių, kokių pati Vokietija niekada nesiėmė. Ketinama mažinti Graikijos biudžetą ir iš esmės visus biudžetus, kad ir kokios šalies jis būtų. Ar sutinkate su tuo, pone O. Rehnai?
Ką Vokietija darsavo didžiausios krizės metu? Ji pasiūlvadinamąsias išmokas už atidavimą į metalo laužą, kitaip tariant, ji nacionalinį biudžetą naudojo schemai, kuria buvo siekiama stabilizuoti automobilių pramonę, finansuoti. Sutrumpinto darbo laiko subsidija, kuri Vokietijoje padėjo kontroliuoti nedarbą, buvo valstybės intervencijos priemonė. Kodėl kitoms valstybėms turėtų būti trukdoma įgyvendinti panašias priemones siekiant išeiti iš joms būdingos padėties?
Neseniai reitingų agentūra "Moody's" sumažino Graikijos reitingą iki žemesnio nei Baltarusijos ir Egipto lygio. Iš tiesų pradedama domėtis, ar ekonomikoje yra kokių nors atsigavimo požymių. Nežinau. Šaliai nustatytas žemesnis nei Vietnamo reitingas. Likus trims dienoms iki Europos Vadovų Tarybos aukščiausiojo lygio susitikimo tokia savotiška drama vyksta visada. Likus trims dienoms iki Europos Vadovų Tarybos susitikimo visada atsitinka kažkas panašaus. Tačiau, žmonės, išklausykite tai, ką turi pasakyti "Moody's". Ar žinote, ką teigia "Moody's"? Ji teigia, kad ketina sumažinti šalies reitingą, nes šalis nebegali investuoti dėl išlaidų mažinimų ir dėl to nebegali užtikrinti ekonomikos augimo.
Taigi, čia kalbame apie "vertės sumažinimą". Jeigu pasižiūrėsite į mane, suprasite, kad esu pakankamai kompetentingas jums pasakyti, kad vertės sumažinimu visų problemų neišspręsi. Tiesą sakant, yra visiškai atvirkščiai, todėl kas iš tiesų vyksta dėl "vertės sumažinimo"? Atrodytų, kad siekiama didinti šalies kredito reitingą tiems, kurie ketina suteikti paskolą, pasakant, kad jie praras visas dalinio nurašymo sumas. Kur galiausiai visa tai baigsis? Žinoma, apsauginiame tinkle. Štai kodėl tikslinga didinti apsauginį tinklą ir padaryti viską, kad galėtume stabilizuoti eurą. Štai kodėl pats paktas yra visiškai pagrįstas. Tačiau šiuo atveju yra disbalansas. Pone Komisijos nary, jeigu jūsų idėjos bus įtrauktos į šį paktą ir, kaip siūlėte, bus atkurta ekonominir socialinpusiausvyra, paktas vėl bus tinkamame kelyje. Štai kodėl palankiai vertinu puikų jūsų pateiktą pasiūlymą.
Nebenoriu gaišti laiko kalbėdamas institucijų klausimu. Instituciniu požiūriu visa koncepcija buvo klaidinga nuo pat pradžių. Jei ji dabar bus pertvarkoma taip, kad visus operatyvinius sprendimus priims atitinkama atsakinga institucija, kitaip tariant, Komisija, ir kartu įtraukiant Europos Parlamentą bus užtikrinamas demokratinis teisėtumas, tada viskas gerai. Taigi, nors iš pradžių pradėjome nesėkmingai ir šiame kelyje buvo keletas pavojaus signalų ir nukrypimų, apsauginis tinklas bus išplėstas, o tai yra puiku. Vokietijos laisvųjų demokratų partija taip pat tam pritarė, o tai yra maloni naujiena. Ponia pirmininke, esu tikras, kad jūsų partija Vokietijoje taip pat pritaria šiam paktui, todėl ir čia taip pat padarėme pažangą. Jeigu dabar mums gali pavykti suteikti paktui tinkamą pavadinimą, būtent pavadinti paktu "Euro plius", galbūt galiausiai galėsime pasiekti ką nors vertingą.
Guy Verhofstadt
Ponia pirmininke, visų pirma manau, kad po ne vienų ekonominės sąjungos idėjos nepripažinimo metų dabar galime sakyti, jog galiausiai pripažįstame ekonominės sąjungos ir pinigų sąjungos idėją, kuri reiškia žingsnį į priekį. Žinoma, pasakyti, kad tai yra žingsnis į priekį, būdinga ne N. Farage, o visiems kitiems.
Vis dėlto, ponia pirmininke, nemanau, kad vartotas terminas yra tinkamas. Ką reiškia žodis "paktas"? Paktas yra valstybių susitarimas. Mums reikia ne valstybių susitarimo. Mums reikia Bendrijos akto, Europos Sąjungos lygmens iniciatyvos, o ne valstybių narių pakto, kuris pagal savo pobūdį yra tarpvyriausybinis paktas. Todėl tai yra netinkamas vartoti terminas, nes jis .klaidinantis.
Antra, yra požiūris. Tarpvyriausybiniu lygmeniu nieko nereikia. Europos Sąjungoje tarpvyriausybiškumas niekada nepasiteisino. Lisabonos strategija buvo tarpvyriausybinė, todėl ji žlugo. Kai 2003 m. balandžio mėn. Vokietija ir Prancūzija nesilaiktaisyklių, reglamentuojančių stabilumo paktą, pasirodė, kad tarpvalstybinis metodas nebuvo tinkamas. Privalome taikyti Bendrijos metodą.
Trečia, manau, pone J. M. Barroso, kad to, kas pateikta svarstyti, nepakanka arba kad šiuo atveju dėmesys verčiau skiriamas labai konkrečioms priemonėms. A. Merkel ir N. Sarkozy konkurencingumo paktą sudaro šešios konkrečios priemonės. Pvz., pensijų atveju jame daugiausia dėmesio skiriama pensiniam amžiui. Tačiau pensijų sistema yra daug sudėtingesnis klausimas nei tai. Tai ne tik pensinio amžiaus, bet ir daugybės senatvės pensijos įmokų, ikipensinių sistemų ir antrosios pakopos buvimo ar nebuvimo klausimas.
Todėl tarpvyriausybiniame pakte, kuris niekada nei atsiras, nei veiks, mums reikia ne šešių konkrečių priemonių. Europos Sąjungoje mums reikia plataus masto ekonomikos valdymo (pensijų sistemų, darbo rinkos, atlyginimų politikos ir fiskalinės politikos), dėl kurio sprendimą priėmKomisija ir kuris, pasinaudojant konvergencijos kodeksu, - tai yra jūsų pavartotas terminas, - pateikiamas valstybėms narėms, kad jos galėtų taikyti konvergencijos kodekso taisykles. Štai ką privalome kuo greičiau padaryti.
Mano prašymas labai paprastas. Mačiau vasario 25 d. dokumentą, kurį parengėte kartu su Tarybos pirmininku. Manau, kad dabar Komisijos eilparengti savo iniciatyvą. Tai turi būti padaryta dabar. Artimiausiomis savaitėmis dar bus laiko parengti šiuos Bendrijos teisės aktus dėl ekonomikos valdymo ir konvergencijos bei pateikti juos Tarybai ir Europos Parlamentui. Tada bus mūsų pareiga priimti sprendimą ir jums pritarti šiuo aspektu. Tačiau tai, ką darome šiuo metu, yra neiniciatyvu. Šiame 25 d. dokumente - turiu jį čia, - galiu perskaityti tai:
ENGuy Verhofstadt, ALDE frakcijos vardu. -"valstybių ir vyriausybių vadovų kontrolė", "konkretūs valstybių ir vyriausybių vadovų prisiimti įsipareigojimai".
ENGuy Verhofstadt, .(FR) Štai kaip ketinama dirbti. Valstybės ir Ministrai Pirmininkai neketina patys reguliuoti! Jie niekada nedirbo anksčiau ir nedirbs ateityje!
Galiausiai, o tai mano paskutinmintis, taip pat manau, kad laikas, pone J. M. Barroso kaip galima anksčiau pateikti iniciatyvą dėl bankams skirto krizių valdymo mechanizmo ne nacionaliniu lygmeniu, kaip teigta, o Europos lygmeniu. Jūs turite teisę tai padaryti, nes Europos Sąjungoje iš esmės esate konkurencijos taisyklių garantas ir turite galimybę pasiūlyti tokią iniciatyvą.
Rebecca Harms
Verts/ALE frakcijos vardu. - (DE) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, nebesu priverstas nieko nesakyti apie šiek tiek nesmagią konkurencingumo pakto istoriją. Buvo gana keista girdėti, kad dokumento nėra, nors šis dokumentas buvo platinamas Briuselyje įsikūrusios pagrindinės Tarybos būstinės koridoriuose. Kaip jau pareiškiau Briuselyje, toks faktų ginčijimo Tarybos pastatuose būdas turi visus socialistų arba komunistų režimo jo žlugimo dienomis skiriamuosius požymius.
Mano nuomone, reikalas tas, kad dabar jau keletą mėnesių mes, europiečiai, patiriame ne tik valiutos krizę, bet ir mūsų nacionalinių vyriausybių gebėjimo prisiimti bendrą atsakomybę už šią problemą ir laikytis bendros strategijos, kuri galėtų mums padėti įveikti šiuos sunkumus, krizę.
Jeigu dabar šį mechanizmą padarysime nuolatinį, kad ir kaip tai galėtume pasiekti, būsime žengę vieną žingsnį į priekį. Tačiau jeigu kas nors žvalgosi į Graikiją, tai norėčiau pasakyti, kad galbūt apgaudinėjame save, jei manome, kad krizę kontroliuojame. Lygiai taip pat aišku, kad vienpusiškos priemonės ir dėmesio skyrimas išimtinai griežtoms taupymo priemonėms bei išlaidų mažinimams nepasiteisina. Šalis taip pat turi būti pasirengusi investuoti. Kai tokia šalis kaip Graikija taip radikaliai mažina išlaidas, reikia žinoti, iš kur turi būti gaunamos jos pajamos.
Mane erzina tai, kad prieš prasidedant šios savaitės Europos Vadovų Tarybos susitikimui ir pareiškimuose, susijusiuose su Tarybos susitikimu 14 dienų laikotarpiu, iš Vokietijos girdime, kad ji nebus pasirengusi svarstyti sąlygų, taikomų Graikijai arba būtiniems pokyčiams. Vėl daromos tos pačios senos klaidos: šis vienašališkumas ir vieno metodo primygtinumas. Jeigu ketiname laikytis G. Verhofstadto apibūdinto modelio, taip pat sprendimų dėl konkrečių konsolidavimo priemonių, ekonominei sąjungai taip pat reikia būti pasirengusiai tikram solidarumui. Taigi, Graikija turėtų tikėtis iš mūsų daugiau nei davėme iki šiol.
Visiškai sutinku su M. Schulzu ir ankstesniais kalbėtojais ir norėčiau visų tų mano frakcijos narių, daugelį mėnesių dirbusių šiuo klausimu, vardu aiškiai pareikšti: Bendrijos metodas yra kai kas ypatingo. Briuselyje mums reikia tikro ir suprantamo sprendimų priėmimo proceso, kad piliečiai nuo Graikijos iki Danijos, Vokietijoje ir Ispanijoje mumis pasitikėtų. Jeigu iš tiesų ketiname įsteigti šią konkurencingumo pakte siūlomą "uždarą verslą", kurį sugalvojo vos keli vyriausybių vadovai, pralaimėsime diskusiją apie pasitikėjimą Europos Sąjunga. Štai ką iš tiesų vis dažniau reiškia krizė. Galiu tik tikėtis, kad būsime išgelbėti nuo šios kvailystės ir kad šiame Tarybos susitikime bus parodyta daugiau išminties.
Kadangi minėjote tvarų ekonomikos augimą, pone J. M. Barroso, norėčiau pridurti dar vieną dalyką. Negaliu suprasti, kodėl už energetiką atsakingas Komisijos narys turėtų sakyti, kad plataus užmojo klimato apsaugos tikslai reikštų Europos deindustrializaciją. Prieš 14 dienų Vokietijos aplinkos ministras buvo Briuselyje ir pristattyrimą, kuriame Europos Sąjungai buvo prognozuojami šeši milijonai darbo vietų, jeigu nustatytume 30 proc. klimato tikslą. Tai reikštų tvarų ekonomikos augimą. Pone J. M. Barroso, turite sustabdyti G. Oettingerį.
Vicky Ford
ECR frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, esant krizei kai kas kartais turi veikti greitai, - akivaizdu, kad euro zona neišbrido iš savo krizės, - o kai kas turi veikti ir išmintingai. JK savo reformomis, kuriomis siekiama kontroliuoti išlaidas ir mažinti nacionalinę skolą, atkūrrinkos pasitikėjimą. Dabar tai yra pagrindiniai pasiūlymai pagal konkurencingumo paktą.
Parlamento procedūros trukdo priimti greitus sprendimus, tačiau yra Parlamento narių pateiktų pasiūlymų, kurie Europos Vadovų Tarybai galėtų pasirodyti naudingi. Kalbant apie Airijos palūkanų normą, tie iš mūsų, kurie kitai šaliai paskolino pinigų, nusipelno palūkanų normos, kuri atspindi riziką, tačiau mes taip pat norime susigrąžinti pinigus. Pasiūliau pirmalaikio mokėjimo paskatą - premiją pirmalaikiam paskolos grąžinimui atlyginti. Pagal ekonomikos valdymo paketą valstybės narės su savo biudžetais turės elgtis skaidriau. Manyčiau, kad tas pats turėtų būti pradėta daryti dėl į ES biudžetą mokančių mokesčių mokėtojų.
Tikiuosi, kad, nepaisydamos krizės, mūsų nacionalinės vyriausybės sugebės įsiklausyti į šio Parlamento pasiūlymus ir konstruktyviai dirbti kartu.
Lothar Bisky
Ponia pirmininke, pone J. M. Barroso, man buvo malonu paminėti, kad vertinate socialinį šio klausimo aspektą ir pritarėte socialiniam susitarimui. Tai tikrai bus būtina. Nėra reikalo daug ką, ką sakmano kolegos Parlamento nariai, kartoti, nes visiškai su jais sutinku.
Itin skeptiškai žiūriu į paktą, kurį pristatkanclerA. Merkel ir prezidentas N. Sarkozy. Kodėl? Todėl, kad nėra aiškūs jų pakto pateikimo argumentai. Tai, kad jis neturi jokio pagrįstumo, yra visiškai kitas klausimas. Jie abu yra sumanūs strategai. Negaliu sutikti su jų teigimu, kad taip paprasčiausiai atsitiko. Manau, kad jie norėjo pasakyti tai, ką čia ir pasakė. Tokia reikalo esmė, prie kurios vėl norėčiau sugrįžti. Manau, kad tai labai rimtas klausimas. Nors jie mano, kad ši nuostata dėl darbo užmokesčių ir atlyginimų indeksavimo yra teisingas atsakymas, nesu dėl to tikras. Kalbant apie baltą ir juodą, ilgėjantį pensinį amžių taip pat galima apibūdinti kaip pensijų mažėjimą. Bus nepaprastai sunku sumažinti įsiskolinimą. Šiaip ar taip, net tokioms šalims kaip Vokietija tai padaryti labai sunku. Galiu įsivaizduoti, kad šiuo atveju Airija arba Graikija susidurs su dideliais sunkumais.
Šiek tiek skeptiškai žiūriu į tai, ką tikimasi pasiekti siūlomu sprendimu. Tikiuosi skaidrumo šiuo klausimu. Gausite Parlamento pritarimą, jeigu atliksite savo vaidmenį propaguojant didesnį skaidrumą ir užtikrinant, kad slapta nuo Parlamento tokie žaidimai nebūtų žaidžiami. Jeigu šie žmonės nori mažinti socialines išlaidas, jiems reikia tai pasakyti aiškiai, o ne griebtis aibės aplinkinių būdų, kad pasiektų tikslą, kuriam jūs, pone J. M. Barroso, nepritariate ir kuriam tikrai nepritariame ir mes.
Esame pasirengę su jumis svarstyti koordinuoto Europos ekonomikos valdymo koncepciją, jeigu šis ekonomikos valdymas bus vertas savo pavadinimo, kitaip tariant, jei jis bus demokratinis pagal struktūrą ir jei jis padės kurti tvarią, socialiai atsakingą Europos bendriją. Taip pat norime apsvarstyti Sutarties pakeitimus, pvz., susijusius su socialinės pažangos sąlyga. Tačiau tikimės išsamesnės ir ankstyvesnės informacijos bei konsultacijų. Tai vienintelis būdas, kuriuo Parlamentas gali kontroliuoti šį procesą. To nebus įmanoma padaryti be informacijos!
Nigel Farage
EFD frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, šiandien man patiko J. M. Barroso nuomonapie pasaulį, tačiau ji galbūt buvo šiek tiek ironiškesnė, negu jis norėjo pasakyti.
Jis kalbėjo apie Egipte ir kitur vykstančius įvykius ir sakė, jog puiku, kad siekdami demokratijos žmonės sukyla. Norėčiau jam priminti, kad demokratija yra metodas, pagal kurį balsuojate už jus valdančius žmones, o tada, jeigu jums nepatinka, ką jie daro, galite jų atsikratyti, juos išmesti lauk ir įsileisti ką nors kitą. Tai buvo ironiška, nes kitas jo sakinys buvo toks: "Ir tai yra priežastis, dėl kurios Europoje susidūrę su euro krize privalome stiprinti Bendrijos metodą."
Tai stebinčiai visuomenei - o tai ji daro vis dažniau - Bendrijos metodas reiškia, kad įstatymus slapčia siūlo neišrinkti biurokratai - tokie žmonės, kaip jūs, pone J. M. Barroso. Žinau, kad Europos Parlamentas balsavo už jus, tačiau jūs buvote vienintelis mums pasiūlytas kandidatas. Tai nėra demokratija!
Taigi, viena vertus, J. M. Barroso sako, kad demokratija yra gerai, tačiau, kita vertus, Europoje demokratijos negalime turėti. Tokią nuomonę sustiprina iš Belgijos atvykęs G. Verhofstadt, kuris mano, jog visos nacionalinės valstybės turėtų būti panaikintos, - ką gi, galbūt netrukus jo noras išsipildys. Jis sako, kad norime ekonominės sąjungos. Niekas už tai nebalsavo. Niekieno nebuvo paklausta, ar jie to nori. Gal jis už tai balsavo, tačiau Europos žmonės už tai nebalsavo.
Būtent Portugalijos klausimas turėtų būti svarstomas penktadienį vyksiančiame aukščiausiojo lygio susitikime. Suteikus finansinę paramą Graikijai ir Airijai tampa gana akivaizdu, kad rinkos siunčia žinią - "įeikite trečiuoju numeriu, nes jums skirtas laikas baigiasi". Pirmadienį Portugalijos obligacijų pelningumas pasiek7,6 proc. Pats J. M. Barroso tai žino. Būtent tada, kai pelningumas pasiek7 proc., reikėjo gelbėti Airiją. Balandžio mėn. buvo įspūdingai pratęstas Portugalijos skolos terminas - pratęstas terminas dar 20 mlrd. EUR. Prisiminkime, kad per pastaruosius šešis mėnesius 80 proc. Portugalijos skolos įsigijo Europos Centrinis Bankas.
Nebegalime būti savo pačios skolą perkančia Europos Sąjunga. Jei taip elgsimės, kita skolų krizbus ne šalyje, o bus paties Europos Centrinio Banko skolų krizė.
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į klausimą, pateikiamą pakeliant mėlynąją kortelę pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį.)
Martin Schulz
(DE) Ponia pirmininke, manau, kad nežinote atsakymo, pone N. Farage, tačiau jums turiu klausimą. Jūs nuolat kalbate apie Belgiją kaip apie neegzistuojančią valstybę. Jūs tai sakėte H. Van Rompuy, o dabar kažką panašaus minėjote G. Verhofstadtui. Ar žinote, kokiu pagrindu įkurta Belgijos valstybė?
Nigel Farage
Ponia pirmininke, džiaugiuosi, kad M. Schulz manęs to paklausė.
Problema ta, kad jei sukuriate dirbtinę valstybę, kurioje yra daugiau nei viena kalbingrupė, - o taip aiškiai yra Belgijoje, - galite kurį laiką sugebėti ją išlaikyti vieningą, tačiau, ar tai būtų Belgija, ar tai būtų Jugoslavija ir ar tai būtų Europos Sąjunga, jeigu turite visiškai skirtingas kalbas ir kultūras, ji neišliks vieninga. Priežastis, dėl kurios esate toks susirūpinęs dėl Belgijos, dėl kurios susirūpino H. Van Rompuy ir kuri niekada nepatinka G. Verhofstadtui, yra ta, kad - ar ne tiesa, pone M. Schulzai? - Belgija yra viso Europos projekto mikrokosmas.
Martin Schulz
(DE) Ponia pirmininke, kalbėsiu tik 30 sekundžių. Įdomu, kad partijos, pasivadinusios Jungtinės Karalystės nepriklausomybės partija, atstovas nežino, kad Belgijos Karalystbuvo įkurta remiantis Jungtinės Karalystės pasiūlymu.
Proinsias De Rossa
(Klausimas, užduotas N. Farage'ui pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį pakėlus mėlynąją kortelę) Ponia pirmininke, tikiuosi, kad N. Farage neįsižeiddėl Airijos Respublikos piliečio klausimo. Ar galėčiau jo paklausti, koks buvo Jungtinės Karalystės įkūrimo pagrindas? Suprantu, kad ją sudaro Anglijos, Škotijos, Velso ir Šiaurės Airijos tautos. Ar tai nėra tautų sąjunga? Ar galėčiau pridurti, kad tai labai išdidi sąjunga?
Nigel Farage
Ponia pirmininke, tai puikus klausimas. Pone M. Schulzai, esate visiškai teisus sakydamas, kad Belgija buvo britų išradimas ir britų klaida. Bėgant metams jų padarėme daug. Lygiai taip pat, kaip jūsų šalis Vokietija, kai kuriuos dalykus darėme gerai, kai kuriuos blogai. Manau, kad galėtumėte sutikti, jog Vokietijos istorija nebuvo visiškai nepriekaištinga.
Esate visiškai teisūs. Iš tiesų išlaikyti vieningą Jungtinę Karalystę buvo kai kas tokio, kas kėldidelį nerimą. Iš tiesų manau, kad 1921 m. paskelbus Airijos nepriklausomybę ji nuėjo savo keliu. Jūs esate teisus. Labai sunku išlaikyti kartu skirtingas kultūras. Manau, kad šiuo metu Anglijos, Škotijos, Velso ir Šiaurės Airijos sąjunga pasiteisina dėl jos sutarimo. Jeigu nebūtų buvę sutarimo, būtų buvę visuotiniai reikalavimai surengti referendumą ir šios tautos būtų galėjusios atsiskirti. Tačiau laikausi nuomonės, kad šioje Europos Sąjungoje tokia galimybniekam nebuvo suteikta.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Ponia pirmininke, Taryba nori platesnių užmojų, kad galėtume stiprinti konkurencingumą ir didinti konvergenciją. Žinoma, tam reikia tik pritarti. Norėčiau prisidėti prie reiškiančiųjų pagarbą Pirmininkui J. M. Barroso už tai, kaip jis pakėlmestą pirštinę ir atvyko čia, kad mums išaiškintų konkurencingumo paktą, t. y. už kai ką, dėl ko šiandien pavyko išlikti maloniam net M. Schulzui. Tai neturėtų likti nepaminėta. Jūs šią pirštinę pakėlėte kartu su Pirmininku H. Van Rompuy.
Tačiau dėl pakto, atrodo, susiduriama su kai kuriais sunkumais bandant jį pajudinti iš mirties taško, nes Parlamentas turi susitvarkyti su didoku teisės aktų paketu. Tai - pirmas kartas, kai, kalbant apie ekonomikos valdymą, Parlamentas atlieka savo vieno iš teisės aktų leidėjų vaidmenį. Štai kodėl svarbu susieti daugelį dalykų, nes yra tam tikras dalinis jų sutapimas. Šiame Parlamente, ponios ir ponai, pateikėme 2 000 pakeitimų, todėl jei juos panagrinėsite, išsiaiškinsite, kad šie pakeitimai atspindi beveik visus klausimus, kuriuos apima šis konkurencingumo paktas. Šis Parlamentas taip pat pageidauja, kad būtų daugiau užmojo, ir būtent tai man kelia nerimą. Kaip ketiname konkurencingumo paktą susieti su strategija "Europa 2020"? Be to, pone J. M. Barroso, ar ketinate aktyviai naudotis iniciatyvos teise siekdamas nustatyti konkurencingumo pakto ir teisės aktų paketo sąsają? Jeigu to nepadarysite, šis Parlamentas, atlikdamas savo, kaip vieno iš teisės aktų leidėjų, vaidmenį, pats pakels tą pirštinę.
Elisa Ferreira
(PT) Ponia pirmininke, esu iš šalies, kuri gyvuoja aštuonis amžius ir kuri, nepaisant to, yra suinteresuota, kad gyvuotų šis globalizuotas stiprios Europos, pajėgiančios lygiais pagrindais palaikyti ryšius su Kinija, Indija ir Jungtinėmis Valstijomis, pasaulis. Krizė, kurią išgyvename, nėra krizė, patiriama euro zonoje: tai, kaip kažkas sakė, yra euro zonos krizė. Taip yra todėl, kad bendra valiuta gali veikti tik tada, kai atliekamas patikimas ir nuolatinis įvairių jos apimamų sričių konvergencijos darbas ekonomikos augimo tempo, pelningumo ir užimtumo srityse; t. y. kai yra tikra konvergencija. Iki šiol užsiėmėme nominalios konvergencijos rodikliais, o tai jokiu būdu nėra tas pats dalykas.
Todėl Europai būtinai reikia užbaigti tai, ką pradėjo. Norint užbaigti tai, kas pradėta, - visų pirma kurti bendrą valiutą, - iš esmės reikia sukurti patikimą stabilumo fondą: fondą, kuriam esant sunkumų patiriančios šalys galėtų imtis šios konvergencijos turėdamos palūkanų normas, kurios būtų priimtinos ir ne per didelės ir dėl kurių jos nebūtų priverstos mažinti šią konvergenciją užtikrinančias strategines investicijas, kad galėtų pasinaudoti savo ekonomikos augimu ir sugrąžintų tai, ką skolinasi krizės laikais.
Pone pirmininke, mums reikia Komisijos, kuri būtų aktyvi; Komisijos, kuri dalyvautų kuriant ne tik stabilumo fondą, bet ir euroobligacijas, ir kuri įsiklausytų į žinią, kurią šiandien Parlamentas vėl pasiuntnumatydamas naują savų išteklių šaltinį, kuriuo turi būti veiksmingai papildytas aiškiai nepakankamas biudžetas. Ką tik patvirtinome A. Podimatos pranešimą, kuriame aiškiai palaikomas finansinių sandorių mokestis. Siekdama išlikti dabar Europa turi keisti savo kursą. Jai reikia ne tik stipraus Parlamento, bet ir Komisijos, pajėgios veikti, o ne paprasčiausiai reaguoti: besiimančios iniciatyvų, kurių nekantriai laukiame, kad šis eksperimentas nebūtų beprasmis ir kad šis eksperimentas duotų rezultatų.
Sylvie Goulard
(FR) Ponia pirmininke, pone J. M. Barroso, pone Komisijos nary, buvo pasakyta daug to, su kuo sutinku. Tiesiog norėčiau pavartoti trys žodžius.
Pirmasis žodis - "pagarba": ne šis Parlamentas padarEuropos Parlamentą vienu iš teisės aktų ekonomikos valdymo klausimais leidėju. Būtent vyriausybės taip nusprendLisabonos sutartyje. Kaip pranešėjai, nemanome, kad būtų teisinga apie svarbias diskusijas, susijusias su ekonomikos valdymo paketu, informuoti pasitelkiant Google arba spaudą anglų kalba. Pirmas dalykas, kurio norėčiau paprašyti jūsų, pone J. M. Barroso, ir prašau šiame Parlamente dalyvaujančių H. Van Rompuy kolegų, - gerbti mus ir netrukdyti šiam Parlamentui užsiimti savo veikla.
Antrasis žodis - "demokratija". Nuo aštuoniolikto amžiaus niekada nematėme demokratinės sistemos, kuri taip neigtų valdžių atskyrimo, kaip tai dabar daro Europos Vadovų Taryba. Atskyrus valdžias yra tie, kurie sprendžia, ir tie, kurie kontroliuoja. Taryba, slaptai susitarusi su jumis, pone J. M. Barroso, šiuo metu sau suteikia teisę tiek spręsti, tiek kontroliuoti, kitaip tariant, iš esmės nieko nedaryti.
Trečiasis žodis - "veiksmingumas". Jeigu toliau mažinsime savo pasiūlymų turinį, gausime mažiausią bendrą vardiklį, o kas tai yra, žinome. Tai - Lisabonos strategija! Tai - 10 metų, per kuriuos nieko nepasiekėme.
Užsiimsime savo darbu. Šis Parlamentas reikalaus pagarbos ir gins demokratiją bei veiksmingumą.
Miguel Portas
(PT) Ponia pirmininke, prieš dvi savaites tarptautinėje spaudoje buvo išanalizuoti jūsų pareiškimai apie galimybę Portugalijai pasinaudoti Europos finansinio stabilumo fondu ir jie išaiškinti kaip esamas arba buvęs padrąsinimas. Kadangi Pirmininkas J. M. Barroso tikrai Komisijoje yra tas asmuo, kuris geriausiai supranta Portugalijos tikrovę, norėčiau jam užduoti tris klausimus mainais į tris atvirus atsakymus.
Pirmasis klausimas: ką Portugalija laimės kreipdamasi į EFSF ir į Tarptautinį valiutos fondą, kuris šiuo metu yra?
Antrasis klausimas: kokius EFSF pakeitimus laikote būtinai reikalingais, kad nepasikartotų skandalinga Airijoje susiklosčiusi situacija? Skolinama nustačius neprieinamas palūkanų normas, esant mažesniems atlyginimams ir toliau vykdant dempingą didelių įmonių atžvilgiu.
Trečiasis ir paskutinis klausimas: kaip, jūsų manymu, atgausime pasitikėjimą, kai visais pinigų politikos sprendimais - o naujausias akivaizdžiai yra Europos Centrinio Banko sprendimas - toliau kenkiama pažeidžiamiausioms šalims įkeičiant ekonomikos augimą?
Jean-Paul Gauzès
(FR) Pone pirmininke, pone Komisijos nary, ponios ir ponai, negaliu nepritarti tam, ką neseniai pasakS. Goulard remdamasi prielaidomis, kurios reiškia, kad nors puikiai žinome, jog sprendimų priėmimo procese reikia veiksmingumo ir greičio, svarbu, kad į jį būtų įtrauktas Parlamentas. Tik taip mūsų bendrapiliečiai, kurių išrinkti atstovai esame, galėtų suprasti, kas vyksta, ir tai jiems išaiškinti.
Norėčiau iškelti vieną labai konkretų klausimą. Mums kasdien smūgiuoja finansų rinkos, o šiose finansų rinkose, kurios atsako už viską ir neatsako už nieką, dažniausiai apsigyvena jaunuoliai, kurie nuo Game Boy perėjo prie kompiuterio per daug apie tai negalvodami, ir net tie, kurie kelia baimę mūsų šalių piliečių širdyse. Tuo būdu, kuriuo bandoma užtikrinti rinkų kontrolę, baimės nepašalinamos. Nepriklausau tai grupei, kuri siekia rinkas panaikinti. Tačiau ko siekia rinkos? Jos siekia išvengti rizikos ir rinkos žaidimo taisyklių ir perkelti riziką kam nors kitam. Tai reiškia, kad operatorius niekada nesijaus patenkintas, jei bus rizika.
Manau, kad jei ketiname daryti poveikį finansų rinkoms, Europa privalo sugebėti nubrėžti kai kurias aiškiais linijas, kasdien nekeisti krypties ir nekunkuliuoti nuo daugybės idėjų, kurios paskui niekada nebus įgyvendintos.
Jeigu norime užtikrinti šio finansinio aspekto kontrolę, kuri itin svarbi ekonominiam mūsų šalių stabilumui, mums reikia sugebėti - o duoti šį postūmį yra jūsų, pone J. M. Barroso, funkcija - nustatyti aiškius tikslus ir aiškias priemones bei parodyti aiškų pasiryžimą siekti tinkamo ekonomikos koordinavimo.
Proinsias De Rossa
Ponia pirmininke, dėl tyčinio ekonomikos valdymo ir bankininkystės reguliavimo vengimo tiek nacionaliniu, tiek Europos lygmeniu įbridome į šią krizę, kuri darbo vietų, nepakankamo ekonomikos augimo, pensijų netekimo ir kitais požiūriais yra akivaizdi visiems. Taigi, Pirmininke J. M. Barroso, iš tiesų ir pone O. Rehnai, jums nereikia manęs įtikinėti, kad ekonomikos valdymas būtinas, kad jis turi būti griežtas ir kad visos valstybės narės, ypač priklausančios euro zonai, turi į jį įsitraukti. Tačiau privalome Europos žmones įtikinti, kad jis būtinas, o tai padarysime užtikrindami, kad jis būtų teisėtas. Jo teisėtumą užtikriname atsisakydami priimti bet kokius pasiūlymus, kurie nėra grindžiami Sutartimis ir kurie nėra grindžiami Bendrijos metodu.
Jis nebus priimtinas, jeigu bus suvokiamas kaip atitinkantis vienos, dviejų, trijų, keturių arba penkių ekonomiškai galingų valstybių interesus. Tokia tikrovė. Todėl šios Europos Sąjungos ateičiai taip nepaprastai svarbu, kad tam, dėl ko kovo 11 d. sutarta neoficialiame Europos Vadovų Tarybos susitikime ir dėl ko sutarta kovo mėn. pabaigoje, galėtų pritarti Europos visuomenplačiąja prasme.
Ką tik Airijoje išrinkta Airijos vyriausybturi didelius įgaliojimus. Cituoju iš programos, dėl kurios ką tik buvo sutarta: "Privalome atsitraukti nuo nacionalinio nemokumo ribos (...) ES ir TVF paramos programa - iki šiol - nepavyko atkurti pasitikėjimo Airijos ekonomika (...) tai atspindi netikrumą dėl gelbėjimo paketo prieinamumo pagal kainą."
Jei galiu, norėčiau baigti kalbėti šiuo klausimu. Tai svarbus dalykas. Programos nesėkmprisideda prie didesnio euro zonos finansinio nestabilumo.
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Sharon Bowles
Ponia pirmininke, kiekvieną savaitę spauda kupina naujienų apie naują arba pakeistą šalies, Europos Vadovų Tarybos ir Komisijos Pirmininko pasiūlymą. Giriu ECB pirmininką, nes jis skyrdėmesio Parlamento diskusijoms ir pranešimams bei pripažįsta mūsų kryptį bei pasiryžimą.
Konkurencingumo paktas ir jo raida yra tinkamas pavyzdys. Mūsų ekonomikos valdymo paketo pakeitimuose jau esama didesnės idėjų įvairovės, todėl mums nelabai sunku pereiti prie bendro sprendimo procedūros siekiant sujungti galutines pozicijas, kurias užimame Parlamente ir Taryboje.
Tačiau neturėtume iš rinkos rinktis tinkamiausių dalykų, taip pat neturėtume suprasti jos klaidingai. Bendroji rinka nėra tvirtovė, kurioje yra vienodos veiklos sąlygos. Kalbama apie išorinį konkurencingumą, kurį labai didelrinka gali užtikrinti, taigi ji glaudžiai susijusi su ekonomikos valdymo ekonomikos gaivinimo aspektu.
Mums taip pat reikia nuolatinio finansinio stabilumo mechanizmo, kuris galėtų laikui bėgant evoliucionuoti, atsižvelgiant į valdymą ir prioritetus. Vokietijos žmonėms, kuriems sukelia konvulsijas "pervedimų sąjungos" problema, sakau: "Pasižiūrėkite kas vyksta tuo metu, kai jūsų pačių vyriausybės kelia reikalavimus - bankų kapitalo restruktūrizavimas ir valstybės skolų pirkimas antrinėje rinkoje." Vokietijos bankams prireiks dešimties metų, kad pripažintų savo dėl krizės sumažėjusį turtą, tai taip pat apima valstybės skolą. Vokietijos bankai nebeatitiks naujų tarptautinių taisyklių, taikomų bankų kapitalui, todėl pervedimo į Vokietijos bankus klausimą taip pat pateiksite. Štai kodėl jums reikia tokio mechanizmo, koks yra visoje euro zonoje.
Galiausiai, kalbant apie palūkanų normas, turi būti rasta tvarumo ir moralinės žalos pusiausvyra.
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Diogo Feio
(PT) Ponia pirmininke, sunkiais laikais reikia drąsių politinių sprendimų. Kaip tik dėl to darome būtent tuos darbus ir kaip tik dėl to norėčiau pasveikinti Pirmininką J. M. Barroso pateikus idėjas, apie kurias čia jis mums kalbėjo. Europos Parlamentas jau išreiškaiškią poziciją keliuose pranešimuose euro ir jo stabilumo būtinybės klausimu, taip pat dėl ekonomikos augimo problemos. Negalime vertinti tik vieno argumento aspekto.
Brendant iš krizės, pvz., reikia, kad rengiant nuolatinį fondą būtų atsižvelgiama į konkrečias valstybių narių, kurios šiuo metu moka vis didesnes savo valstybės skolos palūkanas, situacijas. Tai yra politika, kurią vykdant taip pat turi būti įsipareigota siekti konkurencingumo, geresnių paskolų ir mokesčių politikos, kuri būtų patraukli investuotojams; iš esmės turi būti įsipareigota siekti visko, kas yra susiję su gerovės kūrimu. Tačiau ir dėl šios priežasties mums reikia daugiau Europos institucijų. Europos Parlamento pozicija buvo išdėstyta aiškiai ir ne žiniasklaidoje. Dabar laikas ne ideologiniams sprendimams, o pagalvoti apie visuomenę. Ji iš mūsų reikalauja apgalvotų ir greitų sprendimų.
Jacek Saryusz-Wolski
Ponia pirmininke, tai, su kuo susiduriame, yra ne euro zonos krizė, o kai kurių valstybių narių, kurioms pasitaikproga patekti į euro zoną, - lygiai taip pat tai galėjo būti Vengrija, - valstybės finansų krizė. Kodėl tada tai turi būti privilegijuotas euro zonos valstybių vadovų - 17 iš jų - susitikimas, į kurį kiti nekviečiami? Kodėl reikia kurti nepateisinamas skiriamąsias linijas, kurias prieš šešerius metus panaikinome vykdydami plėtrą, ir kodėl reikia kurti dviejų pagreičių sąjungą?
Jūsų, Pirmininke J. M. Barroso, vadovaujama Europos Komisija yra sutarčių sergėtoja. Koks yra Sutarties pagrindas šiam atskyrimui? Kodėl atskiriami norintieji ir galintieji? Kodėl nepritaikius 5 ir 121 straipsnių siekiant išplėsti fiskalinę ir socialinę politiką? Kodėl nepritaikius Sutartimi grindžiamo glaudesnio bendradarbiavimo Europos Komisijai atliekant pagrindinį vaidmenį?
Bendroji rinka, lygiai taip pat, kaip konkurencingumo uždavinys, apima 27 valstybes nares. Tarybos pirmininkas ir Europos Komisija turėtų būti 27 valstybių narių ES lyderiai, o ne išrinktosios valstybių narių grupės sekretoriatas.
Roberto Gualtieri
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, vakar vakare Konstitucinių reikalų komitetas didele balsų dauguma patvirtino Parlamento nuomonę dėl Sutarties pakeitimo, kuriuo siekiama nustatyti stabilumo mechanizmą.
Tekste siūloma keisti Lisabonos sutarties pakeitimą - nustatyti procedūrą, kuria, nors ir būtų užtikrintas tarpvyriausybinis fondo pobūdis, būtų pagrįstas taisyklės įtraukimas į Sutartį. Jame taip pat yra keletas aiškių pasiūlymų dėl šio mechanizmo veikimo, skirtų padaryti jį suderinamą su pareigomis, kurios Sutartimi pavedamos Europos institucijoms, ir su būtinybe turėti tikrą ekonomikos valdymą, kuris paprasčiausiai nebūtų veiksmingas, jei būtų tarpvyriausybinis.
Pavartosiu metaforą, kurią jūs, pone J. M. Barroso, vartojote per pastarąją diskusiją: Parlamentas siūlo šį tarpvyriausybinį vagoną paleisti bėgiais su Europos Sąjungos traukiniu ir suteikti Komisijai tinkamą vaidmenį vairuojant šį traukinį.
Kaip Komisija vertina Parlamento pasiūlymus? Ar ji nori padėti su jais pasistūmėti į priekį artimiausiomis dienomis vyksiančiose derybose?
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Pat the Cope Gallagher
Ponia pirmininke, mano šalis Airija yra maža atvira ekonomika, kurioje yra didžiultiesioginių užsienio investicijų koncentracija. Dvylikos su puse procento įmonių pelno mokestis yra kritinis siekiant remti mūsų ekonomiką ir išsaugoti darbo vietas bei užimtumo augimą. Dėl nustatyto mažo įmonių pelno mokesčio mano šalyje bazuojasi aštuonios pirmaujančios pasaulio technologijų įmonės. Bet koks žingsnis siekiant Europos Sąjungoje suvienodinti arba suderinti įmonių pelno mokestį gerokai pakenktų Airijos gebėjimui pritraukti tiesiogines užsienio investicijas, taigi ir mūsų gebėjimui augti iki ekonomikos atsigavimo.
Svarbu nepamiršti, kad Airija, iš tiesų kaip ir kitos mažesnės šalys, geografiškai ir istoriškai yra periferinEuropos šalis, todėl mažas įmonių pelno mokestis yra priemonekonominiams apribojimams, susijusiems su buvimu periferine valstybe, šalinti. Noriu pateikti klausimą Pirmininkui. Ar jis gali patvirtinti, kad pagal Lisabonos sutartį mokesčių kompetencija yra kiekvienos valstybės narės reikalas?
Ilda Figueiredo
(PT) Ponia pirmininke, šiandien, kai iškilmingai minime Tarptautinę moters dieną, visi pasakpuikių žodžių apie moterų teises. Tačiau dabar, kai kalbame apie ekonominius ir finansinius reikalus, dominuoja finansinis suinteresuotumas vadinamuoju ekonomikos valdymu ir kartu primygtiniu jo reikalavimu griežtinti Stabilumo ir augimo pakto kriterijus, niekada neatsižvelgiant į specifinius kiekvienos šalies ypatumus, esminius ekonominius skirtumus, socialinę nelygybę, nedarbą arba skurdą.
Todėl tai, ką turėsime dėl tokio konkurencingumo pakto, bus visų esamų socialinių problemų paaštrėjimas. Tačiau taip pat susidursite su darbuotojų, moterų ir jaunimo, kovomis, kaip jau planuojama artimiausiais savaitgaliais daryti Portugalijoje, visų pirma kovo 19 d. Lisabonoje įvyks Portugalijos darbininkų generalinės konfederacijos (CGTP) demonstracija. Tai viltis, kad bus reikalingos permainos.
Jaroslav Paška
(SK) Ponia pirmininke, norėčiau pradėti savo kolegai Pirmininko pavaduotojui G. Verheugenui primindamas, kad ES buvo sukurta susitarus nepriklausomoms suverenioms valstybėms, kurios savanoriškai nusprendperleisti tam tikras savo galias naujai institucijai - Europos Sąjungai, kurią jie kartu sukūrbendram koordinuotam pasirinktų galių, priklausiančių suverenioms valstybėms, administravimui. Todėl jei Europos šalys nuspręs, kad nori sukurti bendrą ekonomikos administravimą pagal ES reglamentus, tai turės būti jų laisvas ir savanoriškas apsisprendimas, o ne direktyva iš Briuselio.
Jeigu kalbame apie paktą, taigi ir apie suverenių valstybių susitarimą dėl tolesnio bendradarbiavimo globojamoms ES, viskas gerai. Jeigu reikėtų tam tikro glaudesnio bendradarbiavimo ekonomikos valdymo srityje, būtų visiškai natūralu, kad jį visų pirma išbandytų euro zonos šalys, kurios įsipareigojo naudoti bendrą valiutą.
Tačiau, ponios ir ponai, neturėkime iliuzijų. Šių šalių ekonominiai reglamentai ir mokesčių teisės aktai skiriasi, todėl šis procesas bus labai sudėtingas...
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Franz Obermayr
(DE) Ponia pirmininke, ypač dėkoju jums už tai, kad buvote tokia sąžininga ir iš anksto paskelbėte kalbėtojų sąrašą. Be vienodo pensinio amžiaus, pasiūlymuose dėl fiskalinės sąjungos reikalaujama suderinti pardavimo mokesčių tarifus ir atlyginimų politiką. Tai dar vienas žingsnis kuriant ekonomikos valdymą ir didelis kišimasis į valstybių narių mokesčių suverenumą. Tai tuo labiau blogai dėl to, kad Europos Parlamentas nieko neturės pasakyti šiais klausimais ir kad buvo galima griebtis Lisabonos sutarties 136 straipsnio. A. Merkel ir N. Sarkozy tikriausiai sugebės jėga priversti priimti savo pasiūlymus, nepaisydami kitų euro zonos šalių pasipriešinimo.
Kalbant gelbėjimo paketo stiprinimo klausimu, akivaizdu, kad spekuliantai toliau galės daryti spaudimą bankrutuojančioms euro zonos šalims, neprisiimdami jokios dėl to kylančios rizikos. Jei bus krizė, bus suteikta galimybpasinaudoti gelbėjimo paketu. Pelnas bus privatizuotas, o nuostolius dengs visuomenė, todėl jie bus paskirstomi visai euro zonai. Pone J. M. Barroso, jūs sakote, kad ekonomikos augimas turi būti teisingiau paskirstytas. Norėčiau jūsų paklausti: kokia finansinių įsipareigojimų padėtis? Dėl gelbėjimo paketo našta bus paskirstoma dar neteisingiau. Be to, dėl to kils socialinių problemų ir beprasmiškai bus rizikuojama neto įmokų mokėtojų gerove.
José Manuel Barroso
Ponia pirmininke, buvo keletas konkrečių klausimų apie Portugaliją, į kuriuos atsakysiu. Ar Portugalija turėtų, ar neturėtų pasinaudoti Europos finansinio stabilumo fondu (EFSF), yra Portugalijos valdžios institucijų sprendimas. Tai yra būtent suverenus Portugalijos sprendimas, nes jis susijęs su suverenia skola. Akivaizdu, kad galiu jums tik tiek pasakyti, jog kreipimasis į EFSF ir Tarptautinį valiutos fondą buvo vertinamas kaip kraštutinpriemonė: ultima ratio. Akivaizdu, kad jei šalis gali išvengti naudojimosi šio mechanizmo, ji taip ir turėtų pasielgti, nes naudojimasis šiais gelbėjimo fondais turi kainą ir ne tik reputacijos požiūriu. Todėl, jei šalis pajėgi, ji turėtų to vengti. Tačiau norėčiau pakartoti, kad nacionalinių valdžios institucijų reikalas spręsti, ar pasinaudoti šiuo gelbėjimo fondu, ar ne, arba bent jau prašyti jį aktyvinti.
Antra, dėl to, ką norėčiau matyti EFSF, tai yra ne patikimo, o politikos klausimas: Komisijoje aktyviai dirbame kartu su valstybėmis narėmis, visų pirma su priklausančiomis euro zonai, kad sustiprintume EFSF pajėgumą skolinti, siekdami išplėsti jo veiklos sritį, įskaitant didesnį lankstumą. Kai kurie minėti klausimai yra nepaprastai opūs rinkų požiūriu, todėl man neatrodo, kad būtų išmintinga man paskelbti ketinimus, kurie netapo apibrėžti, o yra vykstantis darbas euro zonos požiūriu. Be to, kaip žinote, Komisija aiškiai išdėstsavo pasiūlymą dėl EFSF stiprinimo ir jo veiklos išplėtimo, visų pirma savo metinėje ekonomikos augimo apžvalgoje.
O dėl to, ar ši politika turėtų būti keičiama arba gali būti keičiama, jums dabar sakau, kad pažeidžiamiausių šalių atžvilgiu jos negalima keisti. Šalims, turinčioms tokį viešojo arba privataus įsiskolinimo lygį, būtų visiškai neatsakinga šiuo metu mažinti savo pastangas konsoliduoti biudžetą ir vykdyti struktūrines reformas. Kai šalis yra tiek daug įsiskolinusi, reikia atkurti rinkų pasitikėjimą, nes jei to nebus padaryta, jos ekonominpadėtis taps beviltiška. Todėl, jei norime padėti šiuo metu pažeidžiamiausioms šalims, privalome joms nesiūlyti miražų arba ko nors nerealaus: atvirkščiai, privalome remti bet kokias apgalvotas pastangas, kurias jos galėtų dėti siekdamos konsoliduoti biudžetą ir vykdyti struktūrines reformas. Tai yra vienintelis būdas įgyti rinkų pasitikėjimą. Natūralu, kad tai nėra tik atskiros šalies, kuriai reikia bendrų euro zonos šalių pastangų, pastanga. Būtent tai akivaizdžiai plėtojama įvairiais įvairių suinteresuotųjų šalių įmokų lygiais.
Galiu tik pasakyti, kad Komisija darviską, kas jos galioje, kad pasiūlytų didesnį siekį. Tačiau, kaip gerbiamieji Parlamento nariai žino, Komisija teikia pasiūlymus, bet galiausiai sprendimo teispriklauso valstybėms narėms, konkrečiai euro zonos valstybėms narėms, ypač klausimais, kurie tiksliai priklauso nacionalinei kompetencijai, pvz., tais, kurie nenumatyti Sutartyje, pvz., EFSF.
Komisijos Pirmininkas. - (FR) Bet kuriuo atveju norėčiau visam Parlamentui pasakyti, kad daugelis kritinių pastabų, kurias šiandien čia išgirdau, - nors dauguma pritarbendram Komisijos požiūriui, - buvo skirtos, jeigu teisingai supratau, konkrečioms vyriausybėms ir konkrečioms valstybėms narėms. Vadinasi, ne aš turiu kalbėti jų vardu.
Turiu pasakyti tik tai, kad Komisija pateikpasiūlymų dėl ekonomikos valdymo paketą. Priėjome iki galimų mūsų vyriausybių siekių ribos. Net dėl ekonomikos valdymo paketo, kurį mes, mano kolega O. Rehn ir aš, pristatėme, valstybės narės nenorėjo sutikti su pirminiu siekių lygiu. Reikalo esmta, kad pateikėme teisės aktų pasiūlymus.
Dabar kilo nauja idėja, būtent konkurencingumo paktas, kurį bandome - čia noriu būti labai atviras ir parodyti savo pagarbą Parlamentui - kuo geriau integruoti į Bendrijos metodą.
Visiškai skaidriai jums pranešiau, kad Komisijos pastangos iškelti šią idėją dėl konkurencingumo poveikio yra naudingos ir duoda papildomos naudos ekonomikos augimo ir užimtumo - kurie, kaip jau esu sakęs, lieka Komisijos prioritetu, - požiūriu arba net siekiant stiprinti ekonomikos valdymo sistemą. Žinoma, man nereikia, kad Komisijai būtų primenamas jos, kaip Sutarties garanto, vaidmuo. Mes nuolat tai rodėme, ar tai būtų vidaus rinkos, ar konkurencingumo, ar nediskriminavimo klausimu. Galiu jus dar kartą užtikrinti, kad Komisija nedvejodama imtųsi visų turimų priemonių, jei manytume, kad Europos Vadovų Tarybos arba bet kurios kitos institucijos priimtais sprendimais diskredituojami kokie nors Sutarties principai ar taisyklės.
Štai kodėl mūsų atliekamas darbas pagal pobūdį yra ilgalaikis ir, žinoma, rimtas darbas, kurį dirbame jausdami atsakomybę. Akivaizdu, kad tai, kaip žinote, yra mums labai sudėtingas laikotarpis, kai pirmasis dalykas, kurį ryte pamato vyriausybės, yra jų valstybės skolų plitimas.
Todėl tai, ką sakome, yra svarbu. Viltys, kurias teikiame, yra svarbu. Todėl Komisija pati privalo būti plačių užmojų ir kartu būti atsakinga teikdama savo pasiūlymus, taip pat žinoti, kad bent jau yra galimybjuos įgyvendinti ir kad tai nėra vien reklaminis triukas, po kurio atsirastų nusivylimo jausmas. Štai ko noriu išvengti ir štai ko turi vengti Komisija. Privalome vengti nusivylimo ar susiskaidymo tik euro zonoje arba net visoje Europos Sąjungoje.
Štai kodėl galiu jus užtikrinti, kad Komisija laikysis aukštų savo siekių. Šiuo metu Komisija visoms vyriausybėms sako, kad Parlamentas privalo būti šio konkurencingumo pakto dalyvis. Šiuo metu Komisija vyriausybėms sako, kad šiame konkurencingumo pakte ji turi išsaugoti savo pagrindinį vaidmenį, - ne dėl institucinės ištikimybės, ne dėl institucinio egotizmo, o dėl to, kad nereikia nsakyti, jog manau, kad Komisija ir Bendrijos metodas yra garantijos, jeigu norime išvengti susiskaidymo euro zonoje ir likusioje Europos dalyje. Ji ir šis metodas yra garantijos, jei norime išvengti išpuolių prieš bendrosios rinkos vientisumą arba jei norime išvengti abejonių dėl kitų mechanizmų, pvz., Stabilumo ir augimo pakto. Ji ir šis metodas yra garantijos, kad Europos Sąjungos sistemoje iš tiesų liksime europietišku solidarumu pasižyminčiais europiečiais.
Todėl buvau nepaprastai nuoširdus ir nepaprastai atviras. Komisija atlieka savo darbą visiškai skaidriai ir, žinoma, konstruktyviai, bandydama išsaugoti idėją, kad ji, jei bus pristatyta ir vykdoma pagal Bendrijos metodą, galėtų duoti papildomos naudos mūsų ekonomikos valdymo pastangoms, kitaip nei sakkai kurie iš jūsų. Iš tiesų pastangos, kurias suintensyvino mūsų vyriausybės ir kuriomis siekiama įgyvendinti ekonominės politikos koordinavimą, visada buvo bendro Komisijos ir daugelio šio Parlamento narių metodo dalis.
Taigi, taip mums suteikiama galimybė. Jeigu valstybių ar vyriausybių vadovai dabar nori įsitraukti į ekonominės politikos koordinavimą ir net į tam tikras sritis, kurios iki šiol buvo laikomos tik priklausančiomis nacionalinei kompetencijai, manau, kad tam reikėtų pritarti, nes jis duoda papildomos naudos ekonomikos augimui ir užimtumui, o jį vykdant atsižvelgiama į Bendrijos valdymo sistemas. Štai kas yra pastatyta ant kortos.
Manau, kad šiuo požiūriu diskusija buvo labai naudinga. Be to, manau, kad šio Parlamento žinia pasiekEuropos Vadovų Tarybą. Pirmininkas J. Buzek ją perdavė, kai pastarąjį kartą buvo Europos Vadovų Taryboje. Manau, kad esminiais klausimais tiek Komisija, tiek Parlamentas elgsis ryžtingai, gindami Bendrijos metodą, nes yra įsitikinę, kad tai yra vienintelis būdas Europai pasiekti mūsų pačių sau euro zonoje nusistatytus visos Europos Sąjungos stabilumo ir ekonomikos augimo bei užimtumo tikslus.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
João Ferreira
Drama, kurią matome besirutuliojančią jūsų akivaizdoje, skausmingai kartojasi ir atskleidžia šios Europos Sąjungos esmę: kas rengia taisykles ir kokių interesų grupių vardu. Šioje dramoje, kaip paprastai, netrūksta pagrindinių veikėjų, antraeilių veikėjų ir paprasčiausių statistų. Vadinamąjį konkurencingumo paktą, kurį Vokietija ir Prancūzija parengkaip nepakenčiamą nepagrįstą reikalavimą visoms kitoms euro zonos šalims ir kurio jo kūrėjai iš pradžių atsisakė, dabar Europos Komisijos Pirmininkas J. M. Barroso pristato ir gina Europos Parlamente. Tai daroma po to, kai Pirmininkas J. M. Barroso anksčiau kritikavo Kanclerę A. Merkel už tai, kad nepripažįsta Komisijos vaidmens. Dabar aišku, kad galiausiai Komisijos ir jos Pirmininko vaidmenys yra. Minėtasis paktas, apie kurį dabar Pirmininkas J. M. Barroso mums kalba kaip apie neatsiejamą nuo užimtumo ir ekonomikos augimo tikslo, yra tikra revanšistinkampanija prieš darbo ir socialines teises, kėsinantis į atlyginimus, didinant pensinį amžių, stengiantis sunaikinti kolektyvinės sutarties sudarymo derybas ir sulyginant socialines teises. Tai taip pat yra bandymas kolonijiniu stiliumi paskelbti tikrą ekonominės priklausomybės nuosprendį tokioms šalims kaip Portugalija.
