Vaikų priežiūros įstaigos. Barselonos tikslai (diskusijos) 
Pirmininkė
Kitas klausimas - Komisijos pareiškimas: Vaikų priežiūros įstaigos. Barselonos tikslai.
Vladimír Špidla
Komisijos narys. - (CS) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, praėjus keletui dienų nuo kovo 8 d. švenčiamos Tarptautinės moters dienos Komisija džiaugiasi turėdama galimybę Europos Parlamente pateikti pareiškimą dėl vaikų priežiūros įstaigų, skirtų ikimokyklinio amžiaus vaikams. Šios įstaigos yra svarbios skatinant lyčių lygybę ir padedant siekti asmeninio gyvenimo ir darbo pusiausvyros, taip pat užtikrinant vaikų gyvenimo kokybę. 2002 m. Europos Vadovų Tarybos susitikime Barselonoje valstybės narės patvirtino ambicingus tikslus, kurie turi būti pasiekti iki 2010 m. Remiantis įsipareigojimu, kurį 2007 m. Komisija prisiėmEuropos Parlamente, 2008 m. spalio mėn. buvo pateikta Barselonos tikslų įgyvendinimo ataskaita. Joje Komisija kalbėjo apie tai, kodėl svarbu daugiau investuoti į vaikų priežiūros įstaigas.
Komisija atkreipdėmesį daugiausiai į tai, kad Barselonos tikslais siekiama pašalinti kliūtis, trukdančias, ypač moterims, patekti į darbo rinką. Daugiau nei 6 mln. ES moterų (kurių amžius yra nuo 25 iki 49 m.) sako, kad jos negali dirbti arba gali dirbti tik ne visą darbo dieną dėl savo įsipareigojimų šeimai. Todėl Europos ekonomika netenka svarbių našumą lemiančių galimybių ir tai vyksta laikais, kai ES turi kovoti su rimtais ekonomikos ir demografiniais iššūkiais ir kai dėl to susilpnėjo socialinšeimų padėtis. Ikimokyklinio amžiaus vaikams skirtų priežiūros įstaigų plėtra leis šeimoms laisvai spręsti, kaip planuoti savo laiką ir kaip pasiekti geresnės darbo ir asmeninio gyvenimo pusiausvyros. Siekiama ne "priversti" tėvus leisti savo vaikus į šias įstaigas. Siekiama pasiūlyti šią galimybę tiems tėvams, kurie to nori. Vaikų priežiūros paslaugų plėtra taip pat prisidės užkertant kelią skurdui, ypač nepilnose šeimose, trečdaliui iš kurių gresia skurdas.
Atsižvelgiant į demografinį lėtėjimą, kurį patiria Europa, galimybnaudotis vaikų priežiūros įstaigų paslaugomis taip pat padės įgyvendinant šeimos planavimą. Pasirodo, kad didžiausią gimstamumą turinčios valstybės narės yra būtent tos, kurios taiko pačias tobuliausias politikos priemones, užtikrinančias darbo ir asmeninio gyvenimo pusiausvyrą, ir kuriose užregistruotas didžiausias moterų užimtumas. Žinoma, vaikų priežiūros įstaigos taip pat padeda skatinti vaiko raidą. Gausūs tyrimai, ypač tie, kuriuos atliko OECD ir UNICEF, parodė, kad šios paslaugos vaidina svarbų vaidmenį formuojantis vaiko asmenybei su sąlyga, kad šios paslaugos yra aukštos kokybės, o vaikai yra patikėti šioms įstaigoms pakankamai ilgą laiką. Vaikų priežiūros paslaugos taip pat gali turėti teigiamo poveikio pasiekimams moksle ir tolesniam profesiniam gyvenimui.
Šioje ataskaitoje Komisija nurodo, kad nepaisant visų minėtų gerų priežasčių, daugelis valstybių narių yra dar labai toli nuo 2002 m. nustatytų tikslų. Dar reikia daug nuveikti, ypač kalbant apie mažesnius nei 3 metų vaikus. Be to, esama įstaigų, kurios veikia tik dalį darbo dienos, ir tai riboja tėvų galimybes patekti į darbo rinką. Vis dėlto Komisija pripažįsta, kad daugelyje valstybių narių buvo pasiekta didelės pažangos. Šiuo atžvilgiu svarbų vaidmenį suvaidino valstybių narių įsipareigojimai Europos lygmeniu ir daugelyje Europos Parlamento rezoliucijų išsakyti raginimai. Todėl būtina visiems dalyviams, ypač valstybių narių ir regionų institucijoms, susiburti ir kurti pažangias, finansiniu požiūriu prieinamas ir aukštos kokybės vaikų priežiūros įstaigas ikimokyklinio amžiaus vaikams.
Europos Komisija įgyvendino Lyčių lygybės veiksmų planą, kuriuo siekiama remti valstybių narių pastangas šioje srityje. Jis skatina valstybes nares iki galo pasinaudoti struktūrinių fondų teikiamomis galimybėmis. Siekdama padėti vietos organizacijoms įgyvendinti šios srities priemones, Komisija patvirtino informacinį leidinį, kuris tapo antruoju greta praėjusių metų leidinio apie šeimai skirtų paramos priemonių finansavimo galimybes. Komisija ir toliau skatins keitimąsi gerąja patirtimi ir nuolatos stebės, kaip siekiama Barselonos tikslų augimo ir plėtros strategijos aplinkybėmis. Ji taip pat vertins šeimos politikos priemones, ypač su profesinio ir asmeninio gyvenimo pusiausvyra susijusias politikos priemones, ir šiame procese ji daugiausiai remsis bendradarbiavimu su OECD. Pagaliau, Komisija rems Europos vaikų priežiūros tikslų laikymąsi augimo ir plėtros strategijos po 2010 m. aplinkybėmis.
Kai kurie žmonės gali abejoti investicijų į vaikų priežiūros įstaigas krizės metu tikslingumu. Vis dėlto daugelis tyrimų parodė, kad ten, kur tokių paslaugų nėra, šią kainą moka visi. Todėl šiandien svarbu veikti siekiant užtikrinti galimybę naudotis vaikų priežiūros įstaigomis ir siekiant remti užimtumą ir skatinti lygybę, socialinę įtrauktį ir vaikų interesus.
Philip Bushill-Matthews
PPE-DE frakcijos vardu. - Komisijos nary, dėkoju už pareiškimą. Mane labai padrąsino jūsų žodžiai, tačiau buvau labai prislėgtas, kai pastebėjau, kad čia dalyvavo ir pareiškimo klausėsi tik 12 kolegų. Šis skaičius dabar padidėjo iki stulbinančio 18 EP narių, atėjusių išgirsti svarbų pareikšimą svarbia tema, skaičiaus.
Vis dėlto man buvo keista, kad nebuvo paminėta - galbūt praleidau - prieš mėnesį ar kiek anksčiau Tarybai pirmininkaujančios valstybės pateiktų komentarų, nes maniau, kad tos pastabos būtų labai naudingos diskusijai, nes jos labai aiškiai nurodė, kad, nors Barselonos tikslai dar nepasiekti - kai kuriais atvejais reikia dar labai daug nuveikti - tačiau yra labai aišku, kad daugelis šalių visiškai neparengskubių planų šiems tikslams pasiekti ir negalvoja, kad tai problema. Taip yra todėl, kad (cituoju Tarybai pirmininkaujančios Čekijos žodžius): "Niekas neturėtų kritikuoti tų šalių sprendimų, kurioms nepavyko įgyvendinti Barselonos tikslų ir kurios neketina labiau stengtis juos pasiekti. Yra šalių, kurių piliečiai dėl istoriškai susiklosčiusio požiūrio nėra suinteresuoti, kad jų vaikai lankytų priežiūros įstaigas.”
Manau, kad tai tiesa. Tai, žinoma, nereiškia, kad mes, kiek įmanydami, neturėtume bandyti skatinti teikti priežiūros paslaugas ir neturėtume sudaryti galimybės jomis naudotis tiems, kurie to nori.
Komisijos nary, tikiuosi, kad sutiksite, jog siekiant padėti didesniam skaičiui moterų patekti darbo rinkon ir padėti žmonėms atlikti svarbų vaikų priežiūros vaidmenį iš tikrųjų galima eiti skirtingais keliais ir kad yra ne vienas būdas, į kurį turėtume sutelkti savo dėmesį. Prašau, ištirkime visus kelius, tačiau galvoje turėkime aukščiausią tikslą, kad iš tiesų galėtume įgyvendinti mūsų bendrus siekius.
Zita Gurmai
PSE frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, finansų krizperaugo į ekonomikos krizę ir šiuo metu Europoje mes patiriame recesiją, kuri taip pat turi poveikio paprastiems piliečiams: išaugo kainos, didėja nedarbas, lėtėja investavimas, suteikiama mažiau kreditų, todėl lėtėja ekonomika.
Skaičiai, kurie rodo, kad nedarbas pirmiausia ir labiausiai paliečia vyrus, iš tikrųjų tėra akių dūmimas, nes pramonėje, pvz., automobilių pramonėje, daugiausiai dirba vyrai. Vis dėlto moterys nukentės nuo antrosios atleidimų bangos ir mes kentėsime ilgą laiką. Moterys, dirbančios pagal terminuotas arba užsakomojo darbo sutartis, dažnai užpildo darbo vietas, kurių labai reikia ekonomikos pakilimo laikotarpiu, tačiau tokios darbo vietos yra labai pažeidžiamos ekonomikos nuosmukio laikotarpiu. Šis lankstumas naudingas darbo rinkai, tačiau ne moterims, kurios nori ir kurioms reikia socialinės apsaugos, užimtumo garantijų ir asmeninio bei profesinio gyvenimo suderinimo. Dar labiau neramina tai, kad konservatyvios vyriausybės, pvz., šiuo metu Tarybai pirmininkaujančios Čekijos Vyriausybė, kalba apie Barselonos tikslų persvarstymą ir grįžimą prie vaikų priežiūros namuose. Barselonos tikslai, kaip 2007 m. Per savo kampaniją parodPSE frakcijos moterys, yra naudingi visai visuomenei ir visiems vaikams. Šie tikslai padeda jiems suteikti vienodas gyvenimo pradžios sąlygas ir išnaikinti skurdą.
Kaip sako Jacques Delors: "kiekviename vaike yra lobis ir mes turime suteikti jam progą atskleisti ir didinti šį lobį". Jei galėčiau pridurti: kiekvienam vaikui reikia vienodų galimybių didinti savo lobius. Taip galime užtikrinti gerai parengtą ir išmanančią darbo jėgą. Barselonos tikslai taip pat padeda siekti Lisabonos tikslo 60 proc. moterų užtikrinti darbą, moterims darbuotojoms sudarant sąlygas suderinti asmeninį ir profesinį gyvenimą.
Aišku, kad vyriausybės neturėtų riboti viešųjų paslaugų netgi dabartinės krizės sąlygomis.
(Pirmininkpaprašpasisakančios EP narės kalbėti lėčiau)
Vaikų priežiūra namuose yra svarbi. Kiekviena moteris privalėtų turėti galimybę pasirinkti vaikų priežiūrą namuose arba viešosiose įstaigose, tačiau kiekviena vyriausybprivalo užtikrinti šią pasirinkimo laisvę kiekvienam vaikui, suteikdama aukštos kokybės, pasiekiamą ir prieinamą vaikų priežiūrą. Džiaugiuosi, kad siekdami Barselonos tikslų turėjome tokį pasišventusį sąjungininką.
Karin Resetarits
Gerb. pirmininke, vaikai ir politika - retai kada piliečių ir politikų interesai taip labai skiriasi. Visos Europos piliečiams vaikų tema yra pačioje jų prioritetų viršūnėje. Kaip matome čia, politikams vaikų problemos taip pat yra nevykėlių problemos.
Nežinau nei vienos šalies, kurioje būtų paskirtas vaikų reikalų ministras, taip pat nežinau, ar yra paskirtas mūsų jauniausių piliečių interesų atstovas Komisijoje. Parlamente vaikų tema yra paplitusi visuose komitetuose. Būtent todėl šiandien norėčiau pateikti ypatingą užuominą Komisijai, nes čia ji susiduria su vaikų priežiūros įstaigų ir Barselonos tikslų tema. Labai ačiū.
Parlamento darbo grupėje dėl vaikystės kokybės pastebėjome, kad mūsų vaikai gyvena labai sudėtingame pasaulyje. Tų, kurie šiuo metu - šiandien - yra vaikai, ateitis yra visiškai neaiški. Šiandienos vaikas gali užkopti į pačią visuomenės piramidės viršūnę arba nusiristi į patį dugną. Tokie vaikai gali pasilikti savo kultūrinėje aplinkoje arba gali pasiieškoti sau kitos aplinkos. Jie gali pasirinkti savo tėvų gyvenimo kelią arba visiškai priešingą gyvenimo kelią. Jie gali susituokti su priešingos lyties arba tos pačios lyties asmeniu. Daugiau nei prieš 50 metų, kai pradėjome Europos vienijimo projektą, viskas buvo visiškai kitaip.
Įvairovė, kuri apibūdina mus kaip europiečius, tapo svarbiu veiksniu vaikų gyvenime. Todėl įvairovės idėja privalo rasti atspindį tame, ko moko mokytojai ir kiti mūsų vaikų švietime dalyvaujantys asmenys. Šiuo metu tam skiriama tikrai per mažai dėmesio. Pagaliau, Europos vaikų priežiūros įstaigos ir mokyklos braška nuo integracijos iššūkių sukeltos įtampos. Kai pradedama kalbėti apie integracijos klausimus, turime paspausti grįžties mygtuką ir pradėti iš naujo.
Dar kartą pradėkime nagrinėti šią temą visiškai išsilaisvinę nuo išankstinio nusistatymo, remdamiesi šūkiu "sustabdykime pasinaudodami įvairove". Be to, norėčiau paprašyti visų po manęs pasisakysiančių EP narių ne tik išeiti iš pasisakyti už lyčių aspektą, bet taip pat kovoti už vaikų aspektą - ypač šiuo pasaulinės finansų krizės laikotarpiu - nes kitaip savo vaikams užkrausime nesuskaičiuojamas skolas.
Roberta Angelilli
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, mes turėtume neužmiršti, kad nei viename dokumente, susijusiame su užimtumu ar lygiomis galimybėmis, negalime palaikyti moterų teisių, kol neturėsime patenkinamų vaikų priežiūros įstaigų, be kurių tarpininkavimas yra neįmanomas, o teisės nieko nereiškia.
Šie klausimai dabar yra tinkamesni spręsti nei bet kada anksčiau, nes susiduriame su problemomis, kurios atsirado dėl ekonomikos krizės. Europos Sąjungoje daugiau nei šeši milijonai moterų, kurių amžius yra nuo 25 iki 49 metų, nurodo, kad jos yra priverstos nedirbti arba dirbti ne visą darbo dieną dėl savo įsipareigojimų šeimai. Daugiau nei ketvirtadalio šių moterų padėtį lemia vaikų priežiūros įstaigų trūkumas arba didelpriežiūros paslaugų kaina. Praėjus šešeriems metams po Barselonos tikslų patvirtinimo ir artėjant 2010 m. terminui mes sužinome, kad daugelis valstybių narių nepasieks šių tikslų, kurie netgi nebuvo ypatingai ambicingi: trisdešimčiai procentų jaunesnių nei trejų metų vaikų užtikrinti galimybę lankyti vaikų priežiūros įstaigas. Todėl turime sunkiai dirbti, kad pasiektume patenkinamą vaikams skirtų paslaugų prieinamumo lygį, pradedant paslaugomis, teikiamomis jaunesniems nei trejų metų vaikams.
Dėl to esu labai laiminga, kad šiandien Ecofino taryba patvirtino galimybę visoms valstybėms narėms mažinti PVM vaikams skirtoms paslaugoms. Tikiu, kad tai svarbi paskata ir protingas gestas, kuris galėtų padėti Europos Sąjungoje atnaujinti vaikų priežiūros planą ir vaikams bei šeimoms skirtų paslaugų planą.
Hiltrud Breyer
Gerb. pirmininke, mes manome, kad Tarybai pirmininkaujančios Čekijos bandymai susilpninti ES vaikų priežiūros tikslus yra tikrai gėdingi ir todėl, žinoma, ryžtingai juos atmetame. Taip pat laikome didele sėkme tai, kad dėl Parlamento daromo spaudimo Sąjungos šeimos reikalų ministrai nepritaršiam bandymui silpninti vaikų priežiūros tikslus.
Taip pat liūdna, nes tenka pastebėti, kad Tarybai pirmininkaujanti Čekija šiandien nedalyvauja ir negali Parlamente su mumis diskutuoti apie savo bandymus susilpninti Barselonos tikslus, nes šis Čekijos veiksmas - labai aiškus bandymas nukreipti ES lygybės politiką priešinga kryptimi ir mes aiškiai atmetame pasenusį požiūrį į moterį ir šeimą, kurį savo pasiūlyme išreiškTarybai pirmininkaujanti Čekija.
Vis dėlto, Komisijos nary V. Špidla, jūs sakėte, kad turime galimybių finansuoti. Pastebėjote, kad daugelis ES valstybių narių nepasiektikslų, ypač kalbant apie jaunesnių nei trejų metų vaikų priežiūrą. Vis dėlto, kokios iniciatyvos imsis Komisija, siekdama paskatinti valstybes nares aktyviau veikti? Bijau, kad šiandien atsakymo į šį klausimą iš jūsų neišgirdau.
Ko dar imsis Komisija, siekdama paraginti valstybes nares? Taip pat nurodėte, kad turime galimybių bendrai finansuoti. Ar valstybės narės naudojasi šiomis galimybėmis? Norėčiau paprašyti, kad atsakytumėte į šį klausimą. Jei nesinaudoja, tai kodėl, ir ar Komisija taip pat padidins finansavimą vaikų priežiūros plėtrai?
Eva-Britt Svensson
Gerb. pirmininke, labai vertinau valstybių narių pastangas siekiant Barselonos tikslų, susijusių su galimybe pasinaudoti vaikų priežiūros paslaugomis. Maniau - ir šiandien laikausi tos pačios nuomonės - kad buvo nustatyti pakankamai maži tikslai, tačiau mes bent jau pradėjome procesą. Galimybnaudotis kokybiška vaikų priežiūra - pagrindinsąlyga, jei moterims turėtų būti suteikta galimybdirbti, taip pat tai yra pagrindinsąlyga siekiant lygybės.
Vis dėlto dabar esu susirūpinusi tuo, kad šie tikslai nebus pasiekti, ir, žinoma, esu susirūpinusi tuo, kad Tarybai pirmininkaujanti Čekija ketina pakeisti vaikų priežiūros tikslą jų priežiūra namuose, kuri turėtų būti visiškai tinkama alternatyva, ir kad dėl to Čekija ketina atsisakyti šio tikslo. Vis dėlto taip pat norėčiau padėkoti Komisijos nariui V. Špidlai, kuris iš tikrųjų aiškiai nurodė, kad Komisija šį klausimą vis dar laiko svarbiu siekiant Barselonos tikslų, susijusių su vaikų priežiūra. Taip pat norėčiau padėkoti K. Resetarits už jos pasiūlymą dėl vaikų aspekto. Manau, kad visi kartu turėtume į tai atsižvelgti.
Kathy Sinnott
IND/DEM frakcijos vardu. - Komisijos nary, daugelis mano rinkėjų turi kūdikių ir labai mažų vaikų, todėl šį vakarą norėčiau kalbėti jų vardu, ypač atsižvelgdamas į tai, kad šį vakarą turime daug gerų pasisakančių EP narių, kurie gali veiksmingai pasisakyti dirbančių moterų vardu.
Priežiūra, kuri vaikui suteikiama ankstyvaisiais jo gyvenimo metais, turi poveikio visam jo gyvenimui. Daugelis studijuojančių vaikų raidos klausimus, pvz., Maria Montessori, pastebėjo mažo vaiko poreikį greta turėti savo motiną arba motiną pakeičiantį asmenį. Daugelis iš jų tai pat pastebėjo, kad vaiko raidoje esama kritinio momento, kai vaikas sulaukia dvejų metų ir devynių mėnesių amžiaus, po kurio vaikui tampa saugu praleisti dalį laiko be savo pagrindinio prižiūrinčio asmens.
Pastarąjį dešimtmetį smegenų vizualizacijos technologija patvirtino šių stebėjimų rezultatus, parodydama, kad esama aiškaus vaiko smegenų pokyčio, kuris jam leidžia taip savyje išsaugoti pirminį prižiūrintį asmenį, paprastai motiną, kad netgi jai nesant greta vaikas ją išsaugo aktyviojoje atmintyje. Tuo metu vaikas jau gali suvokti, kad motina arba ją pakeičiantis pagrindinis prižiūrintis asmuo sugrįš ir kad jis nedingo visam laikui.
Žinoma, gyvenimas yra kitoks ir motinos dažnai dirba ne namuose. Jos gali norėti dirbti ar nuspręsti dirbti ir netgi tuo atveju, jei jos to nenori, jos gali būti priverstos uždirbti pinigų, nes būtina grąžinti būsto paskolą ir išmaitinti šeimą. Moterys buvo puikus darbo jėgos priedas. Jų įtrauktis ir vienodas požiūris į jas - pagrindinių teisių klausimas. Vis dėlto kūdikiai nežino ir negali suvokti, ką privalo ar nori daryti jų motinos. Jie tvirtai jaučia tik savo poreikius. Gamta - labai stipri jėga.
Priešinimasis gamtai visada turi padarinių. Idealu, jei vaikas turi mylinčią motiną, ir mes turėtume dėti visas pastangas, kad suteiktume galimybę to pageidaujančiai moteriai būti šalia savo vaiko jo ankstyvaisiais gyvenimo metais. Taip yra todėl, kad vaikui reikalaujant nuolatinio motinos buvimo, kuris užtikrintų jo saugumą, ir neturint jos šalia, ši padėtis jam turės poveikio nepaisant visų labai svarbių priežasčių, dėl kurių jos nėra šalia. Vis dėlto, kaip jau sakiau, moterys dirba ir mes privalome padaryti viską, kad bent užtikrintume, jog tuo atveju, jei jaunesniu nei dvejų metų ir devynių mėnesių vaiku rūpinasi ne pagrindinis prižiūrintis asmuo, šis asmuo turėtų būti toks, kad galėtų kaip galima geriau prižiūrėti vaiką.
Kai kurie vaikai yra pakankamai laimingi, galėdami gauti tokią priežiūrą iš nepagrindinių prižiūrinčių asmenų, pvz., tėvų, senelių, kitų giminių, artimų kaimynų - žmonių, kurie yra jiems atsidavę ir yra nuolatinjų gyvenimo dalis. Vis dėlto jie sudaro nedidelę tų kūdikių ir mažų vaikų dalį, kurie galėtų būti prižiūrimi vaikų priežiūros įstaigose. Turime užtikrinti, kad šios įstaigos būtų švarios, saugios, skatinančios ir visų pirma suteikiančios priežiūrą, o ne tiesiog vaikų laikymo centrai.
Vaikai - mūsų ateitis. Pagrindai, kuriuos jie įgyja, yra labai svarbūs, tačiau laikas, vieta ir priežiūra, kurie yra būtini vaiko augimui ir visaverčiam vystymuisi, tampa prabanga, kurią gali sau leisti vis mažiau žmonių. Kas beįvyktų, augindami savo vaikus mes kuriame Europos ateitį. Norėčiau paprašyti Komisijos narį trumpam pažvelgti į šį klausimą iš vaiko pozicijų. Jei galėtumėte paklausti kūdikio, ką jis rinktųsi - savo mamą ar priežiūros įstaigą - jis visada pasirinktų mamą. Mes turime išklausyti vaiko taip, kaip jo klausosi motina, ir padėti jai suderinti namus ir darbą taip, kad naudos turėtų abu.
Irena Belohorská
(SK) Mes tikriausiai visi žinome, kaip svarbu kasdieniame gyvenime įgyvendinti visus Barselonos tikslus. Pasiekti šeimos gyvenimo ir profesinio gyvenimo pusiausvyros yra svarbu taikant lygybės principą užimtumo srityje. Ši pusiausvyra taip pat naudinga vaikams sveikai vystytytis.
Remiant ikimokyklinių ir neformalaus ugdymo įstaigų teikiamų paslaugų plėtrą, tėvų centrus, taip pat plataus spektro, daugiafunkcinių, nuolatos veikiančių bendruomenių centrų veiklą gerinamas šeimoms skirtų viešųjų socialinių paslaugų sistemos pasiekiamumas, lankstumas ir lygybė, taip didinant jų konkurencingumą ir gerinant jų kokybę.
Padėtis Slovakijoje vaikų priežiūros srityje pakankamai sudėtinga. Viešosios vaikų priežiūros įstaigos mažiausiems, iki dvejų ar trejų metų amžiaus vaikams iš esmės dingo ir veikia tik išimtiniais atvejais, o privačios įstaigos daugeliui šeimų yra neprieinamos. Atsakomybuž šią sritį buvo perduota vietos savivaldai, kuri gali nuspręsti arba atsisakyti dalyvauti šių įstaigų veikloje.
Padėtis kalbant apie menkai pastebimą vyresnių, trejų-šešerių metų vaikų grupę, t. y. apie vadinamąsias mažąsias mokyklas, yra ne ką geresnė. Remiantis ES statistiniais vertinimais, tik Graikijoje, Lietuvoje, Lenkijoje ir Slovėnijoje užregistruotas mažesnis vyresnių nei trejų metų amžiaus vaikų lankomumas.
Šalyse, kuriose socialinir šeimos politika grindžiama lyčių lygybės idėjomis ir nuostatomis, pvz., Suomijoje, Švedijoje ir Prancūzijoje, pastaraisiais metais buvo užregistruotas aukštas gimstamumo lygis, o šalys, pvz., Vokietija, Ispanija ir Italija, kurios pasisako už tradicinį tėvų vaidmenų atskyrimą, susiduria su mažu gimstamumu ir didėjančiu bevaikių šeimų skaičiumi.
Daugelyje šalių, kurių darbo rinkose moterys sudaro didelę santykinę dalį, pvz., Šiaurės Europos šalyse, taip pat užregistruotas didesnis gimstamumas ir vaisingumas. Valstybturi teikti paramą, kad moterys galėtų dirbti ir kartu įgyvendinti savo siekį tapti motinomis. Demografinę padėtį tiesiog lemia suinteresuotumas, kurį valstybrodo būsima karta, arba tokio suinteresuotumo stoka. Remdama šeimos politikos priemones, valstybšeimoms sudarys būtinas sąlygas. Nenoras remtis šiomis vertybėmis, kurį matėme iki šiol, kartu su vartotojiško gyvenimo būdo skatinimu turbūt yra pagrindindabartinės niūrios demografinės padėties priežastis.
Taip pat teisinga, kad ikimokyklinės įstaigos taip pat yra labai svarbios probleminėms grupėms, pvz., vaikams iš socialiai pažeidžiamų visuomenės grupių ir romų vaikams. Būtent šie vaikai ikimokyklinėse įstaigose išmoksta pagrindinių higienos įpročių ir palaipsniui mokosi elgesio taisyklių. Sutikime, kad Barselonos tikslai turėtų tapti valstybės nacionalinės politikos, kuria siekiama kurti piliečių gerovę, dalimi.
Edite Estrela
(PT) Praėjus beveik septyneriems metams po Barselonoje vykusio Europos Vadovų Tarybos susitikimo, dauguma valstybių narių dar turi labai daug nuveikti, kad pasiektų nustatytus tikslus. Vaikų priežiūros įstaigos vis dar yra svarbus reikalavimas siekiant suderinti ir vyrų, ir moterų profesinį, šeimos ir asmeninį gyvenimą. Jos taip pat yra reikalavimas siekiant skatinti lygybę.
Norėčiau jums priminti, kad įsipareigojimai šeimai daugiau nei šešiems milijonams Europos moterų neleidžia tapti darbo rinkos dalimi. Vis dar yra 15 valstybių narių, kuriose priežiūros įstaigų aprėptis yra mažesnnei Europos vidurkis, kuris vis dar neatitinka Barselonos tikslų. Pvz., Čekijoje, kuri šiuo metu pirmininkauja Europos Sąjungos Tarybai, vaikų iki trejų metų amžiaus grupėje ši aprėptis yra mažesnnei 10 proc. Taigi nenuostabu, kad reikalingos diskusijos dėl Barselonos tikslų persvarstymo, kuris įtrauktas į Tarybai pirmininkaujančios Čekijos programą. Kalbant rimčiau Tarybai pirmininkaujanti Čekija ketina (cituoju): "sutelkti dėmesį į tėvų vykdomą vaikų priežiūrą ir jos ryšį su užimtumo politika ir pabrėžti namuose vykdomos vaikų priežiūros, kaip visiškai visavertės alternatyvos profesinei karjerai, svarbą". Citatos pabaiga.
Sunku patikėti tuo, ką skaitai. Nepaisant to, tai tiesa: Tarybai pirmininkaujanti Čekija nori išsiųsti moteris atgal į namus. Ji nori, kad Europa daugeliu metų būtų grąžinta į praeitį ir kad Europos moterys atsisakytų per šiuos metus iškovotos lygybės rezultatų. Taip yra iš tikrųjų, nes šio pasiūlymo autoriai neketina namo išsiųsti vyrų, kad šie galėtų prižiūrėti vaikus. Vis dėlto moterys ir vyrai turi vienodas teises į profesinę karjerą.
Kaip pavyzdį norėčiau pateikti Portugaliją, kuri pradėjo įgyvendinti ambicingą vaikų priežiūros įstaigų statybos programą. Tai padės skatinti ekonomiką ir kurti darbo vietas, taip pat siekti Barselonos tikslų.
Jan Tadeusz Masiel
(PL) Gerb. pirmininke, kartais man susidaro įspūdis, kad kuo šalis yra labiau pasiturinti, tuo mažiau pinigų ji išleidžia savo vaikų priežiūrai, auklėjimui ir švietimui. Vis dėlto privalome neužmiršti, kad Europai gresia demografinkrizė. Privalome daryti viską, kas paskatintume moteris ir vyrus kurti šeimas ir turėti kiek įmanoma daugiau vaikų.
Daugelyje ES šalių norint užsitikrinti vietą priežiūros įstaigoje prašymą reikia pateikti vaikui dar negimus. Taigi kaip galime kalbėti apie būtinybę palengvinti sąlygas moterims grįžti į darbą? Be to, daug moterų ieško savo pirmojo darbo tik susilaukę vaikų.
Tegul Europos piliečių požiūris į šeimą ir vaikus parodo mūsų kultūros ir papročių lygį.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Gerb. pirmininke, verta pažymėti Europos Komisijos pastangas padėti moterims aktyviai dalyvauti darbo rinkoje, kurias ji deda skatindama taikyti visas 2002 m. Barselonoje patvirtintas nuostatas.
Vis dėlto norėčiau priminti Komisijos nariui, kad pasirinkimo laisvė, ypač tada, kai juntamas ekonomikos spaudimas, yra ne istoriškai susiklosčiusių tradicijų klausimas, o demokratijos klausimas. Verčiant moteris eiti šiuo keliu nebus pasiekta gerų rezultatų; priešingai, rezultatų turėsime tada, kai tėvai įsitikins, kad tai idealus sprendimas jų vaikui, ir, kaip sakprieš tai pasisakęs EP narys, šio tikslo pasieksime paramą ir patariamąsias paslaugas teikdami nuo pradžios, kai sukuriama gyvybė.
Taigi netrukus po to, kai gims vaikas, ir po trejų metų tėvai taip pat suras geriausią sprendimą ir laikui bėgant pakeis priežiūros įstaigas. Vis dėlto privalome pažvelgti į teikiamas paslaugas, nes kokybkainuoja pinigus. Šiandien daugelyje šalių kokybbrangiai kainuoja ir siejama su privačiomis įstaigomis. Priešingai, viešosios įstaigos, kurios yra pigesnės arba kartais nemokamos, kainuoja mažiau, tačiau yra prastos kokybės. Todėl turime numatyti tokių įstaigų darbuotojų mokymą ir didinti tėvų pasitikėjimą, kad jie galėtų dalyvauti šiame procese. Kai Paryžiuje susilaukiau pirmojo iš savo devynių vaikų, buvau įsitikinusi šių įstaigų teikiamų paslaugų kokybe, kurios būdama motina negalėjau užtikrinti.
Todėl privalome gerbti motinų patirtį ir laikyti tai pirmine paslauga, jei ji teikiama vien tik vaikams. Kadangi moterys teikia savo paslaugas, jos gali pasinaudoti visą gyvenimą trunkančio mokymo ir kvalifikacijos kėlimo priemonėmis, kad vėliau galėtų dirbti pagal specialybę.
Taip pat turime prisiminti Parlamento pranešimą dėl studentams skirtų vaikų priežiūros įstaigų, nes kalbame apie darbą, o darbas prasideda nuo profesinių kvalifikacijų. Taigi, jei per studijas, kuriose įgyjamos profesinės kvalifikacijos, neturėsime vaikų priežiūros įstaigų, kaip vėliau moterys galės dalyvauti darbo rinkoje?
Gabriela Creţu
(RO) Tarybai pirmininkaujanti Čekija buvo teisi: Barselonos tikslai buvo patvirtinti prieš paskutiniąją ES plėtrą. Vis dėlto buvo iš esmės neteisinga teigti, kad ypatinga naujųjų valstybių narių padėtis ir jų ankstesnpatirtis turėtų tapti argumentais atsisakant šių tikslų.
Galbūt teikiama nauda yra svarbi: tėvams ir lyčių lygybei, ekonomikai ir užimtumo lygiui, vaikams ir ateičiai. Santykinai maži atlyginimai mūsų šalyse reiškia, kad abu tėvai turi dirbti; tai ne galimybė, o būtinybė. Be to, daugėja nepilnų šeimų. Kai kuriose šalyse beveik trečdalis vaikų gimsta ne tradicinės šeimos aplinkoje.
Politikos priemonės, kurios skatina darbo jėgos judumą, laikomą rinkos veiksmingumą lemiančiu veiksniu, negali ir toliau neatsižvelgti į tai, kad žmonės turi vaikų. Daugelis jų gyvena neturtingose šeimose ir negauna tinkamo maisto, sveikatos apsaugos ir išsilavinimo. Kartais šeimos aplinkoje jie patiria smurtą. Tėvams emigravus ieškoti darbo šie vaikai taip pat lieka vieni. Šios paslaugos gali nutraukti skurdo grandinę ir pasiūlyti teigiamą alternatyvų socializacijos būdą prižiūrint specialiai apmokytiems darbuotojams. Vis dėlto, kad galėtų atlikti šį vaidmenį, vaikų lopšeliai ir darželiai turi būti:
1. pasiekiami ir visų pirma lankomi nemokamai arba už prieinamą kainą ir
2. jie turi būti geros kokybės. Būtent dėl to gyvybiškai būtina darbuotojams sudaryti profesinio mokymo galimybes.
Siekdami kovoti su dabartine krize, mes atsisakome beveik naujų automobilių, kad galėtume įsigyti visiškai naujus automobilius, taip šiame procese švaistydami materialiuosius išteklius. Geriau jau investuotume į vaikų lopšelius ir darželius ir kurtume ilgalaikes darbo dirbantiesiems šiame sektoriuje. Naudojamų žmogiškųjų išteklių kokybilgą laiką buvo vienu iš veiksnių, kuris parodydavo šalių skirtumus.
Mes siūlome, kad, vertindama kiekvienos šalies užimtumo programas, Komisija rimtai atsižvelgtų į vaikui tenkančias viešąsias išlaidas. Tiesa, kad Jacques Delors kartą pasakė, kad kiekviename vaike yra lobis ir kad visuomenės užduotis yra jį atskleisti. Vis dėlto aš dar pridurčiau tai: priešingu atveju visuomenpalaidoja visą savo ateitį.
Anna Záborská
(SK) Pusiausvyra, pasiekta tarp, viena vertus, motinų ir tėvų įsipareigojimų savo šeimoms ir, kita vertus, jų profesinių siekių, gali turėti labai teigiamo ir tiesioginio poveikio visai visuomenei. Norėčiau pasiūlyti, kad būtų persvarstyta darbo apibrėžtis siekiant pabrėžti įsipareigojimų šeimai ir profesinių siekių pusiausvyros naudą.
Įsipareigojimai šeimai neprivalo būti savaime vertinami kaip žalingi moterų ateities perspektyvoms tiesiog dėl to, kad jie susiję su laikinu pasitraukimu iš darbo rinkos. Iki šiol Europos politikos priemonėse ir požiūriuose piliečiai buvo vertinami tik darbo rinkos požiūriu. Vis dėlto atsižvelgiant į demografinę krizę piliečius reikia taip pat vertinti remiantis jų kaip tėvų, kitaip tariant, motinų ir tėvų, kurie turi įsipareigojimų savo šeimoms, vaidmeniu.
Šiuo atžvilgiu kyla pamatinis klausimas, nulemsiantis tolesnių svarstymų kryptį. Tai klausimas apie tai, kokį socialinį modelį norime skatinti. Ar norime turėti šeimas, prisitaikiusias prie rinkos ir bendrovių poreikių, ar turėti rinką ir bendroves, prisitaikiusias prie šeimų? Iš tikrųjų tai nėra beprasmis klausimas. Šios srities Europos ir valstybių narių politikos priemones lemia įtampa tarp rinkos logikos ir žmogiškosios prigimties logikos. Todėl visuomenės užduotis yra veikti taip, kad moterys ir vyrai galėtų laisvai pasirinkti vieną iš dviejų loginių galimybių, kurios abi turi teisę egzistuoti, jei jos vertinamos iš platesnės nei vien tik darbo perspektyvos.
Logika, kuria grindžiamos ES politikos priemonės, susijusios su gyvavimo ciklu, atsižvelgia į šią ypatingą svarbą, nes jos konkrečiai įvertina aktyvių vyrų ir moterų, kurių amžius yra nuo 15 iki 49 metų, kategorijas, kad jie galėtų atlikti savo konkretų vaidmenį sprendžiant demografinę krizę. Priešingai nei siūlo Europos Komisija, sprendimas duoti vaikui gyvybę negali būti vertinamas tiesiog kaip asmeninis tikslas, susijęs su noro turėti vaikų išpildymu.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Ponios ir ponai, vaikų priežiūra turėtų būti ES politikos dėmesio centre. Taip yra ne todėl, kad siekdami šio tikslo kartais sakome, jog vaikai - tautos ateitis, o todėl, kad šiandienos tikrovreikalauja, jog galvotume apie Europos ateities kūrimą ir dirbtume siekdami šio tikslo. Susiduriame su rimta demografine krize, mažu gimstamumu, gyventojų senėjimu, taip pat ekonomikos ir socialinėmis problemomis visuomenėje. Savo pastangomis turime siekti, kad būtų sukurtos tinkamos sąlygos, būtinos suteikiant vaikui gyvybę, jį auklėjant, suteikiant jam išsilavinimą, aprūpinant materialiai ir skatinant jo socialinę raidą. Su vaiko priežiūra susijusias teises, pareigas ir atsakomybę turime tinkamai paskirstyti valstybei, vietos institucijoms ir šeimai. Taip pat turime remti viešojo ir privataus sektorių vaikų priežiūros institucijas, siekti sudaryti viešojo ir privataus sektorių partnerystes vaikų priežiūros srityje ir gauti jų plėtrai būtiną finansavimą. Jei norime pasiekti Barselonos tikslus, privalome patvirtinti konkrečias priemones, labiau atsižvelgti į vaikų poreikius lopšeliuose ir darželiuose, kurių statymui turi būti teikiama pirmenybė. Taip pat turime sukurti tinklus, kurie užtikrintų didelę vaikams ir tėvams skirtų paslaugų, konsultacijų ir socialinės paramos pasiūlą.
Mano šalis, Bulgarija, užtikrina aukštą vaikų priežiūros lygį. Vaikams skirtoje Nacionalinėje strategijoje ir Nacionalinėje vaiko apsaugos programoje, kurios buvo patvirtintos, ne tik apibrėžti tikslai, bet ir numatytos konkrečios su vaikų priežiūra susijusios priemonės, kurias turi įgyvendinti vykdomoji valdžia. Vaikų institucijos pakeitsavo įvaizdį, pvz., buvo siekiama sprendimų, kurių tikslas grąžinti vaikus į jų šeimos aplinką, patvirtinti šeimos stiprinimo principai, sukurti saugūs namai ir statomi vaikų darželiai ir lopšeliai. Vis dėlto apie visa tai kalbame finansų ir ekonomikos krizės sąlygomis, kuriomis yra įmanoma, jog prarasime tai, ko pasiekėme, ir nepasieksime to, ką numatėme. Ar tada investuosime į Europos vaikus?
Zuzana Roithová
(CS) Gerb. pirmininke, ponios, galbūt jums nepatiks tai, ką pasakysiu. Barselonos tikslais siekiama didinti motinų užimtumą, tačiau juose visiškai neužsimenama apie jų vaikų gyvenimo gerinimą ir jais nesiekiama padėti šiems vaikams ateityje įveikti gyvenimo problemas. Kažkas pabrėžė, kad, pvz., kūdikiams ir mažiems vaikams iki dvejų metų reikia motinos, tėvo, senelės ar tiesiog auklės, kurie visą dieną būtų šalia, tačiau akivaizdu, kad šių vaikų sveikam vystymuisi tikrai nebūtinos vaikų priežiūros įstaigos. Žinoma, padėtis yra visai kitokia ikimokyklinio amžiaus vaikų atveju ir čia Barselonos tikslai yra visiškai tinkami. Netgi Tarybai pirmininkaujanti Čekija sugeba užtikrinti vaikų priežiūros įstaigas 90 proc. ikimokyklinio amžiaus vaikų, nes šie vaikai mokosi kartu žaisti ir jiems reikia būti grupėje. Vis dėlto, ponios ir ponai, Barselonos tikslai - praeito amžiaus politika. Šiuolaikindvidešimt pirmojo amžiaus šeimos politika taip pat turėtų skatinti sveiką vaiko vystymąsi. Tie iš mūsų, kurie gyveno buvusiose komunistinėse šalyse, turi pakankamai patirties vaikų priežiūros įstaigų srityje, nes motinos turėjo grįžti į darbą, praėjus keturiems ar penkiems mėnesiams po vaiko gimimo. Norėčiau paprašyti jūsų taip pat paskaityti truputį Europos istorijos.
Katrin Saks
(ET) Politinpartija, kuriai priklausau, laikosi įpročio Tarptautinės dienos proga lankytis vaikų darželiuose ir pagerbti juose dirbančius žmones. Šiais metais aplankiau dešimt vaikų darželių ir visuose juose girdėjau apie ilgas eiles tų, kurie nori juose auklėti savo vaikus. Akivaizdu, kad Estija negali pasiekti Barselonos tikslų, bent jau kalbant apie jaunesnius nei trejų metų amžiaus vaikus, tačiau Komisijos raginimas sveikintinas ir padės spręsti šią problemą.
Vis dėlto taip pat norėčiau atkreipti dėmesį į dar vieną dalyką: apie vaikų priežiūrą paprastai kalbama svarstant lyčių lygybės ir moterų užimtumo klausimus, tačiau aš norėčiau atkreipti dėmesį, kad tai ne vien priežiūros paslauga, bet ir auklėjimo paslauga, ir šis auklėjimas sukuria pagrindą, kuris lemia sėkmę mokykloje ir tolesniame gyvenime. Šiuo atžvilgiu vaikų priežiūrą mes taip pat laikome labai svarbia ir, žinoma, nemanome, kad tai - praeito šimtmečio požiūris, kaip ką tik girdėjome. Tai - šio šimtmečio požiūris.
Flaviu Călin Rus
(RO) Remiantis 2008 m. spalio mėn. Europos Komisijos ataskaita dėl Barselonos tikslų įgyvendinimo ir ikimokyklinio amžiaus vaikų priežiūros sistemos, valstybės narės neįgyvendino Europos Sąjungos vadovų nustatytų tikslų.
Šiuo atveju rekomenduoju šiuos veiksmus:
1. didinti valstybių narių vyriausybių dalyvavimą sprendžiant šią problemą,
2. valstybių narių vyriausybių lygmeniu kurti specialistų grupę, kuri spręstų vien tik šią problemą,
3. kurti valstybių narių kontrolę, kurią taikydama konkrečių priemonių paketą vykdytų ES.
Visos šios priemonės padėtų užtikrinti vienodas moterų ir vyrų galimybes, gerinti gyvenimo kokybę, taip pat kompensuoti dėl senėjimo mažėjantį gyventojų skaičių, nes jos padidintų gimstamumą.
Catherine Stihler
Gerb. pirmininke, labai liūdina tai, kad tiek daug šalių nepasiekBarselonos tikslų, o šioje salėje galbūt matytume daugiau kolegų, jei diskusija vyktų 9 val., o ne 21 val.
Daugelis kalbėjo apie ekonomikos krizę. Dabar laikas ne atsikratyti vaikų priežiūra, o gerinti jos kokybę ir visiems užtikrinti prieinamą vaikų priežiūrą. Kaip niekad anksčiau turime investuoti į mūsų vaikus. Investicijos į kokybišką vaikų priežiūrą padės ir šeimoms, ir vaikams siekiant, kad šeimoms - labiausiai moterims - būtų suteikiama galimybdirbti, vaikams suteikiant galimybę gauti aukštos kokybės auklėjimą, panašų į tą, kurį jie gautų namuose.
Šį savaitgalį girdėjau garsaus Škotijos psichiatro ir asmens, atstovaujančio Barnardo's organizacijai, pokalbį. Jie išdėstsavo požiūrį dėl pažeidžiamų vaikų ir mane sukrėtišreikšta mintis, kad neįsikišus ir nesuteikus pagalbos pažeidžiamiems vaikams iki trejų metų jie gali būti negrįžtamai sužaloti. Vaikų priežiūra padeda šeimoms ir visai visuomenei ir ji taip pat gali padėti labiausiai pažeidžiamiems vaikams. Raginu Komisiją ir toliau daryti spaudimą.
Nicodim Bulzesc
(RO) Šalis, kuriai aš atstovauju, ilgą laiką priklausvalstybių, neturinčių Europos standartus atitinkančios vaikų priežiūros politikos, sąrašui. Padėtis palaipsniui pagerėjo patvirtinus kokybines metodikas, kurias parengspecialius mokymus baigę priežiūrą atliekantys darbuotojai. Barselonos tikslai tapo paskata institucijoms, kurių tikslas - apsaugoti vaikus, o dėl priežiūros standartų atsirado atsakomybir įgūdžiai. Su vaikais iš tikrųjų elgiamasi humaniškai.
Pastaruoju metu mažėjant gimstamumui privalome suteikti vienodas galimybes tiems, kurie pateko į ypatingas socialines aplinkybes. Ir valstybės narės, ir Europos Komisija privalo stengtis remti jų švietimą ir tolesnę integraciją į visuomenę. Jie turi nepilnavertiškumo kompleksų, palyginti su tais vaikais, kurie augo normaliose šeimose. Būtent todėl programos, leidžiančios šiems socialines paslaugas gaunantiems vaikams praleisti laiką šeimos aplinkoje ir juos socializuoti, galėtų suteikti jiems dar vieną galimybę.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Moterų dalyvavimas profesiniame gyvenime ir politikoje, taip pat skatinimas prisiimti didesnę atsakomybę priklauso nuo vaikų priežiūros įstaigų pasiekiamumo.
Moterys privalo būti skatinamos planuoti savo karjerą, tačiau to negalima padaryti neturint veiksmingos vaikų priežiūros sistemos. Kiekvienas euras, investuotas į vaikų priežiūros įstaigas, reiškia šešių-devynių eurų naudą visuomenei, kurios ji gauna dėl kuriamų darbo vietų ir palankesnių vaikų auklėjimo sąlygų.
Tai, kad, pvz., daugelyje valstybių narių dar negimus vaikui turite registruotis, norėdami gauti vietą lopšelyje, arba kad yra sąrašai, pagal kuriuos turite keletą mėnesių laukti, kad galėtumėte užsiregistruoti vietai vaikų darželyje, rodo, jog Europoje nepakanka vaikų priežiūros įstaigų. Vaikų priežiūros įstaigos ne tik padeda moterims kurti savo karjerą - jos ypač lavina vaikų kaip visuomenės narių įgūdžius.
Taip pat norėčiau pasakyti, kad dabartinėje krizėje mums svarbu investuoti į švietimą ir sveikatos apsaugą, kurie yra praktinės investicijos į mūsų ateitį.
Ewa Tomaszewska
(PL) Gerb. pirmininke, vaikų lopšeliai yra blogis. Jie gali būti neišvengiamu blogiu, tačiau jie yra blogis. Niekada nepamiršiu, kaip turėjau nešti savo mažą trijų mėnesių amžiaus brolį į vaikų lopšelį, nes mano motina turėjo anksti pradėti dirbti. Jis laikėsi į mane įsikibęs, nes nenorėjo, kad jį ten palikčiau. Tikiu, kad, jei paklaustume savęs, kas yra svarbiau - vaiko gerovar tėvų karjera - pirmenybę visada teiktume vaiko gerovei.
Vaikų darželiai ir lopšeliai būtini, tačiau tik ten, kur jų tikrai reikia. Vis dėlto reikia jautriai žiūrėti į tuos tėvus, ypač motinas, kurie nori likti namuose su savo mažais vaikais, kad galėtų juos prižiūrėti, ir suteikti jiems galimybę bei padėti tai daryti. Jiems reikia ir finansinės paramos, ir patarimų. Privalome to neužmiršti. Kai kalbame apie vaikų priežiūrą, kalbame apie vaikus ir jų poreikius, o ne apie tai, ko savo asmeniniam patogumui norime mes.
Zbigniew Zaleski
(PL) Gerb. pirmininke, esu psichologas ir politikas, todėl norėčiau pasakyti du dalykus. Gyvenimas keičiasi mūsų akyse, karjeros siekiančios moterys tapo nauju reiškiniu, tėvai yra vis labiau užimti, o moterys kovoja už savo teises. Visa tai skamba taip logiškai ir šiuolaikiškai, netgi socialistiškai.
Vis dėlto šiame procese išlieka vienas nesikeičiantis dalykas ir tai yra individualūs psichologiniai vaikų poreikiai. Šioje srityje nėra pažangos ar revoliucinių pokyčių. Siekiant, kad šie vaikai užaugtų brandžiais piliečiais, eilinės moterys ir eiliniai vyrai turi stengtis, nereikšdami pretenzijų, nesivadovaudami tariamai šiuolaikiškais metodais, o tiesiog natūraliai juos prižiūrėdami, skirdami jiems savo laiką ir atsidavimą, netgi jei dėl to kartais tektų laikinai atsižadėti savęs ir savo ambicijų. Tai būtina vaikų labui ir todėl taip pat tėvų laimei ir tam tikra prasme taip pat normalios Europos visuomenės, kurioje norėčiau gyventi, raidai.
José Ribeiro e Castro
(PT) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, paprašiau suteikti man žodį, kad galėčiau paprieštarauti gerb. E. Estrelai. Iš tikrųjų pasisakyti mane paskatino jos bandymas iškreiptai pavaizduoti Tarybai pirmininkaujančios Čekijos ketinimus. Niekas nenori išsiųsti moterų atgal į namus. Problema ta, kad kai kurios moterys nori arba norėtų likti namuose. Netgi yra organizacijų, siekiančių jas ginti! Tai moterys, kurios yra ignoruojamos, niekinamos ir diskriminuojamos, nes jos nori aukotis dėl savo šeimų, o mes jų neišklausome. Dar daugiau, tai - laisvės klausimas: tai pasirinkimo laisvės klausimas, apie kurį taip labai nori priminti kairieji, tačiau čia apie jį užmiršta. Tai klausimas, susijęs su pagarba porų pasirinkimui, kaip tvarkyti savo gyvenimą. Kalbame apie galimybę užtikrinti geresnę gyvenimo kokybę ir kokybišką tėvų ir motinų teikiamą priežiūrą tiems, kurie tai nori daryti būtent taip. Tai taip pat privalo daryti mūsų visuomenė. Mes nejudėsime pirmyn ir neišspręsime gimstamumo ir žmonių laimės problemų, jei iš anksto nusiteiksime prieš. Šios problemos bus sprendžiamos politikos priemonėmis, kurios bus derinamos atsižvelgiant į tikrovę ir savanoriškus žmonių siekius. Mes nejudėsime pirmyn, jei mus užvaldys įkyrios mintys apie valstybę ir rinką. Pirmyn judėkime turėdami teisingą požiūrį į šeimą!
Vladimír Špidla
Komisijos narys. - (CS) Ponios ir ponai, norėčiau padėkoti jums už, mano nuomone, ypatingai svarbią ir išsamią diskusiją. Žinoma, aišku, kad šiuo istoriniu laikotarpiu ir šeima, ir vaikų gyvenimas labai keičiasi. Pvz., viduramžiais vaikystnebuvo pripažįstama kaip gyvenimo etapas ir vaikai buvo laikomi mažais suaugusiais ir galima pasakyti, kad vaikystės koncepcija iš esmės buvo sukurta Švietimo epochoje, Jeano Jacques'o Rousseau ir jo romano "Emilis, arba apie auklėjimą" laikotarpiu. Šiuo požiūriu visada būtina atsižvelgti į tai, kad šeimos priklauso nuo visuomenės ir visuomenė, žinoma, priklauso nuo šeimos. Barselonos kriterijai iš tikrųjų nėra praeito šimtmečio politika, jie yra politika, kuri sukelia gyvas diskusijas ir kuri tikrai jas sukels ateityje. Nepaisant viso to, ir dabartindiskusija, ir neoficialios darbo ir socialinių reikalų ministrų derybos suformavo požiūrį, kad Barselonos kriterijai yra svarbūs dabar ir kad teisinga juos toliau taikyti. Taip pat norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad Barselonos kriterijai nenumato atskiro sprendimo priverstinio taikymo kiekvienam asmeniui, o suteikia tėvams tikrą pasirinkimo galimybę, nes, ponios ir ponai, diskusijoje ir, mano nuomone, ypač paskutiniame pasisakyme buvo aiškiai pabrėžtas esminis dalykas, kad tikrai rūpestingi ir mylintys tėvai iš tiesų moka gerai nuspręsti, kaip tam tikrą akimirką, tam tikru šeimos gyvenimo etapu ar tam tikroje situacijoje priimti sprendimą, kuris būtų geriausias jų vaikams. Todėl tikiu, kad taip pat svarbu suteikti pasirinkimo galimybę taikant Barselonos kriterijus.
Kalbant apie tai, kaip Komisija rems Barselonos kriterijus, galiu atsakyti, kad tai galima daryti naudojantis struktūriniais fondais. Naujojoje perspektyvoje tai aiškiai numatyta pirmą kartą. Anksčiau tai buvo techniškai įmanoma, tačiau įgyvendinimo būdas buvo neaiškus ir sudėtingas, nes tai - atvira galimybė. Žinoma, Komisija taip pat stebi Barselonos kriterijų raidą, kartu ji gali padėti perteikti gerąją patirtį ir metodus, kad palengvintų rasti atskiroms valstybėms narėms tinkamus sprendimus. Ponios ir ponai, tvirtai tikiu, kad Barselonos kriterijai jokiu būdu neprieštarauja vaikų interesams, ir norėčiau atkreipti dėmesį į tai, ką sakdaugelis žmonių: Barselonos kriterijai parodo konkretų požiūrį į problemą iš kiekybinės pozicijos, tačiau bet kokiomis aplinkybėmis mes privalome neužmiršti kokybės aspekto. Taip pat aišku, kad svarbiausius sprendimus visada turi priimti tėvai ir turiu pridurti asmeniškai, kad galų gale, remdamasis paprasta savo šeimos patirtimi, aš tikiu tėvais.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 142 straipsnis)
Siiri Oviir  
2000 m. kovo mėn. Lisabonoje vykusiame Europos Vadovų Tarybos susitikime buvo nustatyti strateginiai tikslai ateinančiam dešimtmečiui, pvz., užtikrinti tvarią ekonomikos plėtrą, kurti daugiau ir geresnių darbo vietų ir gerinti socialinę sanglaudą.
Remiantis vadinamaisiais Barselonos tikslais, susijusiais su vaikų priežiūros įstaigomis, kuriuos 2002 m. patvirtino valstybės narės, iki 2010 m. valstybės narės turėtų užtikrinti vaikų priežiūrą bent 90 proc. vaikų nuo trejų metų amžiaus iki privalomo mokyklos lankymo ir bent 33 proc. vaikų iki trejų metų amžiaus.
Siekiant Barselonos tikslų buvo taikomas atvirojo koordinavimo metodas, tačiau dėl priemonių, kuriomis buvo siekiama tikslų, turėjo spręsti pačios valstybės narės. Todėl dabar turime pastebėti, kad kai kurios valstybės narės yra vis dar labai nutolusios nuo šio tikslo, ir todėl dabar reikia persvarstyti 2002 m. patvirtintus tikslus.
Dabartinrecesija įrodo, kad neramumai finansų rinkoje pastebimai neigiamai veikia realią ekonomiką. Neigiamas poveikis ekonomikos augimui ir užimtumui yra pakankamai rimtas ir šiuo metu daro poveikį galimybėms pasiekti Lisabonos tikslus valstybėse narėse.
Kadangi daugelis ES valstybių narių šiuo metu savo dėmesį ir finansinius išteklius skiria kovai su ekonomikos krize, svarbu tai, kad vykdant šią veiklą nebūtų užmiršti Barselonos tikslai, nes juos pasiekus taip pat bus lengviau siekti Lisabonos tikslų.
Dabartinpadėtis taip pat rodo, kad iki galo nepasieksime šio tikslo valstybėse narėse tiesiog nustatydami naujus Barselonos tikslų įgyvendinimo terminus. Kitas valstybėms narėms svarbus šios srities klausimas susijęs su ES remiamomis skatinančiomis priemonėmis, kurios valstybėse narėse padės siekti tikslų, susijusių su vaikų priežiūros įstaigomis.
