A vízre vonatkozó környezetminőségi normák (vita) 
Elnök
A következő megvitatandó napirendi pont a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság képviseletében, Anne Laperrouze által a vízpolitika területén a környezetminőségi előírásokról, valamint a 82/176/EGK, 83/513/EGK, 84/156/EGK, 84/491/EGK, 86/280/EGK és a 2000/60/EK irányelv módosításáról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelv elfogadásáról szóló közös tanácsi álláspontról (11486/3/2007 - C6-0055/2008 - szóló, második olvasatra előterjesztett ajánlásáról.
Anne Laperrouze
előadó. - (FR) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, a második olvasatban bemutatott jelentés csapatmunka végeredménye, amelynek hála sikerült végre egyezségre jutni a szlovén elnökséggel, valamint az Európai Bizottsággal. Hatalmas öröm volt számomra, hogy többi képviselőcsoportbeli társelőadóimmal együttdolgozhattam a kompromisszum kidolgozásán. Szerencsésnek mondhatom magam, hiszen olyan hozzáértő és nagy tapasztalattal rendelkező kollégákkal dolgozhattam együtt, akik nagy figyelmet fordítottak a munkára és jelen voltak a tárgyalásokon is. Ezúton is szeretnék köszönetet mondani nekik, csakúgy, mint a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság titkárságának, képviselőcsoportom tanácsadóinak és végül asszisztensemnek, Sylvain Maréchalnak.
A csapatmunka kifejezést használom, mivel nagyszerűen sikerült együttműködnünk a szlovén elnökség képviselőivel, akik figyelembe vették a Parlament ajánlásait, valamint az Európai Bizottság képviselőivel, akik olyan válaszokat szolgáltattak nekünk, amelyek megkönnyítették az irányelvre irányuló javaslat megértését. Úgy vélem, jól láthatóak együttműködésünk gyümölcsei a megegyezéses módosításokon belül, amelyeket a holnapi nap folyamán terjesztünk elő szavazásra. Ezért is szeretnék köszönetet mondani mindenkinek, aki segítette előadói munkámat.
Rátérek a lényegre. A vízügyi keretirányelv meghatároz egy, a víz vegyi anyagok általi szennyezése elleni harcra vonatkozó stratégiát. Ennek a származékos irányelvre irányuló javaslatnak célja, hogy - környezetminőségi normák megállapításával - magas szintű védelmet garantáljon olyan anyagok ellen, amelyek veszélyt jelentenek a vízi környezetre.
Szeretném kiemelni a kompromisszumos szöveg legfontosabb előnyeit. Két fontosabb elv került bevezetésre: a szennyező fizet elv, valamint a forrásnál történő elsőbbségi orvoslás elve. A legfontosabb szempontok gyakorlati jellegűek. Példának okáért, az értéktúllépésre kijelölt átmeneti területek - amelyek keveredési zónáknak neveztek át - már nem csupán kijelölt területek, hanem a probléma hangsúlyozását elősegítő eszközökként szolgálnak és ebből következik, hogy a tagállamok feladata meghatározni és leírni a helyesbítő intézkedéseket.
Az irányelv elsődleges célja a normák közösségi szinten való harmonizálása volt. Természetesen a Bizottság feladata lenne a nyilvántartások, kibocsátások, bevezetések és keveredési zónák harmonizálásával kapcsolatos iránymutatások meghatározása. Ezt sikerült elérnünk. Sikerült továbbá biztosítani azt is, hogy jobban figyelembe fogják venni a nemcsak a tagállamok, de harmadik országok határain átnyúló felszíni vizeket is.
Ami a további anyagokat illeti, a Parlament azt remélte, hogy egy konzisztens számot tud majd hozzáadni. Az előzetes szűrések alapján a Bizottság végül is 13 anyagot választott ki, amelyeket úgy ítélt meg, hogy aggodalomra adnak okot. A kompromisszum egyértelműen kimondja, hogy a tudományos adatokra alapozva a Bizottságnak 24 hónap áll rendelkezésére, hogy megállapítsa a végső besorolást és javaslatot tegyen a vonatkozó határértékekre. Ez jelentős előrelépést jelent, hiszen ezek között az anyagok között PCB-k, szabad cianid, EDTA, dioxiok és biszfenolok is szerepelnek.
Ami az üledék és a bióta kényes kérdését illeti, a tudományos konszenzus hiányában a kompromisszum kimondja, hogy ezeket a tagállamoknak kell nyomon követniük, azzal a céllal, hogy lehetséges legyen a hosszú távú tendenciák megállapítása az itt felgyülemlő és lerakódó anyagokat illetően.
Legvégül pedig, meglepődve azon, hogy a javaslat nem tartalmaz a kibocsátásokat szabályozó új intézkedéseket, a képviselők olyan kompromisszumra jutottak, amely 7. cikkében kiköti, hogy a Bizottság - a tagállamok által benyújtott jelentések alapján - értékeli majd a meglevő jogszabályok hatékonyságát, valamint a keveredési zónák kiterjedtségének csökkentésében mutatott előrelépést, majd ezt követően javasol módosításokat vagy releváns jogszabályokat.
Ezeket az előrelépéseket szem előtt tartva kérem a képviselőket, hogy támogassák a kompromisszumos csomagot.
Stavros Dimas
Elnök úr, hölgyeim és uraim, ma a környezetvédelmi politika egyik legnagyobb és legfontosabb kihívásáról van szó: a vízkészletek védelméről saját érdekünkben, valamint a jövő generációi érdekében.
Mondanivalómat azzal kezdeném, hogy gratulálok az előadónak, Laperrouze asszonynak, valamint a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottságnak az irányelvvel kapcsolatos nagyszerű munkájukért és együttműködésükért.
Ahogyan Önök is emlékeznek, a vízügyi keretirányelven belül - amely egyébként az EU legfőbb vízvédelemmel foglalkozó jogszabályi eszköze - két kérdéssel kapcsolatban is további jogszabályok szükségességét állapították meg: uniós minőségi normák a felszín alatti vizeket illetően, valamint uniós minőségi normák a felszíni vízben található elsőbbségi anyagokat illetően.
A felszín alatti vízről szóló irányelvet 2006 végén hagyták jóvá egyeztető eljárás útján. Ma az Európai Parlamenten van a sor, hogy a második olvasat során döntsön a javasolt, a felszíni vizekben található elsőbbségi anyagokkal kapcsolatos környezetminőségi normákról szóló irányelvet illetően. Az irányelv harmonizált környezetminőségi normákat fektet le a 33 felsorolt anyaggal kapcsolatban oly módon, hogy a megfelelő vízminőség alapkoncepcióját rögzített számszerű értékekkel lehet kifejezni, amely értékek az elérhető legpontosabb tudományos adatokon és ismereteken alapulnak. Az irányelv ezzel hozzájárul majd a vízi élővilág, valamint az emberi egészség magas szintű védelméhez. Ez egyébként a vízügyi keretirányelv célja is.
A Bizottság eltökélt szándéka, hogy szorosan figyelemmel kövesse az ezen irányelv, valamint a vízügyi keretirányelv végrehajtását. Ezenkívül céljai között szerepel az elsőbbségi listán és a kiemelten veszélyes anyagok listáján nem szereplő anyagok jelenlétéről és hatásáról elérhető információk nyomon követése és értékelése. A Bizottság, amennyiben és ahol szükségesnek ítéli, javaslatokat tervez előterjeszteni további szükséges intézkedések elfogadásáról.
A tárgyalási folyamat során a Parlament több fontos kérdésben történt közbeavatkozása hozzájárult ahhoz, hogy a Bizottság által eredetileg javasolt nagyra törő célkitűzések biztosítva legyenek. Ez különösen vonatkozik az olyan kiemelten fontos pontokra, mint például a kiemelten veszélyes anyagok listájának jövőbeni felülvizsgálata - amely most már egyértelműen összekapcsolódik a környezetminőségi normákkal és amelyre az ezen irányelv hatálybalépésétől számított két éven belül kell javaslatot tenni - a jelenlegi lista felülvizsgálata alkalmával megvizsgálandó anyagok listája, valamint a kibocsátásokra, bevezetésekre és szivárgásokra, valamint a keveredési zónákra vonatkozó kritériumok.
Röviden szeretnék kitérni a szennyezőanyag-kibocsátás szabályozás kérdésére is. Amint azzal Önök is tisztában vannak, a vízügyi keretirányelv olyan megközelítést tesz lehetővé, amely összekapcsolja a kibocsátás-szabályozást és a környezetminőségi normákat. A kibocsátás-szabályozás nagy részét lefedik a jelenleg hatályos közösségi jogszabályok. A városi szennyvízkezelésről, a mezőgazdasági eredetű nitrátszennyezésről és a környezetszennyezés integrált megelőzéséről és csökkentéséről szóló irányelvek (amely irányelvek már hatályban voltak akkor, amikor 2000-ben jóváhagyták a vízügyi keretirányelvet) hatálya alá tartozó kibocsátás-szabályozás mellett a Bizottság több, mint 30 másik közösségi jogalkotási aktust hozott vagy javasolt. Szeretnék ezek közül néhányat példaként megemlíteni: a REACH rendelet, a környezetben tartósan megmaradó szerves szennyező anyagokról szóló rendelet, a bányászati hulladékról szóló irányelv, a növényvédő szerekre vonatkozó irányelv hatálya alá tartozó anyagok használatára vonatkozó megszorítások, valamint az egyes kiemelten veszélyes anyagok forgalomba hozatalának és használatának megszorításaira vonatkozó irányelv.
Úgy gondoljuk tehát, hogy a tagállamok számára elérhetőek azok a jogszabályi eszközök, amelyek a vízügyi keretirányelv céljainak eléréséhez szükségesek.
Ezenfelül a Bizottság értékelni fogja a további, közösségi szintű ellenőrzések szükségességét és amennyiben szükséges, javaslatokat nyújt majd be, amikor felülvizsgálják az elsőbbségi anyagok listáját. Ezenfelül a Bizottság elemezni fogja azt is, hogy szükséges-e az elsőbbségi anyagok kiemelten veszélyes anyagokként történő besorolása, figyelembe véve az elérhetővé váló legújabb információkat, valamint a REACH rendelet értelmében végbemenő fejleményeket.
Végezetül megismételném mennyire elégedett vagyok a közösen elvégzett munkával, különös tekintettel az előadó erőfeszítéseire. Megerősíthetem a Bizottság teljes körű támogatását a második olvasat során elfogadott kompromisszumos intézkedéscsomaggal kapcsolatban, amelyet ezzel az igen fontos jogalkotási eszközzel kapcsolatban második olvasatban értünk el.
Robert Sturdy
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, gratulálni szeretnék Laperrouze asszonynak. Felszólalóként kivételes munkát végzett és nagyon élveztem, hogy együtt dolgozhattunk. Hatalmas örömömre szolgál, hogy a Bizottság azt mondta, hogy támogatni fogja ezt a jelentést.
A javasolt irányelv - és itt nem szeretnék kitérni a Laperrouze asszony által már érintett témákra, de hozzáfűzném saját véleményemet - a vízügyi keretirányelv egy származékos irányelve, amely biztosítja a különböző tagállamok jó minőségű vizére vonatkozó utolsó, hiányzó jogszabályt. Az előadóval, a Tanáccsal és a Bizottsággal együtt sokat tanácskoztunk, és úgy gondolom, hogy végre sikerült megállapodnunk egy olyan kompromisszumos csomagban, amellyel mindegyikünk egyetért. Az előadóhoz hasonlóan én is arra buzdítok mindenkit, hogy a csomag mellett szavazzon. Hiszem, hogy ez egy kiegyensúlyozott csomag: védi a környezetet, a polgárok vizének minősége javulni fog, és ami nem mellékes, a gazdaságra nehezedő teher is elfogadható lesz. A tárgyalások során számos megbeszélést folytattunk nem kormányzati szervezetekkel, valamint az iparral és így sikerült eljutnunk eddig a kiváló javaslatig.
A javaslat korlátozza a vegyi anyagok, a veszélyes csoportok, köztük nehézfémek, bizonyos növényvédő szerek és a felszíni vízben fellelhető egyéb veszélyes vegyi anyagok koncentrációját és nagyrészt a megelőző lépések elvén alapul. Ahogy azt az előadó is említette, a tagállamok keveredési zónákat jelölhetnek ki, amelyeken belül a vegyi anyagok koncentrációja bizonyos körülmények között meghaladhatja a vonatkozó környezetvédelmi normákban meghatározott értékeket, természetesen azonban ezeket minden esetben gondosa nyomon kell követni. Vannak zónák, amelyeket határon átnyúló víztestekben elhelyezkedő keveredési zónaként lehet kijelölni - ez egy remek jogszabály. Itt az áll, hogy a tagállamok információt fognak gyűjteni, beleértve térképeket is. A térképek beszerzése szerintem nem lesz ilyen egyszerű, de ezt is megoldjuk majd. A javaslat felkészül a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek kialakítására, a kotrásra és szállításra - de még ez is bevezetéseket és kibocsátást eredményez. Most végrehajtható az elsőbbségi anyagok eltüntetése, feltéve, hogy mindez eljut a vízügyi keretirányelvhez.
Hölgyeim és uraim, befejezésként egy utolsó gondolatot fűznék hozzá. A víz az élet alapja - ezért is ennyire fontos ez az irányelv. A víz még a Marson is az élet legfontosabb kritériuma.
Marie-Noëlle Lienemann
a PSE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, ahogyan előttem többen is, én is szeretnék köszönetet mondani Laperrouze asszonynak, az összes árnyékelőadónak, valamint a szlovén elnökségnek az elvégzett munkájukért.
Ez a vízügyi keretirányelv legutolsó származékos irányelve és ezért nagyon fontos volt, hogy sikerüljön olyan kompromisszumra jutni, amely tényleges előrelépést jelent a szennyezés - különösen a vizek vegyi anyagok általi szennyezése - ellen folytatott harcban. A naponta érkező hírekből egyértelműen látszik, hogy a PCB-k jelenléte milyen mértékben károsítja a Közösség vízkészleteit.
Laperrouze asszony felsorolta azokat a területeket, amelyekben előrelépést értünk el. Természetesen - ahogyan ez a kompromisszumoknál lenni szokott - elégedettebbek lennénk, ha többet értünk volna le, de még így is úgy gondolom, hogy sikerült egy jó alapot biztosítani. Egész egyszerűen ébernek kell maradnunk, mert most sok múlik majd a Bizottságon és reméljük, hogy amikor a Bizottság a tudományos szakértők általi megállapodásokat támogató intézkedéseket hoz, akkor igen nagyra törően végzi majd a jövőbeli elsőbbségi és kiemelten veszélyes anyagok besorolását. Itt arról a sokat emlegetett 13 anyagról van szó, amelyek a közeljövőben kerülnek besorolásra. Igyekszünk továbbá azt is biztosítani majd, hogy az üledékkel és biótával kapcsolatos jelenlegi tudományos bizonytalanság ne generáljon olyan elmosódottságot, amely hosszútávon felmentené az Európai Uniót az alól, hogy az üledék és bióta minőségének megértésén és javításán fáradozzon.
Végezetül pedig javítani kell a keveredési zónákon, a szennyezőanyagokkal és a szennyezési forrásokkal kapcsolatos ismereteken, valamint a kibocsátások felügyeletén is. Biztosítani fogjuk, hogy a Parlament továbbra is éber maradjon és szeretném megköszönni a biztos úrnak, hogy rámutatott arra, hogy a kompromisszum azon rendelkezései mellett, amelyekről szavazni fogunk, a Bizottság információt szeretett volna szolgáltatni a vízügyi keretirányelv végrehajtását illetően is, ezenfelül - szükség esetén, valamint abban az esetben ha a tagállamok részéről késedelem jelentkezik vagy kétségek merülnek fel - a Bizottság olyan kiegészítő intézkedéseket szeretett volna előterjeszteni, amelyek biztosítják, hogy a 2000-es szavazásnak megfelelően 2015-re valóban sikerüljön környezetvédelmi szempontból elfogadható vízzel rendelkeznünk.
Chris Davies
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, mivel az előadó képviselőcsoportom tagja és mindemellett közeli munkatársam, a képviselőház biztosan megérti majd, hogy érvelését megvédem. Talán tehettünk volna többet, talán bevehettünk volna a csomagba más vegyi anyagokat is, de a tudományos vélemények megoszlanak, a politikai akarat pedig nem mindig elég erős. Az előző előadó szavait idézve: "lesz ez még így se”.
A vízügyi politika az európai környezetvédelmi politikák egyik legsikeresebbike. Úgy gondolom, tisztelegnünk kell a Bizottság évek során mutatott munkája előtt, csakúgy, mint a Lienemann asszony által, a vízügyi keretirányelvvel kapcsolatban hét évvel ezelőtt végzett munka előtt. Még ha nincs is szó határokon átnyúló kérdésekről, az elmúlt és jelen évek szennyezésével kapcsolatos kollektív elhatározás már akkor is olyan magas szintű befektetéseket eredményezett a vízminőség javításának biztosítása érdekében, amelyek messze meghaladják azt a szintet, amit a tagállamok elérhettek volna, ha mindezt elszigetelve igyekszenek elérni. Ebben az esetben nagyon egyértelműek az általunk életbe léptetett jogszabályok. A szennyezés beazonosítható és mérhető. A szennyezés megelőzésére vonatkozó követelményeket ki lehet kényszeríteni és ez a jogszabály egy lépéssel közelebb visz minket ahhoz, hogy további tilalmakat vezessünk be olyan újabb vegyszerekkel, növényvédő szerekkel és szennyezőanyagokkal kapcsolatban, amelyek veszélyt jelentenek a vízi élővilágra és az emberekre is.
Sok esetben kapunk olyan jelentéseket is az Európai Környezetvédelmi Ügynökségtől, hogy a tagállamok nem olyan hatékonysággal és nem úgy érvényesítik a jogszabályokat, ahogyan az elvárható lenne. Kapva tehát az alkalmon, hogy a képviselőházban ekkora egyetértés van a jogszabállyal kapcsolatban és látva a pozitív irányt, amelybe Európa halad a vízminőséget illetően, forduljunk a Bizottság felé is és kérjük számon azt, hogy "rendelkeznek a vizsgálatokhoz, cselekvéshez és érvényesítéshez szükséges hatalommal, kérjük, használják ezeket!”.
Margrete Auken
Elnök úr, én is szeretném megköszönni Laperrouze asszony barátságos és készséges együttműködését. Végül is - minden ellenére - lehetségesnek bizonyult megőrizni valamennyit az első olvasat pozitív eredményeiből, de amit ma magunk előtt látunk az bizony szegényes. Az elért eredmények nagy része elveszett a agrárvegyipar lobbiját követően, a kevésbé hatékonyak pedig a közösségi szabályozó hatóságok útvesztőiben. Amit ma itt tárgyalunk, az csupán a szomorú maradvány.
A mindenek felett álló célkitűzés továbbra is az európai tavak és folyók vízminőségének folyamatos javítása. Vissza kell szorítanunk a mezőgazdaságban tetemes mennyiségben alkalmazott növényvédő szerek használatát, valamint a mérgező ipari kibocsátásokat, továbbá pedig érvényesíteni kell a vízben megengedett elsőbbségi anyagok és kiemelten veszélyes anyagok mennyiségére vonatkozó követelményeket. A jelentés gyengesége az, hogy hiányzik a valódi politikai akarat, amely a további anyagok vizsgálatához szükséges. Egyértelművé vált, hogy a jelenlegi rendszer - amelynek értelmében a listán szereplő anyagokat meg kell vizsgálni és a listára új anyagokat kell felvinni - a legjobb esetben is túl lassan működik. Ha érvényesülne az elővigyázatosság elve, úgy számos másik anyagot is meg kellene vizsgálni, így azonban hagyjuk, hogy ez a lehetőség kicsússzon a kezünk közül.
Ezenfelül nem teljesen egyértelmű, hogy mi szükséges ahhoz, hogy egy anyagot annyira veszélyesnek minősítsenek, hogy azt teljesen be kelljen tiltani. Számos olyan anyagot sikerült felderíteni, amelyek minden bizonnyal rendkívül veszélyesek, a Bizottság azonban mégis ódzkodik betiltásuktól. Ez teljességgel elfogadhatatlan: ha egy anyag veszélyes, akkor veszélyes. Ellenőriznünk kell, hogy a Bizottság megkezdi-e ezeknek az anyagoknak a vizsgálatát vagy pedig továbbra sem lesz hajlandó állást foglalni arra hivatkozva, hogy nem rendelkezik elegendő információval. Ha ténylegesen ez lenne a helyzet, úgy azt javaslom, menjen és szerezze be a hiányzó adatokat.
Vannak persze javulások is. Például az országoknak most már fel kell jegyezniük a szennyezési forrásokat és ezeket ki kell egészíteniük az üledékben és biótában található koncentrációkkal is. Ezenfelül a Bizottságnak nem szabad a helyzet felülvizsgálásával egészen 2025-ig várnia, ahogyan azt eredetileg szerette volna. Ezt a felülvizsgálatot a jelenlegi helyzet alapján 2018-ra el kell készíteni.
Igen, mi a jelentés mellett fogunk szavazni. Az első olvasat után bekövetkezett zuhanás után hálásak vagyunk az apró morzsákért is.
Wiesław Stefan Kuc
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, a felszíni és felszín alatti vizet több ezer forrásból szennyezik, nem csupán a mezőgazdaságon, az agrár-élelmiszeriparon, a bányákon és vegyianyag-gyárokon keresztül, de a lakóépületek útján is.
Ott, ahol nincsenek víztisztító telepek, egyre nagyobb mennyiségű mérget juttatunk amúgy is szegényes vízkészletekbe. A hulladéklerakó-helyek rengeteg mérgező anyag forrásaként szolgálnak, és az ezekről származó hulladékot a biológiai szennyvíztisztító telepek már nem képesek megtisztítani, mert maguk a baktériumok is megmérgeződnek. A tavak és mesterséges víztározók alján található lerakódások szintén tartalmaznak mérgező anyagokat. A kérdés az, hogy miként lehetne ezeket megtisztítani. Ha ezek az anyagok bejutnak a tengerekbe és óceánokba, úgy megmérgezik az egész földgolyót és sajnos idővel pontosan ez fog történni. A víztározók ilyen jellegű megtisztítása hatalmas költséggel fog járni és egyelőre nincsen olyan technológia, amellyel ez lehetséges lenne.
Szeretnék említést tenni továbbá arról a több ezer tonna elavult növényvédő szerről is, amelyek szisztematikusan mérgezik vizeinket és mára már 1000 méteres mélységben is megtalálhatóak. Képviselőcsoportunk pontosan emiatt véli úgy, hogy a költségek ellenére az irányelvben nagyobb figyelmet kellene szentelni a vizek védelmének.
Jens Holm
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (SV) Az irányelv célkitűzése az volt, hogy több veszélyes vegyi anyagot illetően is környezetminőségi normákat állítson fel, védve ezáltal a folyómedreket a vegyszerektől és egyéb káros anyagoktól. Sajnálatos módon a lobbisták rendkívül járatosak mind az Európai Bizottság, mind pedig a Miniszterek Tanácsa befolyásolásában. Most, hogy ez a kérdés második olvasatban is felmerült, a jó szándékok sajnálatos módon nagyrészt elpárologtak. Erre nagyszerű példa, hogy a 29 anyagból, amellyel kapcsolatban szerettük volna, hogy a Parlament felügyeleti joggal rendelkezzen, csupán 11-et soroltak be veszélyes anyagként. A tagállamokkal szemben nem lesz konkrét követelmény, hogy eleget tegyenek a csökkentési célkitűzéseknek. Mindezek ellenére ez a kompromisszum jobb, mint amit a Bizottság eredetileg javasolt. Mi, azaz a GUE/NGL képviselőcsoport ezért tehát támogatjuk, és biztosra vehetik, hogy szorosan nyomon fogjuk követni a fejleményeket, igyekezve biztosítani azt, hogy a folyóvizek valóban fokozott védelmet élvezzenek a jövőben. Amikor eljön a felülvizsgálat ideje, akkor remélem további szigorítások várhatók. Kérdéssel fordulnék Dimas biztos úrhoz, aki velünk van ma este: mi lenne a véleménye, ha az egyik tagállam tovább szeretne lépni és még kiterjedtebb intézkedéseket szeretne tenni, mint amit az irányelv előír? Ha az egyes tagállamok több vegyi anyagot szeretnének besorolni, mint ami a kompromisszum részét képező listán szerepel, akkor engedélyezné nekik ezt, hogy ezáltal szigorúbb jogszabályokat alkalmazzanak?
Johannes Blokland
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - (NL) Elnök úr, először is megköszönném Laperrouze asszonynak a Tanáccsal folyatott tárgyalások során végzett munkáját.
Úgy gondolom, hogy ez egy remek kompromisszum a vízre vonatkozó normák tekintetében. Külön örömmel tölt el, hogy megőriztük a keveredési zónák koncepcióját. Ha már ennél a témánál vagyunk, lenne egy kérdésem Dimas biztoshoz.
A megvalósíthatóság szempontjából ez egy kiemelten fontos koncepció, feltéve persze, ha nem károsítja jelentős mértékben a környezetet. A vízügyi keretirányelv előírja, hogy az ivóvíz-tisztítási erőfeszítéseket csökkenteni kell. Az ivóvízzel kapcsolatos normák szigorúbbak, mint a vízre vonatkozó normák. A felszíni vizekben több ivóvíz-begyűjtési pont is van és a gyakorlatban előfordulhat, hogy egy ilyen begyűjtési pont nagyon közel helyezkedik el egy szennyezési forráshoz, oly módon, hogy a begyűjtési pont a keveredési zónán belül található és így a víztisztító-vállalatok által végzett víztisztítási erőfeszítések is fokozódnak. Meg tudja-e Dimas biztos úr ígérni nekem, hogy minden tőle telhetőt elkövet majd annak érdekében, hogy megelőzze azokat a keveredési zónákat, amelyek problémát okoznak az ivóvíz-begyűjtő pontoknál?
Richard Seeber
(DE) Elnök úr, köszönetet mondanék én is az előadónak, valamint a Bizottságnak is azért a hasznos munkáért, amit eddig a javaslattal kapcsolatban végeztek.
Emlékeztetném a tisztelt Házat arra, hogy ez egy kompromisszumos csomag. Egy stabil lábakon álló kompromisszumot sikerült a tárgyalások során összehozni, amely egy újabb darabka a kiváló európai vízminőség kirakós játékában. Mindenképpen szeretném kihangsúlyozni, hogy Európa az a kontinens vagyis politikai entitás, amelyik nagy becsben tartja a környezetet és nagyon magas normákat alkalmaz. Nem kizárt, hogy célunkat hamarabb is el lehetne érni, azonban ha Európát összevetjük a világ többi részével, láthatjuk, hogy már így is nagyon magas szintet ütünk meg, amely szintet mindenekelőtt meg kell őrizni és továbbjavítani.
Szeretném arra is emlékeztetni a Bizottságot, hogy hatékonyan kell kommunikálnunk ezeket a vitathatatlan sikereket, amelyeket az európai környezetvédelmi politika és különösen a vízügyi politika terén elértünk. Az ír népszavazás különösen jól rávilágított arra, hogy nem sikerült tolmácsolnunk ezt a sikert az emberek felé. Európa rendkívül sikeres a környezetvédelem terén, mégis a lakosság igen kis része van csupán tisztában vezető szerepével. Beszélhetünk arról, hogy a lobbisták felhígították a kompromisszumot, de vannak olyan lobbik is, amelyek segítettek biztosítani azt, hogy ez a kompromisszum valóban előírja a fokozott erőfeszítések szükségességét az ipari vállalatok, gazdálkodók, valamint az egyéb szennyezést előidéző entitások részéről.
Ezzel összefüggésben hadd emlékeztessem Önöket, hogy a víz mindenképpen az egyik olyan elem, amelyre fokozott politikai figyelmet kell irányítanunk a jövőben. Megkérném a biztos urat, hogy kövesse figyelemmel a vízügyi politika jövőbeni alakulását, mert például az éghajlatváltozás számos új problémával fog szembeállítani minket és a víz gazdasággal és az emberi élettel kapcsolatos jelentősége erősen megnövekszik majd.
Mindent összevetve, ez egy kiegyensúlyozott kompromisszum és megkérem képviselőtársaimat, hogy támogassák. Ennél többet nem lehetett elérni.
Dorette Corbey
(NL) Elnök úr, szeretném megköszönni az előadó, Laperrouze asszony munkáját, amely a második olvasat során elfogadható megállapodáshoz vezetett. A tiszta felszíni víz természetesen nagyon fontos. Rendszeresen kapunk jelentéseket azzal kapcsolatban, hogy a halak szervezete túlzott mértékben tartalmaz higanyt és egyéb káros anyagokat. Ez igen egészségtelen mind az emberekre, mind pedig a környezetre nézve és tennünk kell ellene valamit. Az előttünk fekvő végeredmény remek egyensúlya egyrészről a környezetvédelemnek, másrészről pedig a vállalatok, vízügyi cégek és kormányok költséghatékonyságának. Az Európai Parlament sikeresen harcolt ki több javítást is. Ezek értelmében azokat a keveredési zónákat, amelyek közel helyezkednek el olyan hulladéklerakási pontokhoz, amelyekben magasabb szennyezési szintek engedélyezettek, egyértelműen kell kijelölni, valamint a tagállamoknak jelezniük kell, hogy jövőben miképpen tudják csökkenteni a keveredési zónákat.
A Parlament továbbá a jövőre nézve is rendelkezik kidolgozott politikával: a potenciálisan veszélyes anyagokat egy külön listára kell helyezni további vizsgálatok céljából. Ezt én erőteljesen támogatom is.
Azt a kérdést is támogatom, amelyet Blokland úr intézett Dimas biztoshoz a keveredési zónákon belül található hulladéklerakó-helyekkel és ivóvíz begyűjtő helyekkel kapcsolatban.
Szeretném továbbá felhívni a figyelmet a forrásokra irányuló intézkedésekre, különösen a kórházak közelében, valamint a fölösleges, megmaradt gyógyszerekre. Ezek újabb fontos kérdések, amelyekkel a jövőben foglalkoznunk kell majd.
Hiltrud Breyer
(DE) Elnök úr, amint azt tudjuk, a víz talán minden erőforrásunk közül a legfontosabb és nem szabad megengednünk, hogy ambiciózus vízügyi politika hiányában elszivárogjon. Igen sajnálatos, hogy az első olvasat során az Európai Parlament által a vízkészletek védelmének adott lendület szertefoszlott az ellenőrzést igénylő veszélyes anyagok listájának megkétszereződésének, valamint az EU tagállamokkal szemben, a szennyezőanyag-kibocsátással kapcsolatos kötelezettségek kiszabásának köszönhetően. Ennek eredményeképpen kárba ment egy lehetőség, hogy még többet tehessünk vizeink védelméért. A vízvédelemmel összefüggésben kiemelten fontos, hogy a különböző területeken összhang álljon fent a jogszabályokat illetően. Tilalomra van szükség a karcinogén, mutagén és reprotoxikus (CMR) növényvédő szerekkel és az endokrin rendszert károsító anyagokkal szemben. Ezért is találom különösen fájónak azt, hogy a Bizottság állandó jelleggel egy rendező-pályaudvar szerepét tölti be és teszi mindezt a környezet és a közegészségügy kárára. 2006-ban a Bizottság környezetminőségről szóló jogalkotási eszköztervezetében azt mondta, hogy nem tervez javaslatot tenni az kiemelten veszélyes anyagok mennyiségének és mérgező hatásának csökkentésével kapcsolatban. Ezt a REACH részeként és a növényvédő szerekről szóló jogszabályok keretében kell megtenni. De mi történt valójában? Egy parlamenti jelentés, egy a képviselőházból származó javaslat volt az, ami végül is összhangba hozta a vízügyi keretirányelvet a szennyezőanyagokról szóló jogszabályokkal. Ezt a Parlament végezte, nem pedig a Bizottság, amely egyébként ígéretet tett ennek elvégzésére.
Kérésünk tehát az, hogy azok közül a növényvédő szerek közül, amelyek szerepelnek a kiemelten veszélyes anyagok listáján egyet se engedélyezzenek. A legegyszerűbb megoldás nem más, mint biztosítani, hogy ezek a veszélyes anyagok eleve ne kerülhessenek vizeinkbe.
Cristina Gutiérrez-Cortines
(ES) Elnök úr, gratulálni szeretnék Laperrouze asszonynak, aki kivételesen keményen dolgozott együtt képviselőcsoportom többi tagjával, valamint a Parlament egészével azért, hogy egyezségre és konszenzusra jussanak.
Rendkívül elégedett vagyok ezzel az irányelvvel, amely több fontos kérdéssel is foglalkozik. Először is, ahogyan ezt Lienemann asszony is említette, a fenntarthatóság egy folyamat, amelyet sok évvel ezelőtt kezdtünk el és amelynek a vízkezelés, a vízminőség javítása és a vízügyi politika egytől egyig részét képezik. Mindenek felett azonban ez egy olyan folyamat, amelynek a valóság talaján kell maradnia, hiszen a gyakorlatba is át kell ültetni.
Jogszabályt alkotni sokkal egyszerűbb dolog, mint végrehajtani. Sokkal olcsóbb is. Egy dolog meg- vagy betiltása nem kerül semmibe. A végrehajtás azonban azt jelenti, hogy a vállalatoknak, gazdálkodóknak és helyi tanácsoknak a politikákat át kell ültetniük a gyakorlatba és ez nem mindig egyszerű.
Véleményem szerint ez egy igen fontos lépés előre, de reálisan kell szemlélnünk a helyzetet, mert hiszen, ahogyan ezt tegnap is láthattuk például a népszavazásban, európainak lenni nem mindig könnyű. Sok pénzt és erőfeszítést igényel, és mi ezt is tesszük, különösen, ha figyelembe vesszük azt is, hogy ez egy Európa egészére vonatkozó politika.
A teljes vízügyi politikát végre kell hajtani Európa egész területén, ami azt jelenti, hogy hihetetlenül összetett helyzetekkel kell megbirkóznunk, rengeteg tényezőt figyelembe kell vennünk, köztük rendkívül fontos geofizikai tényezőket is.
Az irányelv két olyan aspektusát szeretném megemlíteni, amelyek véleményem szerint előrelépést jelentenek. Először is az irányelv nagyobb átláthatóságot követel meg a kormányok részéről. A vízügy sohasem volt igazán áttetsző. Az Európai Vízügyi Fórumon egyik célkitűzésünk a nyilvánosság elé tárt információk átláthatósága, és most már komolyan foglalkozunk ezzel a kötelezettségünkkel.
Ugyanez igaz az indikátorokra is, beleértve a puhatestűeket, és szeretném hangsúlyozni az egészség érdekében történő vízelemzés jelentőségét is.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Gratulálni szeretnék az előadónak és ezúton szeretném kinyilvánítani támogatásomat az iránt az elgondolás iránt, miszerint a felszíni víz minőségét illetően, valamint a közösségi jogszabályok értékelésének hatékonyságával kapcsolatban szigorúbb szabályzásra van szükség.
A külső határok mentén fekvő kisebb uniós országok igen kényes problémával kénytelenek szembenézni - a szomszédos uniós országokból érkező vízszennyezéssel. Az EU nem kívánja és nem is áll szándékában egy "vasfüggönnyel” körbevenni magát - már ami az ökológiát és egyéb kérdéseket illeti. Ezért tehát ugyanolyan fontos a szennyezés csökkentése az uniós országokban és a környező országokban is. A 26. módosítás rámutat a Bizottság azon kötelességére, hogy egy évvel az irányelv hatálybalépését követően részletes jelentést kell benyújtania a harmadik országokból származó szennyezéssel kapcsolatos helyzetet illetően. A szomszédos országokkal folytatott tárgyalások során a Bizottságnak többet kellene tennie, hogy bátorítsa a környezetvédelmi kötelezettségek további végrehajtását. Ez a kérdés kulcsfontosságú azon országok számára, akik a szomszédos uniós országokkal közös vízgyűjtőkkel rendelkeznek.
Christa Klaß
(DE) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim. "A víz élet” vagy "A víz olyan értékes, mint a gyémánt”; ezek voltak a szalagcímek és motiváló tényezők akkor, amikor 2000-ben elindítottuk a vízügyi keretirányelvet. A vízügyi politika területén belüli környezetminőségi normákkal foglalkozó irányelv jelenleg a vízügyi keretirányelv utolsó, fontosabb származékos eszköze. Célja az, hogy környezetminőségi normákat állítson fel az elsőbbségi anyagokat és az kiemelten veszélyes anyagokat illetően, mely normák célja biztosítani, hogy vizeink - az életünk forrása - magas szintű védelemben, azaz a lehető legmagasabb szintű, a legfrissebb tudományos ismeretek alapján elérhető védelemben részesüljenek, amely védelem igenis szükséges.
Meglátásom szerint azonban ez azt is jelenti, hogy a víz védelme egy állandó feladat. Folyamatosan figyelemmel kell kísérnünk a tanulmányokat és megállapításokat azzal a céllal, hogy az új felfedezéseket be lehessen építeni, hogy a vizek védelmét mindenkor és minden körülmények között garantálni lehessen a legfrissebb tudományos ismereteknek és technológiáknak megfelelően. Nem fordulhat elő még egyszer, hogy - ahogyan most is - a Bizottság nem teljesíti megbízatását és engedi múlni az időt anélkül, hogy cselekedne. A kiemelten veszélyes anyagok listáját folyamatos felülvizsgálatnak kell alávetni és haladéktalanul ellenőrizni kell. A cselekvés Bizottság részéről történt elmulasztása arra ösztönzött minket itt a Parlamentben, hogy közbelépjünk és egy második listát javasoljunk, amely olyan anyagokat tartalmaz, amelyek a legfrissebb megállapítások alapján ellenőrzésre szorulnak. A szóban forgó lista nem sorolhatja be előre és nem ítélheti meg előre az egyes anyagokat. Ezenfelül a listának arra is lehetőséget kell szolgáltatnia, hogy az anyagokat tisztázni lehessen a felmerült gyanú alól. Természetesen az egyes anyagokat nem lehet csupán múló szeszély alapján feltenni a listára. A PPE-DE képviselőcsoport gyorsabb és prioritás szerinti kezelést kért azokat az anyagokat illetően, amelyek magas fokú veszélyességéről már rendelkezünk adatokkal. Véleményünk szerint erre elegendő lesz hat hónap.
Nagyon remélem biztos úr, hogy a jelenleg előírt 24 hónapos időtartamot nem használják ki teljes egészében, mert fontos lenne, hogy a biztonsággal kapcsolatos megállapításokra azonnal reagálni lehessen. Együttesen támogatni fogjuk a Laperrouze asszony által kidolgozott kompromisszumot.
Péter Olajos
(HU) Köszönöm, elnök úr! Európa legtöbb folyóján több ország is osztozik, mind a folyók előnyeit élvezve, mind az ezzel járó felelősséggel osztozva. Az egyik tagország olyan vízminőséget kap, amelyet az előző ország a részére biztosít. A Duna például hét, a Dráva hat, a Rajna és a Tisza öt országon folyik keresztül. Ez nagy kihívást jelent és nagyfokú együttműködést is kíván. Remélhetőleg a jogszabály elfogadásával a Rába-folyó hét éve tartó habzását is sikerül megszüntetni, Magyarország egyetlen vadvízi folyójában ugyanis pillanatnyilag csak az Önöknek is szétosztott, és szórólapokon, plakátokon is látható fürdőruhákban ajánlatos megmártózni. A Rába persze csak mintegy lakmusz-papír mutatja, hogy a jelenlegi szabályozással valami nincs rendben, mert ha mindenki minden határértéket betart, a folyón mégis vastag hab látható, akkor bizony ott a szabályozás nem jó. Ezért kell nekünk most változtatnunk, ezért kérek tehát mindenkit, hogy a holnapi szavazáson támogassa a kompromisszumos csomagot. Köszönöm szépen.
Gyula Hegyi
(HU) A kollegák már elmondták, hogy az édesvíz a XXI. század talán legértékesebb kincse, és ezzel egyet kell érteni, ezzel a gondolattal. Az is igaz, hogy Európában alapvetően jól állunk, mind az édesvíz mennyiségét, mind minőségét tekintve. Egy olyan kérdésre szeretném felhívni a figyelmet, amelyre eddig nem került sor, ez pedig az a tény, hogy a klímaváltozással kapcsolatban egyre szélsőségesebb a csapadéknak, és ezzel a kinyerhető édesvíz eloszlásának a görbéje, ami azt jelenti, hogy hosszú forró, száraz nyarak vannak, és árvízszerű esőzések egész Európában. Ezért mindazon a környezeti gondoskodáson túl, amelyről szó került, olyan vízgazdálkodásra is szükség van, amely az eddigi rendszerrel szemben alapvetően megfogja a vizet, és lehetővé teszi annak tárolását a száraz évszakra. És nagyon fontos lenne, hogy ez európai közösségi politikává is váljon, ilyen módon őrizzük meg az édesvíznek a mennyiségét, a minőségről pedig ez a jogszabály gondoskodik. Köszönöm.
Marios Matsakis
Elnök úr, a víz szennyezése a folyókban, a tavakban és a felszín alatt történik, de megtörténhet szállítás közben is. A Dél-Európában dúló aszály miatt ez a veszély az utóbbi időben tovább súlyosbodott, hiszen számos olajszállító tartályhajót alakítanak át abból a célból, hogy ivóvizet szállítsanak. Ez egy olyan terület, ahol talán hiányzik a megfelelő hozzáértés. Arra kérném a biztos urat, hogy biztosítsa azt, hogy az ilyen jellegű szállítás maximálisan biztonságos, valamint aromás szénhidrogének általi szennyezéstől mentes legyen, hiszen - mint azt tudjuk - ez utóbbi komoly veszéllyel jár mind emberekre, mind pedig állatokra nézve.
Stavros Dimas
Elnök úr, a bevezető felszólalásomban felsorolt pontok mellett a javasolt irányelv hozzájárul az EU vízügyi jogszabályainak egyszerűsítési folyamatához is.
Önök is emlékezhetnek arra, hogy a vízügyi keretirányelv tartalmaz olyan rendelkezéseket, amelyek hét korábbi, a hetvenes és nyolcvanas évekből származó jogalkotási aktus hatályon kívül helyezésével kapcsolatosak. Ez az irányelv további öt irányelvet helyez majd hatályon kívül és ugyanakkor leegyszerűsíti a vízügyi jelentések benyújtását a WISE, azaz az újonnan kialakított európai vízügyi információs rendszer keretében. Ezáltal jobb tudásalaphoz jutunk, ami elősegíti a politikai és műszaki szinten történő döntéshozást.
Arra is emlékezhetnek továbbá, hogy a Parlament kiemelt jelentőséget tulajdonított annak a célkitűzésnek, hogy egyes, a vízügyi keretirányelvben szereplő anyagokat eltávolítson vagy fokozatosan kivonjon a listáról. A tervezett nyilvántartás, amely térképeket is tartalmaz majd, egy mindenki számára szükséges információforrás lesz. Értékelési eszközként szolgál majd a Bizottság az iránti vizsgálatai során, hogy elérik-e a progresszív csökkentéssel és a fokozatos kivonással kapcsolatos környezetvédelmi célokat.
A vízügyi keretirányelv és annak származékos irányelve stabil, előre meghatározható, hosszú távú alapot szolgáltat majd az összes szinten történő döntéshozáshoz, a vízgyűjtőktől, azaz a helyi szinttől egészen az európai szintig. Ez különösen fontos a vízgyűjtő-gazdálkodási tervek és a 2009 decemberéig benyújtandó intézkedési programok esetében. Tavaly a Bizottság benyújtotta első jelentését a vízügyi keretirányelv végrehajtásával kapcsolatban. A jelentés tartalmazta az elért eredmények és hibák értékelését is. Innentől kezdve már a tagállamok dolga, hogy időben eleget tegyenek kötelezettségeiknek.
Szeretném megragadni a lehetőséget, hogy emlékeztessem önöket arra, hogy a regionális fejlesztési és a kohéziós politika, valamint a vidékfejlesztési politika részeként rendelkezésre áll uniós pénzügyi támogatás is. A tagállamok joga és felelőssége, hogy kiválasszák projektjeiket és prioritásaikat.
A vízügyi keretirányelv 7. cikke már megállapította az ivóvízre vonatkozó kötelezettségeket, és ez a kompromisszum nincs kihatással a vonatkozó eljárásokra és rendelkezésekre.
Szeretnék rávilágítani arra, hogy a tagállamoknak kötelességük jelentést tenni a vízügyi keretirányelv 15. cikkének való megfelelésről és a keveredési zónák növekedésének visszaszorítása érdekében tett intézkedésekről, valamint a keveredési zónák meghatározásával kapcsolatos nemzetközi együttműködéséről. Ezenfelül, ha egyes tagállamok szigorúbb környezetvédelmi normákat kívánnak bevezetni, abban az esetben a Bizottság nem fog ennek útjába állni.
Befejezésképpen elmondanám, hogy Bizottság abban a szerencsés helyzetben van, hogy teljes támogatásáról biztosíthatja a kompromisszumos csomagot annak érdekében, hogy a második olvasat során megállapodás alakuljon ki az irányelvvel kapcsolatban. Szeretném megragadni a lehetőséget és ismételten köszönetet mondani az előadó remek munkájáért.
Ami a Matsakis úr által felvetett problémát, a víz Ciprusra történő szállítását illeti, tudomásom van a problémáról és erre a kérdésre a későbbiek folyamán fogok válaszolni.
Anne Laperrouze
előadó. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, köszönöm, hogy részt vettek a vitában. Jogosan kérdezhetik, hogy mik is a végső célkitűzéseink ezzel az irányelvvel. Természetesen az, hogy javítsunk a felszíni víztestek minőségén. Nem szeretnénk ezentúl ólmot, kadmiumot, nikkelt, higanyt, oldószereket vagy olyan egyéb mérgező és karcinogén anyagokat találni vizeinkben, mint például a PCB-k. Lienemann asszonyt utalt egy két héttel ezelőtti hírműsorra, amelyben bemutatták, hogy a PCB-k biológiailag felhalmozódtak a halakban, az emberek pedig megeszik ezeket a halakat. Ez a helyzet most már tűrhetetlen, és azon a véleményen vagyok, hogy az európai polgárok is azt várják el, hogy Európa határozottan lépjen fel a környezet és egészségünk védelme mellett. Hiszem, hogy sikerülhet továbbadni ezt az üzenetet, ha tiszteletben tartjuk a vízügyi irányelvet, valamint annak származékos irányelveit.
Egyes képviselők azt mondták, hogy nem szerepel elég anyag a listán, hogy a Parlament visszatáncolt az első olvasathoz képest. Az első olvasatban összesen 33 + 28 anyagot javasoltunk, ami 61 elemzett anyagot jelentett. A második olvasatban most összesen 33 + 13, azaz 46 anyagunk van, de fontos megjegyezni, hogy ezek olyan különösen veszélyesnek tekintendő anyagok, melyek nem szabad, hogy vizeinkbe jussanak. A másik érdekes kérdés az irányelvet illetően az, hogy lehetőséget biztosít számunkra, hogy ellenőrizzük az európai jogszabályoknak való megfelelést - itt konkrétan a REACH rendelet és az IPPC végrehajtására gondolok. Most már rendelkezünk azzal az eszközzel, ami lehetővé teszi, hogy ellenőrizzük ezt.
A biztos úr azt hallotta képviselőtársaimtól, hogy amennyiben a Tanács és a Parlament jóváhagyja a szöveget, akkor az ő lépésük következik. Rengeteg dolguk lesz, rengeteg elemzést kell elvégezniük, és rengeteg nyilvántartást kell létrehozniuk és én sok szerencsét kívánok ehhez. Bármi is történik én továbbra is figyelemmel fogom követni ezt a jogalkotást.
Elnök
A vitát berekesztem.
A szavazásra 2008. június 17-én, kedden kerül sor.
