A Lisszaboni Szerződés szociális rendelkezései (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozata a Lisszaboni Szerződés szociális rendelkezéseiről.
Philippe Courard
a Tanács soros elnöke. - (FR) Elnök úr! Köszönöm a lehetőséget, hogy Onkelinx miniszterelnök-helyettes asszony nevében felszólalhatok a Lisszaboni Szerződés által szociális ügyekben kínált különböző új lehetőségekről.
Meggyőződésem, hogy meg kell vizsgálnunk az európai jogban bekövetkezett szociális fejlődést. Tehát, a Szerződés 9. cikke egy horizontális szociális védelmi záradékról rendelkezik, amely kötelezi az európai intézményeket, hogy figyelembe vegyék a foglalkoztatás magas szintjének előmozdítására, a megfelelő szociális biztonság biztosítására, a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemre, valamint az oktatás, a képzés és az emberi egészség védelmének magas szintjére vonatkozó követelményeket.
Ez a követelmény a Szerződés 3. cikkének (3) bekezdésében szereplő kijelentést követi, amely szerint a belső piacot magas versenyképességű, teljes foglalkoztatottságot és társadalmi haladást célul kitűző szociális piacgazdaságon alapuló politikák révén kell megvalósítani.
A 9. cikk ennek megfelelően arra hív fel, hogy mostantól kezdve valamennyi európai politika kidolgozása során figyelembe kell venni a szociális dimenziót. Ennek célja, hogy helyreállítsa a megfelelő egyensúlyt a gyakorlatban érvényesítendő szempontok között. Ez a belga elnökség egyik kiemelt, átfogó célkitűzése.
A jövőben jóval nagyobb figyelmet kell fordítanunk az európai szinten létrehozott politikák társadalmi hatására. Míg az Európai Unión belül maximalizálnunk kell a gazdasági növekedést, egyúttal ösztönöznünk kell az e növekedésből származó előnyök méltányos és igazságos elosztását, valamint kiemelt figyelmet kell szentelnünk a legkiszolgáltatottabb emberek sorsának.
Ezenfelül az Európa 2020 stratégiában is figyelembe kell vennünk a szociális dimenziót, amely stratégiát, mint tudják, az Európai Unió a júniusi Európai Tanács alkalmával fogadta el. Ez a foglalkoztatást és növekedést célzó stratégia egyesíti a gazdasági, a szociális, a foglalkoztatási és a környezeti dimenziót. Korlátozott számú, számszerűsített célokon és iránymutatásokon alapul.
Az öt meghatározott cél egyike kifejezetten a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemről szól. Azt tűzi ki célul, hogy 2020-ra az Európai Unióban legalább 20 millió embert kell kiemelni a szegénységből A 10. iránymutatással együtt ez képezi a stratégia szociális pillérét.
Noha a stratégia ambiciózus voltának hiánya csalódást kelthet, arról tanúskodik, hogy konkrét és világosan körülírható cél elérésére törekszik, ami e területen újdonság, valamint új dinamikát vezet be, amelynek előnyeit ki kell használnunk. A tagállamoknak nemzeti reformprogramjukban évente jelentést kell tenniük az e célkitűzés végrehajtása terén elért haladásról.
Mindig is úgy véltem, maximalizálnunk kell az EU 2020 stratégia e szociális dimenziójának előnyeit. Szeretném, ha a belga elnökség valódi szociális elnökség lenne. Ebben az összefüggésben az Európa 2020 stratégia láthatóságot kínál: egy európai szociális politikát. Ez valódi kihívást jelent majd, mivel a tagállamokat lefoglalja a reformterveik, következésképpen pedig a számszerűsített célok elérésére irányuló politikáik kidolgozása, ezzel egyidejűleg pedig nemzeti költségvetésükön dolgoznak, amely korlátozza pénzügyi szabadságukat.
Ráadásul még alig hagytuk magunk mögött a pénzügyi válságot és a gazdasági talpra állás is csak lassan érezteti hatását. Ennélfogva gondoskodnunk kell arról, hogy a költségvetési konszolidáció ne befolyásolja kedvezőtlenül a foglalkoztatást és a szociális politikákat. Az EU 2020 növekedési stratégiának fenntarthatónak és átfogónak kell lennie. Nem jellemezheti a munkahelyek nélküli növekedés; a foglalkoztatási bizonytalanság leküzdésére kell törekednie. Ezért a szegénység elleni küzdelemnek valóban nagyfokú figyelmet kell szentelnünk.
A Tanácsban a belga elnökség keményen dolgozik azon, hogy ez a dinamika működőképes legyen, ugyanakkor azt is figyelembe veszi, milyen szerepet kell játszania a Bizottságnak ebben az összefüggésben. Őszintén szorgalmazzuk, hogy a Bizottság e kérdésben dinamikus hozzáállást alakítson ki. Itt az általa elfogadandó kiemelt kezdeményezésekre gondolok, elsősorban a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem platformjára, amelynek nagyobb rálátást kell biztosítania az Európa előtt álló szociális kihívásokra.
A Bizottságnak e módszer alkalmazásával többek között konkrét javaslatokat kell tennie azt illetően, hogyan hajtható végre a Lisszaboni Szerződés 9. cikkében foglalt új horizontális szociális záradék.
Mint azt látják, a belga elnökség rendkívül ambiciózus, de őszintén hiszem, hogy ki tudjuk elégíteni polgártársaink szükségleteit és igényeit. Szociális dimenzió nélkül az európai projekt kudarcra van ítélve. Ezen a téren önöknek is van feladata, mégpedig a stratégiáról szóló vita folytatása, nem csupán európai szinten, hanem azáltal is, hogy saját hazájukban hangsúlyozzák a szociális dimenziót.
László Andor
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 9. cikkében foglalt horizontális szociális záradék kimondja: "Politikái és tevékenységei meghatározása és végrehajtása során az Unió figyelembe veszi” többek között "a foglalkoztatás magas szintjének előmozdítására, a megfelelő szociális biztonság biztosítására,” valamint "a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemre vonatkozó követelményeket”. A Bizottság elkötelezett e záradék végrehajtása mellett, többek között az átfogó hatásvizsgálati rendszer részeként a társadalmi hatások vizsgálatának erősítése révén.
Az általános érdekű szociális szolgáltatásokat illetően a Bizottság úgy gondolja, fontos, hogy garantáljuk a jogbiztonságot a tagállami hatóságok számára. Véleménye szerint azonban az egységes piaci szabályok értelmében jelenleg nincs szükség több résztvevős munkacsoport létrehozására az általános érdekű szociális szolgáltatásokat nyújtó egyes szolgáltatók által tapasztalt nehézségek rendezéséhez.
A Bizottság tisztában van vele, hogy a szociális szolgáltatásokra vonatkozó uniós szabályokat számos hatóság és érdekelt fél az e szabályok szervezését és finanszírozását akadályozó tényezőnek tekinti. A hatóságokkal és az érdekelt felekkel folytatott konzultáció azonban azt jelzi, hogy a meglévő szabályok messzemenően figyelembe veszik az általános érdekű szociális szolgáltatások egyedi jellemzőit. A jelzett problémák igen gyakran a szabályok ismerete és a róluk szóló tájékoztatás hiányának, illetve a végrehajtásuk módjával kapcsolatos kételyeknek tudhatók be.
Éppen ezért a Bizottság bevezetett egy stratégiát, amely kiterjed az interaktív információs szolgálatra, a gyakran ismételt kérdéseket tartalmazó dokumentumokra, valamint a helyi közhatóságoknak szóló képzési kezdeményezésre. A Bizottság jelenleg aktualizálja a gyakran ismételt kérdéseket tartalmazó dokumentumokat. Ennek befejezését követően azt a Szociális Védelmi Bizottságon belül bemutatja majd a tagállamoknak és az érdekelt feleknek.
A tagállamokkal folytatott egyeztetés további fóruma a Közbeszerzési Tanácsadó Bizottság. Nemrég fejeződött be az általános gazdasági érdekű szolgáltatásokról szóló intézkedéscsomag tárgyában tartott nyilvános konzultáció, amelynek célja, hogy tisztázza és leegyszerűsítse az állami támogatási szabályoknak az e szolgáltatások esetében történő alkalmazását. A Bizottság a kapott hozzájárulások értékelését meg fogja osztani a Parlamenttel, a Régiók Bizottságával, az Európai Gazdasági és Szociális Bizottsággal és a tagállamokkal. Ahogyan azt a Bizottság számos alkalommal elmondta, az intézkedéscsomag felülvizsgálata során megfelelően figyelembe fogják venni a szociális szolgáltatások egyedi jellemzőit.
Ezenfelül a Bizottság az elmúlt években gyümölcsöző párbeszédet folytatott a legfőbb érdekelt felekkel a meglévő uniós előírások lehetséges módosításairól - elsősorban a Szociális Védelmi Bizottságban és a Parlament közszolgáltatásokkal foglalkozó közös munkacsoportján belül. Júliusban a Bizottság a belga elnökség által szervezett, a tagállamok és a különböző érdekelt felek részvételével zajló szemináriumon vett részt. Ezek a megbeszélések szintén arra utaltak, hogy míg határozott és jogszerű érdeklődés mutatkozik a szabályok pontosítása iránt, nincs szükség a meglévő uniós előírások alapvető szerkezetének módosítására ahhoz, hogy azok megfeleljenek az általános érdekű szociális szolgáltatások egyedi jellemzőinek. Lévén ez a helyzet, a Bizottság tisztában van vele, hogy a belga elnökség javaslatokat nyújtott be a meglévő szabályok tisztázása és módosítása céljából. A Bizottság körültekintően megvizsgálja ezeket a javaslatokat.
Emlékeztetnék továbbá arra, hogy az október 26-27-én a belga elnökség védnöksége alatt megrendezésre kerülő, az általános érdekű szociális szolgáltatásokról szóló harmadik fórum lehetőséget teremt majd ezen és lehetőség szerint más javaslatok megvitatására.
Végezetül, a Bizottság a Szociális Védelmi Bizottság keretében a szociális szolgáltatásokra vonatkozó önkéntes minőségi keretrendszer létrehozásán dolgozik. A Bizottság a keret kidolgozása során szorosan együttműködik a főbb érdekelt felekkel, a szociális partnerekkel, a helyi hatóságokkal, a szolgáltatókkal és a felhasználókkal.
Összefoglalva, a Bizottság elkötelezett az új horizontális szociális záradék végrehajtása mellett, az általános érdekű szociális szolgáltatások tekintetében is.
Ahogyan már ismertettem, az általános érdekű szociális szolgáltatások terén érdekelt felek számos egyeztetési és vitafórumot vehetnek igénybe. A Bizottság meglátása szerint ezért nincs szükség újabb munkacsoport létrehozására. Ugyanakkor a Bizottságnak határozott célja, hogy - többek között a Bizottság által októberben elfogadandó egységes piaci intézkedéscsomag keretein belül - enyhítse azokat a nehézségeket, amelyeket az egyes általános érdekű szociális szolgáltatást nyújtó szolgáltatók az egységes piacra vonatkozó szabályok értelmezése terén tapasztalnak.
Andreas Schwab
a PPE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim! A Lisszaboni Szerződés a szociális politika terén nem ruházta fel alapvetően új jogkörökkel az Európai Uniót. A 9. cikk - ahogy azt a Tanács képviselője már említette - kiterjeszti a szociális piacgazdaság alapelvével összefüggésben meglévő jogköröket, ami az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja számára rendkívül fontos, és amit mi illesztettünk be az Európai Egyezménybe, amely lényegében kikövezte az utat a Lisszaboni Szerződés előtt.
Második észrevételünk szerint a Mario Monti volt európai biztos által készített "A polgárok az Unió középpontjában” című jelentéssel az Európai Bizottság érdekes és értékes javaslatot fogalmazott meg arra vonatkozóan, hogyan egyesíthetjük sikeresen a belső piac nagyszerű, kedvező lendületét a közös fogyasztói piac szociális elemeivel. Ennélfogva, Andor biztos úr, várakozással tekintünk az úgynevezett egységes piaci intézkedéscsomag elé, amelyen Barnier biztos úr jelenleg dolgozik. Úgy véljük, hogy a Monti-Kroes-csomagot ebbe valóban konstruktív módon be lehet illeszteni. Ugyanakkor a tekintetben szkeptikusak vagyunk, vajon a közbeszerzési irányelvek megnyitása és a koncessziókról szóló irányelv kidolgozása végül valóban azt eredményezi-e majd, hogy helyes útra tereljük az európai belső piacot, mivel nyilvánvalóan ellenezzük a közszféra további bővítését.
A Tanács képviselője már utalt erre, de még fontosabb, bármilyen nagyszerű és jelentős legyen is a szociális konszolidáció - és ezt a Parlament fiatalabb generációjának tagjaként mondom -, hogy a szociális konszolidáció mérlegelésekor minden árnyékköltségvetést figyelembe vegyünk - Bernd Raffelhüschen freiburgi professzor beszélt arról, hogy a nyugdíjtartozások tekintetében egy sor rejtett költségvetés létezik -, valamint hogy olyan politikát hozzunk létre, amely az elkövetkező évtizedben a fiatal generációnak is tisztességes lehetőségeket nyújt.
Éppen ezért úgy vélem, hogy - miként a Tanács képviselője már említette - együtt nagy kihívások előtt állunk, az Európai Parlament és az EPP képviselőcsoport hasonlóan látja ezt a kihívást, és minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk azért, hogy támogassuk az Európai Bizottság által a belső piaci intézkedéscsomag, illetve azon szociális intézkedések tekintetében tett erőfeszítéseket, amelyeknek a szociális piacgazdaság alapján ki kell egészíteniük ezt a belső piacot. Következésképpen további vitára számítok, és hálásan köszönöm a figyelmet.
Proinsias De Rossa
az S&D képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Először is köszönetet szeretnék mondani a Tanácsnak és a Bizottságnak mai nyilatkozataikért, valamint az ALDE, a Zöldek/Európai Szabad Szövetség és a GUE/NGL képviselőcsoportnak, amiért támogatták, hogy ma napirendre tűzhessük ezt a kérdést.
Az új szociális záradékok nem kizárólag az általános érdekű szolgáltatásokhoz kapcsolódnak, ahogyan az a mai délután folyamán korábban elhangzott EPP-felszólalásból tűnhetett, és az általános érdekű szociális szolgáltatások tekintetében következtetéseket kell megfogalmaznunk a sok éve vita tárgyát képező kérdésekkel kapcsolatban ahelyett, hogy ismét a régi érveket hangoztatnánk.
Az általános érdekű szociális szolgáltatások jövőjével foglalkozó előadóként várakozással tekintek az azon képviselőcsoportokkal végzett munka elé, amelyek elismerik egy erős szociális piacgazdaság szükségességét, és bízom benne, hogy konkrét javaslatokat továbbíthatunk majd azon dilemmák megoldása érdekében, amelyekkel az általános érdekű szolgáltatásokat nyújtó szolgáltatók szembesülnek.
Mint azzal kétségtelenül tisztában vannak, az európai polgárok nagy reményeket fűznek ahhoz, hogy a Lisszaboni Szerződés elfogadását követően az európai politikák és jogalkotás egy egységesebb és dinamikusabb szociális dimenzióval bővül. A Lisszaboni Szerződésről szóló népszavazások során folytatott egyik legfontosabb írországi vita az új szociális záradékokat érintette, ideértve a 3., a 9. és a 14. cikket, valamint a szociális jegyzőkönyvet és számos továbbit a fogyatékosságra és az esélyegyenlőségre vonatkozóan.
Minden esetben lényeges, hogy megfeleljünk a polgárok elvárásainak. A jelenlegi gazdasági és szociális válság idején ez kétszer olyan fontos mindazon polgárok számára, akik a válság és az azt orvosolni hivatott megoldások miatt már elveszítették, és sokaknak, akik ezután fogják elveszíteni állásukat, otthonukat, megtakarításaikat, nyugdíjukat, az egészségügyi szolgáltatásokat, valamint akár gyermekeik oktatási lehetőségeit.
Gyökeresen megingatná az Európai Uniót, ha a biztosok testülete és az Európai Tanács arra az álláspontra helyezkedne, hogy a Szerződés ezen új cikkei semmin se módosítsanak és a szociális célokat a piaci célokkal szemben továbbra is másodlagosnak tekintsék. Ha nem teljesítjük kötelességeinket, a színfalak mögött szélsőséges idegengyűlölő és intoleráns politikai pártok várakoznak, amelyek készséggel előnyükre fordítanák a lakosság dühét és elégedetlenségét.
Ma azzal a konkrét kéréssel fordulok a Bizottsághoz és a Tanácshoz, hogy fogadjuk el: dinamikus folyamatra van szükség ahhoz, hogy az általános érdekű szolgáltatások, különösen az általános érdekű szociális szolgáltatások tekintetében előrelépést tehessünk.
Sajnálattal veszem tudomásul a biztos úr mai nyilatkozatát. Bízom benne, hogy az elkövetkező néhány hónap során meg tudjuk győzni arról, hogy téved, hogy dinamikus folyamatra van szükség, hogy valóban szükség van a magas szintű munkacsoportra, amelyben nem csupán ő maga és más főigazgatóságok, hanem a civil társadalom tagjai, a szakszervezetek, a Tanács és a Régiók Bizottsága is részt vesznek.
Olyan mechanizmusra van szükség, amely mindenki által elismert változást idéz elő. Biztos úr, hallottam, amint ön, illetve Barroso úr kijelentette, hogy az érdekelt felek arról számoltak be, nincs komoly probléma. Nekem nem ezt mondják. Az elmúlt fél év során sokukkal találkoztam. Azt mondják, hogy adminisztratív és jogi problémákkal küzdenek, amelyeket sürgősen meg kell oldani. Az alapján, amit ma öntől és a Tanácstól hallottunk, attól tartok, hogy ezek a problémák nem fognak azonnal megoldódni. Ahogyan említettem, bízom benne, hogy az elkövetkező néhány hónapban rá tudom bírni, hogy meggondolja magát. Ugyanakkor sürgető szükség van egy mechanizmusra, egy magas szintű mechanizmusra, amely magában foglalja az érdekelt feleket és gondoskodik arról, hogy a szükséges döntések megszülessenek és megvalósuljanak.
A legfontosabbnak azt tartom, hogy a Parlament is közreműködjön ebben a folyamatban. Szem előtt kell tartanunk, hogy megoldást kell találnunk az aggályokra, és ki kell nyilvánítanunk, hogy Európa komolyan gondolja a szociális piacgazdaság létrehozását szemben egy csupán elszigetelt egységes piaccal.
Marian Harkin
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Van egy elnyűtt, megjegyzésekkel és aláhúzásokkal teli, szamárfüles, teafoltos példányom a Lisszaboni Szerződésből. Egy éven keresztül állandó útitársam volt, amikor megpróbáltam meggyőzni az ír polgárokat, hogy igennel szavazzanak. Amikor megkérdezték, miért kellene igennel szavazniuk, az általam említett öt legfontosabb ok egyike az volt, hogy a Szerződés egy szociálisabb Európát teremt majd.
Mindössze egy évvel később ratifikáltuk a Szerződést, most pedig nekünk, politikusoknak be kell váltanunk ígéreteinket. Beszéltünk az új horizontális szociális záradékról - a 9. cikkről -, amely kötelezi az Uniót, hogy politikái kidolgozása során mérlegelje a döntések szociális következményeit. Ez egy átfogó cél, amely nagyobb teret enged az törekvéseknek az uniós jogszabályok létrehozása, módosítása vagy végrehajtása során, de a 9. cikk nem garantálja a kívánt politikai eredményeket. Hatékony eszköz, amellyel élhetünk, de fel kell tennünk magunknak a kérdést, hogy valóban használjuk-e, vagy csupán dísznek van.
A szociális politika az eredeti szerződésekben igen hiányosan szerepelt, de úgy vélem, a Lisszaboni Szerződésben sokkal markánsabban van jelen. Az általános érdekű szolgáltatásokról szóló jegyzőkönyvön kívül az Európai Unió működéséről szóló szerződés 14. cikkét is említették. Ez egyértelműen kimondja, hogy a tagállamok és az EU közösen felel az általános érdekű szolgáltatásokért. Ez idáig az EU alkalmazott belső piaci szabályokat, a 14. cikk azonban kimondja, hogy a szerződések alkalmazásában "az Unió és a tagállamok ... gondoskodnak arról, hogy ezek a szolgáltatások olyan - így különösen gazdasági és pénzügyi - elvek alapján és feltételek mellett működjenek, amelyek lehetővé teszik rendeltetésük teljesítését”. Ez az uniós politika szemléletváltását mutatja, és ennek a bizottsági közleményekben és javaslatokban is tükröződnie kell.
Ezenfelül a Tanács továbbra is visszatartja a hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló irányelvet. Fontos jogszabályról van szó, amelyet végre kell hajtani. Ennélfogva, míg a Lisszaboni Szerződés megfogalmazza az alapelveket és védi a szociálpolitikai jogszabályokat, a szociális politika jövőbeli irányát nem jelöli ki egyértelműen. Mi - a Bizottság, a Tanács és a Parlament - használhatjuk, és használnunk is kell a Lisszaboni Szerződés által kínált eszközöket.
Karima Delli
(FR) Elnök úr, Courard úr, biztos úr! Az Európai Unió fő célja - amely a Lisszaboni Szerződésben is megjelenik - a teljes foglalkoztatottságot és a társadalmi haladást célul kitűző szociális piacgazdaság létrehozása. Ezért tartalmaz egy horizontális szociális záradékot, amely kimondja, hogy valamennyi uniós politika kidolgozását és végrehajtását a foglalkoztatás magas szintjének előmozdítása, a megfelelő szociális biztonság és a kirekesztés elleni küzdelem kell, hogy vezérelje.
Az Alapjogi Charta kötelezővé teszi a szociális jogok és különösen az általános érdekű szolgáltatásokhoz való hozzáférés jogának elismerését. A charta jogokat és elveket foglal magában, például a szociális biztonsági kifizetésekhez, a lakhatási juttatásokhoz és a szociális szolgáltatásokhoz való hozzáférés jogát.
Az általános érdekű szociális szolgáltatásokról szóló, a Parlament által kezdeményezett harmadik fórum előestéjén hogyan állíthatják, hogy a Lisszaboni Szerződés rendelkezéseinek alkalmazásában kizárólag a versenyre és a belső piacra vonatkozó szabályokat kell az általános érdekű szociális szolgáltatásokra alkalmazni anélkül, hogy azok szervezési és finanszírozási módjait módosítanánk?
Valóban nem igaz, hogy a szolgáltatásokról szóló irányelv például megkérdőjelezi a haszonszerzésre nem törekvő közösségi tagokból álló erős helyi bázison alapuló, általános érdekű szociális szolgáltatások szerepét? Mikor hagynak fel a struccpolitikával, és mikor vállalják végre fel a társjogalkotóként önökre háruló felelősséget az Európai Unió működéséről szóló szerződés új 14. cikkének rendelkezéseivel összhangban?
Lothar Bisky
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr! Be kell vallanom, a Lisszaboni Szerződés és szociális vállalásai jól hangzanak. Nem hagyhatjuk azonban figyelmen kívül azt a tényt, hogy több ezer ember vonult az utcára Brüsszelben és más európai fővárosokban. A válsággal szembeni téves és szociálisan érzéketlen politika ellen tüntettek.
Alig hagytuk magunk mögött az eddigi legsúlyosabb válságot, sok kormánytól máris azt halljuk, hogy az országadósságokat vissza kell fogni. A mentőejtőernyőket, tehát a mentési terveket véleményük szerint el kell csomagolni, a beruházási programokat pedig meg kell szüntetni. A Bizottság a Stabilitási és Növekedési Paktum szigorítására szólít fel. Azokat a tagállamokat, ahol méltányos összegű bért és fizetést fizetnek, ahol a munkaerőpiac továbbra is a szabályok szerint működik, vagy ahol a szociális biztonsági rendszerek túlságosan "szociálisak” - vagyis túl drágák -, meg kell büntetni. A bankszterek úgy folytatják tevékenységüket, mintha mi sem történt volna. A nyugdíjakat és a béreket meg kell rövidíteni, a fogyasztói adókat esetlegesen növelni kell. A szociális egészségbiztosítási járulékok összege emelkedik, miközben a szolgáltatások színvonala romlik.
Az Európai Bíróság Viking, Laval és Rueffert ügyekben hozott ítéleteinek fényében nem csupán a szakszervezetek tartanak attól, hogy az Európai Unió szociális egyensúlya bizonytalan helyzetbe került. A szakszervezetek szociális biztonsági záradékra való felhívása maradéktalan támogatást érdemel a részünkről. A munkavállalói jogoknak, a szakszervezeti jogoknak és a szociális biztonságnak legalább olyan jelentőséget - sőt, valójában elsőbbséget - kell tulajdonítani, mint amilyet a belső piac és a szolgáltatásnyújtás szabadsága élvez. Ezt az elsődleges jogban egyértelműen rögzíteni kell. Azért emelem ki ezeket a tényeket, mert a vonatkozó bekezdések csupán ránézésre szépek - a valóságban semmin sem változtatnak.
Az emberi méltóság nem biztosítható minimális társadalmi normákkal. A társadalmi haladási záradék javítaná a lakosság körében az Európai Unió súlyosan csorbult hírnevét és elősegítené a szociális félelmek eloszlatását.
Andreas Mölzer
(DE) Elnök úr! Az Európai Unióban véleményem szerint aggasztó tendenciának vagyunk tanúi, amelynek nyomán egyre többek kényszerülnek ideiglenes munkára, kényszervállalkozásra vagy rosszul fizetett ún. McJobs állásokra, és amelynek nyomán a munkavállalók szociális jogai a jelek szerint egyre inkább háttérbe szorulnak. Az Emberi Jogok Európai Bírósága a jelek szerint nem csupán ítélkezési gyakorlatában nyirbálja meg a munkavállalói védelmi normákat, hanem a közbeszerzési szerződések odaítélésekor is kizárja a társadalmi szempontból felelős vállalkozóknak biztosított kedvezőbb bánásmódot.
Azt állították, hogy a Lisszaboni Szerződés mindenen javítani fog, de személy szerint egyáltalán nem láttam társadalmi pálfordulást. Vannak kísérletek például arra, hogy az Európai Szociális Alap segítségével csökkentsék a tagállamok közötti gazdasági és szociális különbségeket. Ha azonban a projektek elszámoltatása és kivitelezése sok régióban okoz problémát, az alap nem teljesíti a célját. Mellékesen megjegyezném, hogy a belső piacon érvényesülő szabadságjogok túlontúl gyakran csak a multinacionális nagyvállalatok szabadságait foglalják magukban, amelyek kiszorítják a helyi munkaadókat, tehát a kis- és középvállalkozásokat. Úgy vélem, ezen mihamarabb változtatni kell.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Elnök úr, biztos úr! A Lisszaboni Szerződés kétségtelenül új szociális célkitűzéseket ad Európának. A fenntartható európai fejlődés alapja a szociális piacgazdaság fokozott versenyképessége, ami teljes foglalkoztatottságot és társadalmi haladást, a társadalmi kirekesztés és megkülönböztetés elleni küzdelmet, a jog érvényesülésének előmozdítását és a szegénység felszámolását jelenti. A Lisszaboni Szerződés megerősíti a szociális partnerek szerepét és ösztönzi a szakszervezetek és a munkaadói szervezetek közötti európai szintű párbeszédet.
E különböző szempontokat illetően a tényleges helyzet egészen biztosan nem egyezik az itt néhány felszólaló által ismertetettel. Ma dramatizálhatjuk a helyzetet; igaz, hogy vannak aggasztó fejlemények, hogy a válság még nem múlt el, és hogy következményekkel járt. Ugyanakkor Európa intézkedéseket tesz ezen a területen - amelyekről tájékoztatnunk kell a polgárokat -, hogy rendet teremtsen különösen a pénzügyi szektorban, és e tekintetben az elsők között igyekszik megszervezni ezt az ágazatot az általunk végzett munka alapján.
Hadd tegyek néhány rövid észrevételt. Különösen az általános érdekű szolgáltatásokat illetően világosan kijelentem, hogy figyelembe kell vennünk az egyedi nemzeti körülményeket, mivel igaz, hogy egyes polgártársainkat - gondolok itt például a franciákra - kisség aggasztja, amikor - tévesen - úgy érzik, hogy Európa veszélyezteti a francia hagyománynak minősülő közszolgáltatásokat. Hasonlóképpen a közbeszerzésekkel kapcsolatban figyelemmel kell lennünk az egyedi körülményekre, különösen azokra, amelyek lehetővé teszik a több közhatóság közötti együttműködést.
Mindazonáltal a szociális politika a gazdaság erősségétől és a gazdasági növekedéstől függ. Ez a szociális piacgazdaság elsődleges célja.
Elizabeth Lynne
Elnök úr! Néhány felszólalóval ellentétben én nem hiszem, hogy a Lisszaboni Szerződés olyan sokat változtatna a szociális politika terén, mint más területeken.
A foglalkoztatásban több éve együttdöntést alkalmazunk, a II. cím általánosan alkalmazandó rendelkezéseiben, a 9. cikkben azonban többek között az emberi egészséget említő hivatkozás szerepel. Az egyik irányelv, amely erre hatással van, az elektromágneses mezőkről szóló irányelv, és tudom, hogy a Bizottság jelenleg vizsgálja azt. Amikor az elektromágneses mezőkről szóló irányelvet a Foglalkoztatási és Szociális Bizottsággal a teljes eljáráson keresztülvisszük, gondosodnunk kell arról - és bízom benne, hogy a tagállamok egyetértenek ezzel -, hogy engedélyezzék a csúcsminőségű MRI-szkennerek használatát.
A II. címben szereplő 10. cikk a hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szól. Ahogyan több felszólaló is említette, rendkívül fontos, hogy az árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférésről szóló horizontális irányelvet a Tanács továbbengedje, és hogy az azt visszatartó tagállamok elálljanak kifogásaiktól, hogy az árukhoz és szolgáltatásokhoz való hozzáférésre vonatkozóan valódi megkülönböztetés elleni irányelvünk legyen.
Patrick Le Hyaric
(FR) Elnök úr, biztos úr! El kell mondani, hogy a Maastrichti Szerződés alkalmazásában egyáltalán nem az a meghatározó elem, amit önök említenek: sem a 9. cikk, sem pedig a közszolgáltatások védelméről szóló 14. cikk. A meghatározó tényező a verseny elve, a korlátlan szabadkereskedelem, a szociális biztonság gyengülése, a nyugdíjak és a bérek megtizedelése, valamint a tisztességes költségvetési harmonizáció elutasítása.
Az idei évet például a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai évének nyilvánították. Vegyük sorra pontosan, mit tettek önök, a Bizottság és a Tanács tagjai, ami ellentétes ezzel. Az elmúlt néhány napban hozott határozatok, amelyek elképesztő megszorításokra kényszerítenek bennünket, és az ennek hatálybaléptetése érdekében önmagát valódi büntetőbírósággá alakító Bizottság minden egyes szociális projekttel összeütközésben áll. Azon meggyőződés helyett, hogy a megszorítások és a társadalmi visszalépés segíti majd ki az Európai Uniót a válságból, úgy vélem, egészen más érvelést - valójában ellentétes érvelést - kell alkalmaznunk. A társadalmi haladás elősegíti a válság leküzdését.
Éppen ezért javaslatot szeretnék tenni önöknek, amelyet további megfontolás céljából vitára bocsátok. A javaslat egy olyan új rendszer létrehozására irányulna, amely lehetővé tenné az Európai Központi Bank számára, hogy szükség esetén - többek között pénzteremtés útján, ahogyan a világ valamennyi bankja is eljár - megvásárolhassa a tagállamok adósságának egészét vagy egy részét, és ezzel egyidejűleg létrehozzon egy európai emberi, társadalmi és ökológiai fejlesztési alapot.
Az Európai Központi Bank és az Európai Beruházási Bank támogatása révén ez az alap lehetővé tenné a közszolgáltatások - vagy ha úgy tetszik, az általános érdekű közösségi szolgáltatások - kiterjesztését, és segítséget nyújtana az ipar, a kutatás és a képzés számára.
Ilda Figueiredo
(PT) A Bizottság és az európai nagyhatalmak által a törékenyebb gazdasággal rendelkező és a szegénységgel komolyabban sújtott államokra gyakorolt nyomás nyílt ellentmondásban áll a gazdasági és társadalmi kohézió valamennyi elvével, amelyekről a belga elnökség a Lisszaboni Szerződés úgynevezett "szociális záradéka” - 9. cikk - nevében az imént beszélt.
Az igazság az, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktum irracionális kritériumaiból csak akkor lehetett kilépni, amikor a bankok olyan problémák miatt szorultak a tagállamok támogatására, amelyek éppen az általuk termelt mérgező hulladék eredményeképpen merültek fel. Most, hogy a bankok köztámogatások formájában több milliárd eurót felszippantottak, valamint a legsúlyosabb nehézségekkel küzdő országok államadóssága a magasba szökött, az adósságok és hiányok csökkentését célzó nyomás is visszatért, anélkül, hogy figyelembe vennék a foglalkoztatás, a társadalmi befogadás vagy a közoktatáshoz és az egészségügyi ellátáshoz, a lakhatáshoz vagy az élhető bérekhez és nyugdíjakhoz való egyetemes jog kérdését. Az államháztartások fenntarthatóságának nevében az egyes országokra, például Görögországra vagy Portugáliára egyre több megszorító intézkedést kényszerítenek, fokozódik a társadalmi igazságtalanság és az Európai Unióban 120 millió embert fenyeget az egyre növekvő munkanélküliség, szegénység és társadalmi kirekesztés.
Ha a portugál kormány által a minap bejelentett megszorítási programot keresztülviszik, Portugália vissza fog süllyedni a válságba, ami kérdéseket vet fel. Milyen szociális Európa ez? A szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai évében hol vannak a minimáljövedelemre vonatkozó garanciák, amelyekkel fel lehet venni a harcot a szegénység ellen? Hol ér véget a szociális és szociális fenntarthatósági célkitűzések makrogazdasági politikába való beépítése? Hol van a közszolgáltatások védelme és előmozdítása? Mikorra várhatók az átfogó szociális iránymutatások, illetve a Stabilitási és Növekedési Paktum politikái, a versenypolitika, a belső piaci, a költségvetési és pénzügyi, valamint a monetáris politika társadalmi hatásainak hatékony vizsgálata? Ezt célozzák a munkavállalók Európa-szerte terjedő küzdelmei.
Othmar Karas
(DE) Elnök úr! A politikai célok világosak. Egy fenntartható szociális piacgazdasággal és alapvető jogokkal, teljes foglalkoztatottsággal, integrált szociális záradékkal, társadalmi kohézióval és a szubszidiaritás elve alapján meghatározott általános érdekű szolgáltatásokkal rendelkező és megkülönböztetéstől mentes Európát szeretnénk. Ez a célunk. Ugyanakkor európai szinten túlságosan kevés eszköz áll rendelkezésre e cél eléréséhez. A legtöbb eszköz tagállami szinten található. Ha azt szeretnénk, hogy Európa-szerte képesek legyünk e cél megvalósítására, egyensúlyt kell teremtenünk a gazdasági, a versenypolitikai és a szociális eszközök között. Ennélfogva a monetáris uniót gazdasági és szociális unióvá kell bővítenünk. Emellett egyértelműen állást kell foglalnunk, és ki kell mondanunk, hogy fokozni kell a szolidaritási intézkedéseket, és hogy a képzés, a polgárok képesítése, valamint a növekedés és a foglalkoztatottság nem olyan tényezők, amelyeket ki lehet játszani Európa szociális oldalával szemben; valójában előfeltételei annak, hogy sikeresen felvegyük a harcot a szegénység és a kirekesztés ellen, valamint véget vessünk a dolgozó szegények megpróbáltatásainak.
Marie-Christine Vergiat
(FR) Elnök úr! Most érkeztem a közszolgáltatásokkal foglalkozó közös munkacsoport üléséről. Néha elgondolkodom azon, vajon ugyanazokkal az emberekkel beszélünk-e. Az önök számára minden rendben van. Az érintettek többsége a legjobb esetben semmit sem ért az európai jogalkotásból, vagy talán túlságosan is jól értik azt.
Önök az európai uniós politikák társadalmi hatásának méréséről beszélnek. Azt mondanám tehát önöknek: íme egy kiváló terület, amelyen dolgozhatnak - csak tessék, állok elébe! Ha - ahogyan önök állítják - semmi gond a közszolgáltatásokkal és különösen a helyi közszolgáltatásokkal, akkor vállalják, hogy megfelelő, kimerítő módon felülvizsgálják az európai uniós közszolgáltatások liberalizációját.
A szabad és tisztességes verseny elméletileg csökkentette volna az árakat. Én francia állampolgár vagyok. Csak néhány példát említenék, amelyek talán magyarázatot adnak arra, miért óvatosak a franciák e téren Európával szemben: a postai szolgáltatások, a vasúti közlekedés, a légi közlekedés és a vízi közlekedés ára kiugró mértékben növekedett, miután e területek magánvállalatok kezébe kerültek.
Az egyetemes szolgáltatások elképzelése a tervek szerint garantálta volna, hogy a legalapvetőbb szolgáltatások mindenki számára hozzáférhetők legyenek. A valóságban a legszegényebbek számára ez aligha elegendő, és egyre emelkedik a hátrányos megkülönböztetés eseteinek száma. Mi történt az önök nagyszerű vagyon-újraelosztásával, amikor tudjuk, hogy a leggazdagabbak és a legszegényebbek közötti egyenlőtlenségek Európa minden pontján továbbra is egyre növekednek?
Tehát igen, biztos úr, ahogyan számos képviselő feltette már a kérdést, mikor szánja rá magát a Bizottság, hogy figyelembe vegye a Szerződések 9. és 14. cikkének következményeit, valamint az általános érdekű szociális szolgáltatásokról szóló jegyzőkönyvet; más szóval mikor fogja végre tiszteletben tartani a Parlament jogait? Kérem, árulja el, mitől tartanak?
László Andor
a Bizottság tagja. - Elnök úr! A Bizottság egésze, ahogyan jómagam is, úgy gondolja, hogy célunk egy szociális piacgazdaság létrehozása. A magam részéről és tárcám nevében azt mondhatom, hogy a kifejezés "szociális” szava fontosabb, mint a "piac” szó. Végső soron természetesen a Bizottságnak egy igen kiegyensúlyozott megközelítést kell előterjesztenie, képviselnie és végrehajtania. Ugyanakkor mindig is kiálltam a szociális célkitűzések mellett, és ezt igen komolyan vettük.
A vita során megállapítottam, hogy a Parlament számára csalódást okozna a várható egységes piaci intézkedéscsomag, ha nem rendelkezne erőteljes szociális dimenzióval. Éppen ezen dolgozunk: annak biztosításán, hogy ebben az igen fontos dokumentumban határozottan érvényesüljenek a szociális kérdések. Tagja voltam a vonatkozó biztosi munkacsoportnak, és gondoskodtam róla, hogy a nyugdíjakat és más, az európai gazdaság szociális dimenziója erősítésének szempontjából fontos kérdéseket érintő tételek szerepeljenek a csomagban.
Ugyanakkor számos egyéb kérdés is felmerül. Mindenképpen ellenzem azt a megközelítést, hogy kizárólag egyetlen konkrét megoldást kínáljunk, vagyis hogy még egy magas szintű szervet hozzunk létre, amely biztosítaná a szociális kérdésekben elért eredményeket.
Válaszomban semmi sem utalt arra, hogy ellenezném az általános érdekű szociális szolgáltatásokkal kapcsolatos dinamikus folyamatot. Valójában a belga elnökség októberi konferenciájára készülve máris az e szolgáltatásokkal kapcsolatos dinamikus folyamatban találjuk magunkat. Ott leszek a konferencia megnyitóján és záróülésén is, és rendkívül bízom benne, hogy az általános érdekű szociális szolgáltatásokkal kapcsolatban számos olyan kérdést vet majd fel, amelyek iránymutatást nyújthatnak számunkra a továbbiakhoz.
A következő szegénység elleni európai platform keretében igen komolyan foglalkoznak majd az általános érdekű szociális szolgáltatásokkal, amelyet év végén tesznek majd közzé. Ezt Courard úr, a társadalmi integrációért és a szegénység elleni küzdelemért felelős államtitkár is említette bevezetőjében.
Nyitott vagyok a további lépésekre. Ugyanakkor először látni szeretném, hogy szélesebb körben mivel járulnak hozzá az európai érdekelt felek ezekhez az eseményekhez és dokumentumokhoz. Hangsúlyozni szeretném továbbá, hogy noha hivatalosan már látható némi javulás, a gazdasági válság igen nehéz szakaszában tartunk, és továbbra is sok fájdalmat okoz nem csupán maga a válság, hanem az abból való kilábalást célzó intézkedések is.
A Bizottság több ízben következetesen felszólított a szociális szolgáltatások és a sérülékeny csoportok érdekeinek figyelembevételére. Az elmúlt hetekben számos beszédet mondtam, amelyekben a tagállamok makrogazdasági politikái tekintetében óvatosságra intettem.
A költségvetési konszolidáció elkerülhetetlen, mivel az országok jelentős adósságot halmoztak fel. A megszorítások - különösen az átgondolatlan megszorítások - és az egyoldalú kiadáscsökkentés azonban nem elkerülhetetlen. Valamennyi tagállamnak, még a piaci nyomás alatt állóknak is van némi mozgástere ahhoz, hogy meghatározza a mérhető költségvetési konszolidáció kivitelezésének módját. Mindenki képes a különböző lehetőségek - a kiadáscsökkentés vagy a bevételnövelés - kiegyensúlyozására, és méltányosságot gyakorolhatnak; figyelembe vehetik a sérülékeny csoportok érdekeit. A Bizottság ezt többször is kérte.
Még e nehéz időkben is felhívunk a társadalmi tudatosságra. Ebben segített sokat az európai év. Tudatosságnövelő kampány zajlott, és e tekintetben sikeres volt, mivel elősegítette az Európa 2020 stratégia két igen fontos céljának elérését. E kampány nélkül nem lettünk volna képesek az európai foglalkoztatás növelésére és a szegénység csökkentésére vonatkozó ambiciózus célok megvalósítására.
Természetesen senki nem gondolja, hogy mindez egyik napról a másikra elérhető. Tökéletesítenünk kell az eszközeinket. Elfogadom, amit a tisztelt képviselő az Európai Szociális Alapról (ESZA) mondott. Nem működött tökéletesen, de jelenleg vizsgáljuk, hogyan javítható az ESZA az innováció szempontjából, mivel kellene foglalkoznia és hogyan kellene azt felhasználni. Mindez egy folyamat része. Az egyeztetés egy sor konferencia keretében zajlik, többek között különösen azzal összefüggésben, hogyan kezelhető a roma lakosság helyzete. A belga elnökség célzott konferenciát rendez arról, hogyan lehetne jobban hasznosítani az ESZA-t a szegénység leküzdésében.
Az új alap létrehozásával kapcsolatban kétségeim vannak. Úgy gondolom, először ki kell vizsgálnunk, hogyan lehetne a szociális alap segítségével, azaz a jelenleg rendelkezésre álló eszközökkel javítani a társadalmi körülményeken. E tekintetben kiemelném az Európai Beruházási Banknak az európai infrastruktúra és szolgáltatások fejlesztése terén játszott szerepét.
Senki sem törekszik a szociális szolgáltatások privatizációjára. Ezek jellemzően tagállami hatáskörbe tartoznak. Ha azonban például a közbeszerzésre vagy az állami támogatásokra vonatkozó uniós szabályokat helyesen, minden fontos paramétert figyelembe véve alkalmazzák, azok biztosítják a minőséget, a költséghatékonyságot és az átláthatóságot. Ezek rendkívül fontos célok, és más célok megvalósítására törekedve, bármilyen fontosak vagy időszerűek legyenek is azok, nem szabad aláásnunk az előbbieket, különösen az átláthatóságot.
Bízom benne, hogy ezek az észrevételek meggyőzőek, és hogy az elkövetkező események, különösen az általános érdekű szociális szolgáltatásokról és a szegénységről szóló következő konferencia bőséges lehetőségeket kínál majd a következő lépésekkel kapcsolatos egyeztetésre. Biztosíthatom önöket, hogy a szegénység csökkentése és az európai szociális normák javítása nagyon is a bizottsági munka, illetve a személyes terveim középpontjában áll.
Philippe Courard
a Tanács soros elnöke. - (FR) Elnök úr! Köszönetet szeretnék mondani valamennyi képviselőnek a felszólalások színvonaláért.
A Tanács arra kérte a Bizottságot, hogy dolgozzon ki olyan platformot, amely nem korlátozódik a szegénységre, hanem ténylegesen nagyobb lendületet ad a kirekesztés elleni küzdelem és a társadalmi jólét kérdésének tárgyalásához.
Hozzátenném továbbá, hogy a biztos úr által az imént említett megszorító intézkedések esetében nyilvánvalóan fontos volt a meghozandó intézkedések mérlegelése annak érdekében, hogy ezek ne mélyítsék tovább a szegénységet a polgárok körében. Ma valóban nem szabad elfeledkeznünk a szegénység elleni küzdelemről.
Köszönetet mondanék még a Bizottságnak azon erőfeszítéseikért, amelyek az általános érdekű szociális szolgáltatások fokozottabb jogbiztonságának megteremtését célozzák, különösen azok egyedi jellemzői tekintetében.
Őszinte célunk, hogy egyeztetéseket folytassunk, elsősorban a Szociális Védelmi Bizottságon belül, valamint hogy javítsuk a különböző, intézményi és intézményen kívüli érdekelt felekkel folytatott párbeszédet. Ahogyan De Rossa úr hangsúlyozta, egyértelmű, hogy az Európai Parlament jelentős mértékben részt vesz az általános érdekű szociális szolgáltatásokról folyó vitában, és ennek így is kell maradnia. A 14. cikk szintén fontos elem, amelyet fel kell használnunk az általános érdekű szociális szolgáltatásokról folytatott egyeztetések során. Az október 26-27-i harmadik fórum egyik fő témája is ez lesz.
Végezetül, mint tudják, a Tanácson belül folytatott, szociális ügyekkel kapcsolatos megbeszélések a költségvetési korlátozások miatt nehézkesek. Mindazonáltal a szociális szolgáltatások szükséges - nélkülözhetetlen - feladatokat látnak el, amelyek ezért különleges figyelmet érdemelnek, és noha azok egyedi jellemzőit felismertük, ez azt jelenti, hogy kezelésükhöz sajátos módszert kell biztosítanunk.
Befejezésképpen megköszönném Andor biztos úrnak a dinamikus megközelítést és azon törekvését, hogy a szociális ügyekhez kapcsolódó minden kérdésben haladást érjen el.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Nuno Teixeira
írásban. - (PT) A pénzügyi válság az európai lakosság társadalmi helyzetének súlyos romlását idézte elő. A talpra állás csak lassan érezteti hatását; továbbra is magas a munkanélküliség és gyenge a gazdasági növekedés. Az Európa 2020 stratégia egy olyan, gazdasági növekedést előmozdító tervet kíván meghatározni, amely magas foglalkoztatottságot és fokozottabb versenyképességet kínál az Unión belül. Meghatározó kezdeményezései iránymutatást jelentenek, amelyet követve befogadóbbá tehetjük Európát az európaiak számára. A Lisszaboni Szerződés megerősíti Európa szociálpolitikai dimenzióját. Európa az európaiaké, és küldetésének része, hogy elősegítse a foglalkoztatást, illetve az élet- és munkakörülmények javítását. Hangsúlyoznám a szociális partnerek közötti párbeszéd elengedhetetlen voltát, valamint a kis- és középvállalkozásoknak a gazdaság hajtóerőiként játszott szerepét. A Lisszaboni Szerződés szociális kérdéseket érintő célkitűzéseit az EU 2020 stratégiában foglalt konkrét javaslatok, például olyan meghatározó kezdeményezések révén kell megvalósítani, mint az "iparpolitika a globalizáció korában” és az "új készségek és munkahelyek menetrendje”. Európának versenyképesebbé kell válnia és képesnek kell lennie a globalizáció jelentette kihívások leküzdésére, ám anélkül, hogy visszafogná a befogadásra, valamint a fenntartható és társadalmi integrációt biztosító fejlődésre való törekvéseit.
Silvia-Adriana Ţicău
írásban. - (RO) A Lisszaboni Szerződés ismét megerősíti a tagállamoknak az Európai Szociális Chartában (1961) és a munkavállalók alapvető szociális jogairól szóló közösségi chartában (1989) meghatározott alapvető szociális jogok iránti elkötelezettségét. A Lisszaboni Szerződés újfent megerősíti, hogy az Európai Unió Európa fenntartható fejlődéséért tevékenykedik. Az EU gazdasága szociális piacgazdaság, amely ösztönzi a fokozott versenyképességet. Céljai többek között a teljes foglalkoztatottság, a társadalmi haladás és a környezet magas szintű védelme, illetve minőségének javítása. Az EU küzd a társadalmi kirekesztés és a hátrányos megkülönböztetés ellen, valamint ösztönzi a jog érvényesülését és a szociális védelmet, a nemek közötti egyenlőséget, a generációk közötti szolidaritást és a gyermekek jogainak védelmét.
Augusztusban az EU-27 munkanélküliségi rátája 9,6%, míg a fiatalkori munkanélküliség aránya 20% volt. A gazdasági és pénzügyi válság drámai hatást gyakorolt a szociális környezetre, aminek nyomán az európai polgárok napjainkban leginkább munkahelyük és életminőségük miatt aggódnak. Az Európai Unió elsősorban 500 millió polgáráról szól, éppen ezért kell szociális dimenzióval rendelkeznie. A szociális Európának az európai polgárok számára munkahelyeket és méltó életkörülményeket, a fiatalok számára minőségi oktatást és a munkaerőpiacra való belépés lehetőségét, a nyugdíjasok számára pedig méltó életkörülményeket és minőségi egészségügyi szolgáltatásokat kell kínálnia.
