Európa ritkaföldfémekkel való ellátásának biztosítása (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a következők tárgyalása:
szóbeli választ igénylő kérdés a Bizottsághoz (Ioannis A. Tsoukalas, Paul Rübig, Daniel Caspary és Birgit Schnieber-Jastram a PPE képviselőcsoport nevében): "Európa ritkaföldfémekkel való ellátásának biztosításával” kapcsolatban - B7-0017/2011),
szóbeli választ igénylő kérdés a Bizottsághoz (Lena Ek, Todorov Panayotov, Fiona Hall, Marielle de Sarnez, Niccolò Rinaldi, Marietje Schaake és Michael Theurer az ALDE képviselőcsoport nevében): "Európa ritkaföldfémekkel való ellátásának biztosításával” kapcsolatban - B7-0020/2011), továbbá
szóbeli választ igénylő kérdés a Bizottsághoz (Konrad Szymański az ECR képviselőcsoport nevében) "A nyersanyagokra vonatkozó hatékony stratégia Európa számára” témakörben - B7-0207/2011).
Ioannis A. Tsoukalas
Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! A ritkaföldfémek nélkülözhetetlenek több száz csúcstechnológiai alkalmazás gyártása során, továbbá a környezetbarát technológiák fejlesztése során is kulcsfontosságúak. Az Európai Unió ipara teljes mértékben a kínai ritkaföldfém importtól függ, hiszen Kína a világ termelésének több mint 97%-a felett monopóliummal rendelkezik, és a globális gazdasági tartalék 36%-át birtokolja. Ezenkívül jelentős tudományos kutatásokat folytat a területen és kézzelfogható versenyelőnyre tett szert a fémötvözetek és végtermékek gyártásában.
Ezzel szemben az EU-ban mind a nyersanyagokhoz való hozzáférés, mind a feldolgozásukhoz szükséges ismeretek terén hiányosságok mutatkoznak. Noha a ritkaföldfémek nem annyira ritkák, mint ahogyan a nevük sejteti: szakértők becslése szerint 10-15 évet vesz igénybe egy hatékony gyártási folyamat újraszervezése. Az Európai Unió középtávú nyersanyag-stratégia kifejlesztésén dolgozik, a ritkaföldfémek problémája azonban sokkal sürgetőbb. Kínában a megnövekedett hazai igény és a környezeti hatások csökkentésére irányuló erőfeszítések rendkívül szigorú exportkorlátozásokhoz vezettek, miközben a globális kereslet folyamatosan nő. Az előző évihez képest Kína 35%-al alacsonyabb exporthatárokat állapított meg 2011 első felére, az év második felére pedig még szigorúbb korlátozások várhatók. Az elkövetkezendő hat hónapban valószínűleg egyértelműen érzékelhető lesz a csökkenés. amely a ritkaföldfémek drágulását és a gyártási folyamat akadozását vonja maga után. Szakértők becslése szerint 2014-re 40 000 tonnányi globális ritkaföldfém-hiánnyal kell számolni.
Egyenes és sürgető kérdésekkel szeretnék a Bizottsághoz fordulni:
Milyen rövidtávú intézkedéseket tervez a Bizottság, partnereivel együtt a ritkaföldfémek alternatív forrásainak előteremtésére?
Mi a Kínával, illetve nemzetközi partnereinkkel folytatott tárgyalások jelenlegi állása a kérdéssel kapcsolatban?
Lena Ek
szerző. - Elnök asszony! Vajon minden felmerülő kihívás esetén a Kínától való rettegés, a kereskedelmi szankciók és állami beavatkozás emlegetése kell, hogy legyen Európa válasza?
A sikeres európai uniós nyersanyag-stratégiának a szabadkereskedelem ösztönzésére kell irányulnia. Biztosítania kell a fenntartható és erőforrás-hatékony gazdálkodást és innovációt, valamint a nyersanyaghoz való hozzáférést az európai vállalatok számára, de nem az adófizetők pénzén kellene készletezni a nyersanyagot.
Európa egyre inkább függővé válik néhány kulcsfontosságú forrástól, az alternatív forrásokért folyó versenyben pedig alulmarad. Ám a tartalékok képzése iránti igényt a magánvállalatok, és nem a politikusok képesek meghatározni. Amennyiben hatékony erőforrás-felhasználáshoz vezet, akkor a tartalékolás mellett döntenek. Amire szükségünk van, nem más, mint egy átfogó, a ritkaföldfémekhez való hozzáférés minden szempontjára kiterjedő nyersanyag-stratégia. A belső források fejlesztése érdekében a kereskedelem, a kutatás, az innováció, az újrahasznosítás, valamint a közlekedés és az infrastruktúra fejlesztése is a stratégia részét kell, hogy képezze. A nyersanyag-ellátás jobb megszervezésére van szükség Európán belül, és hatékony intézkedéseket kell tennünk az újrahasznosítás ösztönzésére és a hulladék mennyiségének csökkentésére.
Európa természeti erőforrásokban gazdag, ráadásul a szintén erőforrásokban gazdag Barents-térség közelében helyezkedik el. Az ásványokban és fémekben gazdag észak-európai régiókban adott a lehetőség arra, hogy jelentős mértékben és fenntartható módon járuljanak hozzá az EU nyersanyagszükségleteinek kielégítéséhez.
Ösztönöznünk kell továbbá az alternatív megoldásokra irányuló kutatást és innovációt és a helyettesítést az európai vállalatok által túlságosan drágának tartott anyagok esetében. Az Európai Unió stratégiájának szabad kereskedelmen kell alapulnia és lehetővé kell tennie, hogy a fejlett és fejlődő országok egyaránt részesülhessenek a fenntartható nyersanyag-ellátásból.
Európának innovációra törekvő cselekvésre és a harmadik országokkal szemben fennálló kereskedelmi korlátok megszüntetésére van szüksége, nem pedig egy, a ritka és alapvető nyersanyagokat felhalmozó és a demokráciát más országokban aláásó politikára. A Bizottságtól javaslatokra van szükségünk a nyersanyagokat és ritkaföldfémeket illetően. Továbbra is várjuk ezeket a javaslatokat.
Konrad Szymański
Elnök asszony! A ritkaföldfémekhez való hozzáférés meghatározó jelentőségű az európai ipar helyzete és versenyképessége szempontjából. Ha nem teremtjük elő ezeket az anyagokat, azzal gazdaságunk legfejlettebb technológiájú ágazatait lehetetlenítjük el. Ezért egyetlen területet sem hagyhatjuk figyelmen kívül politikánkban. Hatékonyan kell felhasználnunk a már rendelkezésre álló, ám eddig indokolatlanul elhanyagolt erőforrásainkat. A kereskedelempolitika eszközeivel meg kell akadályoznunk a szabadkereskedelem elvének megsértését. Nem hagyatkozhatunk tehát kizárólag a nyersanyagok használt gépekből való visszanyerésének módszerére, hiszen ez drága és továbbra is rendkívül korlátozott lehetőséget jelent.
Számos kérdést kellene legalább felvetni az Európai Bizottság számára a nyersanyagokról szóló közlemény kontextusában. Először is megkérdezném, készített-e elemzést a Bizottság Kína protekcionista nyersanyag-politikájának az európai iparra gyakorolt hatásáról? Másodszor, a kereskedelempolitika és a saját erőforrások által kínált lehetőségekhez képest milyen szerepet tölthet be az újrahasznosítás? Harmadszor, rendelkezik-e a Bizottság felméréssel arról, milyen költségekkel jár, ha az európai nyersanyag-politikában növeljük az újrahasznosítási arányát?
Antonio Tajani
Elnök asszony, tisztelt képviselők! Mint ahogyan Önök is tudják, február elején a Bizottság elfogadta az Európa Unió nyersanyag-stratégiájának módosítását, amely három pilléren alapul.
Az első pillér az Európai Unión kívülről származó nyersanyag-ellátásra vonatkozik az Afrikai Unióval kötött megállapodások révén. A nyersanyagok kérdését az Orosz Föderációval folytatott tárgyalások során is napirendre tűztük. Ezenkívül - ahogy az előző vita során említettem - júniusban Brazíliába, Argentínába és Chilébe utazom, hogy ezekkel a latin-amerikai országokkal is diplomáciai lépéseket kezdeményezzek. Ezt követően térek rá a Kínával fenntartott kapcsolatokra.
A második pillér a fenntarthatóbb európai uniós belső ellátás biztosítására vonatkozik. Ez az oka annak, hogy Potočnik biztossal egyetértésben módosítottuk a Natura 2000 területekre vonatkozó végrehajtási szabályokat. Biztosítani kívánjuk a szabályok olyan értelmezését, amely nem okoz kárt a kitermelési tevékenységben, a környezetvédelmi szempontok maradéktalan figyelembe vételével.
A harmadik pillér az újrahasznosításra és az erőforrások hatékony felhasználására vonatkozik. Szeretném megismételni az előző vita során tett kijelentésemet: az innovációs politika részeként több ágazatban, köztük a nyersanyag ágazatban is innovációs partnerkapcsolatokat kívánunk kialakítani. Az innovációs partnerségek egyike kifejezetten azokra a tevékenységekre összpontosít majd, amelyek a nyersanyagok újrahasznosításával és helyettesítésével foglalkozó ágazatban hajthatók végre.
Az új közlemény kiemelten foglalkozik a ritkaföldfémekkel és más alapvető nyersanyagokkal kapcsolatos helyzettel. Tény, hogy a ritkaföldfémekre meghatározott exportkvóták kínai csökkentése jelentős mértékben korlátozza a globális kínálatot. Elemezzük a helyzetet annak eldöntése érdekében, melyek a legmegfelelőbb többoldalú eszközök, beleértve a Kereskedelmi Világszervezetet és a Kínával kialakított kétoldalú kapcsolatainkat.
A WTO-nál 2009-ben vitarendezési eljárást kezdeményeztünk Kínával szemben a kilenc alapvető nyersanyaghoz való hozzáféréssel kapcsolatban. Az eset kivizsgálása már előrehaladott fázisban tart, és az eredmény természetesen rendkívül fontos lesz majd a ritkaföldfémekkel kapcsolatos WTO-eljárás elindításáról szóló vitáink során.
Bilaterális szinten a Bizottság már számos alkalommal felvetette a kérdést a kínai kormánynak, mind politikai, mind pedig technológiai szempontból. 2010 végén a ritkaföldfémek és más nyersanyagok kérdéseivel kapcsolatos párbeszéd megkönnyítése céljából külön munkacsoport alakult Kína és az EU között.
A stratégiai partnerségek és a jövőre vonatkozó politikákkal kapcsolatos párbeszédek keretén belül az EU aktív diplomáciai tevékenységet kíván folytatni a nyersanyagok terén, melynek célja a nyersanyagokhoz és különösképpen az alapvető nyersanyagokhoz való hozzáférés biztosítása. Egyik példa erre, mint ahogyan említettem, a 2011-2013 közötti EU-Afrika közös stratégia keretében elindított kétoldalú párbeszéd, melynek egy fejezete kifejezetten a nyersanyagokkal foglalkozik. Már említést tettem Önöknek az oroszországi és latin-amerikai kapcsolatainkról.
Az EU-n belül a Bizottság támogatja az alapvető nyersanyagok lelőhelyeinek feltárását, és erre a célkitűzésre a hetedik keretprogramhoz tartozó ProMine 2009-2013 projekt is nagy hangsúlyt helyez.
Az újrahasznosítás rendkívül nagy technológiai kihívásokat támaszt, hiszen a termékek nagy részében elenyészően kevés a nyersanyag mennyisége. Stratégiánk olyan intézkedésekkel kívánja előmozdítani az újrahasznosítást, amelyek az európai uniós hulladékgazdálkodási jogszabályok végrehajtásának és alkalmazásának javítására irányulnak.
Ezenkívül továbbra is ösztönöznünk kell a kutatást és innovációt az újrahasznosítás és helyettesítés ágazatában, ahogyan eddig is történt a ritkaföldfémek helyettesítésével kapcsolatos projektek finanszírozására irányuló hetedik keretprogramban. Ebben a tekintetben a Bizottság már vizsgálja annak lehetőségét, hogy új innovációs partnerséget alakítson ki a nyersanyagok területén és reményei szerint néhány hónapon belül már konkrét javaslatot tehet ezzel kapcsolatban. Az Egyesült Államokkal is elindítottunk egy innovációs együttműködést, valamint vizsgáljuk a Japánnal való együttműködés lehetőségét.
A kiemelten fontos intézkedések meghatározásához természetesen szoros figyelemmel kell kísérnünk az alapvető nyersanyagok kérdését, és meggyőződésünk, hogy a nyersanyag-ellátás biztonsága elsősorban a vállalatok felelőssége. Ettől függetlenül készen állunk rá, hogy a tagállamokkal szorosan együttműködve megvitassuk egy esetleges nyersanyag-tartalékolásra irányuló program költségeit, lehetséges előnyeit és hozzáadott értékeit.
Ezen az úton haladunk jelenleg, de természetesen mindig kész vagyok meghallgatni a Parlament javaslatait annak érdekében, hogy a Bizottság továbbra is aktívan dolgozhasson ezen az európai vállalkozói rendszer versenyképessége szempontjából kulcsfontosságú kérdésen.
Paul Rübig
Tisztelt elnök asszony, tisztelt Tajani úr! Nagyon hálás köszönettel tartozunk Önöknek a kezdeményezésükért. A nyersanyagok megléte feltétele az ipari ágazatunk jövőbeni egészséges működésének, ezért fontos, hogy ne csak a kereskedelempolitika területén, hanem más területeken is legyenek kétoldalú megállapodásaink Kínával, és sok más országgal is. Többek között a beruházásvédelmi megállapodásokra is összpontosítanunk kellene, tekintve, hogy ezen a területen olyan hosszú távú szerződéseket írhatunk alá, amelyek védenék az új bányákba való beruházások megtérülését, amelyekre sürgősen szükségünk lenne. Más szóval: a hosszú távú szerződések védelmet biztosítanának befektetéseinknek, és ezáltal a már meglévőkkel versenybe szálló új bányák megkaphatnák a működésükhöz szükséges pénzügyi támogatást.
A Kereskedelmi Világszervezet (WTO) dohai fordulóhoz kapcsolódó konferenciájának keretén belül a Szingapúrban felvetett problémák helyzetét is megvizsgálhatjuk. Szingapúrban már összeállítottunk egy kiváló, már akár a jelenlegi dohai tárgyalásokkal párhuzamosan megvalósítandó intézkedési csomagot.
Látván az európai iparra kivetett különadókat, illetve azokat az árakat, amelyeket néhány esetben a kínai ipar a feldolgozandó nyersanyagért fizet, ki kell derítenünk, nem szegték-e meg a dömpingellenes szabályozást. Már folyamatban van ennek vizsgálata. Ez egyébként nemcsak a ritkaföldfémekre, hanem például a magnezitre is vonatkozik, amely a tűzálló termékek legfontosabb nyersanyaga, valamint az acél, az üveg, a cement és egyéb anyagok gyártásánál is alapvető fontosságú. Végig kellene gondolnunk, mely helyettesítő termékeket használhatnánk a jövőben, és azokkal kapcsolatban akár saját kutatási programokat is indíthatnánk.
Üdvözlöm továbbá Connie Hedegaard a szénlábnyom megadóztatására irányuló javaslatát, amellyel a magas CO2-kibocsátással készült, hosszú távokon szállított árukra magasabb hozzáadottérték-adót lehetne kivetni.
Marita Ulvskog
Tisztelt elnök asszony, tisztelt biztos úr! Úgy gondolom, ez a vita kellőképpen szemlélteti, mennyire fontos, hogy a nyersanyag-stratégia hosszú távú és átfogó legyen. A ritkaföldfémekből természetesen kevés van a piacon, a földben viszont korántsem ez a helyzet. Ennek számtalan oka van. Egyszerűen nem volt kellő gazdasági érdekeltség ahhoz, hogy valamennyi általunk ismert lelőhelyen bányászati tevékenységet végezzünk. Ezenkívül néhány környezetvédelemmel és munkakörnyezettel kapcsolatos vita is megakadályozta ezt.
Az EU-nak jelentős összeget kellene kutatásba és fejlesztésbe fektetnie. Mint ahogyan az este folyamán már elhangzott, az erőforrás-hatékonyságra, és különösképpen az újrahasznosításra irányuló befektetésekre is nagy szükség lenne. Ennek természetesen számos feltétele van, az intelligens, egyszerű és okos gyűjtési stratégiáktól kezdve egészen az olyan környezetbarát tervezésig, amely megkönnyíti az elem eltávolítását az újrahasznosítandó készülékekből. Megemlítendő továbbá, hogy alább kellene hagynunk gyarmatosító törekvéseinkkel a világ más országaival folytatott együttműködéseink során. Ezen a téren nem igazán jeleskedtünk idáig.
Niccolò Rinaldi
Tisztelt elnök asszony, tisztelt biztos úr, hölgyeim és uraim! A biztos úr már tájékoztatott néhány dologról, de szeretnék még rákérdezni pár részletre. Először a WTO-val kapcsolatban. Milyen konkrét lépéseket teszünk a WTO-ban azzal a már 2009-ben indított kezdeményezéssel kapcsolatban, amely azonban - ha jól tudom - a magnéziumra és a bauxitra vonatkozik? Indult-e a WTO-ban ritkaföldfémekkel kapcsolatos eljárás? Lehetséges-e egy ilyen eljárás létrehozása, és egyedül kívánjuk-e kezdeményezni, vagy - ahogyan véleményem szerint kívánatos - indíthatnánk-e az Egyesült Államokkal és Japánnal közösen?
Második kérdésem: Ön említette, hogy növelnünk kell a más, így európai készletekből érkező ellátást. Szerepet kapna ebben Grönland? Egészen pontosan hogyan vélekednek erről a kérdésről?
A harmadik kérdés a ritkaföldfémek újrahasznosítás általi visszanyerésére vonatkozik. Történt-e előrelépés az úgynevezett hulladékbányászatról szóló európai szintű szabályozáscsomag kialakítása felé? Várható-e erre vonatkozó irányelv vagy rendelet? Mik a tervek erre vonatkozóan?
A negyedik kérdés a tanulmányokkal és kutatásokkal, illetve a kutatások indításával kapcsolatos: a nyolcadik keretprogram is tartalmaz majd konkrét rendelkezéseket? Továbbá, a tartalékolás rendszerét illetően, a tartalékolásról is születik erre a területre vonatkozó közös európai szabályozás?
Végül, mekkora hangsúlyt fektetnek erre a kérdésre a Kínával folytatott kétoldalú, magas szintű gazdasági és kereskedelmi párbeszéd során, illetve a Kínával folytatott új partnerségi és együttműködési megállapodásra irányuló tárgyalások során?
Reinhard Bütikofer
Elnök asszony! A kínai ritkaföldfém-importtól való függőségünk természetesen problémát jelent rövid- és középtávon. Nem értek egyet azzal, hogy Európa stratégiailag gyenge volna, meg kell szabadulnia a függőségtől. Még világosabban szólva; a kínaiak szívességet tesznek nekünk azzal, hogy teljesen nyilvánvalóvá teszik: meg kell szabadulnunk a jelenlegi függő helyzettől.
Ezért nem szabad elkövetnünk azt a további hibát, hogy ellentéteket szítunk Európa és Kína között, hiszen több együttműködési lehetőség is nyílik ezen a területen. Mindemellett, ha Ázsia felé fordulunk, Japánról sem szabad megfeledkeznünk. A ritkaföldfémekhez való hozzáférést illetően Japán Európánál is nehezebb helyzetben volt az elmúlt évben. Japán ugyanakkor gyorsabban és hatékonyabban reagált: a japán kormány egymilliárd dollárt költött a ritkaföldfémek helyettesítésével és újrahasznosításával kapcsolatos kutatásokra. Mennyi pénzt fordítunk erre a hetedik keretprogramban?
Magától értetődik, hogy kereskedelempolitikára szükségünk van. Ezenkívül fejlesztenünk kell a saját tartalékainkat, ahol ez lehetséges. Azonban úgy gondolom, hogy a ritkaföldfémekkel kapcsolatos politikánk stratégiájának középpontjában az innovációnak, a nyersanyag-hatékonyságnak és a technológiai vezető szerepnek kell állnia. A nyersanyag-hatékonyság terén kötelező célokra van szükségünk, továbbá egyedi és konkrét tervekre a ritkaföldfémek újrahasznosításáról. A bizottsági közlemény nem tesz közvetlen említést az újrahasznosításról. Ez a megoldás többé már nem a jövőre vonatkozik, a jelen helyzetben van rá szükségünk. Egy ideje a Rhodia, a BASF, az Osram és számos más vállalat is végez újrahasznosítást.
Egy másik kulcstényező a helyettesítés. Még Kína is kezd befektetni a ritkaföldfémek helyettesítőibe, hiszen nyilvánvaló, hogy nem lesz képes továbbra is ekkora arányban használni ezeket az anyagokat, még saját igényeinek kielégítésére sem.
Gyorsan ki kell használnunk a jelenlegi helyzet kínálta lehetőségeket és nem szabad arra panaszkodnunk, hogy azok nem állnak nyitva előttünk.
Zbigniew Ziobro
Elnök asszony! A ritkaföldfémek több száz technológiai alkalmazás számára döntő fontosságúak. Éppen ezért elengedhetetlen tényezői a folyamatos műszaki fejlődésének és a fokozottabb innovációnak az Európai Unióban. Széles körű felhasználásuk megnövekedett keresletet jelent, a kitermelt mennyiség növelésére azonban egyre kevesebb lehetőség kínálkozik.
Jelenleg évi 124 000 tonna ritkaföldfémet termelnek ki világszerte, és a kereslet akár 50%-kal is megnövekedhet 2012 végére. A globális ellátás körülbelül 97%-át Kínában termelik ki, ami azért döntő jelentőségű, mert Kína 2006 óta a kitermelést és az exportot is folyamatosan csökkenti. Augusztusban bejelentette, hogy több mint 50%-kal csökkenteni fogja exportját és stratégiai tartalékokat hoz létre. Tovább súlyosbítja a helyzetet, hogy számos, a világ egyéb pontjain ritkaföldfémeket kitermelő vállalat is kínai tulajdonban van. Ausztráliában nemrég akadályozták meg, hogy egy kínai bányászati vállalat felvásároljon egy ritkaföldfémbányát. Ez rendkívül súlyos probléma, amely e nyersanyagok kitermelésére jellemző monopolhelyzetből adódik. Minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk annak érdekében, hogy elkerüljük az esetleges kockázatokat e körül a kulcsfontosságú, Európa növekedését és jövőjét biztosító gazdasági ágazat körül.
Helmut Scholz
Tisztelt elnök asszony, tisztelt Tajani úr! Múlt ősszel az Európai Parlament kifejezetten üdvözölte, hogy az Európai Unió állam- és kormányfői a madridi csúcstalálkozón tett nyilatkozatban egyértelműen elismerték az államok szuverén jogát arra vonatkozóan, hogy saját természeti erőforrásaikkal gazdálkodjanak és használatuk felett ellenőrzést gyakoroljanak. A nyilatkozat a fenntarthatósági kritérium fontosságára is kifejezett utalást tett. A csúcstalálkozón latin-amerikai országok is részt vettek, de Kínára és a többi államra is ugyanezek a jogok vonatkoznak.
A ritkaföldfémek kitermelése súlyos környezeti károkat okozott Kínában, mint ahogyan korábban az USA-ban és más országokban is. Ennek nem szabad folytatódnia. Nemzetközi megállapodásra van szükségünk. Kínának és a többi termelő országnak a környezetkímélő bányászati tevékenység és a bányászok fokozottabb biztonsága érdekében szakértelemre, illetve technológiatranszferre van szüksége.
Kínának is érdeke, hogy csúcstechnológiájú termelőlétesítményekbe fektessen a ritkaföldfémek feldolgozásához, hiszen nem csupán nyersanyag-ellátó kíván lenni. Ezért ezen a téren a Bizottságnak kell felvállalni a közvetítést.
A modern nyersanyag-politikát partnerségre alapozva kell kialakítani. Ezzel egyidejűleg az újrahasznosításra és a helyettesítő technológiák továbbfejlesztésére is hangsúlyt kell fektetnünk, ugyanis a ritkaföldfémekből még kevesebb lelhető majd fel a jövőben: egyszerűen túl kevés ahhoz, hogy csupán egyszer használjuk fel azokat.
Daniel Caspary
(DE) Tisztelt elnök asszony, tisztelt biztos úr! Biztos úr, a mai napon Ön ismét tett néhány bejelentést azzal kapcsolatban, hogy milyen tervei vannak a Bizottságnak az elkövetkezendő néhány hónapra nézve a nyersanyag-ellátás kérdését illetően. A Bizottság már 2007-ben is tett egy bejelentést, és akkor is ismertette nyersanyag-stratégiáját. Az én problémám az, hogy az elmúlt napokban és hetekben hallott bejelentések kísértetiesen hasonlítanak a 2007-ben elhangzottakhoz, ugyanakkor úgy érzem, nagyon kevés előrelépés történt azóta.
Kevés előrelépés történt, legalábbis érdekeink érvényesítésének szempontjából. Úgy tűnik számomra, hogy számos más állam meglehetősen agresszívan védi érdekeit. Ezt "gyarmatosító reflexként” is szokás emlegetni. Nem az Európai Unió országainál látom ezt, hanem kimondottan Kínánál, amely a nyersanyagok és különösen ritkaföldfémek kérdését használja fel arra, hogy monopóliumát fenntartsa és más országokat kedvezőtlen helyzetbe hozzon.
Egyre gyakrabban teszem fel a kérdést, Tajani úr: vajon kinek a felelőssége, hogy végre történjen valami? Az Ön főigazgatóságáé? Talán az Öné? A Kereskedelmi Főigazgatóságé? De Gucht úré? Vagy esetleg a többi biztosé? Kié ténylegesen az átfogó felelősség? Milyen konkrét lépéseket kellene tenni? Mikor és kinek a munkáját kellene értékelnünk ahhoz, hogy az Európai Unió tényleges intézkedéseket tegyen? Rendkívül hálás lennék, ha utána tudna járni ennek a kérdésnek, ugyanis mindannyian tudjuk, hogy a kínaiak továbbra is aktív szerepet játszanak, ugyanakkor egyre több export-korlátozást hoznak és egyre több vámot vetnek ki, ami meglehetősen nagy problémát állít vállalataink elé.
Készített-e végre a Bizottság listát azokról a termékekről, amelyek terén a kínaiak jelenleg versenyelőnnyel rendelkeznek az export-korlátozások miatt? Tervezi a Bizottság, hogy szükség esetén dömpingellenes intézkedéseket hozzon vállalataink versenyhátrányának megszüntetése érdekében? Nagyon hálás lennék, ha figyelmet tudna fordítani ezekre a kérdésekre.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Elnök asszony! A ritkaföldfémek a monitorok és mobiltelefonok gyártásánál, illetve a szélturbináknál, elektromos járműveknél, gépkocsi-katalizátoroknál, PCB-knél és üvegszálas anyagoknál használatos nagy teljesítményű állandó mágnesek előállításánál is alapvető szükségletet jelentenek. Éppen ezért az új, tiszta energiák számára is kulcsfontosságúak. Noha ezen összetevők kereskedelme világszintű, nem kimondottan átlátható a piac és bizonyos nyersanyagok és ritkaföldfémek esetében rendkívül kevés mennyiséggel kereskednek
Az Európai Unió szinte teljes mértékben függ a ritkaföldfém-importtól, és a globális termelés 97%-a Kínában összpontosul. A feltörekvő gazdaságok növekedésével és az új technológiák gyors terjedésével még inkább megnő majd a nyersanyagok iránti kereslet. A ritkaföldfémek bányászata, finomítása és újrahasznosítása komoly következményekkel jár a környezetre nézve, ha nem megfelelően végzik azokat. Az Európai Uniónak a ritkaföldfém-felhasználás és -újrahasznosítás modernizálására kellene összpontosítania erőforrásait, illetve az olyan kutatásokra, amelyek a kritikus jelentőségű nyersanyagok más, kevésbé kritikus jelentőségű nyersanyagokkal való helyettesítésére irányulnak.
Biztos úr, szeretnénk kérni, hogy rendszeresen frissítsék a nyersanyagok listáját.
Charles Goerens
(FR) Elnök asszony! A szóbeli választ igénylő kérdésekben elhangzott és a jelenlegi vita alapját képező megfigyelések továbbra is csak az erőforrások hiányát, és különösképpen néhány alapvető erőforrás hiányát szemléltetik. Rámutatnak továbbá az importáló államoknak a monopóliummal rendelkező államokkal szembeni sebezhetőségére.
Az Európai Unió válaszlépésének két tényezőre kell összpontosítania: egyrészről el kell kerülnünk, hogy "túszul ejtsenek minket”, ezért minden fontosabb fórumon (WTO, G20, ENSZ) védenünk kell pozíciónkat, másrészről a lisszaboni stratégia keretének megfelelően kell cselekedünk, hogy enyhíthessünk a ritkaföldfémektől való függésünkön.
Legfontosabb jelszavunk a használt anyagok hatékony újrahasznosítása és az alternatív termékekre irányuló kutatási és fejlesztési programok előmozdítása kell, hogy legyen.
Végül pedig az EU-nak is segítenie kell megakadályozni a fejlődő országok ritkaföldfém-készleteinek kizsákmányolását az ezekkel az országokkal kialakított partnerségei révén.
(Taps)
Teresa Riera Madurell
(ES) Tisztelt elnök asszony, tisztelt Tajani úr! Egyértelmű a helyzet: biztosítani kellene az EU ritkaföldfémekkel való ellátását, ugyanakkor tény, hogy egyre kiélezettebb versennyel kell szembenéznünk ezen a piacon.
Tény, hogy Kína a globális termelés 95%-át ellenőrzés alatt tartja, és az export-kvóták folyamatos csökkentése a G20 napirendjének középpontjába emelte a kérdést.
Az egész európai gazdaság számára kritikus jelentőségű problémát tárgyalunk tehát, amelyet természetesen a tartalékokkal bíró országokkal együttműködve, azonban emellett és mindenekelőtt kutatással, fejlesztéssel és innovációval kell megoldanunk.
Már említésre került, hogy a befektetés a kutatás és fejlesztés terén szükséges feltétele a hatékonyabb kitermelési technikák kidolgozásával, a függőséget csökkentő alternatív nyersanyagok keresésével és az újrafeldolgozással járó technológiai nehézségek megoldásának. Ez utóbbi rendkívül fontos, mivel az úgynevezett "hulladékbányák” fontos nyersanyagforrások lehetnek az Európai Unió számára.
Gratulálni szeretnénk ezért a biztos úrnak a kérdéssel kapcsolatos kötelezettségvállalásaihoz. Szoros figyelemmel fogjuk kísérni a Bizottság minden lépését a kérdéssel kapcsolatban.
Seán Kelly
Elnök asszony! Azt kell mondanom, hogy a Parlamentben az utóbbi időkben felmerült témák közül néhány meglehetősen nagy aggodalommal tölt el - ma este a ritkaföldfémek hiányáról, tegnap éjjel a 80%-os protein-hiányról, néhány héttel ezelőtt pedig a cukorrépagyárak bezárásáról volt szó, tehát már cukorban is hiányt szenvedünk. Úgy gondolom, itt az ideje, hogy az Európai Unió önmagát helyezze előtérbe és megpróbálja támogatni a saját iparát.
A ritkaföldfémeket illetően természetesen üdvözlöm a biztos úr elkötelezettségét az innováció iránt, nevezetesen a helyettesítés (és újrahasznosítás) stb., ám legfőképpen az új technológiák utáni kutatások iránt. Néhány héttel ezelőtt olyan szemináriumon vettem részt Brüsszelben, amelyen egy újonnan kifejlesztett, a ritkaföldfémeket a tengerfenékről kitermelő technológiáról volt szó.
Végső soron önállóságra kell törekednünk. Értékelendő, hogy a biztos úr Brazíliába utazik és Kínával tárgyal, de mit teszünk akkor, ha a diplomácia mégsem jár sikerrel és nem kapjuk meg, amire szükségünk van? Ha nem elég erős a gazdaságunk, politikailag sem lehetünk jelentősek.
Zigmantas Balčytis
(LT) Elnök asszony! A nyersanyagok kérdése elválaszthatatlanul hozzátartozik az Európai Unió növekedésével és gazdasági fejlődésével. Ezért gratulálunk a Bizottság új nyersanyag-stratégiájához. Mindazonáltal a jövőben esetleg bekövetkező nyersanyaghiány okán nem kizárólag a nyersanyaghoz való hozzáférés problémájának megoldására kell koncentrálnunk. Egyetértek vele, hogy ez rendkívül jó lehetőséget teremthet arra, hogy az Európai Unió gazdasága egy, az erőforrásokat hatékonyabban felhasználó modell felé közelítsen. Minden bizonnyal a nyersanyag-felhasználás csökkentése és a nyersanyagok hatékony felhasználására való fokozottabb összpontosítás jelenti a legrövidebb utat az Unió import-szükségleteinek csökkentéséhez. Az új feldolgozó-technológiákba való megfelelő befektetéssel és a nyersanyagok helyettesítőinek előteremtésével nagymértékben enyhíthetnénk az importált ritkaföldfémektől való függésünkön. Európa ezáltal vezető szerepet vívhatna ki magának ezen a területen, és az Európa 2020 stratégiában megfogalmazott célok végrehajtása felé is jelentős lépést tehetne.
João Ferreira
(PT) Elnök asszony! A nyersanyagokhoz, így a ritkaföldfémekhez való hozzáférés nehézségeiről zajló vitánk valójában a világgazdaság fejlődésének jelenlegi állapotával és a mindannyiunkat szorongató rendszerszintű válsággal van összefüggésben. A pénzügyi válságként elhíresült jelenség valójában egy sokkal nagyobb, globális válságot takar. Egy olyan válságot, amelynek egyik gyökere a kapitalista értelemben vett gazdasági növekedés és egy termékeny, de véges bolygó, a Föld közötti ellentét. A rendszer gyökerét jelentő, mindent a profitnak és a felhalmozásnak alárendelő kapitalizmus nem képes korlátaival együtt megérteni a természetet, márpedig a természetnek vannak korlátai.
A gazdasági és politikai szempontból többközpontú világ felé való elmozdulás még kiélezettebb, erőforrásokért zajló versenyt idéz elő: konfliktusokat kelt és táplál. Az általunk már tapasztalt valuta- és kereskedelmi háborúk aggodalmat keltő, ám nem egyedüli jelei ennek. További háborúk fenyegetnek minket a jelenben és a jövőben, és ezek a dolgok is hozzátartoznak a témához, mikor megvitatjuk a ma felmerült kérdéseket.
Edit Herczog
Tisztelt elnök asszony, tisztelt biztos úr! A nagyszüleim születése idején kétmilliárd, az én születésem idején ötmilliárd ember élt a Földön, mire pedig az unokám megszületik, kilencmilliárdra nő ez a szám. Így tehát minden erőforrás esetében intenzívre kell cserélni az extenzív technológiákat, így a ritkaföldfémeknél is. Ezen a ponton szeretnék emlékezni valakire, aki száz évvel ezelőtt kémiai Nobel-díjat kapott a rádium, illetve polónium szétválasztásáért és kinyeréséért: a Madame Curie néven ismert Maria Sklodowskáról van szó. Madame Curie-k kellenek nekünk, tudósokra és áttörő technológiára van szükségünk. Biztos úr, szeretném ezért megkérni Önt, hogy mindent tegyen meg annak érdekében, hogy a kémia terén továbbra is nyitottak legyen a lehetőségek a fiatal európai tehetségek előtt.
Judith A. Merkies
(NL) Tisztelt elnök asszony, tisztelt biztos úr, hölgyeim és uraim! Igen, importálhatunk nyersanyagokat, de ehelyett inkább a megóvásukra kellene összpontosítanunk. Akár mi magunk is elkezdhetnénk termelni azokat. Üdvözlöm az új, helyettesítést is magában foglaló partnerségek iránti kezdeményezésüket, ám úgy gondolom, mint ahogyan más képviselőtársaim már nagyon helyesen kifejtették: meg kell próbálnunk megőrizni a nyersanyagokat itt, Európában. Ez rendkívül fontos kérdés. Fokoznunk kell a hulladékgyűjtési tevékenységeket. Más üzleti modelleket kell alkalmaznunk annak érdekében, hogy az újrahasznosítás révén a lehető legnagyobb mértékben nyerhessünk vissza ritkaföldfémeket. Ezt az innováció által valósíthatjuk meg, ahhoz pedig nagyobb hatékonyságra van szükség.
Úgy vélem, a legfontosabb szempont az, vajon tudja-e Ön biztosítani, hogy amennyiben a ritkaföldfémek még ritkábbá válnak, azokat ténylegesen a legfontosabb alkalmazásokhoz használják majd fel? Tudja-e garantálni, hogy amennyiben ezek a fémek még ritkábbá válnak, a számunkra leginkább szükséges és sürgető igényű alkalmazások akkor is folyamatosan elérhetőek legyenek? Mennyiben tudná garantálni, hogy ezek a fémek ne egy McAkármiben kerüljenek felhasználásra, hanem például szélmalmok gyártása során? Kérném, hogy ezt a kérdést is vizsgálja meg! Véleményem szerint ez rendkívül fontos.
Adam Gierek
(PL) Elnök asszony! A piaci szereplők versenyképességük érdekében a gyorsan megtérülő befektetéseket részesítik előnyben, más szóval az olyan üzemekbe fektetnek be, amelyek termékei közvetlenül a fogyasztókhoz jutnak el. A nyersanyagok, és különösképpen az ásványi tartalékok területén való befektetések hosszú és költséges folyamattal járnak, hosszú idő alatt térülnek meg. Éppen ezért csak a legnagyobb befektetők engedhetik meg maguknak, hogy ilyesmibe fektessenek. Ezek általában monopóliumok és saját maguk szabhatják a feltételeket, mint ahogyan az a ritkaföldfémek esetében is történt. Nemrég tudtuk meg, hogy a cériumvegyületek, különösképpen a szélerőművek és az elektromos járműveknél használatos nagy energiájú állandó mágnesek gyártásához szükséges neodímium és szamárium hiánya az, ami gátat szab Európa növekedésének.
Itt az ideje, hogy az Európai Unió ugyanakkora figyelmet szenteljen a nyersanyagok biztonságának, mint az energiabiztonságnak. Ez nemcsak a ritkaföldfémekre vonatkozik, hanem más, katalizátorként használatos nyersanyagokra is, így a réniumra és a platinafémekre, a volfrámra, a molibdénre, a lítiumra, a szelénre stb. Köszönöm.
Antonio Tajani
Elnök asszony, tisztelt képviselők! Köszönettel tartozom a Parlamentnek, hiszen ezzel a vitával lendületet ad az Európai Bizottság - és különösképpen a második Barroso-Bizottság - arra irányuló tevékenységének, hogy megoldja a nyersanyagok kényes kérdését.
Ahogy Scholz úr is hangsúlyozta, az Európai Bizottság a madridi találkozó óta határozott cselekvésbe kezdett. Más szavakkal élve, nem csupán bejelentéseket tett, hanem konkrét intézkedéseket is. Konkrét intézkedések alatt például annak a 14 nyersanyagból álló listának az elkészítését értem, amelyekkel kapcsolatban lépésekre van szükség - attól tartok, hogy a lista sajnos további bővítésre szorul majd.
Ezen túlmenően, az Afrikai Unióval kötött első megállapodás tető alá hozása több hónapos munkát vett igénybe, amelynek lezárásaként az Afrikai Unió és az Európai Unió olyan közös cselekvési tervéről született megegyezés, amelyben Afrika közvetlenül működik együtt az Európai Unióval és az Európai Bizottsággal. Ez az erőfeszítés egyaránt vonatkozik az EU-n belüli szükségleteink, illetve az afrikai kitermelés tényleges lehetőségeinek vizsgálatára, továbbá egy geológiai szolgálat esetleges létrehozására és egy transzafrikai hálózati infrastruktúra tervére az olyan bányák támogatása érdekében, amelyek révén bővíteni lehetne a kitermelő ipart.
Az Orosz Föderációval létrejött megállapodás a nyersanyag-megállapodások napirendre tűzéséről szintén konkrét eredmény - nem csak pusztán bejelentés -, két találkozót már magunk mögött tudhatunk.
Hasonlóképp az Európai Bizottság nyersanyagokról szóló dokumentuma sem puszta bejelentés, hanem egy Bizottság által elfogadott szövegtervezet, amely világos és pontos stratégiát fogalmaz meg, mint ahogyan már kifejtettem, három konkrét pillérre alapozva, amelyek mentén folytatni kívánjuk a munkát.
Szintén nem puszta bejelentés, hanem konkrét intézkedés az Európai Bizottság részéről az innovációs partnerség létrehozásáról szóló határozat, amely partnerség olyan cselekvéshez kapcsolódik, melynek során a magánszektor - és remélhetőleg a Parlament és a többi intézmény is - részt vesz a konkrét eredményekre törekvő innovációban és a kutatásokban az újrahasznosítással és helyettesítéssel kapcsolatos hathatós intézkedések kialakítása érdekében. Ez a biztosi testület által jóváhagyott kérelem, amely ezért a Bizottság innovációs stratégiájának részét képezi.
A WTO-t illetően természetesen továbbra is dolgoznunk kell azon, hogy diplomáciai úton oldhassuk meg a problémát. A latin-amerikai látogatás ugyancsak konkrét lépés, nem pedig puszta bejelentés, hiszen az effajta érzékeny kérdésekkel kapcsolatos látogatások alapos felkészülést igényelnek és következtetésképpen valódi eredményeket kell hozniuk. Természetesen be fogok számolni a Parlamentnek az elvégzett munkáról.
Néhány európai helyszínen - itt Grönlandra, a Barents-tengerre és egyéb észak-európai helyszínekre gondolok - érdemes lenne megvizsgálni, vannak-e nyersanyagok a fenékrétegen. Ezzel kapcsolatban meg kell vizsgálnunk, lehetséges-e a kitermelési tevékenység és hogy gazdaságilag életképes volna-e. Egyébként minden olyan kezdeményezést támogatunk, amelyek esetleges kutatások végrehajtására irányulnak.
Jövő héten politikai, ám technikai szempontokat is tartalmazó vitára kerül sor Brüsszelben, az Európai Parlament épületében. A Barents-tengerben rejlő lehetőségekről lesz szó, és én magam fogom megvitatni a jelenlévő svéd miniszterekkel és szakértőkkel, mennyire bizonyulnak gazdaságilag életképesnek ezek a lehetőségek, illetve hogy életképesek-e környezeti szempontból nézve - hiszen ez egy másik olyan terület, amelyet meg kell vizsgálnunk ahhoz, hogy eldöntsük, helyénvaló lenne-e kutatásokba kezdenünk.
A WTO-t illetően én vagyok a nyersanyag-kérdés ipari aspektusának a felelőse, Karel De Gucht biztos úr pedig a kereskedelmi aspektusért felelős, és világosan kinyilvánította, hogy szándékában áll megvédeni az EU érdekeit. Ténylegesen igaz, hogy a nyersanyagokról szóló közleményhez tartozó dokumentum 5. bekezdésének (2) albekezdése kitér az esetleges dömpingellenes intézkedésekre és kereskedelmi lépésekre. Ezt azoknak is mondom, akik érdekeltek a témában, többek között Caspary úrnak, mert ha jól emlékszem, ő tette fel a kérdést - ha kívánja, akkor holnap reggelig eljuttatom az Ön számára.
Ugyanakkor a WTO-beli fellépéssel kapcsolatban, amelynek - ahogyan azt már beszédemben is említettem - Karel De Gucht biztos úr a felelőse, Mexikóval és az Egyesült Államokkal közösen eljárást indítottunk kilenc nyersanyaggal kapcsolatban, bár ezek közt nincsenek ritkaföldfémek. Ez a vizsgálódás már előrehaladott állapotban van. Ennek következtetései is kulcsfontosságúak lesznek a Bizottság ritkaföldfémekkel kapcsolatos lépéseinek kijelölése során. Részleteiben elemezzük a helyzetet, hogy meghatározhassuk, melyek lennének a legmegfelelőbb eszközök ezen a téren.
Egyébiránt a ritkaföldfémek újrahasznosítását illetően, valamint a Rinaldi úrnak a beszéde alatt feltett kérdésére az Európai Bizottság által jelenleg tervezett újrahasznosítással kapcsolatos intézkedések ismertetésével tudok válaszolni. A jelenlegi jogszabályok az EU-ban keletkezett hulladék 40%-át fedik le.
A Bizottság Potočnik biztos úr javaslata alapján - ami nem az én javaslatom - jelentős mértékű bővítésre tett javaslatot, amely alapján a ritkaföldfémeket tartalmazó elektromos és elektronikus berendezések hulladékai is újrahasznosításra kerülnének. Más intézkedéseket is tervbe vettünk a termékek kezelésének fejlesztésére és az újrahasznosításuk megkönnyítésére. A jogszabályok már a kidolgozás fázisában vannak, Potočnik biztos úr pedig az említett szempontok mentén szándékozik folytatni a munkát.
A ritkaföldfémekkel kapcsolatos iparpolitikát illetően minden erőmmel az eredményekre törekszem, és nem szeretnék csupán ígérgetni, hiszen ez nem szokásom - mindig betartom a kötelezettségvállalásaimat, különösképpen, ha azt a Parlament előtt teszem, mint ahogyan azt mindig is tettem, valahányszor bizalmat kaptam azoktól a bizottságoktól, amelyekben megjelentem. Igyekszem továbbra is előrelépni és anélkül megfelelni az általam vállalt kötelezettségeknek, hogy bejelentéseket tennék, ám egyúttal az európai vállalatok és állampolgárok kérdéseire is igyekszem konkrét válaszokat adni, méghozzá az ipari készletek ezen érzékeny területén is.
elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Elisabetta Gardini
A ritkaföldfémek az európai gazdaság kulcsfontosságú tényezői. Az Európai Bizottság nyersanyag-politikai kezdeményezéssel kapcsolatos közleményének megfelelően arra kell törekednünk, hogy nagyratörő közös stratégiát alakítsunk ki az ágazattal kapcsolatban, méghozzá a lehető leggyorsabban. Ténylegesen meg kellene akadályoznunk, hogy Európa teljesen függővé váljon a napjainkban Kína által képviselt monopóliumtól, amely jelenleg 97%-át termeli ki a csúcstechnológiákhoz létszükségletet jelentő fémeknek. Ezért nemcsak arra van szükségünk, hogy újra megvizsgáljuk az Európán belüli kitermelési lehetőségeket, hanem arra is, hogy a hatékonyabb újrahasznosítás által a hulladékokból nyerjük ki ezeket az értékes elemeket. Ebben a tekintetben az Európai Uniónak mihamarabb több erőforrást kell befektetnie azokba a technológiai kutatásokba, amelyek kifejezetten a ritkaföldfémek elektronikus berendezések hulladékaiból való kinyerésének egyszerűbb és gazdaságosabb módszereire irányulnak. Elég, ha például arra gondolunk, hogy egy tonna mobiltelefonból akár 350 grammnyi arany nyerhető ki, amennyiben azt megfelelően hasznosítják újra. Továbbra is meglehetősen hosszú út vezet odáig, hogy biztosíthatóvá váljon a fenntartható ellátás ezekből az összetevőkből, és mindenképp szükség van a fokozott együttműködésre az erőforrásokban gazdag országokkal, stratégiai partnerségek és folyamatosan ápolt kapcsolatok révén. Végül, szeretném látni az európai ipar számára stratégiai jelentőségű anyagok áremelkedésére választ adó aktuális intézkedéseket.
Jarosław Leszek Wałęsa
Az elmúlt időszakban egyre inkább világossá vált, hogy a ritkaföldfémek döntő fontosságúak a technológiai alkalmazásoknál, valamint a környezetkímélő technológiák, így a szélturbinák, hibrid járművek stb. fejlesztésekor. Megjegyzendő ugyanakkor, hogy kitermelésük rendkívül körülményes folyamat.
Az európai uniós ipar teljes mértékben a kínai ritkaföldfém-importtól függ, amely szemmel láthatóan monopóliumot élvez ezen a területen, hiszen a globális termelés 97%-át ellenőrzi. Kína a feltárt globális ritkaföldfém-tartalékok 36%-ával, és az összes becsült tartalék 59%-val rendelkezik, és ezzel egyidejűleg folyamatosan kétoldalú megállapodásokat köt a feltárt készletek megszerzésére. Az európai uniós ipar hiányosságokkal küzd a ritkaföldfémekhez, mint nyersanyagokhoz való hozzáférés terén, illetve a feldolgozásukhoz szükséges kellő tudományos és ipari szakértelemmel sem rendelkezik. Megemlítendő továbbá, hogy míg a ritkaföldfémek iránti globális kereslet továbbra is nő, Kína nemrégiben az export drasztikus csökkentését jelentette be, ahogy azt egy japán szakértőkből álló csoport is meggyőzően bemutatta egy rendkívül érdekes előadás során európai parlamenti látogatásakor 2011 februárjában. Kétségkívül nagy szükség van rá, hogy az európai uniós tagállamokban működő ipar ritkaföldfémeket tárjon fel és kutatásokat végezzen azokkal kapcsolatban, ugyanakkor azt is sürgetem, hogy folytassunk párbeszédet a Kínai Népköztársasággal e nyersanyagok exportjának növelését illetően, valamint növeljük a kitermelésükhöz szükséges alternatív források feltárására irányuló erőfeszítéseinket.
