Az EU-ban gyakorolt női nemi szervi csonkítás elleni küzdelem (rövid ismertetés) 
Elnök
A következő napirendi pont Muscardini asszony jelentése a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság nevében, az EU-ban gyakorolt női nemi szervi csonkítás elleni küzdelemről.
Cristiana Muscardini
Tisztelt elnök úr, hölgyeim és uraim! Azt hiszem, hogy rendkívül alkalmas, hogy Michel biztos úr részt vesz a vitánkban. Amint azt tudjuk, mindig nagy figyelmet szentel az Afrikát érintő emberi jogi kérdéseknek és tragédiáknak. Michel úr jelenléte tulajdonképpen reménnyel tölt el arra vonatkozóan, hogy a Bizottság esetleg komoly megfontolás tárgyává vesz egy olyan problémát, ami nem csak 28 afrikai országot, valamint több közel-keleti és szomszédos országot érint, hanem már az Európai Unión belül is különösen aggasztó problémát jelent.
Az utóbbi években tapasztalható tömeges bevándorlás az uniós tagállamokba is behurcolta ezt a tragédiát. Naponta lányok és fiatal nők tízezrei szenvednek attól a borzasztó gyakorlattól, ami egyrészről maradandó fizikai sérülést, másrészről rendkívül súlyos lelki károsodást is okoz. Habár a Parlament a korábbi években már több ízben elítélte ezt a gyakorlatot, és a DAPHNE programon keresztül 14 projektet finanszírozott a női nemi szervi csonkítás elleni küzdelem érdekében, ma megint meg kell vitatnunk ezt a témát, mert a jelenség sajnos nemhogy visszaszorulna, hanem tovább erősödik.
Bátorságot kell merítenünk, és megfelelőbb határozott megelőző módszert kell találnunk, és kulturális kampányok révén kell megértetnünk a bevándorló nőkkel - de e lányok apjaival is -, hogy a törzsi rítusok követése - aminek semmi köze a valláshoz - semmiképpen nem integrálja a leányaikat, és nem biztosít jövőt a számukra.
Vegyünk például egy lányt, aki francia, olasz vagy belga iskolába jár, és hirtelen - miután kortársaival szocializálódott - kiragadják a normális életből, és olyan tragédia elszenvedésére kényszerítik, ami meghatározza az egész életét. A lányt nem csak testileg csonkítják meg, hanem képtelen lesz normális kapcsolatot kialakítani másokkal, értéktelennek, különbözőnek érzi magát, és a mi társadalmunkban nem akarunk olyan embereket, akik különbözőek. Olyan embereket akarunk, akik vallásukra, bőrszínükre vagy származásukra tekintet nélkül, együtt tudnak dolgozni egy jobb, polgáraihoz közelebbi Európáért.
Ez okból, elnök úr, biztos úr, mi, mint a Parlament - és meg szeretném köszönni valamennyi kollégámnak, akik segítettek a jelentés elkészítésében - azt akarjuk, hogy oly módon harmonizálják valamennyi tagállam törvényeit, hogy a női nemi szervi csonkítást bűncselekménynek minősítsék. Nem akarunk a "kiszúráshoz” hasonló, enyhítő javaslatokat. Azt akarjuk, hogy a nők valóban egyenlők legyenek a férfiakkal, nem beavatási szertartásokat, hanem valódi integrációt akarunk. Azt akarjuk, hogy a civil szervezetek végezni tudják a munkájukat, olyan megelőző politikát akarunk, ami bevonja a bevándorló nők szervezeteit, meg akarunk mindenkit büntetni, aki lányokat akar csonkítani és a kétségbeesés és marginalizálódás természetellenes örvényébe akarja őket taszítani.
A jelentés számos területet érint, és azt hiszem, hogy a tagoknak lehetőségük volt megvizsgálni és értékelni azt. Úgy vélem, hogy mindenkinek csatlakoznia kellene a felhíváshoz, miszerint a határozott Európára három intézményének erőfeszítéseit egyesítve küzd ez ellen a borzasztó, az emberi jogokat sértő bűncselekmény ellen.
Louis Michel
Tisztelt elnök úr! Mind saját, mind kollégáim nevében szeretném megköszönni Muscardini asszonynak a beszédét, mivel úgy vélem, olyasmire tapintott rá, ami tragikus és egyben botrányos dolog is. Nagyon megköszönöm Muscardini asszonynak, hogy ilyen kiváló jelentést készített az EU-ban gyakorolt női nemi szervi csonkítás elleni küzdelem fontos témájáról.
Az Európai Bizottság egyértelműen elítélte mind az Unión belül, mind harmadik országokban azon hagyományos gyakorlatok elfogadhatatlan jellegét, amelyek súlyosan aláássák a nők és fiatal lányok testi és lelki integritására vonatkozó, alapvető jogát. Természetesen maradéktalanul egyetértünk a jelentéssel. Úgy gondoljuk, hogy az Európai Unió tagállamainak határozott intézkedéseket kellene hozniuk. Azt akarom ezzel mondani, hogy az Európai Unión belül és harmadik országokban is sokkal határozottabb intézkedéseket kellene foganatosítani az ilyen gyakorlatok megszüntetése végett, mert teljesen elfogadhatatlan és tulajdonképpen hihetetlen, hogy ez még mindig megtörténhet az Európai Unión belül. Azt is biztosítanunk kell, hogy a harmadik országokkal folytatott politikai párbeszédek keretében világosan megértessük az álláspontunkat. Hadd térjek el egy pillanatra a szövegtől, és hadd jegyezzem meg, hogy biztosíthatom Önöket, a fejlődő országokkal folytatott, valamennyi politikai párbeszéd során, mindig napirenden van ez a kérdés.
Nemrég hívott telefonon Compaoré úr, Burkina Faso elnöke, aki elmondta, hogy közel járnak egy olyan törvény elfogadásához, ami tiltaná az ilyen gyakorlatokat, habár nem lesz könnyű a dolguk. Figyelemre méltó, hogy nyilvánvalóan vannak még olyan klánok és törzsek, amelyek ilyen gyakorlatot folytatnak, és ez igen érzékeny téma az országban, az elnök úr valóban haladást kíván elérni e téren, és azt hiszem, hogy ez az, ami fontos.
Arról is tudomásuk van, hogy a Bizottság rendszeresen mobilizál közösségi pénzeszközöket olyan, európai és harmadik országbeli projektek támogatására, amelyek célja a női nemi szervi csonkítás megelőzése és megszüntetése, valamint az áldozatok és a veszélyeztetett fiatal lányok segítése.
Európában a DAPHNE III program a legfontosabb eszközünk, amely révén európai civil szervezeteket, valamint helyi és regionális közintézményeket és hatóságokat támogatunk a női nemi szervi csonkítás elleni küzdelmükben. Mióta 1997-ben elindítottuk a DAPHNE programot, 14, ezzel a témával foglalkozó projekt társfinanszírozására került sor, ami összesen mintegy 2,4 millió euró támogatást jelent. A DAPHNE projektek lehetővé tették, hogy közösségi oktató és támogató programokat hajtsunk végre, tájékoztató kampányokat tartsunk, elemezzük a nemzeti jogszabályokat, információt és statisztikai adatokat gyűjtsünk, eszközöket dolgozzunk ki, és megállapítsuk az érdekeltek által alkalmazandó, helyes gyakorlatokat, valamint politikai irányokat javasoljunk az európai és a nemzeti döntéshozóknak.
Nyilvánvaló, hogy határozottan fenn kívánjuk tartani az ilyen tevékenységek támogatását, és továbbra is foglalkozunk a kérdéssel az Európai Unión belül, nem csak az erőszak megelőzésének és áldozatok segítésének szempontjából, hanem a bevándorlás, a menedékjog és a büntető igazságszolgáltatás területein is.
Megint eltérek egy pillanatra a szövegtől. Meg kell vallanom, hogy megdöbbentő a kormányaink és egyes politikusaink részéről megnyilvánuló, bizonyos gyávaság, akik úgy vélik, hogy ez a kultúra része, következésképpen érinthetetlen kérdés. Sajnálom, az Európába érkező emberektől elvárható minimum, hogy betartsák a hatályos szabályokat. Hiszem, hogy nem létezhet kettős igazságszolgáltatás, kettős koncepció. Ez semmiképp nem hat hátrányosan az európai országok fogadási képességére, sőt inkább ennek ellenkezője az igaz. Ez olyan vita, amit korábban saját magam is tapasztaltam az országomban. Meg kell vallanom, megdöbbentő, hogy vannak olyan emberek, akik a migránsok kultúrájának tiszteletben tartásának ürügyén alapvetően elutasítják az ilyen cselekedet büntetését. Úgy vélem, hogy ha Európán belül legalább ezt a dolgot rendezni akarjuk, el kell jutnunk az ilyen gyakorlatok büntetésének szintjére. Meg kell, hogy legyen a politikai bátorságunk, és nem hiszem, hogy ez akadályozná az országok fogadóképességét. Ez olyan, mintha azt mondanánk: "Ez az alkotmányunk, ezek a szabályaink, ezek az emberi értékeink, ezeket be kell tartani. Ha nem tartják be azokat, törvényen kívüli cselekedetet hajtanak végre, és azért büntetés jár.” Ezzel be is fejezem kitérőmet, de örülök, hogy mindezeket elmondtam, mert teljesen egyetértek a téma bosszantó mivoltával.
A Bizottság a harmadik országoknak nyújtott, külső támogatás keretében három politikát alkalmaz a női nemi szervi csonkítás elleni küzdelemben. Elsősorban - amint azt már elmondtam Önöknek - valamennyi, partnerkormánnyal folytatott politikai és stratégiai párbeszédnek szerves részét képezi a nők egyenjogúsága, emberi jogai és egészsége.
Másodsorban olyan lépéseket támogat, amelyek a nemzeti jogszabályok továbbfejlesztése, valamint a nők jogainak előmozdítását és védelmét és valamennyi károsító gyakorlat betiltását szolgáló nemzeti politikák kidolgozása mellett érvelnek és lobbiznak.
Harmadsorban olyan kezdeményezéseket támogat, amelyek célja a politikai vezetők hatáskörének megerősítése és a társadalom valamennyi részéhez szóló, tájékoztató kampányok szervezése. Az igazságszolgáltatás, szabadság és biztonság területének fejlesztését célzó, többéves Hágai Program 2010-ben zárul. 2009 tavaszán fogjuk közleményben előterjeszteni a 2010-2014-ig tartó időszakra vonatkozó, új stockholmi programot. Biztosíthatom Önöket, hogy ez a program nagy hangsúlyt fog fektetni az alapvető jogok és az áldozatok védelmének szempontjára, beleértve a gyermekek és a nők jogainak előmozdítását és védelmét is.
Habár a Bizottság még nem állított fel külön stratégiát a női nemi szervi csonkítás elleni küzdelemre vonatkozóan, továbbra is határozottan támogatjuk az annak megelőzését szolgáló tevékenységeket, és az Unió bel- és külpolitikáinak keretében továbbra is foglalkozni kívánjuk ezzel a kérdéssel.
Elnök
Az ismertetést lezárom.
A szavazásra 2009. március 24-én, kedden kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Véronique Mathieu  
Európában évente 180 000 migráns nőt érint a nemi szervi csonkítás vagy annak veszélye. Fontos, hogy emlékezzünk arra, hogy az ilyen csonkítások kimerítik az emberi jogok megsértését, és nagyon súlyos testi és lelki következményekkel járnak. Az ilyen gyakorlat nem indokolható kulturális vagy vallási hagyományokkal. Annak érdekében, hogy véget vessünk ennek, a tagállamoknak érvényesíteniük kell a büntetőjogukban meghatározott tiltások betartását, és a csonkítást bűncselekménynek kell minősíteni. Ugyanakkor jogi és orvosi segítséget kell biztosítani a tényleges és potenciális áldozatoknak.
Az EU-nak fokoznia kell azon civil szervezetek támogatását, amelyek e téren figyelemre méltó munkát végeznek a megelőzés és támogatás területén. A nemzeti és európai szintű, célzott tájékoztató és oktató kampányok révén megszűnnének az ilyen gyakorlatokkal kapcsolatos tabuk, ugyanakkor tájékoztatnánk a családokat az ilyen csonkítások büntetőjogi következményeiről. Következésképpen fontos, hogy az EU úgy foglalkozzon ezzel a problémával, hogy közös megelőző intézkedéseket határoz meg az EU-ban gyakorolt csonkítás gyakorlatának megtiltása érdekében, és megemlíti ezt a tiltást valamennyi, harmadik országokkal kötött együttműködési megállapodásban. A nemi szervi csonkítás olyan társadalmi probléma, amely mindannyiunkat érint.
