Mentális egészség (rövid ismertetés) 
Elnök
A következő napirendi pont Tzampazi asszony Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság nevében előterjesztett jelentésének rövid ismertetése.
Evangelia Tzampazi
Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, ma egyre inkább tisztában vagyunk azzal, hogy mentális egészség nélkül nincs egészség. Tudatában vagyunk annak, hogy a mentális egészségügyi problémák emberi és pénzügyi szempontból gyakran hatással vannak mind az egyének és családjuk személyes, családi, szakmai és társadalmi életére, mind pedig a társadalom egészére.
A számok magukért beszélnek: minden negyedik ember szenved majd valamilyen mentális rendellenességben. A depresszió az egyik legáltalánosabb rendellenesség, 2020-ra pedig a leggyakoribb betegség lesz a fejlett világban. Az Európai Unióban évente mintegy 59 000 öngyilkosságot követnek el, melyek 90%-a mentális rendellenességnek tulajdonítandó. A veszélyeztetett és a perifériára szorult csoportok, mint például a fogyatékossággal élők, nagyobb valószínűséggel szenvednek mentális egészségügyi problémáktól.
Ezenkívül az elöregedő Európában a neurodegeneratív rendellenességek egyre gyakoribbá válnak. Ezért mindannyian egyetértünk abban, hogy a mentális egészség problémája jelentette kihívásokhoz összehangolt megközelítést kell alkalmaznunk, valamint abban, hogy ez mindannyiunkat érint. Mindannyiunk kötelessége, hogy védjük a mentális egészséget, a mentális betegségben szenvedők és családjuk jogainak védelmezése pedig olyan ideológiai és politikai állásfoglalás, amelynek révén az állam szociális támogatást és védelmet nyújt minden rászorulónak. Az első lépés a Bizottság zöld könyve, a következő lépés az "Együtt a mentális egészségért és jóllétért” című európai konferencia volt, amely létrehozta a mentális egészségről és jóllétről szóló európai paktumot is.
Ezzel összhangban a mentális egészségről szóló jelentés, amelyet a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság egyhangúlag elfogadott, egy sor ajánlást tartalmaz a népesség mentális egészségének és jóllétének előmozdítására, a hátrányos megkülönböztetés és a társadalmi kirekesztés megbélyegzése elleni küzdelemre, a megelőző fellépés és az önsegélyezés megerősítésére, valamint a mentális egészségügyi problémákkal küzdő személyek támogatására és megfelelő kezelésére, valamint családjuk és ápolóik támogatására.
A jelentésben hangsúlyozzuk, hogy szükség van magas színvonalú, elérhető, hatékony és mindenkire kiterjedő mentális egészségügyi szolgáltatásokra és naprakész jogszabályokra. Kérjük, hogy kapjon hangsúlyt a kulcsfontosságú pozíciókat betöltő személyek képzése. Kérjük, hogy legyen hozzáférés megfelelő oktatáshoz, képzéshez és foglalkoztatáshoz, valamint a támogató környezet megteremtéséhez, különös hangsúlyt fektetve a veszélyeztetett csoportokra. Kérjük, hogy helyeződjön hangsúly a mentális betegség társadalmi beavatkozáson keresztüli megelőzésére. Kérjük, hogy a tagállamok jogosítsanak fel olyan szervezeteket, amelyek mentális egészségügyi problémákkal küzdő embereket képviselnek. Javaslatot teszünk a paktum végrehajtásának nyomon követésére. Felkérjük a Bizottságot, hogy ismertesse a tematikus konferenciák következtetéseit. Hangsúlyozzuk, hogy a nemzeti és az európai szintű szükségletek javítása érdekében szükség van megfelelő mutatók létrehozására.
Ezzel egy időben javaslatokat fogalmazunk meg a paktum öt prioritási területe keretében. Ebben a keretben azt hangsúlyozzuk, hogy a depresszió és az öngyilkosság megelőzése érdekében több ágazatra kiterjedő programokat kell végrehajtanunk, és hálózatokat kell létrehoznunk az iskolákon belüli egészséges légkör kialakítására, a munkakörülmények javítására, az életminőség javítását célzó intézkedések elfogadására, végül pedig ami a megbélyegzés és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelmet illeti, azt hangsúlyozzuk, hogy szükség van a közvélemény tájékoztatását és tudatosságának fokozását célzó kampányokra. Ezért szeretnék köszönetet mondani azoknak a képviselőknek, akik hozzájárultak javaslataikkal, és remélem, hogy azt az üzenetet kommunikálhatjuk, hogy a mentális egészség értékes társadalmi "árucikk”, és hogy mindannyiunknak dolgoznia kell az előmozdításán.
Janez Potočnik
a Bizottság tagja. - Elnök úr, gratulálok az Európai Parlamentnek és előadójának, Tzampazi asszonynak ehhez a mentális egészségről szóló, saját kezdeményezésű jelentéshez. A jelentés igen helyesen hangsúlyozza, hogy a mentális egészség jelentősen befolyásolja az Európai Unión belüli általános jóllétet, oktatást, tanulást és társadalmi kohéziót.
Az a tény, hogy a Parlament a mentális egészségről szóló bizottsági zöld könyvre reagáló állásfoglalás után két évvel elfogadja ezt a jelentést, azt jelzi, hogy ezen a területen sürgősen szükség van több fellépésre.
Véleményem szerint van ok optimizmusra. A néhány évvel ezelőtti helyzethez képest valamennyi szektorban egyre jobban tisztában vannak a mentális egészség és jóllét jelentőségével. Ez nyilvánvaló volt az előadó által említett "Együtt a mentális egészségért és jóllétért” című, a Bizottság által szervezett magas szintű konferencia, valamint a mentális egészségről és jóllétről szóló európai paktum jelentős támogatottságából.
További pozitív fejlemények között szerepel az a tény, hogy számos tagállam felülvizsgálta a mentális egészségre vonatkozó stratégiáját, vagy cselekvési terveket hozott létre, mint például Finnország és Magyarország. A társadalomgazdaságtani ismeretek tanulása bekerült az iskolai tantervekbe. Az Egyesült Királyságban az életkérdések ma sok iskolában önálló tantárgyat jelentenek.
A munkáltatók egyre inkább tisztában vannak a jóllét és a termelékenység közötti kapcsolatokkal. AZ EGSZB ezenkívül a munkahelyi jóllétre vonatkozó eszköztárat is létrehozott. Legyünk azonban egyértelműek: kétségkívül nem lehet ok megelégedettségre, és még sokkal több tennivaló van. A jelenlegi pénzügyi és gazdasági válság következtében új kockázatok jelentkezhetnek a mentális egészségre. A tagállamok megpróbálhatják mérsékelni a mentális egészségre szánt költségvetést, vagy csökkenthetik azokat az erőfeszítéseiket, amelyeket az idejétmúlt elmegyógyintézetek helyett a korszerű, közösségi alapú szolgáltatásokkal kiegészülő mentális egészségügyi rendszerek kiépítésére tesznek.
A gazdasági visszaesés rontja a fiatalok, különösen az iskolaelhagyók jövőbeli kilátásait. A munkahelyi állásbiztonság, valamint a jövedelmek biztonságára és a növekvő szintű munkanélküliségre vonatkozó, ehhez kapcsolódó aggodalmak újabb jelentős fenyegetéseket teremtenek a mentális egészségre nézve.
Az elkövetkezendő két évben a Bizottság tematikus konferenciasorozatot szervez a mentális egészségről szóló paktum öt prioritásával kapcsolatban. Ezek a Tanács elnökségeivel és a tagállamokkal közös rendezvények lesznek. A megbélyegzésről és a pszichiátriai gondozásról szóló első nemzetközi konferenciát a cseh elnökség rendezi idén május 29-én. Az ifjúság és az oktatás területén a mentális egészségről szóló első tematikus konferenciára Stockholmban kerül sor szeptember 29-én és 30-án, a svéd elnökséggel együttműködésben. A depresszió és az öngyilkosság megelőzéséről szóló második tematikus konferencia Magyarországon kerül megrendezésre decemberben. 2010 első félévében a spanyol elnökség lesz a házigazdája az idősek mentális egészségéről szóló konferenciának. Ezenkívül kapcsolatban vagyunk a tagállamokkal a munkahelyi mentális egészség, valamint a megbélyegzés és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem tárgyában megrendezendő két további konferenciával kapcsolatban.
A Parlament jelentése számos konkrét javaslatot tartalmaz, amelyek értékes hozzájárulást jelentenek az említett konferenciákon tartandó jövőbeli vitákhoz. A jelentés nemcsak kiemeli a mentális egészség Európai Unión belüli jelentőségét, hanem azt is bebizonyítja, hogy az Európai Unió szintjén a mentális egészség területén számos fellépési lehetőség van.
A javaslatban megfogalmazott javaslatok egyike egy olyan struktúra létrehozása, amely a mentális egészségről és jóllétről szóló európai paktum végrehajtását felügyelné. Egyetértek azzal, hogy jelentős többletértéket képviselne, ha sor kerülne a szerződés célkitűzéseihez képest elért haladás rendszeres időközönkénti felülvizsgálatára.
Komolyan mérlegelni fogjuk, hogy egy ilyen elképzelést hogyan lehet a legjobban átültetni a gyakorlatba. Szeretném még egyszer megköszönni a Parlamentnek és előadójának ezt a nagy támogatottságú jelentést és az abban megfogalmazott rendkívül fontos ajánlásokat.
Elnök
A napirendi pontot lezárom.
A szavazásra 2009. február 19-én, csütörtökön kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Louis Grech  
írásban. - A mentális egészség kulcsfontosságú tényező az emberek életében, és egyre több bizonyíték van arra, hogy hatással van társadalmi, gazdasági és jogrendszereinkre. Támogatom ezt a jelentést, mivel a mentális egészségügy területén felmerülő kihívásainkhoz - például a megbélyegzés, a hátrányos megkülönböztetés és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemhez - átfogó megközelítés foglal magában, ugyanakkor elismeri a megelőző programok, az állami támogatás és az emberek megfelelő kezelésének szükségességét is.
Viszonylag új tudományként a mentális egészséget nem ismerik el széles körben prioritásként, de a közelmúltbeli technológiafejlesztések lehetővé tették, hogy jobban megvizsgáljuk az emberi agyat - új, az életet megváltoztató kezeléseket tárva az egyén elé. Úgy vélem, határozottan támogatnunk kell az e területen folytatott további kutatást, különleges figyelmet fordítva Európa növekvő létszámú idős népességére, amely egészséges, méltóságteljes és aktív öregedést remél.
A mentális betegségek ápolásához és kezeléséhez hozzáférhető struktúrákra van szükségünk, ugyanakkor nagyon fontos az is, hogy létezzen támogató környezet, például munkaerő-piaci integrációs programok. A mentális egészség igen fontos a munkahelyi környezetben is, ahol komolyan akadályozhatja a teljesítményt, tehát népszerűsítenünk kell a munkáltatók körében azokat a helyes gyakorlatokat, amelyek csökkentik a szükségtelen stresszt és megőrzik munkavállalóik mentális jóllétét.
Eija-Riitta Korhola  
Szeretném megköszönni Tzampazi asszonynak a mentális egészségről szóló jelentését, amelyre igennel szavaztam.
Élete során legalább egyszer minden negyedik ember szenved mentális egészségügyi problémáktól. A becslések szerint a depresszió 2020-ra a leggyakoribb betegség lesz a fejlett világban, és a munkaképtelenség második legfőbb okát fogja jelenteni. A jelenlegi pénzügyi válsághoz hasonló külső tényezők következményei még inkább kiszolgáltatottá teszik az embereket ezekkel a problémákkal szemben. A mentális betegség nemcsak az egészségügyi szektort, valamint a szociális és a gazdasági rendszert terhelő költséget von maga után, hanem az ilyen betegségben szenvedők és családjuk életminőségét is szükségtelen mértékben csökkenti.
Bár az ápolási normák és az általános magatartás tekintetében voltak drámai előrelépések, a mentális egészségi problémákkal küzdő emberek és családjuk egyre gyakrabban marginalizálódnak. A megelőzésre alkalmazott normákban és az elsőrendű ápolás garantálásában tapasztalható eltérések túlságosan nagyok, mind az EU országai között, mind pedig regionálisan az egyes országokon belül.
Örülök, hogy Tzampazi asszony jelentésében külön említésre került a fiatalok mentális egészségének kérdése, amelynek kezelésére több ágazatot érintő programokat javasol. Nem feledkezhetünk meg azonban arról, hogy a legjelentősebb megelőző célú mentális egészségügyi tevékenység mindig a családon és az otthonon kívüli nevelők és intézmények felelőssége. Ez magával vonja az egészséges életmódok népszerűsítését, valamint a gyermekek és a fiatalok meghallgatását és a nekik szentelt figyelmet.
Úgy vélem, hogy az általános mentális egészségügyi szolgáltatások magas színvonala, könnyű hozzáférhetősége és hatékonysága, amelyeket Tzampazi asszony jelentésében követel, rendkívül fontos, ehhez hasonlóan úgy vélem, hogy a kiemelkedő színvonalú kutatás több befektetést igényel. Több finanszírozást kellene szánni különösen az mentális és a fizikai egészségügyi problémák megelőzése közötti kapcsolatok orvostudományi kutatására.
Siiri Oviir  
A mentális egészségügyi rendellenességek sok országban nemzeti egészségügyi problémát jelentenek, mivel jelentős hatással vannak az érintett személyekre, családjukra és általában a társadalomra. A mentális egészségügyi rendellenességek gyakran fogyatékossághoz is vezetnek, és így jelentős gazdasági terhet okozhatnak a társadalomnak.
A Világbank fejlődésről szóló 1993-as jelentése szerint a fogyatékosság leggyakoribb okai között tíz esetből négyben mentális egészségügyi és/vagy neurológiai rendellenességek voltak. Míg 1993-ban a fogyatékosságot okozó betegségek között a depresszió a negyedik helyen állt, a jelenlegi tendenciák folytatódása esetén 2020-ra a depresszió a teljes népesség körében a második legjelentősebb okká, sőt a nők esetében a legjelentősebb okká válhat.
A mentális egészségügyi rendellenességek mértéke és súlyossága ellenére a világon és Európában még mindig vannak olyan országok, ahol nem fordítanak kellő figyelmet a problémára. Ezt a helyzetet gyakran a társadalomban elterjedt, részben a közvélemény és a politika negatív hozzáállása, valamint a mentális betegségben szenvedők megbélyegzése váltja ki. Ez viszont azt eredményezi, hogy a mentális egészségre nem fordítanak kellő figyelmet, a szolgáltatásokhoz korlátozott a hozzáférés, nincs elég alternatív kezelési módszer, és nincs kellő tájékoztatás a kezelési lehetőségekről.
Figyelmen kívül hagyva azt a tényt, hogy a mentális egészségügyi problémák megoldása a tagállamok hatáskörébe tartozik, fontos, hogy fokozódjon az EU által a tagállamoknak biztosított pénzügyi támogatás és tudásalapú segítségnyújtás, hogy segítséget kaphassanak a szükséges egészségügyi, szociális, ápolási és oktatási szolgáltatások, valamint a megelőző intézkedések fejlesztéséhez és javításához.
Úgy vélem, az egyéni mentális egészség és jóllét előmozdításának az Európai Unió valamennyi tagállamában elsőszámú prioritássá kell válnia, mert az egyéni mentális egészségnek van a legközvetlenebb hatása a tagállamok gazdasági termelékenységére és foglalkoztatási helyzetére.
Zdzisław Zbigniew Podkański  
Mint tudjuk, a mentális egészség mindenki számára alapvető érték, és mi, Európa nemzeteinek képviselői nem feledkezhetünk meg erről a tényről. Jó dolognak tartom, hogy ma az Európai Parlament fórumán belül rátértünk erre a kérdésre. A mentális betegségek, az öngyilkossági hullámok és a depresszió fenyegetést jelentenek korunk társadalmára. E problémák nemcsak az állandó stresszben élőket, hanem a gyermekeket, a fiatalokat és az időseket is érinti. Úgy vélem, nagy horderejű lépéseket kell tennünk ezeknek a civilizációs betegségeknek a leküzdésére. Ezért is támogatom az e területen folytatott kutatást és a kutatási eredményekhez, valamint a szakemberekhez való szabad hozzáférést.
Megköszönöm a mentális egészségről szóló jelentést, ugyanakkor szeretném kifejezésre juttatni abbéli aggodalmamat is, hogy az időseknek biztosított segítségnyújtásra, valamint a megbélyegzés és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelemre irányuló fellépés mellett fel lehet-e venni a társadalom perifériájára szorultak elérését célzó projekteket is. Ezek az emberek nagyon gyakran antipátiát mutatnak mások iránt, elidegenültnek érzik magukat, és attól tartanak, hogy a társadalom elítéli őket. Véleményem szerint az első probléma, amelyre koncentrálnunk kell, egy intenzív oktatási program, annak érdekében, hogy minden rászoruló tudja, hová forduljon, milyen jellegű segítséget kaphat, és főként, hogy van-e lehetősége a normális életbe a normális életbe való visszatérésre.
Daciana Octavia Sârbu  
A mentális egészség és jóllét jelentős kihívás ebben az évszázadban, amelyben élünk. Az Egészségügyi Világszervezet becslése szerint 2020-ra a mentális rendellenességek az összes betegség 15%-át teszik ki.
Engem különösen foglalkoztat a kamaszok és a gyermekek jövője, ezért javasoltam, hogy fel kell lépni annak érdekében, hogy az állampolgárokban tudatosítsuk a kivándorolt szülők gyermekei mentális egészségi állapotának romlását, valamint olyan programok iskolai bevezetését, amelyek célja, hogy segítséget nyújtsanak ezeknek a fiataloknak a szüleik hiányával összefüggő pszichológiai problémák kezelésében.
Azért ragaszkodtam ehhez a kérdéshez, mert rengeteg olyan gyermek van, akiket magukra hagynak külföldi munkát vállaló szülők: ez a helyzet egyre gyakoribb Közép- és Kelet-Európában. Még mindig ezeknek a fiataloknak a támogatására gondolva javasoltam, hogy fel kell lépni annak érdekében, hogy minden középiskolában előmozdítsák a tanácsadói pozíciók létrehozását, továbbá bizalmas, és a gyermekek megbélyegzését elkerülő alternatív lehetőségeket kínáljanak szociális és érzelmi szükségleteik kielégítésére.
Tekintettel arra, hogy a mentális egészség meghatározza az Európai Unió állampolgárainak életminőségét, e kérdéssel éppolyan komolyan kell foglalkozni, mint a fizikai egészségi kérdésekkel. Ezzel kapcsolatban tulajdonképpen európai cselekvési tervre van szükség ahhoz, hogy válaszolni lehessen a mentális rendellenességek jelentette kihívásokra.
Richard Seeber  
Amikor az egészségről beszélünk, általában a fizikai jóllétre utalunk. A betegek mindennapi életében azonban a mentális egészség is ugyanolyan hátrány lehet, és messzemenő, káros társadalmi hatásai lehetnek. A mentális egészségre vonatkozó tájékoztatás javítására irányuló parlamenti kezdeményezés ezért igen pozitív lépés. A mentális rendellenességek megközelítéséről többet kellene nyilvánosan beszélni, és ezenkívül a mentális betegség megelőzésére vonatkozó módszereket kellene a nagyközönség számára elérhetővé tenni.
Ebben az összefüggésben különös hangsúlyt kellene fektetni a munkahelyi környezetre. Mivel a munkavállalók idejük jelentős részét a munkahelyükön töltik, és munkájukkal összefüggésben stressznek vannak kitéve, elő kell mozdítani a mentális egészségüket az adott környezetben. Csak motivált, kiegyensúlyozott munkavállalók képesek a velük szembeni elvárások teljesítésére.
Az e problémával kapcsolatos tudatosságot ezért fokozni kell a vállalkozások és a közjogi testületek körében. Mindent összevetve: azáltal, hogy a Parlament elismeri a mentális rendellenességeket, az egészségügy korszerű felfogásáról tesz tanúbizonyságot, és sok beteg számára hosszú távon pozitív perspektívát kínál.
