1. Priverstiniai iškeldinimai Zimbabvėje
Anneli Jäätteenmäki
autorė. - Pone pirmininke, dar kartą diskutuojame dėl sudėtingos padėties Zimbabvėje.
Šiuo metu ten yra aukšta šimtus milijonų procentų siekianti infliacija ir didelis nedarbo lygis, dėl kurio negali pragyventi daugiau nei 90 mln. žmonių. Taip pat labai paplitę žmogaus teisių pažeidimai.
Parlamentas prašo to, ką reikėtų padaryti. Daug kartų sakėme, kad nesitaikstome su žmogus teisių pažeidimais. Tai aiškiname Afrikos valstybėms, tačiau daugiau nieko nevyksta.
Manau, kad kai ateityje Afrikos valstybėms teiksime humanitarinę pagalbą, privalome nustatyti žmogaus teisių laikymosi sąlygą. Kai kuriais atvejais nebuvome pakankamai griežti, kai kuriais atvejais - tik aiškinome ką daryti.
Galbūt turėtume artimiau bendradarbiauti su visomis Afrikos valstybėmis ir Afrikos Sąjunga ir bandyti pasiekti, kad jos aiškiai suprastų, jog Europos Sąjunga nebeduos pinigų, jei ir toliau bus pažeidinėjamos žmogaus teisės.
Judith Sargentini
autorė. - Pone pirmininke, pirmoje mūsų rezoliucijos įtraukoje pasakoma viskas: "atsižvelgdamas į daugelį savo ankstesnių rezoliucijų dėl Zimbabvės, kurių naujausia buvo priimta 2010 m. liepos 8 d.". Tuomet kalbėjome apie žmogaus teisių pažeidimus Zimbabvės deimantų telkiniuose, o dabar kalbame apie iškeldinimus ties Harare.
Iškeldinami tie žmonės, kurie jau buvo iškeldinti 2005 m. per iškeldinimo programą "Operacija Murambatsvina", kuri, beje, reiškia "išvalyti šiukšles". Tie patys žmonės, kurie kaip šiukšlės buvo išmesti praėjusį kartą, vėl iškeldinami. Praėjusį kartą vyko R. Mugabės vyriausybės ir Judėjimo už demokratinę pertvarką kova. Dabar kovoja Zimbabvės Afrikos nacionalinės sąjungos Jungtinvyriausybir Judėjimas už demokratinę pertvarką. Turiu pasakyti, kad esu labai nusivylusi, jog valdant šiai jungtinei vyriausybei vis dar daromi tokios rūšies žmogaus teisių pažeidimai.
Nemanau, kad tai mūsų paskutinrezoliucija dėl Zimbabvės. Kitą kartą vėl būsiu čia ir vėl imsiuosi veiksmų.
Véronique De Keyser
Pone pirmininke, šią skubią humanitarinę rezoliuciją reikia vertinti atsižvelgiant į politinę Roberto Mugabės ir Morgano Tsvangirai nesantaiką ir ši nesantaika matyti reikalavime Europos Sąjungai nepriimti naujų vienašališkai R. Mugabės paskirtų ambasadorių. Tačiau ši svarbi humanitarinrezoliucija gali būti siejama su rinkimais ir politine nauda, kuri gali būti gauta išvarant žmones iš miestų, kuriuose jie gyvena.
Prisiminkime ką tik minėtą 2005 m. birželio mėn. iškeldinimo programą "Operacija Murambatsvina": į miestą atvyko galingi buldozeriai ir vien tik dėl politinių Roberto Mugabės motyvų 700 000 žmonių neteko savo namų. Šiandien vyksta tas pats: iškeldinimu grasinama 20 000 vargingiausių Zimbabvės žmonių, turinčių namus "Hatcliffe Extension" miesteliuose, netoli nuo Hararės, nes šie žmonės neturi galimybių susimokėti pernelyg didelių jiems nustatytų nuomos kainų; tai - išplėstinoperacija.
Taip pat atminkime, kad milijonų zimbabviečių humanitarinir ekonominpadėtis vis blogėja, kad AIDS paplitimo laipsnis Zimbabvėje yra ketvirtas pasaulyje ir kad ten nuolat miršta vaikai.
Šiuo metu yra labai daug priežasčių patvirtinti šią skubią rezoliuciją ir griežtai kreiptis į visą tarptautinę bendruomenę, siekiant užtikrinti, kad šiandien per šį agresyvų pasirengimą rinkimų išvakarėse nebūtų pažeistas šis susitaikymas - nesakysiu, šis pseudosusitaikymas Zimbabvės koalicijos vyriausybėje, tiesiog šis susitaikymas.
Marie-Christine Vergiat
Pone pirmininke, esu linkusi manyti, kad žmogaus teisių padėtis Zimbabvėje, deja, yra prastesnuž padėtį, kurią įprastai mūsų Parlamente vadintume nepaprastąja padėtimi.
Tiesą pasakius, toje šalyje nuolatos pažeidžiamos žmogaus teisės, kaip rodo daug rezoliucijų, už kurias buvo balsuota šiame Parlamente. Kaip minėta, paskutinėje rezoliucijoje buvo pasmerktas liepos 22 d. atliktas Mokslinių tyrimų ir vystymosi centro įkūrėjo ir direktoriaus Farai Muguwu suėmimas, kurio nusikaltimas - informuoti apie deimantų telkiniuose klestintį žiaurumą, už kurį atsakingos, be kita ko, karinės valdžios institucijos.
Šiandien nagrinėjame priverstinio iškeldinimo problemą. Tai - nenauja problema. Iš tiesų, kaip minėjo V. De Keyser, tokios rūšies operaciją Zimbabvės valdžios institucijos pradėjo 2005 m. Veiksmai buvo pavadinti "Operacija Murambatsvina", tai reiškia "atkurti tvarką". Esu tikra, kad sutiksite, jog tai buvo "rimta" programa ir ji aiškiai rodo, kaip Zimbabvės valdžios institucijos supranta žodį tvarka. Tuomet programos poveikį patyrseptyni šimtai tūkstančių žmonių.
Tarptautinbendruomenvienbalsiai pasmerknaudotus metodus. Kokia padėtis šiandien? Dauguma poveikį patyrusių žmonių vis dar gyvena palapinėse. Dar blogiau, rugpjūčio mėn. atvyko ginkluoti policijos pareigūnai - taip, iš tiesų sakiau policijos pareigūnai - ir padegmaždaug 250 šalies viduje perkeltų asmenų namus Hararės priemiesčiuose. Tokia lemtis šiandien gresia dvidešimčiai tūkstančių žmonių - tai jau irgi buvo minėta - nes jie nesumokėjo gyvenamojo ploto mokesčio, kuriam jie iš tiesų neturi pinigų.
Tiesą pasakius, šie vyrai, moterys ir vaikai yra vargingiausi šalies žmonės. Ar tylėsime ir leisime, kad tai tęstųsi? Ar ketiname Zimbabvės valdžios institucijoms dar kartą priminti apie jų tarptautinius įsipareigojimus, kaip padarbaronienC. Ashton per paskutinį ES ir Zimbabvės aukščiausiojo lygio susitikimą liepos mėn.?
Gerai žinome, kad po 2008 m. rugsėjo 15 d. pasirašyto visuotinio politinio susitarimo ir vasario 13 d. Jungtinės vyriausybės paskyrimo tarp prezidento R. Mugabės ir ministro pirmininko esama trinties.
Neseniai prezidentas R. Mugabe pagrasino nedelsiant paleisti vyriausybę, nes ji išdrįso jam priminti apie jo konstitucines pareigas.
Laikas reaguoti Zimbabvėje ir daugelyje kitų valstybių pasaulyje, kad būtų sustabdytas dialogas su diktatoriais, kurie naudodami jėgą ir apgavystes laikosi įsikibę valdžios ir kurių vienintelis tikslas - grobti savo šalies išteklius asmeninei naudai.
Alain Cadec
Pone pirmininke, pamėginsiu išsakyti savo nuomonę per vieną man skirtą minutę.
Pone pirmininke, ponios ir ponai, Zimbabvei dabar niūrus metas. Vėl turime patvirtinti skubią rezoliuciją dėl šios Afrikos šalies. Šioje rezoliucijoje pasmerkiami žmogaus teisių pažeidimai, padaryti įgyvendinant "Operaciją Murambatsvina", apie kurią ką tik diskutavome. Nuo 2005 m., pradėjus įgyvendinti šią operaciją, perkelta 700 000 žmonių, sugriauti jų namai ir jų gyvenimo šaltiniai. Dvidešimt tūkstančių šių perkeltųjų asmenų priversti gyventi laikinose pastogėse kraštutinėmis skurdo, nesaugumo ir nepakankamo privatumo sąlygomis.
Mes susirūpinę dėl šios nepakeliamos padėties. Privalome paraginti Zimbabvės nacionalinės vienybės vyriausybę - kaip minėta, tai iš tikrųjų nėra nacionalinės vienybės vyriausyb- teikti jiems būtinąsias išgyvenimo priemones ir panaikinti gyvenamosios vietos mokesčius, pvz., tokius, kuriuos reikalaujama mokėti Hatcliffe teritorijoje, Hararės apylinkėse - tai beveik būtų galima pavadinti reketavimu. Privalome per šį balsavimą pasmerkti tokią padėtį.
Aš raginu Pietų Afriką, kuri pietinėje Afrikos dalyje atlieka nepaprastai svarbų vaidmenį, su Europos Sąjunga kartu palaikyti dialogą su Zimbabvės valdžios institucijomis dėl dabartinių socialinių ekonominių sąlygų šalyje. Viliuosi, kad kitas mūsų susitikimas su mūsų kolegomis Pietų Afrikoje taip pat bus galimybaptarti šią tragišką padėtį.
Nirj Deva
autorė. - Pone pirmininke, Parlamentas ir vėl tvirtina rezoliucijas dėl tragedijos Zimbabvėje. Ir vėl R. Mugabe mus ignoruoja ir tęsia savo veiklą, tarytum mūsų nebūtų, o mūsų nuomon- nesvarbi.
Yra dalykas, kurį nedelsdami galime padaryti, kad R. Mugabe suprastų, jog mūsų nuomonsvarbi. Turėtume nepatvirtinti Margaretos Muchados įgaliojimų, kurią tiesiogiai pažeisdamas Zimbabvės konstituciją R. Mugabe vienašališkai paskelbZimbabvės ambasadore ES.
Mano kolega Geoffrey Van Orden dėl šio klausimo rašJ. M. Barroso ir H. Van Rompuy. Jei turime dantis, turėtume juos parodyti R. Mugabei, kuris su mumis elgiasi šiurkščiai, jam pasakyti, kad esame svarbūs, ir pareikalauti, kad ši dama, jo ambasadorė, grįžtų.
Filip Kaczmarek
Iškeldinimai Zimbabvėje yra įžūlus tarptautiniu lygmeniu pripažintų žmogaus teisių pažeidimas. Priverstiniai iškeldinimai, nesuteikiant kompensacijos ar alternatyvaus apgyvendinimo, visiškai prieštarauja tarptautinei teisei. Zimbabvės vyriausybsmarkiai pažeidinėja pilietines, politines, ekonomines ir socialines teises, kurios užtikrinamos Afrikos chartijoje dėl žmonių ir tautų teisių. Tęsiant iškeldinimus vis didesniam žmonių skaičiui tenka susidurti su pažeminimu ir benamyste.
Raginame Zimbabvės vyriausybę nutraukti tokius veiksmus ir sustabdyti priverstinius iškeldinimus. Jau iškeldintiems asmenims turi būti suteikta teisinapsauga ir sugrąžintas jų turtas, aukoms turėtų būti suteiktos kompensacijos ir atlyginta žala, o svarbiausia, visiems žmonėms turėtų būti užtikrintas būstas ir galimybgauti maisto ir vandens.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
S&D frakcijos vardu. - (PL) Užtenka sudaryti paskutinių penkerių metų laikraščių antraščių, susijusių su Zimbabve, sąrašą ir pamatysime, kokiomis sąlygomis gyvena šalis, kuriai jau tris dešimtmečius vadovauja prezidentas Robert Mugabe. Tokios antraštės kaip "Zimbabv- policija sumušopoziciją" ar "R. Mugabe sunaikino Afriką" yra vienos švelnesnių, o Afrikos režimo valdžios institucijos patiria nuolatinį tarptautinės viešosios nuomonės spaudimą. Didelis skurdas ir galimybės gauti pagrindinių medicinos paslaugų nebuvimas, milžiniškas - siekiantis 90 proc. - nedarbo lygis ir trumpa gyvenimo trukmė, šiandien siekianti vos 44 metus: visa tai yra tikrasis Zimbabvės veidas.
Esant tokioms aplinkybėms sunku suprasti, kodėl vyriausybės prioritetas - 20 000 piliečių iškeldinimas iš sostinės Hararės priemiesčių, priverčiant gyventojus palikti jų varganą turtą. Pritariu tarptautinių organizacijų, pvz., "Amnesty International", reikalavimui Zimbabvės vyriausybei nutraukti represijas prieš savo pačios piliečius ir sutelkti dėmesį į tikrą piliečiams skirtą pagalbą mokyklose, ligoninėse ir darbo rinkoje. Zimbabvė, kuri yra neturtinga šalis, negali švaistyti laiko ir pinigų investuodama į kitas sritis.
Marietje Schaake
ALDE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, kitų metų lapkričio mėn. Libijoje vyksiančiame ES ir Afrikos aukščiausiojo lygio susitikime turėtų būti kalbama apie tai, kad R. Mugabe ir jo artimi rėmėjai ir toliau yra didelkliūtis politinio ir ekonominio stabilumo atkūrimo ir Zimbabvės taikinimo procese. Jie grobia šalies ekonominius išteklius savo naudai ir savo piliečiams nesuteikia pagrindinių teisių.
Maždaug 20 000 Hararės priemiesčiuose gyvenančių žmonių grasinama priverstiniu iškeldinimu. Vyriausybreikalauja iš naujo sumokėti iki 140 USD siekiantį nuomos mokestį, tačiau šalyje, kurioje vienam asmeniui tenkančios pajamos yra mažesnės už 100 USD, tai yra neįmanoma ir vien tik toks reikalavimas yra de facto leidimas piktnaudžiauti. 2005 m. buvo iškeldinta 70 000 žmonių ir jie vis dar gyvena baisiomis sąlygomis.
Apskritai humanitarinė, politinir ekonominpadėtis Zimbabvėje ir toliau blogėja, milijonai Zimbabvės gyventojų nuolat patiria bado grėsmę. Ši šalis yra ketvirta pasaulyje pagal ŽIV paplitimo lygį, jai būdingas aukštas vaikų mirtingumo lygis. Žmonės neturi daug galimybių būti sveiki ir gyventi gerovėje, jei jiems neužtikrinamos pagrindinės laisvės, pvz., žodžio laisvė.
Zimbabvpagal spaudos laisvės rodiklį yra 123 vietoje. Nepriklausomų dienraščių grįžimas visuomenės galimybės gauti informaciją požiūriu yra žingsnis į priekį, tačiau padėtis vis dar labai trapi. Noriu atkreipti ypatingą dėmesį į LGBTI asmenų padėtį Zimbabvėje. Žmonėms reikia neribotos galimybės gauti paramos, humanitarinės pagalbos ir subsidijų, kad pavyktų Zimbabvės bandymai pasiekti Tūkstantmečio vystymosi tikslus. To labai reikia.
Timo Soini
EFD frakcijos vardu. - (FI) Pone pirmininke, apgailėtina padėtis Zimbabvėje, t. y. daugiau nei 30 metų vyraujanti diktatūra, užtraukia gėdą ir tarptautinei bendruomenei, ir pačiai Zimbabvei.
Tokios rūšies diktatūra, kuria priespaudoje laikomi savi žmonės, yra nepriimtina. R. Mugabės bendrininkai kemšasi pilvus, gyvena prašmatniai ir maudosi piniguose, o kiti žmonės gyvena gatvėse ar pašiūrėse ir netgi iš jų dabar yra iškeldinami.
Reikia pasakyti, kad kažkur yra riba, iki kurios tarptautinbendruomenir Europos Sąjunga gali taikstytis. Tai labai gėdinga padėtis ir tarptautinbendruomenturėtų pritarti visiškam šalies boikotui. Nebeturėtų būti jai skiriama jokių pinigų. Atėjo laikas visam laikui nušalinti diktatorių, priespaudoje laikantį savo paties žmones. Tai, kad ši gauja vis dar yra valdžioje, rodo mūsų bejėgiškumą ir faktą, kad tarptautinbendruomenneturi jėgos, reikalingos nuolat kontroliuoti šiam engėjui.
Be kitų dalykų, jis savo krašte nuolat sistemingai persekioja įvairias mažumas: rasines mažumas, seksualines mažumas ir visas kitas mažumas. Tai visiškai netoleruotina ir visapusiškai pritariu nuomonei, kad šis diktatorius turėtų būti nušalintas. Dėl šios priežasties privalome patvirtinti labai griežtą ES poziciją ir gerai, kad ketiname tai padaryti.
Cristian Dan Preda
(RO) Kartojant tai, ką sakjau kalbėję mano kolegos Parlamento nariai, susiduriame su labai įtempta padėtimi, nes 20 000 gyvenvietės "Hatcliffe Extension" gyventojų grasinama iškeldinti. Kaip žinote, jie yra pažeidžiamiausia Zimbabvės, šalies, turinčios didelių politinių problemų ir labai sudėtingą ekonominę padėtį, gyventojų dalis.
Nuo 2009 m. vasario mėn., kai buvo suformuota Zimbabvės jungtinvyriausybė, ji labai mažai nuveikė, kad būtų pagerinta žmonių, ypač 2005 m. iškeldintų, padėtis. Manau, kad mūsų atsakas ar reagavimas į šią padėtį yra labai aiškus. Zimbabvės vyriausybturi imtis veiksmų ir laikytis savo tarptautinių įsipareigojimų. Tai reiškia - sustabdyti priverstinius iškeldinimus ir (arba) jiems užkirsti kelią. Kita vertus, neabejotinai visi norime, kad būtų atkurta demokratija Zimbabvėje. Dabartinten susidariusi padėtis - visiška priešingybdemokratijai.
Corina Creţu
(RO) Kaip jau šiame Parlamente buvo sakyta, pagal praėjusią savaitę Tarptautinės maisto politikos mokslinių tyrimų instituto paskelbtą pranešimą Zimbabvyra viena valstybių, kurioje badas siekia katastrofišką lygį. Nepakankamas gyventojų maitinimasis, per mažas vaikų svoris ir kūdikių mirtingumas - šie trys rodikliai žiauriai pabrėžia prastą milijonams žmonių poveikį darančią padėtį dėl maisto trūkumo.
Be to, per operaciją, kurios žiaurus pavadinimas reiškia "išvežti šiukšles", šimtai tūkstančių vargingiausių Zimbabvės žmonių buvo prievarta iškeldinti iš savo namų. Šie žmonės ne tik neteko savo namų, bet ir savo darbo, taigi šalies nedarbo lygis pakilo iki 90 proc. Tai vyksta, kai diktatorius R. Mugabe paskelbė, kad žmonės yra labai laimingi. Tai labai ciniškas žmogaus, kuris istorijoje liks kaip pasaulio žiauriausią ir ilgiausiai trukusią diktatūrą sukūręs asmuo, pareiškimas.
Manau, kad mums būtina pareikalauti, kad Zimbabvės režimas skubiai sustabdytų priverstinius iškeldinimus, nutrauktų rimtus žmogaus teisių pažeidimus ir pilietinės visuomenės aktyvistų persekiojimą ir susilaikytų nuo bet kokių smurtinių veiksmų, kurie auga nerimą keliančiu greičiu.
Jaroslav Paška
(SK) Zimbabv- tai valstybė, kurios valdžią turintys vadovai jau daug laiko savo krašto žmones laiko nepagarboje ir visiškai to neslepia.
Be abejo, galime protestuoti, teigti, kad bejėgiai žmonės negali būti laikomi kaip gyvuliai, kad jų negalima nei iš šio, nei iš to išvaryti iš namų ir palikti be jokios pagalbos. Priverstinis vargingai gyvenančių žmonių iškeldinimas Hararės mieste yra tik mažas Roberto Mugabės ir jo bendrininkų, kurie kaip varlės pavasarį sėdi ant šalies mineralinių turtų, išnaudoja juos savo naudai ir iš jų turtėja, leisdami šalies žmonėms mirti iš bado, valdymo pavyzdys. Manau, kad naivu tikėtis, jog įtikinėdami ar kritikuodami galime pasiekti pokyčių. Mūsų priemonės turėtų būti griežtesnės; tokie žmonės kaip R. Mugabe dažnai klauso tik tada, kai mato finansinius padarinius ar žiaurią jėgą. Manau, kad turime tam tikrų finansinių priemonių, kurias galime panaudoti. Mums reikia iš naujo persvarstyti finansinės ir materialinės pagalbos teikimą režimams, veikiantiems kaip R. Mugabės režimas, ir paprasčiausiai ieškoti kitų būdų, įskaitant sankcijas, kurios priverstų šiuos diktatorius gerbti pagrindines - pabrėžiu - pagrindines žmogaus teises.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Pone pirmininke, nenuostabu, kad mūsų kolegos Parlamento nariai čia taip pasipiktinę R. Mugabe. Jis savo šalį, derlingą Afrikos rajoną, pavertnenutrūkstamu blogų žinių šaltiniu.
Vyriausybės suteiktas pakaitinis apgyvendinimas pasirodesąs visiškai netinkamas ir lėmtik dar blogesnes gyvenimo sąlygas, kurios ir taip jau buvo prastos. Viena iš oficialiai pateiktų visos operacijos priežasčių - jie bandužkirsti kelią ligos plitimui, tačiau tai, kad po iškeldinimo nebuvo suteiktas joks gydymas, kelia abejones dėl vyriausybės motyvų.
Visi žino apie padėtį Zimbabvėje. Korumpuota vyriausybir bendra netvarka ekonomikoje ir visuomenėje iš esmės veda į tokią padėtį, kai paprasčiausiai nebėra gyvenimui būtinų pagrindų. Dėl šios priežasties privalome reikalauti, kad Zimbabvaiškiai parodytų, jog gali ir nori užtikrinti savo piliečių pragyvenimo lygį.
Net jei yra tinkamų priežasčių, dėl kurių daug žmonių turi nutiesti kelią dideliems projektams, svarbiausias atskaitos taškas visuomet turi būti šalies viduje perkeltų asmenų gerovė. Šiuo dalyku Zimbabvneabejotinai nesirūpina ir tai nepriklauso nuo to, ar jų pateikiamos priežastys priimtinos, ar ne.
Monica Luisa Macovei
Pone pirmininke, dabartinpadėtis Zimbabvėje yra baisi ir nepriimtina. Beveik 700 žmonių tapo priverstinai iškeldintomis 2005 m. programos "Operacija Murambatsvina" aukomis. Dabar beveik 20 000 piliečių susiduria su priverstino iškeldinimo iš gyvenvietės "Hatcliffe Extension" prie Hararės pavojumi.
Vyriausybiškeldintiems asmenims nustatnepakeliamą nuomos atnaujinimo mokestį ir nei konsultavosi su piliečiais, nei informavo jų apie būsimas taisykles. "Operacija Garikai", kuri buvo sukurta siekiant suteikti pagalbą 2005 m. iškeldinimų aukoms, yra tiesiog tų pačių žmogaus teisių pažeidimų tęsinys.
Prisijungiu prie reikalavimo, kad Zimbabvturi sustabdyti šiuos piliečių iškeldinimus Hararės regione. Raginu Zimbabvės vyriausybę skubiai pakeisti "Operaciją Garikai", kad ji atitiktų visus įsipareigojimus pagal tarptautinę ir žmogaus teisių teisę.
Prašau Komisijos kuo skubiau iškelti šį klausimą Zimbabvės vyriausybei.
Charles Tannock
Pone pirmininke, neketinau kalbėti, tačiau, deja, mano kolega Geoffrey Van Orden šią savaitę negali būti su mumis. Jis jau seniai kritikuoja neapkenčiamą ir žiaurų prezidento Roberto Mugabės režimą. Deja, manau, kad Zimbabvės Afrikos nacionalinės sąjungos (Patriotinio fronto) vardu vykdoma R. Mugabės diktatūra baigsis tik tuomet, kai jis atguls į karstą.
Tikėjausi, kad gali atsirasti susitaikymo, taikos ir perėjimo prie tikros demokratijos galimybė, kai prieš kelerius metus sudarius valdžios pasidalijimo susitarimą ministru pirmininku tapo Morgan Tsvangirai, tačiau pasirodė, kad R. Mugabe sugebėjo dar kartą patvirtinti savo visišką valdžią ir grįžti prie tokio elgesio, dėl kurio jis yra liūdnai pagarsėjęs, t. y. smurto, iškeldinimų ir represijų. Galiausiai šioje beveik sugriautoje ekonomikoje labiausiai kenčia vargšai Zimbabvės gyventojai. Jei ne Zimbabvei įvairių vyriausybių, pvz., Kinijos Liaudies Respublikos, pašalpomis iš Libijos ir kitų valstybių pinigų ištiesta gelbėjimosi virvė, Zimbabvneišgyventų.
Turiu pasakyti, kad neseniai nusivyliau prezidento J. Zumos vizitu į mūsų Parlamentą. Jis atvyko čia prašyti Europos Sąjungos, kad ši panaikintų sankcijas Zimbabvei, nes pabėgėliai plūsta į Pietų Afriką. Bijau, kad J. Zumai turime pasakyti, jog tai neįmanoma. Turime aiškiai parodyti, kad nepritariame tam, kaip R. Mugabe elgiasi su savo žmonėmis. Norėčiau pritarti prieš mane kalbėjusiam mano kolegai Nirjui Devai, kad vienas iš žingsnių - atsisakyti suteikti akreditaciją naujai paskirtai Zimbabvės ambasadorei Europos Sąjungoje.
Máire Geoghegan-Quinn
Pone pirmininke ir gerbiamieji nariai, labai dėkoju šioje diskusijoje dalyvavusiems Parlamento nariams.
, Komisijos narė. -Europos Sąjunga labai atidžiai seka šį klausimą, ypač atsižvelgdama į 2005 m. "Išvalymo operaciją", kuria 700 000 Zimbabvės gyventojų gyvenimo sąlygoms buvo padarytas pražūtingas poveikis.
2005 m. ES humanitarinės pagalbos tarnyba ECHO suteik3,25 mln. EUR paramą maisto aprūpinimui užtikrinti, žemės ūkio veiklai ir maisto davinių dalijimui pažeidžiamiems asmenims.
Dabartinpadėtis nėra 2005 m. Zimbabvėje vykusių įvykių pakartojimas. Komisija pažymi šią Parlamento rezoliuciją ir joje esančias rekomendacijas. Iki šiol iš savo partnerių negavome aiškių įrodymų, kurie patvirtintų, kad pasikartos 2005 m. įvykiai.
Atidžiai stebime padėtį per savo ES delegacijos tarnybą ir per mūsų vietinį ECHO tarnybos biurą. Nuolat bendraujame su tarptautine migracijos tarnyba ir vietos žmogaus teisių organizacijomis, dalyvaujančiomis sprendžiant šį klausimą.
Šiuo metu gyventojams nusiųstas pranešimas dėl nuomos atnaujinimo penkeriems metams. Reikalingos sumos neturintys nuomininkai buvo paprašyti apie savo atvejus informuoti Vietos vyriausybės ministeriją ir gavo paramą iš vietos NVO, dirbančių su benamiais.
Dėl vietos žmogaus teisių NVO, konkrečiai Zimbabvės teisininkų už žmogaus teises organizacijos, paramos minėtus atvejus šią savaitę nagrinės teismas.
ES jau remia šios žmogaus teisių NVO, atstovaujančios vargingiausiųjų, kurie negali susimokėti prašomo mokesčio ir taip prarasti savo žemę, interesams, darbą.
Tačiau galiu jus užtikrinti, kad ES ir toliau atidžiai stebės padėtį ir telks paramą, jei ir kai jos reikės.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks pasibaigus diskusijoms.
