Príprava zasadania Európskej rady (Brusel 13. a 14. decembra 2007) (rozprava)
Predseda
Ďalším bodom programu je správa Rady a Komisie o prípravách zasadnutia Európskej rady, ktoré sa bude konať v Bruseli v dňoch 13. a 14. decembra 2007.
Manuel Lobo Antunes
úradujúci predseda Rady. - (PT) Vážený pán predseda, pán komisár, dámy a páni, nadchádzajúce zasadnutie Európskej rady vezme predovšetkým s uspokojením na vedomie podpísanie Lisabonskej zmluvy, čo sa má stať zajtra v hlavnom meste Portugalska, a vyhlásenie Charty základných práv, čo sa stane o chvíľu. Rovnako vyzve na urýchlené uzavretie procesu ratifikácie Lisabonskej zmluvy, aby mohla vstúpiť do platnosti dňa 1. januára 2009.
Ako som už uviedol, Lisabonská zmluva poskytne Únii stabilný a dlhodobý inštitucionálny rámec, vďaka ktorému sa bude môcť plne sústrediť na politické výzvy, ktoré pred nami stoja vrátane globalizácie a zmeny klímy, ako bolo tiež zdôraznené na neoficiálnom zasadnutí hláv štátov a vlád dňa 19. apríla. V tejto súvislosti prijme Európska rada vyhlásenie o globalizácii. Vyhlásenie jasne ukáže, že s ohľadom na globálne výzvy, ktorým čelíme, má Európska únia príležitosť a zodpovednosť konať. Na tento cieľ sa musí zamerať vnútorná aj vonkajšia politika Únie. Mám na mysli ciele lisabonskej stratégie pre rast a zamestnanosť, splnenie ambicióznych záväzkov spojených so zmenou klímy a energetikou, ktoré boli prijaté na jarnom zasadnutí Európskej rady v roku 2007, formuláciu globálnych odpovedí na nedávne turbulencie na finančných trhoch, podporu voľného trhu a otvorenosti, prácu s našimi partnermi na pokračovaní energických a súdržných stratégiách rozvoja, rozvoj komplexnej európskej migračnej politiky a účinné využívanie nástrojov a rozvoj schopností spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky, aby mohla Únia zohrať podstatnejšiu úlohu v budovaní bezpečnejšieho sveta.
Európska únia nakoniec pomôže zaistiť, aby sa globalizácia stala viac zdrojom možností, ako hrozbou, a aby prispela k prosperite jednotlivca. Rovnako dúfame, že na nadchádzajúcom zasadnutí Európskej rady vytvoríme pracovnú skupinu, cieľom ktorej bude pomáhať Únii v nasledujúcich dvadsiatich až tridsiatich rokoch účinnejšie predvídať a plniť výzvy. Európska rada posúdi pokrok, ktorý sa dosiahol v oblasti slobody, bezpečnosti a práva. Mali by sme sa zmieniť najmä o zrušení kontrol na vnútorných hraniciach členských štátov, čo je opatrenie, ktoré má pre každodenný život našich občanov veľkú váhu a veľkú dôležitosť. Preskúma sa aj uplatňovanie migračnej politiky, a predovšetkým pokroku dosiahnutého pri uplatňovaní globálneho prístupu k migrácii s ohľadom na Afriku a Stredozemie a globálneho prístupu vo východných a juhovýchodných hraničných regiónoch. V tejto súvislosti sa predloží správa o usporiadaní prvého európsko-stredomorského stretnutia ministrov o migrácii, ku ktorej sa bude prihliadať pri príprave spoločnej stratégie a akčného plánu pre druhú vrcholnú schôdzku predstaviteľov štátov EÚ a Afriky, ako tu už bolo včera oznámené.
Ďalšími stránkami, ktoré sa budú skúmať v oblasti slobody, bezpečnosti a práva, bude práca, ktorú je nutné podniknúť v boji proti terorizmu, predovšetkým čo sa týka radikalizácie a prijímania nových členov, a pokrok v oblasti súdnej spolupráce. Čo sa týka hospodárskych, sociálnych a environmentálnych otázok, Európska rada bude skúmať prácu odvedenú v príslušných oblastiach s ohľadom na prípravu ďalšieho cyklu obnovenej lisabonskej stratégie rastu a zamestnanosti, ktorú by mal Európsky parlament schvaľovať na jar v roku 2008. Snahou diskusie na neoficiálnom stretnutí hláv štátov a vlád v októbri bolo posilniť vnútorný rozmer lisabonskej stratégie a potvrdiť, že obnovená lisabonská stratégia je stále správnym rámcom na splnenie hlavných výziev, s ktorými sme konfrontovaní, najmä výzvy globalizácie. Bolo tiež potvrdené, že Európa dosahuje pokrok, a že stanovené ciele sú stále vhodné, a z tohto dôvodu bude hlavným cieľom udržanie stability nutnej na upevneniu výsledkov a ďalšie pokračovanie reforiem.
Európska rada zdôrazní nutnosť posilňovať európsku konkurencieschopnosť prostredníctvom výhod jednotného trhu v kombinácii s udržateľnou priemyselnou politikou a podporou inovácií a zručností. Dôraz sa bude klásť aj na rozvoj vonkajšieho rozmeru a zlepšovanie podmienok, v ktorých fungujú spotrebitelia a podniky, predovšetkým malé a stredné podniky. V oblasti zamestnanosti a sociálnej politiky podporí Európska rada dohodu o spoločných zásadách flexiistoty, kde zdôrazní úlohu sociálnych partnerov pri koncipovaní, uplatňovaní a sledovaní príslušných politík. Európska rada takisto podá správu o výsledkoch Európskeho roku rovných príležitostí pre všetkých a vyzve členské štáty, aby posilnili úsilie na prevenciu a boj proti diskriminácii. Rovnako musím zdôrazniť význam, ktorý má pre Európu, úspešné pokračovanie energetickej politiky, ktorá bola ustanovená na jarnom zasadnutí Európskej rady. Pozornosť sa bude venovať aj pokroku dosiahnutému v diskusii o treťom balíčku opatrení pre vnútorný trh s plynom a elektrinou, a diskusii o strategickom pláne pre energetické technológie.
Európska rada potom preskúma uplatňovanie stratégie udržateľného rozvoja a očakáva sa schválenie toho, že ciele a priority v rámci siedmich hlavných úloh obsiahnutých v tejto stratégii zostávajú plne v platnosti. Rovnako bude uvítané oznámenie Komisie o integrovanej námornej politike a Komisia bude vyzvaná, aby predstavila iniciatívy a návrhy obsiahnuté v akčnom pláne. Vo vonkajších vzťahoch sa na základe ministerských diskusií na poslednej Rade pre všeobecné záležitosti a vonkajšie vzťahy, ktorá zasadala minulý pondelok, očakáva, že sa Európska rada sústredí na proces vymedzenia budúceho štatútu Kosova a najmä na hodnotenie obdobia rokovania. Odvtedy, čo sa Belehradu a Prišnine nepodarilo dosiahnuť dohodu, sa očakáva, že Európska rada bude prerokúvať aj to, akú úlohu môže Európska únia zohrať v tomto procese v budúcnosti a aký postup sa má v tejto súvislosti prijať, aby sa tento problém vyriešil, posilnila sa stabilita v regióne a napomohlo sa jeho priblíženie Únii. Európska rada zdôrazní význam rôznych vrcholných schôdzok konaných v poslednom polroku, najmä vrcholných schôdzok s predstaviteľmi Brazílie a Afriky. Rokovania na najvyššej úrovni s Brazíliou bolo, ako viete, bezprecedentné a bolo vynikajúcou iniciatívou a vrcholná schôdzka predstaviteľov štátov EÚ a Afriky dosiahla niekoľko veľmi povzbudivých výsledkov, o ktorých som mal možnosť sa zmieniť na včerajšom zasadnutí. Nakoniec bude venovaná pozornosť pokroku zaznamenanému vo vzťahoch s ostatnými regiónmi, predovšetkým s regiónom Stredozemného mora, a v oblasti rozvojovej spolupráce.
Pán predseda, dámy a páni, závery Európskej rady odrážajú výsledky intenzívnej práce, ktorá bola odvedená v posledných šiestich mesiacoch, a ukazujú, že hlavné ciele portugalského predsedníctva boli dosiahnuté. Európska únia bude mať aj naďalej pred sebou vysoko ambiciózny pracovný program. Veríme, že budúce predsedníctva budú ďalej pokračovať v riadení Európy vysokého rastu, sociálnej prosperity a trvalo udržateľného rozvoja a jej úloha sa bude posilňovať všeobecne a tiež aj vo vzťahoch s partnermi na dvojstrannej i mnohostrannej úrovni. Ďakujem vám, pán predseda.
(potlesk)
José Manuel Barroso
predseda Komisie. - (PT) Vážený pán predseda, dámy a páni, na poslednom zasadnutí Európskej rady, ktoré sa konalo v októbri v Lisabone, sa nám podarilo dosiahnuť nielen politickú dohodu o novej zmluve, ale tiež začať diskusiu na úrovni hláv štátov a vlád o záujmoch Európy a o čo najlepšom spôsobe podpory týchto záujmov v oblasti globalizácie.
Lisabonská zmluva bude podpísaná zajtra a v piatok sa Európska rada pustí do práce, a jej cieľom bude dosiahnutie konkrétnych výsledkov pre Európu v službách občanov vo veku globalizácie. Myslím, že je dôležité zdôrazniť spojenie medzi týmito dvoma faktami. Európa rieši svoje inštitucionálne problémy, ale robí to v prvom rade preto, že pri tom berie do úvahy záujmy svojich občanov, a tiež preto, že sa snaží prezentovať svoje záujmy a hodnoty na globálnej úrovni. Napokon obe cesty sú cestami, ktoré vedú k dosiahnutiu rovnakých cieľov.
Podpis Lisabonskej zmluvy nie je len formalitou. Signalizuje dohodu 27 krajín o zmluve a označuje prijatie spoločného záväzku k Európe. Je to určite vysoko účinný symbol dlhej cesty, ktorú sme prešli od roku 2005, keď sme skončili na mŕtvom bode.
Slávnostné vyhlásenie Charty základných práv, ktoré v tomto Parlamente o niekoľko hodín vykonajú predseda Rady, predseda Európskeho parlamentu a predseda Komisie, je podobne pozitívnym dôkazom toho, že Európska únia chce ponechať práva občanov v centre svojich aktivít.
V piatok nám Európska rada dá ďalšiu možnosť ukázať, že sa Európska únia snaží pomenovať svoju pozíciu vo vzťahu ku globalizácii. Toto umiestnenie čiastočne súvisí s lisabonskou stratégiou pre rast a zamestnanosť. Pravdou je, že v súčasnosti upevňujeme len vonkajší rozmer lisabonskej stratégie, predovšetkým myšlienku, že reakcia Európy na globalizáciu musí byť dynamická a suverénna, nie negatívna a pasívna. Práve včera Komisia prijala významný súbor oznámení a rozhodnutí pripravujúcich nový cyklus stratégie na obdobie rokov 2008 - 2010.
predseda Komisie. - Vážený pán predseda, lisabonská stratégia je účinná: vytvára rast a pracovné miesta. Pokiaľ ide o vytváranie pracovných miest, dosahujeme najlepšie výsledky od 80. rokov. Lisabonská stratégia napomáha Európe a európskym občanom uspieť v ére globalizácie. Lisabonská stratégia dala Európe spoločný, pragmatický hospodársky program, ktorý plne rešpektuje rozdiel medzi štátmi.
Pre vyhliadky Európy na utváranie globalizácie by však bolo sebauspokojenie fatálne. Ešte toho zostáva urobiť omnoho viac: v oblasti politiky prevláda nerovnaký pokrok a niektoré členské štáty sa pohybujú rýchlejšie než iné.
Dnešný súbor opatrení reaguje na nutnosť toho, aby Európa konala, aby čelila rastúcim neistotám v globálnom hospodárstve, a na nutnosť dať ešte vyššiu prioritu sociálnemu rozmeru, vzdelaniu a schopnostiam, ale tiež informačným a telekomunikačným technológiám, flexiistote, potrebe dosiahnuť spoločné energetické politiky a bojovať so zmenou klímy.
Vyhlásenie o globalizácii, ktoré sa Európska rada chystá prijať plne uznáva úlohu lisabonskej stratégie. Uznesenie by malo vyjadriť naše presvedčenie, že Únia má všetky dôvody preto, aby sa cítila sebaistá, čo sa týka jej budúcnosti. Dnešná Európska únia ukazuje, ako je ochrana európskych politických, hospodárskych a sociálnych hodnôt a obrana európskych záujmov plne v súlade s proaktívnym prístupom ku globalizácii.
Dnes máme dobré postavenie, aby sme mohli pokračovať vo vnútorných reformách, posilňovať svoju schopnosť obstáť na globálnej úrovni a súčasne udržať svoje hodnoty hospodárskej a sociálnej súdržnosti a solidarity. Dnes máme dobré postavenie, aby sme poskytli globálnu víziu, ktorú svet potrebuje a ktorá sa týka mnohostranného systému kolektívnej bezpečnosti, otvoreného a spravodlivého trhu a udržateľného rozvoja, ktorý rešpektuje ekologickú rovnováhu našej planéty. Dnes máme dobré postavenie, aby sme v partnerstve a vo vzťahoch s našimi spojencami a ďalšími veľkými svetovými mocnosťami rozvíjali európske záujmy.
Pred dvoma týždňami som bol spoločne s predsedom Európskej rady v Číne a Indii na vrcholnej schôdzke medzi Európskou úniou a týmito dvoma vznikajúcimi mocnosťami. Bolo fascinujúce sledovať tempo hospodárskeho rozvoja v tejto časti sveta. Musíme byť všímaví k tomu, čo sa deje v Ázii. Je pravda, že hospodársky rozvoj napomohol miliónom ľudských bytostí dostať sa z biedy. Nemám pochybnosti o tom, že ich vývoj bude mať priamy vplyv na budúce generácie Európanov.
Zásadná otázka znie takto: Čo urobíme tvárou v tvár takejto štrukturálnej transformácii? Nerobme si ilúzie: Globalizácia znamená aj hlboké zmeny vo svetovej rovnováhe síl. Je pravda, že keď len pred niekoľkými rokmi ľudia tu v Európe hovorili o globalizácii, mali na mysli predovšetkým prispôsobenie sa Západu alebo Amerike. Keď dnes v Európe hovoríme o globalizácii, mnoho ľudí tým myslí najmä rastúce, vychádzajúce hospodárske mocnosti v Ázii.
Svet sa mení a myslím, že tým vzniká aj potreba prispôsobiť náš spoločenský európsky projekt novým očividnejším výzvam. Preto dnes existujú podmienky na prijatie vyhlásenia o globalizácii, ktoré čelní predstavitelia Európskej únie príjmu tento týždeň. Teraz je jasnejšie ako kedykoľvek predtým, že ani najväčšie mocnosti Európy nemôžu riešiť výzvy globalizácie samé. Teraz je tiež jasné, že potrebujeme silnú Európsku úniu.
Domnievam sa, že vzostup mocností Ázie na jednej strane, a uvedomenie si výzvy zmeny klímy na druhej strane, sú dva veľmi dôležité hnacie motory Európskej únie, pretože nám ukazujú, že existuje výzva, nazývaná globalizácia, a tiež možnosť chopiť sa jej.
Z tohto dôvodu sa domnievam, že zasadnutie Európskej rady, ktoré sa konalo tento týždeň, bude mať obrovský význam a veľký zmysel. Pred niekoľkými rokmi by bolo nemožné, aby sa čelní predstavitelia Európy zhodli na vyhlásení o globalizácii, ktoré sa chystajú prijať. Teraz je dosť jasné, že ciele Európskej únie nie sú len interné: ciele Európskej únie sú aj globálne. V novovznikajúcom celosvetovom usporiadaní musíme podporiť naše záujmy a naše hodnoty. Preto sa domnievam, že tento týždeň môžeme prijať veľmi dôležité rozhodnutia. Musíme tak robiť s plnou dôverou v naše schopnosti, najmä veriť v schopnosti európskych spoločností vedieť sa vyrovnať s okolnosťami.
Predovšetkým by sme nemali zabúdať, že v Európe máme pôsobivé schopnosti, veľké tradície vedomostí a kritických poznatkov, schopnosť prispôsobiť sa. Máme sofistikované vedecké a technologické poznatky. A čo je dôležitejšie, máme slobodné spoločnosti organizované v súlade so zákonom, čo nám dáva veľkú výhodu v meniacom sa - a rýchlo sa meniacom - svete.
Toto je európsky spôsob života. Jeho zachovanie a zlepšenie je našou najlepšou investíciou. So správnym politickým programom môžeme globalizácii čeliť s dôverou. Globalizácia prináša špecifické výzvy. Jednou z nich je masová migrácia, ktorá je v Európe do istej miery novým fenoménom - aspoň z pohľadu rozmeru, ktorý nabrala nedávno.
Minulý týždeň prijala Komisia informáciu o migrácii, o ktorej sa bude diskutovať v Európskej rade. Dáva dôraz na nutnosť pozerať sa na problém z celkovej perspektívy. Týka sa to predovšetkým našich hraničných kontrol a bezpečnosti, ale má to aj rozsiahle hospodárske a sociálne dôsledky, a musí to byť našou základnou témou v rozhovoroch s partnermi po celom svete. Migrácia má blízko k obavám a záujmom občanov. Žiadny členský štát ju nevyrieši sám. Ako som už niekoľkokrát povedal, aj v tomto Parlamente, v Európskej únii s 27 členskými štátmi, kde máme slobodu pohybu, je úplne absurdné, aby sme mali 27 prisťahovaleckých politík. Potrebujeme spoločný prístup k otázke prisťahovalectva a musíme uznať, že na problémy, s ktorými sa stretávajú niektoré naše členské štáty, by sa malo pozerať ako na európske problémy.
(potlesk)
Potrebujeme integrovanú politiku, ktorá bude zrozumiteľná pre európskych občanov, prisťahovalcov, aj medzinárodným partnerom. Cieľom nášho dokumentu, ktorý bol predstavený Rade, je vyvolať diskusiu, najprv v Európskej rade, ale tiež v európskych spoločenstvách pochopiteľne vrátane tohto Parlamentu a začať proces vedúci k zrozumiteľnej politike. Tým, že sa Únia venuje otázke, ktorá je pre európskych občanov kľúčová, len deň po podpise Lisabonskej zmluvy, zotrváva v prístupe, ktorý je založený na konkrétnych výsledkoch pre Európu a konkrétnych výsledkoch pre našich občanov. Ide o správny prístup, vďaka ktorému sa pohneme dopredu, a domnievam sa, že vďaka európskej vrcholnej schôdzke, ktorá sa koná tento týždeň, urobíme krok vpred v našej vôli a túžbe usmerňovať globalizáciu a usmerňovať ju pomocou našich hodnôt.
(potlesk)
Joseph Daul
Vážený pán predseda, pán predseda Komisie, pán úradujúci predseda, dámy a páni, Lisabonská zmluva znamená návrat k Európe výsledkov a pridanej hodnoty. Táto Rada dáva európskym občanom väčšiu slobodu pohybu a zavádza väčšiu integráciu. Mnoho inštitucionálnych problémov bolo vyriešených a dva roky zdržovania a neistoty sa chýlia ku koncu.
Zajtra potvrdí v Lisabone 27 podpisov na reformnej zmluve náš spoločný osud v európskom 21. storočí založený na našich zdieľaných hodnotách, na našej prosperite, bezpečnosti a solidarite. Od januára 2009 by sme radi zaviedli našu novú metódu fungovania. Je to dôležité, pretože ustanovenia Lisabonskej zmluvy budú mať vplyv na nasledujúce európske voľby, a teda aj na vymenovanie predsedu Komisie.
Dámy a páni, významnou novinkou v Lisabonskej zmluve je Charta základných práv, pretože prináša jasné odpovede na dve základné otázky: Kto sme a o čo sa spoločne usilujeme? Charta stelesňuje naše zdieľanie hodnôt a súčasne je výsledkom konsenzu našej jednoty a odlišnosti. Pokiaľ zanedbáme jeden z týchto termínov, stretneme sa s odporom a neochotou našich občanov. Dúfam, že duch a charakter Európskej charty základných práv bude platiť v čo najširšom európskom priestore, pretože táto charta potvrdzuje našu individuálnu príslušnosť k Európskej únii a náš vzťah k európskemu spoločenstvu zdieľaných hodnôt.
Reformná zmluva tiež rozširuje rozsah demokracie, pretože dáva väčšiu právomoc Európskemu parlamentu, zavádza spravodlivejší systém hlasovania v Rade, vnútroštátnym parlamentom prisudzuje aktívnu rolu garantov subsidiarity a približuje Úniu obyčajným ľuďom, ktorí majú odteraz právo začať legislatívny proces.
Európsky parlament bude mať viac povinností a väčšiu zodpovednosť voči občanom. Naše zhromaždenia musia byť teda dôslednejšie a musia byť viac na očiach. Moja skupina je pripravená pomôcť pri legislatívnom procese, ako aj pri predkladaní nových myšlienok. Podporujem tiež návrh na vytvorenie pracovnej skupiny. V budúcich 20 alebo 30 rokoch bude mať kľúčovú úlohu pri stanovovaní smeru nášho vývoja. Pokiaľ chceme vybudovať Európu založenú na prosperite a bezpečnosti, ďalej na hodnotách a zdieľaní zmyslu pre zodpovednosť, potrebujeme možnosť uvažovať o budúcnosti európskeho modelu spoločnosti.
Po dokončení ratifikácie sa môžeme sústrediť na oblasti politiky, pre ktoré má Európa podľa občanov urobiť viac. Otázky spojené so zmenou klímy, energetikou, prisťahovalectvom a bezpečnosťou sa musia riešiť na európskej úrovni.
Dámy a páni, druhé rozhodnutie, ktoré sa v Lisabone očakáva, je viac než symbolické. Týka sa rozšírenia schengenskej acquis na členské štáty, ktoré sa k Európskej únii pripojili v roku 2004. Sloboda pohybu je citlivá otázka, najmä pre národy, ktoré žili pod ťarchou okupácie a boli zbavené slobody. Život v Spoločenstve zdieľaných hodnôt nie je kompatibilný s rozlišovaním medzi ľuďmi cestujúcimi v rámci Európskej únie. Rovnaké zaobchádzanie znamená tiež rovnosť pred zákonom. Pokiaľ nebudeme tieto zásady dodržiavať, nikdy nedosiahneme sociálnu súdržnosť a občania, ktorých zastupujeme, sa k Európe obrátia chrbtom.
Vítam tiež rozšírenie policajnej a súdnej spolupráce medzi členskými štátmi. V otvorenej Európe umožňuje táto spolupráca účinne potlačiť pohromy, ako je obchodovanie s ľuďmi a nelegálne prisťahovalectvo. Dámy a páni, štvrtkové zasadnute Európskej rady je krokom vpred, smerom k otvorenejšej, demokratickejšej a akcieschopnejšej Európe. A pamätajte tiež, že Európa, ktorá zaručuje jednotnosť v rozmanitosti, prispieva nielen k stabilite v rámci svojich hraníc, ale tiež k mieru v celom svete.
Martin Schulz
v mene PSE. - (DE) Vážený pán predseda, dámy a páni, pán predseda Komisie správne poukázal na jednu z hlavných výziev súčasnosti, na otázku, ako by sme mali na základe zmluvy, ktorá bude zajtra podpísaná, na základe nových právnych štruktúr Európskej únie usporiadať vnútornú politiku v Európe. Hovoril o probléme masového prisťahovalectva do Európy ako o príklade spôsobov, ako sa dá usporiadať vnútorný priestor, ktorý má vonkajšie hranice, no nie vnútorné hranice. Urobíme to na medzivládnej úrovni.
Nesmieme si robiť žiadne ilúzie - dohoda, podľa ktorej sa zrealizuje Schengenská dohoda, nie je zákonom Európskej únie, nejde ani o zákon Spoločenstva, ale o medzivládny zákon. Toto samé osebe ukazuje, že tu stále existuje štrukturálny problém, pretože medzivládne nástroje majú predovšetkým formu zákona, zameraného na štátnu suverenitu, ako na vytváranie efektívneho európskeho rámca. To je základný rozdiel. Faktom je, že tento zákon opierajúci sa o štátnu suverenitu umožňuje, aby mohol akýkoľvek prejav národného partikularizmu a akákoľvek individuálna výhrada, postup Únie zablokovať. So zreteľom na výzvy, ktorým čelíme v oblasti migračnej politiky, je to vec, ktorú si nemôžeme dovoliť.
Do tejto miery má pán predseda Barroso úplnú pravdu, pretože nie je správne, aby boli niektoré krajiny - napríklad v južnej Európe - pod silným migračným tlakom, zatiaľ čo krajiny v iných zemepisných kútoch Európy si nad týmto problémom umývajú ruky. Takto to nejde donekonečna. Krok, ktorý momentálne robíme smerom k opätovnému začatiu integračného procesu na základe novej zmluvy, je preto prvým krokom, po ktorom musí nasledovať ďalší, čím myslím úplnú tesnú integráciu v iných oblastiach vrátane spoločnej vnútornej politiky, spoločnej bezpečnostnej politiky a spoločnej súdnej politiky.
Týmto sa dostávam k druhému bodu, ktorý je pre nás v súčasnosti obzvlášť dôležitý. Dnes formálne podpisujeme Chartu základných práv. Skvelé! Nádherný stôl, prekrásna stolička, sympatická atmosféra ako vždy.
(Zvolanie Daniela Cohn-Bendita: A skvelí poslanci!)
Áno, tiež skvelí poslanci. Niektorí poslanci sú však krajší ako iní, pán Cohn-Bendit.
(smiech)
Rámec bude nádherný, ako vždy. Toto všetko mi pripomína jedného priateľa, ktorý sa v živote niekoľkokrát oženil a tiež niekoľkokrát v živote podal žiadosť o rozvod. A vždy som sa na jeho svadbe zúčastnil a pred návratom domov zo slávnostného obradu a skvelej hostiny som mu hovoril: "To bol ale krásny deň, ako vždy". Dnes sa cítim podobne. Bol som v Ríme - s vami, pán Pöttering, a s niektorými tu prítomnými poslancami. Zažili sme to v Ríme. Bolo to ako svadba - slávnosť, dobré jedlo, nádherný ceremoniál, skvelá hudba,
(Zvolanie Daniela Cohn-Bendita: Krásne mesto!)
krásne mesto, úžasná atmosféra, žiadny Cohn-Bendit, jednoducho nádhera!
(smiech)
Potom sme prišli domov a zažili sme rozvod. A dnes ideme do ďalšej svadby, tentoraz v Lisabone: úžasná atmosféra, krásne mesto, žiadny Cohn-Bendit, všetko ako má byť. Len dúfam, že v Írsku nepodajú žiadnu ďalšiu žiadosť o rozvod. Jednoducho povedané, nemáme, dámy a páni, dôvod k oslavám, pokiaľ nebude zmluva ratifikovaná vo všetkých 27 štátoch.
Ratifikácia zmluvy má zmysel. Tí antieurópania, ktorí chceli potopiť ústavu, pretože verili, že môžu zastaviť integračný proces, dostali touto zmluvou poriadnu lekciu. Je pravda, že Lisabonská zmluva nesplnila všetky naše priania, ale je to lepšie, než ničiť Európu neustálym odmietaním integrácie.
(potlesk)
A tí, ktorí odmietli návrh ústavnej zmluvy, pretože im v ňom chýbala sociálna politika a požadovali silnejšie zastúpenie sociálneho prvku, v tejto novej zmluve tento prvok opäť nenájdu, no vďaka vyhláseniu Charty základných práv a jej začlenenia do zmluvy bude možné zaviesť súbor základných sociálnych práv.
Určite neexistuje dôvod, prečo by mali extrémisti na oboch stranách návrh ústavy odmietnuť. Bližšie sú mi tí, ktorí ju odmietli zo sociálnych dôvodov, ako antieurópania, ktorí zmluvu odmietajú z princípu, pretože Úniu nechcú.
Jedna vec je však úplne jasná. Táto zmluva môže byť len odrazovým mostíkom. Je to krok vpred, ale neposúva nás to dostatočne. Hoci ide o krok, ktorý je teraz nutné urobiť za všetkých okolností. Dúfam, že táto svadba je na celý život, a že rozvodoví právnici zostanú doma, pretože žiadnu z výziev budúcich rokov - a môj kolega pán Swoboda bude o chvíľu hovoriť o Kosove - nebude možné zdolať, pokiaľ nebude Európa stáť na pevných inštitucionálnych základoch.
(potlesk)
Andrew Duff
v mene skupiny ALDE. - Vážený pán predseda, pán Schulz má úplnú pravdu, keď hovorí, že ide o dôležitý týždeň, keď bude slávnostne vyhlásená charta, chrániaca našich občanov pred zneužitím obrovskej moci v rámci Únie, a bude podpísaná Lisabonská zmluva, ktorá posilní našu schopnosť konať a dramaticky zlepší kvalitu našej demokracie. Som rád, že pán ministerský predseda Brown sa nakoniec rozhodol dostaviť, i keď sa, žiaľ, dostavil neskoro. Obávam sa, že je to pre britskú účasť v EÚ typické. Dávajte prosím pozor, aby pán Brown podpisoval perom, a nie ceruzkou!
(smiech)
Európska rada je našou prvou príležitosťou vykročiť rozhodne vpred od introspektívneho obdobia úvah a začať robiť serióznu politiku. Prvým problémom je Kosovo a tu sa Únia chystá dohliadať nad nezávislosťou krajiny bez schválenia Bezpečnostnej rady OSN. Pre budúcnosť Kosova a náš ľud je kľúčové, aby tí, ktorí sa obávajú, že takýto smelý krok bude znamenať precedens, zvolili múdru cestu konštruktívneho zdržania sa hlasovania a nesnažili sa o zablokovanie sebaurčenia obyvateľov Kosova.
Európska rada by tiež mala začať prijímať pevné rozhodnutia týkajúce sa veľkosti a formy misie EBOP v Kosove, a vydať tak signál o svojich zámeroch. Okrem toho by sme tiež mali zopakovať svoje odmietnutie podpísať dohodu o stabilizácii a pridružení so Srbskom, pokiaľ nevydá Medzinárodnému trestnému súdu svojich vojnových zločincov. V tejto súvislosti by mohla groupe des sages alebo skupina múdrych inšpirovaná prezidentom Sarkozym, vypracovať alternatívne scenáre týkajúce sa budúcnosti obyvateľov Balkánu, ktoré však nesmú mať negatívny vplyv na naše záväzky.
(potlesk)
Brian Crowley
Vážený pán predseda, vedúci predstavitelia EÚ sa deň po podpise novej reformnej zmluvy zhromaždili na zasadnutí Európskej rady v Bruseli. Írsko je jednou z krajín, kde bude znenie zmluvy predložené na schválenie v referende, pokiaľ bude kampaň na podporu zmluvy prebiehať na viditeľne profesionálnej úrovni, verím, že referendum skončí veľkým úspechom.
v mene skupiny UCS. - A k tomu čo povedal pán Schulz o riziku odmietnutia zo strany Európy, je mojou povinnosťou ako zástupcu Írska, ktorý hovorí v tomto kole diskusie o budúcnosti Lisabonu, upozorniť na niekoľko horkých právd.
Predovšetkým musím zagratulovať všetkým, ktorí majú podiel na dosiahnutí konečného schválenia Lisabonskej zmluvy. Je to však len dokument na papieri a pýtame sa sami seba - čo chce Európa, aby sa stalo? Čo o tom chcú ľudia a občania Európy vedieť?
Áno, občania Európy chcú viac Európy. No viac Európy pre nich neznamená to, čo by si mnoho z nás v tejto miestnosti mohlo pod tým predstavovať. Neznamená to nové nariadenia, nové zákony - nové obmedzenia, ako by to videli oni. Znamená to dômyselnejšiu Európu, Európu, ktorá poskytne odpoveď na ich každodenné potreby. Preto je lisabonská stratégia - teda pokračovanie a zdokonalenie lisabonskej stratégie - taká dôležitá, pokiaľ ide o to, čo by sa dialo v rámci lisabonského zasadnutia Rady.
Po druhé, celá otázka migrácie, o ktorej sa tu zmienilo viacero poslancov, vytvára obrovský tlak na zdroje, nielen finančné, pokiaľ ide o náklady krajín, predovšetkým krajín v južnom Stredozemí, ktoré sú nútené na riešenie tohto problému vynakladať obrovské sumy, ale tiež na sociálnu súdržnosť v rámci týchto krajín. Vznikajú tak veľké problémy, ktorých riešenie vyžaduje veľkú ochotu a úsilie.
Po tretie, a to je najdôležitejšie, je tu veľký problém týkajúci sa spôsobu rozvoja európskej vízie, ktorú by sme radi uplatnili po celom svete, ako sa už o tom teraz hovorilo na konferencii o zmene klímy na Bali, ako sa o tom bude hovoriť v nasledujúcich mesiacoch na ďalších konferenciách v New Yorku, a, čo je najdôležitejšie, musíme s našimi občanmi hovoriť a náležite ich informovať o tom, čo pred nimi stojí.
Nakoniec by som rád povedal niečo pánovi predsedovi Barrosovi a pani podpredsedníčke Wallstömovej, vzhľadom na referendum, ktoré prebieha v Írsku: žiadne dane, žiadne dane, žiadne dane. Zmluvy vám nedávajú právo prichádzať s návrhmi na dane. Do toho by sa Komisia nemala pliesť.
Daniel Cohn-Bendit
v mene skupiny Verts/ALE. - (DE) Vážený pán predseda, dámy a páni, dnes máme skvelé zhromaždenie. Úradujúci predseda i Rada boli usilovní a predložené zhrnutie bolo úžasné. Čo presne zhrnuli, mi uniklo, ale nadpisy boli určite správne.
Predseda Komisie zdôraznil, že Komisia sa chopila výziev globalizácie. "Globalizácia" povedal 87-krát a "výzvy" 82-krát, takže to musí byť pravda.
A potom tu máme tú svadbu, ktorú nám pán Schulz tak horlivo popísal. Je to naozaj zaujímavá situácia, pretože ženích si berie druhýkrát rovnakú nevestu. To je neobyčajné aj pre svadby, na ktoré chodíš, Martin. Len nevesta je teraz o niečo staršia, o niečo staromódnejšia a o niečo menej sexi, než bola v Ríme. Táto svadba je však nutná. Dnes sme pozvaní všetci. Dnes som prítomný, minule som nebol, takže to bude fungovať. Úplne to mení situáciu.
Skôr než poviem niečo k dvom dôležitým problémom, dovoľte mi poukázať na surrealistické vystúpenie britského predsedu vlády v Lisabone. Zistil, že v Snemovni reprezentantov zasadá podvýbor výboru podkomisie, takže sa nemohol zúčastniť podpisu veci, ktorú podpísať nechcel, ale pritom ju mienil podpísať, na čo ju potom neskôr, pri jedle, nakoniec podpísal. Bolo to surrealistické, ale takáto je dnešná Veľká Británia. Je to váš problém, nie môj!
Teraz by som sa však rád venoval dvom závažným veciam. Prvá je Kosovo. Jeden starý židovský vtip hovorí, že keď máte dve možnosti, vždy si vyberiete tretiu. Máme dve možnosti. Pokiaľ neuznáme nezávislosť Kosova, budeme mať na krku problém. Pokiaľ ho uznáme, budeme mať na krku problém. Obe možnosti vedú ku konfliktu, buď v Kosove, alebo v Srbsku. My v Európskej únii musíme teraz jasne ukázať, ako vieme konať, a nielen ako vieme hovoriť. Agendu 2020 musíme vypracovať tak, aby sme v tomto regióne podporili právny štát a túto agendu musíme vypracovať spoločne s Kosovom, Srbskom i Bosnou a Hercegovinou.
V tomto regióne musíme posilniť právny poriadok. Musíme vypracovať pakt o životnom prostredí a klíme. Musíme navrhnúť plán regionálneho rozvoja, ktorý zahrnie veci ako transbalkánsku cestnú sieť, aby región získal vyhliadku na urýchlenie zblíženia s Európskou úniou s cieľom prijať všetky tieto krajiny do Európskej únie naraz. Jedinou vecou, ako môžeme zabrániť konfliktu, je zaistiť, aby tieto krajiny nedostali len prepojenie s Európou, ale aj pomoc v rozvoji. Teraz uvidíme, či je dvadsať sedmička schopná nielen vydať nevestu, ale tiež priviesť do rodiny problematické deti, aby bol v regióne konečne pokoj a mier. Hovorím vlastne o svadobnej noci.
Druhý bod je rovnako dôležitý, je ním Irán. Aj o ňom musí Rada rozhodnúť. V tomto prípade môžeme povedať, že sa hrozba iránskej atómovej bomby podľa všetkého upokojila, pokiaľ môžeme veriť americkým tajným službám. Všetci sme ako malé deti, vždy veríme tomu, čomu chceme veriť. Keď nám niekto povie, čo sa nám nepáči, povieme, že klame. Keď nám niekto povie, čo sa nám páči, povieme, že má pravdu. Neviem, kto má pravdu, ale hodilo by sa mi, keby tentoraz mali pravdu.
Jediným problémom v Iráne však nie je len atómová bomba. Je tu tiež problém slobody, alebo presnejšie potláčanie slobody. V niekoľkých posledných rokoch sme boli svedkami neuveriteľného útlaku obyvateľov Iránu. Myslím, že tiež Európa tu musí niečo urobiť. Nestačí len upozorňovať na hrozbu atómovej zbrane. Ide tiež o slobodu ľudí v Iráne a o to, ako môžeme pomôcť občianskej spoločnosti, aby túto slobodu vybojovala.
Niektorí čelní predstavitelia vlád sa domnievajú, že sú múdrejší, pretože dávajú múdre rady a pre Európu robia veľké a múdre veci. Ale myslieť si, že sa jadrové reaktory môžu predávať po celom svete, či už do Líbye - kde existuje teroristická diktatúra - alebo do Tunisu, Alžírska, či Maroka, a neskôr potom zistiť, že všetky tieto národy chcú atómovú bombu, je pokrytecké. Vo včerajších New York Times sa píše niečo, čo v posledných 30 rokoch hovoríme všetci, teda, že každý, kto používa jadrovú energiu na civilné účely, ju nakoniec použije aj na vojenské účely, keď nebude mať inú možnosť. A my predávame jadrové reaktory do všetkých afrických, amerických a iných krajín a myslíme si, že sme múdri. Sme hlúpi, že to robíme. Toto by sa malo povedať.
(potlesk)
Francis Wurtz
v mene skupiny GUE/NGL. - (FR) Vážený pán predseda, pán úradujúci predseda, pán predseda Komisie, nasledujúce zasadnutie Európskej rady sa bude konať v kontexte podpisu novej zmluvy, bezprostredne po obzvlášť dôležitej vrcholnej schôdzke medzi predstaviteľmi EÚ a Afriky a tiež - na to by sme nemali zabúdať - v priebehu prvej etapy zavádzania mierového procesu z Annapolisu.
Domnievam sa, že Únia by sa pri zmluve dopustila závažného diagnostického omylu, pokiaľ by si myslela, že táto dohoda na najvyššej úrovni predstavuje prekonanie krízy dôvery, ktorá narušila celé vrstvy našej spoločnosti a súčasnej hospodárskej a sociálnej orientácie Únie. Tento problém zostáva ďalej rovnaký. Lepšie by bolo to uznať a pripraviť si reakciu.
Podobné uvedomenie si reality musíme dosiahnuť aj vo vzťahoch s Afrikou. Predseda Komisie Africkej únie Alpha Konaré vyzval Európu, aby skoncovala s paternalizmom. Zdôraznil, že Afrika "by nemala zostať ani loveckým revírom, ani by sa nemala stať novým územím, ktoré je nutné dobyť". Kritizoval - a opäť citujem - "logiku dohôd o hospodárskom partnerstve, ktoré predstavujú dramatické výdavky pre obyvateľov Afriky."
Je podstatné, že sedem latinskoamerických krajín založilo Banku juhu prakticky v deň konania samitu, aby sa oslobodili od Medzinárodného menového fondu, a aby znížili nerovnomernosť, ktorá v tomto regióne existuje. Európska únia sa tu musí použiť a učiniť opatrenia v zmysle tejto všeobecne rastúcej požiadavky po spravodlivejšom a dôslednejšom partnerstve vrátane spôsobu zaobchádzania s prisťahovalcami.
A napokon je tu Stredný východ, ktorý v programe Rady očividne chýba. Ako mohla Únia v Annapolise schváliť svoje úplné vyradenie zo štruktúry zodpovednej za uplatňovanie plánu postupu? Má v úmysle pasívne sa prizerať na porušovanie dohody - ako to bolo minulý týždeň v prípade osád vo východnom Jeruzaleme? Aké máme vlastne skutočné ambície pre Európu a aké zdroje máme pripravené na ich uskutočnenie? To je prioritná otázka pre budúcu Európsku radu.
Jens-Peter Bonde
v mene skupiny IND/DEM. - Vážený pán predseda, predsedovia vlád podpíšu zajtra o 11.30 hod. konečnú zmluvu, ktorú nikto z nich nečítal. Podpisujú hromady dodatkov, ktorým nemôžu ani rozumieť. Dánsky parlament včera zamietol referendum o zmluve, ktorú nečítal. Poslanci porušili dánsku ústavu a môže na nich byť podaná žaloba, takže môžeme mať referendum.
Niektorí z nich možno čítali celý návrh, hoci o tom pochybujem. Konečný text je stále ešte nemožné prečítať si z jedného jednoduchého dôvodu: nie je úplný. Medzivládna konferencia rozhodla, že konečná verzia sa dá vytlačiť až potom, ako zmluvu ratifikuje všetkých 27 štátov. Nečítajte, podpíšte, to je cynická morálka. Všetky rokovania medzivládnej konferencie a skupiny jazykových právnikov boli držané v úplnej tajnosti, čo sa týka členov tohto Parlamentu. Systém číslovania sa trikrát zmenil, takže do podpisu nebolo technicky možné vykonať akékoľvek porovnanie. Neexistuje dokonca ani tabuľka na zrovnanie s textom uverejneným v októbri.
Najprv zrušili dve referendá, ktoré odmietli ústavu. Potom rokovali v tajnosti a zachovali obsah pod novým menom. Stále ponúkam fľašu vína za jediný príklad zákona, ktorý je možné schváliť podľa ústavy, a nie podľa Lisabonskej zmluvy. Aj najskúsenejší právny poradca na dánskom ministerstve zahraničia uznal, že takýto zákon neexistuje.
V priebehu vypočutia znalcov v dánskom parlamente som sa trikrát spýtal na príklad vnútroštátnej právnej oblasti, na ktorú Lisabonská zmluva so svojimi horizontálnymi doložkami a základnými zásadami nemôže dosiahnuť. Nedostal som jediný opodstatnený príklad. Lisabonská zmluva zlikviduje existujúcu EÚ, vytvorí nový štát so spojeným občianstvom, právnou subjektivitou a všetkými nástrojmi národných štátov. Civilní zamestnanci príjmu tajne väčšinu zákonov. Vzrastie demokratický deficit. Moja skupina navrhuje zrušenie podpisu, pokiaľ si nebudeme môcť prečítať konečný text.
(potlesk)
Jim Allister
Vážený pán predseda, dnes tu opäť počujeme veľa veľkolepých slov o európskych demokratických hodnotách. Zajtra budeme počuť ešte ambicióznejšie uistenia o viere v ľudské práva, súčasne však elita EÚ pripravuje oslavu svojho doposiaľ najväčšieho prejavu arogancie, pretože sa chystá podpis prebalenej ústavy bez toho, aby sa títo predstavitelia pozreli do spätného zrkadielka na obyvateľov svojich krajín a na to, čo títo obyvatelia chcú a čo si myslia.
Referendá v roku 2005 nám ukázali, že Európa je mimo, ale poučenie, ktoré z toho vyplynulo, nebolo vzdanie sa toho, čo ľudia nechcú, ale obísť ich odpor tým, že sa ich tentoraz ani nespýtame. Preto je škandalózne, že po celom kontinente budú obmedzené vnútroštátne právomoci, vytvoria sa nadštátne štruktúry a nové občianstvo EÚ, Európska únia dostane právnu subjektivitu a len hŕstka občanov bude vôbec požiadaná o názor.
Prečo? Pretože v mnohých štátoch vrátane môjho sa predstavitelia obávajú verdiktu obyvateľov a k svojej arogancii tak pridávajú aj zbabelosť. Takže v deň, keď sa toľko hovorí o ľudských právach, hovorím: Dajme obyvateľom Európy základné politické a ľudské právo povedať tejto Ústave "áno" alebo "nie", právo vysloviť "áno" alebo "nie" v referende.
(potlesk)
Carlos Coelho
(PT) Vážený pán úradujúci predseda Komisie, dámy a páni, portugalské predsedníctvo sa chýli ku koncu a na jeho vrub pripadá množstvo obdivuhodných úspechov. Nepatrím k tým, ktorí prehnane zdôrazňujú diplomatické iniciatívy, okrem iného v súvislosti s vrcholnými schôdzkami v Brazílii a Afrike, a len čas ukáže, či priniesli konkrétne opatrenia, alebo boli len veľkou udalosťou s veľkým mediálnym pokrytím.
Chcel by som však zdôrazniť štrukturálne opatrenia prijaté v prospech Európy v posledných šiestich mesiacoch. Zišli mi na um tri: koniec inštitucionálnej krízy s prijatím Lisabonskej zmluvy, ktorá bude podpísaná zajtra, vyhlásenie Európskej charty základných práv, ktorá bude záväzná, historické rozšírenie schengenského priestoru, do ktorého bolo zaradených deväť nových štátov a takmer 4 milióny kilometrov štvorcových, dosiahnutie strategickej životaschopnosti a prijatie dôležitého programu GALILEO, ktorý by niektorí ľudia najradšej nemali a nechali toto všetko na Spojených štátoch, Rusku a Číne.
Chcel by som tiež zdôrazniť efektívnu spoluprácu s Európskym parlamentom v oblasti tvorby nových právnych predpisov a vynikajúce porozumenie s Komisiou a jej predsedom Dr. Durăom Barrosom. Medziinštitucionálna spolupráca dobre fungovala a priniesla dobré výsledky. Pán úradujúci predseda, prajem vám na zasadnutie Rady dňa 14. decembra veľa úspechov. Dúfame v ďalšie významné rozhodnutia z oblasti zahraničnej politiky so zvláštnym prihliadnutím ku Kosovu a v rozhodnutia spojené s reakciou Európy na výzvy globalizácie.
Osobitne by som chcel zagratulovať portugalskému predsedníctvu za to, že začlenilo otázku európskej prisťahovaleckej politiky do programu Rady, kde bude môcť pán Barroso zdôrazniť iniciatívy Komisie týkajúce sa tejto otázky. Ide o problémy a výzvy, ktoré jasne presahujú rámec jednotlivých členských štátov a vyžadujú spoločný prístup, čo je, ako už bolo povedané, v oblasti bez vnútorných hraníc jasné.
Pán predseda, dovoľte mi, aby som na záver pripomenul vec týkajúcu sa Portugalska. Keď Portugalsko predsedalo Rade, vždy robilo všetko pre spoločný záujem. Stalo sa tak v roku 1992, keď bol predsedom vlády Cavaco Silva a ministrom zahraničných vecí Joăo de Deus Pinheiro, ktorý je dnes poslancom Európskeho parlamentu. Stalo sa tak v roku 2000, keď bol predsedom vlády António Guterres, a je to tak aj dnes, keď Portugalsko predsedá Rade Únie tretíkrát.
Dovoľte mi, pán štátny tajomník, poukázať na váš osobný záväzok a na záväzok pána ministra Luísa Amada a predsedu vlády pána Sócratesa, a na záväzok všetkých, ktorí sa tu, v Bruseli a Lisabone, zapojili do zabezpečenia úspechu predsedníctva. Chcel by som poukázať na prácu stáleho zastúpenia Portugalska pri EÚ, chcel by som pripomenúť schopnosti pána veľvyslanca Mendonçe e Moura a vyjadriť poďakovanie za účinné spojenie s Európskym parlamentom, ktoré zabezpečoval Dr. Alexandre Leităo.
Hannes Swoboda
(DE) Vážený pán predseda, pán úradujúci predseda, pán predseda Komisie, to, že je Lisabonská zmluva pripravená na podpis, je obrovským úspechom portugalského predsedníctva a svoju úlohu určite zohralo aj mnoho poslancov tohto Parlamentu.
Jednou z funkcií Lisabonskej zmluvy je posilniť spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku EÚ a vytvoriť pre to inštitucionálne základy. Zmluva však môže jedine vytvoriť správne podmienky a dôležitá je aj ochota a úsilie vykonávať spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku.
Ako už niektorí rečníci uviedli, je správne, že v tomto zvláštnom okamihu, keď sa zmluva podpisuje, bude testom rozhodnutie členských štátov vykonávať spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku otázka Kosova. Čokoľvek rozhodneme v súvislosti s Kosovom, bude v tomto regióne znamenať problém.
Nie je žiadna nová tretia možnosť, ako navrhoval pán Cohn-Bendid, pretože o tretiu možnosť, teda venovanie peňazí a iniciatívy celému regiónu, sme sa už určitý čas snažili. Existuje len možnosť nezávislého Kosova, čo v tomto regióne povedie k množstvu problémov, alebo sa môžeme rozhodnúť uznať nezávislé Kosovo, čo v tomto regióne rovnako vyvolá množstvo problémov.
Z môjho pohľadu je celkom jasné, že musíme trvať na zásade, že každý krok prijatý v nasledujúcich týždňoch a mesiacoch musí vyjsť zvnútra regiónu a musí byť prijatý spoločne s Európskou úniou. To sa však nemôže podariť pokiaľ Európska únia nebude mať k tejto otázke spoločný postoj.
Na základe vlastnej skúsenosti - už desať rokov pôsobím v tomto regióne v mene Európskeho parlamentu - vidím len jedinú prijateľnú možnosť, a to, prikloniť sa v najbližšej budúcnosti k obmedzenej, jasne ohraničenej a kontrolovanej nezávislosti. Naozaj sa však domnievam, že by bolo úplne neprijateľné a netolerovateľné, ak by Kosovo vyhlásilo nezávislosť jednostranne, aby sme sa tomu viac-menej len podvolili. Mnohí kosovskí politici hovoria, že sa týmto smerom môžeme vydať spoločne. Videl som to z prvej ruky počas posledných kosovských volieb. Tento proces sa môže uskutočniť, pokiaľ si Európska únia zvolí jednotný prístup.
Môžem snáď v posledných dňoch tohto predsedníctva Radu požiadať o to, aby zabezpečila, že pôjde o spoločnú európsku taktiku, že všetky strany budú v tomto regióne uplatňovať rovnakú zodpovednosť a že pri všetkých krokoch, ktoré budú v nasledujúcich týždňoch a mesiacoch prijaté, bude v Kosove prítomná EÚ. To je hlavná požiadavka. Rozhodujúcim faktorom nebude uznanie nezávislosti Kosova, ale aktívne zastúpenie bezpečnostnej politiky EÚ v Kosove a pri presadzovaní tejto veci musí svoju úlohu zohrať portugalský predseda Rady.
(potlesk)
Sophia in 't Veld
(NL) Vážený pán predseda, konečne sa po rokoch stagnácie podpisuje nová zmluva, ale zúčastnené strany musia tiež konečne konať ako vlastníci, ako skutoční vodcovia Európy. Je najvyšší čas, aby sa prestali chvastať na vnútroštátnej úrovni tým, čo dosiahli, a začali aktívne diskutovať o zmluve a propagovať jej ratifikáciu, aby mohla vstúpiť do platnosti dňa 1. januára 2009.
Najväčšie zmeny sa týkajú policajnej a súdnej spolupráce. Musíme jasne a rýchlo rozhodnúť o tom, akým spôsobom budeme riešiť prípadné problémy v prechodnom období, teda v roku 2008. Bude Rada trvať na návrhoch pána komisára Frattiniho a zavedie nové postupy v očakávaní nových pravidiel už teraz?
Dnes bude tiež formálne vyhlásená Charta základných práv. A je hanebné, že členské štáty chartu oslabili tým, že ju vybrali zo zmluvy a predovšetkým tým, že podporili dve výnimky. Teraz musia v praxi dokázať, že to skutočne myslia zo základnými právami vážne, a nie že je ich podporujú len slovne.
Pán predseda, Európska únia sa stáva konečne o niečo demokratickejšou a o niečo efektívnejšou. Zrelá demokracia však musí byť nielen pevná, ale musí tiež kontrolovať výkon svojich právomocí a musí byť zodpovedná. Je čas na demokraciu, čas na to ukázať zodpovednosť - i v boji proti terorizmu -, preto prosím Radu o vysvetlenie, akú úlohu hrá Európa v nezákonných činnostiach CIA.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Vážený pán predseda, história sa rada opakuje. Pred troma rokmi bola podpísaná Zmluva o Ústave pre Európu. Vedúci predstavitelia členských štátov EÚ mali veľkú radosť a boli si istí, že dokument vstúpi do platnosti. Dva národy však v referende vyslovili rozhodný odpor.
Hlavy vlád teraz podpisujú takmer identický text a počítajú stým, že tentoraz budú schopné vyhnúť sa referendám. Výrazným spôsobom tento základný demokratický nástroj podceňujú. Čas verejne označený ako obdobie úvah bol premárnený. Namiesto toho, aby sa čas venoval konzultáciám, sociálnemu dialógu a diskusiám, premárnil sa na vymýšľanie mechanizmov manipulácie.
Musí sa zdôrazniť, že takzvaná reformná zmluva je dokument veľkej dôležitosti, pretože v skutočnosti vedie k obmedzeniu suverenity členských štátov. Prevádza mnoho výsad, doteraz vyhradených národným štátom, na inštitúcie EÚ, ktoré nepodliehajú skutočnej demokratickej kontrole. Som presvedčený, že pokiaľ by sa k zajtra podpísanej zmluve vyjadrili národy Európy, stretol by ju rovnaký osud ako jej predchodkyňu.
Mikel Irujo Amezaga
(ES) Vážený pán predseda, pred niekoľkými mesiacmi som telefonoval ombudsmanovi vo svojej krajine, a keď som čakal na linke, v telefóne hrala skladba Let it be, vzbudzujúca určitý optimizmus, vzhľadom na sťažnosti, ktoré úrad spracúva, čo sa skutočne ukazuje.
Ide o častý názor nás, ktorí ešte stále nechápeme, že Európska únia robí všetko preto, aby regionálne otázky alebo národy bez štátnej príslušnosti začlenila do inštitucionálnej štruktúry a politík. Stále viac ľudí sa, žiaľ, domnieva, že tento deň nikdy nenastane a je pravda, že neponúkame mnoho alternatív.
Pokiaľ ide o Kosovo, počúvame tu o problémoch, ale ešte som nepočul nikoho položiť otázku, ktorá je podľa mňa najdôležitejšia: Čo chcú obyvatelia Kosova?
Pokiaľ ide o Lisabonskú zmluvu, myslíme si, že tu vládne prílišné sebauspokojenie a že za toto sebauspokojenie vo veľkej miere môže to, že ukazovatele hodnotenia tejto stratégie vychádzajú predovšetkým z rastu HDP. Kedy budeme mať aj ukazovatele sociálneho a environmentálneho pokroku, aby sme mohli lisabonské výsledky skutočne hodnotiť?
Ilda Figueiredo
(PT) Sme svedkami ďalšej skúšky základných zásad neoliberálnej politiky, ktorú sledovalo portugalské predsedníctvo. Zajtrajší podpis Lisabonskej zmluvy obsahujúcej základy takzvanej európskej ústavy je určite najdôležitejšou spornou otázkou predstavujúcou kvantitatívny posun v neoliberálnej integrácii, ktorá postupne zhoršuje sociálne problémy a nerovnosti.
Namiesto snáh o zlepšenie pracovných podmienok spoliehajú na flexiistotu, pre ktorú bude práca ešte v chúlostivejšej situácii. Namiesto snáh o zlepšovanie životných podmienok a o riešenie problému chudoby, ktorá postihuje viac ako 80 miliónov ľudí, predstavujú ešte neoliberálnejšiu verziu lisabonskej stratégie, ktorá sa snaží o liberalizáciu a privatizáciu verejných služieb. Preto budú pracujúci a ostatní ľudia, rovnako ako pri udalostiach z 18. októbra a pri demonštrácii v Lisabone, ďalej proti zmluve a týmto politikám bojovať a budú požadovať referendum o zmluve na základe náležite vedených pluralitných diskusií.
Frank Vanhecke
(NL) Vážený pán predseda, keď prebehlo nedávne referendum vo Venezuele, ktoré veľmi tesnou väčšinou zamietlo Chavezove plány na radikálnu zmenu ústavy, ašpirujúci diktátor Venezuely sa sklonil pred vôľou ľudu, ako by to mali urobiť všetci vodcovia viac, či menej slobodných krajín. Myslím, že by sme si z tohto prípadu mali v Európe zobrať príklad.
Európska ústava, ktorú dva členské štáty demokraticky odmietli veľkou väčšinou voličov, sa nám vrátila späť. Prakticky v nezmenenej forme, okrem malých kozmetických zmien. V krajinách, ktoré sú k nej pravdepodobne kritické alebo budú pravdepodobne voliť proti, nie je priestor na skutočnejšiu diskusiu a určite nie na referendum. Európska ústava - pardon, reformná zmluva - sa podpisuje v Lisabone s veľkou pompou a slávou, a následne bude rýchlo prerokovaná v parlamentoch, ktoré ju nepatrične v chvate podporia. Demokracia v Európe je falošná.
Spôsob, akým eurokrati zaobchádzajú s hlasom ľudu bol opäť úplne zreteľný, keď pán komisár Rehn hovoril nedávno o možnosti pristúpenia Turecka. Je zaznamenané, ako povedal, že dohody jednotlivých štátov alebo zvláštne volebné záväzky nesmú stáť v ceste tureckého pristúpenia. Európskym byrokratom je srdečne jedno, aké sľuby dostali voliči v otázke pristúpenia Turecka. Vo Venezuele zatiaľ demokracia existuje, ale v Európe, žiaľ, omnoho menej.
Giles Chichester
Vážený pán predseda, na programe nadchádzajúceho zasadnutia Európskej rady je niekoľko dôležitých otázok. Teším sa, keď budem počuť o zlepšovaní európskej konkurencieschopnosti, o pokroku dosiahnutom smerom k ambicióznym cieľom Európy v otázke riešenia zmeny klímy a záväzku Európy pomôcť rozvojovým krajinám zmierniť chudobu. Tento týždeň však bude pozornosť nevyhnutne zameraná na podpis reformnej zmluvy v Lisabone.
Ako sme my, britskí konzervatívci, vždy hovorili, neexistuje žiadna reálna potreba takejto ďalekosiahlej zmluvy a práve tento týždeň uverejnila jedna z najvýznamnejších európskych univerzitných expertov článok o účinkoch rozšírenia EÚ. Zreteľne hovorí to, čo my už tvrdíme určitý čas, totiž že EÚ funguje úplne skvele aj bez reformnej zmluvy. Hovorí, citujem: "Prax od mája 2004 ukazuje, že inštitucionálne procesy a prax EÚ čelí vplyvu rozšírenia dosť rozhodne."
Nezabúdajme na všetko to, čo sme hovorili - že EÚ nemôže zvládnuť rozšírenie bez toho, že by to otriaslo alebo dokonca zablokovalo fungovanie inštitúcií. To všetko podporuje náš názor, že táto zmluva má predovšetkým politickú symboliku, než že by bola objektívnym hodnotením toho, čo Európa potrebuje.
Okrem toho, že sme spochybňovali princíp tejto zmluvy, boli sme tiež veľmi kritickí k procesu, vďaka ktorému sme sa do tohto štádia dostali. Je neuveriteľné tvrdiť, že táto zmluva nie je v podstate rovnaká ako európska ústava, ktorú tak dôrazne odmietli občania Francúzska a Holandska v referende. Britský premiér trvá ako jediný medzi svojimi kolegami na zachovaní mýtu, že sa zmluva a ústava od seba líšia. Britskí občania mu neveria a veľká väčšina opakovane vyjadrila názor, že by sa malo konať referendum. Pán Brown ich prianie ignoroval, a tým dosť prispel k podkopaniu svojej vlády a všeobecne Európskej únie.
Robert Goebbels
(FR) Vážený pán predseda, pán úradujúci predseda, pán predseda Komisie, v roku 1981 vlastnilo 1 %európskej populácie 8 % vtedajšieho celkového bohatstva Európy. O dvadsaťpäť rokov neskôr drží jedno percento najbohatších občanov 17 % všetkých príjmov Európskej únie. Jeden človek zo šiestich, teda celkom 74 miliónov Európanov zatiaľ žije pod hranicou chudoby, ktorá sa stanovuje pre každý členský štát.
Ak by neexistovali sociálne prevody, spadlo by do chudoby približne 185 miliónov Európanov, teda takmer 4 % populácie. Z tohto plynie nutnosť aktívnej sociálnej politiky: politiky, ktorá bude bohatstvo prerozdeľovať. Úsilie Únie v sociálnej oblasti je však veľmi chabé. Vízia sociálnejšie zameranej Európy 21. storočia, ktorú práve predstavila Komisia, je koncepčne bezchybná, ale úplne mlčí o akejkoľvek skutočnej legislatívnej iniciatíve.
Predseda Komisie pán Barroso nám pred chvíľou oznámil, že lisabonská stratégia prináša svoje plody. Má pravdu. Hospodársky obrat v Európe je však súčasne ohrozený obzvlášť zákernou verziou globalizácie, a tou sú finančné trhy bez hraníc. Úverová kríza nazývaná "subprime crisis" má pôvod vo freneticky spotrebnom správaní sa Američanov. Globálny finančný priemysel sa zaoberal "špeciálnymi nástrojmi" financovanými prostredníctvom nespoľahlivých hypoték, a vrchol sektora bankovníctva, poistenia a dôchodkov nás pohostil ďalším triumfom nenásytnosti nad inteligenciou.
Finančné odvetvie samé osebe pochopiteľne neriskuje nič: je "príliš veľké na zlyhanie". Národné centrálne banky a platcovia daní zaistia bezpečné pristátie zlatých parašutistov a lacné to nebude. V Európe sa už hospodárska aktivita spomalila. V Spojených štátoch hrozí recesia. Dolár klesá a ceny surovín vrátane základných potravín stúpajú. Obmedzovania úverov už postihuje malé a stredné podniky a ľudí, ktorí hľadajú bývanie.
Pri čítaní návrhu záverov zo zasadnutia Rady v Lisabone nevidím žiadnu vyhliadku na zotavenie Európy a veľmi horko to ľutujem.
Marco Cappato
(IT) Vážený pán predseda, dámy a páni, rád by som začal s očividne malým víťazstvom, ktoré dosiahol francúzsky prezident Sarkozy tým, že z prebiehajúcich rokovaní s Tureckom vytlačil slovo pristúpenie.
Nič sa tým pochopiteľne nemení, rokovania pokračujú, Sarkozy, ktorý je v súčasnosti najsilnejším a najpolitickejším z európskych hláv štátov, ako vyplynulo aj z prejavu tu v Parlamente, však hovorí o hraniciach Európy a Stredomorskej únie a niektoré hlasy akosi ironicky hovoria, že "nevie, čo hovorí, nevie, čo to je Stredomorská únia, nevie, ako sa tá hra hrá."
Podľa môjho názoru je hra, ktorú hrá, veľmi jasná a týka sa európskych hraníc: Stredomorská únia je stratégiou Európy národov. A pokiaľ by v praxi šlo len o vzťah medzi národmi, bola by Stredomorská únia rozumnou cestou na riešenie hospodárskych, obchodných a ekologických problémov. To však nie je rozumné a je nutné nájsť alternatívu, pokiaľ chceme niečo iné, pokiaľ chceme právnu Európu, najmä pokiaľ ide o individuálne práva, Európu občanov viac ako Európu štátov.
To je alternatíva, ktorú musia hlavy štátov, Komisia a Európska únia začleniť do francúzskej stratégie Európy národov. Musíme sa rozhodnúť, či chceme, aby bola raz v budúcnosti Charta základných práv chartou práv tureckých občanov, chartou práv marockých občanov, chartou práv izraelských a palestínskych občanov, musíme sa rozhodnúť, či chceme, alebo nechceme dať Európe takúto budúcnosť, pretože inak zvíťazí Európa národov a štátov.
Na záver chcem povedať, že niektorí ľudia nosia tričká s nápisom "referendum o Európe": áno európskemu referendu, nie vnútroštátnym referendám, pretože referendá v našej Európe prebúdzajú populizmus, extrémizmus, nacionalizmus a komunizmus.
Mario Borghezio
(IT) Vážený pán predseda, dámy a páni, v Európe sú našťastie stále patrioti a zjavne budeme požadovať vnútroštátne referendum. Budeme ďalej požadovať vnútroštátne referendá, pretože veríme v Európu národov, nie v Európu vysokých financií, ktorá podporuje a financuje celú túto technokratickú politiku, celý tento spôsob vedenia blázinca európskych inštitúcií.
To je presne obrázok, ktorý vyplýva z prepracovania zmluvy - potvrdenie inštitúcie, ktorej dominuje techno-byrokracia, ktorá je zodpovedná len sama sebe a živí len samú seba. Kde je v tejto novej verzii napríklad čokoľvek, čo zodpovedá silnému volaniu po obrane európskeho sociálneho modelu, ktorý požadujú ľudové referendá, čo im odpoviete?
Na hraniciach žiadne riešenie nie je a pokračuje táranie o rozširovaní, bez toho, aby sa hovorilo o narastajúcom geopolitickom probléme európskych hraníc, ktorý je pre nás kľúčový. Stavba ako je Európa, ktorá má svoje historické korene vo verejnom práve v Svätej ríši rímskej, sa nestavia tak, že sa ako duchovný horizont vezme hodnota eura proti doláru. Sú tu ďalšie styčné body, predovšetkým pre nás, a to sú európske kresťanské hodnoty.
Základné problémy, ktorým Európa čelí, nevyriešite právnymi okľukami alebo tým, že sa necháme riadiť rozhodnutiami Európskeho súdneho dvora. Štáty sa takto neriadia, ani budúcnosť Európy, ani história Európy. Nech žije Európa ľudí, Európa kresťanských koreňov!
Miguel Portas
(PT) Predsedovia vlád a hlavy štátov zajtra podpíšu v Lisabone Lisabonskú zmluvu. Potom budú žiadať jej ratifikáciu. Rozdiel nie je v texte, ktorý je replikou ústavy, ktorú odmietli Francúzi a Holanďania. Rozdiel je v metóde. Teraz žiadajú rýchlu ratifikáciu bez referend. Pred niekoľkými dňami vyjadril pán Zapatero tu v tejto parlamentnej miestnosti prianie, aby sa občania jednotlivých štátov k zmluve, ktorá bude rozhodovať o našej spoločnej budúcnosti, vyjadrili.
Vlády budú mať na piatkovej vrcholnej schôdzke možnosť rozptýliť podozrenie, ktoré na každej z nich leží, podozrenie, že chcú, aby bola nová zmluva schválená ľudu za chrbtom. Mali by všetkými desiatimi vziať návrhy pána Zapatera. Mali by to urobiť. Lisabonská zmluva dnes nie je skutočne vašou zmluvou. Nikdy nebude zmluvou Európanov, pokiaľ jej životaschopnosť bude závisieť od nekonania referend. Mali by ukázať odvahu vyjsť v ústrety požiadavke demokracie, pretože sama Európa závisí od demokracie!
Jana Bobošíková
(CS) Dámy a páni, často tu diskutujeme o tom, čo by sme mali urobiť pre to, aby sa Európa priblížila občanom, a aby bola demokratickejšia, ale vôbec nič pre to nerobíme. Zajtra premiéri podpíšu reformnú zmluvu a už vopred deklarujú, že nechcú referendá. Smutné je, že tento Parlament im k tomu výdatne tlieska. Je to vrchol arogancie a pohŕdania hlasom občanov. Mám pocit, že politici sú leniví vysvetľovať novú zmluvu, alebo - a to je ešte horšie - sa občanov boja. Politikom sa nechce vysvetľovať ako nová zmluva zmení podiel krajín na rozhodovaní v Európskej únii. Politikom sa nechce oznamovať občanom, že nebudú mať v Európskej komisii svojho komisára. Nechce sa im obhajovať, že o migrácii, energetike a doprave sa bude rozhodovať nie v jednotlivých krajinách, ale v Bruseli. Dámy a páni, pokiaľ nezískame občanov pre nové pravidlá usporiadania Európskej únie, nebudeme im vysvetľovať na jednej strane výhody integrácie a na druhej strane straty národnej suverenity, ktoré zmluvu v niektorých oblastiach jasne sprevádzajú, bude sa priepasť medzi politickou elitou a občanmi ďalej zväčšovať. Preto považujem za kľúčové, aby sa nová zmluva schvaľovala prostredníctvom referenda.
Jacek Saryusz-Wolski
Vážený pán predseda, Lisabonská zmluva bude mať v blízkej budúcnosti významný vplyv na zahraničnú politiku Európskej únie.
Naše diskusie vo Výbore pre zahraničné veci v tomto Parlamente mi z mnohých dôvodov dovoľujú vysloviť k novej zmluve veľmi pozitívny názor. Jediný rámec veľmi zvyšuje súdržnosť vonkajšej činnosti EÚ: nová zmluva znamená v porovnaní s existujúcimi predpismi veľký krok vpred. Poskytuje explicitné právne základy pre politiku susedstva, zavádza jedinú právnu subjektivitu Únie ako celku a zaväzuje členské štáty, aby sa spolu radili a preukazovali si vzájomnú solidaritu.
Z inštitucionálneho hľadiska došlo k mnohým zlepšeniam, ktoré spočívajú v posilnení právomocí vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a pre bezpečnosť, ktorý je súčasne podpredsedom Európskej komisie, a vo vytvorení Európskej služby pre vonkajšiu činnosť.
A čo je najdôležitejšie, nová zmluva zvyšuje rozpočtové právomoci Parlamentu nad výdavkami zahraničnej politiky EÚ, kde sa Európsky parlament dostáva na rovnakú úroveň ako Rada.
Okrem toho sa tiež vytvára nový právny základ pre nástroje alebo politiky vzťahujúce sa k spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politike, ako sú sankcie proti neštátnym subjektom, vesmírna politika a energetická bezpečnosť, boj proti zmene klímy, prevencia medzinárodného terorizmu a ochrana osobných údajov.
Najväčšie zlepšenia sa skutočne týkajú európskej bezpečnostnej a obrannej politiky, pretože Lisabonskou zmluvou sa zavádza predovšetkým trvalá štruktúrovaná spolupráca v oblasti obrany medzi členskými krajinami, ktoré majú k dispozícii vojenské prostriedky.
Z nášho hľadiska má však nová zmluva tiež nejaké nedostatky: Európsky parlament by mal byť vyzvaný ku konzultáciám týkajúcim sa vymenovania nového vysokého predstaviteľa a podpredsedu Komisie, nielen v prípade prvej osoby, ktorá sa ujme funkcie dňa 1. januára 2009, ale tiež v prípade neskoršieho dočasného vymenovania, keď bude vymenovaná celá Komisia vrátane podpredsedu pre zahraničné veci.
Dovoľte mi tiež zdôrazniť nutnosť, aby sa nový, novozvolený vysoký predstaviteľ a podpredseda skutočne vopred radil s Parlamentom o hlavných otázkach spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky a európskej bezpečnostnej a obrannej politiky.
Takže keď si to zrekapitulujeme: Lisabonská zmluva predstavuje míľnik v inštitucionálnom rozvoji Európskej únie v oblasti zahraničných vecí a ako predseda Výboru pre zahraničné veci chcem jej nastávajúci podpis srdečne privítať.
Genowefa Grabowska
(PL) Vážený pán predseda, tri roky po skončení druhej svetovej vojny vyhlásila Organizácia Spojených národov Všeobecnú deklaráciu ľudských práv, ktorá zostáva na tomto poli normou. Takmer 60 rokov neskôr kodifikovala Európska únia ľudské práva vo svojej Charte základných práv, čo je dokument vytvorený na mieru potrebám a očakávaniam obyvateľov Európy na prahu 21. storočia.
Prečo teda dva štáty, Poľsko a Veľká Británia, tak zaangažované do kodifikácie ľudských práv na medzinárodnej úrovni, vyslovili proti tejto charte námietky? Prečo ju nechcú svojím vlastným obyvateľom poskytnúť? Moje rozčarovanie ako Poľky je o to väčšie, že ako Poľsko, tak aj Veľká Británia predtým chartu prijali. Ich predsedovia vlád a ministri zahraničných vecí ju podpísali dňa 29. októbra 2004 v Ríme ako druhú časť ústavnej zmluvy. Týmito podpismi sa nielen zaviazali voči svojim európskym partnerom, ale bolo to tiež signálom pre občanov oboch štátov a sľubom, že sa touto chartou budú riadiť.
Obsah charty sa od roku 2004 nezmenil. Zmenil sa postoj Poľska a Veľkej Británie. Zásadná otázka znie takto: prečo sa nasledovníci Tonyho Blaira a Mareka Belku postavili proti charte a zbavili svojich občanov možnosti využívať jej výhody? Chcela by som tiež požiadať pána predsedu Rady Európy, aby sa spýtal súčasných predsedov vlád Poľska a Veľkej Británie, prečo neakceptujú podpisy svojich predchodcov. V zahraničnej politike je zásada kontinuity základnou a my občania, hovorím o Poliakoch, potrebujeme práva plynúce z tejto charty.
Alexander Lambsdorff
(DE) Vážený pán predseda, dámy a páni, o podstate zmluvy tu toho bolo povedané už dosť. My, nemeckí liberáli, sme vždy pripisovali základný význam niektorým kľúčovým bodom. Po prvé, je nutné zachovať inštitucionálny kompromis. Po druhé, chceli sme zahraničného ministra EÚ nie na ozdobu, ale ako skutočného hovorcu Európskej únie. Úplne súhlasíme s tým, čo pred chvíľou povedal o inštitucionálnych zlepšeniach Jacek Saryusz-Wolski. Myslíme si však, že spoločná zahraničná a bezpečnostná politika bude v dohľadnej budúcnosti stáť alebo padať s politickou vôľou členských štátov, a to je poľutovaniahodné. Tretím bodom, ktorému sme venovali zvláštny význam, je neochvejná ochrana základných práv, a preto sa na vyhlásenie charty veľmi tešíme.
V celku je nutné povedať, že Lisabonská zmluva je úspechom nemecko-portugalského predsedníctva, za ktoré si obe predsedníctva zasluhujú gratuláciu.
Skutočnou chybou krásy je však to, že nedošlo k žiadnemu posunu v tom, aby sa rozhodovacie procesy dostali bližšie k ľuďom. Rozhodnutiu Rady nepredstaviť úplné znenie zmluvy hovoríme v nemčine Realsatire, čo znamená reálnu skutočnú situáciu, ktorá je absurdnejšia než čokoľvek, čo by si vymyslel satirik. Udalosti však rozhodnutie čoskoro predbehnú. Som si istý, že verejnosť a parlamenty si sami zoženú kópie úplného znenia a sami si prečítajú, čo v zmluve skutočne je.
Teraz musíme vstúpiť do etapy, v ktorej Európska únia prikročí od zahľadenosti do vlastných inštitucionálnych problémov k prijatiu globálnej perspektívy. Musíme sa zhostiť svojej medzinárodnej hospodárskej zodpovednosti. Všeobecný stav svetového hospodárstva má v Európe za následok pomalší rast a stratu pracovných miest. V mnohých členských štátoch vrátane môjho vidím obrat k sebauspokojeniu a ochabujúcej vôli zavádzať reformy. To sa musí zmeniť.
Ďalej si myslím, že musíme našu úlohu v medzinárodnej politike vnímať zodpovedne. Ľudia chcú, aby Európska únia zastávala silnú medzinárodnú pozíciu. Zodpovednosť je na nás.
Bogdan Pęk
(PL) Vážený pán predseda, Európa neznamená len porozumenie elít. Nie sú to len európske inštitúcie. Európa je predovšetkým vecou dôvery.
Včera však predseda Národno-demokratickej strany Nemecka Udo Voigt v nemeckej verejnoprávnej televízii vyhlásil, že Poľsko musí Nemcom okamžite vrátiť Sliezsko, že Poľsko musí Nemcom vrátiť Pomoransko, Gdansk, Vroclav a ďalšie mestá. Súčasne vyslovil pochybnosti o počte obetí holokaustu.
Musím sa dnes, keď sa duch Európy vynoril nad vodami a nad týmto Parlamentom, spýtať, prečo pán Schulz stratil svoju revolučnú vnímavosť. Prečo sa nemecká vláda nahlas ostro nevyjadrila? Takýto spôsob konania viedol k Tretej ríši.
Žiadame ostré odsúdenie a postavenie príslušnej fašistickej strany mimo zákona, pretože to, čo robí, môže Európe veľmi ublížiť: ničí dôveru medzi európskymi národmi, ktoré sa snažia o všeobecné blaho. Nemecko, ktoré je jedným z najdôležitejších európskych štátov, by malo byť na tento typ aktivít obzvlášť citlivé a malo by okamžite prijať opatrenia pre dobro Európskych spoločenstiev.
Alain Lamassoure
. - (FR) Vážený pán predseda, aj ja by som chcel zagratulovať portugalskému predsedníctvu. Podpis Lisabonskej zmluvy a vrcholná schôdzka medzi predstaviteľmi EÚ a Afriky zostanú medzníkmi európskej histórie. Nemôžeme však dopustiť, aby tieto vynikajúce úspechy zatienilo to, čo príde, a k tomu musím vysloviť svoje úvahy.
Prvá sa týka ratifikácie budúcej zmluvy. To, že sme opustili návrh ústavy a nahradili ju obyčajnou zmluvou znamená, že okrem Írska už nič nebráni tomu, aby ju ratifikovali parlamenty všetkých štátov. To je hlavný rys politickej dohody, ktorú v júni a októbri uzavrela Európska rada. Ak medzitým niektorá vláda zmenila názor, je tým najmenším, čo mohla urobiť v záujme slušného zaobchádzania s partnermi, aby ich informovala pred podpisom zmluvy, a nie neskôr. Pán predseda Rady, som si istý, že portugalské predsedníctvo bude nad budúcim dodržiavaním tejto základnej lojálnosti bdieť.
Moja druhá úvaha sa týka toho, o čom sa už zmienilo mnoho mojich kolegov: ide o situáciu na západnom Balkáne. Už osem rokov vieme, že nezávislosť Kosova je jedného dňa nevyhnutná. A dnes som aj cez značné úsilie Javiera Solanu a Komisie situáciou zaskočený rovnako ako pred ôsmimi rokmi.
Opakovane sme hovorili, že región západného Balkánu je predurčený k tomu, aby bol súčasťou Únie, a požadujeme začatie spoločnej zahraničnej politiky. Každé predsedníctvo Únie však urobilo len to, že tento horúci zemiak predalo nasledujúcemu predsedníctvu. Už nie sme v roku 1991. O šestnásť rokov a 300 000 mŕtvych neskôr musí krajina EÚ ukázať, že sa z tejto smutnej minulosti poučili. O budúcnosti obyvateľov Balkánu sa nebude rozhodovať vo Washingtone alebo v Moskve, ani v New Yorku: bude sa o tom rozhodovať tu v Európe, medzi národmi, ktorých sa to týka priamo, a medzi ich európskymi susedmi, priateľmi a partnermi.
Gunnar Hökmark
Vážený pán predseda, najprv budem hovoriť o Kosove. Na Balkáne i na Kaukaze sme svedkami konfliktu medzi európskymi hodnotami a nacionalistickými tendenciami, medzi európskou integráciou a hnutiami a ideami, ktoré podporuje Rusko. Pokiaľ sa v budúcnosti obzrieme, som si celkom istý, že nebudeme nikdy ľutovať úsilie, ktoré dnes všetkými možnými prostriedkami, ktoré máme k dispozícii, vynakladáme na podporu európskej integrácie, ale mohli by sme v budúcnosti veľmi dobre ľutovať úsilie, ktoré sme nevyvinuli. Myslím že je dôležité o tom koncom týždňa diskutovať na Európskej rade.
Po druhé by som rád hovoril o globalizácii. Myslím, že je dôležité pamätať na to, že vďaka globalizácii sa Európa premenila na vedúce svetové hospodárstvo, a ak máme byť najlepším svetovým vedomostným hospodárstvom, je nutná globalizácia, pretože vedúce postavenie vo svete nikdy nedosiahneme, ak budeme najlepší len v Európe. Dobré výsledky nikdy nemôžeme dosiahnuť pomocou ochranných opatrení. To dlhodobo poškodí možnosti vytvárania pracovných miest a dosahovanie prosperity a nedá nám to možnosť dosiahnuť vedúce postavenie vo svete a chrániť európske hodnoty.
Z toho pre nás vyplýva, že je dôležité, aby Európska rada vyzdvihla akékoľvek úsilie, ktoré je potrebné vyvinúť v oblasti energetických právnych predpisov, telekomunikačných právnych predpisov, vnútorného trhu a konkurencieschopnosti. Konkurencia neznamená boj medzi rôznymi osobnosťami alebo identitami. Znamená možnosť, aby sa všetci podieľali na tom, že sa Európa pohne vpred. Mali by sme sa vydať touto cestou. Je to rozhodne najlepší spôsob využitia zmluvy tak, aby sme boli schopní reagovať na globálnu výzvu. Túto možnosť sme dostali tento týždeň a mali by sme ju využiť.
Enrique Barón Crespo
(ES) Vážený pán predseda, pán predseda Rady, pán podpredseda Komisie, dámy a páni, považujem za správne, aby sme v deň, ktorý je pre Európsky parlament veľmi dôležitý, najprv verejne uznali, akú prácu portugalské predsedníctvo odviedlo. Na význam tohto dňa poukazuje aj ozdobná predná strana predsedníckeho pódia znázorňujúca slávnostné vyhlásenie Charty základných práv.
Portugalské predsedníctvo dostalo - a to hovorím ako zástupca Európskeho parlamentu na medzivládnej konferencii - návrh, v ktorom bola Charta základných práv len vyhlásením č. 11. Je tiež dobré zdôrazniť, že - ako mi predseda Rady osobne povedal na začiatku - bolo prakticky nemožné tento status zmeniť a domnievať sa, že sa nám na medzivládnej konferencii spoločne podarilo zabezpečiť, aby sa Charta základných práv stala právne záväznou chartou. Členské štáty ju nechceli začleniť do zmluvy, ale je to charta a má ústavný status.
Myslím, že by sme mali spomenúť niekoľkoročné úsilie poslankýň a poslancov Európskeho parlamentu na dosiahnutie prijatia tejto charty. Myslím, že by sme nemali zabudnúť spomenúť ženu, ktorá je zosobnením tragédie a moci 20. storočia v Európe, Simone Veilovú, nehovoriac o ľuďoch, ako je Altiero Spinelli, Fernard Herman a mnoho ďalších, ktorí roky pracovali na tom, aby sme dnes mohli konečne vydať vyhlásenie o právach, ktoré bude vyjadrením našej identity.
Pán predseda, myslím si tiež, že je na čase, aby sme v Parlamente, ktorý bez rozdielu vydáva zákony o kravách, kozách, uhorkách i financiách, konečne hovorili o ľuďoch, o mužoch a ženách na ulici. Považujem za poľutovaniahodné, že je ešte dnes stále niekoľko štátov, ktoré svojím občanom obmedzujú práva ako európskym občanom.
Nakoniec by som, pán predseda, chcel ešte spomenúť jednu dôležitú vec, a to fakt, že Charta základných práv a Lisabonská zmluva posilňuje Úniu ako nadnárodnú demokraciu štátov a občanov, čo je v ére politickej globalizácie to najdôležitejšie. Konáme tak na regionálnej úrovni, ale verím, že ide o príklad, ktorý by sme mali nasledovať pre svoju vlastnú budúcnosť a pre budúcnosť ľudstva ako celku.
Othmar Karas
(DE) Vážený pán predseda, dámy a páni, neočakávam, že vrcholná schôdzka, ktorú pripravujeme, prinesie nejaké prekvapenie. Čakám však od nej, že otvorí dvere do budúcnosti a určí postoj Európskej únie k mnohým otázkam.
Prvé dvere, ktoré musí otvoriť, sú dvere k ratifikácii Lisabonskej zmluvy. Očakávame, že k ratifikácii dôjde rýchlo vo všetkých členských štátoch a že sa bude pri vymenovaní štátnych úradníkov podľa novej zmluvy prihliadať k výsledkom volieb do Európskeho parlamentu v roku 2009. Očakávam však tiež, že uvoľňovanie cesty k ratifikácii bude tiež znamenať, že začne Rada a Komisia konečne komunikovať a poskytovať občanom členských štátov informácie k obsahu zmluvy.
Nemlčme o dôvodoch, prečo zmluvu podporujeme. Vítame ju, pretože posilňuje našich občanov, naše parlamenty, demokraciu a Európsku úniu.
Druhé dvere, ktoré otvárame, sú dvere k slobode. Bude sa diskutovať o Schengene. Máme radosť, že mnoho členských štátov v súčasnosti schengenské kritériá spĺňa, pretože splnenie schengenských kritérií znamená väčšiu slobodu v rámci Európskej únie a väčšiu slobodu pre občanov Európskej únie.
Tretie dvere, ktoré sa otvoria, umožnia, dúfam, Európskej únii prevziať globálnejšiu zodpovednosť. Dovoľte, aby som jasne povedal, že rámec na vyriešenie otázky Kosova bol vyčerpaný a Európska únia musí prevziať za Kosovo spoločnú zodpovednosť. Máme jednoznačný názor, že budúcnosť Kosova a Srbska leží na Európskej únii a že musíme urobiť všetko pre to, aby sa splnili túžby ľudí žiť slobodne a v mieri s ostatnými.
Moja posledná poznámka sa týka dvier k výskumu a vývoju. Realizujme závery týkajúce sa programu Galileo, za ktorý Európska únia prevzala na seba finančnú zodpovednosť.
Manuel António dos Santos
(PT) Vážený pán predseda, pán predseda Rady, portugalské predsedníctvo nám zanecháva veľmi povzbudzujúci odkaz, ale tiež veľa zodpovednosti. Práve tento politický odkaz musí vrcholná schôdzka, ktorá sa koná tento týždeň, konsolidovať a rozvinúť. Zajtrajší podpis Lisabonskej zmluvy, slávnostná ratifikácia Charty základných práv troma inštitúciami Európskej únie, ku ktorej sa dostaneme o niekoľko minút, vytvorenie strategického partnerstva s Brazíliou bez ujmy na zvláštnych vzťahoch Európskej únie s krajinami Mercosuru, obnova pravidelných vrcholných schôdzok s Afrikou a naposledy podpora lisabonskej stratégie a mnohým otázkam, ktoré majú pre budúcnosť Európy veľkú dôležitosť: to všetko sú významné úspechy, ale užitočné budú len vtedy, ak vyústia do prijateľnej politiky a dosiahnu ciele, ktoré sú nutné pre silnejšiu, súdržnejšiu, spojenejšiu Európu, ktorá bude určujúca pre svetovú stabilitu.
Takáto je v skratke zodpovednosť, ktorú členské štáty, Európska rada, Komisia a tiež Parlament zdedili od portugalského predsedníctva. Je to ale tiež stimul, ktorý nám všetkým umožní dostať sa z inštitucionálnej krízy, ktorá posledné dva roky brzdila Európu a bránila procesu európskej integrácie. Aby som zopakoval, čo som už niekoľkokrát povedal, úprimne gratulujem portugalskému predsedníctvu a dúfam, že nasledujúce slovinské predsedníctvo bude pokračovať v rovnakej línii a rozvíjať to, čo už bolo urobené. Jediným cieľom nasledujúceho bruselského samitu by malo byť vytvorenie politických podmienok potrebných k tomu, aby sa tak stalo.
Francisco José Millán Mon
(ES) Vážený pán predseda, som rád, že zajtra bude Lisabonská zmluva podpísaná. Ukončí sa tým obdobie určitej neistoty, keď sa Únia javila pre pozorovateľov zvonka určitým spôsobom paralyzovaná. Preto portugalskému predsedníctvu gratulujem.
Dúfam, že keď bude zmluva podpísaná, nebude dôvod nečinne sedieť. Je načase, aby sa Únia, a tým aj Európska rada, pozrela von a riešila problémy svojich občanov rozhodnejšie. Spomeniem nasledujúce tri.
Hospodársky rast: Európska rada nesmie začať pociťovať sebauspokojenie. Signály nie sú dobré: euro je celkom silné, čo robí export zložitejším, inflácia klesá, dolár je dosť slabý a ropa zostáva drahá. Všetky štúdie - najnovšie je to štúdia OECD - tlmia svoje predpovede hospodárskeho rastu v Európe na roky 2007 a 2008.
Ďalej je to nelegálne prisťahovalectvo: ide o závažný problém, ktorý sa posledný polrok snaží riešiť okrem iného Konferencia ministrov Euromed. V akčnom pláne, ktorý bol prijatý na africkej vrcholnej schôdzke, som videl odkazy na dohody o spätnom preberaní osôb a ďalšie nástroje, ale budú sa tieto záväzky potom plniť? Ako dlho prerokúva Európska únia dohody o vracaní osôb s niektorými stredomorskými krajinami?
Okrem toho nedovolené prisťahovalectvo nezávisí len od spolupráce s tretími krajinami, my tiež musíme plniť svoje záväzky, napríklad voči Európskej agentúre pre riadenie operačnej spolupráce na vonkajších hraniciach členských štátov Európskej únie (FRONTEX). Faktické rozšírenie Schengenu, ktoré má Európska rada v piatok potvrdiť, navyše tiež znamená rozšírenie vonkajších hraníc. Dúfam, že orgány a úradníci zodpovední za tieto nové hranice budú schopní sieť nezákonného prisťahovalectva zvládať.
A napokon je to terorizmus: hrozba trvá. Objavili sa nové hrozby zo strany vedenia al-Káidy, v Alžírsku sa včera udiali krvavé útoky a chcel by som vám pripomenúť, čo sa stalo minulý týždeň vo Francúzsku s organizáciou ETA.
Som rád, že sa portugalské predsedníctvo snažilo obsadiť miesto európskeho koordinátora pre boj s terorizmom, ktoré bolo zo záhadných dôvodov viac než šesť mesiacov prázdne. Keby sa náhodou objavil problém s nedostatočnou právomocou alebo nedostatkom prostriedkov, potom reforma zmluvy premárnila príležitosť toto miesto posilniť.
A nakoniec dúfam, že Európska rada bude trvať na rýchlom vybavení nedávneho návrhu Komisie na úpravu rámcového rozhodnutia o boji proti terorizmu, podľa ktorého sa bude i podnecovanie považovať za trestný čin.
Paul Marie Coûteaux
(FR) Vážený pán predseda, rok 2007, ktorý bol rokom nemeckého a portugalského predsedníctva, zostane v histórii európskej integrácie zapísaný ako rok najhlbšieho pohŕdania národmi Európy a demokraciou.
Zmluva, ktorá bude zajtra v Lisabone podpísaná, nie je ani zjednodušená, ani konsenzuálna. Ide čisto len o omieľanie ústavnej zmluvy, ktorej francúzsky národ povedal "nie". No aj tak ju väčšina z vás vrátane pána Giscarda d'Estainga hlučne víta.
Musím ale preto slávnostne varovať svojich francúzskych kolegov, ktorí túto premaľovanú Úútavu podporujú. Jej ustanovenia vytvárajú nový štát. Tento štát sa našim občanom vnucuje proti ich vôli, a preto nie je legitímny. Dôsledok je úplne jasný a dosť strašný. Orgány Európskej únie a charty, ktoré vytvárajú, sa budú musieť považovať za nezákonné. A nám tak skoro podľa medzinárodného práva pripadne jedna naliehavá povinnosť: povinnosť odoprieť poslušnosť. Nič iné som nechcel povedať.
Manuel Lobo Antunes
úradujúci predseda Rady. - (PT) Vážený pán predseda, pán podpredseda Komisie, dámy a páni, chcel by som sa vo svojej záverečnej reči krátko zmieniť o otázke, ktorá tu bola niekoľkokrát zmienená a je vrcholne dôležitá. Je prirodzene súčasťou vonkajšej agendy Európskej únie a veľmi pravdepodobne bude v nasledujúcich týždňoch a mesiacoch predstavovať prioritu. Hovorím o otázke Kosova. Chcel by som krátko vysvetliť postoj portugalského predsedníctva k tejto základnej otázke.
Po tom, čo bol Rade bezpečnosti predložený Ahtisaariho plán, bolo podľa nás veľmi dôležité, aby Európska únia, Rusko a Spojené štáty vytvorili tzv. trojku, aby opäť vo veľmi úzkom kontakte s príslušnými stranami skúsili nájsť možné riešenia, s ktorými by strany mohli súhlasiť. Existovali dva hlavné ciele, cieľ skúsiť posúdiť určité aspekty Ahtisaariho plánu, ktoré by sa mohli a mali posúdiť. Na druhej strane máme spoločne s Európsku úniou istotu, že sme urobili všetko, čo sme mohli, pre schválenie konsenzuálneho riešenia pre budúcnosť Kosova. Mali sme na to 120 dní.
Teraz vieme, a všeobecne sa vie a aj trojka o tom referovala, že sa ukázalo ako nemožné, aby sa strany na budúcnosti Kosova zhodli, ale všetko ešte nie je stratené. Predovšetkým musíme poukázať na vynikajúcu klímu, na vynikajúcu atmosféru medzi členmi trojky a príslušnými stranami. Ďalej, ako sme dúfali a očakávali, bolo možné preskúmať niektoré z aspektov, na ktoré kládla Ahtisaariho správa dôraz, a, prirodzene, ďalej nové body dohody, ktorá na tomto základe vyplynula. Treťou, najdôležitejšou vecou, ktorej možno nebola venovaná riadna pozornosť, je to, že sa strany dohodli neuchyľovať sa k násilnému riešeniu otázky budúceho statusu Kosova. Tento politický záväzok považujeme za veľmi dôležitý a, pochopiteľne, len dúfame, že bude dodržaný.
O postupe bola znova informovaná Organizácia Spojených národov a bude o nej znovu diskutovať Bezpečnostná rada. Aby sme nezabudli, Organizácia Spojených národov hrá v tejto otázke významnú úlohu. Na úrovni OSN sa síce ukazuje, že nie je možné, aby členovia Bezpečnostnej rady schválili riešenie budúceho statusu Kosova, ale niet pochýb, že medzinárodné spoločenstvá a predovšetkým sama Európska únia musí prijať rozhodnutie, ktoré, ako všetci vieme, bude zložité a možno ťažké.
Pre portugalské predsedníctvo a po 1. januári pre Portugalsko ako členský štát Európskej únie sú najdôležitejšie tri veci. Prvou je, prirodzene, zachovanie jednoty Európskej únie. Z nášho pohľadu je najdôležitejšie, aby, keď budeme požiadaní o rozhodnutie a keď rozhodneme, bolo naše rozhodnutie spoločné. Musíme zachovať jednotný postup. To je podľa nás úplne zásadné. Nechceli by sme a urobili by sme všetko možné preto, aby sa tak nestalo, že sa Európa v otázke Kosova rozdelí, ako tomu bolo v minulosti v mnohých medzinárodných situáciách, v neľahkých medzinárodných problémoch, ktoré vyžadovali obrovskú zodpovednosť. Naším heslom musí preto byť jednota.
Po druhé, Európska únia musí prevziať zodpovednosť, pretože Kosovo je predovšetkým európsky problém, náš problém, a hoci je jasné, že sa spoliehame na všetkých našich medzinárodných partnerov, že sa tiež pokúsia nájsť riešenia, nemôže sa Európa ku Kosovu otočiť chrbtom, musí za európsky problém prevziať zodpovednosť a na záver predsedníctva sa domnievam, že si je Európska únia tohto faktu úplne vedomá a je si vedomá i toho, že v tejto otázke musí zohrať vedúcu úlohu.
Po tretie, nesmieme konať nerozvážne, musíme pozorne posúdiť dôsledky akýchkoľvek rozhodnutí, musíme sa za všetkých okolností a vo všetkých situáciách, pokiaľ možno, snažiť o konsenzus a musíme tiež, prirodzene, zaujať k tejto otázke jasné stanovisko a oznámiť toto stanovisko veľmi transparentne a veľmi jasne všetkým partnerom, ktorých sa otázka Kosova akokoľvek týka.
A napokon musí každé riešenie otázky budúceho štatútu Kosova vždy a za všetkých okolností rešpektovať hodnoty a zásady, ktoré sú pre Európsku úniu zásadné: pochopiteľne, mier a stabilitu v regióne a tiež, samozrejme, rešpekt pred zákonmi, rešpekt pred demokraciou, rešpekt pred ľudskými právami.
Na riešenie kosovského problému neexistuje iný referenčný rámec a nesmieme za žiadnych okolností zabudnúť, že Európska únia ponúkla krajinám na západnom Balkáne a Srbsku predovšetkým pevné a jednoznačné európske perspektívy. Preto musíme k tomuto cieľu pri práci so stranami v konflikte smerovať. Strany musia vedieť o tom, že, prirodzene, patria do Európy. Dúfajme, že Európska únia pri riešení neľahkej kosovskej otázky - a nerobme si ilúzie, že to nie je zložitá a ťažká otázka - ako hovorím, nemám alternatívu, teda že Európska únia musí za všetkých okolností a napriek všetkým rozdielom týkajúcim sa jednotlivých otázok zachovať svoju jednotu. To je pre vierohodnosť Európskej únie a jej vonkajšiu činnosť zásadné a základné. To som chcel v stručnosti k téme Kosova povedať.
Nakoniec, pán predseda, dúfam, že mi prepáčite a som si istý, že pochopíte, ak skončím osobnou poznámkou: toto je posledná príležitosť, keď sa zúčastňujem rozpravy v Európskom parlamente ako zástupca portugalského predsedníctva. Je to preto rozlúčenie, a rozlúčenie, ktoré sa nemôže zaobísť bez výrazu uznania a vďačnosti za podporu, ktorej sa mi v tomto Parlamente od pána predsedu a všetkých poslancov vždy dostávalo. S vami a prostredníctvom vás som si uvedomil, ako je tento Parlament dôležitý pre posilňovanie demokracie v našej Únii a tiež, prirodzene, pre posilňovanie zákonnosti rozhodnutí, ktoré tu prijímame s cieľom vytvoriť slobodnú, prosperujúcu Úniu v prospech občanov Európy.
Preto vám, dámy a páni, veľmi pekne ďakujem. Chcem tiež pochopiteľne poďakovať členom Komisie a ich spolupracovníkom a predsedovi Komisie, ktorý sa so mnou často na týchto rozpravách zúčastňoval, a s ktorým sa nám darilo vytvárať spoločnú pôdu pre svoju prácu, svoje ciele a úsilie. Ďakujem vám, Komisia.
Chcem tiež poďakovať, a som si istý, že mi budú rozumieť, úradníkom Európskeho parlamentu a predovšetkým, pokiaľ mi to prepáčia, svojim spoluobčanom, ktorí tu pracujú. A napokon, a dúfam, že som na nikoho nezabudol, chcem tiež poďakovať svojim tlmočníkom, portugalským tlmočníkom, na ktorých som veľmi hrdý. Skončím anglickým výrazom: "I will miss you all", t. j. portugalsky: "Já sinto saudades". Ďakujem vám mnohokrát.
Predseda
Obrigado, úradujúci predseda. Zajtra sa všetci uvidíme opäť, pochopiteľne, v Lisabone a budúci týždeň tu budete sprevádzať predsedu Rady pána Josého Sócratesa, ale vzhľadom na to, že to bol váš posledný prejav na plenárnom zasadnutí, rád by som vám úprimne poďakoval a znovu vás uistil, že spolupracovať s vami bola veľká radosť a predovšetkým veľký úspech. Ďakujem vám, Manuel Lobo Antunes.
Margot Wallström
podpredsedníčka Komisie. - Vážený pán predseda, ďakujem vám mnohokrát za túto rozsiahlu debatu, ktorá bude, myslím, veľmi cenná pre lisabonské zasadnutie a bruselskú vrcholnú schôdzku.
Chcela by som sa zamerať na niekoľko vecí, o ktorých sa tu dopoludnia hovorilo, a začnem Lisabonskou zmluvou a Chartou základných práv. Predovšetkým si myslím, že má na tomto výsledku veľkú zásluhu portugalské a rovnako tak predtým nemecké predsedníctvo. Zajtrajší podpis v Lisabone podčiarkne záväzok všetkých hodnostárov dosiahnuť ratifikáciu zmluvy.
Chcela by som tiež využiť túto príležitosť a znovu poďakovať zástupcom v Parlamente za významnú úlohu, ktorú zohrali v tom, že Únii umožnili vyriešiť jej inštitucionálne problémy. Do tejto dlhej procedúry sa, pochopiteľne, aktívne zapojila aj Komisia, v neposlednom rade vďaka programu pre občanov a "dvojitému prístupu", o ktorom tu už hovoril pán predseda Barroso. Nezabudnite, tí, ktorí hovoríte, že Únia koniec koncov funguje aj bez týchto zmien, že v reformnej zmluve je mnoho nových prvkov, ktoré nám pomôžu a výslovne nám umožnia efektívnejšie riešiť otázku zmeny klímy a celú energetickú výzvu, a umožní nám väčšiu otvorenosť prostredníctvom verejných zasadnutí Rady a vyššej úlohe vnútroštátnych parlamentov. Preto si myslím, že nám to pomôže k väčšej transparentnosti, väčšej otvorenosti a väčšej demokratickosti.
Nech sa členské štáty pri procese ratifikácie rozhodnú akokoľvek, sme všetci povinní komunikovať s občanmi. Musíme to pochopiteľne činiť v spolupráci a tiež s ohľadom na rôzne potreby a priania, ktoré v tejto debate členské štáty vyjadrili. Zajtrajšie vyhlásenie Charty základných práv tiež považujem za symbol ďalšieho významného výsledku rokovania, symbol toho, že charta bude s výnimkou zvláštnych ustanovení v dvoch z našich členských štátov a po tom, čo zmluva vstúpi do platnosti, právne záväzná a bude občanom Európy zaručovať základné práva.
Druhým bodom, ku ktorému by som sa chcela vyjadriť, je pracovná skupina, pretože si myslím, že musíme zabezpečiť, aby sa zamerala na politické výzvy budúcnosti, a nie prevažne na inštitúcie. Musí sa zamerať na očakávanie obyvateľov Európy, a tiež dúfam, že táto skupina bude zástupkyňou rozmanitosti budúcej Európy.
Moja tretia poznámka sa týka migrácie. Myslím, že integrovaný prístup k otázke migrácie vyžaduje zapojenie politík Európskej únie aj jednotlivých krajín. Vyžaduje to súdržnosť medzi našimi politikami týkajúcimi sa zákonnej i nezákonnej migrácie. Vyžaduje to akcie zamerané na rozvoj politík, sociálnej integrácie, slobody pohybu, bezpečnosti na hraniciach a víz, aby som menovala len niektoré. Je vynikajúce, že táto Rada bude o týchto otázkach rokovať globálne, ale myslím, že k tejto debate môže podstatným spôsobom prispieť aj Parlament. Ako povedal pán predseda, lisabonská stratégia je prínosom, a myslím, že to by mali uvítať všetky strany Parlamentu. Rovnako tak existuje konsenzus v otázke potreby akcií na zabezpečenie všetkých stránok trvalo udržateľného rozvoja ako súčasti stratégie. Zahŕňa to flexiistotu, sociálne začlenenie a zmenu klímy. Ak sa zhodneme na smere politiky, budeme schopní dosiahnuť skutočné politické odhodlanie vyriešiť skutočné problémy, o ktorých sa niektorí z vás zmieňovali.
Nakoniec mi tiež dovoľte vyjadriť sa k otázke Kosova, o ktorej sa tu zmieňovali mnohí z vás, že Komisia plne zdieľa obavy o situáciu v Kosove, ktoré tu mnoho poslancov vyjadrilo, a Európska komisia urobila všetko, čo mohla, aby dosiahla riešenie, ale teraz je jasné, že status quo je neudržateľný a Bezpečnostná rada OSN sa bude musieť otázke venovať na zasadnutí dňa 19. decembra. Európska rada situáciu posúdi a mala by znovu potvrdiť záväzok Európskej únie vyriešiť status Kosova a zohrať rozhodujúcu úlohu pri vytvorení dohody, pričom rámcom je, ako mnoho z nás uviedlo, európska perspektívna celého regiónu.
A napokon Rada podpisom zmluvy a vyhlásením charty nerobí za udalosťami z roku 2005 hrubú čiaru, ale znamená to začiatok novej etapy rozvoja Európskej únie. Z roku 2005 sme si vzali ponaučenie a dúfam, že vstupujeme do ďalších 50 rokov Únie snáď s väčšou dôverou.
Predseda
Týmto sa končí čas vyhradený na tento bod programu.
Písomné vyhlásenia (článok 142)
Janusz Lewandowski  
písomne. - (PL) Vážený pán predseda, prípravy na decembrový samit EÚ v Bruseli prebiehajú v lepšej atmosfére, než sme dúfali. Je to, samozrejme, vďaka schváleniu reformnej zmluvy a vyhliadkam na jej nerušené prijatie v Lisabone. Svoju úlohu zohral i kompromis dosiahnutý v Poľsku - spočívajúci v zachovávaní línie predchádzajúcej vlády, čo sa týka Charty základných práv, aby sa nenarušila celá zmluva.
Je však nutné zdôrazniť, že atmosféra okolo novej zmluvy prehnane zviazala jej prijatie či neprijatie so šancami Európskej únie na prežitie. Po rozšírení v roku 2004 a na prijatie Bulharska a Rumunska, t. j. s 27 členskými štátmi, fungovala Únia na základe Zmluvy z Nice. Dôkazom efektívneho fungovania bolo prijatie finančného plánu na obdobie rokov 2007 až 2013. Je pravda, že bol prijatý s určitými problémami, no dohoda bola dosiahnutá v otázke peňazí, čo vypadá ako najťažšia otázka a ako test užitočnosti existujúcich inštitucionálnych perspektív.
Navzdory tejto a iným dohodám bol umelo vytvorený dojem krízy v EÚ. To malo následne vplyv na prepad dôvery občanov v európske inštitúcie a vhodnosť ďalšieho rozširovania. Táto nebezpečná špirála, ktorá bola do istej miery zastavená v druhej polovici roku 2007, by mohla poslúžiť ako ponaučenie a varovanie do budúcnosti.
Silvia-Adriana Ţicău  
písomne. - (RO) Podpis novej zmluvy pri zasadnutí Európskej rady v dňoch 13. a 14. decembra znamená reformu Európskych inštitúcií, ale predovšetkým to zvyšuje právomoc európskych občanov vyjadrovať sa k otázkam európskych právnych predpisov.
Po ratifikácii novej zmluvy zahrnú parlamenty členských štátov legislatívne návrhy Komisie do svojich programov, čím sa v Únii zvýši stupeň demokracie. Želali by sme si, aby jednu kapitolu tejto zmluvy tvorila Charta základných práv Európskej únie. Žiaľ, tvorí len dodatok k zmluve, ale vznikol tak právny základ na to, aby boli jej ustanovenia záväzné. Šesť kapitol charty zaručuje právo na dôstojnosť, slobodu, solidaritu, rovnosť, spravodlivosť a občianstvo. Prijatím jej znenia bude v budúcnosti nemožné diskriminovať európskych občanov z dôvodu národnosti, etnickej príslušnosti, náboženstva, veku, pohlavia a pod.
Zmluva zároveň poskytuje Únii možnosť podporiť na medzinárodnej úrovni boj proti zmene klímy a zaručuje všetkým občanom primeranú sociálnu ochranu. Únia nespočíva len na ekonomických kritériách. Musíme postaviť sociálnu Európu založenú na solidarite, hospodárskej, sociálnej a územnej súdržnosti.
Prijatie novej zmluvy vyžaduje jednomyseľné prijatie v Rade a ratifikáciu vo všetkých signatárskych krajinách do júna 2009.
