Monetarne, gospodarske in socialne težave držav evroobmočja (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka sta izjavi Sveta in Komisije o monetarnih, gospodarskih in socialnih težavah držav evroobmočja.
Diego López Garrido
predsedujoči Svetu. - (ES) Gospa predsednica, evroobmočje se je znašlo v popolnoma novih okoliščinah, saj doživljamo prvo globalno finančno krizo od uvedbe evra. Kljub temu, da nismo niti krivci za krizo niti območje, kjer je kriza izbruhnila - vemo, da se je začela v Združenih državah - v evroobmočju in v celotni Evropski uniji trpimo enako hude učinke kot v državi, kjer se je kriza začela.
Očitno so težave z javnimi primanjkljaji posledica krize in aktivnih ukrepov vlad, s katerimi so skušale med drugim tudi preprečiti zlome finančnega sistema. Primanjkljaji neizogibno ožijo manevrske prostore vlad pri monetarnih politikah.
Razprava se nanaša na ekonomske razmere, monetarne razmere in socialne razmere. Glede ekonomskih razmer moramo povedati, da je evroobmočje kot celota že izplavalo iz recesije in se je ob tem izognilo nevarnosti deflacije, ugotavljamo pa, da so med stopnjami rasti velike razlike in da rast zaenkrat še ni stabilna. Zagotoviti moramo stabilno in čvrsto rast - to je temeljni cilj ekonomske politike v celotnem evroobmočju, nismo pa več v recesiji. Evroobmočje kot celota ni več v recesiji.
Drži pa, da ustvarjanje novih delovnih mest zaostaja. Letos bo v celotnem evroobmočju še vedno vladala huda brezposelnost, smo pa na pravi poti k povečanju zaposlovanja. To vprašanje bomo obravnavali tudi na neformalnem srečanju Evropskega sveta v četrtek: pomen rasti za obnovitev stabilne rasti, ohranitev evropskega socialnega modela in oživitev zaposlovanja in ustvarjanja kakovostnih delovnih mest.
Kar zadeva monetarni sistem, so, kljub napetostim na trgih vrednostnih papirjev, Evropska unija in njene institucije ravnale pravilno. Evropska centralna banka je svoje delo opravila dobro in ga z ocenjevanjem strategij za izhod iz krize opravlja tudi zdaj. Zato v letu 2010 ne bi bilo smotrno opuščati spodbud. Evropska centralna banka spodbude postopoma ukinja, prav tako odpravlja nekatere od svojih v preteklosti sprejetih ukrepov. Primer je odprava likvidnostnih injekcij bankam, kar je omogočilo postopno normaliziranje posojilnih trgov.
Poudariti velja, da sta tudi Evroskupina in Svet Ecofin v krizi delovala uspešno in sta oblikovala tudi nadzorno strukturo za finančni sistem, o kateri boste v vaši zbornici še razpravljali. Upamo, da bo ena od osrednjih tem politične razprave v času španskega predsedstva.
Kar zadeva socialne razmere, v celotnem evroobmočju seveda čutimo posledice visoke brezposelnosti. Čeprav ugotavljamo razlike tudi med stopnjami brezposelnosti v evroobmočju, je to vprašanje trenutno vsekakor ključna skrb Evropejcev. Hočejo delo, želijo so obnovitve rasti, ki bo ustvarjala delovna mesta. Ne začasnih, negotovih delovnih mest, kakršna poznamo v nekaterih državah evroobmočja, pač pa kakovostna delovna mesta.
Med drugim moramo omeniti tudi, da je visoka brezposelnost nedvomno vzrok povečanja obsega "avtomatičnih stabilizatorjev" v obliki pomoči brezposelnim in subvencij za delovna mesta. Ti stabilizatorji v našem političnem in socialnem sistemu, ki ščitijo ogrožene skupine prebivalstva, na primer tiste, ki so izgubili delo, pa so vplivali na primanjkljaje držav članic.
V prihodnje - in tudi to bo med temami četrtkovega neformalnega srečanja Evropskega sveta - moramo poskrbeti za politiko zaposljivosti, imenovano "Evropa 2020", ki bo pomenila model rasti in ustvarjanja kakovostnih delovnih mest.
Gospa predsednica, naj za zaključek izrazim prepričanje, da se je v tem primeru izkazalo, kako nujno je usklajevati in krepiti evroobmočje, ki mora tudi v prihodnje zagotavljati čvrsto monetarno in ekonomsko varnost. Izkazalo se je, da moramo evroobmočje krepiti in da ga bo mogoče širiti, ko bo več držav izpolnjevalo merila, ta širitev pa bo tudi koristna.
Prav tako - in s tem zaključujem - nujna sta združevanje in ekonomska konvergenca Evropske unije. V Uniji še vedno ugotavljamo ekonomske razlike. Iz monetarne unije moramo preiti k pravi ekonomski uniji, kakršno predvidevajo naše pogodbe. Pogodbe govorijo o ekonomski in monetarni uniji, vendar je bila monetarna unija uresničena pred ekonomsko.
Pogodbe predpisujejo tudi medsebojno usklajevanje ekonomskih politik, politik zaposlovanja in socialnih politik. To je obveznost in eno od načel, zamisli in vodil španskega predsedstva. Usklajene javne politike so učinkovite le, če so res usklajene. Tako je bilo pri oblikovanju Evropskega načrta za oživitev gospodarstva, kjer smo z javnofinančnimi politikami ohranili verodostojnost Pakta za stabilnost in rast, kar je bilo ključnega pomena. Tako je bilo tudi pri usklajevanju finančnih politik, na primer pri bančnih garancijah in povečanju sredstev za sistem zajamčenih vlog. Z eno besedo, gre za uporabo načela "ekonomije obsega" tudi na politični ravni, saj na politični ravni vsebinsko usklajevanje zagotavlja dobre rezultate.
Tako gleda na sedanje težke razmere Svet; ugotavljamo, da se iz njih rešujemo, reševanje pa mora teči mnogo bolj energično in strnjeno. To bo vsekakor eden od osrednjih ciljev četrtkovega neformalnega srečanja Evropskega sveta.
Joaquín Almunia
podpredsednik Komisije. - Gospa predsednica, Komisija je zaskrbljena zaradi hudih ekonomskih in javnofinančnih izzivov, s katerimi se sooča Grčija. Težave v Grčiji so skupna skrb evroobmočja in celotne EU, saj velika in trdovratna notranja in zunanja neuravnoteženost ogrožata makrofinančno stabilnost države in pomenita resno nevarnost širitve tudi na druge dele evroobmočja.
Grške oblasti in grško ljudstvo se teh izzivov zavedajo. Vlada je 15. januarja predstavila ambiciozen program stabilizacije, s katerim naj bi te izzive obvladali. Program predvideva zmanjšanje primanjkljaja z ocenjenih 12,7 % BDP v letu 2009 na 3 % v letu 2012, od tega v letošnjem letu za štiri odstotne točke. Program je glede na potrebni obseg konsolidacije dovolj ambiciozen in ima težišče v začetnem delu programskega obdobja. Grške oblasti so napovedale sveženj konkretnih ukrepov v letu 2010. Predloge nekaterih ukrepov so že poslale v grški parlament in naj bi se začeli izvajati v kratkem. Programi za naslednja leta programa so zaenkrat še manj podrobni.
Prejšnji teden, 3. februarja, je Komisija sprejela celovit pristop in mehanizem nadzora, ki zajema našo oceno programa stabilizacije, priporočila za postopek zmanjšanja prevelikega proračunskega primanjkljaja na raven pod 3 % do leta 2012, kot je napovedala vlada v svojem programu, in še priporočilo v skladu s členom 121(4) Pogodbe EU, ki smo ga tokrat uporabili prvič, ki naj zagotovi uskladitev grške ekonomske politike z našimi okvirnimi smernicami ekonomske politike in s pravili delovanja naše ekonomske in monetarne unije. Sprožili smo tudi postopek ugotavljanja kršitev, s katerim želimo doseči, da bo Grčija uredila težave, zaradi katerih Komisiji doslej še ni mogla posredovati zanesljivih proračunskih statističnih podatkov, Komisija pa je tudi napovedala svojo pobudo za uporabo revizijskih pristojnosti za Eurostat.
Kar zadeva program stabilizacije, Komisija popolnoma podpira Grčijo pri njenih naporih za odpravo ekonomskih in javnofinančnih težav. Ukrepi in politični cilji, orisani v programu, so pomemben korak v pravo smer. Uspeh izdaje državnih obveznic 25. januarja lahko ocenjujemo kot znak, da trg soglaša s tako oceno, resda ob visoki obrestni premiji, kasnejše večanje razlike med nakupnimi in prodajnimi tečaji pa kaže, da je trg še vedno previden.
Programski cilji in srednjeročna ureditev javnih financ pa so obremenjeni s tveganji. Makroekonomski scenarij, orisan v programu, je precej optimističen, nekaj negotovosti je pri projekcijah prihodkov, na katerih temelji, zlasti pri ocenah učinkov ukrepov za odpravljanje davčnih utaj v času gospodarske krize. Glede na dogajanja na trgu v zadnjem času se tudi projekcije obrestnih mer in izdatkov zdijo nekoliko nizke. Kar zadeva priporočila za postopek zmanjšanja prevelikega primanjkljaja, naša priporočila za ukrepe v letošnjem letu v celoti temeljijo na ukrepe, ki so jih napovedale grške oblasti v programu stabilizacije. Med ukrepe spadajo tudi taki, ki naj bi jih uvedli v prvem četrtletju, na primer zmanjšanje stroškov plač, zmanjšanje števila zaposlenih v javnem sektorju, pospešitev zdravstvene in pokojninske reforme, povečanje davkov in trošarin ter reforma davčne uprave. Predloge nekaterih ukrepov za uravnoteženje javnih financ so oblasti že poslale v grški parlament in naj bi se začeli izvajati v kratkem. Komisija je v svojem predlogu Svetu pozvala grške oblasti, naj do sredine marca posredujejo podrobno poročilo o izvajanju z opisom sprejetih ukrepov in koledarjem uvajanja napovedanih ukrepov. Prav tako morajo opraviti oceno tveganj, da bo mogoče ob uresničitvi tveganj sprejeti potrebne kompenzacijske ukrepe.
Komisija pozdravlja napoved nadaljnjih ukrepov z dne 2. februarja, še zlasti zamrznitve plač v javnem sektorju in povečanje trošarin na goriva za uresničitev letošnjih proračunskih ciljev, pa tudi namero grških oblasti, da bodo po potrebi sprejele in hitro uveljavile dodatne ukrepe, če bodo potrebni.
Kar zadeva program za naslednja leta, pozivamo grške oblasti k nadaljnjim trajnejšim prilagoditvenim ukrepom in nadaljevanju reforme davčne uprave ter popravkom proračunskega okvira. Seveda od Grčije zahtevamo tudi nadaljnje napore za izboljšanje zbiranja in obdelave splošne državne pomoči. Ker so načrti manj podrobni, predlagamo vzpostavitev poostrenega sistema poročanja, v katerem bi grške oblasti vsako četrtletje poročale o sprejetih ukrepih, doseženih rezultatih in ukrepih, ki jih nameravajo sprejeti. Tak sistem poročanja bo zagotovil izvajanje načrtov v skladu s predvidenimi roki. Glede na nenehno upadanje konkurenčnosti grškega gospodarstva in povečevanje zunanjega primanjkljaja, pa tudi visokih marž na finančnih trgih pri referenčnih obveznicah smo sprejeli tudi priporočilo za odpravo neskladij z okvirnimi smernicami ekonomske politike in tveganj ogrožanja delovanja ekonomske in monetarne unije.
Podobna gibanja razlik med nakupnimi in prodajnimi tečaji v drugih državah namreč jasno nakazujejo tveganja širitve v druge države članice. Zato od Grčije pričakujemo, da bo sprejela celovit program strukturnih reform, s katerimi bo izboljšala učinkovitost javne uprave, pospešila zdravstveno in pokojninsko reformo, izboljšala delovanje trga dela in učinkovitost pogajanj o plačah, okrepila delovanje trga proizvodov, izboljšala okolje za poslovanje in ohranila stabilnost bančnega in finančnega sektorja.
Kakšni so naslednji koraki pri tem zelo podrobnem postopku nadzora? O naših priporočilih bosta prihodnji teden razpravljala Evroskupina in Svet Ecofin, sredi marca bi morali prejeti prvo poročilo s koledarjem sprejemanja ukrepov za uresničitev ciljev za leto 2010. Od maja naprej bo Grčija vsako četrtletje poročala o uresničevanju sklepov in priporočil Sveta. Vsako poročilo bo ocenila Komisija. Jasno, da bo treba ob zaznani nevarnosti uresničitve tveganj sprejeti dodatne ukrepe. Zato mora biti grška vlada vsak čas pripravljena sprejeti potrebne dodatne ukrepe, in to je že napovedala.
Naj zaključim z mislijo, da smo se znašli v popolnoma novih okoliščinah, vendar se spoprijemamo z njimi. Grčija je sprejela ambiciozen program za odpravo primanjkljaja in reformo javne uprave ter gospodarstva. Zasluži si našo podporo pri tej zahtevni nalogi in Komisija jo podpira. Mehanizem celovitega nadzora ter pripravljenost oblasti za reševanje težav jamčita uspešno izvedbo ukrepov za uravnoteženje javnih financ ter strukturnih reform, ki bodo Grčijo vrnile na pot trajnostnega razvoja. Pravočasen in dosleden sprejem proračunskih ukrepov in zagon strukturnih reform - program, ki so ga v Grčiji sprejele grške oblasti, pa zajema tako javnofinančne ukrepe kot strukturne reforme - ter skrben nadzor stanja so ključ zadovoljive rešitve sedanjih napetosti na naših trgih.
Corien Wortmann-Kool
v imenu skupine PPE. - (NL) Skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) je dala pobudo za to razpravo, ker težave v evroobmočju nujno zahtevajo energičen evropski pristop. To sta naš razlog in naša skrb.
V zadnjih letih si države članice vse prepogosto dovoljujejo odstopanja od Pakta za stabilnost in rast. Zato danes Svet pozivam, naj se, ne le v zvezi z Grčijo, na četrtkovem neformalnem srečanju in na srečanju Ecofin prihodnji teden širše in močneje zaveže zaostritvi usklajevanja monetarne politike.
Špansko predsedstvo lahko poskrbi za dober zgled v lastni državi, saj razmere prav tako zahtevajo nujno ukrepanje.
Gospod predsednik, v imenu naše skupine bi rad zagotovil našo globoko podporo ravnanju Evropske komisije v zvez z Grčijo. Vsekakor ukrepanje zamuja več mesecev, je pa resnično nujno. Enako mora veljati tudi pri drugih državah v ogroženi skupini. Prava rešitev ni povečevati finančno pomoč iz evropskega proračuna, pač pa praktično izvajati načrtne reforme.
Upam, da se ukvarjate tudi s scenarijem za izredne razmere, če bi se izkazala potreba po njem, torej preučujete vse možnosti, vključno s sodelovanjem z Mednarodnim denarnim skladom (MDS). Ob tem pa moramo ohraniti trezno glavo, saj so glede na obseg proračunskih problemov reakcije na finančnih trgih hudo pretirane. To še poudarja nujno potrebo po čimprejšnji okrepitvi evropske regulacije finančnih trgov.
Udo Bullmann
v imenu skupine S&D. - (DE) Gospa predsednica, gospod Almunia, v tem prehodnem obdobju bi se vam rad posebej zahvalil za vaše predano delo v prejšnjem mandatu in vam zaželel vse dobro v vaši novi vlogi. Enake želje naj veljajo tudi za vašega naslednika, gospoda Rehna. Želim mu poguma in sreče pri zahtevnih nalogah, ki jih prevzema.
Iz sedanjih razmer se lahko naučimo treh stvari. Prva je, da strategiji Evropa 2020, ki nam jo je predstavil gospod Barroso, manjka vsebine. Še zdaleč ne zadošča za zagotovitev koherence v Evropski uniji, ki je nujno potrebna, če se hočemo v prihodnje zaščititi pred ponavljanjem razmer, v kakršnih smo zdaj. Strategija potrebuje vsebino in upam, da bodo načrtovane faze dela v naslednjih tednih ponudile tudi priložnost za izboljšave. Nujno nam je potrebna boljša koordinacija ekonomske politike. Špansko predsedstvo to utemeljeno poudarja Predsedstvo se pri tem ne bi smelo pustiti ustrahovati.
Druga stvar, ki se je lahko naučimo iz sedanjih razmer, je, da bi se morale nekatere države članice vsekakor modernizirati in številke se glede tega ne motijo. Modernizacije pa ne potrebuje samo ena država. Imamo tudi države, ki bi morale storiti več, ker so sposobne storiti več. Ne dvomim, da bo novi grški finančni minister, gospod Papakonstantinou, svoje delo opravljal odlično in ne poznam nobenega poštenega politika, ki bi temu oporekal. Zasluži si naše zaupanje in ponuditi mu moramo svojo podporo.
Tretja stvar, ki se je lahko naučimo, je, da mora biti Evropska unija pripravljena. Če bi trgi postavili evroobmočje pred preizkušnjo, mora biti Evropa pripravljena reagirati, tudi na nekonvencionalen način, če bo treba. Če se bodo špekulacije proti posameznim državam nadaljevale, moramo biti pripravljeni odobriti posojilo pod pogoji, blažjimi od povprečnih v Evropi. Na to se moramo organizacijsko pripraviti. Utemeljitev za tako ukrepanje nam ponuja tudi Lizbonska pogodba. Svetu in Komisiji bi rad priporočil naslednje: pripravite se na taka pogajanja, če bodo potrebna.
Guy Verhofstadt
v imenu skupine ALDE. - (NL) V nasprotju s predstavniki Skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) se nimam za zagovornika posegov Komisije.
Predvsem menim, da si moramo priznati, da so dogodki v Grčiji tudi posledica poloma lizbonske strategije. V zadnjih desetih letih so se razlike med državami v resnici povečale. V zadnjem desetletju se razlika med Nemčijo in Grčijo ni zmanjšala, ampak povečala, to pa je posledica uveljavljanja vse preveč šibke lizbonske strategije.
Drugič, menim tudi, da so evropske institucije - predvsem Evropska komisija in Evropska centralna banka - napravile taktično, strateško napako, ker niso ukrepale takoj. Ukrepale so mnogo prepozno. Šest tednov smo poslušali najrazličnejše izjave voditeljev Evrope na vseh ravneh, ki so pozivali grško vodstvo k ukrepanju, ocenjevali, da ukrepi niso dovolj odločni, dvomili v sposobnosti grškega vodstva in podobno. Vse to smo slišali. Povem vam, da del odgovornosti za odzive finančnih trgov v zvezi z Grčijo nosimo tudi mi sami. Kako lahko pričakujemo zaupanje finančnih trgov v klub, če celo člani kluba ne zaupajo več Grčiji in ukrepom, ki jih ta predlaga? Zato menim, da je bil naš pristop napačen. Če bi Evropska centralna banka in Evropska komisija že na samem začetku hitreje oblikovali sveženj za Grčijo, danes ne bi ugotavljali take okužbe evroobmočja.
Prav tako ne moremo trditi, da za grške probleme ni nihče vedel. Ljudje so se po hodnikih o Grčiji pogovarjajo že tri ali štiri mesece in napovedovali, da bodo v Grčiji prej ali slej izbruhnili problemi. To je edina razlaga, gospe in gospodje, zakaj za Grčijo, katere primanjkljaj znaša 12,7 %, veljajo pribitki, za Združeno kraljestvo, ki ima primanjkljaj 12,9 %, pa ne. Torej ne gre več za gole številke, pač pa za finančne trge, ki se, zaradi naših znakov neenotnosti, nezaupanja in nesolidarnosti, znašajo nad Grčijo. Take razmere bi lahko preprečil zelo odločen poseg Evropske komisije in Evropske centralne banke.
Strategija ali priporočilo, gospod komisar: to zadevo rešimo sami! Odločno nasprotujem vključevanju MDS, mednarodnega denarnega sklada, v reševanje težav v evroobmočju. Probleme v evroobmočju bomo rešili sami, torej MDS ne potrebujemo.
Še zadnja stvar, ki ne zadeva samo Grčije. Sedanje razmere so preizkušnja kohezije in enotnosti evra.
Pascal Canfin
v imenu skupine Verts/ALE. - (FR) Gospa predsednica, v imenu Skupine Zelenih/Evropske svobodne zveze bi rad španskemu predsedstvu izrazil našo polno podporo njihovi analizi in politični volji za razvoj novih orodij za vodenje in oblikovanje ekonomske unije, ne le monetarne, kot je poudaril tudi gospod Bullmann. Pri tem lahko računate na polno podporo naše politične skupine.
Tudi če pustimo Grčijo, ki je v težavah, za trenutek ob strani, menim, da bi morali pretresti vsa orodja ekonomskega vodenja evroobmočja, še zlasti pa Pakt za stabilnost in rast. Več kot polovica držav članic evroobmočja je preprosto prenehala upoštevati Pakt za stabilnost in rast.
Poleg tega ne smemo pozabiti, da je do nedavnega - do krize - Španija v celoti izpolnjevala merila Pakta za stabilnost in rast, v dveh letih pa je zašla v povsem drugačne razmere in 20 % brezposelnost, omenjena merila pa je povsem nehala upoštevati.
Kaj to pomeni? Pomeni, da je po določbah Pakta za stabilnost in rast, ki so usmerjene ozko v merila javnih financ, ki so sicer nujna, niso pa zadostna, Španija do nedavnega lahko obvladovala svoj javni dolg in javni primanjkljaj, obenem pa je dopustila naraščanje zadolženosti zasebnega sektorja. Zasebna zadolženost se je skokovito povečala, prišlo je do špekulativnega balona na trgu nepremičnin, recesija pa je mnogo hujša kot drugod, zato so potrebne obsežne injekcije javnih finančnih sredstev. To nedvomno dokazuje, da ob ozkem upoštevanju samo Pakta za stabilnost in rast in vodenja evroobmočja samo z vidika javnega dolga spregledamo širšo sliko, ki bi nam omogočila predvideti in preprečiti naslednje krize.
Zato me zanima, kakšne predloge sta pripravila špansko predsedstvo in Komisija za obnovitev Pakta za stabilnost in rast in še zlasti za njegovo vključitev v bolj celovit sistem.
Drugič, trdite - in imate prav - da je potreben boljši nadzor nad javnimi financami, da se je treba vrniti na stabilnejše ravni dolga. Ali je po vašem mnenju to odvisno zgolj zmanjšanja javne porabe, ali pa tudi od možnosti zvišanja nekaterih davkov? Če velja drugo, katerih? Dalje, kakšno vlogo ima lahko naše medsebojno sodelovanje pri širjenju manevrskega prostora držav članic pri odpravi javnih primanjkljajev, ne le z zmanjšanjem porabe, pač pa tudi s povečanjem prihodkov?
Kay Swinburne
v imenu skupine ECR. - Gospa predsednica, v zadnjih mesecih so se tečajni razmiki javnih dolgov pri nekaterih državah članicah evroobmočja zelo povečali, zato na finančnih trgih srečujemo veliko špekulacij glede težav pri odplačevanju, finančnih injekcij ali celo sposobnosti nekaterih držav članic za obstoj v evroobmočju.
EU prek ECB teh držav ne more prisiliti k spoštovanju javnofinančnih meril. Učinki sedanje krize pa zadevajo tudi EU in ECB, saj morata oblikovati rešitev, obnoviti mednarodno zaupanje v evrski model in zagotoviti nemoteno delovanje trgov evrskih državnih dolgov v prihodnje.
Lani smo precej časa in energije vložili v pretresanje postopkov, nadzora, preglednosti in učinkovitega obvladovanja tveganj pri udeležencih na mednarodnem trgu kapitala. Ti ukrepi zadevajo vrednostne papirje na sekundarnem trgu, prepričana pa sem, da obstajajo močni argumenti za uporabo enakih načel tudi na primarnem trgu, še zlasti v izrednih razmerah, ko dolžniške instrumente izdajajo države članice evroobmočja.
V Združenem kraljestvu je na primer banka Northern Rock postala nesolventna zaradi zbiranja sredstev na kratkoročnem trgu za pokrivanje dolgoročnih obveznosti. Ko je trg podvomil v tak poslovni model in ni bil pripravljen odobravati posojil, se je poslovni model zlomil. Nekatere države članice se prav zdaj soočajo s podobnimi težavami. Predlagam, naj ECB, glede na to, da nima pristojnosti na področju proračunov in zbiranja kapitala, poseže prek profila zapadlosti dolgov, če presodi, da je država članica preveč izpostavljena kratkoročnim gibanjem na trgu.
Grčija mora v naslednjih tednih zbrati 31 milijard EUR. Portugalska mora prenesti znesek dolga, ki ustreza 17 % njenega BDP, Francija pa znesek, ki ustreza 20 % njenega BDP. Profil zapadlosti dolga določajo same države članice, skupni učinek istočasnega črpanja s trga pa v času krize izpostavlja EU in otežuje črpanje kapitala na trgih.
Morda bi morala v evroobmočju ECB imeti pregled nad skupnimi izdajami dolgov in usmerjati države članice k odgovornemu upravljanju.
Naj sklenem z mislijo, da bi bil lahko prvi preprost korak sprejem trajnostne strategije zapadlosti dolgov v EU, še zlasti pa v državah članicah evroobmočja, saj je sedaj bolj kot absolutna višina dolgov pomemben znesek dolgov, ki jih je treba podaljšati.
Nikolaos Chountis
v imenu skupine GUE/NGL. - (EL) Gospa predsednica, gospe in gospodje, nova Komisija začenja svoj mandat z debelo lažjo: ne le, da nas Lizbonska pogodba in lizbonska strategija ne varujeta pred krizo, pač pa spadata prav med razloge, zakaj smo v krizo sploh prišli. Obe sta odmeven polom.
Globalna kriza je izpostavila omejitve, prednosti in strukturne probleme splošnega evropskega razvojnega modela. Pakta za stabilnost ni več, saj ga je ukinila kriza, kar dokazujejo tudi primanjkljaji in hitrost naraščanja javnih dolgov v Nemčiji, Španiji, Italiji, na Portugalskem, v Veliki Britaniji in Grčiji.
Kriza ni samo stvar Grčije. Je stvar Evropske unije, zaradi sprejetih odločitev pa je tudi stvar evroobmočja. Na levici smo svarili pred tako politiko in smo ji nasprotovali. Žal desnica in socialdemokrati vztrajajo pri uporabi enakih sredstev tudi pri reševanju krize.
Z lizbonsko strategijo smo razgradili socialno državo. Govorimo o Evropi sodelovanja, pri tem pa Evropska centralna banka posoja denar komercialnim bankam po obrestni meri 1 % in pusti, da si države članice izposojajo denar na denarnem trgu po obrestni meri 6 %. Evropska unija se glede modela in vojske zgleduje po Združenih državah. Kako sploh moremo dopustiti, da ameriške bonitetne agencije, na primer Moody in podobne, uradno ocenjujejo ekonomske politike držav članic in jim jih narekujejo?
Pakt za stabilnost moramo spremeniti in ga nadomestiti s Paktom za razvoj in zaposlovanje. Evropska unija ne more in ne sme tekmovati s svetom s stroški dela. Še to: ne smemo krepiti konkurenčnosti s slabšanjem pogojev delovnih razmerij in krnjenjem delavskih pravic.
Nikolaos Salavrakos
v imenu skupine EFD. - (EL) Gospa predsednica, prej smo slišali programsko izjavo gospoda Barrosa in njegove nove ekipe komisarjev.
Osebno sem dobil vtis, da smo vsi člani veslači v istem čolnu, ne vojaki iste vojske. Med tem dvojim je ogromna razlika.
Če sodim po programski izjavi gospoda Barrosa, pričakujem, da bomo prihodnost Unije kovali na podlagi tesnejših vezi med državami članicami, zlasti na področjih gospodarstva, sociale in razvoja. Bojim pa se razbohotenja "potepuškega" kapitala, "nomadskega" kapitala, ki se giblje in ga selijo med trgi. Ta kapital, ki lahko v hipu zasiti, nato pa zapusti lokalni trg in tako kot potujoči tornado uničuje realno gospodarstvo in žanje dobičke brez pravih vlaganj. Evro je seveda omejil manevrski prostor "potepuškemu" kapitalu in špekulacijam z deviznimi tečaji.
To je torej pravi vzrok napada, katerega žrtev je danes Grčija, ki potrebuje posebno podporo. Če upoštevamo, da Evropska unija po statistikah iz leta 2008 ustvarja 38 % svetovnega bogastva, po mojem mnenju Evropski uniji v sedanji krizi ni uspelo ali ni želela uveljaviti svojih možnosti ekonomskega posega na globalne finančne trge.
Rad bi Parlamentu in kolegom poslancem prenesel sporočilo ekonomista Schumpetra. Razmisliti moramo o možnosti ustvarjalnega uničevanja, ki ne bo Evropi, evropski valuti ali Grčiji povzročilo nikakršne škode, je pa nujno potrebno, da Grčiji in ostalim državam članicam dokažemo solidarnost med državami članicami.
Jean-Marie Le Pen
(FR) Gospa predsednica, gospe in gospodje, kar se dogaja danes v Grčiji in na Portugalskem, jutri pa se bo dogajalo v Španiji in na Irskem, je škandal. Prav tiste anglosaške agencije, ki so mirno gledale, kako so lopovi izdajali zastrupljene vrednostne papirje in trgovali z njimi, so zdaj najstrožji sodniki državam članicam, ki so pred tem priskočile na pomoč finančnemu sektorju, čeprav si ta pomoči ne zasluži.
Kriza, ki jo je povzročila neodgovornost trgov in bank, in ogromna pomoč držav temu sektorju sta neposredna krivca za rast javnofinančnih primanjkljajev in javnega dolga, ki pa jih prav ti trgi skušajo sedaj zlorabljati.
Toliko o moralnem kapitalizmu, ki so nam ga napovedovali gospod Sarkozy, Evropska unija in skupina G20. Bankirji so v krizi spoznali samo to, da je iz davkoplačevalca mogoče iztisniti neskončno veliko sredstev, dobičkov in jamstev, saj krožijo govorice, da je vsa sedanja panika delo ene ameriške banke, ki je tudi prejemnica vladne pomoči, in dveh hedge skladov, ki želijo kovati dobičke po eni strani iz neverjetnih obrestnih mer, ki so vsiljene Grčiji, po drugi strani pa iz trga zamenjave zapadlih posojil, iz zavarovalnih polic za vladna posojila, ki so izpostavljene prostim špekulacijam.
Ne bo dovolj samo urediti hedge skladov - pa še tega vas je strah - ali trgov izpeljanih instrumentov, kot predlaga gospod Barroso. Nikakršnega smisla nima vzpostavljati evropske ekonomske vlade. Vsa sedemindvajseterica je tako ali tako v isti kaši in solidarnost ne pride v poštev. Lotiti se moramo prostega mednarodnega pretoka kapitala, drugače nas ne čaka okrevanje, pač pa samo ponavljanje kriz.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Gospa predsednica, predsedujoči Svetu, komisar, podobno kot gospa Wortmann-Kool pred menoj bi rad povedal, da odobravamo stališča, ki jih je sprejela Komisija v zvezi s sedanjimi razmerami v Grčiji.
Kar zadeva špansko predsedstvo, nas veseli, da ste si zadali za cilj izboljšati usklajevanje ekonomskih politik. Tako energično politično voljo bosta zahtevala tudi druga dva pomembna projekta, ki sta v teku: oblikovanje učinkovitega nadzora finančnega sistema in ureditev hedge skladov.
Evropa res ne sme biti trdnjava, po drugi strani pa ne sme biti luknjasta kot rešeto. Na obeh omenjenih področjih mora imeti predsedstvo dovolj manevrskega prostora, da se bo lahko uspešno pogajalo s Parlamentom. Od Sveta pričakujemo, da bo na naslednjem srečanju poslal jasno in glasno sporočilo javnosti in trgu: javnosti, naj obnovi svoje zaupanje v evro, trgu pa, naj ravna z Grčijo solidarno. Svet mora odločno povedati, da se ne bo pustil ustrahovati poskusom špekulantov, da bi destabilizirali evro, špekulantov, ki hladnokrvno naklepajo špekulacije tudi proti drugim državam članicam v gospodarskih in socialnih težavah.
Pervenche Berès
(FR) Gospa predsednica, gospod López Garrido, komisarji, današnja razprava je pomembna, ne le zaradi napadov na evro, pač pa tudi zato, ker bo v četrtek naš prvi vrh pod vodstvom predsednika Van Rompuya.
Ugotavlja, da smo Evropejci trdni in da odločno nasprotujemo posegu MDS v Grčiji. To pozdravljam, saj bi z odprtjem vrat za poseg zaprli vrata vsemu, kar zahtevamo že vrsto let, namreč, ekonomskemu vodenju evroobmočja.
Naše zahteve za ekonomsko vodenje evroobmočja pomenijo, da se moramo ob nihanjih na trgih opremiti za ukrepanje in obvladovanje nihanj. Zaenkrat tega seveda še nismo dosegli.
Opažam tudi, da pri našem evropskem aparatu danes velja, da tisti, ki so zunaj evroobmočja, lahko računajo na "pomoč", za tiste, ki so v njem, pa so zadeve precej bolj zapletene. Nikoli si nisem predstavljala, da bi lahko evroobmočje postalo območje brez solidarnosti. Osrednje načelo delovanja evroobmočja je vendar solidarnost.
Nobena država članica evroobmočja, ne glede na svojo izvozno strategijo, raven primanjkljaja ali javnega dolga, nima možnosti za izhod iz krize, dokler je ogrožena katera koli od držav.
Kaj pa opažamo danes? Mehanizem, ki s svojim delovanjem omogoča, da finančni trgi zlorabljajo nesoglasja med akterji in postavljajo na preizkušnjo našo solidarnost in celo našo sposobnost ohranitve ideje evra. Ideja evra zahteva, da se pri utrjevanju manevrskega prostora ne smemo omejiti na odvisnost od špekulacij kot edinega mehanizma, pač pa oblikovati lastno strategijo.
Vendar se je ta osnovna odpornost proti vplivom trgov deviznih tečajev, kakršnim smo bili izpostavljeni pred uvedbo evra, z mehanizmi ocenjevanja državnih dolgov nekoliko okrepila tudi v evroobmočju.
Temu moramo posvetiti pozornost. Ti projekti so mnogo bolj pomembni in daljnosežni od predlogov, o katerih razpravljamo danes, in nujno je, da jih predsednik Van Rompuy v četrtek tudi požene v tek.
Peter van Dalen
(NL) Grčija je dejanski obseg svoje zadolženosti razkrila šele pred kratkim. Zadolženost je precej večja, kot smo mislili. Proračunski primanjkljaj se že približuje ravni 13 %. Žal imajo visoke proračunske primanjkljaje tudi Španija, Portugalska in Italija.
Evropa ne sme sprejeti trojanskega konja. Tak trojanski konj bi bila podpora tem državam, za kar se zavzemajo nekateri. Tega ne smemo dopustiti, saj bi pomenilo nagrajevanje slabih politik. Pakt za stabilnost in rast jasno določa, kako morajo ravnati države v krizi, predvsem pa predpisuje, kako je treba ravnati, še preden do krize sploh pride, namreč pravočasno oblikovati strogo proračunsko politiko in politiko porabe. Nizozemska se je tega lotila že pred enim letom. Južnoevropske države so čakale, dokler ni bilo prepozno. Na srečo so se urejanja zadev lotile vsaj zdaj - bolje pozno kot nikoli.
Z velikim zanimanjem spremljam učinke njihovih ukrepov. Če bodo pri tem borzni tečaji in evro nekoliko padli, ne bo to nikakršna katastrofa niti za vlagatelje niti za izvozna podjetja - prav nasprotno.
Charalampos Angourakis
(EL) Gospa predsednica, govorjenje o špekulativnih pritiskih na evroobmočje in evro, govorjenje o nevarnosti zlomov gospodarstev v Grčiji in drugih državah južne Evrope zaradi javnofinančnih težav, prezadolženosti in primanjkljajev, so odličen izgovor Evropski uniji, buržoaznim vladam in drugim imperialističnim združbam za pospeševanje in krepitev prestrukturiranja kapitalizma in vedno hujše izkoriščanje delavstva in ljudstva.
Evropska unija in vlade z izsiljevanjem in zastraševanjem potiskajo delavce v sprejem pravil tržnega gospodarstva in evropskega velepodjetniškega konstrukta, jim vsiljujejo zniževanje plač in pokojnin, negotove oblike zaposlitve, radikalne posege v socialne pravice in plazove novih obdavčenj, male in srednje kmete pa poganjajo z njihovih posestev.
Lažejo tisti, ki pravijo, da sta krizo kapitalizma povzročila samo slabo upravljanje in korupcija. Dolgovi in primanjkljaji so sad kapitalističnega sistema, Maastrichtske pogodbe in seveda lizbonske strategije. Prav zato buržoazne vlade in Evropska unija, ki so v celoti odgovorne za sedanje razmere, pozivajo delavstvo in ljudstvo k požrtvovalnosti in solidarnosti. Delavci pa se tem pozivom ne bi smeli odzvati, saj se interesi plutokracije in delavstva v kapitalističnem sistemu ne ujemajo.
Delavci se na to vojno napoved že odzivajo z množičnimi protesti in te proteste pozdravljamo in podpiramo.
Barry Madlener
(NL) Grčiji in še nekaterim državam morda grozi celo bankrot, to pa je posledica let in let šibke levičarske politike levičarskih politikov, ki so na oblasti po Evropi: Gordona Browna, Barrosa, Schulza, Cohn-Bendita, Guya Verhofstadta. Gospod Verhofstadt, ali bi me, prosim, tudi vi poslušali? V šibke države članice so odtekle milijarde in milijarde; že ob pristopu Grčije je kazalo, da država prikraja podatke, ampak ne, vi ste si zatiskali oči. Evropa se je preprosto morala širiti. Po zaslugi slabih politikov, med katere spadate tudi vi, so se ta gospodarstva umetno napihnila, zdaj pa se krčijo nazaj.
Kaj se dogaja zdaj? Preprosto nadaljujete s svojo uničujočo politiko. Kdo trka na vrata Evropske unije? Še revnejše države: Albanija, Islandija, Makedonija, Hrvaška, Srbija, Kosovo in celo Turčija. Revne države, ki se tudi utapljajo v hudi korupciji. Nazadnje pa imamo še Španijo, ki je kljub visoki brezposelnosti legalizirala približno 700 tisoč ilegalnih priseljencev, ti pa so k nam pripeljali tudi svoje družine - pri tem pa je brezposelnost v Španiji na ravni 20 %!
Gospod predsedujoči, ta politika priseljevanja se mora nehati.
Anni Podimata
(EL) Gospa predsednica, ni dvoma, da ima Grčija, podobno kot še nekatere države članice, ogromen javni primanjkljaj in dolg, kot vemo in kot je omenil komisar, pa je grška vlada že predlagala utemeljen in ambiciozen, a uresničljiv program za odpravo teh težav.
Prav tako ni dvoma, da je Grčija, podobno kot še nekatere države članice, v epicentru usklajenih špekulativnih pritiskov, katerih osnovni namen je spodkopati evro in ekonomsko kohezijo evroobmočja. To ni problem Grčije, Portugalske ali Španije, to je evropski problem in naša dolžnost je razkriti prave vzroke sedanjega stanja.
Že leto dni nazaj smo poudarjali in še danes poudarjamo, da je globalna posojilna kriza povezana z nenadzorovanim delovanjem finančnih trgov, prav tako odkrito pa moramo tudi povedati, da je nenadzorovano delovanje špekulativnega kapitala eden od osrednjih dejavnikov sedanjega stanja in da gre to v škodo evropskim davkoplačevalcem.
Naša prva dolžnost v teh razmerah je torej braniti evro in evroobmočje pred špekulativnimi pritiski, ob tem pa se moramo tudi zavedati, da se ne moremo več omejevati na zgolj monetarno združevanje in da bodo do dejanskega ekonomskega zbližanja med državami evroobmočja na udaru tako gospodarstva manjše hitrosti kot evroobmočje in stabilnost evra.
Burkhard Balz
(DE) Gospa predsednica, nenavadno se mi zdi, da ste me spregledali. Bom pa vseeno z veseljem podal svoj govor zdaj.
Vsi vemo, da finančna in gospodarska kriza nista enako hudo prizadeli vseh držav članic evroobmočja. Po mojem mnenju pa bi morale države, ki jih je kriza prizadela najhuje, sprejeti obsežnejše ukrepe od tistih, ki jim je kriza bolj prizanesla.
Stabilnost evra mora biti seveda naš osrednji in najnujnejši cilj. To velja tudi za ukrepe za uravnoteženje proračunov držav članic evroobmočja. Taki ukrepi niso samo v interesu prizadetih držav, pač pa tudi v interesu manj prizadetih držav.
Ob tem pa moramo pazljivo razmisliti tudi o tem, kateri ukrepi so potrebni in kateri bi znali biti manj učinkoviti pri reševanju držav iz krize. Tako bi bilo sicer mogoče državam z najhujšimi ekonomskimi problemi v monetarni uniji pomagati z denarnimi injekcijami pod ugodnimi pogoji, na primer s posojilom Evropske unije državam članicam evroobmočja, ampak tako ugodno zunanje posojilo bi komaj lahko ublažilo njihove akutne probleme, pa tudi vzrokov teh problemov ne bi odpravilo.
Po mojem mnenju so te države v preteklosti zamudile pomembne reforme, zdaj pa plačujejo ceno za to. Probleme so si torej nakopale predvsem same, zato jih morajo same tudi rešiti. V ta namen potrebujemo stroge varčevalne in reformne programe, ki jih je napovedala tudi Komisija. Po mojem mnenju bi bilo katastrofalno, če bi se izkazalo, da mora račun vedno poravnati davkoplačevalec.
Patrick Le Hyaric
(FR) Gospa predsednica, komisar, slišali smo veliko zanimivih besed, menim pa, da moramo zbrati pogum in se povprašati o samih merilih, na katerih danes temelji Evropska unija. Lizbonska pogodba in v Maastrichtska pogodba vsebujeta celo člena, ki Evropski uniji prepovedujeta pomagati Grčiji.
Ker smo s popolno sprostitvijo pretoka kapitala dali proste roke špekulantom in ker zagovarjamo davčno konkurenco, ki je privedla do ničelne obdavčitve kapitala in podjetij, državni proračuni postopoma kopnijo, zdaj pa s predlogi, kakršnega smo prej slišali od gospoda Almunie, zahtevamo od ljudi, naj prevzamejo posledice, z zniževanjem plač, z zviševanjem upokojitvene starosti in razgradnjo sistemov socialne varnosti.
Zato moramo spremeniti prav vsa omenjena merila, Pakt za stabilnost in rast moramo nadomestiti s paktom za človekov razvoj z delom, zaposlovanjem in usposabljanjem, sprejeti pa moramo tudi odločitev o spremembah vloge in nalog Evropske centralne banke, da bo evro postal naša skupna valuta združevanja, ne več valuta za špekulacije kot sedaj. Odločiti se moramo za uvedbo novih pobud proti izogibanju davkom in begu kapitala ter za odpravo davčnih oaz, kakor smo obljubili. In nazadnje, zbrati moramo pogum in obdavčiti špekulativne premike kapitala.
Andrew Henry William Brons
Gospa predsednica, obstaja logična povezava med zdravjem državnega gospodarstva in vrednostjo valute te države. Z rastjo gospodarstva raste tudi vrednost valute, kar državi omogoči uživati blago in storitve, ki jih uvaža, ceneje. Če je gospodarstvo v zastoju ali celo upadanju, pa pada tudi vrednost državne valute, kar pa ponovno okrepi izvoz in oživi gospodarstvo, seveda ob predpostavki, da proizvodnega in storitvenega sektorja države ni uničila globalizacija.
Države v prisilnem jopiču evra pa svojih valut ne morejo prilagajati potrebam gospodarstev in ljudi. Ta pojav je hromil Veliko Britanijo v letih od 1990 do 1992, ko je bila članica mehanizma deviznih tečajev EMS. Zdaj duši Grčijo in druge podrejene države članice evroobmočja.
To bi moralo pomeniti opozorilo vsem državam izven evroobmočja. Pridružite se nam in umrite. Prav kmalu boste ugotovili, da za potrebe vašega gospodarstva ne skrbi nihče. Ko se boste odločili za umik, pa boste ugotovili, da je vaš dolg do evroobmočja napihnila devalvacija vaše domače valute.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Gospa predsednica, prvič v zgodovini evra razpravljamo o finančnih razmerah v nekaj državah. Poudarjam besedo "državah", saj je špansko predsedstvo govorilo, kot da gre za kak drug planet, komisar Almunia pa je omenil samo Grčijo. Od komisarja bi rad v sklepnem govoru slišal, ali meni, da so težave Španije in Portugalske podobne grškim, in, če je tako, kako bo ukrepal.
O finančnih razmerah pa razpravljamo zato, ker bi lahko finančne težave nekaterih uničile verodostojnost valute vseh in odprle vrata Evropi dveh hitrosti. Razkorak pa bi se lahko še povečal z izhodno strategijo, ki jo omenja špansko predsedstvo, saj bi se lahko izkazalo, da se morajo manj razvite države ubadati z monetarnimi težavami in zatekati k ostrejšim monetarnim politikam, predvsem pa precej več denarja porabiti za odplačevanje dolgov, toliko manj pa za ustvarjanje novih delovnih mest. Verjemite mi, gospe in gospodje, brez trajnostnega gospodarstva financ ne bo mogoče uravnotežiti. Brez dela se bodo davčni dohodki še naprej krčili, nadomestila za brezposelne pa bodo še naprej naraščala.
Smo v krizi zaupanja, v krizi zaupanja pa si je treba najprej naliti čistega vina. Povedati moramo, kako smo pristali tu, kjer smo. Kaj delajo prizadete države, da bi se rešile zadolženosti? Ali s pakti stabilnosti verodostojni ali ne? Predvsem pa moramo vedeti, kaj delajo za ureditev svojih gospodarstev, kajti, kot sem že dejal, brez trajnostne rasti ne bo niti trajnostnega gospodarstva niti trajnostnih financ.
Elisa Ferreira
(PT) Gospa predsednica, komisar, v monetarni uniji ne moremo govoriti o napadalcih na Grčijo, Španijo, Irsko ali Portugalsko, pač pa samo o napadalcih na Unijo in na evro, ki pač po najboljših močeh izkoristijo prav vsako šibko točko in razpoko, ki jo zaznajo v obzidju. V tem smislu vam moram povedati, komisar, da so bile vaše izjave neprimerne in nevarne, glede na vašo izkušenost in znanje pa si lahko samo mislim, da so samo izraz gneva nad trmo in nedejavnostjo Komisije, katere član ste, saj monetarna unija, kot vam je seveda znano, pomeni mnogo več od skupne valute, pakta stabilnosti in enotne centralne banke.
Če naj bo monetarna unija dogoročno zdržna, se ne sme omejevati na kratkoročne nazivne kazalnike, ne sme zanemarjati realnega gospodarstva, gospodarske rasti in zaposlovanja in ne sme spregledovati vsebinskih notranjih regionalnih in socialnih divergenc v svoji okolici, ki jih je Komisija pravilno ugotovila pri svojem oblikovanju dokumenta "EMU@10".
Zato mora vsaka država članica spoštovati svoje obveznosti. Kdor misli, da je monetarna unija že končan projekt, se bridko moti. Z besed moramo preiti k dejanjem. Lizbonska strategija ni delovala, ker ni bila podprta niti s sredstvi niti z instrumenti. Če hočemo, da bo monetarna unija vzdržala in ostala trdna, moramo pojme, kakršna sta "solidarnost" in "usklajevanje ekonomskih politik", nadomestiti s konkretnimi sredstvi in instrumenti, ki jih zaenkrat še nimamo.
Pravkar smo izvolili Komisijo, ne za to, da bi nadaljevala delo v dosedanji smeri, pač pa za to, da bo upoštevala nauke preteklosti in sprožila novo fazo. To od nje pričakujem in verjamem, da bo to tudi naredila.
Ilda Figueiredo
(PT) Gospa predsednica, v naši razpravi je temeljnega pomena doseči prelom Evropske unije z dosedanjo monetarno politiko in slepimi merili Pakta za stabilnost. Pomembno je podpreti družbeni napredek, reševanje problemov brezposelnosti in revščine, proizvodnjo in ustvarjanje novih delovnih mest, ekonomsko in socialno kohezijo, ukrepe za pomoč proračunom držav v najhujših težavah, predvsem z zagotavljanjem finančnih sredstev brez zahtev po kritju. Žal pa danes nismo slišali ničesar od tega.
Komisar Almunia je vztrajal pri starih političnih usmeritvah in neoliberalističnih receptih in skušal, kot vedno, prevaliti na pleča ljudi posledice slabe politike Evropske unije, kamor lahko štejemo, komisar, tudi vaše obžalovanja vredne izjave o Grčiji, Španiji in Portugalski, ki so, na primer mojo domovino Portugalsko, izpostavile napadu špekulantov. Špekulanti so res imeli korist od vaših izjav. Naša in druge države pa so imele od vaših izjav in od politik, ki se trenutno izvajajo, samo škodo. Zato vam pravimo, da je čas za spremembo politike.
Othmar Karas
(DE) Gospa predsednica, komisarji, evro je naš ščit in, kot se je izkazalo, dejavnik stabilnosti. To tudi kaže, da morajo biti maastrichtska merila in Pakt za stabilnost in rast temelji strategije obvladovanja primanjkljajev in strategije izhoda iz krize. Ne bi pa smeli biti edini temelj. Obe strategiji morata sloneti tudi na politikah trajnostne rasti in zaposlovanja. Našo strategijo Evropa 2020 moramo povezati z drugimi strategijami. Potrebni so nam sporazumi med vsemi državami članicami o inovacijah, o naložbah in usklajevanju v Evropski uniji.
Zato pozivam, naj finančni ministri čim prej uveljavijo načrt okrepitve Eurostat v treh točkah, ki ga je 22. decembra 2004 predlagal gospod Almunia. Ti razumni, potrebni ukrepi čakajo na uveljavitev že pet let. Okrepiti je treba vlogo in položaj Eurostat, preverjati statistične podatke držav članic in uskladiti statistike ECB in Evropske unije. Evropska komisija potrebuje otvoritveno bilanco, finance držav članic moramo pregledati po enotnih merilih, ki jih bo postavila Komisija, potreben pa je tudi usmerjevalni odbor za nacionalne akcijske načrte, ki bo usklajeval delo Komisije, Eurostat, ECB, EIB in držav članic.
Potrebne so odgovornost, poštenost in preglednost - ne pa skrivalnice držav članic in njihovih finančnih ministrov.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Gospa predsednica, gospodarska kriza nas je naučila ceniti evro in ekonomsko usklajevanje.
Ni več nikakršnega dvoma, da sta vloga evroobmočja in Evropske centralne banke pri zagotavljanju stabilnosti in odzivu na posojilni krč ter usklajeno delovanje na evropski in svetovni ravni, pri katerem ste imeli tudi vi, gospod Almunia, pomembno in vodilno vlogo, bistveno prispevala k temu, da kriza ni imela še hujših ali celo uničujočih učinkov.
Kriza je povzročila hud upad gospodarske dejavnosti, ogromno izgubo delovnih mest in znatno poslabšanje stanja javnih financ. Opažamo sicer znake oživljanja, vendar napovedi Evropski uniji v tem letu še vedno kažejo padec zaposlenosti in povečanje javnega dolga.
Kriza je razkrila tudi raznolikost razmer in razlike med državami članicami. Nakopičile so se napetosti, ki - ne bodimo naivni - niso vedno povezane z ekonomskimi načeli ali potenciali. Poskrbeti moramo, da nam te napetosti ne bodo zakrile naše tesne ekonomske soodvisnosti in nas odvrnile od naših temeljnih zavez.
Evropska unija stoji pred največjimi izzivi od svojega nastanka. Nekdo je ponazoril mednarodno ozdravitev z akronimom LUV: L pomeni Evropo, U pomeni Združene države, V pa države v vzponu.
Evrope ne moremo opustiti. Zdaj je čas za reforme, izvirnost in združevanje. Temeljna prednostna naloga mora biti spodbujanje možnosti rasti našega gospodarstva.
Alfredo Pallone
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, slabosti in sedanja kriza v nekaterih državah članicah evroobmočja niso le posledica težav Grčije, Portugalske in Španije, pač pa tudi težav Evropske unije.
Ta problem nima zgolj ekonomske, pač pa tudi politično razsežnost. Preden se posveti bolnim državam, mora Evropa poskrbeti zase, saj so resnični problemi, ki se skrivajo za krizo, tudi slabost Unije. Potrebujemo enotna in učinkovita pravila in instrumente.
Prvič, pospešiti moramo reformo nadzora in vzpostaviti delujoč sistem, ki ne bo zgolj podvajal obstoječih organov, ki so se pri napovedovanju in obvladovanju zadnjih kriz izkazali kot neučinkoviti, preseči pa moramo tudi birokratsko logiko, s katero smo se doslej lotevali sistemskih kriz.
Drugič, v ta namen moramo uskladiti in koordinirati proračunske politike, četudi bi morali pri tem pustiti za seboj nekatere manj voljne države. Nekateri zagovarjajo poseg Mednarodnega denarnega sklada, pri tem pa spregledujejo, kakšen razdiralen signal glede prihodnje usmeritve evroobmočja bi to pomenilo za finančne trge. V sedanjih kriznih razmerah v nekaterih državah članicah evroobmočja je ukrepanje politična, socialna in moralna dolžnost Evropske unije.
George Sabin Cutaş
(RO) Nekatere države članice evroobmočja imajo trenutno hude finančne probleme, ki jih ponazarja obseg javnega dolga in proračunskega primanjkljaja, mnogo večji od ravni, ki jih dopušča Pakt za stabilnost in rast. Osnovno vodilo Pakta za stabilnost in rast je bilo s predpisanimi omejitvami javnega dolga preprečiti "skrivanje pod preprogo". Pravila pa ne upoštevajo, da je treba ob makroekonomskem slabšanju finančnih razmer včasih javni dolgo povečati, težave pa še poglablja eksponentno naraščanje zasebnega dolga.
Hitro slabšanje stanja financ v nekaterih državah članicah ogroža stabilnost evra in kohezijo Evropske unije. Da se take grožnje ne bi uresničile, morajo države izkazati medsebojno solidarnost s sprejemom skupnih ukrepov v podporo državam v težavah. Prav tako je treba omiliti merila Pakta za stabilnost in rast, kar dopušča tudi izjava, priložena sklepni listini Lizbonske pogodbe.
Torej je na nas odgovornost, da zberemo politično voljo in izpeljemo reformo Pakta, za katero se je zdaj izkazalo, da je nujna.
Theodoros Skylakakis
(EL) Gospa predsednica, številni poslanci so govorili o pomoči, ki jo potrebuje Grčija. To sporočilo je napačno. Brezplodna razprava o pomoči nam ne pomaga. Grčija ima nedvomno ogromne finančne probleme, vendar lahko z njimi opravi sama. Glede tega smo dosegli široko soglasje, med političnimi strankami in, kar je še pomembneje, med grškim ljudstvom.
Slišal sem tudi, da so glavni problem evra špekulanti. Kdo pa so bili špekulanti, ko se je evro krepil? Evro-filantropi? Ugotoviti moramo, kje delamo napake mi sami.
Tudi grške statistike so predmet razprav. Ne pozabimo, da so grške statistike obenem tudi evropske statistike. Ali Eurostat, Evropska komisija in ECOFIN niso vedeli, da grška zadolženost ne more naraščati brez ustreznega primanjkljaja? Ali je bil dolg, pa ne le grški dolg, kdajkoli dosledno pod ravnijo 60 %? Po mojem mnenju je temeljni problem evroobmočja v tem, da njegova pravila uporabljamo predvsem po političnih merilih in da nadzorovani hkrati igrajo tudi vlogo nadzornikov.
Druga težava, o kateri premalo govorimo, je vsesplošni upad konkurenčnosti in vedno širši konkurenčni zev med severom in jugom. Ne moremo govoriti o evroobmočju in monetarni uniji, če se konkurenčni zev med članicami širi. To pomeni dolgoročno usodno nevarnost za kohezijo evroobmočja in je vsekakor problem, ki nas mora skrbeti.
Robert Goebbels
(FR) Gospa predsednica, ta vsesplošni napad nekaj mednarodnih bank na evro svetu ponovno razgalja neumnost in pohlep trgov.
Res je, da angleško govoreče države niso nikoli podpirale evra. Evro pa se je kljub temu razvil v najbolj stabilno valuto na svetu. Dejansko imamo danes duopol dolarja in evra. Duopol pa je vedno nestabilen. Med njegovima valutama se neprestano nekaj dogaja. Če bi imeli trgi trohico razuma, bi morali vedeti, da je primanjkljaj v celotnem evroobmočju mnogo nižji kot primanjkljaj Združenih držav ali Japonske.
Res je, da je grška vlada podedovala nezavidljivo stanje na področju proračuna, res pa je tudi, da celo bankrot Grčije, ki je sicer popolnoma nemogoč, ne bi pomenil zloma evroobmočja. Vlada Združenih držav je pravkar predstavila proračun s primanjkljajem 1 600 milijard USD. Za poravnavo tolikšnega primanjkljaja si mora Washington vsak dan izposoditi 5 milijard USD. Dodatno letno zadolževanje Grčije je manjše od tedenskega dodatnega zadolževanja Združenih držav. Katera država torej ogroža finančno stabilnost sveta? Grčija ali Združene države?
Glede na neumnost špekulantov mora Evropa vzpostaviti večjo preglednost in konkretnejšo regulacijo trgov, ki so res preveč pohlepni, gospa predsednica.
Diogo Feio
(PT) Gospa predsednica, ko razpravljamo o stanju gospodarstva v nekaterih državah članicah evroobmočja, je zdravilo očitno: potrebni so nam čvrstejša monetarna in ekonomska unija, višja konkurenčnost in več solidarnosti. Komisar, te besede so namenjene vam, ki kot Portugalec dobro poznate težave, povezane z rastjo javnofinančnega dolga, vedno težjim obvladovanjem primanjkljaja in preveliko javno porabo. Te države potrebujejo solidarnost in prave signale. Žal signali, ki jih je pošiljal v svojimi nedavnimi izjavami komisarja Almunia, ko je primerjal razmere na Portugalskem in v Španiji z grškimi, niso bili pravi. Te izjave so bile zgrešene in neprevidne, imela pa so takojšnje učinke na trg. Borzni kazalci v Lizboni in Madridu so strmo padli; že tako težavnih razmer ne bi smeli še oteževati.
Izredno pomembno je politično upravljanje. Iz teh dogodkov moramo potegniti nauke za prihodnost, saj bomo lahko na ta način zgradili boljšo ekonomsko unijo in Evropo napravili bolj solidarno, obenem pa moramo razumeti, da so okoliščine med državami članicami povsem različne in neprimerljive. Če se bomo kaj naučili, bo prihodnost evroobmočja mnogo svetlejša.
Frank Engel
(FR) Gospa predsednica, pripomniti moramo naslednje: ekonomska in monetarna unija je dejansko monetarna unija, tako rekoč brez ekonomske razsežnosti. Evropski monetarni interesi so v navzkrižju z ekonomsko in proračunsko suverenostjo držav članic.
V sedanjem trenutku bi lahko špekulativni napadi na evro pustili katastrofalne posledice. Najbolj prizadete države so Grčija, Portugalska, Irska in Španija. Prek njih pa je v nevarnosti celotno evroobmočje.
Da ne bo prišlo do najhujšega, mora Evropa nujno vzpostaviti nekakšno skupno vodenje ekonomskih in proračunskih politik. Navsezadnje gre pri ekonomski uniji prav za to. Samo skupaj imamo realne možnosti urediti javne finance v evroobmočju in zunaj njega.
Bojim se, da je pri sedanjih instrumentih in vztrajanju pri proračunski suverenosti držav članic ureditev javnih financ le neuresničljiv sen, kar pa ima lahko daljnosežne posledice.
Edward Scicluna
Gospa predsednica, ugotoviti moramo vse šibke točke v evroobmočju in jih energično odpraviti, saj so vse druge možnosti preveč mračne, da bi sploh prišle v poštev. Očitna šibka točka je pomanjkanje čvrstega centraliziranega spremljanja celotnega gospodarstva v evroobmočju.
Prvič, posebno pozornost je treba posvetiti opustitvam poročanja katere od držav članic EU o denarnih tokovih in financah. Drugič, javne finance in poročanje je treba revidirati po standardih, ki jih potrdi EU. Tretjič, zagotoviti je treba pregled nad ekonomskimi napovedmi, ki so včasih vzrok neustreznih in zavajajočih javnofinančnih projekcij. Četrtič, EU mora redno objavljati rezultate testiranja izjemnih situacij. In končno, menim, da bi morali odvračati države članice evroobmočja od rokohitrskih finančnih rešitev in enkratnih proračunskih trikov, ki omogočajo odlaganje pravih popravkov, ki morajo izhajati, kot nam je vsem znano, iz verodostojnih in trajnostnih programov porabe.
Olle Schmidt
(SV) Gospa predsednica, kar se dogaja v Grčiji, ne zadeva le članic evroobmočja, pač pa celotno EU. Zato je nujno, da te težave rešujemo odgovorno na ravni EU. Grčija mora prispevati svoj del, spoštovati svoje obljube in reformirati svoje politike. Meni - privržencu čimprejšnje vključitve Švedske v evroobmočje - se zdi skrajno pomembno, da v EU te težave uspešno rešimo. Navsezadnje lahko rečemo, da je evro izredno uspešno prebrodil najhujšo finančno krizo. Ali lahko kdo trdi, da se 16 valut obneslo bolje kot enotna močna valuta? Nihče!
Grčija se je prikradla v evroobmočje skozi zadnja vrata, kar nam danes kaže, kako pomembna so stroga, a pravična pristopna merila. Urejeno gospodarstvo je pogoj za rast in blaginjo tudi v državah zunaj evroobmočja, seveda pa to še toliko bolj velja za države, ki so del evroobmočja. Tisti, ki govorijo o špekulacijah, naj se zavedajo, da so temelj obrambe urejeno gospodarstvo in javne finance.
Michail Tremopoulos
(EL) Gospa predsednica, pri Grčiji, o kateri danes precej govorimo, ne gre le za problem javnih financ. Gre za popoln zlom modela, ki je veljal zadnjih petnajst let in po katerem je grško gospodarstvo slonelo na stalni rasti in širjenju zasebne porabe.
Poleg tega so ljudi leta in leta prepričevali, da poraba za vojsko pomeni naložbe v razvoj. Po podatkih SIPRI Grčija zapravi za vojsko 3,3 % BDP. To je drugi največji odstotek v Natu, takoj za Združenimi državami. Grčija je, v absolutnih zneskih, peti največji uvoznik orožja na svetu; nanjo odpade 4 % vse svetovne trgovine z orožjem. Seveda je v proračunu za leto 2010 načrtovano zmanjšanje stroškov za obrambo. Ministrstvo za obrambo ima zdaj v proračunu 6 milijard EUR, kar pomeni zmanjšanje za 6,63 %.
Želel bi si sprememb pri diplomaciji orožja, ki nas je privedla v ta nezavidljivi položaj. Grčija nima kolonij, ima pa vojsko kolonialne sile. Spodbuditi moramo tudi evropsko solidarnost in mednarodne pobude na področju svetovnega zelenega New Deala.
John Bufton
Gospa predsednica, kakšna je prihodnost evra ob težavah v Grčiji, pa tudi, če smo že pri tem, v Španiji, v Italiji, na Portugalskem in na Irskem? Združenemu kraljestvu je lahko kar nekoliko v uteho, da se ni pridružilo evru. Videti je, da so obljube o krepitvi s solidarnostjo daleč od stvarnosti.
Vprašanje za 16 držav v evroobmočju je, kdo drži v rokah vse niti. Ob šibki fiskalni koordinaciji in brez skupne blagajne je članstvo v evroobmočju komajda lahko čudežni napoj za zdravje gospodarstva. V stiski se izkaže, da ti nihče ne priskoči na pomoč. Nasprotno, ko si na kolenih, je to samo priložnost, da ti še bolj zadrgnejo zanko nadzora okoli vratu. Počakajmo in opazujmo, kako se bo Grčija odzvala na svojo novo vlogo ekonomskega protektorata Evropske unije in ali bo prišlo tudi do kakih nemirov med prebivalstvom. Je to res evropski sen? Kdo bo naslednji, Španija, Portugalska, Italija ali Irska? Morda bi se morale države članice, še zlasti tiste v evroobmočju, temeljito zamisliti o svojem danes in tukaj, preden se posvetijo razgovorom o ekonomski politiki po letu 2020, ko morda sploh ne bo več evra, ki bi ga bilo treba ščititi.
Dopoldne je gospod Barroso govoril o evropskem snu: za ljudstvo Grčije se je spridil v nočno moro.
Andreas Mölzer
(DE) Gospa predsednica, kot vemo, je Evropska komisija zaradi hitro naraščajočega proračunskega primanjkljaja uvedla nadzor nad Grčijo. Tak globok poseg v državno suverenost je mogoče upravičiti le z obrambo skupne valute in zaščito drugih povezanih držav. Vse to pa očitno izvira iz dejstva, da je dokument, na katerem temelji uvedba evra, Pakt o stabilnosti, samo še črka na papirju. Veliko držav članic, pa tudi Svet, je v zadnjih letih posvetilo manj energije krepitvi proračunske discipline kot slabitvi tega pomembnega dokumenta. Komisija pa je samo mirno opazovala to vedno bolj mlačno ukrepanje proti kršiteljem pravil o primanjkljaju.
Če nočemo hudo ogroziti naše valute in našega gospodarskega prostora, si moramo zato prizadevati, da se bo čista zadolženost držav članic znatno zmanjšala. Za to so potrebni temeljiti in odločni ukrepi.
Elena Băsescu
(RO) Prepričana sem, da mora biti vsaka država članica na vstop v evroobmočje dobro pripravljena, drugače ima lahko vstop izredno hude škodljive posledice na njeno gospodarstvo. Ekonomsko nestabilnost v nekaterih državah članicah evroobmočja je treba obvladati, saj se lahko njene posledice razširijo po celotni Evropski uniji. Grčija, Španija in Portugalska so imele leta 2009 visoke proračunske primanjkljaje ne le zaradi globalne gospodarske krize, pač pa zaradi neustreznega ukrepanja vlad.
Romunija bo v skladu z razgovori z MDS in Evropsko komisijo konec februarja predstavila svoj načrt približevanja evru. Naša država napoveduje v letu 2012 vstop v mehanizem deviznih tečajev, kar je zadnja faza pred dejanskim vstopom v evroobmočje. To pomeni, da moramo svoj proračunski primanjkljaj znižati pod mejo 3 %.
Stavros Lambrinidis
(EL) Gospa predsednica, komisar, hvala za vaše prijazne besede o ukrepih grške vlade. Vlada je sicer sprejela ostre ukrepe, Evropska komisija je potrdila vladni program in potrjen je zelo strog program spremljanja izvajanja ukrepov, za katere se je odločila vlada.
Pa vendar so se razlike med prodajnimi in nakupnimi tečaji povečale. Težav ni povzročila zadržanost trgov, kot menite vi. Težave so povzročile špekulacije trga, brezobzirne špekulacije. Prav tisti ljudje, ki so krizo povzročili, zdaj služijo na ruševinah, ki so jih pustili za seboj. Kaj pa Evropska komisija?
Sprašujem vas naslednje: prvič, ali nameravate kaj ukrepati, da bi strog nadzor poleg držav zajel tudi trge, in če je tako, kako boste ukrepali?
Drugič: Nesprejemljivo je, da se pogovori okoli Mednarodnega denarnega sklada v evroobmočju vlečejo že mesece in mesece. Res pa je, da Mednarodni denarni sklad dela po preizkušenem receptu: predpiše ti stroge ukrepe, nato pa ti da ugodno posojilo, kar odžene špekulante. Ali pripravljate kakšne ukrepe v podporo državam, ki izvajajo take ostre programe na področju javnih financ?
Czesław Adam Siekierski
(PL) Sedanje razmere v nekaterih državah v evroobmočju zahtevajo resen razmislek. Iskanje njihovih vzrokov v gospodarski krizi je le delno upravičeno. Vrsta vzrokov izvira od drugod. Prvič, niso bile upoštevane velike razlike med gospodarsko razvitostjo držav članic evroobmočja. Drugič, ni bila spoštovana disciplina, ki jo predpisuje Pakt za stabilnost in rast. Ni bilo primerne proračunske discipline, kar je privedlo do hitre rasti javnofinančnih primanjkljajev. Tretjič, ni bilo pravega nadzora bank in drugih finančnih institucij - kar pa ne velja le za države, o katerih govorimo. Kako se lahko borimo proti temu? Po načelih solidarnosti mora program za odpravo težav, ki ga pripravi prizadeta država, potrditi Evropska unija, Evropska komisija in Evropska centralna banka pa nato spremljata izvajanje programa. Nesprejemljivo je namreč, da bi največji del stroškov krize nosili najrevnejši, kar so razgalili tudi protesti grških kmetov.
Georgios Papanikolaou
(EL) Gospa predsednica, približno deset let po ustanovitvi evroobmočja je jasno, da Evropsko unijo sicer imamo, smo pa žal še daleč od ekonomske unije. Ugotavljamo, da napad na evro prek najšibkejših nacionalnih ekonomskih sistemov pridobiva razsežnosti epidemije, Evropa pa je pri tem v bistvu samo opazovalka, ne le zato, ker so jo napadi presenetili, pač pa predvsem zato, ker nima finančnih orodij za odziv.
Nimamo nobene institucije, razen Sveta za konkurenčnost, ki bi lahko usklajevala posege in dejavnosti nacionalnih gospodarstev v času recesije. Žal manjka tudi soglasnosti in skupne volje držav članic, čeprav imamo skupno valuto.
Menim, da sedanja preizkušnja nima nikakršne nalepke z imenom konkretne države. Je preizkušnja za sam evro. Lepo bi bilo, če bi lahko verjel, da smo se z odločitvijo za skupno valuto odločili tudi za skupen glas in skupno fronto.
Mairead McGuinness
Gospa predsednica, hvala vam, da ste dovolili toliko enominutnih govorov na to temo. Predstavljam si, da je nova Komisija vesela, da je končno izvoljena, težave, o katerih razpravljamo danes, pa terjajo od nje takojšen zagon dela s polno paro.
Nekatere med nami morda težave v evroobmočju zabavajo, menim pa, da velika večina med nami predvsem pričakuje rešitve. Desetletnega otroka pač ne moreš kar zavreči. Iz naše razprave je povsem očitno, da imajo nekatere države članice resne težave, nekatere bolj in nekatere manj hude - med take države pa spada tudi Irska. Po mojem mnenju pa naša pravila niso učinkovita. Bolje je preprečevati kot zdraviti: ko je kriza tukaj, je že prepozno. Biti moramo korak pred trgi; s trgom se ni mogoče bosti, kot menijo nekateri, zato potrebujemo strog in pravočasen nadzor, ki mu sledi takojšnje ukrepanje. Želim vam vse dobro.
Hans-Peter Martin
(DE) Gospa predsednica, ob vseh kritikah, ki smo jih nekateri med nami izrekali na račun pomanjkljive ureditve določenih zadev v Evropski uniji, smo ves čas zagovarjali uvedbo evra. V času, ko sem delal kot dopisnik revije der Spiegel, sem lahko spremljal špekulacije proti posameznim valutam, tega pa nas je evro rešil.
Zdaj pa opažamo množično izgubo zaupanja varčevalcev, še zlasti državljanov v državah, ki so vsaj pretežno spoštovale proračunska merila. Komisar, sprašujem vas naslednje: ali vam v zadnjih letih ni postalo kristalno jasno, da nas Grčija slepi? Govoric o tem je bilo na pretek. Že na začetku pa smo tudi vedeli, da Grčija ne izpolnjuje meril v celoti. Zakaj je torej nismo pazljiveje spremljali? Kako se boste taka težavna vprašanja reševali v prihodnje? Pri teh vprašanjih imam v mislih tudi svojo domovino, Avstrijo, o kateri se trenutno širijo podobne govorice, kot so se o Grčiji pred nekaj let nazaj.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Gospa predsednica, napadi špekulantov na Grčijo, Španijo in Portugalsko niso vzrok problema, ampak njegova posledica. Še predobro vemo, da gospodinjstvo ne more dalj časa porabljati več denarja, kot ga zasluži. Preprosto bankrotira. Enako velja za vlade. Nobena vlada ne more dalj časa porabljati več denarja, kot ga zbere z davki in dajatvami. Posledica so bodisi bankrot vlade, bodisi napadi špekulantov na valuto, kakršne lahko spremljamo sedaj. Te države morajo ravnati tako, kot je ravnala Latvija, ki jo je prizadela kriza že pred letom dni, oziroma skoraj pred letom in pol. Svojo proračunsko porabo morajo drastično zmanjšati s tako imenovano interno devalvacijo. Svetujem grški vladi, naj povpraša latvijsko vlado, kako se sprejema take odločitve. Sprejeti jih je treba, in Evropa jih je v preteklosti že sprejemala. Hvala.
Diego López Garrido
predsedujoči Svetu. - (ES) Gospa predsednica, menim, da je razprava zelo široka in da izkazuje globoko poznavanje in skrb za ekonomske razmere. Je tudi zelo konstruktivna in je razgrnila vrsto ocen stanja, s katerimi se lahko strinjamo.
Prvič, mislim, da je iz razprave razvidno splošno zaupanje v evro. Evroobmočje bo iz sedanjih dogajanj na trgu, ki jih ni mogoče razložiti z razmerami v realnem gospodarstvu, nedvomno izšlo močnejše. Kot so poudarili tudi gospod Karas, gospod Sánchez Presedo in gospod Goebbels, ki so govorili o pomenu varovalnega ščita evroobmočja, verjamemo, da bi kriza evropske države prizadela mnogo huje, če ne bi imeli evroobmočja.
Nadalje, ne verjamemo, da je Pakt za stabilnost in rast v krizi. To dokazuje podroben postopek spremljanja izvajanja programa grške vlade, ki ga je omenil gospod Almunia.
Težave evroobmočja bomo rešili v samem evroobmočju, ki ima za to na voljo ustrezne mehanizme, v razmerah, ko se Evropa, kot sem dejal v prejšnjem govoru, očitno že rešuje iz recesije in iz najhujše krize, kar smo jih doživeli v skoraj stotih letih. To ji je uspelo v sorazmerno kratkem času, kar dokazuje gospodarsko moč Evropske unije, dokazuje pa tudi, da so vlade ob vsakem dogodku, ki bi lahko ogrozil mednarodni finančni sistem, takoj ukrepale. Ti ukrepi so logično povzročili primanjkljaje. Trenutno ima primanjkljaje 21 evropskih držav, kar je logična posledica nujnih posegov, saj, kot sem že dejal, imamo v Evropi med drugim tudi sisteme socialne varnosti, kar pomeni, da moramo iz javnih sredstev zagotavljati pomoč najbolj ogroženim ljudem.
Gospod Canfin me je vprašal, kakšni so predlogi španskega predsedstva glede tega. Na eni strani imamo kratkoročne posege vlad, ki sem jih omenil. Strategija za izhod iz tega stanja že dobiva obrise, za srednjeročno rešitev iz krize pa špansko predsedstvo Sveta jasno predlaga ekonomsko unijo. Zavzemamo se, da ne bi imeli zgolj monetarne unije, pač pa naj pomembno vlogo v Evropski uniji igra tudi ekonomska unija, kar med drugim predvideva tudi Lizbonska pogodba.
V členu 5 Pogodbe o o delovanju Evropske unije je jasno zapisano: "Države članice usklajujejo svoje ekonomske politike." "Unija sprejme ukrepe za zagotovitev usklajevanja politik zaposlovanja držav članic." "Unija lahko daje pobude za zagotovitev usklajevanja socialnih politik [...]."
To piše v Lizbonski pogodbi, zato odločno podpiram nadaljnjo krepitev usklajevanja. To so v svojih govorih omenili tudi gospa Wortmann-Kool, gospod Feio in gospod Papanikolaou. Gospod Bullmann je omenil potrebo po socialno-političnem usklajevanju, enako tudi gospa Podimata. Nadalje imamo stališča gospoda Canfina v imenu skupine Zelenih/Evropske svobodne zveze ter gospoda Palloneja in gospoda Gauzèsa, ki so se zavzemali za ureditev finančnih trgov. Gospod Verhofstadt se je zavzemal za notranjo kohezijo Unije. Vse to bi lahko zajeli v pojem ekonomske unije, notranje ekonomske kohezije Unije.
To mora biti naš cilj pod jasnim političnim vodstvom Unije, ki se že oblikuje. Pomisliti moramo tudi na četrtek - mimogrede, prav na začetku mandata španskega predsedovanja Uniji - ko bo Evropski svet na neformalnem srečanju, politično rečeno, vzel vajeti v svoje roke. Prepričan sem, da bo tudi poslal jasno evropsko sporočilo javnosti in ekonomskim ter socialnim akterjem, proevropsko sporočilo, sporočilo evropske enotnosti, zaupanja v evropske vlade, tudi v grško, in zaupanja v naše priložnosti.
To srečanje Evropskega sveta je pomembno, na njem bomo usmerili naše napore v strategijo rasti in zaposlovanja, ki jo imenujemo Evropa 2020. Prepričan sem, da bomo na tem zelo zgodnjem srečanju Sveta oblikovali izhodiščne temelje strategije, ker kaže, da želimo v sedanji stiski ukrepati nemudoma in pod političnim vodstvom Evropske unije.
Joaquín Almunia
podpredsednik Komisije. - (ES) Gospa predsednica, vsem poslancem, ki so sodelovali v današnji razpravi, se najlepše zahvaljujem za misli o politikah, stališčih in predlogih Evropske komisije; teh misli s kolegom Ollijem Rehnnom nisva preslišala.
Naj povem nekaj stvari, v štirih točkah. Govornikov je bilo veliko in ne morem odgovoriti vsakemu posebej, verjamem pa, da lahko vsebinsko odgovorim vsem v štirih točkah.
Prvič, kot sem med svojim šestletnim delom na položaju komisarja za ekonomske in monetarne zadeve Parlamentu že mnogokrat povedal, popolnoma soglašam, da moramo okrepiti usklajevanje v ekonomski in monetarni uniji ter v Evropski uniji. Vse države članice Unije, ki zaenkrat še niso članice evroobmočja, z drugimi besedami, zaključne faze ekonomske in monetarne unije, se nameravajo včlaniti vanj, razen dveh držav članic, ki sta odstopili od tega. Menim pa, da si bosta tudi ti dve v naslednjih letih premislili in se odločili za pridružitev ekonomski in monetarni uniji.
Za boljše usklajevanje moramo poglobiti in razširiti nadzor in analize, razprave na osnovi teh analiz in razprav priporočila glede fiskalnih politik, drugih makroekonomskih politik ter strukturnih politik.
Če se spomnite, je bil to eden od prvih sklepov poročila, ki sem ga v imenu Komisije predstavil v Parlamentu v prvi polovici leta 2008, še pred afero Lehman Brothers, ob desetletnici ekonomske in monetarne unije. Od takrat v Komisiji, v Evroskupini in v Svetu, pa tudi v Parlamentu razpravljamo o tem, kako bi nadzor izboljšali in razširili prek Pakta za stabilnost in rast, ki je danes osrednji element nadzora in okvir proračunske discipline, obenem pa tudi, kako bi razširili sam Pakt.
Soglašam s tistimi med vami, ki trdite, da ne gre le za uveljavitev fiskalnih in proračunskih politik v skladu z našimi pravili, pač pa je treba zajeti več stvari, saj poznamo tudi druga neravnovesja, ki tudi ogrožajo rast, zaposlovanje in zdravje javnih financ.
Strinjam se z vsemi, ki pravite, da nam pri tem ni treba klicati na pomoč Mednarodnega denarnega sklada. Res je, da so vse naše države članice Mednarodnega denarnega sklada, ampak to zmoremo in moramo opraviti sami.
Če bomo bolj usklajeni, če bomo zbrali politično voljo, če bomo uporabili orodja, ki nam jih omogoča Pogodba, če bomo v celoti uresničili vse izjave o namerah in glavne cilje, bomo imeli več kot dovolj moči in orodij za svoje naloge pri reševanju težavnih razmer, tudi teh, v katerih smo trenutno.
V zvezi z Grčijo naj omenim dve zadevi, ki se ju je dotaknila razprava in ki sem ju že podrobno razložil. Prvič, gospod Verhofstadt, ki ga na žalost ni več v dvorani, je rekel, da je bil poseg Komisije prepozen. Ne vem, kako hitro je domovina gospoda Verhofstadta prosila Komisijo za ukrepanje v zvezi s proračunom, naj pa ga spomnim, da so imeli v Grčiji v začetku oktobra volitve. Dva tedna po nastopu je nova grška vlada poslala popravek obvestila, ki smo ga od prejšnje vlade prejeli nekaj dni pred volitvami, in tako v treh tednih spremenila oceno primanjkljaja s 6 % na 12,7 %!
To ni statistični popravek. V tem ogromnem povečanju primanjkljaja Grčije se skriva proračunska politika brez kakršnega koli nadzora. To ni stvar statistike. Za rešitev niso prosili Eurostata. Gre za vprašanje upravljanja, ravnanja vlade, ki je pred bližajočimi volitvami dopustila, da so davčni prihodki upadli, oziroma ni storila nič proti temu, po drugi strani pa je pustila, da je poraba narasla oziroma jo je povečala še sama. To je, brez olepševanja, opis tega, kar se je zgodilo.
Nadalje, v zvezi s statističnimi problemi in vprašanjem gospoda Martina - kot je, mislim, rekel gospod Karas - sem ob koncu leta 2004 Svetu v imenu Komisije predlagal okrepitev zmogljivosti Eurostata za revizije v primerih statističnih problemov, ki jih ni mogoče urediti z običajnimi obvestili. Eurostat podatkov ne pripravlja. Eurostat prejema obvestila od držav članic. Za podrobnejši vpogled v obvestilo bi Eurostat potreboval pooblastila, ki jih zaenkrat nima. Komisija je za taka pooblastila zaprosila, Svet pa jih ni odobril. Svetu sem napovedal, da bomo zahtevo za pooblastila ponovili. Kolega Olli Rehn, ki bo od jutri odgovoren za ekonomske in monetarne zadeve, ima že pripravljen predlog, ki naj bi ga sprejela Komisija na prvem uradnem sestanku, zdaj, ko ste nas danes potrdili.
Po omenjenem obvestilu je grška vlada predložila proračun za leto 2010, ki je prej, pred volitvami, čakal v predalu, presežka primanjkljaja pa ob upoštevanju novih razmer ni odobrila samo Evropska komisija, pač pa sta odobrila tudi Evroskupina in Ecofin. Odobritev smo pospremili s priporočili, ki pa jih ni bilo mogoče sestaviti, dokler nismo imeli pred seboj programa grške vlade; program smo prejeli 15. januarja. Na podlagi programa smo podali priporočila 3. februarja, kot sem že povedal.
Res je, če bi imeli čarobno paličico, bi lahko ukrepali že na večer po volitvah. Lahko pa vam zatrdim, da smo po mojem mnenju vsi, grška vlada, Komisija, Evroskupina in Ecofin, ukrepali hitro. Evroskupina in Ecofin sta začela razpravo celo prej, preden smo jima to priporočili. Če je naš namen res rešiti probleme, si ne predstavljam, kako bi lahko delovali še hitreje. Če so pomembne samo izjave, pa bi seveda lahko.
Tretjič, popolnoma soglašam, da je treba okrepiti zaupanje v evro in v ekonomsko in monetarno unijo. To je odgovornost vseh nas: držav članic, Komisije, Sveta in Parlamenta.
Mimogrede, glede na to, da ste nekateri govorniki omenjali moje izjave ob predstavitvi priporočil za grški program, bi vas rad v imenu verodostojnosti prosil, da navajate samo besede, ki sem jih v resnici izrekel, ne pa izjav drugih o tem, kaj sem menda rekel. Samo to vas prosim.
In za zaključek, srečanje Sveta 11. februarja, to je pojutrišnjem, ki ga je omenil gospod López Garrido, je zelo pomembno srečanje. To srečanje Sveta je je nekaj posebnega, saj na dnevnem redu ni veliko zadev. Na tem srečanju bosta nastopila dva govornika, predsednik Komisije in predsednik Evropskega sveta, sledila odprta politična razprava, ki je v sedanjih razmerah nujna, glede na napetosti na finančnih trgih, kakršnih v evroobmočju še nismo doživeli vse od vzpostavitve skupne valute, in glede na krizo, kakršne nismo doživeli že 80 let. Na razmere se moramo odzvati, ne le z izhodno strategijo, pač pa s srednjeročno strategijo, da bo to desetletje pomenilo desetletje rasti in zaposlovanja.
Če mi dovolite še nekaj zadnjih besed na mestu komisarja za ekonomske in monetarne zadeve, bi vam rad povedal, kaj si želim slišati ob koncu bližnjega srečanja Evropskega sveta. Rad bi slišal jasno zahtevo vsem in vsaki državi članici, tokrat najprej Grčiji, naj izpolnjuje svoje obveznosti in naj izvaja ukrepe, h katerim se je zavezala kot članica ekonomske in monetarne unije, ter upošteva priporočila organov ekonomske in monetarne unije. Zahtevati moramo, naj vse države spoštujejo in uporabljajo pravila, ki smo jih postavili vsi.
Drugič, rad bi na najvišji ravni slišal politično zavezo k okrepitvi usklajevanja, izboljšanju usklajevanja in okrepitvi ekonomske in monetarne unije z ekonomsko razsežnostjo, v unijo, ki ne bo imela le centralne banke, ki zgolj sestavlja priporočila.
Ekonomska in monetarna unija, evroobmočje, mora navznoter in navzven nastopati jasno, odločno in verodostojno, saj tako krepi zaupanje svojih državljanov in državljanov drugih držav članic Evropske unije, pa tudi sveta v naš projekt, ki ni le ekonomski, pač pa mnogo širši projekt.
Na koncu bi rad od voditeljev Evrope slišal besede grškim oblastem: "Vaši napori zaslužijo našo podporo". Podpora ne more biti zastonjska. To bi kar klicalo k novim neravnotežjem in novim krizam. Podpora mora biti jasna, in potrebna orodja imamo, vendar v zameno za jasne zaveze, da bo vsak od nas prevzel svoj del odgovornosti.
Predsednica
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
José Manuel Fernandes  
v pisni obliki. - (PT) Upam, da bodo evropski komisarji dejavnik stabilnosti in da bodo njihove izjave natančne in utemeljene, v nasprotju z nedavnimi izjavami komisarja Joaquína Almunie, ki so bile neprevidne in so prispevale k padcem na borzah ter k nezaupanju mednarodnih vlagateljev v Portugalsko in Španijo.
V odziv na krizo so države članice EU zagnale programe oživljanja ter pomagale gospodarstvu s spodbudami in subvencijami, zato pa so se povečali njihovi primanjkljaji. Vemo pa tudi za države članice, ki so se zaradi nevednosti ali zavestno motile glede svojih primanjkljajev. Nedavni dogodki so prisilili Evropsko unijo, da je obnovila svoje predloge glede nadzora in strategije krepitve ekonomskega usklajevanja.
Komisija je predlagala tudi uradno uvedbo sistema za spremljanje višine primanjkljaja vsake države članice, ki bi omogočal hitro ukrepanje in preprečeval nepopravljive dogodke. Sistem naj bi deloval skorja v realnem času. Nujno je tudi natančno razjasniti postopke izračuna primanjkljajev, da se izognemo tveganjem prirejanja javnih financ in skrivanja primanjkljajev z navideznim prenašanjem postavk iz proračunov drugam.
João Ferreira  
v pisni obliki. - (PT) Kampanja, ki se je razplamtela ob razmerah v Grčiji in jo nekateri skušajo razširiti še na druge države, je vredna prezira in razgalja prave namere svojih pobudnikov, med katere moramo šteti tudi samo Evropsko komisijo in nekatere ekonomske velesile v EU.
Ni mogoče prezreti tesne povezave med pritiski na države, kakršne so Grčija, Portugalska in Španija, naj obvladajo svoje primanjkljaje, in interesi špekulativnega finančnega kapitala ter njegovimi nakanami netiti prestižno vojno med evrom in dolarjem. Gre za obrambo teh interesov, tudi v škodo interesov prebivalcev teh držav.
Odpira se nekaj vprašanj:
Kakšni objektivni razlogi nas navajajo, naj do leta 2013 zmanjšamo primanjkljaje pod raven 3 % (ne glede na to, kakšna bo gospodarska rast)?
Kakšen je smisel ekonomske in monetarne unije, ki ne izvaja nikakršne politike solidarnosti in kohezije?
Če lahko ECB redno posoja denar nacionalnim bankam po obrestnih merah, mnogo nižjih od obrestnih mer na mednarodnih trgih, zakaj ne more dajati takih posojil vladam?
Zakaj še niso oblikovani instrumenti, ki bi omogočali državam v hujših težavah pridobivati finančne sredstva po nižjih obrestnih merah, podobnih tistim, ki veljajo za druge države?
Ivari Padar  
v pisni obliki. - (ET Finančne razmere v nekaterih državah v evroobmočju, o katerih razpravljamo danes, jasno razkrivajo tveganja, ki jih prinaša odstopanje od dogovorov v Paktu za stabilnost in rast. Ves ta problem nam tudi dokazuje pomen zanesljivih statistik. Iz tega problema moramo vsekakor potegniti resne sklepe, za vse države, članice evroobmočja in nečlanice, pa je edina možna pot iz krize odkrito razčleniti probleme in sprejeti lastne ukrepe za njihovo odpravo, seveda ob solidarnosti Evropske unije. Opisanih problemov pa ne smemo reševati z odlaganjem širitve evroobmočja. Nedvomno je treba državam, ki že izpolnjujejo predpisana merila, odpreti vrata v evroobmočje. Čas je dokazal, da je skupna valuta dodatno jamstvo za zanesljivost v zapletenih razmerah.
Jarosław Leszek Wałęsa  
v pisni obliki. - (PL) Gospod Almunia, Poljska se pripravlja na vstop v evroobmočje, zato zelo budno spremljamo težave držav članic evroobmočja. Žal ima težave kar nekaj držav, evropska valuta pa je zdaj na najtežji preizkušnji od uvedbe. Gospe in gospodje, Grčiji ni bo uspelo rešiti se z lastnimi silami. Soglašam s pozivi k okrepitvi usklajevanja ekonomskih politik držav članic, ki smo jih slišali v razpravi. Globalna gospodarska kriza je povzročila nestabilnost vrste gospodarstev, svetovni trgi pa se ob oživljanju, resda krhkem, bojijo nestrokovnih ukrepov vlad držav članic v zaščito evrskih trgov pred zlomom. Zato je edina možna rešitev iz sedanjega stanja, rešitev, ki bo preprečila zlom valutnih trgov, takojšnja premostitvena pomoč Grčiji, obenem pa načrtno dolgoročno ukrepanje za utrditev evra.
(Seja je bila za nekaj minut prekinjena)
