Hiljutine maavärin Haitil (arutelu) 
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja, komisjoni asepresident paruness Ashtoni avaldus Haiti maavärina kohta.
Me kuulame ära ka volinik De Guchti, kuid esimesena võtab sõna paruness Ashton. Mul on väga hea meel teda tervitada, sest ma olen temaga muudes ametites palju koostööd teinud ja ma soovin talle tema uuel ametikohal kõige paremat.
Catherine Ashton
liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja / komisjoni asepresident. - Austatud juhataja! Tänan teid väga lahkete sõnade eest! Austatud parlamendiliikmed! Ma palusin seda arutelu, et anda täiskogule värsket teavet Haiti olukorra kohta pärast seal 12. jaanuaril toimunud kohutavat maavärinat. Tekitatud kahju on laastav ja tohutult suur. Tragöödia on mõjutanud kuni kolme miljonit inimest ning surmaohvrite arv kasvab.
Tegemist on ulatusliku humanitaar- ja poliitilise katastroofiga. Keskendume esmaselt koostööle Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ja Haiti juhtidega, et leevendada Haiti rahva kannatusi. Me võtame endale pikaajalise kohustuse osaleda Haiti taasülesehituses. Ka paljud Euroopa kodanikud on kaotanud elu ning ligi tuhat inimest on ikka veel leidmata.
EL reageeris kiiresti, jahtimata kohta uudistes, vaid keskendudes täielikult abivajajate abistamisele. Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni nõuandel ei andnud me järele kiusatusele kohe Haitile lennata. See oleks vaid juhtinud tähelepanu ja napid vahendid päästetöödelt kõrvale. Loomulikult sõidame me Haitile niipea, kui see on sobilik ning mul on kokkulepe volinik De Guchtiga, et ta sõidab sellel nädalal Haitile, et anda edasi ELi kaastundeavaldused ja rõhutada meie rahvale pühendumist. Ta kasutab ka võimalust vaadata üle meie senised jõupingutused abi osutamisel ja arutada Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ja meie kohapealsete inimestega lähinädalate ja -kuude kõige pakilisemaid vajadusi.
Vahepeal jätkame maksimaalsete jõupingutustega kõigis valdkondades: humanitaar-, poliitilised ja julgeolekuküsimused. Viimastel päevadel olen olnud pidevas kontaktis riigisekretär Clintoniga, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juhtidega, ELi välisministritega ja Kanadaga, kes juhib rühmitust "Haiti sõbrad”: kõike seda selleks, et tagada tõhus ja koordineeritud rahvusvaheline reageerimine. Sel nädalal lähen ma Ameerika Ühendriikidesse, et jätkata New Yorgis selle ja muude teemade arutamist Ameerika Ühendriikide administratsiooni, ÜRO peasekretäri ja teistega.
ÜRO on palunud kiiret finantsabi (575 miljonit USA dollarit) ning logistilist abi humanitaarabi kohaletoimetamiseks. Eile palus Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretär ka tugevdada ÜRO rahutagamismissiooni politsei- ja sõjaliste jõududega.
Selleks et kiirendada ja koordineerida meie reageeringut, palusin ma eesistujariik Hispaanial eile kokku kutsuda välisasjade nõukogu erakorraline istung. Esimest korda Lissaboni lepingu jõustumisest ühendame me minu üldise juhtimise all terviklikult komisjoni ja nõukogu ning liikmesriikide jõupingutused. See on murranguline.
Eilne nõukogu kohtumine oli produktiivne. Kõik olid ühel meelel, et vaja on kiiresti reageerida ja tihedat koordineerimist Ühinenud Rahvaste Organisatsiooniga. Finantsabi osas jõudis nõukogu järgmistele järeldustele. Nõukogu tervitas komisjoni eelkohustust anda kohe lisaks liikmesriikide eelnevalt lubatud 92 miljonile eurole humanitaarabiks 30 miljonit eurot.
Tervitati komisjoni võetud eelkohustust anda varaseks mittehumanitaarabiks 100 miljonit eurot, näiteks taastamiseks ja ülesehituseks, ning võeti teadmiseks komisjoni eelkava, et 200 miljonit eurot eraldatakse pikaajaliseks taasülesehituseks.
Nõukogu kutsus üles pidama Haitil rahvusvahelist konverentsi hiljem, kui katastroofijärgsed vajadused on täielikult hinnatud.
Kokkuvõttes, lühikese ajaga on pakutud palju abi. Abi suunatakse ka Dominikaani Vabariigile. Hetkel ei ole küsimus mitte niivõrd raha leidmises, kui abi kohaletoimetamises inimestele, kes seda vajavad. Me peame tagama, et seda kasutatakse sihipäraselt poliitiliseks ja füüsiliseks taasülesehitamiseks. Pärast ÜRO peasekretäri esitatud palvet transpordi ja lisapolitseijõududega abistamiseks, palus nõukogu mul kindlaks teha, kui suures osas ELi liikmesriigid panustavad, ning esitada ettepanekud tegevuse mobiliseerimiseks. Ma töötan sellega praegu.
Me kutsusime kohe pärast nõukogu istungit kokku poliitika- ja julgeolekukomitee koosoleku. Praegu on olemas esialgsed andmed liikmesriikide panuste kohta, sealhulgas Euroopa sandarmeeriajõu võimalik panus. Lähipäevadel jätkub töö nõukogu ettevalmistavates gruppides, et tagada kiire, sihipärane reageerimine.
Välisasjade nõukogu saab järgmisel esmaspäeval uuesti kokku. Teeme kokkuvõtte Haitil toimunust ning arutame edasist tegevust.
See on ELi välispoliitika tõeline proovikivi Lissaboni lepingu järgses uues maailmas. Haiti inimesed - ja meie enda inimesed - ootavad kiiret, tõhusat ja koordineeritud reaktsiooni.
Minu arust oleme me sellega hakkama saanud.
Ma ootan parlamendiga koostööd selles küsimuses ning mul on hea meel täna siin olla ja jagada teile teavet ning kuulda teie seisukohti.
Karel De Gucht
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Lubage mul alustada sellest, kui enneolematu katastroofiga meil tegemist on, nii humanitaaraspektist kui ka selle poolest, mis mõju see avaldab riigile tervikuna.
Haiti on üks vaesemaid riike maailmas. See riik on olnud pidevalt raskes olukorras ja nüüd on selle olemasolevad põhifunktsioonid ja suutlikkus väga tõsiselt häiritud. Ka hoop rahvusvahelisele üldsusele on olnud ränk. Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni ja valitsusväliste organisatsioonide ning meie komisjoni töötajad on siiani kadunud ja see selgitab, miks on kohapeal abi korraldamine raskendatud. Inimesed peavad aru saama, et selle põhjus ei ole mitte ebakompetentsus, vaid abiandjad on ise sattunud löögi alla. Päästmistööd ei kulge nii kiiresti, kui me soovime, kuigi olukord paraneb tund-tunnilt.
Teiste sõnadega, küsimus pole ainult inimelude päästmises. Tegelikult peame me päästma riigi kui sellise. Sellepärast kutsus kõrge esindaja Cathy Ashton kokku nõukogu erakorralise istungi, millest oli probleemidele lahenduste otsimisel palju abi. Lubage mul väga lühidalt keskenduda neljale peamisele probleemile.
Esiteks tuleb loomulikult rahuldada humanitaarvajadused. Need on meeletud ja seotud peamiselt vigastatutele esmaabi andmise, vee ja heitvee käitlemise - kuna on koolerapuhangu oht -, toidu ja peavaru leidmisega. Kõige rohkem on puudu kirurgidest, esimese etapi arstiabist ja ravimitest, veepuhastusvahenditest, toiduabist, ajutisest peavarjust ning logilistilisest toetusest. Piisavalt on otsimis- ja päästemeeskondi.
Korraldusliku kooskõlastamistegevuse prioriteetideks on hinnata vajadusi, saada üksikasjalik ülevaade vajadustest ning korraldada transpordilogistika. Nende küsimustega tegeletakse ka ELi institutsioonide raamistikus.
Lõpetuseks, me peame korraldama rahvusvaheliste päästetööde koordineerimist. Sellistes tingimustes on see alati väga keeruline. Ma rõhutan, et vaid mõni tund pärast maavärinat saadeti kohale Euroopa Ühenduse humanitaarabi peadirektoraadi ning järelvalve- ja teabekeskuse meeskonnad. Nad töötavad seal siiani, aidates hinnata vajadusi ja koordineerida abi. Me töötame koos ÜRO humanitaarabi koordineerimise bürooga (OCHA) ning oleme pidevas kontaktis ÜRO humanitaarabi koordinaatori John Holmesiga.
Teiseks on vaja üles ehitada või taastada riigi toimimisvõime. See on väga tähtis. Riik peab uuesti toimima hakkama ja mitte ainult füüsiliselt - enamik ehitisi on kokku kukkunud -, vaid ka paljud kõrged ametnikud on kadunud ning riigi struktuurid tõsiselt häiritud.
Nõukogu tervitab asjaolu, et saadame kiiresti välja ELi asjatundjatest koosneva meeskonna, kelle konkreetseks ülesandeks on hinnata Haiti riigi ja tsiviilhalduse olulisemaid vajadusi, et osutada tehnilist abi. Loomulikult oleks meie kohalik diplomaatiline ja koordineeriv personal selleks ülesandeks sobivam, kuid nad on ülekoormatud. See omandab lähipäevadel üha suurema tähtsuse. Euroopa Liit ja Euroopa Komisjon koos nõukoguga võiksid mängida juhtivat rolli riigiasutuste füüsilises taastamises ja personali osas.
Kolmandaks on loomulikult riigi taasülesehitamise plaan, milles me peame nägema kaugemale kiirete päästetööde etapist. Mõne nädala pärast on sinna saadetud hädaabimeeskonnad ja -vahendid Haitilt lahkunud ning, kui me ei jätka abi ja toetuse andmist, on olemas teise laine katastroofi oht, nagu selliste katastroofide puhul tüüpiline.
Peame viivitamata koostama ulatuslikud, kooskõlastatud keskmise kestusega ja pikaajalised ELi ühised hädaolukorra reageerimiskavad. Meie teenistused tegelevad sellega. Need tuleb kavandada nii, et oleks tagatud nõuetekohane tööjaotus ELi institutsioonide ja liimesriikide vahel ning ühtne lähenemine hädaabile, taastustöödele ja arengule koos katkematu üleminekuga hädaabilt hädaolukorrajärgsetele meetmetele.
Me oleme liikmesriike kutsunud üles täielikult osalema nendes jõupingutustes ning viima ellu kõik meie võetud koordineerimise ja abi tõhususega seotud kohustused. Praegu pannakse meie pühendumus proovile ja kui me tahame edu saavutada, siis peab see olema tugev.
Lõpetuseks finantsreageeringust. Nagu kõrge esindaja juba mainis, teeb põhipanuse Euroopa Komisjon, kõigepealt humanitaarabina 30 miljonit eurot, millest suurim osa - 22 miljonit eurot kui olla täpne - on täienduseks meie juba olemasolevatele humanitaarkohustustele Haitil. Esmane taastusabi - mis ei ole humanitaarabi ning see, mida ma äsja rääkisin riigiasutuste kohta koondub loomulikult siia alla - summas 100 miljonit eurot, millest 50% on ümbersuunatud ja 50% täiendavad vahendid; lisaks pikema perioodi taasülesehitusabi, mille esialgne summa on 200 miljonit eurot.
Seejärel peame kindlaks tegema, mis olukorras me oleme. Hetkel räägitakse summadest, mis ulatuvad 10 miljardi USA dollarini. Mulle tundub see summa olevat suur ning igal juhul ei ole sellele komisjoni eelarvest võimalik samaga vastata. Me peame rahastajate konverentsil ja koos liikmesriikidega otsustama, kuidas täpselt saame hiljem panustada suuremaid summasid. See on siis ELi-ülene pakett, mis on ette valmistatud lisaks liikmesriikide juba tehtud ja tehtavatele annetustele.
Nagu kõrge esindaja ütles, sõidan ma homme hommikul kohale, Haitile ja ka Dominikaani Vabariiki, et arutada olukorda võimudega, sealhulgas riigiasutuste taastamist. Kohal viibivad president ja suuremad valitsusvälised organisatsioonid. Külastan ka Dominikaani Vabariiki. Kuna tegemist on naabriga, siis on oluline kohtuda ka selle riigi võimudega. Juba on võimalik ette näha, et olukord piiril võib pingestuda, nii et ma kohtun ka Dominikaani ametivõimudega.
Hetkel on see kõik, mida ma saan öelda. Esmaspäeva pärastlõunal, kui ma olen tagasi, esitan aruande arengukomisjonile.
Gay Mitchell
fraktsiooni PPE nimel. - Austatud juhataja! Ma olen kindel, et kõik siin saalis soovivad meeles pidada kadunud ÜRO ja ELi töötajaid ning kõiki, kes praegu on Haitil kadunud või vaevlevad kannatustes.
Samuti on mul hea meel, et volinik De Gucht läheb kohapeale ning et ta kavatseb anda esmaspäeval pärast naasmist arengukomisjonile ülevaate. See on väga tervitatav. Tema enda sõnu kasutades, katastroofi mõju on enneolematu, ja ma arvan, et sellise riigi kohta on see õigesti öeldud ning sellepärast arvan ma - ja mainin seda vaid möödaminnes -, et Euroopa Liidu kohalolek peaks olema nähtavam.
Nüüd, kui meil on kõrge esindaja, kes on komisjoni asepresident, peab see isik olema sellistel puhkudel nähtavam.
Euroopa Liit on maailma suurim abidoonor, kes annetab 60% abist, ning tõenäoliselt oleme ka suurim humanitaarabi doonor. Ent samal ajal kui kõikjal on näha USA haiglalaevu, siis ELi osas näeme vaid Belgiast, Iirimaalt ning Suurbritanniast või mujalt liikmesriikidest saabujaid. ELi kohalolek peaks olema nähtav. Miks mitte saata lahingurühmi? Miks mitte rotatsiooni alusel luua mõned alalised töörühmad, kes oleksid valmis selliste sündmuste toimumisel kohale sõitma?
Lõpetuseks tahan öelda seda, et Haitil juhtunu põhjuseks on vaesus ning seda, et ärgem unustagem Haitit, kui see tragöödia on kord leevendust saanud ja ei ole enam radaril! On aeg leida lõplik lahendus Haitis valitsevale vaesusele.
Linda McAvan
fraktsiooni S&D nimel. - Austatud juhataja! Meie mõtted on praegu Haiti rahvaga nende tragöödias ja ma olen kindel, et kõik parlamendiliikmed soovivad avaldada Haiti rahvale kaastunnet. Tegemist on tragöödiaga, kuid nagu Gay Mitchell ütles, tegemist on tragöödiaga riigis, kus 75% inimestest juba elab allpool vaesuspiiri. Me tõesti peame sellega arvestame, kui arutame Haiti tulevikku.
Avalikkus on suurepäraselt reageerinud Haiti abistamise algatustele. Üksnes Ühendriikides koguti finantskriisi olukorras inimestelt vaid mõne päevaga 30 miljonit Inglise naela, nii et me teame, et avalikkus toetab meid meie jõupingutustes leida Haiti jaoks vahendeid.
Kõrge esindaja, ma tahan teid tänada töö eest, mida olete teinud, et tagada ELi kiire reageering sündmusele! Tsunami ajal õppisime, et hea koordineerimine on sama tähtis kui summad, mida me tegelikult eraldame. Ei ole tähtis, kelle lipu all abi saabub, tähtis on, et abi jõuaks koostöös ÜROga kohale.
Pikemas perspektiivis rääkides, mul on hea meel, et Haitil korraldatakse rahvusvaheline konverents. Ma arvan, et me peame arutama kogu Haitiga seotud probleemistikku, riigi võla jääki, ning ma loodan, et rahvusvahelise konverentsi päevakorras on Haiti võlaprobleem. Haiti võlgneb rahvusvahelistele võlausaldajatele 890 miljonit USA dollarit, suure osa sellest IMFile. IMF on andnud Haitile 100 miljoni USA dollari suuruse laenu. Kas selle saaks ümber vormistada annetuseks? Ei ole mõtet seda riiki suruda vaesusesse veel järgmiseks sajaks aastaks. Niisiis ma loodan, et te lisate selle IMFi istungi päevakorda.
Samuti loodan, et me käsitleme muid probleeme ning ma nõustun, et piiriküsimus Dominikaani Vabariigiga on täpselt sama tähtis. Niisiis ma tänan teid veel kord teie pingutuste eest ning ma loodan, et täiskogu töötab kõvasti selle nimel, et tagada koordineeritud tulemus.
Liam Aylward
fraktsiooni ALDE nimel. - Austatud juhataja! Kas tohib alustada sellest, et soovin kõrgele esindajale paruness Ashtonile edu kõigis väljakutsetes, millega tal oma ametiaja jooksul tuleb silmitsi seista. Paruness teab väga hästi, ja seda on kinnitanud ka Ühinenud Rahvaste Organisatsioon, et olukord Haitil on viimaste aastaste kohutavaim humanitaarkatastroof ning kadunute, ohvrite ja hukkunute arv aina suureneb.
Selle tragöödia kulu inimestele ei ole mõõdetav. Samal ajal, kui hädaabi on hakanud saabuma, oleme me kõik teadlikud abitöötajate suurtest probleemidest abi toimetamisel neile, kes seda kõige enam vajavad.
Kohalasuvad valitsusvälised organisatsioonid on kindlaks teinud süvenevaid julgeoleku, logistika ja bürokraatiaga seotud probleeme, mis takistavad abi osutamist ning muudavad niigi kohutava olukorra hullemaks. Need on probleemid, mis haitilaste jaoks kallutavad kaalukaussi elu ja surma vahel.
Selles närvekulutavas töös kannatuste ja kaose leevendamiseks on vaja selget juhtimisrolli ja koordineeritud abi. Valitsusvälised organisatsioonid, valitsusasutused, rahvusvahelised organisatsioonid ja kohalikud ametivõimud peavad tegema koostööd, et osutada mitmeetapilist erakorralist abi neile, kes seda vajavad.
On selge, et Haiti vajab viivitamata ulatuslikku rahvusvahelist toetust. Euroopa kodanike reaktsioon ning nende ületamatu heldus ja solidaarsus on olnud suurepärane. Eile teatati rohkem kui 420 miljoni euro suurusest Euroopa Liidu humanitaarabist Haitile ning see annab eeskuju juhtimisest ja pühendumusest, kuid abi tuleb ka koordineeritult ja tõhusalt kohale toimetada.
Euroopa Liit on kinnitanud oma eesmärki koondada ja tugevdada ülemaailmset abiprojekti. Ma loodan, et teie, Cathrine Ashton ja volinik De Gucht, teete tõsist tööd selle eesmärgi nimel oma sellenädalastel külaskäikudel Ameerika Ühendriikidesse, Haitile ja mujale.
Lääne poolkera kõige vaesema riigi pikaajaline arendamine peab saama prioriteediks. 200 miljoni euro eraldamine Euroopa Liidu abina Haiti pikaajaliseks taasülesehitamiseks on hea algus, kuid kui kaamerad on lahkunud ja maailma tähelepanu koondub mujale, peab Euroopa Liit globaalse liidrina jätkama oma tööd ja täitma oma kohustused.
Eva Joly
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (FR) Austatud juhataja, kõrge esindaja, volinik, kallid kolleegid! Haitile osaks langenud uus humanitaarkriis on arvatavasti kõigist varasemaist rängim, nii et ma isegi kahtlen, kas üldse on võimalik leida õigeid sõnu, kuidas rääkida ohvritest, suhelda ellujäänutega ning aidata peresid, et kinnitada neile, kui väga me jagame nende valu ja et me teame oma vastutust.
Ükskõik kui kohutav see ka oli, ei saa kahjude ulatust ainult maavärina arvele panna. Kahjude suuruse põhjuseks on ka krooniline vaesus, mille all Haiti on palju aastaid kannatanud. Siiani ei ole rahvusvaheline üldsus suutnud Haitil midagi muuta. Hullemgi veel, rahvusvahelised institutsioonid, Euroopa ja selle partnerid on Haitis kasutanud vale poliitikat ja me oleme nõrgestanud sealset sotsiaalset struktuuri, majandust ja institutsioone.
1970ndatel aastatel oli Haiti toiduainetega varustamise osas peaaegu isemajandav. See suutis toota 90% oma põllumajandusvajadustest. Täna impordib Haiti rohkem kui poole vajaminevast toidust. Kindlasti on see kahjustanud kohalikku tootmist. Enne maavärinat oli Haiti ilma ressurssideta, sest see oli jäetud ilma ressurssidest, millele riigil õigus oli.
Seetõttu peame me Haitile kõigepealt tagama võimalikult suure toetuse, et hädaolukordadega toime tulla. Sellest vaatevinklist ei saa me muud teha kui kurvastada, et rahvusvahelise abi kättetoimetamine on olnud väga keeruline. Tulevikus peame me oma tegevuskorda parandama. Kuid eelkõige peame me teadma, et pikaajaline arenguabi ei ole tõhus, kui kehtestame oma prioriteedid, ehkki kohapeal olijad kinnitavad kõik meile, et me oleme valel teel. Me peame oma meetodeid kahtluse alla seadma ning tulemuste saavutamiseks on vaja suurendada pikaajaliseks arengupoliitikaks ettenähtud vahendeid. Euroopa Liit ja liikmesriigid on mõlemad teatanud Haitile antava abi suuruse. Me räägime 130 miljonist eurost lühikeses perspektiivis ning 200 miljonist eurost pikaajalisteks vajadusteks.
Ma võrdleksin neid summasid teiste summadega, 155 miljardi USA dollariga, mida City ja Wall Streeti pangad on valmis maksma mõnele tuhandele inimesele, kes nende pankades töötavad. See tõstatab küsimuse arengumudelist, mida me tahame globaalsel tasandil edendada.
Kiire humanitaarabi on vajalik, kuid ainult sellest ei piisa. Mitte mingil juhul ei tohi see arenguabi asendada, ning arenguabi saajad peavad mõistma, et abi on midagi, mis saabub ülevalt ja mille üle neil puudub kontroll. Suurtes raskustes riikide abistamisel on kõigepealt vaja neid jätkuvalt kohelda austusega, võimaldada neil oma vahenditega hakkama saada. Me peame tühistama Haiti võla ja me peame sellele riigile tasuma oma võla.
Austatud juhataja, kõrge esindaja, volinik, head kolleegid! Meie kohus Haiti ohvrite ees on aidata neil üles ehitada riik, mida laastati juba enne seda, kui looduskatastroof sealse olukorra täielikuks hävinguks pööras.
(Aplaus)
Nirj Deva
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud juhataja! Meie südamed ja mõtted on Haiti inimestega sellel kannatuste ajal. Avaldan kiitust paruness Ashtonile ja Karel De Guchtile selle eest, mis nende sõnade kohaselt on juba tehtud ja mida tehakse. Ei ole kahtlustki, et vahendid leitakse. Ma olin kohal, kui tsunami ründas kõigepealt Sri Lankat ja seejärel Indoneesiat. Olen olnud tunnistajaks maavärinatele Türgis. Olen näinud, mis juhtus Hiinas. Iga kord kui sellised sündmused toimuvad, ei ole puudus mitte veepuhastustablettidest, telkidest või joogiveest, vaid infrastruktuuridest. Me räägime, et infrastruktuurid on hävinenud. Loomulikult on nad hävinenud. Meil on vaja väga kiiresti tagada hädaabiinfrastruktuur.
Kuidas seda teha? Võib-olla kasutada lennukikandjat? See on varustatud elektri, tuumajõu, generaatoritega vee puhastamiseks ning helikopteritega. Kas me ei võiks kasutusele võtta ülemaailmse päästeoperatsiooni, mille saaks käivitada hetkega, mille abiga oleks võimalik püstitada ajutisi sadamaid, varjupaiku ning asendada hävinenud infrastruktuure? Me peame leidma värske lähenemise, kuidas viivitamata asuda inimelude päästmisele.
Patrick Le Hyaric
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (FR) Austatud juhataja, asepresident, kõrge esindaja, volinik! Ma tahaksin korrata, kui sügavat masendust tekitab meis see, mida Haiti rahvas, Haiti lapsed peavad kannatama.
Juba seitsmendat päeva peavad nad elama, üritama ellu jääda täielikus põrgus. Kogu maailmas üles näidatud solidaarsus soojendab südant, kuid seda peab koondama ja paremini koordineerima, et aidata Haiti inimesi, kes on janus, näljas, jäänud ilma oma kodudest ja ei saa kõige elementaarsematki arstiabi. Me anname au naistele ja meestele, kes on sündmuste keerises.
Euroopa Liit on otsustanud eraldada esialgseid vahendeid. Kuid me ei tohi sellega piirduda. Euroopa Liidu abi tuleb tuntavalt suurendada ning globaalne pangasüsteem kaasata. Kiiremas korras tuleb Haiti rahvale lähetada Euroopa toidu ülejääk.
Olgem ausad! Meie kontinent on Haitile võlgu ja meie kohus on heastada need aastad, mil me seal domineerisime ja rüüstasime. See on meile õppetunniks, kuidas seda saart, Kariibi mere pärlit on kontrollinud rahvusvahelised finantsasutused, kes on seda lämmatanud kohutavate võlgadega veelgi kohutavamate intressidega.
Meie parlament peaks teada andma, et pooldab kogu selle võla kohest ja tingimusteta tühistamist. Meie fraktsioon sooviks, et peagi Montrealis toimuval konverentsil tehtaks ettevalmistusi rahvusvahelise konverentsi kokkukutsumiseks, et arutada koos haitilastega Haiti taastamist, taasülesehitamist ja jätkusuutlikku arengut.
Taasülesehitamine peab toimuma Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni egiidi all, et Haiti rahvas saaks taastada oma majandusliku ja poliitilise suveräänsuse. Haitist ei tohi saada auhind ülemvõimu pärast võitlevatele suurriikidele. Seega, kuigi me kiidame Ameerika Ühendriikide toetust, peame jääma valvele ning mitte lubama Põhja-Ameerika liidritel kasutada seda kohutavat katastroofi ettekäändena saar okupeerida, seda valitseda ja sinna militaarbaase rajada.
Euroopa peab eeskuju andma. Meil peab olema vaid üks eesmärk, vaid üks mure: Haiti rahvas, Haiti lapsed.
Fiorello Provera
fraktsiooni EFD nimel. - (IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Ma tahaksin väljendada oma sügavaimat solidaarsust nendega, keda see loodusõnnetus on tabanud.
Sellistes olukordades, kui ehitised ja infrastruktuurid hävivad massiliselt ning tuhandeid inimesi sureb, on peaaegu võimatu abi tõhusalt kohale toimetada, kui ei ole minimaalsetki avalikku korda ja julgeolekut. Igasugune abiandmine on keeruline, kui puudub tihe koordineerimine vajalike esemete kokkukogumiseks ning korrapäraseks jaotamiseks.
On hädavajalik mõista, mida vajatakse, kes vajab ja millal vajab.
Teine asi, mille üle järele mõelda, on see, et liiga sageli on riikide ja eraisikutest abistajate heldust alt veetud ning tohutud summad ei ole jõudnud nendeni, kes tegelikult abi vajavad. Sellepärast on vaja ranget kontrollisüsteemi, et hoida ära rahade raiskamist või varastamist, eriti raskes olukorras riikides, kus korruptsiooni tase on kõrge ja valitsemistava nõrk. Euroopa peaks oma tõhusust demonstreerima. Ma loodan, et see osutub edukaks!
Nick Griffin
Austatud juhataja! Haitit tabanud õudus on šokeeriv. Inimlik on kaasa tunda sealse looduskatastroofi süütutele ohvritele.
Meie kõik siin oleme hästi tasustatud ja saame endale annetamist lubada. Ma loovutan oma tänase päeva kohalviibimise hüvitise, kui kõik Briti parlamendisaadikud seda sama teevad. Kuid meie valijad ei saa seda endale lubada, arvestades nende maksukoormust.
Globalism on hävitanud meie tööstuse. Pangad on hävitanud meie majanduse. ELi bürokraatia kägistab meie ettevõtjaid ning süsinikumaksu pettusega surutakse miljoneid surmavasse kütusevaesusesse.
Surmade koguarv Haitil šokeerib, kuid sellel talvel sureb ainuüksi Suurbritannias enneaegselt rohkem kui 50 000 pensionäri külma ja küttekulude suuruse tõttu.
Kogu Euroopas sureb kokku sadu tuhandeid, kuid kuna see tõde on häbiks poliitilisele eliidile ja kuna see tõstab esile ebamugava tõe globaalse jahenemise kohta, siis maetakse see skandaal ilma kärata, nagu maetakse meie seast lahkunud eakad inimesed.
Sajad tuhanded meie inimesed surevad valitsuse tegematajätmiste ja ELi külmamaksude tõttu, kuid ikkagi te käite peale, et on vaja teiste inimeste raha raisata õnnetusele, mis juhtus kellegi teise tagahoovis. See ei ole kaastunne: see on närune silmakirjalikkus.
Ma tean, et siin suhtutakse ebalevalt meie kristlikusse pärandisse, kuid meie piiblis, nagu alati, paljastatakse igavene tõde, mida enamus teist pigem eiraks - Timoteuse esimene raamat 5:8: "kui aga keegi omaste ja kõige lähedasemate eest ei hoolitse, siis see on salanud ära usu ja on halvem kui uskmatu”.
Michèle Striffler
(FR) Austatud juhataja, kõrge esindaja! Nagu siin enne öeldi oli katastroof maavärina tugevuse tõttu äärmiselt ulatuslik, kahtlemata on tegemist ühe kõige rängema maavärinaga ajaloos, ja seega kardame me, et hukkunute arv on hirmuäratavalt suur.
Sellegipoolest on mul hea meel Euroopa Komisjoni ja liikmesriikide kiire reageerimise üle ning nende võetud kohustuse üle eraldada Haitile erakorralise humanitaarabina ja riigi taasülesehitamiseks ulatuslik, 429 miljoni euro suurune abipakett. Kuid on kahetsusväärne, et eurooplased on tegutsenud koordineerimatult ning et Euroopa Liidu tegevus ei ole olnud piisavalt nähtav, mis on teravas kontrastis USA masinavärgi tõhususega ning sunnib meid unustama, et Euroopa Liit on maailma kõige suurem humanitaar- ja arenguabi andja.
Euroopa Komisjon on aktiveerinud ka ühenduse kodanikukaitse mehhanismi, mille abil koordineeritakse liikmesriikide abipakkumisi ning mis praegu on meie kriisireageerimissüsteemi keskmes. Viimase aja sündmused on kinnitanud vajadust parandada kriisidele reageerimist Euroopa Liidus. Hädavajalik on asutada tegelik organisatsioon, millel on kodanikukaitse pädevused, mistõttu ma tuletan teile meelde 2006. aastast pärinevat Barnier' ettepanekut luua Euroopa kodanikukaitsejõud; see on valmis ja ootab vaid elluviimist.
Enamgi veel, Euroopa Ülemkogu eesistuja Herman Van Rompuy rääkis täna kiire reageerimisjõu poolt. Vaid mõne päevaga on Ameerika Ühendriigid haaranud pääste- ja koordineerimisküsimustes domineeriva rolli. On hädavajalik meelde tuletada Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni humanitaarabi koordineerimise büroo (OCHA), kes on koordineerimisalase töö läbiviimiseks kõige paremal positsioonil, keskset ja globaalset rolli.
Ärge arvake ekslikult, et asi on lippudega vehkimises. Hea korraldus hoiab kokku aega ja raha ning ma arvan, et Euroopa kodanikel on õigus teada, millega Euroopa Liit tegeleb.
Patrice Tirolien
(FR) Austatud juhataja! Kas Haiti on mõistetud kannatama ebaõnne?
Alates tema iseseisvumisest on loodusõnnetused andnud teed poliitilistele katastroofidele ning nüüd seisame silmitsi ajalooliste mõõtmetega tragöödiaga. Inimesi on hukkunud, viga saanud, loendamatud hooned on hävinud ning riigi poliitilised ja koostööstruktuurid on põrmu varisenud.
Me peame saatusest tugevamad olema. Euroopa Liit peab osalema selles kaheosalises töös: erakorraline abi ja taasülesehitamine. Meil on see võlg Haiti ees, kuna oleme Haitiga seotud, eelkõige ajalooliselt: endise kolooniana oli Haiti neist kõige rikkam; teiseks diplomaatia kaudu: Cotonou lepinguga sai saarest priviligeeritud partner; ja lõpuks geograafiliselt, kuna Haiti on tänu äärepoolseimatele piirkondadele meie naaber.
Lisaks on Haiti kriis teie, paruness Ashton, juhitava uue Euroopa välisteenistuse esimene proovikivi. See on siiani olnud otsustav. See katastroof tõstab esiplaanile ka väljakutsed ja selle, kuidas me peame seda struktuuri parandama, sest jättes meie mandril üles näidatud solidaarsuse kõrvale, tekitab USA reaktsioon kahtlusi meie mobiliseerimissuutlikkuse kohta.
Seetõttu ei tohi Euroopa koordineerimise poolt tehtud märkimisväärsed pingutused ega liikmesriikide annetused varjata Euroopa sandarmeeriajõu paigutamist puudutavate kõneluste keerukust. Kuigi on oluline, et Euroopa Liidu kulutusi juhiks ÜRO, viivad need raskused järelduseni, et Euroopa Liit peab ise looma sõltumatu tervikliku struktuuri, millel on vahendid, et lahendada nii keerulist küsimust kui humanitaarabi.
Lõpetuseks, taasülesehitustöö etapp on tohutu väljakutse. Ülesannete lõppu ei ole näha: poliitika, haldus, majandus, sotsiaalsfäär ja keskkond. Arvatavasti elame me praegu Haiti uue ajastu aastal 0. Euroopa jaoks, kes peab end kehtestama nähtava liidrina, on see suur poliitiline väljakutse.
Charles Goerens
(FR) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Igal õhtul tuletatakse meile kella kaheksastes uudistes meelde sõnul kirjeldamatuid kannatusi Haitil.
Sellele kannatusele suudab ulatuselt vist vastata ainult seda ümbritsev kogu maailma kaastunne. See kaastunne on kindlasti spontaanne ja siiras, kuid see ei jää kauaks püsima. Kahe nädala pärast, kui meedia keskendub muudele sündmustele, saabub tõehetk. Kui keegi taktikeppi üles ei korja, siis on oht, et haitilased avastavad, et nad on jälle üksi, saatuse hooleks jäetud.
Riigis, kus on vaja teha kõike, alates taastamisest ja taasülesehitusest, on tähtis tegutseda nii, et erinev sündmuste kulg viib tõelise arenguni. Mis puutub Euroopa Liitu, siis on tal selles valdkonnas väga suur vahendite valik ja märkimisväärsed kogemused. Sellepärast kujutavad meeletult vaese Haiti ühiskonna ees seisvad väljakutsed ka Euroopa Liidu jaoks tõehetke.
Me peame lähipäevadel ja -kuudel tegutsema tõhusalt ja otsusekindlalt. See on taastumise seisukohast kõige olulisem pärast seda, kui oleme taastanud julgeoleku ja avaliku korra, mis on hädavajalik, et tegutseda koordineeritult riigis, kus maavärin on tekitanud kahju kõigele, sealhulgas institutsioonilistele struktuuridele.
Seetõttu ma usun, et on tark rõhutada ühte põhiaspekti: Haiti riigi peavad taastama, uuesti üles ehitama haitilased ise. Me räägime nende arengust. Me saame neid aidata partnerluse vaimus. Euroopa peaks seda kinnitama kõnealusel teemal planeeritavatel rahvusvahelistel konverentsidel.
Jah partnerlusele, ei paternalismile ja neokolonismile!
Edvard Kožušník
(CS) Kõik meist on kindlasti nõus, et see on üks suurimaid katastroofe, mis selles piirkonnas viimase 200 aasta jooksul on juhtunud. Ja rääkides oma kolleegide nimel Euroopa konservatiivide fraktsioonist ning oma kaasmaalaste tšehhide nimel tahaksin ma väljendada kaastunnet kõigile ohvritele ja kannatanutele. Kuid tragöödiast hoolimata on märke, et isegi pärast Lissaboni lepingu ratifitseerimist tegutseb Euroopa Liit endiselt koordineerimatult ja ei suuda kiiresti tegutseda. Mulle meenutab see pisut nelja peaga draakonit. Meil on president, eesistujariigi peaminister, komisjoni president ja volinikukandidaat. Kallid kolleegid, ma isiklikult olen veendunud, et käesoleval juhtumil peame tunnistama, et Euroopa Liitu tabati ootamatult. Üksikute liikmesriikide kodanikud olid need, keda ei tabatud tukastamiselt, ja nemad on need, kes on päev päeva järel andnud materiaalset ja rahalist abi.
Ilda Figueiredo
(PT) Austatud juhataja! Me ühineme ülejäänud maailmaga ning väljendame oma kaastunnet ja kahetsust seoses tragöödiaga, mis on Haiti rahvale osaks saanud, ning ma soovin olla nendega täielikult solidaarne, kuid me peame esile tõstma teatavaid otsustava tähtsusega küsimusi.
Me peaksime alustama sellest, et mõistame hukka igaühe ja iga riigi, kes soovib sellest katastroofist kasu lõigata ja pöörduda tagasi neokolonialismi. Tundub, et just see suhtumine on tuhandete relvastatud Põhja-Ameerika sõdurite saatmise taga, kuigi enamus Haiti inimestest elab vaesuses, neid ekspluateerivad endiselt hargmaised korporatsioonid ja nende ellu sekkuvad välisorganid, eelkõige Ameerika Ühendriikidest.
Praegu on aeg kasutada kogu humanitaarabi, koostööd ja toetust taasülesehitustöödeks, mida Haiti inimesed tänu oma väärikusele ja julgusele väärivad. Me peaksime mäletama, et Haiti oli see koht, kus 400 000 aafriklast, kelle eurooplased olid orjastanud ja kellega nad kauplesid, tõusid orjuse vastu üles ning tõid kaasa esimese suure sotsiaalse revolutsiooni Ameerika kontinendil.
Koordineeritud abi kiire saatmine on oluline, kuid seda tehes ei tohiks järele anda neokolonialistlikele kiusatustele.
Roberta Angelilli
(IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Haitil on toimumas tohutu tragöödia, mille põhjustajaks on loodus, kuid ka oma nime mittevääriv riik, riik, mis ei suuda minimaalseski ulatuses katastroofi ja humanitaarhädaolukorda juhtida, toimetada abi tsiviilelanikele, kes praegu on langemas südametunnistuseta inimeste saagiks.
Punane Rist on andnud hoiatussignaali. Euroopa Liit peab 25. jaanuaril Montrealis toimuval konverentsil rääkima ühel häälel ja nõudma humanitaartegevuse ühtset, koordineeritud juhtimist; vastasel korral tekib kaose oht ning abi läheb raisku, sealhulgas täna komisjoni poolt mainitud väärtuslikud hiigelsummad ning liikmesriikide antav abi.
Paruness Ashton, peame tegema erakorralisi pingutusi laste, eelkõige orbude heaks, kes peavad abi saama eelisjärjekorras, sealhulgas ka psühholoogilist toetust; vastasel juhul langeb nende osaks vaesus ja ekspluateerimine. Me peaksime ka tagama, et rahvusvaheline kogukond ei oleks valmis vaid lapsendamiskorda lihtsustama. See tähendaks laste väljasaatmise seadustamist ja seda ei ole Haitile vaja.
Itaalia välisminister Frattini oli õigel teel, kui ta tegi ettepaneku ehitada hooneid ja hooldekodusid, et lastel oleks võimalik kasvada väärikalt üles oma kodumaal, ja korraldada neile ajutisi viibimisi välismaal, näiteks puhkamiseks või hariduse omandamiseks. Ma lõpetan küsimusega: kas maailm on valmis vähendama või tühistama Haiti võlga?
Corina Creţu
(RO) Kogu maailm näitab hetkel tõepoolest üles solidaarsust ja kaastunnet Haitil toimunud katastroofilise maavärina ohvrite suhtes, millega seoses on jälle esile tõusnud vajadus sellistes olukordades kiiresti ja koordineeritult tegutseda. Kahjude piiramine sõltub nüüd sellest, kui tõhus on sekkumine, ning nagu täna juba mainitud, on rahvusvahelised agentuurid ja organisatsioonid teinud koos ELi humanitaarabi osakonnaga suurepärast tööd ja unustada ei tohi ka liikmesriikide konkreetseid abipakkumisi.
Ma usun, et Euroopa Liidus on vaja luua kiirreageerimisjõud, sest olukord Haitil on näidanud meile, kui vajalik on lisaks ellujäänute abistamisele säilitada avalik kord ning tagada elanike turvalisus. Me oleme hetkel kahtlemata olukorras, kus paljud protesteerivad ja esitavad süüdistusi selle kohta, nagu kavatseksime me humanitaarabi sildi all väidetavalt teostada sõjalise okupatsiooni. Kuid kui ÜRO-l ei ole piisavalt jõudusid või neid vajatakse mujal, peaks Euroopa Liit rohkem sekkuma, eriti kuna teda peetakse kõnealuses piirkonnas väga usaldusväärseks.
Ma usun, et Euroopa Liiduna peame olema valmis ette võtma ulatuslikke taasülesehitustöid Haitil ning samal ajal suurendama selle riigi struktuuride stabiilsust. Väga tähtis on loomulikult näidata üles kaastunnet riigi elanike vastu, kes elavad läbi seda rasket katsumust; muu hulgas tuleb leida konkreetsed lahendused, et lihtsustada katastroofi tagajärjel orvuks jäänud laste adopteerimist ning pakkuda konkreetset abi elanikele, kes on nii rängalt proovile pandud.
Paweł Robert Kowal
(PL) Austatud juhataja, proua Ashton! Me kuuleme siin kõnelejaid selle saali eri osadest, kuid kõik nad räägivad ühest asjast, ühel ühisel teemal: Euroopa Liidu reageerimine, poliitiline reageerimine oli ebapiisav ja halvasti koordineeritud. Ma arvan, et me peaksime tänama heategevusorganisatsioone, kes nii spontaanselt ja, nagu ikka, nii vankumatult võtsid kohustuse aidata abivajajaid.
Lisaks peaksime mõtlema sellele, mida oleks saanud paremini teha. Tegelikult on mul Catherine Ashtonile vaid üks küsimus: see on esimene selline olukord teie uues ametis. Missugune on peamine järeldus, mis te selle sündmuse ja vigade, millest me siin räägime, põhjal tegite? Ja mis olulisem: mida on tulevikus võimalik teistmoodi teha? Minu arvates on see kõige olulisem asi, millele me mõtlema peaksime, ja suures osas ongi see meie roll.
Philippe Juvin
(FR) Austatud juhataja, Catherine Ashton! Aitab küll! Aitab! Iga katastroofi korral on sama lugu: prantslased saadavad lennuki ja abi, belglased, itaallased, sakslased, kõik teevad sedasama ja alati teevad nad seda üksinda; iga kord on sama lugu. Kohapeal on alati sama tulemus: ei mingit koordineerimist, ohvrite jaoks lastakse mööda võimalusi ning puudub korraldus.
Kuna see lõpeb? Kuna ometi hakkab komisjon tegutsema? Ärge nüüd öelge meile, et see on keeruline, sest on olemas valmis projektid. Vaja on need vaid kasutusele võtta. 2006. aastal tegi Barnier ettepaneku luua Euroopa kodanikukaitsejõud, millesse liikmesriigid panustaksid vabatahtlikkuse alusel ja mille loomiseks ei oleks vaja oodata kõigi 27 riigi hüpoteetilist ühehäälset nõusolekut. Selleks on vaja koondada riikide olemasolevad kodanikukaitseüksused, õpetada nad ühiselt välja, kasutades ühtseid päästmistehnikaid, ühtseid kommunikatsioonimeetodeid ja ühtset peakorterit.
Catherine Ashton, see on lihtne: tehke seda nendega, kes seda teha tahavad! Ülejäänud ühinevad meiega, kui mõistavad, et see on meie tulevik. Pärast tsunamit võeti kohustusi ning tänaseks pole ikka midagi ära tehtud.
Ma ei pillu sõnu kergelt; komisjoni tegevusetus on kuritahtlik. Catherine Ashton, miks on Euroopa määratud oma vigu kordama? Proua Ashton, mitte keegi ei sea teie head tahet kahtluse alla, kuid kuulutage siin ja täna välja Euroopa koordineerimisjõudude loomine. Parlament tuleb teiega kaasa. Kui vajate toetust, siis oleme siin selleks, et teid aidata. Kuid, taevas halasta, ärge rääkige meile enam koordineerimisest; tehke nii, et koordineerimine toimiks! Ärge jääge ootama järgmist katastroofi!
Michael Cashman
Austatud juhataja! Pean ütlema, et on inimesed, kes tegutsevad ja inimesed, kes räägivad. Seega soovin ma õnnitleda nõukogu, komisjoni ja kõrget esindajat selle puhul, mis nad on teinud. Juhtunut ei olnud võimalik ette näha. Meil on tegemist millegagi, mida ei olnud võimalik ette kujutada.
Olen siin istunud ja kuulanud, kuidas kriitikaga kõrge esindaja, liikmesriikide, komisjoni suunas on üritatud lõigata odavat poliitilist profiiti, vihjates, et kuna need on ameeriklased, kes kaevavad inimesi rusude alt välja ja kes päästavad elusid, siis peaksime nende abikäe tagasi lükkama ja ütlema "ei neokolonialismile”, ning et Haitit ennast rünnates muudame me seal kannatavate inimeste elu kuidagimoodi paremaks. Häbi teile!
Kandkem siis hoolt, et koordineerimine toimiks. Jätkem koordineerimine ameeriklaste mureks - kui see päästab elusid, siis see päästab elusid. Unustage poliitiline retoorika.
Õnnitlused nii suure summa eraldamise puhul. Õnnitlused teile, paruness Ashton, et te ei üritanud publikule meeldida ja keeldusite raiskamast õhuruumi, et minna Haitile vaid selleks, et oma kohalolekut näidata. Mida sellega oleks saavutatud? Absoluutselt mitte midagi. Seega, olles päästmist vajavate inimeste nimel vihased, koordineerime ameeriklastega. Anname jalaga ÜRO-le, et ta toimetaks abi kohale, ning loobugem odavast poliitilisest populaarsusest.
(Aplaus)
Róża, Gräfin von Thun Und Hohenstein
(PL) Austatud juhataja! Ma tahaksin lisada oma hääle Philippe Juvini omale - humanitaarabi andmist koordineeritakse viletsalt. Ma ei taha rääkida ainult humanitaarabist, vaid sellest, mida nimetatakse tehniliseks, struktuuriliseks või arenguabiks. Katastroofi ette näha ei olnud võimalik, kuid me teadsime, kui kohutav on olukord Haitil, ning nüüd, et asja hullemaks ajada, on teda tabanud see õnnetus. Me oleme pikka aega teadnud, kui hull on olukord Haitil ja kui halvasti toimivad tema struktuurid. Me teame ka seda, et kui need oleksid paremini toiminud ja kui me oleksime enne maavärinat paremini korraldanud abi ja tehnilist koostööd Haitiga, siis oleksid struktuurid paremini toiminud ja meie abi oleks praegu võimalik paremini kasutada ning päästetud oleks tuhandeid inimesi, kuid nii see ei läinud.
Kas paruness Ashton kõrge esindaja ja nõukogu liikmena kavatseb võtta konkreetseid meetmeid konkreetseks tähtajaks, et koordineerida erinevate Euroopa riikide tehnilist koostööd, nii et kolmandad riigid, kellele me abi anname, kasutaksid seda abi tõepoolest hästi? Kas me kavatseme vahetada parimaid tavasid riikide, kellel on suured kogemused ja kus tehniline koostöö toimib väga hästi, ja riikide, kes alles on hakanud tehnilist koostööd kasutama, vahel? Kas töötatakse välja hea, ühine ja tõhus Euroopa poliitika, mida kolmandad riigid saaksid tõepoolest ära kasutada, et me ei annaks olukorras, kus sajad tuhanded leiavad end ootamatult traagilises olukorras, humanitaarabi segases olukorras ja kiirustades?
David-Maria Sassoli
(IT) Austatud juhataja, kõrge esindaja, kallid kolleegid! Haitit tabanud kohutavale tragöödiale on vaja kohe reageerida ning üksikud liikmesriigid viivad praegu läbi mitmeid abi- ja päästetöid, ehkki Euroopa riikide vahel valitseb üsna suur konkurents.
Uus Euroopa ja tema kõrge esindaja peaksid suutma osutada oma abi inimestele, kes on saanud kannatada. Lisaks tabas see maavärin lääne poolkera kõige vaesemat riiki, kus 80% elanikkonnast elab allpool vaesuse piiri ning 54% elab absoluutses vaesuses.
Selle hädaolukorraga kaasneb siiski veel teinegi: hädaolukord, mis on seotud lastega, kes on rahvastiku kõige nõrgem osa, lastega, kes on ilma jäänud perest, kaitsest ja riigist. Ma tahaksin seega kutsuda välisasjade kõrget esindajat üles uurima tegevust, mille eesmärk on lubada viia kuni 10aastased Haiti lapsed Euroopa riikidesse ja nende eest seal hoolitseda.
Leedi Ashton, Euroopa saab nad vastu võtta ja pakkuda neile piisavaid elamistingimusi; ma pean silmas piiratud perioodi, kuni olukord nende kodumaal on piisavalt paranenud, et nad saaksid sinna naasta. Kõike seda saab korraldada, kõik see oleks Euroopa riikidele lihtne ning nii oleks õiglane reageerida vajadusele olla solidaarne, kusjuures nii saaks ära hoida ka spekulatiivset ja ebaseaduslikku tegevust laste arvelt. Me räägime lastest, kõige väärtuslikumast ressursist, mida me Haitil kaitsma peaksime.
Laima Liucija Andrikien
Austatud juhataja! Viimastel päevadel on korduvalt kaevatud, et Haiti kriisile on reageeritud ebatõhusalt ja aeglaselt.
Paljud on osutanud kasvavale ebaturvalisusele, maavärina üleelanute suurenevale meeleheitele ning kohutavale toiduainete ja riiete puudusele.
Need probleemid on tõepoolest olemas ja me peame need võimalikult ruttu lahendama. Kuid me peaksime tunnustama erinevate rahvusvaheliste tegijate tööd alates valitsustest kuni kodanikuühiskonna organisatsioonide ja üksisikuteni kogu maailmas.
Euroopa Liit on kahtlemata üks nendest, kes on väljendanud oma siirast solidaarsust Haiti rahvaga. Jällegi, paljud on kritiseerinud ELi, et isegi täna on tema reageering väidetavalt liiga aeglane, kuid EL ei tähenda ainult Brüsselis langetatud otsuseid. Liikmesriikide valitsused on juba saatnud tuhandeid mehi ja naisi haitilastele appi ja eraldanud abiks miljoneid eurosid.
EL peaks oma rollis keskenduma rohkem keskmise ja pika perioodi abile ning selle eesmärk peaks olema ehitada taas üles Haiti linnad ja külad, nende infrastruktuurid, koolid ja haiglad.
EL võib kindlasti olla foorum, katus, mille all on võimalik jagada ja koordineerida Euroopa keskmise ja pika perioodi abi.
Komisjoni ja liikmesriikide hiljuti antud lubadus eraldada peaaegu 500 miljonit eurot on suur ja oluline samm selles suunas ning me peaksime kõik seda toetama.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Kõigepealt tahaksin avaldada oma kaastunnet ja solidaarsust Haiti rahvaga, keda see katastroof on nii rängalt tabanud.
Euroopa Liit ei ole sõjaline jõud ega ka taha seda olla. Ent me oleme tänu oma sotsiaalsele mudelile maailmas arvestatav jõud. Samuti oleme me arvestatav jõud tänu oma arengukoostööle ja humanitaarabile ning me oleme selle üle uhked.
Täna esitab Haiti või siis vähemalt seda riiki tabanud katastroof väljakutse Lissaboni lepinguga loodud uutele institutsioonidele. Praegu on aeg anda humanitaarabi, kuid väga ruttu saabub aeg hakata tegema taasülesehitustöid, edendada arengut ja pakkuda abi valitsemise ja institutsioonidega seotud küsimustes. Ja me peame Haiti rahva ootustele reageerima ühel häälel. Me peame reageerima kõrge esindaja funktsioonide ning arengu- ja humanitaarabi volinike funktsioonide kombineerimisega.
Miks? Miks peaksime me kõik koos tegutsema? Et tõhusamalt koordineerida riikidest saabuvat abi, et tagada abi suurem mõjusus, et rääkida Euroopa häälel, mille maailm ära tunneb, ning et vastata sellises olukorras maailma ootustele: pakkuda toetust humanitaarkriisis ja edendada arengut. Täna Haitil toimuv võib homme osutuda uueks katastroofiks ning ülehomme mõjutada kogu maailma.
Jim Higgins
Austatud juhataja! Maailma üks vaesemaid riike, halva valitsuse ohver, diktatuuri ja korruptsiooni ohver, laastati vaid 15 sekundiga. Viiskümmend tuhat hukkunut, tuhandeid ikka veel kadunud ja kolm miljonit kodutut.
Ameerika Ühendriikide reaktsioon on olnud kiiduväärt, ÜRO oma natuke vähem kiiduväärne, kuid ma pean nõustuma kõigega, mis on öeldud. Kolleeg Cashman, me ei ürita olla poliitilised: meie reageerimine ei ole olnud piisav. Me sõuame USA kiiluvees.
Logistilised raskused ületatakse - puhas vesi, ravimid, toiduained ja varjupaik -, kõik see saab olema omal ajal. Kuid et katastroofist väljuda, on Haitil vaja täielikult toimivat demokraatiat ja majandust, mis suudab oma inimesed ära toita. Taastumist tuleb mõõta aastates ja mitte kriisile järgnevates nädalates ja kuudes.
Nagu korduvalt on öeldud, Haiti kaob peagi telepildist. Järgmise kahe-kolme nädala jooksul kukub ta peauudistest teiseks teemaks, siis kolmandaks ja siis kaob üldse. Kuid just siin on tõeline väljakutse, sest 2008. aastal tabas Haitit kaks laastavat orkaani. Neist jäid maha vaesus ja laastatud maa. Maailma liidrid lubasid tookord anda 600 miljonit eurot. Tegelikult anti vaid 40 miljonit.
Me vajame Haiti uuestisündi, uuestitõusu, taasilmumist ja uut arengut. See peab toimuma nõuetekohase juhtimise ja halduse all, kuid eelkõige on vaja koostada selge ja teostatav strateegia, et Haitist saaks uhke, sõltumatu ja demokraatlik riik, nagu ta olema peaks, kuid mida ta ei ole praegu ega ole olnud kuni siiani, mis viiski praeguse katastroofini.
Roberto Gualtieri
(IT) Austatud juhataja, kallid kolleegid! Haitil toimuv ennenägematu humanitaarkatastroof mõjutab meid sügavalt ning Euroopa Liidu kohus on aidata kaasa rahvusvahelise kogukonna pingutustele, kasutades selleks kõiki tema käsutuses olevaid vahendeid.
Finantsressursside poole pealt on viimastel päevadel ja tundidel tehtud märkimisväärseid edusamme. Mis väärib rohkem mõtlemisainet, on Euroopa-poolse kriisile reageerimise muud aspektid, kuid me peaksime hoiduma murest oma kuvandi pärast ning selle asemel keskenduma sisule, nagu kõrge esindaja õigesti märkis.
MINUSTAH missiooni keskne roll on nüüd selgelt ilmnenud, seda nii kodanikukaitse kui ka julgeoleku osas, nii et sõltumatu ÜJKP missioon jäeti ära, kuid ELi kui ÜRO missiooni toetava koordineerija roll jääb endiselt tähtsaks.
Sellega seoses tahan Philippe Juvinile meelde tuletada, et see koordineerimine eksisteerib ja et järelevalve- ja teabekeskus teostab seda kodanikukaitse valdkonnas ning olukorrakeskus julgeoleku valdkonnas, ning loodetavasti selle töö tulemusel õnnestub meil kooskõlas ÜRO selgelt väljendatud sooviga saata kohale Euroopa sandarmeeriajõud.
Kõrgelt esindajalt ja komisjonilt on kasulik järgi uurida, kuidas on praktikas reageerinud järelevalve- ja teabekeskus (MIC) ning olukorrakeskus, arvestades nende ees seisvaid raskeid ülesandeid ja proovikivisid, kuidas toimib neil koordineerimine ning kas nende käsutuses olevad vahendid ja ressursid on piisavad.
See on meile abiks ka hiljem, kui peame kaaluma vahendite piisavust ja konsulaarkaitse võimalusi, kuid praegu ei ole õige aeg seda arutada. Praegu on aeg tegutseda ja võtta kohustusi ning meie toetame kõrge esindaja tegevust täies ulatuses.
Milan Zver
(SL) Ka mina sooviksin väljendada oma kaastunnet Haiti sündmuste vastu, kuid ka õnnitleda Euroopa Komisjoni ja Euroopa institutsioone nende suhteliselt asjakohase reageeringu vastuse pärast.
Sellegipoolest küsin ka mina endalt, nagu osa kaasparlamendiliikmed, kas meie reageering on olnud piisavalt kiire? Võib-olla ei oleks halb mõte, kui paruness Ashton, komisjoni asepresident, külastaks isiklikult traagilise sündmuse toimumispaika, kuna see võib mitmel põhjusel oluline olla.
Ma ei nõustu nendega meie seast, kes väidavad, et sõdurite ja muude õiguskaitsjate kohalolek võib kuulutada meie Haiti suhtes koloniaalse hoiaku võtmise algust. Minu arvates, ei ole sellised väited ei õiglased ega asjakohased.
Kuid tähtis on, et võtaksime järgmisel rahvusvahelisel konverentsil Haitil vastu pikaajalised meetmed riigiasutuste taasülesehitamiseks, et nad saaksid jälle toimima hakata. Siinkohal pean ma eelkõige silmas tervishoiu- ja hariduspoliitikat. Ainult selline poliitika ja ainult arendustegevus nendes valdkondades ja institutsioonides aitab muuta Haitit stabiilsemaks riigiks, kui see siiani on olnud.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Austatud juhataja! Ma soovin rõhutada, kui tähtis on, et Euroopa Liit võtaks juhirolli: mitte ainult viivitamatu ja erakorralise humanitaarabi osutamiseks, vaid ka pikaajalises koostöös riigi taasülesehitamiseks. Me peame tegema koostööd kohalike ametivõimude ja Haiti valitsusega, kuna riik on niigi piisavalt raskes olukorras ja pole vaja, et me seda veelgi nõrgestaksime seeläbi, et laseme rahvusvahelistel organisatsioonil selle võimude aset täita. Me peame töötama koos kohalike valitsusväliste organisatsioonidega.
Ma tahaksin tunnustada eesistujariigi Hispaania kiiret reageerimist nii abi koordineerimisel kui ka Hispaanias ja regioonis juba olemasolevate abiressursside Euroopa Liidule kättesaadavaks tegemisel, kuna Hispaania on üks peamisi Euroopa abi doonoreid mitte ainult Ladina-Ameerikas, vaid ka konkreetselt Haitis.
Marielle De Sarnez
(FR) Austatud juhataja, paruness Ashton! Poliitikas on sümbolitel oluline tähendus ja sellepärast arvan ma, et te peaksite siinviibimise asemel olema hoopis Haitil. Sellepärast arvan ma, et te ei peaks minema mitte Ameerika Ühendriikidesse, vaid Haitile.
Mul on tunne - ja ma ütlen seda suure kurbusega -, et te ei ole tunnetanud selle sündmuse, selle kohutava tragöödia tõelist ulatust, ja et kõike arvestades pole kunagi Euroopa puudumine olnud nii ilmne. Me oleme suurimad abiannetajad ja siiski meid ei eksisteeri.
Samuti tundub mulle, et mida rohkem me seame üles kandidaate, mida rohkem me loome ametikohti ja ametinimetusi, seda vähem me eksisteerime, ning see peaks panema meid endale mõningaid küsimusi esitama. Kui mitut katastroofi on veel vaja enne, kui Euroopa Liidu juhid hakkaksid lõpuks oma kohustust täitma? Barnier' raport on laual olnud 2006. aastast saadik. Mida me ootame, et me seda vastu ei võta? Mida me ootame, et me seda ei rakenda?
James Nicholson
Austatud juhataja! Ma arvan, et kõiki meie mõtteid on väljendatud ja need peavad olema nende juures, kes kaotasid oma elu: Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni töötajad, Haiti inimesed ja inimesed, kes, jäänud ellu, elavad nüüd kannatustes.
Meil on vaja teha head ja tugevat koordineerimistööd ja mitte miski - mitte miski - ei tohi seda takistada. Kas tohin öelda, et tervitan Euroopas Haiti inimeste ees võetud kohustusi. Loodetavasti täidame need kohustused, sest mind liigutab see - ja õigusega -, mis juhtub kahe nädala pärast, kui Haiti ei ole enam meedia osa, kui Haiti ei ole enam uudistes. Mida hakkavad Haiti inimesed siis peale?
Jah, Haiti on vaja kindlasti üles ehitada nii pikas kui ka lühikeses perspektiivis, kuid praegu on kõige tähtsam, et abi saaks kohapeal jagatud kannatavatele inimestele, inimestele, kes on viga saanud. Ma pean ütlema, et ma olen täiesti nõus Michael Cashmani ennist öelduga. Juhtunu on liiga tõsine, et üritada odavat poliitilist populaarsust saavutada.
Luis Yáñez-Barnuevo García
(ES) Palun mulle lubada mõni hetk, kõigepealt selleks, et õnnitleda kõrget esindajat, nõukogu, komisjoni, rotatsiooni alusel vahetuvat Euroopa Liidu eesistujariiki algusest peale ülesnäidatud kiiruse, koordineerimise ja jõupingutuste puhul!
Võib-olla ei meeldinud neile meedia kõrgendatud tähelepanu, mis saatis 10 000 USA mereväelase saarele saabumist, kuid kõik toimus minu arvates väga kiiresti ja tõhusalt, ning mul on selles osas piisavalt kogemusi. Ma tahaksin mainida vaid ühte asjaolu, mis siin arutelus ei ole veel esile kerkinud: 50% ellujäänutest, kes kaevati rusude alt välja esimese 78 tunni jooksul, päästsid Euroopast ja liikmesriikidest pärinevad meeskonnad.
Frédérique Ries
(FR) Austatud juhataja! Nagu Eva Joly juba ütles, on olukordi, kus sõnad ja numbrid muutuvad tähtsusetuks ja naeruväärseks: kaks miljonit põgenikku - nii oleme kuulnud -, võimalik, et rohkemgi veel, üle 200 000 surnu, hävinenud riik, maakaardilt praktiliselt ärapühitud pealinn.
Praegu on hädavajalik kaevata rusude alt välja viimased ellujäänud - kui keegi veel elus on -, matta surnud, toita elavad, jagada vett, ravida, opereerida ja hakata uuesti üles ehitama. Kõik riigid saabusid kiiresti, väga kiiresti, tõid kaasa oma vahendid, seadmed, oma koerad ja inimesed ja oma suuremeelsuse. Need on tohutud, meeletud jõupingutused, kuid need on rahvaste jõupingutused.
Euroopa peab nüüd ilmtingimata hoogu juurde koguma ja andma sisu ideele, mida osa meist, paljud meist on siin Euroopa Parlamendis ja mujalgi juba aastaid kaitsnud. Nimelt ideele rakendada Euroopa tsiviilsekkumisasutusi, rohelisi või valgeid kiivreid - värv ei ole tähtis -, inimesi, ressursse ja ühiseid strateegiaid.
2003. aastal kutsus Guy Verhofstadt ellu algatuse EU-FAST ning 2006. aastal algatas Michel Barnier EuropeAidi. Ega algataja nimi ei olegi tähtis, mõte on selles, et me suudaksime tegutseda kiiresti, olla ühiselt valmis.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Austatud juhataja! Minu arvates on kummaline, et siin on räägitud nähtavusest ja seatud kahtluse alla Ameerika Ühendriikide motiive, kui praegu vajatakse abi. Mulle tundub eriti traagiline see, et rusude all on praegu inimesi, keda on veel võimalik päästa. Olukorra parandamiseks tuleb teha kõik, mis võimalik.
Kui mõni aeg tagasi loodi kriisiohje jõud eesmärgiga tugevdada Euroopa välis- ja julgeolekupoliitikat, sealhulgas kaitsepoliitikat, siis vähemalt Soomes põhjendati seda sellega, et neid jõudusid saab kasutada ka loodusõnnetuste korral, et nad tulevad appi, ükskõik, kus maailma paigas katastroof peaks juhtuma, sealhulgas loomulikult Euroopas. Kuid praegu ei tee kriisiohje jõud eri Euroopa osades, kuhu nad on paigutatud, tegelikult midagi. Neil ei ole midagi teha. Õnneks Euroopas praegu kriisiolukorda ei ole ja nõnda pole neil midagi teha. Mis takistab kõnealuste jõudude kasutamist praeguses kriisis, kui palutakse abi?
Zigmantas Balčytis
(LT) Nüüd, kus Lissaboni leping on jõustunud, tegeleme me võib-olla kõige suurema tragöödiaga, mis kunagi on juhtunud, ja me peame saama aru kõrge esindaja olukorrast, kes kohe oma ametiaja alguses peab lahendama üpris keeruka ülesande, ja ma julgeksin isegi öelda, et ülesande, mille sarnasega ta ei ole kunagi kokku puutunud. Jah, tõepoolest oleme täna kuulnud mõningatest puudustest ning tulevikus on meil vaja paremini ettevalmistatud Euroopa Liidu ühisjõude, kes võiksid osaleda ka päästeoperatsioonides. Ma arvan, et praegu oleks kõige suurem panus see, kui siin täna mainitud rahad saadetakse Haiti Vabariiki, võetakse kasutusele nii ruttu kui võimalik ning kulutatakse infrastruktuuri taasülesehitamiseks, nagu Haiti president on maininud. Neid rahasid võiks kasutada ka selleks, et vedada ära praegu tänavatel lasuvaid kokkukukkunud maju.
Catherine Ashton
liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja / komisjoni asepresident. - Austatud juhataja! Alguses ma tahtsin siia täiskogule tulla, et kuulata teie seisukohti. Ma võtan arvesse lugupeetud parlamendiliikmete pettumust, et küsimusi ei ole paremini lahendatud, ja ma ka mõistan seda.
Parlamendiliikmed pärisid nähtavuse ja koordineerimise kohta. Ei ole küsimustki, et kuna Ameerika asub lähemal, kuna sel on võimalus ressursside kiireks mobiliseerimiseks, mida riik ka tegi, siis näete te oma televiisori ekraanilt just neid. Asjaolul, et töötasime nii tihedalt ja ühiste jõududega koos Ameerika Ühendriikidega on samuti tähtis osa selles, mida me teeme praegu ja tulevikus.
Ning ei ole kahtlust, et kui mind öösel äratati, et teatada maavärinast, mobiliseerisime me oma inimesed nii kiiresti, kui võimalik oli. Reageerimiseks mobiliseerisime kakskümmend üks liikmesriiki. Me tegime tööd ning nõukogu ja komisjon tulid esimest korda ühele poolele kokku, ja ma tahaksin teile öelda, et kõigest kaheksa päeva tagasi olin ma teie ees, kui te mind ära kuulasite.
Kakskümmend üks liikmesriiki, 11 pääste- ja otsingurühma, viis välihaiglat, kuus täiustatud meditsiinipunkti, 40 meedikute meeskonda, kuus veepuhastusüksust. Me lähetasime need nii kiiresti kui võimalik ja ma avaldan kiitust liikmesriikide tehtavale tööle! Samuti avaldan kiitust ametnikele, kes on töötanud ja töötavad öösel ja päeval, et meie jõupingutusi krooniks edu!
Ma uurisin kohe alguses kohapeal asuvatelt ÜRO esindajatelt ja peasekretär Ban Ki-moonilt, missuguses valdkonnas oleks minu pingutusi kõige rohkem vaja. Ei olnud kahtlust, et kohapeal oleks minu panus olnud olematu ja ma oleksin vaid raisanud väärtuslikku ruumi ajal, mil lennukid tiirutasid lennuvälja kohal, suutmata lennuvälja seisukorra tõttu maanduda. Ma ei ole arst. Ma ei ole tuletõrjuja. Minu töö oli koordineerida, rääkida Haiti Sõprade rühmitusega, teha kooskõlastusi Ameerika Ühendriikidega, et tagada maksimaalsed jõupingutused kohapeal.
Nagu lugupeetud parlamendiliikmed, avaldan ka mina kiitust valitsusvälistele organisatsioonidele ja kohapeal töötavatele inimestele! Kohapeal toimunu on laastavalt mõjunud Ühinenud Rahvaste Organisatsioonile, kes on kaotanud mitmeid oma kõrgemaid ametnikke, ja valitsusvälistele organisatsioonidele, kes ei ole suutnud reageerida nii kiiresti kui tavaliselt sel lihtsal põhjusel, et nende töötajad on hukkunud.
See on teinud olukorra väga keeruliseks ja nii teie olete näinud kui ka meie oleme näinud inimesi, kes meeleheitlikult vajavad abi ja imestavad, kuhu abi on jäänud. Sellistes tingimustes on abi kohaletoimetamine olnud kohutavalt keeruline ning taas on inimesed selleks teinud väsimatult tööd. Praegu on asjad muutunud lihtsamaks. Abi jõuab kohale, kuid ärge mitte hetkekski alahinnake kohapealse olukorra raskust.
Kas kõik toimis? Jah. Kas ma olen rahul? Ei. Olles oma ametis olnud alles esimesi nädalaid, ütlen ma teile väga selgelt: ma kuulen, mida te räägite. Ma näen teie pettumust. Ma saan sellest aru. Ja teil on õigus mind kritiseerida, et olukord ei ole nii hea, nagu see tulevikus võiks olla. Teil on õigus. Olukord peaks ja peab muutuma aina paremaks.
Mina pean mõtlema sellele, mis juhtus, ja saama oma õppetunni nüüd, et saaksin tagada, et edaspidi tegutseme me paremini, kuid ma ei pisenda karvavõrdki seda tohutut tööd, mis on tehtud ja mida siiani tehakse tund tunni, päev päeva järel.
Pika perspektiivi osas on teil, lugupeetud parlamendiliikmed, täiesti õigus. Kui kaamerad lahkuvad, peame meie jääma. Peame jääma kohale füüsiliselt, peame jääma kohale toetusena, mida me saame anda. Olen nõus, et arutluse alla tuleb võtta võlaga seotud küsimused. Olen nõus, et me peame tegutsema partnerluses Haiti inimestega, kohtlema neid austusega, mida nad väärivad. Ma olen nõus, et infrastruktuuri taasülesehitus on tähtis ning ma nõustun sellega, et peame tagama, et Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rolli tunnustatakse ja et sellel on võimalik seda rolli hästi täita.
Seetõttu ei lähe ma mitte ainult Ameerika Ühendriikidesse, et kohtuda riigisekretär Clintoniga, vaid ka Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni, et rääkida peasekretäri ja võtmefiguuridega sellest, mida me saame tulevikus paremini teha, sest, nagu te ütlesite, on see tohutult tähtis.
Lubage mul lõpetuseks rääkida reaalsest olukorrast! Nagu lugupeetud parlamendiliikmed osutasid, on tegemist riigiga, kus 70% inimestest juba elas allpool vaesuse piiri. Nagu lugupeetud parlamendiliikmed ütlesid, on väga oluline, et laste, eriti orvuks jäänud laste eest kantakse korralikult hoolt, ning toimunud laastamise tagajärjel on toetust vaja mitmeid aastaid.
Lubage mul öelda mõned sõnad infrastruktuuri kohta, nagu see hetkel on. Haiglad, elektri- ja sidesüsteemid, veevarustus, meresadamad ja lennujaamad on raskelt kahjustatud. Täielikult on hävinenud peamised ametihooned, presidendipalee, parlamendi, rahandus-, justiits-, planeerimis-, tervishoiu- ja siseministeeriumide hooned. Paljud kõrged valitsusametnikud on kadunud. Haiti valitsus ei toimi. Nagu te olete öelnud, on Haiti maailma üks vaesemaid riike, ja ma jagan teie pühendumust taastada riigi infrastruktuur.
(Aplaus)
Karel De Gucht
komisjoni liige. - (FR) Austatud juhataja! Ma tahaksin kõigepealt öelda Patrick Le Hyaricile, kes tegi ettepaneku saata Haitile meie toidu ülejäägid, et see ei ole Euroopa Liidu lähenemisviis, kuna komisjon eelistab lihtsalt need tooted osta asjaomasest regioonist. Me alustame sellest, et teeme kindlaks, kas saame neid hankida kohapealt, selle asemel, et vedada oma ülejääke Haitile.
Teiseks, lubage mul koordineerimise ja kodanikukaitse jms teemadel teha vaid kolm märkust.
Esiteks, kodanikukaitse kuulub liikmesriikide pädevusesse ning igasugused koordineerimisalgatused peavad rajanema sellel alusel. Sellekohane ettepanek esitati ka Barnier' raportis, kuid me ei ole siiani järeldustele jõudnud. See on liikmesriikide ja mitte komisjoni kui sellise pädevuses.
Teiseks, mis puutub kodanikukaitsesse ja selle koordineerimisesse, siis on ELi kodanikukaitse koordineerimine 2004. aasta tsunamist alates tugevnenud ja tublisti tõhustunud. Loomulikult ei ole virtuaalsete õppustega kunagi võimalik meie koostöö tõhusust nii hästi proovile panna kui, nii kurb ka see ei ole, loodusõnnetustega. Praeguse kriisi ajal on kolmandad riigid võtnud ühendust järelvalve- ja teabekeskusega (MIC), et uurida, kuidas on neil võimalik kaasa aidata ELi abistamistegevusele.
Kolmandaks, ärgem unustagem, et Barroso teise ametiaja komisjonis on humanitaarabi ja kodanikukaitse viidud ühe voliniku vastutusalasse, mis on minu arvates väga kiiduväärt ettevõtmine! Lisaks on meil nüüd kõrge esindaja, kes kannab n-ö kahte mütsi. Meie varasemad kogemused koordineerimisega seoses on näidanud, et sellest ei jää puudu näiteks komisjonis - tulen hetke pärast selle juurde tagasi -, vaid mõnikord on sellest puudu Euroopa institutsioonide ja liikmesriikide ning liikmesriikide ja Euroopa Komisjoni ja nõukogu vahel. Nn kahe mütsi mõte oli just see, et nõukogu ja komisjon saaksid koos paremini tööd teha, ning ma arvan, et käimasolev kriis on näidanud, et see on tõepoolest olnud edasiminek.
Lõpetuseks tahaksin ma öelda ka seda, et ma olen natuke kurb selle üle, mida osad sõnavõtjad rääkisid. Volinikuna ei tohi ma loomulikult kurb olla, vaid pean lihtsalt öeldut arvesse võtma, kuid ei ole võimalik avaldada piisavalt tunnustust kõigile meie inimestele, kes on algusest saadik töötanud kohapeal ja Brüsselis, töötanud öösel ja päeval, nädalavahetusel, ilma kaebamata, ilma hüvitust nõudmata. Nad on teinud väga rasket tööd ja vaid loetud tundide jooksul tegutsesid nad kohapeal aktiivselt, ehkki ka nende hooned said kahjustada.
Nii et palun arvestage, et tegemist on sellise ulatusliku katastroofiga, mida ei ole võimalik ette näha, millele saab reageerida ainult siis, kui see juhtub. Ja selleks peate demonstreerima, et suudate reageerida väga lühikese aja jooksul. Minu arvates on komisjon seda demonstreerinud. Ma arvan, et liikmesriigid toetasid meie tegevust kohe ja ulatuslikult ning ma arvan, et me ei peaks olema nii kriitilised nende teenistuste suhtes.
Juhataja
Arutelu on lõppenud.
Hääletus toimub veebruari osaistungjärgul.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Maria Da Graça Carvalho  
kirjalikult. - (PT) Ma tahaksin väljendada oma solidaarsust Haiti rahvaga, kes kannatas riiki 12. jaanuaril tabanud maavärina tagajärjel, ning ma tervitan ELi võetud abikohustusi! Euroopa Liit on maailma kõige suurem humanitaar- ja arenguabi andja. Mõni tund pärast katastroofi andis EL esialgseteks abioperatsioonideks 3 miljonit eurot. 134 miljonit eurot anti esmasteks taastamis- ja taasülesehitamistöödeks. 200 miljonit eurot on eraldatud pikaajaliseks taastamiseks, mis on lisaks eri ELi riikide antud 92 miljonile eurole. Nimetatud summat, mis kokku moodustab 429 miljonit eurot, võib veelgi suurendada pärast vajaduste hindamist. Ma tahaksin õnnitleda Euroopa Komisjoni abi koordineerimise eest, kuid ma olen pettunud, et Euroopa Liit ei ole kohapeal olnud piisavalt nähtav. See kahjustab ELi mainet rahvusvahelise üldsuse silmis erinevalt USAst, kes panustas 91,6 miljonit eurot. Kõnealuses kriisis on selgelt ilmnenud vajadus meditsiiniabi järele ja seega kutsun ma üles suurendama arstide ja tervishoiuspetsialistide kvoote ning tagama parema logistilise toetuse.
Gaston Franco  
kirjalikult. - (FR) Mind üllatab, et liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ei viibi Haitil toimunud loodusõnnetuse paigas. Ehkki Lissaboni leping on jõustunud, on Euroopa Liidul ikka veel raskusi oma nägu näidata rahvusvahelisel areenil ning sellest on tõeliselt kahju. Mulle tundub, et Euroopa kriisireageerimissüsteem on liiga killustunud, liiga keeruline ning see ei ole piisavalt edukas. Haiti taastamise (milleks on eraldatud 100 miljonit eurot) ja riigi taasülesehitusega (200 miljonit eurot) seoses: mida täpselt EDF ja stabiilsuse instrument rahastavad? Enamgi veel, reageerides ÜRO palvele anda logistilist ja julgeolekutoetust peab Euroopa Liit minu arvates olema positsioonil, mis võimaldaks kasutada kõiki Lissaboni lepingus sätestatud vahendeid, sealhulgas sõjalist reaktsiooni. Kutsun üles kiiresti looma Barnier' 2006. aasta raportis kavandatud Euroopa kodanikukaitsejõud eesmärgiga tagada, et Euroopa reageering oleks planeeritud, tõepoolest koordineeritud ja tõhus. Herman Van Rompuy hiljuti tehtud avaldused on õigel teel. Ta pooldab kiirreageerimisjõudude loomist, mida kasutatakse humanitaarkriisides. Mis on selle projekti täpne olemus ja millal see ilmavalgust näeb?
Filip Kaczmarek  
kirjalikult. - (PL) Kallid kolleegid! Haitilt tulevad teated on šokeerivad. See on üks kõige kohutavamatest katastroofidest, millest me kuulnud oleme. Me võime siiski juba praegu teha teatavaid järeldusi, millest võib tulevikus kasu olla. On ilmne, et humanitaarabi koordineerimise mehhanismid ei ole väga head. Haitilastele oleks saanud osutada abi tõhusamalt, kui humanitaarabi doonoritel oleks olnud kasutada oma töö koordineerimiseks paremaid vahendeid. Koostöö parandamine ei ole ainult Euroopa Liidu probleem, kuna selles valdkonnas on edasiminekuks vaja, et kõik suuremad doonorid osaleksid konstruktiivses analüüsis ja meetmete võtmises. Sellistes olukordades nagu täna Haitil, on oluline kiirus, piisavus ja paindlikkus. Täna ei ole õige aeg arutada näiteks seda, kes peaks kontrollima Haiti pealinnas asuvat lennujaama. Loomulikult on see tähtis, kuid konkreetsete lahenduste kasutamise otsused tuleks jääta muuks ajaks. Praegu peame me tegema kõik, mis meie võimuses, et keskenduda kõige olulisemale eesmärgile - inimelude päästmisele.
Alan Kelly  
kirjalikult. - Haitil äsja toimunud maavärin näitas meile kõigile, kui habras võib elu siin maamunal olla. Viimastel päevadel meedias kajastatud pildid ja lood on meid kõiki liigutanud. Maailma üldsus on sellele loodusõnnetusele hämmastavalt reageerinud ning ma avaldan kiitust kõigile, kes osalevad päästetöödes kohapeal või rahastavad neid oma riigis. Sellest sündmusest, mis loodetavasti ei kordu enam kunagi, täielikult toibumiseks läheb Haiti rahval mitu põlvkonda. On tähtis, et see täiskogu näitaks üles solidaarsust Haiti rahvaga. Ma loodan, et Euroopa Liit mängib juhtivat rolli sellele rahvale parema tuleviku lootuse andmises. Lühiajalist erakorralist abi peab toetama pikaajaline abi, mis aitab tulevastel põlvedel sellest kohutavast sündmusest toibuda. Selle täiskogu liikmete reaktsioon, poliitilisest fraktsioonist olenemata, on siiani olnud ääretult südantsoojendav. Ma ootan, et ma saaksin töötada koos oma kolleegidega, et teha Haiti inimeste heaks kõik, mida ma suudan. EL peab võtma endale eesmärgiks anda eeskuju, kuidas jõukad on alati valmis abistama neid, kes on meist halvemas olukorras.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska  
kirjalikult. - (PL) Austatud juhataja! Iga päev jõuab meieni teavet Haitil toimunud kohustava maavärina kohta. Uudiste põhjal on täiesti selge, et Haiti, mis on langenud totaalsesse kaosesse ja jäänud ilma toetuseta, ei saa selle hirmsa tragöödia mõjudega hakkama. Kogu rahvusvaheline kogukond, sealhulgas Euroopa Liit on kohustatud andma humanitaarabi selle õnnetuse ohvritele, kes on täielikult jäänud ilma isegi hädavajalikust. Seetõttu pöördun ma tungiva üleskutsega vastavate Euroopa Liidu struktuuride poole, et nad võtaksid viivitamata tõhusaid meetmeid, et saata Haitile võimalikult kiiresti hädavajalikku abi ja toetada riiki võitluses maavärina tagajärgedega!
