Olukord Lääne-Saharas (arutelu)
Juhataja
Järgmine päevakorrapunkt on arutelu olukorra üle Lääne-Saharas.
Nõukogu ja komisjoni avaldused.
Andris Piebalgs
komisjoni liige, komisjoni asepresidendi ja liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja nimel. - Austatud juhataja! Tänan täiskogu väga ajakohase arutelu eest Lääne-Sahara kohta. Vastan Catherine Ashtoni nimel parlamendiliikmete esitatud suuliste küsimuste põhjal.
Euroopa Liit on mures sündmuste pärast, mis toimusid novembri alguses Laāyounes, ning kurb elude kaotamise tõttu. Nüüdseks on rahu Laāyounesse naasnud, kuigi aluseks olevad pinged on endiselt alles. Euroopa Liit on mures, et Laāyounes toimunud vägivallapuhang võib takistada Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni peasekretäri püüdlusi leida Lääne-Sahara konfliktile mõlemale poolele vastuvõetav lahendus.
Mis puudutab muresid, millest täna räägime, siis veendume, et need jõuavad asjakohaste kanalite kaudu Maroko ametivõimudeni. Lääne-Sahara küsimus on detsembris assotsiatsiooninõukogu järgmise kohtumise päevakorras. Selle võiks tõstatada ka Euroopa Parlamendi ja Maroko parlamentaarses koostöökomisjonis.
Euroopa Liit on jätkuvalt Marokoga seotud reformidega sellistes valdkondades nagu hea valitsemistava, õigusriigi põhimõte ning inimõiguste ja põhivabaduste austamine. Euroopa Liit säilitab Marokoga head ja otsekohest poliitilist dialoogi organites, mis vastutavad meie assotsiatsioonilepingu järelmeetmete eest. Selles raamistikus on Euroopa Liit meie partnerile meelde tuletanud, kui oluline on järgida rahvusvahelisi inimõiguste austamise kohustusi. Mis puutub Lääne-Sahara loodusvarade kasutamisse, on Maroko on vastutus täita oma kohustusi rahvusvahelise õiguse kohaselt, sealhulgas neid, mis on seotud Lääne-Sahara loodusvarade kasutamisega.
Euroopa Liit toetab ÜRO peasekretäri jõupingutusi eesmärgiga leida õiglane, kestev ja pooltele vastuvõetav poliitiline lahendus, mis tagab Lääne-Sahara inimeste enesemääratluse kooskõlas julgeolekunõukogu resolutsioonidega.
Bernd Posselt
Austatud juhataja! Ma olen 70 minutit oodanud infotunni algust ja tahaksin küsida, millal see tegelikult toimub. Tavapäraselt katkestatakse arutelu infotunni ajaks ja seda jätkatakse hiljem.
Juhataja
Infotundi ei toimu, sest fraktsioonide esimehed otsustasid esimeeste konverentsil, et seda ei toimu. Seega arvan, et teil ei ole enam mõtet oodata.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
fraktsiooni PPE nimel. - (ES) Austatud juhataja! Räägitakse, et filosoof Aristoteles jalutas oma õpilastega ümber oma kuulsa peripateetilise kooli, kui üks neist tegi märkuse, mis ärritas tema õpetajat. Vabanduseks ütles ta, et tema ei teinud seda märkust, vaid õpetaja Platon. Seejärel Aristoteles peatus ja ütles lause, mida on arvukatel kordadel Euroopa laval korratud alates neljandast sajandist enne Kristust kuni tänapäevani. Ta ütles: "Platon on mulle armas, aga tõde veelgi armsam”.
Austatud juhataja! Maroko on Euroopa Liidu hea ja aktiivne partner ning samuti strateegiline ja peamine liitlane radikaalse Islami fundamentalismi vaoshoidmisel. Siiski, nagu president Sarkozy ütles, kui ta siin kõneles, on parlament Euroopa Liidu demokraatlik südamelöök ning sellel on pöördumatu ja vaieldamatu inimõiguste kaitsmise kohustus. Kui neid õigusi ei tunnustata, ei saa seega ta seista kõrval ja vaadata teisele poole. Ta peab rääkima kõva ja selge häälega meid juhtivatest põhimõtetest.
Austatud juhataja! Euroopa Liit on olnud, on praegu ja jääb Maroko lojaalseks partneriks, kuid see partnerlus põhineb põhimõtetel ja väärtustel ning me peame neid põhimõtteid ja väärtusi teadustama.
Lõpetan nüüd, austatud juhataja, öeldes, et mõõdukas iseloom ja temperament on alati voorus, kuid mõõdukus inimõiguste ja põhivabaduste, eriti sõnavabaduse kaitsel on alati pahe, alati nõrkus ja alati argpükslik. Euroopa Liidu inimeste esindajatena ei saa me lubada endil sel viisil käituda!
Véronique De Keyser
Austatud juhataja! Selle resolutsiooni üle oli keeruline läbirääkimisi pidada, kuid oleme lõpuks jõudnud millenigi, mis minu arvates on suutnud rahuldada kõiki fraktsioone. Tahaksin tänada oma kaasparlamendiliikmeid nende jõupingutuste eest, sest me ei julge enam Saharast rääkida, teades omast käest, kui tundlik teema see on. Seega ei võeta siin poliitilist seisukohta Maroko ja Sahara konflikti kohta.
Teisest küljest mõistetakse esimeses punktis hukka vägivald, mis toimub laagri laialisaatmisel Laāyoune' lähistel; ning see vägivalla hukkamõist on selge isegi, kui meil ei ole hetkel kõiki fakte, et saaks öelda, kes tegi mida.
Mis puudutab teist punkti, on meil pehmelt öeldes kahju asjaolu üle, et puudub ajakirjandusvabadus ning humanitaarabiorganisatsioonid ja parlamentäärid ei pääse sellesse piirkonda. Meie arust on see vastuvõetamatu!
Kolmas punkt on sellega tihedalt seotud. Märgime, et Maroko algatab uurimise, kuid usume resoluutselt ja ka nõuame, seda et rahvusvaheline uurimine heidaks sündmustele valgust.
Jättes selle kõrvale, anname poliitilise konflikti ÜRO-le lahendada ja nõuame, et mõlemad osapooled jätkaksid läbirääkimisi.
Ivo Vajgl
fraktsiooni ALDE nimel. - (SL) Austatud juhataja! Lugupeetud volinik! Arutelu ja resolutsioon, mille üle homme hääletame, käivitasid kaks juhtumit: 14-aastase poisi surm, mis saabus Maroko politseiniku püssikuuli läbi, ning mõned päevad hiljem vägivaldne laialisaatmine protestilaagris, kus elas üle 10 000 Lääne-Sahara põliselaniku, kes olid rahumeelselt püüdnud juhtida maailma, ning ka meie tähelepanu nende sotsiaalsele, poliitilisele ja majandusliku olukorra talumatusele.
See juhtum on nõudnud uusi inimelusid, millest meil on väga kahju. Nad on maksnud suurima võimaliku hinna selle jätkuva probleemi eest, mis on meile kõigile tuttav. Lääne-Sahara on maailmas viimane näide dekoloniseerimisprotsessi poolelijätmisest. See on selline, kus naaberriik naudib võõrterritooriumi ebaseadusliku okupeerimise hüvesid, lükates tagasi julgeolekunõukogu resolutsioonid, eirates korduvalt ÜRO nõudmisi referendumi tegemiseks ja Lääne-Sahara inimeste enesemääratluse õiguse kehtestamiseks ning rikkudes inimõigusi ja rahvusvahelise õiguse norme.
Lääne-Sahara, liivast ja kivist riik, mida läbib häbimüür mõõtmetega üle 1000 kilomeetri, on piisavalt rikas, et ergutada nii Maroko kui ka nende riikide, kes aktiivselt või passiivselt toetavad tema raugematut seisukohta, soove ja ootusi. Me teame, kes nad on. Lääne-Sahara probleem on poliitiline probleem - dekoloniseerimise probleem. Seda on võimalik lahendada ainult ühel viisil: samal viisil, nagu sarnased probleemid mujal lahendati, st rahvusvahelise õiguse, rahvaste enesemääratluse ja kokkulepete alusel. Peame tugevdama ÜRO rolli Lääne-Saharas. MINURSO volitused on liiga kitsad - missiooniga üksnes säilitada praegune olukord - ning osutuvad jõetuks ja üksnes formaalsuseks.
Volinik, suur tänu selgete sõnade eest! Hoolimata mõnede mõjuvõimsate liikmesriikide erinevatest huvidest - või just nende tõttu - peaks Euroopa Liit mängima aktiivsemat rolli ja kasutama kõiki kättesaadavaid vahendeid. Ka Maroko, kes naudib toetust ja mõistmist paljudes valdkondades, peaks tegema jõupingutusi olukorra tõhusaks lahendamiseks.
Raül Romeva i Rueda
Austatud juhataja! Tahaksin esmalt toetada asjaolu, et meil on lõpuks võimalus rääkida Lääne-Saharast ja võtta vastu resolutsioon. Seekord ei pääsenud võidule Maroko surve, nagu see on teistel kordadel juhtunud. Usun, et see mõjub hästi parlamendi usaldusväärsusele, aga ka Lääne-Saharas toimuva läbipaistvusele.
Teiseks tahan kõvasti, selgelt ja kindlalt mõista hukka vastutustundetu ja provokatiivse viisi, kuidas Gdeim Iziki laager laiali ajati. On tõsi, et vägivald tuli mitmelt poolelt, kuid arvan, et on täiesti õigustamatu asetada need, kes endid rünnaku eest kaitsevad, samale tasandile nendega, kes neid maha suruvad, taga kiusavad ja piinavad.
Seetõttu nõuame sõltumatut uurimist Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni egiidi all. Me ei räägi konfliktist võrdsete vahel. Kõigil ei ole sama palju vastutust ning kõik selles konfliktis ei kasuta sama strateegiat ega relvasid.
Peame tõepoolest nõudma rahu kõikidelt osapooltelt, kuid eelkõige peame nõudma, et Maroko Kuningriik kaotaks vaenuliku suhtumise Sahara rahvasse ja lõpetaks parlamentääride, meedia ja inimõiguste kaitsjate ahistamise.
Euroopa Liit ei saa jätkuvalt silma kinni pigistada, justkui midagi ei toimuks. Meil Euroopa Liidus, eriti sellistel riikidel nagu Hispaania ja Prantsusmaa, on suur ajalooline vastutus.
Tegutsegem tõepoolest mõistlikult, nagu minister Trinidad Jiménez meil teha palus, kuid nüüd on mõistlik öelda, et Maroko režiim peab nüüd lõppema. On väga tore tahta olla heades kaubanduslikes suhetes Marokoga. See on vajalik ja hea, aga mitte siis, kui tuleb maksta inimõiguste hinna või rahvusvahelise õiguse rikkumise hinnaga.
Trinidad Jiménez, paruness Ashton! Selleks et jõuda õiglase, jätkusuutliku ja mõlemale poolele vastuvõetava lahenduseni, tuleb teha referendum enesemääratlemise kohta. Muudame selle võimalikuks.
Charles Tannock
fraktsiooni ECR nimel. - Austatud juhataja! Külmutatud konflikt Lääne-Sahara üle destabiliseerib ümbritsevat piirkonda. Maroko kompromissitu vastuseis ei võimalda jätkuvalt õiglust Lääne-Sahara rahvale, kes on oodanud referendumit iseseisvuse kohta juba viimasel 20 aastat.
Ehkki ma nõustun, et Maroko on lääne oluline liitlane terrorismivastases võitluses, on väga kahetsusväärne, et Maroko ei täida oma lubatud kohustusi ÜRO lahenduskava tingimuste kohaselt. Rääkides raportist vägivalla kohta Lääne-Sahara inimeste suhtes, peaksime nüüd andma sealsele ÜRO missioonile volitused jälgida Sahara rahva inimõiguste olukorda. Nende volituste arendamise jõupingutusi on kahjuks ja järjekindlalt tõkestanud Prantsusmaa. See on peaaegu ainulaadne kõikide ÜRO missioonide puhul: ainuke riik, millel ei ole inimõiguste valdkonnas volitusi. Maroko ja Polisario Rinne peavad mõlemad aru saama, mida neilt oodatakse rahvusvahelise kogukonna normide seisukohalt. Meil on siin ELis palju vahendeid, millega Marokot mõjutada, eriti saab seda teha kalastusõiguse ja abiga.
Loodetavasti tagab eelseisev referendum Lõuna-Sudaani kohta, mis loob uue sõltumatu riigi lõunaosas, uut motivatsiooni kõikidele seotud osapooltele leida lõplik lahendus sellele pikaajalisele vaidlusele Lääne-Sahara üle. Seal on territoorium ja rahvas, mis minu arvates väärivad rahumeelset ja jõukat tulevikku.
Willy Meyer
Austatud juhataja! Tahaksin alustada konstateerides ilmselget: peame ütlema Maroko Kuningriigile, et see ei ole nende parlament. Selle parlamendi suveräänsus tuleneb Euroopa kodanikelt ja seega otsustab ta oma päevakorra, küsimused ja resolutsioonid ning Maroko Kuningriigi pidev sekkumine selles institutsioonis on vastuvõetamatu.
Teiseks, head kolleegid, seisneb põhiküsimus selles, et tegemist on okupeerimisega sõjaväejõudude, politsei ja Maroko asunike poolt - end ise mitte valitseva territooriumi illegaalne okupeerimine, nagu on määratletud rahvusvahelises õiguses. Marokol puudub suveräänsus Lääne-Sahara üle; ma kordan: puudub! Ta ei saa kohaldada oma seadusi, ta ei saa kohaldada oma suveräänsust, mistõttu peab parlament edastama väga selge sõnumi rahvusvahelisele kogukonnale ja Sahara rahvale, sest just nemad peavad otsustama oma tuleviku referendumi abil enesemääratluse üle, milles ÜRO julgeolekunõukogu on kokku leppinud.
Kogu väärkohtlemisel ja mahasurumisel, mida Maroko valitsus Lääne-Saharas toime paneb, on ainult üks eesmärk: tagada, et nad ei saaks teostada oma enesemääratlemise õigust. Seega peab Euroopa Parlament olema jõulisem selle õiguse kaitsmisel, seistes Sahara rahva kõrval ja mõistes hukka väärkohtlemise. Dignity laagri laialisaatmist ei oleks kunagi tohtinud lubada.
Käisin seal paar tundi varem. Olen valitavas ametis ja mul ei lastud tulla maha Hispaania lennukilt, et viibida kohal selle juures, mis kahjuks juhtus mõni tund hiljem, sest nad ei tahtnud tunnistajaid. Neil on palju varjata ja parlament ei saa osaleda kõige süstemaatilisemas varjamises, mida see mahasurumine tähendab. Assotsiatsioonilepingu kohta - head kolleegid, paruness Ashton, kes kahjuks kohal ei ole - on mul küsimus, et millal see külmutatakse? Millal me ütleme, et see suund on vastuvõetamatu? Head kolleegid, arvan, et parlament peab kõva ja selge häälega sõna võtma!
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Austatud juhataja! Lääne-Sahara seisab täna ristteel. Me ei tohi ignoreerida Maroko valitsuse hiljutisi tegusid! Selle kohta, mis tegelikult juhtus telklaagris Laāyoune lähistel, on vastuolulised andmed. Me ei tohi siiski suhtuda kergemeelselt asjaolusse, et 15 000 inimest on kaotanud oma kodud ja olnud sunnitud lahkuma linnadest, kus nad elasid, ning see on tegelikult ainult üks näide inimõiguste rikkumistest, mis said alguse 1975. aastal. Meie, Euroopa Parlamendi liikmed, peame tähelepanelikumalt uurima selle piirkonna ajalugu ja julmust, mida Sahara rahvas kogenud on, ning tugevdama poliitikat, mille eesmärk on lahendada konflikt ja see probleem.
Mõned liikmesriigid on püüdnud neid probleeme lahendada ÜROga koostööd tehes, kuid need jõupingutused on siiski osutunud edutuks. Ei ole olnud võimalik leppida kokku vajalikes soovitustes, et Marokolt vastust nõuda. ÜRO julgeolekujõudusid on piiratud nende tegevuses Lääne-Saharas, ehkki neil peaks olema võimalik teostada täielikku kontrolli ja järelevalvet humanitaarabi üle. Lisaks ei ole Maroko kaotanud tõket vabaks juurdepääsuks piirkonda ajakirjanikele ja rahvusvahelistele vaatlejatele.
Üks ÜRO vaatleja on õigustatult märkinud, et sellele Aafrika piirkonnale pühendatud tähelepanu võib päästa elusid ja kaitsta Sahara rahvast Maroko hävituspoliitika eest. Amnesty International nõuab sõltumatut uurimist vägivalla kohta. See on hea mõte. Seda tuleks teha. Praegu ei ole teada, kui palju inimesi on Maroko tegevuse tagajärjel surnud, saanud tõsiselt vigastada või lihtsalt kadunud.
Lõpuks tahaksin kutsuda meie täiskogu üles kindlameelselt reageerima, mis lõpetab praeguse aeglase rahvusvahelise diplomaatia, ning leidma lahenduse, mis kaitseb Sahara rahvast täiendava vägivalla eest.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Austatud juhataja! Lääne-Saharat raputanud vägivald, mille me jõuliselt hukka mõistame, samamoodi nagu kahetseme inimeste hukkumisi ja nõuame inimõiguste austamist, ei tohi uuesti vallanduda.
ÜRO raames tuleb leida püsiv, õiglane ja kõigile osapooltele vastuvõetav lahendus konfliktile, mis on praeguseks kestnud üle 30 aasta ning jätab tuhanded Sahara põgenikud meeleheitesse ning muudab ebastabiilseks Euroopa Liidule väga olulise naaberpiirkonna.
Seega kutsume Marokot, kes on Euroopa Liidu silmapaistev ja usaldusväärne partner ning kellega jagame suuri huvisid ja plaane, üles kahekordistama oma jõupingutusi dialoogi pidamisel, et konflikt läbirääkimiste teel lõpetada! Nõuame ka rahu Sahara rahvalt ja nende esindajatelt, kellele pakume nende olukorras sõnumit solidaarsusest. Samuti kutsume neid üles pidama dialoogi avatud ja ulatusliku suhtumisega.
Palume Euroopa Liidul liituda nende riikide jõupingutustega, kes on Sahara sõbrad ja mille hulka kuulub ka minu kodumaa Hispaania, mis aitab dialoogile kaasa usaldusväärse läbirääkijana. Maroko parlamentaarse uurimise alustamine Sahara sündmuste kohta ja asjaolu, et Maroko ametivõimud on valmis teavitama parlamenti sellest, mis on juhtunud, on olulised märgid, mida me väärtustame. Nad ei ole siiski asendusaineks teabe läbipaistvuse poliitikale, mis tagab kogu massiteabevahendite kohaloleku piirkonnas.
Resolutsioon, mille homme vastu võtame, on keerulise kokkuleppe tulemus, mis peegeldab parlamendi muret inimõiguste ja stabiilsuse pärast Maghrebis. See on ka tunnistuseks parlamendi toetusest konflikti lõpetamisele läbirääkimiste teel ilma eelnevate tingimusteta, vaid põhinedes ÜRO julgeolekunõukogu resolutsioonidel, mis kehtestavad Sahara rahva õiguse enesemääratlusele.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Austatud juhataja! Maroko ametivõimud väärisid meie hukkamõistu Gdaim Iziki laagri rünnaku puhul, pärast mida leidsid Laāyounes aset tõsised juhtumid. Sahara rahva isiklikke õigusi, kes palusid rahumeelselt paremaid elamistingimusi, on rikutud. Lisaks sellele on olnud piiratud ajakirjandus ja teabevabadus ning mitmekümnetele siinse ja teiste parlamentide, sealhulgas mu kodumaa Baskimaa parlamendiliikmetele on keelatud juurdepääs piirkonnale.
Puudub usaldusväärne teave, mistõttu palume ÜRO-lt ametlikku uuringut selle kohta, mis toimus. Siiski teame, et oli surmajuhtumeid, vigastusi ja sadu inimesi peeti kinni. Leiame, et kõik surmad, mis saabusid selle juhtumi tagajärjel, on kahetsusväärsed, sest ühtegi neist - olgu need seotud kas Maroko politsei või Sahara aktivistidega - ei saa heastada. Soovin väljendada solidaarsust kõikide nende peredega.
Laagrit rünnati päeval, mil New Yorgis oli algamas kolmas mitteametlike kohtumiste voor Lääne-Sahara olukorra kohta. See rünnak ei soodusta dialoogi, kokkuleppeid ega rahu, vaid on vastupidiselt takistus Lääne-Sahara okupeerimise rahumeelsele ja õiglasele lahendamisele.
Tahan osapooltelt paluda rahu. Selle probleemi lahendamine eeldab Maroko ja Sahara inimeste püsivat dialoogi, mis põhineb vastastikusel austusel ja mille eesmärk on täita ÜRO resolutsioone, mille hulka kuulub Sahara rahva enesemääratluse õiguse teostamine.
Peame alati kritiseerima inimõiguste rikkumisi. Ei ole oluline miks neid toime pannakse või kes, kus, kuidas seda teeb, sest demokraatlikud põhimõtted ja väärtused peavad alati olema huvidest eespool. Seetõttu palun Euroopa Liidult suuremat pühendumist!
João Ferreira
(PT) Austatud juhataja! Lääne-Sahara viimaste nädalate sündmused ei ole üksikjuhtum. Need on osa kolme ja poole kümnendi pikkusest rahva mahasurumise, vägivalla ja rõhumise ajaloost. Lääne-Sahara ajalukku kuuluvad pidevad marokolaste püüdlused tõkestada läbirääkimisi Sahara rahva võõrandamatu enesemääratlemise õiguse rakendamise kohta.
Seega on taas kord jõudnud kätte hetk mõista hukka Maroko ametivõimude kõikide julma represseerimist okupeeritud territooriumitel, kus osutatakse vastupanu koloniseerimisele ja võideldakse oma rahva seaduspärase õiguse eest enesemääratlemisele. Samuti on aeg avalikustada tõeline inimlik tragöödia, mida surutakse peale Sahara rahvale, kes on kohustatud elama põgenikelaagrites, mis asuvad kaugel kodumaast, ning nõudma rahvusvahelise humanitaarabi viivitamatut tugevdamist. Nõudma peaks ka rahvusvahelise õiguse ja ÜRO resolutsioonide jõustamist ning vajadust referendumi pidamiseks.
Euroopa Liidul ja liikmesriikidel on kõiges selles suur vastutus, mida nad ei saa eirata, kui nad ei taha olla kaasosalised, sest Maroko on riik, mis omab ELiga sõlmitud mitmete kokkulepete tõttu eristaatuse hüvesid.
Santiago Fisas Ayxela
(ES) Lugupeetud juhataja! Tuhanded saharalased lahkusid oma linnadest ja seadsid rahumeelselt üles Gdaim Izyki telklaagri, et nõuda paremaid elamistingimusi. Maroko julgeolekujõud saatsid laagri vägivaldselt laiali ja selle tulemusel vallandusid Al Aaiúnis tõsised rahutused. Maroko relvajõud tapsid noore saharalase ning üks Hispaania kodanik sai surma ebaselgetel põhjustel.
Hetkel puuduvad usaldusväärsed arvud nende rahutuste käigus hukkunute, vigastatute, kadunute ja arreteeritute kohta. Lisaks sellele on mitmetel Euroopa Parlamendi liikmetel keelatud siseneda Saharasse koos ajakirjanikega, kellel on endiselt tõsiseid probleeme oma töö tegemisega.
Maroko on Euroopa sõber ja strateegiline liitlane ning ei ole hea, kui sõprade vahel on kahtlused ja arusaamatused. Kui Marokol ei ole midagi varjata, peab ta lubama selgitada, mis toimus. Seega, ehkki on tõsi, et Maroko Parlament on loonud uuriva komisjoni, pean väga oluliseks, et loodaks rahvusvaheline komisjon, et Euroopa poliitikutel ja ajakirjanikel oleks vaba juurdepääs piirkonnale ning et Lääne-Sahara referendumi korraldamiseks loodud ÜRO missiooni volitusi laiendataks inimõiguste kaitsmise kohta nii Maroko kontrollitud piirkonnas kui ka Polisario kontrollitud piirkonnas.
Komisjon ja Euroopa valitsused, kõige vähem Hispaania valitsus, ei saa sellele olukorrale reageerides silma kinni pigistada. Reaalpoliitika ei saa olla vabanduseks läbi sõrmede vaatamisele. Nad peavad nõudma selgitusi nende tõsiste sündmuste kohta ja paluma Marokol ja Polisariol jätkata arutelu nii kiiresti kui võimalik, et jõuda rahumeelse kokkuleppeni ÜRO resolutsioonide alusel.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Austatud juhataja! Head kolleegid! Tahaksin kõigepealt José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyrale öelda, et enne Platoni ja tõe konflikti lahendamist oleks meil ehk olnud enne selle resolutsiooni koostamist vaja vähemalt kahel põhjusel natuke rohkem aega.
Esiteks oleksime saanud koguda kogu teabe tagamaks, et parlament asub jõulisemale seisukohale ning teiseks olid asjaomastes komisjonides alanud mitmed koosolekud ja istungid, kui parlament tegi õigusliku otsuse kohe edasi liikuda. Igal juhul ei vähenda see nende istungite nõuet ega vajadust hoida läbirääkimised Marokoga avatuna.
Usun seetõttu, et pärast hääletamist on hea mõte rakendada meie jõupingutusi kolmes konkreetses suunas: Euroopa uue juhtiva rolli kehtestamine koos diplomaatia ja naabruspoliitikaga; positiivsele tulemusele kaasaaitamine ÜRO avatud läbirääkimistel ning viimaseks kõikide parlamentaarsete vahendite kasutamine - alates väliskomisjonist ja segakomiteest - tagamaks, et kohtumine toimub ja aitab leida lahendusi. Arvan, et oleks abiks töötada sihikindlalt nende konkreetsete eesmärkide saavutamise nimel.
Frédérique Ries
(FR) Austatud juhataja! Tahaksin tänada volinikku, kes on selgelt näidanud end täna olevat rahu sobitamise poolel! Jah, me pidime mõistma vägivalla hukka mõlemal poolel. Jah, pidime nõudma kestvat lahendust sellele konfliktile, mis on nüüdseks kestnud üle 30 aasta. Ning jah, ilmselgelt pidime käsitlema ajakirjandusvabaduse olulisust - see on iga demokraatliku riigi nurgakivi.
Olles seda öelnud, on mul kahju, et tekstis puudub teatavate küsimuste puhul tasakaal. Näiteks oleksin tahtnud mainida Polisario rinde dissidendi Mustapha Salma saatust, kes rööviti selle eest, et ta julges nõuda dialoogi pidamist. Inimõigusi loomulikult mainitakse, aga mitte kõikide inimõigusi, mis on kahetsusväärne. Selles konfliktis ei ole tegemist juhtumiga, et ühel poolel on süütud ja teisel poolel süüdlased. Vastutus, ehkki ebavõrdne, lasub selle üle 30 aasta kestnud konflikti mõlemal poolel.
Eelkõige - ja see on väga oluline - jagavad kõik osapooled nüüd vastutust õiglase, realistliku ja jätkusuutliku lahenduse leidmise eest ning kui ma ütlen, et kõik osapooled, pean silmas Marokot, pean silmas Polisario Rinnet ja ka Alžeeriat, kes on sümboolne keskne osaleja, keda mainitakse ainult meie resolutsiooni lõppsõnas.
Lõpetuseks, austatud juhataja, tahaksin öelda, et toetan täielikult ettepanekuid jätkata seda tõhusat dialoogi, nagu ütles Pier Antonio Panzeri.
Marco Scurria
(IT) Austatud juhataja! Head kolleegid! Sõprade seas saab rääkida otsekoheselt ja öelda asju nii, nagu nad on. Seega ütleme Marokole, et ta peab tegema palju enam, et lahendada Lääne-Sahara olukord.
Euroopa Liit ei saa jätkata ega saaks jätkata teesklemist, et midagi ei ole juhtunud, sest riskime tõsise vea tegemisega. Riskime sellega, et ütleme neile, kes on valinud rahu - nagu Sahara rahvas Polisario Rinde abil -, et nad on teinud vale valiku.
Need, kes ei saada enesetaputerroriste, kes ei korralda rünnakuid ning kes usaldavad üksnes rahvusvahelisi organisatsioone, ei pääse üle uudistekünnise. Nende inimeste jaoks ei tule maailma jõud kokku. Austatud juhataja, see ei ole õige, sest saharalsed on julge ent pehme loomuga rahvas, nad täidavad oma usku õigel viisil ja nende naistel on ühiskonnas oluline roll. Nad võitlevad oma maa eest, mida nad armastavad sama lõputult kui oma kõrbe; ning oma identiteedi eest. See ei ole õige, et nad on üksi jäetud.
Homne hääletamine, mille poole oleme püüelnud, on oluline märk, et Euroopa Liit töötab selle nimel, et võtta otsustav roll selle piirkonna saatuse üle.
Norbert Neuser
(DE) Austatud juhataja! Lugupeetud volinik! Kiidan Andris Piebalgsi valitud selgete sõnade eest! On oluline, et Euroopa Parlament näitaks selgelt oma seisukohta ning samuti mõista hukka sealne brutaalsus. Meil on läinud kaua aega, enne kui jõudsime Euroopa Parlamendis aruteluni Lääne-Sahara olukorra üle, ning ma arvan, et oleme olnud liiga kõhklevad oma meetmetes ning tegutsenud ainult pärast surmajuhtumeid.
Mul on hea meel, et saame homme võtta vastu resolutsiooni kõikide osapooltega, mis ehk ei lähe nii kaugele kui üks või teine fraktsioon tahaks, aga see esindab laiemat konsensust ja on selge märguanne Marokole ja Lääne-Sahara rahvale, et Euroopa Parlament jääb truuks oma põhiväärtustele.
Töörühma esimehena tahaksin siiralt tänada kõiki selle liikmeid, kes on taganud, et Lääne-Sahara on olnud ja on jätkuvalt päevakorras! Olen kindel, et koos Andris Piebalgsi ja paruness Ashtoniga pühendume ka edaspidi Lääne-Sahara olukorrale!
Ana Gomes
(PT) Austatud juhataja! Julm rünnak Sahara laagri rahumeelsele protestile on andnud tõsise hoobi läbirääkimistele ÜRO egiidi all. See tuletas mulle meelde halvimaid aegu Ida-Timoris: ÜROs peetavad kõnelused, samal ajal kui inimesi rünnatakse, et neid takistada. Hispaania võiks olla toetajaks endisele kolooniale, mille ta hülgas, sest Portugal oli Ida-Timori enesemääratluse poolt, kuid enam mitte, sest ta ei taha ohustada oma kaubanduslikke ja muid huvisid Marokos.
Nüüdseks on teada, et Madridi ja ÜROd hoiatati rünnakust ette. On ainult väike samm hooletusest kaasosaliseks saamiseni. Eriti vastutab Prantsusmaa Maroko julgustamise eest okupeerimise jätkamiseks. Mis puutub Euroopa Liitu, rääkis liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja rünnakust alles nädalaid pärast seda, kui see oli juhtunud, ning tegi seda väga lühikeses ebaolulises avalduses. Resolutsioonis kutsub parlament Euroopa Liitu üles, nõudes rahvusvahelist sõltumatut sündmuste uurimist ning hukkunute, kadunute ja vangide tuvastamist, nõudes rahvusvahelise ajakirjanduse, humanitaarabiorganisatsioonide ja vaatlejate piiramatut juurdepääsu, nõudes, et ÜRO jälgiks inimõiguste olukorda Lääne-Saharas ning nõudes kõikide Marokos või Lääne-Sahara okupeeritud alal kinnipeetavate saharalaste viivitamatut vabastamist.
Guido Milana
(IT) Austatud juhataja! Head kolleegid! Kahetsen täna siin istungisaalis vaid ühte asja: seda, et kõneleme Sahara rahvast ainult selle pärast, et marokolased on tunginud Laāyoune lähistel olevasse laagrisse. See selle parlamendi demokraatiale häbiplekk!
Parlament oleks ise pidanud leidma tahte seda küsimust arutada, sest see on roiskunud rahvusvahelistel läbirääkimiste laudadel 30 aastat. See on kõige olulisem poliitiline fakt. Meid sundisid selleks vägivallaaktid, mitte et oleksime autonoomselt otsustanud tagada inimõigusi. Asjaolu, et seal tuleks pidada enesemääratlemise referendum, ei ole ju midagi muud kui küsimus inimõiguste austamise kohta.
Just seetõttu, et Maroko on meie sõber, seetõttu, et Maroko on suhtes tugev osapool, peame jõuliselt nõudma, et enam ei ole võimalik seda soovi edasi lükata ja järgida kõiki sellest tulenevaid meetmeid. Peame looma tingimused, selleks et Lääne-Sahara referendumi korraldamiseks loodud ÜRO missiooni (MINURSO) eesmärk ei oleks üksnes luua tingimused referendumiks, mida pidevalt edasi lükatakse. Peame püüdma kasutada kõiki Euroopa Liidu käsutuses olevaid vahendeid selleks, et see sündmus toimuks ja tagada, et referendumi tulemus on õiglane rahva 30 aasta kannatuste suhtes.
Gilles Pargneaux
(FR) Austatud juhataja! Lugupeetud volinik! Jättes kõrvale tänase pärastlõuna arutelu ja resolutsiooni, mille üle homme hääletame, pöördugem tagasi põhiküsimuse juurde, mille mainimist ma tegelikult praeguses arutelus ei kuulnud.
Ärgem unustagem, et see suur poliitiline küsimus on diplomaatiline katsumus Maroko suhetes Aafrika riikide ja Magribiga, eriti Alžeeriaga.
Teiseks on see majanduslik ülesanne, sest see küsimus takistab jõuka ja stabiilse Magribi loomist. Samuti on see julgeoleku ülesanne al-Qaeda terrorirühmituse aktiivse tegevuse tõttu Magribi islamiriikides ning sellest tulenevalt on see humanitaarülesanne Sahara rahva ja eriti nende jaoks, kes on Tindoufi laagrites ega pääse sealt välja.
Peame minema tagasi selle juurde, mis oluline on. Oluline on 1920. aasta resolutsioon, mis võeti üksmeelselt vastu ÜROs, milles nõutakse, et suudaksime käsitleda Maroko esitatud autonoomia küsimust ning milles nõutakse ka perekondlikke külastusi Lääne-Sahara ja Tindoufi laagrite vahel.
Need on seega sisuliselt ülesanded, mida peame oluliseks. Nagu pakkus välja meie kolleeg Pier Antonio Panzeri, tuleb jätkata dialoogi kõikide osapooltega, eriti Maroko ametivõimudega saabuvatel nädalatel, mida tehakse, sest on kavas, et välisminister astub meie ette 1. detsembril.
Antonio Masip Hidalgo
(ES) Austatud juhataja! 18. novembril rõhutas minister Trinidad Jiménez Hispaania Parlamendis, et Haagi Rahvusvahelisse Kohtu arvamus oli, et dekoloniseerimist ei ole veel toimunud ja Lääne-Saharat ei saa Marokoga ühendada. Ebaseaduslik kannatamine ja okupeerimine on kestnud 35 aastat. Laager on Maroko ja Sahara rahva omavahelise kauguse kehastus - ükskõik kui palju asunikke ja sõdureid on nad viinud piirkonda, kust nad saatsid välja tuhandeid tõelisi elanikke.
Maroko surub vihaga alla endast erinevat rahvast. Varsti toimuvad koloniaalsed kohtuprotsessid, nagu ka 5. novembril Casablancas, kus välis- ja Euroopa vaatlejaid peksti. Ennetagem Euroopa sõprade, ülla ja kangelasliku rahva hävimist!
Salvatore Iacolino
(IT) Austatud juhataja! Head kolleegid! Selline tõsine sündmus nagu see, mis on hiljutistel nädalatel toimunud Sahara rahva kaotuseks, ei saa jääda karistuseta ja seega on Euroopa Liit kohustatud sekkuma.
Teisalt, ei ole kahtlust, nagu José Ignacio Salafranca Sanchéz-Neyra õigesti ütles, et aja jooksul on Maroko inimesed aidanud palju Aafrikat, mis tähendab, et lisaks sellele, et võime neid sõpradeks pidada, võime neid pidada ka väga lähedalseisvateks Euroopa Liidu seisukohtadele
Seadmata eelarvamuse alla karistust, mida oleme kohustatud rakendama ja mis on absoluutselt oluline, tuleks sellega seostada uus läbirääkimiste suund, nagu juba käivitati ühiskomisjonis, mis tõepoolest lubab kaitsta põhiõigusi, sest neid ei saa jätkuvalt rikkuda, nagu seda on tehtud sellele eelnevalt, kui ÜRO heidab valgust küsimusele, mida täna arutame, et heita valgust põhiõiguste rikkumisele, mida tõesti tuleb karistada.
Metin Kazak
(BG) Austatud juhataja! Ka mina soovin kiita volinik Andris Piebalgsi erakordselt tasakaaluka ja ühtlase ettekande eest Euroopa Komisjoni suhtumise kohta Lääne-Sahara sündmustesse. Usun, et meil on oht teha selle resolutsiooniga rohkem halba kui head, sest tähelepanu ei pöörata Maroko jõupingutustele saavutada Lääne-Sahara konfliktile kestev ja õiglane tulemus.
Tahaksin öelda, et paljud rahvusvahelised organisatsioonid on endiselt seal ja teevad uurimusi selle kohta, mis juhtus. Arvan, et parim foorum dialoogiks Marokoga on ELi-Maroko parlamentaarne ühiskomisjon. Arvan, et tuleb toetada jõupingutusi leida mõlemale poolele vastuvõetav lahendus ÜRO egiidi all, mitte teha erapooletuid avaldusi.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Austatud juhataja! Ei saa piisavalt palju rõhutada, et olukord Lääne-Saharas on õigustatult meie mure põhjuseks. Meie siin istungisaalis teame väga hästi, et konflikt, mis on seal juba palju aastaid kestnud, võib omada mõju piirkondades, mis on palju kaugemal. Seal on inimesi, kel ei ole mingit lootust, keda nii represseeritakse kui ka alandatakse. Sellises olukorras võivad inimesed, keda on alandatud, sageli moodustada loomuliku baasi terroristlikuks tegevuseks. Nad võivad olla vastuvõtlikud terroristlikule koolitusele ning Lääne-Saharast võib saada koht, kust terrorismi eksporditakse. Seega peaks Euroopa Liit mõistma hukka kõik seaduserikkumise juhtumid, aga arvan, et suuremaid jõupingutusi tuleks teha ÜRO jõudude aitamiseks, et nad saaksid olla julgeoleku tagamisel piirkonnas veel tõhusamad.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Austatud juhataja! 8. novembril kasutasid Maroko ametivõimud vägivalda laagri laialisaatmiseks Laāyoune lähistel Lääne-Saharas, mille tagajärjeks olid hukkumised ja arvukad vigastatud.
Ma olen ülivihane, et liikmesriik, antud juhul Prantsusmaa, saab olla vastu nõudele ÜRO teabekogumiskülastuseks, et uurida neid sündmusi. Uganda ettepanek ÜRO julgeolekunõukogu kohtumisel 16. novembril oli seevastu nii õiguspärane kui ka soovitav. Prantsusmaal on väga hea peita end julgeolekunõukogu otsustamatuse taha, kui ta on kasutanud oma vetoõiguse kaalukust, et takistada valguse heitmist kõnealustele juhtumitele. Kas tõele oleks nii raske otsa vaadata?
Euroopa, kellele meeldib end pidada eeskujulikuks inimõiguste kaitsmisel, peab nõudma sõltumatut ja läbipaistvat teabekogumiskülastust ÜRO egiidi all ning laiendatud volitusi Lääne-Sahara referendumi korraldamiseks loodud ÜRO missioonile (MINURSO). Üldisemalt loodame paruness Ashtoni peale, et leitaks õiglane ja kestev lahendus kõnealusele vastuvõetamatule olukorrale Sahara rahva jaoks.
Dominique Vlasto
(FR) Austatud juhataja! Nagu kaasparlamendiliikmed, taunin ka mina inimelude kaotust selles konfliktis. Tahaksin siiski öelda, et esitatud tekst on tasakaalustamata ja kahetsen, et selle resolutsiooni hääletamisega on kiirustatud. Oleks olnud parem oodata uurimiste tulemusi, et nõuetekohaselt kindlatel alustel arutada ja võimaldada kaasparlamendiliikmetel jõuda tõelise arusaamiseni sellest, mis tegelikult toimub. Tõepoolest võib seda näha viisina mõjutada ÜRO läbirääkimisi Lääne-Sahara tuleviku kohta. Pean ütlema, et see tekitab mulle muret ajal, mil taaskäivitatakse Euroopa-Vahemere piirkonna poliitikat. Faktide kehtestamine ja teadmine, kes mille eest vastutab, võtab aega. Minu arvates on see oluline selle väga tundliku piirkonna stabiilsuse ja selle rahva heaolu jaoks.
John Bufton
Austatud juhataja! Ka mina räägin täna häirivatest sündmustest Lääne-Saharas.
Nagu oleme oma ajalehtedest lugenud, on toimunud vägivaldsed kokkupõrked põgenikelaagrites, kus suuremat osa Lääne-Sahara inimesi on vangis hoitud alates Maroko sissetungist 1970ndatel. Üks asi on nende riiki sisse tungida, aga vangistada suur osa elanikkonnast põgenikelaagritesse, on teine asi.
Lääne-Sahara pagenduse liikumine on toonud selle olukorra julgelt maailma tähelepanu alla. ÜRO julgeolekunõukogu on uurinud viimast vägivaldset vahejuhtumit, kuid ei nõudnud siiski sõltumatut uurimist.
Võib kihla vedada, et Maroko ametivõimud ei ole erapooletud, kui uurimine jäetakse nende korraldada. Maroko ametivõimud ei suuda isegi otsustada, kui palju inimesi hukkus Laāyoune' laagri haarangus. Arvestades Lääne-Sahara lähedust Euroopale ja selle potentsiaali destabiliseerida tundlikku Põhja-Aafrika piirkonda, võib olukord hullemaks minna, kui midagi peagi ette ei võeta.
Usun jõuliselt, et vajame sõltumatut uuringut ja kutsun ÜRO julgeolekunõukogu üles seda algatama!
Bernadette Vergnaud
(FR) Austatud juhataja! Lugupeetud volinik! Head kolleegid! Tahaksin alustada, juhtides tähelepanu sellele, et ma ei pidanud õigeks esitada nii varakult arvamust ja hääletada sündmuste üle, mis toimusid Laāyounes 8. novembril, kui meil ei ole kättesaadavad kõik faktid, mis annaksid meile vajaliku mõistmise ja objektiivsuse.
Arvestades asjaolusid on siiski kergendav näha, et oleme jõudnud suhteliselt tasakaaluka ja mõõduka ühisresolutsioonini, mis võtab arvesse inimõiguste mõistet ja mis ei mõista üleliia hukka kumbagi osapoolt, ehkki mõned punktid on küsitavad. Igatahes on minu arvates kõige olulisem mitte olukorda hullemaks ajada, et uurimised ja läbirääkimised toimuksid rahumeelses õhkkonnas, ning seega leian, et on tark mitte lasta end mõjutada provokatiivsest naaberpartnerriigi priviligeeritud staatusest, mis põhineb erapooletutel ja sageli vastuolulistel andmetel.
Andreas Mölzer
(DE) Austatud juhataja! Maroko soov suruda maha raporteid juhtumite kohta Lääne-Saharas ei näita riiki heas valguses. Kui Gaza abilaeva rünnati, järgnes sellele viivitamatu rahvusvaheline pahameel. Kui okupeeritud Lääne-Saharas saadeti aga laiali protestilaager, mille käigus hukkus inimesi, ning linn kuulutati keelatud alaks - isegi ajakirjanike jaoks -, oli puudu rahvusvahelise kogukonna ühistest dünaamilistest meetmetest.
Loomulikult võis seda aimata, et arvestades kontrollimatut olukorda, ei tunne vabadusliikumine mingil hetkel enam kohustust relvarahuks. See oli seotud ka referendumiga Lääne-Sahara kohta - referendumiga, mille osalejates kunagi tegelikult kokkuleppele ei jõutud. Vahepeal asus sinna elama üha enam marokolasi. Minu arvates tuleb neid juhtumeid täielikult uurida. Euroopa Liit peab tegutsema neutraalse vahendajana ja püüdma tuua mõlemad vaidluse osapooled taas kokku.
Ulrike Rodust
(DE) Austatud juhataja! Head kolleegid! Toetan kompromissi resolutsiooni kohta. Olles Sotsiaaldemokraatide ja demokraatide fraktsiooni Euroopa Parlamendis kalanduskomisjoni koordinaator, olen ka mina huvitatud kalanduskokkuleppest Marokoga. Hea, et nõuame resolutsioonis rahvusvahelise õiguse austamist ressursside ülekasutamise puhul Lääne-Saharas. Kahjuks ei ole enamik siinse täiskogu liikmetest teadlikud, et parlamendi õigustalitus on avaldanud arvamuse, milles märgitakse, et praegune kalanduskokkulepe Marokoga rikub rahvusvahelist õigust, kui ei näidata, et Lääne-Sahara rahvas saab kokkuleppest kasu. Hetkel seda ei näidata ja Euroopa Komisjon on seega jätnud ootele läbirääkimised kokkuleppe uuendamise üle. Ma loodan väga, et siin on võimalik leida diplomaatiline lahendus. Meile peab siiski selge olema, et me ei saa eirata rahvusvahelist õigust majanduslikest huvidest lähtuvalt.
Ulrike Lunacek
(DE) Austatud juhataja! Ka mul on väga hea meel, et meil on lõpuks siin täiskogul resolutsioon konflikti kohta Lääne-Saharas. Arvan, et see oleks pidanud juhtuma palju varem ja teistel alustel, mitte alles pärast nende kohutavate juhtumite toimumist Gdeim Iziki laagris.
Ma tõepoolest ei saa aru, miks Maroko ei ole valmis lubama sõltumatut uurimist. Kui tal ei ole midagi varjata, tuleks teha uurimine. Miks seda siis ei tehta? Ma väga loodan, et resolutsioon võetakse homme parlamendis vastu, mis ei tähenda loomulikult seda, et Marokoga ei tuleks dialoogi pidada. Järgmisel nädalal on Maroko ja Alžeeria välisministrid ning ka Polisario Rinne kutsutud osalema väliskomisjoni koosolekul. Loodan, et nad tulevad ja astuvad meiega arutellu.
Ma arvan, et ettepanek resolutsiooni edasi lükata ei ole siiski mõistlik, sest Euroopa Parlamendina on meie jaoks oluline austada ja toetada inimõiguste täitmise põhimõtet ning ka rahva - praegusel juhul Sahara rahva - enesemääratlemise õiguse põhimõtet. Külastasin Tindoufi lähedal asuvaid laagreid esimest korda 23 aastat tagasi. Sellest ajast alates on see rahvas võidelnud, et saada lõpuks järgida oma seadusi ja teha referendum, mis on aus ja õiglane. Seetõttu on mul hea meel, et resolutsioon on nüüd esitatud ja et homme see loodetavasti ka tegelikult vastu võetakse.
Cristian Dan Preda
(FR) Austatud juhataja! Esmalt tahaksin öelda, et oleksime tõepoolest võinud kauem arutada ja koostada teistsuguse teksti. Samal ajal kulutati tekstile siiski enam-vähem sama palju aega kui tavaliselt pühendatakse kiireloomulistele resolutsioonidele. Meie Maroko partneritele tuleks seega öelda, et see on tegelikult konsensus, mille saavutasid eri fraktsioonid.
Usun, et see on dialoogi üks etapp. Tõenäoliselt esimest korda toetan Pier Antonio Panzeri ettepanekut jätkuvaks dialoogiks parlamendikomisjonis teatavate küsimuste kohta, mis seovad meid Maroko kolleegidega. See on hiljuti loodud komisjon, mida võivad toetada - miks mitte? - sõbrad Marokost, sest neid on siin palju. Samuti ootan väga dialoogi Maroko välisministriga. Ta on teatanud, et pöördub järgmisel nädalal väliskomisjoni poole. See annab veel ühe võimaluse dialoogi jätkamiseks.
Andris Piebalgs
komisjoni liige. - Austatud juhataja! Pärast arutelu väga tähelepanelikku jälgimist, tahaksin jääda oma esialgse avalduse juurde. Usun, et see on väga tasakaalukas ja väga korrektne.
Kordaksin lihtsalt viimast lauset. Euroopa Liit toetab ÜRO peasekretäri jõupingutusi õiglase, kestva ja pooltele vastuvõetava poliitilise lahenduse saavutamisel, mis tagab Lääne-Sahara inimeste enesemääratluse kooskõlas julgeolekunõukogu resolutsioonidega. Julgustaksin kindlasti mõlemat osapoolt toetama ÜRO jõupingutusi!
Juhataja
Olen saanud arutelu lõpuks seitse resolutsiooni ettepanekut. Sellega arutelu lõppeb.
Hääletus toimub homme kell 12.00.
(Istung katkestati kell 20.00 ja jätkus kell 21.00)
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 149)
Dominique Baudis
Vaadates hoolikalt Internetis olemasolevaid pilte, võib mõõta vägivalla määra, mida kasutati Maroko õiguskaitseorganite vastu. Stseenid nii Gdeim Iziki laagris kui ka teel Laāyoune'i on tõestuseks surmavatest vägivallaaktidest Maroko julgeolekuteenistuse vastu. Isegi hädaabisõidukeid ei säästetud. Reaalsus on väga kaugel sellest, mida propaganda meid uskuma tahab panna. Meie parlament peab seega näitama üles vaoshoitust ja kasutama diskreetsust, selle asemel et süüdistada ülemäära Maroko ametivõime ja pidada neid täielikult vastutavaks praeguse olukorra eest.
Debora Serracchiani
Viimased vägivaldsed sündmused, mis on seotud Maroko ja Polisario Rinde vahelise vaidlusega Lääne-Sahara piirkonna üle, vajavad rohkem tähelepanu, kuna need võivad avaldada negatiivset mõju piirkonna stabiilsusele. Laāyoune'i laagri puhastamise käigus tapeti ligikaudu tosin inimest, üle 700 sai haavata, 150 jäi kadunuks, 160 vahistati Maroko ametivõimude poolt ning arvatavasti tapeti selle käigus ka Hispaania kodakondsusega läänesaharalane Baby Hamday Buyema. Me ei tohi läänesaharalasi abita jätta. Peame viima lõpule ÜRO egiidi all toimunud läbirääkimised, lähtudes inimõiguste ülddeklaratsiooni põhimõtetest, eeskätt selle artiklist 2. Euroopa Liit peab sekkuma ja kutsuma Maroko valitsust üles vältima edasist verevalamist ning vabastama ebaseaduslikult vahistatud läänesaharalased. 2010. aasta 7. ja 8. novembril aset leidnud osapoolte vaheliste mitteametlike läbirääkimiste jätkamine peab olema esimene märk sellest, et on võimalik leida aus lahendus, mis on mõlema osapoole jaoks vastuvõetav.
