O iniţiativă europeană privind boala Alzheimer şi alte demenţe - Inhalatoarele pentru astmatici (dezbatere) 
Preşedinte
Următorul punct pe ordinea de zi este ceea ce consider a fi o dezbatere comună ciudată referitoare la:
raportul elaborat de dna Matias, în numele Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară, referitor la boala Alzheimer şi alte demenţe şi
întrebarea cu solicitare de răspuns oral adresată de dna Mazzoni, în numele Comisiei pentru petiţii privind inhalatoarele pentru astm - B7-0666/2010).
Marisa Matias
Dle preşedinte, aş dori să încep prin prezentarea unui exemplu care mi se pare elocvent pentru urgenţa acestei iniţiative. Am început lucrul în Parlament în urmă cu exact şase luni: au trecut şase luni de la data la care am început să lucrăm la raport şi data votului, iar în acest răstimp mai mult de 700 000 de persoane s-au îmbolnăvit de boala Alzheimer sau de altă formă de demenţă. Numai această cifră arată cât este de important şi de urgent să luăm măsuri în acest domeniu. De aceea, comunicarea Comisiei este oportună.
Toate persoanele care suferă de Alzheimer şi de alte forme de demenţă în Europa trebuie tratate în acelaşi mod. Există mai mult de 7 milioane de persoane care suferă de Alzheimer şi aproape 10 milioane suferă de demenţă, în ansamblu.
Dacă ar fi să vorbim despre cifre, am vorbi despre nivelul unei ţări de mărime medie. Nu putem să discriminăm această boală, aşa cum nu putem să discriminăm o ţară. Trebuie să le tratăm la fel. Acesta este exact motivul pentru care este necesar să luăm urgent măsuri în mai multe domenii. În domeniul cercetării, ştim că numărul persoanelor care suferă de a ceastă boală se dublează la fiecare 20 de ani.
Ştim că, dacă grupa de vârstă luată în considerare depăşeşte 65 de ani, numărul se dublează la fiecare patru ani, acesta fiind exact motivul pentru care trebuie să abordăm cauzele şi să le descoperim, deoarece nu dispunem de nicio altă cale de acţiune împotriva unei probleme dacă nu o cunoaştem bine. Pentru aceasta, avem nevoie de mai multă cercetare, mai multă cooperare şi mai multe date epidemiologice.
Trebuie să cunoaştem mai multe despre cum să acţionăm din punctul de vedere al prevenirii şi al controlării factorilor de risc. Avem nevoie de diagnosticare timpurie, avem nevoie de îngrijire specializată şi avem nevoie să formăm îngrijitorii. Trebuie să oferim sprijin familiilor, nu să-i stigmatizăm pe cei bolnavi: trebuie să le acordăm drepturi şi să le acordăm demnitate. Trebuie ca toate ţările să dispună de planuri de acţiune naţionale ca să putem să cooperăm la nivel european. Trebuie să combatem inegalităţile dintre statele membre şi din cadrul statelor membre. Nu putem să acceptăm că ar trebui să existe pacienţi de primă clasă şi de clasă secundară: trebuie să fie cu toţii egali, indiferent de sex, vârstă, locul de reşedinţă sau orice alt criteriu.
De aceea, dle preşedinte, este foarte, foarte important ca acoperirea serviciilor noastre de sănătate să fie cât mai extinsă posibil. Nu putem să evităm discuţiile despre aceste necesităţi urgente pentru simplul motiv că suntem în criză şi vorbim întotdeauna despre costurile bolii. Costurile sociale şi economice ale neabordării acestei probleme sunt mult mai mari, mult mai importante decât acelea de a ne confrunta cu aceasta. De aceea, trebuie să abordăm această problemă şi să investim: să investim în oameni, să investim, astfel cum am spus, în prevenire şi în oferirea de sprijin pentru familii şi îngrijitori, care sunt atât de des uitaţi.
Ştim că pentru fiecare persoană care suferă de Alzheimer sunt necesare trei persoane pentru a o îngriji. O persoană care suferă de Alzheimer nu poate petrece o oră fără să fie însoţită. Aceasta trebuie să fie o lecţie pentru noi: nu putem să continuăm fără ca statele membre să se unească pentru a răspunde la această problemă; fără cooperare şi, mai mult, cooperare bazată pe solidaritate.
De aceea, aş dori să spun următoarele: referitor la cooperare, ştim cu toţii că nicio astfel de activitate nu poate fi întreprinsă izolat şi că şi aici, în Parlament, a fost desfăşurată în cooperare cu raportorii alternativi ai tuturor grupurilor parlamentare; cu sprijinul celor trei doamne care m-au ajutat în cadrul Comisiei pentru mediu, sănătate publică şi siguranţă alimentară, în cadrul grupului meu şi în cadrul delegaţiei mele.
De aceea, aş dori să le mulţumesc acestor doamne şi, probabil, nu este o întâmplare că la acest raport au lucrat numai femei: pentru că femeile sunt cel mai afectate, confruntându-se atât cu rapoartele privind boala Alzheimer, cât şi cu suferinzii de această boală, inclusiv bărbaţi. Prin urmare, doresc să atrag atenţia asupra tipurilor de discriminare ascunse de lipsa tratamentului sau a răspunsului la aceste probleme.
Voi încheia spunând că aş dori să-l interpelez direct pe dl comisar Dalli şi să-l întreb pe care dintre propunerile incluse în acest raport al Comisiei este pregătit să o accepte şi când va fi pregătit să accepte şi să ia măsuri împotriva unei urgenţe de proporţiile celei cu care ne confruntăm în prezent.
Erminia Mazzoni
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, trebuie să spun că şi eu sunt nedumerită cu privire la motivul pentru care această întrebare a fost combinată cu raportul anterior, însă, în opinia mea, este important că acest Parlament se concentrează, astăzi, pe problema inclusă în întrebarea I adresată în numele Comisiei pentru petiţii.
Această întrebare se referă la un caz în care unei mici întreprinderi europene nu i s-a făcut dreptate din cauza inerţiei pe care, din păcate, Comisia o demonstrează din anul 1997. Acest fapt este susţinut şi de Comisia pentru afaceri juridice, căreia comisia pe care o prezidez i-a solicitat să emită un aviz.
Chestiunea se referă la un dispozitiv medical - mai precis, un inhalator pentru astm - care a fost patentat în 1990 şi lansat în mod legal pe piaţă. Acest produs este reglementat de Directiva 93/42/CEE, care prevede că producătorii trebuie să ateste faptul că au îndeplinit cerinţele şi care împuterniceşte autorităţile naţionale să verifice dacă această auto-atestare este valabilă, prin monitorizare şi controale prin sondaj.
Produsul, care a fost distribuit cu succes pe piaţă timp de şase ani - deci, până în anul 1996 - şi pentru care, timp de 15 ani, nu s-a înregistrat nici măcar o plângere specifică sau un comentariu, a fost supusă unei verificări de către guvernul Bavariei de Sus, care a solicitat comisiei din Magdeburg să revizuiască autorizaţia acordată companiei.
În luna decembrie a aceluiaşi an, comisia şi ministerul sănătăţii din Saxonia-Anhalt au desfăşurat o verificare şi au încheiat procedura afirmând că produsul este pe deplin conform cu cerinţele legislative în vigoare. La încheierea procedurii au pus la îndoială şi legitimitatea cererii depuse de guvernul Bavariei de Sus şi l-a invitat ca, în cazul în care va continua să aibă îndoieli, să iniţieze procedura de salvgardare prevăzută în directiva menţionată.
În anul următor au existat o serie de activităţi nedocumentate despre care am fost informaţi numai indirect şi apoi, în 1997, brusc, fără nicio comunicare cu producătorul, Ministerul Federal al Sănătăţii a solicitat retragerea produsului de pe piaţă.
Ministerul a iniţiat procedura - procedura prevăzută în articolul 8 al directivei menţionate - la sfârşitul anului 1997, dar n-a avut succes, deoarece nu au fost furnizate informaţii, iar procesul de consultare a producătorului nu a fost iniţiat. În mijlocul tăcerii generale, la jumătatea anului 2003, producătorul, considerând că această tăcere însemna respingerea clară a comentariilor inexplicabile ale autorităţilor germane, a introdus din nou produsul pe piaţă.
Din păcate, în anul 2005 - şi, din nou, fără nicio comunicare - autorităţile germane au cerut încă o dată retragerea produsului de pe piaţă. Vreau să clarific faptul că, în ciuda cererilor repetate, nici în prezent nu există niciun fel de explicaţie privind motivul pentru care produsul a fost retras.
Prin urmare, nu a existat nicio comunicare, nicio anchetă şi nicio posibilitate ca producătorul să conteste în mod legitim constatările celeilalte părţi. Acest lucru a avut un efect economic important asupra producătorului, pentru că a aşteptat un răspuns timp de mai mult de 15 ani şi nu îşi poate introduce produsul pe piaţă.
Aş adăuga şi faptul că, în timpul celor şase ani în care produsul a fost distribuit - şi există documente în acest sens, inclusiv cele furnizate de Comisie - a fost identificat faptul că, datorită costurilor reduse ale produsului, cheltuielile publice de sănătate au fost multe reduse şi că produsul avea un efect pozitiv asupra bolnavilor de astm.
În anul 2008, producătorul, dl Klein, văzând că toate încercările sale de a obţine rezultate pe lângă alte autorităţi nu au avut succes, s-a adresat Comisiei pentru petiţii. Comisia iniţiază procedura în timpul acestei legislaturi. Mai mult, având în vedere de când are loc problema la care se face referire în petiţie, va iniţia şi un proces de consultare informală cu dl comisar pentru a solicita un răspuns în cel mai scurt timp posibil, deoarece petiţionarul solicită confirmarea faptului că produsul este conform legislaţiei europene sau, în caz contrar, cel puţin să obţină o hotărâre prin care să i se acorde dreptul de a înainta o contestaţie în instanţă, ceea ce îi va permite, în cele din urmă, să obţină dreptate.
Nimic din toate acestea nu s-a întâmplat, iar în timpul dezbaterii din cadrul Comisiei pentru petiţii, din păcate, Comisia a evitat, din nou, să răspundă întrebărilor noastre. Astfel, comisia a luat în unanimitate decizia să se adreseze Parlamentului şi să solicite Comisiei să furnizeze un răspuns clar în acest Parlament, deoarece, fără îndoială, această afacere ridică semne serioase de întrebare cu privire la o încălcare a Cartei drepturilor fundamentale. Aceasta nu este numai din cauza inerţiei Comisiei; mai presus de toate, este din cauza imposibilităţii dlui Klein, petiţionarul, de a introduce acţiuni în justiţie.
Această afacere ridică semne serioase de întrebare cu privire la încălcarea normelor de piaţă şi a protecţiei acordate micilor întreprinderi, acesta fiind motivul pentru care insistăm să fie furnizate răspunsuri, aici, la punctele ridicate în întrebarea noastră.
Preşedinte
Dnă Mazzoni, aş dori să vă mulţumesc, înainte de toate, pentru că mi-aţi împărtăşit confuzia cu privire la modul în care s-au suprapus cele două subiecte. Bineînţeles, acest lucru nu implică niciun fel de dispreţ din partea mea pentru o întrebare importantă, pe care, în plus, o adresaţi în calitate de preşedintă a Comisiei pentru petiţii, din care fac şi eu parte şi, prin urmare, sunt extrem de interesat de ceea ce va urma.
Va fi foarte dificil atât pentru dl comisar, cât şi pentru vorbitori, să combine două subiecte care sunt atât de diferite şi, prin urmare, merită să ne întrebăm dacă este rezonabil să planificăm dezbaterea astfel cum a fost planificată pe agendă.
John Dalli
membru al Comisiei. - Dle preşedinte, stimaţi deputaţi, permiteţi-mi, mai întâi, să aduc un omagiu Parlamentului, şi în special raportoarei, dna Matias, pentru angajamentul dvs. de a aborda boala Alzheimer şi alte demenţe.
Comisia împărtăşeşte pe deplin îngrijorarea dvs. Demenţa înseamnă foarte multă suferinţă pentru milioane de europeni şi familiile acestora. Având în vedere îmbătrânirea populaţiei, este timpul ca Europa să acţioneze acum.
De aceea, în anul 2009, Comisia a înaintat o Comunicare privind boala Alzheimer şi alte demenţe, vizând să îmbunătăţească prevenirea şi diagnosticarea, cercetarea şi schimbul de cele mai bune practici.
Sunt bucuros că Parlamentul susţine activitatea continuă în acest context şi prezintă un set cuprinzător de recomandări. Acest raport şi recomandările pe care le conţine sunt foarte oportune într-un moment în care Comisia se pregăteşte să lanseze o acţiune comună cu statele membre privind boala Alzheimer în luna aprilie, aşa-numita ALCOVE ("ALzheimer COoperative Valuation in Europe”) (evaluarea în cooperare a bolii Alzheimer în Europa).
Sunt convins că această acţiune comună va asigura realizarea multora dintre recomandările pe care le adoptaţi azi aici.
Acţiunea comună se va concentra pe prevenire - un domeniu pe care Parlamentul îl subliniază în acest raport - şi, de asemenea, pe îmbunătăţirea cunoştinţelor şi a informaţiilor şi schimbul de bune practici. Va aborda şi un alt domeniu în care Parlamentul solicită acţiune: drepturile persoanelor care trăiesc cu demenţă. Sunt de acord cu dvs. în privinţa faptului că avem nevoie de cercetare complet coordonată ca să înţelegem mai bine cum să prevenim sau să întârziem instalarea demenţei. De aceea, Comisia a lansat o iniţiativă de programare în comun în materie de combatere a bolilor neurovegetative, în special a bolii Alzheimer.
23 de ţări lucrează pentru prima oară împreună pentru a combate boala Alzheimer. Pe teritoriul Europei există bune practici de diagnosticare şi tratare a bolii Alzheimer, iar Comisia susţine schimbul de cunoştinţe şi bune practici.
Astfel cum a recomandat Parlamentul, pot şi eu să confirm că iniţiativa "O Uniune a inovării” prevăzută în strategia Europa 2020 va adopta subiectul îmbătrânirii active şi în condiţii bune de sănătate ca prim domeniu pilot pentru noul parteneriat european pentru inovare.
În acest context ar putea fi dezvoltate acţiuni de sprijin al persoanelor care suferă de demenţă. Un exemplu bun ar putea fi iniţiativa permanentă a Parlamentului cu privire la îngrijitori. Sperăm să putem să susţinem noi acţiuni inovatoare în acest domeniu, care ar putea să abordeze şi problemele bolii Alzheimer şi ale altor demenţe..
În cele din urmă, Comisia se pronunţă în favoarea anumitor recomandări, inclusiv a declarării anului 2014 ca Anul european al creierului. Permiteţi-mi să vă asigur că Comisia este hotărâtă să-şi îndeplinească datoria pentru a aborda problema demenţei.
Permiteţi-mi acum să abordez cel de-al doilea subiect al acestei dezbateri: petiţia înaintată de dl Klein, inventatorul şi producătorul inhalatorului "Effecto”.
Introducerea pe piaţă a dispozitivului respectiv a fost respinsă, iniţial, în Germania, în anul 1997. Această decizie nu a mai fost urmărită nici de Comisie, nici de autorităţile germane şi nici de producător. Distribuitorul de la acea dată a indicat, atunci, că va desfăşura noi studii înainte de a introduce din nou produsul pe piaţă.
Dispozitivul a fost din nou introdus pe piaţă în anul 2002, sub o altă denumire. Când produsul a fost din nou interzis de autorităţile germane în anul 2005, Comisia a analizat cu atenţie cazul şi a încheiat procedura printr-o scrisoare formală adresată autorităţilor germane şi producătorului în luna iulie 2007.
Analiza Comisiei a concluzionat că interdicţia impusă de autorităţile germane era justificată pentru că datele clinice furnizate de producător nu erau suficiente pentru a demonstra siguranţa dispozitivului.
Conform Directivei privind dispozitivele medicale, pentru ca un producător să poată folosi marcajul CE, acesta trebuie să demonstreze siguranţa dispozitivului. Acest lucru a însemnat că prevederea legală aplicabilă a fost articolul 18 al directivei, care se referă la cazurile în care un produs este introdus pe piaţă purtând marcajul CE, aplicat necorespunzător. În acest caz, nu există o decizie formală a Comisiei.
Deoarece, în opinia Comisiei, în acest caz nu se aplică procedura de salvgardare, nu există niciun motiv pentru care să solicite notificarea interdicţiei din anul 2005 adoptată de autorităţile germane.
Obstacolul cu care se confruntă petiţionarul în procesul de introducere a produsului pe piaţă este decizia autorităţilor germane (interdicţia din anul 2005), nu o decizie a Comisiei. Petiţionarul dispunea de căi legale clare pe care le-ar fi putut aplica la nivel naţional, şi, într-adevăr, a folosit aceste posibilităţi. Cu toate acestea, solicitările sale au fost respinse de instanţele germane.
Aş dori să subliniez faptul că, din anul 2007, Comisia a invitat petiţionatul să facă toate demersurile pentru a asigura conformitatea dispozitivului său, furnizând datele clinice lipsă şi, în acest scop, a facilitat contactul dintre acesta şi autorităţile germane. Conform informaţiilor Comisiei, până în prezent, petiţionarul nu a luat nicio măsură.
Elena Oana Antonescu
în numele grupului PPE. - Mă voi referi la boala Alzheimer şi alte demenţe. Doresc să o felicit pe doamna raportor Matias pentru munca depusă şi, în calitate de raportor din umbră din partea Grupului PPE pe acest dosar, vreau, de asemenea, să mulţumesc tuturor colegilor care şi-au adus contribuţia. Atenţia de care s-a bucurat acest dosar arată importanţa temei şi, în acelaşi timp, gravitatea fenomenului.
Numărul persoanelor care suferă de demenţă se ridică la 9,9 milioane, bolnavii de Alzheimer reprezentând cea mai mare parte, iar până în anul 2020 ne aşteptăm la o creştere dramatică a numărului, în condiţiile în care boala este încă subdiagnosticată în Uniunea Europeană. Există inegalităţi între statele membre în ceea ce priveşte prevenţia, accesul la tratamente şi îngrijire. Acţiunile sunt fragmentate, reacţiile sunt inegale în ceea ce priveşte cercetarea şi lupta împotriva acestei boli.
Raportul este un pas important în direcţia luptei împotriva acestei boli în Uniunea Europeană şi un pas esenţial pentru introducerea unui nou mod de colaborare între statele membre, prin care să se ia măsuri coordonate pentru combaterea unor probleme care afectează întreaga Europă. Raportul sprijină solidaritatea între state, schimbul de bune practici, pentru a se evita duplicarea efortului şi risipa de resurse. Doresc să subliniez importanţa diagnosticării preventive şi a intervenţiilor timpurii în cazurile incipiente ale bolii şi cred că aceasta este cheia către progresul în lupta împotriva acestei maladii.
De asemenea, doresc să amintesc şi importanţa unei abordări multidisciplinare a cercetărilor în acest domeniu. Compartimentarea între discipline şi slaba conectare între cercetarea primară, clinică, domeniul sănătăţii publice şi cercetarea socială influenţează transferarea descoperirilor ştiinţifice în practica medicală şi în asigurarea îngrijirii. Faptul că toate acestea se fac la nivel naţional accentuează fragmentarea. De aceea, trebuie să punem accentul pe abordarea multidisciplinară şi pe transferul descoperirilor şi cunoştinţelor la nivel comunitar.
Nessa Childers
în numele Grupului S&D. - Dle preşedinte, aproape 10 milioane de europeni suferă astăzi de demenţă, boala Alzheimer fiind cea mai întâlnită formă. O persoană care a făcut parte din această statistică a fost chiar mama mea, care a decedat anul trecut. Prin urmare, salut cu entuziasm această iniţiativă europeană privind demenţa.
Ar trebui să fim foarte îngrijoraţi de faptul că se estimează că numai jumătate dintre cazuri au fost diagnosticate. Ar trebui să fim foarte îngrijoraţi de faptul că numărul femeilor care suferă de demenţă este de două ori mai mare decât al bărbaţilor şi ar trebui să fim foarte îngrijoraţi de faptul că, pe măsură ce populaţia îmbătrâneşte, numărul bolnavilor se va dubla în următorii 20 de ani.
Având în vedere că o întârziere cu cinci ani a instalării bolii Alzheimer înseamnă reducerea cu 50 % a ratelor de incidenţă, salut accentul pus de Comisie pe prevenire şi detectarea timpurie. Salut accentul pus pe o mai bună cercetare în Europa, în special pentru că ştim că 85 % din cercetarea de astăzi se realizează fără coordonare comunitară. Salut şi accentul pus pe schimbul de cele mai bune practici şi pe drepturile bolnavilor şi ale familiilor acestora.
În cadrul amendamentelor depuse, eu şi colegii mei social democraţi ne-am concentrat pe aspectele sociale ale demenţei şi vă îndemnăm:
Vă solicităm să puneţi un accent mai puternic, în domeniul cercetării medicale şi sociale, al sănătăţii, al ocupării forţei de muncă şi al politicilor sociale, pe nevoile specifice ale femeilor, care reprezintă o proporţie dublă în rândul persoanelor suferinde şi un număr disproporţionat în rândul îngrijitorilor.
Ne reluăm invitaţia adresată Comisiei privind legiferarea politicilor de sănătate mintală la locul de muncă, ca parte a responsabilităţii angajatorilor în materie de sănătate şi siguranţa la locul de muncă, cu scopul de a asigura integrarea cât mai bună pe piaţa forţelor de muncă a persoanelor cu tulburări mintale.
Recomandăm o analiză a folosirii dispoziţiilor testamentare pe teritoriul european, acestea fiind extrem de necesare.
În cele din urmă, subliniem şi importanţa, în toate campaniile de sensibilizare şi educare, a capacităţii de a recunoaşte simptomele demenţei.
În încheiere, aş dori să o felicit pe raportoare, dna Matias, şi să-i mulţumesc domniei sale şi colegilor mei raportori alternativi pentru activitatea depusă pentru acest raport.
Frédérique Ries
Dle preşedinte, lupta împotriva bolii Alzheimer a devenit în ultimii ani o prioritate europeană şi nu este prea târziu. Permiteţi-mi să adaug că salut toate iniţiativele pe care dl comisar Dalli tocmai le-a enumerat.
Această formă de îmbătrânire cerebrală se dezvoltă în mod exploziv în Europa şi la nivel mondial: peste 7 milioane de persoane sunt afectate, cifră care ajunge la 10 milioane dacă luăm în considerare alte tipuri de boli neurovegetative. Putem şi ar trebui să salutăm recenta finanţare de către UE a 32 de proiecte de cercetare, însă e nevoie de mai mult, mult mai mult, în special în privinţa coordonării cercetării privind boala Alzheimer în cadrul celui de-al optulea program-cadru de cercetare chiar din anul 2014. Acest lucru este specificat clar la punctul 21 al rezoluţiei noastre.
Este vital şi să ne concentrăm pe abordarea multidisciplinară care cuprinde diagnosticarea, prevenirea, tratamentul şi sprijinul pentru beneficiarii îngrijirii şi pentru familiile lor, aspect care este abordată în punctele 2 şi 20, care sunt foarte importante. Mai mult, în acest sens, un studiu recent, care tocmai a fost publicat în Franţa, prezintă costurile socio-economice considerabile asociate acestei boli: peste 10 milioane de euro numai pentru îngrijirea medicală şi supravegherea pacienţilor. Iar acest calcul nu include implicarea enormă a apropiaţilor pacienţilor şi a familiilor lor, care dedică mai mult de şase ore zilnic pentru îngrijirea pacientului.
A-i ajuta pe aceşti pacienţi înseamnă şi a stabili un diagnostic bun. Lumea ştiinţifică ne spune că, acum, criteriile internaţionale trebuie schimbate pentru că, prin aplicarea strictă a unor criterii depăşite, adesea sunt incluşi prea mulţi pacienţi care au alte forme de demenţă.
La nivel european este crucial ca Parlamentul să răspundă, în cele din urmă, la apelul lansat de cercetători, aspect care se regăseşte în punctul 64 al rezoluţiei noastre. Trebuie să existe mai mulţi voluntari pentru studiile clinice dacă sperăm să găsim un tratament într-o zi, acest lucru fiind o necesitate. Viitoarea revizuire a Directivei privind studiile clinice este, prin urmare, o excelentă oportunitate să oferim un răspuns concret şi să dăm speranţă familiilor afectate.
Gerald Häfner
Dle preşedinte, cine a organizat dezbaterea alăturând aceste două subiecte nu a făcut niciun serviciu Parlamentului - cu atât mai puţin subiectelor dezbătute.
Pe teritoriul întregii Europe, costurile medicamentelor şi ale asigurărilor de sănătate continuă să crească şi toată lumea încearcă să găsească modalităţi de a le reduce. Progresul medical scumpeşte tot mai mult medicamentele. Situaţia cu care ne confruntăm aici este diferită. În Europa există 30 de milioane de astmatici şi există un mic producător care a proiectat un dispozitiv cu ajutorul căruia inhalarea - care poate salva vieţile astmaticilor şi este extrem de importantă în tratamentul lor - devine mai bună, mai rapidă, mai eficientă şi, mai presus de toate, mai ieftină. Acestui producător i s-a interzis accesul pe piaţă timp de 14 ani. Producătorul s-a adresat Comisiei chiar în 1996, iar Comisia pentru petiţii se ocupă de această problemă din anul 2006. Dle comisar Dalli, este datoria Comisiei să ajute la aplicarea legii şi să se situeze de partea cetăţenilor. În această situaţie, acest lucru nu se întâmplă; în schimb, Comisia refuză să ia o decizie clară - o decizie care l-ar ajuta pe petiţionar.
Aş dori să mă adresez dvs. foarte personal, dle comisar Dalli, pentru că vă amintiţi probabil că v-am invitat să participaţi la reuniunea Comisiei pentru petiţii şi să discutaţi problema. Ne-aţi spus că timpul nu vă permite, dar v-aţi făcut timp pentru o conversaţie personală. Am venit şi ne-am adresat dvs. personal. Dvs. mi-aţi promis, personal, că vă veţi ocupa de această problemă şi veţi găsi foarte rapid o soluţie. Până în prezent, nu am primit nicio informaţie. V-am mai adresat o scrisoare, dar nu am primit niciun răspuns. Aţi încercat şi să împiedicaţi următoarea dezbatere. Nu aşa ar trebui să acţioneze Comisia.
Aş dori să menţionez foarte clar faptul că Parlamentul European se aşteaptă ca Comisia să fie de partea legii şi a cetăţenilor - şi mâine vom vota împreună această rezoluţie. Ne aşteptăm să garantaţi că aceşti mici producători sunt protejaţi împotriva celor care vor să le interzică accesul pe piaţă. Miza financiară este foarte mare aici, dar şi mai importantă aici este sănătatea oamenilor. Cunoaştem problemele. Dle comisar Dalli, nu vă înţelegem acţiunile. Vă cunoaştem toate argumentele. Am analizat foarte multe dosare, dar nu am găsit, încă, un argument clar care să vă susţină poziţia. Vorbim despre un dispozitiv medical. Sunt folosite 30 000 - oamenii au inhalat de milioane de ori, iar rezultatele au fost excelente. Am primit scrisori de la companii de asigurare care ne solicită să permitem accesul pe piaţă pentru a putea reduce costurile. Mă aştept ca, în cele din urmă, Comisia să-şi facă datoria şi să ia o decizie pozitivă privind această problemă.
(Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonaşului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură)
William
Dle preşedinte, aş dori să-l întreb pe dl Häfner dacă este de acord că observaţiile dlui comisar referitor la problema BronchoAir, la care am fost anterior martori, au fost cu adevărat evazive şi inutile pentru întreprindere, în special, şi pentru bolnavii de astm, în general.
Gerald Häfner
(DE) Dle preşedinte, dacă îmi veţi permite să dau un răspuns scurt, dar personal, mi se pare că dl comisar nu a beneficiat, încă, de posibilitatea de a se familiariza personal cu problema pentru a-şi forma o părere proprie. Cu toate acestea, dle comisar Dalli, aceasta este cea mai bună ocazie să analizaţi din nou problema şi să ajungeţi la o nouă concluzie după toţi anii de tergiversări - şi aş sugera să implicaţi alţi membri ai personalului dvs. decât cei care au fost responsabili pentru tergiversarea procedurilor atât de mult. Aş fi bucuros să discut problema cu dvs., sau, şi mai bine, aş dori să văd că vă întâlniţi cu petiţionarul şi ajungeţi la o soluţie.
Sunt întru totul de acord cu colegul meu.
Marina Yannakoudakis
în numele Grupului ECR. - Dle preşedinte, în Regatul Unit, 750 000 de persoane suferă de demenţă; peste 50 % dintre aceştia vor avea Alzheimer. Efectele sunt comune, dar fiecare le resimte altfel. Nu există vindecare pentru această boală, care, adesea, ţine ostatici atât pacientul, cât şi îngrijitorul, indiferent de vârstă. Dar ce se poate întreprinde în UE? Legislaţia este, în mod clar, secundară pentru ceea ce necesită, în primul rând, sprijin local.
Cu toate acestea, în primul rând, prin prezentarea subiectului în acest Parlament, putem să-l aducem în atenţie, să fie deschis discuţiilor şi să creştem sensibilizarea publică. Pornind de la aceasta, statele membre pot hotărî să îl facă prioritar şi să facă schimb de bune practici. În al doilea rând, sensibilizarea poate conduce la o mai bună înţelegere a simptomelor şi, prin urmare, la o diagnosticate timpurie. Pe piaţă există medicamente care pot ajuta şi, dacă sunt luate la momentul oportun, pot încetini procesul. Lucrul important este următorul: bolnavii sunt ajutaţi, familiile dispun de informaţii şi sprijin şi, în cele din urmă, pacienţii sunt ajutaţi să-şi menţină demnitatea trăind cu această boală dificilă.
William  Dartmouth
în numele Grupului EFD. - Dle preşedinte, se pare că o mică întreprindere germană, BronchoAir, din München, a produs un inhalator care poate, cu adevărat, să îmbunătăţească viaţa astmaticilor care depind de un astfel de dispozitiv ca să respire. Acest produs a fost ţinut departe de piaţă timp de 14 ani, iar explicaţia dlui comisar a fost foarte diferită de cea a preşedintei Comisiei pentru petiţii, care a deschis dezbaterea. Comisia pentru afaceri juridice a afirmat, citez: "compania a fost victima unei nedreptăţi flagrante” din partea Comisiei.
De ce favorizează Comisia marile companii farmaceutice şi pe lobbyştii acestora? În acest caz, Partidul independenţei din Marea Britanie, pe care am onoarea să-l reprezint, susţine cu hotărâre organizarea imediată a unei anchete privind modul în care Comisia a abordat această problemă.
Diane Dodds
Dle preşedinte, astfel cum s-a afirmat deja astăzi în acest Parlament, în Regatul Unit, aproape trei sferturi de milion de persoane suferă, în prezent, de o formă de demenţă. Şaisprezece mii dintre aceştia trăiesc în circumscripţia mea din Irlanda de Nord.
Alzheimer este o boală nemiloasă. Confiscă personalitatea bolnavilor, îi privează de independenţă şi, până la urmă, îi lipseşte de relaţiile pe care le au cu familiile şi prietenii. Este o boală nimicitoare, care impune poveri imense pe umerii familiilor şi ai îngrijitorilor, care, adesea, sunt izolaţi şi au o sănătate şubredă din cauza acestor poveri. Astfel cum a fost menţionat deja în acest parlament, multe dintre persoanele care acordă îngrijiri sunt femei.
Până în anul 2050, în Regatul Unit se estimează că numărul celor care vor suferi de demenţă va creşte la aproximativ 1,7 milioane. Până în anul 2018, costurile estimative cu sănătatea şi asistenţa socială vor fi de 27 de miliarde de lire sterline. Aceste cifre sunt uluitoare, cercetarea devenind, astfel, absolut vitală, iar alocarea atentă a resurselor în cadrul îngrijirii medicale şi sociale o necesitate absolută. De asemenea, cred că ar trebui să recunoaştem contribuţia sectorului voluntar şi comunitar la aceasta.
Dle comisar, aţi acordat multă atenţie îmbătrânirii active şi în condiţii bune de sănătate şi sunt mândră să subliniez activitatea depusă în sistemul Mullen Mews din Belfast, care a determinat concurenţa internaţională să câştige premii pentru incluziunea socială şi îmbunătăţirea vieţii persoanelor care trăiesc cu demenţă şi a familiilor şi îngrijitorilor acestora.
Peter Jahr
(DE) Dle preşedinte, dle comisar Dalli, sunt de acord că este exasperant că trebuie să tot trecem de la un subiect la altul. Mi-aş fi dorit să văd că aceste probleme sunt abordate cel puţin unul după altul.
Revin la petiţia dlui Klein. Sunt bucuros să văd că avem posibilitatea să vorbim despre aceasta, deoarece Comisia pentru petiţii se ocupă de această petiţie de foarte mult timp. Ce s-a petrecut în acest răstimp? A existat un producător inovator, care a proiectat un inhalator pentru astmatici. Era bun pentru pacienţi pentru că era mai uşor de folosit. Era bun pentru companiile de asigurări, pentru că era mai ieftin. Producătorul a câştigat un premiu pentru acesta, şi pe bună dreptate. Apoi, brusc, a venit lovitura: inhalatorul a fost interzis de autorităţile germane, iar, ca rezultat, Comisia Europeană a iniţiat procedura de salvgardare.
Fără a intra din nou în detalii, sunt convins că interdicţia iniţială din anul 1996 privind inhalatorul nu a fost impusă în mod legitim. Comisia ar fi trebuit să încheie procedura de salvgardare printr-o serie de constatări, pentru a permite părţii în cauză să facă apel. Drept urmare, dl Klein - şi aici citez poziţia propriei noastre Comisii pentru afaceri juridice - a fost victima unei nedreptăţi flagrante. Dle comisar, nu obişnuiesc să atribui vinovăţiile. Important în acest caz este să găsim cât mai curând posibil o soluţie ca să rezolvăm problema o dată pentru totdeauna. Vă cer, pur şi simplu, să respectaţi votul unanim al Comisiei noastre pentru petiţii. Sper şi mă bazez pe cooperarea şi asistenţa dvs. - nu numai în interesul petiţionarului, dar şi în interesul pacienţilor de pe teritoriul Uniunii Europene.
Daciana Octavia Sârbu
În zilele noastre există încă multe incertitudini şi necunoscute despre boala Alzheimer şi, din păcate, situaţia continuă să se înrăutăţească, odată cu îmbătrânirea populaţiei în Europa. Avem nevoie, în mod evident, de cercetare şi mai multe studii în ce priveşte cauzele şi tratamentul demenţei, dar, la fel ca şi în cazul bolilor netransmisibile, există dovezi că nişte măsuri simple în alegerea modului de viaţă pot preveni multe afecţiuni. De aceea, în amendamentele depuse, am cerut să fie acordată mai multă importanţă cercetării efectelor pe care le are nutriţia în apariţia bolii Alzheimer.
Mulţi dintre noi cunoaştem, cu siguranţă, măcar o persoană afectată de această boală sau altă formă de demenţă şi ştim că, de fapt, costurile personale sunt mult mai mari decât cele sociale sau financiare. Mult răspânditele şi devastatoarele efecte ale demenţei, la un număr atât de mare de persoane, ne îngrijorează pe toţi. Ca rezultat, avem un raport foarte cuprinzător, care conţine toate problemele cheie şi ne dorim o reacţie pozitivă din partea Comisiei, dar şi a statelor membre.
Antonyia Parvanova
Dle preşedinte, regret şi eu că cele două dezbateri au loc împreună: e ca şi cum am avea o dezbatere comună privind transportul maritim şi pescuitul pentru că amândouă se desfăşoară în context maritim. Cu toate acestea, aş dori să o felicit pe raportoare, dna Marisa Matias şi este, într-adevăr, de importanţă majoră ca Uniunea Europeană să abordeze în mod concret provocarea reprezentată de boala Alzheimer ca pe una dintre priorităţile sale în domeniul sănătăţii.
Actuala povară medicală şi socială a acestei boli reprezintă o ameninţare serioasă la adresa sustenabilităţii sistemelor noastre de asistenţă medicală şi socială. În următorii ani, numărul multor alte boli cronice va creşte şi este crucial să le abordăm în mod cuprinzător, prin intermediul unui plan de pregătire corespunzător. Sper sincer că Comisia va prelua conducerea în dezvoltarea iniţiativei europene privind boala Alzheimer şi că va sprijini statele membre în rezolvarea provocărilor din domeniul sănătăţii publice privind îmbătrânirea populaţiei noastre. Salut în special accentul pus pe abordarea multidisciplinară.
În cele din urmă, aş dori să subliniez necesitatea de a ne concentra pe cercetare şi pe investiţii specifice în domeniu, având în vedere o prioritate: nu să servim interesele companiilor, ci să le oferim pacienţilor şi cetăţenilor rezultate concrete în domeniul sănătăţii publice.
Referitor la întrebările cu solicitare de răspuns oral, cred că suntem martorii unei metode de a face lobby urmărind creşterea presiunii asupra autorităţilor germane şi contestarea cerinţelor şi reglementărilor UE privind siguranţa. Nu contează dacă întreprinderile în chestiune sunt mari sau mici: pentru noi, singurul aspect important este siguranţa pacienţilor.
Satu Hassi
(FI) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, doresc să adresez sincere mulţumiri raportoarei, dna Matias, pentru munca excelentă depusă pentru acest raport privind boala Alzheimer. Boala Alzheimer şi demenţele sunt probleme foarte importante ale societăţii. Costurile umane şi financiare sunt enorme. Se estimează că tratamentul pentru boala Alzheimer costă, anual, peste 100 de miliarde de euro. Această sumă este mai mare decât costurile pe care Comisia le estimează în cazul în care ne-am intensifica obiectivul de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră cu 30 %. Se consideră că numărul bolnavilor de Alzheimer se dublează la fiecare 20 de ani.
Vreau să subliniez importanţa diagnosticării timpurii şi a transformării prevenirii într-o prioritate. În special sper că va fi extinsă cercetarea modului în care substanţele chimice care împiedică dezvoltarea sistemului nervos ar putea contribui la incidenţa bolii Alzheimer şi la riscul apariţiei altor boli care deteriorează sistemul nervos. În orice caz, principiul precauţiei impune reducerea folosirii acestor substanţe chimice ca pesticide în grădinile noastre sau pe câmpuri.
Miroslav Ouzký
(CS) Dle preşedinte, aş dori să vorbesc şi eu despre boala Alzheimer. Ştim că acest raport nu are un efect legislativ specific şi nici nu este prea contencios. Sper că nu va împărţi această şedinţă în tabere. Totuşi, ştim că este o boală foarte gravă având consecinţe financiare importante, şi, prin urmare, este şi o problemă socială foarte gravă. Este foarte strâns legată de îmbătrânirea populaţiei Europei, iar creşterea incidenţei acesteia în Europa începe să pară un tip de epidemie neurologică. Ce putem să facem în acest sens? Putem să accentuăm prevenirea, prin care se economisesc resurse şi se îmbunătăţeşte sănătatea, putem să îmbunătăţim obiceiurile alimentare ale europenilor, putem să ne unificăm baza ştiinţifică din Europa şi să coordonăm munca fiecărui stat membru, putem să sprijinim organizaţiile de voluntari şi organizaţiile de membri ai familiilor şi putem să contribuim la înfiinţarea unor centre specializate în Europa.
Philippe Juvin
(FR) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, sunt foarte multe de spus despre boala Alzheimer.
Permiteţi-mi să mă concentrez asupra a două aspecte. Primul se referă la problema sprijinului pentru pacienţii care sunt grav bolnavi. Ştim că, din motive medicale, este important ca pacienţii să nu fie supuşi unor tulburări în mediul în care trăiesc, acest lucru putând să agraveze boala şi simptomele acesteia şi să facă lucrurile mult mai dificile.
Una dintre priorităţile noastre trebuie să fie aceea de a le permite pacienţilor să stea cât mai mult în mediul lor obişnuit. Pentru aceasta, familiile şi acei membri ai familiei care îi ajută pe pacienţi trebuie, la rândul lor, ajutaţi. Cu alte cuvinte, familiile nu trebuie lăsate să trăiască de azi pe mâine. Acesta este primul aspect.
Cel de-al doilea aspect se referă la cercetare. De ce? Pentru că, până la urmă, în cazul bolii Alzheimer speranţa stă în găsirea unui medicament, iar în acest scop este nevoie de cercetare eficientă. Am auzit spunându-se că este nevoie de mai multe resurse pentru cercetare. Acest lucru este fără îndoială adevărat. Totuşi, mai presus de toate, înainte de a vorbi despre resurse, trebuie să vorbim despre folosirea acestor resurse.
Până acum, cercetarea a fost prea fragmentată, iar întinderea sa prea slabă. Nu au fost definite priorităţi. Oamenii nu lucrează împreună şi nu comunică reciproc. În viitor, biologul celular trebuie să discute cu fiziologul, cu radiologul, cu neurologul. Trebuie să-i determinăm pe oameni să lucreze mai bine împreună. Prin urmare, invit Comisia să susţină cu toată puterea de care dispune programul de cercetare comună lansat în timpul Preşedinţiei franceze.
În final, aş dori să închei comunicându-le pacienţilor şi familiilor acestora că lucrurile înaintează. Trebuie să aibă încredere, căci nu sunt singuri. Nu mai sunt singuri.
Glenis Willmott
Dle preşedinte, aş dori să le mulţumesc raportorului şi raportorilor alternativi pentru contribuţiile la acest raport.
Acest raport privind boala Alzheimer este foarte important, însă ştim că puterea de a pune în aplicare politicile relevante le revine, în principal, statelor membre. Îmbătrânirea populaţiei reprezintă însă una dintre cele mai mari provocări pentru viitor şi se cunoaşte că demenţa este una din principalele cauze ale dizabilităţii şi dependenţei persoanelor în vârstă.
În momentul de faţă, cea principala responsabilitate pentru îngrijirea unui pacient bolnav de demenţă îi revine soţului/soţiei sau copiilor, o activitate extrem de solicitantă şi epuizantă emoţional. Astfel se explică şi importanţa amendamentelor noastre care solicită Comisiei ca strategia EU 2020 să ia în calcul posibilităţile de creare de locuri de muncă într-un sector mai eficient al asistenţei medicale. Important nu este doar să ne concentrăm pe finanţarea cercetării pentru noi medicamente care să vindece bolile, ci să avem în vedere şi măsurile simple de prevenire, pe care le poate lua oricine, cum ar fi schimbarea dietei şi a stilului de viaţă. Din ce în ce mai mult nutriţia este indicată ca unul dintre factorii care determină declanşarea bolii Alzheimer şi a altor demenţe, şi o parte din resurse ar trebui alocate investigării acestui aspect mai în detaliu.
În 2005, costurile bolilor de demenţă în UE s-au ridicat la 130 de miliarde de euro, afectând 19 milioane de persoane - pacienţi şi îngrijitori. Este, prin urmare, perfect justificat din punct de vedere moral dar şi financiar, să utilizăm mai multe fonduri pentru a combate această boală îngrozitoare.
Jorgo Chatzimarkakis
(DE) Dle preşedinte, Comunicarea şi raportul sunt foarte bune şi, prin urmare, aş dori să îmi exprim mulţumirile faţă de dl comisar Dalli şi dna Matias.
Boala Alzheimer este o maladie a timpurilor noastre, iar principala problemă este că ştim mult prea puţine despre ea. Tocmai de aceea avem nevoie de cercetare, cercetare şi iar cercetare. Trebuie să ne unim eforturile, motiv pentru care salut iniţiativa Comisiei de a crea un parteneriat pentru inovare în ceea ce priveşte îmbătrânirea sănătoasă, boala Alzheimer încadrându-se perfect aici.
Cu mulţi ani în urmă, guvernul SUA se referea la lupta împotriva cancerului ca la un proiect notabil. Încă nu au învins cancerul, dar proiectul a avut ca rezultat descoperirea multor medicamente şi tratamente foarte bune. Exact de acelaşi lucru avem nevoie şi aici şi, prin urmare, salut faptul că urmează să ne concentrăm pe boala Alzheimer. Trebuie să ştim cum se pot lua măsuri preventive. Ce putem face pe viitor pentru a combate boala Alzheimer? Iată de ce nu ne mai putem permite să continuăm printr-o abordare împrăştiată în politica europeană privind cercetarea. Trebuie să ne concentrăm pe anumite zone. Şi boala Alzheimer ar putea fi una dintre principalele teme ale preocupărilor noastre.
Frieda Brepoels
(NL) Dle preşedinte, în calitate de vicepreşedintă a Alianţei europene împotriva maladiei Alzheimer din cadrul Parlamentului European salut călduros raportul dnei Matias, care face referire la cele mai importante aspecte, a căror rezolvare este prioritară. În timpul limitat de care dispun, aş dori să mă refer la două lucruri.
În primul rând, la importanţa prevenţiei şi a detectării timpurii. Campaniile de sensibilizare cu privire la primele simptome sunt esenţiale, pentru ca pacienţii şi îngrijitorii lor să poată beneficia încă din primele faze de orice tratament sau sprijin deja disponibil. Cu toate acestea, importanţa programării comune a resurselor de cercetare nu poate fi diminuată. Mulţi dintre dvs. au afirmat deja că 85 % din investiţiile publice în cercetare se fac astăzi fără nicio coordonare europeană, şi că, în mod inevitabil, apar astfel fragmentări şi suprapuneri. Prin urmare, o agendă comună a cercetărilor strategice ar asigura o utilizare mai eficientă a resurselor şi o mai bună înţelegere a cauzelor, posibilităţilor de tratament şi a impactului social pe care îl au anumite boli, cum este boala Alzheimer.
Miroslav Mikolášik
(SK) Dle preşedinte, Comunicarea Comisiei referitoare la iniţiativa europeană pentru boala Alzheimer şi alte demenţe îmbunătăţeşte actualele măsuri fragmentare şi diferenţele existente în ceea ce priveşte accesul la tratament, asigurând condiţii sociale şi de sănătate mai bune pentru numărul în continuă creştere al acestor pacienţi, al căror procent creşte şi el în raport cu populaţia îmbătrânită a Europei.
Directiva se referă şi la personalul medical din acest sector şi prevede instruire specializată şi sprijin pentru membrii familiilor, aspect pe care îl salut. În contextul în care anual sunt diagnosticate până la 1,4 milioane de noi cazuri de demenţă, ne confruntăm deja cu probleme serioase şi trebuie să luăm măsuri energice pentru o diagnosticare timpurie, prevenire şi alte aspecte conexe, cum ar fi asigurarea demnităţii pacientului.
Şi aici avem persoane afectate, mai ales membrii familiei, care se confruntă cu multe stigmate sociale. Societatea ar trebui, la rândul ei, să ofere asistenţă şi sprijin financiar pentru cei care îngrijesc la domiciliu persoane suferind de demenţă.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Dle preşedinte, aş dori să felicit raportorii, care au făcut o treabă minunată. Trebuie să recunoaştem că, având în vedere îmbătrânirea populaţiei Europei, boala Alzheimer şi alte forme de demenţă se răspândesc cu o viteză alarmantă. Adesea, simptomele acestor boli sunt fie incorect diagnosticate, fie detectate prea târziu, şi pacienţii nu beneficiază de tratamentul corespunzător. Invitaţia de a declara demenţa una dintre priorităţile din domeniul asistenţei medicale este una corectă. Doar prin diseminarea cât mai amplă de informaţii şi prin intensificarea sensibilizării societăţii cu privire la această boală, la simptomele ei şi metodele timpurii de diagnosticare vom putea face faţă valului din ce în ce mai mare de cazuri de demenţă. Din păcate însă, în majoritatea noilor state membre ale Uniunii Europene, inclusiv în Lituania, îngrijirea pacienţilor cu demenţă lasă de dorit. Povara cade adesea pe umerii rudelor şi familiei pacientului. Statele membre ar trebui să recunoască această muncă considerând, în măsura posibilului, timpul petrecut cu îngrijirea rudelor bolnave ca perioadă de angajare, şi asigurând garanţii sociale.
Gay Mitchell
Dle preşedinte, aş dori doar să subliniez faptul că vorbim de Alzheimer şi de persoane în vârstă, însă în circumscripţia mea cunosc cazul unui bărbat de 48 de ani de care a trebuit să se îngrijească tatăl său, bătrân şi văduv, deoarece tânărul suferea de Alzheimer. Nu o să abuzez de posibilitatea de a lua cuvântul, pentru care vă mulţumesc, şi aş dori doar să afirm că sprijin inovaţiile legate de îmbătrânire. Aceasta este, în principal, o problemă legată de îmbătrânire, dar nu este doar una legată de îmbătrânire.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Dle preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, comentariile mele se referă la petiţie. Am fost preocupat de acest caz încă din primăvara anului 2007. În toamna aceluiaşi an am adresat o întrebare Comisiei. Răspunsul primit a fost mai mult decât nesatisfăcător.
Am avut mai multe discuţii cu ministerul sănătăţii din Germania, precum şi cu alte autorităţi. Totul a fost mereu foarte vag şi incoerent. Din răspunsul pe care l-aţi dat, dle comisar Dalli - din ceea ce aţi citit - am înţeles că nu aveţi nici cea mai mică intenţie să analizaţi mai în detaliu acest caz. Este adevărat că nu s-a întâmplat în timpul mandatului dvs., însă există această noţiune a responsabilităţii colective şi, prin urmare, vă rog - şi în numele Comisiei pentru afaceri juridice şi al Comisiei pentru petiţii - să ne puneţi la dispoziţie toate documentele care au stat la baza deciziei dvs. În plus, uitându-mă la dispozitiv, aş dori să ştiu - deşi îmi pot imagina răspunsul - de ce anumite companii nu sunt interesate ca un produs diferit să apară pe piaţă. Instalarea acestei bucăţi de plastic în inhalator este destul de ieftină, însă marja reiese din vânzările generale.
Uitându-ne la lobby-ul făcut de industria farmaceutică şi analizând atent interesele financiare pe care anumite părţi le au în a ţine companiile mici departe de piaţă, uneori răspunsurile sunt multe prea evidente.
Vă îndemn să ne spuneţi clar, aici şi acum, care este poziţia dvs., dacă ne veţi pune sau nu la dispoziţie documentaţia şi dacă sunteţi pregătit să purtaţi o discuţie adecvată cu noi, în cadrul Comisiei pentru petiţii şi al Comisiei pentru afaceri juridice, în loc să tot dăm această problemă de-o parte. Cetăţenii noştri, inclusiv cei care nu sunt foarte bogaţi sau influenţi, au dreptul de a fi trataţi corespunzător.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Dle preşedinte, Uniunea Europeană are o populaţie îmbătrânită, iar procentul persoanelor care suferă de boli cauzate de vârsta înaintată este în continuă creştere. Conform statisticilor, una din cinci persoane cu vârsta de peste 80 de ani suferă de boala Alzheimer. Nu toată lumea ştie că, deşi vorbim de o boală incurabilă, cu măsuri preventive corespunzătoare şi o diagnosticare timpurie, efectele bolii pot fi întârziate. Conform Raportului mondial privind boala Alzheimer din 2009, 28 % din populaţia globului care suferă de demenţă locuieşte în Europa, continentul nostru fiind depăşit doar de Asia în această privinţă. În Polonia, ţara pe care o reprezint, aproximativ 250 000 de persoane suferă de Alzheimer, iar specialiştii estimează că până în 2040 numărul acestora se va tripla. După cum vedeţi, statisticile sunt alarmante.
Demenţa nu are doar consecinţe sociale şi economice, ci afectează deopotrivă pacienţii şi familiile lor. Din aceste motive mă bucur că astăzi am discutat această problemă importantă. Doar prin cooperare, cercetări specializate performante şi o campanie de informare extinsă vom putea asigura o diagnosticare rapidă şi o mai bună prevenţie.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Dle preşedinte, sunt de acord cu măsurile specifice propuse în iniţiativa privind boala Alzheimer, prin care se afirmă că este esenţial să promovăm diagnosticarea timpurie şi calitatea vieţii, să sprijinim cooperarea între statele membre printr-un schimb de bune practici şi de studii clinice şi să respectăm drepturile celor afectaţi de această boală dificilă. Cum în momentul de faţă Uniunea Europeană nu dispune de statistici suficient de exacte referitoare la boala Alzheimer, ar trebui să se realizeze studii pe baza unor indicatori comuni, clar definiţi. Mai mult chiar, este necesar să se investească în cercetarea ştiinţifică şi în abordări eficiente ale sistemului de îngrijire. Trebuie să se acorde o atenţie deosebită cadrelor medicale, furnizorilor de servicii medicale, precum şi instruirii şi sprijinirii familiilor care se confruntă zilnic cu boala Alzheimer. Aş dori să subliniez faptul că, pentru combaterea acestei boli dificile, este vital să acordăm o mare atenţie prevenţiei şi să ne canalizăm eforturile către o diagnosticare timpurie. Prin urmare, există nevoia de a realiza o strategie preventivă pentru boala Alzheimer, care să fie în strânsă legătură cu un stil de viaţă mai sănătos, cu informarea oamenilor în legătură cu această boală şi asigurarea unui schimb de practici medicale.
Pat the Cope Gallagher
(GA) Dle preşedinte, aş dori să vă mulţumesc pentru că mi-aţi dat şansa să vorbesc despre boala Alzheimer.
Boala Alzheimer este cea mai des întâlnită cauză a demenţei, afectând 44 000 de oameni în Irlanda şi aproape zece milioane de persoane în întreaga Europă. Este o boală progresivă, adică, în timp, sunt afectate din ce în ce mai multe părţi ale creierului şi, pe măsură ce se întâmplă acest lucru, simptomele se agravează.
Din păcate, din cauza îmbătrânirii populaţiei din Europa, este posibil ca, pe viitor, din ce în ce mai multe persoane să fie afectate. Prin urmare, o coordonare mai bună între statele membre este esenţială, pentru a asigura cercetarea cauzelor demenţei şi schimbul de bune practici în sistemul de îngrijire. Povara îngrijirii le revine adesea membrilor familiei şi în Irlanda 50 000 de persoane îngrijesc zilnic bolnavi de demenţă.
În concluzie, aş dori să le aduc un omagiu acestor îngrijitori şi Societăţii pentru Alzheimer din Irlanda, care le oferă un sprijin incredibil persoanelor afectate de demenţă.
Margrete Auken
(DA) Dle preşedinte, aş dori să mă adresez dlui comisar Dalli. Vedeţi aici dispozitivul din plastic despre care tot vorbim. Industria marilor companii farmaceutice multinaţionale a decis, în cazul german, că acest dispozitiv de plastic şi medicamentul trebuie să fie împreună. Iată medicamentul. Iată ce trebuie să treacă de teste majore. Dispozitivul din plastic este similar folosirii unei seringi. Cu toate acestea, este clar că industria companiilor farmaceutice câştigă enorm de pe urma faptului că cele două produse trebuie să se vândă întotdeauna împreună. De cealaltă parte, societatea economiseşte sume considerabile datorită refolosirii unor produse, de mai multe ori. Consider că este pur şi simplu scandaloasă atitudinea Comisiei, care continuă să susţină că acest produs simplu trebuie să treacă prin aceeaşi procedură de testare amănunţită ca şi medicamentul - ca şi cum ar fi făcut parte din acelaşi sistem de testare - poate că nu exact aceleaşi teste ca şi medicamentul în sine, ştiu, dar ca un dispozitiv care ţine de medicament. Este revoltător că încă nu am primit un răspuns clar în acest sens. Sunt atâtea persoane, inclusiv companii şi societăţi de asigurare din sectorul medical, care sunt afectate de faptul că acest obiect simplu de plastic nu a fost aprobat cu mult timp în urmă. Niciodată el nu a generat alte probleme în afara celor de natură financiară....
(Preşedintele l-a întrerupt pe vorbitor)
Paolo Bartolozzi
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, bolile neurodegenerative şi în special boala Alzheimer, reprezintă o prioritate pentru sănătatea din UE.
Această boală are consecinţe grave asupra persoanelor afectate, şi nu doar în ceea ce priveşte sănătatea lor. Costurile asociate asistenţei directe şi informale sunt, într-adevăr, ridicate. Este adevărat că boala Alzheimer nu îi afectează doar pe bolnavi, ci şi pe cei care îi îngrijesc pe aceştia.
Prin urmare, avem nevoie de un răspuns european la această problemă, de un răspuns coordonat al tuturor statelor membre, o sinergie a măsurilor concertate care să se axeze, în special, pe ştiinţă şi cercetare şi care să asigure o mai bună prevenire şi diagnosticare, pentru a îmbunătăţi tratamentele disponibile - inclusiv tratamentele inovatoare - precum şi diseminarea în rândul statelor membre a informaţiilor privind rezultatele înregistrate la nivel naţional, astfel asigurând sensibilizarea publicului cu privire la această boală.
John Dalli
Membru al Comisiei. - Dle preşedinte, distinşi deputaţi, încă o dată mulţumesc Parlamentului şi deputaţilor care au luat cuvântul pentru angajamentul faţă de această cauză importantă implicată de boala Alzheimer şi alte forme de demenţă.
Comisia salută raportul Parlamentului şi recomandările acestuia. Profit de ocazie pentru a sublinia angajamentul Comisiei de a se achita de sarcinile care îi revin în ceea ce priveşte boala Alzheimer şi alte forme de demenţă. Din păcate, aceste boli fac parte din procesul de îmbătrânire cu care se confruntă mulţi cetăţeni europeni.
Consider că este responsabilitatea noastră colectivă să cooperăm pentru a le reduce povara şi să investim în inovaţie, pentru a preveni, diagnostica, trata şi gestiona aceste boli.
Voi sprijini fără rezerve statele membre în eforturile lor de a coopera cu Parlamentul pentru a aborda problema bolii Alzheimer şi a altor forme de demenţă.
În ceea ce priveşte petiţia "Effecto” Klein, aş dori în primul rând să menţionez - referindu-mă la afirmaţia dnei Mazzoni, conform căreia Comisia are obligaţia de a fi alături de cetăţeni - că vă asigur că obligaţia mea este de a sta alături de pacienţi. Pentru mine, în calitate de comisar pentru sănătate, este foarte important să nu fac compromisuri atunci când vine vorba de siguranţa pacienţilor, să nu alegem scurtături şi să nu scurtcircuităm procesele şi procedurile existente, menite să garanteze că toate dispozitivele folosite în scopuri medicale sunt testate corespunzător şi siguranţa lor este garantată.
Aici problema nu este cum să livrăm un medicament cu o bucată de plastic, după cum s-a afirmat. Problema este că avem nevoie de dovezi clinice că produsul este unul sigur şi, în acest sens, petiţionarului, în cazul de faţă dl Klein, i s-a cerut să realizeze studii clinice pe 24 de pacienţi. Aceasta este dimensiunea testelor clinice cerute.
De ce atâta rezistenţă când vine vorba de furnizarea acestor teste clinice? Ce generează această rezistenţă? Mă întreb singur acest lucru. De exemplu, trebuie să ştim dacă acest produs are aplicabilitate universală, dacă va fi folosit cu un singur tip de medicamente, sau cu mai multe tipuri. Dacă da, dozajele vor fi diferite pentru aceste medicamente? Dispozitivul are un sistem de ajustare a dozajului? Ca profan, dacă ar trebui să folosesc acest dispozitiv, cam acestea ar fi întrebările pe care mi le-aş pune. Şi exact aceleaşi întrebări şi le-au pus şi autorităţile. Au cerut dovezi că, odată aflat la dispoziţia pacienţilor, dispozitivul va fi unul sigur.
După cum am afirmat deja, există o procedură corespunzătoare de garantare a siguranţei, pe care nu o voi scurtcircuita. S-a spus că am promis că mă voi interesa de acest caz. Am promis să o fac, şi m-am interesat de caz. Am primit multe detalii legate de acest caz. Normal, a trebuit să aflu aceste detalii de la cei care au fost aici, în Comisie, încă din 1987. Atunci când dl Klein a solicitat o întrevedere cu mine, sau cu cabinetul meu, am acceptat imediat. Şeful meu de cabinet l-a informat că suntem dispuşi să avem o întâlnire, pentru a oferi explicaţii. A răspuns printr-un email în care stabilea o serie de condiţii, printre care aceea că, în vederea acestei întâlniri, Comisia UE ar trebui să acopere integral cheltuielile. Acestea includeau biletele de avion şi cazarea în Bruxelles pentru el şi personalul său, şi nu am putut satisface această cerinţă.
Marisa Matias
Dle preşedinte, dle comisar, doamnelor şi domnilor, aş dori să încep exprimându-mi recunoştinţa pentru tot ce s-a spus în legătură cu acest raport înaintat de Parlament, referitor la boala Alzheimer şi la alte demenţe. Cu toţii ştim că situaţia cu care ne confruntăm este una foarte tragică şi că nu este bine diagnosticată, ceea ce s-a afirmat deja.
Aş dori să mă refer la un singur aspect care a reieşit din toate discursurile ţinute, dar care probabil nu a fost subliniat suficient, şi anume demnitatea şi drepturile pacienţilor, şi nu doar ale lor: ci şi ale membrilor familiilor acestora, ale celor care îi îngrijesc, fie că vorbim de îngrijitorii oficiali sau neoficiali, şi ale cadrelor medicale ce se ocupă de acest tip de boală.
Mă bucur, mă bucur foarte mult, să aud declaraţia dvs., dle comisar, că aveţi aceleaşi preocupări cu Parlamentul European şi că Comisia Europeană percepe pozitiv toate recomandările prezentate de Parlament în acest raport şi va face tot ce îi stă în putere pentru a le pune în aplicare.
Având în vedere cât de urgentă este această problemă, fiecare zi care trece este cu una mai mult decât era necesar. Prin urmare, ştim şi că mâine Parlamentul va face un anunţ în această privinţă. Dle comisar, vom aştepta rezultatul votului, însă ştim că publicul european aşteaptă de la noi mult mai mult decât solidaritatea şi asigurări morale. Europenii aşteaptă măsuri specifice şi adecvate, dle comisar, şi chiar sper că dvs. şi Comisia - care deţine iniţiativa, de care, din păcate, nu dispune această Camere - veţi conferi acestei probleme prioritatea pe care o menţionaţi, şi că o veţi transforma într-o iniţiativă legislativă, astfel încât drepturile europenilor şi ale familiilor lor să fie respectate şi toţi să fie trataţi cu egalitatea şi demnitatea pe care le merită.
Preşedintele
Dezbaterea a fost închisă.
Votul va avea loc mâine (miercuri, 19 ianuarie 2011).
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Liam Aylward
Se estimează că, în Europa, 9,9 milioane de persoane suferă de o boală neurodegenerativă, precum boala Alzheimer. Având în vedere îmbătrânirea populaţiei, Eurostat estimează că, în 2050, numărul persoanelor care suferă de o boală neurodegenerativă se va dubla faţă de 1995. În plus, întrucât sarcina îngrijirii le revine membrilor familiei, se estimează că boala afectează trei membri ai familiei unui pacient. În această privinţă, se impune adoptarea de iau măsuri la nivelul UE pentru a ajuta statele membre să acorde asistenţă corespunzătoare pacienţilor şi familiilor lor.
Sunt întru totul de acord că problema demenţei trebuie să constituie una dintre priorităţile politicii UE în domeniul sănătăţii. Trebuie recunoscute corespunzător organizaţiile de pacienţi şi îngrijitori, iar aceste organizaţii trebuie implicate în campanii de informare şi în elaborarea de programe de cercetare. UE acordă un sprijin financiar considerabil, în valoare de 159 de milioane de euro, pentru 34 de programe de cercetare în domeniul bolilor neurodegenerative, însă, având în vedere că vom asista la o creştere uriaşă a numărului de persoane care suferă de aceste boli, proiectele de cercetare din cadrul celui de al optulea program-cadru trebuie extinse pentru a include cercetări privind terapiile comportamentale, cognitive şi non-medicamentoase.
Vasilica Viorica Dăncilă
în scris. - Datele cu privire la prevalenţa bolii Alzheimer şi alte demenţe sunt disponibile în ţările Uniunii Europene şi au fost colectate de Alzheimer Europe. Boala Alzheimer a fost şi este cauza principală a demenţei în toate ţările. Ea reprezintă 74,5 % din cazurile de demenţă din America de Nord, 61,4 % din Europa şi 46,5 din Asia. Cu toate acestea, în Uniunea Europeană există cazuri de boală Alzheimer nediagnosticată, conform ultimelor date epidemiologice disponibile, numai jumătate din persoanele care suferă de această boală sunt identificate în prezent. În acest context, consider că Statele Membre trebuie să dezvolte politici şi planuri de acţiune pe termen lung pentru a eficientiza accesarea fondurilor de cercetare în domeniul demenţei şi a bolii Alzheimer, incluzând şi cercetări în domeniul prevenţiei, la un nivel proporţional cu impactul economic al acestora asupra societăţii şi care să anticipeze şi să prevină tendinţele sociale şi demografice şi să-şi concentreze atenţia pe sprijinul oferit familiilor pacienţilor care îi îngrijesc, oferind astfel protecţie socială persoanelor vulnerabile suferinde de demenţă.
Elisabetta Gardini
Rezoluţia depusă reînnoieşte angajamentul nostru faţă de lupta împotriva unei boli grave, care încă afectează una din cinci persoane cu vârsta de peste 85 de ani. Consider că este necesară o acţiune eficientă şi coordonată la nivelul Europei pentru a putea înregistra noi progrese în cercetare şi în colectarea datelor epidemiologice privind această boală. Coordonarea corespunzătoare dintre statele membre poate contribui la partajarea de bune practici în tratarea pacienţilor şi la creşterea sensibilizării cetăţenilor cu privire la importanţa prevenirii şi a intervenţiei timpurii. Investiţiile şi cooperarea sunt esenţiale în acest domeniu, nu numai pentru a reduce costurile sociale ale acestor boli, dar şi, în primul rând, pentru a le garanta celor afectaţi speranţa de a avea o viaţă tot mai demnă. În acest spirit, aş dori să subliniez că demenţa nu îi afectează numai pe suferinzi, ci şi pe oamenii din jurul lor, precum membrii familiei şi cadrele medicale. Astfel, strategia europeană trebuie să-şi propună să asigure un sprijin mai eficient şi mai practic pentru cei care trebuie să facă faţă activităţii zilnice de a-i ajuta pe aceşti oameni, eliminând lacunele care există în formarea profesională şi lansând campanii de sensibilizare cu privire la realităţile pe care le implică faptul de a trăi cu boala Alzheimer.
Louis Grech
în scris. - Până în prezent, UE încă nu dispune de un răspuns adecvat la boala Alzheimer şi nu a finalizat nicio politică privind prevenirea acesteia. În plus, este îngrijorător că ţări precum Malta încă nu decontează medicamentele necesare pentru pacienţii care suferă de această boală. Deşi Comisia nu poate interveni în organizarea sistemelor naţionale de asigurări de sănătate, Comisia trebuie să îşi intensifice eforturile de a exercita presiune asupra statelor membre pentru a garanta că toate persoanele care suferă de Alzheimer primesc tratamentul necesar. Solicit Comisiei să facă din lupta împotriva demenţei o prioritate la nivel european şi să finalizeze propunerile menţionate mai jos într-un interval rezonabil de timp: (1) să promoveze sănătatea cardiovasculară şi să investească într-o forţă de muncă mai sănătoasă; (2) să promoveze iniţiative care să asigure implicarea socială şi intelectuală a persoanelor în vârstă; (3) să încurajeze statele membre să pună în aplicare controale sistematice de rutină care să permită diagnosticarea bolii, precum şi să ofere acces facil la medicamente şi tratament odată ce boala s-a instalat; (4) să asigure realizarea periodică de studii epidemiologice la nivel european; (5) să încurajeze statele membre să utilizeze tehnologiile de asistenţă.
Jim Higgins
în scris. - Salut acest raport care reprezintă un pas important în eforturile de combatere a demenţei. În prezent, o persoană de peste 65 de ani din 20 şi una din cinci de peste 80 de ani suferă de demenţă. Se estimează că peste 8 milioane de europeni cu vârste cuprinse între 30 şi 99 de ani suferă de boli neurodegenerative, iar oamenii de ştiinţă preconizează că acest număr se poate dubla odată la 20 de ani. Boala Alzheimer reprezintă 50 % din aceste cazuri. Aproape zece milioane de europeni suferă în prezent de demenţă, boala Alzheimer fiind cea mai întâlnită formă. În Irlanda, există 44 000 de persoane care suferă de demenţă. Există peste 50 000 de persoane care îngrijesc pacienţi care suferă de demenţă şi se estimează că 100 000 de persoane sunt afectate direct de demenţă. Având în vedere că o întârziere cu cinci ani a instalării bolii Alzheimer înseamnă reducerea cu 50 % a ratelor de răspândire, salut concentrarea Comisiei Europene asupra prevenirii şi depistării timpurii. Salut accentul pus pe îmbunătăţirea cercetării în Europa, în special întrucât ştim că 85 % din cercetarea de astăzi nu este coordonată de UE. Pentru ca o strategie europeană să funcţioneze în acest domeniu, este esenţial ca diferitele ţări să acorde prioritate elaborării de planuri de acţiune naţionale. O strategie europeană trebuie, de asemenea, să încerce să protejeze existenţa serviciilor care garantează acoperirea maximă posibilă şi condiţii şi tratament egal pentru toţi pacienţii.
Anneli Jäätteenmäki
Bolile care cauzează pierderea memoriei sunt o problemă răspândită în Europa. În prezent, aproximativ 10 milioane de europeni suferă de acestea. Majoritatea suferă de boala Alzheimer. Numeroşi factori influenţează capacitatea oamenilor de a-şi aminti lucruri şi de a învăţa lucruri noi. Printre acestea se numără stresul, depresia, suferinţa, consumul excesiv de alcool, o alimentaţie deficientă şi medicamentele. Trebuie acordată mai multă atenţie prevenirii acestor boli încă din adolescenţă. Prin exerciţii, activitate mentală, alimentaţie sănătoasă şi evitarea băuturilor alcoolice, oamenii vor fi protejaţi împotriva bolilor care cauzează pierderi de memorie. Abordând factorii de risc asociaţi cu aceste boli, vom aborda şi factorii care favorizează apariţia afecţiunilor cardio-cerebrovasculare. În viitor, trebuie subliniată importanţa informării şi a ONG-urilor în combaterea bolilor care provoacă pierderea memoriei. Activitatea organizaţiilor este foarte valoroasă. Trebuie să li se acorde mai mult sprijin pentru a le permite celor care suferă de aceste boli să primească ajutor în mod mai adecvat. În plus, trebuie acordată mai multă atenţie centrelor de tratament şi calităţii acestora. Din păcate, cele care există nu răspund în prezent cererii. De exemplu, în Finlanda, lipseşte sprijinul reciproc şi centre corespunzătoare care să ofere îngrijire zilnică şi îngrijire pe termen lung. În cele din urmă, aş dori să atrag atenţia tuturor asupra importanţei sprijinului pentru personalul specializat în tratarea bolilor care cauzează pierderea memoriei, a instruirii corespunzătoare a acestora şi a dezvoltării competenţelor şi aptitudinilor acestora. Vă mulţumesc.
Sirpa Pietikäinen
Aş dori să îi mulţumesc dnei Matias pentru raportul său lăudabil din proprie iniţiativă referitor la o iniţiativă europeană privind boala Alzheimer şi alte demenţe. Unul din cinci europeni va contracta o boală care cauzează pierderea memoriei. Aceste boli exercită în permanenţă tot mai multă presiune asupra sistemelor de asistenţă medicală care au dificultăţi în a face faţă îmbătrânirii populaţiei, dar şi asupra bolnavilor şi rudelor acestora, care se confruntă cu o situaţie nouă. Nu există un consens privind patogeneza acestor boli, însă intervenţia timpurie în evoluţia acestora este considerată vitală. Prin acest raport, bolile care provoacă pierderi de memorie vor deveni o prioritate în cadrul obiectivelor UE în domeniul sănătăţii. Rezultatul votului va trimite mesajul corect, şi anume că cercetarea acestor boli şi tratarea acestora vor necesita cooperare la nivel pan-european. Deşi sunt afectate în principal persoanele în vârstă, prin îmbunătăţirea diagnosticului, simptomele timpurii ale acestor boli vor fi depistate din ce în ce mai frecvent la populaţia activă. Pentru a consolida cooperarea în Europa, avem nevoie, de asemenea, de programe naţionale de testare a memoriei, care au fost deja iniţiate în unele state membre. Programele naţionale de testare a memoriei joacă un rol semnificativ în răspândirea de cunoştinţe şi cele mai bune practici şi în reducerea numărului de acţiuni care se suprapun unele cu altele.
Richard Seeber
În Europa, 10 milioane de oameni suferă de demenţă. Jumătate dintre aceştia au boala Alzheimer. Aceste cifre vor continua să crească, ca urmare a creşterii speranţei de viaţă. Raportul din proprie iniţiativă se îndreaptă în direcţia bună, solicitând o abordare mai eficientă a tratării demenţei, în special a bolii Alzheimer. Trebuie acordată o atenţie deosebită prevenirii. Diagnosticarea timpurie, examinări gratuite pentru grupurile de risc şi, în primul rând, informarea populaţiei joacă un rol esenţial în prevenire, deoarece în UE, boala Alzheimer este în general identificată în stadiu prea avansat. Răspândirea continuă a demenţei impune o strategie europeană care, în măsura posibilului, să ofere structuri cuprinzătoare menite să le furnizeze pacienţilor acces egal la informaţii şi opţiuni de tratament. Nu trebuie uitat că şi sprijinirea rudelor şi îngrijitorilor se încadrează în această strategie. În plus, studiile epidemiologice şi clinice extinse, precum şi o calitate mai bună a cercetării demenţei şi bolii Alzheimer reprezintă factori importanţi în combaterea formelor de demenţă.
Olga Sehnalová
Demenţa şi în special boala Alzheimer nu sunt numai probleme medicale grave, ci şi o problemă etică şi socială extrem de sensibilă, a cărei gravitate va continua să crească în contextul îmbătrânirii populaţiei Europei. Documentul depus se concentrează pe bună dreptate pe diferitele aspecte ale acestei afecţiuni şi în special pe sprijinirea diagnosticării timpurii, a cercetării şi a îmbunătăţirii îngrijirii actuale a pacienţilor. Cu toate acestea, consider că la fel de important este sprijinul acordat familiilor pacienţilor care suferă de demenţă, iar accesul nediscriminatoriu la îngrijiri medicale şi sociale de înaltă calitate este fundamental. Rolul autorităţilor locale, fie municipale sau regionale, precum şi cel al organizaţiilor voluntare, care pot răspunde la nivel operaţional la nevoia tot mai mare de aceste servicii, este extrem de important în această privinţă. Iniţiativa europeană privind boala Alzheimer şi alte demenţe este, de asemenea, esenţială pentru iniţierea unei dezbateri serioase şi deschise legate de această afecţiune în sensul cel mai larg al termenului. Prin urmare, salut cu căldură şi sprijin această iniţiativă.
