Reţea europeană de prevenire a criminalităţii (REPC) - Normele privind confidenţialitatea informaţiilor Europol - Normele de punere în aplicare care reglementează relaţiile Europol cu partenerii, inclusiv schimbul de date cu caracter personal şi de informaţii clasificate - Lista statelor terţe şi a organizaţiilor cu care Europol încheie acorduri - Normele de punere în aplicare privind fişierele de lucru pentru analiză ale Europol - Acreditarea activităţilor criminalistice de laborator (dezbatere) 
Preşedinte
Următorul punct pe ordinea de zi îl reprezintă dezbaterea comună privind următoarele rapoarte:
raportul întocmit de dl Kirkhope, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, referitor la proiectul de decizie a Consiliului de adoptare a normelor privind confidenţialitatea informaţiilor legate de Europol [11943/2009 - C7-0105/2009 -;
raportul întocmit de dna in 't Veld, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, referitor la proiectul de decizie a Consiliului de stabilire a normelor de punere în aplicare care reglementează relaţiile Europol cu partenerii, inclusiv schimbul de date cu caracter personal şi de informaţii clasificate [11944/2009 - C7-0106/2009 -;
raportul întocmit de dl Albrecht, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, referitor la proiectul de decizie a Consiliului de stabilire a listei statelor terţe şi organizaţiilor cu care Europol încheie acorduri [11946/2009 - C7-0107/2009 -;
raportul întocmit de dl Diaz de Mera Garcia Consuegra, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, referitor la proiectul de decizie a Consiliului de adoptare a normelor de punere în aplicare privind fişierele de lucru pentru analiză ale Europol [11947/2009 - C7-0108/2009 -;
raportul întocmit de dna Alfano, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, referitor la iniţiativa Regatului Belgiei, Republicii Cehe, Republicii Federale Germania, Regatului Spaniei, Republicii Franceze, Republicii Ungare, Regatului Ţărilor de Jos, Republicii Slovace, Republicii Finlanda, Regatului Suediei, Regatului Unit al Marii Britanii şi al Irlandei de Nord privind decizia Consiliului de instituire a unei reţele europene de prevenire a criminalităţii (REPC) şi de abrogare a Deciziei 2001/427/JHA [11421/2009 - C7-0109/2009 - şi
raportul întocmit de dl Kirkhope, în numele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne, referitor la iniţiativa Regatului Suediei şi Regatului Spaniei în vederea adoptării unei decizii-cadru a Consiliului privind acreditarea activităţilor criminalistice de laborator [11419/2009 - C7-0100/2009 -.
James Nicholson
supleantul raportorului. - Dle preşedinte, pentru prima oară în viaţa mea, sincronizarea a fost bună! Permiteţi-mi să profit de această ocazie, în primul rând, pentru a cere scuze în numele colegului meu, Timothy Kirkhope, care nu poate fi prezent aici. Ceea ce voi face în continuare va fi să citesc înţelepciunea tuturor cuvintelor pe care le-a conceput şi le-a pus pe hârtie. Vă voi citi opiniile lui în calitate de raportor. El este raportorul care a întocmit cele două rapoarte ale Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne.
Mai întâi, aş dori să mă concentrez asupra raportului întocmit de Timothy privind proiectul de decizie a Consiliului de adoptare a normelor privind confidenţialitatea informaţiilor Europol. Normele care trebuie stabilite trebuie să aplice măsuri de securitate tuturor informaţiilor care sunt procesate de sau prin intermediul Europol: cu alte cuvinte, un standard comun de protecţie a informaţiilor care trec prin canalele de comunicare dintre Europol şi unităţile naţionale din statele membre.
Împreună cu colegii săi raportori pentru pachetul Europol, ei au trecut printr-o perioadă frustrantă de negociere a termenului şi legalităţii proiectelor de decizii ale Consiliului. În urma semnăturii preşedintelui Klaus şi, prin urmare, a transformării în realitate a Tratatului de la Lisabona, negocierile cu Consiliul şi Comisia au devenit depăşite. Acest raport, împreună cu cele ale colegilor săi, solicită respingerea textului Consiliului.
El doreşte să clarifice faptul că susţine obiectivul deciziei Consiliului, întrucât suntem în favoarea unui schimb mai bun de informaţii şi recunoaştem beneficiile aduse de Europol statelor membre în ceea ce priveşte aplicarea legii şi lupta împotriva criminalităţii.
Am dori să menţinem domeniul de competenţă şi mandatul Europol la un nivel redus şi specific şi astfel să facem ca agenţia să fie cât mai eficientă şi cât mai practică cu putinţă. De asemenea, trebuie să recunoaştem faptul că statele suverane au un rol de jucat prin faptul că ele controlează forţele poliţieneşti şi serviciile de securitate naţionale. Cu toate acestea, fără a prejudicia sprijinul general al Oficiului European de Poliţie, odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona şi a efectelor acestuia asupra cooperării poliţieneşti, raportorul, precum şi colegii săi raportori din Comisia LIBE, consideră că nu ar trebui să existe modificări la măsurile de punere în aplicare a deciziei cu privire la Europol până când aceste măsuri nu pot fi adoptate în temeiul noului cadru legal oferit de Tratatul de la Lisabona.
Prin urmare, solicităm Consiliului să îşi retragă propunerea şi, aşa cum este declarat în raport, solicităm Comisiei sau Consiliului să facă o declaraţie în sesiunea plenară privind o propunere pentru o nouă decizie referitoare la Europol, care să fie prezentată la şase luni de la data intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona.
Acum, aş dori să trec la cel de-al doilea raport referitor la iniţiativa Regatului Suediei şi Regatului Spaniei în vederea adoptării unei decizii-cadru a Consiliului privind acreditarea activităţilor criminalistice de laborator. Aceasta este o iniţiativă a Suediei şi Spaniei privind garantarea acreditării activităţilor de laborator de către organismul de acreditare pentru a combate criminalitatea printr-o cooperare mai strânsă între autorităţile de aplicare a legii din statele membre. În ultimii ani, schimbul de informaţii din domeniul cooperării judiciare şi de aplicare a legii a devenit o prioritate deosebită pentru Uniunea Europeană şi statele membre ale acesteia în potenţialul de prevenire şi combatere a criminalităţii.
Scopul acestei propuneri de decizie-cadru este acela de a asigura că rezultatele activităţilor de laborator dintr-un stat membru sunt recunoscute ca fiind echivalente cu rezultatele activităţilor de laborator din alte state membre, garantând astfel certitudine juridică suspecţilor şi cooperare judiciară sporită în cazurile în care dovezile dintr-un stat membru sunt utilizate în demersurile din alt stat membru.
Acest scop este atins prin garantarea faptului că activităţile de laborator sunt acreditate de către organismul de acreditare pentru a fi conforme cu standardele internaţionale. Decizia-cadru se aplică activităţilor de laborator legate de ADN şi amprente digitale, iar fiecare stat membru garantează că rezultatele activităţilor de laborator acreditate realizate în alte state membre sunt recunoscute ca fiind echivalente cu rezultatele activităţilor de laborator acreditate interne. Cu toate acestea, în mod cert, analizarea oricărei probe, criminalistice sau nu, în conformitate cu legislaţia naţională va rămâne mereu de responsabilitatea fiecărei autorităţi judiciare.
Din nou, aş dori să subliniez faptul că susţinem obiectivele deciziei-cadru a Consiliului. Cu toate acestea, din nou, există probleme legate de temeiul juridic al acestei iniţiative odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Prin urmare, raportul solicită respingerea iniţiativei Regatului Suediei şi Regatului Spaniei. Claritatea juridică în ceea ce priveşte rapoartele LIBE este ambiguă în contextul ratificării Tratatului de la Lisabona. Acest raport va fi prezentat la o dată ulterioară sub un temei juridic care să fie clar. Sugerăm că acest lucru ar permite analizarea mai în detaliu a acestui subiect important, întrucât, din nou, calendarul impus a fost foarte limitat şi nu a permis Parlamentului să dispună de cât timp şi-ar fi dorit pentru un subiect atât de important.
Sophia in 't Veld
raportoare. - Dle preşedinte, voi prezenta foarte pe scurt pentru a recupera timpul utilizat de dl Nicholson şi a ne asigura că nu vom intra în întârziere.
Tratatul de la Lisabona va intra în vigoare - dacă am calculat corect - peste şapte zile şi cinci ore. Trebuie să spun că graba Consiliului de a adopta o întreagă serie de decizii este oarecum stânjenitoare în lumina acestui fapt. Ceea ce găsesc la fel stânjenitor este scaunul gol de aici, unde speram să văd un reprezentant al Consiliului, astfel încât să putem schimba efectiv puncte de vedere.
Susţin, în esenţă, propunerile înaintate de vorbitorul anterior. Desigur, sprijinim dezvoltarea Europol. Ne dorim un Europol puternic. Ne dorim un Europol care să poată funcţiona şi lupta împotriva criminalităţii, dar şi un Europol supus controlului democratic. Prin urmare, susţin propunerea înaintată de vorbitorul anterior de a solicita Consiliului retragerea propunerilor privind Europol şi prezentarea unei noi propuneri în termen de maximum şase luni - şi, preferabil, mai devreme - în temeiul Tratatului de la Lisabona.
În cele din urmă, în privinţa temei specifice pentru care eu îndeplinesc funcţia de raportoare - şi anume Europol şi transferul de date cu caracter personal şi de documente confidenţiale către terţe părţi -, aş dori să aflu de la Consiliu - care este absent - părerea acestuia cu privire la analiza efectuată de Serviciul juridic din cadrul Parlamentului European, potrivit căruia temeiul juridic pentru această propunere specifică este greşit. Nu ştiu cine va răspunde în numele Consiliului, dar poate va reveni asupra acestui subiect, trimiţând pe cineva care să ne poată oferi un răspuns.
Jan Philipp Albrecht
raportor. - (DE)Dle preşedinte, sunt de acord cu vorbitorii anteriori în măsura în care cred că ar fi un lucru judicios din partea Consiliului să prezinte din nou Parlamentului European propunerile privind Europol, pe baza Tratatului de la Lisabona.
Este corect şi necesar ca problema cooperării judiciare şi poliţieneşti în Europa să fie dezbătută şi tratată de Parlamentul European în cadrul procedurii de codecizie. Numai astfel activitatea Europol se poate bucura de legitimitate suficientă. Respingerea comună şi decisivă de către Parlamentul European a dispoziţiilor propuse de Consiliu, cu referire la activitatea Europol, este un semnal clar că modificările bazei juridice trebuie puse în aplicare acum.
În plus, există toate motivele pentru a face acest lucru. Prea multă vreme, aplicarea politicii europene interne şi de securitate a fost o sarcină rezervată exclusiv puterii executive, desfăşurată în spatele uşilor închise. Nu în ultimul rând, în contextul măsurilor anti-terorism luate în urma atacurilor din 11 septembrie 2001, a fost aprobat un volum mare de legi privind securitatea, a căror necesitate, eficacitate şi pertinenţă au fost, în multe cazuri, insuficient evaluate sau chiar discutate. Distanţa politică a celui de-al treilea pilon al Uniunii Europene a permis guvernelor să impună restricţii foarte controversate cu privire la drepturile fundamentale ale cetăţenilor.
Acest lucru a condus la un dezechilibru foarte periculos într-un anumit domeniu, în special. Deşi în prezent există o cooperare mai apropiată între forţele de securitate la nivel mondial, nu există un consens internaţional cu privire la standardele minime referitoare la drepturile fundamentale şi protecţia juridică. Această distanţă între puterile guvernamentale şi drepturile civile devine din ce în ce mai pronunţată, în special cu privire la schimbul de date cu caracter personal între UE şi ţările terţe. Agenţiile europene de securitate, precum Europol, Eurojust şi Frontex, dar şi sistemele de informaţii, cum ar fi Schengen, Eurodac sau bazele de date vamale şi pentru vize, sunt folosite pentru stocarea unui volum din ce în ce mai mare de date cu caracter personal, iar corelarea şi analiza acestora, în diverse scopuri, progresează rapid. Chiar şi în cadrul Europei, devine din ce în ce mai neclar cine are permisiunea de a colecta, deţine, analiza sau transfera date şi care sunt condiţiile în care pot fi derulate aceste acţiuni. Astfel, chestiunea protecţiei juridice este adesea pusă pe plan secundar, în lumina principiilor care reglementează sistemul actual.
Totuşi, ce s-ar întâmpla dacă toate aceste date ar fi transferate numai ţărilor terţe? Nu vorbim numai despre ţări precum Norvegia sau Elveţia, ci şi despre Statele Unite, Rusia şi chiar Maroc sau China. Mă întreb cine garantează că aceste date au fost protejate împotriva abuzului şi a acţiunilor arbitrare din partea statelor în aceeaşi măsură ca şi până în prezent. Acest Parlament are, de fapt, dreptul şi datoria de a folosi noua bază juridică prevăzută de tratat pentru a iniţia un proces prin care drepturile fundamentale ale cetăţenilor europeni să fie respectate, fără limite, inclusiv în contextul cooperării internaţionale în lupta împotriva criminalităţii şi a terorismului. Trebuie elaborate standarde minime comune, în special cu privire la protecţia datelor cu caracter personal, înainte ca noi, Uniunea Europeană, să semnăm alte acorduri privind schimbul de date cu ţări terţe.
Acest lucru se aplică informaţiilor obţinute de Europol, precum şi datelor bancare privind codul SWIFT şi datelor referitoare la pasagerii curselor aviatice, care sunt schimbate cu autorităţile din Statele Unite. Standardele clare de protecţie a datelor, o evaluare cuprinzătoare a proporţionalităţii şi protecţia juridică eficientă pentru cetăţeni sunt premise-cheie pentru orice alte măsuri ulterioare.
Sunt încântat că am reuşit să atingem acest nivel de consens în întregul spectru politic în ceea ce priveşte legislaţia referitoare la Europol, şi consider acest lucru ca fiind un semn bun pentru discuţia din viitorul apropiat privind protecţia cuprinzătoare a drepturilor fundamentale în Europa. Este exact ceea ce aşteaptă cetăţenii UE acum de la noi.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
Dle preşedinte, dle vicepreşedinte al Comisiei, pachetul Europol este format din patru proiecte de decizii prin care se încearcă punerea în aplicare a Deciziei Consiliului din 6 aprilie 2009.
În primul rând, dle preşedinte, aş dori să mă alătur colegilor deputaţi în a solicita retragerea propunerii Consiliului. Dorim un Parlament care este mult mai vizibil şi un Tratat de la Lisabona în baza căruia se pot adopta decizii cu privire la pachetul Europol. Dorim ca Parlamentul şi Consiliul să se afle pe picior de egalitate şi în echilibru unul cu celălalt.
Pentru a mă asigura că motivele pentru care am respins propunerea sunt mai bine înţelese, voi spune câteva cuvinte despre tema raportului meu. Una dintre sarcinile principale atribuite Oficiului European de Poliţie este colectarea, stocarea, procesarea, analiza şi schimbul de date şi informaţii. Pentru ca acesta să îşi poată îndeplini această sarcină importantă, autorităţile competente din statele membre trebuie să trimită Europol informaţii cuprinzătoare, actualizate şi exacte. Numai astfel Europol îşi va putea utiliza la maximum capacitatea de analiză.
Sfera de aplicare a proiectului de decizie a Consiliului este limitată, conform articolului 2, la procesarea de date în scopul analizei, în conformitate cu mandatul acordat prin articolul 14 alineatul (1) din decizie. În acest scop, în prezent Europol are 19 tipuri de dosare de lucru pentru analiză. Fiecare dosar de lucru reprezintă o bază de date separată şi vizează un tip specific de activitate infracţională. Fiecare bază de date este aşadar strâns legată de un tip specific de suport operaţional pe care Europol îl poate oferi în conformitate cu competenţele care îi sunt conferite.
În prezent, la nivel european, dosarele de lucru sunt singurul instrument legal de stocare, procesare şi analiză a informaţiilor, fie că acestea sunt informaţii de pe teren sau informaţii secrete, inclusiv date cu caracter personal.
De asemenea, propunerea conţine reguli şi principii generale privind măsurile tehnice şi normele de utilizare a acestora. Nevoia de colectare şi procesare a informaţiilor implică crearea obligatorie a unui instrument juridic care să garanteze respectarea pe deplin a drepturilor fundamentale. Aş dori să subliniez faptul că este vorba despre respectarea pe deplin a drepturilor fundamentale ale cetăţenilor europeni. În acelaşi timp, un astfel de instrument trebuie să garanteze că Europol îşi poate îndeplini integral funcţiile atribuite. Din acest punct de vedere, continuând ideea doamnei in 't Veld, întreb dacă este corectă sau nu baza juridică ce urmează să fie aplicată.
În acest domeniu, dle preşedinte, rolul Parlamentului European ca instituţie de reprezentare a cetăţenilor este inalienabil. Controlul obligatoriu de către Parlamentul European este inalienabil. Din acest motiv, este esenţial ca, în vederea intrării imediate în vigoare a Tratatului de la Lisabona, Parlamentul să ia parte la procesul legislativ pe picior de egalitate cu Consiliul. Niciun motiv de urgenţă nu ar avea mai multă greutate decât importanţa apărării libertăţilor civile şi a securităţii europenilor.
Prin urmare, recomand stimaţilor mei colegi deputaţi să ni se alăture în respingerea instrumentelor propuse, fără a susţine în mai mică măsură Oficiul European de Poliţie - pe care, într-adevăr, îl susţinem - până când Consiliul îi va permite Parlamentului să ia parte la procesul decizional. De asemenea, propun să solicităm Comisiei şi Consiliului retragerea propunerii şi înaintarea uneia noi, care respectă competenţele stabilite în Tratatul de la Lisabona.
Dle preşedinte, la următoarea mea intervenţie, îmi voi explica mai clar şi mai convingător poziţia. Pentru moment am terminat.
Sonia Alfano
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, doresc să vorbesc despre reţeaua europeană de prevenire a criminalităţii.
Această reţea a fost înfiinţată în 2001 prin Decizia 2001/427/JAI a Consiliului. Obiectivele acesteia au fost facilitarea cooperării şi a schimbului de informaţii şi de experienţă la nivel naţional şi european; colectarea şi analizarea informaţiilor pertinente, vizând, în special, schimbul de bune practici; organizarea de conferinţe, seminarii, întâlniri şi iniţiative, în scopul facilitării schimbului de experienţă şi de bune practici; şi furnizarea de cunoştinţe Consiliului şi Comisiei cu privire la prevenirea criminalităţii.
Decizie prevedea ca structura să se bazeze pe puncte de contact desemnate de Comisie şi de statele membre; aceste puncte de contact trebuiau să includă cel puţin un reprezentant din partea autorităţilor naţionale, celelalte puncte de contact desemnate putând fi cercetători sau cadre universitare cu specializare în acest domeniu. În orice caz, statelor membre li s-a solicitat implicarea cercetătorilor, a cadrelor universitare, a ONG-urilor şi a societăţii civile. Chiar şi Europol şi Observatorul European pentru Droguri şi Toxicomanie au fost implicate în activitate, în calitate de organisme specializate.
În 2005, reţeaua a fost supusă primei sale reforme structurale interne. Aceasta prevedea înfiinţarea a două comisii permanente - una pentru programul de lucru şi cealaltă pentru cercetare - în timp ce administrarea site-ului de internet a fost transferată de la Comisia Europeană către Regatul Unit, care încă îl menţine actualizat.
În 2007, s-a efectuat o altă revizie, în urma căreia s-a observat nevoia specială de consolidare a secretariatului şi s-a subliniat nevoia de abordare a problemei resurselor pentru comisiile permanente şi reprezentanţii naţionali.
În martie 2009, a fost publicată o evaluare externă cu privire la funcţionarea reţelei. Aceasta s-a axat pe importanţa obiectivelor care au condus la înfiinţarea reţelei, subliniind, în acelaşi timp, din păcate, eşecul la nivel organizatoric care a împiedicat atingerea importantelor obiective despre care vorbeam mai devreme.
Problemele aduse astfel la lumină, care au determinat colapsul total al reţelei, au inclus lipsa resurselor adecvate, un secretariat ineficient, lipsa angajamentului din partea reprezentanţilor naţionali şi un program de lucru foarte slab.
Evaluarea a luat în considerare şi posibilitatea desfiinţării reţelei. În consecinţă, reţeaua a numit un grup de lucru pentru a examina recomandările făcute în martie 2009 şi a considerat că era necesară modificarea actului prin care a fost înfiinţată reţeaua. În special, s-a sugerat că ar trebui să existe un secretariat extern, finanţat din fondurile programelor comunitare.
Deşi unele state membre au readus în discuţie ideea desfiinţării reţelei, altele au sugerat reformarea acesteia. Preşedinţia suedeză a Consiliului European a fost de acord cu această propunere, transformând-o într-o prioritate a mandatului său de şase luni. Trebuie să subliniez aici cât de jenată sunt să observ aceste scaune libere, dat fiind că aceste propuneri au fost făcute chiar de Preşedinţia suedeză.
Propunerea prevede alcătuirea reţelei dintr-un secretariat, din puncte de contact desemnate de fiecare stat membru şi un consiliu de administraţie. Acest consiliu de administraţie ar trebui alcătuit din reprezentanţi naţionali numiţi de statele membre şi prezidat de un preşedinte al unui comitet executiv.
Cred că există o anumită confuzie, din acest punct de vedere, între punctele de contact şi reprezentanţii naţionali. Societatea civilă, lumea academică, cei ce deţin cunoştinţele practice şi, prin urmare, experţii, sunt cu totul omişi din reţea. Acesta este un lucru foarte grav. Legăturile structurale dintre reţea şi celelalte instituţii şi organisme comunitare care se implică în lupta împotriva criminalităţii au fost total întrerupte.
Decizia nu prevede nicio formă de cooperare cu Parlamentul European, iar cunoaşterea de limbi străine a fost omisă, în pofida solicitării anterioare.
În calitate de raportor, cred că această propunere este complet ineficace şi nu poate aborda chestiunea prevenirii criminalităţii din mai multe motive. În primul rând, nu a reuşit să îndeplinească obiectivele pentru care a fost creată; în al doilea rând, nu a existat cooperare între Comisie, Consiliu şi statele membre şi cred că acest lucru trebuie privit ca un fel de sabotaj la adresa reţelei înseşi.
Prevenirea criminalităţii nu poate fi redusă la schimbul de bune practici. Din păcate, am observat că este aproape un fel de activitate turistică din partea mai multor funcţionari care au vizitat diverse ţări şi adesea nu au reuşit să discute unul cu altul din lipsă de interpreţi. Eşecul implicării societăţii civile şi a ONG-urilor sau al elaborării de materiale cu privire la prevenirea criminalităţii, cum ar fi cărţi pentru şcoli, transformă această reţea într-una cu totul ineficientă. Pentru a face reţeaua să funcţioneze, cred că ar trebui să îi consolidăm competenţele şi să includem, de asemenea, lupta împotriva criminalităţii şi prevenirea crimei organizate.
Prin urmare, sugerez să respingem această propunere, care ar fi putut fi acceptată numai în cazul în care Consiliul ar fi prezentat o propunere cu adevărat ambiţioasă. Din nefericire, nu s-a întâmplat aşa.
Jacques Barrot
Dle preşedinte, am ascultat cu mare interes discursurile dlui Nicholson, dnei in 't Veld, dlui Albrecht şi dnei Alfano. Aceasta este o dezbatere în care abordăm atât probleme de procedură, cât şi de substanţă.
În ceea ce priveşte aspectele procedurale, înţeleg pe deplin poziţia Parlamentului. Tratatul de la Lisabona este pe cale să intre în vigoare. Aşadar, apreciez cu totul întrebările pe care unele decizii ale Consiliului le-ar putea ridica în cadrul Parlamentului. Este la fel de adevărat că, într-o anumită măsură, Comisia regretă această situaţie. Cu toate acestea, aş dori să aduc lămuriri cu privire la aceste trei dosare spre beneficiul Parlamentului.
După cum ştiţi cu toţii, Europol - printr-o decizie a Consiliului, care va înlocui convenţia interguvernamentală - va beneficia de un nou cadru juridic şi va deveni agenţie europeană începând cu 1 ianuarie 2010. Adoptarea acestei decizii de către Consiliu a fost precedată de negocieri de lungă durată, iar pregătirile pentru punerea acesteia în aplicare sunt în desfăşurare.
Înţeleg îngrijorarea Parlamentului şi aştept şi eu cu nerăbdare să văd noul cadru instituţional pus în aplicare, dat fiind că acesta va permite un control democratic mai amplu al Oficiului European de Poliţie. Ar trebui să deprindem învăţăminte din aplicarea iniţială a deciziei existente a Consiliului, astfel încât să avem o fundament solid pe care să construim viitoarea legislaţie. În acest scop, va fi benefică implicarea Parlamentului şi a altor părţi interesate în elaborarea viitoarelor regulamente privind Europol, în special cu privire la condiţiile în care acest Parlament şi parlamentele naţionale vor avea control asupra activităţilor desfăşurate de Europol.
Totuşi, dle preşedinte, regret că Parlamentul a respins proiectele de decizii ale Consiliului. Acestea sunt dispoziţii de aplicare care reglementează aspecte importante ale activităţii Europol, fără de care acesta nu poate opera.
Aş dori să abordez acum chestiunea laboratoarelor criminalistice. Încă o dată, înţeleg că Parlamentul doreşte o bază diferită pentru această decizie-cadru privind acreditarea activităţilor laboratoarelor criminalistice. Comisia este în favoarea utilizării acreditării pentru că încurajează optimizarea calităţii activităţii acestor laboratoare, în special când este vorba despre tehnicile sensibile legate de amprente şi de eşantioane de ADN. O acreditare mai strictă a acestor laboratoare va conduce la o creştere a încrederii publicului.
Din nou, sunt conştient de problemele legate de temeiul juridic. La fel ca şi Parlamentul, Comisia este de părere că decizia-cadru, în măsura în care se referă la serviciile prevăzute la articolul 50 din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, ar trebui să aibă ca temei juridic articolul 50. În cadrul Comisiei, am făcut o declaraţie inclusă în procesul-verbal al şedinţei Consiliului JAI din 23 octombrie 2009. În această declaraţie, Comisia îşi rezervă dreptul de a lua, pe viitor, măsurile pe care le consideră adecvate.
Dacă îmi permiteţi să adaug, în conformitate cu dispoziţiile privind regulamentele financiare, Comisia este pregătită să asigure susţinere financiară pentru activităţile statelor membre care permit acreditarea laboratoarelor de poliţie ştiinţifică. În cele din urmă, Comisia doreşte să evalueze punerea în practică şi aplicarea acestui instrument începând cu 1 iulie 2018, astfel cum este prevăzut la articolul 7 alineatul (4) (nou).
În ceea ce priveşte această acreditare, deşi înţeleg poziţia Parlamentului, cred, de asemenea, că se îndreaptă în direcţia bună şi că respectă toate punctele de vedere exprimate în acest parlament.
Voi trece acum la reţeaua Uniunii Europene de prevenire a criminalităţii. Normal, credem că infracţionalitatea trebuie prevenită. Măsurile coercitive nu sunt suficiente pentru a reduce nivelul criminalităţii şi al crimei organizate. Prevenirea este vitală, la nivel local sau transfrontalier. În plus, în propunerile pe care le-am făcut recent cu privire la traficul de fiinţe umane şi pornografia infantilă, am anticipat măsuri preventive.
Dnă Alfano, tocmai aţi subliniat punctele slabe ale reţelei. Sunt conştient că, în urma unei evaluări recente, s-a ajuns la concluzia că există o nevoie reală de cooperare europeană în cadrul luptei împotriva crimei organizate şi ştiu, de asemenea, că organismele publice, organizaţiile şi sectorul privat doresc o abordare multidisciplinară vizând schimbul de experienţă, de metode şi instrumente la nivel european.
Este adevărat, reţeaua Uniunii Europene de prevenire a criminalităţii a întâmpinat probleme strategice, politice şi organizatorice. Comisia le cunoaşte. Pe termen scurt, am majorat asistenţa financiară acordată secretariatului reţelei.
În cadrul Programului de la Stockholm, am acordat prioritate cooperării poliţieneşti şi capacităţii necesare pentru administrarea acesteia la nivel comunitar, în conformitate cu Tratatul de la Lisabona. Este adevărat că această reţea poate îndeplini o serie de sarcini pe care le-aţi menţionat, dar şi sarcini dintre care dumneavoastră aţi sugerat câteva exemple interesante.
Ne putem aştepta, de asemenea, să vedem proiecte comune între instituţiile sociale şi educaţionale, implicând şcoli, formarea continuă şi programele de studii universitare. Evident, ne aflăm la începutul unei noi politici majore de prevenire a criminalităţii.
Este clar că rolul societăţii civile şi al Parlamentului ar trebui intensificat. În plus, cooperarea poliţienească va fi supusă procedurii de codecizie. Prin urmare, cred că putem coopera pe cât de strâns posibil în cadrul noii baze juridice. Aceasta ar fi în interesul tuturor cetăţenilor afectaţi în viaţa cotidiană de problemele de securitate.
Desigur, am unele regrete cu privire la această dezbatere, care s-a axat pe procedura ce trebuie urmată şi pe substanţă. Cu toate acestea, cred că putem face mult mai mult de acum înainte, după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, continuând Programul de la Stockholm. Parlamentul îşi va putea juca integral rolul în această nouă strategie împotriva crimei organizate şi, într-adevăr, împotriva tuturor formelor de criminalitate.
Wim van de Camp
în numele Grupului PPE. - (NL) Aş dori să mulţumesc dlui Barrot, vicepreşedinte al Comisiei, pentru răspunsurile pe care ni le-a oferit şi pentru punctele de vedere cu care a contribuit la diverse subiecte.
Cooperarea judiciară în Uniunea Europeană este o chestiune de mare importanţă. Când vorbim despre o Europă a cetăţenilor, vorbim, în general, despre cooperarea judiciară. Din acest punct de vedere, combaterea criminalităţii este prioritatea noastră numărul unu, în primul rând pentru că, din ce în ce mai mult, criminalitatea se extinde dincolo de frontiere. Adesea, problema cea mai mare este criminalitatea transfrontalieră organizată la scară largă, în comparaţie cu care infracţiunile la nivel naţional par puţin mai grave decât actele neînsemnate de huliganism.
La acest punct, Grupul PPE susţine cu fermitate nu numai Europol, ci şi consolidarea poziţiei Eurodac. Mă refer aici la cadrul nostru privind laboratoarele criminalistice.
Un element important al combaterii crimei organizate este supravegherea democratică a celor care luptă împotriva criminalităţii. Cu siguranţă nu doresc să reduc din valoarea acesteia în niciun fel, dar v-aş ruga să luaţi în considerare poziţia victimei şi să continuaţi să procedaţi astfel, pe durata dezbaterii propunerilor în lunile următoare. Combaterea criminalităţii implică adesea luarea în considerare a drepturilor suspecţilor, ceea ce este corect, pentru că intimitatea unui suspect şi poziţia acestuia în cadrul urmăririi penale sunt foarte importante. Cu toate acestea, în următorii cinci ani, aş dori să acordăm mai multă atenţie situaţiei victimei. Dle preşedinte, drepturile fundamentale nu sunt absolute; acestea trebuie exercitate întotdeauna în context. Sau conform formulării Constituţiei olandeze: "sub toate aspectele legii” Acest lucru este în aceeaşi măsură valabil pentru suspecţi şi pentru victime.
Pot înţelege foarte bine şi sunt de acord că, pentru moment, Parlamentul trebuie să spună: "Aşteptaţi o clipă!”, când este vorba de aceste patru dosare. Să aşteptăm până la 1 decembrie, când vom avea noile propuneri şi apoi va trebui să verificăm situaţia reală: una care necesită angajarea activă a Parlamentului European.
Ramón Jáuregui Atondo
Dle preşedinte, avem o problemă pentru că întregul Parlament solicită Comisiei revizuirea pachetului legislativ privind aceste chestiuni, iar dl Barrot ne-a spus, cu şarmul obişnuit, că acest lucru nu este o noutate, că a fost mult dezbătut şi că va fi operativ de la 1 ianuarie. Aceasta este realitatea: avem o problemă.
Vă pot spune de pe acum, dle Barrot, că ar trebui să îi comunicaţi succesoarei dumneavoastră, pentru că îmi dau seamă că nu ne puteţi răspunde în această privinţă, că, atunci când va participa la audierile din Parlament, o vom întreba dacă intenţionează să elaboreze un pachet legislativ cu privire la această chestiune, pentru că întreaga Cameră solicită acest lucru şi nu este vorba numai de o solicitare prea zeloasă cu privire la legislaţie.
Nu este vorba că Parlamentul spune că doreşte să se implice. trebuie să se implice. Trebuie să se implice pentru că va avea acel rol legislativ peste câteva zile şi pentru că acum nu este vorba despre o chestiune de control parlamentar, ci vrem, mai degrabă, să înaintăm şi alte propuneri. De exemplu, în multe dintre directivele şi deciziile care ajung aici, observ multe lacune, multe deficienţe şi multă insecuritate juridică. Dorim să reformăm aceste dispoziţii.
Cred că este un lucru bun ca Europol să se ocupe de ele. Înţeleg că Europol deja le tratează şi doresc să continue să facă acest lucru, pentru că vreau ca Europol să avanseze. Doresc, de asemenea, să respectaţi dreptul acestei instituţii de a-şi exprima părerea cu privire la aceste dispoziţii, pentru că aceasta este funcţia sa legislativă şi dorim să o aplicăm.
De aceea, vă spun acum că, în momentul în care următorul comisar va apărea înaintea noastră, o vom întreba dacă se angajează să elaboreze propuneri legislative cu privire la această chestiune, astfel încât Parlamentul să poată legifera. Aceasta este tot.
Nathalie Griesbeck
Dle preşedinte, dlor comisari, doamnelor şi domnilor, comentariile mele vor fi scurte. În primul rând, este vorba despre substanţă, iar în al doilea, despre procedură şi voi repeta unele dintre ideile foarte bine exprimate de toate grupurile politice.
Deşi crearea unui spaţiu de securitate, justiţie şi libertate în cadrul Uniunii Europene este vitală pentru noi toţi şi reprezintă, desigur, un model de democraţie europeană pe care să o construim, şi deşi mulţi dintre noi consideră Europol ca fiind un instrument ce poate fi adaptat, totuşi acordăm o mare importanţă faptului că acumularea de resurse - în special de resurse umane, dar şi tehnice în lupta împotriva crimei organizate şi a tuturor tipurilor de trafic ilegal - ar trebui strict controlată, cu maximum de garanţii de securitate juridică, dat fiind că vizăm chiar esenţa puterii noastre: drepturile şi libertăţile cetăţenilor europeni.
În ceea ce priveşte procedura, cu riscul repetării, aş dori să îl asigur pe dl comisar, în numele Grupului ALDE, că munca depusă nu a fost în van. Cu toate acestea, cetăţenii noştri ar înţelege şi interpreta lucrurile greşit dacă, după ce am aşteptat o perioadă atât de îndelungată punerea în funcţiune a instituţiilor conform Tratatului de la Lisabona, nu am avea răbdarea să mai aşteptăm câteva ore sau chiar zile în plus pentru a exercita puterea colegislativă pe care o preţuim atât.
Măcar o dată în Europa, este vital să aşteptăm câteva săptămâni până vom avea textul care respectă cadrul nostru procedural şi, asemenea dnei in 't Veld, îmi pare rău că nu văd Consiliul prezent aici, pentru că aceasta este o chestiune care priveşte în primul rând Consiliului. În numele comisiei din care fac parte, cred aşadar că avem nevoie de o nouă propunere legislativă.
Raül Romeva i Rueda
Dle preşedinte, continuând în acelaşi stil, aş dori să iau cuvântul în calitate de coordonator al Grupului Verzilor/Alianţa Liberă Europeană pentru aspecte referitoare la libertate, mai ales pentru a insista asupra acestui punct.
Ar fi de neînţeles dacă, dată fiind şansa de a derula această activitate colegislativă alături de Parlamentul European, eşuăm în această privinţă. Prin urmare, suntem cu toţii de acord asupra acestui punct. În orice caz, va trebui să aşteptăm să vedem cum evoluează lucrurile, dar ar fi problematic dacă nu am putea participa, dat fiind că solicităm acest lucru cu legitimitate.
De asemenea, doresc să menţionez pe scurt un alt punct cu privire la raportul despre laboratoarele criminalistice - pentru că aceasta este chestiunea pe care am urmărit-o - şi să spun pe cât de clar posibil că, atunci când discutăm despre nevoia de coordonare, trebuie să examinăm cu foarte mare atenţie şi aspectul descentralizării. Să nu uităm că, în anumite state membre, nu există numai un singur centru de studii criminalistice, ci mai multe, luând în considerare distribuţia teritoriilor şi sistemele poliţieneşti şi judiciare existente. Acesta este cazul Spaniei. Este important să fim conştienţi de acest lucru, pentru că, dacă vrem să coordonăm cu succes, trebuie să ţinem minte că luăm în considerare nu numai coordonarea dintre statele membre, ci şi pe aceea dintre regiuni cu situaţii diferite, care nu s-ar putea aplica la nivel naţional.
Marie-Christine Vergiat
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, voi repeta ceea ce a fost spus deja de către o serie de colegi deputaţi.
Înainte de intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, Parlamentului European i s-a solicitat, în baza procedurii de urgenţă, să analizeze patru texte privind Europol şi chestiunea protecţiei confidenţialităţii datelor transmise de Europol inclusiv ţărilor terţe. În acest Parlament, condamnăm unanim modul în care ni s-a solicitat să analizăm aceste texte, dat fiind că privesc chestiuni care vor face cu siguranţă obiectul procedurii de codecizie după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona.
Mulţi dintre noi credem că cetăţenii noştri au dreptul la securitate şi că lupta împotriva terorismului este o prioritate. Trebuie să facem tot posibilul pentru ca cetăţenii noştri să nu trăiască cu teama permanentă de a deveni victime ale atacurilor teroriste. Aşadar, este important să facem tot ce ne stă în putinţă pentru a consolida cooperarea poliţienească, dar acest lucru nu se poate realiza cu orice preţ şi, în special, nu în detrimentul dreptului public fundamental la viaţă privată, liberă circulaţie şi libertate de expresie.
Aş dori să adaug că prevenirea criminalităţii nu ar trebui să însemne mai multe măsuri coercitive - şi numai atât. Este un prerogativ al democraţiilor noastre de a ne proteja libertatea în orice moment şi de a evita subminarea acesteia, cu excepţia cazului de absolută necesitate. Cooperarea poliţienească ar trebui, prin urmare, să se desfăşoare într-un cadru juridic specific, care să asigure confidenţialitatea informaţiilor transmise şi echilibrul adecvat între informaţii şi obiectivele de securitate menţionate.
De aceea, Grupul GUE/NGL, alături de alte grupuri, solicită Consiliului şi Comisiei retragerea acestor propuneri. În plus, regret, de asemenea, absenţa de astăzi a Consiliului.
Gerard Batten
în numele Grupului EFD. - Dle preşedinte, aceste rapoarte stabilesc normele privind colectarea de informaţii de către Europol şi schimbul între statele membre ale UE şi, într-adevăr, naţiunile terţe de informaţii dintre cele mai personale referitoare la cetăţenii UE.
Din ce în ce mai mult, acestea vorbesc despre dezvăluirea neautorizată a acestor informaţii, fără a dezavantaja, nedreptăţi sau prejudicia interesele fundamentale ale Europol. Nu se spune nimic despre protejarea intereselor nefericitului cetăţean nevinovat, care poate fi prins în coşmarul investigaţiilor Europol.
Pot fi colectate cele mai personale informaţii, inclusiv preferinţele sexuale şi detalii privind conturile bancare. Acestea pot fi chiar partajate cu ţări terţe, inclusiv cu cele ale căror standarde democratice sunt nedezvoltate, precum Albania, Peru şi Federaţia Rusă.
Europol este cu totul inutil din orice punct de vedere obiectiv, dar, din punctul de vedere subiectiv al UE, este esenţială existenţa altor atribute ale unui stat politic: propriile forţe de poliţie.
Câţi cetăţeni europeni refractari ştiu că ofiţerii Europol au imunitate în faţa acuzării pentru orice spun sau fac în timpul serviciului? Pentru aceia dintre dumneavoastră care abia au ieşit din state totalitariste, acest lucru poate să nu pară foarte semnificativ, dar această imunitate pentru ofiţerii responsabili cu aplicarea legii este un concept străin legislaţiei englezeşti.
Dat fiind că UE îşi creează propriul sistem judiciar cu instrumente precum mandatul european de arestare şi procese in absentia, iar acum cu propriile forţe poliţieneşti, noi, în Marea Britanie, observăm distrugerea celor mai dragi libertăţi fundamentale care ne-au protejat în trecut.
Fiecare raportor a avut cel puţin decenţa de a spune că aceste propuneri ar trebui respinse înaintea intrării oficiale în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Dacă UE ar avea cea mai mică urmă de decenţă, s-ar desfăşura referendumuri cu privire la Tratatul de la Lisabona şi acesta nu ar mai intra în vigoare.
Andreas Mölzer
(DE)Dle preşedinte, dacă, în trecutul recent, acţiunile Europol au reuşit, încă o dată, să pună capăt reţelelor de trafic cu fiinţe umane, care introduc imigranţi ilegal, atunci acesta este un lucru apreciabil. În viitor, ar fi la fel de apreciabil dacă Europol s-ar implica în tratarea tuturor tipurilor grave de criminalitate internaţională. Desigur, cooperarea dintre diferite autorităţi în lupta împotriva criminalităţii este, în principiu, un lucru bun.
Cu toate acestea, chestiunea protecţiei datelor nu a fost rezolvată în ceea ce priveşte planurile de garantare a unui acces nelimitat la date pentru toate autorităţile. Suntem păcăliţi cu promisiuni din partea Autorităţii Europene pentru Protecţia Datelor, când nici măcar nu este clar ce puteri de supraveghere aceasta are de fapt. Oficialii naţionali responsabili cu protecţia datelor găsesc deja rapid limite ale sferei lor de acţiune, au drepturi foarte limitate de a interveni şi influenţă reală foarte redusă. Probabil acesta este cazul în nivelul întregii UE.
În ultimul deceniu, libertăţile civile au fost restricţionate din ce în ce mai mult în numele luptei împotriva terorismului. Mai ales acum, înainte ca Tratatul de la Lisabona să garanteze Parlamentului aceste drepturi de codecizie, miniştrii de justiţie şi afaceri interne doresc să înainteze rapid un acord privind operaţiunile financiare, numai pentru că ştiu că probleme majore privind protecţia datelor sunt asociate cu aceasta şi că nu vor scăpa nevătămaţi în cazul acordului SWIFT. Dat fiind că nici măcar agenţiilor naţionale de aplicare a legii nu li se acordă acest drept prin actele lor de înfiinţare, de ce ar fi aceste drepturi nelimitate acordate Europol şi, pe uşa din spate a UE, Statelor Unite, în special? După părerea mea, ar trebui să oprim acest atac la adresa protecţiei datelor.
Simon Busuttil
(FR)Dle preşedinte, permiteţi-mi, în primul rând, să adresez felicitările mele şi să mulţumesc vicepreşedintelui Comisiei pentru tot ce a făcut în calitate de comisar responsabil în acest domeniu.
Sper ca cei doi comisari care vă vor succeda - nu un comisar, ci doi - să se inspire din viziunea dumneavoastră politică, din angajamentul şi activitatea dumneavoastră. Vă mulţumesc, dle vicepreşedinte.
(MT) Permiteţi-mi acum să trec la punctul privind şansa excelentă pe care am avut-o recent de a vizita biroul din ţara mea responsabil pentru Europol, pentru relaţiile cu Europol, precum şi cu zona Schengen. În acest birou există un număr de ofiţeri de poliţie care desfăşoară o activitate excelentă în acest domeniu, în colaborare cu ofiţerii de poliţie din alte state membre ale UE. Aplaud eforturile lor şi aş dori să adaug faptul că această vizită mi-a oferit şanse de a aprecia imensa importanţă a agenţiei Europol. Am avut oportunitatea de a o aprecia de aproape; importanţa acesteia în combaterea criminalităţii, mai ales din moment ce trăim acum într-o zonă a libertăţii, a circulaţiei libere în Uniunea Europeană şi în multe ţări din Uniunea Europeană.
Evident, motivul pentru care vom vota împotriva acestor propuneri nu este pentru că avem ceva împotriva Europol, ci, într-adevăr, pentru că noi, ca Parlament European, dorim să contribuim la consolidarea acestui oficiu, care va deveni, începând cu anul viitor, o agenţie, astfel încât să îşi poată îndeplini cu adevărat misiunea de combatere a criminalităţii într-o manieră eficientă.
Rosario Crocetta
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, în ceea ce priveşte solicitarea Consiliului de a aproba propunerea de schimb de informaţii între Europol şi parteneri, inclusiv ţări terţe, putem observa către ce ar conduce acest lucru: dacă este aprobată, propunerea ar crea situaţia absurdă a reglementării, printre altele, a schimbului de informaţii dintre Europol şi ţările terţe, fără ca Parlamentul să fi aprobat în prealabil o astfel de listă de ţări.
Propunerea, conform descrierii sale a procesării datelor personale, pare să permită crearea unei baze de date cu adevărat nelimitată, care ar putea fi pusă la dispoziţia ţărilor terţe care nu au fost încă precizate de Parlament.
În articolul 15 alineatul (2) din propunerea Consiliului se afirmă că, în cazuri de absolută necesitate, chiar şi atunci când nu există sugestii cu privire la comiterea unei crime, pot fi transmise date, care dezvăluie rasa, originea etică, orientarea politică, convingerile religioase şi filosofice, apartenenţa la sindicate şi aşa mai departe, ale unei persoane, fără a se specifica ce anume se înţelege prin "necesitate absolută” şi, mai rău încă, susţinând ideea potrivit căreia grupurile rasiale ar exista.
Ar fi interesant să ascultăm clarificarea Consiliului cu privire la definiţia grupului rasial şi la grupurile rasiale care ar exista. În ceea ce mă priveşte, cred că există numai o rasă - şi anume, rasa umană.
Din aceste motive, dar şi pentru a păstra independenţa Parlamentului, care trebuie să îşi deruleze activitatea în limitele de timp necesare, cred că propunerea Consiliului în forma sa actuală trebuie respinsă până la data-limită solicitată de 30 noiembrie.
Alexander Alvaro
(DE) Dle preşedinte, aş dori să mă alătur dlui Busuttil şi să mulţumesc vicepreşedintelui Comisiei, dl comisar Barrot, pentru activitatea desfăşurată. Cu siguranţă nu s-a ocupat de un dosar legislativuşor şi adesea s-a luptat cu morile de vânt, dar, credeţi-mă, dl vicepreşedinte, aţi fi găsit o acoperire excelentă în Grupul Alianţei Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa, pe care aţi fi putut-o utiliza în astfel de situaţii. Cu toate acestea, s-a vorbit mult despre Europol, deci nu cred că este nevoie să repet ceea ce colegii mei deputaţi au spus deja, şi anume că pare surprinzător faptul că, înainte de 30 noiembrie, adică înaintea intrării în vigoare a Tratatului de la Lisabona, încă se aşteaptă ca această propunere să fie adoptată de Parlament. Din acest punct de vedere, respingerea acestor propuneri este o reacţie normală a Parlamentului.
De asemenea, este păcat că astăzi Consiliul nu ne poate onora cu prezenţa sa, astfel încât să poată lua în considerare aceste observaţii. Sunt sigur că se va ţine cont de ele. Mai presus de toate, doream să fac câteva remarci privind raportul dlui Kirkhope asupra laboratoarelor şi standardelor criminalistice, menţionând că adesea trebuie să luăm în considerare dacă ar trebui sau nu să începem cu detalii privind chestiunea în cauză, şi anume ce date vor fi transmise şi în ce mod, şi dacă aceste date sunt, cu adevărat, comparabile, în special în cazul laboratoarelor criminalistice. Dacă datele privind ADN-ul sunt obţinute în diferite moduri şi apoi transmise, neputându-se stabili o corespondenţă între acestea, atunci persoana vizată este mai mult dezavantajată decât ajutată. Probabil ar trebui să reţinem acest lucru.
Ernst Strasser
(DE) Dle preşedinte, dle vicepreşedinte Barrot, vă mulţumesc că aţi înţeles poziţia clară a Parlamentului în ceea ce priveşte aspectele procedurale. Nu respingem propunerile Consiliului şi ale Comisiei. Mai degrabă, vrem să luăm parte la procesul decizional. Acesta este aspectul esenţial în ceea ce priveşte votul nostru.
Este foarte clar că Europol reprezintă unul dintre succesele Uniunii Europene. În special în lupta împotriva drogurilor, a traficului cu fiinţe umane, a finanţării terorismului şi a contrafacerii banilor, Europol joacă un rol esenţial din punctul de vedere al schimbului de informaţii şi asigură un punct central pentru reţelele de cooperare poliţienească existente. Este imperativ ca funcţiile sale să fie extinse în continuare. De aceea ar trebui să salutăm şi faptul că agenţia va avea o nouă bază legală. La acest nivel vom avea nevoie de un schimb de date şi de legături interne între forţele de poliţie din Uniunea Europeană. Avem nevoie de aceste lucruri pentru a combate cu succes terorismul şi criminalitatea. De asemenea, avem nevoie de ele - şi acest lucru trebuie să fie la fel de clar - pentru a susţine drepturile cetăţenilor europeni.
Iată o atitudine europeană şi valori evident europene, care au fost, de asemenea, consolidate aici în Parlament de o vastă majoritate în cazul deciziei privind codurile SWIFT la jumătatea lunii septembrie. De aceea trebuie să solicităm Comisiei şi Consiliului următoarele: acest principiu fundamental şi aceste orientări trebuie să fie puse acum în aplicare în cadrul negocierilor cu Statele Unite. Trebuie să facem acest lucru pentru a asigura securitatea cetăţenilor europeni.
Kinga Göncz
(HU)Şi eu sunt încântată de angajamentul asumat de Consiliu privind dezvoltarea şi reformarea continuă a Reţelei europene de prevenire a criminalităţii. În această lumină, este, într-adevăr, păcat - după cum au menţionat câteva persoane deja - că reprezentanţii Consiliului nu mai sunt prezenţi în cadrul acestei dezbateri.
Şi eu aş dori să fac o distincţie între comentariile mele privind procesul şi conţinutul efectiv. Decizia privind necesitatea unei astfel de reţele a fost luată acum 10 ani. Evaluarea actuală a arătat că reţeaua nu a obţinut rezultate optime în urma oportunităţilor care i-ar fi fost oferite. Cu toate acestea, a fost făcut clar faptul că avem nevoie de o astfel de reţea şi că trebuie să o dezvoltăm în continuare, să implicăm specialişti în dreptul civil şi cercetători şi să cooperăm cu agenţiile de aplicare a legii. Şi eu aş dori să spun că Grupul Alianţei progresiste a Socialiştilor şi Democraţilor din Parlamentul European consideră activitatea reţelei şi dezvoltarea acesteia pe viitor ca fiind importante. Respingerea de către Parlamentul European a acestei iniţiative va conduce, cu siguranţă, la o legitimitate şi mai solidă a acestei măsuri în temeiul Tratatului de la Lisabona şi, în consecinţă, ne vom putea implica şi mai activ în aplicarea acesteia.
Cecilia Wikström
(SV) Dle preşedinte, cel mai mare eşec al Europei astăzi este că tot nu am reuşit să oprim traficul cu fiinţe umane, care se desfăşoară chiar sub ochii noştri. Femeile şi copiii sunt vânduţi ca materii prime la tejghea în statele noastre membre. O estimare moderată a Europol sugerează că, în anul 2009, o jumătate de milion de femei vor fi cumpărate şi vândute în Europa. Acesta este un subiect despre care trebuie să discutăm deschis şi pentru care trebuie să găsim strategii de eradicare.
Există în UE instituţii al căror obiectiv îl constituie combaterea traficului cu fiinţe umane şi a crimei organizate, dar, după cum stau lucrurile în prezent, există şi multe deficienţe. Cooperarea dintre statele membre, Comisie, Consiliu şi Parlament trebuie să se îmbunătăţească radical pentru ca noi să avem ocazia, odată pentru totdeauna, să abordăm serios problema criminalităţii. Aceasta include şi crima organizată, activităţile mafiei şi traficul cu fiinţe umane.
Tratatul de la Lisabona va intra pe deplin în vigoare în numai câteva zile. Cred că atunci vom putea respira mai uşor pentru că vom putea spera, în cele din urmă, la o cooperare mai aprofundată în vederea asigurării securităţii cetăţenilor noştri pe întreg teritoriul statelor membre. În curând vom putea vedea un Europol consolidat şi va exista o cooperare eficientă între Europol şi Eurojust. Apoi vom putea, în sfârşit, să reîncepem lupta împotriva crimei organizate în Europa, inclusiv împotriva traficului cu fiinţe umane şi a organizaţiilor infracţionale de tip mafiot. Să spunem în 2009, odată pentru totdeauna, că traficul cu fiinţe umane nu este demn de Europa de astăzi.
Birgit Sippel
(DE) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, ar trebui să analizăm subiectul dezbaterii de astăzi şi, în special, deciziile care urmează discuţiei, nu dintr-o perspectivă formală, ci, mai degrabă, din una politică.
Standardele uniforme pentru activitatea laboratoarelor sunt, desigur, importante pentru cooperarea dintre poliţie şi sistemul judiciar, care se bazează pe încredere. Totuşi, există multe aspecte ale acestei chestiuni pe care timpul nu ne permite să le discutăm. Totuşi, în principiu, aspectul central este cu totul diferit, şi anume cât de serios iau actorii politici în considerare Tratatul de la Lisabona, drepturile Parlamentului şi ale cetăţenilor, precum şi cooperarea onestă dintre Consiliu şi Parlament.
Aş dori să dau trei exemple: Tratatul de la Lisabona descrie Înaltul Reprezentant ca fiind o voce puternică pentru Europa şi este o mare ruşine că statele membre au aplicat clar şi alte criterii în acest caz. Acordul privind codurile SWIFT, care este controversat din multe puncte de vedere, ar putea încă o dată să facă obiectul unei analize atente efectuate de Parlamentul European lunea viitoare. În schimb, va fi rapid tăiat de pe listă cu câteva ore înainte şi va fi semnat cu Statele Unite.
Suntem în aceeaşi situaţie şi în cazul subiectelor pe care le tratăm aici. Cu puţin timp înainte de intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, ni se va solicita să adoptăm rapid decizii, incluzând dispoziţii pentru viitor care ne vor limita sfera de acţiune în domeniul adoptării de decizii sau, cel puţin, o va restricţiona semnificativ. Trebuie să ne întrebăm de ce ne aflăm în această situaţie, dat fiind că a fost, cu siguranţă, posibil să înaintăm noi propuneri privind alte chestiuni.
Orientarea Consiliului şi a Comisiei a determinat ratarea şansei de a trimite un mesaj clar populaţiei Europei, un semn al angajamentului de implementare a tratatului, un semn al unei Europe democratice a cetăţenilor. În Parlamentul European avem o singură opţiune: trebuie să respingem aceste propuneri, pentru că vrem să avem o dezbatere publică amplă şi să ne folosim drepturile consolidate pentru a susţine cetăţenii acum, şi nu în viitorul apropiat sau mai îndepărtat.
Luigi de Magistris
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, dezbaterea foarte interesantă din această seară ne-a ajutat să înţelegem câteva puncte foarte importante, în special cu privire la Reţeaua europeană de prevenire a criminalităţii.
În primul rând, acum că avem Tratatul de la Lisabona, rolul Parlamentului în cadrul procedurii de codecizie trebuie consolidat din ce în ce mai mult, în două direcţii. Mai întâi, cultura: crima organizată şi organizaţiile mafiote pot fi eliminate mai presus de toate prin informare şi campanii de sensibilizare. Un mare judecător italian, Giovanni Falcone, care a fost asasinat de mafie, obişnuia să spună că aceasta era un fenomen cu un început şi un sfârşit. Sfârşitul constă într-o imensă mobilizare din punct de vedere cultural şi trebuie să înceapă în Europa şi în Parlament.
Un al doilea punct este că această crimă organizată trebuie combătută mai eficient mai ales cu introducerea serviciului public european de urmărire penală şi, cred, şi cu includerea anumitor infracţiuni foarte serioase, prevăzute numai în anumite state membre. De exemplu, mă gândesc la infracţiunile comise de mafie.
Trebuie să înţelegem că întreaga Europă este vizată de criza provocată de mafie, din moment ce organizaţiile mafiote au capacitatea de a se infiltra până şi în instituţii. Există o relaţie foarte apropiată între organizaţiile mafiote şi corupţie, astfel cum au pus în evidenţă rapoartele recente, şi fraudă în Uniunea Europeană, potrivit declaraţiilor recente ale Curţii de Conturi Europene, inclusiv.
Debora Serracchiani
(IT) Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, ca raportoare alternativă pentru unul dintre dosarele Europol, nu pot decât să reafirm ceea ce s-a spus deja de către deputaţii care au avut cuvântul înaintea mea.
Datorită rolului său în colectarea, analiza şi schimbul de informaţii, Europol facilitează anchetele statelor membre şi astfel a devenit un instrument important în lupta împotriva criminalităţii.
Trebuie să fim mai eficienţi în abordarea criminalităţii, dar, în acelaşi timp, trebuie să susţinem cu fermitate autoritatea acestui Parlament.
Consiliul a decis că la 30 noiembrie va adopta, în orice caz, textele din pachetul Europol, fără a aştepta ca Parlamentul să obţină competenţele de codecizie cu privire la acest aspect, odată cu intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona, la 1 decembrie.
Scopul respingerii propunerilor nu este să punem o piedică în calea asumării de către Europol a noului său rol ca organism european, ci să extindem competenţele acestui Parlament, ale Parlamentului European, în special în ceea ce priveşte chestiunile importante legate de libertate, securitate şi justiţie.
În cele din urmă, cred că este corect să acordăm Parlamentului competenţe mai vaste de control asupra activităţilor Europol pentru a verifica dacă procesarea datelor deţinute de Europol subminează sau nu drepturile cetăţenilor europeni.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Domeniul medicinii judiciare a câştigat importanţă în ultimii ani, în principal datorită importanţei sale din ce în ce mai mari în cadrul luptei împotriva crimei şi criminalităţii.
Nivelul înalt de cooperare dintre ţări poate ajuta, în această privinţă, în vederea unei mai mari eficienţe în lupta împotriva criminalităţii. Experienţa ne arată clar că o astfel de cooperare nu este suficientă în sine şi că este esenţial să se creeze un cadru juridic comun care să specifice standardele pentru activităţile laboratoarelor criminalistice, precum şi o reţea formată din astfel de laboratoare specializate, pe întreg teritoriul Uniunii Europene.
Faptul că nu există un acord prin care standardele comune de acreditare să poată fi aplicate analizei probelor ştiinţifice, reprezintă o deficienţă serioasă care trebuie corectată. Sper, din acest motiv, că, în termen cât mai scurt posibil, Consiliul va lansa iniţiative şi va elabora un document cât de curând posibil în baza căruia Parlamentul European va avea, de asemenea, o influenţă considerabilă.
În pofida faptului că am dorit să vorbesc mai mult despre laboratoarele criminalistice, dle preşedinte, aş dori să spun, în concluzie, că ambiţia mea cu siguranţă nu este să sporesc importanţa Parlamentului European, dar consider absolut fără precedent faptul că niciun reprezentant al Consiliului nu a putut găsi timp pentru a veni aici să asculte punctele noastre de vedere.
Artur Zasada
(PL)Dle preşedinte, vorbind în calitate de absolvent al facultăţii de drept şi de fost ofiţer de poliţie, aş dori să subliniez importanţa deciziei-cadru a Consiliului, al cărei obiectiv este să oblige toate laboratoarele criminalistice care furnizează rezultate ale testelor genetice şi de amprente să respecte standardul internaţional ISO 17025. Această decizie extrem de semnificativă vizează consolidarea credibilităţii şi a fiabilităţii procesului probant şi, în consecinţă, creşterea încrederii societăţii în agenţiile de aplicare a legii şi în sistemul justiţiar.
Janusz Władysław Zemke
(PL)Dle preşedinte, probabil vom reveni la acest subiect în şase luni, când ne vom confrunta cu aceleaşi probleme. Pe de o parte, va fi important pentru noi ca poliţia şi Europol să coopereze pe cât de eficient posibil. Pe de altă parte, trebuie să ne amintim întotdeauna că tratăm aici chestiuni legate de drepturile omului şi, foarte des, chestiuni care implică date sensibile.
Ne va aştepta aceeaşi muncă şi, în legătură cu aceasta, aş dori să atrag atenţia în special asupra articolului 15 din Decizia Consiliului de adoptare a normelor de aplicare reglementând relaţiile dintre Europol şi partenerii săi, incluzând schimbul de date personale şi de informaţii clasificate. Pentru că aş dori pun în evidenţă faptul că discutăm aici despre date foarte sensibile şi spunem că transferul de astfel de date nu va fi permis decât în situaţii strict necesare. Trebuie să ne gândim la cine va decide ceea ce este strict necesar, pentru că aceasta este o chestiune extrem de importantă.
Jacques Barrot
Dle preşedinte, rolul meu nu a fost uşor, dată fiind absenţa Consiliului. Chiar şi aşa, aş dori să menţionez câteva dintre motivele care au determinat Comisia să propună totuşi aceste texte.
În primul rând, în ceea ce priveşte Europol, ar fi dificil să împiedicăm Europol să devină agenţie. Vor mai fi şi alte texte referitoare la Europol, iar Parlamentul va fi, desigur, colegislator. Va fi foarte greu să întrerupem activitatea Europol. Aş dori să clarific şi faptul că şeful Europol este acum un britanic de o calitate apreciabilă. Ar fi păcat să întrerupem cumva activitatea Europol.
În ceea ce priveşte celelalte două texte, este important să înţelegem că acestea reprezintă rezultatul unei iniţiative a Consiliului şi a statelor membre. Chiar şi aşa, este un pas înainte pentru statele membre care au acceptat ideea acreditării laboratoarelor pentru a putea dispune de date fiabile. Acesta este un rezultat pozitiv şi un pas înainte.
În ceea ce priveşte reţeaua de prevenire - şi aici observaţiile Parlamentului sunt întru totul justificate -, cu siguranţă va fi necesar în viitor ca aceasta să fie consolidată şi să i se atribuie şi alte sarcini. Vă înţeleg perfect şi mulţumesc domnilor Busuttil şi Strasser - şi preşedintele Comisiei pentru libertăţi civile, justiţie şi afaceri interne a fost aici mai devreme - pentru că au înţeles că şi eu cred cu tărie că Parlamentul ar trebui implicat îndeaproape. Tot ce am realizat în ultimii cinci ani se datorează susţinerii care mi-a fost acordată de Parlament. Ţin, aşadar, după cum ştiţi, foarte mult la implicarea Parlamentului.
În plus, aş dori să adaug faptul că, pentru a hotărî dacă ar trebui să schimbăm acquis-ul privind cel de-al treilea pilon, Comisia este de părere că avem nevoie de o analiză aprofundată, a fiecărui caz în parte. Este important să înţelegem că ne aflăm într-o perioadă de tranziţie de la o abordare interguvernamentală la una comunitară şi mă bucur pentru JAI.
De asemenea, sunt conştient că sunteţi cu toţii dornici de a fi implicaţi într-o formă de cooperare poliţienească, care respectă drepturile omului şi acordă atenţie valorilor Uniunii Europene. Desigur! Cred că rolul Parlamentului va avea un impact pozitiv asupra tuturor textelor viitoare care ne vor permite să ducem cooperarea poliţienească mai departe, încă o dată, în conformitate cu drepturile şi valorile cetăţenilor.
Totuşi, aceasta este o perioadă de tranziţie şi înţeleg pe deplin dorinţa dumneavoastră a de a vă implica în elaborarea acestor texte. Cu toate acestea, repet că, potrivit Comisiei, ar trebui să revizuim textele din acquis-ul privind cel de-al treilea pilon în cadrul unei analize complete şi individualizate. În cazul în care instrumentele existente devin perimate sau trebuie suplimentate ori actualizate, vom putea înainta propuneri. Succesorii mei vor înainta propuneri care vor permite Parlamentului să îmbunătăţească textele, dat fiind că acesta va fi, în sfârşit, colegislator.
La acest punct, dle preşedinte, aş dori să repet faptul că la sfârşitul mandatului meu, voi acorda o atenţie sporită tuturor sugestiilor pe care Parlamentul European mi le-a adresat. Aş dori totuşi să subliniez faptul că suntem conştienţi că va trebui să atribuim o nouă bază unei serii de texte necesare pentru cooperarea judiciară şi poliţienească, permiţând astfel Parlamentului să îşi exercite funcţia de colegislator.
Între timp, sper că veţi înţelege de ce am încercat să explic motivele pentru care dorim ca Europol să devină agenţie începând cu 1 ianuarie şi să îşi continue activitatea şi am remarcat progresul înregistrat de bună voie de statele membre din punctul de vedere al acreditării laboratoarelor şi al reţelei de prevenire a criminalităţii.
Încă o dată, înţeleg poziţia Parlamentului şi fiţi siguri că, în săptămânile următoare, pe cât posibil voi apăra acest vast spaţiu de libertate şi securitate pe care statele membre vor trebui să îl construiască în viitor cu sprijinul activ al Parlamentului.
James Nicholson
raportor supleant. - Dle preşedinte, în seara aceasta am avut o dezbatere foarte reuşită. Cred că absenţa Preşedinţiei în această seară este reprobabilă. Reprezentanţilor acesteia trebuie să le fie ruşine pentru acest lucru.
Vreau numai să punctez două aspecte. Sunt cu totul de acord cu Sophia in 't Veld. Desigur, dorim un Europol puternic pe termen lung şi, atunci când este necesar, un Europol mai bun şi mai cooperant. Trebuie doar să luăm în considerare multele probleme cu care ne confruntăm astăzi la nivelul frontierelor - droguri, trafic cu fiinţe umane, infracţionalitatea internaţională şi terorismul, pentru a numi numai câteva -, ca să vedem cât de necesar este acest lucru.
Cred că purtătorul de cuvânt din partea PPE a fost cel care a abordat o temă pe care am considerat-o foarte apropiată mie, şi anume drepturile victimei în comparaţie cu cele ale făptaşului. Cred că trebuie să ne gândim foarte serios la acest aspect.
Este foarte trist, dar foarte des vedem că celor care comit o infracţiune li se acordă mai multă simpatie şi susţinere decât victimei care a suportat consecinţele faptei comise. Acest lucru s-a întâmplat în multe domenii. Nu putem accepta aşa ceva. Cred că trebuie să susţinem mai mult victimele şi că astfel se va identifica în mod clar cine a fost victima. Nu se poate ca cei care au comis infracţiuni să fie trataţi în acelaşi fel ca şi victimele.
Oricine crede că în societatea de astăzi se poate supravieţui fără cooperare trăieşte cu capul în nori. Aceasta este realitatea în viziunea mea. Am avut un exemplu foarte clar în regiunea din care vin eu - Irlanda de Nord - în ultimele săptămâni, în cadrul căruia cooperarea dintre Serviciul de Poliţie din Irlanda de Nord şi Garda Síochána din sud au permis reţinerea, înapoierea şi prevenirea intrării pe piaţă a milioane şi milioane de ţigări. Chiar credeţi că s-ar fi putut întâmpla acest lucru dacă nu ar fi existat cooperare - şi nu numai între aceste două servicii, ci cooperare inclusiv cu Orientul Îndepărtat?
Da, prieteni, ne trebuie un Europol puternic, da, trebuie să depunem eforturi în acest sens şi, da, trebuie să cooperăm atunci când este în cel mai bun interes al tuturor.
Sophia in 't Veld
raportor. - Dle preşedinte, înainte de a-mi prezenta punctul de vedere şi eu aş dori să îmi exprim recunoştinţa faţă de dl comisar Barrot. Nu pot spune decât că standardele fixate pentru succesorul său sunt foarte înalte.
Nu voi intra în detalii, pentru că acest lucru ar trebui dezbătut mai târziu, dar voi reveni pentru un moment la procedură, deoarece aş dori să clarific un lucru.
Am auzit indirect, să zicem de la scaunul gol de acolo, că există un motiv foarte bun pentru care Consiliul se grăbeşte, şi anume pentru că nu dorim ca Europol să îşi înceteze activitatea. Trebuie să devină agenţie începând cu 1 ianuarie.
Dar, dacă ar fi fost sincer interesat de opinia Parlamentului European, Consiliul ar fi fost prezent aici. Ar fi putut iniţia procedura mult mai devreme de sfârşitul lunii iulie. Ar fi putut chiar accepta oferta Parlamentului European de a lucra foarte rapid, pentru că Parlamentul îşi asumă întotdeauna responsabilităţile şi lucrăm foarte rapid dacă trebuie.
Am oferit aceste lucru Consiliului prin intermediul unei proceduri care ar fi, cel puţin, în spiritul Tratatului de la Lisabona. Am cerut o prelungire de o lună, dar Consiliul pur şi simplu nu a vrut să ne acorde această prelungire; iar absenţa de astăzi a Consiliului şi lipsa de interes în a discuta cu Parlamentul European nu fac decât să demonstreze că, pur şi simplu, Consiliul nu doreşte implicarea Parlamentului European. demonstrează lipsa lor de sinceritate.
Regret acest lucru, pentru că, acum mai sunt şapte zile, trei ore şi patruzeci de minute: va trebui să lucrăm împreună. Aş dori numai să punctez aici faptul că, după cum a menţionat foarte bine unul dintre colegii noştri, nu este vorba despre ego-urile noastre. Nu este vorba despre înlăturarea Parlamentului European. Nu este vorba nici măcar despre înlăturarea parlamentelor naţionale. Este vorba despre responsabilitatea în faţa cetăţenilor, pentru că sunt vizate decizii foarte importante.
Vorbim despre transferul de date cu caracter personal şi de documente confidenţiale către terţe părţi, despre date şi informaţii confidenţiale ale cetăţenilor noştri, oamenii pe care îi reprezentăm. În faţa acestora este Consiliul răspunzător, mai mult decât în faţa noastră.
În cele din urmă, am auzit ce a spus dl comisar, dar aş dori o declaraţie din partea Consiliului European prin care să promită - dat fiind faptul că s-au grăbit cu acest întreg pachet - că vor retrage şi revizui decizia cât de curând posibil, în maximum şase luni şi apoi vor implica integral şi Parlamentul European în cadrul unei proceduri complete de codecizie şi vor răspunde în faţa cetăţenilor.
Jan Philipp Albrecht
Dle preşedinte, în primul rând, aş dori să mulţumesc Comisiei pentru activitatea sa în legătură cu Europol şi să precizez, încă o dată, că nu este vorba despre împiedicarea procesului de transformare a Europol într-o agenţie a UE.
Cu toate acestea, chestiunea atribuţiilor acordate în ceea ce priveşte relaţia dintre stat şi cetăţeni este, desigur, fundamentală şi sensibilă în aceeaşi măsură şi merită să fie discutată aici în Parlament. Într-un sistem democratic, aceasta este o decizie pe care parlamentul trebuie să o ia, o decizie care trebuie discutată în profunzime pentru a oferi rezultatului final suficientă legitimitate.
Consider că este foarte îngrijorător faptul că, aşa cum a spus deja dna in 't Veld, Consiliul nici măcar nu este prezent aici pentru a auzi această critică, lucru pe care îl consider ca fiind o parte fundamentală a oricărei democraţii. Sper ca, în cele din urmă, guvernul să ia notă de critica făcută de Parlament cu privire la activitatea derulată până în prezent în domeniul politicii de securitate.
Este necesară o dezbatere asupra drepturilor cetăţenilor la nivel parlamentar în Europa, precum şi o dezbatere asupra eficienţei politicii noastre de securitate. În ambele, Parlamentul European şi parlamentele naţionale trebuie să joace un rol mai semnificativ.
Aş dori să mulţumesc raportorilor pentru semnalul pe care l-am tras împreună aici şi sper că a fost foarte clar şi că vor exista reacţii din partea Consiliului.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
Dle preşedinte, aş dori să îmi exprim respectul profund pentru Oficiul European de Poliţie, pe care, desigur, îl susţin. Sper să dispună, cât de curând posibil, de toate resursele juridice, umane şi materiale necesare pentru a-şi atinge obiectivele şi a face uz la maximum de potenţialul său, în conformitate cu Tratatul de la Lisabona.
Pe scurt, ce este Oficiul European de Poliţie, noul Oficiu?
A încetat să fie un organism interguvernamental şi este acum unul comunitar, are buget comunitar şi se află sub controlul Parlamentului European. Cu toate acestea, ar trebui să luăm în considerare ceea ce este cel mai puţin definit. Ar trebui să ne întrebăm care anume este cel mai nesigur lucru.
Cel mai nesigur lucru în decizie este controlul efectuat de Parlamentul European. Prin urmare, nu putem înţelege sau accepta, dle preşedinte, graba pe care nimeni nu o poate justifica în mod credibil şi care, pe scurt, limitează rolul de control al Parlamentului. Acesta este primul pas în această situaţie, dle preşedinte. Nu putem accepta un Consiliu care refuză să îşi asume responsabilitatea în această chestiune. Mâine, când vom vota, voi solicita Consiliului o declaraţie, referitoare la punctele deja menţionate. Ar trebui să fie o declaraţie prin care se angajează să înainteze un nou pachet legislativ conform Tratatului de la Lisabona, în termen de şase luni.
În cele din urmă, dle preşedinte, nu este nici rezonabil, nici acceptabil să contribuim exact la promovarea lucrului pe care îl criticăm. De exemplu: şase rapoarte privind aceste chestiuni importante nu pot fi dezbătute în ceva mai mult de o oră şi jumătate, într-o singură după-amiază. Mai întâi, vorbim despre reţeaua de prevenire a criminalităţii, apoi despre laboratoarele criminalistice şi, de asemenea, despre patru rapoarte privind Europol. Nu este rezonabil.
Am văzut cât de importantă este această dezbatere, dar nu am putut intra în detalii pentru că însuşi Parlamentul şi serviciile sale au făcut acest lucru imposibil pentru noi, dat fiind că trebuie să tratăm în acelaşi timp nu mai puţin de şase rapoarte.
Prin urmare, dle preşedinte, sper ca în viitor să se acorde mai multă atenţie acestor dezbateri care ne privesc şi de care suntem atât de interesaţi. Vom adresa întrebări Consiliului mâine.
Sonia Alfano
Dle preşedinte, doamnelor şi domnilor, aş dori să mulţumesc deputaţilor care au luat parte la această dezbatere. În special, aş dori să mulţumesc dlui Barrot pentru că a acordat atenţie preocupărilor noastre.
Respingerea pe care o propunem nu este nejustificată: nu este intenţionată ca un simplu "nu” adresat Consiliului. Dimpotrivă, am dori ca acesta să fie implicat, dat fiind că Tratatul de la Lisabona va intra în vigoare în câteva zile şi consider că rolul Parlamentului, ca legislator, este de o importanţă fundamentală.
Personal am solicitat oficial Consiliului să prezinte o propunere mult mai ambiţioasă cu privire la Reţeaua europeană de prevenire a criminalităţii şi să facă acest lucru imediat după intrarea în vigoare a Tratatului de la Lisabona. Această propunere nu a fost prezentată. Prin urmare, s-a dovedit necesară respingerea propunerii şi cred că Parlamentul are dreptul de a acţiona cu drepturi depline de codecizie, în special în ceea ce priveşte chestiuni atât de importante precum aceasta.
Mulţumesc dlui Nicholson pentru ceea ce a spus cu privire la rolurile victimelor şi infractorilor, roluri care, prea des, sunt inversate. În cele câteva luni cât am fost în Parlament, am observat că Parlamentul şi Uniunea Europeană au acordat o importanţă extraordinară luptei împotriva terorismului, deşi, din păcate, nu există voinţa de a aborda nu numai lupta împotriva criminalităţii, ci şi crima organizată care stă la baza acestei criminalităţi.
Este imposibil să ne imaginăm combaterea sau prevenirea criminalităţii fără a lua în considerare posibilitatea unei operări mai ample în scopul reprimării şi prevenirii a crimei organizate şi a mafiei - potrivit dlui De Magistris, citând remarcabilele cuvinte ale judecătorului Falcone, asasinat de mafie.
Acestea fiind spuse, aş dori să fac o mică digresiune, ca o persoană care, din păcate, a trăit direct astfel de situaţii. Mult prea des se întâmplă nu doar ca victima şi infractorul să fie confundate, dar şi ca guverne - şi, din păcate, guvernul italian nu a acordat atenţie suficientă acestui aspect - care acordă victimelor aceluiaşi tip de infracţiune câte un statut diferit. Victimele terorismului sunt tratate într-un fel, iar cele ale mafiei în alt fel.
După părerea mea, aceste diferenţe şi forme de discriminare nu pot continua să existe, pentru că nu îşi găsesc absolut niciun loc în cadrul unei Europe care vizează fundamentarea politicii sale pe inovare.
Preşedinte
Permiteţi-mi să mă alătur celor care l-au felicitat pe Jacques Barrot pentru excelenta sa activitate responsabilă. Aş dori să mulţumesc raportorilor pentru activitatea desfăşurată.
Dezbaterea comună a fost închisă. Votul va avea loc marţi, 24 noiembrie 2009.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Raffaele Baldassarre  
Tratatul de la Lisabona modifică substanţial echilibrul instituţional iniţial prevăzut de Tratatul de la Maastricht cu privire la cooperarea poliţienească şi judiciară în materie penală incluzând, deşi cu excepţii substanţiale, procedura legislativă ordinară privind domeniul libertăţii, al securităţii şi al justiţiei.
Este aşadar necesar ca orice modificare a măsurilor de aplicare a deciziei Europol să fie adoptată în noul cadru legislativ prevăzut de Tratatul de la Lisabona. Europol nu poate fi consolidat dacă Parlamentul nu se poate exprima adecvat cu privire la regulamentele referitoare la măsurile care nu sunt pur tehnice, ci politice, precum transferul de date cu caracter personal.
Permiteţi-mi să adaug o idee privind orientarea din ce în ce mai mult axată spre exterior a Uniunii Europene şi sinergia sporită dintre securitatea internă şi apărare. Chiar dacă nu are efect imediat asupra dezvoltării pieţelor de securitate şi apărare, tratatul va permite dezvoltarea unei pieţe de securitate mai integrate şi coerente, care necesită acţiuni legislative coordonate şi, prin urmare, interinstituţionale. Aşadar, ar fi şi mai incoerent, dacă nu chiar dăunător, să adoptăm amendamente "politice” ale măsurilor de aplicare a deciziei Europol care nu respectă procedura legislativă prevăzută de Tratatul de la Lisabona.
