Datum för införande av elektronisk identifiering av får och getter (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf för utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling om förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 21/2004 när det gäller datum för införande av elektronisk identifiering av får och getter - C6-0448/2007 -.
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Spårbarhet är, som vi alla vet, ett nyckelinslag när det gäller att säkra höga standarder i fråga om djurhälsa och livsmedelssäkerhet.
Vi har nyligen gjort erfarenheter i samband med vissa sjukdomar i EU, t.ex. mul- och klövsjuka och bluetongue, som på nytt tydliggjort vikten av effektiva identifieringssystem. Individuell identifiering kan inte fungera utan elektronisk identifiering.
Kommissionen ombads att i sin rapport bekräfta eller ändra datumet för införande av elektronisk identifiering, inte att ifrågasätta förordningens principer. Det är alltså en teknisk rapport om de olika metoder och den teknik som krävs.
Kommissionens rapport gäller endast det bästa sättet att införa elektronisk identifiering. För att kunna utarbeta en rapport behöver vi emellertid uppgifter och input från medlemsstaterna, särskilt de medlemsstater som redan arbetar med systemet. De undersökningar och försök som var nödvändiga för utarbetandet av rapporten tog mycket längre tid än beräknat, vilket förklarar varför rapporten försenades.
Vi vill uttrycka vår stora uppskattning och tacksamhet till parlamentet för att man gått med på att behandla denna fråga som brådskande. Därmed undviker vi en situation som präglas av rättslig osäkerhet i januari 2008.
I rapporten dras slutsatsen att de tekniska förutsättningarna för elektronisk identifiering av får och getter har uppfyllts, men att medlemsstaterna behöver rimlig tid på sig för att förbereda införandet av elektronisk identifiering.
Vi stöder och godtar parlamentets ståndpunkt om ett fast datum för införande av systemet. Däremot kan vi inte godta de övriga ändringsförslagen, som skulle innebära ett ifrågasättande av principerna bakom förordningen, eftersom frågan nu är när systemet faktiskt ska införas.
Jag vill än en gång tacka föredraganden för hans snabba arbete och parlamentet för att man gått med på att behandla frågan som brådskande.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
föredragande. - (DE) Herr talman, kommissionsledamot Kyprianou! Vi har hörsammat uppmaningen att behandla detta ärende skyndsamt. Det är ett brådskande ärende vi har att göra med och det är också därför vi fortfarande är kvar här så sent på kvällen.
Frågan är givetvis hur denna akuta situation har kunnat uppstå. Ni har kommenterat detta. Jag ögnade igenom handlingarna i ärendet och hittade då just den förordning vi nu vill ändra på. Förordningen är daterad den 17 december 2003. Enligt förordningen ska den elektroniska identifieringen från och med den 1 januari 2008 ”i enlighet med riktlinjerna i punkt 1 och i enlighet med de relevanta bestämmelserna i del A i bilagan [...] vara obligatorisk för alla djur”. Där nämns ett par undantag, som jag inte ska gå in på, och strax därefter läser jag att kommissionen ”före den 30 juni 2006 [skall] lämna en rapport till rådet om tillämpningen av systemet för elektronisk identifiering, åtföljd av lämpliga förslag, om vilka rådet skall besluta med kvalificerad majoritet”.
Frågan ligger kort sagt långt bak i tiden. Kommissionens rapport till rådet lämnades uppenbarligen aldrig in, och rådet gjorde heller inte några påstötningar. Försöker ni att säga någonting? Så mycket bättre om ni verkligen försökte lämna in rapporten, men i så fall mötte den inget gensvar hos medlemsstaterna. Och sedan hamnade vi i den här röran och insåg att tidsfristen inte skulle kunna hållas. Allt detta var illa nog, men sedan föreslog ni att vi i stället för att eventuellt fastställa en ny tidsfrist skulle låta datumet fastställas genom kommittéförfarandet. Med andra ord skulle kommissionen besluta om tidsfristen. Då skulle vi ha haft allt det här besväret till ingen nytta, och därför beslutade utskottet att bestämmelsen om obligatorisk elektronisk identifiering skulle träda i kraft den 31 december 2009 och gälla från den 1 januari 2010, två år senare än vad som föreskrevs i den ursprungliga förordningen. Det får bli som det vill med det, huvudsaken är att vi har ett datum. Vidare beslutade utskottet att en rapport ska inlämnas även om detta ärende.
Problemet med ert förslag är förstås att ni samlar mer och mer av beslutsfattandet hos kommittéförfarandet, precis som ni gjorde med den gamla förordningen från den 17 december 2003, där bestämmelser och tillämpningsföreskrifter som hänförde sig till ordningen med elektronisk identifiering delegerades till kommissionen via kommittéförfarandet. På den tiden skulle det också lämnas in en rapport till rådet, men inte till parlamentet. Som ett resultat av denna praxis att alltid hänvisa allting till kommittéförfarandet fråntas parlamentet sina beslutande befogenheter och sina kontrollbefogenheter, och så upptäcker vi först vid en senare tidpunkt att kraven inte är uppfyllda.
Om ni inte hade kommit med dessa ändringsförslag nu och begärt brådskande behandling eftersom ni var piskade att hålla tidsfristen, skulle vi ha trott att allting var i sin ordning. Men saker och ting var inte i sin ordning! Låt det bli en varning till oss i parlamentet att inte delegera för mycket till kommissionen utan att fortsätta att utöva våra kontrollbefogenheter.
Nu har det ingivits en del ändringsförslag. Ni sa att ni inte kunde godta dem. Utskottet har fastställt att reglerna ska vara bindande. Det slås också fast i grundförordningen, och som ni alla vet upphävs den inte, utan ändras bara. Nu har Struan Stevenson, i ett fall tillsammans med Mairead McGuinness, lagt fram ändringsförslag om att systemet ska vara frivilligt. Men om det ska vara frivilligt kan vi lika gärna glömma alltihop. Vad återstår då att besluta om? Då kan vi lika gärna ge upp och konstatera att i mörkret är alla katter grå. Jag menar därför att vi måste hålla fast vid att reglerna ska vara bindande och att dessa bindande regler ska omfatta ett datum och en rapport till Europaparlamentet.
Vi får låta det bli en läxa att detta betänkande mer eller mindre av en slump har fått oss att snubbla över detta högst ovanliga förfaringssätt från kommissionens och rådets sida.
Herr Kyprianou, jag hoppas att jag inte är alltför hård i min kritik, men ni kanske kan föreställa er hur förvånad jag blev när jag sammanställde betänkandet och gick igenom handlingarna i ärendet för att förbereda mig inför den här kvällen och då upptäckte allt som kan inträffa i våra EU-institutioner. Både parlamentet och kommissionen - och även vi enskilda individer, om jag får tala för mig själv - har självklart ett intresse av att se till att den här sortens saker inte inträffar och inte blir till en vana.
Struan Stevenson
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill inledningsvis besvara en fråga som Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf ställde till mig. Han undrade varför jag med mina ändringsförslag ville göra systemet frivilligt. Jag kan helt kort tala om för honom vad det beror på.
Förra veckan såldes utslagstackor för 2 pund sterling per djur i min valkrets i Skottland. För icke-jordbrukskunniga i kammaren (det är inte så många här över huvud taget) kan jag tala om att det är gamla fårhonor. För ett år sedan såldes de för 60 pund sterling per djur, och i år för 2 pund sterling per djur. Jag vill fråga föredraganden hur en jordbrukare som bara får 2 pund per djur för sina får ska kunna förse dem med mikrochips och köpa dyra avsökare och avläsare som krävs i ett obligatoriskt system för elektronisk identifiering? Det är det ekonomiska problemet.
I samband med kommissionens ursprungliga förslag ville man helt riktigt samråda med intressenterna och göra en kostnads-intäktsanalys av de ekonomiska konsekvenserna. Jag har inte sett alla siffror. Jag vet inte vad man har för avsikter när det gäller fårfarmarna i min valkrets. Jag måste erinra parlamentets ledamöter om att Storbritannien har den största fårbesättningen i hela Europa, med råge. Detta skulle få katastrofala följder i den rådande ekonomiska situationen. Om det blir obligatoriskt och vi håller oss till de datum som utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling fastställde vid omröstningen i måndags kväll, med den 31 december 2009 som datum för det obligatoriska införandet, skulle det i själva verket innebära att en hel grupp fårfarmare i Storbritannien får lägga ned och upphöra med sin verksamhet. De höglandsområden och kullar som skötts om av fårfarmare och där får betat i århundraden kommer att växa igen, och då kommer allmänheten att inse vilken skada som gjorts.
I Storbritannien har vi i dag garanterad spårbarhet och fårfarmarna kan inte förstå varför vi vill införa ett nytt system för elektronisk identifiering när de redan har så god spårbarhet. Samtidigt som vi ställer till med skada i en besättning som redan har bäst spårbarhet i Europa importerar vi fårkött till EU från andra länder, som inte uppfyller våra standarder i fråga om hygien och djurvälfärd och de stränga regler vi tillämpar för våra fårfarmare.
Låt oss därför vara lite förnuftiga. När vi ska rösta om detta i morgon hoppas jag att ledamöterna inser varför vi vill ha ett frivilligt system och ännu inte vill fastställa ett obligatoriskt datum för införandet av elektronisk identifiering.
Rosa Miguélez Ramos
för PSE-gruppen. -(ES) Herr talman! Jag hör till dem som alltid lyssnar uppmärksamt när Struan Stevenson talar och jag har nu lyssnat till honom i flera år, men det här anförandet av honom förvånar mig, för det hör mer hemma 2003 än 2007, och snart faktiskt 2008.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf formulerade det hela mycket träffande: det här är en förordning från 2004, vi diskuterade den i parlamentet 2003, och det föreskrivs i förordningen att systemet med elektronisk identifiering av får och getter ska träda i kraft den 1 januari 2008.
Herr Stevenson, jag betvivlar inte alls att ni har fårfarmare i er valkrets, precis som jag själv - förutom ert hemland finns de största får- och getbesättningarna i fyra medlemsstater, nämligen mitt hemland Spanien, Frankrike, Italien och Grekland. Dessa fyra medlemsstater har påbörjat det arbete som ni finner så förhatligt, nämligen att övertyga sina farmare om att märka får och getter, eftersom vi informerades om att elektronisk identifiering enligt förordningen skulle bli obligatorisk från och med den 1 januari 2008.
Som ledamot i Europaparlamentet har jag inga problem med att förstå detta. Jag förstår också att det finns andra medlemsstater - exempelvis ert eget hemland, och det är därför jag har lyssnat till er nu - som inte har fullgjort sina skyldigheter, och med det i åtanke föreslog jag på eget initiativ ett datum - som dessutom har godkänts av jordbruksutskottet - för att förlänga den tidsfristen något, men som ni vet kanske de betalar två pund per djur i er valkrets, men bara ett pund i min.
I dagens läge, när problemen med djursjukdomar är utbredda i Europa, anser jag att ett system som detta ger en garanti och utgör ett sätt att öka värdet på vad farmarna producerar. Det är ett system för identifiering som ger oss möjlighet att veta ursprunget för alla djur som transporteras genom gemenskapen och förvissa oss om att det är vid god hälsa. Det utgör en garanti för konsumenten, vilket måste vara positivt för farmaren eftersom han då kan få bättre betalt för sitt kött.
Om de inte får bättre betalt för sitt kött hamnar vi just där vi står nu med bluetongue, mul- och klövsjuka och chikungunyavirus-infektion. I så fall är det ute med oss. Så jag ber er, låt oss ta i tu med arbetet, låt oss vara konsekventa och läsa och granska den förordning Graefe zu Baringdorf nämnde - och som jag än en gång vill kalla en förordning från 2004 - låt oss läsa den noggrant, låt oss erkänna att den innehåller vissa undantag, men det är inte fråga om att man kan göra som man vill, eftersom datumet inte kan vara frivilligt. Det kan inte vara frivilligt eftersom vi, det vill säga kommissionen och rådet har beslutat att det ska vara bindande.
Jag kan med andra ord inte vrida klockan tre år tillbaka och säga åt mina farmare att alla deras hittillsvarande ansträngningar har varit fullständigt meningslösa eftersom engelsmännen glömde att be sina farmare att göra samma sak. Förstår ni vad jag menar?
Jag vill be er att läsa mitt ändringsförslag noga. Min grupp kommer självklart inte att ifrågasätta att systemet är obligatoriskt, eftersom det skulle leda till olaglig diskriminering mellan medlemsstater och inom EU, även om det inte skulle förvåna mig - och nu syftar jag inte på er, herr Stevenson - att någon som hade fräckheten att förkasta stadgan om de grundläggande rättigheterna idag kan komma att visa prov på samma eller ännu större fräckhet genom att förkasta förslaget om identifiering av får och getter.
Så här står vi nu: jag menar att vi har en förordning, kommissionen har lagt fram ett rimligt förslag och vi har också lagt fram ett rimligt förslag till kommissionen, så låt oss nu försöka avsluta det här ärendet utan alltför stora förluster på någon sida.
Neil Parish
(EN) Herr talman! Jag ställer mig helt och hållet bakom det som Struan Stevenson nyss sa, och jag stöder också i hög grad kommissionens avsikter. Vi måste nog inse hur omfattande fårhållningen är och hur många djur det gäller. Det handlar om 25 miljoner får i Storbritannien, 8,5 miljoner i Frankrike, 3 miljoner i Irland och ett stort antal i Spanien och andra länder. Systemet måste fungera på rätt sätt. Om vi ska införa ett elektroniskt system måste det vara ändamålsenligt och kostnadseffektivt, och fårfarmarna måste kunna använda det i praktiken. Som Struan Stevenson helt riktigt sa är fåret ett djur utan något enormt stort värde, så allt detta kan inte skötas av veterinärer. En stor del av arbetet måste utföras av fårfarmarna, och när de ska läsa av märkena måste det kunna göras på ett praktiskt sätt uppe i bergen under våta förhållanden och så vidare.
Jag har sett många sådana elektroniska system fungera i hotellrum när folk rör sig genom olika dörröppningar, och det sägs att de olika märkena inte kolliderar med varandra. Vi vill också ha ett system där man, under idealiska förhållanden, elektroniskt kan kontrollera varje får i en fullastad lastbil som kör in på en marknad. Det är det idealiska systemet. Vad jag klart och tydligt vill säga är att det är meningslöst att fortsätta arbetet med elektronisk märkning innan vi har ett fungerande system, som är kostnadseffektivt och klart att använda. Därför tycker jag att ni har helt rätt när ni säger ”kom tillbaka i slutet av 2009 så får ni se hur långt vi kommit”. Som Struan Stevenson helt riktigt sa bör vi tillämpa detta som ett frivilligt system när medlemsstaterna är redo, när många förflyttningar av får äger rum och vi har ett system som fungerar. Var snälla och inför inte systemet alltför snabbt, innan vi är redo.
James Nicholson
(EN) Herr talman! Än en gång debatterar vi märkning av får. Allt jag kan säga är att det är väldigt synd att kommissionen inte lyssnade på oss för länge sedan när vi ifrågasatte det som de då föreslog och gav dem råd. Till Rosa Miguélez Ramos vill jag säga ja, vi sa allt det här för länge sedan när diskussionen om märkning av får inleddes. Men tyvärr lyssnade man inte på vad vi sa, inte ens när vi sa att det inte skulle fungera.
Vi varnade er alltså, men ni ville inte lyssna. I själva verket är det så att fårfarmarna aldrig skulle ha råd med den elektroniska märkningen, eftersom de får mindre för sina lamm i dag än de fick för 20 år sedan! Visa mig någon annan del av någon annan bransch som uppmanas att ådra sig enorma kostnader och får mindre för det de producerar än de fick för 20 år sedan. Det här vet jag av personlig erfarenhet.
Dagens system är tillräckligt. Så låt oss lägga detta på is så länge. Jag kan gå med på att vi tittar på saken igen 2009. Kanske kommer tekniken för elektronisk märkning, som i dag är alldeles för dyr, som så många andra tekniska områden att till dess bli billigare, samtidigt som fårproducenterna får lägre kostnader och bättre avkastning. Då kan vi undersöka frågan på nytt.
Den stora utmaningen i samband med fårproduktion är att nå lönsamhet. När vi kommit dit kan vi gå vidare med tillförsikt. Jag måste säga att det var mycket intressant att höra Rosa Miguélez Ramos och Struan Stevenson utbyta åsikter om får, för i vanliga fall pratar de om fisk och det är något helt annat! Då är de nog ännu mer diskussionslystna än när det som i kväll gäller får.
För fårfarmarna, som får liten lön för ett hårt arbete, som Neil Parish har beskrivit för oss, innebär detta dock en mycket svår uppgift. Hela sommaren finns det tusentals får uppe i bergen. Man försöker fånga in dem, man försöker märka dem och man försöker följa dem. Jag har en sak att säga till kommissionsledamoten: jag önskar bara att ni kunde skicka ut några av era tjänstemän som utarbetar en del av de här planerna till de områdena, så de fick se vad fårfarmarna måste stå ut med och genomgå. Då kanske ni skulle förstå hur vi känner oss och varför vi framför dessa synpunkter.
Ja, låt oss göra det på frivillig basis. Låt oss göra det när vi är redo. Låt oss gå framåt i lämplig takt och låt oss göra det i en fart som vi har råd med.
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag ska fatta mig mycket kort, eftersom det är sent. Jag vill påminna ledamöterna om att det är datumet för införandet av systemet som vi diskuterar i dag. Ett beslut om att införa systemet har helt riktigt fattats men inget datum fastställdes, eller rättare sagt fastställdes ett datum som det beslutades att vi senare skulle ändra eller bekräfta.
Uppgifterna från ett antal medlemsstater har visat två saker. För det första att ett införande var både tekniskt och ekonomiskt möjligt, som sägs i rapporten, och dessutom att medlemsstaterna behövde mer tid på sig för att införa systemet och att man alltså behövde ett mer realistiskt datum.
Kommissionen föreslog i själva verket att datumet skulle bestämmas i ett senare skede. Jag kan försäkra er att det inte funnits någon avsikt att kringgå parlamentet, och det är just därför vi valt detta förfarande - att hålla denna debatt och inte bara införa en artikel i förordningen, vilket skulle ha gjort det möjligt för oss att fatta beslut endast tillsammans med rådet.
Kommissionen hade aldrig för avsikt att hålla parlamentet utanför besluten. Fastställandet av ett datum betraktades som en teknisk fråga. Eftersom principen redan antagits ansåg vi att denna tekniska fråga kunde avgöras genom kommittéförfarandet. För att upprepa vad jag nyss sa kan vi utan svårigheter godta den ändring som gäller fastställande av ett visst datum som jag tror ger medlemsstaterna tillräckligt med tid - två år - att förbereda sig.
Vi motsätter oss dock frivilliga system, eftersom förordningen gäller spårbarhet. Systemet måste vara effektivt och tillämpas på samma sätt i medlemsstaterna. Det visar också framför allt hur djurhälsosituationen ser ut i EU. Man kan titta på de direkta kostnaderna för systemet som sådant, men om man ser till fördelarna på längre sikt i form av besparingar till följd av minskade förluster och färre djursjukdomar anser vi att det i slutändan kommer att vara ekonomiskt gynnsamt.
Vi är dock redo att godta parlamentets ändringar, som vi också tror kommer att antas av rådet nästa vecka.
Talmannen
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf får ordet i en ordningsfråga.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
föredragande. - (DE) Om ni tillåter vill jag ställa ytterligare en fråga till kommissionsledamoten. Kommissionsledamot Kyprianou, jag har lagt fram ett ändringsförslag om vissa undantag, men avsikten är inte att genomförandet ska vara frivilligt, och även i grundförordningen finns det faktiskt utrymme för flexibilitet i form av en uppdatering, förutsatt att den sker i enlighet med artikel 9.4. Under vissa omständigheter - som inte måste inbegripa frivilliga åtgärder eftersom det skulle göra hela arbetet meningslöst - vore det möjligt att överväga olika konkreta alternativ för att bemöta den oro som mina kolleger har givit uttryck för här. Detta är bara tänkt som ett förslag, som ni kanske skulle kunna fundera över.
Talmannen
Det var inte någon ordningsfråga, men kanske vill kommissionsledamoten ändå besvara frågan?
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Som jag sa har vi svårt att godta ändringar som påverkar grundläggande principer och inslag i förordningen.
Vi kommer att titta på saken igen, men det är ändå problematiskt.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum torsdagen den 13 december 2007.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Mairead McGuinness  
skriftlig. - (EN) Jag anser inte att vi fått tillräcklig information om hur effektivt och ändamålsenligt det är med elektronisk identifiering av får och getter. Dessutom anser jag att en ekonomisk bedömning i form av en kostnads-intäktsanalys av konsekvenserna för producenterna är nödvändig innan ett datum för införandet av elektronisk identifiering kan fastställas.
Jag tycker inte att det är motiverat att fastställa ett datum för införandet av detta system innan man gjort en bedömning av effekterna av elektronisk identifiering, särskilt med avseende på spårbarhet och sjukdomskontroll.
I Irland är fårsektorn på nedåtgående. Många farmare lämnar näringen, och dessa åtgärder och kostnader är därför ovälkomna i det här skedet.
Om det är motiverat med elektronisk identifiering inom denna sektor bör djurägarna vara intresserade och själva börja införa systemet på frivillig basis. Om och när systemet för elektronisk identifiering införs bör det vara frivilligt och inte obligatoriskt.
Vidare bör systemet, om det införs, endast gälla djur födda efter ett visst datum och inte befintliga besättningar.
