Import av kött från tredjeland (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om import av kött från tredjeland.
Androulla Vassiliou
Fru talman! Jag ber om ursäkt, men denna fråga är av stort intresse och har många aspekter, och jag kommer därför att vara lite långrandig i mitt uttalande för ledamöternas bästa.
(EN) Kommissionen har inrättat en stark uppsättning med djurhälso- och folkhälsokrav inom EU för kött som kommer från tredjeländer.
EU har under ett antal år fört en mycket effektiv importpolitik, där hänsyn tas till vetenskaplig utveckling och den rådande situationen för sjukdomar i tredjeländer. Situationen för mul- och klövsjuka i exporterande tredjeländer följs särskilt noggrant, eftersom EU, som ni vet, är fritt från denna sjukdom, som kan orsaka allvarlig ekonomisk skada. Mycket detaljerade normer och krav har inrättats på nivån för Världsorganisationen för djurhälsa (OIE) för att förhindra spridningen av mul- och klövsjuka.
I WTO-avtalet om sanitära och fytosanitära åtgärder (SPS-avtalet) fastställs att länderna kan tillämpa olika normer och metoder för att inspektera produkter, utan att djurhälso- och folkhälsoriskerna nödvändigtvis ökar till följd av detta. EU kan inte tvinga tredjeländer att följa en exakt kopia av våra interna lagstiftningsåtgärder, precis som de tredjeländer som vi exporterar till inte kan tvinga oss att följa deras nationella regler. Vi kan bara kräva att deras åtgärder har en motsvarande effekt som våra.
Jag tar spårbarhet som exempel. I EU har vi mycket stränga regler för enskild identifiering och spårbarhet av nötkreatur. I händelse av ett sjukdomsutbrott gör våra regler det lättare att spåra eventuellt smittade djur för att förhindra att sjukdomen sprids. Dessutom kan vi med hjälp av våra regler spåra och följa livsmedel eller djurfoder genom alla skeden av produktionen och distributionen, från gård till bord. Det enda syftet med de spårbarhetsregler som gäller för tredjeländer som exporterar till EU är däremot att garantera att importerat kött inte utgör oacceptabla risker för EU. Räckvidden för dessa regler är följaktligen mycket mer begränsad än de regler som gäller inom EU.
Jag vill även betona att åtgärderna för spårbarhet av nötkreatur i EU i stor utsträckning vidtogs för att hantera BSE-krisen som, vilket ni minns, orsakade en dramatisk minskning av konsumentförtroendet och en omfattande störning av den inre marknaden för handeln med nötkött.
Jag vill nu ta tillfället i akt för att mer detaljerat förklara den ytterst effektiva uppsättning av riskminskande åtgärder som vi har infört för import av nötkött, som garanterar högsta möjliga skydd för allmänheten och djurhälsan i EU, samtidigt som hänsyn tas till OIE-normerna, och som även är helt i linje med SPS-avtalet. Dessa åtgärder kan grupperas i fem huvudsakliga skyddsnivåer. De är så heltäckande att endast tolv tredjeländer utanför EU kan uppfylla alla dessa krav, och följaktligen importerar vi endast nötkött från dessa få länder.
För det första är nötköttsimport endast tillåten från tredjeländer eller vissa delar av dessa länder som har beviljats ett särskilt tillstånd efter en inspektion av kommissionen för att kontrollera att deras veterinära myndigheter är kompetenta och för att granska djurhälsosituationen i allmänhet. För det andra måste ursprungsplatsen för nötkreatur vara erkänd som fri från mul- och klövsjuka av OIE och Europeiska unionen. För det tredje måste nötköttsexporterande länder ha en godkänd övervakningsplan för särskilda rester från veterinärmedicinska produkter, tillväxtstimulerande medel och prestationshöjande medel som är begränsade eller förbjudna för livsmedelsproducerande djur i EU. För det fjärde måste all import av färskt kött komma från ett godkänt slakteri som har fått tillstånd och är registrerat för detta särskilda syfte. För det femte har vi särskilda villkor för produktion och lagring av köttet.
Vi har ytterligare en skyddsspärr, enligt vilken köttben endast får komma från Australien, Kanada, Chile, Nya Zeeland och Förenta staterna. För de sju övriga godkända länderna får endast urbenat och färdigskuret nötkött utan inälvor exporteras till EU. Denna behandling garanterar att mul- och klövsjukeviruset neutraliseras om det fortfarande skulle finnas kvar trots alla tidigare åtgärder som jag har beskrivit, och utgör alltså en extra garanti. En officiell veterinär måste även utfärda intyg för köttpartier som är avsedda för EU-marknaden, som garanterar att alla ovanstående villkor är helt uppfyllda.
När köttpartiet når EU utför medlemsstaternas officiella veterinärtjänster kontroller vid våra inspektionspunkter vid gränserna. Allt importerat kött måste genomgå obligatoriska veterinärkontroller vid EU:s gränser. Gränsinspektionspunkterna är skyldiga att utföra dokumentära kontroller, identitetskontroller och fysiska kontroller. Importerat kött är helt underställt dokumentära kontroller och identitetskontroller vid gränsinspektionspunkterna. Dessutom utförs en fysisk veterinärkontroll på minst 20 procent av alla partier av importerat kött. Vidare har vi ytterligare en skyddsnivå genom vårt förbud mot utfodring med matavfall eller återanvändning av matavfall för djur inom EU. Denna åtgärd garanterar att mottagliga arter i EU inte utsätts för mul- och klövsjukeviruset om det skulle komma in i EU trots alla åtgärder som jag har beskrivit.
Alla dessa åtgärder är helt samordnade. År 2006 instämde Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (EFSA) i att åtgärderna är mycket effektiva för att minska risken för att mul- och klövsjuka ska komma in i EU. I sitt yttrande förklarade EFSA att ”EU följaktligen har ett avancerat importkontrollsystem. Dessa insatser förefaller vara mycket effektiva när det gäller den lagliga handeln med kött och köttprodukter”.
Detta leder in mig på min nästa punkt. Sedan samordningen av veterinära importvillkor på 1970-talet har vi aldrig haft ett utbrott av mul- och klövsjukan i EU till följd av laglig köttimport. Jag är säker på att jag inte behöver påminna er om att utbrottet av mul- och klövsjuka i Storbritannien 2001 orsakades av olaglig införsel av kött - allra troligast från Asien - och olaglig utfodring med matavfall. Jag anser därför att vi bör inrikta våra insatser på var de verkliga riskerna finns och koncentrera oss på olaglig införsel eller personliga importer, i stället för att försöka reglera laglig import alltför hårt. I detta avseende hoppas jag att ni alla har sett affischerna på EU:s flygplatser och andra införselställen till EU med information till resande om reglerna för införsel av produkter av animaliskt ursprung.
Jag är medveten om att en del av er är oroade över vår import av nötkött från Brasilien. Jag vill påminna er om att ytterligare krav infördes för import av brasilianskt nötkött i januari förra året. Dessa kompletterande krav omfattar, förutom alla de krav jag redan har nämnt, att ursprungsjordbruken kontrolleras och godkänns av de brasilianska myndigheterna. De brasilianska myndigheterna kräver nu också att nötdjur vars kött är avsett för EU-marknaden identifieras individuellt och registreras i en databas. Dessa djur utgör mindre än 1,5 procent av den sammanlagda brasilianska nötkreaturspopulationen, och uppgår till cirka 2,9 miljoner djur på godkända gårdar. Till följd av de nya kraven omvärderade de brasilianska myndigheterna de gårdar som vill producera nötkött för export till EU. Från ett sammanlagt antal på över 10 000 gårdar som var godkända för export i november 2007, är endast 1 708 gårdar godkända för närvarande. Resultatet har blivit att EU-importen av brasilianskt nötkött har minskat dramatiskt. Tidigt 2009 påvisades vissa brister under en kommissionsinspektion, och de brasilianska myndigheterna samarbetade fullt ut för att åtgärda dessa brister. I alla händelser motiverade de övergripande resultaten ingen ytterligare begränsning av nötköttsimporten från Brasilien. I nuläget kan ytterligare begränsningar av nötköttsimporten från Brasilien tolkas som protektionism av vissa, och kan leda till att våra åtgärder bestrids av Världshandelsorganisationen (WTO).
Vi måste även komma ihåg att EU emellanåt kommer att ställas inför djurhälso- eller livsmedelssäkerhetsproblem, och vi kräver att tredjeländer reagerar på ett proportionerligt sätt på dessa problem. Vi bör därför vara ett gott föredöme och följa den internationella handelns spelregler.
Avslutningsvis vill jag försäkra parlamentet om att kommissionen kommer att fortsätta att inrikta sig på olaglig införsel, som utgör den största risken mot våra stränga normer. Kommissionen kommer även att vidhålla sitt nuvarande proportionella tillvägagångssätt gentemot nötköttsimport från tredjeländer, inklusive Brasilien. På så vis kan vi garantera att vi upprätthåller våra höga folkhälso- och djurhälsonivåer i EU och att EU fortsätter att respekteras på internationell nivå.
Esther Herranz García
Fru talman! Europeiska unionen har infört de strängaste normerna i världen för gemenskapsproducenterna när det gäller livsmedelssäkerhet, hälsa, djurhälsa och miljön. Kreatursuppfödarna i EU är skyldiga att uppfylla dessa normer som en nödvändig förutsättning för att erhålla EU-stöd. För de allra flesta uppväger detta stöd inte den ökande bördan, och gårdar läggs ned i en alarmerande takt. Denna process kommer att fortsätta om inte lämpliga åtgärder vidtas.
Vi bör emellertid granska problemet närmare. Det ökande underskottet i EU-produktionen täcks naturligtvis av import från tredjeländer, främst från Brasilien. Med tanke på pressen på gemenskapens kreatursuppfödare skulle det vara fullständigt orättvist att tillåta köttpartier att saluföras på gemenskapsmarknaden om de inte uppfyller de minimikrav som EU har enats om med tredjeländerna.
Jag vill även betona att dessa krav är lägre än de som gäller för våra egna jordbrukare, eftersom det tydligen strider mot WTO-reglerna att tillämpa exakt samma normer på import från tredjeländer som för våra egna jordbrukare. Med tanke på att WTO hindrar oss från att tillämpa samma normer på importer som vi gör på kreatursuppfödare i EU måste kommissionen åtminstone garantera att allt kött som korsar gemenskapens gränser kommer från gårdar som har genomgått lämpliga inspektioner. Det är ingen idé att blockera importer från länder som Brasilien, eftersom det finns en efterfrågan inom gemenskapen som måste tillgodoses. Detta försvarar dock inte att vi blundar och ser åt annat håll vid eventuella oegentligheter som kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor (OAV) kan upptäcka under sina regelbundna inspektioner.
Jag vill veta varför kommissionen är så ivrig att tona ned dessa oegentligheter, med tanke på att OAV under sitt senaste uppdrag till Brasilien bekräftade att vissa certifieringsmyndigheter inte uppfyller de nödvändiga inspektionsstandarderna. OAV fann även enorma brister i det spårbarhetssystem som tillämpas av Brasilien och påvisade problem med många partier i transitering till EU som inte hade de nödvändiga intygen.
Mot bakgrund av denna information, hur kan man garantera att de 1 500 godkända brasilianska gårdarna uppfyller de överenskomna kraven?
Alan Kelly
Fru talman! När det gäller frågan om köttimport måste vi i EU fastställa de principer som utgör grunden för vår politik på det här området, och ha ett starkt men rättvist regleringssystem.
Dessa principer måste grundas på konsumentsäkerhet och konsumentförtroende, miljöskydd och - mycket viktigt - rättvisa regler för köttproducenterna. Systemets nuvarande funktionssätt är uppenbart orättvist för både jordbrukarna och konsumenterna. Vi tvingar våra jordbrukare att genomgå en rad tidsödande och kostsamma förfaranden, bara för att sedan låta dem duka under för billigare köttprodukter från länder utanför EU, där Brasilien är det främsta exemplet. OAV har utförliga bevis på detta.
Den här situationen är inte hållbar. Jordbruksmetoderna i Brasilien når i många fall helt enkelt inte upp till den standard som EU-konsumenterna är vana vid och accepterar. Om vi inte är försiktiga kommer motivationen att producera säkert kött av hög kvalitet att försvinna, eftersom vi tillåter att produkter av sämre kvalitet underminerar priserna och jordbrukarnas inkomster. När köttet väl har kommit in i systemet kommer det, beroende på hur livsmedelskedjan är integrerad, naturligtvis även att sprida sig bland ett brett urval av produkter och bli omöjligt att spåra. Hur kan detta vara rättvist för konsumenterna i EU?
Nötköttsproducenterna i EU får på huden, och den här situationen kan inte få fortgå, varken för dem eller för konsumenterna. Det finns inget förtroende för att de nya åtgärder som nyligen vidtagits verkligen granskas. Det finns många exempel på att nötkreatur påstås ha producerats vid och kommer från godkända gårdar, när köttet faktiskt inte kommer från dessa gårdar.
Fru kommissionsledamot, jag förespråkar inte protektionism på något sätt, men det är dags att agera. Vi kan inte bara passivt titta på och låta de här metoderna fortsätta. Det är helt enkelt orättvist. Det är orättvist mot EU:s konsumenter och mot producenterna i EU, som måste tillämpa metoder som samtidigt inte accepteras och inte tillämpas av producenter i Brasilien.
George Lyon
Fru talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för hennes uttalande, där hon klargjorde att de olika skyddsmekanismerna och åtgärderna finns där för att garantera att tredjelandsimporter uppfyller de strängast möjliga normerna. Jag vill särskilt ta upp OAV-rapporten från Brasilien. Lämpliga spårbarhetssystem och särskilt godkända gårdar i Brasilien står i centrum för de åtgärder som EU har krävt att Brasilien ska vidta för att förhindra eventuella hot eller risker för att kontaminerade köttprodukter importeras till EU från landet. Dessa krav är absolut nödvändiga för att vi ska kunna försäkra EU:s konsumenter, jordbrukare och skattebetalare om att det inte finns några risker.
Vi får inte glömma att mul- och klövsjukan fortfarande är ett allvarligt problem i Brasilien. Kommissionens OAV-rapport från februari visar trots detta på en rad misslyckanden: 50 procent av de inspekterade gårdarna som godkänts för export till EU hade problem, 25 procent av dem hade allvarliga problem, t.ex. med saknad öronmärkning, det fanns nötkreatur på gårdar som inte kunde identifieras - man hade ingen aning om var de kom ifrån. Dokumentationen brast, det fanns problem med intressekonflikter. EU-inspektörerna upptäckte att en av de statliga inspektörerna händelsevis råkade vara gift med den person som ansvarade för identifieringen av boskapen - och det visade sig att de till och med ägde en del av nötkreaturen på den gård där registret över djurbesättningen var felaktigt.
Det som oroar mig är att det i sammanfattningen av OAV-rapporten uppges att alla kontroller i allmänhet var tillfredsställande. Jag är ledsen, men innehållet stöder inte den slutsatsen över huvud taget, och som en grupp av nationer måste vi vara på vår vakt. Jag behöver inte påminna parlamentet om de följder som ett större sjukdomsutbrott kan få för våra skattebetalare, jordbrukare och kunder. Under det senaste stora sjukdomsutbrottet med mul- och klövsjuka i Storbritannien, som ni nämnde i ert uttalande, avlivade vi en miljon djur, vilket kostade våra skattebetalare 4 miljarder pund. Det är den risken vi löper om vi inte rättar till det här, och vi måste vara vaksamma.
Jag begär inte att begränsningar ska införas för Brasilien, det jag vill ha från kommissionsledamoten här i kväll är en försäkran om att den här frågan tas på allvar och att kommissionen försäkrar sig om att de brister som påvisas i rapporten har korrigerats när det är dags för nästa rapport. Vi behöver en friskförklaring för att lugna jordbrukarna, skattebetalarna och konsumenterna och förklara att de är skyddade och att en fri och rättvis handel kan återupptas mellan Brasilien och EU.
Alyn Smith
Fru talman! Jag vill också tacka kommissionsledamoten för hennes mycket utförliga uttalande - det är nog ett av de mest utförliga och konkreta uttalanden som vi har hört från en kommissionsledamot den senaste tiden.
Den här frågan är värd det, och som en av de sista veteranerna från det första slaget om det brasilianska nötköttet, är det en glädje att se så många bekanta ansikten här i kammaren i kväll. Jag hoppas att detta är ett tecken på att vi är intresserade av och tar denna fråga på allvar. Vi instämmer i det ni säger om importkontroller och mul- och klövsjukan. Men uppriktigt sagt är det inte riktigt vad saken handlar om egentligen, och det är därför jag är så glad att de som ville bredda den här frågan till att omfatta importer från tredjeländer lyckades få igenom det.
Det handlar inte bara om brasilianskt nötkött. Det handlar om den allmännare principen att våra konsumenter, väljare och jordbrukare kräver att importen från de länder som vill sälja sina varor här uppfyller våra normer - och det betyder att de måste uppfylla samtliga normer.
Därför oroar det mig att höra att ni godtar det faktum att Brasilien har mindre stränga normer för spårbarhet än vi har, eftersom det kan leda till att en sjukdomsrisk kommer in i EU:s territorium. Våra konsumenter förväntar sig att allt som kommer in i EU håller exakt samma standard. Jag kan instämma i det ni säger om ni talar om strikt sjukdomskontroll, men vi talar om rättvisa och ärlighet. Våra konsumenter, våra jordbrukare och vi själva faktiskt, kräver att vi har exakt samma spårbarhetsnormer i Brasilien och i alla tredjeländer. Att OAV kommer tillbaka och rapporterar att 50 procent av inspektionerna visade på brister eller att det förekom problem är precis som att kasta färskt kött till en flock hungriga vargar, vilket ni kanske märker här i kväll. Kan ni informera oss om när nästa OAV-rapport kommer och kommer ni verkligen att ta den på allvar och förbjuda import från alla länder som inte uppfyller våra normer?
James Nicholson
Fru talman! Det första jag vill klargöra här i kväll är att detta inte handlar om import från tredjeländer. Det handlar om brasilianskt nötkött som kommer in i EU. Det är vad det handlar om.
När jag står här i kväll är jag ledsen över att vi inte har en resolution. Jag vet inte varför, men jag har förstått att några av de stora grupperna i parlamentet inte var beredda att sätta sig upp mot den brasilianska ambassadören som lobbyarbetade förra veckan i Bryssel. Det gäller den socialdemokratiska gruppen och jag kommer att låta liberalerna svara för sig själva, eftersom de efter vad jag har förstått inte stod emot vid talmanskonferensen så vi kunde lägga fram en resolution.
Jag vill att detta ska framgå mycket klart. Den brasilianska ambassadörens lobbystrategi påverkade inte mig. Han kanske inte tyckte att det var värt att träffa mig, jag vet inte. Eller så kanske han tyckte att jag var en för hård nöt att knäcka - och jag vill att även detta ska framgå mycket tydligt här i kväll - i framtiden, fru kommissionsledamot, får ni inte längre bakbinda EU:s jordbrukare när det gäller köttnormer som de uppfyller varje dag i veckan, och sedan komma hit och föreläsa för oss om WTO och allt annat.
Jag måste säga er att vi kommer att vara här under de närmaste fem åren. Jag vet inte hur länge ni kommer att vara kvar, men ni, om ni är kvar, eller vem som helst som tar er plats, måste övertyga oss på alla tänkbara sätt om att allt kött som kommer in i EU måste hålla samma standard som det kött som vi själva producerar. Vi kommer inte att godta det näst bästa längre. Ni får inte knäcka oss längre. Jag hoppas att ni vidarebefordrar det budskapet till era tjänstemän, eftersom vi inte kan förväntas godta detta på EU-producenternas vägnar.
John Bufton
Fru talman! Även jag hyser allvarliga tvivel om huruvida den brasilianska nötköttsimporten är säker och passande. Oreglerat kött importeras från en plats tusentals mil bort på bekostnad av inhemska jordbrukare. Köttet utgör en risk för kontaminering, t.ex. mul- och klövsjuka, som vi har hört här i kväll.
Avsaknaden av strikt reglering i Brasilien innebär att även exportörer har en orättvis konkurrensfördel gentemot EU-jordbrukarna. Det stora hyckleriet kring frågan om export av utländskt nötkött blir ännu mer uppenbart inom ramen för klimatdiskussionerna. Samtidigt som vi får höra att vi måste göra åtaganden för en ambitiös klimatagenda blundar EU för att den brasilianska nötköttsexportindustrin bär ansvaret för 80 procent av avskogningen i Amazonasregnskogen.
Före förbudet 2007 exporterade 30 000 anläggningar i Brasilien nötkött till EU. I dag är endast 12 procent av dessa exporter godkända, men alltfler anläggningar godkänns dagligen för EU-export. Cirka 100 gårdar per månad beviljas den rättigheten.
När detta problem uppstod rapporterade kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor om stora problem i Brasilien med certifiering av gårdar och kreatursbesättningarnas spårbarhet. Det råder allvarlig oro över oidentifierade kreatur på slakterierna. Det anses också allmänt att många inspektörer har starka kopplingar till, eller till och med äger, de gårdar som beviljas tillstånd att exportera nötkött.
EU:s jordbrukare måste följa regler som har införts för konsumenternas säkerhet. Det faktum att deras utländska motsvarigheter inte arbetar enligt samma regler ger de utländska exportörerna en orättvis konkurrensfördel. Den brittiska nötköttsindustrin har allvarliga problem med producenter utanför EU, som kan massexportera kött till mycket lägre priser.
Några av världens största detaljhandlare, som Carrefour och Wal-Mart, har redan förbjudit brasilianskt nötkött på grund av den avskogning som industrin gör sig skyldig till. Varje år röjs ett lika stort område som Belgien i Amazonas för den lukrativa nötköttsexportindustrin. Enligt uppskattningarna är boskapsuppfödning orsaken till 80 procent av den olagliga avskogningen.
Jag tycker att det är förbluffande att det finns en uppsättning regler för jordbrukare i Storbritannien och EU, och en annan för jordbrukare i Brasilien. Vilken jordbruksindustri stöder EU och kommissionen egentligen?
(Talaren godtog att ordet gavs till en ledamot som genom att hålla upp ett blått kort visade att han ville ställa en fråga i enlighet med artikel 149.8 i arbetsordningen.)
Alyn Smith
(EN) Fru talman! Jag välkomnar mycket av det som John Bufton sade, men jag instämmer inte i och vill fråga honom om en av de saker han sade nyss. Han sade att oreglerat kött importeras till EU. Herr Bufton, ni sade detta tidigt under ert anförande. Med tanke på kommissionsledamotens 15 minuter långa redogörelse som vi hörde tidigare, håller ni med om att detta helt klart inte stämmer, att era överdrifter undergräver ämnet för den allvarliga diskussion som vi har här i kväll om en mycket teknisk lagstiftning och reglering, och att ni faktiskt inte förbättrar saken, utan i stället försämrar den?
John Bufton
(EN) Fru talman! Jag vill svara på det. Om vi ser på det som sker, att kött kommer in i landet från Brasilien och andra liknande länder, där vi vet att det finns problem med det, är det naturligtvis oreglerat. Saken är enkel. Det är vad det handlar om, helt klart. Jag vet att det ni säger är mycket viktigt, men jag talar om för er nu att det kommer in oreglerat kött från dessa länder.
Varför i hela världen har vi den här situationen nu, inom EU? Vi har kött som kommer in - i kväll har vi hört att detta kött inte inspekteras på dessa platser, vid slakterierna och så vidare, och jag nämnde tidigare att kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor har påpekat dessa problem. Det står helt klart. Vi är på samma sida i den här frågan.
Diane Dodds
(EN) Fru talman! Jag tackar kommissionsledamoten för hennes långa och detaljerade redogörelse. Fru kommissionsledamot! Precis som många andra här i kammaren i kväll förbryllar det mig lite att ni bara accepterar att vi inte kan göra något åt problemen med import av kött från tredjeländer.
Tidigare under ert uttalande sade ni att tredjeländer inte kan tvinga EU att följa deras normer och att EU därför inte kan tvinga andra länder att följa våra normer. Många av våra jordbrukare skulle anse att det är en orättvis inställning, och med all respekt vill jag hävda att vi visst kan införa normer tills vi är säkra. Vi bör inte importera kött från dessa länder förrän vi får livsmedels- och veterinärrapporter där det uttryckligen förklaras att de gällande reglerna följs.
Många av våra jordbrukare lider av den enorma produktionspressen och känner av orättvisorna, och jag tror att ni märker av den ilska många känner inför den här frågan i kammaren i kväll.
Mairead McGuinness
(EN) Fru talman! Som en av medförfattarna till denna fråga kan jag bara instämma i Jim Nicholsons vädjan, och jag beklagar att särskilt socialdemokraterna, som nu gråter krokodiltårar över den här frågan av populistiska skäl, vägrade att stödja en resolution om denna viktiga fråga. Ibland blir vi lite uppretade sent på natten, men i vissa fall är det berättigat.
Fru kommissionsledamot! Tack för er mycket långa och detaljerade redogörelse. Jag uppskattar den verkligen, men jag kan bara säga att ni helt enkelt inte har förstått vad det handlar om. Jag ska gå rakt på sak. Ni tvingades att agera bara för att den irländska lantbrukarorganisationen Irish Farmers' Association utövade påtryckningar och agerade, vilket rapporterades i Irish Farmers' Journal och följdes upp av parlamentet. Det var den politiska pressen som fick er att ta reson.
Jag lyssnade noga till ert uttalande, antecknade och kommer att läsa det igen. Men ni måste inse att ni helt enkelt tvingades att agera. Jag vill uppmärksamma er på era egna siffror: det är häpnadsväckande att det 2007 fanns 10 000 gårdar med exporttillstånd medan endast 1 700 är godkända för export för närvarande. Betyder det att de andra gårdarna inte skulle ha exporterat över huvud taget? Det finns allvarliga tvivel kring denna import som vi kommer att ta upp, och det med rätta, här i parlamentet.
Jag har lite tid kvar, så jag utnyttjar den för att påpeka två saker. Jag har inte förtroende för att den sittande kommissionen är kapabel att hantera denna fråga på ett lämpligt och ansvarsfullt sätt. Jag förvarnar emellertid nästa kommissionskollegium - både ordföranden och ledamöterna - om att jag och andra här i parlamentet kommer att gå till botten med detta, eftersom vi måste övertyga och lirka med våra producenter för att få dem att uppfylla de stränga normerna. De kommer att protestera med tiden om de ser att dessa normer försämras av import från tredjeländer.
Ni kanske inte inser hur arga folk är ute på fältet, men så är det. Vi kommer även att stöta på den här frågan när det gäller spannmålsrapporterna, eftersom reglerna för bekämpningsmedel är strängare inom EU, och vi kommer att stöta på den när vi talar om bestämmelserna om djurens välfärd, när vi om några års tid förbjuder produktion av ägg från burhöns och importer av äggpulver från höns i små burar.
Det är visserligen sent, men vi är klarvakna, och nästa kommission bör akta sig.
Marc Tarabella
(FR) Fru talman, fru kommissionsledamot! Vad skiljer nötkött från EU från importerat nötkött? Det är inte nödvändigtvis smaken, och inte heller bara priset, det är framför allt de hälsostandarder som vi har inom EU som inte nödvändigtvis finns i de tredjeländer som exporterar kött.
När det t.ex. gäller produktionen av brasilianskt nötkött nämndes särskilt veterinär- och hälsorelaterade brister i rapporten från Irish Farmers' Association, som lades fram för EU 2007. Tester som genomförts av det belgiska vetenskapliga folkhälsoinstitutet har också avslöjat att den bakteriologiska kvaliteten på argentinskt nötkött t.ex. inte var så god som det lokala köttet när köttet hamnar på våra tallrikar. Detta är knappast förvånande om man tänker på att det tar ungefär två månader för argentinskt nötkött att nå EU. Konsumtionstiderna är mycket kortare i t.ex. Belgien, eftersom varorna vanligen konsumeras samma månad som slakten har skett.
Det är skälet till att de hälsonormer som EU har infört inte bara måste följas av EU-länderna, det är precis lika viktigt att tredjeländer som exporterar kött till EU följer samma normer. Om så inte är fallet visar det att kommissionen, som anser att ett förbud skulle vara förhastat och omotiverat, inte har lyckats fullgöra sitt ansvar att försvara konsumenternas intressen och att den straffar EU-producenterna.
Avslutningsvis visar de länder som har förbjudit import av brasilianskt nötkött, t.ex. Förenta staterna, Chile och Japan, vilken väg som EU bör välja, eftersom kvalitet är ett grundläggande krav för oss. Låt oss därför agera därefter för att skydda våra producenter, som är garantin för denna kvalitet.
Marian Harkin
(EN) Fru talman! Kommissionsledamoten sade att vi inte kan införa samma normer, men vi måste försäkra oss om att de har motsvarande effekt. Hon talade om EU:s normer för spårbarhet från gård till bord, men hon talade även om för oss att omfattningen av spårbarheten är mycket mer begränsad i tredjeländer. Om omfattningen är mycket mer begränsad - och det var så kommissionsledamoten uttryckte det - hur kan normerna då ha motsvarande effekt?
Det jag vill ta upp här är dock den färska OAV-rapporten om importen från Brasilien. Mitt problem är att både kommissionen och OAV konsekvent tonar ned resultatens inverkan och minimerar all kritisk information. Ja, ytterligare krav godkändes, men som min kollega Mairead McGuinness sade, det var först efter ihärdiga påtryckningar från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling och Irish Farmers' Association.
Jag har varit matematiklärare under större delen av mitt liv, och om jag gav mina elever tolv räkneproblem att lösa - precis som de tolv besök som kommissionsledamoten gjorde vid anläggningar i Brasilien - och de endast löste sex av dem korrekt, skulle jag inte stämpla ”godkänt” på deras prov. Om tre elever hade mindre och tre hade större problem, skulle jag inte anse att det var ett lyckat resultat, särskilt inte om jag hade arbetat i åratal med dem för att förbättra deras betyg.
EU-jordbrukarna vill ha både rättvis och fri handel, och EU-konsumenterna måste kunna känna sig trygga. Kommissionen och OAV har ett ansvar att garantera båda dessa saker. Jag skulle verkligen inte ge dem ”VG” för deras arbete.
Richard Ashworth
(EN) Fru talman! Det gladde mig att höra att kommissionsledamoten är fast besluten att upprätthålla livsmedelsnormerna i EU, men det finns två saker som jag inte håller med henne om.
Fru kommissionsledamot! För det första talade ni om affischer på flygplatser. Jag måste tala om för er att jag aldrig har sett några varningar eller att det har genomförts några kontroller av importerade livsmedelsprodukter på flygplatser i EU. Jag föreslår att ni undersöker det igen, eftersom det inte sker i den utsträckning som ni tror.
För det andra anser jag inte att ert argument om brasilianskt nötkött är övertygande. Jag reste själv dit, undersökte läget ute på fältet och jag stöder de tidigare talarna i detta avseende.
EU:s jordbrukare följer världens strängaste normer och det är bara rätt och riktigt. Dessa normer ger emellertid upphov till vissa kostnader som vi inte kan vältra över på våra konsumenter. Det är därför väldigt orättvist att utsätta EU:s producenter och konsumenter för en produkt som helt enkelt inte följer samma normer som vi förväntas göra.
Tidigare erfarenhet har visat oss att man inte kan låta de kommersiella intressena lösa detta problem. EU måste ha en sund livsmedelspolitik. Det är inte protektionism - det är den gemensamma jordbrukspolitiken, som tillämpas exakt för det som den är avsedd för, nämligen att leverera garanterade mängder livsmedel av hög kvalitet. Mina två påpekanden visar att politiken inte räcker till på långa vägar.
Albert Deß
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot! Jag tackar Esther Herranz García för att hon tar upp den här frågan i dag i parlamentet. Denna diskussion är central för livsmedelspolitiken. Jag vill inte skälla på Brasilien eller på andra länder. Den grundläggande frågan är: behöver vi dessa stränga regler för EU:s jordbruksproduktion i konsumentsäkerhetens intresse? Om svaret är ja betyder det att konsumentskyddet betraktas som en sammanhängande helhet. Om reglerna behövs måste samma regler även gälla för import som för våra egna jordbrukare. Kommissionen får inte tillåta importer från tredjeländer som inte uppfyller dessa krav. Boskapsuppfödarna i EU får inte straffas bara för att en ko i deras hjord saknar öronmärke, när importer tillåts från boskapshjordar där inte ett enda av djuren har öronmärkning. Det är inte godtagbart. Om spårbarhet är så viktigt för konsumentskyddet måste det även gälla för import. Om vi inte kan garantera att så är fallet är det orättvist mot våra jordbrukare att kräva det av dem.
Mitt intryck är att de personer i kommissionen som ansvarar för importfrågor tillämpar dubbla måttstockar. Som redan har diskuterats är jag inte intresserad av att avskilja EU. Jag vill se rättvis konkurrens för våra jordbrukare i EU så att vi kan garantera livsmedelsförsörjningen för en halv miljard människor i framtiden. Jag kan försäkra kommissionsledamoten om en sak, och ni kan vidarebefordra detta till er efterträdare, parlamentet kommer att fortsätta att klämma på denna ömma tå. Vi kommer inte att ge upp förrän likvärdiga konkurrensvillkor har inrättats. Vi har goda argument som vi kommer att framföra gång på gång för att se till att livsmedelssäkerheten garanteras i EU i framtiden.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Fru talman, fru kommissionsledamot, kära kolleger! Kommissionen måste fortsätta att övervaka att importen från tredjeländer uppfyller EU:s normer eftersom vi alla tjänar på denna övervakning. Detta gynnar våra jordbrukare och boskapsuppfödare, som har arbetat hårt för att följa EU-normerna, det gynnar våra konsumenter, som kräver allt fler jordbruksprodukter av hög kvalitet och boskap som uppfyller reglerna om växtskydd, djurhälsa och spårbarhet, och det gynnar de tredjeländer som vill exportera sina produkter till EU.
Avslutningsvis vill jag påminna om att det här problemet inte är begränsat till en enda sektor eller ett enda land. Frågan om EU-jordbrukets konkurrenskraft är komplex och kräver en djupgående debatt.
Julie Girling
(EN) Fru talman! Min region Sydvästra England är välsignad med en särskild kombination av klimat och landskap, som ger goda betesmarker och utmärkt nötkött. De brittiska jordbrukarna hör till de effektivaste i världen, och de arbetar efter bitter erfarenhet enligt de högsta normerna för djurhälsa och spårbarhet. Alla dessa faktorer, i kombination med den ökade världsbefolkningen och de stärkta insatserna för att garantera livsmedelssäkerhet, bör betyda att de är lyckligt lottade.
Inget kan dock vara längre från sanningen. De attackeras på många fronter. Bara nu i veckan ser vi att parlamentet kommer att underhålla vegetarianlobbygrupperna, som hävdar att köttätare, och därmed djuruppfödare, är klimatbrottslingar. Ändå ser jordbrukarna att EU inte lyckas hantera länder som hugger ned regnskogar för att föda upp boskap på ett strängt sätt. Hur ska konsumenterna kunna se logiken i det?
Nötkreatursuppfödarna ber inte om några speciella privilegier - bara lika villkor. Det är oerhört viktigt att vi stöder dem, inte genom protektionism, utan genom att försäkra oss om att all export till EU motsvarar våra höga normer. Jag uppmanar kommissionsledamoten att rycka upp sig, strama upp sig, läsa om sin OAV-rapport och visa resultat.
Giovanni La Via
(IT) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Enligt min mening är den fråga vi diskuterar i kväll bara är en liten del av ett mycket större problem. Frågan om att det måste råda rättvisa mellan behandlingen av importer och de villkor som ställs på våra producenter rör inte bara kött och köttimporter, utan även många andra produktionssektorer.
Som ni är väl medvetna om är EU en nettoimportör av kött. På vår kontinent, Europa, producerar vi endast 60 procent av vårt behov. Detta innebär att vi blir tvungna att importera. Men samtidigt vill vi garantera konsumtionsvillkoren och våra konsumenters hälsa. Vi hoppas att det är sista gången vi får höra det vi hörde i dag, med andra ord, att det inte är möjligt att införa liknande krav på importer. Detta är sannerligen inte den riktning vi bör gå i.
Även om vi har krav på spårbarhet för produkter som bidrar till att skärpa normerna internt för våra konsumenter, anser jag att det är viktigt att dessa normer upprätthålls både för våra producenter internt och för importen från tredjeländer.
Esther de Lange
(NL) Fru kommissionsledamot! Eftersom jag är den sista talaren på den officiella talarlistan ska jag försöka sammanfatta debatten. Ett sätt att göra det är att använda det nederländska ordspråket ”alla munkar i samma orden borde bära samma munkkåpa”. Jag ber om ursäkt till alla som måste tolka detta i denna sena timme, men även om vi i Nederländerna knappast har några munkar kvar nuförtiden, använder vi fortfarande det ordspråket när vi vill säga att samma normer måste tillämpas i likvärdiga situationer. Alla krav som ni inför för EU-producenterna bör därför även gälla för tredjelandsproducenter som vill ta sig in på vår marknad. Annars blir det helt enkelt omöjligt för våra jordbrukare att konkurrera.
Detta gäller identifiering och registrering av boskap och åtgärder för att förebygga djursjukdomar i Brasilien. Det bör emellertid även gälla för klorerad kyckling som importeras från Förenta staterna, för bovint tillväxthormon i mjölk och för klonade djur, och listan kan göras lång. När jag lyssnar till mina ledamotskolleger får jag intrycket att det är exakt det som parlamentet kommer att bedöma den nya kommissionen efter - om den tillämpar samma normer i likvärdiga situationer eller inte. Och de kommer inte att bedöma den, som vi gör nu, fem år över hela linjen, utan långt innan den nya kommissionen tillträder.
Fru kommissionsledamot! Ni talade även om mul- och klövsjukan. Jag håller med er om att vi verkligen har gjort vissa framsteg. Vaccinering har t.ex. blivit viktigare i bekämpningen av sjukdomen. Tack gode Gud för det, eftersom 285 djur fick avlivas bara i mitt land till följd av 26 fall av mul- och klövsjukan. Nästa kommission kommer emellertid även att bedömas efter om vi har kunnat marknadsföra produkter från dessa vaccinerade djur inom EU.
Peter Jahr
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! Parlamentets jordbruksexperter har framfört en enkel begäran. De begär samma villkor för produktion hemma, dvs. inom EU, som för importer, varken mer eller mindre.
Jag lyssnade med intresse till Androulla Vassiliou när hon ägnade över tio minuter åt att förklara för oss att detta i själva verket inte är möjligt. Hon kunde ha svarat mer koncist. Hon kunde helt enkelt ha sagt, ”ja, parlamentet har rätt och jag kommer att införa det och ta hänsyn till det i framtiden”. Det som min grupp och nu parlamentet efterlyser har inget att göra med handelsrestriktioner. Tvärtom, det är ett centralt krav för fri världshandel och för ömsesidigt utbyte av varor. Vi vill ha rättvisa regler i marknadsekonomin inom EU och utomlands, varken mer eller mindre. Vi kommer att begära detta av kommissionen nu och i framtiden. Det kan ni vara säker på.
Graham Watson
(EN) Den föregående debatten handlade om svält. Dessa två debatter hänger ihop. Det är helt rätt att kommissionsledamoten gör vad hon kan för att garantera konsumentskyddet i EU, och kollegerna här i kammaren gör helt rätt i att ställa henne till svars och förespråka de strängaste normerna.
Men nötkött är en avsalugröda. Länderna producerar det så billigt de kan. Tragiskt nog går det åt 100 gånger så mycket vatten för att producera ett kilo nötkött som för att producera ett kilo soja.
Om vi är oroade över konsumentskyddet i världen bör vi göra två saker. För det första bör vi i större utsträckning hjälpa tredjeländerna att ta fram det slags spårbarhetssystem som vi behöver, och för det andra bör vi följa min kollega Chris Davies råd under den senaste debatten om att uppmana alla våra medborgare att sluta äta kött.
Elisabeth Köstinger
(DE) Fru talman! Våra medborgare har höga förväntningar på livsmedlens säkerhet och kvalitet. Detta rör inte bara djurhälsa och livsmedelssäkerhet, utan även miljönormer, produktion och djurens välfärd. Spårbarhet och öppenhet kring livsmedlens väg från producent till konsument garanteras endast inom EU. Det ligger i allas vårt intresse att se till att våra konsumenter är skyddade, att EU:s jordbruksprodukter är konkurrenskraftiga och att hela jordbruksindustrin följaktligen är konkurrenskraftig. Därför anser jag att det är mycket viktigt och en av våra ansvarsuppgifter som ledamöter av Europaparlamentet är att utöka debatten och se till att den nödvändiga politiska ramen inrättas.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Fru talman, fru kommissionsledamot! Som ni mycket väl vet har Rumänien inte tillstånd att sälja griskött och grisköttsprodukter på EU-marknaden, och i gengäld har vi fått rätt, från nästa år, att importera griskött från andra medlemsstater och därefter exportera det i förädlad form.
Inom högst ett år måste vi dessutom genomföra tydliga och stränga regler som är kostsamma för slakterierna. Jag är övertygad om att de rumänska svinuppfödarna skulle bli väldigt glada om dessa regler ersattes av ett system med ytliga och selektiva kontroller eller genom att några affischer hängs upp på flygplatserna. Jag skojar naturligtvis, men om vi ska ha regler måste de tillämpas och vara likadana och obligatoriska för alla.
Michel Dantin
(FR) Fru talman, fru kommissionsledamot! Tack för ert uttalande. Jag anser att det avspeglar det anmärkningsvärda arbete som ni har genomfört under ert mandat. EU har valt en livsmedelsmodell för att skydda sin befolkning. Våra medborgare är beredda att betala 100 euro per år per capita om vi garanterar livsmedlens kvalitet.
Häromdagen i utskottet hörde vi om rapporten från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor. Som ny parlamentsledamot måste jag säga er att jag blev djupt oroad över att se hur besvärad er personal var, som uppenbarligen varken kunde eller ville besvara våra frågor.
Fru kommissionsledamot! Ska vi behöva skämmas för att vi har stränga regler för att skydda våra konsumenter? Ska vi behöva skämmas för att vi kräver att dessa regler även ska gälla för dem som vill leverera livsmedel till våra konsumenter? När vi säljer flygplan eller bilar, skäms vi då över att samma länder tvingar oss att ange den ena eller den andra fabriken eller säger att vi måste uppfylla det ena eller det andra villkoret?
Våra marknadstillträdesvillkor är viktiga eftersom de påverkar livsmedlet och våra invånares hälsa. Vi har inget att skämmas över.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru talman! Vi vill exportera, men vi måste även importera. Handeln påskyndar utvecklingen, den medför fördelar för parterna i utbytet, men vi har infört vissa nödvändiga kvalitetskrav och lämpliga normer som måste följas. Detta är självklart och jag tror att vi alla är överens om det. EU har en rad olika inspektions- och kontrollförfaranden för att skydda sin marknad från ett inflöde av livsmedel som inte uppfyller EU-normerna, eller som skulle hota vår hälsosäkerhet. Av det som kommissionsledamoten har sagt att döma kan vi inte förvänta oss samma kontrollförfaranden som vi tillämpar för våra egna producenter - har jag förstått det rätt? Ni förklarade tydligt att endast effekten av åtgärderna ska vara densamma. Vad betyder det? Som en jämförelse vill jag fråga om t.ex. Ryssland eller något annat land kan införa krav på import av varor från EU som vi inte kan tillämpa på t.ex. kött importerat från Brasilien? Är det bara effekterna som är viktiga här, som i fallet med importen från Brasilien?
Androulla Vassiliou
Fru talman! Jag vill påminna ledamöterna om att jag inte sade att vi inte kan införa krav för tredjeländer. Jag är ledsen att jag, efter en redogörelse på 10-15 minuter, inte lyckades förklara våra regler för import från tredjeländer.
Jag måste påminna er om att vi, samtidigt som vi är importörer av kött från tredjeländer - och för närvarande importerar vi endast 5 procent av vårt behov av nötkött i EU från Brasilien - är vi också en stor exportör till tredjeländer, till Ryssland och andra länder. För närvarande uppgår vår export till Ryssland till 1 miljard euro per år - till största delen från Irland. Vi försöker övertyga Ryssland om att vi inte kan godta samma regler som tillämpas i Ryssland. Det finns internationella handelsregler, och vi tillämpar likvärdiga, men inte identiska regler, på villkor att vi anser att de är tillräckligt stränga för att skydda våra konsumenter.
Det är vad vi gör. Skälet till att vi tillämpade säkerhetsregler i fallet med Brasilien är just att våra OAV-uppdrag har visat att något inte stod rätt till. Vi tillämpade mycket stränga regler. Jag gav er siffrorna.
När det gäller det senaste uppdraget till Brasilien påträffades mycket riktigt problem, men jag uppmanar er att läsa rapporterna från OAV-uppdrag till vilken medlemsstat som helst och jämföra mellan dem. Ni kommer även att se mycket allvarliga brister i medlemsstaterna, som vi ber dem och deras myndigheter att korrigera. Det är också vad vi har sagt åt Brasilien att göra.
Problem upptäcktes i Brasilien. I en delstat, där tre anläggningar visade allvarliga brister, genomförde de brasilianska myndigheterna korrigerande åtgärder för att stryka alla de berörda anläggningarna från listan och låta de inspektörer som var ansvariga för kontrollen av anläggningarna genomgå ny utbildning.
Problem påträffades även vid tre andra anläggningar, främst med förseningar av anmälningar om djurförflyttningar eller inkonsekventa uppgifter i databasen. Dessa problem bedömdes som smärre av OAV-gruppen. Trots detta åtog sig de brasilianska myndigheterna att se över databasen för att undvika felaktiga uppgifter.
OAV-inspektörerna har detta i åtanke när de reser i väg på ett uppdrag. De vet att de kommer att finna brister. Vår skyldighet är att korrigera de brister vi finner - vare sig de rör en medlemsstat eller ett tredjeland - eftersom vi är skyldiga våra konsumenter att göra detta. Jag vill försäkra er om att vi kommer att fortsätta att skicka uppdrag till Brasilien och andra tredjeländer för att se till att de brister som upptäcks rättas till. Jag vill även försäkra er om att vi behandlar våra jordbrukare och producenter mycket rättvist gentemot tredjeländer.
Någon kommenterade Rumänien, som precis som Bulgarien och många andra medlemsstater tidigare, har haft problem med klassisk svinpest. Vi har hört mycket om Rumänien och Bulgarien. Jag vill uppmana er att fråga era respektive regeringar om vilket stöd vi har erbjudit för att de ska bli av med det här problemet. Jag är säker på att Rumänien kommer att kunna exportera kött inom en mycket snar framtid, just på grund av det stöd som vi har erbjudit Rumänien och Bulgarien för att bli av med den klassiska svinpesten.
Avslutningsvis vill jag även försäkra er om att vårt främsta ansvar är våra konsumenter i EU och att vi vill ha en rättvis och ärlig uppgörelse för alla. Ni kan också vara säkra på att våra OAV-uppdrag till tredjeländer kommer att vara mycket strikta. Vi kommer att fortsätta att vara vaksamma, och om något går fel försöker vi rätta till det. Vi kommer att fortsätta att agera vaksamt och vara bestämda. Huruvida fler gårdar förs upp på listan eller inte beror helt på de brasilianska myndigheterna, och om de är beredda att lägga ut de pengar som krävs för att få sina gårdar godkända enligt våra normer och kunna exportera. Om de inte gör det får de inte exportera.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Béla Glattfelder  
EU:s livsmedelssäkerhetsregler är världens strängaste. Att följa dessa regler åsamkar emellertid EU-jordbrukarna betydande extrakostnader. EU-produkter får inte försättas i ett ofördelaktigt läge jämfört med produkter med ursprung i tredjeländer bara för att tredjeländerna har producerat enligt mindre stränga livsmedelsindustriregler. EU-konsumenternas hälsa får inte riskeras av produkter som inte håller lämplig kvalitet och som är osäkra. Köttprodukter kan innehålla en lång rad olika hälsorisker om de inte produceras under lämpliga förhållanden. Därför måste kommissionen och medlemsstaterna garantera att identiska villkor gäller för köttprodukter som producerats inom EU och köttprodukter som härstammar från tredjeländer.
Wojciech Michał Olejniczak  
Mina damer och herrar! Kommissionen har nyligen noterat en betydande ökning av nötköttsimporten från tredjeländer, särskilt från Argentina, Brasilien och Uruguay. För att importera produkter till EU, inklusive nötkött, måste våra stränga gemenskapsnormer uppfyllas, vilka kommissionen nyligen har skärpt ännu mer. Det händer emellertid mycket ofta att produkter från tredjeländer inte uppfyller dessa livsmedelssäkerhetsnormer. Trots detta har dessa produkter avsevärt lägre priser, vilket gör dem konkurrenskraftiga på marknaden. Därför är stödet till våra jordbrukare absolut avgörande just nu, vilket även gäller främjande av EU-produkter som uppfyller stränga normer och är hälsosamma och säkra. Den fråga vi diskuterar har även en annan aspekt. Vi bör dra slutsatser av den kritiska situationen på mejerimarknaden. Kanske det i dag, när vi i många EU-medlemsstater inte kan hantera överproduktionen av mjölk, är värt att fundera över hur vi kan omorganisera nötköttsproduktionen. Tack för er uppmärksamhet.
