Reštriktívne opatrenia, ktoré majú vplyv na práva jednotlivcov v dôsledku nadobudnutia platnosti Lisabonskej zmluvy (rozprava) 
Predsedajúci
Ďalším bodom programu je:
otázka na ústne zodpovedanie (B7-0233/2009), ktorú Rade predložili Emine Bozkurtová, Louis Michel a Michèle Strifflerová v mene Výboru pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci: reštriktívne opatrenia, ktoré majú vplyv na práva jednotlivcov v dôsledku nadobudnutia platnosti Lisabonskej zmluvy;
otázka na ústne zodpovedanie (B7-0234/2009), ktorú Komisii predložili Emine Bozkurtová, Louis Michel a Michèle Strifflerová v mene Výboru pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci: reštriktívne opatrenia, ktoré majú vplyv na práva jednotlivcov v dôsledku nadobudnutia platnosti Lisabonskej zmluvy.
Emine Bozkurt
autorka. - (NL) Vážený pán predsedajúci, demokracia, právny štát, ľudské práva a základné slobody sú tým, čo predstavuje EÚ. V boji proti terorizmu je však EÚ menej zásadová. Zoberte si napríklad čiernu listinu OSN. Do tohto zoznamu možno zaradiť ľudí alebo subjekty podozrivé z napojenia na Usámu bin Ládina, sieť al-Ká'ida alebo Taliban, dôsledkom čoho je potom zákaz cestovania a zmrazenie ich finančných aktív. Toto opatrenie je, pokiaľ ide o terorizmus, úplne v poriadku, pretože proti tomuto terorizmu treba bojovať - o tom nikto nepochybuje -, nesmieme však dopustiť, aby sa bezprávie, ktoré pri svojej činnosti uplatňujú teroristi, stalo súčasťou nášho boja proti terorizmu.
Charakteristickým znakom súčasného systému je, žiaľ, porušovanie základných práv. Ľudia sú zaradení do zoznamu často bez toho, aby im to bolo oznámené, a bez účasti akejkoľvek súdnej moci. Informácie, ktoré vedú k ich zaradeniu na čiernu listinu, často pochádzajú od tajných služieb. Podozriví nemajú k týmto informáciám prístup, takže vlastne nevedia, prečo boli do zoznamu zaradení. To ich zbavuje nielen práva na informácie, ale aj práva na obhajobu.
Keď sa raz niekoho meno dostane na zoznam, je veľmi ťažké ho odtiaľ odstrániť. Už sa vyskytli prípady ľudí, ktorí boli mnoho rokov nespravodlivo uvedení na zozname a museli bojovať za riadny zákonný proces. Sú odsúdení k chudobe, nemôžu zadať svoje číslo PIN, aby zaplatili za nákup, a nesmú opustiť svoje krajiny. To, čo dnes žiadam, nie je viac práv pre podozrivých z terorizmu, ale len to, aby sa mohli spoľahnúť na svoje práva ako ktokoľvek iný. Žiadam transparentné postupy a riadny zákonný proces pre každého.
Zoznam má takisto ďalekosiahle vedľajšie účinky. Keďže o zaradení ľudí alebo organizácií do zoznamu môžu rozhodnúť štátne orgány, môže sa to využívať aj ako politický nástroj. Za teroristické organizácie môžu byť napríklad označené aj mimovládne organizácie bojujúce za ľudské práva, ktoré sú tŕňom v oku vláde, aby sa tak paralyzovala ich činnosť. Komisia bola v dôsledku rozsudku Európskeho súdneho dvora nútená súčasné postupy zrevidovať. Komisia dala v tomto smere slušný impulz, ale zlyhalo to na úrovni Rady.
V dôsledku nadobudnutia platnosti Lisabonskej zmluvy vznikla teraz nová situácia. Má to byť článok 215 alebo článok 75 Zmluvy o fungovaní Európskej únie? Inými slovami, nezúčastní sa Európsky parlament na preskúmavaní návrhov vôbec, alebo sa na procese zúčastní prostredníctvom normálneho postupu, teda prostredníctvom spolurozhodovania? Výbor pre právne veci sa vyjadril, že správnym právnym základom je článok 75, a v tom istom zmysle sa vyjadrila aj právna služba Parlamentu. Chcela by som, aby nám Rada aj Komisia dnes povedali, ako vidia ďalší vývoj týchto návrhov na reštriktívne opatrenia. Akú úlohu v tom má hrať Parlament? Je už najvyšší čas na to, aby sme mali transparentné a demokratické postupy. Otázne je, či môžeme rátať s vašou spoluprácou.
Carlos Coelho
Vážený pán predsedajúci, obávam sa, že portugalské tlmočenie nefunguje. Od predchádzajúcej rečníčky som nepočul ani slovo. Niečo treba urobiť, inak nemôžem sledovať rozpravu.
Predsedajúci
Budeme sa musieť spýtať, čo sa deje, a dáme vám vedieť, pán Coelho.
Louis Michel
autor. - (FR) Vážený pán predsedajúci, pani Malmströmová, v prvom rade by som chcel poďakovať a zablahoželať kolegom spravodajcom pani Bozkurtovej a pani Strifflerovej.
Plne súhlasím so závermi Výboru pre občianske slobody, spravodlivosť a vnútorné veci a Výboru pre právne veci, ako aj so závermi právnej služby Parlamentu. Keďže dodržiavanie ľudských práv je jednou zo základných hodnôt Únie, je veľmi dôležité, aby sa tieto práva v plnej miere dodržiavali. Opatrenia prijímané v rámci boja proti terorizmu musia byť primerané, vhodné a účinné.
V kontexte dodržiavania základných práv a práv na obhajobu sú však základnými krokmi v procese boja proti terorizmu taktiež prístup dotknutých osôb k osobným údajom, ako aj oznámenie dôvodov, na základe ktorých boli opatrenia prijaté. Keďže sankcie a čierne listiny sú len dočasnými opatreniami, myslím si, že treba vykonávať dôkladnú a serióznu kontrolu a že je potrebné pravidelné vyhodnocovanie, a to s povinnými konzultáciami Parlamentu.
Hoci vítame prijaté opatrenia, najmä opatrenia týkajúce sa Zimbabwe a Somálska, musíme mať na pamäti, že tieto sankcie nesmú za žiadnych okolností slúžiť ako prekážka rozvoja, budovania demokracie a misií v oblasti ľudských práv uskutočňovaných humanitárnymi organizáciami, ani nesmú mať nepriaznivé dôsledky pre miestne obyvateľstvo.
A nakoniec, čo sa týka ochrany osobných údajov, plne súhlasím so závermi európskeho dozorného úradníka pre ochranu údajov, pokiaľ ide o zber, spracovávanie a prenos týchto údajov.
Michèle Striffler
autorka. - (FR) Vážený pán predsedajúci, pán komisár, dámy a páni, drvivá väčšina európskych občanov je presvedčená, že boj proti terorizmu treba viesť a že tento boj musí byť na úrovni EÚ prioritnou záležitosťou. Plne si uvedomujú, aký vplyv môže mať Európa prostredníctvom svojho globálneho videnia a uskutočňovania dôsledných politík v tejto oblasti.
Preto vítam skutočnosť, že vďaka Lisabonskej zmluve sa Európsky parlament môže plne podieľať na prijímaní právnych predpisov v tejto oblasti a zabezpečiť náležitú demokratickú kontrolu v oblasti európskej protiteroristickej politiky.
Prvé desaťročie 21. storočia sa chýli ku koncu. Všetci sa pamätáme, že sa začalo jednou z najväčších tragédií v histórii ľudstva. Nesmieme terorizmu dovoliť, aby silnel, a musíme naň nájsť rozhodné a primerané riešenie. Taliban, sieť al-Ká'ida a Usáma bin Ládin predstavujú pre Európsku úniu najväčšie, najnaliehavejšie riziko.
Túto vražednú teroristickú sieť udržuje pri živote islamský extrémizmus - hanebné zneužívanie moslimského náboženstva - a nenávisť k Západu a jeho hodnotám. Proti tomuto javu musíme bojovať a, opakujem, Európska únia musí ukázať, že je tvárou v tvár tejto hrozbe mimoriadne prísna a mimoriadne bdelá.
Okrem toho nesmie Európska únia zatvárať oči pred vážnym a permanentným porušovaním ľudských práv a slobody prejavu, združovania a pokojného zhromažďovania, ku ktorému dochádza v Zimbabwe. Fyzické a právnické osoby - patriace alebo nepatriace k vláde -, ktorých aktivity podkopávajú demokraciu, dodržiavanie najzákladnejších ľudských práv a právny štát v Zimbabwe, treba prísne potrestať.
Z rovnakého dôvodu, dámy a páni, je Európska únia povinná prijímať cielené opatrenia proti tým, ktorí ohrozujú mier, bezpečnosť a stabilitu v Somálsku. Musíme presadiť všeobecné a úplné embargo na dodávky zbraní do Somálska a zaručiť prísun humanitárnej pomoci, prístup k tejto pomoci a jej distribúciu v Somálsku.
Hovorím to preto, lebo trpia hlavne najchudobnejšie, najzraniteľnejšie časti obyvateľstva, a my sa tomu nemôžeme ďalej len prizerať. Je mi však ľúto, že Lisabonská zmluva, navzdory svojmu duchu a dôležitosti, ktorú Parlamentu prisudzuje, úlohu Parlamentu v tejto oblasti oslabila.
Európska únia však musí potrestať zodpovedné osoby. Znamená to, že musí zabudnúť na svoje najzákladnejšie zásady? Nie. Kroky Európskej únie na medzinárodnej scéne musia vychádzať zo zásad, ktorými sa riadilo jej vytvorenie, vývoj a rozširovanie, a tieto hodnoty musí presadzovať aj vo zvyšku sveta.
Cecilia Malmström
úradujúca predsedníčka Rady. - (SV) Vážený pán predsedajúci, to, čo nazývame reštriktívnymi opatreniami, je veľmi dôležité a viem, že mnohí poslanci majú na to svoj názor. Pre kohokoľvek, kto počúva túto rozpravu, je asi trochu ťažké ich pochopiť. Dovoľte, aby som najprv vysvetlila, ako Rada tieto opatrenia uplatňuje. Potom budem hovoriť o Lisabonskej zmluve.
Reštriktívne opatrenia proti tretím krajinám, jednotlivcom, fyzickým alebo právnickým osobám alebo iným subjektom sú dôležitým nástrojom EÚ v jej zahraničnej a bezpečnostnej politike. Vo všeobecnosti by sa dalo povedať, že sa používajú na dosiahnutie zmeny v určitej politike alebo činnosti. Mali by sa, samozrejme, uplatňovať ako súčasť integrovanej, komplexnej politiky, ktorá môže zahrnovať politický dialóg, rôzne formy stimulov a podmienok, ktoré treba splniť. Samotné reštriktívne opatrenia na dosiahnutie zmeny často nestačia, môžu byť však spôsobom, ako vyvíjať tlak na utláčateľské režimy alebo zastaviť tok peňazí a iných prostriedkov, ktoré slúžia na podporu takýchto režimov alebo teroristických sietí.
V niektorých prípadoch Rada zavádza reštriktívne opatrenia, keď vykonáva rezolúcie prijaté Bezpečnostnou radou OSN v súlade s kapitolou VII Charty OSN. V takých prípadoch sa pri uplatňovaní týchto rôznych právnych nástrojov EÚ musia prísne dodržiavať tieto rezolúcie. Vzťahujú sa na situácie a činy, ktoré predstavujú hrozbu pre mier a bezpečnosť, vrátane terorizmu. Môžu byť súčasťou len vonkajšej činnosti EÚ a ako také sa líšia od opatrení na vytvorenie nášho vlastného priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, čo je, samozrejme, naším cieľom v rámci Únie.
Rada Lisabonskú zmluvu interpretuje tak, že článok 215 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sa vzťahuje na uplatňovanie týchto a iných reštriktívnych opatrení v rámci spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky, a to aj v súvislosti s terorizmom. EÚ sa tiež môže rozhodnúť, že popri opatreniach, o ktorých rozhodla OSN, uplatní ďalšie opatrenia, a takisto môžeme prijať aj vlastné opatrenia. Cieľom sankcií, o ktorých rozhodne EÚ sama, môže byť podpora ďalších cieľov v oblasti zahraničnej a bezpečnostnej politiky - dodržiavania ľudských práv, demokracie, zásad právneho štátu a dobrého riadenia - všetko v súlade so záväzkami EÚ vyplývajúcimi z medzinárodného práva.
V súčasnosti sa tieto opatrenia najčastejšie uplatňujú proti tým, ktorí boli identifikovaní ako tí, ktorí sú zodpovední za politiku alebo opatrenia, s ktorými nesúhlasíme, alebo proti ich záujmom alebo zdrojom príjmu. Je to účinnejšie ako širšie sankcie v podobe všeobecných obchodných embárg alebo iných doplnkových opatrení. Účelom cielených sankcií je minimalizovať negatívne účinky, ktoré môžu mať tieto opatrenia na obyvateľstvo dotknutej krajiny. To je veľmi dôležitý aspekt pri príprave rozhodnutia Rady o zavedení nových sankcií.
Všetky sankcie sa pravidelne preskúmavajú, aby sa zhodnotila ich účinnosť. V závislosti od vývoja ich možno upraviť alebo úplne zrušiť. Podľa Lisabonskej zmluvy sa budú reštriktívne opatrenia naďalej používať ako nástroj v rámci spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky prostredníctvom rozhodnutí Rady v súlade s článkom 29 zmluvy. Dôležitou zmenou v novej zmluve je to, že rozhodnutia o reštriktívnych opatreniach týkajúcich sa fyzických alebo právnických osôb teraz podliehajú právnemu preskúmaniu. Znamená to, že súd môže preskúmať, či je rozhodnutie o sankciách v súlade so zákonom. Predtým to tak nebolo.
Teraz, keď nadobudla platnosť Lisabonská zmluva, prijímajú sa nariadenia po predložení spoločného návrhu Vysokého predstaviteľa pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku a Komisie v súlade s článkom 215 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Európsky parlament bude o všetkých takýchto rozhodnutiach informovaný. Chápem, že Parlament túto zmenu neprijíma pozitívne, keďže Rada už nie je povinná radiť sa s Parlamentom o sankciách týkajúcich sa jednotlivcov. Tak však interpretujeme zmluvu.
Treba zdôrazniť, že akékoľvek rozhodnutie o reštriktívnych opatreniach a vykonávanie týchto opatrení musí byť vždy v súlade s medzinárodným právom. Reštriktívne opatrenia znamenajú obmedzenie určitých práv jednotlivcov, proti ktorým sú namierené. Preto sa pri uplatňovaní sankcií jednoznačne musia dodržiavať ľudské práva a základné slobody. Týka sa to procedurálnych práv a práva na právnu ochranu. Opatrenia musia taktiež byť vždy adekvátne zamýšľanému cieľu.
S využitím skúseností, ktoré sme získali pri uplatňovaní sankcií, sme túto oblasť dôkladne zhodnotili a identifikovali sme konštruktívne spôsoby uvaľovania sankcií. Zaviedlo sa množstvo hmatateľných zlepšení. Je to napríklad požiadavka špecifikácie kritérií na uplatnenie určitých sankcií, ako aj požiadavka uvedenia dôvodov, na základe ktorých dôjde k zaradeniu fyzickej alebo právnickej osoby alebo iných subjektov do sankčného zoznamu. Tento systém treba sústavne revidovať a v prípade potreby upravovať. V rámci tejto práce vzala Rada na vedomie uznesenie Európskeho parlamentu z minulého roka o zhodnotení sankcií EÚ ako súčasti krokov a politík EÚ v oblasti ľudských práv.
Catherine Ashton
dezignovaná podpredsedníčka Komisie. - Vážený pán predsedajúci, ako už povedalo predsedníctvo, otázky, ktoré ste predložili, poukazujú na možné budúce problémy v oblasti riadenia reštriktívnych opatrení alebo sankcií v EÚ. Po nadobudnutí platnosti Lisabonskej zmluvy sa teraz musíme rozhodnúť, pokiaľ ide o právny základ navrhovaného nariadenia, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie o sankciách proti al-Ká'ide a Talibanu. Náš názor je nasledovný:
Po prvé, nová zmluva rozšírila článok bývalej Zmluvy o ES týkajúci sa reštriktívnych opatrení alebo sankcií v oblasti zahraničnej politiky o osobitné ustanovenie. Článok 215 ods. 2 poskytuje nový právny základ pre reštriktívne opatrenia proti fyzickým alebo právnickým osobám a skupinám alebo neštátnym subjektom. Rozširuje rozsah pôsobnosti bývalého článku 301 a mal by sa uplatňovať ako právny základ pre zmenu a doplnenie nariadenia o sankciách proti al-Ká'ide a Talibanu.
Po druhé, článok 215 sa uplatňuje pri rozhodnutiach v oblasti spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky (SZBP). Nariadením o sankciách proti al-Ká'ide a Talibanu sa vykonáva rozhodnutie z oblasti SZBP, ktorým sa vyžaduje, aby sa určité rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN realizovali prostredníctvom nariadení. Tieto rezolúcie sú podľa medzinárodného práva pre všetky členské štáty EÚ záväzné.
Po tretie, dvojitý právny základ - článok 215 ods. 2 a článok 75 - nemôže podľa nás fungovať. Je to preto, lebo ciele, rozsah pôsobnosti a postupy týchto dvoch článkov sa líšia. Všimla som si, že Výbor pre právne veci, ako aj právni poradcovia Parlamentu prišli k rovnakému záveru.
A na záver chcem ešte povedať, že nová zmluva podľa nás vniesla do právneho základu pre reštriktívne opatrenia proti fyzickým alebo právnickým osobám a skupinám alebo neštátnym subjektom presnosť a zrozumiteľnosť. Článok 215 sa zaoberá úlohou Parlamentu a Rady a zákonodarný orgán by sa nemal odkloniť od zmluvy.
Taktiež sa od nás žiadalo, aby sme poskytli informácie o zlepšeniach v oblasti základných práv v rámci činnosti výborov OSN pre sankcie.
Návrhom na zmenu a doplnenie nariadenia o sankciách proti al-Ká'ide a Talibanu sa implementujú zistenia Európskeho súdneho dvora v prípade Kadi. V rámci tohto rozhodnutia sa súd niekoľkokrát vyjadril k tomu, ako možno zlepšiť postupy uvádzania na zozname uplatňované Výborom OSN pre sankcie proti al-Ká'ide a Talibanu. Pripomienky súdu sú podnetom na zmenu a doplnenie postupov uvádzania na zozname stanovených v nariadení.
Postupy zostavovania sankčných zoznamov stanovilo niekoľko rezolúcií Bezpečnostnej rady OSN. Naposledy rezolúcia Bezpečnostnej rady OSN č. 1822 stanovila, že na internetovej stránke Výboru pre sankcie proti al-Ká'ide a Talibanu by sa mal zverejniť súhrn dôvodov, pre ktoré má byť osoba uvedená na zozname, a taktiež ustanovila preskúmanie všetkých mien uvedených na zozname do 30. júna 2010 vrátane ustanovenia o následných pravidelných preskúmaniach. Rezolúciou sa požadovalo, aby príslušný štát prijal opatrenia s cieľom informovať osobu uvedenú na zozname o jej zaradení, oznámiť jej dôvod, prečo je uvedená na zozname, a informovať ju o výnimkách a možnostiach požiadania o vypustenie zo zoznamu.
Prístup uplatnený v rezolúcii č. 1822 sa potom opätovne uplatnil v rezolúcii č. 1844 o sankciách voči Somálsku a v rezolúcii č. 1857 týkajúcej sa Demokratickej republiky Kongo.
Rezolúcia č. 1822 stanovuje, že po 18 mesiacoch dôjde k preskúmaniu opatrení, ktoré sú v nej obsiahnuté. Toto obdobie vyprší ku koncu tohto roka. V súvislosti s preskúmaním už síce prebiehajú práce, Komisia však v tejto chvíli nedokáže povedať, o akých zmenách postupov Bezpečnostná rada OSN rozhodne.
Nuno Melo
Posilnenie právomocí Parlamentu bolo kľúčovou myšlienkou prejavov mnohých politikov pri príležitosti nadobudnutia platnosti Lisabonskej zmluvy. Napríklad pán predseda Komisie doktor Barroso tu v Štrasburgu 25. novembra v súvislosti s prípravou zasadnutia Európskej rady povedal nasledovné: "Lisabonská zmluva nám teraz dáva novú príležitosť pohnúť sa ďalej. Všetci vieme, že medzi oblasti, pre ktoré vyplynú zo zmluvy najväčšie zmeny, patrí aj oblasť slobody, bezpečnosti a spravodlivosti. [...] A predovšetkým rozširuje demokratický rámec týchto politík prostredníctvom plného zapojenia vášho Parlamentu", zdôraznil by som "plného zapojenia vášho Parlamentu".
Vo svojom prvom oficiálnom prejave predseda Rady pán Van Rompuy zase povedal, že zmluva je mocným nástrojom, pomocou ktorého môžeme čeliť problémom našej doby. Ak je to tak, potom by nedávalo žiadny zmysel, ak by sa v oficiálnych vystúpeniach vyzdvihovalo posilnenie našich právomocí a kompetencií a potom by sa prijala reštriktívna interpretácia Lisabonskej zmluvy s cieľom zbaviť Parlament výsad, ktoré kedysi mal a ktorých odobratie by nemalo zmysel.
Otázky, ktoré tu boli položené, teda vychádzajú zo zdravého rozumu, ale tento zdravý rozum presahuje rámec obyčajného hodnotenia doktríny a súladu medzi deklarovanými zámermi a ich interpretáciou. Je tu aj praktický dôsledok vyplývajúci zo starej múdrosti, že kto dokáže urobiť viac, dokáže istotne urobiť aj menej, a týka sa to nasledovného: aký to má zmysel, keď orgán, ktorý má prostredníctvom spolurozhodovacieho procesu právomoc v trestných veciach a v predchádzaní teroristickým útokom a boji proti nim, je následne a priori vylúčený, keď ide o opatrenia, ktoré tým, že sa dotýkajú práv občanov, môžu byť v tomto kontexte tiež dôležité?
Preto - už končím, pán predsedajúci - je mimoriadne dôležité, aby spôsob interpretácie Lisabonskej zmluvy v rámci právnych predpisov v realite zodpovedal proklamovanému posilneniu právomocí a kompetencií Parlamentu. Ako minimum by mal byť v niektorých prípadoch, ako bolo povedané v otázke, možný dvojitý právny základ, keď ide o práva občanov a keď sú ohrozené protiteroristické politiky. V iných prípadoch, ako sú Zimbabwe a Somálsko, by sa mali predpokladať nepovinné konzultácie, čo je vlastne aj zakotvené v stuttgartskom vyhlásení o Európskej únii, ktoré bolo v otázke taktiež spomenuté. To je stanovisko, ktoré som tu chcel prezentovať, pán predsedajúci.
Monika Flašíková Beňová
za skupinu S&D. - (SK) Chcela by som povedať, že môj pocit je, že úsilie, ktoré vyvinuli poslanci Európskeho parlamentu v procese ratifikácie Lisabonskej zmluvy, nebolo z pohľadu tej témy, o ktorej hovoríme teraz, primerane ocenené tým, že by ste nás boli viac zapojili do týchto procesov.
Reštriktívne opatrenia a sankcie považujem za dôležitý nástroj v politike Európskej únie, a to v oblasti tak zahraničnej a bezpečnostnej politiky, ako aj, samozrejme, v otázkach spravodlivosti a ochrany základných ľudských práv. Samozrejme, že by sme očakávali možnosť byť (ako Európsky parlament) do rozhodovania v tejto oblasti oveľa viac involvovaní.
Akceptujeme aj to, že cielené opatrenia a sankcie majú za cieľ minimalizovať dosahy na civilné obyvateľstvo a som veľmi rada, že ste práve túto vetu, pani Malströmová, spomenuli. Máme však ako jediní priamo volení zástupcovia európskych inštitúcií predsa len oprávnený pocit, že budeme len akýmsi doplnkom pri tvorbe a neskôr akoby vylúčení z procesu rozhodovania a kontroly.
Nepovažujem to za celkom korektné, zvlášť v prípade ako je tento, kedy ide o veľmi citlivú oblasť týkajúcu sa priestoru spravodlivosti, ochrany základných práv, pretože boj proti terorizmu je veľmi citlivou témou pre obyvateľov našich krajín a pre celú Európsku úniu. Takže budem trpezlivo očakávať, ako celý tento proces bude potom aj reálne prebiehať a ako naša spolupráca bude vyzerať.
Hélène Flautre
Vážený pán predsedajúci, hovorím tu o takzvaných cielených sankciách, o inteligentných sankciách, o tých, ktoré môžu mať priamy vplyv aj na základné práva - základné práva jednotlivcov, organizácií alebo právnických osôb akéhokoľvek druhu. Tieto základné práva sú dôležité. Môžu zahrnovať napríklad slobodu pohybu, ale aj ochranu majetku.
Práve z týchto dôvodov treba pri uplatňovaní týchto sankcií dodržiavať súbor nevyhnutných pravidiel v zmysle správneho postupu a právnej istoty. Ešte by som dodala, že dodržiavanie týchto právnych a procedurálnych pravidiel je kľúčové z hľadiska vierohodnosti, a tým aj účinnosti týchto cielených sankcií.
Bolo to Parlamentné zhromaždenie Rady Európy - my tu v Parlamente sa na to pamätáme -, ktoré prostredníctvom jedného zo svojich členov Dicka Martyho žiadalo transparentnosť a právo obhajoby a ktoré poukázalo na absurdnosť tohto nedostatku transparentnosti v súvislosti s účinnosťou postupov uvádzania na zozname a vypúšťania z neho. Uplatňovanie postupov uvádzania na zozname a vypúšťania z neho mohlo ľahko viesť aj k postihnutiu nevinných ľudí, ľudí, ktorí nevedeli, čo sa okolo nich deje, a nijako nemohli ovplyvniť situáciu, do ktorej sa dostali náhodou.
Prístup k údajom, o ktorom hovoril pán Michel, oznámenie dôvodov, pre ktoré má byť osoba uvedená na zozname, a ochrana pri prenose osobných údajov sú preto kľúčovými prvkami tohto postupu.
Taktiež treba však povedať, že dosiahnutie uznania práv obetí systému sankcií Organizácie Spojených národov a Európskej únie Európskym súdnym dvorom si vyžadovalo veľkú dávku vytrvalosti zo strany týchto obetí a mobilizáciu občianskej spoločnosti, organizácií na ochranu ľudských práv a tiež Európskeho parlamentu.
Ešte by som dodala, že pozmeňujúce a doplňujúce návrhy Rady týkajúce sa čiernych listín vychádzajú z predložených návrhov vrátane návrhov predložených Európskym parlamentom. Preto Európsky parlament v každom prípade musí byť zapojený do prijímania, uskutočňovania a monitorovania týchto rozhodnutí, pretože história ukazuje, že to bol Európsky parlament, kto umožnil zmenu nariadenia Rady.
Derek Roland Clark
v mene skupiny EFD. - Vážený pán predsedajúci, tak ako dobročinnosť, aj práva začínajú doma. Pýtam sa na práva európskych sikhov. Pretože nosia pod šatami kirpan, malú obradnú dýku, bol im zabránený vstup do Európskeho parlamentu.
Kirpan je aktom viery, nemôžu sa ho zbaviť, takže ich vylúčenie je prejavom náboženskej a rasovej netolerancie. V priebehu rokov som následne písal obidvom predchádzajúcim predsedom a Komisii a všetci mi odpovedali, že vylúčenie vychádza z bezpečnostných dôvodov.
Počas osláv svojho diamantového jubilea zavítala kráľovná Alžbeta do môjho regiónu East Midlands, kde hovorila so sikhmi na mieste ich bohoslužieb, pričom všetci mali pri sebe kirpan, a stála pri nich tak blízko, ako sedíte teraz vy pri svojich kolegoch.
Rozhodol som sa tu dnes o tom hovoriť preto, lebo pred mesiacom som bol vo Westminsterskom paláci. Tam, v našom demokratickom parlamente, veľmi blízko Snemovne lordov aj Dolnej snemovne, som stretol niekoľkých sikhov, z ktorých všetci mali pri sebe kirpan. Jeden z nich bol vedúci sikh, s ktorým som sa spoznal. Jeho predkovia bok po boku s mojimi predkami bojovali za demokraciu v konfliktoch, ktoré tak veľmi znetvorili Európu. Vďaka tomu vy a 700 ostatných môžete teraz slobodne prísť zo štyroch kútov Európy, aby ste sa tu stretli.
Na čo sú potom dobré tie reči o Únii založenej na rešpektovaní slobody, rovnosti, práv menšín a hodnôt nediskriminácie v Lisabonskej zmluve? Budete svoju zmluvu dodržiavať, alebo sú to len prázdne reči?
Predsedajúci
Pán Clark, neviem prísť na to, ako presne toto súvisí s terajšou rozpravou o otázke na ústne zodpovedanie, ale aj tak ďakujem.
Andrew Henry William Brons
Vážený pán predsedajúci, z akého dôvodu bol v pôvodnom zozname Taliban zaradený do tej istej kategórie ako Usáma bin Ládin a al-Ká'ida?
Usáma bin Ládin a al-Ká'ida sú teroristi, ktorí už spáchali teroristické činy v mnohých častiach sveta a v budúcnosti plánujú spáchať ďalšie. Týchto ľudí musíme prenasledovať až na koniec sveta a čo najviac ich musíme obmedzovať.
Na druhej strane, Taliban je síce odporná, utláčateľská a protidemokratická organizácia, avšak svet je plný odpudzujúcich režimov a Taliban nie je ani vo vláde.
Taktiež zabíjajú a mrzačia našich vojakov v Afganistane, za čo sú úplne právom nenávidení. Našich vojakov by však nezabíjali a nemrzačili, keby tam naši vojaci neboli nasadení. Pokiaľ viem, ambície Talibanu nepresahujú ich hranice.
Netreba sa náhodou obávať, že zaradenie Talibanu do tej istej kategórie s al-Ká'idou poskytuje vojnovým štváčom v americkej a britskej vláde zámienku na to, aby mohli po ďalšie roky viesť v Afganistane nezmyselnú, vražednú vojnu, ktorú nemožno vyhrať? Vojny proti moslimským krajinám navyše len provokujú teroristov k tomu, aby páchali svoje ohavnosti.
Ale vrátim sa na chvíľu k al-Ká'ide. Stále viac zaznievajú názory, že v prípade al-Ká'idy by nemuselo ísť o organizačný, ale skôr o ideologický subjekt. Zostaviť konečný a kompletný zoznam jej agentov nie je možné. Jedinou stratégiou je sledovať komunity, z ktorých verbuje svojich členov, čo, bohužiaľ, zahrnuje nevinných, ako aj vinných ľudí.
Georgios Papanikolaou
(EL) Vážený pán predsedajúci, Lisabonská zmluva má osobitého ducha a stanovuje nové rámce spolupráce medzi inštitúciami Európskej únie. Súhlasím s týmto novým režimom; v oblasti práv jednotlivcov zohráva Parlament odteraz zásadnejšiu úlohu, keďže rozhodnutia sa budú teraz prijímať v rámci spolurozhodovacieho postupu.
Preto sa mi dnes zdá trochu rozporuplné, že na prvom plenárnom zasadnutí po nadobudnutí platnosti Lisabonskej zmluvy musíme rozoberať právne ustanovenia týkajúce sa obmedzení našej novej úlohy, hoci sme sotva začali fungovať a prispôsobovať sa jej.
Všetci bez výnimky súhlasíme, že proti terorizmu musíme prijímať rázne kroky. V tomto úsilí je často nevyhnutné prijímať rázne opatrenia, ako je, v tomto prípade, zmrazenie bankových účtov a pohybu finančných prostriedkov.
Na druhej strane, dodržiavanie a ochrana práv jednotlivca sú základnou a ústrednou hodnotou Európskej únie a pri prijímaní opatrení v záujme bezpečnosti občanov to nesmieme prehliadať, čo, samozrejme, neznamená, že nie sme odhodlaní dať boju proti terorizmu a iným trestným činom prioritu. Stanovisko právnej služby Parlamentu, ako aj judikatúra Súdneho dvora Európskych spoločenstiev sa, samozrejme, vyvíjajú týmto smerom.
Sme priamo volení občanmi Európskej únie a práve preto máme osobitnú povinnosť občanom vysvetliť, ako na jednej strane chránime ich bezpečnosť a ako na druhej strane zároveň bojujeme za ochranu ich práv. Sme tými najpovolanejšími ľuďmi na túto úlohu.
Debora Serracchiani
(IT) Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, Európska únia je oddaná boju proti všetkým formám terorizmu. Keď hovoríme o boji proti teroristickým činom, musíme zabezpečiť plné rešpektovanie základných práv a vhodnosť a účinnosť opatrení prijímaných na boj proti terorizmu.
Inštitúcie EÚ musia preto plne rešpektovať právo na obhajobu a základné procesné záruky, a to aj pri zostavovaní zoznamov jednotlivcov a organizácií, v tomto prípade napojených na al-Ká'idu, na ktoré sa vzťahujú reštriktívne opatrenia. Je rovnako mimoriadne dôležité, aby tieto opatrenia podliehali náležitej demokratickej a parlamentnej kontrole, čo úplne právom vyžaduje Lisabonská zmluva.
Je preto jasné, a potvrdila to aj právna služba Parlamentu, že každé opatrenie tohto druhu musí prejsť riadnym legislatívnym postupom, aby sa zástupcom európskych občanov umožnilo riadne si splniť svoju úlohu zákonodarcov a garantov.
Franz Obermayr
(DE) Vážený pán predsedajúci, uplatňovanie reštriktívnych opatrení na boj proti terorizmu, čiže akýkoľvek zásah do vlastníckych práv občanov, akým je napríklad zmrazenie účtov, sa riadi článkom 75 Zmluvy o fungovaní Európskej únie. Zatiaľ čo ustanovenia tohto článku sa týkajú policajnej spolupráce v trestných veciach, článok 215 sa venuje spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politike. Výlučnú právomoc v tejto oblasti má však Rada. V dôsledku toho sa na jednej strane, v článku 75, Parlament uvádza ako spoluzákonodarca a na inej strane, v článku 215, sa uvádza, že Parlament len treba informovať o udalostiach. Obidva články sa však týkajú možného zásahu do individuálnych práv občanov alebo právnických osôb, a preto musia Rada a Komisia vysvetliť, aký je vzťah medzi týmito dvoma ustanoveniami, a najmä, prečo článok 215 nevyžaduje účasť Parlamentu.
Petru Constantin Luhan
Vážený pán predsedajúci, pred nadobudnutím platnosti Lisabonskej zmluvy vychádzali tri spomínané návrhy z článkov 60, 301 a 308 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva. To má dnes už len historickú hodnotu, pretože právny základ sa zmenil a teraz musíme vychádzať z článkov 215 a 75 novej zmluvy.
Hoci sa to zdá neuveriteľné, Lisabonská zmluva v tomto konkrétnom prípade skutočne obmedzila úlohu Európskeho parlamentu. V článku 215 sa jasne hovorí, že Rada musí len informovať Parlament o prijímaných opatreniach, na rozdiel od predchádzajúceho postupu, ktorý v takýchto záležitostiach zahrnoval konzultáciu s Parlamentom. To nemôžem akceptovať a dôrazne podporujem iniciatívu kolegov poslancov, ktorej cieľom je vyjasnenie účasti Parlamentu v tejto oblasti.
Nechám teraz bokom právne hľadisko, ktoré sa, dúfam, podarí vyriešiť pomocou dobrej spolupráce medzi európskymi inštitúciami, a upriamim vašu pozornosť na vážny problém, o ktorom tu diskutujeme a ktorým je boj proti terorizmu a aktivitám spojeným s terorizmom, ako sú aktivity Usámu bin Ládina a siete al-Ká'ida. Podľa mňa si nemôžeme dovoliť rozdeľovať takéto vážne témy do takých striktných kategórií, ako sú vnútorné záležitosti EÚ a vonkajšie záležitosti EÚ, pretože teroristické činy sa môžu naplánovať mimo EÚ, ale vážnym spôsobom sa môžu dotknúť ľudí žijúcich vo vnútri EÚ.
Našou povinnosťou je chrániť týchto európskych občanov pred teroristickými útokmi, a preto potrebujeme nástroje, ktorými to dosiahneme. Dôverujem vášmu dobrému úsudku pri riešení tohto procedurálneho problému a teším sa na názor predstaviteľov Rady a Komisie.
Carlos Coelho
(PT) Pani Malmströmová, pani barónka Ashtonová, dámy a páni, chcel by som sa vrátiť k téme, ku ktorej sa vo svojich vystúpeniach vyjadrili niekoľkí kolegovia poslanci, konkrétne to boli posledné vystúpenia pána Papanikolaoua a pána Luhana.
Pozrime sa osobitne na každý aspekt a začnime návrhmi, ktoré sa týkajú Zimbabwe a Somálska. Súhlasím, že v tomto prípade ide o uplatňovanie sankcií uvalených Organizáciou Spojených národov, a ako také patria do vonkajších činností Únie. V zásade sa na tento prípad zrejme najlepšie hodí článok 215. Podľa tohto článku by však všetky akty prijaté v súlade s ním mali obsahovať náležité ustanovenia o právnych zárukách, avšak túto požiadavku nespĺňa ani jeden z dvoch návrhov.
Tieto iniciatívy pochádzajú výlučne od Komisie, nejde o spoločný návrh Komisie a vysokého predstaviteľa Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku. Niet teda pochýb o tom, že tieto návrhy nespĺňajú nevyhnutné požiadavky na prijatie podľa článku 215.
Pokiaľ ide o tretí návrh, ktorý sa týka osôb a skupín spojených s Usámom bin Ládinom, sieťou al-Ká'ida alebo Talibanom, názor, že táto záležitosť patrí do vonkajších činností Únie, je ďalej neudržateľný, čo pred chvíľou skonštatoval aj pán Luhan. Keďže predchádzanie terorizmu a boj proti nemu je jednou z hlavných priorít vo vnútorných činnostiach Európskej únie, je tento cieľ výslovne uvedený v článku 75 Lisabonskej zmluvy. Takže to by mal byť najvhodnejší právny základ, pretože je v súlade s riadnym legislatívnym postupom.
Práve začíname uplatňovať Lisabonskú zmluvu, pani Malmströmová. Ukáže teraz po nadobudnutí platnosti Lisabonskej zmluvy Rada svoju odbornosť tým, že pri formovaní našich medzinárodných vzťahov vykročí správnou nohou, alebo plánuje vykonať reštriktívnu analýzu? Myslím si, že si želáme začať čo najlepšie.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Vážený pán predsedajúci, v súvislosti s reštriktívnymi opatreniami, ako je zmrazenie finančných prostriedkov patriacich jednotlivcom a subjektom ako al-Ká'ida, a opatreniami proti členom vlád Zimbabwe a Somálska Komisia a Rada 5. novembra povedali, že po nadobudnutí platnosti Lisabonskej zmluvy budú návrhy vychádzať z článku 215 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, a nie z článku 75.
V článku 215 sa uvádza, že Rada bude Parlament informovať o akýchkoľvek rozhodnutiach o prerušení alebo obmedzení hospodárskych vzťahov atď. Z článku 75 však jasne vyplýva, že keď je to v záujme dosiahnutia cieľov stanovených v článku 67 potrebné, Parlament a Rada určia, inými slovami spolu rozhodnú o prijatí regulačných opatrení na zmrazenie finančných prostriedkov, finančných aktív alebo hospodárskych ziskov, ktoré sú vo vlastníctve alebo v držbe fyzických alebo právnických osôb, skupín alebo subjektov napojených na teroristické aktivity.
Článok 67 taktiež stanovuje ciele, na ktorých je založená oblasť slobody, bezpečnosti a spravodlivosti.
Z toho teda zjavne vyplýva, že v prípade osôb alebo subjektov spojených s teroristickými aktivitami by mal byť právnym základom pre návrhy nariadení Rady článok 75.
V prípade Zimbabwe a Somálska by sa Rada a Komisia mohli oprieť aj o slávnostné vyhlásenie zo Stuttgartu, v ktorom sa hovorí o nepovinných konzultáciách s Parlamentom v medzinárodných záležitostiach, a to aj v prípadoch, v ktorých zmluvy nič také nevyžadujú.
Ja len objasňujem svoje stanovisko, pán predsedajúci. Chcem tu a teraz žiadať uplatňovanie úlohy Parlamentu ako spoluzákonodarcu a požiadať Radu a Komisiu o rozumnejšie vysvetlenie. To je nateraz všetko.
Seán Kelly
Vážený pán predsedajúci, v prvom rade by som chcel povedať, že ide o tému, pri ktorej nie je ľahké dosiahnuť definitívnu odpoveď na otázku, čo je správne a čo nie.
Od 11. septembra všetci vieme, že žijeme vo veľmi nebezpečnom svete, po ktorom sa slobodne pohybujú teroristi, ktorých každodennou a celodennou činnosťou je plánovanie svojich smrteľných misií, pričom majú k dispozícii finančné zdroje na to, aby mohli svoje misie uskutočňovať, a niektoré z týchto prostriedkov pochádzajú priamo od štátov.
Preto tí, čo sa pokúšajú bojovať proti terorizmu, len ťažko dokazujú svoju účinnosť, ale podľa mňa môžeme pokojne povedať, že keby si teroristi mohli robiť, čo sa im zachce, toto miesto by už dávno vyletelo do vzduchu.
Je síce dôležité, aby Parlament vykonával dohľad nad obmedzovaním práv jednotlivcov a podobne, ale zároveň musíme vložiť dôveru do tých, čo sa starajú o bezpečnosť. Myslím si, že existujú dôkazy o tom, že vykonali dobrú prácu. Niekedy nám možno nie sú známe všetky podrobnosti o osobách, ktoré sa na tom zúčastňujú, ale zároveň treba povedať, že celkový princíp je dobrý.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Chcel by som sa vám veľmi poďakovať za to, že ste mi dali možnosť vyjadriť sa k tejto téme. Myslím si, že nikto v tomto Parlamente nepochybuje o tom, že terorizmus je prekliatím 21. storočia a že s ním musíme skoncovať. Preto na jednej strane chápem našu snahu zaručiť dodržiavanie základných práv, kým na druhej strane si uvedomujeme, že sa tu pohybujeme v oblasti, kde nemôže byť všetko odtajnené.
Preto by som chcel pani Ashtonovej položiť nasledujúcu otázku: Mali by sme byť ako Parlament informovaní o rôznych obmedzeniach uplatňovania určitých zákonov, teda podľa mňa o veľmi dôležitej záležitosti? Moja otázka teda znie: Aký rozsah informácií dostane Parlament k dispozícii? Podľa mňa v tejto rozprave nejde o to, či Parlament môže počítať s tým, že tieto informácie získa, ale o to, aké rozsiahle budú tie informácie.
Miroslav Mikolášik
(SK) Vzhľadom na to, že fungovanie Únie je založené na zastupiteľskej demokracii a občania Únie sú na európskej úrovni zastúpení v Európskom parlamente, sa domnievam, že reštriktívne opatrenia ovplyvňujúce základné práva jednotlivcov, v tomto prípade, by jednoznačne mali byť posudzované za účasti Európskeho parlamentu.
Nepovažujem za koherentné, aby bol Európsky parlament na jednej strane zodpovedný za trestné veci a najmä za predchádzanie a boj s terorizmom a na druhej strane bol vyňatý z prijímania niektorých záväzných protiteroristických opatrení, ktoré sa budú uplatňovať na území Európskej únie.
Článok 215 Zmluvy o fungovaní Európskej únie pôsobiaci ako výnimka z ustanovenia článku 75, podľa ktorého je Európsky parlament spoluzákonodarcom, by preto nemal byť uplatňovaný, ani vykladaný tak, aby oslaboval ochranu základných práv a demokratický proces rozhodovania v Európskej únii.
Predsedajúci
Skôr než odovzdám slovo pani Malmströmovej a pani Ashtonovej, chcel by som ešte povedať, že tento Parlament vám obidvom plne dôveruje a dobre vás pozná najmä vďaka vašej doterajšej angažovanosti v tejto oblasti. Veľmi sa tešíme na našu úzku spoluprácu, ako aj na vašu podporu dôležitej úlohy Parlamentu v tejto mimoriadne citlivej oblasti, ktorú ste nám poskytli aj v minulosti.
Cecilia Malmström
úradujúca predsedníčka Rady. - (SV) Vážený pán predsedajúci, švédske predsedníctvo venovalo mimoriadne veľa času úsiliu o dosiahnutie ratifikácie Lisabonskej zmluvy. Sme nesmierne hrdí na to, že konečne nadobudla platnosť. Obsahuje významné zlepšenia, z ktorých budú mať prospech tak Európska únia, ako aj európski občania. Jednou z najdôležitejších zmien, ktoré prináša Lisabonská zmluva, je práve zavedenie spolurozhodovacej právomoci Európskeho parlamentu v oblasti spravodlivosti, bezpečnosti a slobody. Z toho vyplynie pre Európsky parlament rozhodovacia právomoc v mnohých oblastiach. Je to dobre, lebo to zvýši kvalitu právnych predpisov, ktoré spolu vytvárame. Taktiež to zvýši úroveň právnej istoty, čo je veľmi dôležité, pretože ide o citlivé a zložité oblasti.
Chcela by som vám tiež poďakovať za vyjadrenie podpory zavedeniu sankcií proti teroristom, jednotlivcom alebo režimom, ktoré utláčajú ľudí a upierajú im ľudské práva. Sankcie, dodržiavanie ľudských práv a právna istota sa navzájom nevylučujú - práve naopak. Sankcie môžu byť veľmi účinné a legitímne, ak zároveň zaručujú právnu istotu. Môžem vás uistiť, že Európsky parlament sa bude podieľať na formulovaní nových predpisov vrátane predpisov týkajúcich sa terorizmu, a to na základe spolurozhodovacej právomoci pri prijímaní sankcií v rámci Európskej únie, ktorú mu udeľuje článok 75.
Pokiaľ však ide o vonkajšiu činnosť, inými slovami o sankcie proti tretím krajinám prijímaných OSN, tu nebude mať Európsky parlament spolurozhodovaciu právomoc. To podľa nás aj podľa Komisie jasne uvádza zmluva. Budeme však venovať náležitú pozornosť vašim uzneseniam v tejto oblasti a vždy, keď sa uchýlime k nástroju sankcií, či už v rámci EÚ alebo OSN, budeme mať na pamäti aspekt ľudských práv. Neustále sa snažíme vylepšovať postupy.
Berieme na vedomie vašu požiadavku konzultácií a výmeny informácií pri tvorbe návrhov sankčných systémov. Som presvedčená, že spolu dokážeme efektívne spolupracovať, a nepochybujem, že v rámci súčasného inštitucionálneho rámca nájdeme vhodné spôsoby spolupráce.
Catherine Ashton
dezignovaná podpredsedníčka Komisie. - Vážený pán predsedajúci, budem stručná. Chcela by som sa vyjadriť k trom konkrétnym bodom.
Po prvé, vážené poslankyne a vážení poslanci úplne správne hovorili o dôležitosti základných práv a myslím si, že všetci súhlasíme, že v tejto oblasti musí zohrávať významnú úlohu Európsky súdny dvor, ktorý okrem iných vecí zabezpečí, aby činnosť Rady alebo Komisie neviedla k porušovaniu ľudských práv. Ale veľmi dobre chápem vaše argumenty.
Druhý bod, ku ktorému som sa chcela vyjadriť, sa týka otázky dobrej spolupráce. Predchádzajúci predseda mňa aj pani Wallströmovú dôrazne žiadal, aby sme si boli vedomé dôležitosti, ktorú prikladajú našej úlohe a prístupu, pokiaľ ide o spoluprácu s Parlamentom.
Pýtali ste sa ma, o aké konkrétne informácie pôjde. V tomto štádiu vám to neviem povedať. Myslím si, že jednou z prvých vecí, ktoré musím v tejto novej úlohe urobiť, je začať spolupracovať s Parlamentom, čo aj urobím, aby som ho lepšie spoznala. Ako môžeme efektívne spolupracovať, aké informácie si treba poskytovať, pričom treba mať na pamäti, čo sa povedalo o tom, čo môžeme odtajniť a čo nie.
Budem to mať stále na pamäti presne z tých dôvodov, z ktorých by to poslanci Parlamentu odo mňa očakávali.
Treťou a poslednou vecou, o ktorej by som chcela niečo povedať, je právna istota. Strávila som mnoho hodín vysvetľovaním Lisabonskej zmluvy v parlamente, takže bola doba, keď som zmluvu poznala veľmi dobre. Interpretácia článku 75 závisí od toho, ako sa pozeráte na článok 67 a na jeho relevantnosť v tomto kontexte, pričom právna rada, ktorú sme dostali, je, že sa máme snažiť objasniť, ako to vlastne do seba zapadá. Rada, ktorú sme dostali, je jasná. Poslanci, samozrejme, majú právo ohradiť sa proti tomu, ale myslím si, že nech už dôjdeme v tejto veci k akémukoľvek záveru, dôležité je, aby bola zachovaná právna istota.
Teraz, keď Lisabonská zmluva vstupuje do platnosti, je to mimoriadne dôležité. Je to mimoriadne dôležité pre mňa v tomto období, keď sa snažím prísť na to, ako najlepšie vykonávať úlohu, ktorou som bola poctená. Je mimoriadne dôležité, aby sme v tejto veci prišli k záveru. Čo sa mňa týka, myslím si, že sme dosiahli odpoveď, a tou je istota. Plne chápem obavy Parlamentu; plne chápem, že je potrebné napriek všetkému plne spolupracovať.
Predsedajúci
V súlade s článkom 115 ods. 5 rokovacieho poriadku som dostal jeden návrh uznesenia.
Rozprava sa skončila.
Hlasovanie sa uskutoční zajtra.
