A 2011. június 24-i európai tanácsi ülés előkészítése (a vita folytatása) 
Elnök
A következő napirendi pont az Európai Tanács 2011. június 23-24-i ülésének előkészítéséről szóló tanácsi és bizottsági nyilatkozatról szóló vita folytatása.
Guy Verhofstadt
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! A mai vita kulcskérdései közül elsődleges, hogy mit várhatunk a csütörtöki és pénteki Európai Tanácstól. Azt remélem, és képviselőcsoportom is azt reméli - véleményem szerint e Parlament többségéhez hasonlóan -, hogy ezt a csúcstalálkozót a jelenlegi válság határozottabb, átfogóbb és bátrabb megközelítésével zárhatjuk majd le. Legyünk őszinték, a jelenlegi válsággal kapcsolatban nem rendelkezünk globális, átfogó megközelítéssel. Ma ez nem fekszik sem a Tanács, sem pedig a Parlament asztalán.
Azt szeretném mondani Martin Schulznak, hogy nekem is van néhány kérdésem a hitelminősítő intézetekkel és a mostani válságban az általuk játszott szereppel összefüggésben, de próbáljuk meg a hibákat és a válság forrásait saját sorainkban megtalálni, ne pedig az Európai Unión és intézményein kívül.
Legyünk őszinték egy másik dologban is: a válságnak nincs vége. Akik azt gondolják, hogy ha adnak még egy kis pénzt Görögországnak, a válság lezárul - ami Görögországot és az eurót illeti -, tévednek. Ennek a válságnak nincs vége, és ez a válság folytatódni fog, ha mindenekelőtt nem találunk strukturális megoldást Görögországra vonatkozóan, és másodszor, ha Európában nem hozunk létre valódi gazdasági és politikai uniót. Ilyen intézkedések vetnek véget az euróval és Görögországgal kapcsolatos válságnak.
Ismét felteszem a kérdést: lehetséges az, hogy van egyetlen valuta, és van 17 kormány, 17 gazdasági stratégia és 17 kötvénypiac - ahogy az ma kinéz? Ez egy olyan helyzet, amely sehol máshol nem létezik a világon. Mi vagyunk az egyedüliek, itt Európában, akik úgy gondolják, hogy lehet egyetlen monetáris uniónk és 17 különböző politikánk, 17 különböző kormányunk és 17 különböző kötvénypiacunk.
Nem csak mi - az Európai Parlament föderalista tagjai - mondjuk ezt. Tegnap Lipsky úr, a Nemzetközi Valutaalap (IMF) jelenlegi vezérigazgatója kijelentette, hogy Európának e válsággal szemben egyetlen politikai és gazdasági uniót kell létrehoznia. Tegnap Geithner úr, az Amerikai Egyesült Államok pénzügyminisztere azt mondta, hogy "talán meg tudnak állni és beszélni egymással; hadd hozzanak létre egy gazdasági és politikai uniót”. Ha ők az Atlanti-óceán túloldalán tudják, hogy mit kell tennünk, nekünk miért nincs bátorságunk megtenni a gazdasági és politikai unió felé vezető e hatalmas előrelépést? Ez a holnapi Tanács kulcskérdése.
Ami a második kérdést illeti, amit érinteni akarok, segítenünk kell Görögországnak - és nem csak védekező módon. Határozott takarékossági programra van szükségünk, és jelenleg erről folynak tárgyalások a görög kormánnyal. Talán a jelenleg előterjesztetteknél továbbmutató tervek is vannak. Ha ez a helyzet, erre vonatkozóan pozitív tervre van szükségünk.
Csupán a takarékosságra építve nem tudnak kilábalni a válságból. Növekedésre és beruházásra van szükségük, ezt pedig biztosítani tudjuk az Európai Unión belül. Adjunk például garanciákat a magánberuházások részére. Görögországban megszűntek a magánberuházások. Nyújtsunk nekik kölcsönöket az Európai Beruházási Bankon keresztül. A költségvetési konszolidáció helyett miért ne használjuk a privatizációs program egy részét arra, hogy Görögországban új beruházásokat és növekedést teremtünk.
Most pedig egy kéréssel szeretnék Daul úrhoz fordulni, ezért franciául folytatom.
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (FR) Megjegyzésemet franciául fogom elmondani. Daul úr képviselőcsoportjában ülnek a Nea Dimokratia párt tagjai. Ezzel teljes mértékben tisztában kell lennünk. Ezenkívül, ha azt akarjuk, hogy az összes többi ország pénzt adjon Görögországnak, Görögországban politikai konszenzust kell elérni. Úgy vélem, hogy felszólíthatjuk Daul urat - akinek igaza volt abban, amit mondott -, hogy győzze meg politikus barátait, hogy e politika Görögországban való megvalósítása érdekében érjenek el politikai konszenzust.
(Taps)
Erre van szükségünk. Tudom, hogy nehéz feladatot bízunk önre, Daul úr, de tudom, hogy képes megbirkózni e kihívással. Igaz, hogy egy ilyen helyzetben lévő ország politikai egységre vágyik, és e helyzetet nem kicsinyes politikai játszmákkal lehet megoldani, ahogy ez ma Görögországban folyik. Kilenc éven át éltem át ezt Belgiumban, Lange úr.
Elnök úr! Legyünk nagyon őszinték. A ma előttünk fekvő gazdasági kormányzási csomagnál merészebb csomagra van szükségünk.
Szeretnék valamit közvetlenül Barroso elnök úrtól megkérdezni: tegnap az Európai Bizottság szóvivője azt mondta a sajtótájékoztatón, hogy a kormányzási csomagban nincs szükség több fordított minősített többségi szavazásra. Azt szeretném kérni öntől, Barroso úr, hogy ezt helyesbítse. Szeretném megkérni a Bizottságot és az Európai Parlamentet, hogy a gazdasági kormányzási csomag esetében alkalmazzanak több közösségi módszert.
(A felszólaló hajlandó válaszolni egy kékkártyás kérdésre (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).)
Joseph Daul
(FR) Elnök úr! A következőt szeretném mondani a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport vezetőjének: biztos vagyok abban, hogy ha liberális kormányaival együtt sikerül szolidaritást vállalnia valamennyi országgal, én és képviselőcsoportom Görögországot illetően nyerésben leszünk, előtte fogunk járni, és erre emlékeztetni fogom őt a tisztelt Házban.
Guy Verhofstadt
(FR) Elnök úr! A Daul úr által említett országok többségében a Kereszténydemokratákkal koalícióban vagyunk, tehát ennek bizonyára van hatása. Nem gondolom azonban, hogy ma délután, egy ilyen fontos tanácsi ülést megelőzően helyes kijátszani a pártpolitikai kártyát azzal, hogy egymásnak eresztjük a kormányokat. Kérésem, Daul úr, nem az volt, hogy eressze egymásnak a liberálisokat és az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportját vagy a szocialistákat. Azt kértem öntől, hogy győzze meg a Nea Dimokratia pártban ülő barátait, amely egy olyan párt, amelynek sok tagja egyébként a mi barátunk is, sőt egyes esetekben átültek az én képviselőcsoportomba, és most egyetlen céljuk van: a görög emberek egyesítése, hogy az őket sújtó válságból kilábalhassanak. Ön ebben komoly szerepet játszhat. Számítok önre.
(A felszólaló hajlandó válaszolni Koumoutsakos úr és Ransdorf úr kékkártyás kérdésére (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).)
Georgios Koumoutsakos
(EL) Elnök úr! Örömmel hallottam Verhofstadt úr szavait, miszerint most már mindenki látja, hogy Görögország problémája európai probléma. Mi Görögország feladata? Görögországnak jelentős strukturális reformokat és privatizációt kell végrehajtania.
Ezért fel szeretném hívni Verhofstadt úr figyelmét - mivel nyilvánvalóan félreértés áldozata -, hogy a reformok sarokkövét képező e két kérdésben a Nea Dimokratia nem csak, hogy egyetértett; maga a Nea Dimokratia tette a javaslatokat. A Nea Dimokratia javaslatai azok, amelyeket a kormány immár 18 hónapja képtelen végrehajtani. Ez az igazság.
Miloslav Ransdorf
(CS) Elnök úr! Figyelmesen hallgattam Verhofstadt urat, a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport vezetőjét, és szeretném megkérdezni tőle, hogy jól gondolom-e, hogy mottója az lehetne, hogy Görögország mindenütt van, hiszen Görögország nem csupán az Európai Unió egyik tagállama, hanem valójában egy lelkiállapot, és ezért Görögország mindenütt jelen van.
Guy Verhofstadt
Elnök úr! Nyilvánvaló, hogy ha nem oldjuk meg a görög kérdést, óriási problémáink lesznek az egész euróövezetben. Máris gondjaink vannak Portugáliában; máris gondjaink vannak Írországban. Az értékkülönbözet közötti különbség - Portugália és Németország között, Írország és Németország között - több mint 800 bázispont.
Tehát amit teszünk - szolidaritásból, amelyre e válság kezdete óta szükségünk volt, de nem volt meg - nem csak Görögországért történik; az euróövezet valamennyi tagállamáért kell történnie. E szolidaritás hiánya okozta, hogy 2009 decemberében egy jóval nagyobb problémát teremtettünk, és ma ezzel a problémával kell szembenéznünk.
Jan Zahradil
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Nagyon élvezetes ma itt lenni a tisztelt Házban.
Hadd emlékeztessem önöket, hogy még ma is sokan vannak közülünk, akik átélték a kommunizmust, és akik azóta az európai uniós tagságra való felkészülés érdekében hatalmas és gyors fejlődésen mentek keresztül.
Helyesen történt, hogy bizonyítanunk kellett, bizonyítani, hogy megfeleltünk a koppenhágai kritériumoknak, bizonyítani, hogy megvalósítottuk a teljes mértékben működő piacgazdaságot és így tovább, sajnos azonban ezt az alapos vizsgálatot az euróövezetbe való belépéskor egyes európai országok esetében nem alkalmazták. Miért? Egyszerűen azért, mert politikai, nem pedig gazdasági projektként dolgozták ki, ezért a kritériumokat figyelmen kívül hagyták; számadatokat változtattak meg, hogy olyan országokat is felvegyenek, amelyek még nem álltak készen. Ez az alapvető probléma, ma ennek következményeitől szenvedünk, és fordulóponthoz érkeztünk.
Higgyenek nekem, annak ellenére, hogy képviselőcsoportom tagjainak többsége nem euróövezeti tagország, nem akarjuk az euró bukását. Ugyanakkor nem védhető meg bármi áron.
A megmentési fejezet utolsó lapjainál tartunk. Ennek az Európai Tanácsnak egyértelmű jelzést kell küldenie, hogy ha egy ország helyzete az euróövezeten belül tarthatatlan, és amennyiben nem vezet be drámai változtatásokat, az euróövezet nem habozhat, hogy felvesse adósságai átrendezésének lehetőségét vagy - bármilyen kegyetlennek is tűnik - a klubból való kilépését.
Barroso úr, ha nem így tesz, megmondom, mi következik: ellenfelei - vagy inkább utódjának ellenfelei - nem hozzám hasonló kedves, illedelmes euroszkeptikusok lesznek, hanem valóban veszedelmes Európa-ellenesek. Vajon miért? Mert dühös német adófizetők és kétségbeesett francia és holland magánvállalkozók fogják megválasztani őket, akiknek elegük van abból, hogy más emberek adósságát fizessék, és tudom, hogy sem ön, sem én nem akarjuk, hogy ez megtörténjen. Tehát cselekedjünk e szerint.
Hasonlóképpen azt szeretném kérni öntől, hogy a jövőben ne használjon vagy ne használjon ki minden válságot arra, hogy valamiféle fiskális vagy adóunió irányába mutató nemzetek feletti menetrendre törekedjen, mert ez sehová sem vezet.
Ez nem Európa válsága. Ez csupán a rossz, elavult európai integrációs elképzelés válsága, csupán erről van szó.
Rebecca Harms
Elnök úr, Győri asszony, hölgyeim és uraim! Meglep, hogy hirtelen milyen harsány vita kerekedett a legmélyebb válságról, amely az Európai Uniót már régóta sújtja. Ha világosan látjuk, hogy Schengent védjük, hogy e tanácsi elnökség alatt Magyarországon képtelenek voltunk megvédeni a sajtószabadságot, hogy Líbia és Egyiptom esetében sokáig tartott még az is, hogy egyáltalán elkezdjünk közös európai nyelvet találni, akkor nem csoda, hogy a görögországi helyzet súlyosbodásával szemben csak azt tudjuk mondani, hogy bár Európában ma sok vezetőnk van, de nincs vezetésünk.
Véleményem szerint ez az egyik fő probléma, amellyel nem foglalkoztunk megfelelően. A görög válságnál jóval régebb óta tartó válság egy olyan helyzetet is jelent, amelyben a Tanács által javasolt megoldások túl későn érkeznek és nem elég széles körűek. Azt az elképzelést, hogy az Európai Unió csak Görögország megmentésével és a déli országok stabilizálásával maradhat fenn úgy, ahogy azt elképzeltük, és biztosíthat jobb életet minden európainak, eddig egyáltalán nem közölték, és véleményem szerint erre vonatkozóan valójában egy felelős intézmény létezik, ez pedig az Európai Tanács. Azt mondanám, hogy a Parlament sem mindig egy fényes példa. Például a Parlament megtagadta, hogy e történelmi jelentőségű tanácsi ülés előtt időben összeüljön, hogy elfogadjon egy pontosan az e történelmi jelentőségű válsággal kapcsolatos problémákkal foglalkozó állásfoglalást. Igen sajnálatosnak tartom, hogy még a tőlem jobbra ülő, baloldali képviselők sem voltak képesek arra, hogy összeüljenek és a Parlament nevében Görögországgal kapcsolatban időben állást foglaljanak.
Szeretném még egyszer felvetni a témát, hogy mi romlott el Görögországban, mert úgy vélem, hogy Daul úr felelősséggel tartozik a Nea Dimokratiának. Az igazságosság tekintetében azonban a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportja szintén felelősséggel tartozik Papandreou úrral és kormányával szemben. Rendkívül boldog vagyok, hogy tegnap a bizalmi szavazáson bizalmat kapott, de a válságban a megfelelő programokról a görög kormány is dönt. Az, hogy ez oly igazságtalanul oszlik meg, hogy a terheket csupán a társadalom alsóbb rétegei viselik, hogy Görögországban nem vezetnek be vagyonadót, és hogy az adóelkerülés Görögországban annyira elterjedt, igazságtalan. Az említett nemzeti szolidaritásnak azt is eredményeznie kell, hogy a görögországi elit, amely még ma is hasznot húz a válságból, szintén vállaljon felelősséget.
(Taps)
Kitartunk mindamellett, amit eddig már oly sokszor elmondtunk Görögországról. Hosszabb futamidők, kedvezőbb hitelek - továbbá úgy véljük, hogy visszafogott, módszeres és biztonságos adósságátütemezésre is szükség van. Véleményem szerint ez az Európai Unió politikai vezetésének alkalmatlanságát bizonyítja, hogy azt, amit helyesen felismertünk, nevezetesen, hogy a magánhitelezőknek is részt kell venniük a teherviselésben, nem hajtottuk végre, mert félünk a hitelminősítő intézetektől. Így az, ami e válságba taszított bennünket, továbbra is meghatározó tényező, és ennek leküzdésére a mai napi nincs politikai vezető erő. Véleményem szerint ez a fő kérdés, amelyről az elkövetkezendő napokban az Európai Tanács ülésén tárgyalni kell.
Barroso úr! Sok sikert kívánok a válságból való kilábalást célzó, tisztességesebb adózással kapcsolatos tervéhez. Nem tudom, hogy kitart-e még a pénzügyi tranzakciós adó mellett. Mi továbbra is mellette vagyunk. E Parlament számos alkalommal kifejezte ezzel kapcsolatos támogatását. Véleményem szerint azonban az adóelkerüléssel, a tisztességtelen bónuszokkal és a pénzügyi összeomláshoz hozzájáruló valamennyi tényezővel még a mai napig nem foglalkoztak. Ez is az ön felelőssége. Köszönöm figyelmüket.
Lothar Bisky
Elnök úr! Ha ma megnézzük Görögországot, tanulhatunk is valamit. A takarékosság megkövetelése, valamint az utolsó állami ezüst eladására való felszólítás nem fogja megmenteni Görögországot, hanem minden úgy megy majd tovább, mint korábban. Mielőtt kötelezettségvállalásra szólítanánk fel, még több megszorító intézkedést és privatizációt követelünk. Egyidejűleg az európai szemeszteren keresztül megpróbáljuk ezt a csődöt mintaként a tagállamok elé állítani.
Az egész odáig ment, hogy a német Treuhand mintájára egy privatizációs ügynökség létrehozását fontolgatjuk. Lange úr, a német Treuhand egy sor pozitív dolgot ért el. Ugyanakkor az ipari létesítmények óriási mértékű kitelepítését és az állami vagyon eltékozlását is magával hozta. A következmények ma is érezhetők. Ezt nem szeretném azonban arrogánsan mások hibájaként feltüntetni.
A Görögországnak nyújtott további milliárdos segítség világos irányváltás nélkül nem több, mint a bankoknak biztosított védőháló. E tekintetben a magánszektor önkéntes részvételéről is lemondhatunk, ahogy halljuk. Ebben az esetben azt mondom, hogy ez egy politikai hasra esés.
Minden úgy megy tovább, ahogy eddig. Az egyetlen alternatíva véleményem szerint pénzügyi és gazdaságpolitikánk radikális módosítása. Ehhez azonban nincs meg a bátorságunk. A válság okait nem küzdjük le. Ez a problémánk. Nincs bátorságunk ahhoz, hogy nagyobb demokráciát és nagyobb átláthatóságot teremtsünk, és csökkentsük a zárt ajtók mögötti politizálást. Ez veszélybe sodorja az európai elképzelést és a szűk látókörű nacionalizmus nyer teret.
Azt szeretném kérni, hogy a csúcstalálkozóról egyértelmű jelzések érkezzenek, ez a jelzés azonban nem lehet az, hogy "csak így tovább”.
Nigel Farage
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök úr! Minden alkalommal, amikor megkérdezem Barroso urat, hogy mi a B-terve, azt válaszolja, hogy arra nincs szükség.
Barroso úr, minden alkalommal, amikor azt jósolom, hogy egy újabb ország került a megmentés szélére, ön azt mondja, "nem, nem, ott nincs probléma”. Íme, itt van, a második görög mentőakció szélén állunk, és ön azt mondja, "nincs alternatíva”. Tovább kell mennünk ezen az úton. Nem akarjuk észrevenni, hogy a spanyol kötvénypiac azt jelzi, ők lesznek a következők. Micsoda zűrzavarba kevert bennünket. Sikerült 100%-os találatot elérnie abban, hogy az euróval kapcsolatos minden egyes jóslatával tévedett, ma pedig azt mondja, hogy ez a csomag Görögországot növekedési pályára állítja, pedig ez nem így van. Ez Görögországot egy harmadik mentőakcióhoz vezető pályára állítja, amiről mindössze néhány hónap múlva fogunk beszélni.
Meg kell mondanom, valóban undorítónak találom, hogy ön és az egyre elborzasztóbb Nemzetközi Valutaalap azzal az országgal zsarnokoskodik, amely feltalálta a demokráciát, és az ország lakosságának azt mondják, hogy el kell fogadniuk a megszorító csomagot. El kell fogadniuk, hogy gazdaságukat olyan szintig megnyirbálják, ami teljes gazdasági válságba taszítja őket. Azt mondják nekik, hogy nincs más megoldás; ez a szadomonetarizmus egy formája, amely őrületbe kergeti őket. Ezek az emberek utcára vonulnak, ahol erőszakot tapasztalnak, és őszintén, ez csak rosszabb lehet. Nem csak a pénzüket vette le; a demokráciájukat is elvette.
A jó európaiak, az igazi európaiak ebben az esetben választási lehetőséget biztosítanának, hogy segítsék a görögöket abban, hogy visszaállítsák saját valutájukat, ami lehetővé tenné számukra a leértékelést, hogy újratárgyalhassák a hiteleiket, mert az adósságuk és a GDP-jük aránya elérte a kritikus pontot. Ezt követően, de csak ezt követően működhetnek a valódi megszorító csomagok. Csak ekkor fogadják el a görög emberek, hogy meg kell lépniük ezeket a megszorításokat. Ha továbbra is a jelenlegi úton haladunk, az társadalmi és gazdasági katasztrófába fog torkollani.
(A felszólaló hajlandó válaszolni egy kékkártyás kérdésre (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).)
Niki Tzavela
(EL) Elnök úr! Szeretném megkérdezni Farage úrtól, hogy tudja-e, mekkora az Egyesült Királyság külső adóssága, és valóban úgy gondolja-e, hogy az Egyesült Királyság szigetállamként képes azzal egyedül megbirkózni.
Nigel Farage
Elnök úr! Az Egyesült Királyság pontosan ugyanezt élte át húsz évvel ezelőtt. Részt vettünk az árfolyam-lebegtetési mechanizmusban. Csapdába estünk, amikor megpróbáltuk a német márkával szemben rögzíteni magunkat olyan kamatlábakkal, amelyek kétszer magasabbak voltak a kelleténél.
Ezzel egymillió brit ember szükségtelenül elveszítette az állását. Szerencsére kitörtünk az árfolyam-lebegtetési mechanizmusból, a kamatlábak csökkentek és boldog időket éltünk az 1990-es években.
Nem olvaszthatja egybe a világ eltérő növekedési ütemmel és kereskedelmi szabályokkal rendelkező különböző gazdaságait. Megtanultuk a leckét. Hála Istennek nem csatlakoztunk az euróhoz. Azok, akik megtették, most attól félek, hogy egy gazdasági börtön foglyai.
Barry Madlener
(NL) Elnök úr! Múlt kedden Barroso úr kijelentette, hogy Görögország számíthat az európai támogatásra. Azt mondta, "Európa adni fog”.
Mire alapozza Barroso úr ezt a hatáskört? Nem úgy van, hogy a Lisszaboni Szerződés alapján kifejezetten tilos pénzügyi segítséget nyújtani Görögországnak? Nem úgy van, hogy a nemzeti parlamenteknek az ilyen támogatást egyenként jóvá kell hagyniuk? Nem úgy van, hogy módjukban áll nemet mondani?
A Bizottság hatásköre egyre szélesebb és szélesebb. Ideje megálljt parancsolnunk ennek. A Bizottság Barroso úr vezetésével az európai országok kormányzójának, végső döntéshozónak képzeli magát. Barroso urat nem demokratikusan választották meg. Egyetlen európai polgár sem szavazott erre az emberre. Csak egy szóval tudom illetni azt a kormányt, amely demokrácia nélkül határoz, ez a szó pedig a "diktatúra”. Egy bürokratikus diktatúra, amely le akarja igázni a görögöket, és amely hangadó akar lenni Hollandiában is. Elfogadhatatlan, hogy Barroso úr dönti el, hogy Hollandia nyújtson-e támogatást. Csak egyetlen szerv van, amely dönthet arról, hogy Hollandia segítsen-e Görögországnak, ez pedig a holland parlament.
A Görögországnak történő segítségnyújtás hasztalan. Kárt okoz a holland gazdaságnak és a holland polgároknak. Ezen a ponton Barroso úrnak valóban igaza volt. Tulajdonképpen kedden ő maga mondta azt is, hogy még ha a görög adósság varázslatos módon el is tűnne, a probléma nem oldódna meg.
Az európai csúcstalálkozó valóban nem juthat más következtetésre. Az egyetlen tartós megoldás e problémára, ha a görögök ismét bevezetik a drachmát, amely leértékelhető. Ezáltal nem a többi tagállamnak kellene állnia a számlát.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Elnök úr! Csupán két hozzám intézett konkrét kérdést szeretnék megválaszolni.
Nem kívánok belemenni ebbe az Európa-ellenes ideológiai vitába, amelyben, ha szabad mondanom, érdekes látni, hogy a szélsőjobb és a szélsőbal egyesült az euró ellen és az európai projekt ellen. Ezért szeretnék ismételten felszólítani minden demokratikus erőt Európában, e Parlamentben, Görögországban, hogy konszenzusban egyesüljenek és tegyenek meg minden tőlük telhetőt Európa növekedése és jóléte érdekében.
A két konkrét kérdés a pénzügyi adóra és a fordított minősített többséggel kapcsolatos álláspontunkra vonatkozott.
A pénzügyi adóval kapcsolatban szeretném megerősíteni, hogy a javaslat, amelyet a Bizottság valószínűleg októberben fog előterjeszteni, a pénzügyi tranzakciós adóról fog szólni. Elvégeztük a hatásvizsgálatot. Véleményünk szerint két lehetőség van: egy pénzügyi tranzakciós adó és egy pénzügyi tevékenységekre kivetendő adó. Úgy döntöttünk, hogy most egy pénzügyi tranzakciós adót fogunk előterjeszteni, ennek egyik oka pedig pontosan az, hogy a héának a pénzügyi tranzakciók esetében nincs megfelelője. Így októberig ezt a javaslatot fogjuk előterjeszteni.
(Taps).
A másik kérdést Verhofstadt úr vetette fel. Szeretném tisztázni, hogy a Bizottság támogatja a Parlamentet a fordított minősített többségi szavazással kapcsolatosan. Támogatjuk nagyratörő álláspontjukat. Ugyanakkor - és Olli Rehnnek lehetősége lesz, hogy ma délután szóljon önökhöz - határozottan fel fogjuk kérni önöket és a Tanácsot, hogy vizsgálják meg a végleges megállapodás lehetőségét. Meggyőződésünk ugyanis, hogy a Parlament álláspontjának köszönhetően a most mérlegelendő csomag tekintetében jelentős előrehaladás történt.
Szeretnék gratulálni önöknek, a Parlamentnek, azoknak, akik a legtöbbet dolgoztak ezen a kérdésen, valamint a Tanács magyar elnökségének is, amely szintén igen jelentős munkát végzett. Végül a felelősséggel kapcsolatban azt szeretném mindnyájuknak mondani, hogy amennyiben e kérdésben nem születik megállapodás, annak ára a jelenlegi helyzetet figyelembe véve rendkívül magas lesz.
A Bizottság támogatja a közösségi megközelítést. A Bizottság támogatja a lehető legnagyobb ambíciót, amely összhangban van azzal, amit véleményem szerint önök is meghatároznak.
Ezek a konkrét válaszok a konkrét kérdésekre.
Manfred Weber
(DE) Elnök úr, soros tanácsi elnök asszony, Barroso úr, hölgyeim és uraim! Görögországgal kapcsolatban sok minden elhangzott. Mindössze két gondolatot szeretnék hozzáfűzni e témához.
Az első, hogy minden aggodalom és az emberek félelmei ellenére sem szabad szem elől tévesztenünk az elveket. Az Európa által meghatározott két elv a szolidaritás - amit támogatunk - és az egyéni felelősségérzet, hogy a görög emberek és mindazok, akikkel szemben szolidaritást vállalnak, maguk is vállaljanak felelősséget.
A második gondolat, hogy említették Európa nagy erőpróbáját és azt az aggályt, hogy a projekt esetleg el is bukhat, és a régi kísértetek, amelyekről azt gondoltuk, hogy elpusztítottuk, visszatérhetnek az Európai Unióba. Szeretném ezt körbejárni és pozitív fényben megvizsgálni. Nemcsak a problémákról kell beszélnünk, hanem a sikerekről is. Meg kell említenünk például, hogy egyes balti államoknak sikerült leküzdeniük a válságot, és hogy európai segítséggel Írországnak a jövő évben sikerül visszatérnie a kötvénypiacokra. Ez komoly lehetőség lehet arra is, hogy az embereknek bebizonyítsuk, hogy együtt erősebbek vagyunk, mint egyedül.
Ezzel összefüggésben meglehetősen nehéz a tanácsi ülés másik fő kérdésével, nevezetesen a bevándorlással foglalkozni. A két kérdés között azonban finom kapcsolat van, mivel a bevándorlás kérdésével, különösen Schengennel összefüggésben azt látjuk, hogy ugyanaz az elv működik, nevezetesen, hogy Európa egyik fő eredményét a nemzeti önzés következtében megkérdőjelezik. Biztos vagyok benne, hogy mindannyian láttuk azokat az adatokat, miszerint 18 000 menekült érkezett Olaszországba. Mindannyian tudjuk azonban, hogy Olaszország számára 18 000 menekült egyáltalán nem túlzott teher, hiszen egyedül Belgium a múlt évben kétszer ennyi menekültet fogadott. Ezért Olaszország részéről nem volt helyes az, ahogy reagált. A reformokért felelős olasz miniszter, Umberto Bossi belpolitikai lépése volt. Néhány száz ember miatt Franciaország a határellenőrzések újbóli bevezetésével reagált, és ez is belpolitikai okok miatt történt. Dániában az okok szintén belpolitikai jellegűek voltak.
Ezért szeretném, ha a Tanács üléséről egyértelmű jelzések érkeznének. A bevándorlás és Schengen kérdésének megvitatásánál az Európai Unió állam- és kormányfőinek egyértelmű üzenettel kell válaszolniuk, hogy nem akarunk nemzeti önzést, különösen e téren nem. Ehelyett meg akarjuk védeni azt az óriási eredményt, amely a szabad Európát jelenti. Barroso úr, ebben bizonnyal számíthat a Parlament támogatására.
Hannes Swoboda
(DE) Elnök úr, soros tanácsi elnök asszony, bizottsági elnök úr! Először is szeretnék néhány szót szólni egy szívemhez közel álló témához, ez pedig természetesen Horvátország. Remélem, hogy végre sikerül határozatot hoznunk, amely lehetővé teszi, hogy Horvátországot most már valóban felvehessük az Európai Unióba. A Bizottság e téren jó munkát végzett - Füle biztos úr, ön, Barroso úr és e tekintetben a magyar elnökség is. Egy olyan problémás régiónak, mint a balkáni régió, jó és fontos jelzés lenne, ha az az ország, amely jól elvégezte a feladatát, sorra kerülne. Amikor azt mondom, hogy "elvégezte a feladatát”, az nem azt jelenti, hogy minden problémát megoldottak. A közelmúltban Splitben a meleg büszkeség felvonulás tekintetében találkozhattunk néhány elfogadhatatlan helyzettel. Fontos azonban, hogy a kormány kiálljon az alapvető szabadságok és az alapvető jogok mellett.
Engedjék meg, hogy Görögországgal kapcsolatban szóljak néhány szót. Barroso úr, ön azt mondta, hogy ha nem sikerül megoldást találnunk például a gazdasági kormányzási csomag tekintetében, azt nehéz lesz megmagyarázni a polgároknak. Barroso úr, azonban azt is nehéz lesz megmagyarázni a polgároknak, ha csak a megszorításra összpontosítunk. Ön növekedésről beszélt és azt mondta, hogy a növekedés előmozdításához szükségünk van valamire - de pontosan mire, Barroso úr? Nem hiheti, hogy a megszorítás önmagában növekedéshez vezet, ha egyidejűleg nem ajánlunk alternatívákat. Verhofstadt úr megemlített néhány problémát. Nem csak baloldali érzületű közgazdászok állítják - a nem éppen baloldali lap, a Le Monde tegnapi számának gazdasági rovata például egész egyértelműen kifejtette: egyik oldalról megszorításra van szükség - igen, szükségünk van bizonyos megszorításokra -, azonban növekedésre és beruházásra is szükségünk van.
Ha a privatizációról beszélünk, Barroso úr, ön pontosan tudja, hogy ha Görögországot most sietve rákényszerítjük egy privatizációs hullámra, az azt jelenti - ahogy Bisky úr mondta -, hogy a dolgokat kiárusítják. Időt kell azonban adnunk Görögországnak, hogy azokat a dolgokat, amelyek privatizációjának még van értelme, egy olyan időpontban privatizálja, amikor azokért még megfelelő összegű pénzt kap.
Másrészről ki kell jelentenünk, hogy valamennyi pénzt nekünk is be kell fektetnünk. Ha ön azt mondja, hogy regionális pénzeszközöket és a strukturális alapokból forrásokat akar felszabadítani, akkor le kell mondanunk a társfinanszírozási kötelezettségről, mert különben Görögország nem tudja felhasználni azokat. Mindezek azok a javaslatok, amelyeket a Bizottságtól várunk, Barroso úr. Támogatjuk a takarékos politikát és a megtakarításokat, ott, ahol erre szükség van, és támogatjuk a megszorításokat és a szerkezetátalakításra irányuló intézkedéseket. Ez azonban növekedés nélkül nem fog működni.
Ha így folytatjuk tovább, a végén nemhogy Görögországot nem fogjuk megmenteni, még saját bankjainkat és adófizetőinket sem fogjuk tudni megmenteni, az eredmény pedig káosz lesz.
Ezért, Barroso úr - és ez természetesen a Tanácsra is vonatkozik -, a strukturális intézkedések mellett növekedésre is szükségünk van. A növekedésre és a foglalkoztatásra vonatkozó javaslatok Görögország és Európa jövője szempontjából alapvető fontosságúak.
(A felszólaló hajlandó válaszolni egy kékkártyás kérdésre (az eljárási szabályzat 149. cikkének (8) bekezdése).)
Miloslav Ransdorf
(CS) Elnök úr! Azt szeretném kérdezni Swoboda úrtól, hogy egyetért-e azzal a nézettel, miszerint a válságot egyes tagállamok eszközül használták fel arra, hogy polgáraikat titokban megszabadítsák vagyonuktól. Ő is így látja ezt?
Hannes Swoboda
(DE) Elnök úr! A válságot megélő országok mindegyikében valódi problémák vannak. Egyáltalán nincs értelme ezt tagadni. Ezzel a helyzettel két különböző oldalról lehet visszaélni. Vissza lehet élni vele, ahogy egyes hitelminősítő intézetek teszik például azzal, hogy olyan tanácsokat adnak, amelyekkel országokat döntenek romba. Vissza lehet élni vele azonban úgy is, hogy politikai nyilatkozatokat tesznek, miszerint semmin nem kell változtatnunk. Ha egyes tüntetők például Görögországban vagy más országokban úgy vélik, hogy semmin sem kell változtatnunk és úgy folytathatjuk tovább, ahogy eddig, akkor tévednek. Ezért amellett vagyunk, hogy teljes mértékben támogassuk a Papandreou-kormány által javasolt intézkedéseket. Ezek az intézkedések a helyes irányba tett lépések. Azokat támogatni kell, és ezt egyes görög szakszervezeti aktivistáknak is el kell fogadniuk - az egyetlen mód, hogy kikerüljünk ebből, ha egyidejűleg közösen egy növekedési politikát folytatunk. Ezt teljesen egyértelművé akartam tenni. Más szóval ne legyen visszaélés egyik oldalról sem! Ez nagyon fontos.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Elnök úr! A tegnapi athéni bizalmatlansági szavazást követően, amelynek eredményét mindannyian ismerjük, a németországi Bild napilap főcíme a következőképpen szólt: "A görög vezető túlélte - Európa fellélegezhet”. Meg kell mondanom, én is örültem ennek a szavazási eredménynek, de a fellélegzéshez szerintem túl korán van, mivel most kerül sor arra, hogy a következő héten sikeresen átmenjen egy fontos megszorító csomag. Ez a következő nagy erőpróba, és még ekkor sem lélegezhetünk fel. E válság leküzdéséhez még további lépésekre és intézkedésekre van szükség. Úgy gondolom, hogy az itt elhangzottak helyénvalóak. A görög embereknek fényre van szükségük az alagút végén. Szeretném azonban azt is teljesen világossá tenni, hogy a legtöbb segítséget nyújtó országokban élő embereknek is látniuk kell a fényt az alagút végén. Az az érzésük, hogy adnak és adnak és adnak, és ennek nincs vége. Görögországban az embereknek az az érzésük, hogy spórolnak és spórolnak és spórolnak, és ennek nincs vége.
Ezért olyan fontos a növekedési stratégia. Ezért olyan fontos a privatizáció végrehajtása, e kérges gazdaság feltörése és liberalizálása. Ezért helyes, hogy határozottan előmozdítjuk és támogatjuk a görögországi államadósság csökkentését. A demokráciának támogatnia kell ezt. Ami Samaras úrral kapcsolatban történik, teljes mértékben felelőtlen. Helyes azonban, hogy a beruházásokhoz például garanciákat adunk. Helyes továbbá, hogy a fel nem használt európai uniós pénzeszközöket elővesszük, Barroso úr, és Görögország rendelkezésére bocsátjuk, mert a nagyobb növekedésből végül nemcsak Görögország, hanem egész Európa profitálni fog.
Ha egy kicsit előrenézünk, egy másik dolog is fontos: meg kell erősíteni a Stabilitási és Növekedési Paktumot. Meg kell előznünk a jövőbeli válságokat. Ide tartozik a fordított minősített többségi szavazás. Egyetlen átlagpolgár sem érti, hogy ez mit is jelent valójában. Egészen világos, hogy a Stabilitási és Növekedési Paktum vagy tartalmazza ezt az imént említett furcsa technikai elemet, és akkor a Stabilitási és Növekedési Paktumnak van ereje, vagy különben nincs. Akkor nem fogjuk tudni támogatni ezt a csomagot. A Stabilitási és Növekedési Paktum megelőző fázisában a fordított minősített többségi szavazást döntő jelentőségűnek tartjuk.
Barroso úr, nagy örömmel hallottam, hogy ismételten kifejtette, hogy a Bizottság pontosan ugyanezen az állásponton van. Szeretném, ha a tisztelt Ház nagymértékben támogatná e projektet.
Sven Giegold
(DE) Elnök úr! Köszönöm Lambsdorff úr, véleményem szerint Görögországnak sürgősen politikai egységre van szüksége. Ez azonban természetesen azzal kezdődik, hogy az ott előterjesztett javaslatoknak végül igazságosnak kell lenniük. Csak akkor lesz egység az országban, ha az ottani politikai és gazdasági elitben ismét megbíznak. Ennek feltétele, hogy az előterjesztett javaslatoknak egységet kell teremteniük. A következő kérdést szeretném azonban önnek feltenni: valamiféle következetességet is szeretnék látni az ön képviselőcsoportjában. Ön itt eurókötvényeket követel, de Németországban az eurókötvényeket valamiféle istenkáromlásnak titulálta. A német parlamentben az ön képviselőcsoportjából érkezik a legerősebb ellenállás a közös európai ...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Elnök
Giegold úr! Nem veheti igénybe a kékkártyás eljárást, ha nem tesz fel kérdést. Ezért Graf Lambsdorff úrnak biztosan nincs is mit válaszolnia.
Niki Tzavela
(EL) Elnök úr! Görögként szeretnék köszönetet mondani az Európai Bizottságnak, a Tanácsnak és az Európai Parlamentnek a Görögországnak nyújtott eddigi támogatásukért. Különösen szeretnék köszönetet mondani a Bizottság azon tagjainak, akik 18 hónapja keményen dolgoznak a görög válság megoldásán.
Ma az Európai Parlamentben nagyon sokat beszéltünk Európáról. E többnemzetiségű Házban egyetlen hazafias megjegyzést szeretnék tenni. Mi görögök adtuk Európa nevét és határozottan hozzájárultunk ahhoz, amit ma "európai civilizációnak” és "európai értékeknek” hívunk. Mi az amit mi, görög politikusok és görög emberek kérünk? Tiszteletet és szolidaritást kérünk önöktől. Mit ígérhetünk? Hogy nagyon keményen dolgozunk azért, hogy azt az országot, amelyet eddig a pontig juttattunk - és ez mindenekelőtt a mi problémánk, és ezért mi vagyunk a felelősek - ismét talpra állítsuk.
Engedjék meg, hogy három javaslatot tegyek: .....
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Andrew Henry William Brons
Elnök úr! Napirenden lesz a líbiai és tunéziai menedékkérők állítólagos nagyszámú jelenléte. Tunézia egy olyan ország, amely megdöntötte diktátora hatalmát, tehát mi elől menekülnek ezek a tunéziaiak? A demokrácia elől? Lehet, hogy Bel Ali, a nemrégiben visszavonult diktátor vezeti a sort.
Líbia háborús övezet. Az emberek azonban nem egyszerűen azért válnak menedékkérővé, mert veszélyes országban élnek. Bizonyára van valami azzal a személlyel kapcsolatban, ami az adott személyt veszélybe sodorja. A vita úgy tűnik, arról szól, hogy Olaszországnak vagy Máltának kell-e befogadnia őket, mert ők az első ország, amelyet ezek az emberek elérnek, vagy más tagállamoknak kell-e befogadniuk őket. Válaszom az, hogy egyiknek sem kell befogadnia őket, előbb vagy utóbb vissza kell fordítani őket Észak-Afrikába.
Ha az EU menekültügyi szabályai valóban azt mondják, hogy egy menedékkérő puszta kérelme elegendő a befogadásukra való kötelezettség megszületéséhez, akkor a szabályokat meg kell változtatni. A szabályokat emberek alakítják ki és visszavonhatók. Ha ez azt jelenti, hogy a tagállamok, sőt maga az EU más nemzetközi megállapodásokat utasít el, akkor legyen így. A tagállamok a bevándorlással a felismerhetetlenségig megváltoztak. Eljött az ideje, hogy megállítsuk az áradatot és előmozdítsuk annak visszafordítását.
A napirenden szerepel továbbá Horvátország csatlakozása is. Milyen lépéseket tesz az EU a népszavazás tisztességes keretekben történő lebonyolítása érdekében, amelynek során mindkét oldalt meghallgatják és mindkét oldalon egyforma összeget költenek? Gyanítom, hogy nem valószínű, hogy szabad és tisztességes népszavazás folyik majd. Az országot elönti az európai uniós propaganda, és azok, akik Horvátország csatlakozása ellen érvelnek, nem vehetnek részt a vitában.
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) A következő európai tanácsi ülés a bizalomról is szól. Történelmi pillanathoz értünk. Attól történelmi ez a pillanat, mert nyíltan megmutatkoznak az Európai Unió előtt álló kihívások, amelyekre most csak felelős válaszokat szabad adni. A válaszok azonban szorosan kapcsolódnak egymáshoz.
Először azonban szeretnék gratulálni és egyben szeretném is megköszönni a magyar elnökségnek a nagyszerű munkáját, és ebben kiemelten és különösen szeretném megköszönni Győri Enikő államtitkár asszonynak a munkáját, aki mindig és mindenhol ott volt. Nagyon szigorú és feszes menetrendet diktált, amit sikerül tartani, és eközben végig megőrizték parlamentbarát arcukat, amit köszönök.
Ez a félév igazi kihívás volt, mert nem csak a soros magyar elnökség számára volt új a feladat, hanem maguk a feladatok is újak voltak. Gondoljunk csak az európai szemeszter beindítására és intézményesülésére, vagy az együttdöntési eljárás keretében megalkotott, az alapjaiban új gazdasági szemléletet jelentő gazdasági kormányzás hatos csomagjára.
Óriási a várakozás a következő tanácsi ülést illetően, a jogszabálycsomagnak a kompromisszummal még le nem zárt kérdéseit illetően, ugyanakkor óriási a felelőssége a Tanácsnak és a Parlamentnek is a megállapodást illetően, hiszen el kell dönteni, hogy folytatják-e a rossz gyakorlatot, amely a stabilitási és növekedési paktum fellazításához és közvetetten a válsághoz is vezetett, vagy véget vetnek a rossz alkuk és a tagállami szintű megegyezések politikájának és végre teret engednek annak az új gazdaságpolitikai szemléletnek, mely közös, európai megoldásokat javasol, amely közösen megalkotott szabályokra épül, és amellyel végre kiteljesedhet az integráció gazdaságpolitikai jellege, s amelynek fókuszában az erős Európa áll. A polgárok, a nemzeti parlamentek, a piacok is azt várják az Európai Uniótól, hogy végre egységesen, a közösen elfogadott és betartott szabályok szerint alakítsa az európai gazdaságot, biztosítsa a közös pénznem stabilitását és hatékonyan védje meg az európai polgárokat a válságtól.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Elnök úr! Az Európai Parlament tagjai teljes mértékben megértik, hogy az Európai Tanács június 23-i és 24-i ülésén tartott vita továbbra is a szűnni nem akaró válságra, valamint az euróval és Görögországgal kapcsolatos problémákra összpontosít. Szeretnék azonban csatlakozni azokhoz, akik hangsúlyozták, hogy a napirend ezzel nem ér véget. Meg kell vitatnunk azokat a kérdőjeleket is, amelyek a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség szempontjából központi szerepet játszó elemekkel, különösen a személyek szabad mozgása tekintetében valószínűleg kulcsfontosságú Schengennel kapcsolatban merültek fel.
Nem engedhetjük meg, hogy az Észak-Afrika-szerte demokráciát követelők kiáltására ne adjunk egyértelmű, határozott választ. Ezenkívül ez a válasz nem lehet a Schengeni Szerződés reformja. Ellenkezőleg, a Schengeni Szerződés megerősítésének kell lennie. Egyértelmű precedensek vannak arra, hogy váratlan, hirtelen bevándorlási nyomás esetén - ahogy az a Kanári-szegeteken, Spanyolországban 2004 és 2006 között történt - a válasz nem lehet csupán a több, jobb Európa, hanem a szomszédos országokban a jobb demokrácia iránti igényhez való támogató hozzájárulást is biztosítani kell.
Tudjuk, hogy Málta, Olaszország és Franciaország átélte ezt a nyomást, de egyértelműen ki kell jelentenünk, hogy a Tanácsnak a menekültügyi csomag lezárásával, a bevándorlási csomag lezárásával, a Frontex-rendelet lezárásával és nem utolsósorban az Európai Unió működéséről szóló szerződés 80. cikkében szereplő szolidaritási záradék naprakésszé tételével, azaz a 2001/55/EK irányelv naprakésszé tételével ki kell vennie ebből a részét.
Végül szeretném kifejezni aggodalmamat azzal az üzenettel kapcsolatban, amelynek célja egy olyan válaszmechanizmus intézményesítése, amely bizonyos rendkívüli körülmények között lehetővé teszi az Unió belső határainak visszaállítását. Igen világosan látnunk kell, hogy mivel van dolgunk, és hogy milyen európai dimenzióval jár ez, szigorúan az európai uniós intézményekkel kapcsolatban, nehogy csúszós lejtőn találjuk magunkat, amely épp az ellenkező irányba visz.
Adina-Ioana Vălean
Elnök úr! Az Európa számára nyitottságot, toleranciát és lelkesedést jelentő időszakot követően az elmúlt években egységünk romlását és az európaiak körében, még a tisztelt Házban is megosztottságot tapasztalhattunk olyan kérdésekben, mint a mozgás szabadsága, a bevándorlás, a nemzeti érdek és mindenekelőtt a pénz.
Sajnos e globális gazdasági válság legrosszabb nemzeti és populista nézeteinket hangsúlyozza. A nemzeti politikusok és érdekeltek Görögországgal kapcsolatos napi nyilatkozataiban tapasztalható káosz csak növeli a zűrzavart, és a piacokon újabb spekulációt teremt. A veszély, hogy a tagállamok mindegyike megfertőződik, reális veszély.
Miközben Görögország válságában megosztja felelőssége terhét, európai vezetőink is megosztják a saját felelősségüket. Ha egy évvel ezelőtt az EU Görögország megsegítésére egyesült és teljes mértékű elkötelezettséget mutatott volna, most nem ugranánk egyik megmentési tervből a másikba.
Nincs szükségünk több technikai megoldásra. Kohézióra, eltökéltségre és egységre van szükségünk, mert pszichológiai harcot vívunk, a piac pedig Európa egységét, nem pedig a görög megszorítási tervet teszteli.
Elengedhetetlen, hogy üzenetünk egyértelmű támogatásunkról és ösztönzésünkről szóljon, hogy Európa Görögország mögött áll.
Csökkentenünk kell továbbá a kamatokat, az európai uniós alapokhoz való hozzáférés tekintetében pedig nagyobb rugalmasságot kell tanúsítanunk. Ezenkívül Görögországnak is készen kell állnia arra, hogy kezébe vegye a sorsát. Miközben szükség van reformokra és megszorító intézkedésekre, nem szabad elfelejtenünk, hogy hosszú távon nem elég a talpra állás. Vissza kell mennünk az alapokhoz, ösztönöznünk kell a beruházást és elő kell mozdítani a növekedést.
Remélem, hogy holnap valamennyi európai vezető szolidaritásról tanúskodik, hiszen Görögország csak egy lap abban a könyvben, ami Európát jelenti; így ha Görögország mellett állunk, akkor Európa mellett állunk.
Mario Borghezio
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Görögországgal kapcsolatban azt szeretném mondani, hogy csak meg kell hallgatnunk, miről vitáznak, hogy megértsük, hol áll az európai kormányzás. Valójában kézi vezérlésről van szó, pontosan meghatározott célok nélkül. Semmi olyant nem hallottunk, ami miatt drukkolnom kellene, ha görög polgár, esetleg görög munkavállaló vagy tönkrement görög kisvállalkozó lennék.
Ami a bevándorlást illeti, úgy hallottam, bírálják Olaszországot, amiért nem akar menekülteket fogadni. Néhány órával ezelőtt azonban Malmström asszony kiadott egy nyilvános nyilatkozatot, miszerint amikor megkezdődött a tömeges líbiai kivándorlás tragédiája, mindenki vállalta, hogy országonként legalább 800 menekültet befogad. Gyakorlatilag senki nem fogadja be őket, és Malmström asszony Norvégia pozitív példáját emeli ki. Ezek az emberek Lampedusára, és közülük néhányan Máltára érkeznek, és mi vagyunk az egyetlenek, akik befogadjuk őket. Olaszország adott otthont számukra, Olaszország. Említést tettek Bossi miniszter úrról, és ott van még a belügyminiszter, Maroni úr: mindkét miniszter a rasszista Lega Nord párt tagja, amely befogadta a menekülteket. Hacsak nincs az ellenkezőjére bizonyíték, ez az igazság.
Végül ott van a Horvátországgal kapcsolatos fejezet. Nagyon fontos Horvátország csatlakozása, de azt sem szabad elfelejteni, hogy a pápa figyelmeztette a horvátokat, hogy óvakodjanak a bürokratikus, centralista struktúrától.
Mario Mauro
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Éppen a Tanács június 24-i napirendjének összetettsége és - ha úgy akarják - keménysége az, ami a rendelkezésünkre álló eszközök elégtelenségével szembesít bennünket.
Pontosan mi áll a rendelkezésünkre? Az Európai Unió. Az Európai Unió egy folyamatban lévő munka, egy befejezetlen munka, amelynek befejezését gyengeségünk vagy félelmünk miatt már oly gyakran elmulasztottuk. Az Európai Unió rendelkezésünkre áll, az Európai Egyesült Államok azonban nem. Ez azt jelenti, hogy ha a nemzeti kormányok belső problémák miatt ingadoznak, nincs eszközünk, amelyet problémáink esetleges megoldásának érdekében bevethetnénk. Ahhoz, hogy végre sikerüljön létrehoznunk egy rendelkezésünkre álló Európai Egyesült Államokat, nemcsak a nemzeti kormányoknak, hanem az európai intézményeknek is vezető szerepet kell játszaniuk.
Véleményem szerint óvatosságának köszönhető, hogy Barroso elnök urat - aki már nincs itt - másodszor is megválasztották. Nagyon szeretnék harmadszor is rá szavazni, de ezúttal bátorsága miatt. Más szóval, ahogy egyszer az óvatossága miatt választották újra, harmadik alkalommal bátorságáért szeretném újraválasztani. Ezért - tekintettel a Tanács június 24-i ülésének sűrű napirendjére - azt várom, hogy a Bizottság és az európai intézmények bizonyítják vezető szerepüket abban, hogy meggyőzik a nemzeti kormányokat, hogy eszméinket helyezik előtérbe, bármi legyen is az érdekünk.
Úgy gondolom, hogy ez az egyetlen megvalósítható, előrevezető út. Különben továbbra is csak vitázunk és amiatt elégedetlenkedünk, hogy lehet, hogy a francia kormány belső okok miatt ragadta magához a kezdeményezést Schengennel kapcsolatban, vagy hogy az olasz kormány visszautasította egyesek befogadását, vagy hogy a görög kormány még mindig túl gyenge ahhoz, hogy felelősséget vállaljon saját döntéseiért. A fő probléma azonban másutt keresendő: ha nem sikerül az európai projekt politikai jellegét tisztázni, nem fogunk tudni megbirkózni a problémáinkkal.
Anni Podimata
(EL) Elnök úr! Először is hadd mondjak köszönetet a Tzavela asszony által elmondottakért - ezért szeretnék külön köszönetet mondani neki -, valamint az európai parlamenteknek és az európaiaknak azért a támogatásért, amelyet adtak és továbbra is adnak országomnak.
Ahogy az utóbbi néhány nap fejleményei bizonyították, Görögország eltökélt abban, hogy folytatja és sikerre viszi a pénzügyei átalakítására és a strukturális reform előmozdítására irányuló erőfeszítéseit. Ahhoz azonban, hogy ezek az erőfeszítések sikerrel járjanak, két feltételnek kell teljesülnie. Az első feltétel, hogy ne csak megszorításokat, hanem pozitív kilátásokat, növekedési kilátásokat, foglalkoztatási kilátásokat és új munkahelyi lehetőségeket is nyújtsunk az embereknek. A második feltétel, hogy biztonságos környezetre és az Európai Unió támogatására, politikai kohézióval jellemezhető környezetre van szükségünk, mert e válság alatt és különösen az utóbbi néhány hétben informális nyilvános párbeszédet tapasztaltunk az európai fővárosok, az Európai Bizottság és az Európai Központi Bank között, miközben a hitelminősítő intézetek valamiféle furcsa bírói szerepet játszanak a magánszektornak az új görög mentőakcióba történő sokat emlegetett bevonásával kapcsolatban.
Ez a furcsa bírói szerep nem válik sem az Európai Unió, sem pedig a politikai unió dicsőségére. El kell hallgattatnunk ezt a hangzavart, mert csak politikai kohézióval jellemezhető környezetben remélhetünk megfelelő feltételeket ahhoz, hogy a görög nép által tett hatalmas erőfeszítéseket siker koronázza.
Sarah Ludford
Elnök úr! A nagy kérdés, amellyel holnap az EU vezetőinek szembe kell nézniük, hogy képesek-e arra, hogy megmentsék a közös valuta és a szabad mozgás övezete terén elért európai eredményeket. A "több Európa” nem mindenre válasz, de az ehhez hasonló kulcskérdések esetében meg kell erősítenünk az európai döntéshozatali képességet. Üdvözlöm Barroso úrnak a Schengenről és a bevándorlásról májusban folytatott vitában elhangzottnál jóval határozottabb mai nyilatkozatát. Meg kellett volna dorgálnia Olaszországot és Franciaországot, úgy, ahogy e vita során korábban a PPE képviselőcsoport részéről Manfred Weber tette.
A tegnapi Financial Timesban megjelent egyik cikkben Mario Monti helytelenítette mind a nagy államokkal szembeni túlzott tiszteletadást, mind pedig a Tanács "udvariassági kultúráját”, ami azt jelenti, hogy a tagállamok nem vonták felelősségre egymást a hibákért. Én ezt nyersebben úgy hívnám: "megvakarom a hátadat, ha te is megvakarod az enyémet”. A Görögország meghamisított statisztikáival kapcsolatos helyzet katasztrofális volt. A fő kérdésekben európai uniós szintű döntéshozatali és cselekvési hatáskörre van szükségünk, azonban őszinteségre is szükség van, amely nélkül lehetetlen a kölcsönös bizalom.
Fiorello Provera
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Láthattuk, hogy a bevándorlás problémájával egyetlen állam sem tud egyedül megbirkózni. Elengedhetetlenül szükségünk van egy nagy bevándorlási mozgásokra irányadó politikára, amely támogatja a fejlesztési együttműködést, valamint a bevándorlók származási és a tranzitországaival kötött többoldalú és kétoldalú megállapodásokat.
Sajnos, ahogy ezt most Olaszország tapasztalja, az új európai külső fellépési eszközöket nem a Szerződések szellemében, illetve azoknak megfelelően alkalmazták. A frontvonalon álló tagállamoknak valójában egyoldalú kezdeményezésekkel kellett szembenézniük a menekültügyi válsággal, anélkül, hogy európai szolidaritásra támaszkodhattak volna. Ezért felszólítom a Bizottságot, hogy határozza meg azokat az eseteket, amikor az átmeneti védelemről szóló 2001/55/EK irányelv értelmében "a lakóhelyüket elhagyni kényszerült személyek tömeges beáramlásáról” beszélhetünk, és ezáltal jelöljön meg pontos és mérhető kritériumokat, amelyek állandónak tekinthetők. Az ilyen pontosítás fontos a hatékony közös bevándorlási politika előmozdítása és a terhek megosztásának biztosítása érdekében.
Jean-Pierre Audy
(FR) Elnök úr! Én is szeretnék szívből gratulálni Győri miniszter asszonynak, a Tanács soros elnökének elnökségéhez. Szeretném továbbá üdvözölni az Európai Bizottság elnökhelyettesét, és két megjegyzést szeretnék tenni.
Az első Görögországra vonatkozik. Véleményem szerint meg kell szilárdítani a pénzügyi helyzetet, és intézkedéseket kell kidolgozni a növekedés előmozdítása érdekében. Ami a pénzügyi konszolidációt illeti, világos, hogy a múlt rendezése és a jövő egyidejű tervezése rendkívül nehéz. Egyfajta hitelmediátor létrehozását javaslom, amely Görögország behajthatatlan követeléseit megfelelő pénzügyi, illetve privatizált struktúrában tudná elhelyezni. Mivel az általunk elért politikai konszenzus nem teszi lehetővé a tőkeveszteségeket, miért ne osztanánk meg a görög adósságot, ami lehetővé tenné, hogy a görög kormány kezelni tudja a jövőt, e mediátor pedig alapvetően szerkezetátalakítással rendbe tenné a múltat.
Ami a kamatlábakat illeti, a bankok részvételére van szükség, amelyek hatalmas profitot realizáltak az adósságok 16%-on való megvásárlásával, majd amikor azok 8%-ra estek, megduplázták tőkéjüket. Javaslom továbbá az államadósságot érintő pénzügyi tranzakciók kivizsgálását, amelynek lefolytatásával az Európai Értékpapír-piaci Hatóságot lehetne megbízni. A hitelintézetek bizonyos mértékben, ahogy mi azt a francia jogban nevezzük, tisztességtelen támogatást nyújtottak egy túlzottan eladósodott struktúrának. Következésképpen helytelen viselkedést tanúsítottak és kárt okoztak: ezért kártalanítással tartoznak.
A növekedés tekintetében támogatnunk kell a Barroso elnök úr által javasolt 1 milliárd eurós tervet, és megfelelő fejlesztési tervet kell kidolgoznunk Görögország számára. Támogatom a Cohn-Bendit úr által javasolt elképzelést: miért nem összpontosítunk a GDP 4%-át kitevő katonai kiadásokra? Ezenkívül, ha az Európai Unió közvetíteni tudna Törökország és Ciprus között, véleményem szerint Görögország GDP-jének 2%-át megtakaríthatnánk.
Az ilyen jellegű intézkedésekkel lehetne támogatni a görögországi fejlesztési tervet.
Edite Estrela
(PT) Elnök úr! A közelgő tanácsi üléssel kapcsolatos várakozásaim meglehetősen visszafogottak, mert az Európai Unióban megosztottság uralkodik: határozottság helyett tétovázás, szolidaritás helyett önzés tapasztalható. Így működik Európa.
Nézzük meg Görögország esetét. Nem beszélek saját országomról, Portugáliáról, mert az új kormány csak most került hatalomra. Mindössze annyit tehetek ezért, hogy sok sikert kívánok mind a portugáloknak, mind pedig Európának. Beszéljünk tehát akkor Görögországról. Görögország nem csak egy ország a sok közül. Évtizedek óta az Európai Unió teljes jogú tagja, és az eurócsoport része. Nem szabad elfelejteni, hogy Görögország volt a demokrácia bölcsője. E tényeknek már elegendőnek kellene lenniük ahhoz, hogy az Európai Unió nagyobb tisztelettel kezelje Görögországot. A görögök felelősek azért a szörnyű helyzetért, amelyben vannak, de az európai intézményeket is terheli felelősség.
Papandreou miniszterelnök úr minden tőle telhetőt megtett annak érdekében, hogy kiszabaduljanak ebből a nehéz helyzetből. Hatalmas bátorsággal és méltósággal megszorító intézkedéseket fogadott el, legyenek azok megvalósíthatók vagy sem. Ami Görögországgal történik, egy napon megtörténhet Írországgal vagy Portugáliával, Spanyolországgal vagy Belgiummal, Olaszországgal vagy Franciaországgal is. Egy kérdésem van az európai intézményekhez: hogyan tudják elviselni a nehéz helyzetben lévő országok a rájuk kényszerített botrányos kamatlábakat, ugyanakkor csökkenteni költségvetési hiányukat és államadósságukat, valamint előmozdítani a gazdasági növekedést és munkahelyeket teremteni? Nem gondolják, hogy az ilyenfajta bánásmóddal ezek az országok nem a betegségbe, hanem a gyógyításba fognak belepusztulni?
Nem ez a helyes út. A közös valuta megmentése, az államadósságokkal kapcsolatos spekuláció elleni harc és a jelenlegi válságért elsősorban okolható hitelminősítő intézetek leleplezése érdekében összehangolt tervre van szükségünk.
Charles Goerens
(FR) Elnök úr! Ha meg akarunk előzni egy kiterjedt tűzvészt, az első dolog, amit tennünk kell, hogy nem szabad tovább játszanunk a tűzzel. Egyetértek Barroso elnök úr kijelentésével, hogy a görög kormánynak mindent meg kell tennie azért, hogy rendet tegyen a háza táján annak érdekében, hogy az Európai Unió fel tudjon lépni. Más szóval Görögországnak helyre kell állítania a hitelességét.
Nem kellene ugyanezt a felhívást intézni az EU valamennyi kormányához? Minden politikai vezető tisztában van az elmúlt 18 hónapban Görögországgal kapcsolatban tett nyilatkozatai hatásával? Eljött az ideje, hogy az Európai Tanács holnap véget vessen a tagjai közötti hangzavarnak.
Négy dologra van szükség a görög válság által az egész euróövezetre gyakorolt, rettegett dominóhatás elkerüléséhez: először is gazdasági és költségvetési fellendülési tervvel rendelkező egységes Görögországra; másodszor ugyanazon célkitűzés mentén egyesült Európai Unióra és eurócsoportra; harmadszor az eredetileg tervezettnél kissé hosszabb időre, különösen a privatizáció vonatkozásában; végül negyedszer megfelelően értelmezett szolidaritásra, amely nemcsak a hiteleket, hanem mindenekelőtt a partnerek és különösen a Bizottság részéről nyújtott technikai segítséget is magában foglalja.
Paulo Rangel
(PT) Elnök úr! Mindenekelőtt meg kell mondanom, hogy ezen Európai Tanácstól igen felelős döntéshozatalt várok, különösen az elmúlt hetek gazdasági légkörének fényében. A legutóbbi Tanácsnál felelősebb fellépésre van szükség, amely pusztán választási menetrendek miatt megpróbálta a kérdést három hónappal elhalasztani. E felelős döntéshozataltól alapvetően azt várom, hogy az emberek realizálják, hogy a gazdasági és pénzügyi kérdések Európa számára döntő jelentőségűek és meghatározók, ugyanakkor Európa elsődleges célja, a béke megőrzése tekintetében eszközül szolgálnak.
Ha a problémák megközelítésének olyan módját választjuk, amely csupán a tagállamok közötti bizalmatlansághoz vezet, elindítja a különböző államok közötti bizalmatlanságot, a déli és az északi államok, valamint az EU szívében és peremén található államok közötti különbségeket és versengést hoz létre, illetve növeli azt, a végeredmény pedig az Európai Unió hanyatlása lesz.
Véleményem szerint az Európai Tanács ezen ülésén a fő kérdés - a technikai megoldásoktól vagy a politikai nézeteltérésektől függetlenül - annak tisztázása, hogy akarjuk-e, hogy az európai projekt továbbra is az európai békestratégia érvényes terve maradjon. Szerintem ez a fő kérdés.
Számos vezető beszédében tapasztalom, legyen szó nehéz helyzetben lévő országok vagy fizető és nettó befizető országok vezetőiről, hogy felelőtlen kijelentéseket tesznek, amelyek gyakran akár nemzetiségeik bizonyos rendkívül negatív jellemzőire hivatkoznak. Ezért és egyedül ezért az európai kormányok vezetőinek felelősségérzetére apellálva azt kérem, hogy olyan megoldásokat javasoljanak, amelyek lehetővé teszik, hogy Európa megtalálja a kiutat és megoldja a helyzetet.
Gianni Pittella
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Kölcsönös félelem és bizalmatlanság - ahogy Mauro úr épp most mondta - irányítja az európai kormányok válsággal kapcsolatos döntéseit.
Európa olyannak tűnik nekem, mint egy focicsapat, amely 2-0-ra vesztésre áll, a játékosai pedig azt gondolják, hogy javíthatnak, ha többé nem passzolják tovább a labdát és megpróbálnak egyedül gólt rúgni. Egyedül azonban egyetlen meccset sem lehet megnyerni. Még Maradona vagy Pelé sem tudná egyedül megnyerni e válság meccsét. A görög válság kezdeti szakaszaiban kontrollálható lett volna. Ehelyett nyomást gyakoroltunk, és most elértünk egy igen kényes pontot, amelyet úgy kell megoldanunk, hogy egyszer és mindenkorra magunk mögött hagyjuk a kárt okozó gyanakvást és a bukott gazdasági módszereket.
Ki kell mondanunk az igazságot, és el kell ismernünk, hogy a jelenlegi kormányfők közül sokról bebizonyosodott, hogy másodrendű vezetők. Nem értik, hogy a válságot bizonyára nem Görögország vagy az államadóssággal kapcsolatos helyzet okozta, hanem a pénzpiacok, amelyek az elmúlt időszakban szabályozatlanok voltak. Most a kormányok ismét a szokásos mérgezett csalétket ajánlják nekünk: rendezzük költségvetésünket, és majd meglátjuk, ki marad talpon. Senki sem marad azonban talpon, és mindenekelőtt az európai társadalom legnagyobb része nem marad talpon. Ehelyett a növekedésre kell törekednünk azzal, hogy a kutatásra, a képzésre és a fő kihívásokra összpontosítunk, és hathatós mechanizmusba kezdünk.
Végezetül világosan kell beszélnünk a bevándorlásról. Schengenhez nem szabad hozzányúlni; legfeljebb meg lehet erősíteni, de nem szabad hozzányúlni, mert egy olyan elidegeníthetetlen eredmény, amely talpon tartja az Európai Uniót. A migrációs áramlásokat Brüsszelből kell irányítani oly módon, amely jutalmazza a befogadást, a szolidaritást és a biztonságot.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Elnök úr! A Tanács ülésével véget ér a magyar elnökség. Ezen elnökséget dicséret illeti, hogy fontos kérdéseket, köztük néhány rendkívül ellentmondásos kérdést is lezárt.
Ez egy nagyon fontos ülés, mert kiderül, hogy megtörténik-e az európai szemeszter végrehajtása. A stabilitás veszélyeztetésének megakadályozása érdekében a tagállamoknak alkalmazniuk kell az ajánlásokat. Eljött az ideje, amikor a tagállamoknak bizonyítaniuk kell az új mechanizmus tiszteletben tartásával szembeni felelős elkötelezettségüket.
Stabilitási, illetve konvergenciaprogramokra és nemzeti reformprogramokra van szükség, de ez nem elegendő. Megállapodásra kell jutni a gazdasági kormányzás jelentéséről. A Parlamentnek komoly erőfeszítések árán sikerült kompromisszumot elérnie, amelyet a holnapi szavazás remélhetőleg támogatni fog. A Tanácson a sor, hogy ezt az Unió számára elsődleges fontosságú csomagot elfogadja.
A schengeni térség a közelmúltban fontos beszédtéma volt. Az értékelési mechanizmust nyilvánvalóan át kell alakítani. A határok egyoldalú visszaállítása nem megoldás. Ha egy tagállam képtelen megfelelni a külső határral kapcsolatos kötelezettségvállalásoknak, támogató intézkedésekre és a Frontex bevonására van szükség.
Ha a helyzetet nem sikerül rendezni, a Tanács a Bizottság javaslatára minősített többséggel dönthet a határellenőrzések meghatározott időszakra történő visszaállításáról. Véleményem szerint a határok egyoldalú felállítása, ahogy ez most történik, nem megoldás.
A romák Európai Unión belüli integrációjának előmozdítását célzó eszközökről szóló elnökségi jelentés és a Duna régióra vonatkozó európai uniós stratégia elindításáról szóló következtetések elfogadása fontos lépés lehet ezeknek az Európai Unió számára létfontosságú politikáknak a végrehajtásában.
Tunne Kelam
Elnök úr! A Stabilitási Paktum gyengesége volt e mélyülő gazdasági válság egyik tényezője, amely válság a hitelesség válságává növekedett.
E tekintetben senki sem ártatlan. Most olyan vészhelyzeti állapotot értünk el, amelyben csak a szolidaritás és a felelősségvállalás számít, a szolidaritás azonban nem csak azt jelenti, hogy mindenki egyért. Ugyanúgy azt is jelenti, hogy egy mindenkiért. Minden tagállamnak tulajdonosi felelősséget kell vállalnia Uniónkkal szemben és el kell kezdenie Európa érdekében cselekedni.
Valóban több Európára van szükségünk, és a több Európa több fegyelmet jelent, beleértve a szabályokat továbbra is megszegők elleni konkrét intézkedéseket is.
Az euróövezet hitelességének helyreállítása érdekében a Bizottság szerepének a gazdasági kormányzás és a felügyelet végrehajtása során határozottabbá és függetlenebbé kell válnia. A Bizottságnak felhatalmazással kell rendelkeznie arra, hogy felmérhesse a tagállamok gazdasági helyzetét, így időben ajánlásokat és figyelmeztetéseket adhat ki.
A döntő jelentőségű kérdés azonban a politikai akarat és a büntetések alkalmazhatósága lesz. Ezek alkalmazásának szabállyá, nem pedig politikai alku tárgyává kell válnia. A Tanács szerepét megfelelően korlátozni kell azokban az eljárásokban, amelyek esetleges szankciókkal járnak. Az EU hitelessége a statisztikai adatok minőségének javításával, valamint a költségvetési adatok jövőbeni manipulálásának és meghamisításának kizárásával állítható helyre.
Országom, Észtország három évvel ezelőtt súlyos gazdasági válsággal nézett szembe. Mi azonban cselekedtünk, egyensúlyba hoztuk a költségvetést és beléptünk az euróövezetbe. Lettország is cselekedett és egyértelműen visszatért a helyes kerékvágásba.
Mindenki egyért és egy mindenkiért. Mindnyájunknak cselekednünk kell társadalmaink reformja érdekében. A kiadások csökkentése fáj, de ez az egyetlen út vissza a növekedéshez és a stabilitáshoz.
Seán Kelly
Elnök úr! Sokat hallottunk ma arról, hogy adni és adni és adni és megszorítani és megszorítani és megszorítani. Egy másik dimenzióval is ki szeretném egészíteni a képet, ez pedig a "elvenni és elvenni és elvenni”. Különösen az EKB által az országommal, Írországgal szemben alkalmazott kamatlábat emelném ki. Derekasan küzdünk annak érdekében, hogy a mentőakcióval kapcsolatos céljainkat elérjük, ez azonban nem segít rajtunk.
Szerencsére az Európai Parlament és a Bizottság látja, hogy igazságtalanul és tisztességtelenül bánnak velünk. Egy olyan kamat alkalmazása, mint amilyet velünk szemben alkalmaznak, olyan, mintha a fuldokló nyakába malomkövet akasztanának, miközben mentőcsónakot küldenek a megmentésére.
Azt szeretném kérni a Tanácstól, hogy holnap csökkentse az Írországgal szemben alkalmazott kamatlábat. Ha megteszi, újra növekedési pályára állunk, teljesítjük kötelezettségvállalásainkat és ismét nagy nép, Európa része leszünk.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Az Európai Tanács remélhetőleg elfogadja a magyar elnökség három sikeres célkitűzését: a Duna-stratégiát, a romastratégiát és a horvát csatlakozási tárgyalások lezárását. A legfontosabb azonban a gazdasági kormányzásról szóló hatos jogszabálycsomag elfogadása lenne. A magyar szakembereket és diplomatákat a legnagyobb elismerés illeti, mivel óriási munkát végeztek, sikerült egy-két kérdésre szűkíteni a Tanács és az Európai Parlament között. A tárgyalások továbblendítéséhez a magyar kormánynak legmagasabb szinten kellene kompromisszumot teremtenie. Kérdéses azonban, hogy ehhez rendelkezik-e elegendő politikai tőkével Orbán Viktor kormánya. Képes-e hitelesen érvelni a gazdasági kormányzás megerősítése mellett az a Matolcsy György, aki nyilvánosan és durván támadta az európai szemesztert? Remélem, hogy sikerül mégis a Tanácsban áttörést elérni. Európának szüksége lenne a gazdasági kormányzás mielőbbi bevezetésére.
Ilda Figueiredo
(PT) Elnök úr! A számos tagállamot és az Uniót érintő súlyos gazdasági és társadalmi helyzet a közelgő júniusi Európai Tanács részéről annak okaira vonatkozóan igen gondos mérlegelésre és alapos átgondolásra szorul, valamint megérdemli, hogy az egyre neoliberálisabb, további társadalmi egyenlőtlenséget, nagyobb gazdasági különbséget, valamint nagyobb munkanélküliséget, szegénységet és társadalmi kirekesztést eredményező uniós politikákért, például a privatizációkért, a munka leértékelődéséért vállalják a felelősséget. A Tanács tagjai közömbösek a munkavállalók és az egyszerű emberek küzdelmével szemben, és sajnos a Görögországban és Írországban már így is súlyos válságokat okozó, jelenleg pedig Portugáliát és más tagállamokat fenyegető neoliberális politikák állandóvá tételét javasolják.
Végül is annak megkönnyítésére törekednek, hogy a tőkéből és a nagyobb mértékű pénzügyi spekulációból még nagyobb profitra tegyenek szert, mégpedig mindig ugyanannak a csoportnak, azaz a munkavállalók, a mikro-, kis- és középvállalkozások, a mezőgazdasági termelők és az e beruházáscsökkentésekkel és takarékossági politikákkal érintett emberek csoportjának a kárára.
Franz Obermayr
(DE) Elnök úr! Az EU jelenlegi bevándorlási politikája megbukott. Ennek egyik példája a Bizottság úgynevezett mobilitási partnerségekre irányuló terve, amelynek célja, hogy az Észak-Afrikából való tömeges beáramlás legális színezetet kapjon. Malmström asszony számos alkalommal kijelentette, hogy Európa állítólag rá van utalva az Észak-Afrikából érkező bevándorlókra. Tudatosan figyelmen kívül hagyják azonban, hogy számos tagállamnak magas szintű, különösen a fiatalokat érintő munkanélküliséggel kell megküzdenie. Líbiában a lakosság az utóbbi 20 évben megduplázódott. Tehát, ha Észak-Afrika felé megnyílnak a kapuk, az európai munkaerőpiacra nehezedő nyomás tovább növekszik. Ezért nincs szükségünk arra, hogy Észak-Afrikából további bevándorlók érkezzenek, hanem teljes egészében meg kell állítanunk a bevándorlást. Polgártársaink e tekintetben nem akarnak mobilitási partnerségeket, hanem visszafogadási partnerségeket akarnak. Polgártársaink nem akarnak nyitott határokat, hanem az ellenőrzések visszaállítását és a Frontex megerősítését akarják. Ezt is meg kellene fontolni a közelgő tanácsi ülésen, amikor a bevándorlási politika "előrehaladásáról” tárgyalnak.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Elnök úr! Időnk nagy részét a görögországi válság megvitatásával töltöttük, eléggé helyesen, hiszen ez egy óriási probléma. A tegnapi vita során Barroso úr a schengeni kérdés támogatását is kérte tőlünk. Az, hogy Barroso úr a Parlamentben támogatásunkat kérte, azt jelenti, hogy nagyon nehéz helyzetre és a különböző kormányok vezetőivel folytatott kemény beszélgetésekre számít. Azt szeretném mondani, hogy a schengeni térség és az Európában való utazás tekintetében ennek révén megvalósuló szabadság a szabadság és az Európai Unió szimbóluma, valamint az Európai Unió egyik legfőbb értéke és legnagyobb érdeme volt személy szerint nekem mint lengyelnek, illetve minden lengyel ember számára. Nem engedhetjük meg e szabadság korlátozását vagy a schengeni térség felbomlását, hiszen az ilyen döntések és politikák határozzák meg, hogyan ítélik meg az EU-t. Ezért nemcsak az schengeni rendszer védelmére szólítok fel, hanem arra is, hogy Romániát és Bulgáriát is be kell vonni, méghozzá a lehető leghamarabb be kell vonni ebbe a rendszerbe.
Bogusław Liberadzki
(PL) Elnök úr! A mai vita során nagy megelégedéssel láttam, hogy e helyzet és az ajánlások mögötti okok tekintetében két tábor körvonalazódik. Az egyik oldalon a neoliberálisok, a másik oldalon pedig a baloldali képviselők állnak. Nyilvánvaló, hogy az európai helyzetről folytatott, több hónapig tartó vita után arra a következtetésre kell jutnunk, hogy először is igen nagy a veszély, másodszor pedig együttműködésre van szükség. Ezzel kapcsolatban örömmel hallottam Barroso úr kijelentését, miszerint egy pénzügyi tranzakciós adóra vonatkozó javaslatot fognak benyújtani. Örülök, hogy így van. Szégyen, hogy máris nem a végleges tervezeten dolgozunk, de nagyon üdvözlendő, hogy van egy tervezet. Hadd hangsúlyozzak még egy kérdést: pillanatnyilag az euróövezetre összpontosítunk, de az Európai Unióban rendelkezünk egy "euróövezeten kívüli övezettel” is, és biztosítanunk kell, hogy ebben az övezetben se legyenek problémák.
Simon Busuttil
(MT) Elnök úr! A bevándorlás kérdésével kapcsolatban három dolgot várunk holnap. Először is, hogy a schengeni térséget megvédik, mert az polgáraink számára a szabadságot testesíti meg és az európai uniós polgárok számára az egyik leginkább látható elem. Másodszor, nemcsak a belső, hanem a külső határok tekintetében is megosztott felelősséget várunk. Ehhez erősebb Frontex ügynökségre, valamint nagyobb szolidaritásra és a felelősségek tisztességes és igazságos módon történő megosztására van szükség. Szorosabb együttműködést kíván továbbá a földközi-tengeri térség forradalmakon átesett déli országaival. Mindenekelőtt holnap valódi politikai akaratra van szükségünk. Ha ez hiányzik, soha nem visszük át a gyakorlatba azt, amit hirdetünk.
Maroš Šefčovič
a Bizottság alelnöke. - Elnök úr! A mai élénk és lelkes vita egyértelműen bizonyítja, hogy az Európai Tanács napirendje igen lényegbevágó és döntő fontosságú Európa jövője szempontjából.
Görögország felszólalásaink többségében nagy mértékben jelen volt. Tudjuk, hogy a görögországi helyzet nagyon nehéz, és hogy nincsenek könnyű megoldások. Egyetértek mindazokkal, akik szerint nagyon fontos, hogy megmutassuk a görög embereknek, hogy nemcsak csökkentésekről és megszorításokról van szó, hanem az alagút végén látszik a fény is, és hogy ténylegesen segíteni tudunk Görögországnak, hogy visszatérjen a növekedés útjára.
A megszorítást ezért növekedést előmozdító politikáknak és intézkedéseknek kell kísérniük. Teljes mértékben biztos vagyok abban, hogy az Európai Unió és a Bizottság képes erre. Segíteni tudunk Görögországnak abban, hogy növelje igazgatási kapacitását. Segíteni tudunk Görögországnak abban, hogy jobban igénybe vegye a strukturális alapokat, és e pénzeszközöket stratégiai, növekedést szolgáló ágazatokba helyezze, és segíteni tudunk a görög hatóságoknak, hogy javítsák az adóbeszedés minőségét.
Tudjuk, hogyan segítsünk az országoknak oktatási rendszereik javításában. Úgy gondolom, hogy ma ezt mind meg tudjuk tenni, a Bizottság pedig kész arra, hogy elinduljon ebbe az irányba. Készek vagyunk arra, hogy összeállítsuk a görög hatóságok által bevezetendő nehéz megszorító intézkedéseket kísérő technikai segítségnyújtási programokat. Ezzel egyértelműen bizonyítani akarjuk, hogy Európa odafigyel; Európa szolidáris és Európa segíteni tud, ha az ország ilyen bajban van.
Ugyanilyen üzenetnek kell azonban érkeznie a görög politikai rendszer oldaláról is. Megtehetjük a tőlünk telhetőt, de arra van szükségünk, hogy a görög hatóságok egyértelmű egységet és egyértelmű eltökéltséget mutassanak abban, hogy megküzdenek az ország nehézségeivel. Felhívásom és a Bizottság felhívása a görög politika képviselői felé a következő: működjenek együtt, mutassanak felénk egységet, mutassanak felénk egységes megközelítést a nagyon nehéz kérdésekkel szemben. Eljött az idő és ez egy igen felelős gesztus lenne.
Önök közül nem sokan érintették az európai szemeszter befejezésének igen fontos elemét. Én azonban meg szeretném itt említeni, mert szükségünk van az Európai Parlament képviselőinek segítségére, hogy visszamenjenek választóikhoz és megmagyarázzák nekik, hogy az európai szemeszternek vége és nemzeti szemeszterek kezdődnek. Úgy vélem, hogy tudjuk, mit kell tennünk; országspecifikus ajánlásokkal rendelkezünk, amelyek az egyes tagállamokra vonatkozóan nagyon méltányosak, nagyon tisztességesek és nagyon részletesek, de a nemzeti hatóságok és a nemzeti kormányok együttműködésére van szükségünk ahhoz, hogy a tagállamokban ténylegesen bevezessük és végrehajtsuk a reformokat. Csak ezáltal tudjuk javítani az európai gazdaság minőségét és versenyképességét, és állíthatjuk az európai gazdaságot új pályára.
Szeretném ismételten megerősíteni, hogy az Európai Bizottság egy pénzügyi tranzakciós adót fog javasolni. Nagyon alapos hatásvizsgálatot kellett végeznünk, és ez befejezésénél tart. Ez lesz az egyik javaslatunk, és az e nagyon fontos kérdésekről szóló globális vitához való egyik hozzájárulásunk. Megismétlem, Európa vezető szerepet fog játszani e kérdésben, és remélem, hogy globális partnereink követni fogják.
Önök közül többen említették a schengeni térséget és annak fontosságát, hogy magas minőségű bevándorlási politikákra van szükség. Szeretném biztosítani önöket, hogy teljes mértékben tisztában vagyunk azzal, hogy a szabadság és a személyek Európán belüli szabad mozgáshoz való joga az egyik legfontosabb eredmény, amelyet nagy becsben kell tartanunk. A Bizottság a Szerződések őreként akar cselekedni, és kész lenne a fellépésre, ha e projektek alapjait megkérdőjeleznék.
A közelmúltbeli fejleményeket követően azt is el kell ismernünk, hogy a bevándorlás kérdésében minden szempontból egy komplex megoldásra van szükségünk, és hogy a rendszerbe vetett bizalmat meg kell erősítenünk. Ezért a Bizottság meggyőződése, hogy a belső határellenőrzések visszaállítására irányuló egyoldalú tagállami kezdeményezésekkel szemben csak egy összehangolt és közösségi alapú folyamat megfelelő.
Hatékonyabb és nagyobb védelmet biztosító közös európai menekültügyi rendszerre van továbbá szükségünk. Minden tőlünk telhetőt meg fogunk tenni annak érdekében, hogy a rendszer 2012-ig létrejöjjön és működjön. Ez a Bizottság megközelítése, amely remélem, számíthat az Európai Parlament és a tagállamok támogatására.
Kérem, engedjék meg, hogy röviden szóljak a gazdasági kormányzásról és a "hatos csomagról”. Hallhatták a Bizottság elnökének álláspontját, és lehetőségük lesz arra, hogy ezt a kérdést bizottsági kollégámmal, Olli Rehnnel részletesen megvitassák. Mindössze egyetlen elemet szeretnék kiemelni, ez pedig az, hogy a megállapodásra a lehető leghamarabb szükségünk van, mert az idő sürget, és új eszközökre van szükségünk az európai gazdaságok jövőbeni jobb és megbízhatóbb kormányzásához.
Egy záró megjegyzés Horvátországgal kapcsolatban. Véleményem szerint eljött az ideje és helyénvaló, hogy gratuláljunk Horvátországnak, mert közeledik a történelmi pillanat, és úgy gondolom, hogy ennek nagyon pozitív jelzésnek kell lennie nemcsak minden horvát, hanem minden nyugat-balkáni ember felé is.
Szeretnék gratulálni továbbá az Európai Parlamentnek és előadójának, Swoboda úrnak, valamint a magyar elnökségnek, amely kiváló munkát végzett, e kérdést annyira előrevitte, hogy most ezekkel a nagyon jó eredményekkel rendelkezünk.
Az utolsó köszönet Győri Enikőt illeti. Számtalanszor mondta, hogy parlamentbarát elnökséget akar vezetni. Úgy gondolom, hogy a tisztelt Házban való gyakori jelenlétével ezt bizonyította. Szeretnék köszönetet mondani neki a Bizottsággal való kiváló együttműködéséért is.
Enikő Győri
Tisztelt elnök úr, Šefčovič biztos úr, tisztelt képviselő hölgyek és urak! Engedjék meg, hogy ezen utolsó alkalommal, amikor a plenáris vitában részt veszek, az anyanyelvemet használjam. Először is szeretném megköszönni az elismerő szavakat. Pártállásra való tekintet nélkül sokak szájából elhangzott, hogy a magyar elnökség jó munkát végzett. Én azt gondolom - ez személyes meggyőződésem is -, hogy igenis, érdemes parlamentbarát elnökséget végezni az Unióban.
Barroso elnök úr a hatos jogszabálycsomagra utalt, Šefčovič alelnök úr a horvát tárgyalásokra és különböző dossziékra. Az, hogy társdöntéshozatal van az Európai Unióban, az egyébként lehetőséget ad a Tanácsnak és az elnökségnek arra, hogy nagyon sok személyes kapcsolatot kiépítsen a képviselőkkel, és érzékenyebb legyen a két intézmény egymás problémáira, és azt gondolom, hogy ez egy kiváló lehetőség mindenki számára.
Köszönöm a mostani vitát is. Azt gondolom, hogy az alapelvekben és az alapértékekben - és nagyon sok minden elhangzott erről, sőt, európai integrációs filozófiákról beszélgettünk itt ma, és azt kell, hogy mondjam, hogy a képviselői hozzászólások nagy része azt tükrözte, hogy ebben - egyetértünk. Abban is egyetértünk, hogy rendkívüli nehézségű kérdésekkel kell a mostani Európai Tanácsnak megbirkóznia. A történelmi jelzővel én mindig óvatosan bánnék, mert azt hiszem, hogy leértékeljük ezt a fogalmat, ha túl gyakran használjuk.
Azzal is mélyen egyetértek, hogy a félelem és bizalmatlanság az rossz tanácsadó, és nem szabad, hogy ilyen megfontolások vezessék az uniós vezetőket a holnapi és holnaputáni tárgyalásaikon. És az, amit önök szorgalmaztak, az az én hitvallásom is és a magyar elnökség hitvallása is, hogy a bizalomra, sőt, hozzátenném: a kölcsönös bizalomra, a felelősségvállalásra és a szolidaritásra kell alapoznunk minden lépésünket. Teljesen mindegy, hogy gazdaságpolitikáról beszélünk, schengeni reformokról, menekültügyről vagy a bővítésről, ezekre kell építenünk! És a megoldás - és a nagy többség is ezt javasolta - a több Európa, az erősebb Európa, és ezzel a meggyőződéssel dolgozott az elmúlt hat hónapban a magyar elnökség. Igenis, meggyőződésünk, hogy a mélyebb integráció a megoldás a közös gondjainkra.
Végezetül számot szeretnék adni, hogy azokban a kérdésekben, amelyeket a magyar elnökség házi feladatul kapott a korábbi Európai Tanácsoktól, milyen eredménnyel, milyen bizonyítvánnyal megyünk a holnap kezdődő európai csúcsra, hiszen nekünk konkrét dossziékról kellett egyezségre jutnunk önökkel, illetve egyéb kérdéseket kellett tető alá hoznunk.
Kezdem a gazdasági kérdésekkel. Beszéltünk már az európai szemeszterről, és köszönöm Šefčovič alelnök úrnak, hogy igenis érdemes elmondani a polgároknak, hogy miről szól ez a gyakorlat. Ez arról szól, hogy átláthatóságot biztosítunk arra, hogy tudjuk, mely tagállam hogyan gazdálkodik, hogy időben lehessen még figyelmeztető jeleket küldeni. És nagyon örülök, hogy az Európai Parlament ezt a gyakorlatot figyelemmel követte, s ebben az európai szemeszterben egyszerre biztatjuk a tagállamokat a feszesebb költségvetési gazdálkodásra és fektetjük le azt, hogy a növekedés forrása a munkában és a kreativitásban keresendő.
Ami a hatos jogszabálycsomagot illeti, rövidesen egy részletes vita lesz erről ebben a Házban. Én hadd mondjak két indokot, amiért én továbbra is a mostani megállapodást ajánlanám elfogadásra. Egyrészt azért, mert ez a csomag jó. Jobb, mint az induló tanácsi javaslat volt, és mert minden olyan kérdésben, amelyet a Parlament napirendre tűzött, kapott engedményt a Tanácstól. Nincs olyan kérdés, a fordított többségi szavazásban sem mentes attól, hogy ne kapott volna a Parlament valamit. Tehát, amikor Lambsdorff úr arra utalt, hogy egyetlen foga van az egész csomagnak és méghozzá ez a fordított többségi szavazás, azt gondolom, hogy ez nem így van. Ennek a csomagnak pontosan az az erénye, hogy nagyon sok helyen épít be fékeket, ellenőrzéseket a rendszerbe, amelyek révén az olyan válságok, mint a 2008-as, a jövőben elkerülhetőek.
Ami a szabad mozgást illeti, hadd mondjam el, hogy a magyar elnökség egyhangúlag el tudott fogadni a június 9-i bel-és igazságügyi tanácsi ülésen egy olyan következtetést, amelyben ki tudtuk azt mondani, hogy a szabad mozgás megőrizendő, hogy vannak most is rendelkezésre álló eszközök, először javítsuk azokat, és csak hogyha már ezek kimerültek és valóban vannak új problémák, amelyekhez hozzá kell igazítanunk a meglévő vívmányainkat, akkor hozzunk csak rendkívüli helyzetekben rendkívüli intézkedéseket, és hogy ennek módjáról pedig, amint lesz majd egy konkrét jogszabálytervezet a kezünkben, és lesz ilyen - úgy tudom ősszel -, akkor kell majd annak a konkrét módjait kidolgozni.
Most kaptam a hírt, hogy a mostani plenáris üléssel párhuzamosan a Frontexben az egyetlen nyitva levő kérdésre a Tanács rábólintott, tehát sikeresen lezárult a Frontex megerősítésére vonatkozó tárgyalás. Köszönöm a Parlamentnek az együttműködést.
Ugyanúgy siker, hogy egy másik feladatunkat, amit kaptunk az Európai Tanácstól, hogy az Európai Beruházási Bank hitelezési kapacitását azt növeljük meg, ezzel a Parlamenttel meg tudtunk állapodni, és azt gondolom, hogy ez nagyon fontos az észak-afrikai országok helyzetének rendezéséhez.
Egy kitérő erejéig muszáj reagálnom Tabajdi képviselő úr szavaira. Vissza kell utasítanom a magyar kormány tagjait érintő, meggyőződésem szerint belpolitikai motivációjú megjegyzéseit. Először is szeretném, ha megkérdezné például a Parlament gazdasági bizottságában ülő kollégáit Matolcsy György miniszter úr munkájáról, ugyanis tegnap a meghallgatáson kissé más volt a hangulat, mint amiről ön most beszélt. Azt is figyelmébe ajánlanám, hogy olvassa el, hogy az európai szemeszter kapcsán a tagállamok hogyan reagáltak a bizottsági ajánlásokra. Lehet ezekre reagálni, a tartalmat is lehet kritikával illetni, ugyanis minden az Európai Unióban eszmecserék és véleményváltások kapcsán alakul és bizony sok ország fogalmazott meg kritikát a tartalommal kapcsolatosan. A másik pedig, szeretném Tabajdi úrnak elmondani, hogy mi volt a magyar elnökség egyik pozitívuma, ami szerintem annak, hogy nagyon sok kérdésben döntésre tudtunk jutni az uniós intézményekkel a titka volt. És ez nem volt más, mint hogy tiszteletben tartottuk a szerződéseket és az egyes intézményeknek a kompetenciáját. A hatos csomagot úgy adjuk át most az Európai Tanácsnak, hogy a magyar elnökség mindent elkövetett a megállapodás érdekében, ezt kimondta Barroso elnök úr, és kimondták az ön kollégái ebben a Házban a bizottsági üléseken. Tehát mi átadjuk most az Európai Tanácsnak, amelynek van egy elnöke, úgy hívják, hogy Herman Van Rompuy, aki majd belátása szerint cselekszik.
És végezetül a horvát csatlakozás. Ugye azt mondtam az elején, hogy nagyon óvatosan bánok azzal, hogy történelmi jelzőket használjak. Azt gondolom viszont, hogy Horvátország esetében igenis a történelmi pillanat elérkezett. Üzenhetünk általa a Nyugat-Balkánnak, hogy a helyük az Európai Unióban van. Bízom benne, hogy az uniós állam- és kormányfők holnap, holnapután meghozzák a politikai döntést Horvátország csatlakozásáról, a tárgyalásokat a magyar elnökség végóráiban, legkésőbb június 30-án le tudjuk zárni. Az Európai Bizottság éjt nappallá téve dolgozott annak érdekében, hogy június 10-én ki tudják állítani a bizonyítványt, ami egy pozitív bizonyítvány lett. Arról tudom tájékoztatni önöket, hogy ahhoz, hogy ez megtörténjen, a horvátok éjjel-nappal dolgoztak és a magyar elnökség ugyanezt teszi. Minden nap van tanácsi munkacsoportülés annak érdekében, hogy a munkát be tudjuk fejezni.
Végezetül köszönetet szeretnék még mondani nemcsak ennek a Háznak - azt már megtettem - de triópartnereinknek: Spanyolországnak és Belgiumnak a kiváló együttműködésért, azért, hogy a közös másfél éves trióprogramot véghez tudtuk vinni, és hadd kívánjak végezetül jó munkát és parlamentbarát elnökséget Lengyelországnak.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Carlos Coelho
Az Európai Tanács közelgő ülése különös jelentőségű, mert az európai integráció két fontos eleme áll a viták középpontjában. Az első a gazdasági kormányzási csomag keretében megvalósítandó gazdasági integráció, amelynek lehetővé kell tennie, hogy megtaláljuk a gazdasági és pénzügyi válságból kivezető legjobb megoldásokat, valamint a különösen nehéz helyzetben lévő országoknak szóló konkrét intézkedéseket; ennek érdekében a Tanácsnak szolidaritást és felelősséget tükröző világos üzenetet kell küldenie. Másodszor, a jelenlegi zavaros és nagy bevándorlási nyomást jelentő időszak nem szolgálhat ürügyül a mozgás szabadságának szinonimáját jelentő Schengen óriási eredményének gyengítésére. Nem fordíthatjuk vissza ezt az eredményt, hanem védenünk, erősítenünk és fejlesztenünk kell azt. Remélem, hogy a mostani tanácsi ülés erre irányuló határozott, világos üzenetet küld, hangsúlyozva, hogy a tagállamoknak tiszteletben kell tartaniuk, valamint megfelelően és eredményesen végre kell hajtaniuk a schengeni szabályokat. Fel kell hívnia a figyelmet arra, hogy szükség van a tagállamok közötti szolidaritás és a felelősség megosztásának javítására, valamint a Frontex hatáskörének és forrásainak növelésére. Hangsúlyoznia kell továbbá, hogy Schengen tekintetében valódi értékelési mechanizmust kell létrehozni, amely ellenőrzi a szabályoknak való megfelelést és a határellenőrzéseket, azonosítja a problémákat, segít azok megoldásában és végső megoldásként szankcionálja a tagállamokat, amennyiben továbbra is fennáll a meg nem felelés.
João Ferreira
Az úgynevezett megszorító intézkedések drámai hatásai világosan láthatók. Ahogy egy évvel ezelőtt sokan figyelmeztettek, a Nemzetközi Valutaalap és az Európai Unió (IMF-EU) közös, Görögországra vonatkozó programja nemcsak gazdasági katasztrófát és társadalmi pusztítást okozott, hanem képtelennek bizonyult arra, hogy teljesítse azokat a célkitűzéseket, amelyek állítólagosan indokolták azt: a deficit csökkentésére irányuló célkitűzések nem teljesültek, az ország államadóssága jelenleg körülbelül 170%-on áll és az államadósságra vonatkozóan a piac által követelt kamatok a magasba szöktek. Az Európai Tanács azonban új támadásra készül. Az Írországra és most Portugáliára alkalmazni kívánt, hasonló módon kialakított IMF-EU-programokon felül arra készülnek, hogy megerősítik a görögországi támadást, még tovább sanyargatva annak népét.
Ezek ennek a megjelenésében nyíltan gyarmatosító, zavaró és erőszakos folyamatnak a legutolsó lépései. A gazdasági kormányzást arra kívánják használni, hogy intézményesítsék és állandóvá tegyék az intervencionista politikákat és az IMF-EU beavatkozás jelenlegi, folyamatban lévő lépéseivel összefüggő intézkedéseket. Azt akarják, hogy a "kölcsönös megfeleltetés” állandóvá váljon, éppúgy, mint a nemzeti számlák és politikák feletti külső ellenőrzés, amelyet a főbb európai uniós hatalmak szorosan felügyelnek. Előírásaik megsértése (vagy pusztán a megsértés veszélye) súlyos szankciókkal járna. Ezek elfogadhatatlan fejlemények, amelyek azt bizonyítják, hogy ez az Európai Unió valójában mennyire retrográd, reakciós és antidemokratikus.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg
Döntő jelentőségű pillanathoz érkeztünk, amikor a gazdasági kormányzási csomag keretében Európa gazdaságának jövőjéről születik döntés. Néhány nap múlva az EU dönteni fog továbbá a Görögországnak nyújtandó gazdasági támogatás következő részletéről. Véleményem szerint, ha ki akarunk törni a válságból, Európán belül szorosabb gazdasági integrációra, nem pedig további szankciókra és korlátozásokra van szükségünk. Ma az Európai Unió részét képezi az euróövezet és a többi ország is, és miközben az euróövezetben kétségtelenül egyetlen valutát használnak, 17 kötvénypiaccal és 17 kormányzati fejlesztési stratégiával rendelkeznek.
Képviselőcsoportom, a Szocialisták és Demokraták Progresszív Szövetsége Európai Parlamenti Képviselőcsoportja ezért a pozitív megoldások elfogadását, így a szorosabb gazdasági integrációt támogatja. Úgy gondoljuk továbbá, hogy a terheket azoknak kell viselniük, akik felelősek a gazdasági válságért - innen a pénzügyi tranzakciós adó ötlete -, nem pedig a válság áldozatainak, például Görögország polgárainak.
A mostani Európai Tanács egyben a Tanács magyar elnöksége alatti utolsó ülés. Ez az elnökség nem nyerte el azt a dicséretet, amelyet megérdemelt volna, hiszen az EU menetrendjében szereplő számos konkrét projektet, amelyen a magyarok dolgoztak, köztük a gazdasági kormányzásra vonatkozókat is, politikai ügyek árnyékolták be, mint például a médiatörvény vagy a magyar alkotmány. Remélem, hogy Lengyelország, amely átveszi az elnökséget, nem követi szomszédjaink példáját, és a Sejm választási kampánya nem fogja beárnyékolni az eredményeit.
Sylvie Guillaume
Azon gondolkodom, hogy mi lesz ennek a Tanácsnak az eredménye. Várhatóan lehetőséget teremt a menekültügyi és bevándorlási politika alkalmazásában elért előrehaladás, valamint az Európa határain zajló arab forradalmak következményeinek megvitatására. Ha úgy döntünk, hogy ezt a lehetőséget a külső határellenőrzések megerősítésére használjuk, nyíltan meg kell mondani, hogy újra rossz célt tűzünk ki. Nem elég egyszerűen elnyomó politikát folytatni, amelyről tudjuk, hogy nem eredményes és óriási emberi szenvedést okoz. Ne felejtsük el, hogy Európa kapuinál védelemre szoruló emberek állnak, azoknál a kapuknál, amelyeket a költségek és a visszaélés hamis ürügyével zárva tartanak. A legutóbbi Menekültek Világnapját követően hadd emlékeztessünk mindenekelőtt európaiakként viselt felelősségünkre, arra a felelősségre, amelyet a tagállamok, bár helytelenül teszik, de félnek felvállalni. Egyébként a 2012-es határidőt, amelyre ugyanezek a tagállamok elkötelezték magukat, valószínűleg elmulasztják.
Zita Gurmai
írásban. - Mozgalmas európai tanácsi ülésre készülünk, amely véleményem szerint történelmi jelentőségű lesz. A magyar elnökség néhány jelentős sikertörténetet tudhat magáénak: a Duna-stratégiát és a romastratégia elfogadását. Remélem azonban, hogy az általa végzett professzionális szintű, jó minőségű munka után elegendő politikai súllyal és agilitással rendelkezik ahhoz, hogy más területeken, például a horvát csatlakozással, a bevándorlással és a gazdasági kormányzás igen sürgető kérdésével kapcsolatban jelentős célokat érjen el. Az elnökség keményen dolgozott a 27 tagállam közötti egyetértés eléréséért, amelynek célja Európa egységének és akaratának kifejezése, hogy leküzdi a válságot és megőrzi az európai integráció lényegét. Nagy hatással van rám, hogy országom első európai uniós elnöksége ilyen kihívásokkal teli időszakban zajlik, és remélem, hogy az e heti Európai Tanács megfelel az elvárásoknak.
Andreas Mölzer
Miközben a bevándorlási világbajnok, Kanada több magasan képzett bevándorlót vonz, mint a világ bármely más régiója - mialatt azok, akik nem tudják eltartani magukat, éppoly gyorsan távoznak -, Európa szinte "a képzetlenek részvétmigrációjának” politikáját folytatja. Hiszen az Európába érkező afrikaiak többsége nem menekült, hanem gazdasági bevándorló. Ez a tévesen "menekültek” cím alatt futó emberi lóvásár, valamint a menedékjog iránti humanitárius felhívás jóvátehetetlen károkat okoz a menekültügyi rendszernek.
Az európai menekültügyi politika a korábbi javaslatok nemkívánatos mellékhatásai miatt kudarcra van ítélve: a dublini egyezmény célja a menekültügyi turizmus megakadályozása volt. Most az országokat könnyen elérhető külső határokkal veszik körül, a menedékkérők többsége azonban a legnagyvonalúbb szociális biztonsági rendszerekkel rendelkező országokban köt ki. Előre látható volt, hogy a munkaerőpiacon és a szociális területen a menedékkérők és a belföldi lakosság közötti egyenlő bánásmód biztosítása fellendíti a gazdasági bevándorlást.
Az illegális bevándorlók kiszélesített jogai a kitoloncolást szinte lehetetlenné teszik. Egy egységes menedékjogi rendszer csak akkor lenne kívánatos, ha az a legszigorúbb nemzeti menedékjogi rendszerre, például a dániai rendszerhez hasonlóra épülne, és ha a jogszabályok megsértésének, például az illegális bevándorlóknak adott turistavízumnak következményei lennének.
Határozottan el kell vetni az olyan európai menedékjogi rendszert, amelynek középpontjában az emberbarátság elve és az pepecselés áll. Végre határozottan különbséget kell tenni a menedékjogra jogosult menekültek és a gazdasági bevándorlók között. Tovább kell fejleszteni a Frontexet és a visszafogadási megállapodásokat is, valamint az illegális bevándorlókat következetesen ki kell toloncolni.
Cristian Dan Preda
Tekintettel a június 23-24-i európai tanácsi ülésre, szeretném felvetni Horvátország csatlakozásának kérdését. Mindenekelőtt azt szeretném mondani, hogy mennyire örülök, hogy a Horvátország által 2010-ben elért előrehaladásról szóló jelentésre vonatkozó állásfoglalás kollégámmal, Bernd Posselttel együtt előterjesztett módosításával támogatott álláspontom úton van a megvalósulás felé. Ezért üdvözlöm a Horvátországgal folytatott tárgyalások e hó végéig történő lezárásáról szóló, az Általános Ügyek Tanácsa keretében elért megállapodást. Remélem, hogy az Európai Tanács véglegesíti ezt a kérdést. Hatévi tárgyalássorozatot követően elérkezett az idő, hogy elismerjük a csatlakozási kritériumok teljesítése érdekében Horvátország által tett erőfeszítéseket. Remélem, hogy 2013-ban Horvátországot 28. tagállamként üdvözölhetjük. A tanácsi határozat rendkívül határozott jelzést fog küldeni a nyugat-balkáni országok egésze számára, ami e régió kormányait reformjaik folytatására ösztönzi. Ez egy hosszú folyamat, amely áldozatokat kíván. Az integrációs erőfeszítések azonban a végén megtérülnek. Üdvözlöm ugyanakkor a horvát hatóságok pozitív hozzáállását, amelyet a tényleges csatlakozás időpontjáig a nyomon követési mechanizmus mint kiegészítő kezdeményezés alkalmazása iránt tanúsítottak. Ezen időpontot követően azonban alkalmazásának meghosszabbításáról nem lehet szó.
Joanna Senyszyn
írásban. - (PL) A schengeni térség lesz a Tanács következő ülésének egyik témája. Ezzel összefüggésben szeretném felhívni a tisztelt Ház figyelmét arra, hogy a határellenőrzések visszaállításáról egyre gyakrabban esik szó. Dánia e célból határozathozatalra készül. A felsorolt indokok, nevezetesen a határokon átnyúló bűnözés elleni küzdelem és az illegális bevándorlás növekedése, nagyon komoly problémát jelentenek, amely azonban a határok bezárásával nem oldható meg. Ez a lépés ellentétes az áruk és szolgáltatások szabad mozgásáról szóló európai uniós szabályokkal. Erősíti továbbá az idegengyűlöletet és növeli a populista és nacionalista szólamokat hirdető pártok befolyását.
Leginkább az EU külső határainak védelmére irányuló közös és hatékony megoldásokra, valamint a bevándorlási politika tekintetében valamennyi tagállamra vonatkozó egységes előírásokra van szükségünk. Ezzel összefüggésben felszólítom az Európai Bizottságot, hogy tartsa fenn a határellenőrzések visszaállítása elleni eltökélt szembenállását vagy határozza meg a lehetséges visszaállítás közös, egységes és ésszerű szabályait, kritériumait és mechanizmusait.
Silvia-Adriana Ţicău
Mindenekelőtt osztom képviselőtársaim meglátását, hogy Görögországgal szemben szolidaritást kell mutatnunk. Az Európai Uniónak e határozattal kapcsolatban határozott, egységes hozzáállást kell tanúsítania.
Másodszor, a schengeni térség az EU egyik legnagyobb eredménye, amelynek elveit tiszteletben kell tartani és védeni kell. Ezzel összefüggésben úgy gondolom, hogy mind a schengeni térségen belül a határellenőrzések visszaállítása, mind pedig a schengeni térséghez csatlakozni kívánó és a meghatározott technikai feltételeket teljesítő tagállamokkal szembeni további feltételek bevezetése elfogadhatatlan.
Harmadszor, üdvözlöm a Duna régióra vonatkozó európai uniós stratégiát. A Duna régióban az együttműködés hosszú időre nyúlik vissza. Az egyik első európai intézményt az Európai Duna Bizottságot, 1856-ban alapították, amelynek székhelye a romániai Galaţiban található és célja a dunai hajózás szabadságának biztosítása. Felhívom az illetékes tagállamokat, hogy biztosítsanak elsőbbséget e stratégia végrehajtásának, biztosítva ezáltal az e makrorégióban élő több mint 120 millió polgár számára a gazdasági és társadalmi fejlődést.
Végül felszólítom az Európai Tanácsot és a tagállamokat, hogy számolják fel a román és bolgár munkavállalók szabad mozgása előtt álló jelenlegi akadályokat. Ezen akadályok megszüntetése az EU alapelveinek, például a személyek szabad mozgásának és a szolidaritás tiszteletben tartását jelenti.
Angelika Werthmann
Az Európai Tanács ülésének napirendjén szerepel pár dolog. Ami a görög válságot illeti, végül is egyértelművé kell tenni, hogy az Európai Unió nemcsak azt jelenti, hogy "adni” vagy "kapni”, hanem az "adni és kapni” elven működik. Ez azt is jelenti, hogy ha egy ország segítséget kap, ennek az országnak be is kell tartania az e célból hozott intézkedéseket. A Stabilitási és Növekedési Paktum tökéletesítése igen üdvözlendő, amelynek célja egyszerűen annak megakadályozása, hogy egy tagállamban újabb pénzügyi katasztrófa következzen be. Ami Horvátország tervezett csatlakozását illeti, üdvözlendő, hogy Horvátország megfelel a csatlakozási feltételeknek, szükségszerűen felmerül azonban a kérdés, hogy valójában hogyan történik a körülbelül 500 millió EUR finanszírozása, amelyre Horvátország jogosult.
