3. Kiskorú elkövetők kivégzése Iránban
Elnök
A következő napirendi pont az Iránnal kapcsolatos hat határozati indítvány megvitatása.
Mikel Irujo Amezaga
szerző. - (ES) Elnök úr, Iránban az emberi jogi helyzet 2005 óta drámaian romlott.
Az iráni jogrendszer azzal a szomorú rekorddal dicsekedhet, hogy a világon a második helyezést érte el az egy főre eső kivégzések száma tekintetében. Csak Kínában hajtanak végre több kivégzést, mint Iránban.
Amint a határozat is említi, két fontos megállapodás, nevezetesen a gyermek jogairól szóló egyezmény és a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmánya tiltja a halálbüntetés kiszabását olyan esetekben, amikor az elkövető 18 év alatti. A legfontosabb szempont az, hogy Irán mindkét megállapodást ratifikálta. Habár a ratifikálás ténye pozitívum, az ország nem tartja tiszteletben a fenti megállapodásokat.
A gyilkosságért, a nemi erőszakért, a fegyveres rablásért, az emberrablásért, és a kábítószer-kereskedelemért Iránban halálbüntetés jár. A legtöbb gyermeket gyilkosságért ítélték el, de sok ítélet olyan megbízhatatlan vallomásokon alapul, melyeket kínzással és olyan kihallgatások során csikartak ki, ahol a fogva tartottaktól megtagadták az ügyvédhez való jogot.
A bíróságok rendszeresen elutasítják azokat az alperesek által benyújtott bizonyítékokat, amelyek szerint a vádlott önvédelemből cselekedett.
A gyermekek Iránban történő kivégzése lesz az egyik olyan téma, amivel az ENSZ főtitkára, Ban Ki-moon által a Közgyűlés számára szeptemberben benyújtandó jelentés foglalkozik.
Ezért felkérjük Iránt arra, hogy hagyjon fel egyszer és mindenkorra a fenti kivégzésekkel, beleértve annak a legalább 85 embernek a kivégzését is, akiket olyan bűncselekményekért ítéltek halára, amelyeket gyermekkorukban követtek el.
Nem akartam befejezni annak az elmondása nélkül, hogy szerintem ezen a héten a Parlament és az Európai Unió elvesztette az erkölcsi hitelének egy részét, mivel nem védte meg a gyermekek jogait akkor, amikor tegnap ez az ülésterem jóváhagyta azt a szégyenteljes irányelvet, ami lehetővé teszi a gyermekek bebörtönzését azért a bűncselekményért, hogy hivatalos okmányok nélkül jönnek Európába.
Marios Matsakis
szerző. - Elnök úr, a teokratikus iráni rendszer saját embereivel való brutális bánásmódja közismert, és több korábbi parlamenti határozat témája volt már.
Tudjuk erről a rendszerről, hogy - Isten nevében - rendszeres és aljas bűncselekményeket követ el ártatlan civilek ellen. Iránban rendkívül nehéz az ellenállás, és a halál kockázatával terhes. Az ország határain kívül az iráni civilek azért küzdenek, hogy megvalósuljon hazájukban a demokratikus változás.
Közöttük vannak azok, akik a teljesen erőszakmentes Iráni Mudzsaheddinek Nemzetközi Szervezetéhez tartoznak. Ennek ellenére a Bizottság a terrorista listára tette a fenti szervezetet, és egészen a legutóbbi időkig nem volt hajlandó kijavítani ezt a hibát, még az Európai Bíróság ide vonatkozó határozata után sem. A következőket kérdezem a biztos úrtól: miért került a fenti iráni ellenállási szervezet a terrorista listán első helyre? Talán azért, mert az EU egyes olyan tagállamai vagy államai, amelyek jövedelmező kereskedelmi szerződésekkel, illetve kapcsolatokkal rendelkeznek Iránnal, a teheráni rendszer kedvében akartak járni?
Marcin Libicki
szerző. - (PL) Elnök úr, amikor az emberi jogok megsértésének eseteiről beszélünk a világban, akkor különbéget kell tennünk mindenekelőtt az olyan helyzetek között, ahol szerintünk ingatag a rendszer, polgárháború folyik, és a bűncselekményeket a teljes káosz körülményei között követik el, és az olyanok között, mint például az iráni, ahol az állam viszonylag stabil, nincs polgárháború, időről-időre választásokat tartanak, de az állam büntetőjogi módszereket - úgy mint a gyermekek kivégzését - alkalmaz. Ez utóbbi helyzet teljesen más, mint az általunk megtárgyalt témák, beleértve a mai vitát is Szomália vagy Burma kapcsán. Ezekben az esetekben nem a belső rend hiányáról van szó, hanem az eltérő civilizációról. Huntington könyve, a "A civilizációk harca” vagy a híres történész és filozófusra, Feliks Koneczny jut az eszünkbe ilyenkor, aki a civilizációk alapvető különbségeiről beszél. Ha meg akarjuk oldani a problémákat, akkor azon kell elgondolkoznunk, hogyan tudjuk befolyásolni a fenti rendszereket a mentalitásuk megváltoztatása érdekében.
Laima Liucija Andrikienė
Hagyjanak fel a gyermekgyilkosságokkal - ez a legfontosabb dolog, amit az Európai Parlament egyértelművé tesz a határozatában. Ezt üzenjük az új iráni Majlis-nak, mert a tagjainak tisztában kell lenni a feladatukkal - az iráni büntető törvénykönyv késedelem nélküli reformjával annak érdekében, hogy összhangba kerüljön az ország által vállalt nemzetközi kötelezettségekkel és a nemzetközi jogállamisággal.
Véleményem szerint a kiskorú gyermekek, illetve a kiskorúságok idején bűncselekményt elkövetettek kivégzése teljes mértékben elfogadhatatlan. Arra a tényre, hogy az iráni kormány politikája ellentétben áll a nemzetközi joggal, nemrégiben az ENSZ főbiztosa is rámutatott.
Az Európa Parlament már többször kifejezte abbéli hitét és azt az álláspontját, hogy ellenzi a halálbüntetést és támogatja az egész világra kiterjedő, a halálbüntetésre vonatkozó moratóriumot. Itt és most férfiakról, nőkről, gyermekekről, tizenévesekről és kiskorúakról beszélünk, ezért azzal szeretném befejezni, hogy felhívást intézek az iráni kormányhoz, akadályozza meg azoknak a tizenéveseknek a kivégzését, akikre már kimondták a halálbüntetést, mert ez embertelen.
Věra Flasarová
szerző. - (CS) Hölgyeim és uraim, nem osztom a Bush-adminisztráció véleményét, miszerint Irán veszélyezteti a világ biztonságát, és ezért van szükség a fegyverkezési hajszára. Ellenzem azt is, hogy rákényszerítsük az értékeinket és az életstílusunkat az eltérő kultúrákra, főleg azért, mert ez által megnyitjuk a lehetőséget a nemzetek fölötti tőke előtt a világ nyersanyag erőforrásai, és a kései gyarmatosítás felé. Ugyanakkor ellenezem a még mindig folyó barbár cselekményeket, annak ellenére, hogy a kiváltó okai már rég megszűntek. Ráadásul semmi sem igazolja az iráni kultúrában a fiatalkorú bűnelkövetők és a politikai ellenfelek elleni olyan barbár eljárásokat, mint amelyek Mahmoud Ahmadinejad iráni rendszerére jellemzők. A múltban a fenti ország csak kivételes esetekben folyamodott a halálbüntetéshez, és a nyilvános kivégzésekre csak a tömeggyilkosságok, illetve a gyermekgyilkosság elkövetéséért járó büntetések végrehajtásakor került sor. A jelenlegi iráni rendszerben azonban évente több százra rúg a halálbüntetések száma, és sok esetben fiatalkorúak a kivégzettek, mint például a 17 éves Mohammad Hassanzadeh, akit június 10-én végeztek ki. Nemrégiben láttam a nyilvános iráni kivégzésekről készült fényképeket. Higgyék el, életem egyik legborzalmasabb élménye volt.
Képviselőcsoportom, a GUE/NGL képviselőcsoport az Európai Parlamenten keresztül intéz felhívást az Iráni Iszlám Köztársasághoz, hogy azonnal hagyjon fel a kivégzésekkel, és különösen azoknak az embereknek a kivégzésével, akik fiatalkorukban követtek el bűncselekményt. Ahmadinejad úr uralma alatt Irán már régóta bitófa alá küldi nem csak a tömeggyilkosokat, de az olyan embereket is, akik a fejlett országokban a cselekményeikért jóval enyhébb büntetést kaptak volna vagy a jog értelmében nem is minősülnének bűnösnek. Az országnak felül kell vizsgálnia a jogértelmezését, és módosítania kell úgy, hogy tiszteletben tartsák az emberéletet. Amíg ez nem következik be, Irán a civilizált világ szélén marad.
Paulo Casaca
szerző. - (PT) Elnök úr, a mai napon ismét az emberi jogok Iránban történő rendszeres megsértése hozott bennünket össze. Az alapvető kérdés a fiatalkorúak kivégzése állítólagos bűncselekményekért.
Tisztázni szeretném, hogy gyakran például azonos nemű fiatalok közötti kapcsolatról van szó, ami nem is számít bűncselekménynek, és ami halálbüntetést és nyilvános kivégzést eredményez, amint azt a rendszer barbárságáról szóló filmfelvételeken is láthattuk.
A fenti barbárság azonban nem korlátozódik a fiatalkorúakra, és nem korlátozódik a megkövezés általi kivégzésekre, illetve a kivégzésekről készült felvételekre. A terrorizmus külső dimenzióit is magába foglalja.
Éppen ezért ismét meg kell kérdeznem az európai intézményeket, hogy miért folytatják a teheráni terrorista rendszer bátorítását arra, hogy az Iráni Mudzsaheddinek Népi Szervezetét továbbra is terrorszervezetnek minősítse, amint arra képviselőtársunk, Matsakis úr is rámutatott.
Miért van az, hogy a terrorizmus és az emberi jogok megsértésének elítélése helyett gazdasági és kereskedelmi csomagokat használnak arra, hogy bátorítsák a teheráni rendszert a terrorizmus áldozatainak elítélésére? Ez teljes mértékben erkölcstelen és védhetetlen, és olyan politika, ami gyors kezelés hiányában elkerülhetetlenül összeütközésbe és háborúba sodor bennünket.
A fenti okok miatt szeretném felhívni a Bizottságot és a Tanácsot a politikája megváltoztatására és a törvény betartására, és arra, hogy ne ily módon jutalmazzák a terrorizmust.
Tadeusz Zwiefka
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, meg tudom érteni, habár egyáltalán nem tudom elfogadni, hogy vannak a világon halálbüntetést alkalmazó jogrendszerek. Azt azonban még elképzelni sem tudom, hogy akár a halálbüntetés támogatói, különösen a mi kultúrköreinkben, tényleg elfogadják ennek a büntetési formának a kivetését, és azt követően végre is hajtsák azt, különösen gyermekeken és tizenéveseken. Iránban azonban pont ez a helyzet. Az Amnesty International legutolsó jelentése szerint jelenleg száz tizenéves vár a kivégzésre, de ez a szám még nem tartalmaz mindenkit, mivel nem minden ítéletet vesznek nyilvántartásba.
Helyesen cselekszünk, ha felhívjuk az iráni politikai és jogi hatóságokat, hogy léptessenek életbe moratóriumot a halálbüntetésekre. Ugyanakkor azonban fel kell tennünk saját magunknak is azt a kérdést, hogyan ítéljük meg a nemzetközi közösséget, hogyan ítéljük meg saját magunkat, hisz nem tudjuk biztosítani, a halálraítélt tizenévesek rovására, hogy a nemzetközi megállapodások aláírói eleget tegyenek az aláírt nemzetközi megállapodások záradékaiban foglaltaknak. Van egy mögöttes olvasat, a gazdasági, és ez, sajnálatos módon, háttérbe szorítja a humanitárius megfontolásokat.
Marianne Mikko
a PSE képviselőcsoport nevében. - (ET) Hölgyeim és uraim, a világ nem tűri a halálbüntetést, de Irán a maga útját járja. Abban az országban szomorú a helyzet. Az iráni hatóságok nem válogatnak a kivégzettek között; a halálbüntetést még a fiatalkorúak esetében is alkalmazzák.
A gyermek jogairól szóló egyezmény aláírójaként az ország súlyos konfliktusba kerül a világgal. A halálbüntetés alkalmazása teljes mértékben ellentétes az emberi jogokkal. Ez a büntetési forma embertelen. Elképesztően igazságtalan az, hogy eddig legalább harminc kiskorút végeztek ki Iránban.
Szeretném remélni, hogy a halálbüntetés végrehajtására váró 85 kiskorút a világ - beleértve minket - meg fogja menteni brutális sorsától.
Reméljük, hogy az újonnan megválasztott parlamentet megérinti a humanitás újfajta szele. A középkori kivégzési módszerek a történelemkönyvekbe valók. Iránban olyan törvényeket kellene bevezetni, amelyek összhangban állnak a nemzetközi joggal. Épp itt az ideje, hogy Irán átlépjen a XXI. századba. Őszintén támogatom a határozatot.
Janusz Onyszkiewicz
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, a mai napon azért vitatjuk ezt a kérdést, mert megindított bennünket annak a veszélye, hogy a halálbüntetést végre fogják hajtani négy, 18 év alatti emberen. Az iráni igazságügyi szerveknek nem ez az első ilyen döntése. Irán annak a szerencsére mindössze néhány országnak az egyike, ahol halálra ítélik a tizenéveseket, de ami még rosszabb, végre is hajtják a fenti ítéleteket. Ráadásul az elmúlt három évben az ilyen jellegű iráni ítéletek a világ összes halálbüntetésének több mint egyharmadát tették ki.
Felháborító, hogy Irán megszegi az általa aláírt nemzetközi megállapodásokat, amelyek kategorikusan megtiltják a fenti intézkedéseknek az ilyen égbekiáltó módon való végrehajtását. Mindez a fentinél jóval általánosabb kérdést vet fel: a nemzetközi közösség rendelkezik-e olyan mechanizmussal és eszközzel, amelyek segítségével megfelelően tud foglalkozni a fenti országokkal? Más szóval, van-e lehetőség arra, hogy a vállalt kötelezettségeiket megszegő országok ellen kézzelfogható és érdemi szankciókat léptessünk életbe?
Erről két dolog jut eszembe. Az első annak a szükségszerűsége, hogy ismét átgondoljuk a már kissé elkoptatott jogállamiság fogalmát. A tizenévesek homoszexuális viselkedésért való elítélése összhangban állhat az érvényben levő iráni törvényekkel, de természetesen nem érthetünk egyet a jogállamiságnak ezzel az értelmezésével.
A második téma az, hogy ha megköveteljük másoktól, hogy tegyenek eleget a vállalásaiknak és az alapvető joggal összhangban álló ésszerű törvényeknek, akkor nekünk is tiszteletben kell tartani a fenti törvényeket. Ebben az összefüggésben mindenképpen eszünkbe kell jusson a késlekedésünk, hogy ne használjak erősebb kifejezést, a végső bírósági határozat végrehajtása, és az iráni mudzsaheddineknek a terrorszervezetek listájáról való levétele terén.
Zdzisław Zbigniew Podkański
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, az emberek számára az életük a legfontosabb kincs. Ezért senkit és semmilyen okból nem szabadna megfosztani ettől az értéktől. Az igazán felháborító dolog az, hogy a fiatalokat ütlegelik és megkínozzák azért, hogy olyan vallomást tegyenek, ami megalapozza a halálbüntetést. Nyilvánvaló, hogy Irán az egyike azoknak az országoknak, ahol sok halálbüntetést hajtanak végre, többek között fiatalkorúakon is. Az utóbbi időben szerzett információk szerint legalább 85 fiatalkorú bűnöző vár a kivégzésére a fenti országban.
Éppen ezért itt az ideje, hogy Irán felhagyjon ezekkel az eljárásokkal, és alkalmazza a többi ország által elfogadott jogi normákat. A fiatalokat oktatni kell, és nem megölni.
Tunne Kelam
Elnök úr, kilenc nappal ezelőtt egy iráni fiatalt, Mohammed Hassanzadeh-t, aki még nem volt 18 éves, kivégezték. Mások is várnak a kivégzésre, olyanok, akiket kiskorúként állítólagosan elkövetett bűncselekményekért ítéltek halálra.
Szerintem ez jó alkalom, hogy emlékeztessük a világ közvéleményét arra, hogy Teherán világelső a kivégzett fiatalkorú elkövetők száma alapján. Ezért a lehető leghatározottabban követeljük az iráni rendszertől, hogy hagyjon fel a kivégzésekkel.
Ugyanakkor azonban - és most a biztos úrhoz intézem a szavaimat - ennél gyakorlatiasabb dolgot is tehetnénk. Szabad kezet adhatnánk az iráni demokratikus ellenzéknek, a Nemzeti Ellenállási Tanácsnak, hogy egyszer és mindenkorra szabaduljon meg ettől az embertelen rendszertől.
Philip Bushill-Matthews
Elnök úr, Matsakis úr azzal indította a vitát, hogy vajon egyetlen ország a felelős-e azért, hogy az egész Európai Uniót az Iráni Mudzsaheddinek Népi Szervezetének betiltására biztatta? Meg tudom válaszolni a kérdését: az Egyesült Királyság. Az Egyesült Királyság kormánya azért tette azt, mert megkérte rá az iráni kormány.
Sajnálattal kell elmondanom, hogy hazámban olyan kormány van hatalmon, amelyik nem engedélyezi a saját népe számára a Lisszaboni Szerződésről tartandó népszavazást, és ahhoz is ragaszkodik, hogy az iráni nép hangját ne lehessen Európa egyetlen részében sem meghallani.
Felhívást intézek az Egyesült Királyság kormányához, hogy amikor a jövő héten a Westminsterben szavaznak, az Európai Bíróság döntésével összhangban szüntessék meg a tilalmat. Az Egyesült Királyság már nagyon régen részese a problémának. Ki kell vennie a részét a megoldásból is.
Peter Skinner
Elnök úr, ez egy nagyon súlyos kérdés. Irán a társadalmi ellenőrzés eszközeként fiatal férfiakat és nőket végez ki. A modern civilizáció korában hihetetlen, hogy fiatal lányokat és fiúkat kivégeznek, megköveznek, illetve ipari darukra akasztanak fel.
Kérjük és felhívást intézünk a nemzetközi közösséghez, hogy tegyen az eddigieknél többet, de ahelyett, hogy együtt lépne fel a nemzetközi közösség, a nemzetközi közösség egy része elleni hangokat hallunk. Halljuk az USA elítélését, például, halljuk, hogy a Házban nézeteltérések vannak a tekintetben, hogyan kezeljük a helyzetet. Soha nem fogjuk megoldani ezt a válságot, ha nem lépünk fel egyként az ország középkori válságával szemben. Ezt nekünk kell megtenni.
Marios Matsakis
Elnök úr, csak azért kértem másodszor is szót, hogy a kollégáim figyelmébe ajánljak egy könyvet, ami az Iránban 2007-ben elkövetett emberi jogsértésekről szól. Nemrégiben hívták fel rá a figyelmemet, és ez a könyv rengeteg sokkoló hivatkozást tartalmaz, amelyek közül az egyik egy akasztására váró lányra, Ameneh Salamra vonatkozik, aki Naqadeh-i, és az a bűne, hogy terhes, de nincs férjnél. Mellékesen megjegyzem, hogy a férfit, aki teherbe ejtette, 99 korbácsütésre ítélték.
Ewa Tomaszewska
(PL) Elnök úr, 1990 óta Iránban legalább 430 halálbüntetést hajtottak végre fiatalkorúakon. A gyermekek halálra ítélése a felnőttek szégyene. A tizenévesek által elkövetett bűncselekmények mindegyike esetében a felnőttek által végzett oktatás a hibás. A saját hibánkért és hiányosságainkért való felelősség áthárítása a tizenévesekre, az embertelen ítéletek végrehajtása, beleértve a gyermekek halálbüntetését is, valódi bűncselekmény. Iránban már a tízéveseken is végrehajtják a halálbüntetést. A tizenévesek halálra ítélése ellentmond az Iráni Iszlám Köztársaság által vállalt nemzetközi kötelezettségeknek. Az iráni hatóságoknak azonnal fel kellene hagyniuk a fiatalkorúaknak az embertelen törvények nevében történő legyilkolásával.
Zbigniew Zaleski
(PL) Elnök úr, azt gondolhattuk volna, hogy Robert Hughes "A legvégső part” című könyvének - melyben bemutatja, hogy a Brit Korona, vagyis a bíróságok, hogyan szállíttatták el a kisgyermekeket szüleikkel együtt Ausztráliába - megjelenése után ez soha többé nem fordulhat elő. Valójában egy évszázad telt el vagy talán másfél, és ugyanez megy végbe Iránban, egy iszlám országban, ahol egyrészt az láthatjuk, hogy nagy figyelmet szentelnek a családnak. Ami ott történik, az a legrosszabb képzeletünket is felülmúló barbárság.
Ha nem lépünk fel a gyermekek védelme érdekében, ha nem bojkottáljuk a rendszert, ha nem ítéljük a lehető legnagyobb mértékben az egész világon, akkor tettestársak vagyunk, mert hallgattunk és nem kíséreltük meg az emberi élet védelmét.
Michael Cashman
Elnök úr, elítélem az Iránban napi rendszerességgel elkövetett emberi jogsértéseket. Azt is gondolom, hogy meg kellene szüntetnünk az Iráni Mudzsaheddinek Népi Szervezetének betiltását, mégpedig a lehető leghamarabb.
A fiatalkorúak esetében alkalmazott halálbüntetések ellen kívánok felszólalni. Soha nem fogom elfelejteni annak a két fiúnak az arcát, akiket a halál beálltáig nyilvánosan lógattak a kötélen. Az volt a bűnük, hogy fiatal homoszexuálisak voltak, akik merészelték egymást szeretni. Az ilyen embertelenséget az egész világon el kellene ítélni. Biztos úr, ezért kell megváltoztatnunk az Iránnal szemben alkalmazott politikánkat. Nem ülhetünk hátratett kézzel: nincs több időnk!
Avril Doyle
Elnök úr, a mai napon én is el szeretném ítélni az Iránban folyó emberi jogsértéseket, és - a britek jövő heti szavazása után - arra szeretném kérni a Tanácsot - ha jól tudom, a francia elnökség alatt -, hogy vegye le, egyszer és mindenkorra az Iráni Mudzsaheddinek Népi Szervezetét a terroristalistáról.
Valójában azt is mondhatnám - habár elsősorban az Egyesült Királyság a felelős azért, hogy az Iráni Mudzsaheddinek Népi Szervezete rákerült a listára -, hogy hála a közönséges jog ("common law”) jogrendjének és a brit bírósági rendszernek, amelyek legalább független, szabad, és objektív igazságszolgáltatást tesznek lehetővé, valamint az arra vonatkozó ajánlásnak, miszerint elsősorban igaztalanul került az Iráni Mudzsahedinek Népi Szervezete a terrorlistára, és kéri annak a listáról történő levételét.
Sürgetően kérem a francia elnökséget - ha jól tudom, erre alattuk fog sor kerülni -, hogy kövessék a javaslatot, és azonnal vegyék le őket a listáról. Nem nézhetjük tétlenül az emberi jogok megsértésének folytatódását, és a halálbüntetés alkalmazását, különösen azokban az esetekben, amikor fiatal nőkről és férfiakról, illetve fiatalkorúakról van szó.
Charlie McCreevy
a Bizottság tagja. - Elnök úr, kolléganőm, Benita Ferrero-Waldner asszony sajnos nincs ma jelen, ezért az ő nevében szeretnék köszönetet mondani azért, hogy felszólalhatok a fiatalkorúak Iránban történő kivégzésével kapcsolatos témában.
A Bizottság osztja az aggodalmukat ezzel a rettenetes témával kapcsolatban. Miközben - amint közismert - a Bizottságnak nincs képviselete Teheránban, figyelemmel kíséri az emberi jogi helyzetet, és szorosan együttműködik az EU tagállamok ottani nagykövetségeivel. Fontos megemlíteni, hogy az Európai Parlament, az Európai Unió Tanácsa és a Bizottság egységes és koherens utat követ. Egyértelműen hangot adtunk komoly aggodalmainknak az EU Elnöksége által az elmúlt két hétben kiadott három nyilatkozatban: június 4-én és 10-én, a Fadaei úrra, Shojaee úrra, és Jazee úrra vonatkozó ügyekben, akik azonnali kivégzésre várnak a kiskorúként elkövetett bűncselekményeikért, és június 13-án, Mohammad Hassanzadeh kivégzésével kapcsolatban.
A Bizottság teljes mértékben támogatja a fenti nyilatkozatok elvét és tartalmát: semmivel nem indokolható az, hogy az iráni hatóságok halálra ítélik a fiatalkorú elkövetőket. Ez teljes mértékben ellentétes a nemzetközi jog kötelező érvényű rendelkezéseivel, amelyeket Irán ratifikált, nevezetesen a Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egységokmányával és a gyermekek jogairól szóló egyezménnyel.
Az a tény, hogy ilyen gyorsan ilyen sok nyilatkozatot kellett kiadnunk, nyilvánvalóan mutatja a kivégzések számának - beleértve a kiskorúak kivégzését - növekedését Iránban. Az Irán főbírája, Ayatollah Shahroudi által a fiatalok kivégzésére vonatkozó moratóriumban foglaltakat a saját bírái arcátlanul megszegik.
De sajnálatos módon, az Iránnal kapcsolatos nyilatkozataink hangneme és gyakorisága azt a tényt is tükrözi, hogy az emberi jogokkal kapcsolatos párbeszédünk és küzdelmünk általában, és a fiatalkorúak kivégzése esetében specifikusan nem volt hatékony. Az iráni hatóságok körében egyre inkább süket fülekre talál a nemzetközi emberi jogi törvények betartására irányuló felhívásunk, ezért nincs más választásunk, mint hogy az úgynevezett "hangszóró diplomácia” eszközéhez folyamodunk olyan nyilvános nyilatkozatok formájában, amelyeket Teherán riasztónak tart és elutasít.
Iránnak szembe kell néznie a felelősségével. Hassanzadeh úr kivégzése után a Bizottság a maga részéről egyértelműen azt mondta az iráni hatóságoknak, hogy ez a tett beárnyékolja Irán nemzetközi hírnevét és kapcsolatunkat. Ha nem javul az emberi jogi helyzet, akkor hátrányt szenved az a közös célunk, hogy javítsuk az Európai Unió és az Iráni Iszlám Köztársaság közötti kapcsolatokat.
Bízom abban, hogy az Európai Parlament és az EU összes partnere ezzel egyetértenek, és e szerint fognak cselekedni. Ezért egyszerűen megismétlem az Iráni Iszlám Köztársaság felé intézett felhívásunkat arról, hogy tartsa be az általa aláírt nemzetközi egyezményeket, és kímélje meg a halálbüntetés végrehajtására váró fiatalkorúak életét.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra a viták végén kerül sor.
