A G20-csúcstalálkozó eredményei (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozatai a G20-csúcstalálkozó eredményeiről.
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Elnök úr, tisztelt képviselők, a Tanács elnökségének és az Európai Parlamentnek már alkalma nyílt megvitatni a G20-csúcstalálkozót 2010. október 20-án, a G20 miniszteri szintű találkozója előtt, és várakozással figyeltük, hogyan alakulnak a dolgok Szöulban.
Mi európaiak alaposan felkészültünk a tárgyalásokra, mind miniszteri szinten, mind az állam- vagy kormányfők szintjén. Tudatában voltunk annak, hogy az európai összefogás hiánya gyorsan aláásná az Európai Unió hitelességét nemzetközi színtéren. El kell ismernünk, hogy a szöuli csúcstalálkozó eredményei vegyes nemzetközi fogadtatásra találtak. A magam részéről úgy vélem, továbbra is optimistának kell lennünk, még ha az eredmények el is maradtak a várakozásoktól.
A szöuli csúcstalálkozó előtt meg voltunk győződve arról, hogy a legnehezebb és legfontosabb próbatétel a lendületünk megtartása lesz majd. Nem szabad abba a hibába esnünk, hogy azt hisszük, már nincs szükség globális együttműködésre, pusztán azért, mert nem vagyunk abban a válsághelyzetben, mint 18, vagy akár 6 hónappal ezelőtt. Még mindig úgy véljük, hogy a politikai vezetők a döntéshozásért felelősek. Valóban így van, ez a politika lényege. Úgy gondolom azonban, van egy másik, még fontosabb feladatuk, annak biztosítása, hogy a döntések ne csupán papíron legyenek meg, hanem konkrét eredményekkel járjanak, és teljes mértékben végrehajtásra kerüljenek.
A szöuli csúcstalálkozó megmutatta, hogy a G20 országok számára, és ezért mindannyiunk számára igazi kihívás annak megértése, hogyan tudnák folytatni, sőt meggyorsítani a döntések végrehajtását. A jó szándékot gyakorlati eredményekre kell váltanunk, mindez legalább két okból fontos. Először is, a piacokat nem elégítik ki a puszta kijelentések. Figyelik a fejleményeket, a csúcstalálkozó után két, tíz, harminc nappal is, mikor a média tudósítói már hazamentek. Az európai gazdaság állapotát egészként kell értelmezni, nem csupán egy kétnapos csúcstalálkozón elért haladás eredménye. A kívánt haladás csak folyamatos, mindennapi munka révén jöhet létre, ezt az Európai Parlament tagjaiként önök mindenkinél jobban tudják.
A második ok éppolyan fontos, mint az első, és mindnyájukat közvetlenül érinti. Úgy vélem, hogy a Parlament és a nemzeti parlamentek elvégezhetik a felülvizsgálat feladatát, emellett azonban politikai ösztönzést is adhatnak az európai és nemzetközi gazdasági tervek számára, elősegítve a tervek helyes megvalósulását két csúcstalálkozó között, és a G20 folyamattá válását, találkozók puszta sorozata helyett.
A tartalmat illetően egyértelmű az Európai Unió hozzájárulása a stabil, tartós és kiegyensúlyozott növekedéshez, és a következő elveken nyugszik: a fenntartható, differenciált növekedést célzó költségvetési konszolidációs tervek, az elsősorban a munkahelyteremtést támogató strukturális reformokat tartalmazó Európa 2020 stratégia, a pénzügyi szektor és piacok reformjainak programja, és végül a gazdasági kormányzás megerősítése az Unióban. Hozzátenném, hogy az Unió fokozott érdeklődést tanúsít a G20-csúcsra vonatkozó szakértői értékelési folyamat iránt. Mi európaiak megszoktuk ezt, és tudjuk, milyen hasznos lehet ez a gyakorlat. Világos, hogy mindenkinek ki kell vennie a részét a munkából, és megújult akarattal kell hozzájárulnia a növekedés elősegítéséhez.
Még egyszer, és korábbi felszólalásaim szellemében, szeretném megjegyezni, hogy a protekcionizmus elleni küzdelmet nem lehet egyik napról a másikra megnyerni, kizárólag folytonosan fenntartva az ehhez szükséges globális figyelem szintjét.
Másrészt szeretném kiemelni az utóbbi hónap három fontos fejleményét. Az első a Nemzetközi Valutaalap (IMF) reformja, mivel az Unió világosan bizonyította, hogy kész kivenni a részét az arra irányuló munkából, hogy az IMF jobban megfeleljen az új nemzetközi gazdasági valóságnak, ezért a feltörekvő gazdaságoknak is legyen beleszólásuk és nagyobb szerepet kapjanak. Beleegyeztünk, hogy csökkentjük tagjaink számát az IMF ügyvezető igazgatóságában, és jelentős engedményeket tettünk a részvények tekintetében. Úgy vélem, megtartottuk azt, ami a legkedvesebb volt a szívünknek, és a nemzetközi közösség egésze számára is előnyösebb az új helyzet.
A második fejlemény a Bázel III megállapodással kapcsolatos. Úgy vélem, ami a bankokra vonatkozó tőkemegfelelési követelményeket illeti, jó irányba haladunk, és természetesen döntő fontosságú, hogy minden érintett tagállam elkötelezett maradjon a Bázel III. végrehajtása mellett. A végrehajtás kérdése nyilvánvalóan napirenden fog maradni mind az Unióban, mind a G20-találkozókon.
Kitérve arra, ami az elmúlt hetekben történt az úgynevezett valutaháború során, úgy vélem, hogy az Európai Unió jól végezte a dolgát, és sikerült megőriznie egy kiegyensúlyozott pozíciót, ami azt jelenti, hogy az árfolyamoknak a gazdasági alapokat kell tükrözniük, és nincs szükségünk arra, hogy kompetitív leértékeléshez folyamodjunk.
Végül Szöul óta Franciaország vállalta magára a G20 elnökségének feladatát, és úgy vélem, ez egyedülálló lehetőség az európaiak és az Európai Unió számára. Nagyon fontos lesz, hogy összehangoltan együttműködjünk annak elérése érdekében, hogy a következő év során - tekintettel a 2011 novemberében tartandó cannes-i G20-csúcstalálkozóra, és azon túl - a G20 megfeleljen a vele szemben támasztott elvárásoknak.
Az előttünk álló igazi kihívás annak bizonyítása, hogy egy, a válság megoldására létrehozott fórum képes hozzájárulni és ösztönzést nyújtani az olyan középtávú célok eléréséhez, mint a stabilabb, megalapozottabb és kiegyensúlyozottabb globális növekedés, világos, méltányos szabályok kidolgozása a nemzetközi pénzpiacok számára, a mai világot jobban tükröző nemzetközi szervezetek, amelyek képesek hatékonyabban segíteni a nemzeti kormányokat és az európai intézményeket abban, hogy helyt álljanak a globalizált világban. Elnök úr, úgy vélem, a G20 országokra hárul a feladat, hogy a következő években megmutassák, hogy a globalizáció nem csupán gazdasági, hanem, sőt főként, politikai folyamat.
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Elnök úr, az e hónapban lezajlott szöuli csúcstalálkozó előtt aggodalmak merültek fel azzal kapcsolatban, hogy amennyiben alábbhagy a válság nyomása, amely egy asztalhoz ültette a G20-országokat, lehetetlenné válik a G20 számára, hogy ellássa a globális gazdasági irányítás elsődleges fórumának szerepét. Az e havi szöuli csúcs után biztosíthatom önöket, hogy nem a pesszimista elképzelés érvényesült. A G20-csoport a válságkezelés felől elmozdult a globális kormányzás stabilabb megközelítése felé.
Noha súlyos problémákat kellett megvitatni, és bár néhány kérdésben, így a pénzügyi szektor megadóztatásának kérdésében nem született megegyezés, a G20-csúcstalálkozó ismét közvetítette a világ felé a globális elkötelezettség fontos üzenetét; valódi és számottevő haladást ért el a globális gazdasági kihívások megoldása terén. Tudom, hogy az eredmények némileg szkeptikus fogadtatásban részesültek, mivel nem született szenzációs áttörés az utolsó percben, amely jól mutatott volna az esti híradóban. Amit a szkeptikusok nem értenek meg, az az, hogy a G20-folyamat önmagában szenzációs hír, nem olyan jellegű, mint az európai, integráltabb folyamat, ahol az asztal körül mindenki a tárgyalások és a kompromisszum közös kultúrájában osztozik.
Az Európai Unió és néhány tagállama mellett a G20-nak olyan különböző országok a tagjai, mint az USA, Kína, Oroszország, Brazília, Japán, Argentína, Szaúd-Arábia, Korea, Dél-Afrika. Maga a tény, hogy közösen próbálják megoldani a globális egyensúlytalanság problémáját, és megegyeznek például a pénzügyi szabályozásban, elismerésre méltó: hatalmas előrelépés, amely néhány éve még nem volt lehetséges. A szöuli csúcstalálkozó fontos előrelépés volt ebben a folyamatban, egy új cselekvési terv elfogadása, nem egyszeri, látványos esemény.
Ezért igen, sikeres volt, és úgy vélem, hogy az Európai Unió, amelyet az Európai Tanács elnökével együtt képviseltünk, elégedett lehet a csúcstalálkozó következtetéseivel. Pénzügyminiszteri szinten is fontos előrelépés történt, itt az Európai Uniót Olli Rehn, a területért felelős biztos képviselte. Egészében véve a következtetések tükrözik az Európai Unió Szöul előtt kijelölt prioritásait, és az Európai Unió büszke lehet a hozzájáruláshoz, amelyet ehhez a folyamathoz nyújt.
Hadd emeljem ki a főbb eredményeket: az első és legfontosabb: az Európai Unió a csúcstalálkozón előrelépésre törekedett a globális növekedést és munkahelyteremtést elősegítő együttes fellépés terén, valamint választ keresett a globális egyensúlytalanságok és valutáris feszültségek kezelésének mikéntjére. Tudtuk, hogy izzasztó munka lesz közösen elfogadott módot találni a globális egyensúlytalanságok kezelésére, azonban hosszú, kemény tárgyalások után a G20-országok közös megoldás mellett szavaztak, útjára indítottak egy mechanizmust és elfogadtak egy menetrendet, amely összehozza a gazdaságainkat a probléma megoldása céljából.
A G20-partnerek elkötelezték maguk a szélsőséges egyensúlytalanságok mérséklése és a folyó fizetési mérlegek egyensúlytalanságainak fenntartható szinten tartása mellett. Ne becsüljük alá ennek a jelentőségét. A G20-országok párbeszéde az egyensúlytalanságok kezeléséről megmutatta, hogy az Unió e tekintetben a mezőny előtt jár. Az Európai Unió belső egyensúlytalanságaival kapcsolatos meglátásaink ösztönzőleg hatottak a G20 vezetőire, mint a globális egyensúlytalanságok megoldásának legjobb módszerei. Az indikátorok használata, amelyek nyomán megkezdődik a makrogazdasági egyensúlytalanságok és kiváltó okaik értékelése, az új G20-mechanizmus alapja. 2011 közepén indul útjára, az első értékelés a következő csúcstalálkozó előtt, 2011 novemberére készül el.
A továbbiakban arra összpontosítunk, hogy minél inkább erősítsük ezt a mechanizmust, és biztosítsuk, hogy helyesen kerül alkalmazásra a 2011-es francia G20-elnökség idején. Az elért eredmények tehát fontosak, de egyetértek azzal, hogy most azzal kell törődnünk, hogyan kerülnek végrehajtásra.
A második eredmény a valutaárfolyamokkal kapcsolatos. A valutáris feszültségek megoldása nélkül nem lesz sikeres a növekedés helyreállítása. Az Európai Unió itt is elősegítette a G20-országok megoldásról született konszenzusának elérését. Megegyeztünk a piacorientáltabb árfolyamok felé való elmozdulásban, amelyek tükrözik a mögöttük lévő gazdasági alapokat. Abban is megállapodtunk, hogy tartózkodunk az értékelések összehasonlításától, és fellépünk a túlzott árfolyam-ingadozások és rendezetlen árfolyammozgások ellen.
Ez a döntés politikai lendületet ad a francia G20-elnökségnek, amely a nemzetközi pénzügyi rendszer átfogó reformjára vállalkozik. Örömmel látom azt is, hogy a G20-csúcstalálkozó támogatta az IMF történelmi reformját. Mi több, meghaladtuk a kvóták újraelosztására és a feltörekvő országok képviseletére vonatkozó pittsburghi várakozásokat. Hála az uniós tagállamok nyitott és együttműködő hozzáállásának, jelentős engedményeinknek és képességünknek a felelősség megosztására, a Valutaalap immár kellő legitimitással rendelkezik ahhoz, hogy vállalja a rá váró nehéz feladatokat, különösen az egyensúlytalanságok és az árfolyammal kapcsolatos feszültségek problémáját. A feltörekvő gazdaságoknak most bizonyítaniuk kell, hogy a nagyobb képviseletért cserébe készek a nagyobb felelősségvállalásra is a globális gazdasági kormányzás iránt.
A csúcs negyedik eredménye a globális pénzügyi szabályozó reform lendületének megtartása volt, a hangsúly egyértelműen a megvalósításra esett. Üdvözöljük a Bázel III reform elfogadását, valamint azt, hogy a G20 tovább dolgozik a rendszerszintű fontossággal bíró pénzintézetek kérdésén. A G20 pénzügyi reformtörekvései tovább folytatódnak olyan területeken, mint a makrogazdasági intézkedések keretrendszerei, az árnyékbanki tevékenységek, a származékos árupiacok, és a piac integritása és hatékonysága.
Az Európai Unió ezek közül több ponton vezető szerepet tölt be, és belső munkánk felhasználásra kerül a G20-folyamatban. Most az említett összes kötelezettségvállalás szigorú és következetes végrehajtása a fontos, az elfogadott menetrend alapján, globális szintű játéktér biztosítása érdekében. Komoly biztosítékokat kaptunk az Egyesült Államoktól arra nézve, hogy osztják az eltökéltségünket ebben a tekintetben. A szöuli csúcstalálkozó a dohai forduló lezárásának is új lendületet adott, és megerősítette a G20-országok elkötelezettségét a protekcionizmus minden formája elleni küzdelem mellett.
Személyes elégedettségemre szolgáló eredmény, hogy mivel a szöuli fejlesztési konszenzus kapcsolatot teremt a fejlesztés, a kereskedelem és a beruházás között, fontos helyez biztosítottunk a fejlesztésnek a G20 által megállapított menetrendben. Ez az új, növekedésorientált megközelítés kiegészíti a meglévő, fejlesztési adományokat közvetítő tevékenységeket és az ENSZ rendszerét. Támogatja a millenniumi fejlesztési célok elérése érdekében tett erőfeszítéseinket, és tökéletesen összhangban van a Bizottság nemrég megjelent zöld könyvében szereplő javaslatokkal a fejlesztési politika jövőjéről. A zöld könyvet konzultációra bocsátottuk, és szeretném a tisztelt Ház véleményét is kikérni róla.
Végül lelkesen üdvözlöm a G20-országok elkötelezettségét a G20 korrupcióellenes cselekvési terve mellett, az energiával kapcsolatos kérdéseket vizsgáló jövőbeni munka mellett, és az éghajlatváltozásról szóló cancúni tárgyalások kiegyensúlyozott és sikeres kimenetelére tett erőfeszítések mellett.
a Bizottság elnöke. - (FR) Elnök úr, tisztelt képviselők, a vállalatok és szakszervezetek képviselőinek növekvő érdeklődése világos bizonyítéka annak, hogy a G20-folyamat mára kivívta a globális gazdasági irányítás fő fórumának rangját. A G20 üzleti csúcson is részt vettem, ahol a vállalatok szociális felelősségét hangsúlyoztam. Találkoztam európai, észak- és dél-amerikai és ázsiai szakszervezetek küldöttségeivel. A delegációkkal, amelyekkel az Európai Szakszervezetek Szövetsége (ETUC) révén kerültem kapcsolatba, megegyeztünk, hogy a foglalkoztatásnak fő prioritást kell élveznie, és hangsúlyoztam azt a tényt, hogy Európa valóban javasolta, hogy a foglalkoztatás és a szociális dimenzió is szerepeljen a következtetések között.
A szöuli csúcstalálkozó óta a következő G20-elnökségre és a 2011. novemberi cannes-i csúcstalálkozóra összpontosítjuk a figyelmünket. A legtöbbet kell kihoznunk abból a lehetőségből, hogy az egyik tagállamunk ül a kormánynál. Késlekedés nélkül meg kell fogalmaznunk az álláspontunkat, és aktívan kell támogatnunk a G20 menetrendjének koordinált módon való alakítását.
A Bizottság kész teljes támogatását biztosítani a francia elnökség minden prioritásának. Ezek egyike a Nemzetközi Valutaalap (IMF) reformja, amelyhez egy sor egységes javaslatot kell kialakítanunk, különösen a stabilitás növelése és a valutaárfolyamok ingadozásának elkerülése érdekében.
Egy másik prioritás a nyersanyagok árának ingadozása. A Bizottság felmérést fog készíteni az összes nyersanyag elsődleges piacairól a következő hónapok során.
A francia elnökségben egyedülálló alkalmat kell látnunk arra, hogy Európa otthagyja kézjegyét a világméretű G20-menetrenden. Ha továbbra is együttműködünk a G20 szintjén, Európa megszilárdítja helyzetét a globális gazdasági és pénzügyi vita középpontjában, és kulcsszerepet kap a globális kihívásokra adott válaszaink formálásában.
Jean-Paul Gauzès
Elnök úr, azt hiszem, egy percem van, ha helyesen tájékoztattak.
A belga elnökség soros elnöke, a Bizottság elnöke, hölgyeim és uraim, először is szeretném kijelenteni, miniszter úr, milyen nagyra értékelem világos beszámolóját a legutóbbi G20-csúcstalálkozóról, és mennyire támogatom a jövőre vonatkozó javaslatait.
Úgy vélem, meg kell mondanunk, hogy az eredmények elég halványak, noha a Bázel III megállapodás és az IMF-reform elfogadásra került. Csak remélni tudjuk, ahogy a Bizottság elnöke is, hogy a szöuli csúcstalálkozó előkészíti az utat a francia elnökség nagyra törő javaslatai előtt, amelyeket a közvetlen szükségletek és a folyamatos nehéz körülmények is igazolnak. Az Európai Uniónak következetesnek kell lennie, ha felvállalja az őt megillető fontos szerepet.
A konkrét eredmények döntő fontosságúak, és egyetértek önnel, Barroso elnök úr, mikor azt mondja, hogy a polgártársaink cselekedeteket várnak és pusztán szavakat vagy kijelentéseket. A gazdaság és a pénzügyek globalizációja valódi előrelépést követel meg tőlünk a szabályozások nemzetközi harmonizációja terén. A piacok sokkal gyorsabban reagálnak, mint a politikusok. Európának nem szabad naivnak lennie, és biztosítani kell a viszonosság elvének teljesülését
Udo Bullmann
Elnök úr, hölgyeim és uraim, ma reggeli beszédében Harms úr feltette a kérdést, hogy miért nem jut el többé a lelkesedés a csúcstalálkozókról az emberekhez, és miért nem árad szét megújult bátorság és bizalom a csúcstalálkozók megbeszéléseiről. Ahogy ma reggel hallgattam önöket, és most is, Barroso urat, és Van Rompuy urat, illetve a Tanácsot, rájöttem, miért nem kerül átadásra a lelkesedés. Még itt a tisztelt Házban sem kerül átadásra - csak nézzenek körül. Természetesen fontos volna, hogy több képviselő legyen jelen. Miért nincsenek itt? Nem helyes, hogy nincsenek itt. Azonban úgyse hallanak igazán semmi újat. Olyasmiket mondanak nekünk, amiket már sokszor olvashattunk az újságokban, és adósak maradnak a válaszokkal a feltett, nagyon konkrét kérdésekre. Mi lesz a pénzügyi tranzakciókra kivetett adóval? Schulz úr számos alkalommal feltette a kérdést. Hol marad a válasz? Nem szerepel a szöuli G20-csúcstalálkozó napirendjén. Szeretném, ha magyarázattal szolgálnának erre.
Azt is szeretném tudni, hogy miért mondta azt az Európai Tanács és a belga elnökség, hogy támogatják az elképzelést, majd miért mondta az Európai Tanács az utolsó három találkozóján pusztán azt, hogy megvalósíthatósági tanulmány készítését ajánlja globális szinten, európai szinten azonban nem. Vajon miért nem? Nem látja a Tanács a zsákutcát, ahová ezt az ügyet juttatják? Még egyszer felteszem a kérdést, Barroso úr, mikor fogja Šemeta úr teljesíteni a Parlament év eleji kérését, amely szerint európai szinten is kívánunk egy megvalósíthatósági tanulmányt? Ha véleményt mond erről a témáról, tele lesz a terem, és oda fogunk figyelni önre. De kérem, ne hagyja többé figyelmen kívül a kérdést. Csak Európában évi 200 milliárd euróról van szó. Kérdezze meg a Költségvetési Bizottság tagjait, micsoda triviális, csekély összegekről vitatkoznak jelenleg a Tanáccsal. Ha elindulna egy kezdeményezés, azzal előrébb tudnák lépni. Életet kell lehelnünk a szerepünkbe, akkor majd újra átárad a lelkesedés. Ezt várjuk el öntől.
Marielle De Sarnez
Elnök úr, akármennyi csúcsot és ülést tarthatunk, ha Európa nem alakít ki közös, offenzív hozzáállást, akkor nem lesz súlya, és a következő G20-találkozó egyszerűen Kína és az Egyesült Államok közti erőpróba lesz, amelyből szükségszerűen vesztesként kerülünk ki. Témában azonban nincs hiány.
Míg az euró saját nehézségeivel küzd, amelyek hathatós belső válaszokat igényelnek, a nemzetközi pénzügyi rendszer nagyon kritikus időszakon megy keresztül, amely tetézi a nehézségeinket, és versenyt támaszt Európával szemben, amely éppolyan destabilizáló, mint amennyire igazságtalan. Ez az első állításom. Európának új, világszintű monetáris rendszerre vonatkozó terveket kellene a G20 napirendjére tűznie, amely egy több valutából - főleg a dollárból, az euróból és a jüanból - összeállított kosáron alapuló elszámolási egységet hozna létre.
Hasonlóképp a pénzügyi szabályozás kérdését is újra elő kell vennünk. Az adóparadicsomok elleni küzdelem iránti elkötelezettségnek még mindig nem tettünk eleget a gyakorlatban, és a hitelminősítő intézetek tevékenységét sem szabályoztuk. Ez annál inkább sajnálatos, mivel más kihívások is állnak előttünk, mint az árupiacok szabályozása: a fosszilis energiahordozóké, az ásványi anyagoké és a mezőgazdasági termékeké. Ezt illetően lenne egy javaslatom. Úgy vélem, ebben az ügyben Európának javasolnia kellene egy világszintű árupiaci szervezet létrehozását.
Valóban, tényleges veszély fenyegeti a világgazdaságot bizonyos termelő országok által előidézett hiányok esetén - és itt Kínára gondolok. Továbbá a mezőgazdasági termékekkel való spekuláció mélyen erkölcstelen, mivel a fejlődő országokat az éhínség veszélyének teszi ki, az éghajlatváltozás veszélyei mellett.
Ezeket a fontos ügyekkel kapcsolatban, amelyek világosan kapcsolódnak a globális egyensúly kérdéséhez, egy dologban hiszek. Úgy gondolom, hogy a francia elnökség csak akkor lesz valóban hasznos, ha kezdettől európai keretbe ágyazódik.
Patrick Le Hyaric
Elnök úr, hölgyeim és uraim, a világválság kiterjedtsége, és a sürgető szociális és környezeti problémák határozott cselekvést kívánnak az Európai Uniótól a G20 országok fórumán, a nemzetközi pénzpiacok szabályozásáról tett szándéknyilatkozatok alapján.
Először is, a Kereskedelmi Világszervezet tárgyalásainak nem kellene kapitalista dzsungellé változtatniuk a világot, hanem szociális, környezeti és munkahely-teremtési követelményeket kellene alkalmazniuk a kereskedelem rendszerére. Foglalkozniuk kell a munkanélküliség csapásával, amely jelenleg több mint 250 millió embert sújt a bolygón, véget vetve a jelenlegi megszorító intézkedéseknek.
A másik oldalról be kell zárni az adóparadicsomokat, és mechanizmust kell kidolgozni a tőkemozgások megadóztatására; nemzetközi alapot kell létrehozni az árupiaci árak stabilizálására, kezdve a mezőgazdasági termékek áraival; meg kell újítani a nemzetközi pénzügyi rendszert, új szerepet adva a Nemzetközi Valutaalapnak a foglalkoztatás és fenntartható emberi fejlődés területén, és egy univerzális világpénz megteremtésével a dollár uralmának megszüntetésére.
Hasonlóképp véget kell vetni a botrányos állapotnak, amelyben a hitelminősítő intézetek a saját ügyükben bíráskodhatnak, kizárólag a bankok érdekét tartva szem előtt. Az embereknek meg kell adni a lehetőséget, hogy elmondják a véleményüket minden őket érintő kérdésben.
Georgios Papanikolaou
(EL) Elnök úr, a G20-csúcstalálkozó eredményeinek bejelentései fontosak, ehhez kétség sem férhet, azonban egy második olvasat fontos kérdéseket vet fel bizonyos pontokat illetően.
Hogy precízek legyünk, húsz fejlett ország szigorú figyelmeztetésben részesített minden országot, amelyek koordinálatlan gazdaságpolitikát folytatnak, miközben az Egyesült Államok egy bizonyos típusú gazdaságpolitikát folytat, a pénzmennyiség növelésével, az Európai Unió tagállamai egy másik típusút, jelenleg megszorításokat alkalmazva, míg Kína ismét másikat, a valutája alulértékelésével.
Azt próbálom megérteni, mi a célja az ilyen állításoknak, és végső soron kihez szólnak? Nehezen hiszem el, hogy ez az üzenet a világgazdaságban csekély jelentőséget képviselő országoknak íródott. Ha azonban a G20 saját használatra adott ki ilyen közleményt, akkor valóban fontolóra kell vennünk, hogy nagyon komoly politikai konspirációról van szó, egy olyan gazdasági időszakban, amikor azonnali cselekvésre van szükség.
Charles Goerens
(FR) Elnök úr, a kérdésem eredetileg Barroso elnök úrhoz szól, de mivel nincs jelen, a belga elnökségnek teszem fel.
Manapság lehetséges a kereskedelmi dömping a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) dömpingellenes szabályainak megszegése nélkül. Egy folytonosan alulértékelt valutával ugyanaz az eredmény érhető el. Még ha bátortalanul el is kezdjük vizsgálni a valuta kompetitív leértékelésének témáját, megmarad a kérdés, hogy mi az elfogadható az Európai Unió számára.
A kérdésem a belga elnökséghez a következő: ha a G20-nak nem sikerül véget vetnie a monetáris zűrzavarnak, vajon a WTO-tárgyalások sértetlenül kerülnek ki belőle?
Nikolaos Salavrakos
(EL) Elnök úr, a novemberi G20-csúcsnak véleményem szerint nem volt kézzelfogható eredménye. Ismét bebizonyosodott, hogy az Egyesült Államok vezető pozícióban van, és Kína próbál pozíciót biztosítani magának a nemzetközi porondon.
Ahogy mindnyájan tudjuk, a 2007-ben kezdődött gazdasági válság akkor tört ki, mikor az Egyesült Királyság egyik beruházási bankjának likviditási gondjai támadtak. Amint láttuk - és az egész világ tudja - az USA kormányzata kénytelen volt több pénzt nyomatni, az első szakaszban 700 milliárd dollárt, majd további 600 milliárdot a nemrég lezajlott második szakaszban.
Ellentétben ezzel a pénzügyi problémákra adott válasszal az Egyesült Államok részéről, Európa általában és különösen az euróövezet hű maradt a költségvetési szigor elvéhez, a szigorúan ellenőrzött monetáris politikához, teret hagyva ezzel a piacok számára, hogy spekulatív játékot folytassanak, kárt okozva Európa kevésbé stabil gazdaságainak általában, és különösen az euróövezetnek.
Javaslom, hogy mérlegelni kellene új európai pénz kibocsátását, vagy bankjegyek formájában, vagy eurókötvény formájában.
Michel Dantin
(FR) Elnök úr, polgártársaink várakozással tekintenek ránk, várakozással tekintenek Európára a világkormányzás kérdésében. Kezdeményezőnek kell lennünk, meghatározó erővé kell válnunk. Több felszólaló említette ma délelőtt, hogy a G20 francia elnöksége lehetőség Európa számára. Egyértelműen osztom ezt a véleményt, és úgy vélem, hogy magának az elnökségnek kell rendszeresen tájékoztatnia a Parlamentet a G20 munkájának haladásáról. Azt hiszem, hogy a Francia Köztársaság elnöke szívesen eljönne, hogy beszéljen a Parlament előtt. Elnök úr, úgy vélem, hogy fel kellene kérni őt erre.
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Elnök úr, a G20 kétségtelenül sajátos intézmény, ahol minden döntést konszenzus révén kell meghozni. Azonban, ahogy a Bizottság elnöke és a belga elnök is jelezte, a folyamat halad az útján, és csak az egyik kérdést szeretném kiemelni, mégpedig a pénzügyi szektor megadóztatását.
Noha nem került sor áttörő megállapodásra, megegyezés született arról, hogy a francia elnökség idején tovább folyik az innovatív finanszírozással kapcsolatos munka. Az Európai Unió készen áll a G20 munkájának támogatására a globális szintű pénzügyi tranzakciós adó lehetőségének vizsgálata és kidolgozása során. Ahogy mondtam, a G20 konszenzusos elven működik, és jelenleg sok G20-partner nem osztja a véleményünket ebben a kérdésben, de tovább dolgozunk a konszenzus elérésén.
Ezalatt biztosítanunk kell, hogy a pénzügyi szektor méltányos hozzájárulást tegyen, olyan intézkedések révén, mint a pénzügyi tevékenységre kivetendő adó. 2010. október 7-én a Bizottság felvázolta a kérdésről alkotott véleményét, és a következő célokat szándékozik követni. Először is biztosítanunk kell, hogy a pénzügyi szektor méltányos hozzájárulást nyújtson a közkiadásokhoz. Ez különösen fontos a támogatásra tekintettel, amelyben a válság során részesült. Másodszor biztosítanunk kell, hogy minden általunk javasolt adó valódi előnyökkel szolgál és jelentős bevételt eredményez anélkül, hogy veszélyeztetné az Unió versenyképességét. Harmadszor, biztosítanunk kell, hogy a pénzügyi szektorra kivetett különböző nemzeti adók ne támasszanak új akadályokat a közös piac előtt.
Ennek alapján a Bizottság kétágú megközelítést javasol a pénzügyi szektor megadóztatására. A gazdasági tevékenységre kivetett adó a legjobb módnak tűnik arra, hogy az EU-ban kezeljük a dolgot. A pénzügyi szektor profitjainak és béreinek megadóztatása biztosítaná a méltányos adóztatást, miközben az oly szükséges bevételt is létrehozná. Ráadásul a gazdasági tevékenységre kivetett adó kevésbé lenne befolyással az Unió versenyképességére, mint más adózási eszközök, ha egyoldalúan bevezetnénk őket.
A pénzügyi tranzakciókra kivetett adót globális szinten kellene szorgalmazni. A globalizált pénzügyi szektorra kivetett nemzetközi tranzakciós adó a legjobb módja nemzetközi célok finanszírozásának az olyan területeken, mint a fejlesztési segélyek és az éghajlatváltozás. A helyesen megválasztott adóval és helyes alkalmazásával a bevételek fontos új forrása jönne létre, miközben megtartanánk versenyképességünket.
A Bizottság célja e lehetőségek további kidolgozása, hogy 2011-ben politikai kezdeményezéseket tehessen. Az első lépés egy hatásvizsgálat a pénzügyi rendszer adóztatásáról tekintettel a fenti elvekre. Ebben a tekintetben a tagállamok elemzéseit is figyelembe vesszük. Fontos az új szabályozás, a bankokra kivetett lehetséges illetékek és adók pénzügyi szektorra tett együttes hatásának elemzése bármely javaslat kidolgozása előtt.
Részemről említenék valamit, ami szintén nagyon fontos: a G20 nagyon világosan felvett napirendjére fejlesztési politikai célkitűzéseket. Úgy vélem, jó jel, hogy a G20 folyamat, az Európai Unió kellően határozott fellépésével, a polgárok érdekét szolgáló előnyök előmozdításán tevékenykedhet.
Olivier Chastel
Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, a vita lezárásaképp szeretném általánosságban azzal kezdeni, hogy még egyszer kijelentem: a G20-csúcstalálkozó előtt világosan tudtuk, hogy fontos az Európai Unió számára, hogy kielégítő eredményt érjünk el számos kérdés esetében, és annak biztosításán kell fáradoznunk, hogy a G20 mindenekelőtt hiteles és legitim fórum maradhasson, konkrét eredményeket hozzon, ahogy az előbb is említettem, és koordinált politikai ösztönzést adjon a globalizációnak, hogy az Unió hallathassa a hangját ebben az összefüggésben. Úgy vélem, anélkül hogy átsiklanánk a nehézségek felett - amelyekre önök közül többen utaltak -, hogy az Unió eleget tett kötelezettségeinek, és az európai intézmények és a G20-megbeszéléseken részt vevő uniós tagállamok munkája kielégítőnek mondható.
Szöul az ötödik csúcs volt két éven belül, és számos közös kötelezettségvállalás született. Ezek közül sok pozitív hatást fejtett ki a gazdasági növekedés és pénzügyi stabilitás tekintetében, habár még egyértelműen messze vagyunk a munka végétől.
Az Unión belül, és ahhoz kapcsolódva, amit a Bizottság az imént említett a bankokra kivetett illetékekről és a pénzügyi tranzakciókra kivetett adóról, az Európai Tanács október 29-i következtetései világosan leszögezik, hogy e két kérdés kidolgozásának folytatódnia kell, mind az Unión belül, mind nemzetközi téren. Az illetékek kérdésében növekvő konszenzus alakul ki ezek alapjáról és szelleméről. Nincs még azonban konszenzus a bevétel célját vagy felhasználását illetően.
A tagállamok eközben nemzeti rendszereket hoznak létre, amelyek jelentősen különböznek egymástól. Ezért rövid távon minimális szintű koordinációt kell bevezetnünk, hosszú távon pedig olyan rendezési keretre kell törekednünk, amely sokkal nagyobb mértékben harmonizálja a válság megoldására tett intézkedéseket, különösen a Bizottság jogalkotási javaslatai alapján. Ezért az Európai Tanács októberi ülésén döntés született arról, hogy az illetékek jelenleg létező különböző rendszereinek nagyobb mértékű koordinációjára van szükség, és az Ecofin Tanácsot kérte fel, hogy az Európai Tanács decemberi üléséig dolgozza ki az erre vonatkozó következtetéseit.
Végül, a Bizottság által az imént említett, pénzügyi tranzakciókra kivetett adót illetően, az Európai Tanács felhívta a Tanácsot és ezzel az Ecofin Tanácsot, hogy vizsgálja meg az adóparadicsomok és adóelkerülés megszüntetésének lehetséges módjait, és az Ecofin Tanács megbízta a Tanács magas szintű, pénzügyekkel foglalkozó munkacsoportját e nehéz kérdések vizsgálatával..
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Ioan Mircea Paşcu
írásban. - A nemzetközi gazdasági és pénzügyi intézmények szerkezete - amely a háború után jött létre - jelenleg erős nyomás alatt áll. Az alapjaiban változó nemzetközi rendszer és a világválság a határait feszegetik, arra kényszerítve, hogy alkalmazkodjon az új körülményekhez. Emellett az új kihívásoknak való megfelelés érdekében új intézmények kerülnek kialakításra, mint például a G20. A G20 azonban lényegében kormányközi szervezet, amelynek döntéseit, amelyek mindannyiunk életére hatással bírnak, nemzeti szinten kell végrehajtani. Ezért fontos, hogy döntései nem csupán tagjai, hanem mindnyájunk érdekeit figyelembe véve szülessenek.
Ebből a szempontból biztató látni azt, hogy a szöuli csúcstalálkozó hangsúlyozta a tagok közti együttműködést, ezzel garantálva a döntések végrehajtását. Látszott a szándék az alapvető strukturális átalakításokra, és a növekedés munkahelyek révén való ösztönzésére, nem tévesztve szem elől a fejlődő világ igényeit. Reméljük, hogy az EU-nak magának is előnye származik egy olyan testület döntéseiből, amelyben csupán néhány tagja vesz részt, és a döntések az euróövezeten kívüli tagállamok számára is előnyösek lesznek.
