Ünnepi ülés - Franciaország
Elnök
Tisztelt Sarkozy elnök úr, képviselőtársaim, hölgyeim és uraim! Az Európai Parlament köszönti Franciaország elnökét a mai strasbourgi plenáris ülésen. Látogatása nagy megtiszteltetés az intézmény számára és biztosíthatom arról elnök úr, hogy a képviselők már nagyon várták látogatását, amit az is igazol, hogy igen nagy számban jelentek meg ma itt. Az elnökválasztási kampány során és azt követően, hogy Önt május 6-án megválasztották elnöknek, folyamatosan hangsúlyozta, hogy Ön számára Európa ügye az egyik legfontosabb lesz, ezért a francia kormány is kiemelten foglalkozik majd vele.
Elnök
(DE) Tisztelt enlök úr! 1849-ben a kiváló francia író Victor Hugo az európai államok uniójáért emelte fel a szavát. Az időközben eltelt több mint száz évben nagy előrelépés történt az európai integráció történetében, nem utolsósorban francia kezdeményezésre. Ezek közé a kezdeményezések közé tartozik a mai Európai Unió csírája, amely a Robert Schuman által 1950-ben bemutatott terv eredménye. Robert Schuman szoros együttműködésben dolgozott Jean Monnet-val.
Mivel ma Strasbourgban tartjuk az ülést, szeretnék megemlékezni Pierre Pflimlinről, Franciaország volt miniszterelnökéről, aki az Európai Parlament elnöke és Strasbourg polgármestere is volt. Különösen fájó, hogy Franciaország polgárai népszavazáson elutasították az alkotmányszerződést, amely Európa jövője szempontjából rengeteg fontos választ tartalmazott. Megválasztása előtt röviddel Ön azt nyilatkozta, hogy Franciaország elnökeként mindent megtesz annak érdekében, hogy Franciaországot visszavezesse Európa centrumába.
Kétségtelen, hogy ennek az elkötelezettségének gyorsan és határozottan hangot is adott, amikor hozzájárult a reformszerződés tető alá hozásában és támogatta az Európai Tanács akkori elnökének, a német Angela Merkelnek az erőfeszítéseit.
Tisztelt elnök úr! Végezetül arról szeretnék beszélni, hogy megválasztása után meghívott engem az Élysée-palotába és én voltam az első nem francia vendége. Szeretném megragadni az alkalmat, hogy az Európai Parlament nevében megköszönjem ezt a meghívást, mert ezzel nem csak Európa iránti elkötelezettségét bizonyította, de a meghívással az Európai Unió polgárait képviselő Európai Parlament elismerését is kifejezte.
(Taps)
Tisztelt elnök úr! Július 2-án, pár héttel megválasztása után a következőket mondta Strasbourg lakóinak: "Azt szeretném, hogy Franciaország saját maga vállalna felelősséget és azt szeretném, hogy minden európai tudatában legyen történelmi felelősségének. Vitákat szeretnék kezdeményezni, kérdéseket szeretnék feltenni és minde témával foglalkozni szeretnék.” Tisztelt elnök úr! Kíváncsian várjuk beszédét. Felkérem, hogy mondja el beszédét az Európai Parlament előtt.
(Taps)
Nicolas Sarkozy
a Francia Köztársaság elnöke - Köszöntöm az Európai Parlament elnökét, a tisztelt képviselőket, a Bizottság elnökét! Tisztelt hölgyeim és uraim! Köszönöm, hogy meghívtak, hogy szólaljak fel itt, a demokratikus Európa központját jelentő épületben.
Szeretném megköszönni, hogy olyankor adtak erre lehetőséget, amikor nyilvánvaló megtorpanást követően Európa összeszedi magát és továbblép.
Köszönöm, hogy lehetőséget kaptam arra, hogy megismételjem Franciaország Európa iránti elkötelezettségét és ismét elmondjam, hogy a francia "nem” szavazata az európai alkotmányra nem azt jelentette, hogy a franciák elfoldultak volna Európától. Épp ellenkezőleg: azt fejezte ki, hogy nagyobb dolgokat várnak Európától.
(Taps)
Az európai integrációt a kezdetektől fogva a remény vitte előre. Az emberek most azt várják Európától, és ez mindannyiunk felelőssége, hogy ez a remény valóra váljon. A béke, a testvériség és a haladás reménye mind a huszadik század nagy tragédiáiból született. Ez a remény több millió férfi, nő és gyermek véréből és könnyéből vétetett. Ez a remény a szenvedésből született. Ez a remény annak a reménye, hogy Európa népei soha többet nem harcolnak egymás ellen, hogy európai földön soha többet nem lesz megszállás, mások feletti uralom és nem kerül sor mások megsemmisítésére, amelyek kis híján nemzeteink materiális és morális megsemmisüléséhez vezetett.
Az európai eszme azért született, mert nagyszerű európaiak egy napon kezet nyújtottak egymásnak a határok fölött. Azon határok fölött, amelyekért korábban oly sokan életüket áldozták. Hamarosan pedig azok, akik rengeteget szenvedtek, belátták, hogy a gyűlölködés a múlté és most már barátságra van szükség.
Az európai integráció azért valósulhatott meg, mert az emberek elszörnyülködtek azon, ami történt. Nem akartak többet háborúzni, met szívük mélyén tudták, hogy egy újabb háború végzetes lenne. Ehelyett azt választották, hogy megbecsülésben, megértésben együtt dolgozva alakítják közösen a sorsukat.
Az európai integrációra úgy kell tekinteni, mint ami valójában: morális szükség, politikai szükség, szellemi szükség.
Az európai integráció az értékeket és civilizációt tiszteletben tartó és azokat megőrizni kívánó európai népek közös óhaja.
Európa nem lehet csupán egy gépezet. Európa nem lehet egy adminisztratív gépezet. Európa nem lehet egy olyan jogi gépezet, amely szabványokat, rendeleteket és irányelveket gyárt, nem lehet az eljárások és szabályok gépezete.
Európát nem lehet elválasztani a valódi élettől, az érzelmektől, az emberi szenvedélytől. Európa nem lehet valóság és nincs esélye a létezésre, ha meggyőződéstől függetlenül az emberek milliói nem tapasztalják meg, hogy Európa él, hozzájuk szól és a jobb élet és a jobb világ reményét adja nekik. Európa vagy egy nagyszerű eszme lesz, vagy pedig megszűnik létezni.
Amikor az emberek nemet mondanak, nem mondhatjuk, hogy tévednek. Fel kell tennünk a kérdést, hogy miért mondtak nemet.
Mindannyian tudjuk, hogy a francia és a holland "nem” - én igennel szavaztam egyébként - sajnos sokkal többről szólt mint az egyébként fontos szerződés elutasításáról.
Mindannyian tudjuk, hogy ez a "nem” egy mélyen gyökerező bizalmi válság kifejeződése volt. Ezt nem lehet figyelmen kívül hagyni, ezt a kérdést meg kell oldani.
Mindazoknak, akik szeretik Európát, komolyan kell venniük ezt a "nem” szavazatot két olyan alapító országtól, amely mindig is támogatta Európát.
Ez a "nem” szavazat mélyen gyökerező félelmek kifejezése volt: emberek milliói kezdték elveszteni Európába vetett hitüket. De miért? Azért, mert úgy érezték, hogy Európa már nem nyújt nekik megfelelő védelmet. Mert úgy érezték, hogy Európa közömbös mindazokkal a problémákkal kapcsolatban, amivel meg kell küzdeniük. Hogy ez az érzés megalapozott-e, az most nem számít. Meggyőződésem, hogy az összes országban emberek milliói osztoznak ebben az érzésben.
A "nem” szavazat katasztrófa volt, amely Európának története legsúlyosabb válságát okozta. De ez a válság, amely Európa végét is jelenthette volna, a hasznára is válhat, ha arra ösztönzi az Európa iránt elkötelezetteket, hogy átgondolják a válság okait.
Az Európai Szén- és Acélközösség megalakulása óta elért eredmények figyelemre méltók.
Mindannyian, akik itt vagyunk, olyan országokból jövünk, amelyek évszázadokon keresztül ki nem állhatták egymást, el akarták egymást pusztítani és háborúban álltak egymással.
A kezdetekkor Paul-Henri Spaak, a nagyszerű európai, az európai parlamenti közgyűlés első elnöke mondta a következő, örök érvényű szavakat: "Ne feledjünk el semmit, mert az szentségtörés lenne. Egy olyan vállalkozásba vágtuk a fejszénket, amely ha sikeres lesz, lehetővé teszi majd számunkra, hogy megőrizzük azt, ami közös és amely a legfontosabb számunkra.”
Fél évszázadon keresztül ez a nagyszerű vállalkozás a számtalan nehézség ellenére is folytatódott.
A parlamenti közgyűlések döntő szerepet játszottak ebben. Engedjék meg, hogy kifejezzem köszönetemet mindazoknak, akik részt vettek a közgyűlések munkájában, mert ők a sokszínű Európa polgárait képviselték.
Meggyőződésem szerint a sokszínűségtől nem kell félnünk. Ezt a sokszínűséget tiszteletben kell tartani, ez a legnagyobb kincsünk. A demokrácia vitát jelent. A vélemények sokszínűségét jelenti. A demokrácia annak a rendszernek az ellenkezője, ahol mindenkit arra kényszerítenek, hogy ugyanúgy gondolkodjon. Európa megszűnne létezni, ha mindannyiunknak ugyanúgy kéne gondolkodnia, és a máshogy gondolkodókra mint rossz európaiakra tekintenénk. Nincsenek rossz európaiak. Európa van csak és mindenkinek meg kell adni a lehetőséget, hogy Európa része legyen.
Hiszek a vélemények egymással való megosztásában, a vitában. Ezért is részesítettem mindig előnyben a többség akaratát az egyhangú döntésekkel szemben. Ez pedig nem jelentéktelen vállalás egy francia elnöktől.
Az egyhangú döntéshozatal egy olyan rendszer, amely lehetővé teszi néhányaknak, hogy a többiekre kényszerítsék akaratukat. Az egyhangú döntés az a bizonyosság, hogy semmilyen nagyszerű vagy bátor döntés sem születik majd, hogy nem lesz kockázatvállalás, mert az egyhangú döntéseknél azok akaratát kell követni, akik a legkevesebbet szeretnék Európától.
Az egyhangúság hatalom nélküliséget jelent. Azt jelenti, hogy lehetetlen cselekedni. Azt jelenti, hogy nem lehet visszavonni a már meghozott döntéseket és az új szerződésben ezért is támogattam a többségi szavazás kiterjesztését.
Hiszek a demokráciában. Hiszem, hogy Európának a lehető legdemokratikusabbnak kell lennie. Ezért is hittem mindig, hogy nem teszünk jót Európának azzal, ha elvetjük a vitát, elfojtjuk a kritikát, ha elrejtjük különbözőségeinket.
Meggyőződésem, hogy Európának több vitára, nagyobb demokráciára és több politikára van szüksége.
Európa képes volt túllépni a patthelyzeten, mert az állam- és kormányfők brüsszeli csúcstalálkozóján felismerték, hogy kezükben van Európa sorsa és politikai döntést hoztak. Azon a napon Brüsszelben az állam- és kormányfők politikai akarata minden addig megoldhatatlannak tűnő akadályt félresöpört.
Mit jelentett a politika? A politika az alkotmányszerződés bukásának elfogadását jelentette. Azt jelentette, hogy a nemmel szavazó franciáknak javasoljanak tárgyalásokat egy egyszerűsített szerződésről, amelyet aztán a parlament ratifikált volna. Ezzel lehetett volna véget vetni a patthelyzetnek. Ezt az elnökválasztási kampány során is elmondtam. A francia nép felhatalmazott arra, hogy az egyszerűsített szerződést a parlament ratifikálja.
(Taps)
Hadd tegyem hozzá, hogy furcsa hogy az Európai Parlament az a hely, ahol az európai demokrácia szíve dobog, mégis azt hallom, hogy a parlamenti ratifikácó Franciaországban nem lenne demokratikus: ha Európa demokratikus az Európai Parlamentben, Franciaország demokratikus a francia parlamentben.
(Taps)
A politika a szerződést ratifikáló országoknak azt jelentette - ezúton is szeretnék gratulálni nekik és azoknak az itt jelenlévő képviselőknek, akik támogatták az alkotmányszerződést -, hogy beleegyzetek abba, hogy tárgyalások kezdődjenek egy új, kevésbé ambiciózus szövegről. Azért tudtunk túllépni a patthelyzeten Európában, mert a nemmel szavazó országok erőfeszítéseket tettek. Szeretnék köszönetet mondani azoknak, akik támogatták az alkotmányszerződést és akik beleegyeztek egy új tervezet tárgyalásába. Európa képes volt kimászni a válságból, mert két fronton is megvolt a jószándék.
Az egyszerűsített szerződés politikai győzelem Európa számára. Győzelem a politikán keresztül kifejezett európai tudatosságra.
Hiba lenne most azt hinni, és tudatában vagyok felelősségemnek, hogy az egyszerűsített szerződéssel mindent megoldottunk Európában, hogy hátradőlhetünk és semmilyen új kérdés nem merül majd fel. Az egyszerűsített szerződés megoldja az intézményi válságot, de nem oldja meg a politikai és a morális válságot Európában. A szerződés lehetővé teszi, hogy Európa döntéseket hozzon és cselekedjen. De arról nem szól, hogy ezeket mi célból tegye. Nem mondja meg, hogyan néz majd ki Európa holnap és hogyan segít majd abban, hogy javítsunk a polgárok életén. Továbbá nem segít abban sem, hogy azok, akik elvesztették hitüket Európában, újra visszanyerjék azt.
Az intézményi kérdést megoldottuk. Most a politikai kérdést kell megoldanunk. Félelem nélkül kell megvitatnunk őket, tabuk nélkül.
Európa a demokráciát választotta és egy demokráciában mindent meg kell tudnunk vitatni: költségvetési politikát, kereskedelmi politikát, monetáris politikát, iparpolitikát, fiskális politikát és minden egyebet. Máskülönben nincs értelme azt mondanunk, hogy demokratikus Európát szeretnénk.
Európa a demokráciát választotta és a demokráciában a függetlenséget sosem lehet összetéveszteni a felelősség teljes hiányával. Senki nem hivatkozhat függetlenségére azért, hogy ne legyen elszámoltatható, hogy ne kelljen számot adnia cselekedeteiről vagy hogy ne lehessen vizsgálat alá vetni. Demokráciában a politikai felelősség egyetemes és alapvető elv.
Az európai demokráciában meg kell tudnunk vitatni Európa céljait. Javasoltam, hogy alakuljon egy bölcsek tanácsa, amely az előttünk álló jövőről gondolkodna. Úgy gondolom, hogy képesnek kell lennünk arra is, hogy az előttünk álló lehetséges jövőkről is tudjunk beszélni. Különböző utak közül választhatunk és nem tudom, hogy rátalálhatunk-e a helyesre, ha egyszerűen elvetjük, hogy a különböző lehetőségekről beszéljünk.
Az európai demokráciaban tudnunk kell beszélni az európai és a nemzeti identitásokról. Meg kell tudnunk vutatni, hogyan is építi Európa identitását és hogyan védi azt meg. Meg kell tudnunk vitatni, hogyan őrzi Európa a nemzeti identitásokat, amelyek Európa legnagyobb értékei.
Nem kell megijednünk ezektől az identitásoktól. Az identitás megőrzésének óhaja nem betegség. Amikor az identitásokat fenyegetés éri, amikor megtámadva érzik magukat, akkor lesznek veszélyesek és aggresszívak.
Európa népei egy rendkívül mély identitásválságot élnek át. Ez a válság egyaránt érinti nemzeteinket és a civilizáció eszméjét, amelyet minden európai oszt és amely egyesíti Európát. Ez a válság a globalizációhoz és a világ kommercializálódásához kapcsolódik.
Az európai integráció gazdasági szférán, szén- és acélágazaton valamint kereskedelmen keresztül történő elindítása az alapító atyák zseniális ötlete volt. De a politika túl lassú volt a gazdasághoz és még lassabb a kultúrához képest. Hiba volt figyelmen kívül hagyni a kulturális Európát.
(Taps)
Egy olyan világban, amelyben a technika dominál és amelyet a szabványok fenyegetnek, amelyben a gazdasági értékek minden másnál fontosabbak, Európa nem lehet mindenki számára Európa, ha nem védi meg az értékeket, a civilizációs értékeket, a szellemi értékeket és ha nem tesz meg minden tőle telhetőt a kulturális sokszínűség megvédése érdekében. De hogyan óvhatjuk meg a sokszínűséget, ha nem őrizzük meg a különböző identitásokat?
Európának biztosítania kell, hogy nem az identitások fenyegetéseként, hanem azok megőrzőjeként tekintenek rá.
Az emberi jogok szintén az európai identitás részei. Bárhol a világon, ha egy embert elnyomnak, egy gyermeket meggyaláznak, embereket kihasználnak, Európának ki kell állnia értük. Az emberi jogokat érvényesítő Európa tartja a szavát. Európán múlik, hogy sikerül-e az emberi jogokat a világ minden részén elterjeszteni.
(Taps)
Hadd mondja el, hogy akik a múltban figyelmen kívül hagyták az emberi jogokat hogy szerződésekhez jussanak, mára már elvesztették a szerződéseket és maguk is veszítettek értékükből.
(Taps)
Az európai demokráciában nem szabad törvényen kívül helyeznünk azt a szót, hogy protekcionizmus. Ha nem akarjuk, hogy az embereknek elegük legyen abból, hogy a tisztességtelen verseny és dömping áldozatai és ezért egy napon protekcionizmust és a határok lezárását követeljék, elég bárotnak kell lennünk ahhoz, hogy megvitassuk a Közösség preferenciáit. Amennyire csak lehet, meg kell tudnunk védeni magunkat. Fel kell vérteznünk magunkat azokkal az eszközökkel, amelyekkel mások is felvértezték magukat. Ha a világ többi részének joga van arra, hogy védekezzen a dömping ellen, Európának miért nincs? Ha minden országnak van árfolyampolitikája, Európána miért nincs? Ha a közbeszerzési piac egy részét minden ország fenntartja a kkv-k számára, Európa miért nem teszi ugyanezt? Ha másoknak van iparpolitikája, Európának miért nincs? Ha mások megvédik a gazdákat, Európa miért nem védi meg az övéit?
(Taps)
Európa nem szeretne protekcionizmust, de Európának kölcsönösséget kell követelnie. Európa nem akar protekcionizmust, de Európa feladata, hogy gondoskodjon függetlenségéről az energia és élelmiszerellátást illetően.
Európa példát szeretne mutatni a globális felmelegedés elleni küzdelemben de Európa nem tudja elfogadni az olyan országok részéről jelentkező tisztességtelen versenyt, amelyek semmilyen környezetvédelmi követelményeket nem támasztanak vállalataikkal kapcsolatban.
(Taps)
Európa elkötelezett a verseny iránt, de Európa nem lehet a világon az egyedüli, aki a versenyt minden felett állónak tekinti. Ezért is döntött úgy a brüsszeli csúcs, hogy a verseny egy eszköz, semmint önmagában egy cél.
Európa a piacgazdaság és a kapitalizmus mellett tette le a voksát, de ez nem jelent teljes mértékben szabad és pénzügyi kapitalizmust, amely a spekulánsoknak és a részvényeseknek kedvez a vállalkozók és munkavállalók terhére.
(Taps)
Az európai kapitalizmus mindig is a vállalkozók kapitalizmusa volt, a termelés kapitalizmusa nem pedig a spekuláció és piaci kereskedelem kapitalizmusa.
Igen, azt állítom most egyértelműen, hogy Európának szerepet kell játszania abban, hogy a pénzügyi kapitalizmusba az olyannyira szükséges etikából fecskendezzen egy kicsit. Európa számára elfogadhatatlan az, amit a jelzáloghiteli válsággal kapcsolatban láthattunk, hogy néhány spekuláns aláássa a globális versenyt.
(Taps)
Különbözőek az elképzeléseink és a véleményünk ezekről a témákról, de ez nem azt jelenti, hogy nem kell róluk beszélni. Addig kell ezekről vitáznunk, amíg kompromisszumra nem jutunk, amely lehetővé teszi számunkra, hogy közös politikát alkossunk. Ezek mind a francia uniós elnökség főbb célkitűzései lesznek.
Sok további megvitatandó téma is akad: a közös agrárpolitika újragondolása, az ökoadó, a megújuló energiák és az energiatakarékosság, a védelem. Hogyan lehet Európa független és befolyásos a nemzetközi porondon? Hogyan játszhat Európa szerepet a béke és a stabilitás megteremtésében, ha képtelen garantálni saját biztonságát?
Mit jelent az Európához kapcsolódó elkötelezettségünk, ha képtelenek vagyunk tárgyalni egy európai védelmi rendszer megalapításáról és az atlanti szövetség megújításáról? Mit jelent az Európa iránti elkötelezettségünk, ha egyikünk sem képes erőfeszítést tenni annak érdekében, hogy mindenki számára biztosítsuk a védelmet?
Az ESZAK-szerződéstől az egyszerűsített szerződésig Európa népei megteremtették a szolidaritást. Láthatjuk ezt a regionális politikában, de érzékelnünk kéne a védelmi politikában is. Látnunk kéne az európai bevándorlási politikában is. Egy olyan Európában, ahol az emberek szabadon mozognak a tagállamok között, ez a politika csakis közös bevándorlási politika lehet. Nem lehet valaki a schengeni térség tagja úgy, hogy közben saját maga szabályozza ezt a kérdést mert az egyik országban meghozott szabályok a schengeni térség többi országára is hatással vannak.
(Taps)
Amikor Franciaország elnökévé választottak, eldöntöttem, hogy Franciaországot visszavezetem az európai integráció szívébe. Azt szerettem volna, hogy Franciaország tegye túl magát kétségein és foglalkozzon Európával. Tisztában vagyok vele, hogy Franciaország nem érvényesítheti majd minden területen az érdekét, de azt szeretném, hogy visszanyerje helyét Európa szívében.
Újrakezdtem a párbeszédet a közösségi intézményekkel és szeretném megköszönni Barroso elnök úrnak, hogy bizalmi kapcsolatot épített ki Franciaország és az Európai Bizottság között. Franciaország politikája az, hogy szoros együttműködésben és teljes bizalommal dolgozzon az európai uniós intézményekkel, azaz az Európai Parlamenttel és az Európai Bizottsággal.
Minden tőlem telhetőt megteszek majd annak érdekében, hogy biztosítsam, hogy mindenki magáénak érezze ezt a víziót és hogy az Egyesült Királyság ratifikálja az egyszerűsített szerződést mert Európának szüksége van az Egyesült Királyságra...
(Taps)
Mindent megteszek majd annak érdekében, hogy párbeszédet folytassak a keleti országokkal, akik sokszor jogosan érzik úgy, hogy nem kapnak megfelelő figyelmet. Azért mert a történenelem során úgy alakult, hogy Európa bizonyos népei később csatlakozzanak az integrációhoz, attól még ugyanolyan jogaik vannak.
(Taps)
Ezt javasoltam a Mediterrán Unió kapcsán is. Nem szeretném ha bárki is kimaradna és a barcelonai folyamat során elvégzett munkára is szeretnék építeni. Amennyiben a barcelonai folyamat elégséges lenne, látnánk azt. Ezért újból ambíciózusnak kell lennünk.
Azt szeretném, ha Franciaország újból dinamizálná Európát, hiszen ha a dolgok jól mennek Franciaországban, az Európa egészének előnyére válik.
Európában senkinek sem érdeke egy gyenge Franciaország, amely képtelen a növekedésre. Senkinek sem érdeke egy hanyatló Franciaország, egy identitásválságban szenvedő Franciaország vagy egy olyan Franciaország, amely fél a jövőtől.
Elindítottam egy reformprogramot. Európa érdeke, hogy ezek a reformok sikeresek legyenek, mert azok lehetővé teszik, hogy Franciaország rendbe tegye a pénzügyi helyzetét és teljesítse vállalásait. A franciák jóváhagyták ezeket a reformokat. A választások előtt ismertettem velük tervemet. Éppen ezért gondoskodom majd arról, hogy ezek a reformok teljes mértékben megvalósuljanak. Semmi nem tarthat vissza ennek a célnak az elérésétől és ez a legjobb dolog, amit Franciaország Európa érdekében tehet.
Hölgyeim és uraim! Itt Strasbourgban, amely oly kedves hely a franciák számára és amely az európaiak tudatában öszekapcsolódik a Parlamenttel, amely a demokratikus vitát életben tartja, itt ahol oly sokszor szólalt fel, szeretnék megemlékezni Simone Veilről, aki 1979-ben az első közvetlenül megválasztott európai parlamenti közgyűlés első elnöke volt.
Szeretném megköszönni mindazt, amit az európai integráció és a nők ügyéért tett. Küzdött azért, hogy tiszteletben tartsák jogaikat, máltóságukat és ez a Parlament mindig is hűséges maradt ezekhez az elvekhez. Simone Veil mondta a következőket: "Akármennyire is különbözőek vagyunk, közös az a vágyunk, hogy egy olyan közösséget hozzunk létre, amely közös örökségen és az alapvető emberi értékek közös tiszteletben tartásán nyugszik.”
Én is vallom ezeket a szavakat. Ezek a szavak kihívást jelentenek. Ezek azok a kihívások, amelyekkel kapcsolatban a polgárok cselekvést várnak tőlünk. Nincs vesztegetni való időnk. Az elmúlt tíz évben Európa elég időt elvesztegetett már. Nem pazarolhatunk el több időt azzal kapcsolatban, hogy gondoskodjunk arról, hogy az emberek újból visszanyerik hitüket Európában. Számíthatnak Franciaország Európa iránti teljes mértékű elkötelezettségére.
(A Ház felállva tapsolja meg a felszólalót.)
Elnök
Tisztelt Sarkozy elnök úr! Szeretném megközönni Önnek ezeket az őszinte és igazán Európa-barát szavakat. Ismételten bizonyította, hogy Ön és a francia nép európai meggyőződésű és elkötelezett Európa iránt. Nagy várakozásokkal tekintünk a francia elnökség elé, amelyre az Európai Unió jövője szempontjából kulcsfontosságú időpontban kerül sor, ugyanis a tagállamok a reformszerződést fogják ratifikálni. Meggyőződésem, hogy ebben az időszakban nagy előrelépés történik majd a béke és szolidaritás Európájának megteremtése felé. Az Európai Parlament, mint az Európai Unió polgárainak képviselete, Önök mellett áll majd ennek a végrehajtásában és reméli, hogy szorosan együttműködhet Önökkel annak biztosítására, hogy ez az elnökség sikeres legyen és az európaiak javát szolgálja.
Elnök úr, a Parlament további sok sikert kíván Önnek Franciaországhoz és az európai egység megteremtéséhez. Köszönöm szépen.
(Az ünnepi ülés 12.40 órakor véget ér.)
