En strategi för de yttersta randområdena: uppnådda resultat och framtidsutsikter (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Margie Sudre, för utskottet för regional utveckling, om en strategi för de yttersta randområdena: uppnådda resultat och framtidsutsikter.
Margie Sudre
föredragande. - (FR) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Kommissionens insatser för ett starkare partnerskap för de yttre randområdena är minst sagt ensidiga, och kommissionen misslyckas med att kommunicera de svårigheter som uppstått på plats. Att öka tillgängligheten och konkurrenskraften samt uppnå regional integration är fortfarande lämpliga målsättningar som motsvarar prioriteringarna för dessa regioner.
I den gängse bilden av Azorerna, Kanarieöarna, Guadeloupe, Franska Guyana, Madeira, Martinique och Réunion som regioner där gemenskapsmedel eller nationella medel ständigt pumpas in utan att ha några synbara positiva effekter, syns nästan ingenting av det mervärde som randområdena tillför EU i fråga om miljö, kultur och geostrategiskt läge.
Strukturfonderna bidrar fortfarande till de yttre randområdenas utveckling. Jag hoppas dock att kommissionen anpassar sin nuvarande och framtida politik mer till verkligheten i dessa regioner, för att ta itu med de varaktiga problem som regionerna tampas med. En alltför systematisk metod för att kvantifiera merkostnaderna skulle vara oproportionerlig och leda till att man inte beaktade varje yttersta randområdes särdrag. Den allt större vikt som läggs vid utvärderingen av gemenskapens politik får inte leda till att man skapar onödiga statiska verktyg.
Jag beklagar det bristande intresse som generaldirektoratet för handel visade i början, även om det bara var inledningsvis, i samband med avtalen om ekonomiskt partnerskap. Jag måste uppmana kommissionen att fortsätta sitt arbete för att nå fram till kompromisser som tar hänsyn till de berörda yttre randområdenas intressen i de slutliga avtalen med AVS-länderna, och jag måste även uppmana kommissionen att, för det utvidgade grannskapets bästa, ge ”handlingsplanen för ett utvidgat grannskap” ett verkligt innehåll.
När det gäller transport förklarar jag i mitt betänkande att jag är orolig över att den civila luftfarten införlivas med det europeiska systemet för handel med utsläppsrätter. Det är viktigt att inte äventyra de insatser som gjorts för att kompensera dessa områdens bristande tillgänglighet.
Gemenskapens insatser bör fungera som en katalysator för initiativkraft så att spjutspetscentrum utvecklas, inom sektorer som tar till vara på dessa regioners fördelar och kunnande, såsom avfallshantering, förnybar energi, energioberoende och biologisk mångfald.
Jag välkomnar ett offentligt samråd om framtiden för EU:s strategi för de yttre randområdena, och det är nödvändigt att ta upp de teman man valt, det vill säga klimatförändring, befolkningsutveckling och migrationspolitik, jordbruk och havspolitik, men de täcker inte alla viktiga angelägenheter för våra regioner. Jag beklagar till exempel att räckvidden av artikel 299.2 i EG-fördraget, som är hörnstenen i unionens politik för de yttersta randområdena, inte har tagits med i dagordningen, vilket skulle ge debatterna den rättsliga, institutionella och politiska karaktär som behövs.
Jag anser att man behöver ta itu med de offentliga tjänsternas betydelse för den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen i de yttersta randområdena, frågan om det nationella stödet, bevarandet av de differentierade skattesystemen, den bestående arbetslösheten och ojämlikheten, olika sätt att övervinna de lokala marknadernas begränsning, integration i det europeiska området för forskning, de yttersta randområdenas faktiska deltagande i EU:s politik för innovation och för att bekämpa den digitala klyftan samt finansieringsplaner för samarbetsprojekt med grannländer.
Avslutningsvis vill jag återigen betona syftet med mitt betänkande, nämligen att säkra villkoren för de yttersta randområdenas ekonomiska utveckling, och på så sätt garantera befolkningarna i dessa områden verkligt välstånd, förbättra deras konkurrenskraft och övertyga dem om att även de hör till EU:s framtid.
Tack på förhand för ert stöd i morgondagens omröstning.
Danuta Hübner
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Först måste jag säga att vi uppskattar betänkandet mycket. Det är ett mycket professionellt betänkande och jag vill tacka Margie Sudre för det, men också för hennes närvaro vid och stora engagemang i konferensen om de yttersta randområdena som vi höll i Bryssel förra veckan.

Jag vill även uttrycka min tacksamhet till utskottet för regional utveckling och fiskeriutskottet, i synnerhet föredraganden Pedro Guerreiro, för bidraget till diskussionen om en framtida strategi för de yttersta randområdena, och jag vill även tacka Emanuel Jardim Fernandes, Sérgio Marques och Paolo Casaca. Jag vill likaså tacka för bidragen till det offentliga samråd som vi inledde i september förra året. Denna fas av samrådet avslutades med förra veckans konferens.
Under konferensen lyfte man fram den dubbla integrationen av de yttersta randområdena som en viktig utmaning, och idén att de yttersta randområdena ska fungera som testcentra med pilotprojekt, särskilt inom områden som förnybar energi. Under konferensen blev det väldigt tydligt att de yttersta randområdena har en rad unika möjligheter och att de utgör en vital kraft och en styrka för EU som helhet.
Angående betänkandet i sig, låt mig betona att jag helt håller med parlamentet om att det är mycket viktigt att behålla en strategi som är specialutformad för de yttersta randområdenas särdrag och fördelar, och kommissionen är redo att utvidga strategins räckvidd för nya utmaningar. De utmaningar som kommissionen identifierat, det vill säga klimatförändring, befolkningsutveckling och migrationspolitik, jordbruk och havspolitik, är givetvis inte de enda och vi är öppna för andra idéer.
Jag kan också hålla med Margie Sudre när hon efterlyser en förbättrad fördelning mellan Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) och Europeiska utvecklingsfonden (EUF). Jag anser också att det är viktigt att integrera de yttersta randområdena bättre i det europeiska området för forskning och att främja samarbetet med grannområden. I detta hänseende anser jag att den reformerade sammanhållningspolitiken verkligen har bidragit till att stärka de yttersta randområdenas ställning enligt målet för samarbete.
”Den yttre randområdesdimensionen”, om jag får kalla den så, har tryggats och intensifierats till följd av de reformer som gjorts inom många av gemenskapens politikområden, som sammanhållningspolitiken, jordbruks- och landsbygdsutvecklingen, ramarna för regionalt statsstöd, Poseiprogrammen och havspolitiken.
Jag är övertygad om att det som åstadkommits genom dessa reformer stämmer väl överens med de yttersta randområdenas behov. I meddelandet från september 2007 lyfte vi fram vikten av att ta till vara på alla möjligheter som reformen av EU-politiken 2007-2013 erbjuder, och under mina många och varierande besök i de yttersta randområdena har jag sett att man har tagit många initiativ i den riktningen, även om jag anser att initiativen bör stärkas och utvecklas.
När det gäller kommissionens genomförande av förhandlingarna om avtalen om ekonomiskt partnerskap och diskussionerna om europeiska systemet för handel med utsläppsrätter, låt mig berätta att de yttersta randområdena har varit en integrerad del i diskussionerna från första början och att kommissionen systematiskt har informerat och även involverat företrädare från de yttersta randområdena i diskussionerna.
När jag nu sagt detta, låt mig också försäkra er om att kommissionen kommer att ta hänsyn till de yttersta randområdenas särskilda intressen i pågående och framtida förhandlingar av den här typen.
Pedro Guerreiro
föredragande för yttrandet från fiskeriutskottet. - (PT) Yttrandet från fiskeriutskottet, det enda parlamentsutskott som valt att komma med ett yttrande, innehåller en rad förslag som tillvaratar de yttersta randområdenas intressen. Några förslag är att det område som motsvarar de exklusiva ekonomiska zonerna ska betraktas som ett område för exklusiv tillgång, att garantera gemenskapsstöd till renovering och förnyelse av fiskeflottan, att skapa ett gemenskapsprogram till stöd för småskaligt fiske, att bevilja gemenskapsstöd till vetenskaplig forskning om fiske och till skyddet och återhämtningen av fiskeresurserna, att införa socioekonomiska åtgärder för att kompensera fiskarna för effekterna av åtgärder för bevarandet av fiskeresurserna samt att fortsätta med och stärka gemenskapsstöd som Poseiprogrammen för fiske.
Eftersom vi anser att dessa viktiga förslag från fiskeriutskottet måste återspeglas i resolutionen för att den ska kunna antas i plenum i morgon, lägger vi åter fram åtta ändringsförslag som vi ber att ni stöder.
Oldřich Vlasák
för PPE-DE-gruppen. - (CS) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! De yttersta randområdenas speciella situation förtjänar verkligen EU:s uppmärksamhet. Det råder ingen tvekan om att EU:s strategi för de yttersta randområdena har gett positiva resultat hittills. Vissa strukturella problem kvarstår dock, och vi kommer att bli tvungna att ta itu med dem i framtiden. Vi måste komma ihåg att alla problem i de yttersta randområdena inte går att lösa, eftersom några av dem är unika, som bottnar i att dessa områden, med undantag av Franska Guyana, är avlägsna territorier som utgörs av öar, och vi kan inte förändra deras specifika geografiska och strukturella särdrag.
Här skulle jag också vilja varna för centraliserande sociala åtgärder. När det gäller de frågor som vi har diskuterat rörande de yttersta randområdena, är det absolut nödvändigt att överväga att införa subsidiaritetsprincipen. Det råder inget tvivel om att de yttersta randområdena behöver andra villkor för regler för offentligt stöd och den inre marknaden. Detta borde man ta hänsyn till i EU-lagstiftningen, som måste bidra till att bevara dessa regioners specifika särdrag och minska de begränsande faktorerna. Det är dock diskutabelt hur pass effektiva EU:s finansieringsprogram är i detta fall. Enligt min mening är nationellt och regionalt stöd som används på lämpligt sätt i relation till de lokala förhållandena ett mycket effektivare stöd till de yttersta randområdena. Jag anser att den europeiska strukturpolitiken i stället borde baseras på principen att det ekonomiska stödet bör riktas till de fattigaste regionerna, där det behövs mest, oavsett om det är en ö, ett berg, eller ett nästan obebott område.
Emanuel Jardim Fernandes
för PSE-gruppen. - (PT) Herr talman! Till att börja med skulle jag vilja gratulera kommissionsledamoten och kommissionen till detta initiativ, som säkert ger en ny möjlighet att lösa problemen i de yttersta randområdena och bland deras befolkningar.
Det offentliga samrådet har öppnat för ett mer aktivt deltagande. Mycket har hänt redan, däribland det möte som kommissionsledamoten nämnde, vilket var mycket produktivt. Jag skulle dock vilja fokusera på yttrandet, som är nyanserat och har lett fram till ett samförstånd. Yttrandet kompletterar de perspektiv som kommissionen lyft fram när det gäller klimatförändring etc.
Jag vill först hänvisa till frågan om Lissabonstrategin, som jag anser vara väsentlig för att kunna hantera de yttersta randområdenas problem i denna nya fas, och behovet att anpassa politiken och de olika programmen till den aktuella situationen, och även frågan om garanterad finansiering.
Avslutningsvis vill jag också säga att även om fiskeriutskottets yttrande inriktas på de viktigaste aspekterna, finns det även några ytterligare detaljer som skulle kunna lyftas fram. Det svåra var att ena en hel sektor, när målet är en strategi för de yttersta randområdena som omfattar alla områden som behöver utvecklas.
Jean Marie Beaupuy
Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! I en tid när vår värld har förvandlats till en liten by, så enkelt har det blivit att ta sig tvärs över jordklotet, måste vi förstå vilken möjlighet de yttersta randområdena utgör för EU. Som föredraganden påpekar flera gånger i betänkandet, besitter vi oerhörda tillgångar i våra yttersta randområden, både inom jordbruk, fiske, forskning, teknik och turism. Med totalt 25 miljoner km2 har vi det största havsområdet i världen. Som det påpekas i betänkandet måste vi således bygga på dessa tillgångar så att våra yttersta randområden kan spela en framgångsrik roll i vår gemensamma framtid.
Det andra jag vill säga berör den speciella situationen i tätortsområden - nu talar jag som ordförande för tvärgruppen Urban-Logement och jag ser också att ett antal av mina kolleger från gruppen är här i kväll - eftersom arbetslösheten koncentreras till tätortsområdena, och denna arbetslöshet är tre gånger större än i det kontinentala Europa. Migrationen är också koncentrerad till tätortsområdena och det är där befolkningsförändringar har störst inverkan.
Fru kommissionsledamot, detta är en exceptionell möjlighet att införa en enhetlig metod, som omfattar både de olika europeiska fonderna, olika handlingsprogram, och diverse statliga, regionala och lokala projekt. Om vi inte tar fram en enhetlig metod kommer vi inte att kunna genomföra effektiva åtgärder i de yttersta randområdena, och vi kommer heller inte att kunna använda deras tillgångar på bästa sätt.
Jag tackar kommissionsledamoten på förhand för att ni använder våra EU-regler för att se till att den integrerade strategin bidrar till att alla de åtgärder som vi vidtar blir framgångsrika.
Mieczysław Edmund Janowski
för UEN-gruppen. - (PL) Herr talman, fru kommissionsledamot! På UEN-gruppens vägnar vill jag tacka Margie Sudre för att ha tagit upp detta ämne. Den europeiska solidariteten kräver att vi tar hänsyn till de yttersta randområdenas speciella situation. Det är vår plikt, och faktiskt vår moraliska skyldighet, att bry oss om den ekonomiska och sociala sammanhållningen i dessa områden. Den territoriella sammanhållningen som nämns i Lissabonfördraget - trots att den inte avser en bokstavlig, geografisk bemärkelse - måste också ha en dimension som omfattar EU:s mer avlägsna regioner.
Det som bör poängteras är behovet av närmare partnerskap, det vill säga ökad tillgänglighet, stärkt konkurrenskraft och förbättrad regional integration. Vi får inte glömma att vi vidtar alla dessa åtgärder för invånarna i de utomeuropeiska territorierna, och det viktiga för dem är frågor som rör lufttransport, sjötransport, arbetslöshet, turism, fiske, lämplig utbildning och sjukvård, och allmän tillgång till Internet via bredband. Vi bör heller inte glömma att dessa regioner tyvärr ofta drabbas av naturkatastrofer. De yttersta randområdena har sina fördelar, men de har också problem. Margie Sudres betänkande förde dem betydligt närmare oss.
Pedro Guerreiro
för GUE/NGL-gruppen. - (PT) Vi ser betänkandet som positivt, fast det innehåller några punkter som vi inte håller med om.
Vi stöder antagandet av de förslag som vi lade fram i utskottet för regional utveckling. Det är förslag som gynnar de yttersta randområdena, som till exempel argumentet att de yttersta randområdenas särdrag kräver en strategi som grundas på politik och åtgärder som inte påverkas av övergångskriterier eller den konjunkturbetingade utvecklingen av välfärden, och som anpassas till de olika randområdenas behov och kan bidra till att lösa de varaktiga problemen i dessa områden.
I betänkandet betonas de offentliga tjänsternas betydelse för den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen i de yttersta randområdena inom sektorer som lufttransport, sjötransport, post, energi och kommunikation. Man vill också ha tillgång till Internet via bredband och omedelbara åtgärder för att bekämpa den bestående arbetslösheten, fattigdomen och inkomstklyftorna i dessa regioner, som har bland de högsta talen i EU.
Vi anser dock att några aspekter skulle kunna, och borde, förtydligas och förstärkas. Till exempel måste gemenskapsstödåtgärder för de yttersta randområdena vara permanenta och adekvat finansierade, med tanke på att de problem som de tampas med är permanenta. För att se till att åtgärderna för dessa områden och förtydligandet av deras status blir mer sammanhängande och effektiva, måste man i EU:s politik ta hänsyn till deras säregna natur och även skapa ett adekvat finansierat gemenskapsprogram som stöder dessa områden och omfattar samtliga existerande åtgärder.
Härav våra framlagda ändringsförslag.
Rolf Berend
(DE) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Detta bra initiativbetänkande som tagits fram av Margie Sudre har två huvudsyften, nämligen att utvärdera slutsatserna och rekommendationerna i kommissionens meddelande samt att ge grunden till en diskussion om våra ytterområdens framtidsutsikter, och jag tycker att det är en utmärkt grund. Även om föredragande intar ståndpunkten att kommissionen målar upp en överdrivet ljus bild i sin översyn, eller åtminstone en ensidig bild, bör vi ändå vara stolta över att EU:s stöd har möjliggjort sådana framsteg i våra yttersta randområden.
Å ena sidan innebär detta inte på något sätt att man bör minska stödet till dessa områden. Att tillhandahålla stöd till de yttersta randområdena är dessutom en rättslig skyldighet enligt EG-fördraget. Å andra sidan vet vi att det enda lämpliga sättet att se till att de yttersta randområdena skapar en hållbar utveckling på egen hand är att vårda de särskilda tillgångar som finns i dessa regioner.
Som föredraganden så riktigt sammanfattade det handlar det inte bara om att bevara, garantera och skydda, utan snarare om att locka, skapa dragningskraft och fortsätta ett nära samarbete. I betänkandet påpekas med rätta att diskussionen om den framtida stödstrategin för de yttersta randområdena inte bara ska handla om utmaningar som klimatförändringen, befolkningsutvecklingen, migrationshanteringen, jordbruket och havspolitiken, utan att man även måste inta en ståndpunkt beträffande gemenskapens övriga politikområden. Den nya generationen EU-program måste också markera början på en nödvändig process som diversifierar de yttersta randområdenas ekonomier, och får inte inskränkas till att endast bibehålla den nuvarande utvecklingsnivån, som uppnåtts till stor del tack vare EU:s hjälp.
Mot bakgrund av dessa påpekanden bör vi ge betänkandet vårt odelade stöd.
Iratxe García Pérez
(ES) Herr talman, fru kommissionsledamot! Jag vill också tacka Margie Sudre för hennes arbete med detta betänkande och för att ha uppnått allmän enighet i utskottet för regional utveckling när det gäller politiken för de yttersta randområdena.
Denna politik måste innehålla tre grundläggande faktorer: den måste syfta till att öka tillgängligheten, förbättra konkurrenskraften och stärka den regionala integrationen.
Strukturfondernas bidrag till utvecklingen i dessa områden har varit viktigt och kommer att vara det även i framtiden, för att bibehålla den sammanhållning som uppnåtts och minska skillnaderna ytterligare. Kommissionen måste därför vara mer flexibel. Eruf-stödet måste göras mer lättåtkomligt för de yttersta randområdena, genom att använda en tillräckligt bred definition av tillämpningsområdet för att ge tillgång till hela fonden.
En annan grundläggande utmaning är att förbättra tillgängligheten och av den anledningen är det viktigt att de yttersta randområdena behandlas på ett särskilt sätt på transportområdet.
I den fjärde rapporten om Sammanhållningsfonden tas de nya utmaningarna upp, och vi hoppas verkligen att kommissionen tar hänsyn till att dessa utmaningar också är viktiga i de yttersta randområdena.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Herr talman, fru kommissionsledamot! En viktig fråga som kommissionen inte ägnat tillräckligt mycket uppmärksamhet åt är stödet till de öregioner i EU som inte står med i EG-fördraget men som har mycket gemensamt med dem.
Ömedlemsstater måste behandlas på samma sätt som de yttersta randområdena. Detta är nödvändigt enligt principen om lika behandling, eftersom ömedlemsstater och öregioner som tillhör medlemstater i viss mån dras med samma territoriella och geografiska nackdelar som de yttersta randområdena. Små ömedlemsstater och öregioner som tillhör medlemstaterna måste därför behandlas på samma sätt som de yttersta randområdena och måste omfattas av samma förmånliga strategi som de områdena. De måste till exempel motta separat statligt stöd så att de kan utgöra en bro mellan EU och regioner som östra Medelhavsområdet.
Emmanouil Angelakas
(EL) Herr talman, fru kommissionsledamot! Trots att Margie Sudres betänkande kanske verkar irrelevant för många EU-länder, eftersom det är väldigt få av dem som har så avlägsna yttre randområden som till exempel Azorerna eller Madeira, har hennes idéer fångat mitt intresse. Jag anser att betänkandet skulle kunna inspirera till liknande politik för länder som har öregioner, eller skärgårdar och bergsområden, som mitt land, Grekland. Dessa regioners geokulturella karaktär är både en unik tillgång och en nackdel.
Så jag gratulerar Margie Sudre till hennes arbete, eftersom hon har gett mig drivkraften att själv lägga fram några förslag för dessa regioner. Jag föreslår att man vidtar åtgärder för att ta till vara på ö- och bergsområdens geokulturella särdrag. Det måste finnas en utvecklingsstrategi för att bevara och stärka principen om territoriell sammanhållning. Man borde utveckla ett statistiskt mätsystem så att det blir lättare att utvärdera skillnaderna mellan öar och fastland. Det bör finnas utrymme för mer flexibilitet i tillämpningen av den europeiska och nationella stödpolitiken för produktiv verksamhet på öarna. Följande frågor borde tas upp: lika tillgång till den inre marknaden samt ett praktiskt stödsystem för öar, klimatförändringarnas effekter på öarna och då i synnerhet hur existerande problem som torka förvärras, samt bättre transportförbindelser mellan ö- och bergsområden och fastlandet. Slutligen bör man prioritera öarnas energibehov genom att utveckla och genomföra energiproduktionsprojekt med hjälp av ny teknik och förnybara energikällor. Man borde installera bredband och satsa på hållbar turism till ö- och bergsregionerna.
Av alla dessa skäl gratulerar jag Margie Sudre. Jag ger betänkandet mitt helhjärtade stöd, i hopp om att kommissionen någon gång tar fram en liknande rapport om de regioner som jag nämnde.
Manuel Medina Ortega
(ES) Herr talman! Vissa uttalanden som vi har hört här i eftermiddag verkar inte ta hänsyn till att verkligheten ser annorlunda ut i de yttersta randområdena. Inte med tanke på fattigdomen. Det handlar om små insulära och väldigt isolerade territorier, tusentals kilometer från EU:s territorium, med en befolkning på totalt fyra och en halv miljon personer.
EU skulle kunna lämna dessa områden åt deras öde, döma deras befolkning till fattigdom och tvinga dem att emigrera till EU-länderna, vilket skulle innebära att ta emot ytterligare fyra och en halv miljon invandrare.
Lyckligtvis förstår kommissionen situationen i dessa områden, och skapade ett särskilt system för längesedan. Nu hör kommissionen parlamentet i denna fråga. Med anledning av detta har Margie Sudre tagit fram ett värdefullt betänkande, där hon påpekar hur viktigt det är att bevara de yttersta randområdenas enhet och även ger specifika förslag på hur man kan underhålla offentliga tjänster, främja innovation och bekämpa den digitala klyftan. Jag tycker att parlamentet borde godkänna Margie Sudres betänkande, av de skäl hon har lagt fram.
Catherine Neris
(FR) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! I betänkandet som parlamentet ska rösta om i morgon påminns vi om att de yttersta randområdenas särdrag även är en tillgång. Vid sidan av de belastningar som hämmar dessa områden har de också fördelar som man inte kan bortse från, och vi måste genast vidareutveckla dessa fördelar så att de yttersta randområdena kan utvecklas på riktigt i framtiden. Att ge ny drivkraft till våra öar medför även tillväxt, det innebär att ge en bra grund till en högkvalitativ jordbruksproduktion, vilket bidrar till en ökad mångfald i jordbruksproduktionen på EU-nivå. Det innebär att hjälpa till att snabbt skapa en verklig dragningskraft för turister, genom rikedomen i våra varierande landskap och vårt kulturarv. Det innebär även att utnyttja de yttersta randområdenas geografiska läge, särskilt i Västindien och Indiska oceanen, och främja ett närmare samarbete med närliggande tredjeländer och göra våra öar till - just eftersom de är öar - framstående forskningscentra, i synnerhet inom maritima studier, klimatologi och miljöstudier.
Det enda sättet att uppnå dessa mål är inom ramen för artikel 299.2 i EU-fördraget, och artikelns anda måste genomsyra den detaljerade tillämpningen av EU:s politik, särskilt inom energi- och transportsektorerna, men även när det gäller internationell handel, för det är absolut nödvändigt att de yttersta randområdenas intressen bevakas i förhandlingarna om avtal om ekonomiskt partnerskap. De yttersta randområdena är verkligen genuint och ofelbart proaktiva, men detta innebär att de måste behandlas rättvist - vilket kräver differentiering.
Låt oss lita på att kommissionen tar med allt detta i beräkningen när den utformar sin strategi.
Lambert van Nistelrooij
(NL) De yttersta randområdena är i en speciell situation. Många av dem är avlägsna små öar, och jag anser att Margie Sudre har hittat en bra balans genom att identifiera deras särdrag och sedan anpassa instrumenten väl.
Som holländsk parlamentsledamot skulle jag vilja redogöra för utvecklingen i Nederländerna. Vi har tre små öar, Saba, Saint-Martin och Bonaire, som kommer att kommer att byta status och därmed ingå i de yttersta randområdena. Jag tror dock inte att det kommer gå så snabbt att befolkningen hinner rösta om det innan valet 2009. Enligt det nya Lissabonfördraget kan vi ta in dem snabbare. Det krävs ingen ändring i fördraget för att kunna göra det. Danuta Hübner kanske kan berätta om kommissionen är helt redo för att dessa tre öar med en befolkning på 19 000 personer accepteras av oss som en helhet.
Sérgio Marques
(PT) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill gratulera Margie Sudre till hennes utmärkta betänkande och dessutom komma med tre kommentarer om EU:s framtida strategi för de yttersta randområdena.
För det första vill jag gratulera kommissionen till att den främjar deltagande i debatten om dokumenten som rör EU:s politik för de yttersta randområdena och den framtida strategi som ska tillämpas. Jag välkomnar också det offentliga samrådet på Internet och förra veckans stora konferens i denna fråga, vilken stöddes av kommissionen.
För det andra vill jag säga att en europeisk strategi för de yttersta randområdena är lika viktig i framtiden som den hittills har varit. Den är riskabelt att tro att den ekonomiska och sociala utveckling som de yttersta randområdena hittills har uppnått gör det mindre viktigt att genomföra åtgärder på EU-nivå. Vi måste alltid vara medvetna om att de yttersta randområdena permanent befinner sig i en mycket speciell situation, och att det även i fortsättningen kommer att krävas differentierade EU-åtgärder som är anpassade till deras mycket speciella situation.
För det tredje och sista vill jag säga att det är mycket viktigt att allt görs för att genomföra Lissabonstrategin också i de yttersta randområdena med tanke på att genomförandet i sådana regioner är mer problematiskt på grund av deras särskilda egenskaper.
Jag vill därför rekommendera Danuta Hübner att en studie som stöds av kommissionen genomförs för att identifiera de svårigheter som de yttersta randområdena ställs inför vid genomförandet av Lissabonstrategin och på vilka sätt det går att övervinna problemen.
Madeleine Jouye de Grandmaison
(FR) Herr talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag är mycket glad över att kunna lovorda Margie Sudres betänkande som är av hög kvalitet.
Tio år efter det att Amsterdamfördraget trädde kraft måste vi erkänna att EU:s politik enligt artikel 299.2 har lett till verkliga framsteg. I dag är det dock dags att gå in i en ny fas som bygger på en ändrad strategi i förbindelserna mellan EU och de yttersta randområdena. För detta krävs att EU i högre grad beaktar de yttersta randområdenas fördelar enligt de riktlinjer som presenterades vid förra veckans seminarium. Jag anser att strategin ska vara inriktad både på att ersätta det som gått förlorat och på utveckling -utvecklingsformer som kan fastställas tydligt genom att vi inser vår potential. Detta gäller i lika hög grad den vetenskapliga forskningen, de marina resurserna, den biologiska mångfalden, EU:s socialpolitik, klimatförändringarna och det stora bidrag som de yttersta randområdenas kulturella mångfald utgör. Jag har därför lagt fram ett antal ändringsförslag och jag hoppas att de avsedda syftena kommer att nås.
Att ge den nya strategin ett innehåll innebär att de yttersta randområdena måste få hjälp att bli verkliga partner till EU och vi behöver därför ett nytt perspektiv, nämligen ett dubbelriktat partnerskap som alla kan dra nytta av.
Danuta Hübner
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag ska svara mycket kort på Lambert van Nistelrooijs fråga. Ja, vi har arbetat med den nederländska regeringen under de senaste 18 månaderna i denna fråga. Lyckligtvis har de förändringar som tilläts i fördraget införts, så vi hoppas att vi någon gång kommer att ha de tre nya territorierna.
Beträffande de kommentarer som har framförts vill jag först och främst säga att kommissionen i enlighet med den begäran som Europeiska rådet formulerade i december kommer att utarbeta ett meddelande i höst. Detta kommer förhoppningsvis att leda till att vi kan gå vidare med strategin för de yttersta randområdena på ett beslutsamt och praktiskt sätt. Det är vårt sätt att bemöta de nya utmaningarna, men framför allt för att underlätta för oss att utnyttja alla möjligheter.
Fru Sudre, jag anser att ert betänkande bidrar till att bygga en bro mellan den nuvarande och den framtida strategin för de yttersta randområdena och att det är en mycket viktig roll för betänkandet. Jag är också övertygad om att den rätta vägen framåt först och främst faktiskt är att ta till vara de yttersta randområdenas tillgångar. Det har flera ledamöter betonat.
Låt mig också i detta sammanhang nämna vår grönbok om territoriell sammanhållning, vilken kommer att vara ett viktigt inslag i det franska ordförandeskapet. De yttersta randområdena spelar en stor roll i processen för att utforma den territoriella dimensionen i sammanhållningspolitiken, eftersom de verkligen förkroppsligar våra insatser för att överbrygga de territoriella klyftorna i EU. Av det skälet välkomnar jag att de i stor utsträckning kommer att vara delaktiga i det offentliga samrådet om grönboken om territoriell sammanhållning.
Låt mig beträffande den sista frågan försäkra er om att kommissionen kommer att fortsätta att främja en samordnad och integrerad strategi, och försöka uppnå synergieffekter mellan olika gemenskapspolitiska områden som rör de yttersta randområdena.
Margie Sudre
föredragande. - (FR) Herr talman! Naturligtvis vill jag tacka alla talare som har bidragit till debatten, och jag vill också återigen tacka kommissionen för initiativet i förra veckan om en framtida strategi för de yttersta randområdena.
Jag vill besvara några av de frågor som tagits upp av parlamentsledamöterna, och jag är tacksam för att de har välkomnat detta betänkande. Som svar på Pedro Guerreiros fråga vill jag säga att det stöd han vill se till förnyelse och forskning i fiskerifrågor och ökat bistånd redan är täckt av Fonden för fiskets utveckling (FFU). Det är redan en del av den politik som EU, och särskilt kommissionen och fiskeriutskottet, vill föra, men betänkandet gäller regionalpolitik. Det är därför som fiskerifrågorna inte ges det stora utrymme som Pedro Guerreiro skulle ha önskat i mitt betänkande, även om fiskets stora betydelse för utvecklingen beaktas. Jag vill påminna honom om att det vi här talar om är regional utveckling.
Manuel Medina Ortega har redan svarat våra grekiska kolleger som ville att samma politik skulle tillämpas på alla öar, och han förklarade att det finns skillnader på grund av att vissa öar ligger på ett avstånd på flera tusen kilometer från den europeiska kontinenten. Hur många framsteg vi än uppnår kommer vi fortfarande att vara tusentals kilometer längre bort. Och hur väl jag än förstår de problem som alla öbor erfar kan vi helt klart inte tillämpa samma undantag och samma bestämmelser för öar som endast ligger ett fåtal timmars resa bort med båt eller några få minuter med flygplan från fastlandet. Det betyder inte att vi inte förstår öarnas situation, men - jag upprepar detta - det är en enorm skillnad mellan era öar och deras närhet till fastlandet och våra öar som ligger så långt bort.
Herr Guerreiro, i ett ytterligare inlägg krävde ni att vår strategi inte skulle grundas på tillfälliga kriterier. Det är tydligt att vår situation inte är tillfällig. Den är ganska permanent, men vi begär inte någon permanent garanti för stöd på samma nivå i evighet, för vi hoppas komma ikapp genomsnittet i resten av gemenskapen.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum tisdagen den 20 maj 2008.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Toomas Savi
skriftlig. - (EN) Betänkandet ger en god överblick över de problem som Azorerna, Kanarieöarna, Guadeloupe, Franska Guyana, Martinique, Réunion, Saint-Martin och Saint-Barthélemy ställs inför som geografiskt avlägsna regioner i Europeiska unionen, men i betänkandet påpekas också skillnaderna i behandling mellan olika utomeuropeiska territorier i medlemsstaterna.
Det finns fortfarande flera regioner som lyder under medlemsstaternas suveränitet, men som inte har samma status som de yttersta randområdena. Exempelvis är medborgarna på Brittiska Jungfruöarna och Grönland medborgare i EU, men val till Europaparlamentet hålls inte i dessa regioner. Medborgarna på Aruba som är medborgare i EU har däremot rätt att rösta i valet till Europaparlamentet. Ännu mer förvirrande är det faktum att inget av de ovannämnda territorierna är en del av EU.
Jag anser självklart att EU:s förbindelser med medlemsstaternas utomeuropeiska territorier och medborgarna i alla de territorierna bör bli enhetliga, och att man bör beakta att alla EU-medborgare ska behandlas lika.
