Justering av protokoll
Ordföranden
Protokollet från gårdagens sammanträde har delats ut.
Finns det några synpunkter?

Avgerinos
Fru ordförande! Enligt gårdagens protokoll var jag inte närvarande. Jag ber om att protokollet rättas, därför att jag var här hela dagen.

Ordföranden
Ni ledde rent av sammanträdet. Jag tror att det skall kunna bekräfta allt. Finns det ytterligare några synpunkter?

Blokland
Fru ordförande! Jag skulle vilja gratulera parlamentet till det obegripliga beslut som fattades i går kväll i samband med Scarbonchis betänkande om att låta antalet arbetstillfällen stiga med 12 miljoner från 1995 till 1996. Jag är således mycket nyfiken på när Europaparlamentet kommer att besluta om att flytta fram år 2000 med ett år.

Provan
I går togs ett foto i denna kammare. Jag vill inte göra ett problem av detta, men skulle vi kunna bli försäkrade om att fotografiet inte kommer att användas för allmänna ändamål, och om så är, skulle Byrån kunna försäkra, inte endast att detta inte händer igen, utan även att ledamoten bestraffas eftersom han försäkrat denna kammare att fotografiet enbart var för personligt bruk.

Ordföranden
Kollegan sade ju i går att det handlade om ett privat foto.

Collins, Kenneth
Fru ordförande! Med hänsyn till detta, skulle vi även kunna bli försäkrade om att inte heller några privata telefonsamtal från mobiltelefoner i denna kammare kommer att användas för liknande ändamål?

Ordföranden
Jag har mottagit era förslag. Kerr om protokollet.

Kerr
Fru ordförande! Ni kommer att märka från gårdagens protokoll att jag talade sex gånger å Gruppen De grönas vägnar om sex olika betänkanden. Jag frågade om detta var ett rekord. Har de haft tid att räkna efter ännu?

Ordföranden
Det är mycket vänligt av er att ni hjälper oss att uträtta något som inte nödvändigtvis görs automatiskt.
(Protokollet justerades.)

Omröstning
Ordföranden
Föredraganden har meddelat mig att orden " som exempelvis Förenade kungariket" felaktigt står i beaktande F och skall strykas.

Kerr
Fru ordförande! Jag är medlem i utskottet för kvinnors rättigheter och samordnare för De gröna. Jag minns att denna ändring inte gjordes under mötet. Jag vill begära att den inte avlägsnas från betänkandet och att vi antar betänkandet med orden " Storbritannien" och " USA" . Det är ett försök från mina New Labour-kolleger att rädda den brittiska regeringen från förlägenhet. Vi borde låta betänkandet vara som det är och rösta om det som det är. Om detta inte sker kommer jag att begära att kompletta bandinspelningar av utskottets förhandlingar avlyssnas och jag kommer att bevisa att denna ändring inte gjordes i utskottet. Jag föreslår att vi låter betänkandet vara som det är och att vi röstar om det som det är.

Ordföranden
Fru föredragande! Vad anser ni om detta?

García Arias
Fru ordförande! Uppriktigt sagt förvånar mig denna reaktion från Kerr, eftersom han perfekt måste minnas att den dag vi röstade om detta betänkande i parlamentsutskottet kom vi överens om, och så röstade vi, att ta bort omnämnandet av länder. I det ursprungliga förslaget stod det faktiskt så, inte bara i dessa två stycken utan även i andra stycken, men i utskottet nådde vi överenskommelsen som jag har sagt - och det måste finnas upptaget i mötesprotokollet -. Därför ber jag Kerr att han drar sig till minnes omröstningsdagen. Jag kommer ihåg det perfekt, fru ordförande. Således skall det, inte bara i stycke F i ingressen (beaktandemeningen oräknad), utan också i punkt 12, korrigeras att vi kritiserar " modellerna" och inte " modellen" och därigenom ta bort hänvisningen till USA.

Ordföranden
Tack, fru Garcia Arias! Herr Kerr! Denna strykning har således ingenting med Förenade kungariket att göra, utan det är generellt så att inga länder nämns.

Kerr
Fru ordförande! Jag föreslår att det bästa sättet att hantera detta är att behandla det som en muntlig ändring från föredraganden. Om parlamentet antar den muntliga ändringen kan vi rösta om den på så sätt. Om tolv ledamöter protesterar antas den inte.

Ordföranden
Nej, det går inte med det som ni nu föreslår. Utskottet har - vilket föredraganden framförde - funnit en entydig lösning som även överensstämmer med det som diskuterades här, och då kan inga ytterligare ändringsförslag tillåtas.
(Parlamentet antog resolutionen.)

Seillier
Det förefaller nödvändigt att, för att bättre möta de verkliga behoven i samhället, klargöra vissa begrepp, inbegripet begreppet familjer med en förälder . Handlar det om änkor eller änkor med ansvar för barn, frånskilda män eller kvinnor med barn, ensamstående mödrar med barn, etc.?
Vare sig situationen som ensamstående är ofrivillig eller en kvinnas personliga val är det alltid en svår situation, både materiellt och när det gäller barnens uppfostran, och föredraganden har också betonat det vid flera tillfällen. Därför förstår jag inte varför våra ändringsförslag förkastats, som av materiella skäl, liksom moraliska skäl för barnens skull, kräver en förebyggande politik för att så långt det är möjligt undvika situationen med ensamföräldrar genom att lära ut ansvar.
Trettio år efter 1968 ser vi ännu tydligare vilka fruktansvärda konsekvenser en bedräglig sexuell frigörelse får.
Betänkande Provan (A4-0277/98)

Nicholson
Jag gratulerar Herr Provan till hans utmärkta betänkande som återspeglar den vanligt förekommande åsikten att övervakningen av fisket måste förbättras om vi skall kunna bevara en fiskereserv och kunna garantera ett uppehälle för framtida generationer av fiskare.
I detta betänkande understryker Provan ett viktigt strategiskt mål, som alltför ofta verkar saknas från kommissionens resonemang, det gäller behovet att få fiskarna själva på sin sida. Om detta lyckas kommer vi att göra fiskarna till likställda partner i övervakningssystemet i stället för vad som ibland kan verka som spionage. Övervakningen av fisket kommer att bli framgångsrikt endast när fiskarna själva kan ha fullt förtroende för systemet.
Jag måste säga att det är svårt att resonera om denna fråga utan att även tänka på inriktningen av EU: s fiskeripolitik. De av oss som representerar områden där fiskenäringen lidit av beslut som tagits på politisk nivå, undrar om inte en intelligent kontroll kan reparera den skada som förorsakats genom att öppna våra farvatten för alla och envar. Med detta välkomnar jag naturligtvis förslagen till att skärpa kontrollen av fartyg från tredje land i EU: s farvatten.
Detta är ett praktiskt betänkande som ytterligare förstärker parlamentets fortsatta krav på att kommissionen gör mera för att bemöta svagheter i den gemensamma fiskeripolitiken. Jag hoppas att vi ser början av en attityd från kommissionen där de lyssnar till parlamentet vad gäller denna fråga.

Wibe
Detta betänkande innehåller många goda tankar och förslag. Jag saknar dock en kritisk hållning till hela EU: s fiskeripolitik. Det är ju denna politik som nu leder till utfiskning av stora delar av Afrikas kustvatten. Detta fundamentala förhållande ändras inte av bättre kontroller, utan endast av en annan politik.

Fiskeavtal EG/Madagaskar
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är betänkande (A4-0282/98) av Gallagher om förslag till rådets förordning (EG) (KOM(98)0390 - C4-0456/98-98/0217(CNS)) om ingående av ett avtal i form av skriftväxling om provisorisk tillämpning av ett protokoll om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska kompensation som föreskrivs i avtalet mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Madagaskar om fiske i farvattnen utanför Madagaskar under perioden 21 maj 1998 till 20 maj 2001.

Gallagher
Fru ordförande! Till att börja med vill jag påpeka hur extremt tacksam jag är för all den hjälp jag fått i förberedelsen av detta betänkande och i synnerhet vill jag tacka utskottets sekretariat, ledamöterna i fiskeriutskottet som aktivt deltagit i debatterna i utskottet, personalen från kommissionen och, naturligtvis, de som utarbetat yttrandena för budgetutskottet och utskottet för utveckling och samarbete.
Detta betänkande grundas på kommissionens förslag till förnyelse av protokollet till fiskeavtalet mellan EU och Republiken Madagaskar under treårsperioden från maj 1998 till maj 2001. Det första protokollet med Madagaskar ingicks 1986 och detta protokoll är det femte. Föreliggande protokoll omfattar uteslutande tonfisket och kommer att beröra 45 fartyg med frysanläggning och 30 fartyg för långrevsfiske. Den tillåtna fångstmängden kommer att vara 9 500 ton. Den totala avtalskostnaden för gemenskapen blir 2, 28 miljoner ecu under en period på tre år. Den ekonomiska kompensationen blir 912 000 ecu, vilket är 40 procent av den totala kostnaden. Återstoden kommer att användas för att finansiera stödåtgärder för den madagaskiska fiskesektorn genom att bistå med medel för forskningsprogram och kontrollprogram som inspektioner och övervakningsarbete. Det är mycket viktigt att anslå medel för det småskaliga kustfisket. Detta kommer även att omfatta utbildningsstipendier för att hjälpa fiskarna i kuststaterna i Madagaskar.
Det är viktigt att uppmärksamma att finansieringen för första gången någonsin är förenad med en juridisk förbindelse från de madagaskiska myndigheternas sida. De måste förse kommissionen med en detaljerad årlig rapport om de medel som tilldelats de vetenskapliga programmen, kontrollsystemen och tekniskt bistånd. Betalningen av medlen är förbundet med genomförandet av dessa åtgärder, vilket är en välkommen utveckling. All övrig information kan efterfrågas av kommissionen och betalningar kan blockeras av unionen om den inte är tillfredsställd med ytterligare information. Detta är mycket i linje med parlamentets åsikter och kommer även att försäkra total öppenhet, vilket är absolut nödvändigt. För att försäkra de madagaskiska myndigheterna och Madagaskars folk att de drar fördel av detta måste gemenskapsfartygen anskaffa de tjänster och leveranser de behöver från de madagaskiska myndigheterna.
Detta protokoll stadgar att avtalet kan utökas till andra typer av fiske. Dessa är inte specificerade, med där finns en tydlig hänvisning till räkfiske, som har ett stort ekonomiskt värde och som för tillfället styrs av privata avtal.
Detta internationella fiskeavtal gör det möjligt för några av unionens fartyg att utforska fisket utanför unionens zoner genom att ge våra fartyg rättighet till fiskbestånd i tredje lands farvatten och genom att minska ansträngningen på många bestånd i unionen.
Möjligheten att fiska i ett tredje lands exklusiva zoner skall inte begränsas endast till några av medlemsstaternas fartyg. Den borde vara öppen för fartyg från alla medlemsstater som kan köra långa avstånd och fiska i de nämnda bestånden. Länder utan traditionella rättigheter måste ha samma möjligheter och borde inte hindras från att utforska fiskevattnen för tonfisk och vandringsarter som rör sig i vattnen utanför många kustländer mellan mars och juni varje år. Endast en kooperativ regional ledning kan försäkra ett riktigr bevarande. Jag behöver inte påminna parlamentet om vikten av att bevara förnybara resurser. Vi är vårdarna och vi måste försäkra att dessa resurser är tillgängliga för framtida generationer. De som verkligen förstår detta bäst är våra fiskare som vill försäkra att bestånden är där för deras generation och för framtida generationer.
Slutligen har jag ställt upp ett antal ändringsförslag i tabell. Detta ligger i linje med parlamentets tänkande, som efterfrågar detaljerad och följdriktig information. Jag anbefaller betänkandet till parlamentet och ber parlamentet att ingående betrakta mina ändringsförslag, som jag tror, kommer att göra det till ett bättre betänkande.

Jöns
Fru ordförande, kära kolleger! För budgetutskottets räkning skulle jag vilja gratulera kollega Gallagher hjärtligt till hans betänkande. Den här gången kan jag dock även - vilket inte händer så ofta - gratulera kommissionen. Man blir lika glad varje gång tjänstemän är läraktiga, och i fallet Madagaskar har kommissionen faktiskt för första gången gått i land med att inte avsluta förhandlingarna först i sista ögonblicket, utan åtminstone två månader innan protokollet löper ut. Vi skulle naturligtvis gärna sett att det varit 4-6 månader innan protokollet löper ut så att hela det rättsliga förfarandet skulle ha kunnat avslutas i rätt tid, men två månader är bara det ett första steg i rätt riktning, väl att märka i riktning mot code of conduct .
Vi skulle dock gärna ha velat undvika denna besvärliga provisoriska tillämpning av protokollet. Då skulle vi nämligen inte på nytt få den situationen att vi om och om igen inte gör någonting annat än att förorda redan beslutade fakta, eftersom det - som ni alla vet - avsevärt inskränker våra rättigheter som del av budgetmyndigheten.
Ytterligare en punkt. Naturligtvis har vi som budgetutskott en annan åsikt i fråga om klassificering. För oss är naturligtvis medlen för internationella fiskeriavtal som tidigare var icke-obligatoriska, även om en del av kollegerna i fiskeriutskottet ser det på ett annat sätt. Det skulle jag i vilket fall som helst vilja klargöra på nytt. Det gäller naturligtvis också för avtalet med Gabon som vi kommer att diskutera senare. Denna dispyt kommer vi säkerligen ändå inte att kunna klara upp under det fortsatta rättsliga förfarandet. Här gäller det då verkligen att vänta på nästa interinstitutionella överenskommelse.

Hardstaff
Fru ordförande! Frågorna kring detta fiskeavtal med Madagaskar har framlagts klart och tydligt av Gallagher i hans utmärkta betänkande och i hans anförande i morse.
Den socialdemokratiska gruppen välkomnar varmt det sätt på vilket de nya förhandlingarna av fiskeavtal med tredje land alltmer försäkrar att de berörda länderna, i synnerhet deras fiskesamhällen och inte bara deras regeringar, drar fördel av sådana avtal.Som Gallagher påpekat måste Madagaskars regering rapportera exakt om hur de använder de pengar de får under avtalet. Dessa säkerhetsåtgärder beror mestadels på påtryckningar från parlamentet.
Detta avtal kräver att ägarna till fiskefartyg från ett gemenskapsland som fiskar tonfisk i Madagaskars farvatten ger ekonomiska bidrag till madagaskiska fiskare om de inte anställer folk från platsen.Endast vissa fartyg kan köpa licenser, och dessa licenser kan inte överlåtas. Vi kan helt enkelt inte överexploatera våra egna fiskevatten och sedan exploatera andra folks fiskevatten om världens fiskebestånd skall finnas kvar.
Gallaghers ändringsförslag stöddes av utskottet och stöds helt och fullt av PSE eftersom de garanterar att parlamentet blir helt informerat om hur detta avtal fullföljs.Däremot så protesterar vi mot ELDR: s ändringsförslag eftersom resultatet antagligen skulle göra det omöjligt för gemenskapsfartyg att kunna leva på fisket, förutom under exceptionellt lyckosamma år, och många skulle alltså inte ta upp detta avtal. Madagaskar självt skulle alltså kunna bli berövat fördelarna för sina fiskare som erbjuds av detta protokoll.

Varela Suanzes-Carpegna
Fru ordförande! Jag vill först gratulera de två föredragandena, Gallagher och Girão Pereira, som denna morgon lägger fram sina betänkanden för kammaren, för det goda arbete de har utfört i sina betänkanden om fiskeavtalen med Republiken Madagaskar och Republiken Gabon.
Jag skulle vilja påpeka att båda avtalen innebär en fortsättning på Europeiska unionens gemensamma fiskeripolitik, vad gäller internationella fiskeavtal, och bidrar till att befästa dessa avtal som en av de grundläggande pelarna i den gemensamma fiskeripolitiken som, vilket redan har påtalats i Cramptons betänkande i detta parlament, fortsätter att vara den grundläggande förutsättningen för att försöka minska Europeiska unionens handelsunderskott och skydda sysselsättningen, såväl direkt som indirekt, i gemenskapens fiske och fiskeindustri, vilka på ett betydande sätt påverkar perifera regioner med ekonomisk eftersläpning, vilka är mycket beroende av fisket.
Jag vill, angående Girão Pereiras betänkande, säga att fiskeavtalet med Republiken Gabon, handlar om ett nytt avtal, enbart för tonfisk, med en löptid på fem år, vilket innebär en finansiering av 9 000 förhandlade ton. Men man måste påpeka att det, på ett obegripligt och oroande sätt, för första gången införs en höjning av fartygsägarnas avgifter, från 20 till 25 ecu per ton, vilket på motsvarande sätt minskar gemenskapens bidrag från 80 till 75 ecu per ton.
Jag kan inte finna några motiv för detta. Och även om de fanns, anser jag att denna höjning borde åtföljas av en motsvarande höjning av fartygsägarnas fångstkapacitet, liksom en högre medverkan i förhandlingarna, i samklang med deras högre bidrag.
Vad gäller betänkande Gallagher, om ingåendet av ett nytt protokoll med Republiken Madagaskar, måste vi peka på att det också handlar om ett förträffligt fiskeavtal om tonfisk, där antalet notfartyg för tonfiske har behållits och antalet fartyg för ytfiske med långrev har ökats, liksom fiskemöjligheterna från 9 000 till 9 500 ton. Den sammanlagda kostnaden för avtalet har ökat något, men det är lämpligt att påpeka att, till skillnad från det vi sade om avtalet med Gabon, respekterar kommissionen den avgiftsgräns för fartygsägarna som hittills gällt för alla avtal av denna typ. Fartygsägarna betalar alltså 20 ecu för varje ton, medan kommissionen betalar 80 ecu per ton.
För att sluta skulle jag vilja nämna de mycket positiva ändringsförslagen till Gallaghers betänkande, vilka godkänts i fiskeriutskottet, och som kräver att kommissionen ger ut en rapport, det sista året av protokollets giltighet, om tillämpningen och förutsättningarna för verkställandet av avtalet, liksom om utvecklingen av förhandlingarna för att förnya detsamma, vilken skall läggas fram för parlamentet, genom vilken detta kan ge rekommendationer och begära att dessa beaktas innan slutsatserna och förhandlingarna.
Trots att kommunikationen mellan institutionerna har förbättrats sedan förra protokollet, tack vare tillämpningen av det interinstitutionella avtalet från 1996 om förbättring av informationen från den budgetansvariga myndigheten angående fiskeavtalen, är detta utbyte ännu inte optimalt. Det nya samarbete som Gallaghers betänkande föreslår, och som stärker Europaparlamentets medverkan, skulle kunna innebära en substantiell förbättring i förfarandena för ingående och verkställande av de internationella fiskeavtalen.

Olsson
Fru ordförande! Jag vill börja med att gratulera föredraganden till ett bra betänkande. Jag tycker att det känns som en framgång när det gäller denna typ av avtal mellan Europeiska unionen och en del utvecklingsländer.
Jag vill understryka att när det gäller denna typ av avtal är det egentligen frågan om att finna en balans mellan olika intressen: å ena sidan de ekonomiska intressena, ett affärsmässigt avtal, å andra sidan miljömässiga intressen, att kunna handha en resurs så att den hållbart skall kunna utnyttjas under mycket lång tid. För det tredje handlar det om att kunna bistå länder i tredje världen. Denna avvägning är inte särskilt lätt att göra. Jag vill inte säga att vi har lyckats med detta ännu, men vi är i alla fall på väg åt rätt håll.
Jag vill understryka att utskottet för utveckling och samarbete har pekat på att det inte tas tillräckligt stor hänsyn till de regionala aspekterna när det gäller forskning och förvaltning. Det är nog viktigt att man tänker på detta från kommissionens sida när man går vidare i detta sammanhang.
Låt mig också kommentera det liberala förslaget som innebär att fiskarna inte skulle få någon subvention i detta sammanhang. Subventioner är naturligtvis nödvändiga i ett läge där fiske och jordbruk inte har kraft att leva i den hårda konkurrens som finns internationellt. På lång sikt måste dessa subventioner kunna avvecklas. Jag ber, fru ordförande, att få återkomma till denna fråga när nästa betänkande debatteras, eftersom det finns ett likalydande ändringsförslag till det betänkandet.

Aelvoet
Fru ordförande! När det förra fiskeavtalet med Madagaskar diskuterades här, för drygt två år sedan, uttryckte Europaparlamentet stark kritik, både vad innehållet och förfarandet beträffar, eftersom vi egentligen inte har någonting att säga till om i detta ärende. Föredraganden yrkade på att förkasta avtalet, men det kunde inte en majoritet av parlamentet gå med på. Ändå var det så att socialisterna genom Baldarelli då förklarade att detta var det sista avtalet som de skulle godkänna. Sedan dess har de stött varje avtal.
Med vad sker på området? När vi jämför de två avtalen konstaterar vi att det fortfarande inte finns någon anpassad regional ledningsstruktur, att det fortfarande är brist på effektiva kontrollåtgärder, att parlamentet fortfarande bara har rådfrågats. Vi anser däremot att det är positivt att det äntligen har skett en utvidgning av zonen inom vilken man får fiska, nämligen från två till tolv mil. Det var på tiden, för i många andra avtal har det varit integrerat sedan länge.
Med tanke på att det här på nytt handlar om ett avtal där framför allt tonfisk, måste vi ändå fokusera på problemet att användningen av en viss typ av nät, nämligen påsformade nät, verkligen förorsakar by catch -problem, och då tänker jag inte på delfiner, för i den regionen ger det inte upphov till några problem. Det finns dock en alldeles färsk studie av franska forskare där det tydligt framgår att en hel del andra arter fångas, som guldmakrill, taggmakrill, bonit för att bara nämna ett par. Dessutom finns problemet med mycket ung tonfisk som fångas alldeles för tidigt. Ett antal av dessa arter fångas också av de traditionella fiskarna, och därigenom får våra fiskeriföretag verkligen en inverkan på de lokala fiskarnas möjligheter. Det är också påfallande att medan två lokala fiskare får rekryteras per skepp i de flesta andra tonfiskavtal, får det i detta avtal endast förekomma två i hela flottan. Så vad oss beträffar måste klara förbättringar göras vad kontrollen beträffar. Vi stöder också det liberala ändringsförslaget eftersom det går i rätt riktning och eftersom det kräver en större medverkan från båtarnas ägare.

Souchet
Fru ordförande! Den debatt vi i dag ägnar åt två av Europeiska unionens fiskeavtal, ett med Madagaskar och ett med Gabon, avser enbart tonfisk när det gäller Gabon, och huvudsakligen tonfisk när det gäller Madagaskar. Diskussionen äger rum två dagar efter det tvärpolitiska mötet om bevarande och hållbar utveckling, som gjorde det möjligt att påvisa de goda effekterna av våra fiskeavtal, både vad gäller utveckling av tonfiskfisket för Europa och AVS-länderna och för utveckling av de utvecklingsländer som undertecknat avtalen, bl.a. de vars hamnar utnyttjas av licensierade fartyg. Det gäller särskilt Madagaskar, med Diégo-Suarez, där fiskeavtalen, liksom i Abidjan, Dakar, Mahé, Ghana och Mauritius gjort det möjligt att inrätta omfattande industriverksamhet och ett betydande antal arbetstillfällen. För de AVS-länder som landar tropisk tonfisk har den blivit av central betydelse för den lokala ekonomiska utvecklingen.
För att denna ekonomiska enhet skall fungera bra måste det finnas ett samband mellan fiskeavtalen inom den gemensamma fiskeripolitiken och Lomékonventionens tullbestämmelser, som tillåter tullfri import till gemenskapen av tonfiskkonserver som producerats i AVS-länderna. Utvecklingen av tonfiskfisket i Indiska oceanen och Atlanten visar också på ett måttligt utnyttjande av resurserna i öppna havet, som är särskilt omfattande och kontrolleras noga vetenskapligt, bl.a. av franska Orstom och det spanska IEO. Denna typ av fiske konkurrerar alltså inte med verksamheten inom det småskaliga fisket, som därför har full frihet att använda sina drivgarn även i fortsättningen.
Europas och AVS-ländernas tonfiskfiske är ett exempel på framgång både för vår fiskeripolitik och vår biståndspolitik. Samtliga yrkesfiskare och nationella myndigheter gläds åt hur dessa avtal fungerar och kräver att den nuvarande ekonomiska balansen inom tonfisket inte skall ifrågasättas eller försvagas genom det nya Loméavtalet. De önskar helt rättmätigt att ett lämpligt system skall inrättas från och med övergångsperioden för den nya konventionen, och det skall särskilt innehålla Loméavtalets fördelar för förädlad tonfisk, bl.a. i förhållande till det allmänna preferenssystemet, då denna bestämmelse gjort det möjligt för branschen att utvecklas i förhållande till de asiatiska jättarna Thailand, Filippinerna, Indonesien, vilka alla är asiatiska jättar inom tonfiskfiske.
Parlamentet måste därför vara mycket vaksamt inför denna fråga, liksom på kommissionens benägenhet att bevilja allomfattande undantag utan att alltid oroa sig för effekterna på fiskesektorn, allmänna preferenssystemet för narkotika, årskvoter, handelsavtal med olika regionala områden som Mercosur, som riskerar att skapa direkt och oacceptabel konkurrens för våra AVS-partners inom Lomékonventionen. Vi måste undvika att sådana initiativ får en negativ inverkan på fördelarna med den gemensamma fiskeripolitiken och Loméavtalen. Seriösa utredningar av effekterna, som både omfattar den europeiska ekonomins intressen och intressena för de länder som undertecknat Loméavtalen, måste absolut genomföras före varje förhandling, bl.a. inom fiskerisektorn.
Jag noterar slutligen med stort intresse, liksom föredragandena, bestämmelserna i de nya avtalen med Madagaskar och Gabon när det gäller kontroll, utbildning och vetenskapliga studier som utgör 60 procent av den totala ekonomiska kompensationen och som ökar.
Att ett avsnitt om utveckling av det småskaliga fisket för första gången förekommer i ett fiskeavtal tycker jag också är mycket positivt.
Sammantaget, fru ordförande, är dessa två betänkanden bra, de två avtalen är bra, och de måste godkännas av kammaren.

McCartin
Fru ordförande! Jag vill tacka Gallagher för hans betänkande. Han har verkligen givit oss mycket detaljerad information som gör det möjligt för oss att uppskatta situationen. Vanligtvis påstås det att dessa fiskeavtal är tjänster som görs för särskilda regioner i gemenskapen. Jag instämmer med Gallagher om att det huvudsakligen är Spanien, Frankrike och Portugal som kan utnyttja dessa möjligheter, men jag tror inte att folk i de norra medlemsstaterna kan utnyttja dem, även om de skulle ha all information och möjligheten att göra det.
Jag kan utläsa av siffrorna att kostnaden per ton verkar ha gått ner. Jag undrar varför vi betalar mindre i detta avtal än i det tidigare och varför vi har ökat antalet fartyg med ca 30 fartyg för långrev, utöver de fartyg med frysanläggning som ingick i det första avtalet.
Vi välkomnar dock de förbättringar som skett i detta avtal för att bevara fisken i detta område och som flyttar gränsen på två sjömil, som vi aldrig borde ha tillåtit, till en gräns på 12 sjömil. På så vis skyddas bättre de lokala fiskarna som kan utnyttja alla resurser inom denna gräns. Om vi inte hade detta avtal skulle denna vandringsart inte bevaras till förmån för de lokala fiskarna och skulle antagligen utnyttjas i vilket fall som helst. Madagaskar gör en förtjänst på detta som det antagligen inte skulle göra i annat fall och dess ekonomi drar således vissa fördelar. Det är en relativt liten summa om man tänker på att det är ett regionalt stöd till fiskehamnar i hela gemenskapen. Detta avtal ger oss fisk till ett värde av 10 miljoner ecu. Om man drar av fångstkostnaderna är det uppenbart inte en stor summa regionalt stöd men alla dessa små avtal måste ses i ett större sammanhang.
Jag skulle vilja ha större insyn och öppenhet vad gäller antalet fartyg som går in i dessa farvatten. Det är svårt att veta vad som händer när licenserna beviljas till 70 eller 80 fartyg för att fånga så lite fisk.

Gillis
Fru ordförande! Jag vill tacka föredraganden Gallagher för detta betänkande om kommissionens förslag till förnyelse av tonfiskavtalet med Madagaskar för ytterligare tre år.
Även om Republiken Madagaskar skulle vara berättigad till att använda intäkterna av detta avtal som den anser passar bäst, är jag glad att se att den största delen - 60 procent - av det totala rundliga paketet på 2, 28 miljoner ecu ska användas till vetenskaplig forskning, bevarande och utbildningsprogram och följaktligen till direkt förmån för kustregionerna och kustbefolkningen.
Direkt ekonomiskt stöd och tekniköverföring och expertis till utvecklingsländer är kännetecknet för Europeiska unionens utvecklingspolitik. Jag gläder mig åt att våra fiskeavtal med utvecklingsländer kombinerar visst ekonomiskt stöd med åtagandet att förbättra strukturer och utbildningsmöjligheter och att skapa bättre möjligheter för de lokala fiskarna. I vilket fall som helst så både kan vi och bör vi göra mera, både vad gäller fiskeavtalen och vår totala utvecklingspolitik.
Ofta kan tredje land, som Madagaskar, inte kontrollera eller bevaka gemenskapsflottans fiskeverksamhet. Inte heller många medlemsstater kan kontrollera deras verksamhet. Vi måste dock komma fram till ett system som tillåter de berörda länderna och kommissionen att effektivt kontrollera fiskeavtal och försäkra att det inte förekommer någon överexploatering utöver de begränsade resurserna. Överfiske och överexploatering av begränsade resurser kommer att skada denna resurs för alla och är därför helt oacceptabel.
Det finns ett område inom vilket vi skulle kunna hjälpa tredje land mera. Vi borde ge lokala fiskebåtar en större exklusiv zon att fiska i. Gällande praxis att ställa en zon på 10 sjömil till förfogande skulle och borde utökas till 15 sjömil utan större skada för gemenskapens djuphavsflotta. Detta skulle förse det lokala fiskeintresset med en större räckvidd och en säkrare grund för planering av investeringar.

Flynn
Fru ordförande! Kommissionen vill tacka Gallagher för hans utmärkta betänkande om de nya förhållandena för fiske som överenskommits om gemenskapsflottan i farvattnen utanför Madagaskar. Jag tackar även de ledamöter som tackat personalen för deras hårda arbete med dessa avtal och den framgång de har.
Kommissionen anser att dessa åtgärder kommer att tillåta ett effektivare utnyttjande av avtalet i linje med de grundläggande principerna för resursbevarande. Kommissionen anser även att det nya protokollet med Madagaskar innehåller viktiga nya delar inriktade på att främja hållbart fiske i överensstämmelse med unionens utvecklingspolitik.
Det nya protokollet till avtalet öppnar för fiske i Madagaskars exklusiva zon för portugisiska och italienska tonfiskbåtar för första gången. Det tilldelar 60 procent av den ekonomiska kompensationen, dvs ca 1, 368 miljoner ecu under tre år, till målinriktade åtgärder, nämligen vetenskaplig forskning, kontroll av fiske, utbildningsprogram och utveckling av det traditionella fisket. Det gör det även möjligt för de madagaskiska myndigheterna att kontrollera gemenskapsfartygens trafik i området, tack vare nya bestämmelser i tillägget till protokollet om kontrollsystem som inbegriper anmälan om ankomst och utfart från den exklusiva zonen.
Kommissionen antar det väsentliga innehållet i, men inte formen av, de ändringar som fiskeriutskottet föreslagit. Jag vill framhålla att parlamentet redan informeras regelbundet om uppföljningsgraden av fiskeavtal genom redogörelser och rapporter till utskottet. Kommissionen kan inte godta Teversons ändringsförslag. Fiskeavtal ingås på gemenskapsnivå. Det är upp till gemenskapen att betala den ekonomiska kompensation till fartygen som fiskar i farvattnen i fråga - att betala avgifterna.
Vi tackar kammaren för dess uppmärksamhet.

Ordföranden
Tack så mycket, kommissionär Flynn!
Jag förklarar debatten avslutad.
Vi skall nu genomföra omröstningen.
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)

Wibe
Jag kan inte rösta för detta betänkande, eftersom det de facto godkänner den fiskeripolitik som EU bedriver. Det är denna politik som nu leder till utfiskning av stora delar av Afrikas kustvatten, i detta fall Madagaskar. Dessutom leder EU: s politik till en utarmning av de lokala fiskesamhällena. Hela EU: s politik på detta område måste omprövas.

Fiskeavtal EG/Gabon
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är debatten om betänkande (A4-0283/98) av Girão Pereira för fiskeriutskottet om förslag till rådets förordning (EG) om ingående av ett avtal mellan Europeiska gemenskapen och Republiken Gabon om fiske utanför Gabons kust (KOM(98)0376 -C4-0458/98-98/0212(CNS)).

Rosado Fernandes
Herr ordförande! Jag är en ersatz för min kollega Girão Pereira, som skulle ha presenterat sitt betänkande i går. Eftersom betänkandet sköts fram till i dag och då han inte, på något sätt, kunde närvara i dag, skall jag försöka ersätta honom så gott jag kan.
Vi har framför oss, det första avtalet med Gabon som skall förverkligas. Vi hade redan ett avtal 1988, ett avtal som var ännu mer omfattande och gällde tonfisk och bottenlevande arter, vilket aldrig ratificerades av endemiska motiv, politiska motiv, på grund av de politiska oroligheter som uppstod i Gabon.
Emellertid kom Gabon, 1995, liksom Madagaskar, att begära ett avtal från Europeiska unionen, om fiske av tonfisk. I detta område är redan andra protokoll i kraft, framför allt med São Tomé och Príncipe, Elfenbenskusten och Ekvatorialguinea, där fartygsägare från gemenskapen opererar, huvudsakligen franska, spanska och portugisiska.
Det är av betydande intresse att detta avtal ingås så att fartygsägarna kan komplettera de zoner de fiskar i, och eftersom tonfisk är en vandrande art, att de kan sluta zonen och på sätt, givetvis, bli effektivare.
Det skall betonas att detta avtal, i motsats till vissa andra, inte hamnar i någon konflikt, då fartygens verksamhet äger rum på öppna havet och tolv sjömil från kusten, det hamnar inte i någon uppenbar konflikt med Gabons småskaliga fiskeflotta, som utgörs av de fartyg vi alla känner till - speciellt portugiserna - vilka fiskar vid sina egna kuster.
Det handlar om ett avtal med en lång varaktighet på fem år, och med en ekonomisk kompensation på 810 000 ecu de tre första åren, för en total fångst på nio ton per år. Gemenskapen förbinder sig att bidra med 1 215 000 ecu, till tillämpningen av initiativ relaterade till bevarande av fiskeresurserna i zonen, med vetenskapligt och tekniskt stöd till Gabons fiskerisektor, särskilt genom vetenskapliga och tekniska program för att förbättra kännedomen om resurserna, med program för skydd och övervakning av fiskezonerna och slutligen, med stipendier för studier och yrkesutbildningspraktik.
Jag tillåter mig att göra en egen observation: många gånger fungerar inte dessa program på grund av Europeiska unionen, som inte alltid har modet att utforma rapporter som faktiskt noggrant definierar vad som sker på denna mark - och i detta fall, på havet. En stor del av de dåligt spenderade pengarna orsakas av bristande noggrannhet och mod från gemenskapens sida.
Republiken Gabons regering är förbunden att överlämna en årlig rapport till kommissionen, om genomförandet av dessa aktiviteter och om uppnådda resultat, med risk för att betalningarna inte förnyas, om detta inte uppfylls. Således påverkas betydelsefulla resurser (nära 60 procent av den ekonomiska kompensationen) av skötseln och bevarandet av resurserna samt den vetenskapliga och tekniska utbildningen i Gabons fiskerisektor, vilket är extremt viktigt.
En annan betydelsefull aspekt i detta avtal är höjningarna av fartygsägarnas avgifter, som höjs från 20 till 25 ecu, det vill säga 25 procents höjning per ton, med en motsvarande minskning från gemenskapsbudgetens sida, från 80 till 75 ecu per ton.
För att sluta, skulle jag också vilja säga att det nya avtalet respekterar slutsatserna från rådet den 30 oktober 1997, varför vi är för att det genomförs.

Fraga Estévez
Herr ordförande! Först vill jag gratulera föredraganden Girão Pereira, för hans utmärkta betänkande och även, vid detta tillfälle, kommissionen för att den har förhandlat fram ett fiskeavtal som är mer än acceptabelt. Men jag skulle vilja betona en fråga som jag anser vara av högsta intresse och som vi följer med största oro - och jag är ledsen att budgetkollegerna inte har dykt upp här i kammaren, herr ordförande -, eftersom avtalet med Gabon markerar en böjningspunkt i avtalspolicyn. Detta protokoll är det första som materialiserar kommissionens avsikter, att avtalets kostnader skall betalas allt mer av fartygsägarna och i allt mindre grad med gemenskapens budget.
Bakgrunden till detta initiativ är mer än diskutabelt eftersom fisket är en gemenskapspolitik som, trodde vi, utgör en oskiljaktig del av de internationella relationerna.
Men, trots att detta är exceptionellt, kan jag helt och hållet förstå att en del tillfaller den direkta förmånsstagaren för en gemensam politik. Vad jag absolut inte kan förstå är varför en mycket betydande andel av de ekonomiska kostnaderna för fiskeavtalen skall belasta fartygsägarna, utan någon ekonomisk kompensation till dem, eftersom förhandlingen - som ni känner till - fortfarande är en exklusiv befogenhet för kommissionen. Om detta är den väg vi skall följa måste också, liksom utgifternas balanserade fördelning - med kommissionens terminologi -, övriga aktiviteter balanseras, så att gemenskapens fartygsägare får ansvar i förhandlingarna om avtalen, framför allt med tanke på att kommissionen inte alltid förhandlar utifrån sektorns intressen. En sektor som, låt oss inte glömma det, betalar ungefär en tredjedel av de totala kostnaderna för den typ av avtal vi talar om - tillgång till resurser i utbyte mot ekonomisk kompensation.
Jag vill inte heller att man glömmer - och jag skulle vilja motsäga någon av talarna som föregått mig - diskrimineringen mellan fartygsägare från olika medlemsstater. Men inte i den meningen man har talat om här, utan tvärtom eftersom, medan fartygsägare från vissa flottor, som i detta fall, betalar mer och mer, får, i andra typer av avtal, fartygsägare utnyttja fiskemöjligheter utan några kostnader - och jag avser avtalen med de nordiska länderna, där inte flottorna från de södra länderna deltar -. Avtal som dessutom är begränsade till och exklusiva för vissa flottor utan att den övriga gemenskapsflottan har den minsta möjlighet till tillträde, och jag nämner som exempel fallet Grönland, medan man, när det gäller Mauritius nyligen - och kommissionen får rätta mig om jag tar fel -, i förnyelsen av protokollet, har infört en fiskemöjlighet för pelagiska länder som Tyskland och Nederländerna.
Därför krävde rådet, vid sitt möte i oktober 1997, att kommissionen skulle genomföra en studie - en kostnads- och intäkts-analys - av fiskeavtalen. Och i väntan - säger rådets riktlinjer - på de politiska överväganden som rådet måste ta, och som kommer ur denna analys, har man begärt att kommissionen - och jag läser innantill rådets riktlinjer " studerar i vilken mån och med vilka medel fartygsägarna som utnyttjar fiskeriavtalen med tredje länder, med ett icke-diskriminerande och jämlikt upplägg tillsammans med gemenskapen, skulle kunna dela de ekonomiska kostnaderna för alla dessa avtal med hänsyn till gemenskapens intressen och gemenskapens fartygsägare, liksom berört tredje land" .
Jag anser, således, herr ordförande, att kommissionen har gått för långt, och framför allt för snabbt, i denna fråga, och jag kräver alltså samma klara övervägande som den som också rådet åsyftar.

Olsson
Herr ordförande! Om jag i det förra anförandet uppehöll mig kring frågan om balansen mellan ekonomiska och miljömässiga intressen samt utvecklingsbiståndsintresset, så vill jag i detta anförande tala om principen för subventioner. Jag vill naturligtvis också gratulera föredraganden av detta betänkande till ett bra arbete.
Det är ju på det viset, vilket jag tror att vi någon gång då och då skall tänka på, att de gamla näringarna, dvs. jordbruk och fiske, var de näringar som hade att ge ifrån sig medel under industrialismens början. Det var dessa näringar som födde och utbildade de människor som sedan var verksamma inom industri och service. Det var alltså en subvention som gick från jordbruk och fiske. Sedan kom en mellanperiod, som vi fortfarande lever i, under vilken ökad effektivitet har lett till en ökad produktion. Rädslan för att inte få mat leder till att denna produktion konstant är litet för hög; vi får överskott på världsmarknaden och låga priser. För att detta inte skall leda till en fullständigt orimlig, onormal strukturomvandling, krävs det att resten av samhället betalar något för att vi skall bevara det som är viktigt att bevara inom dessa gamla näringar; jag talar alltså i detta fall om både fiske och jordbruk, eftersom de är jämförbara, och eftersom vår politik på dessa områden är jämförbar.
På sikt bör vi naturligtvis komma till ett läge där vi kan nå en ny balans, där vi skulle kunna utradera skillnader mellan världsmarknad och nationella marknader, och där flera länder skulle kunna vara involverade. I denna situation skulle subventioner kunna försvinna. Teverson, som har skrivit ett ändringsförslag, tycker att vi skall ta fasta på detta, att fisket skulle betala denna kostnad själv. Personligen måste jag emellertid erkänna att jag har litet för nära kontakt med verkligheten för att kunna stödja detta ändringsförslag. Jag avstår därför i omröstningen om detta förslag från ELDR, även om jag har full förståelse för själva idén. Det kommer dock att dröja ett tag till, innan vi har kommit så långt.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Olsson.
Ärade ledamöter! Tillåt detta ordförandeskap, i sin egenskap av även barnläkare, att välkomna närvaron på åhörarläktaren av en liten på några månader, en europeisk medborgare på bara några månader, och jag hoppas att våra anföranden inte får barnet att gråta utan inger en djup europeisk sömn.

Aelvoet
Herr ordförande! En mycket färsk studie från Världsbanken om subventionering av fiskerisektorn visar på ett mycket klart sätt vilka följderna blir. Det är en studie från april i år. Enligt Världsbanken gör subventioneringen att fiskemöjligheterna för lokala fiskare avsevärt reduceras. I de flesta fallen, vilket också framgår av denna studie, finns det ingen adekvat kompensation för fiskens fullständiga ekonomiska värde.
För det andra fokuserar studien på det faktum att det kan skada det lokala livsmedelsbehovet, och det är nu helt enkelt så att långdistansflottor brukar föredra att fånga de mest lukrativa arterna.
För det tredje har det också följder för handeln eftersom det är nästan helt säkert att handelsmöjligheterna minskas, vilka egentligen borde vara tillgängliga för de råvarurika utvecklingsländerna. Det är och förblir således ett tvivelaktigt tillvägagångssätt, vilket man verkligen måste se upp med.
Rådet gav visserligen, vilket Fraga Estéves också sade, ett antal direktiv i oktober, men vid närmare granskning visar de sig dock vara ganska vaga. Det finns inga uttryckliga kriterier uppställda som ett avtal bör uppfylla. Det görs ett uttalande om det faktum att det måste bli en rättvisare kostnadsfördelning mellan båtägarna och gemenskapen. Vi ser således konkret i fråga om Gabonavtalet att det handlar om en ökning av ägarnas andel från 20 till 25 ecu per ton, men gemenskapen fortsätter alltså att stå för 75 ecu. Så vad oss beträffar finns det fortfarande behov av ytterligare specifikation, större försiktighet och bättre kontroll av fiskets varaktighet.

McCartin
Herr ordförande! Jag vill tacka Girão Pereira för hans betänkande och jag stöder denna överenskommelse som gjorts å de europeiska fiskarnas vägnar. I första hand har vi att göra med ett land som inte är som de andra länderna i subtropiska Afrika. Det har olje- och skogsresurser och en inhemsk bruttoprodukt som är dubbelt så hög som i genomsnitt i de afrikanska länderna. Deras representanter befinner sig följaktligen i ett bättre läge för att kunna försvara sig och sluta egna överenskommelser.
Jag är dock fortfarande bekymrad för de begränsade medel som den Europeiska unionen har till förfogande för att bevaka sådana överenskommelser. 9000 ton är relativt lite fisk där. Men vi talar om licenser för 70 båtar - 120 ton per fartyg, om allt kommer in. Vi vet inte om de kan fiska 120 ton eller dubbelt så mycket.
Jag instämmer i vilket fall som helst med Fraga vad gäller hela frågan om det är rätt eller inte att debitera fiskarna för rätten att fiska. Europeiska unionen har en resurs som vi delar ut utan kostnad eller debitering till våra fiskare, och vi utvidgar den resursen genom dessa avtal. Så länge avtalen är utformade så att de medför minsta möjliga skada för bestånd som inte utnyttjas av lokala fiskare i vilket fall som helst är det rimligt för unionen att utdela denna förmån, så som vi delar ut förmåner av vårt eget bestånd i våra farvatten till de fiskare som får licenser för att utnyttja dem.
Jag antar alltså principen som rimlig, men när fiskare från en viss region går iväg för att utnyttja dessa resurser borde vi i vissa fall överväga om vi inte borde jämna ut resurserna inom våra egna vatten.

Flynn
Herr ordförande! Kommissionen vill tacka ledamoten Pereira för hans utmärkta betänkande och jag vill tacka Rosado Fernandes personligen för att han rycker in för honom i dag med så kort varsel för att behandla detta nya fiskeavtal som vi ingått med Gabon.
Detta avtal förenklar tillträdet för gemenskapens flotta till det vandrande bestånd som passerar Gabons farvatten. Det är ett tillägg till tonfiskavtalen som redan ingåtts av gemenskapen i Guineabukten med de angränsande länderna São Tomé och Principe och Ekvatorialguinea.
I avtalet finns en rad rätt så innovativa delar. De högre avgifter som betalas av fartygen visar till att börja med på en mer rättvis fördelning av kostnader mellan gemenskapen och fartygen.
Främjandet av hållbart fiske i Gabons vatten ligger i linje med den Europeiska unionens utvecklingspolitik i det att 60 procent av den totala ekonomiska kompensationen för målinriktade åtgärder är avsatt till stöd för Gabons fiskerinäring. Detta omfattar forskning och övervakning av fiskezoner, institutionellt stöd och utbildningsprogram och deltagande i de internationella fiskeorganisationernas arbete. Det kommer att vara ett nära samarbete mellan de två parterna vad gäller detaljerna i denna målinriktade åtgärd. Unionen kommer att kunna se över betalningarna med hänsyn till den verkliga användningen. Där är även förbud mot tillträde till 12 sjömils kustgränsen som skall skydda miljön och kustfisket i Gabon.
Kommissionen antar det väsentliga innehållet i de tre ändringarna som fiskeriutskottet föreslagit men inte framställningssättet. Jag vill påpeka att parlamentet redan informeras regelbundet om uppföljningsgraden för fiskeavtal med redogörelser och rapporter till utskottet. Kommissionen kan inte godta Teversons ändringsförslag. Fiskeavtal ingås på gemenskapsnivå. Det är upp till gemenskapen att betala den ekonomiska kompensationen till fartygen som fiskar i vattnen i fråga - att betala avgifterna.
Jag vill tacka Fraga Estévez för hennes högt uppskattade bidrag. Under avtalet kostar varje ton fisk ägaren 25 ecu. Avtalets kostnad är lite över 2 miljoner ecu för Europeiska unionen och det blir ca 75 ecu per ton om man räknar med 9 000 ton per år som den totala fångsten. Gemenskapen betalar två tredjedelar av kostnaden, ca 50 ecu, gentemot ägarnas 25 ecu, vilket anses som rimligt under omständigheterna.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Flynn.
Jag förklarar debatten för avslutad.
Vi skall nu genomföra omröstningen.
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)

Wibe
Jag kan inte rösta för detta betänkande, eftersom det de facto godkänner den fiskeripolitik som EU bedriver. Det är denna politik som nu leder till utfiskning av stora delar av Afrikas kustvatten, i detta fall Gabon. Dessutom leder EU: s politik till en utarmning av de lokala fiskesamhällena. Hela EU: s politik på detta område måste omprövas.

Interimsavtal om handel EG/Republiken Azerbajdzjan
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är debatten om betänkande (A4-0287/98) av Schwaiger för utskottet för externa ekonomiska förbindelser om förslag till rådets beslut om Europeiska gemenskapens ingående av interimsavtalet om handel och handelsrelaterade frågor mellan Europeiska gemenskapen, Europeiska kol- och stålgemenskapen och Europeiska atomenergigemenskapen å ena sidan och Republiken Azerbajdzjan å andra sidan ((KOM(96)613-5467/97 - C4-0315/98-96/0299(CNS)).

Schwaiger
Herr ordförande, kära kolleger! På våren 1997 röstade Europaparlamentet med bred majoritet för samarbets- och partnerskapsavtalet med Republiken Azerbajdzjan. Ratificeringsavtalet för detta avtal, som reglerar samtliga förbindelser mellan Europeiska unionen och Azerbajdzjan, kommer att dröja ytterligare en tid. Därför träder inom ramen för ett interimsavtal - vilket också är brukligt i fråga om sådana avtal - de delar i kraft som inte kräver ratificering, som demokratiklausulen, bestämmelserna om varuhandeln, konkurrensen och institutionella bestämmelser.
För utskottet för externa ekonomiska förbindelsers räkning föreslår jag Europaparlamentet i dag att godkänna detta interimsavtal. I initiativbetänkandet från 1997 om ekonomiskt samarbete med Azerbajdzjan biföll parlamentet följande av mig föreslagna riktlinjer: För det första nödvändigheten av ett närmare samarbete mellan Europeiska unionen och Azerbajdzjan, för det andra Azerbajdzjans geostrategiska betydelse som ett land med betydande oljetillgångar och som mellanled för Europeiska unionens ekonomiska förbindelser med de centralasiatiska republikerna, och för det tredje nödvändigheten av att Europeiska unionen stöder ett närmare regionalt samarbete mellan de transkaukasiska republikerna, alltså mellan Azerbajdzjan, Georgien och Armenien. Det handlar slutligen också om stöd till fredsprocessen för att lösa konflikten om Berg-Karabach.
Under tiden har Azerbajdzjans ekonomi åter visat en positiv utveckling. Inflationen är under kontroll, den årliga prisstegringen uppgår bara till 3 procent. Handelsbalansen och budgeten har nästan jämkats samman. Sedan flera år har bruttonationalprodukten brukat stiga med cirka 5 procent årligen. Den enda svaga punkten på det ekonomiska området är den modernisering av jordbruket som hittills inte har lyckats.
På det politiska samarbetsområdet bör den tekniska hjälpen för uppbyggnaden av en modern förvaltning och ett oberoende rättsväsen ytterligare intensifieras från Europeiska unionens sida. Dessutom måste Azerbajdzjans generella lagstiftning i fråga om yttrande- och tryckfrihet kompletteras och en större pluralism på mediaområdet säkerställas i praktiken. Europeiska unionens hjälp, som via ECHO och medlemsstaternas hjälp utgör 75 procent av all den hjälp Azerbajdzjan får från hela världen, måste fortsätta. Liksom tidigare är över 20 procent av Azerbajdzjans territorium ockuperat av främmande trupper. Det finns över en miljon flyktingar i landet som under de allra svåraste förhållandena måste förses med förnödenheter. Azerbajdzjan är visserligen potentiellt ett rikt land, men även om man under några år skulle utnyttja oljekällorna fullt ut förfogar det inte över de finansiella medel som behövs för att rädda över en miljon flyktingar.
Interimsavtalet är också en väsentlig etapp för att ytterligare förstärka vårt samarbete med de transkaukasiska republikerna. Vi betraktar det även som en impuls för en snar reglering av Berg-Karabach-konflikten. Det finns säkerligen nya viktiga impulser för att förbättra det transkaukasiska trafik- och energinätet. Azerbajdzjan har en viktig del i detta. I och med öppnandet av pipelinen över Georgien som planeras i oktober 1998 kommer Azerbajdzjan att kunna uppnå en större självständig ekonomisk kraft och även ett större oberoende gentemot grannarna i norr och söder.
Utvecklingen av det centralasiatiska området via de transkaukasiska republikerna med spår och vägar, projektet Racika som Europeiska unionen är med och finansierar kommer att föra med sig ytterligare impulser för Azerbajdzjans ekonomi. Till detta hör även det intimare samarbetet mellan Moldavien, Ukraina, Georgien och de centralasiatiska republikerna för ytterligare utveckling av de ekonomiska förbindelserna mellan Europa och denna region.
Detta interimsavtal och den särskilda ekonomiska hjälpen till Azerbajdzjan är för övrigt nödvändiga etapper för att ge Azerbajdzjan understöd i samma storleksordning som redan tilldelas Armenien och Georgien av Europeiska unionen. Vi hoppas att förutsättningen för ett nära, förtroendefullt och varaktigt samarbete mellan Azerbajdzjan och Europeiska unionen av ömsesidigt intresse kommer att skapas. Vi bygger upp ett nära regionalt sammanväxande i Transkaukasien och erbjuder vår hjälp som självhjälp för denna region, som i många avseenden, politiskt, ekonomiskt, kulturellt och samhälleligt, har slagit in på vägen mot ett närmande till Europa.
(Applåder)

Wolf
Tack så mycket, herr ordförande! Herr Schwaiger! Jag vill verkligen gratulera er. Såsen och garneringen är riktigt bra, tillagningen är omsorgsfull. Men tyvärr, för att stanna kvar vid bilden från i morse, är den fisk som har använts inte längre så färsk, vilket lämnar en bitter eftersmak.
Interimsavtalet är ett föregripande av den handelspolitiska delen av partnerskaps- och samarbetsavtalet. I betraktande av den historiska verkligheten under de senaste 500 åren är det ett lätt hyckleri att påstå att den fria handeln på något sätt av sig självt medför demokrati och mänskliga rättigheter. Eller handlar det om - det är inget som jag anklagar er för, utan de som har utarbetat avtalet på det sättet och även de som tillämpar safety -klausulen så ensidigt - en cynisk missaktning av den berörda befolkningens problem?
Det finns säkerligen även här förbehåll i medlemsstaterna som man vill kringgå genom detta interimsavtal. Situationen vad de mänskliga rättigheterna beträffar är katastrofal. Krigstillståndet med Armenien håller i sig trots alla maningar från OECD: s sida till ett fredsfördrag. Jag vill inte gå in på detaljer nu utan nämner bara några belysande exempel: Den 12 september misshandlade polisen 34 journalister och beslagtog deras utrustning i samband med en demonstration organiserad av oppositionen. Den 1 september slets journalisten Tai Hamid ur sin bil och misshandlades. I denna situation borde vi använda de befintliga OSS-avtalen för att hjälpa, för att vidareutveckla relationerna och inte gå denna handelspolitiska omväg. Vi kommer därför att lägga ned våra röster då det gäller ert betänkande.

von Habsburg
Herr ordförande! En blick på kartan kommer att visa hur viktigt Azerbajdzjan är för oss. Ibland får man intryck av att våra ledande politiker visserligen har bilder hängande på sina ämbetsrum, men inga kartor, när man egentligen borde ha geografiska fakta framför ögonen hela tiden.
En blick på kartan ger anledning till allvarliga bekymmer. Krigsfaran ökar över hela världen. Man behöver bara se på det som oupphörligen utspelar sig i Afrika, sedan har vi spänningarna mellan Iran och Afghanistan som utan vidare kan komma att utsträcka sig bortom dessa båda länders gränser. I Azerbajdzjan finns det olösta problemet med Armenien om Berg-Karabach respektive om de azerbajdzjanska områden som Armenien ockuperar och där man måste finna en lösning innan det är för sent.
Man har alltför ofta skjutit problemet framför sig hela tiden tills det blivit olösbart. Det kan utan vidare besannas i Bosnien i morgon. Man behöver bara se på vad som utspelar sig i Kosovo. Azerbajdzjan är viktigt för oss även av andra orsaker. Det är ett land med en väldig ekonomisk potential, och när ekonomin på grund av den spända situationen inte kan utveckla sig på det sätt som hade varit nödvändigt - i synnerhet på jordbruksområdet finns mycket övrigt att önska - har detta Azerbajdzjan ändå en stor betydelse för oss på lång sikt.
Men det finns ytterligare en orsak till varför Azerbajdzjan är intressant för oss. Det är de nära förbindelserna mellan Azerbajdzjan och Turkiet. När jag besökte Atatürks mausoleum läste jag i en bok, där statsöverhuvuden som besöker detta mausoleum skriver ned sina tankar, följande ord av Azerbajdzjans president: Atatürk, vi meddelar Dig, Dina turkar är åter. Det var vid slutet av det sovjetiska systemet, och det visar vilken betydelse Turkiet har just i detta område och att det är nödvändigt med ett samarbete med Turkiet, vilket vi gång på gång avbryter genom alla möjliga aktioner, något som är oklokt, på längre sikt politiskt oklokt.
Just spänningarna mellan Iran och Afghanistan visar oss vilka faror som hotar här på längre sikt, sådana som vi måste förebygga, för när det en gång har brutit ut är det för sent. Därför, tror jag, måste vi erkänna Azerbajdzjans betydelse. Dessa utdragna förhandlingar från vår sida, dessa små olika punkter som kanske kan ge en liten lösning här och var, befattar sig ändå inte med det stora problemet. Alla våra relationer till detta område är ett tecken på stor svaghet, åtföljs av stor irritation och visar nu återigen på nödvändigheten av att vi så fort som möjligt kommer vidare på detta område. Även om det bara är ett litet steg kan jag ingenting annat än att tacka Schwaiger å det varmaste för hans betänkande och bara hoppas att även hans personliga dynamik bidrar till att man kan fortsätta att göra stora framsteg då det gäller förbindelserna med Azerbajdzjan.

Flynn
Jag vill också ansluta mig till ledamöterna och tacka Schwaiger för hans betänkande om interimsavtalet med Azerbajdzjan. Vi välkomnar särskilt den positiva synen på behovet av att fördjupa våra relationer med det landet.
Interimsavtalet är det första heltäckande avtalet mellan den Europeiska unionen och Azerbajdzjan. Det kommer att ge oss ett viktigt underlag för att reglera och överlägga med Azerbajdzjan om all handel och handelsrelaterade frågor. Azerbajdzjan är strategiskt en viktigt partner för oss tack vare dess geografiska läge och dess viktiga oljeresurser. Von Habsburgs syfte är väl uttryckt här.
Azerbajdzjan förväntas inom de närmaste åren förverkliga sin potential som allt större energiproducent och som en genomfartsställe för handel mellan Europa och centrala Asien. Vår ömsesidiga handel ökade förra året med 59 procent, om än från en låg nivå, med ett betydande överskott för EG.
Interimsavtalet skall hjälpa till att fastställa riktiga förhållanden för EG-företag för att kunna konkurrera i Azerbajdzjan. Europeiska företag måste arbeta hårt för att behålla sin ekonomiska närvaro där p.g.a. den hårda konkurrensen från USA, Turkiet och Fjärran Östern och andra asiatiska länder. Denna konkurrens kommer att öka ännu mer när väl oljeexporten ökar till sin fulla potential.
EG är även en av de större biståndsgivarna till Azerbajdzjan. I slutet av förra året hade vi tilldelat Azerbajdzjan mer än 220 miljoner ecu, förutom viktiga regionala samarbetsprojekt för Tacis, för vilka Azerbajdzjan har en nyckelroll.
Kommissionen föreslår att stödja Azerbajdzjan ekonomiskt för att hjälpa till med den sociala återuppbyggnaden. Förslaget diskuteras för närvarande i Europaparlamentet, som ni är medvetna om. Detta betänkande är mycket viktigt för Azerbajdzjan. Landet befinner sig för närvarande i en mycket svår ekonomisk situation med 70 procent av befolkningen på eller under gränsen till fattigdom. Till följd av låga oljepriser har inkomsten från oljesektorn minskat. Landet kommer knappast att bli någon större oljeexportör på minst fem år ännu.
Konflikten i Nagorno-Karabach har nämnts och den har gjort den ekonomiska situationen i Azerbajdzjan ännu svårare. Ca 20 procent av landet ockuperas av Nagorno-Karabach-armeniska trupper. Dessutom måste landet underhålla nästan en miljon flyktingar och internt flyttade personer. Både Armeniens och Azerbajdzjans regeringar har dock nyligen gjort försonande uttalanden, i synnerhet under transportkonferensen i Baku till vilken Armenien på kommissionens begäran fått särskild inbjudan.
Den Europeiska unionen stöder återupptagandet av förhandlingarna i OSCE Minsk-gruppen. En viktig del av unionens politik med Azerbajdzjan är främjandet av mänskliga rättigheter, vilket Wolf nämnde. Vi är även berörda vad gäller demokratisering och säkerställande av fred och politisk stabilitet i denna region.
De azerbajdzjanska myndigheterna är väl medvetna om att vi anser demokratiseringen vara en väsentlig del av vårt partnerskap. Kommissionär van den Broek klargjorde detta för president Aliyev när de möttes i Baku i juni. Även om interimsavtalet är, formellt talat, ett handelsavtal, har det blivit praxis att diskutera frågor om mänskliga rättigheter vid gemensamma utskottssammanträden. Dessutom innehåller avtalet en klausul som tillåter upphävande vid betydande försämring av demokrati och mänskliga rättigheter.
Avtalet om partnerskap och samarbete skapar en formell dialog om dessa frågor och omfattar vissa förpliktelser för demokrati. Kommissionen övervakar utvecklingen av dessa frågor och har erbjudit sig att stödja Azerbajdzjans övergång till demokrati genom det demokratiska programmet och Tacis åtgärdsprogram. Vi upprätthåller förbindelse med OSCE och det Europeiska rådet vad gäller dessa frågor. Jag tackar kammaren för dess uppmärksamhet.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Flynn.
Jag förklarar debatten avslutad.
Vi skall nu genomföra omröstningen.
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)

Ford
Herr ordförande! För god ordnings skull. Jag tackar parlamentets personal för deras bidrag till ledamöternas kondition. Att döma av tiden mellan det att klockan ringer och omröstningen tror jag att vi alla behöver gå på gym.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Ford. Detta skall framföras.

Rübig
Herr ordförande! Efter omröstningarna visas alltid hur ledamöterna har röstat. Det är mycket viktigt för oss att kunna tala om för journalisterna och de intresserade medborgarna med vilken majoritet omröstningen utfallit. Omröstningsresultatet visas dock för det mesta under så kort tid, att det inte är möjligt att göra några anteckningar. Därför skulle jag vilja be om att omröstningsresultatet visas längre, så att man i lugn och ro kan anteckna.

Ordföranden
Tack, herr Rübig. Vi skall ta hänsyn till er anmärkning och försöka arbeta i den takt ni anser lämplig.

Van Dam
Herr ordförande! Ytterligare en teknisk fråga. Jag sitter själv i IPE I, och det var bara tur att jag kastade ett öga på monitorn, för klockan där fungerar inte för närvarande. Det skulle vara bra om detta kunde kontrolleras under de kommande två veckorna före nästa session i alla delar av byggnaden där det finns arbetsrum för ledamöterna.

Ordföranden
Tack, herr van Dam. Jag noterar detta och kommer att se till att det blir på detta sätt.

Avbrytande av sessionen
Ordföranden
Jag förklarar Europaparlamentets session för avbruten.
(Sammanträdet avbröts kl. 10.44.)

