Viimeaikaiset vakavat elintarviketurvallisuusongelmat Euroopan unionissa
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma viimeaikaisista vakavista elintarviketurvallisuusongelmista Euroopan unionissa.

Byrne
Arvoisa puhemies, käytän tätä tilaisuutta hyväkseni ja kerron äskettäin ilmenneestä medroxy-progestroniasetonin, toisin sanoen MPA-hormonin, kuten se paremmin tunnetaan, aiheuttamasta elintarvikeketjun kontaminaatiosta.
Minun on korostettava, että komissio suhtautuu asiaan erittäin vakavasti. Emme voi todellakaan hyväksyä sitä, että elintarvikeketjuun joutuu hormoneja.
Koska kuitenkin olemme joutuneet tähän valitettavaan tilanteeseen, millaisiin toimiin me ryhdyimme? 
Ensiksikin yksikköni järjesti ravintoketjua ja eläinten terveyttä koskevan pysyvän elintarvikekomitean hätäkokouksen 10. heinäkuuta, jota seurasivat 16. ja 24. heinäkuuta pidetyt lisäkokoukset. Kokousten lisäksi olimme jatkuvasti yhteydessä komission yksiköihin ja vastaaviin tahoihin jäsenvaltioissa.
Näillä toimilla onnistuttiin todellakin minimoimaan kansanterveyteen kohdistuvat vaarat. Onnistumisella oli kuitenkin hintansa. Merkittäviä ruoka- ja rehumääriä oli jäljitettävä ja tuhottava. Vaikutukset olivat erittäin suuret erityisesti Alankomaissa.
Tutkimukset kontaminaation syistä jatkuvat tietenkin koko ajan. Esille on kuitenkin tullut jo erityisesti kaksi tekijää: ensiksikin yhteisön lainsäädännön täytäntöönpano, kun kyse on lääketieteellisen jätteen siirtämisestä ja hävittämisestä ja toiseksi, että tietyt rehuntuottajat ovat olleet huolimattomia raaka-ainetuottajia valitessaan.
Kontaminoidun glukoosisiirapin edelleen jakelua koskevat tutkimukset ovat paljastaneet, että sitä on toimitettu rehutehtaisiin ja kauppiaille ja rajallisessa määrin elintarviketeollisuuden tarpeisiin.
Kontaminoitunutta rehua tuotettiin lähinnä sioille, mutta huomattavasti pienemmässä määrin myös karjalle, siipikarjalle, eläintarhojen eläimille ja lemmikkieläimille.
Tämä kontaminoitunut rehu voidaan jakaa kahteen ryhmään: pienempään määrään erityisen kontaminoitunutta rehua, jota on toimitettu 57 maatilalle Alankomaissa, ja suurempaan määrään rehua, joka ei ole niin kontaminoitunutta.
Pysyvä elintarvikekomitea päätti ryhtyä seuraaviin toimiin tilanteen johdosta. Viranomaiset valvoivat erittäin tiukasti kaikkia niitä eläimiä, joille oli syötetty erittäin kontaminoitunutta rehua. Jäsenvaltiot testasivat yksittäisiä eläimiä, joille oli syötetty erittäin kontaminoitunutta rehua ja niiden käyttö sallittiin vain, jos tuloksissa ei löytynyt MPA-hormonia. Alankomaiden viranomaiset päättivät tuhota kaikki ne siat, joille oli syötetty erittäin kontaminoitunutta rehua, toisin sanoen ne poistettiin kokonaan ravintoketjusta.
Kaikki näytteet, joita otettiin niistä eläimistä, joille oli syötetty vähäisesti kontaminoitunutta rehua, osoittivat, ettei eläimistä löytynyt MPA-hormonia, joten rajoitukset voitiin poistaa. Useat sadat glukoosisiirapista, tummasta siirapista ja rehusta otetut näytteet analysoitiin ja tuloksena oli, että tuhansia tonneja kontaminoituneita raaka-aineita ja rehua vedettiin pois markkinoilta, takavarikoitiin ja tuhottiin. 
Pysyvän elintarvikekomitean seuraava kokous pidetään 11. syyskuuta. Tässä kokouksessa tarkistetaan jäsenvaltioiden toteuttamat MPA-hormonin kontaminaatioon liittyvät toimet. Voimme kuitenkin jo todeta, että toimilla rajoitettiin onnistuneesti yleisöön mahdollisesti kohdistuvaa vaaraa. Niiden avulla pystyttiin myös erittäin hyvin estämään kaikki jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden yksipuoliset kaupan rajoitukset erityisesti Alankomaista peräisin olevien tuotteiden osalta.
Meidän on selvästikin otettava opiksemme kontaminoitumisesta ja vältettävä tilanteen uusiutuminen. Maatalousasioista vastaavan neuvoston 15. heinäkuuta 2002 järjestetyssä kokouksessa toistin jäsenvaltioiden elintarvikkeista ja rehuista vastaaville toimivaltaisille viranomaisille kantani siitä, että valvonnan on oltava tiukempaa, jotta pystymme varmistamaan kuluttajien terveyden korkeatasoisen suojelun. 
Rehun ja elintarvikkeiden tuottajien on oltava entistä tietoisempia vastuustaan tässä asiassa. Me kaikki pidämme elintarvikkeita koskevaa lakia suurena edistyksenä kansanterveyden turvaamiseksi. Tässä yhteydessä rehun ja elintarvikkeiden tuottajien vastuu on selvä. Rehun tuottajien on varmistettava, että heidän ostamansa raaka-aineet ovat turvallisia. 
Komissio ehdottaa pian viranomaisten suorittamia tarkastuksia koskevan yhteisön järjestelmän kattavaa uudistusta. Tarkoituksena on pystyä laatimaan yhdenmukainen, koordinoitu ja entistä tehokkaampi elintarvikkeita ja rehuja koskeva valvontajärjestelmä.
Lisäksi elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto tutkii parhaillaan rehualan toimintaa ja valvontaa. Sen tarkoituksena on määritellä tarkasti, miten viimeaikaiset kontaminaatiot ovat voineet tapahtua, ja se pyrkii määrittelemään ne toimet, joihin on ryhdyttävä vastaavien onnettomuuksien välttämiseksi jatkossa.
Lisäksi, jotta rehualaa koskeva lainsäädäntö saataisiin täydelliseksi, komissio esittää uuden rehuhygieniaa koskevan ehdotuksen mahdollisimman pian.
Aikomuksenamme on esittää yleisiä hygieniaa koskevia sääntöjä tuotannon, jakelun ja eläinten ruokinnan osalta sekä laajentaa rehutoimintojen rekisteröintijärjestelmiä.
Nykyisessä järjestelmässä vain tiettyjä rehujen lisäaineita käsittelevät laitokset on rekisteröity. Tämä ei selvästikään riitä, kun kyse on kaiken rehuaineksen jäljittämisestä.
Tässä yhteydessä sallittuja rehuaineita koskevaa luetteloa tarkastellaan kuluttajasuojan lisäämisen näkökulmasta, kuten parlamentti itse on ehdottanut. Voin tyytyväisenä todeta, että ehdottamanne toteutettavuustutkimus on melkein valmis. Saatte kertomuksen analyysistamme ennen tämän vuoden loppua.
Samanaikaisesti herää kysymys, onko jätesektoria koskeva yhteisön lainsäädäntö riittävän tiukka ja onko se pantu täytäntöön asianmukaisesti. Haluaisin muistuttaa, että jos olemassa olevaa jätelakia olisi sovellettu oikein MPA-hormonin osalta, tällaiselta tapahtumalta olisi vältytty. Otin välittömästi yhteyttä kollegaani, komission jäsen Wallströmiin, kun kävi ilmi, että ongelmaan liittyivät lääketeolliset jätteet. Keskusteluja on käyty ja käydään edelleen jäsenvaltioiden jäteasiantuntijoiden kanssa. 
Voimme oppia tästä tapauksesta yhden asian eli sen, että tarvitsemme parempaa koordinaatiota ja yhteistyötä jätealasta vastuussa olevien viranomaisten sekä rehujen ja elintarvikkeiden turvallisuudesta vastaavien viranomaisten välillä.
Tämän asian parissa työskenteleviä jäsenvaltioiden viranomaisia on kehotettu toimittamaan kaikki asiaa koskevat tiedot, jotta pystyisimme arvioimaan asiaa ympäristönäkökulmasta. Tämän arvion perusteella komissio ryhtyy tarpeellisiksi katsomiinsa toimiin.
Lopuksi on sanomattakin selvää, että tällaiset tapaukset vain heikentävät pyrkimyksiämme palauttaa kuluttajien luottamus elintarviketarjontaamme. Meidän on lisättävä toimiamme, ja lainsäädännöllisten toimien lisäksi meidän on lisättävä myös toimeenpanoa ja valvontaa, jotta tällaiset tapahtumat eivät toistuisi.

Bowis (PPE-DE).
Arvosia puhemies, elintarviketurvallisuus on ollut tärkeä asia parlamentin esityslistalla viimeisen kolmen vuoden ajan. Euroopassa on esiintynyt hysteriaa ja skandaaleja, jotka ovat liittyneet oliiviöljyyn, kontaminoituneeseen viiniin, kivennäisveteen, listeriabakteeriin, salmonellaan, E-kolibakteeriin, BSE-tautiin, dioksiineihin, jätevesiin ja lietteisiin. Äänestäjämme olivat huolissaan kaikista näistä asioista, jotka muodostivat ongelman myös lainsäädännöllisessä mielessä. Jälleen kerran meillä on hormoneihin liittyvä ongelma. Keskustelimme ja neuvottelimme elintarviketurvallisuutta koskevasta valkoisesta kirjasta ja hyväksyimme elintarvikkeita ja rehuja sekä Euroopan elintarvikeviraston perustamista koskevat säädökset.
Nyt tiedotusvälineet ovat täynnä uutisia uusista elintarvikkeisiin liittyvistä skandaaleista. Alankomaissa 50 000 sikaa jouduttiin teurastamaan, koska niille oli syötetty laitonta rehua ja niiden liha oli saastunut. Rehu oli laitonta, koska se oli kontaminoitunut MPA-hormoneja sisältävien lisäaineiden vuoksi. Tästä aiheutuneet kustannukset olivat valtavat jo pelkästään Alankomaissa, kyse oli kymmenistä miljoonista euroista. Ongelman aiheuttajana todennäköisesti oli, kuten olemme kuulleet, Irlannissa sijaitsevan Yhdysvaltalaisomistuksessa olevan lääketeollisuusalan yrityksen jätevesi, jonka irlantilainen jäteyhtiö lähetti belgialaiseen jälleenkäsittelylaitokseen, joka on nyt konkurssissa. Kyseinen yritys toimitti glykoosisiirappia tai siirappia hollantilaisille rehun valmistajille. Kaikki 4 000 sikaa vietiin Alankomaista Belgiaan. Kiellettyä hormonia on löydetty sioille tarkoitetusta rehusta Saksassa. Yhteensä 300 saksalaiselta maatilalta kiellettiin maidon tai eläinten myyminen. Sianlihaa kuitenkin myytiin ja käsiteltiin ja se päätyi ihmisten syötäväksi, ja MPA-hormoni voi tietenkin aiheuttaa ihmisissä hedelmättömyyttä. Osa siirapista päätyi virvoitusjuomien tuottajille, ja osa rehusta Tanskaan, Espanjaan, Ranskaan ja mahdollisesti Luxemburgiin ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. 
Komission jäsen on korostanut juuri sitä, että tarvitsemme koordinointia niin hallitusten kuin komission pääosastojenkin välillä. Pidän myönteisenä hänen toteamuksiaan komission jäsenen Wallströmin kanssa käymistään keskusteluista.
Arvoisa komission jäsen, mitä iloa on lakien säätämisestä, jos niiden täytäntöönpanoa ei valvota? Mihin unohtuivat tarkastukset ja valvonta? Mitkä ovat valvontaa koskevat komission uudet ehdotukset? Oliko kyse huolimattomuudesta vai yritettiinkö sikojen painoa lisätä tahallisesti laittomin keinoin? Kuinka usein suljemme silmämme laittomuuksilta? Kesäkuussa Saksassa löydettiin luomuviljellyille kanoille annettavista jyvistä kiellettyä syöpää aiheuttavaa rikkakasvien torjunta-ainetta. Kuitenkaan saksalaisten luomuviljeltyjen kanojen tai munien vientiä ei kielletty. 
Luotan uusiin elintarviketurvallisuutta koskeviin toimiimme. Luotan uuteen viranomaiselimeemme ja toivon, että se aloittaisi toimintansa nopeammin. Virasto on kuitenkin tehokas vain, jos täytäntöönpanoa valvotaan asianmukaisesti koko Euroopan unionissa.
(Suosionosoituksia oikealta)

Roth-Behrendt (PSE).
Arvoisa puhemies, viime vuosien aikana - sanoisin vuodesta 1996 alkaen - olen ilmoittanut parlamentille ainakin viisi kertaa, että rehujen ei pidä olla halpa roskakori, johon kaikenlaiset jätteet heitetään. On hämmästyttävää, että tällainen yksinkertainen toteamus on aina ajankohtainen eikä siihen koskaan kyllästytä olettaen, että asia on ajankohtainen jatkossakin. Miksi näin on? Syynä on tietenkin maatalouspolitiikkamme. Koska yritämme tuottaa kaiken mahdollisimman halvalla on ymmärrettävää, että karjan rehuakin yritetään tuottaa mahdollisimman halvalla.
Totesin kerran, että tuottajien ja meidän olisi kuviteltava itsemme syömässä veitsellä ja haarukalla rehua - ajatelkaa miltä sekin näyttäisi! Jäsen Bowis huomautti juuri, että tässä asiassa kyse ei ole vain huolimattomuudesta vaan rikollisesta toiminnasta. Hän on aivan oikeassa. Jos rehun varastoimista entisissä kemianalan tehtaissa pidetään huolimattomana, se on melko lievästi sanottu. En tiedä, mikä saa ihmiset toimimaan näin tai miksi he antavat tällaisten asioiden tapahtua. Mitä meidän pitäisi ajatella asiasta, kun jätehuoltoyritys tuottaa myös glukoosisiirappia? Eikö meidän pitäisi suhtautua hieman epäillen siihen, että irlantilainen yritys haluaa hävittää jätteensä - missä ei sinänsä ole mitään huomautettavaa - ja että se haluaa tehdä sen Belgiassa ja että jätteiden uudelleenkäsittely-yritys tuottaa myös glukoosisiirappia? Jätteet, joita se käsittelee, syntyvät pestäessä ehkäisypillerien päällystettä, joka tietenkin sisältää sokeria.
Kukaan ei oikeastaan huomannut tätä, ja pidimme kaikki sitä melko normaalina, mutta kun asia lopulta tuli ilmi valvontaprosessin yhteydessä, se aiheutti valtavaa kohua. 
Jos emme ryhdy muuttamaan järjestelmää jotenkin, keskustelemme tästä aiheesta täällä ainakin kolme kertaa vuodessa. Miten siis voimme muuttaa järjestelmää? Olen kiitollinen komission jäsenelle Byrnelle siitä, että hän toi esille muutamia ehdotuksia. Pitää paikkansa, että tarvitsemme rehuhygieniaa koskevan tiukan lainsäädännön. Pitää paikkansa, että meidän on eroteltava toisistaan eläin- ja kasvipohjaisten rehujen tuotanto. Pitää paikkansa, että rehuntuottajien hyväksyntämenetelmiä pitää tiukentaa rekisteröimällä rehuja tuottavat tehtaat. Ja pitää pakkansa, että jokaisen rehutuottajan on palkattava tehtaalleen vakituinen biokemisti, eikä vain lainattava häntä jostakin muualta. Nämä ovat kaikki yleisiä ajatuksia, joita me kaikki pystyisimme tietenkin ehdottamaan. 
Mikä on jätelainsäädännön tilanne? Pitää paikkansa, että voimassa todellakin on asianmukainen jätelainsäädäntö. Onko jäsenvaltioissa tapahtuva valvonta kunnollista? Mitä ilmeisimmin jätteitä tuottavassa valtiossa toimintaa ei valvota sen enempää kuin vastaanottavassa valtiossakaan. Kääntyykö komissio Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen puoleen nopeammin? Aiotaanko niitä valtioita, jotka mitä ilmeisimmin eivät noudata olemassa olevassa lainsäädännössä määrättyä valvontavelvoitettaan, syyttää nopeammin ja annetaanko niille tarkoituksenmukaiset rangaistukset? Millä tasolla jäsenvaltioiden valvonta on? BSE-taudin aiheuttaman kriisin jälkeen olemme tulleet siihen tulokseen, että järjestelmien valvonta jäsenvaltioissa on todellinen Euroopan unionin jäsenvaltioiden Bermudan kolmio. Meidän pitäisi viimeinkin velvoittaa kaikki jäsenvaltiot selkeyttämään prosessia ja kertomaan meille, kuinka monet ihmiset suorittavat tarkastuksia ja mitä, missä ja milloin ne valvovat ja millaisia tuloksia valvonnasta on saatu. Kaikki tämä voi käydä ilmi yhdestä kauniista ja avoimesta asiakirjasta, johon kaikki voivat tutustua tai joka voidaan laittaa haluttaessa Internetiin. Onko se liikaa pyydetty? Ei todellakaan! 
Olemme sanoneet usean vuoden ajan - vuodesta 1996 lähtien - että haluamme rehuissa sallittuja aineita sekä lisäaineita koskevan luettelon. Komission jäsen Byrne sanoi meille, että toteutettavuustutkimus on melkein valmis, joten toimet pitäisi voida aloittaa pian. Olen siitä kiitollinen. Jos me kaikki emme kuitenkaan tunnusta, että olemme toistaiseksi johdonmukaisesti sulkeneet silmämme ongelmilta, jotta rehua ja lihaa voitaisiin tuottaa halvalla, kannustamme edelleen yrityksiä dumppaamaan rehuihin kaikki jätteet ja aineet, joita ei voi enää käyttää uudelleen. Sen vuoksi tarvitsemme rehuja koskevat laatuvaatimukset. Meillä on oltava muita eläinproteiinien valvontakeinoja. Kuluttajina meidän on myös mietittävä sitä, mitä ja kuinka kulutamme ja mitä olemme valmiit maksamaan tuotteista.
Mulder (ELDR).
Arvoisa puhemies, elintarviketurvallisuus on varmasti yksi esityslistan tärkeimmistä asioista tulevina vuosina. Kun mietimme viimeaikaisia skandaaleja, herää kysymys, olisiko komissio pystynyt estämään ne. Dublinissa sijaitseva elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto on ollut olemassa jo useita vuosia. Millaisia tarkastuksia se tarkemmin ottaen tekee? Kuinka usein niitä tehdään? Voitaisiinko tarkastuksia parantaa? Voisiko komissio kommentoida asiaa? Elintarvikkeiden ja lihan tuonti muista maista on jo mainittu. Onko Dublinissa sijaitsevan elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston henkilöstö pätevää tarkastusten suorittamiseen?
Haluaisin ottaa esille myös elintarvikevirastoa koskevan kysymyksen. Sitten, kun virasto on todellakin aloittanut toimintansa, sen on analysoitava kaikkia tuotantoprosesseja ja tutkittava, voidaanko niitä tehostaa. Tämän viranomaisen on myös annettava suosituksia elintarvike- ja eläinlääkintätoimistolle siitä, miten tarkastustoimintaa voidaan kehittää edelleen. Lisäksi vaaditaan myös jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä. Kaikkein tärkeintä on kuitenkin, että virasto toteuttaa hyvin olemassa olevan lainsäädännön täytäntöönpanon. Vapauttamisen lisääntyminen johtaa selvästi entistä suurempaan tuontiin, mikä mielestäni lisää vaaroja.
Toinen asia on tuotanto Euroopassa. Ajatus siitä, että koko tuotantoketjua olisi seurattava, saa yhä enemmän kannatusta eri valtioissa. Tästä käytetään termiä ?integroitu tuotanto?. Miksi komissio ei aseta mitään asiaa koskevia standardeja? Mitä oikeastaan tarkoitetaan integroidulla tuotannolla Euroopan tapauksessa? Miten voimme seurata tuotantoketjun jokaista vaihetta? Euroopassa on orgaanista tuotantoa koskeva lainsäädäntö, jossa tämä asia on määritelty. Euroopassa on myös hieman eri asiaan liittyvää lainsäädäntöä, jossa määritellään selkeästi, mitä alueelliset tuotteet ovat. Miksi meillä ei sen vuoksi ole lainsäädäntöä, jonka avulla integroitu tuotanto olisi tunnistettavissa laatua koskevasta merkinnästä. Silloin kaikki olisi helppo jäljittää. Lisäksi eurooppalaiset kuluttajat voisivat ilmaista halukkuutensa käyttää eurooppalaisilta maanviljelijöiltä saatavia eurooppalaisia tuotteita.

Fiebiger (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ei ole epäilystäkään siitä, että elintarvikkeiden valvonnassa esiintyy useita heikkouksia ja että elintarviketurvallisuutta ei pidetä juurikaan tärkeänä asiana. Elintarvikkeita koskevan direktiivin tarkistaminen voisi muuttaa tilannetta merkittävästi. Tämä on erityisen tarpeellista nyt, kun maailman elintarviketuotannossa käytetään entistä enemmän keinotekoisia välineitä. Nykyään ei ole olemassa mitään lisäarvoketjuun liittyvää kansainvälistä valvontaa, ja tietoisuutta valtioiden toteuttamasta elintarvikevalvonnasta on lisättävä.
Tilanne parantuisi varmasti, jos maatalousala, rehuteollisuus ja elintarvikkeiden valvontaan keskittyneet yritykset saadaan mukaan. Se ei ole helppo tehtävä, sillä ketjussa vastuullisessa asemassa olevat henkilöt suhtautuvat asiaan hyvin kielteisesti. Valtion toteuttama valvonta on välttämätöntä, mutta meidän on kehitettävä parempia kannustimia edistääksemme vapaaehtoista itsesääntelyä ja siviilioikeuden alaista itsesääntelyä. Valtion toteuttamassa valvonnassa voidaan tällöin riskialttiisiin yrityksiin ja maatiloihin, joita on aina olemassa. Emme voi mitenkään hyväksyä sitä, että kun markkinoille tuodaan terveyssäännösten vastaisia tuotteita, asia perustellaan tuotantovirheillä ja tuotteet vedetään pois markkinoilta vaivihkaa tai avointen takaisinostomenettelyjen avulla, jolloin tuotteet yksinkertaisesti unohdetaan.
Kuten aikaisemmasta kokemuksesta tiedämme, tällaisissa tapauksissa tosiasioiden selvittäminen nopeasti ja täsmällisesti voi olla erittäin vaikeaa. Vakavia terveysriskejä koskeva ilmoitusvelvollisuus ei selvästikään riitä. Mecklenburg-Vorpommernissa 320 maatilaa suljettiin tilapäisesti, koska niillä epäiltiin nitrofeenin aiheuttamaa kontaminaatiota., Skandaalin havaitseminen ja sitä seurannut julkisuus olivat merkittäviä tapausten määrän sijaan kriisin laadun kannalta.

Staes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olemme jo huomauttaneet, että kriisitilanteet ovat yleensä hetkiä, joista poliittisten päättäjien olisi otettava oppia. Ne ovat myös hetkiä, jolloin opimme paljon yhteiskunnasta. Jäsen Roth-Behrendt ja jäsen Bowis totesivat, että elintarviketeollisuuden parissa toimii nähtävästi vastuuttomia ja huolimattomia ihmisiä, joita kiinnostavat vain bruttovoitot, puhdas taloudellinen hyöty ja ahneus. Mitä minä ja ryhmäni voimme oppia Saksassa esiintyneestä nitrofeenitapauksesta ja Whyeth Pharmaceutical/Bioland -yrityksen tapauksesta Irlannissa ja Belgiassa? 
Meidän on ensiksikin estettävä sellaisten tuotteiden pääsy ihmisten ja eläinten ravintoketjuun, joiden lähteenä on kierrätetty jäte, ja tarkastuksia on parannettava, myös kemian- ja lääketeollisuuden jätteiden osalta. Kotimaassani - ja uskoakseni useimmissa maissa - on tehostettava koordinaatiota tarkastuksia suorittavien yksikköjen ja jätevirroista vastaavien palvelujen välillä. Olen tyytyväinen siihen, että te, komission jäsen, olette päätynyt samaan johtopäätökseen.
Toiseksi toiminnassa on Euroopan varojärjestelmä, jota voidaan soveltaa myös rehuun, ja se toimii luullakseni hyvin tällä hetkellä. Eikö meidän pitäisi vaatia, että kansalliset ja alueelliset kollegamme ottavat varojärjestelmän käyttöön myös jäsenvaltioissa ja erityisesti Saksan ja Belgian kaltaisissa liittovaltioissa, jossa valta on hajautettu eri viranomaisille? 
Kolmanneksi meidän on otettava käyttöön ravintoketjuun päätyvien raaka-aineiden täydellisen jäljittämisen järjestelmä. 
Neljänneksi, ja tätä ryhmäni puoltaa, kiellämme lailla kaikki käytännöt, jotka eivät tuota mitään ylimääräistä ravintoarvoa tai joista ei ole mitään ylimääräistä hyötyä kuluttajille tai jotka ovat turhia teknisestä näkökulmasta tarkasteltuna. 
Viidenneksi on selvää että tarkastusten määrää on lisättävä. Niitä on myös monipuolistettava, sillä asioita voi löytää vain etsimällä. Tämä tuli erittäin selväksi Saksassa esiintyneen nitrofeenitapauksen aikana, jolloin luomuviljelyala päätti toteuttaa vapaaehtoisia tarkastuksia.
Kuudenneksi haluaisin korostaa, että tuottajien on kannettava täysi vastuu toimistaan. Koko ympäristöön liittyvää vastuuta koskevaa keskustelua on nopeutettava, ja se on saatettava päätökseen nopeammin. Lopuksi komission jäsen, kehottaisin jälleen kerran komissiota laatimaan karjanrehuissa sallittuja aineita koskevan luettelon. Kehotan teitä nimenomaisesti edistämään tätä asiaa. Olette ilmoittanut, että tästä tehdään toteutettavuustutkimus. Haluaisin nimenomaan kysyä teiltä, miten tässä asiassa on edistytty. Lopuksi elintarviketeollisuudessa on joitakin epämääräisiä toimijoita, ja vain hyvin järjestäytynyt viranomainen voi tiukkojen tarkastusten avulla auttaa meitä pääsemään eroon näistä toimijoista lopullisesti.

Hyland (UEN).
Arvoisa puhemies, meillä on useita esimerkkejä siitä, miten parlamentti ja toimielimet ovat reagoineet nopeasti kansalaisten huolestuneisuuteen erityisesti elintarviketurvallisuuden ja kuluttajansuojan alalla. Tässä yhteydessä onnittelen komission jäsentä hänen vastauksistaan tähän viimeisimpään tapaukseen ja olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä tilanteesta. 
Vaikka tapausten ja laadukkaiden elintarvikkeiden tuottajien suhde onkin määrällisesti erittäin pieni, tapausten kielteinen vaikutus kuluttajiin on merkittävä. Luottamuksen palauttaminen elintarvikeketjuun on ollut hidas, ikävä ja todella kallis prosessi. Onneksi toteutetut toimet ovat osoittautuneet tehokkaiksi, ja nyt kaikki osapuolet, tuottajista ja käsittelijöistä aina vähittäiskauppiaisiin ja ateriapalveluihin saakka ovat erittäin tietoisia siitä, että säädösten pienintäkään rikkomista ei voida hyväksyä ja että mahdollinen rikkomus johtaa koviin rangaistuksiin. 
On tärkeää todeta, että vaikka EU:n kuluttajilla on aina ollut mahdollisuus syödä laadukkaita elintarvikkeita, elintarvikeketjun uudet valvontamuodot ja entistä suurempi avoimuus antavat tarvittavan lisäturvan, jotta yksittäistapausten - ja erityisesti sen anteeksiantamattoman tapauksen, jota parlamentissa tänään käsitellään - aiheuttamat pelot hälvenisivät.

Keppelhoff-Wiechert (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olen sitä mieltä, että turvallisuutta ei voi valvoa - se on luotava. Kuunneltuani tämänpäiväistä keskustelua elintarviketurvallisuudesta, pelkään pahoin, että asiassa ei ole edistytty kovinkaan paljon viime vuosina. Tuottajien ja kuluttajien tavoite on sama, olemme kaikki samassa veneessä, joten kontaminaatiosta eivät kärsi vain kuluttajat vaan yhtälailla myös tuottajat. Mielestäni kuluttajat ovat aivan oikeassa pelästyessään niitä vakavia ongelmia, joita viime aikoina on esiintynyt, joukko skandaaleja, jotka on jo mainittu - BSE, dioksiini, nitrofeeni - luettelo on pitkä. Loppujen lopuksi kuitenkin heikoin lenkki on aina tuottajana toimiva maanviljelijä, joka on joutunut kärsimään hintatilanteen vuoksi. Tästä syystä maatalousalan kannalta olisi erittäin tärkeää säilyttää korkea laatu vaikeasta markkinatilanteesta huolimatta.
Toimin tällä hetkellä esittelijänä mietinnössä, jossa käsitellään rehussa käytettäviä lisäaineita. Arvoisa komission jäsen, olen aivan varmasti samaa mieltä kanssanne siitä, että meidän on sovellettava erittäin tiukkoja toimia hyvin monenlaisiin lisäaineisiin. Kyse on tässä tapauksessa antibiooteista ja kokkiodiostaattisista lääkkeistä. Olen juuri keskustellut tästä muutaman kolleganne kanssa. Käytännön ihmisenä uskon, että olemme jo kauan sitten saaneet asiat melko selviksi paperilla, mutta käytännössä, kun kyse on toteuttamisesta ja valvonnasta, minun on valitettavasti todettava, että meillä on monta ongelmatapausta vielä edessämme. Onnistumme tässä asiassa vain, jos valvontajärjestelmään sisällytetään tiukemmat rangaistukset. Mielestäni ne, jotka ovat huolimattomia, on asetettava vastuuseen ja heidän kiintiönsä on peruuttava ja tuotantoyksikkönsä suljettava.
Vain jos te asetutte johtamaan ja me annamme teille tukemme, voimme painostuksen avulla palauttaa kohtuullisen tilanteen Euroopan unioniin, tilanteen, jossa kuluttajat ja tuottajat voivat kuluttaa ja tuottaa elintarvikkeita tietoisina siitä, että ne ovat turvallisia. Näin voimme säilyttää elintarvikkeiden nykyisen korkean tason jatkossakin.
Haluaisin antaa täyden tukeni jäsen Roth-Behrendtin ehdotuksille, mutta olemme puhuneet yli 20 vuotta siitä, miten ihmiset haluavat käyttää entistä enemmän rahaa elintarvikkeisiin. Nyt kyse on lähinnä siitä, että jakeluprosessi on muuttunut täysin. Meidän on tunnustettava tosiasiat ja myönnettävä, että kaikilla ihmisillä ei ole varaa jakeluprosessiin. He haluavat kaiken. He eivät halua pelkästään syödä ja juoda vaan he haluavat myös pitää lomaa, matkustaa ja niin edelleen. Sen vuoksi meillä on elintarvikkeita, jotka ovat käytännössä ilmaisia.

Whitehead (PSE).
Arvosia puhemies, olen varma siitä, että komission jäsen suhtautuu näihin asioihin vakavasti, sillä hän ei ole vastuussa pelkästään elintarvike- ja rehuketjusta vaan myös kaikkein pahimmasta ketjusta eli kontaminaatioketjusta. Yksi tämän parlamentin ongelmista on, että usein puhumme siitä, miten kaiken pitäisi olla täydellistä, vaikka meillä ei useinkaan ole halua löytää tarkoituksiin sopivia keinoja: keinoja luoda tehokas elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto, joka on nykyään ylityöllistetty vähäiseen henkilöstömääräänsä verrattuna; keinoja luoda todellinen turvallisuusprosessi, jossa jokainen jäsenvaltio, suuri tai pieni, olipa sen asukasmäärä muutama sata tuhatta tai monta miljoonaa, ryhtyisi samoihin varotoimiin ja antaisi samoja tietoja. Näin ei ole joissakin tapauksissa käynyt, ja ymmärrän ne vaikeudet, joihin komission jäsen joutuu kaiken tämän vuoksi. 
Saimme touko-heinäkuussa tietoja skandaalista, joka koski nitrofeenin esiintymistä luomukanoille tarkoitetuissa jyvissä, ja niiden perusteella tiedämme, että kaikille jäsenvaltioille ei tiedotettu tapahtumista riittävän nopeasti. Tietojemme mukaan neljä jäsenvaltiota osti kontaminoitunutta sianlihaa - sikoja, joille oli syötetty näitä kauhistuttavia aineita - ja epäilemättä niiden kansalaiset söivät jonkin verran tätä lihaa ennen kuin valvontaprosessi saatiin toimimaan tehokkaasti. 
Valvontaa on nyt tehostettu. Helmikuussa perustetun ravintoketjua ja eläinten terveyttä koskevan pysyvän elintarvikekomitean ansiosta ja vertailemiemme tietojen perusteella voimme nyt sanoa, että meillä on varojärjestelmä, jonka pitäisi toimia. Tämä kuuluu komission jäsenen tehtäviin, joten jätämme asian hänen haltuunsa. 
Kyse on nyt siitä, saadaanko jäsenvaltioilta riittävästi tietoa. Voidaanko luottaa siihen, että ne tuovat esille omissa maissaan esiintyvät rikolliset toimijat? En osaa sanoa. Haluaisin kuulla komission jäsenen mielipiteen siitä, onko käytettävissä riittävästi voimavaroja. Jäsen Bowis sanoi aikaisemmin, että kaikki toimielimet ovat viivytelleet ja hidastelleet EFSA:n perustamisessa. Se aloittaa toimintansa myöhemmin kuin toivoimme. Onko se yksi syy siihen, että joudumme odottamaan pidempään rehuissa sallittuja aineita koskevia luetteloita ja yleisiä hygieniaan liittyviä sääntöjä, jotka ovat viime vuonna innostuneina vastaan ottamiemme uudistusten seurausta? Toivon, että komission jäsen voi kertoa meille, että asianmukaisissa tutkimuksissa edistytään kaikissa jäsenvaltioissa, jotta saisimme selville, miten Bioland-yritysten kaltaiset yritykset saivat aikaan tällaisen skandaalin.

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, rehut ovat kuitenkin elintarvikkeita, ja me tarvitsemme sallittujen aineiden luettelon. Teitä on lainattu Saksan lehdistössä, jossa kirjoitettiin, että mielestänne tuhansia aineita pitäisi tutkia. Toivon, että teitä lainattiin väärin, sillä jos rehuissa todellakin on tuhansia lisäaineita sekin olisi jo skandaali itsessään. Lisäaineiden määrää on rajoitettava. Jos teollisuus puuttuu myöhemmin asiaan ja ilmoittaa, että se on unohtanut jonkin aineen ja tekee testauksesta mahdollisen heti, aine voidaan kuitenkin lisätä luetteloon myöhemmässä vaiheessa. 
Sallittujen aineiden luettelo ei tietenkään tarkoita sitä, että meillä ei olisi aihetta minkäänlaiseen huoleen. Se, että jotkut ihmiset haluavat päästä eroon myrkyllisistä aineista lisäämällä ne rehuun, koska se on halvempaa, on osoitus rikollisista aikomuksista, josta on seurattava asianmukainen rangaistus. Tämä saa minut vakuuttuneeksi myös siitä - ja uskoisin, että koko parlamentti on asiasta samaa meiltä - että yksinkertainen kielto ei riitä. Meidän on pohdittava, mitkä aineet kiellämme ja mitä niille seuraavaksi tehdään. Jäsen Roth-Behrendt on jo todennut, että päällekkäisyyksien välttämiseksi valvonnan pitäisi kuulua läheisesti jätelainsäädäntöön, kuten kaiken sen, mistä olemme täällä keskustelleet. Kuulemme jatkuvasti aineista, jotka olisi pitänyt tuhota, mutta jotka ovat kuitenkin päätyneet rehuun. 
Meidän ei kuitenkaan pidä heittää lasta pesuveden mukana - ottakaa tämä huomioon, arvoisa puhemies! Olemme jo nähneet, miten elintarvikejätteiden kanssa voi käydä. Meidän on mahdollisuuksien mukaan myös luotava järkevät kierrätysjärjestelmät. Vierailin eilen tehtaassa, jossa valmistetaan kissan- ja koiranruokaa. Kun paikan päällä näkee valvontamenetelmien tarkkuuden, voi todeta, ettei kyse ole valvonnasta vaan pikemminkin siitä, että kuluttajat voivat käyttää ostovoimaansa teollisuutta vastaan. 
Oomen-Ruijten (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä siihen, mistä useat aiemmat puhujat ovat jo puhuneet. Haluaisin myös kiittää komission jäsentä hänen sanoistaan. Huomaan kuitenkin, että vaikka hän esittelikin valtavan määrän toimia, hän ei maininnut parasta uutista eli sitä, että juuri maanviljelijät huomasivat, että heidän sioissa oli jotakin vikaa, sillä emakot eivät lisääntyneet normaalisti. Asia on maanviljelijöistä kiinni. Tämä merkitsee sitä, että meillä on paljon opittavaa tästä ja että meidän on oltava tietoisia siitä, että riippumatta siitä, miten tehokkaasti tarkastusjärjestelmä onkaan luotu, se on epäonnistunut toistaiseksi.
Kaikkiin näihin ehdotettuihin hienoihin toimiin liittyen haluan kysyä yhden ensisijaisen kysymyksen, ja uskoakseni jäsen Roth-Behrendtkin on jo maininnut sen. Miten jätelainsäädäntö liittyy karjanrehuun? Kuka sitä valvoo? Arvoisa komission jäsen, jos olette komission jäsen Wallströmin mukaisesti sanonut, että jos jätelainsäädännön noudattamista olisi valvottu, miellä ei olisi nyt minkäänlaisia ongelmia, silloin teidän on mielestäni kysyttävä irlantilaisilta viranomaisilta, miksi he eivät tarkastaneet, että nämä hormonit joutuivat jätteiden käsittelyyn laittomasti. Miksi he eivät myöhemmin rajalla tarkastaneet, että näitä hormoneja vietiin yritykseen, johon pitäisi suhtautua kyseenalaisesti ainakin Belgiassa? Tämä merkitsee sen vuoksi, että irlantilaiset ja belgialaiset ovat möhlineet pahasti tässä asiassa.
Arvoisa puhemies, miksi - ja puhun myös kotimaani puolesta - emme onnistuneet tarkastamaan näitä yrityksiä, vaikka tiesimme, että lannoitteiden lisäksi ne tuottavat omaa rehua ja että niihin kohdistui jo aiemmin merkittäviä epäilyjä? Miten on tuotevastuuseen liittyvän lainsäädännön laita? Toivon, että tästä kärsimään joutuneet tahot saavat korvausta asiasta vastuussa olevilta hallituksilta.

Müller, Emilia Franziska (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, nykyään tuotetaan korkeatasoisia elintarvikkeita, joiden on täytettävä monenlaisia vaatimuksia. Tarjolla on valtavasti erilaisia elintarvikkeita, jotka ovat peräisin hyvinkin erilaisista valtioista Euroopan unionin ulkopuolelta. Perusperiaatteenamme pitäisi jatkossakin olla, että elintarvikkeidemme on oltava turvallisia ja korkealaatuisia, jotta voisimme varmistua siitä, että kuluttajia suojellaan. Elintarvikkeet ovat ihmisten terveyden ja elämänlaadun perusedellytys.
Viimeaikaiset skandaalit ovat kuitenkin saaneet kansalaiset erittäin huolestuneiksi. Esimerkiksi mielestäni on vastuutonta, että epärehelliset lääkealan yritykset yrittävät hävittää hormonituotteitaan lisäämällä niitä rehuun ja elintarvikkeisiin ja tekemällä näin kuluttajista käveleviä roskakoreja. Mielestäni on aivan kauhistuttavaa, että metroksiprogesteroniasetaattia esiintyy sokerisiirapissa ja virvoitusjuomissa! Haluaisin kysyä komission jäseneltä, mihin lainsäädännöllisiin toimiin nyt on ryhdytty, jotta nämä tapahtumat eivät toistuisi.
Pidän uutta Euroopan elintarvikevirastoa Euroopan varojärjestelmänä ja tehokkaana komission ja jäsenvaltioiden välisenä ongelmien hallintavälineenä. Olen kuitenkin huolestunut EU:n valvontajärjestelmän toimivuudesta. Verkkoa pitäisi laajentaa niin, että sen avulla voitaisiin parantaa tiedonvälitystä ja yritysten ilmoitusvelvollisuuden pitäisi tulla voimaan mahdollisimman pian, jotta haitalliset elintarvikkeet ja tuotteet vedettäisiin markkinoilta.
Mitä komissio on tehnyt sillä aikaa tämän asian toimeenpanemiseksi ja varmistaakseen paremman avoimuuden ja jäljitettävyyden? Meidän on suojeltava kuluttajia, ja tämä koskee myös tuontitavaroita. Mielestäni on sen vuoksi erittäin tärkeää, että otamme mahdollisimman nopeasti käyttöön elintarvikkeiden valvontajärjestelmät myös Keski- ja Itä-Euroopan maissa ja myös niissä tapauksissa, joissa elintarvikkeet on tuotettu eurooppalaisten standardien mukaisesti. Kuitenkin, jotta kuluttajat voivat itse päättää, mitä he haluavat, meidän on varmistuttava siitä, että käytössä on käytännöllinen ja selkeä merkintäjärjestelmä, joka koskee niin tavanomaisesti tuotettuja elintarvikkeita kuin geneettisesti muunneltuja elintarvikkeitakin. Uskon vakaasti, että meidän on käynnistettävä tämä järjestelmä mahdollisimman pian.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, terveys ja terveet elintarvikkeet ovat kaikkein tärkein asia yleisön kannalta. Kuinka kuluttajana voin kuitenkaan tietää, mikä ruoka on terveellistä? Pelkkä ruoan katsominen ei todellakaan riitä. Madon syömä omena voi olla paljon terveellisempi kuin kirkkaasti kiiltävä kauniin pyöreä omena. Maatalousala - eikä tämä koske vain Itävaltaa - väittää valvovansa elintarvikkeiden turvallisuutta, jäljitettävyyttä ja hygieniaa koskevien periaatteiden noudattamista.
Minulle tämä keskustelu on mahdollisuus puolustaa pieniä maatiloja, koska skandaalit tapahtuvat aina suurissa teollisuusyrityksissä, joilla ei ole juuri mitään yhteistä pienten maatilojen kanssa. Kuitenkin pienet maatilat ovat edelleenkin niin rehun tuottajien kuin sellaisten eläinlääkärienkin armoilla, jotka voivat määrätä mitä tahansa hormoneja ja lääkkeitä. 
Yksi asia on kuitenkin varma, valvonta ei ole toiminut. Asioita voi tietenkin pyörittää mihin suuntaan tahansa, ja voidaan todeta, että tarvitsemme entistäkin tiukempia sääntöjä. Jos emme kuitenkaan valvo edes olemassa olevia sääntöjä, miten pärjäämme entistä tiukempien sääntöjen kanssa? Niistä ei ole mitään hyötyä. Mitä tahansa lakeja me säädämme, ne jäävät merkityksettömiksi, jos emme valvo niiden noudattamista. Mielestäni noudattamisen valvonnan pitäisi olla komission tehtävä. Tälle ongelmalle ei voi vaan kääntää selkää. Halpoja elintarvikkeita lupaamalla voidaan ehkä voittaa seuraavat vaalit, mutta se ei ole hyväksi kansanterveydelle, ja uskoisin myös kuluttajien tietävän tämän.
Haluaisin vielä kerran korostaa, että tiukat säännöt ja määräykset ja kattava valvontaa koskeva dokumentaatio ovat erittäin tärkeitä, kun on kyse suuryrityksistä. Olisi kuitenkin turhaa rasittaa pieniä maatiloja tällaisilla vaatimuksilla. Tarkemmin sanottuna erittäin pienet elintarvikkeita tuottavat yritykset tarvitsevat enemmän tietoa ja kannustimia ja vähemmän byrokratiaa ja dokumentointia. Ei ole epäilystäkään siitä, että elintarvikkeita koskevien kriisien ehkäisy on erittäin tärkeää maanviljelijöiden tulevaisuuden kannalta, mutta lisäksi se on erittäin tärkeää Euroopan unionin kansanterveyden tulevaisuuden kannalta. Arvoisa komission jäsen, mielestäni emme ole vielä löytäneet oikeaa keinoa tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

Byrne
Arvoisa puhemies, useat puhujat ovat viitanneet jätteisiin ja jätepolitiikkaan. Parlamentissa voidaan keskustella tästä asiasta myöhemmin tässä kuussa, jolloin käsittelemme eläimistä saatavia sivutuotteita koskevaa asetusta. Tällä erittäin tärkeällä lainsäädännön osalla taataan, että erityisesti yhtä avainaluetta eli eläimistä saatavia sivutuotteita säännellään tehokkaammin.
Useat viittasivat sallittuja aineita koskevaan luetteloon. Sanoisin siitä jotakin. Komissio esittää pian luetteloa koskevan tutkimuksen. Se esitetään parlamentille, jolloin parlamentti voi keskustella komission kannasta tällaisen luettelon käyttökelpoisuudesta. Meidän on kuitenkin muistettava, että MPA-hormoni ei sisältyisi positiiviluetteloon. Luettelolla ei sen vuoksi olisi estetty viimeaikaista kontaminaatiota. Hormonin ei pidä sisältyä luetteloon; sitä ei koskaan hyväksytä, ja sen vuoksi sallittuja aineita koskeva luettelo ei ole kaiken kattava vastaus. Olen kuitenkin huomannut, että useat parlamentin jäsenet haluavat kovasti kehittää tätä asiaa, ja asiasta keskustellaan parlamentissa ennen vuoden loppua.
Useat puhujat ovat maininneet myös elintarviketurvallisuudesta vastaavan viraston. Sitä koskevaa työtä jatketaan, ja kuten tiedämme, johtokunta on perustettu. Toiminnan johtajan nimeämisessä on edistytty. Johtokunta pitää ensimmäisen kokouksensa hyvin pian, 18. syyskuuta. Elintarviketurvallisuudesta vastaavan viraston toiminnan edistymiseen liittyvä työmme helpottuisi huomattavasti, jos parlamentti antaisi käyttöömme komission ehdottamat määrärahat. Tiedän, että parlamentilla on syynsä olla myöntämättä näitä määrärahoja, jotta se saisi vaikutusvaltaa muihin asioihin, mutta tällainen toimi saattaa olla laitonta. Tällainen toiminta ei nopeuta elintarviketurvallisuudesta vastaavan viraston perustamista, eikä se takaa, että virasto toimii ja tekee työtään. Vetoaisin parlamenttiin, jotta se arvioisi uudelleen kantaansa näiden määrärahojen osalta.
Yksittäiset jäsenet ottivat esille muutamia muita asioita, ja toivon, että ehdin käsitellä niitä kaikkia, mutta suokaa anteeksi, jos en siihen ehdi. Jäsen Bowis viittasi kasvunedistäjiin. Voimme turvallisin mielin todeta, että kontaminaatio, josta tänä aamuna puhumme, ei johdu aineen laittomasta käytöstä sikojen lihottamistarkoituksessa. Toisin sanoen, hormonien käyttö kasvun edistämiseksi on laitonta.
Kuten olen jo todennut, komissio esittelee pian laajan valvontaa koskevan ehdotuksen. Sen pääasiallisena tarkoituksena on tehostaa olemassa olevan lainsäädännön täytäntöönpanoa. Tarkoituksenani on erityisesti lisätä lain noudattamattomuudesta aiheutuvia rangaistuksia ja sakkoja.
Uskon, että me kaikki olemme samaa mieltä siitä, että niihin jäsenvaltioihin ja tuottajiin, jotka eivät pane täytäntöön yhteisön lainsäädäntöä, on kohdistettava tuntuvia ja kalliita rangaistuksia.
Jäsen Roth-Behrendt esitti useita olennaisia asioita. Hän on täysin oikeassa: rehu ei saa olla jätteiden tuottajien jätesäiliö. Useat elintarviketurvallisuutta koskevista viimeaikaisista suurista kriiseistä ovat johtuneet jätteiden käsittelystä: dioksiini, äskettäinen nitrofeenikriisi Saksassa, lieju ja nyt MPA-hormoni ja BSE-tauti. Ne kaikki liittyvät rehuja koskevaan kysymykseen.
Kuten olen jo sanonut, meidän on parannettava jäsenvaltioiden välisiä yhteyksiä jätteiden käsittelyn ja hävittämisen osalta. Tämä on kiistanalainen kysymys useissa jäsenvaltioissa, mutta kuitenkin asia, joka on hoidettava rohkeasti ja tehokkaasti.
Jäsen Mulder viittasi elintarvike- ja eläinlääkintätoimistoon. Se on valvonut erittäin hyvin yhteisön lainsäädännön noudattamista. Toimiston kertomuksissa korostuvat jatkuvasti sovellettavan lainsäädännön toteuttamisessa esiintyvät vakavat puutteet. Toimisto tarvitsisi enemmän määrärahoja, mutta tämä on budjettiviranomaisen asia. En ole tyytyväinen FAO:n suositusten seurantaan monilla aloilla. Sen vuoksi komissio tekee nyt uuden ehdotuksen valvonnan parantamiseksi. Kuten olen toistuvasti sanonut, yhteisön lainsäädännön noudattamatta jättämisestä on seurattava raskaat ja kalliit rangaistukset.
Jäsen Mulder mainitsi laatumerkin. Se saattaa olla arvokas, mutta sillä on rajansa. Lainsäädännön tavoin laatumerkit ovat tehokkaita vain silloin, kun niihin oikeuttavia sääntöjä kunnioitetaan. Esimerkiksi Alankomaissa rehun tuottajat sitoutuivat laadunvarmistusohjelmassaan käyttämään ainoastaan turvallisia aineita. Ne epäonnistuivat selvästikin tämän vaatimuksen noudattamisessa. Laatumerkit saattavat olla käyttökelpoisia, mutta niissäkin esiintyy puutteita.
Jäsen Whitehead viittasi yhteisön tason varojärjestelmään, joka on toiminut erittäin tehokkaasti äskettäisissä elintarviketurvallisuuteen liittyvissä kriiseissä. Useissa tapauksissa - tämän asian lisäksi myös nitrofeenia koskevassa tapauksessa - järjestelmä toimi erittäin tehokkaasti. Ongelmat ovat ilmaantuneet kansallisella tasolla. Kuten jäsen Whitehead mainitsi, Saksan nitrofeenikriisissä epäonnistuttiin selvästi kansallisille viranomaisille tiedottamisessa. Tätä tapahtuu hyvin usein niissä valtioissa, joissa on liittovaltiorakenne. Jäsen Staes totesi myös, että niiden jäsenvaltioiden, jotka ovat rakenteeltaan liittovaltioita, on tarkasteltava varojärjestelmiään, jotta ne täsmäisivät yhteisön tason järjestelmiin. Komissio ilmoitti esimerkiksi heti jäsenvaltioille, kun se sai kuulla tästä kontaminaatiosta.
Jäsen Oomen-Ruijten viittasi useisiin asioihin, jotka haluaisin ottaa esille. Olen kirjoittanut komission jäsenen Wallströmin kanssa Irlannin viranomaisille ja pyytänyt heiltä täydellistä ja kattavaa vastausta siihen, että Irlannissa ei ole noudatettu olennaista yhteisön säännöstöä. Kyseisessä säännöstössä edellytetään muodollista ilmoitusta lääketeollisen jätteen siirtämisestä, mutta ilmoitusta ei tässä tapauksessa koskaan tehty. Kun Irlannin viranomaiset toivoakseni vastaavat kysymykseen myöhemmin tässä kuussa, voimme jälleen palata asiaan. Kun saamme vastauksen, käymme sen tarkasti läpi, ja jos asiassa vaaditaan jatkotoimia, niitä pohditaan siinä vaiheessa.
Puhemies. -
Kiitos, komission jäsen Byrne.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Van Bremptin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0224/2002) komission tiedonannosta Eurooppalaisen elinikäisen oppimisen alueen toteuttamisesta [KOM(2001) 678 - C5-0165/2002 - 2002/2073(COS)].

Van Brempt (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tänään keskustelemme mietinnöstä, jossa käsitellään elinikäisen oppimisen alueen toteuttamista. Mietintö on osa prosessia, joka aloitettiin muutama vuosi sitten ja joka on jo saanut jonkinlaista huomiota esimerkiksi Tukholman ja Lissabonin Eurooppa-neuvostoissa. Kuitenkin vasta Feiran Eurooppa-neuvoston päätelmissä todettiin, että elinikäinen oppiminen on olennainen keino kehittää Euroopan yhteiskunnan sosiaalista yhteenkuuluvuutta, työllisyyttä ja niin edelleen. Niissä myös kehotettiin jäsenvaltioita, komissiota ja parlamenttia kehittämään strategioita ja politiikkaa. Tämä on se näkökulma, josta me nyt tarkastelemme komission tiedonantoa ja erityisesti sitä aikaisemmin julkaistua muistiota.
Haluaisin nyt käyttää hieman aikaa pohtiakseni asioita, joita parlamentti on korostanut mietinnössään. Sallikaa minun aloittaa niistä periaatteista, joihin elinikäisen oppimisen käsitteen pitäisi perustua. Tämä on erittäin tärkeä asia, josta keskustellaan usein, mutta kysymys kuuluu: sovellammeko samoja suuntaviivoja? Osaa näistä pariaatteista korostettiin jo parlamentin ensimmäisen mietinnön yhteydessä. Kerron niiden pääpiirteet lyhyesti.
Ensimmäinen periaate on demokratisointi ja yhdenvertaisuusperiaate - molemmat periaatteet ovat mielestäni yhtä tärkeitä. Jos emme pysty tarjoamaan parempaa ja yhdenvertaisempaa mahdollisuutta osallistua koulutukseen ja opetukseen elinikäisen oppimisen avulla, olemme epäonnistuneet tehtävässämme. Jokainen tietää, että korkeasti koulutettujen ja heikosti koulutettujen ihmisten välillä on kasvava kuilu. Jos emme pysty pienentämään tätä kuilua elinikäisen oppimisen avulla, olemme epäonnistuneet.
Toinen ratkaiseva periaate on itse asiassa yksilöllinen itsensä toteuttaminen. Tämä ei kata pelkästään elinikäistä oppimista vaan merkitsee myös elinikäisen oppimisen laajempaa sosiaalista arvoa. Tässä kyse on oikeudesta työskennellä oman yksilöllisen itsensä toteuttamisen parissa, ilman että tämä liittyy välttämättä työelämään. Lisäksi meidän on saatettava oikeaan tasapainoon toisaalta oikeus, joka meidän on luotava kansalaisillemme ja joka meidän hallituksena on pystyttävä toteuttamaan omin resurssein, ja toisaalta yksilön velvollisuudet ja vastuu.
Kolmas asia, johon on edelleen kiinnitettävä paljon huomiota - ja tämä koskee erityisesti komissiota - on virallinen ja epävirallinen oppiminen. Virallinen oppiminen on erittäin tärkeää unionissa, koska meidän on varmistettava, että kansalaistemme tutkintotodistukset tunnustetaan heidän kotimaansa lisäksi muissakin jäsenvaltioissa ja että kansalaiset tietävät, että heidän tutkintotodistuksensa ovat yhtäläiset kaikissa jäsenvaltioissa. Sen vuoksi komissio on ehdottanut eurooppalaista ansioluetteloa, joka korvattaisiin aikanaan portfolio-järjestelmällä. Pidän näitä asioita myönteisinä, mutta ne ovat mielestäni hieman epämääräisiä ja yhteys epäviralliseen oppimiseen puuttuu selvästi.
Tässä on juuri kyse epävirallisesta oppimisesta. Meidän on varmistettava, että pystymme arvioimaan, sertifioimaan ja myös varmistamaan epävirallisen pätevyyden tai muualla hankitun pätevyyden, koska tämä erottaa jälleen kerran selvästi toisistaan ne, joilla on tutkintotodistus ja jotka voivat hyödyntää sitä, ja ne, jotka ovat jättäneet opinnot kesken. Pystyisimme ottamaan mukaan tällaiset ihmiset tunnustamalla epävirallisen oppimisen. Arvoisa komission jäsen, komissiolla on tässä asiassa vielä paljon tekemistä, koska tällä hetkellä olemme todellakin vasta lähtöruudussa. Luotan muiden parlamentin jäsenten tavoin siihen, että te kehitätte tätä tarkoitusta varten tarvittavat välineet yhdessä jäsenvaltioiden kanssa.
Olen jo maininnut yksilöllisen itsensä toteuttamisen ja sen, että elinikäisen oppimisen ohella on tärkeää tunnustaa sen laajempi sosiaalinen arvo. Niin ensimmäisessä kuin tässä toisessakin mietinnössäni olen esittänyt henkilökohtaisia oppimistilejä koskevan käsitteen. Pyytäisimme selkeästi komissiota tarkastelemaani asiaa ja harkitsemaan yhdessä Euroopan investointipankin kanssa, olisiko mahdollista vapauttaa varoja, jotta pystyisimme sijoittamaan meille näin tärkeään asiaan eli henkiseen pääomaan.
Lopuksi haluaisin esittää hieman kritiikkiä. Huomaan, että unioni pystyy asettamaan selkeitä tavoitteita ja jopa valvomaan niiden saavuttamista. Maastrichtin standardi, työllisyysstrategiat ja vertailut osoittavat tämän. Tieteellisen tutkimuksen alalla olemme tarpeeksi rohkeita ottamaan käyttöön vertailukohdan, mutta meiltä puuttuu selvästikin poliittista rohkeutta toteuttaa sama asia koulutuksen ja elinikäisen oppimisen osalta. Tämä on minusta huolestuttavaa, koska uskon, että tämän asian toteuttaminen on tärkeää.
Haluaisin vielä todeta, että meidän on löydettävä uusia keinoja, joiden avulla ?elinikäinen oppiminen? voidaan määritellä uudelleen, koska tällä hetkellä käsite kuulostaa tuomiolta. Jos joudumme sanomaan koulunsa päättäneille: ?Olette pärjänneet hyvin, olette saaneet nyt tutkintotodistuksenne, ja nyt oppiminen jatkuu koko loppuelämänne ajan?, tämä tuskin kannusta heitä. Voimme kirjoittaa mitä hienoimpia puheita ja ottaa käyttöön mitä hienoimpia toimintamalleja, mutta jos kansalaisemme ja opiskelijamme eivät suostu yhteistyöhön, pelkäänpä, arvoisa komission jäsen, että näitä sanoja ei toteuteta käytännössä. Juuri tätä asiaa meidän pitäisi välttää. Sen vuoksi ehdotan, että meidän on palkattava kielitoimisto, joka pystyisi kehittämään elinikäiselle oppimiselle uuden määritelmän.

Puhemies
Täällä on niin paljon asiantuntijoita, että meidän ei tarvitse turvautua ulkoiseen toimistoon. Uskon, että joku meistä onnistuu keksimään oikean ratkaisun.

Reding
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallikaa minun aluksi kiittää kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokuntaa sekä erityisesti esittelijää suuresta paneutumisesta asiaan sekä esitetystä rakentavasta kritiikistä. Jos on tarvetta olisi, tämän mietinnön avulla voitaisiin osoittaa, miten tärkeänä parlamentti pitää toimintaamme elinikäisen oppimisen saralla.
Olen tyytyväinen voidessani todeta, että parlamentti tukee niitä laajoja periaatteita, joita komissio painotti tiedonannossaan, ja erityisesti niitä laajoja tavoitteita, joihin elinikäisellä oppimisella pyritään. Parlamentti katsoo myös, että jokaisella kansalaisella, ja korostan, jokaisella kansalaisella, on oltava mahdollisuus saada koulutusta ja osallistua elinikäiseen oppimiseen. Tiedämme, että olemme tällä hetkellä kaukana tavoitteen saavuttamisesta: vain 8 prosenttia Euroopan aikuisista pystyy osallistumaan elinikäiseen oppimiseen, ja melkein kaksi nuorta kymmenestä jättää koulutusjärjestelmän ilman minkäänlaista tutkintotodistusta. Tämä kestämätön tilanne on tuttu kaikille jäsenvaltioille. Tämän asian osalta olen helpottunut voidessani todeta, että useimmat ministerit puuttuvat asiaan, joka on skandaali jo ennen uuden kouluvuoden alkua. Sen vuoksi näiden kahden koulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen liittyvän ongelman ratkaiseminen edellyttää kaikkien asianosaisten toimijoiden osallistumista ja tarvittavien taloudellisten resurssien käyttöönottoa.
Arvoisa puhemies, parlamentti kiinnittää mietinnössään huomiota moniin asioihin. Haluaisin käsitellä niistä kolmea: perustaitoja, investointeja ja eurooppalaista koulutusta ja elinikäistä oppimista koskevaa aluetta. Perustaitojen osalta tavoitteemme on selkeä: jokaisella Euroopan kansalaisella on oltava nämä taidot, jotta hän pystyisi oppimaan, työskentelemään ja elämään tietopohjaisessa yhteiskunnassa. Sanon, ?elämään?, koska yksilöllinen kehittyminen ja kyky toimia demokraattisessa yhteiskunnassamme on myös tärkeää. Tarkoitan erityisesti kaikkein epäedullisimmassa asemassa olevia ihmisiä, joiden on myös opittava lukemaan, kirjoittamaan ja laskemaan. Tiedämme kuitenkin, että lukutaidottomuus on edelleen suuri ongelma ja kuten jäsen Hermange mietinnössään korosti, suurin este sosiaaliselle osallisuudelle on perustietojen puute. Mainitsen perustietojen lisäksi ?digitaalisen kuilun?, joka vallitsee niiden ihmisten välillä, jotka pystyvät käyttämään uusia tekniikoita ja niiden, jotka siihen eivät pysty. Lopuksi haluaisin palata, jos sallitte, yhteen suosikkiaiheeseeni: vieraan kielen taitojen osaamista koskevaan ongelmaan ja henkilökohtaisten ja sosiaalisten taitojen puutteeseen.
Jäsenvaltiot ja komissio työskentelevät parhaillaan perustaitoja koskevan kysymyksen parissa ja soveltavat työohjelmaa koulutus- ja opetusjärjestelmien tavoitteisiin. Olemme yhdessä tunnistaneet tarvittavat perustaidot ja parhaita käytäntöjä vaihdetaan, jotta voisimme yhdessä nähdä mikä toimii, mitä tietyt ihmiset voivat tehdä ja mitkä asiat vaativat kaikkien ihmisten osallistumista. Saadut päätelmät sisällytetään välikertomukseen, jonka koulutusasioista vastaava neuvosto ja komissio esittävät Eurooppa-neuvostossa keväällä 2004. Arvoisa kulttuurivaliokunnan puheenjohtaja, kuten lupasimme, valiokuntanne pääsee osallistumaan tähän työhön.
Toinen asiani on rahoitus. Kuten tiedätte, tämä on arkaluontoinen asia, josta jäsenvaltiot ovat pääasiassa vastuussa. Jos haluamme luoda todellisen elinikäistä oppimista koskevan järjestelmän ja jos haluamme muuttaa poliittiset tavoitteemme käytännön toimiksi, meidän - ei pelkästään jäsenvaltioiden vaan myös työmarkkinaosapuolten - on käytettävä selvästi enemmän varoja. Jäsen Van Brempt, pitää todellakin paikkansa, että elinikäisessä oppimisessa siirrymme virallisesta oppimisesta epäviralliseen oppimiseen, eli työskentelemme sellaisten yhteistyökumppaneiden kanssa, jotka eivät ole perinteisesti akateemisia.
Meidän on sen vuoksi ensin määriteltävä kansalliset strategiat. Jäsenvaltiot ovat edistyneet jonkin verran tässä asiassa, erityisesti ne valtiot, jotka olivat eniten jäljessä. Nyt on lisättävä strategioiden yhtenäisyyttä, joka valitettavasti useimmiten puuttuu, ja muutettava nämä strategiat käytännön toimiksi. Tässä yhteydessä meidän on kehitettävä niitä kumppanuuksia, joita korostatte mietinnössänne. Koska elinikäinen oppiminen on kaikkien vastuulla, kansallisten strategioiden pitää perustua kaikilla tasoilla, myös paikallistasolla, ja kaikkien toimijoiden, erityisesti työmarkkinaosapuolten, välillä tehtäviin sopimuksiin. Valitettavasti tätä koskevat pyrkimykset ovat hyvin epäjohdonmukaisia ja hyvin heikkoja.
Kolmas asiani koskee eurooppalaista aluetta. Vaikka näiden toimintamallien täytäntöönpano kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioille, yhteisön tehtäväksi jää Eurooppalaisen koulutusta ja elinikäistä oppimista koskevan alueen luominen. Kyse on alueesta, jolla kansalaiset, keitä tahansa he ovatkaan tai mistä tahansa valtiosta he tulevatkaan, voivat hyödyntää taitojaan ja tutkintotodistustaan eri valtioissa opiskelu-, harjoittelu-, työnteko-, osallistumis- tai pelkästään elämistarkoituksessa. Tiedämme nyt - ja olemme keskustelleet tästä jo useaan otteeseen - että tällaisen alueen luomista vaikeuttavat monet esteet pääasiassa tutkintotodistusten tunnustamisen osalta.
Tässä asiassa on kuitenkin edistytty huomattavasti, ja hyvät parlamentin jäsenet voitte olla varmoja siitä, että komissio työskentelee tämän asian parissa varmistaakseen tutkintotodistusten tunnustamisen ja sen, että pystymme avaamaan uusia tulevaisuudennäkymiä ja käyttämään uusia työskentelymenetelmiä.
Olemme tehneet poliittisen aloitteen jäsenvaltioiden yhteistyön vahvistamiseksi ammatillisen koulutuksen alalla. Sitä kutsutaan yleisesti Bruggen prosessiksi, koska jäsenvaltioiden ministerit ja komissio päättivät Bruggen kauniissa kaupungissa tällaisen toimintamallin käytöstä. Erilaisia hankkeita on paraikaa käynnissä, kuten se, joka on Ranskan entisen ministerin Mélenchonin käsialaa ja joka toimii eräänlaisena mallina. Sen vuoksi uusia aloitteita tehdään, edistystä saavutetaan, ja minun on sanottava, että kaikista vaikeuksista huolimatta hallitukset liikkuvat kuvailtuun suuntaan, koska ne ovat ymmärtäneet tällaisten toimien ehdottoman tarpeen.
Päätöslauselma on hyväksyttävä seuraavassa koulutusasiain neuvoston kokouksessa, joka järjestetään marraskuussa. Myös 30 valtion hallitukset keskustelevat asiasta tämän vuoden lopussa järjestettävässä kokouksessa. Aiomme sen vuoksi laajentaa koulutusta ja elinikäistä oppimista koskevan kysymyksen kattamaan tulevat Euroopan unionin jäsenvaltiot.
Oman osallistumiseni osalta totean, että henkilökuntani toteuttaa tiedonantoa. Erilaisia oppimisvaihtoehtoja käsittelevä eurooppalainen verkkosivu saadaan toimimaan ennen vuoden loppua. Tulevina viikkoina käynnistämme muitakin toimia, kuten Eurooppalaisen oppimisalueen verkostojen luomisen ja parhaiden käytäntöjen tietokannan perustamisen. Nämä ovat erittäin käytännöllisiä toimia, koska olemme tutkineet ongelmia ja ymmärrämme ne. Tiedämme, mitä meidän pitää tehdä, joten ryhtykäämme työhön!
Zorba (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, luullakseni olemme kaikki samaa mieltä siitä, että elinikäinen oppiminen on tärkeä poliittinen väline, ja haluaisin kiittää esittelijä Van Bremptiä siitä, että hän ei säästellyt iskujaan. Kaikista sopimuksistamme huolimatta ja vaikka meidän kaikkien mielestä koulutus ja elinikäinen oppiminen on liitettävä työmaailmaan, jos niistä halutaan saada minkäänlaista hyötyä, edessämme on ongelmia ja tyhjiö. Koulutus ja elinikäinen oppiminen perustuvat peruskoulutukseen, joka on itsessään suurissa ongelmissa, eikä täydennyskoulutuksella voida korvata huonoa peruskoulutusta. Kuten mietinnössä mainitaan, jäsenvaltioiden välillä vallitsee suuri koulutusalaa koskevaa epätasa-arvo, jonka seurauksena on syntynyt tyhjiö ja suuria ongelmia elinikäisen oppimisen alalla.
Eräs tyypillinen esimerkki on, että meidän on vielä päästävä sopimukseen siitä, mitkä ovat koulutuksesta saatavat perustaidot. Aina, kun OECD julkaisee eri valtioita koskevia tilastojaan, ne aiheuttavat vastalauseita, ja joidenkin valtioiden on vaikea hyväksyä käytetyt kriteerit. Koulutusjärjestelmiä on samoin muutettava ja parannettava. Mitä me Euroopan unionissa teemme asialle? Yritämme koordinoida asioita, mutta emme tee juurikaan mitään muuta. Se on mielestäni suuri poliittinen puute.
Mitä jäsenvaltiot tekevät elinikäistä oppimista koskeville strategioilleen? Vähintäänkin joka toiselta jäsenvaltiolta puuttuu strategia, joka on välttämätön taloudellisen kehityksen kannalta, jos haluamme parantaa teollisuutta ja liikkuvuutta koskevaa tilannetta ja tehostaa työttömyysohjelmia.
Pidän yhtenä erittäin tärkeänä tekijänä sitä, että jäsenvaltioiden pitäisi määritellä talousarvio. Vastaavasti elinikäisen oppimisen pitäisi ulottua heikommassa asemassa oleviin, kouluttamattomiin, koulunsa aikaisessa vaiheessa keskeyttäneisiin henkilöihin, työttömiin ja tietenkin maahanmuuttajiin.

Schmid, Herman (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, keskitymme pitkien toivomusluettelojen laatimiseen. Puhumme tulevasta tietoyhteiskunnasta ja elinikäisestä oppimisesta, eikä haluillamme ole mitään rajoja. Kyse on kuitenkin vain jonkinlaisesta piraattipolitiikasta, sillä jäsenvaltioiden koulutuspolitiikka näyttää todellisuudessa aivan toiselta. Ensisijaiset tavoitteet on asetettava, ja koulutusmenoja on verrattava muihin menoihin. Koulutusmäärärahoja leikataan parhaillaan. Asiassa ei sen vuoksi päästä eteenpäin sen avulla, että me istumme täällä keskustelemassa pitkistä luetteloistamme.
Pitkien luetteloiden laatimisen sijasta meidän olisi keskityttävä vain tiettyihin asioihin. Meidän pitäisi keskittyä kaikkein tärkeimpiin rahoituskohteisiin. Olen samaa mieltä niiden kanssa, jotka sanovat, että meidän on keskityttävä heikosti koulutettujen tarpeisiin, koska koulutus nimittäin ainoastaan kasvattaa eroja, jos minkäänlaisiin korvaustoimiin ei ryhdytä. Haluan erityisesti korostaa kahta näkökulmaa, jotka ovat mielestäni tärkeitä ja joita ei ehkä ole tarpeeksi korostettu pitkissä luetteloissa.
Ensinnäkin tarvitsemme erityisesti ammatillista uudelleenkoulutusta. Lyhytkestoinen opetus, lisäkoulutus tai jokunen ylimääräinen kurssi eivät riitä. Tarvitsemme koulutusta, jos haluamme antaa ihmisille mahdollisuuden siirtyä ammateista, joita ei enää tarvita - esimerkiksi maanviljelijät, metsätyöläiset tai kalastajat- laajentuvan palvelualan ammatteihin. Tällainen ammatinvaihdos ei onnistu kuuden viikon mittaisen kurssin avulla. Tarvitsemme sen sijasta pitkiä koulutusohjelmia. Tällaiset koulutusohjelmat ovat kuitenkin melko kalliita, ja niille on sen vuoksi vaikea saada poliittista tukea, vaikka tämä asia olisi erittäin tärkeää, koska Eurooppa on suurissa rakennemuutosongelmissa, jotka vaativat radikaaleja ammatinvaihdoksia.
Toiseksi haluaisin korostaa opetuslaitoksia tai työn ohella tapahtuvaa koulutusta. Tämä mainitaan tietenkin komission perusteluissa, mutta siihen pitäisi kiinnittää enemmän huomiota. Koska tiedämme, että meidän on vaikea saada rahoitusta opetuslaitoksissa tapahtuvaan koulutukseen, on erittäin tärkeää, että yritämme luoda organisaatio- ja työmuotoja, jotka mahdollistavat jatkuvan opetuksen, koulutuksen ja oppimisen työprosessin osana. Ihmisiä on vaikea lähettää kursseille, mutta olisi ehkä helpompaa, halvempaa ja järkevämpää huolehtia siitä, että työntekijät voivat oppia työssään. Voimme mainita esimerkkinä uuden tietotekniikka-alan. Kaikilla niillä pienillä tietotekniikkayrityksillä, jotka perustettiin 1990-luvulla, oli varaa antaa työntekijöiden kokeilla ja oppia asioita työpaikallaan, ja näin päästiin erittäin hyviin tuloksiin. Siitä voidaan ottaa oppia.

Karamanou (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ei ole epäilystäkään siitä, että globalisaation luoman uuden järjestyksen ja tieteen ja teknologian parissa tehtyjen harppausten vuoksi tietojen jatkuva uudistaminen on välttämätöntä, jos aiomme hyödyntää henkilöresursseja mahdollisimman hyvin. Sen vuoksi tarvitsemme kiireesti eurooppalaista politiikkaa, joka vauhdittaisi tätä alaa, ja tästä näkökulmasta tarkasteltuna haluan onnitella teitä arvoisa komission jäsen aloitteistanne sekä esittelijää hänen loistavan mietintönsä johdosta.
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan lausunnon valmistelijana haluaisin korostaa, että pystymme luomaan eurooppalainen elinikäisen oppimisen toimintamallin ainoastaan, jos suhtaudumme vakavasti uuteen järjestykseen, joka on syntynyt sen ansiosta, että naiset ovat tulleet työmarkkinoille joukoittain ja dynaamisesti. Naiset ovat tällä hetkellä kaikkein tärkein kehityksen liikkeellepaneva voima, koska, kuten tiedätte, kaksi kolmasosaa niistä uudista työpaikoista täyttää nainen, joiden arvioidaan syntyvän seuraavan kymmenvuotiskauden aikana. Sen vuoksi meidän on otettava sukupuoliulottuvuus huomioon tehdessämme toimintamallia koskevia päätöksiä ja toteuttaessamme toimia, joilla poistetaan suora ja epäsuora naisiin kohdistuva syrjintä. Tällainen syrjintä on aina este talouden kannattavalle kehitykselle ja kilpailukyvylle.
Aktiivinen elinikäistä oppimista koskeva politiikka on suunniteltava naisten tarpeita ajatellen, mikä merkitsee naisten osallistumista, heidän taitojensa ja ammatillisten mahdollisuuksiensa parantamista, uraan liittyvien näkymättömien esteiden poistamista, miesten ja naisten yhtäläisen osallistumisen varmistamista tieteiden ja uusien tekniikoiden aloilla sekä työmarkkinoiden sukupuoleen perustuvan jaon poistamista.
Komission jäsen, te puhuitte digitaalisesta kuilusta. Tämä digitaalinen kuilu koskee pääasiassa naisia. Meidän on myös kiinnitettävä erityishuomiota kaikkein haavoittuvimpaan naisryhmään, kuten maahanmuuttajiin, maaseudulla asuviin naisiin ja iäkkäämpiin naisiin.
Viimeisenä vaan ei vähäisimpänä asiana sukupuolinäkökohtien valtavirtaistamisen ja perhe-elämän ja työelämän yhdistämisen tarpeen pitää sisältyä elinikäistä oppimista edistävään kokonaisvaltaiseen politiikkaan.
Gutiérrez-Cortines (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, uskon, että elinikäinen oppiminen on usein määritelty ensisijaiseksi tavoitteeksi. Mielestäni Euroopan ponnistelut eivät oikeastaan näy tuloksissa. On hyvin vaikeaa vakiinnuttaa näitä periaatteita, vakiinnuttaa laadun arvioinnin järjestelmä ja kehittää oikeanlaista opetusta, jotta elinikäinen oppiminen voisi todella muodostaa yhteisen perustan, joka kattaa koko ihmiselämän.
Tässä mielessä uskon, että niihin toimiin, joihin meidän pitäisi ryhtyä, pitäisi sisältyä valvonnan ja tarkastusten lisääminen sekä laatuindikaattorien selventäminen. Näitä indikaattoreita pitäisi olla useita erilaisia. Ennen kaikkea mielestäni on erittäin tärkeää varmistaa, että koulutuksen asema vakiinnutetaan koko alueella. Tällainen koulutus on usein mahdollista suurkaupungeissa. Maaseudulla ja kaukaisemmilla alueilla tarjonta ei yleensä ole niin hyvää. 
Uskon, että meidän on tästä lähtien toteutettava läheisyyttä ja saatavuutta edistävää politiikkaa, mikä on todellista kestävää kehitystä. Koulutus on saatettava ihmisten ulottuville, ja sitä on joustavoitettava. Lisäksi, yritykset ovat valittaneet usein sitä, etteivät ne pysty löytämään pätevää henkilökuntaa, ja vallitseva taloudellinen tilanne aiheuttaa erittäin korkeaa työttömyyttä. Tämän vuoksi uskon, että meidän on sovellettava laajentamispolitiikkaa koko alueella ja estettävä se, että ihmiset joutuvat muuttamaan pois asuinalueiltaan koulutuksen vuoksi. Monet naiset joutuvat tekemään näin koulutukseen pääsemiseksi.

Iivari (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Lissabonin huippukokouksen jälkeen koulutus on tullut yhä tärkeämmäksi osaksi EU:n strategiaa. Komission jäsen Reding on osuvasti luonnehtinut, että koulutuksen ja opetuksen suhteen on käynnissä hiljainen vallankumous. Luonnehdinta pitää paikkansa myös kielteisessä mielessä. Euroopan parlamentilla ja sen kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnalla ei ole juuri ollut roolia koulutusta ja opetusta koskevassa tavoitteenasettelussa. Myös koulutuksen alalla käyttöönotettu avoimen koordinaation menetelmä on siirtänyt keskustelun painopistettä demokraattisesti valituilta elimiltä hallintovirkamiehille. On hyvä, että nyt esittelijä Kathleen Van Bremptin ansiokkaan mietinnön myötä voimme puhua elinikäisestä oppimisesta täällä täysistunnossa.
Ihmisten tiedoille ja taidoille rakentuva talous menestyy sitä paremmin mitä kattavammin inhimilliset voimavarat ovat käytössä. Huolehtiminen siitä, että kaikki kansalaiset pysyvät mahdollisimman hyvin kehityksessä mukana, on paitsi eettisesti kestävää, myös viisasta ja käytännönläheistä politiikkaa. Elinikäisellä oppimisella on yhä suurempi merkitys kansalaisten osallisuuden, työllisyysasteen nostamisen ja työvoiman uusintamisen kannalta. Työllistymistä ja motivaatiota auttaa, jos elinikäisen oppimisen toteutukseen kytketään nykyistä selkeämmin työelämän tarpeista lähteviä tutkintotavoitteita. Silti haluan painottaa kulttuurivaliokunnan mietinnön kohtaa, jonka mukaan elinikäinen oppiminen ei ole pelkästään sosiaalinen välttämättömyys. Sen tulee olla myös kaikkien sosiaalinen oikeus iästä, sukupuolesta ja sosiaalisesta taustasta riippumatta.
Koulutuksen tasa-arvo on monesta syystä varsin vaikeasti toteutettava päämäärä. Kuitenkin juuri koulutus merkitsee tietä tasa-arvoon. Siksi haluan korostaa tarvetta asettaa erityistavoitteita, jotta elinikäisen oppimisen piiriin saataisiin henkilöt, jotka eivät ole päättäneet keskiasteen opintojaan, ovat kouluttamattomia, joilla on erityistarpeita ja oppimisvaikeuksia, tai jotka ovat sosiaalisesti heikossa asemassa. Muistettava on, että laadukas perusopetus luo pohjaa elinikäiselle oppimiselle. Ei ole kovin realistista puhua esimerkiksi vaativasta tietotekniikan osaamisesta, jos hallussa ei ole riittävää luku-, kirjoitus- ja laskutaitoa.
Vaikka koulutuksen järjestäminen on jäsenvaltioiden vastuulla, tarvitsemme konkreettisia eurooppalaisia tavoitteita ja toimenpiteitä. Komission tiedonanto on askel oikeaan suuntaan. On pyrittävä myös löytämään yhteisymmärrys siitä, mikä Lissabonissa nimettyjen perustaitojen - joita ovat siis tieto- ja viestintätekniikkataidot, vieraat kielet, tekninen sivistys, yrittäjyys ja sosiaaliset taidot - sisältö oikeasti on. Tavoitteisiin on helpompi päästä, jos tiedämme, mitä tavoittelemme.

Sanders-ten Holte (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, vuosi 1996 oli elinikäisen oppimisen eurooppalainen vuosi. Vuonna 2002 Alankomaissa on vielä miljoona ihmistä, jotka ovat käytännössä lukutaidottomia, enkä usko, että tilanne on juurikaan parempi muissa jäsenvaltioissa. Sen vuoksi Euroopan unionin pitää - onnittelen samalla esittelijä Redingiä - kiinnittää niin paljon huomiota tähän aiheeseen. Johannesburgin huippukokouksen jälkeen saattaisi olla aiheellista, että Brysselissä järjestettäisiin maailman huippukokous, jossa käsiteltäisiin toiminnallista lukutaidottomuutta.
Muistion sekä strategian ja painopisteiden määrittelyn jälkeen olemme nyt valmiit toteuttamaan Eurooppalaisen elinikäistä oppimista koskevan alueen. Tämä on mielestäni erittäin myönteistä. Ryhmäni on aina kannattanut esittelijän aiempia mietintöjä, ja haluaisin kiittää esittelijää järkevästä mietinnöstä. Haluaisin kuitenkin mainita kaksi asiaa.
Elinikäinen oppiminen on laaja käsite, ja se voi ulottua hyvien tapojen opettamisesta hyvin teknisiin jatko-opiskeluun liittyviin kursseihin, ja pikkulasten opetuksesta korkeakoulukursseihin. Kuka tahansa voi osallistua elinikäiseen oppimiseen - kaikki hallitukset ja julkiset laitokset. Haluaisin kuitenkin korostaa, ettemme saa unohtaa opetuksen laatua. Meidän pitäisi ehkä laatia tätä tarkoitusta varten laadunarviointiohjelma, kuten olemme tehneet tavallisen koulutuksen osalta. Sen vuoksi kannatan pyyntöä, joka koskee tietojen, kokemuksien ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa Euroopassa sekä eurooppalaisen tietokannan perustamista ja ylläpitoa. Tässä Euroopan komission tuki on välttämätön. Näin on lisäksi mahdollista saavuttaa tilanne, jossa suoritetut opintoviikot, saadut todistukset ja tutkintotodistukset tunnustetaan vastavuoroisesti, mikä on välttämätöntä liikkuvuuden kannalta.
Haluaisin myös kiinnittää huomiota siihen, miten tärkeää on, että kansalaiset kantavat vastuun koulutuksestaan. He voivat itse päättää siitä, haluavatko he kouluttaa itseään ja siten lisätä mahdollisuuksiaan työmarkkinoilla.

Caudron (GUE/NGL). -
 Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä parlamentin jäsenet, koska puhuin eilen illalla Euroopan kansalaisuudesta, olen tyytyväinen saadessani tänä aamuna puhua GUE/NGL-ryhmän puolesta eurooppalaisesta opetusta ja koulutusta koskevasta alueesta. Yhteys on selvä, ja se vahvistui entisestään Feiran Eurooppa-neuvostossa, jossa todettiin, että ?koulutus ja elinikäinen oppiminen on olennainen keino kansalaistaitojen kehittämiseksi?.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten kaikki ovat sanoneet, opetuksen ja koulutuksen pitää olla kaikkien ulottuvilla, jotta kaikilla olisi samat mahdollisuudet löytää paikkansa yhteiskunnassa. Kuten kuitenkin tiedämme, emme ole vielä läheskään saavuttaneet tätä tavoitetta. Eriarvoisuus paljastuu heti, kun lapset siirtyvät opetusjärjestelmän piiriin, ja se johtaa moniin akateemisiin epäonnistumisiin ennen kuin se aiheuttaa sosiaalista syrjäytymistä myöhemmin elämässä. Tämä on noidankehä, ja näin ollen on välttämätöntä ottaa käyttöön Euroopan tason koordinoitu strategia, jolla jokaiselle Euroopan kansalaiselle annetaan mahdollisuus saada kunnollista ja riittävää vähimmäistason opetusta ja koulutusta. Komission tiedonannossa pyritään vastaamaan tähän kunnianhimoiseen hankkeeseen. Useat ehdotukset ovat lisäksi erittäin kiinnostavia, vaikka ne paranisivat, jos niitä selkeytettäisiin ja täydennettäisiin niillä ehdotuksilla, joita esittelijä Van Brempt on esittänyt mietinnössään, josta äänestämme pian.
Pidämme myönteisenä sitä, että komissio kannattaa sitä, että jokaisella kansalaisella, myös aikaisin koulunsa keskeyttäneillä, on oikeus saada perustaidot ilmaisen täydennyskoulutuksen avulla myöhemmin elämässä. Kannatamme myös ajatusta siitä, että komission pitäisi luoda läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa eurooppalaiset puitteet sellaisten perustaitojen määrittelemiseksi, jotka jokaisen oppilaan on saavutettava. Koulutuksen osalta kannatan pyyntöä siitä, että komissio panisi täytäntöön selkeät elinikäistä oppimista koskevat strategiat, joiden rahoitus on riittävä.
Lopuksi, jotta pystyisimme luomaan eurooppalaisen koulutusta koskevan alueen, kaikille ja erityisesti naisille on taattava samanlaiset mahdollisuudet koulutuksen ja opetuksen alalla tiiviissä yhteistyössä kaikkien yhteiskunnan toimijoiden kanssa.
Lisäksi maahanmuuttajille suunniteltujen kotouttamisohjelmien pitäisi käsittää myös esikouluoppilaat.
Haluaisin lopuksi onnitella lämpimästi esittelijä Van Bremptiä hänen työnsä ja mietintönsä johdosta ja korostaa, että koulutus ja elinikäinen oppiminen eivät ole pelkästään yhteiskunnallinen välttämättömyys vaan myös merkittävä yhteiskunnallinen oikeus.

Ahern (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, 2000-luvulla olemme tulleet riippuvaisiksi niin kutsutusta tietoon perustuvasta taloudesta ja tietoyhteiskunnasta. Kaikilla ei kuitenkaan ole mahdollisuutta päästä käsiksi tähän tietoperustaan. Elinikäistä oppimista koskevat ehdotukset ovat tähän kysymykseen syntyneitä vastauksia, mutta tämä on vasta alkua. Kyse ei ole vain tiettyjen työtä koskevien taitojen opettamisesta, vaikka heikosti koulutetuilla ihmisillä onkin muita suurempi vaara joutua työttömiksi. Huomiota on kiinnitettävä nimenomaan tällaisiin koulutusta koskeviin epäkohtiin niin naisten kuin miestenkin osalta.
Täydennyskoulutus ei korvaa huonoa peruskoulutusta, ja suurena vaarana on, että elinikäisestä oppimisesta on enemmän hyötyä hyvin koulutetuille kuin heikosti koulutetuille, joiden aseman heikkenee entisestään. Tähän olisi todellakin kiinnitettävä huomiota.
Ehdotukset ovat rohkaisevia, mutta niiden toteuttaminen ja rahoittaminen ei ole lainkaan selvää. Tässä esittelijä on tehnyt erinomaista työtä, sillä hän on selkeyttänyt melko epäselviä ehdotuksia. En syytä siitä komission jäsentä, jonka paneutumista asiaan en epäile lainkaan, vaan se johtuu jäsenvaltioiden koulutuksen yhdenmukaistamisen vaikeudesta, sillä olemassa ei ole mitään koulutukseen liittyvää Euroopan tason vastuuta.
Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, täytän toivottavasti ensi vuonna 60 vuotta, jota pidin ikänä, jolloin voisi rauhallisesti odottaa eläkkeelle siirtymistä, mutta todellisuus on jotakin aivan muuta. Minun pitää jatkuvasti oppia uusia asioita pystyäkseni jatkamaan työtäni. Minun pitää lisäksi pysyä kehityksen tasalla pystyäkseni kommunikoimaan sähköpostin välityksellä lasteni ja lastenlasteni kanssa. Opin vieläkin jotakin uutta joka päivä, kun käytän tietokonettani.
Elinikäinen oppiminen ei ole sen vuoksi toimintamalli; se on tosiasia. Mielestäni elinikäistä oppimista tarvitaan. Vastaavasti mielestäni on välttämätöntä, että hallitukset suhtautuvat asiaan ennakoivan myönteisesti, jotta kansalaisilla olisi jatkuvasti mahdollisuus saada uutta tietoa. Monien jäsenvaltioiden nykyinen politiikka on puutteellista tässä mielessä. Toimet kohdistuvat työnantajiin, paikalliselimiin ja tukitoimistoihin, mutta ne eivät kannusta yksittäisiä kansalaisia.
Paras lähestymistapa olisi sellainen, jossa hallitus maksaa koulutuksesta, jonka henkilö on saanut ennen työmarkkinoille siirtymistä. Sen jälkeen työntekijöiden pitäisi olla vastuussa omasta kehityksestään. Tässä yhteydessä hallitusten ja työnantajien pitää varmistua siitä, että oikeat ehdot ja taloudelliset tuet ovat olemassa.
Siten pystyisimme Euroopassa luomaan yhdessä tällaiset edellytykset sen varmistamiseksi, että kansalaiset - myös eläkeikää lähestyvät - osallistuisivat edelleenkin työelämään.

De Sarnez (PPE-DE). -
 Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää komissiota siitä, että se on ehdottanut selkeästi määriteltyä strategiaa elinikäisestä oppimisesta, kuten esittelijä Van Bremptkin on tehnyt. Odotimme paljon tältä tiedonannolta, koska me tiesimme kaikki, että jäsenvaltiot eivät olleet edistyneet asiassa lähes ollenkaan Lissabonin Eurooppa-neuvoston jälkeen. Jos haluamme todellakin luoda tietoon perustuvan Euroopan edistämällä tasavertaisia mahdollisuuksia, jokaiselle unionin kansalaiselle on tarjottava yhtäläiset mahdollisuudet osallistua koulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen. Tämän strategian käytännön täytäntöönpanosta haluan tehdä muutamia huomautuksia.
Meidän on ensiksikin tehtävä valtavasti työtä, jotta opetus ja tutkintotodistukset tunnustettaisiin eri maissa, ja siihen meidän on käytettävä jo olemassa olevia verkkoja tai luotava uusia.
Toiseksi kaikille työntekijöille ja työnhakijoille on annettava mahdollisuus osallistua elinikäiseen oppimiseen. Sen vuoksi komission tehtävänä on viedä eteenpäin kaikkia jäsenvaltioiden tekemiä asiaa koskevia aloitteita ja ehdottaa mahdollisuuksien mukaan erityisohjelmien suunnittelua esimerkiksi työnhakijoille tai nuorille, joilla ei ole tutkintotodistuksia.
Kolmanneksi on tärkeää päästä sopimukseen opetuksen ja elinikäisen oppimisen alan vuosittaisia kustannuksia koskevista tavoitteista ja siitä, että tarjoamme verohelpotuksia tai muita kannustimia, joilla työnantajia ja yksittäisiä kansalaisia kannustetaan tekemään investointeja.
Haluaisin lopuksi keskittyä opetuksen ja koulutuksen eurooppalaiseen ulottuvuuteen, mikä edellyttää toisen kielen osaamista. Kaikkien toimielinten ja jäsenvaltioiden on jatkettava ponnistelujaan tässä asiassa, jotta Euroopan kielivuoden johdosta toteutetaan asianmukaisia seurantatoimia. Eurooppalaisen opetuksen ja elinikäisen oppimisen alue on suunnaton työpaja, ja meidän on luotava alue viipymättä, jotta kaikille kansalaisillamme olisi enemmän hyötyä tästä oppimisoikeudesta.

Gröner (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, elinikäisen oppimisen alueen luominen merkitsee aktiivista toimintaa sen varmistamiseksi, että kaikilla kansalaisryhmillä on samanlaiset mahdollisuudet. Realistisesti tarkasteltuna Euroopan unioni ei pysty saavuttamaan tavoitetta yksin, kun otetaan huomioon, että kulttuuriin ja koulutukseen on osoitettu prosentti kokonaisbudjetista. Siihenkin olisi tehtävä muutos. Lisäksi jäsenvaltioissa, esimerkiksi Saksan osavaltioissa, esiintyy usein ahdasmielisiä käsityksiä kulttuuriin erinomaisuudesta. Maiden mielestä niiden kulttuuri-identiteettinsä on vaarassa, kun EU antaa koulutuspolitiikkaa koskevia lausuntoja.
Pisa-tutkimuksen tulosten olisi pitänyt avata ihmisten silmät. Suomi on saavuttanut loistavat tulokset elinikäisen oppimisen soveltamisessa voittaen Saksan, jossa noudatetaan suoritusperiaatetta koulutuksen ensimmäisessä vaiheessa, mikä usein estää ihmisten etenemisen jatkokoulutukseen. Voimme siis oppia toisiltamme. Meidän pitäisi laatia opetussuunnitelmia sähköiseen vallankumoukseen liittyvän uuden kehityksen osalta sekä teollisuuden alalla. Meidän pitäisi laajentaa koulutuskeskuksia. Esittelijä on ehdottanut henkilökohtaisia oppimistilejä. Tärkeimpiä asioita tässä yhteydessä ovat tietojen ja kokemusten vaihto. Meillä on oltava tunnustetut, varmistetut loppukokeita koskevat vastavuoroista tunnustamista koskevat järjestelmät. Tätä asiaa on kehitettävä.
Meidän on suunnattava tarjolla olevat varat erityisryhmille, esimerkiksi työelämään palaaville äideille, yksinhuoltajavanhemmille, jotka tarvitsevat lastenhoitojärjestelyjä, siirtotyöläisille ja maaseudulla asuville ihmisille. Komission ja jäsenvaltioiden pitäisi keskittyä tähän asiaan koordinoidusti ja erityistä huomiota olisi kiinnitettävä elinikäiseen oppimiseen liittyvään sukupuolinäkökohtien valtavirtaistamiseen. Meidän on myös hyödynnettävä kaikkia mahdollisia välineitä, kuten Euroopan investointipankilta saatavia lainoja, jotta pystyisimme laajentamaan opetusjärjestelmämme ja tekemään siitä nykyaikaisen ja tehokkaan. Meidän on otettava mukaan epävirallinen sektori ja nopeutettava aikuisopetukseen liittyvää poliittista prosessia, tarvitsemme uutta oppimiskulttuuria, jotta pystyisimme varmistamaan käytettävissämme olevan tärkeimmän voimavaran eli ihmisten ja heidän mielensä kestävän kehityksen.

Sbarbati (ELDR).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella esittelijää loistavasta mietinnöstä. Haluaisin kuitenkin kommentoida muutamaa kohtaa. Noudatamme todellakin Feiran Eurooppa-neuvostossa vaadittua lähestymistapaa, mutta olen kuullut muutaman puhujan, mukaan lukien oman ryhmäni jäsenen, mainitsevan lukutaidottomuuden. Haluaisin kiinnittää parlamentin huomion tähän erityiseen asiaan: lukutaidottomuus yleistyy Euroopan kansalaisten keskuudessa yhä häiritsevämmässä määrin, kun kyse on uudesta tekniikoista ja uusista kielistä.
Komission jäsen mainitsi tietoon perustuvassa yhteiskunnassa ?elämisen?. Tietenkin eläminen merkitsee vuorovaikutusta, mutta eläminen merkitsee myös ja ennen kaikkea kommunikointia, koska nyky-yhteiskunnassa merkittävässä asemassa ovat ne, jotka kommunikoivat. Kommunikointi vaatii sekä tietoa että kommunikointitaitoa, mikä merkitsee kommunikaatiovälineiden eli kielten hallintaa. Tässä asiassa meidän on edistyttävä, ja tähän asiaan meidän on keskityttävä.
Yksi huomioon otettavista asioista on koulutus ja toinen on opetus. Jos haluamme korkealaatuista opetusta, meidän on ryhdyttävä toimiin yhteisen perusopetussuunnitelman luomiseksi ja kaikkien Euroopan koulutusjärjestelmien tarkistamiseksi. Koulutuksen osalta jäsenvaltioiden on vahvistettava kansallisia sopimuksia, jotka koskevat työharjoittelua, yhteistyössä paikallisten yhteisöjen, yritysten ja kaikkien niiden kanssa, jotka investoivat nuorten ja vähän vanhempien koulutukseen.
Tuen todellakin elinikäistä koulutusta, mutta olen sitä mieltä, että jos erityistä valmistelua, erityistä oppimistaitojen harjoittelua ei toteuteta tietyssä iässä, nimittäin kouluvuosien aikana, meillä on entistä heikommat onnistumisen mahdollisuudet sellaisten aikuisten kannalta, jotka eivät enää halua opiskella. Sen vuoksi tarvitsemme kokonaisen strategian perusasteen ja toisen asteen koulutuksen vahvistamiseksi, ja sen jälkeen voimme ottaa käyttöön elinikäistä oppimista koskevat toimet.
Haluaisin lopuksi todeta, että valtiomme käyttävät alle 15 prosenttia BKT:staan opetukseen ja koulutukseen. Saattaa hyvinkin olla, että komission pitää ryhtyä toimiin ja valmistella Euroopan tasolla käytävää poliittista ja kulttuurista keskustelua, koska tietoon pohjautuva Eurooppa, kulttuurien Eurooppa ja arvojen Eurooppa voidaan saavuttaa pelkästään, jos investoimme enemmän ja eri tavoin koulutukseen ?
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Sylla (GUE/NGL). -
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, jos koulutus on mielestänne liian kallista, ?kokeilkaa tietämättömyyttä?, kuten Abraham Lincoln sanoi. Tästä syystä pidän myönteisenä esittelijä Van Bremptin mietintöä ja hänen esittämiään todenmukaisia ja merkityksellisiä ajatuksia.
Kuten hän on niin hyvin kuvannut, yhteiskunnissamme yhtäläiset mahdollisuudet, yksilöllinen kehitys ja kyky päättää paremmin omista asioistaan koko elämänsä aikana ovat riippuvaisia koulutuksen ja opetuksen paremmasta saatavuudesta.
Tämän mietinnön ansiona on, että siinä muistutetaan meitä elinikäiseen oppimiseen liittyvistä olennaisista asioista. Siinä määritellään tarkasti ne haavoittuvat yhteiskuntaryhmät, joiden on päästävä osalliseksi tästä prosessista, nimittäin lukutaidottomat, maahanmuuttajat, vammaiset, työttömät ja äitiyslomalta palaavat naiset.
Haluaisin nyt kiittää siitä hienosta työstä, jota naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta on tehnyt. Lisäksi tämä mietintö ilmentää yhteiskuntaamme, joka on suunnattomien muutosten kourissa ja jossa jokainen voi vaihtaa ammattia useampaan kertaan elämänsä aikana. Jos tämä mietintö pannaan nopeasti täytäntöön, sillä annetaan kaikille sellaisille miehille ja naisille uusi mahdollisuus, joiden mielestä yhteiskunnallinen kehitys on heidän osaltaan täysin umpikujassa.
Joitakin epäkohtia on kuitenkin mainittava. Jäsen Karamanou on korostanut miesten ja naisten välisiä eroja koulutukseen pääsyssä, mutta olemassa on todellisia puutteita lukutaidottomien, maahanmuuttajien, vammaisten ja pitkäaikaistyöttömien osalta. Hyvät parlamentin jäsenet, omalta osaltani ratkaisevin asia on rahoitus. Vaikka komissio on tällä hetkellä varannut yli 500 miljoonaa euroa koulutukseen ja varaa vastaavan summan myös vuodeksi 2006 ja vaikka Euroopan investointipankki aikoo lisätä tätä tarkoitusta varten varattuja määrärahoja, jäsenvaltiot eivät toisaalta vaikuta haluavan ryhtyä mihinkään erityisiin ponnisteluihin tässä asiassa.
Lisäksi olisi tällaisen tärkeän asian yhteydessä sopimatonta ryhtyä pennin venyttämiseen tai esimerkiksi järjestämään uudelleen jo toteutettavien Leonardo- ja Sokrates-ohjelmien kaltaisia ohjelmia.
Lopuksi arvoisa komission jäsen, vastustan ehdottomasti toivottavasti teidän laillanne sitä, että juuri eniten tällaista koulutusta tarvitsevien pitäisi maksaa edes pieni osa koulutuksen hinnasta. Muistakaamme kirjailija Victor Hugon sanat: ?Jokaisella avatulla koululla suljetaan yksi vankila?.
Hyvät parlamentin jäsenet, muistakaamme, että elinikäisen oppimisen pitää koskea ennen kaikkea kaikkein haavoittuvaisimpia ihmisiä. Tämä antaa suunnatonta toivoa heille kaikille, miehille ja naisille, ja ehkä myös viimeisen mahdollisuuden.

Karas (PPE-DE).
) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, vanhan saksalaisen sanonnan mukaan emme opiskele vain koulua vaan elämää varten. Tämä sanonta ei enää pidä paikkansa, koska se viittaa siihen, että oppiminen on rajoitettu kouluun. Meidän on nähtävä koulu perustaitojen oppimispaikkana, ja kouluopetuksen on oltava elinikäisen oppimisen perusta, jos haluamme pystyä vastaamaan nykyajan haasteisiin.
Toinen asia koskee Lissabonin huippukokouksen tavoitteita. Meistä ei voi tulla maailman kilpailukykyisintä maanosaa, jos emme panosta henkilöresursseihin, jotka ovat suurin voimavaramme. Kilpailukyvyssä kyse ei ole vain kuluista vaan myös laadusta ja oppimisesta ja koulutuksesta, jotka ovat olennaisia, jos haluamme parantaa tuotannon laatua, olla nopeampia ja vähentää kuluja.
Kolmas asia on, että meidän on myös yritettävä määritellä Euroopan tavoitteet. Mihin me maanosana pyrimme koulutukseen liittyvissä asioissa? Tavoitteiden määrittelyyn liittyy toinenkin kysymys: mitkä ovat ne Euroopan vähimmäisstandardit, jotka erottavat meidät muista maaosista ja joita haluamme noudattaa kaikista jäsenvaltioista muodostuvilla sisämarkkinoilla, vaikka pätevyystasot ovatkin erilaiset? Pisa-tutkimus tarjoaa tärkeän perustan, koska se on vertaileva ja se sisältää parhaita käytäntöjä koskevan mallin. Osapuolia on kuitenkin neljä: jäsenvaltiot, työnantajat ja työntekijät, yleisö ja koulutuksen tarjoajat. Näiden kaikkien on tehtävä yhteistyötä ei pelkästään ohjelmien parissa vaan myös rahoituksen osalta. Sen vuoksi pidän ?elinikäisen oppimisen tilejä? koskevaa ehdotusta myönteisenä.
Prets (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin ensin kommentoida esittelijä Van Bremptin ehdotusta, joka koskee käsitteen ?elinikäinen oppiminen? korvaamisesta. Käsite kuulostaa todella vankeustuomiolta, ja ehdottaisin sille vaihtoehtoa heti: ?oppiminen elämää varten?. Se viittaa samaan asiaan, mutta ei kuulosta kielteiseltä tai vankeustuomiolta. Ehkä voisimme käyttää sitä tulevaisuudessa.
Käsiteltävänämme olevassa mietinnössä korostetaan monia mahdollisuuksia, ja tämä keskustelu on myös osoittanut, kuinka paljon me voimme ja meidän pitäisi tehdä. Haluaisin myös käsitellä muutamaa kohtaa, jotka eivät ole aivan selkeitä minulle, ja erityisesti tutkintotodistusten tunnustamista koskevaa kysymystä. Komissio puhuu toisaalta laadun vapaaehtoisesta vähimmäistasosta ja toisaalta opintokokonaisuuksia järjestelmästä, joka on kehitettävä vuoden 2003 loppuun mennessä ja jolla annettaisiin ihmisille mahdollisuus yhdistää eri koulutuslaitosten ja ammatillisten koulutuslaitosten opinnot. Käsite ?vapaaehtoinen? aiheuttaa tiettyä epävarmuutta: meidän on ilmoitettava selkeästi, mitä haluamme ja mikä johtaa vastavuoroiseen tunnustamiseen.
Olemme jo puhuneet paljon yhdenvertaisista mahdollisuuksista ja elinikäisestä oppimisesta tai oppimisesta elämää varten. Eurostatin laatiman tutkimuksen mukaan korkeakouluopiskelijoista 16 prosenttia hyödyntää ammatillista jatkokoulutusta, kun taas heikommin koulutettujen joukosta vain 2 prosenttia, vaikka koulutuksen saatavuuden ei pitäisi lisätä vaan vähentää eriarvoisuutta. Parlamentin on autettava poistamaan nämä esteet. Sosiaalista syrjäytymistä ja marginalisoitumista on vähennettävä uuden elinikäisen oppimisen kaltaisen Euroopan tason hankkeen avulla. Lissabonin Eurooppa-neuvosto asetti tavoitteeksi tehdä Euroopasta maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talousalue. Jos haluamme saavuttaa tämän tavoitteen, kaikkien on kuitenkin osallistuttava työhön alusta alkaen. Opetuksen ja koulutuksen saatavuus ei enää saa riippua ihmisten koulutustasosta, sukupuolesta ja kansalaisuudesta tai infrastruktuuriin liittyvistä seikoista.
Reding
Arvoisa puhemies, tiedän, että aika on käymässä vähiin ja että minun pitäisi ottaa kantaa kaikkiin niihin erittäin käytännöllisiin ehdotuksiin, joita parlamentin jäsenet ovat tehneet. Sitä en pysty tekemään, mutta olemme ottaneet huomioon kaiken, mitä olette sanoneet, ja ehdotukset ovat olleet erittäin käytännöllisiä ja tarpeellisia. Aion lyhyesti ilmaista kantani vain niihin toimiin, jotka aiotaan toteuttaa muutaman seuraavan kuukauden aikana.
Marraskuussa komissio esittää tiedonannon, joka koskee indikaattoreita ja vertailukohtia, joiden avulla voidaan mitata painopistealoilla saavutettua edistystä. Esitämme siis tämän tiedonannon, joka mahdollistaa käyttöön otettujen käytännön toimien todellisen arvioinnin. Lisäksi seitsemän työryhmää ja jäsenvaltiot ovat pääsemässä perustaitojen osalta yhteisymmärrykseen yhteisistä kriteereistä, joita tarvitaan vertailukohtien oikeaan soveltamiseen ja käyttöön otettujen toimien arvioimiseen. Tämä urakka on pian ohi, ja asiat etenevät sen vuoksi nopeasti.
Lisäksi ammatilliseen koulutukseen liittyvä tilanne kehittyy hyvin nopeasti. Jotta tällä alalla edistyttäisiin, työmarkkinaosapuolten on selvästi osallistuttava toimiin suoraan. Haluaisin lisätä, että työmarkkinaosapuolet ja jäsenvaltiot ovat sitoutuneet laatimaan epävirallista oppimista koskevat periaatteet, ja tämä on urakka, jonka pyrimme saattamaan päätökseen. Haluaisin myös todeta, että olen kaikkien tavoin järkyttynyt siitä yhteiskuntamme ihmismäärästä, joka ei osaa lukea eikä kirjoittaa. Olen ymmärtänyt viestinne: haluaisitte ryhtyä yhteisiin merkittäviin toimiin lukutaidottomuuden torjumiseksi. Aion tutkia tätä ehdotusta yhdessä kollegoitteni kanssa, ja ehkäpä komissio ja parlamentti voivat sen jälkeen hyväksyä tätä asiaa koskevan yhteisen aloitteen.
Puhemies.
Kiitos komission jäsen Reding.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Gutiérrez-Cortinesin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0183/2002) yliopistoista ja korkeakouluista tietojen ja taitojen Euroopassa (2001/2174(INI)).

Gutiérrez-Cortines (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokuntaa siitä, että se hyväksyi ehdotuksen laatia selvitys yliopistoista ja korkeakouluista tietojen ja taitojen Euroopassa. Minun on todettava, että monia parlamentissa työskentelevien kollegoideni ajatuksia on otettu täällä esille ja että - ja olen kuunnellut laajasti Euroopan opiskelijoiden liiton sekä Euroopan yliopistojen liiton sekä monien muiden alojen edustajien mielipiteitä - kaiken lisäksi asiasta on järjestetty kuulemistilaisuus.
Haluaisin kuitenkin ennen pääasiasta käytävää keskustelua todeta, ettei tarkistuksia ole jätetty, ja tekstin käsittelyn helpottamiseksi pyytäisin täysistunnon sihteeristöä luomaan kaksi alaotsikkoa: ?Eurooppalainen korkeakoulutusalue? ennen 1 kohtaa sekä ?Bolognan prosessi? ennen 5 kohtaa.
Miksi tämän mietinnön aikaan saaminen on välttämätöntä? Euroopassa vallitsee eräänlainen ristiriita. Yliopistot ovat yli 1 500 vuoden ajan olleet se kulmakivi, jolle eurooppalaista kulttuuria on rakennettu. Lisäksi ne ovat tarjonneet foorumin vuoropuhelulle, tieteellisen ajattelun kehittämiselle ja nuorten kouluttautumiselle. Mutta merkillistä kyllä, olemme nyt kuitenkin etäännyttämässä yliopistoja järjestelmästä ja Euroopan unionista - monet kutsuvat tätä ?endogamiaksi? - ja jopa komissiossa ja eurooppalaisissa politiikoissa jätetään liian vähälle huomiolle rooli, joka yliopistoilla voisi olla yhteisön säännöstöä levittävinä asiantuntevina laitoksina. Yliopistot ovat paitsi hyvin päteviä ja riippumattomia, niitä on kaikkialla unionin alueella, joten niiden tulisi toimia viitekehyksenä kansalaisyhteiskunnalle, tarjota foorumi vuoropuhelulle ja keskustelulle sekä antaa tukea Meda-ohjelmille ja ehdokasvaltioiden ohjelmille ja lisäksi toimia monien alojen koulutuskeskuksina jopa entistä laajemmin.
Sen vuoksi emme käänny yksistään kulttuurivaliokunnan - jonka tiedämme laatineen yliopistoja koskevia erityisohjelmia - vaan koko Euroopan komission puoleen. Kyseessä on siis ensimmäinen eurooppalainen asiakirja aiheesta.
Edellä esitetyllä tahdon sanoa, että yhtäältä kehotamme yliopistoja lähentymään Eurooppaa, tarkkailemaan sitä ja kiinnittämään huomiota eurooppalaisiin kysymyksiin, ja toisaalta kehotamme komissiota laajentamaan yhteyksiään yliopistoihin kaikissa suhteissa.
Mitä me sitten vaadimme tuossa mietinnössä? On välttämätöntä vahvistaa eurooppalaisen koulutusalueen luomista, ja yliopistojen on tässä tarkoituksessa oltava edelläkävijöitä. Lisäksi niiden on otettava vastaan Eurooppaan ja sen alueisiin ja kansoihin kohdistuva tieteellinen ja käsitteellinen haaste. Yliopistojen on myös otettava ?vartijan? rooli sekä kiinnitettävä huomiota laadullisiin kysymyksiin sekä otettava johtava rooli yritteliäisyyteen sekä avoimeen arviointiin perustuvan kulttuurin välittäjinä. Yliopistojen olisi suhtauduttava vastuullisesti arviointiin, avoimuuteen ja laadullisiin kysymyksiin, koska niiden rahoitus on yleensä peräisin julkisista varoista ja koska yhteiskunta laskee tulevien sukupolviemme koulutuksen niiden varaan.
Tuemme Bolognan prosessia sekä itse yliopistojen ja neuvoston osalta että kaikessa siinä, mitä prosessi tuo tullessaan: liikkuvuuskysymykset, tutkintojen vastavuoroinen tunnustaminen, verkostojen luominen jne., mutta on selvää, että tällaisen lähentymisen saavuttamiseksi sekä tutkintojen vastavuoroinen tunnustaminen että opettajien, opiskelijoiden ja tutkijoiden välisen liikkuvuuden lisääminen edellyttävät sisäänpääsymenettelyjen muuttamista entistä joustavimmiksi sekä avoimuuden lisäämistä Bolognan prosessin sekä tutkintojen rakenteen osalta. Siten kansalaiset tuntisivat olonsa entistä mukavammaksi, ja tämä helpottaisi erityyppisten tutkintojen ja tutkimuksen sekä käytännönharjoittelun vaihtelevuuden tuomien ongelmien moninaisuuden huomioon ottamista.
Lisäksi on vaadittu vihreän kirjan laatimista, sillä tiedämme hämmästyttävän vähän yliopistojen asemasta. Harvat saatavilla olevat indikaattorit osoittavat monissa tapauksissa hyvin negatiivisia tuloksia; yliopistot ovat suuressa kriisissä: ne ovat ponnistelleet lujasti kaikkien kansalaisten koulutusmahdollisuuksien parantamiseksi, ja ne ovat usein menettäneet kilpailukykyään. Yliopistoja on siis tuettava. Meidän on annettava tunnustusta tutkijan ammatille, edistettävä tutkimusta ja luotava kannustimia, jotta opiskelijat voisivat nuoresta pitäen perehtyä näihin näkökohtiin; on välttämätöntä palkita ansioista, liikkuvuudesta ja tuloksista, ja on elintärkeää, että yliopistot ottavat entistä suuremman roolin elinikäisen oppimisen keskuksina. Niiden on toimittava keskuksina, jotka levittävät teknologiaa ja innovaatioita ja ajantasaistavat tietoja ja taitoja.
On niin ikään ehdotettu, että lisätään yliopistojen toiminnan esittelyä tiedotusvälineissä ja etäyliopistojen tukemista, sillä etäyliopistot ovat meiltä tätä pyytäneet. Samaan aikaan on ehdotettu myös sellaisen yliopistojen keskuksen perustamista, jossa yliopistojen edustajat voisivat tavata toisiaan, jotta vältetään Internetin kautta tapahtuva etäinen yhteydenpito ja jotta Euroopassa olisi foorumi yliopistokeskustelulle.

Reding
Arvoisa puhemies, kuuntelin hyvin kiinnostuneena esittelijä Van Bremptin sekä kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan ehdotuksia. On totta, että jos haluamme kehittää Lissabonin huippukokouksesta alkaen kiihkeästi havittelemaamme tietojen ja taitojen Eurooppaa, yliopistot on integroitava siihen hyvin konkreettisesti. 
Sen vuoksi tutkimuksesta vastaava komission jäsen Busquin ja minä valmistelemme parhaillaan tiedonantoa yliopistojen asemasta tietojen ja taitojen Euroopassa, tutkimuksen, koulutuksen ja innovaatioiden leikkauspisteessä. Komissio ottaa tiedonannossa huomioon tässä mietinnössä esitetyt ajatukset, esimerkiksi väitöskirjaopintoja koskevat. Näitä opintoja onkin vahvistettava ja eurooppalaistettava. Yhdyn esittelijän kantaan asiasta. 
Keskustelemme ensi vuoden syyskuussa Bolognan prosessista Berliinin laaja-alaisessa kokouksessa. Sitä ennen meillä on edessä paljon käytännön töitä. Komissio hyväksyi 17. heinäkuuta Erasmus World -ohjelman, joka mahdollistaa yhteyksien luomisen yliopistojemme välillä maisteritutkintotasolla. Näin ollen aiomme perustaa rajatylittäviä yliopistoperheitä, joissa voi suorittaa eurooppalaisia maisteritutkintoja ja jotka ovat avoinna muista maanosista tuleville opiskelijoille ja yliopisto-opettajille. Ehdotus on jätetty yhteispäätösmenettelyssä parlamentin ja neuvoston käsittelyyn.
Korostamme täten halukkuuttamme luoda uutta ja vahvistaa yliopistojamme, jotta ne saisivat takaisin osaamiskeskusten aseman, johon niillä on valmiudet, ja jotta ne voisivat edistää vasta teoriassa olemassa olevan tietojen ja taitojen Euroopan toteutumista.
Meidän ei pidä unohtaa myöskään sitä, että yliopistot ovat osa erilaisten toimijoiden ja laitosten - koulujen, ammatillisen koulutuksen, yritysten ja kansalaisten - muodostamaa yhteisöä, jolle komission politiikka on suunnattu.
Luotamme parlamentin tukeen sellaisen tietojen ja taitojen Euroopan toteuttamiseksi, jossa yhdistyvät kaikki älyllisen yhteiskunnan erilaiset voimavarat. Tällaisen kokonaisvaltaisen näkökannan huomioon ottaminen päätöslauselmaa hyväksyttäessä on askel tuohon suuntaan. Kiitän teitä tuestanne toiminnalle, johon olemme nyt ryhtymässä.

Zabell (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin aluksi onnitella esittelijää ja kollegaamme Gutiérrez-Cortinesia, sillä hän on uskoakseni sopivin henkilö toimimaan yliopistoja ja korkeakouluja koskevan mietinnön esittelijänä, koska hän on osoittanut olevansa hyvin kokenut näissä kysymyksissä.
Haluaisin keskittyä urheiluun. Euroopassa on hyvin vaikea yhdistää opiskelua ja urheilua toisiinsa, joten nuorten on todellisuudessa valittava niiden väliltä. Me vanhemmat pyrimme luonnollisesti vaikuttamaan tuohon valintaan, ja kannustammekin lapsiamme valitsemaan opiskelun urheilun sijaan, sillä opiskelu tarjoaa mielestämme enemmän turvaa.
Muissa maissa, kuten Yhdysvalloissa, urheilu ja yliopisto-opinnot ovat täysin sovitettavissa yhteen. Sen lisäksi että ne on mahdollista sovittaa yhteen, Pohjois-Amerikassa opiskelijoilla on itse asiassa urheilun ansiosta pääsy paljon useampaan yliopistoon ja paljon enemmän mahdollisuuksia kuin jos he eivät urheilisi.
Euroopan unionin on tuettava yliopistourheilua sekä yliopiston sisällä että sen ulkopuolella. Meidän on edistettävä yliopistojoukkueiden osallistumista yliopistojen välisiin (alueellisiin, kansallisiin, kansainvälisiin jne.) kilpailuihin. Voisimme myös kenties - miksipä ei? - suunnata osan erittäin menestyksellisestä Erasmus-ohjelmasta yliopistojen urheilujoukkueiden liikkuvuuteen, josta muidenkin alojen opiskelijat nauttivat.
Meidän ei pidä unohtaa, että opintojen ja urheilun välillä tasapainotteleville opiskelijoille ei jää paljonkaan puhtia tai aikaa muihin sellaisiin harrastuksiin, joita me kaikki pitäisimme vähemmän suotavina.

Vattimo (PSE).
Arvoisa puhemies, esittelijä Gutiérrez-Cortinesin erinomainen mietintö on eräänlainen virstanpylväs, sillä tämä on ensimmäinen parlamentin käsittelyyn otettu mietintö, joka on näin kattava ja hyvin jäsennelty. Lissabonin jälkeen on etenkin viime vuosina keskusteltu tarpeesta kehittää tietopohjaista Eurooppaa, mutta tämä on monessa suhteessa jäänyt toistaiseksi vain hyväksi aikeeksi.
Ne, muiden muassa minä, joilla on yliopistoissa kokemusta Erasmus- ja Sokrates-ohjelmien vaikutuksista, tietävät, miten paljon ne ovat vaikuttaneet opiskelijoiden ja yliopisto-opettajien maailmankuvan avartumiseen sekä Eurooppa-tietoisuuden levittämiseen laajalti kansalaisten keskuuteen, esimerkiksi ohjelmista hyötyneiden perheisiin siitäkin huolimatta, että ohjelmat ovat rahoituksen puuttuessa usein hyvin kapea-alaisia. 
Tehtävämme on nyt laajentaa unionin huomiota ja toimintaa moniin muihin korkeakouluja koskeviin näkökohtiin varsinkin edistämällä eräiden maiden hyvien käytäntöjen levittämistä kaikkiin muihin unionin maihin ja edistämällä kaikkien kansalaisten oikeutta opiskeluun varallisuudesta riippumatta. Tämä voidaan saavuttaa laajentamalla julkista korkeakouluopetusta, joka on ainoa sellaisia investointeja houkutteleva koulutusmuoto, joilla ei pyritä pikavoittoihin, ja jolla voidaan sen vuoksi taata kaikkien kansalaisten mahdollisuus korkeakouluopetukseen, mikä on välttämätöntä hallitsevien luokkien uudistamiseksi.
Meidän ei pidä sivuuttaa sitä tosiasiaa, että eräissä unionin jäsenvaltioissa julkisten yliopistojen johtoasemaa uhkaavat nykyään hälyttävät yksityistämissuuntaukset, jotka saattavat peruuttamattomasti horjuttaa opiskeluvapautta ja huonontaa tutkimuksen ja opetuksen laatua, koska noissa suuntauksissa korostetaan enemmän tuloja kuin ansioita ja kykyjä. 
Gutiérrez-Cortinesin mietinnössä otetaan tuo tilanne huomioon, ja siinä on joukko merkittäviä ehdotuksia. Haluaisin muistuttaa muun muassa siitä, että mietinnössä kehotetaan komissiota perustamaan eurooppalaisten yliopistojen keskus, joka tarjoaisi akateemiselle maailmalle - opiskelijoille, yliopisto-opettajille ja alalla toimiville eri virastoille - itsenäisen keinon tuoda tarpeitaan esille ja tehdä ehdotuksia. Tämä tarjoaisi mielenkiintoisen esimerkin toissijaisuusperiaatteen soveltamisesta sellaiseen eurooppalaisen kulttuurin osa-alueeseen, jolla on ratkaiseva merkitys kaikelle työllemme.

Sanders-ten Holte (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin ensinnäkin kiittää lämpimästi esittelijä Gutiérrez-Cortinesia hänen ponnisteluistaan laatia tämä valiokunta-aloitteinen mietintö. Olen vahvasti samaa mieltä siitä, että tiedot ja taidot ovat kilpailukyvyn sekä taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen avain Euroopassa, mutta en kylläkään ole täysin samaa mieltä kaikista hänen päätelmistään.
Yliopistoilla on elintärkeä asema pyrittäessä tekemään Euroopasta maailman dynaamisin ja kilpailukykyisin tietopohjainen talous. Sen vuoksi niille on hyvin tärkeää ylläpitää keskinäisiä suhteita ja vaihtaa tietoja ja kokemuksia. Ennakkoehtona on kuitenkin se, että ne tarjoavat korkeatasoista opetusta pyrittäessä luomaan osaamiskeskuksia yliopistomaailmaan. Yhdyn täysin esittelijä Gutiérrez-Cortinesin näkemykseen siitä, että opiskelijoiden, yliopisto-opettajien ja tutkijoiden liikkuvuutta olisi parannettava huomattavasti. Hallinnossa on paljon esteitä, jotka olisi mahdollista poistaa. En kuitenkaan näe myönteisenä komissiolle ja jäsenvaltioille osoitettua kehotusta edistää eurooppalaisten yliopistojen keskuksen perustamista. Samoin epäselväksi minulle jää jäsenvaltioiden ja parlamentin edustuksen merkitys tässä yhteydessä.
Toinen kohta, jonka merkitystä en ymmärrä, on erillisen eurooppalaisen kulttuuriyliopiston perustaminen. Nykyisissä yliopistoissa opetetaan jo kieliä ja kulttuuria, filosofiaa ja viestintää, ja erityisakatemiat huolehtivat taideopetuksesta. Mietinnössä korostetaan tarvetta kulttuurien väliseen vuoropuheluun maailman muiden alueiden kanssa. Tällä kaikella on hyvät ja oikeat tarkoitusperät, mutta sillä vihjataan, että nykyiset yliopistot ovat täysin sisäänpäin kääntyneitä eivätkä pidä yllä suhteita muuhun maailmaan, mutta tämä ei enää yksinkertaisesti pidä paikkaansa. Esittelijä Gutiérrez-Cortines, sen vuoksi pelkään pahoin, että vaikka olemmekin yhtä mieltä mietinnön eräistä kohdista, ryhmäni pidättäytyy äänestämästä, koska se ei voi hyväksyä kahta edellä mainittua kohtaa.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Kreikan yliopistot menettävät hyvää vauhtia akateemista valtaansa. Niiden perustehtäviä ollaan yksityistämässä, niitä ohjailevat yhä enemmän liike-elämän edut, ja ne joutuvat toimimaan kuten kilpailulle ja markkinalaeille yleensäkin alttiina olevat yritykset. Tästä seuraa, että niiden tarjoaman koulutuksen taso alenee kauttaaltaan.
Euroopan unioni on merkittävin liikkeellepaneva voima tähän suuntaan, ja tämä mietintö tulee hyvänä kakkosena. Kreikan kommunistinen puolue vastustaa rajusti Bolognan prosessia, yksityisiä yliopistoja, vihreän kirjan varjolla toteutettavia toimenpiteitä, ns. eurooppalaista korkeakoulutusaluetta ja tietenkin eurooppalaisten yliopistojen keskusta, jotka kaikki vähentävät riippumattomuutta ja ajatusten vapaata kulkua.
Taistelemme valtionyliopistojen ja vain valtionyliopistojen puolesta, sillä ne ovat akateemisessa valvonnassa eivätkä liike-elämän talutusnuorassa, ja ne täyttävät perus- ja sosiaaliset tarpeet. Tuemme yliopistojen välistä yhteistyötä, jossa otetaan asianmukaisesti huomioon akateeminen järjestys.
Hyvät kollegat, yliopistot eivät ole mitään tavarataloja. Jos me päästämme ne sellaisiksi, teemme tyhjiksi kaikki nuorten toiveet monipuolisesta koulutuksesta ja kaikki ne toiveet, joita yhteiskunnalla on paremmasta tulevaisuudesta.

Wyn (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kannatan vahvasti tätä aloitetta. Se oli aivan välttämätön, joten suosittelen sitä. Yliopistot ovat yhteiskuntiemme kulmakivi, joten yliopistojen, opiskelijoiden ja opettajien kannustamisella entistä tiiviimpien yhteyksien luomiseen ja kokemusten vaihtoon on ratkaiseva merkitys yhteiskuntiemme monipuolistamisen kannalta. Sillä myös parannetaan Euroopan kilpailukykyä, koska yliopistoilla on nykyään merkittävä asema liike-elämässä.
Monet korkeakoulut ovat jo nyt taloudellisessa kriisissä, ja Euroopan unionin korkeakouluopetuksen alan lainsäädäntöä ei voida lähentää ilman asianmukaista rahoitusta. Kehotan komissiota, neuvostoa ja parlamenttia varmistamaan rahoituksen hoitamisen, sillä aloitteen asianmukainen rahoittaminen on elintärkeää.
Toivoisin kuitenkin, että nykykielten opetusta vieraina kielinä korostettaisiin nykyistä enemmän, sillä kielimuurit ovat yksi liikkuvuuden suurimmista esteistä. Kotimaassani Yhdistyneessä kuningaskunnassa on leikattu vieraiden kielten pakollista opetusta. Valinnaisen kielen tarjoaminen on hyvin tärkeää. Suosittelen mietintöä parlamentille, ja annan sille täyden tukeni.

Mussa (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijä Gutiérrez-Cortinesia hänen erityisen merkittävästä mietinnöstään, sillä kuten hän itsekin on korostanut, meillä on nyt käsiteltävänä ensimmäistä kertaa asiakirja, jonka Euroopan parlamentti on omistanut yliopistoille tunnustettuina laitoksina.
Olen esittelijä Gutiérrez-Cortinesin kanssa täysin samaa mieltä siitä, että Euroopan on nyt aika paitsi rahoittaa myös johtaa ja edistää rajatylittävää koulutusmallia Euroopassa siten, että tutkimus palautetaan sen alkuperäiseen kotiinsa eli yliopistoon. Sen vuoksi katson tarpeelliseksi korostaa eurooppalaisen korkeakoulutusalueen vahvistamisen merkitystä, sillä alueen perustaminen on epäilemättä tärkeä tavoite, joka siitä huolimatta, että se edellyttää jäsenvaltioiden yksittäisten yliopistojen osallistumista, ei vahingoita yliopistojen riippumattomuutta eikä niiden kulttuurihistoriaa vaan tarjoaa mielestäni ehdottoman korkeatasoista opetusta.
Opiskelijoiden, tutkijoiden ja yliopisto-opettajien liikkuminen on erinomainen tapa vaihtaa kokemuksia taidoista ja kehittää kriittistä ajattelua, ja sillä on suurta sosiaalista arvoa pyrittäessä varmistamaan onnistunut kulttuurinen integraatio tulevaisuudessa. Uskon vakaasti, että korkeakoulutusverkoston luominen ja tutkimustulokset mahdollistavat paitsi saavutusten keskinäisen arvioinnin myös lisäävät kaikkien valvontaprosessien kustannustehokkuutta.
Näin ollen on entistäkin tärkeämpää, että Euroopan unionissa toteutetaan tukipolitiikkaa yliopistotutkimuksen rahoitussuunnitelmien avulla ottamalla huomioon, että yliopistojen institutionaalisena tehtävänä ei ole yksistään opettaminen vaan ennen kaikkea tutkimuksen ja kokeilujen harjoittaminen ja siten sellaisten tutkijoiden aseman vahvistaminen, jotka muutoin hakisivat ammatillisesti palkitsevampaa työtä muualta, etenkin Yhdysvalloista.
Tarkastellessani Euroopan unionin toistaiseksi myöntämää rahoitusta tutkimukseen voin panna merkille, että valtavia summia on myönnetty pienille ja keskisuurille yrityksille, jotka ovat toki tärkeitä maidemme talouksille yleisestikin, kun taas yliopistotutkimusta on laiminlyöty.
Minun on valitettavasti tuon analyysin pohjalta todettava, että suuri osa rahoitetusta tutkimuksesta luovutettiin alihankintatyönä juuri yliopistotutkijoille. Myönnän toki, että Euroopan unionissa toimiville yliopistoille on tähän päivään mennessä myönnetty runsaasti resursseja - tutkimuksen viides ja kuudes puiteohjelma, Erasmus jne. mutta meillä on myös muu tehtävä: meidän on saatava tämän asiakirjan parissa työskentelevät entistä vakuuttuneemmiksi siitä, että nyt on aika palauttaa yliopistolaitoksille valta-asema tutkimuksessa myöntämällä, että tuo valta-asema on kestänyt yli 600 vuotta ja että ne ovat saavuttaneet loistavia tuloksia, joihin koko maailma on voinut perehtyä täysin ilmaiseksi.

Farage (EDD).
Arvoisa puhemies, yliopistojen ja koulutuksen tärkeydestä ei ole epäilystäkään. Koulutus sinänsä on itse asiassa niin tärkeää, että pääministeri Blair on todennut aiemmin, että hänellä on vain kolme politiikkaa: koulutus, koulutus ja koulutus. Koulutuksen suuri arvostus politiikassa tekee kuitenkin yliopistoista ja muista koulutuslaitoksista erityisen alttiita ulkoisille paineille. Yliopistot eivät ole turhan takia kansankiihottajien ja diktaattorien ensisijaisia maalitauluja. Vapaa-ajattelijat ja omantienkulkijat ovat nopeasti eliminoitavissa.
Demokratiat muuttuvat tässä kohtaa ongelmallisiksi, koska koulutuslaitoksemme ovat riippuvaisia ensisijaisesti rahoituksestaan, joten maksajapuoli määrää tahdin. Tämän vuoksi koulutuslaitostemme toimintaan on puututtu yhä enemmän.
Tämä pätee myös Euroopan unioniin. Koska yhä suurempi osuus yliopistoille suunnatuista varoista tulee unionin toimielinten kautta, nyt tahdin määrääkin Eurooppa.
Vieraillessani Yhdistyneen kuningaskunnan yliopistoissa puhumassa opiskelijoille, olen voinut nähdä tähtilippujen ja EU-kirjallisuuden ryöpyn vallanneen yliopistot. Huolestuttavampaa on kuitenkin todeta, että Euroopan unionin oppeja opetetaan Jean Monnet'n ohjelman nimissä valtiotieteen ja Euroopan historian kursseilla. EU-rahan ote on niin mahtava, että yleisestä käsityksestä poikkeamista pidetään lähes kerettiläisyytenä. Elleivät yliopistojen kurssit ja tutkinnot tarjoa korrektia versiota poliittisesta historiasta, opiskelijoita rangaistaan siitä tenttiarvostelussa.
Näin ollen olen jokseenkin tyrmistynyt ja huolestunut tästä mietinnöstä. Euroopan unionilla on omat tärkeimmät politiikkansa, joita ovat integraatio, integraatio ja vielä kerran integraatio. Juuri tämän vuoksi Euroopan unioni on niin kiinnostunut yliopistoista ja jatkokoulutuksesta.
En epäile hetkeäkään mietinnön hyvää tarkoitusta, mutta tietojen ja taitojen Euroopan luominen ja ajatus siitä, että veronmaksajien rahoja syydetään entistä enemmän EU:n kautta yliopistoihin, johtaa poliittisen puuttumisen lisääntymiseen entisestään. Yliopistojemme riippumattomuus on aivan liian tärkeä uhrattavaksi poliittisen integraation alttarilla.

De La Perriere (NI).
Arvoisa puhemies, esittelijä Gutiérrez-Cortinesin mietintö yliopistoista ja korkeakouluista tietojen ja taitojen Euroopassa sisältää paljon hyviä aikeita. Meidän on kuitenkin varmistettava, ettemme mene Euroopan puolestapuhujille niin rakkaaseen dogmaattisen periaatteen ansaan: aina kun on kyse jostain eurooppalaisesta alueesta, kaikki on ehdoin tahdoin sulatettava ja sekoitettava yhteen. 
Yliopistoissa on tehty jo paljon etenkin Sokrates- ja Erasmus-ohjelmien yhteydessä opiskelijoiden ja opettajien liikkuvuuden, yhteisten kurssien laatimisen, intensiivikurssien suunnittelemisen sekä teemaverkostojen perustamisen edistämiseksi. Onko meidän kuitenkin mentävä eteenpäin keskittämisen ja byrokratian tiellä, joka toisi mukanaan yhtenäisiä ja tiukkoja kriteerejä alalla, jolla kulttuurien, menettelyjen ja käsitteiden moninaisuus takaa korkealaatuisen sivistyksen, joka ei ole sidoksissa mihinkään ideologiaan?
Eurooppa on tällä alalla tehnyt toistaiseksi kaiken välttämättömän antamalla kaikille tehokkaat työkalut aiemmin mainitsemieni ohjelmien myötä. Meidän on nyt kehitettävä omaperäisiä yhteistyön muotoja ottamalla huomioon kaikkien EU-kansojen vapaudet ja toiveet. Kaupallisen alan ja insinöörialan oppilaitokset tarjoavat esimerkin sellaisten oppilaitosten onnistumisesta, jotka eurooppalaisesta lainsäädännöstä riippumatta ovat onnistuneet integroitumaan tälle uudelle alalle järjestämällä vapaasti yhteisiä uudelleensuuntautumiskursseja, vaihtoja, oppiaineita ja tutkintoja.
Onko Euroopan tehtävänä päättää yksityiseen alaan kuulumisen rajoista? Onko Euroopan tehtävänä huolehtia yliopistojen urheilutoiminnasta? Onko Euroopan tehtävänä määrittää taideopetuksen sisältö? Minusta ei ole. Myönnän tosin, että mietinnössä on kaksi myönteistä kohtaa. Ensimmäinen on vihreän kirjan laatiminen, kunhan siitä ei tule yliopistojemme yhdenmukaistamisen välinettä, ja toinen on jatko-opiskeluapurahojen myöntäminen ansioiden eikä perheen tulojen perusteella. Nämä kaksi kohtaa eivät kuitenkaan riitä, jotta äänestäisimme mietinnön puolesta. 
Mauro (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijä Gutiérrez-Cortinesia ja keskittyä yhteen kohtaan hänen puheenvuorossaan, nimittäin tarpeeseen määrittää tutkintojärjestelmä siten, että tutkintoja olisi helppo tulkita ja verrata toisiinsa. Haluan erityisesti esittää jälleen ehdotuksen, jolla on mielestäni paikkansa tämänkaltaisessa keskustelussa ja joka koskee ehdotusta tutkintotodistusten oikeudellisen pätevyyden poistamisesta. Tällä toimenpiteellä voitaisiin mielestäni varmistaa, että vältetään sekaannukset julkisten ja yksityisten sektorien välillä käytävässä keskustelussa, joka on korkeatasoisen koulutuksen tae.
Kuten professori Vattimo totesikin aivan oikein, opetuskokemuksen todellista takaamista korostetaan runsaasti. Näin ollen tuota kokemusta ei voida - ellei toisin todisteta - taata hallintohenkilöstön oikeudellisella asemalla. Koko Eurooppa kiirehti Preussiin 1700-luvulla, ei siksi, että Preussilla oli tehokas valtiokoneisto, joka kykeni johtamaan yliopistoja, vaan ennen kaikkea siksi, että siellä opetti kuuluisa opettaja Immanuel Kant. Opetuksen pätevyyden takaakin opettajien laajakatseisuus, ja juuri tätä haluankin tähdentää.
Opetuspätevyyden osoittavien tutkintotodistusten oikeudellisen pätevyyden poistaminen on edelleen hyvin todennäköisesti yksi parhaista tavoista taata niiden laitosten täydellinen oikeutus, joissa osataan antaa asianmukaista opetusta. Tämä pitää siinä määrin paikkansa, että vaikka professori Vattimo ei parlamentin jäsenenä kenties voi sitä ideologisista syistä myöntääkään, hän on yliopisto-opettajana varsin tietoinen siitä, että opiskelu tutkintoa varten professorin alaisuudessa poikkeaa siinä määrin opiskelusta jonkun muun ohjaajan alaisuudessa, että professorin tuomaa opetuskokemusta ei taata sillä, että Torinon yliopisto on valtiojohtoinen, vaan hänen totuudenjanollaan ja oppimishalullaan.

Aparicio Sánchez (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvin arvostetun Gutiérrez Cortinesin, joka on kollegani jo toisen kerran, mietintö on ajankohtainen ja korkeatasoinen. Hän ansaitsee saamansa onnittelut, joihin haluan toki lisätä omani. 
Mietintö on ajankohtainen, koska sen sisältämä kuvaus yliopistojen asemasta sekä sen mielenkiintoiset ehdotukset tekevät lopun useita vuosia kestäneestä hitaasta kehityksestä Euroopan koulutusalan yhdentymisessä, jota tuona aikaa leimasivat passiivisuus ja retoriikka. Sellaiset kysymykset kuten laatuvaatimusten yhdenmukaistaminen, tutkintotodistusten vastavuoroinen ja automaattinen tunnustaminen, tutkintojen ja ohjelmien lähentäminen sekä tutkinnon suorittaneiden työllistäminen, eurooppalaisen ulottuvuuden saavuttaminen sekä vuodelle 2010 asetetut tavoitteet yleensäkin ovat lähes yhtä kaukana toteutumisestaan kuin Bolognan prosessin päättymistä seuranneena päivänä, mistä on jo yli kolme vuotta.
Maailman kilpailukykyisin talous odottaa yhä, että meillä olisi valmiudet luoda eurooppalainen korkeakoulutusalue. Tällä välin yliopistot ovat reagoineet riittämättömästi Euroopan työllisyystarpeisiin, ja lisäksi eurooppalaiset yliopistot häviävät maailmanlaajuistumisen yhteydessä edelleen amerikkalaisia yliopistoja vastaan käytävässä taistelussa sekä tietoyhteiskunnan johtamisessa, sekä siinä, miten ne houkuttelevat kolmansien maiden opettajia, tutkijoita ja opiskelijoita. 
Se tosiseikka, että Euroopan yliopistoala on 15 miljoonan opiskelijansa ja 600 000 opettajansa ansiosta yhteiskuntamme dynaamisin ala, sekä se, että hyväksymme tämänkaltaisia mietintöjä, ovat lupaavia merkkejä, jotka saavat meidät uskomaan, että huolimatta neuvostossa esiintyvästä kansallismielisestä vastustuksesta, eräiden yliopistojen omavaltaisesta asenteesta sekä komission ja parlamentin välinpitämättömyydestä alaa kohtaan saavutamme lopulta asetetut tavoitteet eurooppalaisesta korkeakoulutusalueesta, joka on nimensä veroinen.
Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Lyonin yliopiston, jossa opetetaan lähes 30:tä vierasta kieltä, entisenä dekaanina löydän esittelijä Gutiérrez-Cortinesin mietinnöstä monia myönteisiä kohtia, mutta myös kohtia, jotka ovat valitettavasti mielestäni kovin arveluttavia.
Myönteisistä kohdista voisin mainita pyrkimykset opiskelijoiden ja opettajien vaihto-ohjelmia vaikeuttavien hallinnollisten ja muiden esteiden poistamiseksi, pyrkimykset vieraiden kielten, ei vain englannin, oppimisen edistämiseksi sekä pyrkimykset yhteisten verkostojen ja palvelujen luomiseksi tiedonkulkua varten sekä lopulta pyrkimykset käytännön harjoittelun ja jopa urheilukilpailujen edistämiseksi. Nämä kaikki ovat erinomaisia aloitteita.
Minun on kuitenkin todettava suhtautuvani jonkinasteisella varauksella mietinnössä avoimesti myönnettyyn tavoitteeseen, joka toteutettaisiin perustamalla eurooppalainen korkeakoulutusalue. Se, että komissio arvioisi kaikkia yliopistojärjestelmiä, sekä julkisesti että yksityisesti johdettuja, saattaisi lisätä ylikansallista byrokratiaa Euroopassa vastoin toissijaisuusperiaatetta, joka on ympätty mietinnön 1 kohtaan lähinnä muodon vuoksi. Esitetty halu ottaa käyttöön yhdenmukaiset kriteerit tutkintotodistusten rakenteessa tai halu yhdenmukaistaa jopa kaikki opiskelijoiden opintokokonaisuudet vähentää kiistatta erillisten akateemisten tai tieteellisten mallien monimuotoisuutta, jota voidaan pitää kilpailuvalttina ja merkkinä edistyksestä. Eurooppalainen kulttuuri on luonut monimuotoisuutta kaikilla aloilla. Vain spesifisen tietoalueen, tieteen, tekniikan, kokemusten ja kansallisten kulttuurien täydellinen hallinta saa meidät pysymään mahdollisimman lojaaleina todellisille eurooppalaisille perinteille.

?ratsa-?sagaropoulou (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aloittaa onnittelemalla valiokuntaa tästä valiokunta-aloitteisesta mietinnöstä, joka koskee yliopistoja Euroopassa, sekä tukea esittelijän esille tuomia ajatuksia ja kysymyksiä sekä hänen laatimiaan ehdotuksia.
Yliopistot ovat aina olleet eurooppalaisen kulttuurin tyyssijoja, ja niillä on ollut merkittävä rooli yhteiskuntiemme kehittämisessä. Sen vuoksi meidän on ymmärrettävä, että jos Euroopan unioni haluaa saavuttaa Lissabonissa asetetut uudet strategista kehittämistä koskevat tavoitteet, se tarvitsee entistä aktiivisempia ja kilpailukykyisempiä yliopistoja luomaan tietoutta ja innovaatioita, ei erillisinä laitoksina vaan sosiaalisen ja taloudellisen järjestelmän aktiivisina kumppaneina kansallisella, alueellisella, ja rajatylittävällä tasolla merkkinä uuden ajan Euroopasta.
Eräs toinen ulottuvuus, joka meidän on hyvä ottaa huomioon, on yliopistojen rooli Euroopan yhdentymisen edistäjänä siten, että ne kehittävät Euroopan omaatuntoa ja lisäävät eurooppalaista kansallistunnetta. Yliopistoistamme voi tulla yhdentyneen Euroopan keskuksia koulutus- ja opetusohjelmineen sekä opiskelijoiden ja opettajien yhteistyön ja liikkuvuuden ansiosta, mitä ne voivat edistää.
Arvoisa komission jäsen, tämä on se suunta, jonka eteen työskentelette, mutta myös jäsenvaltioiden olisi päästävä mukaan. Tässä on paljon tehtävää, sillä me kaikki olemme tietoisia tutkintojen vastavuoroisen tunnustamisen esteistä, alhaisesta liikkuvuudesta ja eroista akateemisessa suhtautumisessa yliopistokursseihin Euroopan eri maissa. Meidän kaikkien on ymmärrettävä, että lähentyminen ja koulutuksellinen yhteenkuuluvuus voidaan saavuttaa ottamalla asianmukaisesti huomioon monimuotoisuus ja samaan aikaan ottamalla käyttöön sellaisia järjestelmiä, joissa tunnustetaan yliopistojemme erityispiirteiden tuoma lisäarvo ja edistetään sitä. Tällainen menettely myös parantaa sellaisen ammatillisen liikkuvuuden edellytyksiä, jota Euroopan unioni niin kiihkeästi edistää. Näin ollen vihreän kirjan laatiminen olisi mielestäni hyvä aloite, ja arvoisa komission jäsen, ainakin minä tuen teitä tässä ponnistelussa.

Puhemies. -
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme nyt äänestyksiin.

Puhemies -
Seuraavana vuorossa on äänestykset.
Carlos Coelhon laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0241/2002) komission kolmannesta kertomuksesta unionin kansalaisuuden toteutumisesta (KOM(2001) 506 - C5-0656/2001 - 2001/2279(COS)) 
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)

Kathleen Van Bremptin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0224/2002) komission tiedonannosta: Eurooppalaisen elinikäisen oppimisen alueen toteuttaminen (KOM(2001) 678 - C5-0165/2002 - 2002/2073(COS)) 
(Parlamentti hyväksyi tekstin.)
Cristina Gutiérrez-Cortinesin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0183/2002) yliopistoista ja korkeakouluista tietojen ja taitojen Euroopassa (2001/2174(INI)) 
Ennen äänestystä:

Gutiérrez-Cortines (PPE-DE)
Kyse on vain eräiden unohdettujen otsikoiden lisäämisestä. Johdanto-osan kappaleiden jälkeen on lisättävä otsikko ?Eurooppalainen korkeakoulutusalue? ja ennen 5 kohtaa ?Bolognan prosessi?.

Puhemies. -
Haluaisin ennen seuraavaan äänestykseen siirtymistä toivottaa tervetulleeksi viralliselle lehterille saapuneen Hongkongin lakiasäätävän neuvoston puhemiehen Rita Fanin.

Kuten tiedätte, seuraamme hyvin tarkkaan Hongkongin erityishallintoalueen kehitystä. Puhemies Fan on täällä monien tärkeiden kokousten vuoksi. Toivotamme hänelle erittäin miellyttävää vierailua.
Yi lü ping an [Toivotamme sinulle turvallista kotimatkaa.]
Berthu (NI)
Esittelijä Coelhon päätöslauselman 29 kohdassa pidetään myönteisenä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 3. toukokuuta 2002 antamaa tuomiota, joka takasi Jégo-Quéré et Cie SA -yhtiölle välittömän oikeuden valittaa Euroopan yhteisön asetuksesta. On totta, ettei toimi koskenut tuota yhtiötä "suoraan ja erikseen", mutta jos kannetta ei olisi otettu käsiteltäväksi, tuolla yhtiöllä ei olisi ollut muita keinoja puolustaa itseään oikeudessa eikä sillä olisi siten ollut mahdollisuutta saattaa asiaa tuomioistuimen käsiteltäväksi.
Myös me kannatamme tätä tuomiota, mutta pahoittelemme vain sitä, ettei sitä annettu aiemmin, esimerkiksi silloin, kun me jätimme vetoomuksen, jonka asiasisältö oli selvästi perusteltavissa ja jossa vastustimme yhtenäisvaluutan nimen muuttamista.
Valitettavasti komissio vaati Jégo-Quéré-yhtiötä koskevan tuomion välitöntä kumoamista kenties siksi, että se tunsi itsensä uhatuksi, ja se saikin välittömästi läpi tuomion, joka vastasi sen toiveita tuomioistuimen viettäessä lomaa.
Euroopan toimielimet ovat siten onnistuneet pääsemään asemaan, jossa ne voivat jatkuvasti horjuttaa jäsenvaltioita suojelemalla käytännössä yleistä lainsäädäntöään kansalaisten yksittäisiltä vetoomuksilta. Tämä on luonnotonta nykyjärjestelmässä, joka suojelee ylikansallisia yrityksiä mutta jota on tulevaisuudessa paranneltava.

Kirkhope (PPE-DE)
. Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit ovat sitä mieltä, että mietintö on epäajankohtainen ja että siinä pyritään siirtämään keskustelua pois siitä, mistä jäsenet ja kansalaiset itse haluavat keskustella. Meidän mielestämme oikea ajankohta olisi silloin, kun on kyse jonkin jäsenvaltion, ei Euroopan, kansalaisuudesta. Me kaikki olemme luonnollisesti eurooppalaisia, mutta suurin osa kansalaisista ei pidä Euroopan kansalaisuutta oman maansa kansalaisuutta parempana. Haluamme saada ihmiset huolehtimaan ja kiinnostumaan enemmän omien kansallisvaltioittensa yhteisöistä sen sijaan, että luodaan keinotekoinen oikeus, kuten esittelijä tuntuu ehdottavan.
Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit vastustavat mietinnön periaatteita edellä esitetyistä syistä.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) EU:n kansalaisuuden edistäminen, joka on tämän esityksen päätavoite, ei ole minulle mitenkään tärkeä asia. Eri kieliryhmiä ja kulttuureita edustavia eri liittotasavaltojen kansalaisia pyrittiin entisessä Neuvostoliitossa käännyttämään Neuvostoliiton kansalaisiksi. Yrityksessä ei koskaan onnistuttu. Jugoslaviassa serbit, kroaatit, sloveenit ja makedonialaiset yrittivät luoda ?todellisten? jugoslaavialaisten uusia sukupolvia, joiden oli määrä vastata maan tulevaisuudesta. Nyt nuo ihmiset ovat toisen luokan kansalaisia. Sellaisten EU-kansalaisten luominen, jotka liikkuvat jatkuvasti jäsenvaltioiden välillä kaikkein etuoikeutetuimpien töiden haussa, johtaa ristiriitoihin ympäristötavoitteiden kanssa ja koituu heidän omaksi epäonnekseen.
Esityksen toisena tavoitteena on lisätä kansalaisten osallistumista Euroopan parlamentin vaaleihin. Ihmiset eivät äänestä täyttääkseen jonkin rutiininomaisen velvollisuuden, jota he eivät pidä tärkeänä. He äänestävät vain, jos elimellä, joka heidän on valittava, on painavaa sanottavaa ja jos he voivat todella valita ristiriitaisten vaihtoehtojen väliltä. Ihmisten kehottaminen äänestämään myötätunnon osoituksena yhdentynyttä Eurooppaa kohtaan ei toimi. Jos jatkamme näin, seuraavalla vaalikierroksella nähdään entistä vähemmän äänestäjiä. Kannatan toki kansalaisoikeuksien, myös maahanmuuttajien oikeuksien, vahvistamista, ja oikeusasiamiestä koskevan tiedotuksen parantamista.

Pasqua (UEN)
Monilla kollegoilla on epämiellyttävä tapa vääristellä sanojen merkitystä liittovaltiotavoitteen hyväksi.
Saimme Euroopan perusoikeuskirjan, jota jotkut pitivät virheellisesti alkusoittona mahdolliselle perustuslaille. Meillä oli poliittisesti epämääräinen hyvän hallintotavan käsite. Nyt olemme kehittäneet Euroopan kansalaisuuden, joka on täysin merkityksetön käsite.
Kansalaisuus on poliittinen, ei teknokraattinen, käsite, joka ei perustu byrokraattiseen vaan poliittiseen realiteettiin sekä ihmisten juurtumiseen ja kuulumiseen luonnolliseen yhteisöön.
Kansalaisuus on asema, joka myönnetään vain niille, jotka jakavat yhteiset arvot joko syntymästään tai ansioidensa kautta. 
Kansalaisuus edellyttää myös poliittista aluetta, jonka täydellisin ilmentymä kansakunta yhä on. 
Mutta missä on se eurooppalainen kansakunta, jos siltä puuttuu se, mitä Renan kutsui haluksi elää yhdessä? Euroopan kansaa ei ole ilman Euroopan unionin kansalaisille yhteistä kieltä, kulttuuria ja perinteitä. Kukaan ei ole koskaan tavannut Euroopan kansalaista, kuten Joseph de Maistre olisi sanonut.
Tällaisella keinotekoisella kansalaisuudella ei ole minkäänlaista substanssia. Näin ollen mietintö on turha.

Theorin (PSE)
Mietinnössä on runsaasti hyviä ja tärkeitä kohtia. Äänestin kuitenkin sitä vastaan, koska se olisi edellyttänyt muun muassa kolmannen pilarin sisällyttämistä yhteisön kehykseen.

Zrihen (PSE)
Annoin täyden tukeni komission esitykselle Euroopan kansalaisuudesta.
Euroopan kansalaisuuden poliittista ulottuvuutta ei tietenkään ole helppo laajentaa lainsäädännön avulla.
On toki välttämätöntä vahvistaa käytännön toimia, joilla kansalaiset saataisiin ymmärtämään, että olemme luoneet heille runsaasti liikkumatilaa, jotta he voivat olla osa Euroopan kansalaisten aluetta.
Tämä on Euroopan unionille hankitun legitimiteetin hinta.
Meidän on löydettävä sellaisia viestintäkanavia, joiden avulla voimme kertoa kansalaisille haasteista, joita he itse joutuvat tulevaisuudessa voittamaan.
On valitettavaa, ettei EU tee esille nousseista vaatimuksista erityistä historiallista yhteenvetoa, jossa kerrottaisiin Euroopan mantereella tapahtuneista kapinoista, sodista ja vallankumouksista, jotka ovat usein merkinneet vaikeata aikaa sen tavoitteen saavuttamisessa, joka muutamilla on ollut jo 50 vuotta.

?lyssandrakis (GUE/NGL)
. (EL) Elinikäisen koulutuksen (ei oppimisen) politiikka korvaa järjestelmällisen koulutuksen ja perusoppimisen pinnallisella ja markkinavetoisella omia aikojaan tapahtuvalla taitojen ja käytäntöjen siirrolla, minkä perustarkoituksena on tyydyttää suuryritysten tarpeet mukautuvista ja joustavista työntekijöistä, uudistaa työsuhteita ja edistää työllistettävyyttä. Se on keino harjoittaa ideologista ja psyykkistä painostusta työntekijöitä kohtaan ja saada heidät syyttämään itseään työttömyydestä sekä koulutuksen ja työllisyysnäkymien välisen yhteyden katkeamisesta. 
Samaan aikaan perinteisistä oppilaitoksista on tulossa elinikäisen oppimisen keskuksia, kun ne tarjoavat tilansa paikallisten yhteisöjen ja yritysten käyttöön, toisin sanoen monikansallisilla yrityksillä on sananvaltaa koulujen opintosuunnitelmiin. Tämä on jo todellisuutta EU:n rahoittamien pilottiohjelmien kohdalla Kreikassa.
Vastustamme kaikin voimin tällaista politiikkaa ja ponnistelemme kaikenlaisen syrjinnän ja nuoriin kohdistuvien, valtion alle 18-vuotiaille tarjoamaa ilmaista peruskoulutusta koskevien esteiden poistamiseksi, sillä kyse on peruskoulutuksesta, jolla on elintärkeä merkitys nuorten myöhempää ammatillista erikoistumista ajatellen ja joka auttaa nuoria jäsentämään ajatuksiaan, omaksumaan tieteellistä tietoa, jonka perusteella he voivat arvioida ympäristöä ja yhteiskuntaa, ja edistämään tietoisesti yhteiskunnallista kehitystä.
Tämän vuoksi Kreikan kommunistisen puolueen jäsenet parlamentissa äänestivät Van Bremptin mietintöä vastaan.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman ja Stenmarck (PPE-DE)
Kannatamme ehdotusta siitä, että komission olisi laadittava vihreä kirja korkeakouluista ns. Bolognan prosessin käynnistämiseksi.

Berthu (NI)
Äänestimme eurooppalaista elinikäisen oppimisen aluetta koskevaa Van Bremptin mietintöä vastaan, koska se on hyvä esimerkki unionin toimivaltuuksien tarpeettomasta lisäämisestä.
Mietintö perustuu EY:n perustamissopimuksen 150 artiklaan, jossa määrätään epämääräisesti ja kyseenalaisesti Euroopan ammatillista koulutusta koskevan politiikan toteuttamisesta ?pitäen täysin arvossa jäsenvaltioiden vastuuta?. Mietinnössä myös pyritään ulottamaan nämä toimivaltuudet muuhun koulutukseen. Siinä esitetään erityisesti, että komission olisi kehitettävä (tosin ?läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa?) ?eurooppalaiset puitteet perustaidoille?, jotka kaikki oppilaat omaksuvat ennen oppivelvollisuuden päättymistä.
Toimivaltuuksien laajentamispyrkimykset ovat näin ollen loputtomat. Lisäksi Euroopan parlamentti toteaa jälleen kerran, että tutkintotodistuksia koskeva nykytilanne ?muodostaa suuren esteen jäsenvaltioiden väliselle liikkuvuudelle ja Euroopan laajuisten työmarkkinoiden synnylle? (johdanto-osan F kappale). Meidän käsityksemme mukaan Euroopan työmarkkinat ovat kuitenkin jo olemassa. Todellisuudessa voidaan nähdä on selvästi, että koska tavoitteena oli täydellinen liikkuvuus täysin yhdentyneillä työmarkkinoilla, kansakunnista itsestään tulee pian tuo este.

Bordes, Cauquil ja Laguiller (GUE/NGL)
Vaikka olemmekin samaa mieltä eräistä tässä mietinnössä esitetyistä ehdotuksista sekä joistakin hyvistä aikomuksista, äänestimme tyhjää koko mietinnöstä.
Ehdotukset eivät nimittäin perustu niiden nuorten ja lasten toiveisiin, jotka vaikuttavat väitetysti moniin yhteiskunnan tarpeisiin. Kaikki on suunniteltu sen perusteella, mitä mietinnössä kutsutaan varovaisesti työmarkkinoiksi ja niiden joustoiksi. Näiden jalojen näkemysten taustalla on pyrkimys tuottaa teollisuusryhmittymille ja kapitalistisille yrityksille työvoimaa, joka koulutetaan edellä mainittujen tarpeiden mukaan. Tällä ei ole mitään tekemistä sellaisen politiikan kanssa, jolla mahdollistetaan kaikille kansalaisille elinikäinen oppiminen, joka perustuu heidän kykyihinsä ja toiveisiinsa.

Montfort (NI)
Eurooppalaisen elinikäisen oppimisen alueen luomisesta on tullut ensisijainen tavoite 2000-luvulla, ja voimme vain tukea aloitteita tuon alueen toteutumiseksi.
Kyse on kaksiosaisesta tavoitteesta: sillä herätetään tietoisuutta siitä, että kaikilla on tarve elinikäiseen oppimiseen, ja sillä myös pyritään tämänkaltaisen koulutuksen sisällyttämiseen koko Euroopan alueelle eikä enää vain yhteen jäsenvaltioon. Korostamalla liikkuvuutta mietinnössä painotetaan kansalaisten kouluttamisen merkitystä ottamalla huomioon kunkin jäsenvaltion erityiset kokemukset ja menetelmät. Koulutus on sekä keino itsensä kehittämiseen että omien työnsaantimahdollisuuksien parantamiseen.
Vaikka mietinnössä ei korosteta riittävästi oppimista, se liittyy niin ikään tietoisuuteen tarpeesta parantaa ammatillisia koulutusmenetelmiä Euroopassa, ja se vahvistaa uskoani siitä, että on ehdottomasti tarpeen kehittää tulevina vuosina todellinen oppimista koskeva Erasmus-ohjelma, joka tarjoaisi sellaisen ammatillisen koulutuksen verkon, joka on yhdessä kehitetty ja jossa otetaan huomioon kunkin maan laaja kokemus.

Zrihen (PSE)
Annoin täyden tukeni esittelijä Van Bremptin mietinnölle ja kannatan komission alustavaa aloitetta.
Jatkuvasti muuttuvassa yhteiskunnassamme tieto tavoittaa kaikki, vaikka sitä onkin vaikea uskoa. Siten tiedon jatkuva päivittäminen on välttämätöntä, ja vaikka onkin myönnettävä, etteivät korkeakoulut ole ainoita tiedontuottajia, elinikäistä oppimista ei ole hyvä pitää vain keinona sopeuttaa työntekijä markkinoiden tarpeisiin.
Sanat ?opetus? ja ?koulutus? sisältävät yhteiskunnan jäsentämisen pilarina toimivan sosiaalistamisen peruskäsitteen.
Jos opetus ja ammatillinen koulutus tapahtuvat erillisissä yksiköissä, joilla ei ole keskinäistä yhteyttä, tulevat sukupolvet eivät saa riittävää pohjaa ammatillisesti tai identiteettinsä kannalta. Tätä nykyä esittämiemme ehdotusten on liityttävä sellaiseen perusjärjestelmään, joka tarjoaa hankitun tiedon ohella elämisen perustaidot Eurooppaa rakentaville kansalaisille.

Figueiredo (GUE/NGL)
Vaikka mietinnössä on muutamia myönteisiä näkökohtia aikomustasolla, siinä esitetään myös joitakin harhaan osuvia ehdotuksia, jotka kumpuavat järjestelmän tarkastelusta lähinnä taloudelliselta kannalta. Vaikka esimerkiksi mietinnön suositusta kertakurssien järjestämisestä koulutuksen alkuvaiheessa voidaan pitää kannatettavana, on varmistettava, ettei niistä tehdä liian lyhyitä vetoamalla sellaisten kurssien tarpeiden tyydyttämiseen, joilla opiskelijoista tehdään nopeassa tahdissa työllistettäviä. Tällaiset kurssit ovat edullisempia, mutta rahoittajiksi joutuisivat jälleen opiskelijat ja perheet, kun opiskelijat joutuisivat maksumiehiksi valmistuttuaan.
Totuus ns. Bolognan prosessista, joka sisältää edellä mainitun ehdotuksen sekä muita, Bolognassa 1999 tehtyyn julistukseen pohjautuvia ehdotuksia, jotka toistettiin ja joita vietiin eteenpäin Prahassa vuonna 2001, on se, että koko prosessin taustalla olevien tavoitteiden perusteella on tehtävä ero virallisen linjauksen ja nyt harjoitettavan käytännön välillä. Päinvastaisista väitteistä huolimatta jo esitetyillä toimenpiteillä, joista osaa jo pannaan täytäntöön, pyritään leikkaamaan jäsenvaltioiden korkeakoulutuskustannuksia, kuten Portugalissa tehdään.
Sen vuoksi haluamme korostaa vastustavamme pyrkimyksiä tiedon kaupallistamiseen, julkisen korkeakoulutuksen roolin vähentämiseen, korkeakoulutuksen yhteiskunnallisen tehtävän ja sen organisaatiorakenteiden rakenteelliseen muuttamiseen sekä hallitsevien luokkien pyrkimyksiä omia päätäntävalta koulutuksen sisällöstä ja tavoitteista ideologisista syistä.

Hyland (UEN)
. Kannatan esittelijä Gutiérrez-Cortinesin aloitetta tämän mietinnön laatimisesta, sillä siinä yhdistyvät monet EU-maiden korkeakoulutusta koskevat kysymykset yhdessä yhtenäisessä asiakirjassa, jossa tehdään päteviä ja kiitettäviä ehdotuksia. 
Vaikka koulutus kuuluu edelleen jäsenvaltioiden toimivaltuuksiin, on tärkeää, että EU antaa kaiken mahdollisen tukensa opettajille ja opiskelijoille etenkin aloilla, joilla kaivataan uusia ja innovatiivisia kursseja ja tutkintoja.
Kotimaassani Irlannissa maaseudun kehittämisessä on tehty hyvin merkittäviä aloitteita EU-rahoituksen käyttämisestä esim. Leonardon kautta maaseudun talouden tarpeisiin räätälöityjen kurssien kehittämiseen.
Ensimmäinen tällainen kurssi valmisti tutkintoon maaseudun kehittämisessä ja maatalouden liiketoiminnassa (Diploma in Rural Development and Agri-Business). Aikuisopetuksen pioneerityöstä vastasivat professorit Jim Phelan Dublinin yliopistosta, Michael Ward Corkin yliopistosta, Michael Cuddy Galwayn yliopistosta sekä tohtori Ted Fleming Maynoothista.
He ovat nyt ottaneet askeleen eteenpäin ja kehittäneet ensimmäisen Internetin kautta suoritettavan korkeakoulututkinnon maaseudun kehittämisen alalla. Tämänkaltainen ohjelma on esimerkki siitä, mitä maaseutujen hyväksi voidaan tehdä ottamalla kaikki hyöty irti uusista tekniikoista. Tavoitteena on elinikäinen oppiminen: luodaan uudentyyppinen erityistutkinto, jonka suorittaneella on erinomaiset taidot maaseudun kehittämisessä, neuvonannossa ja johtamisessa.

Pasqua (UEN)
Tämä mietintö on osoitus parlamentin vastuuttomuudesta, sillä se käyttää häpeämättömästi hyväksi aloiteoikeutta. Tällä pöyristyttävällä tekstillä yritetään nyt harvinaisen tekopyhästi alistaa yliopistot Brysselin yksinoikeudelliseen talutusnuoraan. Monista mietinnön johdanto-osan kappaleista paljastuu sen peitellyt tavoitteet: tavoitteena on nimitäin tehdä yliopistoista komission tahtoon alistuvat sillanpääasemat, käännyttää yliopisto-opettajat eurooppalaisen teknokratian kuuliaisiksi tukijoiksi, antaa komissiolle oikeus valvoa jäsenvaltioiden yliopistojärjestelmiä sekä edistää Brysselin asianmukaisesti valtuuttamien ammattilaisten ja asiantuntijoiden massavyöryä yliopistoihimme.
Mietintö on luonnollinen jatke Jean Monnet'n opeille, jotka nostattivat Ranskassa oikeutettua vihaa monissa sellaisissa opettajissa, jotka ovat nykyään liittyneet Jean Bodinin ajatuksiin vastatakseen federalistien hyökkäykseen. 
Nyt vallitsee samankaltainen vääristynyt ja obskurantti logiikka. 
Mietinnössä myös annetaan piutpaut niille perusperiaatteille, jotka auttavat korostamaan yliopistojen merkitystä! Tieteellinen puolueettomuus pyyhitään pois sen Eurooppa-keskeisen ideologian tieltä, jonka levittäminen on Brysselin virastojen elämäntehtävä. Opettajien koskemattomuutta loukataan sillä, että ylikansalliset elimet puuttuvat yliopistojen työskentely- ja organisointitapaan. 
Yliopistoista ollaan nyt tekemässä eurooppalaisen federalismin Troijan hevosta.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Kuulluksi tulemisen oikeuden puutteellisuuteen on kaksi syytä. Ensimmäinen syy on valtion autoritaarinen tapa nähdä kansalaiset vain kuuliaisina asevelvollisina ja veronmaksajina, joiden on jätettävä todellinen päätöksenteko tehtävään erikseen valitulle eliitille, joka tietää, miten hoitaa asiat tavallisia ihmisiä paljon paremmin. Toisena syynä ovat taloudelliset edut. Ihmisten elinympäristön suojelu saastumiselta, vahingoilta ja vaaroilta, mitä suurin osa ihmisistä haluaa, merkitsee usein jarrua yritysten voitontavoittelulle. Myös tämä johtaa autoritaariseen suhtautumiseen, jossa päätöksiä ohjaavat taloudelliset edut sen sijasta, että kaikki saisivat osallistua niihin kollektiivisesti. Nämä esteet ovat näköjään lyöneet läpi viime vuosikymmeninä. Kansalaisille järjestetään kaikkialla kuulemistilaisuuksia, ja EU myös säätelee tätä. Osallistumisen tuloksia kuitenkin vääristellään valitettavasti yhä tarkoittamaan päinvastaista. Tuen esittelijä Korholan pyrkimystä tehdä loppu niille poikkeuksille, joita yhä tehdään sotilaallista tai siviilipelastuspalvelua varten. Armeijassa ajatellaan edelleen usein niin, että se on siviiliyhteiskunnan yläpuolella ja että se voi tyrkyttää omia ajatuksiaan. Onnettomuuksia ehkäisevät toimet voivat olla usein hyvin rajuja, kuten Alankomaissa rakennettavat polderit joen pinnan noustessa. Tällaisia päätöksiä ei pidä tehdä kansalaisia kuulematta.

Thomas-Mauro (NI)
Kansalaisten oikeus tietoon ja osallistumiseen on jo pitkään törmännyt ns. salassapidon oikeuteen, jonka suojiin valtionviranomaiset piiloutuvat. Niiden uudistusten eteneminen, joilla pyritään parantamaan hallinnon ja käyttäjien välisiä suhteita, on tehnyt tästä käytännöstä poikkeuksen. Osastoihin jaottelu vähenee vähitellen myös ympäristöalalla.
Kehityskulku on toki tervetullut. Sen vuoksi kannatan komission 19. tammikuuta 2001 tekemää direktiiviehdotusta, jolla 25. kesäkuuta 1998 tehdyn Århusin yleissopimuksen toinen pilari pyritään sisällyttämään yhteisön lainsäädäntöön. Ehdotus on uusi, mutta jäsenvaltioiden velvollisuutena on antaa yleisölle todelliset mahdollisuudet osallistua päätöksentekoprosessiin.
Haluaisin kuitenkin esittää muutamia varauksia Korholan mietinnön tarkistuksiin, joissa mennään Århusin yleissopimusta pidemmälle ja jotka vahvistavat itse esittelijän kantaa. Ranskan puolesta -liike on luonnollisesti sitä mieltä, että tiedottamisen avoimuutta ja yleisön osallistumista päätöksentekoprosessiin on edistettävä ja että nämä tavoitteet on selkeästi määriteltävä. Tämä ei kuitenkaan saa synnyttää yliraskaita ja ehdotuksessa esitettyjen tavoitteiden vastaisia menettelyjä. Liian sitovien säädösten vaatiminen saattaa keskeyttää tiedon saatavuutta ja päätöksentekomahdollisuutta koskevan prosessin täysin. Meidän on keskityttävä saattamaan osaksi yhteisön lainsäädäntöä Århusin yleissopimuksen täysin asianmukaiset määräykset tuon yleissopimuksen todellisen soveltamisen edistämiseksi. 
(Äänestysselitystä lyhennettiin työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti.)
Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, tulvien yhteydessä voidaan sanoa, että hädässä ystävä tunnetaan. Tämä vanha sananparsi saattaa kuvata Euroopan unionin suhtautumista jäsenvaltioita ja ehdokasvaltioita ravistelleiden tulvien uhreihin. Unioni kiillotti yhteisöpolitiikkansa kilpeä ja vauhditti lähentymistään kansalaisiin toimimalla ripeästi, lähettämällä edustajiaan tulva-alueille ja myöntämällä niille taloudellista tukea. Unioni näytti kykenevänsä osoittamaan siltä odotettua yhteisvastuuta, jonka hyväksi me ponnistelemme.
Vaikka voimmekin kannattaa sitoumusta perustaa luonnonkatastrofiapurahasto unioniin, meidän on pidettävä visusti mielessä näiden arvaamattomien sääolosuhteiden syyt. Tutkijat ympäri maailman muistuttavat meitä siitä, että maapallon ilmaston lämpeneminen muuttaa peruuttamattomasti elintapojamme ja että kasvihuonekaasupäästöt vain pahentavat luonnonkatastrofeja. Yhdessä osassa maailmaa karjaa on myytävä veden ja rehun puutteen vuoksi. Toisaalla taas ukkosmyrskyt ovat heinäkuusta alkaen tuhonneet kokonaisia alueita. Arvoisa puhemies, on näin ohimennen syytä muistuttaa, että Nepalissa on kuollut 422 ihmistä ja 173 ihmistä on ilmoitettu kadonneeksi. Venäjällä henkensä on menettänyt 50 ja 100 on ilmoitettu kadonneeksi. Meksikossa rankkasateet ovat vaatineet 21 ihmisen hengen, ja 15 000 ihmistä on kärsinyt vahingoista. Aasiassa tänä vuonna menehtyneiden määrä on 250. Kohonneet vedenpinnat ovat vahingoittaneet miljoonien ihmisten koteja. 
Kuten tiedämme, näillä maantieteellisillä alueilla ei valitettavasti ole samanlaisia mahdollisuuksia auttaa uhreja kuin meillä. Vaikka me jäsenet olemmekin tyytyväisiä siihen, että apua on myönnetty ja hätätoimiin ryhdytty ripeästi ja tehokkaasti, Kioton pöytäkirjan soveltamisen vaatiminen ei riitä, vaan meidän on tehtävä paljon muutakin. Meidän on sisällytettävä ympäristökysymykset kaikkiin hankkeisiimme ja politiikkoihimme toivon kipinän herättämiseksi. Meidän on näytettävä tietä ja pyrittävä hidastamaan ilmastonmuutosta. Rion huippukokous jäi tuloksiltaan laihaksi, joten meidän on nyt näytettävä esimerkkiä!

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, vaikka myös Baijeri, Saksi ja Itävalta kärsivät pahoin tulvista, minulla oli Sudeettisaksalaisia edustavan järjestön puheenjohtajana mahdollisuus panna alulle huomattava avustusohjelma T?ekin tasavallalle. Halu auttaa ei johdu yksistään kulttuurisiteistämme tuohon maahan, josta perheemme ovat lähtöisin, vaan myös siitä, että tällaisissa tilanteissa ymmärrämme olevamme naapurimaina toisistamme riippuvaisia hyvässä ja pahassa. Joskus saattaa esiintyä ns. naapuruuskiistoja, mutta tällaisissa onnettomuuksissa ymmärrämme hyvien naapuruussuhteiden merkityksen. T?ekit auttoivat Saksassa ja Itävallassa, itävaltalaiset ja saksalaiset T?ekin tasavallassa, ja minusta tähän liittyy kaksi merkittävää sanomaa. Ensimmäinen on, ettei yksikään tulvan uhri saisi olla huonommassa asemassa ehdokasvaltioihin kuuluvassa T?ekin tasavallassa kuin jossakin Euroopan unionin nykyisessä jäsenvaltiossa.
Toiseksi meidän on osoitettava yhteisvastuuta myös ennaltaehkäisyä koskevissa kysymyksissä. On myönnettävä, että olemme kaikki samassa veneessä ja että Keski-Euroopan tapahtumat voivat toistua tulevaisuudessa Etelä- tai Pohjois-Euroopassa. Meidän on ennen kaikkea vältettävä sellaista, josta kuulin täällä parlamentissa aiemmin, ja tarkoitan tällä sitä vähättelevää sävyä, joka kuului ajankohtaiskeskustelussa etelän tulvauhreista. Monet pohjoisesta tulevat jäsenet ovat sanoneet, että kyse on tyypillisestä tavasta ajaa etenkin etelän asiaa, ja päinvastoin. Me eurooppalaiset olemme kuitenkin kaikki samassa veneessä, ja tämä on näiden tulvaonnettomuuksien pääasiallinen sanoma.

Dehousse (PSE)
Äänestin Belgian sosialistikollegoideni tavoin tyhjää lopullisessa äänestyksessä Euroopan tulvia koskevasta päätöslauselmasta, ja tähän on kaksi syytä.
Ensinnäkään yhteisvastuulla ei voi olla rajoja. Kuten jäsen Zrihen totesi avausistunnossa, Euroopan parlamentti on väärässä pyrkiessään laatimaan luetteloa niistä jäsenvaltioista, joiden alueet ovat kärsineet tulvatuhoista. Nykyiseen luetteloon piti lisätä Italia, joka puuttui siitä, eikä lopullisessa tekstissä mainita etenkään Sveitsin tulvia.
Toiseksi jos haluamme suojella unionin aluetta entistäkin paremmin tulvilta - mitä Euroopan parlamentti epäilemättä haluaa - meidän on otettava huomioon jokialueet, jotka eivät noudata historian muokkaamia maantieteellisiä rajoja. On valitettavaa, ettemme kiireessämme lisänneet tätä elintärkeää selvennystä tekstiin.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Reinin, Oderin, Veikselin ja Elben altaita ovat viime vuosina koetelleet tulvat toinen toisensa perään. Tämä ei ole mikään sattuma. Ne tuovat sadevettä ja jäätiköiden vettä Alpeilta ja Karpaattien vuoristosta Pohjanmereen ja Itämereen. Sademäärät ovat lisääntyneet ilmaston lämpenemisen takia, eikä paljaaksi hakattu maa kykene enää pitämään vettä sisässään, ja joen uomat ovat kaventuneet. Näiden kanavoitujen jokien varsille rakennetut vallit on rakennettu liian lähelle päävirtausta, ja talot on rakennettu tulva-alueille, joilla veden annettiin aiemmin tulvia yli. Näin ollen kyse ei ole sattumista vaan ennalta arvattavissa olevista onnettomuuksista. Huomautus tarpeesta panna Kioton sopimukset täytäntöön kautta maailman on täysin oikea, mutta voidaan pelätä, että Yhdysvallat jarruttaa sen täytäntöönpanoa edelleen öljy-yhtiöiden ja autoteollisuuden painostuksen takia niin kauan, kunnes aavikoituminen ja tulvat vahingoittavat myös heitä entistä enemmän. Huomio on nyt jälleen kerran kiinnitettävä varojen löytämiseen tulvauhrien auttamiseksi. Tämä on välttämätöntä muttei vielä riitä. Samankaltaiset onnettomuudet voivat toistua tulevina vuosina, ja niiden toistumisen todennäköisyys on valitettavan suuri. Sen vuoksi jokiemme hoitoa on muutettava perusteellisesti, mutta on yhä vaara, että tämä ei onnistu.

Queiró (UEN)
Keski-Euroopan eri maita hiljattain ravistelleet vakavat tulvat ansaitsevat luonnollisesti kaiken huomiomme ja yhteisvastuumme etenkin uhrien perheitä ja kaikkia niitä kohtaan, jotka menettivät kotinsa ja omaisuutensa. Olemme myös täysin tietoisia siitä, että tämäntyyppisen luonnonkatastrofin, joka johtuu pitkälti nykyisistä ilmastonmuutoksista, seuraukset ovat ylikansallisia ja vaativat Euroopan unionilta yhtenäistä tukea ja yhteisvastuuta.
Näin ollen emme pidättäytyneet äänestämästä kaikkien sellaisten mahdollisten erimielisyyksien vuoksi, jotka koskevat hyväksytyssä yhteisessä päätöslauselmassa esitetyn välittömän avun perussyitä tai ehdotuksia. Olemme epäileväisiä osittain rakennerahastojen varaan perustettavasta pysyvästä rahoitusvarauksesta tällaisissa onnettomuuksissa tarvittavia hätätoimia varten. Meistä ei nimittäin ole järkevää, että rakennerahastojen varoja käytettäisiin pysyvästi hätätoimiin, jotka ovat jo nimensäkin puolesta ennalta arvaamattomia, kun kerran on mahdollista löytää parempia vaihtoehtoja, kuten tässäkin tapauksessa. Tällaisilla vaihtoehdoilla onnettomuuksia voidaan käsitellä vaikuttamatta niihin pysyviin tavoitteisiin, joiden toteuttamiseen rakennerahastoilla pyritään.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa mieluummin hieman erilaisen näkökulman kuin se, jonka omaksuin Afganistania koskevassa keskustelussa. Valitettavasti suhtaudun asiaan hyvin pessimistisesti, sillä minulla on hyvin selkeä tunne, että kuljemme kohti uutta kriisiä. Kansallistunne monikansallisen Afganistanin valtion suurimman väestöryhmän pataanien keskuudessa kasvaa jatkuvasti, ja perusteltua tai ei, minusta heitä ei ole laiminlyöty samoin kuin Pohjoisen liiton johdossa olevia tadzhikeja tai uzbekkeja. Tuo kansallistunne lisää selkkausten mahdollisuuksia, joita jäljelle jääneet talibanit käyttävät hyväkseen. Talibanien väitetään vetäytyneen itäisestä Afganistanista aivan kuin kyse olisi vain sotilaallisesta tai poliisien ongelmasta. Kyse on valitettavasti kansallisuusongelmasta, sillä, kuten totesin, tämän monikansallisen valtion suurin väestöryhmä tuntee tulleensa kohdelluksi toisen luokan kansalaisena, mikä voi olla äärimmäisen vaarallista pitkällä aikavälillä. Sen vuoksi tarvitsemme taidokasta Afganistanin-strategiaa kaikkien etnisten ryhmien integroimiseksi jossakin määrin yhdenvertaisesti, mitä tähän asti ei selvästikään ole tehty. Humanitaarisesta onnistumisesta ja teoreettisesta edistyksestä huolimatta Afganistanissa tikittää edelleen aikapommi.

Figueiredo (GUE/NGL)
Suurin syy siihen, että äänestimme tätä yhteistä päätöslauselmaa vastaan, on päätöslauselman niiden osien hyväksyminen, joilla yritetään perustella sotaa ja Yhdysvaltain väliintuloa Afganistanissa, sillä tilanne on sitäkin vakavampi, kun otetaan huomioon Yhdysvalain painostukset uuden sodan aloittamiseksi Irakia vastaan. Olemme itse asiassa täysin eri mieltä siitä, että terrorismin ongelmat ratkaistaisiin sodalla. Kuten olemme toistuvasti todenneet, terrorismin nujertamiseksi on muita keinoja, kuten toimet sen suorien ja epäsuorien syiden ratkaisemiseksi. Emme hyväksy myöskään sitä, että terrorismin torjunnan varjolla tähän vedetään mukaan perusoikeuksiin ja -vapauksiin tai valtioterrorin harjoittamiseen liittyvä kysymys.
Olemme kuitenkin tyytyväisiä, että hyväksyttiin vaatimus YK:n alaisuudessa laadittavan yksityiskohtaisen selvityksen teosta - minkä vuoksi äänestimme tuon kohdan puolesta - niistä väitetyistä joukkomurhista ja sotarikoksista, jotka ryhmämme on tuominnut useaan otteeseen. Olemme osoittaneet tämän etenkin sillä, että kutsuimme elokuvantekijä Jamie Doranin esittämään elokuvansa Euroopan parlamentissa 12. kesäkuuta. Kannatamme niin ikään vaatimusta lisätä taloudellista tukea Afganistanin taloudelliseen ja sosiaaliseen jälleenrakentamiseen ja humanitaariseen hätäapuun.

Frahm (GUE/NGL)
. Äänestin yhteisen päätöslauselman puolesta, vaikka siinä on joitakin kohtia, joista olen eri mieltä. 
Ensinnäkin olen eri mieltä tulkinnasta, jonka mukaan väliintulo Afganistaniin oli välttämätöntä, päinvastoin!
Toiseksi olen sitä mieltä, että YK:n rauhaanpakottamismandaattia ei pitäisi jatkaa vaan vaihtaa rauhanturvaamismandaatiksi.
Kannatan kuitenkin yhteisessä päätöslauselmassa esitettyä vaatimusta tutkia kaikki Afganistanissa tehdyt sotarikokset sekä vaatimusta siitä, että vankeja on kohdeltava kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Afganistan on vähän niin kuin Sveitsi. Kunkin laakson asukkaat päättävät asioistaan usein itsepäisesti eivätkä salli ulkopuolisten sekaantumista asioihinsa. Venäjän, Saudi-Arabian ja nyttemmin Yhdysvaltain ideologit ovat viimeisten 25 vuoden aikana halunneet soveltaa kokeilujaan Afganistanin yhteiskuntaan. Ne ovat kylväneet lähinnä kuolemaa ja tuhoa. Edellisen väliintulon pääasiallisena tarkoituksena ei ollut Afganistanin lukuisten ongelmien ratkaiseminen vaan kostaa New Yorkin kaksoistornien tuhoaminen vuosi sitten. Sitä, johdettiinko tuo kaamea isku Afganistanista käsin, ei koskaan näytetty toteen, mutta Yhdysvallat vastasi iskuun rankaisemalla maan hallitsevaa hallitusta ja syrjäyttämällä sen. Samalla tavoin he nyt haluavat syrjäyttää Irakin hallituksen. Onko jonkin toisen valtion kansallinen hallitus vastedes oikeutettu maailmassa, jossa on jäljellä enää vain yksi sotilaallinen ja taloudellinen supervalta, ainoastaan silloin, jos se suhtautuu myönteisesti Yhdysvaltoihin ja toimii sen edun mukaisesti? Päätöslauselmassa ollaan kahden vaiheilla. Yhtäältä siinä annetaan sodalle ja jatkuvalle sotilaalliselle läsnäololle oikeutus. Toisaalta siinä tarkastellaan ensimmäistä kertaa voittajien sotarikoksia ja tarvetta tutkia ja rangaista. Jälkimmäinen on uutta ja merkitsee edistystä aiempiin asenteisiin verrattuna. Äänestän päätöslauselman puolesta tämän edistyksen takia.

Posselt (PPE-DE).
Olen pettynyt siihen, ettei jäsen Fatuzzo ole tänään paikalla, ja toimin nyt nähtävästi hänen sijaisenaan. Olen kuitenkin aidosti huolissani tästä kysymyksestä. Mitä esittelijä Stenzelin mietintöön tulee, haluaisin onnitella häntä erittäin lämpimästi siitä. Olen tyytyväinen, että se hyväksyttiin tänään, sillä Makedoniassa pidetään vaalit 15. syyskuuta. Panoksena on demokraattinen vakaus tuossa tärkeässä maassa, johon meidät nyttemmin sitoo assosiaatiosopimus. Maa on kokenut valtavan pakolaisongelman. Siellä on käyty kaksi rajasotaa, maa on kärsinyt monista tuhoista, ja nyt sitä koettelee terrorismi. Sen vuoksi meistä on hyvin tärkeää antaa Makedonialle merkki siitä, että tuemme sen demokratiaa, jossa on neljänä viime vuotena, jolloin maassa on koettu useita suuria onnettomuuksia, onnistuttu hämmästyttävällä tavalla löytämään tasapaino eri kansallisuuksien välillä. Vaikka kaikki mikä kiiltää, ei ole edelleenkään kultaa, makedonialaisten huomattavien saavutusten valossa on todettava, että he ovat ansainneet tukemme. Yksi viestimme voisi olla se, että poistamme vihdoinkin Makedonian viisumipakon. Jugoslavialle ei koskaan asetettu viisumipakkoa, Kroatian tai Slovenian kansalaisilta ei vaadita viisumia, joten Makedonia on itse asiassa ainoa assosioitunut maa, jolle on määrätty viisumipakko. Meidän olisi vihdoinkin kelpuutettava tuo pieni maa todelliseksi eurooppalaiseksi kumppaniksi.

Krivine ja Vachetta (GUE/NGL)
Komission esittelemä kertomus Aasian-strategiastaan antaa runsaasti tilaa hurskaille toiveille. Sen ansioksi voidaan kuitenkin laskea sen erinomainen selkeys eräissä avainkysymyksissä. Tällaisia olivat erityisesti EU:n johtavien toimielinten halu toimia kaikkea epäoikeudenmukaista kaupan vapauttamista ja pääomien liikkumista vastaan sekä myöntää WTO:lle entistä laajemmat toimivaltuudet. Vuosien 1997-1998 talouskriisistä ja Aasian talouden romahduksesta, nykyisestä osakemarkkinakriisistä tai Etelä-Amerikan kriisistä ei ole opittu mitään. Todellisuus on pyyhittävä liberaalien oppien tieltä kapitalistisen maailmanlaajuistumisen aikakaudella.
Kööpenhaminassa järjestettävässä ASEM IV -huippukokouksessa keskustellaan myös turvallisuudesta. Aikana, jolloin maahanmuuttajista tehdään Euroopassa yhteiskuntakriisin syntipukkeja ja jolloin Washington harjoittaa Aasiassa ?kestosodan? politiikkaansa terrorismin torjumisen nimissä ja lähettää jälleen kerran joukkojaan Filippiineille sekä uhkaa hyökätä Irakiin, toivoisi, että EU takaisi maahanmuuttajien oikeudet ja vastustaisi Yhdysvaltain interventiopolitiikkaa.
Todellisuudessa Euroopan unioni käyttäytyy kuitenkin siten, kuin se olisi taloudellinen supervalta Aasiassa, ja Yhdysvallat hyökkäävästi. Juuri tällaista toimintaa Euroopan parlamentin olisi vastustettava. Aasian tilanteen erilaisuus saattaa tehdä siitä poikkeuksen, mutta on olemassa yleisiä kehityssuuntia, jotka vaikuttavat koko Euroopan ja Aasian mantereisiin.
(Äänestysselitystä lyhennettiin työjärjestyksen 137 artiklan 1 kohdan mukaisesti.)
Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Tämän mietinnön ytimenä eivät ole kasvihuoneilmiö uusteollistuneissa maissa, köyhyyden torjuminen, kuolemanrangaistuksen torjuminen Kiinassa tai Burman diktatuurin vastustaminen. Tällaiset kommentit vain pehmentävät EU:n asennetta sen puoltaessa Taiwania Kiinan kustannuksella. Taiwanista, jonne paettiin Kiinassa ennen vuotta 1949 vallinnutta hallintojärjestelmää, on nyt tullut maa, jonka asukkaista suuri osa on muita kuin kiinalaisia ja jossa entinen Kuo Min Tangin puolue on menettänyt valtansa syntyperäisten taiwanilaisten liikkeille ja joka muistuttaa poliittisesti ja taloudellisesti yhä enemmän Eurooppaa ja Japania. Enemmistö äänestäisi nyt todennäköisimmin itsenäisen valtion puolesta kansanäänestyksessä, ei niinkään siksi, että tämä tilanne on itse asiassa jatkunut jo 53 vuotta vaan lähinnä siksi, etteivät taiwanilaiset ole koskaan tunteneet kuuluvansa Kiinaan. Ongelmana on, että Taiwanin edellinen hallitus haki vuosikymmeniä ulkomaiden tukea pääsaaren takaisinvaltaamiseksi. Kahden Saksan, kahden Vietnamin ja kahden Jemenin olemassaolon päättymisen mahdollisti se, että toinen kykeni ottamaan haltuunsa toisen. EU:n jäsenvaltiot peruivat Taiwanin valtiota koskevan tunnustuksensa Kiinan hyväksi. Jos Euroopan parlamentin enemmistö kuitenkin päättää tunnustaa molemmat valtiot, sitä koskevaa keskustelua on käytävä avoimesti peittelyn sijasta.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) EU:n jäsenvaltiot aiheuttivat paljon tuhoa entisessä Jugoslaviassa osallistumalla sotaan vuonna 1999. Sen vuoksi EU:n velvollisuutena on osallistua jälleenrakentamiseen paitsi Kosovossa myös Serbiassa. Tätä onkin nyt ehdotettu, mikä on aivan oikein. Vuonna 1999 oli hyvä syy arvella, ettei sodassa ollut kyse pelkästään Kosovosta. Kosovon kansassa syntynyttä syvää vihaa Jugoslaviaa kohtaan näytettiin käyttävän väärin ponnahduslautana kaikenlaisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Milosevicille ennen sodan puhkeamista esitetyt vaatimukset eivät, kummallista kyllä, tuoneet itsenäisyyttä Kosovolle, vaan saivat aikaan sen, että ulkomaat saivat vaikutusvaltaa Serbian ja Montenegron hallituksessa ja taloudessa. Vaikka nyt on ehdotettu, että Kosovoa varten alun perin perustettu Euroopan jälleenrakennusvirasto ryhtyisi auttamaan vastedes myös Serbiaa ja Montenegroa, ja vaikka Kosovoa, Serbiaa ja Montenegroa on vaadittu tukeutumaan entistä enemmän toisiinsa yhteisen energiahuollon avulla, herää kysymys, onko Kosovo luvattu palauttaa Serbialle vastineeksi EU:hun mukautumisesta ja liittymisestä. Jos tämä pitää paikkansa, se herättää sekä runsaasti vastarintaa Serbiassa ja aiheuttaa varsinkin hallitsematonta vihaa Kosovon petetyissä kansalaisissa. EU leikkii nyt tulella.

Puhemies. -
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 12.50 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)
Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana keskustelut ihmisoikeuksien sekä demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden loukkauksia koskevista tapauksista.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu viidestä päätöslauselmaesityksestä, jotka koskevat Saad Eddin Ibrahimin tapausta Egyptissä.
Wuoren, Boumediene-Thieryn ja Piétrasantan laatima päätöslauselma B5-0465/2002 Verts/ALE-ryhmän puolesta Saad Eddin Ibrahimin tapauksesta
Napoletanon ja muiden laatima päätöslauselma B5-0471/2002 PSE-ryhmän puolesta Saad Eddin Ibrahimin tuomitsemisesta Egyptissä
Hugues Martinin ja Posseltin laatima päätöslauselma B5-0473/2002 PPE-DE-ryhmän puolesta Saad Eddin Ibrahimin tapauksesta (Egypti)
Boudjenahin ja muiden laatima päätöslauselma B5-0480/2002 GUE/NGL-ryhmän puolesta Egyptin ihmisoikeuksista
Van den Bosin ja Malmströmin laatima päätöslauselma B5-0484/2002 ELDR-ryhmän puolesta Egyptistä.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, unioni kiinnittää erityistä huomiota sananvapauteen ja perusoikeuksiin. Näiden oikeuksien tiukka noudattaminen on assosiaatiosopimuksemme ehdoton edellytys. Euro-Välimeri-kumppanuutta ei siten voida vahvistaa kieltämällä tämä välttämätön ja peruuttamaton lauseke. 
Egyptissä on vuodesta 1981 asti ollut voimassa hätätilalainsäädäntö, jolla taataan laajat valtaoikeudet viranomaisille ja jossa ihmisoikeudet sivuutetaan täysin. Vapauksia rajoitetaan jatkuvasti enemmän, ja ne on asetettu oikeusviranomaisten valtuuttamien poliisiviranomaisten äärimmäisen tiukkaan valvontaan.
Saad Eddine Ibrahim ja hänen kollegansa Ibn Khaldounin kehitysmaatutkimuskeskuksesta on tuomittu EU-rahoituksen tai -menettelyjen väärinkäytöstä, mutta tuomion todellisena syynä on se, että he suojelevat demokraattisia vapauksia samaan tapaan kuin Nawal El Saadawi tai muut ihmisoikeusaktivistit aiemmin; myös yksilönvapauksia on uhmattu ja useita homoseksuaaleja tuomittu. 
Näin ollen kehotamme Egyptin hallitusta lopettamaan hätätilalainsäädännön soveltamisen, jotta kaikki kansalaiset voisivat nauttia laillisista oikeuksistaan, jotta seksuaalisen suuntautuneisuuden, uskonnonvapauden ja sananvapauden ilmaiseminen olisi mahdollista ilman niiden rinnastamista rikoksiin ja jotta taataan yhdistymisvapaus kansalaisvapauksien puolesta kampanjoivien vainoamisen lopettamiseksi. Haluamme Egyptin valtion ja kaikkien muiden assosiaatiosopimuksen tehneiden valtioiden ymmärtävän, ettei 2 artiklan demokraattinen lauseke ole mikään ylellisyys tai vaihtoehto. Haluamme ystäviemme tietävän, ettemme puutu asioihin tai toimi ylimielisyydestä tai saarnaamisen halusta vaan itse asiassa velvollisuudentunnosta tuomita ankarasti vapauksien loukkaaminen aina ja kaikkialla. 
Ihmisoikeudet ovat maailmanlaajuisia, jotka eivät tunne rajoja.

Napoletano (PSE).
Arvoisa puhemies, olemme iloisia siitä, että kaikki parlamentin puolueryhmät haluavat keskustella ja äänestää tästä ajankohtaisesta aiheesta, joka koskee professori Saad Eddin Ibrahimia, jonka Egyptin valtion turvallisuusasioita käsittelevä ylin tuomioistuin on tuominnut seitsemän vuoden vankeuteen kahdesta rikoksesta: salahankkeesta ja Egyptin valtion vastaisesta toiminnasta sekä petoksesta. 
Ensimmäistä kysymystä on tarkasteltava yleiseltä kannalta, sillä eräiden näiden maiden perustuslaki - haluan muistuttaa Tunisiassa hiljattain tehdystä perustuslakimuutoksesta - sisältää artiklan, jossa kansalaisilta kielletään kaikki sellainen toiminta, joka saattaa kohdistua valtioon ja jota voidaan pitää jopa salahankkeena. Tämä pätee myös sananvapauteen, joten valtionvastaisista toimista voidaan syyttää kaikkia niitä opposition tukijoita, toimittajia tai kansalaisia, jotka arvostelevat hallitusta. Tämä on vakava asia, joka vaatii nykyistä laajempaa tarkastelua. 
Petosrikokset on kuitenkin luonnollisesti tutkittava, mutta kuten komission jäsen Patten totesi, tietoomme ei ole tullut petosta, joka kohdistuisi niiden yhteisön varojen käyttöön, joista professori Ibrahimin keskus vastasi komission puolesta.
Minusta tässä on kyse ihmisoikeuksien puolustamisesta, joten Euroopan toimielinten olisi mielestäni painostettava Egyptin viranomaisia kaikin mahdollisin tavoin.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Ibn-Khaldoun kuuluu niihin historiallisiin merkkihenkilöihin, jotka osoittavat, miten paljosta me eurooppalaiset saamme kiittää arabeja ja islamilaista maailmaa. Velvollisuutenamme on siten antaa tukemme miehelle, professori Ibrahimille, joka on työskennellyt Ibn-Khaldounin perinteiden mukaisesti, ja meidän olisi tehtävä selväksi, ettei - ja myös tästä me saamme tavallaan kiittää Ibn-Khaldounin perintöä - ole olemassa kahdenlaista käsitystä ihmisoikeuksista. Sen sijaan, että olisi Euroopan ja Egyptin omat käsitykset ihmisoikeuksista, kyse on samasta käsitteestä, joka soveltuu myös yhteiseen kulttuuriseen ja historialliseen kieleen ja jonka on määrä päteä yleismaailmallisesti.
Juuri tämän vuoksi olemme velkaa sekä professori Ibrahimille että Egyptin kansalle väliintulomme. Ensinnäkin saadaksemme Ibrahimin vapaaksi ja toiseksi varmistaaksemme, että hän saa apua huonoon terveydentilaansa. Kolmanneksi meidän on hyvin selkeästi kannatettava Egyptin ja Euroopan unionin välistä tiivistä yhteistyötä. Egypti on yksi tärkeimmistä kumppaneistamme Välimeren alueella. Kuten nykyisestä poliittisesta kriisistä selvästi ilmenee, Egypti on Marokon ja Turkin ohella merkittävin islamilaista maailmaan edustava liittolaisemme Välimeren alueella. Nimenomaan sen vuoksi, että Egypti on kumppanimme ja liittolaisemme, eikä maa, joka on meille velkaa tai jonka kanssa emme halua olla missään tekemisissä, ja juuri siksi, että Egypti on merkittävä liittolainen, meidän olisi puhuttava heille suoraan, kuten ystävysten kesken on tapana, ja meidän olisi ajettava vainottujen vähemmistöjen ja yleensäkin vainottujen ihmisten asiaa. Meidän olisi tuettava ennen kaikkea niitä Egyptin valtion ja hallituksen henkilöitä, jotka haluavat vahvistaa ihmisoikeuksia niiden murskaamisen sijasta. Egyptillä on suurenmoinen perinne, josta minulla on omakohtaista kokemusta ajoilta, jolloin Anwar al Sadat ja presidentti Mubarak puhuivat täällä parlamentissa. Kyse on tärkeistä kumppaneista, ja minusta meidän pitäisi jatkaa tällä tiellä ja tukea professori Ibrahimia.
Van den Bos (ELDR).
Arvoisa puhemies, Barcelonan prosessi pääsee käyntiin vasta, kun yhteisiä periaatteita noudatetaan. Hienot sanat, kuten rauha, vakaus ja vauraus menettävät merkityksensä, jos kumppanuusmaat jatkossakin uhraavat perustuslaillisen valtion hallitsemattoman poliittisen vallan alttarille. Taloudellisen yhteistyön vahvistamista ei voida erottaa ihmisoikeus- ja demokratiakysymyksissä saavutetusta edistyksestä. Monet arabijohtajat kieltäytyvät näkemästä, että avoimuus, vallanjako ja oikeudenmukaiset oikeusmenettelyt pikemminkin edistävät kuin estävät vakautta ja taloudellista kehitystä. Toimiva kansalaisyhteiskunta ei ole uhka vaan asianmukaisen hallituksen välttämätön ennakkoedellytys.
Egypti on suuri ja merkittävä maa, jolla on rikas historia. Sen on otettava johtava asema arabimaailman poliittisessa uudistamisessa. Sen on tässä tarkoituksessa näytettävä esimerkkiä, jota muut valtiot voivat seurata. Tästä ei valitettavasti vielä ole merkkiä. Avoimuudessa ja demokratiassa on vielä paljon toivomisen varaa, ja perustuslaillista valtiota vastaan rikotaan usein. Näin ollen tohtori Ibrahimin hiljattain saama seitsemän vuoden vankeustuomio rikkoo räikeästi koko oikeuskäsitettä vastaan. Paitsi että väitteitä EU-varojen väärinkäytöksistä ei ole komission mukaan näytetty toteen, ne ovat täysin perusteettomia. Siten tuomio horjuttaa yhteistyösopimusta. Sen vuoksi vetoamme välittömästi presidentti Mubarakiin, jotta hän tekisi kaiken voitavansa tämän vääryyden korjaamiseksi. Hyvät suhteet Egyptiin ovat myös meille elintärkeitä. Euroopan unioni haluaa tuoda uutta puhtia Barcelonan prosessiin, mutta se onnistuu vain, jos kumppanimme tekevät lopun periaatteiden pilkkaamisesta.

Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, on aina ikävää puhua ihmisoikeuksien rikkomisesta, sillä me EU:ssa pidämme joka päivä käyttämiämme yleismaailmallisia oikeuksia itsestäänselvyyksinä.
Tohtori Ibrahimin tapaus on äärimmäisen huolestuttava, koska se on kertoo Egyptissä yleistyvästä suuntauksesta. Egypti on kuitenkin ystävämme ja kumppanimme, kuten jäsen Posselt totesi. Täten kehotan komission jäsentä ottamaan Egyptin-vierailullaan korkean tason keskusteluissa puheeksi presidentti Mubarakin kanssa tohtori Ibrahimin ja hänen kollegoidensa tapauksen. Hänet olisi vapautettava välittömästi. On tarpeen järjestää oikeudenmukainen muutoksenhakuprosessi.
Kehotan häntä myös ottamaan esille Kairo 52 -asian, sillä myös sitä käsitellään uudelleen oikeudessa, sekä niitä neljää brittimiestä koskevan asian, jossa miehiä parhaillaan odottaa oikeudenkäynti Kairossa. Olemme Egyptin ystäviä. Meidän on edistettävä vuoropuhelua. Jos vuoropuhelu epäonnistuu, on ryhdyttävä rankaisutoimenpiteisiin.

Dupuis (NI).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, meidän on mielestäni ensinnäkin annettava tunnustus yhdelle ajankohtaiskeskustelumme suurimmalle viholliselle ja parlamentin byrokratisoinnin mestarille, jäsen Corbettille. Vahinko on jo tapahtunut.
Tänään aiheena eivät ole ankarat hallitukset. Meidän olisi kiinnitettävä paljon nykyistä enemmän huomiota Saudi-Arabiaan ja Syyriaan. Keskustelemme ns. maltillisesta hallituksesta, Egyptistä, peittääksemme sillä kaiken häpeämme ja pelkuruutemme. Puhumme professori Saad Ibrahimista, joka on yksi kiihkeimmistä egyptiläisistä demokratian kannattajista maassaan, ja myös meidän olisi oltava paljon päättäväisempiä tavoitellessamme demokratiaa arabimaailmaan. 
Haluaisin kiittää komission jäsen Pattenia hänen selkeistä kannanotoista professori Ibrahimin puolustamiseksi ja kaikkien petosväitteiden kumoamiseksi. Kaikki mahdolliset tarkistukset on käsittääkseni tehty, joten meillä ei ole esittää tekosyitä vaan meidän on taisteltava hänen vapauttamisekseen. Lopuksi haluaisin kiittää myös kaikkia niitä, jotka puolsivat hänen nimittämistään ehdolle Saharov-palkinnon saajaksi.

Patten
Arvoisa puhemies, tohtori Saad Eddin Ibrahimin ja hänen kollegoidensa oikeudenkäynti on herättänyt laajaa kansainvälistä kiinnostusta ja huolta, eikä vähiten niissä, jotka, kuten monet meistä, pitävät itseään Egyptin ja sen kansan todellisina ystävinä. 
Kun tohtori Ibrahim ja hänen syytetyt toverinsa vaativat viime helmikuussa uutta oikeudenkäyntiä ja onnistuivat siinä, toivoimme oikeudenkäynnin parhaimpien perinteiden voittavan paitsi siksi, että asia ratkaistaisiin tosiseikkojen perusteella, myös sen ilmeisen vahingon takia, jota Egyptin viranomaiset ovat asian käsittelyllä aiheuttaneet Egyptin kansainväliselle maineelle. Sen vuoksi olimme todella järkyttyneitä siitä, että Saad Eddin Ibrahim tuomittiin 29. heinäkuuta uudelleen seitsemän vuoden pakkotyövankeuteen, joka on ankara tuomio miehelle, jonka fyysinen terveys on heikko. Myös neljä muuta vastaajaa saivat vankeusrangaistuksen, ja 24 muuta ovat saaneet ehdollisen tuomion. 
Vaikka syytökset olisivatkin uskottavia, joina emme niitä pidä, tuomiot ovat täysin kohtuuttomia. Esitin omasta puolestani seuraavana päivänä tyrmistykseni tapahtuneesta ja toistin, että huolellisesta valvonnasta ja ulkoisesta välitarkastuksesta huolimatta komissiolla ei ole todisteita Ibrahimin tai muiden syytettyjen taloudellisista tai muista väärinkäytöksistä, jotka koskevat heidän hoitamaansa kahta kansalaisjärjestösopimusta. Teimme tämän selväksi muutoksenhakumenettelyn aikana jätetyssä valaehtoisessa todistuksessa.
Toistin tuolloin ja toistan nyt, että pidämme valitettavana Egyptin valtion turvallisuusasioita käsittelevien tuomioistuinten ja menettelyjen käyttöä tämäntyyppisten tapausten käsittelyyn. Jopa muutoksenhakutuomioistuin pitää epäilyttävänä sotilastuomioistuimen määräyksen nro 4 käyttöä tämän syytteen perusteena.
Olimme järkyttyneitä päätöksestä ottaa vastaajien asia uudelleen käsittelyyn menestyksellisen muutoksenhaun jälkeen ja Ibrahimin heikosta terveydentilasta huolimatta. Olemme huolissamme oikeudenkäynnin hoidosta sekä siitä ripeydestä ja tavasta, jolla tuomioistuin tekee päätöksiä. Tuomioistuimen sopimaton kiire tuomion antamiseen ei ainakaan parantanut sen uskottavuutta.
Euroopan yhteisö ja jäsenvaltiot ovat seuranneet tapausta tiiviisti, ja olemme jo alusta pitäen korkealla tasolla tuoneet huolemme selkeästi esiin. Komissio korostaa Euroopan unionin ulkomaisten varojen luvatonta hyväksymistä koskevan syytteen osalta, että suorien avustusten myöntäminen kansalaisyhteiskunnalle on täysin asianmukaista ja kuuluu EU:n ja Egyptin taloudellista ja teknistä yhteistyötä koskevan puiteyleissopimuksen soveltamisalaan.
Viime vuonna pidetyn ensimmäisen oikeudenkäynnin päätteeksi annetut ankarat tuomiot johtivat EY:n kannanoton antamiseen 23. toukokuuta ja kaksi päivää myöhemmin annettuun puheenjohtajavaltion julkilausumaan, jossa ilmaistiin syvä huoli tapahtuneesta.
Euroopan unioni korosti tuolloin, kuten nytkin, kansalaisyhteiskunnan kehittämisen tärkeyttä, ja toisti, että tässä tarkoituksessa toteutettavat toimet ovat olennainen osa Barcelonan prosessia ja kahdenvälistä ohjelmansuunnittelua, johon Egypti on sitoutunut.
EU-varojen väitetystä väärinkäytöstä voidaan sanoa, että komissio on lievästi sanoen yllättynyt siitä, että tuomioistuimen on kerrottu pitävän oletetun uhrin eli komission näkemyksiä merkityksettöminä, kun komission tavanomaiset valvontamenettelyt, myös ulkoinen välitarkastus, eivät antaneet syytä minkäänlaiseen taloudelliseen tai muuhun huoleen. Kyseiset kansalaisjärjestöarkistot eivät ole tällä hetkellä käytössämme, sillä viranomaiset ovat takavarikoineet ne.
Euroopan unioni on aina toivonut asianmukaisten oikeuskeinojen ja oikeuden voittoa. Olemme pyrkineet visusti välttämään kaikkia sellaisia toimia, jotka saattaisivat vahingoittaa tuota tavoitetta. Komission muutoksenhakumenettelyssä antama valaehtoinen todistus perustui puhtaasti tosiasioihin ja oli täysin korrekti. Olemme huolissamme siitä, että tuomioistuimen on väitetty todenneen kirjallisissa vastauksissaan päinvastaista.
Komissio ja jäsenvaltiot seuraavat tapausta jatkossakin tiiviisti. Kairossa päämajaa pitävä troikka on jo tavannut Ibrahimin vankilassa, ja Ruotsin edustajat vierailivat jälleen hänen luonaan tänä viikonloppuna. Olemme tiiviissä yhteydessä hänen perheeseensä. Jos tuomioistuimen tuomiostaan antamassa virallisessa selvityksessä, joka on vielä kääntämättä, vääristellään Euroopan unionin kantaa, kuten alustavista lehtitiedoista ilmenee, oikaisemme sen välittömästi.
Oikeudenkäynti ei ole vielä päättynyt, ja vastaajat tulevat nähdäkseni valittamaan tuomiosta. Egyptin viranomaiset ovat täysin tietoisia tuon tuomion laajemmista vaikutuksista. Tuomiota epäoikeudenmukaisena, ja sen tekemiseen on vaikutettu poliittiselta taholta. Vain täysin avoin ja oikeudenmukainen oikeudenkäynti voi estää Egyptin kansainvälistä asemaa vahingoittumasta lisää.
Ibrahimin tapaus herättää todellista huolta, mutta Egyptin ihmisoikeustilanne on kokonaisuutena ajatellen monimutkainen ja tietyiltä osin epäselvä. Optimismiin on jonkin verran aihetta esimerkiksi naisten oikeuksien, yleisten vaalien tuomioistuinvalvonnan ja sosiaalilainsäädännön alalla. Mutta myös merkkejä huoleen on olemassa, kuten kansalaisjärjestöjä koskeva uusi laki, aiemmin mainittu homoseksuaalien väitetty vainoaminen sekä islamilaisen opposition jäsenten uudet pidätykset. Meidän on huomattava tämä suuntaus ja toimittava asianmukaisesti.
Ibrahimin tapaus heittää pitkän mutta toivottavasti väliaikaisen varjon Egyptin ihmisoikeustilanteen ja demokratialiikkeen ylle. Vaikka kansainvälinen paheksunta tuomiota kohtaan onkin synnyttänyt voimakkaita reaktioita Kairossa, monet vaikutusvaltaiset egyptiläiset hyväksyvät, että Egyptin on omaksuttava mahdollisimman korkeat oikeudelliset ja demokraattiset vaatimukset halutessaan saavuttaa kehitystä koskevat ja poliittiset tavoitteensa. Voimme vain yhtyä tähän.
Turvaudumme jatkossakin asianmukaisiin toimenpiteisiin tuodaksemme esiin huolemme yksittäisistä tapauksista. Keskustelemme ihmisoikeuksia ja demokratian edistämistä koskevista laajoista kysymyksistä yhteistyömme suunnittelun yhteydessä ja siinä vahvistetussa vuoropuhelussa, jonka on määrä luonnehtia Euroopan unionin ja sen Välimerikumppanien välisiä uusia ja etuoikeutettuja suhteita.
Vahvistan suoraan tämän kysymyksen esiin tuoneelle jäsenelle, että keskustelen varmasti tästä aiheesta ensi kuussa, jolloin, jos Jumala suo, teen omakohtaisen matkan Egyptiin.
Puhemies.
Suurkiitokset, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 16.00 tai heti keskustelujen jälkeen.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Nigeriaa ja erityisesti Amina Lawalin tapausta koskevasta kuudesta seuraavasta päätöslauselmaesityksestä :
Frassonin ja muiden laatima päätöslauselma B5-0466/2002 Verts/ALE-ryhmän puolesta Nigerian ihmisoikeusloukkauksista
Grönerin ja muiden laatima päätöslauselma B5-0470/2002 PSE-ryhmän puolesta Amina Lawalin kuolemantuomiosta Nigeriassa
Muscardinin laatima päätöslauselma B5-0472/2002 UEN-ryhmän puolesta Amina Lawalin tapauksesta Nigeriassa
McCartinin ja muiden laatima päätöslauselma B5-0474/2002 PPE-DE-ryhmän puolesta Nigerian ihmisoikeustilanteesta
Erikssonin ja muiden laatima päätöslauselma B5-0479/2002 GUE/NGL-ryhmän puolesta Nigerian ihmisoikeusloukkauksista
Nicholson of Winterbournen ja muiden laatima päätöslauselma B5-0486/2002 ELDR-ryhmän puolesta Nigerian ihmisoikeusloukkauksista.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Afrikka, joka on aivan liian pitkään yhdistetty onnettomuuksiin ja menetyksiin, on viime aikoina halunnut tuoda esiin uudet kasvonsa kansainväliselle yhteisölle. Afrikan unionin perustaminen Afrikan yhtenäisyysjärjestö OAU:n jatkeeksi ja esikuvaksi Euroopan unionille lupaa hyvää mantereen tulevaisuudelle ja on tunnustus omaa manterettamme yhdistäville elimille. Euroopan unionin on sekä tarjottava Afrikalle mallia poliittisesta järjestelmästä ja yhtenäisestä hankkeesta että suojeltava kansainvälisissä yleissopimuksissa tunnustettuja oikeuksia.
Amina Lawalin nyt kokema täysin toiseen aikakauteen kuuluva tragedia uhkaa kaikkia hänen kotimaansa Nigerian vahvistamia lupauksia ja ennusmerkkejä. Se äärimmäinen hätä, jota Amina Lawal ja ennen häntä Husseini sekä lukemattomat muut kuulemattomat ovat kokeneet, on osoitus siitä surkuhupaisasta kuilusta, joka Afrikan eräissä maissa vallitsee lupausten sekä poliittisen ja oikeudellisen käytännön välillä. On vaikea ymmärtää, että nykyaikana voidaan antaa kivitystuomio. On vaikea hyväksyä, että näin barbaarinen teko olisi mahdollista vain aviottoman lapsen synnyttämisen takia. Ennen kaikkea on vaikea hyväksyä alueellisia lakeja sellaisessa liittovaltiossa, jossa kielletään maan perustuslaki ja poljetaan sitä. Ensisijainen vastuu laillisuuden varmistamisesta sekä kansallisen lainsäädännön ja kansainvälisten sitoumusten noudattamisesta koko maassa ja sen lainkäyttöalueella on luonnollisesti Nigerian liittovaltioviranomaisilla. Kuitenkin myös unionin, jonka jäsenvaltioista monilla on yhteinen historia Afrikan kanssa, moraalisena ja poliittisena velvollisuutena on torjua rikoksia, kuten eräitä islamilaisen sharia-lain tulkintoja, ja tukea kaikin voimin ja käytettävissä olevin keinoin niitä, jotka taistelevat oikeusvaltion, oikeuksien ja kaikkien ihmisten todellisen oikeuden puolesta. Tyytyminen pelkkiin muodollisiin julkilausumiin aina kun joku AKT-valtion kansalainen kärsii kafkamaisesta vääryydestä tekee meistä osasyyllisiä ja edesauttaa - diplomaattisen passiivisuutemme takia - paluuta obskuranttiin ajatteluun.
Sen vuoksi ryhmäni ja minä vaadimme sharia-lakia ja naisten oikeuksia käsittelevän työryhmän perustamista osana tulevaa AKT-EU-valtuuskuntaamme. Nigerian vakaus on uhattuna, ja koko maan vakaus saattaa horjua Afrikan tiheimmin asutun maan Nigerian tapahtumien vuoksi. Amina Lawalin tapauksen synnyttämä hyökyaalto on juuri tavoittanut Euroopan; ryhtykäämme toimiin vastaavien aaltojen torjumiseksi tulevaisuudessa.

?aramanou (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan mitä voimakkaimmin ilmaista järkytykseni ja inhontunteeni Nigerian pohjoisten maakuntien kahden edellisvuoden tapahtumia kohtaan; siellä islamistiset fundamentalistit ovat pakottaneet soveltamaan sharia-lakia maan lainsäädännön ja kansainvälisen lainsäädännön sijasta. Kysynpä vain, miten naisille - ei tietenkään miehille - voidaan aviorikoksesta määrätä kivittämällä täytäntöön pantavia kuolemantuomioita maassa, joka on ratifioinut YK:n yleissopimuksen kaikenlaisen naisten syrjinnän poistamisesta, maassa, joka on ratifioinut kidutuksen vastaisen yleissopimuksen sekä kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen, maassa, johon Euroopan unionilla on tiiviit suhteet Cotonoun sopimuksen myötä? 
Miten ihmeessä Nigerian liittohallitus ei saa islamilaisia fundamentalisteja noudattamaan edes maan perustuslakia? Mitä hyötyä presidenttiydestä on, jos presidentti ei kykene takaamaan kansalaistensa perusvapauksia ja ihmisoikeuksia? Arvoisa komission jäsen Patten, minun on mahdoton uskoa, että suvaitsemattomuus, obskurantismi ja naisviha voisivat viedä voiton järjestä ja inhimillisistä arvoista. En voi uskoa, etteikö unionilla olisi keinoja estää näitä naisiin kohdistuvia rikollisia tekoja ja ettemmekö me tässä erityistapauksessa kykenisi pakottamaan Nigerian liittohallitusta noudattamaan lakia koko maassa. 
Meidän on syytä lähettää tänään täältä parlamentista hyvin voimakas viesti sekä Nigerialle että kaikille niille maille, joissa tehdään rikoksia naisia vastaan, ja tämä siksi, että kivitystuomioita annetaan myös Iranissa, kuten olemme voineet lehdistä lukea. Meidän on julistettava fundamentalisteille kaikkialle maailmaan, ettei yksikään perinne tai kulttuuri voi sallia, että puolet ihmiskunnasta kärsii oikeuksiensa rikkomisesta, ja tämän vuoksi vaadimme tässä ja nyt Amina Lawalin vapauttamista.

McCartin (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen perehtynyt Amina Lawalin tapaukseen ja käynyt sen läpi Amnesty Internationalin kanssa, ja haluankin kiittää sitä antamastaan tuesta, kuten myös oman ryhmäni henkilökuntaa, joka vahvisti julkaistut tosiasiat.
Tutkin noita tosiseikkoja, ja epätavallisen julma tuomio pisti ensimmäisenä silmäämme tässä asiassa. Meidän on kiinnitettävä huomiota ennen kaikkea tehdyn päätöksen epäoikeudenmukaisuuteen, kun kyseiselle naispuoliselle henkilölle vaadittiin rangaistusta jonkinlaisen uskonnollisen uskomuksen nimissä. Kyse ei ole mistään uskonnollisesta laista vaan kyse on puhtaasti politiikasta, jolla miehet eri puolilla maailmaa säilyttivät ja säilyttävät yhä otteensa ja määräysvaltansa heikompaan sukupuoleen.
Toinen tapauksen vahingollinen näkökohta liittyy sen täydelliseen ja mielivaltaiseen julmuuteen. Se sotii kaikkia niitä ihmiskunnan vaistoja vastaan, jotka saavat meidät ponnistelemaan yhteisen rauhanomaisen maailman puolesta.
Tapaus muistuttaa meitä ennen kaikkea niistä julmista ajoista, jolloin noitia poltettiin roviolla, kuten joku jäsenistä totesi aiemmin, ja jolloin ihmisiä uhrattiin näkymättömille, tuntemattomille ja piittaamattomille jumalolennoille. Maailmassa on paljon ihmisiä, joiden jumalkäsitykset ja -ilmentymät poikkeavat toisistaan. Monet ihmiset eivät tunnusta minkäänlaista jumalaa. Tämä ei estä meitä jakamasta ja kokemasta samaa maailmaa yhdessä. Jos osa ihmisistä on kuitenkin sitä mieltä, että he voivat jumalansa puolesta rangaista ja vainota itse lähimmäisiään, koska nämä harjoittavat eri uskontoa tai eivät usko ollenkaan, ihmiskunta ei voi elää rauhaisaa rinnakkaiseloa tässä maailmassa. 
Sen vuoksi meidän täällä parlamentissa on tehtävä selväksi, että vain demokraattisilla elimillä on oikeus säätää lakeja ja määrätä rangaistuksia toisille ihmisille, ja että Euroopan unioni vaalii YK:n sääntöjä hinnalla millä hyvänsä.

Ainardi (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Nigerian liittovaltion yhdessä muslimiosavaltiossa on jälleen kerran annettu kivitystuomio naiselle, Amina Lawalille. Hänen rikoksenaan on lapsen synnyttäminen avioeron jälkeen. Safiya Husseinin, joka muutama kuukausi sitten koki saman kohtalon, henki säästyi asiasta nousseen kansainvälisen hälyn ansiosta. Mutta kuinka monta naista on ennen kyseistä voittoa tuomittu samaan julmaan kohtaloon, ja kuinka monta vielä tuomitaan tulevaisuudessa?
On jo korkea aika estää näiden todella alkukantaisten laillisten päätösten, jotka osoittavat täydellistä halveksuntaa ihmisarvoa kohtaan, läpimeno Nigeriassa ja muualla. Nigerian oikeusministeri julisti perustuslain vastaiseksi - myös maan pohjoisosan muslimiosavaltioissa - tällaisen sharia-lain ankaran soveltamisen, jolla ei ole mitään tekemistä muslimien uskonnon noudattamisen kanssa. Nigerian liittovaltio määrittelee perustuslaissaan itsensä sekulaariseksi valtioksi. Nigeria on allekirjoittanut myös yleissopimukset, joissa määritellään sen kansainvälisen tason sitoumukset. Vaikka tässä on kyse Katsinan osavaltiosta, on myös muita vastuullisia: vastuu on Nigerian liittovaltion viranomaisilla, joiden velvollisuutena on varmistaa perustuslain tarkka noudattaminen ja kaikkien Nigerian kansalaisten ihmisoikeuksien suojelu heidän asemastaan, uskonnostaan tai sukupuolestaan riippumatta. 
Kansainvälisen yhteisön ja erityisesti Euroopan on tuomittava tällainen perimmäisten ihmisoikeuksien tuomittava rikkominen. Eurooppa vastustaa kuolemanrangaistuksia. Se on sitoutunut suojelemaan naisten oikeuksia sukupuolista syrjintää ja uskonnollista suvaitsemattomuutta vastaan. Euroopan velvollisuuksiin kuuluu myös tehdä kaikki voitava Amina Lawalin pelastamiseksi kivityskuolemalta. Ihmisoikeusjärjestöt taistelevat urheasti Nigeriassa. Niitä uhataan usein, mutta ne toimivat yhdessä resurssipulasta ja eurooppalaisten järjestöjen ulkopuolisen tuen puutteesta huolimatta. Meidän on tuettava niiden vaatimuksia. 
Eurooppa voi vaatia ja sen on vaadittava Cotonoun kumppanuussopimusten yhteydessä Nigeriaa noudattamaan kansainvälisiä sitoumuksiaan ja edistämään demokratiaa ja naisten oikeuksia.

Van den Bos (ELDR).
Arvoisa puhemies, aiommeko me tukea maata, jossa harjoitetaan julmuuksia? Käsiteltävänämme on nyt Amina Lawalin tapaus. Yhä useammat Nigerian osavaltiot soveltavat sharia-lakia. Poliittinen ilmapiiri on usein niin islamin hallitsema, että politiikoilla on mahdollisuuksia menestyä vaaleissa vain, jos he tukevat shariaa. Muinaiset julmat aavikoiden tavat, kuten naisten kivittäminen tai raajojen silpominen, ovat tietenkin perimmäisten ihmisoikeuksien vastaisia. Paljon puhuttu sivilisaatioiden, kulttuurien tai uskomusten yhteentörmäys voidaan estää vain lakkauttamalla ankara sharia-laki kaikkialla. Nigeria on hyvin hauras ja epävakaa demokratia. Euroopan unioni tukee maan demokratisointiprosessia, ja täysin syystä. Tukemista voidaan kuitenkin jatkaa vain, jos Nigerian liittohallitus tekee kaiken perustuslaillisen voitavansa näiden julmien rangaistusten lopettamiseksi. Jos Nigeria ei onnistu tehtävässään, hiljattain lupaamaamme tukea on harkittava uudelleen. Kehitykseen ja hyvään hallintoon annettavalla tuella on vähän merkitystä, jos tuen vastaanottajat pitävät sinnikkäästi kiinni julmista tavoistaan.

Ferrer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kristillisdemokraatteina ja PPE-DE-ryhmänä tekemämme sitoumus puolustaa elämää ja ihmisarvoa ja tuon ihmisarvon edellyttämiä perusoikeuksia ja -vapauksia saa meidät jälleen kerran tuomitsemaan voimakkaasti elämää ja ihmisarvoa vastaan tehdyt loukkaukset, joita edustavat islamilaisen lain tiukan tulkinnan mukaisesti määrätyt kuolemantuomiot ja etenkin kivityskuolema, sekä kehottamaan vastuullisia viranomaisia armeliaisuuteen näiden häpeällisten tuomioiden täytäntöönpanon estämiseksi.
Se saa meidät myös muistuttamaan paitsi Nigerian liittovaltiota myös Nigeriä, Sudania ja Somaliaa siitä, että sharia-lain nykyinen tulkinta ja soveltaminen on selkeästi perusoikeuksien vastaista ja rikkoo selkeästi myös niitä kansainvälisiä ihmisoikeussitoumuksia, myös Cotonoun sopimusta, jotka nuo maat ovat hyväksyneet. Cotonoun sopimuksen 1 artiklassa määrätään selväsanaisesti noudattamaan yksilön oikeuksia ja ottamaan kaikilla aloilla, politiikassa, taloudessa ja yhteiskunnassa järjestelmällisesti huomioon naisten asema sekä sukupuolten välistä tasa-arvoa koskevat kysymykset.
Sen lisäksi että vastustamme ehdottomasti annettuja kuolemantuomioita ja vaadimme armahdusta Amina Lawalille, Ahmadu Ibrahinille ja Fatima Usmanille, meidän on vaadittava ja me haluamme vaatia näiden maiden hallituksia saattamaan lainsäädäntönsä vastaamaan ihmisoikeuksia koskevia kansainvälisiä vaatimuksia ja sitoumuksia, jotta estetään ihmisoikeuksia rikkovan sharia-lain soveltaminen. Lisäksi meidän on Euroopan unionissa oltava valmiita käyttämään Cotonoun sopimusten meille tarjoamia keinoja noiden sopimusten ajamien periaatteiden rikkomisen varalta. Arvoisa puhemies, vain täten voimme edistää vapautta ja ihmisoikeuksien kunnioitusta maailmassa.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, äiti, Amina Lawal, on tuomittu kuolemaan julmasti kivittämällä sen vuoksi, että hänellä on ollut seksisuhde avioeronsa jälkeen, mikä on hyvin yleistä miljoonien miesten ja naisten keskuudessa kaikissa viidessä maanosassa heidän uskonnolliseen suuntautumiseensa katsomatta, olivatpa he sitten muslimeja, katolisia, protestantteja tai muita.
?Miksi juuri Amina mutten minä??, saattaa koko maailma kysyä tämän islamilaisen tekopyhyyden edessä. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sharia-lakia ei aiemmin sovellettu tällä tavalla Pohjois-Nigerian osavaltioissa. Kyse on puhtaasti fundamentalistisesta tulkinnasta. Sen aiheuttama vahinko Aminan elämälle olisi peruuttamaton. Voimasuhteet tulevat myöhemmin muuttumaan, tulee uusia tuomioistuimia, islamilaisia tai amerikkalaisia, jotka ottavat käyttöön erilaisia kriteereitä, mutta Aminan oikeutta elämään rikotaan peruuttamattomasti. 
Päätöslauselman 11 kohdassa toistetaan, että Euroopan parlamentti haluaa harkittavan, voisivatko fundamentalistien vainon uhrit hakea poliittista turvapaikkaa erityisesti tapauksissa, joissa heidät on tuomittu kuolemaan kivittämällä. Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, emme saa unohtaa, että myös Iranissa on käytössä kivittämällä täytäntöön pantavat kuolemantuomiot. Kaiken kukkuraksi Katamin läheinen korkean tason virkailija kehtasi vielä ylvästellä niillä. 
Arvoisa komission jäsen, haluamme vahvistaa suhteitamme Iraniin, mutta sopivatko kivitykset yhteen yhtenäisen ulko- ja turvallisuuspolitiikkamme ja ihmisoikeuksien suojelun kanssa?
Arvoisa komission jäsen, pyytäisin teitä ottamaan huomioon myös Iranissa tapahtuvat kivitykset.

Thors (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, seuraamme hyvin murheellisina Nigerian tapahtumia. Minä kuuluin niihin, jotka uskoivat, että presidentti Obasanjon valinta muutama vuosi sitten olisi alku muutokselle. Viimeisin mietintö ja keskustelu ovat vain yksi muiden joukossa osoittamassa, että turvajoukot eivät toimi halutulla tavalla ja että syitä siihen ei ole tutkittu. On tietoja siitä, että presidentti vaati muutama vuosi sitten periaatteessa kaikkia Ooduan kansankongressiin kuuluvia ihmisiä, eli useita satoja, ammuttavaksi. Korruptiota vastustava Transparency International -järjestö laskee Nigerian edelleen maailman toiseksi korruptoituneemmaksi maaksi. Lapsityövoiman käyttöä ja lasten salakauppaa koskevat luvut ovat korkeimmat Nigeriassa. 
Jos olisimme todella rehellisiä näissä asioissa, kehottaisimme myös suurlähettiläitä ryhtymään toimiin Nigeriassa ja kertomaan, että Amina Lawal on tervetullut kaikkiin Euroopan maihin. Meidän olisi toimittava ja kerrottava, että hän on tervetullut tänne, että me eurooppalaiset olemme yhdessä valmiita pelastamaan hänet. Tämä on ainoa kunnioitettava tapa toimia. Kehottaisin komission jäsentä harkitsemaan keskustelua suurlähettiläiden kanssa.

Bordes (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, äänestämme tämän päätöslauselman puolesta kaikesta siitä arvostelusta huolimatta, jota sitä vastaan voidaan esittää. Jos Euroopan parlamentti voi kannallaan estää rikoksen Amina Lawalia vastaan, sen on tuo kanta esitettävä. 
Naisen tuomitseminen alkukantaisten lakien perusteella lapsen synnyttämisestä on halveksittava rikos, kuten kaikenlainen naisten sortaminen ja silpominen siitä riippumatta, tapahtuuko se uskonnon nimissä tai ei. 
Yhdymme voimakkaasti vastalauseisiin, jotka koskevat naisten sortamista ja heidän ihmisoikeutensa riistämistä sharia-lain nimissä, mutta yhtä voimakkaasti vastustamme toimia Vatikaanin tai Raamatun nimissä.
Meidän on luonnollisesti tuomittava Nigerian julmat teot, mutta tämänkaltaiset toimet on tuomittava myös, jos ne tapahtuvat Yhdysvalloissa, tuossa nykyaikaisen sivilisaation esikuvana toimivassa suurvallassa, tai jopa täällä Euroopan unionissa, joka antaa joidenkin jäsenvaltioittensa panna täytäntöön lakeja, joissa naisilta kielletään oikeus päättää omasta ruumiistaan. 
Vastustamme toisaalla tapahtuvia julmia tekoja, mutta meidän on samalla taattava, että oma pihamme on puhdas.

Bowis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kaikkialla maailmassa voidaan havaita esimerkkejä ihmisten aiheuttamista väkivaltaisuuksista ja julmuuksista sekä toisinaan kauhistuttavia näkymiä mafian harjoittamasta väkivallasta ja lynkkauksista.
Jokainen sivistynyt henkilö, kaikki hallitukset ja oikeusjärjestelmät tuomitsevat nämä kauheudet. Osa julmuuksista on sitäkin kaameampia, koska ne ovat saaneet hyväksynnän henkilöiltä, jotka on määrätty ilmeisesti jakamaan oikeutta. Tämä ei päde Nigeriaan, mutta keskitymme tänään tuohon maahan. Siellä sharia-lain nimissä tehdyt teot ovat tuomittavia kaikissa itseään sivistyneinä ja humaaneina pitävissä yhteiskunnissa. Aviorikoksesta kivittäminen on julma teko; esiaviollisesta seksistä tai alkoholin kulutuksesta ruoskiminen ja amputointi varkaudesta ovat kohtuuttomia rangaistuksia. Enemmistö nigerialaisista, jotka ovat kunnollisia ja vastuuntuntoisia kansalaisia, ei hyväksy lainmukaisen roskaväen antamaa oikeudellista siunausta kuoliaaksi kivittämiselle, ja se ei toden totta voi saada meidän siunaustamme.
Kansainvälisellä painostuksella yritettiin aiemmin tänä vuonna estää aikeet kivittää Safiya Husseini kuoliaaksi. Nyt myös Amina Lawalia uhkaa kidutuskuolema. Safiya meni naimisiin 12-vuotiaana ja Amina 14-vuotiaana. He menettivät lapsuutensa, mutta nyt Amina saattaa menettää henkensä. Nuorta paria Ahmadu Ibrahimia ja Fatima Usmania odottaa sama kohtalo, kuten erästä vanhempaa, raiskauksesta syytettyä miestä. Tällainen rangaistus on Nigerian allekirjoittamien yleissopimusten ja sopimusten vastainen. 
Kymmenet tuhannet ihmiset 110 maasta ovat allekirjoittaneet vetoomuksen Aminan armahtamiseksi. Nigerian liittohallitus ymmärtää käsittääkseni, että todellakin myös oikeusministeri on tuominnut oikeuden päätöksen. Keskeisessä asemassa on Katsinan osavaltion kuvernööri, ja on tärkeää, että puheenjohtajavaltio, komissio ja parlamentin puhemies yhtyvät niihin vetoomuksiin, joita usea meistä on jo lähettänyt Umaru Musa Yar'Adualle.

Markov (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, sen jälkeen, kun Safiya Husseinin henki onnistuttiin säilyttämään tämän vuoden maaliskuussa kansainvälisen toiminnan ansiosta, on todella järkyttävää törmätä jälleen tapaukseen, jossa nigerialainen äiti uhataan tappaa kivittämällä.
Nigerian hallitus ei kansainvälisestä painostuksesta huolimatta ole taipuvainen täyttämään kansainvälisen lainsäädännön velvollisuuksia ja sallii kymmenen Nigerian liittovaltion soveltaa paikallista ja uskonnon motivoimaa rikollista lainsäädäntöä, joka on maan perustuslain ja kansainvälisten ihmisoikeuksien vastainen.
Meidän on kuitenkin samaan aikaan tiedostettava, ettei Nigeria suinkaan ole ainut tapaus. Amnesty Internationalin tietojen mukaan esimerkiksi Iranissa ainakin kuusi naista tuomittiin vuosina 2001 ja 2002 kivityskuolemaan aviorikoksen ja maallisen turmeltuneisuuden kaltaisista rikoksista toisinaan pitkän vankeustuomion jälkeen, ja tuomiot myös pantiin täytäntöön.
Yksistään Iranissa yhteensä 35 ihmistä, sekä miehiä että naisia, on jo teloitettu tänä vuonna eri tavoin. Sen vuoksi Euroopan unionin olikin jo aika ottaa kantaa näitä julmia tekoja vastaan paitsi yksittäisissä tapauksissa myös periaatteesta. Meillä pitäisi olla mahdollisuus myös pyrkiä määräämään rangaistuksia hallituksille, joissa harjoitetaan tämänkaltaisia julmuuksia.
Patten
Kuten kaikki tässä keskustelussa puheenvuoron käyttäneet jäsenet ovat todenneet, tämä on äärimmäisen huolestuttava tapaus. En ole yllättynyt sen aiheuttamasta voimakkaasta paheksunnasta ja järkytyksestä parlamentissa. Komissio on koko ajan ollut syvästi huolissaan Nigerian raakojen rangaistusten mahdollisesta täytäntöönpanosta. 
Tällä kertaa olemme jäsenten tavoin erityisen huolissamme Amina Lawalin tapauksesta; hänet on tuomittu kivityskuolemaan, jossa on itse asiassa kyse, kuten jäsen Bowis totesi, valtion hyväksymästä järjestäytyneestä julmuudesta, vaikka Amina odottaa parhaillaan vetoomusta. 
Komissio vastustaa kaikkien puheenvuoron käyttäneiden jäsenten tavoin julmia ja syrjiviä rangaistuksia. Olemme johdonmukaisesti ilmaisseet huolemme sharia-lain nimissä Nigeriassa annetuista rangaistuksista - palaan vielä tähän kysymykseen - ja myös muualla tuon lain nimissä annetuista rangaistuksista. Tuo huoli on ilmaistu mm. YK:n ihmisoikeuskomissiossa. Odotamme kaikkien yhteisöjen hyväksyvän ihmisoikeuksia, sukupuolten välistä tasa-arvoa ja ihmiselämän kunnioitusta koskevat kansainväliset vaatimukset. 
Vastustamme voimakkaasti kuolemanrangaistuksia ja yhdymme täysin Euroopan unionin laatimiin vuonna 1998 hyväksyttyihin kuolemanrangaistuksen vastaisiin suuntaviivoihin. Meillä on ollut useita mahdollisuuksia keskustella noista suuntaviivoista parlamentissa. Troikan menettely pantiin vielä viime vuonna käyntiin Nigeriassa tuon kantamme vahvistamiseksi.
Komissio tukee jatkossakin ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteita yhteistyöohjelmassaan Nigerian kanssa sekä muiden välineiden kautta, joista yksi on demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskeva eurooppalainen aloite, jota monet niin kaunopuheisesti täällä parlamentissa puolustavat. Nigeria kuuluu tuossa aloitteessa keskeisiin maihin, ja sillä tuetaan hyvää hallintoa ja oikeudellista uudistusta koskevia toimia tavoitteena vaikuttaa myönteisesti naisten asemaan ja heidän tietoisuuteensa laillisista oikeuksistaan.
Unioni käy luonnollisesti jatkuvaa poliittista vuoropuhelua Nigerian hallituksen kanssa, kuten useat parlamentin jäsenet, esim. jäsen Karamanou, ovat huomauttaneet. Vuoropuhelua voidaan vahvistaa odotetusti Cotonoun sopimuksella tilanteen kehittymisen mukaisesti. 
Kiinnostuin ehdotuksesta perustaa sharia-lakia, ihmisoikeuksia ja naisten oikeuksia käsittelevän työryhmän Cotonoun sopimuksen yhteydessä, ja myös yksi päätöslauselman tekijöistä mainitsi ehdotuksen.
Kuten parlamentti varmaan tietää, olemme rahoittaneet erään selvityksen (Peterin selvityksen) sharia-lain soveltamisen ongelmista Nigeriassa. Parlamentti ei varmaankaan ylläty selvityksen tärkeimmistä päätelmistä. Selvityksessä todettiin, että osa lakiteksteistä oli kehnosti laadittu ja ristiriitaisia, tekstejä sovellettiin epäjohdonmukaisesti, asianomaiset tuomarit olivat epäpäteviä ja alikoulutettuja ja että tekstit olivat ristiriidassa sekä kansainvälisten lakien että liittovaltiolainsäädännön kanssa. 
Voin vakuuttaa parlamentille, että käsittelemme tätä erittäin huolestuttavaa kysymystä myös jatkossa. Kuten olen voinut todeta monien maiden ulkoministereille, meidän eurooppalaisten on hyvin vaikea hyväksyä, että naisten kivittäminen olisi kansainvälisesti hyväksyttyjen käyttäytymis- ja ihmisoikeusvaatimusten mukaista.
Jäsen Izquierdo Rojo puhui naisten kivittämisestä Iranissa. Voin vakuuttaa hänelle, että olen puhunut tästä Iranin ministerien kanssa. Olen puhunut siitä Teheranissa ja Teheranin ulkopuolella pidetyissä kokouksissa. Toivon todella, että voimme seuraavien kuukausien kuluessa aloittaa Iranin kanssa laajamittaisen vuoropuhelun ihmisoikeuksista niiden keskustelujen rinnalla, joita käymme sen kanssa politiikasta sekä kaupasta ja yhteistyöstä, jotta voimme jatkaa aiheen käsittelyä Iranin kanssa samaan tapaan kuin tarpeen vaatiessa kaikkien muidenkin maiden kanssa. Parlamentti on tästä huolissaan, me olemme tästä huolissamme, ja tämä on herättänyt voimakasta huolta myös yleisesti Euroopassa.
Puhemies.
Suurkiitokset, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 16.00 tai keskustelujen päätteeksi.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu Zimbabwen ihmisoikeuksia koskevasta seitsemästä päätöslauselmaesityksestä:
Van Ordenin ja muiden laatima päätöslauselma B5-0464/2002 PPE-DE-ryhmän puolesta Zimbabwesta
Maesin ja muiden laatima päätöslauselma B5-0467/2002 Verts/ALE-ryhmän puolesta Zimbabwesta
Andrewsin laatima päätöslauselma B5-0468/2002 UEN-ryhmän puolesta Zimbabwesta
Kinnockin ja muiden laatima päätöslauselma B5-0469/2002 PSE-ryhmän puolesta Zimbabwen ihmisoikeustilanteesta
Vincin laatima päätöslauselma B5-0481/2002 GUE/NGL-ryhmän puolesta ihmisoikeuksista Zimbabwessa
Belderin laatima päätöslauselma B5-0482/2002 EDD-ryhmän puolesta Zimbabwesta
Van den Bosin, Mulderin ja Sanders-ten Holten laatima päätöslauselma B5-0485/2002 ELDR-ryhmän puolesta Zimbabwen ihmisoikeustilanteesta.

Van Orden (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, olen sekä surullinen että turhautunut joutuessani esittelemään jälleen yhden päätöslauselman Zimbabwesta, joka on jo kuudes tänä vuonna. Totuus on se, että maan tilanne pahenee jatkuvasti ja että Euroopan unionin tähänastiset toimet ovat olleet selvästi tehottomia. Toimia ei ole toteutettu riittävän päättäväisesti tai ponnekkaasti. Euroopan unioni lähettää diplomaattisia valtuuskuntia eteläiseen Afrikkaan, mutta ne palaavat sieltä tyhjin käsin jättäen vaikutelman, ettei Zimbabwea koskevia toimia pidetä ensisijaisina ja ratkaisevina kokonaisvaltaisessa suhtautumisessa eteläiseen Afrikkaan. 
Olkaamme selkeitä: kyse ei ole valkoihoisten maanviljelijöiden oikeuksista vaan koko Zimbabwen kansan oikeuksista. Jos et kanna Zanu-PF-puoleen jäsenkorttia, sinua vainotaan, syrjitään, pahoinpidellään, joudut valikoivan nälkiinnyttämispolitiikan uhriksi tai sinut tapetaan. Miten vakavaksi tilanteen annetaan muuttua ennen tehokkaisiin toimiin ryhtymistä?
Presidentti Mugabe on juuri palannut Johannesburgista Harareen anomaan tukea maapolitiikalleen. Tämä on pilkantekoa. Oppositiopuolue MDC:tä lainatakseni ?Mugaben maareformiohjelma on johtanut laajamittaiseen ympäristön pilaantumiseen, ajanut satojatuhansia ihmisiä köyhyyteen ja saattanut kuusi miljoonaa ihmistä nälänhädän partaalle?. Tämä on tosiasia.
Presidentti Mugabe on tyranni, joka on ryövännyt maansa resursseja omaksi ja ystäviensä hyödyksi ja joka hyödyntää valtionkoneistoa, myös poliisilaitosta, poliittisten vastustajiensa pelotteluun ja solvaamiseen. Voitte siten kuvitella järkytyksemme, kun meille selvisi, että Zimbabwen poliisin komentaja Augustine Chihuri, joka on itse asiassa nimetty Euroopan unionin laatimassa luettelossa ihmisistä, joille on määrätty matkustuskielto EU:n jäsenvaltioihin, vieraili kuitenkin viime viikolla Ranskassa osallistuakseen Lyonissa järjestettyyn Interpolin kokoukseen. Voidaan täysin oikeutetusti kysyä, miten Chihurin kaltainen henkilö voi edes toimia Interpolin varapresidenttinä, mutta se on jo toinen kysymys. Hänen ei tosiasiassa olisi pitänyt olla Ranskassa, joten neuvoston on nyt toimittava ponnekkaasti ja tehokkaasti tällaisten porsaanreikien tukkimiseksi sekä kansainvälisen liikkeen herättämiseksi presidentti Mugabea vastaan ennen kuin Zimbabwen murhenäytelmä jää jälleen muiden kansainvälisten kriisien jalkoihin. Ryhtykäämme päättäväisiin toimiin koko Zimbabwen kansan puolesta.

Maes (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, presidentti Mugaben diktatuuri on tuomittava. Hän ajaa maansa perikatoon, maat ovat paljaina, talous menee alamäkeä, ihmiset kärsivät puutetta ja nälkää; hän huiputtaa lehdistöä ja terrorisoi oppositiota motiivinaan pysyä vallassa. Hänellä on kuitenkin kannattajia mustassa Afrikassa. Zimbabwen naapurimaat eivät loppujen lopuksi halua sotaan sen kanssa. Valkoihoisten tiloilla työskentelevät maatyöläiset joutuvat usein elämään tuomittavissa sosiaalisissa oloissa. Maattomat köyhät haluavat mahdollisuuden selviytyä. Sen vuoksi maan uudelleenjakoon on tarvetta, mutta se on tehtävä laillisin ja avoimin menettelyin ilman väkivaltaa ja lahjontaa.
Euroopan unionin on siten tehtävä osansa. Kunnioitamme kovasti Zimbabwen kansaa. Emme voi sekaantua itsenäisen valtion sisäisiin asioihin. Sanktioidemme on kohdistuttava presidentti Mugabeen ja hänen piiriinsä, ei Zimbabwen kansaan. Ihmisille on tehtävä tiettäväksi, että ymmärrämme heidän haluaan hankkia maata ja että haluamme antaa taloudellista tukea tuon maan hankkimiseen laillisin keinoin. Meidän on autettava Zimbabwen naapurimaita huolehtimaan pakolaisista. Muutoin tarjoamme itse asiassa heille tekosyyn käännyttää pakolaiset takaisin rajalle, jossa heistä tulee jälleen sorron uhreja. 
Tätä tehtävää toivon parlamentin tukevan, ja sen vuoksi olemme jättäneet tarkistuksia. Ymmärrän, etteivät kaikki tule niitä tukemaan, mutta en todellakaan halua antaa kuvaa valkoihoisesta, joka vain heristelee moittivaa sormea Afrikalle.

Junker (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Zimbabwen tapahtumat kertovat ennennäkemättömästä murhenäytelmästä. Presidentti Mugabe esitti Johannesburgissa pitämässään puheessa sanoin kuvaamattoman väitteen siitä, että kyseiset, täysin maan perustuslain vastaiset tapahtumat jopa edistäisivät kestävää kehitystä. Tämä on kyllä kaiken huippu! Olisi vaikea esittää väitettä, joka löisi tämän laudalta häpeämättömyydellään. Olisi hyvä, jos mustasta Afrikasta löytyisi voimakkaita ääniä tuomaan esiin sen, mistä tässä todellisuudessa on kyse: sellaisen miehen valtataistelusta, joka on epäonnistunut 20 vuotta kestäneissä ponnisteluissaan viedä eteenpäin maareformia, joka olisi voitu toteuttaa laillisesti. Hän ryhtyi toimiin vasta kun hänen oma asemansa oli uhattuna ja turvautui tähän taktiikkaan vasta kun hänen otteensa vallasta oli vaakalaudalla. Meidän on aina muistettava, että nuo toimet on kohdistettu vain osaksi valkoihoisia maanviljelijöitä vastaan. Ne on suunnattu ennen kaikkea Zimbabwen oppositioon, joka onnistui saavuttamaan erittäin huomattavan tuloksen parlamenttivaaleissa valtavasta painostuksesta huolimatta, mutta jolla on toki yleisön laaja tuki. Tämä on tilanteen todellinen tausta. 
Haluaisin lainata muutamia otteita Etelä-Afrikan sanomalehdestä Daily Newspaperista, joka edustaa yhtä ääntä maassa, joka on kaikesta huolimatta liittolaisemme, mikä on tärkeää. Lehdessä arvosteltiin julmaksi Mugaben hallituksen menetelmää toteuttaa maareformi, ja menetelmän väitettiin johtavan tuotannon pysähtymiseen, jolloin se on hyödytön. Lehdessä todettiin, että Mugabe yrittää levittää valhetta väittämällä, että hänellä on takanaan koko Zimbabwen kansan tuki. Tiedämme kuitenkin, että maassa on voimakas oppositio, minkä vuoksi ei ole perusteltua puhua - lainaan nyt tuota lehteä - ?zimbabwelaisistani tai minun Zimbabwestani?, kun hän samalla sivuuttaa monet vastustajansa, ja että Mugabe luo väärän vaikutelman väittämällä, että Zimbabwe on, kuten olikin, hänen omaisuuttaan. Hän kuitenkin myy käsittääkseni parhaillaan tuota omaisuutta perheelleen, joten hän käyttää valtaamaansa maata väärin antaakseen lahjoja perheenjäsenilleen.
Kuten jo totesin, Euroopan unionin olisi suostuttava tukemaan maareformiin liittyvää oikeusprosessia ja perustuslaillista prosessia, mutta sen ei pidä tukea tällaista juonittelua. Tämä on kerrottava hyvin selväsanaisesti kumppanuusmaillemme.

Belder (EDD).
Arvoisa puhemies, presidentti Mugaben Zimbabwessa tapahtuu kamalia asioita joka päivä. Mitäpä sanotte esimerkiksi seuraavasta. Eräs zimbabwelainen poliisi sanoi 12-vuotiaalle tytölle kymmeneltä illalla, että peli, jota aiomme pelata, tarvitsee musiikkia. Mutta kun poliisi heitti patjan maahan, kävi selväksi, että hänellä oli mielessä jotain muuta kuin pelaaminen. Tytön äiti ja hänen 9- ja 7-vuotiaat siskonsa joutuivat seuraavien neljän tunnin ajan laulamaan keskeytyksettä Robert Mugaben ylistyslauluja ja seuraamaan, kun viiden ns. sotaveteraanin ja poliisin joukkio raiskasi aliravittua Dora-siskoa erään hökkelin takana puoli kolmeen asti aamulla. Miehet huusivat tytölle, että tämä tehtiin rangaistuksena niille, jotka haluavat myydä maan Tony Blairille ja valkoisille. Dora raiskattiin, koska hänen kotoa poissa oleva isä oli tavallinen oppositiopuolue MDC:n tukija.
Edellä mainittu murhenäytelmä (ks. 25. elokuuta päivätty Sunday Telegraph) ei valitettavasti ollut ainoa tapaus. Dora on vain yksi sadoista nuorista tytöistä, joita raiskataan osana valtion järjestelmällistä poliittista kansalaisten vainoamiskampanjaa, puhumattakaan niistä noin 50 sotilasleiristä, joihin presidentti Mugaben vastustajat on teljetty ja joissa heitä kidutetaan ?uudelleenkoulutuksen? nimissä, mutta joita käytetään yhä enemmän myös raiskauksiin.
Samaan aikaan presidentti Mugabe ei näytä pienintäkään merkkiä häpeästä tätä hirmuhallintoa kohtaan, päinvastoin. Ajatellaanpa vain esimerkiksi hänen tyrmistyttävää esiintymistään YK:n huippukokouksessa Johannesburgissa, missä tämä itseään hylkiönä pitävä esiintyi kolonialismin uhrina, joka halusi vapauttaa ?miehitetyn maansa? ?brittien siirtomaavallasta?. Se, että hän antaa puolet hänen 12 miljoonasta maanmiehestään nähdä nälkää näiden valheiden takia, ei huoleta häntä vähääkään.
Huolta aiheuttavat Namibian presidentti Nujoman antama aktiivinen tuki presidentti Mugabelle sekä NEPAD-ohjelman - jossa on kyse hallitsijoiden vastuusta hallittavia kohtaan - taitavan alullepanijan presidentti Mbekin välinpitämättömyys.
Lumipallo-efektin välttämiseksi kehotan neuvostoa ja komissiota antamaan Zimbabwen kriisille jatkossakin etusijan politiikassa. Henkilökohtaisesti minua loukkasi hyvin paljon se, että tämänpäiväisen Frankfurter Allgemeinen mukaan vain Yhdysvaltain ulkoministeri nimenomaisesti arvosteli Mugaben hirmuhallintoa Johannesburgin kokouksessa. Vaikeniko Eurooppa todellakin tässä asiassa?

Van den Bos (ELDR).
Presidentti Mugabe antaa kansansa nähdä nälkää ja syyttää siitä länttä. Ei hän vaan uusliberalistinen kehitysmalli on syyllinen hänen kansansa nälänhätään. Eurooppalainen uuskolonialistinen valta on syypää demokratian romahdukseen, hänen poliittisten vastustajiensa räikeään uhkailuun ja vaalien peukalointiin, ei hän. Hänen valtansa ulottumattomissa olevat hulttiot hyökkäävät riippumattoman median kimppuun, ei hän. Ventovieraat sallivat hänen sotilaidensa raiskata häntä vastustavia naisia, ei suinkaan hän. Hän ei ole syyllinen myöskään elintarvikkeiden epäämiseen poliittisilta vastustajiltaan, vaan siihen syyllistyvät Zimbabwen viholliset.
Kaikilla näillä entisen vapaustaistelijan poliittisilla toimilla on nyt vain yksi tavoite: löytää keino vallassa pysymiseen hinnalla millä hyvänsä. Yksikään järkevä kansalainen ei vastusta maareformia, mutta kaikki järkevät kansalaiset vastustavat Mugaben toteuttamaa maareformia. Maanviljelijöiltä viedään kaikki antamatta mitään tilalle, ja he joutuvat pakenemaan. Zimbabwen kansalle ei jaeta maata, johon heillä on oikeus, vaan Mugaben poliitikkoystäville. Mugaben annettiin häpeämättömästi levittää harhaanjohtavaa poliittista propagandaa Johannesburgin huippukokouksessa. Ns. järkeviä hallituksen vastaisia sanktioita ei ole kovin järkevästi pantu täytäntöön. Rangaistuksia on sovellettava nykyistä tiukemmin, ja niiden kohderyhmää on laajennettava.
Komission jäsen Patten, mitä on tapahtunut lupaukselle jäädyttää näiden miesten omaisuus Euroopassa? Tuossa maassa olisi jo korkea aika järjestää uudet ja rehelliset vaalit. Etelä-Afrikan presidentti Mbekin ja alueen muiden johtajien on lopultakin hyväksyttävä vastuunsa ja tuettava Zimbabwen kansaa eikä presidenttiä, joka laiminlyö kansalaisiaan oman vallanhimonsa vuoksi.

Gahler (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jäsen Junker mainitsi jo Mugaben Johannesburgin huippukokouksessa pitämän ivallisen puheen. Olen huomaavinani, että tämänkaltaiset puheet valitettavasti tarttuvat. Toivon, että Namibian presidentti Nujoman Johannesburgissa samana päivänä pitämällä karkealla puheella ei olisi poliittisia vaikutuksia Namibiaan. Samaan aikaan Zimbabwessa jatkuu edelleen mm. elintarvikeavun politisointi. Maissia jaetaan erityisesti puolueuskollisille, kirkon ruokavarastoja on vallattu ns. sotaveteraanien toimesta ja kirkkojen jakaman avun kieltämistä perustellaan sillä, että sen myötä syntyy rinnakkaisia rakenteita.
Mitä meidän olisi tehtävä? Meidän on tehtävä se, mitä olemme päättäneet tehdä. Tarkemmin sanottuna oletan, ettei Zimbabwen ulkoministeriä kutsuta marraskuussa Kööpenhaminassa järjestettävään EU:n ja SADEC-maiden ulkoministerikokoukseen, ja meidän on tehtävä selväksi eteläisen Afrikan kumppaneillemme, ettei Euroopan varoja aiota käyttää Afrikan elvyttämisen tai Afrikan uuden kehittämisohjelman NEPADin rahoittamiseen Mugaben eikä hänen poliittisten liittolaistensa hyväksi. Meidän olisi osallistuttava Zimbabwen jälleenrakennuksen ja maareformin rahoittamiseen vasta sitten, kun Mugabe ei ole enää vallassa, ja kun maassa on asianmukainen perustuslaki, mutta ei nyt. Jos Zimbabwen naapurimaat harjoittavat painostusta oman etunsa vuoksi, koska nekin kärsivät Mugaben politiikan vaikutuksista, esimerkiksi naapurimaihin suuntautuvista pakolaistulvista, meidän on tuettava niitä ottamalla vastaan pakolaisia, mutta ei totisesti vielä. Oma politiikkamme on saatava täysin selväksi, ja meidän on painostettava neuvostoamme sopivin keinoin, koska minulla on todella sellainen vaikutelma, kuten monet jäsenet ovat jo todenneet, että asialle ei ole annettu todellista etusijaa ja ettei Mugabeen otettu kovin selkeää kantaa Johannesburgissa. Sen vuoksi toivon, että otamme ainakin kovan linjan Kööpenhaminan marraskuisessa kokouksessa. Eteläisen Afrikan kumppanimme saavat sitten itse päättää, haluavatko he osoittaa solidaarisuutta Mugabelle vai Zimbabwen kansalle ja liittyä vuoropuheluumme tilanteen lopettamiseksi.
Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, päätöslauselma puhuu toki puolestaan. Se on kauhea luettelo rikoksista ihmisyyttä vastaan. Presidentti Mugabella ei ole periaatteita, hänellä ei ole minkäänlaista oikeustajua, hänen hallituksensa vajoaa päivä päivältä yhä alemmas. Hän ei kunnioita ihmisoikeuksia, vähemmistöjen oikeuksia, kansainvälistä lakia tai kansainvälistä mielipidettä. Hän on viheliäinen despootti, joten meidän on katkaistava kaikki yhteydet häneen ja hänen hallitukseensa.
Kuten jäsen Van Orden totesi, meidän on lyötävä Mugabe ja hänen hallituksensa siellä, missä se merkitsee eniten, ts. vallan pesäkkeessä. Kansainvälinen kaupankäynti on lopetettava, ja Mugaben ja hänen piirinsä pankkitilit on jäädytettävä. On määrättävä ponnekkaasti uusia taloudellisia ja kohdennettuja sanktioita. Meidän on samaan aikaan autettava ja tuettava niitä Afrikan valtioita, jotka ryhtyvät vastaavanlaisiin rankaisutoimenpiteisiin Mugaben hallitusta vastaan.
Surullisinta tässä kaikessa on tapahtumien vaikutus Zimbabwen kansalaisiin, joiden ainoana rikoksena on se, että Mugabe on heidän presidenttinsä. Maalitauluksi on otettava Mugabe, ei Zimbabwen kansa, ja varmistakaamme, että toimintamme on tehokasta eikä pelkkää silmänlumetta.

Gollnisch (NI).
Arvoisa puhemies, jälleen kerran marxilainen diktaattori - vai pitäisikö sanoa Marxiin päin kallellaan oleva diktaattori -, joka tuli valtaan länsimaiden hallitusten ja niiden neuvonantajien siunauksella, on paljastanut todellisen minänsä. Maareformin varjolla hän harjoittaa täysin laitonta ja puhdasta ryöstöpolitiikkaa, mutta myös pelottelua ja mitä julminta väkivaltaa; valkoihoisia maanviljelijöitä ja myös heidän kanssaan työskenteleviä mustaihoisia kohtaan tehdään julmia tekoja, ja heidän tilanteensa huononee jatkuvasti.
Tilanteen seuraukset ovat jo tiedossamme. Presidentti Mugaben miliisit, joita ajaa kateus ja ryöväämisen vietti, pakottavat valkoihoiset maanviljelijät parhaimmassakin tapauksessa maanpakoon. Heidän lähtönsä merkitsee tilojen tuhoutumista, nälkää 12 miljoonalle Zimbabwen kansalaiselle ja laajaa köyhyyttä. Kaiken kukkuraksi jopa täällä saa tukea ajatus länsimaiden vastuusta tuosta tilanteesta ja köyhyydestä. Olemme nähneet saman jo Kongossa, Algeriassa, Angolassa ja Mosambikissa. Tämä on nähty monissa Afrikan maissa, joiden johtajat vielä äskettäin ylistivät Mugabea Johannesburgissa. 
En tiedä, voimmeko tässä tilanteessa tehdä mitään Zimbabwen kansan hyväksi, mutta meidän on ainakin rehellisesti sanottava noiden maiden johtajille, etteivät länsimaat ole pääsyyllisiä niiden alikehittyneisyyteen.

Puhemies.
Jäsen Posselt käyttää nyt työjärjestyspuheenvuoron.

Posselt (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, sanon vain muutaman sanan. Halusin mainita, että käymme ensimmäistä kertaa ajankohtaiskeskustelua sitten Corbettin työjärjestysuudistuksen. Tämä tarkoittaa, että keskustelua tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista on lyhennetty kolmesta tunnista kahteen, jotta lainsäädäntötyölle saataisiin kaksi tuntia. Tämä oli virallinen perustelu. 
Tämänpäiväisen esityslistan nähdessäni minun on sanottava, että lainsäädäntötyö on tehtävä salassa. Haluaisin korostaa, että olen hyvin halukas myönnytyksiin, mutta en silloin, kun toinen osapuoli hylkää ne. Tällä tahdon sanoa hyväksyväni ajatuksen antaa kaksi tuntia lainsäädäntötyölle, mutta tällöin tuo työ on tehtävä itse asiassa täällä torstai-iltapäivänä. Jos näin ei tehdä, haluaisin nuo kaksi tuntia takaisin ajankohtaiskeskustelulle.

Patten
Tunnen Zimbabwea kohtuullisen hyvin. Toimiessani maani kehitysministerinä 1980-luvulla kävin useasti Zimbabwessa sen itsenäistymisen jälkeisinä vuosina. Muistan sen toivon, jolla Zimbabwe lähti tielleen itsenäisenä valtiona, ja sen, miten siunattu se oli elintarvikkeilla ja muilla luonnonresursseilla. Muistan esimerkiksi Mosambikin nälänhädän aikana hankkineeni elintarvikeapua Zimbabwesta jaettavaksi Mosambikille. Kaiken tämän muisteleminen saa minut entistä enemmän suremaan Zimbabwen nykytilannetta. 
Kuten parlamentti tietää, komissio on keskeyttänyt virallisen kehitysavun toimittamisen Zimbabween vuoden 2002 alusta. Olemme edelleen syvästi huolissamme maan ihmisoikeustilanteen vakavasta huononemisesta. Kansainvälinen kriisiryhmä, joka on ihailtava järjestö ja joka raportoi säännöllisesti maailman eri kriisipisteistä, kuvaili hiljattain Zimbabwea ?vapaassa pudotuksessa? olevaksi maaksi. Tämä ei ole liioittelua. Me komissiossa tuemme jatkossakin kaikkea sitä vertaispainostusta, jota Afrikan ja etenkin eteläisen Afrikan valtionpäämiehet harjoittavat Zimbabwen hallitusta kohtaan saadakseen sen noudattamaan Cotonoun sopimuksen peruskohtia, kuten ihmisoikeuksia, oikeusvaltiota ja demokratiaa.
Minun on sanottava ohimennen - tämä liittyy jäsen van den Ordenin huomioihin -, että olisin toivonut tällaista vertaispainostusta harjoitettavan enemmänkin viime aikoina eteläisessä Afrikassa. 
Zimbabwen poliittinen tilanne ennen syyskuussa järjestettäviä paikallisvaaleja on edelleen kireä, ja määräaika 2900 valkoihoisen maanviljelijän häätämiseksi tiloiltaan umpeutui 8. elokuuta 2002. Näin ollen komissio jatkaa tukeaan hankkeille, joilla tuetaan suoraan kansaa demokratisoinnin, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion kunnioituksen aloilla, ja demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevassa eurooppalaisessa aloitteessa Zimbabwe lasketaan keskeisiin maihin.
Zimbabwen elintarvikekriisi on eteläisen Afrikan pahin. Luotettavat lähteet kertovat Zimbabwen omien ruokatoimitusten laajasta politisoinnista hallituksen taholta. Monet parlamentin jäsenet ovat varmasti nähneet raportteja Zanu-PF-puolueen tukijoista väittämässä Zimbabwen kansalle, että vain tyhmät näkevät nälkää. Toisin sanoen kansalaisten on omaksuttava tiettyjä poliittisia kantoja saadakseen ruokaa. Komissio pitää tätä valitettavana. Komissio on omasta puolestaan reagoinut tähän lähettämällä alueelle noin 110 000 tonnia ruoka-apua, ja kokonaisavun arvo on noin 3,5 miljoonaa euroa. Ruoka on jaettu pääosin Maailman elintarvikeohjelman ja kansalaisjärjestöjen kautta, ja työhön ovat laajasti osallistuneet myös paikallisyhteisöt, jotka ovat määritelleet avun tarpeessa olevat ryhmät. Humanitaarisen avun toimiston ECHOn kautta myönnettiin aluksi 2 miljoonaa euroa heikossa asemassa olevalle väestöryhmälle, etenkin lapsille ja maatyöläisille. Merkittävä osa humanitaarisen avun rahoittamispäätöksestä, joka tehdään piakkoin 30 miljoonan euron myöntämisestä alueelle, kattaa Zimbabwen hätäavun, sekä valvontaa ja ruoan jakamista koskevat tarpeet. Toinen, 30 miljoonan euron alueellinen erä Maailman elintarvikeavun rinnalla olevasta vuoden 2002 yhteistyöohjelmasta kattaa alueen ruoka-avun etenkin Zimbabwessa.
Komission mielestä Eteläisen Afrikan kehitysyhteisöllä SADC:llä on johtava asema Zimbabwen pahenevan kriisin ratkaisemisessa. Unioni pyrkii varmistamaan vahvistetun vuoropuhelun SADC:n kanssa etenkin marraskuussa Kööpenhaminassa järjestettävässä ministerikokouksessa. Kokouksessa on tarkoitus käsitellä Zimbabwen kysymystä esityslistan erityisaiheena.
Ilmoitamme parlamentille niistä esittelemistämme kohdennetuista sanktioista, jotka kohdennetaan tämän erityisen epämiellyttävän ja hyvin korruptoituneen hallituksen johtohenkilöstöön ja heidän matkusteluunsa ja varoihinsa. Kuten osa jäsenistä on huomauttanut, on tärkeää, että teemme kaiken voitavamme, jotta sanktiot pitäisivät. Kerron varmasti jäsenvaltioille parlamentin näkökannoista tässä asiassa.
Haluaisin kiinnittää parlamentin huomion myös YK:n turvallisuusneuvoston laatimaan, raiskauksia ja Kongon demokraattisen tasavallan omaisuuden ryöstelyä tutkivan asiantuntijaryhmän tuoreeseen raporttiin sekä etenkin siihen, mitä tuossa raportissa sanotaan Zimbabwen osuudesta tuossa järjestelmällisessä ryöstelyssä. Raportin lukeminen on jo sinänsä äärimmäisen rankkaa. Kansainvälisen yhteisön on mielestäni tehtävä selväksi, että se aikoo tehdä jotakin tuon raportin vuoksi.
Presidentti Mugabe ja hänen piirinsä ovat tuhonneet kerran niin vauraan ja vakaan maan. Heidän tekonsa ovat häpeätahra eteläisen Afrikan historiassa. Mitä pikemmin Zimbabwe pääsee heistä eroon, sitä parempi se on tuolle upealle maalle ja sen kansalle.
Puhemies. -
Kiitoksia paljon, arvoisa komission jäsen Patten.
Keskustelu on päättynyt.
Schierhuber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, huomasin juuri pöytäkirjaa tarkastellessani, ettei nimeni ole eilisessä pöytäkirjassa. Tämän vahvistaminen on hyvin helppoa, sillä olin läsnä nimenhuutoäänestyksessä.

Puhemies. -
Läsnäolostanne ei ole epäilystäkään, jäsen Schierhuber!

Puhemies. -
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 16.25.)

Sacrédeus (PPE-DE)
Äänestin mietinnön puolesta mutta hyväksyttyjä tarkistuksia 1 ja 2 vastaan.
Minusta on äärimmäisen valitettavaa, että oma ryhmäni, Euroopan kansanpuolueen ja eurooppalaisten demokraattien ryhmä (kristillisdemokraatit) jätti kaksi tarkistusta, jotka huonontavat valiokunnan alkuperäistä tekstiä. Tarkistuksella 1 muutettiin 30 kohdan sanamuotoa seuraavaan tapaan: ?Euroopan parlamentti ilmaisee suuttumuksensa Kiinassa lisääntyneiden teloitusten johdosta?, ja ?palauttaa mieliin, että Kiinan hallitus käyttää järjestelmällisesti vainoamista ja kidutusta toisinajattelijoiden ja vähemmistöjen hiljentämiseksi?. Tapa, jolla Kiinan hallitus rikkoo ihmisoikeuksia, käy ilmi esimerkiksi siitä, miten se kohtelee kristillisiä Falun Gong -liikkeen kannattajia.
Äänestin myös 35 kappaleeseen liittyvää tarkistusta 2 vastaan, koska merkillistä kyllä, siinä ei lasketa Taiwania demokraattisten maiden joukkoon. Lisäksi Taiwanille haluttaisiin antaa vain tarkkailijan asema, kun taas muille alueen demokratioille on määrä tarjota täysjäsenyyden mahdollisuutta. 
Suhtaudun myönteisesti myös siihen, että esittelijä valottaa fundamentalististen terroristiryhmien, esimerkiksi Laskar Jihadin kaltaisten ryhmien, kasvavan määrän ongelmaa, sillä ne ovat vakava uhka Indonesian kristillisvähemmistölle ja ovat vastuussa siitä, että maassa on tapettu tuhansia ihmisiä ja noin 400 000 ihmistä on joutunut pakenemaan kodeistaan.

Sacrédeus (PPE-DE)
Äänestin mietintöä vastaan. Se hyväksyttiin äänin 379 puolesta, 27 vastaan ja 57 tyhjää. 
Valiokunnan mielestä eurooppalaisen tutkimuksen ja korkeakoulutuksen yhdenmukaistaminen edellyttää yhteistä toimielinpolitiikkaa ja EU:lta nykyistä paljon suurempaa tukea yliopistoille.
En voi tukea esityksiä ?eurooppalaisten yliopistojen keskuksen? perustamisesta enkä vaatimusta erityisen ?eurooppalaisen kulttuuriyliopiston? perustamisesta toissijaisuusperiaatteen ja akateemisen vapauden ajatuksen vuoksi.
Minusta on huolestuttavaa, että komissiolle on annettu tehtäväksi laatia vihreä kirja eurooppalaisen korkeakoulutusalueen luomisesta. Minusta on niin ikään vaikea ymmärtää, miksi juuri EU ja komissio saisivat arvioida koulutuksen laatua ja etenkin mahdollisuuksia opiskelulainojen ja -stipendien, vähäosaisimmille tarjolla olevien stipendien, yliopistoasuntoloiden ja etenkin opiskelijoiden terveyspalvelujen saamiseen.
Euroopan parlamentin ruotsalaisena kristillisdemokraattina olen huolestunut siitä, että mietinnössä esitetään monia sellaisia aloja koskevia vaatimuksia ja pyyntöjä, joilla päätöksenteon pitäisi kuulua yliopistoille tai ainakin jäsenvaltioille ilman EU:n väliintuloa. Tämä rikkoo akateemista vapautta ja toissijaisuusperiaatetta. Arveluttava sanamuoto mietinnössä on etenkin se, jossa todetaan, että on kannustettava Euroopan yliopistojen ?lähentymistä ja yhteenkuuluvuutta?.

