
Staes
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, minulla on tässä edessäni sanomalehtihaastattelu, josta haluan lukea teille yhden kohdan. Siinä sanotaan seuraavaa: "En ole samaa mieltä Durbanin orjuuden vastaisen konferenssin kanssa. Se edistää uhriksi joutumisen tunnetta ihmisissä, jotka jo muutenkin ajattelevat olevansa alakynnessä." Haastattelussa sanotaan edelleen seuraavaa: "En ole tyytyväinen koko Durbanin konferenssiin. Puhumattakaan siitä, että tapa, miten Lähi-itää käsiteltiin, ja että Castron kaltaista henkilöä juhlittiin, osoittaa, että olemme tekemisissä lännen vastaisen kokouksen kanssa." Arvoisa puhemies, nämä eivät ole minun sanojani vaan EU:n komission jäsenen sanoja. Nämä ovat komission jäsen Bolkesteinin sanoja. Ryhmäni puheenjohtaja kertoi minulle eilen illalla ryhmässämme, että komission jäsen Nielson joutuu tulemaan vastaamaan puheenjohtajakokouksen eteen Yhdysvaltain vastaista imperialismia koskevien sopimattomien lausuntojensa vuoksi. Eikö olisi sitten oikeudenmukaista, että te puheenjohtajakokouksen puhemiehenä kutsuisitte myös komission jäsen Bolkesteinin puhumaan puheenjohtajakokoukseen näistä erityisen sopimattomista ja todella vaarallisista lausunnoista aikana, jolloin meidän on läntisenä maailmana yhdessä islamilaisen maailman kanssa ryhdyttävä taistelemaan terrorismia vastaan.

Puhemies
Jäsen Staes, vakuutan teille, että komission jäsen Nielson kutsutaan puheenjohtajakokoukseen, jossa harkitsemme ehdotustanne.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että parlamentin televisioverkosta on poistunut suomenkielinen ohjelmisto. Olemme ihmetelleet, mistä se johtuu, mutta emme ole saaneet siihen mitään selitystä. Suomesta ei siis tule ohjelmia, kun eräistä jäsenvaltioista on saatavilla jopa kolme, neljäkin kanavaa. Pyydän, että puhemies pyytää asianomaisia tahoja korjaamaan tämän asian, sillä erityisesti näinä kriisiaikoina on kummallista, että ilman selityksiä poistetaan yhden jäsenvaltion ohjelmasignaali televisioverkoista.

Puhemies
Jäsen Paasilinna, valitettavasti jäsen Banotti ei ole vielä paikalla, mikä on hyvin poikkeuksellista. Ilmoitamme hänelle mielellämme mielipahastanne. Hän tietää heti, mitä voimme tehdä.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 2. lokakuuta 2001 Luxemburgissa pidetyssä julkisessa istunnossa julistanut tuomion, jolla hylätään kansallista rintamaa ja Boninon listaa edustavien Euroopan parlamentin jäsenten kanne; kanteella haluttiin kumota parlamentin 14. syyskuuta 1999 tekemä päätös olla hyväksymättä riippumattomien jäsenten teknisen ryhmän perustamista. Tuomiolauselman mukaan kyseiset tapaukset liitetään lopulliseen tuomioon ja kanteet hylätään. Pyynnön esittäneet osapuolet vastaavat joka tapauksessa omista ja parlamentin esittämistä kustannuksista sekä, kun on kyse tapauksesta 222/99, kustannuksista, jotka liittyvät välitoimien määräämiseen. Tämän johdosta ensimmäisen oikeusasteen presidentin 25. marraskuuta 1999 määräämän lykkäyksen vaikutukset eivät tuomion julistamisesta eli 2. lokakuuta 2001 lähtien ole enää voimassa tuomioistuimen menettelysääntöjen 107 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Näin ollen edellä mainittu parlamentin 14. syyskuuta 1999 tekemä päätös tulee uudelleen täysimääräisesti voimaan.
Annan tietenkin puheenvuoron jäsen Dell'Alballe.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, TDI-ryhmän 18 jäsentä ottavat huomioon tuomion, jonka ensimmäisen asteen tuomioistuin antoi 2. lokakuuta. He korostavat, että tuomio heijastelee epäsuorasti saman tuomioistuimen presidentin 25. marraskuuta 1999 antamaa määräystä, jossa tuettiin kantaamme ja jossa parlamenttia kehotettiin tunnustamaan ryhmämme laillinen olemassaolo. Näin ollen on itsestään selvää, että haemme muutosta eiliseen tuomioon ja että pyydämme tietenkin sen voimaantulon lykkäämistä.
Arvoisa puhemies, jotta voisimme tältä osin välttyä väärinkäsityksiltä, pyydän teitä tiedustelemaan parlamentin oikeudelliselta yksiköltä, mitkä ovat sen mahdollisen lykkäyksen vaikutukset, jota aiomme pyytää ja jota meillä on oikeus pyytää tuomioistuimelta.
Näin ollen haluaisin kiinnittää kollegojemme huomion kahteen tärkeään seikkaan, jotka liittyvät eiliseen tuomioon. Ensinnäkin siihen, että kanteemme otettiin täysimääräisesti tutkittavaksi ja että parlamentin jäsenillä on siis oikeus pyytää tuomioistuimia käsittelemään Euroopan parlamentin toimia, kuten tätäkin toimea. Parlamentti ei ollut tällä kannalla, koska se pyysi, että kannettamme ei otettaisi tutkittavaksi.
Toiseksi, mainittakoon, että tuomioistuin on tunnustanut useaan kertaan, että Euroopan parlamentin jäsenten kohtelussa on eroavuuksia. Näin todetaan erityisesti eilisen tuomion 201 ja 57 kohdassa. En aio lainata niiden sanamuotoa, vaan tyydyn toteamaan, että tuomioistuin julistaa, että parlamentin tehtävänä on poistaa olemassa olevat eroavuudet sisäiseen järjestykseen liittyvien toimivaltuuksiensa sisällä.
Jäsen Corbett, koska mietintöluonnoksenne, joka liittyy näiden eroavuuksien poistamista koskevien 29 ja 30 artiklojen tarkistamiseen, on jo vuoden verran odottanut päätökseen saattamistaan, jatkamme edelleen taisteluamme, olemme valppaita ja teemme kaiken voitavamme, jotta taistelumme eroavuuksien poistamiseksi jatkuisi ja jotta se ei päättyisi eiliseen tuomioon.

Corbett
Arvoisa puhemies, olen iloinen parlamentin voitosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Tämä vahvistaa, että teimme oikean päätöksen. Jäsen Dell'Alba on tosin yhtä lailla oikeassa kiinnittäessään huomiota siihen, että meidän on varmistettava, että työjärjestyksessämme ei ole eroavuuksia tai syrjintää. Tämä oli tavoitteena perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnössä, jonka jätimme lepäämään tuomioistuimen tuomiota odoteltaessa.
Ehkäpä nyt on oikea aika käsitellä tätä mietintöä parlamentissa, mutta jos tuomioon haetaan muutosta ja jos - vaikka en itse uskokaan tähän - yhteisöjen tuomioistuin lykkäisi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöksen vaikutuksia sen omaan tuomioon asti, joutuisimme vaikeaan tilanteeseen perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnön takia. En itse usko, että yhteisöjen tuomioistuin antaisi tällaista lykkäämismääräystä, jolloin voimme välittömästi tarkastella niitä eroavuuksia, joita joidenkin jäsenten mielestä työjärjestyksessämme on. Olen varma, että mietintöni pystyisi rauhoittamaan heitä.

Puhemies
Jäsen Corbett, voin sanoa teille sekä jäsen Dell'Alballe, että jos muutoksenhakuun ryhdytään, tutkimme oikeudellisen yksikkömme kanssa hyvin huolellisesti, lykkääkö muutoksenhaku tuomion voimaantuloa vai ei. Tarkastelemme asiaa hyvin huolellisesti.

Bonde
Arvoisa puhemies, tuomio on hyvin selvä, mutta oikeusvaltiossa pitää tietenkin olla valitusoikeus, eikä rangaistus saa astua voimaan, ennen kuin korkein tuomioaste on tehnyt päätöksensä. Tuomio on myös täysin selvä, kun kyse on parlamentin velvollisuuksista. Kohdassa 157 sanotaan selvästi, että parlamentin pitää tutkia tätä asiaa koskevien sisäisten menettelyjen mukaisesti sitä, ovatko kaikki erot näiden kahden jäsenkategorian käsittelyssä, joka on edellä mainittujen sisäisten määräysten mukainen, välttämättömiä ja siten objektiivisesti oikeutettuja. Nykytanskaksi ilmaistuna kyse on "vihjeestä", toisin sanoen siitä, että meidän on tarkistettava sääntömme, jotta pystyisimme tutkimaan, sortavatko säännöt jotakin tahoa.
Olen sitä mieltä, että kaikilla parlamentin jäsenillä ja poliittisilla yksiköillä, kuten Italian radikaalipuolueella, on oltava yhtäläiset mahdollisuudet. Sillä pitää tietenkin olla samat poliittiset oikeudet kuin poliittisilla ryhmilläkin, lukuun ottamatta joitakin täysin erityisiä ryhmäoikeuksia, mutta meidän on käytävä säännöt läpi kriittisesti ja varmistettava, että poliittisilla yksiköillä on yhtäläiset mahdollisuudet tehdä työtä parlamentissa. Arvoisa puhemies, haluaisin sen vuoksi kehottaa teitä pyytämään oikeudellista yksikköä käymään tuomion tarkkaan läpi ja tarkastelemaan, minkä asioiden kohdalla sääntöjä on parannettava, jotta voisimme varmistaa täydellisen yhtäläisyyden, ja haluaisin kehottaa, että sen jälkeen kun tuomiota on selvitetty edellä mainitulla tavalla, sitä käsiteltäisiin puheenjohtajakokouksen seuraavassa kokouksessa, jossa voisimme sitten keskustella toimenpidepaketista, joka koskee sellaisia sitoutumattomia ja pienempiä poliittisia yksiköitä, jotka eivät ole tarpeeksi suuria ryhmän muodostamiseen, jotta kaikkia jäseniä kohdeltaisiin oikeudenmukaisesti.

Ilgenfritz
Arvoisa puhemies, minun on sattuneesta syystä ilmoitettava teille, että täksi viikoksi - nimittäin huomiseksi - kutsumani koululaisryhmä on perunut vierailunsa. Olen tosin kuullut, että näin ei ole tehnyt ainoastaan tämä minun ryhmäni vaan että tällä viikolla noin puolet kutsutuista ryhmistä on perunut vierailunsa. Nämä ryhmäläiset tai heidän vanhempansa pelkäävät, etteivät parlamentin turvatoimet ole riittäviä ja että lapset voisivat joutua vaaratilanteeseen parlamentissa vieraillessaan. Pyydänkin teitä tiedottamaan julkisuudessa kattavasti, että turvatoimet ovat riittävät. Ellei se ole mahdollista, pitäisi myös miettiä, missä määrin vierailut peruutetaan jopa kokonaan. Minulla olisi vielä yksi henkilökohtainen pyyntö: minusta olisi hyvä, jos nämä vierailujen perumisten vuoksi käyttämättä jäävät kiintiöt säästettäisiin tulevaisuuden varalle, emmekä menettäisi niitä, jotta nämä ryhmät, jotka eivät nyt ymmärrettävistä syistä tule Euroopan parlamenttiin, voisivat tehdä vierailunsa joskus myöhemmin.

Puhemies
Toimitan ehdotuksenne illalla kokoontuvalle puhemiehistölle.

Wuermeling
Arvoisa puhemies, ryhmämme ilmoitti poliittisten ryhmien muodostamista koskevan kantansa hyvin yksiselitteisesti jo parlamentin järjestäytymisvaiheessa. Olemme kiitollisia, että oikeuskäsityksemme vahvistettiin tässä asiassa. Kollegojen puheenvuorojen jälkeen haluaisin vielä kerran selkeästi muistuttaa, että parlamentin päättämässä työjärjestyksessä tehdään selvä ero poliittisiin ryhmiin kuulumattomien jäsenten ja niiden jäsenten välillä, jotka kuuluvat poliittisiin ryhmiin ja joiden oikeudet perustuvat ryhmien jäsenyyteen.
On aivan selvää, ettei poliittisiin ryhmiin kuulumattomia jäseniä saa syrjiä, mutta se ei kuitenkaan tarkoita, että heitä käsiteltäisiin yksittäisinä jäseninä täysin samalla tavalla kuin poliittisia ryhmiä. Työjärjestyksemme 30 artiklassa sanotaan selvästi, että poliittisiin ryhmiin kuulumattomien jäsenten käytössä on sihteeristö, mutta tarkemmat määräykset antaa puhemiehistö. Tämä on nyt ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöksen mukainen oikeusasema, jonka mukaan tulevina kuukausina on tarkoitus menetellä.

 

Ylimääräinen Eurooppa-neuvosto - Bryssel, 21. syyskuuta 2001 - Gentin Eurooppa-neuvoston valmistelut
Puhemies
Esityslistalla ovat seuraavina neuvoston ja komission julkilausumat yhtäältä Brysselissä 21. syyskuuta 2001 pidetystä ylimääräisestä Eurooppa-neuvostosta ja toisaalta Gentin Eurooppa-neuvoston valmisteluista.
Toivotan neuvoston puheenjohtajan, ministeri Michelin, tervetulleeksi ja annan hänelle heti puheenvuoron.

Michel
. (NL) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, pyrin siihen, että voisin saattaa teidät mahdollisimman pikaisesti ajan tasalle asioiden kulusta ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa, joka kokoontui 21. syyskuuta Euroopan unionin valtioiden ja hallitusten päämiesten tasolla.
Mielestäni on tärkeää, että te parlamentin jäsenet olette tiiviisti mukana Euroopan unionin keskusteluissa ja päätöksissä. Omaksuimme tämän asenteen muuten jo näiden järkyttävien tapahtuminen alusta lähtien. Kuten tiedätte, Eurooppa-neuvosto kokoontui analysoidakseen Yhdysvalloissa tehtyjen terrori-iskujen jälkeistä kansainvälistä tilannetta ja antaakseen tarvittavia sysäyksiä unionin toiminnalle.
Näissä keskusteluissa saatiin pikaisesti aikaan yksimielinen päätelmä, ja sen teksti julkistettiin jo illalla 21. syyskuuta. Siksi en aio lukea sen täydellistä sisältöä, mutta haluan kuitenkin painottaa tärkeimpiä kohtia.
Aluksi haluan sanoa, että puheenjohtajavaltio on erittäin tyytyväinen Euroopan unionin päätökseen tehdä terrorismin vastaisesta taistelusta ensisijainen painopiste ja sen päättäväiseen aikomukseen esiintyä yhdessä kaikissa olosuhteissa. Terrorismin uhka on koe eurooppalaiselle rakenteelle. Unioni on osoittanut kykenevänsä vastaamaan tähän haasteeseen yksimielisyydellä, josta Eurooppa-neuvostossa voitiin päättää, keskustelujen laadulla sekä laajoilla ja konkreettisilla toimenpiteillä, joista päätettiin.
Ylimääräinen Eurooppa-neuvosto mahdollisti sen, että unioni voi välittää erilaisia tärkeitä viestejä. Ensimmäinen viesti koskee solidaarisuutta ja yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa. Euroopan unioni jakaa samat arvot kuin Yhdysvallat, erityisesti avoimen, demokraattisen ja monikulttuurisen yhteiskunnan arvot. Unioni tukee Yhdysvaltoja näihin raakalaismaisiin tekoihin syyllistyneiden ja niihin osasyyllisten saamisessa tuomioistuimen eteen ja heidän rankaisemisessaan.
Olemme sitä mieltä, että yhdysvaltalaisten määrätietoinen vastaus turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1368 puitteissa on oikeutettu. Olemme valmiit - kukin jäsenvaltio omien resurssiensa mukaisesti - osallistumaan tässä mielessä. Emme saa kuitenkaan aliarvioida tämän vitsauksen vakavuutta. Tehdäksemme lopun siitä meidän on voitava tukeutua laajaan yhteenliittymään Yhdistyneiden Kansakuntien tukemana. Tämä yhteenliittymä kattaa erityisesti ehdokasvaltiot, Venäjän federaation ja kumppanimme arabimaailmassa.
Toinen viesti, jonka Euroopan unioni haluaa välittää neuvostolle, on sen konkreettinen osallistuminen terrorismin vastaiseen taisteluun käyttäen toimintasuunnitelmaa, johon kuuluu viidenlaisia toimenpiteitä. Ensimmäisen toimenpidepaketin tavoitteena on tehostaa välttämätöntä poliisiyhteistyötä ja oikeudellista yhteistyötä. Tätä varten on kehitettävä eurooppalainen pidätysmääräys ja terrorismin yhteinen määritelmä. Eurooppa-neuvosto on asettanut nämä kaksi tavoitetta. Sama Eurooppa-neuvosto on myös päättänyt hyvin konkreettisesti ryhtyä toimiin terroristien ja heitä tukevien järjestöjen tunnistamiseksi ja lopultakin luetteloiden laatimiseksi terroristijärjestöistä. Tässä yhteydessä vahvistetaan Europolin roolia ja Yhdysvaltojen kanssa tehtävää yhteistyötä.
Toimintaohjelman, jota pidän muuten hyvin tärkeänä, toinen toimien sarja koskee kansainvälisten oikeudellisten välineiden kehittämistä. Jotkin niistä on vielä pantava täytäntöön, ja olisi epäilemättä hyödyllistä tarkastella, kuten Intia ehdottaa, ajatusta yleisesti sovellettavasta yleissopimuksesta, jolla vastustetaan kansainvälistä terrorismia.
Kolmas toimien sarja, jonka parissa Euroopan unioni haluaa työskennellä, kohdistuu terrorismin rahoittamiseen. Myös tältä osin ryhdytään konkreettisiin toimiin unionin tasolla, etenkin, kun on kyse rahanpesusta ja varojen jäädyttämisestä. Neljäs toimien sarja koskee lentoliikenteen turvallisuutta. Unioni aikoo tarkastella nopeasti teknisten ja konkreettisten toimien kokonaisuutta, joka liittyy esimerkiksi matkalaukkujen tarkastamiseen, miehistöjen tekniseen koulutukseen ja niin edelleen.
Kiinnitän vihdoin huomionne viidenteen toimien sarjaan, joka koskee yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa kokonaisuudessaan. Tarkoituksena on korostaa, että on tarpeen sovittaa yhteen unionin koko toimintaa. Kyse on yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan vahvistamisesta, jotta siihen voitaisiin sisällyttää terrorismin torjunta sekä Euroopan unionin ja kolmansien maiden välisten suhteiden järjestelmällinen uudelleen arviointi, kun otetaan huomioon, miten nämä maat saattavat tukea terrorismia.
Terrorismin torjunta edellyttää keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä myös sitä, että unionin on vahvistettava ennalta ehkäisevää politiikkaansa ja sitouduttava perinpohjaisesti alueellisten selkkausten rauhoittamiseen. Tässä yhteydessä unioni aikoo vahvistaa rooliaan Yhdysvaltojen, Venäjän ja arabimaissa olevien kumppaneittensa avulla, jotta Lähi-idän selkkaukseen löydettäisiin kestävä ratkaisu.
Kestäviä vaikutuksia voidaan myös saavuttaa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan sekä turvallisuus- ja puolustuspolitiikan kehittämisen myötä. Näitä unionin politiikkoja ei pidä käyttää vastatoimina vaan pikemminkin ennalta ehkäisevänä välineenä. Selkkausten ennalta ehkäiseminen edellyttää myös, että Euroopan unioni sitoutuu epäröimättä siihen, että kaikki maat otetaan mukaan pysyvään maailmanlaajuiseen järjestelmään, jolla pyritään turvallisuuteen ja vaurauteen.
Meidän on myös kiinnitettävä erityistä huomiota pakolaisvirtojen aiheuttamaan ongelmaan. Komissio esittää asiaan liittyviä tukihankkeita, joilla pyritään auttamaan naapurimaihin paenneita afganistanilaisia.
Lopuksi sanottakoon, että Eurooppa-neuvoston viimeisessä viestissä on kyse siitä, että Euroopan maita ja markkinoita rauhoitetaan taloudellisella tasolla - Liègessä samanaikaisesti pidetyn epävirallisen Ecofin-neuvoston päätelmien avulla - ja korostetaan euron myönteistä merkitystä taloudellisessa yhteydessä, jonka tunnemme hyvin. Hyvät parlamentin jäsenet, tällainen oli 21. syyskuuta pidetyn Eurooppa-neuvoston viesti. Haluaisin vielä viimeiseksi tehdä kaksi huomautusta.
Ensimmäinen huomautus: kuten usein ennenkin on tapahtunut, myös New Yorkin ja Washingtonin terroritekojen aiheuttama kriisitilanne lähensi Euroopan maita. Syyskuun 21. päivänä pidetyssä ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa tehtiin konkreettisia päätöksiä ja osoitettiin todellista eurooppalaista "johtajuutta". Puheenjohtajavaltio Belgia pyrkii takaamaan, että sen sitoumuksien johdosta ryhdytään toimiin, erityisesti lokakuussa pidettävässä yleisten asioiden neuvostossa ja Gentin Eurooppa-neuvostossa.
Toinen huomautus: vaikka terrorismin torjunta asetetaan etusijalle, sen ei pidä tarkoittaa sitä, että unohdamme muut Euroopan rakentamisen kannalta perustavan tärkeät hankkeet. Haluan tässä vakuuttaa, että puheenjohtajavaltio Belgia pyrkii noudattamaan toimintaohjelmaansa, kun on kyse euron käyttöönoton valmistelemisesta, laajentumisneuvotteluista ja eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan täytäntöönpanosta.
Haluaisin nyt ryhtyä tarkastelemaan Gentin Eurooppa-neuvoston valmisteluja.
Gentissä 19. lokakuuta pidettävän valtioiden ja hallitusten päämiesten epävirallisen kokouksen aikana käsitellään puheenjohtajavaltio Belgian jo suunnittelemaa kolmea aihetta: euroa, Euroopan unionin laajentumista ja Laekenin julkilausumaa Euroopan tulevaisuudesta. Kansainvälisten tapahtuminen vuoksi kokoukseen lisätään todennäköisesti neljäs aihe, nimittäin taistelu terrorismia vastaan.
Puhuttaessa euron käyttöönotosta 12 jäsenvaltiossa 1. tammikuuta 2002, Ecofin-neuvoston puheenjohtajana toimiva ministeri Reynders, asiasta vastaava komission jäsen Solbes ja Euroopan keskuspankin pääjohtaja Wim Duisenberg esittävät kertomuksen jäsenvaltioiden valmistautumisen tarkasta tilanteesta. Valtioiden ja hallitusten päämiehet saavat siten mahdollisuuden ohjata tarvittaessa valmistautumista. He saavat myös mahdollisuuden keskustella joistakin euroon liittyvien ongelmien poliittisista näkökohdista, kuten euron käytöstä ehdokasvaltioissa.
Mitä tulee Laekenin julkilausuman valmisteluun, yleisten asioiden neuvoston puheenjohtaja esittää kertomuksen neuvotteluista, joita sisäasiainministerit ovat tähän mennessä käyneet tästä aiheesta. Vielä erityisemmin painotetaan sitä, mitä puheenjohtajavaltio Belgia on jo saavuttanut. Tämä saavutus liittyy ennen kaikkea valmistelukuntamallin rakenteeseen innovatiivisena välineenä valmisteltaessa vuoden 2004 hallitusten välistä konferenssia.
Puheenjohtajavaltio Belgia toivoo, että Luxemburgissa 8. ja 9. lokakuuta kokoontuvassa yleisten asioiden neuvostossa tätä edistystä lujitetaan ja täydennetään edistymisellä kahdessa muussa asiassa, jotka ovat ehdokasvaltioita koskevat säännöt valmistelukuntamallissa ja kansalaisfoorumin organisaatio.
Lisäksi puheenjohtajavaltio pyrkii sopimukseen parhaasta tavasta määritellä valmistelukuntamallin mandaatti. Puheenjohtajavaltio pitää etusijalla Nizzan julkilausuman neljän aiheen kehittämistä tai uudelleen muotoilua tavoitteena luonnollisesti laajempi asialista.
Puheenjohtajavaltio antaa jäsenvaltioille 8. lokakuuta pidettävässä yleisten asioiden neuvoston kokouksessa myös ensimmäisiä tietoja Laekenin julkilausuman mahdollisesta rakenteesta. Yleisten asioiden neuvostossa tehdyn valmistelutyön pohjalta Gentissä on oltava mahdollista jatkaa Laekenin julkilausuman asteittaista valmistelua ja mennä mahdollisesti pitemmälle. Niinpä puheenjohtajavaltion kannalta olisi hyödyllistä ja toivottavaa, että muut jäsenvaltiot saataisiin tulevien viikkojen aikana vakuuttuneiksi, että Laekenin julkilausumassa ei saisi rajoittua pelkästään menettelytapaa koskeviin kysymyksiin, että toiseksi osoitettaisiin toivottujen sisällöllisten täydennyksien luonne ja että kolmanneksi muut jäsenvaltiot saataisiin vakuuttuneiksi siitä, että tämän sisällöllisen lähestymistavan ei tarvitse aiheuttaa erityisiä ongelmia.
Haluaisin nimittäin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja rauhoittaa kaikkia niitä, jotka ilmaisivat suhtautuvansa pelokkaasti puheenjohtajavaltion suosittelemaan lähestymistapaan.
Suunnittelemamme toimi ei nimittäin johda ylitsepääsemättömiin vaikeuksiin, vaan se tarjoaa useitakin etuja. Kysymys siitä, onko pidettävä kiinni Nizzan julistuksen neljästä kohdasta, on mielestäni epäolennainen. Julistuksen sanamuoto jättää avoimeksi mahdollisuuden laajentaa keskustelua neljän luokitellun aiheen pohjalta. On myös vaikea ymmärtää, mikä estäisi valmistelukuntaa ryhtymästä oma-aloitteisesti tarkastelemaan mitä hyvänsä aihetta, jota se pitäisi hyvänä käsitellä. Jo Genvalin kokouksesta asti on ollut selvää, että Laekenin julistuksessa tyydytään esittämään kysymyksiä antamatta niihin vielä vastauksia. Valmistelukunnan tulokset esitellään vaihtoehtoina, minkä pitäisi rauhoittaa kaikkia niitä, jotka pelkäävät, että heidät pakotetaan toimimaan vasten tahtoaan.
Yhteenvetona sanon, että jos kaikkien hyväksymän toimen tarkoituksena on esittää oikeat kysymykset, on täysin perusteltua muotoilla ne mahdollisimman täydellisesti, selvästi ja tarkoituksenmukaisesti, jotta valmistelukunnan tulevaa työtä voidaan täydellistää.
Euroopan komissio antaa puheenjohtajavaltion pyynnöstä Eurooppa-neuvoston käsiteltäväksi kertomuksen, joka koskee Euroopan unionin laajentumisen konkreettista täytäntöönpanoa. Kertomus on saatavilla, kun kollegio on hyväksynyt sen. On varmistettava, että sitä toimintasuunnitelmaa noudatetaan, jonka Nizzan Eurooppa-neuvosto hyväksyi ja jonka Göteborgin Eurooppa-neuvosto vahvisti yleisenä neuvottelukehyksenä.
Haluan lopuksi muistuttaa, että puheenjohtajavaltio ei aio valmistella kirjallisia päätelmiä tästä valtion- ja hallitusten päämiesten kokouksesta.

Puhemies
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa.
Annan heti puheenvuoron komission jäsenelle Michel Barnier'lle, joka puhuu komission puolesta.

Barnier
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin vuorostani komission ja sen puheenjohtajan, Romano Prodin puolesta - hän osallistuu juuri tänään Brysselissä Euroopan unionin ja Venäjän väliseen huippukokoukseen - tarkastella tietenkin viimeisintä Brysselissä pidettyä ylimääräistä huippukokousta ja näkymiä, jotka avautuvat Gentin huippukokouksen valmistelujen myötä.
Ennen kuin tarkastelen kolmea asiakokonaisuutta, joista ministeri Michel itse muistutti ja joita käsitellään Gentin neuvostossa, saanen sanoa vuorostani pari sanaa ylimääräisestä Eurooppa-neuvostosta, joka pidettiin 24. syyskuuta, New York Cityn ja Washingtonin valitettavien terroritekojen jälkeen.
Tiedätte, että neuvosto antoi ensinnäkin mahdollisuuden ilmaista yksimielisesti tunteita ja yhteisvastuullisuutta Yhdysvaltain kansaa kohtaan. Tämän lisäksi ja näiden tunteiden ja yhteisvastuullisuuden ohella haluan kuitenkin toistaa, että koko kollegio on vakuuttunut siitä, että terrorismin torjunnassa ei ole eikä voi olla kyse sivilisaatioiden välisestä selkkauksesta. Kyse on päinvastoin taistelusta, jota kaikki maailman kansakunnat käyvät tasavertaisina kumppaneina niitä voimia vastaan, jotka haluavat tuhota nämä kansakunnat välittämättä ihmishengistä, saati niistä arvoista, jotka yhdistävät ihmisiä rajojen ja kulttuurien yli. Euroopan unionin toiminta perustuu juuri tähän ihmisiä ja asioita koskevaan käsitykseen. Näin saavutetaan yhteisen ja maailmanlaajuisen taistelumme tavoite.
Euroopan unioni määritteli tässä ylimääräisessä kokouksessa sellaisen yhteisen vastauksen suuntaviivat, joka kohdistuu terroristien aiheuttamaan uhkaan; jotkin jäsenvaltiomme tuntevat valitettavasti tämän uhan, jotka valtion- ja hallitusten päämiehet haluavat vastedes torjua yhdessä ja kaikin keinoin.
Komissio esittää Gentin epävirallisessa kokouksessa selonteon taloudellisesta tilanteesta ja tarkastelee yleisemmin eri toimia, joista päätettiin 21. syyskuuta pidetyssä Eurooppa-neuvostossa. Laekenin Eurooppa-neuvostossa asiaan voidaan luoda täydellinen toiminnallinen katsaus.
Euroopan unionin on osoitettava tulevien kuukausien aikana, että se pystyy järjestäytymään, toimimaan, reagoimaan nopeasti ja tietenkin noudattamaan perusvapauksia, koska joudumme tilanteen vuoksi jälleen sovittamaan yhteen vapauden ja turvallisuuden. Mainitsen tässä kiireellisimmät toimet, joiden parissa kollegani Vitorino työskentelee parhaillaan, eli eurooppalaisen pidätysmääräyksen, jolla korvataan nykyiset luovuttamismenettelyt, ja terrorismin yhteisen määritelmän hyväksyminen. Korostan, että ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa esitettiin toivomus siitä, että pantaisiin täytäntöön kaikki toimet, joista Eurooppa-neuvosto päätti Tampereella lokakuussa 1999 pitämässään kokouksessa.
Arvoisa puhemies, suhtaudumme tähän yhtä päättäväisesti kuin yhteisön asetusehdotukseenkin, jonka komissio esitteli teille eilen ja jonka avulla pyritään jäädyttämään sellaisten henkilöiden tai elimien varat, joiden epäillään olevan sidoksissa terrorismiin.
Laekenin Eurooppa-neuvostossa on siis syytä arvioida hyvin tarkasti, miten Tampereella päätetyn vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteutuminen edistyy. Asiaa voidaan tällä välin edistää Euroopan parlamentissa ja neuvostossa useiden välivaiheiden myötä. Komissio esittää lokakuussa puolivuotisen tulostaulukon, jolla taataan Tampereen kokouksen seuranta.
Hyvät parlamentin jäsenet, kaikkien on oltava tietoisia siitä, että Euroopan unioni on tulosvastuullinen ensisijaisesti Euroopan kansoja kohtaan, jotka odottavat tällaista edistystä näissä asioissa, kuten muissakin toimissa, joista ilmoitettiin Brysselissä 21. syyskuuta ja jotka koskevat terrorismin rahoittamista, josta juuri puhuin, lentoliikenteen tilannetta tai tukea, jota meidän on annettava afganistanilaisille pakolaisille. Haluan toistaa, että olen vakuuttunut siitä, että tehokkain keino korvata niin sanottu demokratiavaje on vastata kansalaisten odotuksiin ja ryhtyä sanojemme mukaisiin tekoihin.
Jos sallitte, tarkastelen nyt Gentissä pidettävää seuraavaa epävirallista neuvostoa ja esityslistan ensimmäistä asiaa, eli euron asettamaa suurta haastetta ja käteisen euron käyttöönottoa. Eurosta tulee todellisuutta vajaan kolmen kuukauden kuluttua. Nyt on hyvin tärkeää muistuttaa aina ja kaikkialla, minkä vuoksi suurin osa Euroopan unionin jäsenvaltioista päätti jakaa saman valuutan. Talous- ja rahaliitto, joka on poliittinen ja taloudellinen hanke, on varmistanut jo lähes kolmen vuoden ajan, että inflaatio pysyy hallinnassa ja että kasvu jatkuu. Euro suojaa Euroopan unionia ulkoisilta taloudellisilta iskuilta ja kansainvälisiltä rahoituskriiseiltä. Nyt on hyvä tilaisuus muistuttaa tästä. Tämä on kiistaton tosiasia, ja jokainen voi arvioida sitä itse. Euron jokapäiväisen käytön myötä yksityishenkilöt ja yritykset hyötyvät hintojen läpinäkyvyydestä, sujuvammasta kaupankäynnistä ja paremmista sijoitusmahdollisuuksista. Yksityishenkilöt ja yritykset käsittävät paremmin lähes 400 miljoonan asukkaan ja kuluttajan, joista 300 miljoonaa käyttää yhtenäisvaluuttaa, muodostamien sisämarkkinoiden edut. Euro tekee jo 1. tammikuuta alkaen Euroopasta konkreettisemman ja näkyvämmän kuin koskaan, ja uskon, että euromääräisten kolikoiden ja setelien laskeminen liikkeelle hyvin selvästi osoittaa, että eurooppalaiset kykenevät toteuttamaan yhteiset haaveensa. Eurosta tulee näin vakauden, rauhan ja yhteisen identiteetin merkki.
Tällaisten haasteiden edessä on kuitenkin myös haluttava toimia ja toimittava niin, että käteiseen euroon siirtyminen on mahdollisimman yksinkertaista niille 300 miljoonalle ihmiselle, jotka asuvat 12 maassa, kun otetaan käyttöön huomattava määrä uusia maksuvälineitä: 15 miljardia seteliä ja 50 miljardia kolikkoa. Toisin sanoen, meidän on vastattava vertaansa vailla olevaan logistiseen ja strategiseen haasteeseen.
Hyvät parlamentin jäsenet, komissio on valmistellut euron käyttöönottoa aktiivisesti ja päättäväisesti, ja se on pitänyt huolen siitä, että kuluttajat ja yritykset, niin kaikkein suurimmat kuin pienimmätkin, saavat tarvittavaa tietoa asiasta. Jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön kansallisia euroon siirtymistä koskevia suunnitelmia Euroopan unionin tuella. Kollegani Pedro Solbes esittää ensi viikolla tiedonannon, joka koskee kolikoiden ja setelien käyttöönottoa, jotta Gentissä kokoontuvat valtion- ja hallitusten päämiehet voivat arvioida, missä vaiheessa valmistelut ovat. Euroopan unionin on varmistettava yhteisesti, että tietoa annetaan mahdollisimman laajasti, jotta voitaisiin vastata olemassa oleviin ja erityisesti hintojen vakauteen liittyviin huolenaiheisiin, ja jotta voisimme yhdessä vastata täsmällisesti ja konkreettisesti kaikkiin teknisiin kysymyksiin.
Toinen aihe, jota ministeri Michel tarkasteli ja jota valtionpäämiehet tarkastelevat Gentissä, on laajentumisen valmisteleminen. Valtion- ja hallitusten päämiehet tarkastelevat laajentumista, koska on tärkeää ylläpitää hankkeen poliittista dynamiikkaa kaikkein korkeimmalla tasolla riippumatta niistä teknisistä vaikeuksista, joita kohtaamme joissakin asioissa. Poliittinen alueemmehan on jo sitä paitsi sama kuin laajentuneen unionin. Se käy selvästi ilmi, kun otetaan huomioon tiiviit yhteydet, joita on solmittu ehdokasvaltioihin 11. syyskuuta tehtyjen terroritekojen jälkeen. Nizzassa viime joulukuussa pidetyssä hallitusten välisessä konferenssissa vahvistettiin ne vähimmäistekijät, joiden puitteissa unionin toimielimet ja muut elimet voivat vastaanottaa uusia jäsenvaltioita. Eurooppa-neuvosto hyväksyi sitä paitsi ehdottamamme strategian, jonka tarkoituksena on saattaa liittymisneuvottelut myönteiseen päätökseen. Nämä päätökset vahvistivat selvästi laajentumisen peruuttamattomuutta. Nyt on päivä päivältä toteutettava Nizzan Eurooppa-neuvostossa vahvistettua etenemissuunnitelmaa ehdokasvaltioiden eriyttämisperiaatteen mukaisesti. Jokaisessa liittymiskonferenssissa saavutettua edistystä on arvioitava tapauskohtaisesti, jolloin heikoimmin edistyneillä ehdokasvaltioilla on mahdollisuus kuroa syntyneet erot kiinni. Gentissä komissio esittää selonteon etenemissuunnitelman toteuttamisesta; kyse on eräänlaisesta laajentumisstrategian puolenvälin tilannekatsauksesta, jonka avulla valtion- ja hallitusten päämiehet voivat laatia suuntaviivoja tai antaa tarvittavia kimmokkeita, jotta neuvotteluja voidaan jatkaa. Komissio julkistaa marraskuun puolivälissä määräaikaiskertomukset, joiden avulla se arvioi ehdokasvaltioiden saavuttamaa edistystä niiden valmistautuessa liittymiseen. Hyvät parlamentin jäsenet, sanon vielä pari sanaa tästä aiheesta. Tiedämme, että laajentuminen on vaikea hanke, mutta olemme tehneet siitä myös hyvin kunnianhimoisen hankkeen. Se onnistuu vain, jos kaikkien asianomaisten valtioiden kansat tukevat sitä - tarkoitan tietysti ehdokasvaltioita ja niiden kansalaisia, mutta myös unionin nykyisten jäsenvaltioiden kansalaisia. Komissio on esittänyt Günther Verheugenin aloitteesta suuntaviivoja, jotta nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden kansalaisille tiedotettaisiin yhdessä Euroopan parlamentin kanssa mahdollisuuksista unohtamatta sitä paitsi laajentumiseen liittyviä ongelmia tai riskejä. Haluamme tässä tarkoituksessa työllistää komission valtuuskunnat ehdokasvaltioissa ja edustustot jäsenvaltioissa. Kaikkien on kuitenkin sitouduttava asiaan, niin eurooppalaisten toimielimien ja edustajien kuin kansallistenkin tahojen, laajemmin sanottuna kaikkien eurooppalaisten mielipidevaikuttajien.
Arvoisa puhemies, haluaisin päättää puheeni tarkastelemalla viimeistä kohtaa, josta keskustellaan Gentissä ennen Laekenin kokousta ja joka koskee unionin tulevaisuutta.
Valtion- ja hallitusten päämiesten on jatkettava ja vahvistettava suuntaviivoja, jotka perustuvat hiljattain Genvalissa pidettyyn ulkoasiainministereiden kokoukseen. Ulkoasiainministerit joutuvat tai pääsevät luonnollisesti keskustelemaan samasta aiheesta Luxemburgissa 8. lokakuuta. Genvalissa komissio teki tilannekatsauksen ja tuki erästä tulevaan toimielinuudistukseen liittyvää uutta menetelmää, jossa otetaan huomioon aikaisemmat menetelmät, joita sovellettiin Amsterdamin ja Nizzan perustamissopimuksiin. Euroopan parlamentti ja komissio ovat sitä paitsi jo kauan olleet samaa mieltä useiden jäsenvaltioiden kanssa sellaisen menetelmän käyttämisestä, joka perustuu samanlaisen valmistelukunnan perustamiseen kuin se valmistelukunta, joka valmisteli ja onnistui luomaan perusoikeuskirjan. Komissio tietenkin toivoo, että kaikki jäsenvaltiot yhtyisivät tähän virallisesti seuraavassa yleisten asioiden neuvostossa. Muistutan tässä vain, että komissio korosti hyvin aikaisessa vaiheessa, että kun valmistellaan tulevia toimielinuudistuksia, on tarpeen yhdistää Euroopan demokraattisen legitiimiyden eri lähteet ja valmistella uudistuksia avoimemmin, mahdollisimman avoimesti ja läpinäkyvästi. Tästä syystä toivommekin, että valmistelukunnan ja tulevan hallitustenvälisen konferenssin kytkemiseen toisiinsa kiinnitetään erityistä huomiota. Meitä huolestuttaa myös valmistelukunnan töiden ja sellaisen yleisen keskustelun kytkeminen toisiinsa, jota jatketaan ja johon osallistuvat jo entistä useammat yhdistykset, eturyhmät ja kansalaiset. Foorumin, jossa tarkastellaan unionin tulevaisuutta ja jonka merkitys on ymmärretty entistä selvemmin, on kannustettava keskusteluun, jossa pohditaan mahdollisimman tiiviisti kansalaisyhteiskunnan huolenaiheita. Valmistelukunnan on mielestäni seurattava näitä keskusteluja.
Ennen Laekenin Eurooppa-neuvostoa on vielä vastattava useisiin kysymyksiin, jotka liittyvät tulevan valmistelukunnan järjestämiseen. Haluan mainita tässä todella perinpohjaisen työn, jota parlamentin perussopimusasioiden valiokunta on tehnyt, ja erityisesti Leinenin ja Méndez de Vigon mietinnön. Kyseisessä tekstissä tarkastellaan kaikkia näitä kysymyksiä hyvin tarkasti ja pätevästi. Siinä mainitaan myös asia, jota pidän hyvin tärkeänä, eli unionin politiikkojen lujittaminen ja syventäminen. Hyvät parlamentin jäsenet, haluan esittelijöiden tavoin näin lopuksi korostaa, että on tarpeen säilyttää yhteys toimielimien rakenteen ja eurooppalaisten hankkeiden välillä. Olisi ristiriitaista lujittaa Euroopan toimielimien rakennetta ja yhteisöllistä mallia ja samanaikaisesti heikentää yhteisön suuria politiikkoja tai joitakin niistä tai antaa niiden "purkautua". On käsiteltävä niitä neljää aihetta, jotka määriteltiin erityisesti Nizzan huippukokouksessa. Kuuntelin hyvin tarkkaavaisesti, kun ministeri Michel puhui aiheesta johdonmukaisesti ja mielestäni myös kunnianhimoisesti; hän halusi lujittaa Euroopan 50 rakennusvuoden aikana saavutettua säännöstöä. Se voi tarkoittaa sitä, että kun ympäristö muuttuu, on kehitettävä Euroopan rakentamista siten, että sen painopisteitä tai sen olemassaolon syytä ei unohdeta. On ylläpidettävä yksinkertaista ja tehokasta päätöksentekojärjestelmää, mutta myös voimakkaita yhteisiä politiikkoja. Euroopan unionin ei pidä tyytyä laatimaan oikeussääntöjä. Poliittisen unionin, talous- ja rahaliiton ja joidenkin yhteisön suurten politiikkojen välityksellä - kuten sen politiikan, josta olen vastuussa koheesiopolitiikan lisäksi - Euroopan rakentamisessa on pyrittävä jäsentämään kansojen ja kansakuntien yhteisvastuullisuutta, maanosamme vakautta sekä koko sen maa-alueen ja kaikkien alueiden tasapainoista kehitystä. On vahvistettava uudelleen näitä yhteisiä periaatteita ja tavoitteita, etenkin nyt, kun tuntuu välttämättömältä, että Euroopan on seistävä yhtenäisenä lähimpien liittolaistemme rinnalla. Kun valtion- ja hallitusten päämiehet kokoontuvat Gentiin, he mainitsevat varmasti Laekenin tulevan julistuksen. Haluaisin siis lopuksi muistuttaa, miten tärkeänä komissio pitää tätä Laekenin tekstiä, jossa pitäisi tietyssä mielessä määrätä keskustelulle sävy ja täsmentää, missä hengessä kaikkia toimielimiin liittyviä kysymyksiä on käsiteltävä, jotta toimielimemme olisivat valmiit siihen, mitä haluamme tehdä yhdessä, kuten ministeri Michel taannoin huomautti. Hyvät parlamentin jäsenet, koska meillä on lisäksi hyvin aikaa ennen vuotta 2004, mikä on varsin harvinaista ja ainutlaatuista - enemmän kuin yleensä - on epäilemättä mahdollista ja mielestäni tarpeellista käyttää osa ajasta siihen, että pohdimme yhdessä, mitä haluamme tehdä yhdessä, että selvitämme, että olemme samaa mieltä siitä, mitä meidän täytyy ja mitä me voimme tehdä yhdessä, ja meidän on tietysti sijoitettava tämä perustavan tärkeä poliittinen keskustelu nykyiseen uuteen vakavaan kansainväliseen yhteyteen, joka korostaa ja lujittaa eurooppalaisen hankkeen tärkeyttä, hyödyllisyyttä ja tarkoituksenmukaisuutta.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Michel, arvoisa komission jäsen Barnier, hyvät kollegat, New Yorkiin ja Washingtoniin 11. syyskuuta kohdistuneet terrori-iskut ovat muuttaneet maailman, ja 5 artiklan vahvistaminen ensimmäistä kertaa Pohjois-Atlantin liiton historiassa, siis keskinäistä avunantoa koskevan lausekkeen ja sen myötä kaikkien Naton jäsenvaltioiden puolustusvelvollisuuden julistaminen, osoittaa, kuinka dramaattisista tapahtumista on kysymys. On kuitenkin syytä muistuttaa, että Yhdysvaltojen ja läntisen yhteisön lisäksi uhmattuna on nyt koko kansainvälinen yhteisö. Eräs Kiinan kansantasavallasta - ei Taiwanista - kotoisin oleva kiinalainen liikekumppani sanoi minulle eilen, että New Yorkissa menehtyi myös 50 kiinalaista. World Trade Centeriin kohdistuneet terrori-iskut olivat toisin sanoen hyökkäys lähestulkoon kaikkia maailman kansakuntia vastaan. Nyt tarvitaan siksi yhteisvastuullista toimintaa.
Terrorismiongelman selvittäminen on henkinen, poliittinen, taloudellinen sekä sotilaallinen tehtävä, ja se kestää kauan. Toistamme vielä, ettei terrorismia - mikäli sen syyt ovat islamilaisissa valtioissa, koska terroristit ovat siellä - saa sekoittaa rauhanomaiseen arabialaiseen ja islamilaiseen maailmaan. Tämä asia meidän on todettava yhä uudestaan! Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä siitä, että vierailitte yhdessä Javier Solanan ja komission jäsen Pattenin kanssa useissa valtioissa. Jotta voimme neuvotella Välimeren alueelta kotoisin olevien kollegojemme kanssa, kutsumme pian koolle myös Välimeri-foorumin - arvoisa puhemies, kiitän teitäkin aloitteestanne. Varoitan kaikesta sopimattomasta retoriikasta! En pidä siitä, mitä komission jäsen Nielson sanoi, enkä siitäkään, mitä komission jäsen Bolkestein sanoi. Komission jäseneltä on toki voitava edellyttää asianmukaista ja varovaista kielenkäyttöä. Keskustelemme asiasta torstaina puheenjohtajakokouksessa, ja neuvottelujen kulusta riippuen ryhmämme pidättää itsellään oikeuden esittää pyynnön, että komission puheenjohtaja ja mahdollisesti myös molemmat mainitsemani komission jäsenet puhuvat Euroopan parlamentissa uudestaan.

Tarvitsemme Eurooppaa nyt entistä enemmän! Yhdysvaltain kumppanina esiintyminen edellyttää meiltä toimintakykyä omassa ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikassamme sekä myös sisäiseen turvallisuuteemme liittyvissä kysymyksissä. Meidän on tehtävä Venäjän kanssa yhteistyötä. Presidentti Putinhan keskustelee tänään neuvoston puheenjohtaja Verhofstadtin ja komission puheenjohtaja Prodin kanssa. Pidämme sitä myönteisenä asiana. Haluamme kumppanuutta Venäjän kanssa. Syyskuun 11. päivän tapahtumat eivät saa merkitä sitä, että suljemme silmämme Tsetseniassa mahdollisesti jatkuvilta ihmisloukkauksilta, vaan meidän on puolustettava väkivallan ja terrorismin torjumista, jos terrorismi on lähtöisin Tsetseniasta, mutta vastustettava Tsetsenian kansaa vastaan käytävää taistelua. Meidän on lisäksi ajettava Tsetsenian kansan oikeuksia, tietenkin yhteistyössä Venäjän kanssa.
Sen vuoksi on kunnioitettava myös kansojen identiteettiä, mikä on yksi Euroopan unionin arvoista. Meidän on tietenkin pantava maailmankauppasopimukset täytäntöön suunnitelmien mukaisesti, sillä kaikkien pahinta olisi, jos jättäisimme nyt omat normaaliin päiväjärjestykseen kuuluvat asiamme hoitamatta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te puhuitte Gentin Eurooppa-neuvostosta. Kannatamme sitä, mitä sanoitte. Pyydämme teitä antamaan alkusysäyksen uudelle tiiviille yhteistyölle terrorismin torjumiseksi. Sanon vain omasta puolestani, että Europolin ja Eurojustin tiivis yhteistyö ei riitä, sillä tämä tiivis yhteistyö voidaan varmistaa parhaiten, jos se tapahtuu yhdessä paikassa. Toivomme, että välitätte ehdokasvaltioille sellaisen viestin, että ne ovat tervetulleita Euroopan unioniin, jos ne vain täyttävät niille asetetut ehdot. Sanon tämän nimenomaan saksalaisena, sillä me saimme juhlia tasan 11 vuotta sitten, 3. lokakuuta 1990, Saksan jälleen yhdentymistä, joka ei olisi ollut mahdollista, elleivät nämä nyt Euroopan unioniin pyrkivät eurooppalaiset olisi toimineet tien raivaajina.
Kannatamme sitä, mitä sanoitte Laekenin valmistelukunnan suunnittelusta. Kiitän teitä erityisesti siitä, että teillä on asiasta kanssamme samanlainen näkemys.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, viimeinen huomautukseni on henkilökohtainen kehotus teille: toimielintemme turvallisuus on meidän kaikkien asia. Minun on sanottava teille, että tunnen oloni täällä Strasbourgissa turvalliseksi, koska tiedämme, että talossa on ranskalaisia poliiseja - tällä asialla ei ole nyt mitään tekemistä sijaintipaikan kanssa. Jos Belgian viranomaiset vastaavat Euroopan parlamentin puhemiehelle, ettei Brysselin parlamenttiin tarvita lisää turvatoimia, koska hyökkäyksiä ei ole mitään syytä odottaa tai jotakin muuta vastaavaa, minusta sellainen perustelu ei ole missään nimessä riittävä, ...
(Suosionosoituksia)
... vaan arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pyydän, että myös Brysselissä sijaitsevaa Euroopan parlamenttia suojellaan entistä tehokkaammin Belgian kuningaskunnan turvajoukkojen avulla. En kannata paniikkia enkä varsinkaan ylireagointia, mutta me tarvitsemme suojaa ja turvaa siellä, missä sitä on mahdollisuus järjestää. Pyydän teitä vastuussa olevana neuvoston puheenjohtajana painostamaan Belgian hallitusta, jotta Belgia varmistaisi myös Brysselissä sijaitsevan Euroopan parlamentin turvallisuuden mahdollisimman hyvin!
(Suosionosoituksia)

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, sosialistiryhmä tukee Brysselin ylimääräisen huippukokouksen päätelmiä. Tämä huippukokous, joka oli poliittisesti ajankohtainen, edisti voimakkaasti unionin tietoisuutta yhteisönä. Haluankin palauttaa mieleen, että tämä tietoisuuden edistäminen alkoi parlamentissa syyskuun alussa Watsonin mietinnön myötä.
Ongelman tiedostamiseen ja sen käsittelyn vauhdittamiseen neuvostossa mistä kiitämme tarvittiin ikävä kyllä Washingtoniin ja New Yorkiin kohdistuneet hyökkäykset.
Haluan tähdentää, että meistä on hyvin tärkeää, että vastatoimet perustuvat Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen vuonna 2001 antamaan päätöslauselmaan 1368. Kofi Annanin ehdotus maailmanlaajuisesta terrorisminvastaisesta valmistelukunnasta, josta on alettu keskustella Yhdistyneissä Kansakunnissa ja jota Euroopan unioni tukee selkeästi, on myös merkittävä.
Solidaarisuus Yhdysvaltoja kohtaan yleismaailmallisen solidaarisuuden lisäksi, sillä terrorismin maailmanlaajuistuessa vastaustenkin on oltava maailmanlaajuisia on aiheuttanut eilen tapahtuneen Pohjois-Atlantin liiton perustamissopimuksen 5 artiklan aktivoimisen ja terrorisminvastaisen taistelun määrittelyn selkeästi kaikilla tasoilla. Tämän taistelun myötä ei vähennetä vapauksia vaan puolustetaan ihmisten keskeistä vapautta, oikeutta elämään ja oikeutta olla alistumatta silmittömään väkivaltaan.
Arvoisa puhemies, mielestäni meidän on tuettava sisä- ja oikeusasiain neuvoston toimintaa työskentelemällä samaan aikaan Europolin ja Eurojustin lujittamiseksi. On kehitettävä yhteisiä välineitä, eikä ainoastaan Euroopan tasolla vaan myös jäsenvaltioissa. Arvoisa puhemies, minun on sanottava teille, ja pyydän teitä välittämään sanani neuvoston puheenjohtaja Verhofstadtille, että parlamentti voi joutua sidosryhmien painostuksen kohteeksi, itse asiassa ne ovat jo joutuneetkin, sillä näissä ryhmissä tiedetään mainiosti, kuinka painostaa komissiota ja neuvostoa tai saada niissä vaikutusvaltaa. Minusta meidän kaikkien pitää kunnioittaa toistemme toimintaa, ja tarkemmin sanoen viittaan arvosteluun, jota on esitetty rahanpesudirektiiviin liittyvästä toiminnastamme.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan kuitenkin myös kertoa, että ryhmäni on huolissaan Italian senaatissa eilen hyväksytystä lainsäädännöstä, joka on täysin teidän pyrkimystenne vastainen ja vaikeuttaa oikeusyhteistyötä ja terrorisminvastaista taistelua, sillä noilla lainsäädäntötoimilla ehkäistään täysin oikeudellisen yhteistyön mahdollisuus.
(Suosionosoituksia vasemmistolta ja vastalauseita oikeistolta) Arvoisa puhemies, pyydän kollega Poetteringia... arvoisa puhemies, minusta tämä on sivistynyt edustajainhuone, jossa ei ole sijaa kiljukauloille.
Osoitan sanani myös kollega Poetteringille, joka on hyvin huolissaan siitä, mitä jotkut komission jäsenistä sanovat. Ryhmäni toivoo, että kaikki komission jäsenet tulevat tänne selittämään sanansa. Jäsen Poetteringin pitäisi myös puhua poliittisten kumppaneidensa ja erityisesti Italian pääministerin kanssa, jotta tämä ei antaisi lausuntoja, jotka saavat Euroopan unionin toiminnan näyttämään epäluotettavalta täällä ja muualla maailmassa.
Arvoisa puhemies, lisäksi haluaisin puhua Gentin huippukokouksesta. Se, mitä siellä tehdään eurolle on hyvä ja erittäin tärkeä asia, mutta meidän on myös vahvistettava taloudellista kykyämme kohdata maailmanlaajuinen kriisi, ja se pitää toteuttaa neuvostossa, koska meidän on ehdottomasti laadittava ja määriteltävä suhdannevaihteluja lieventävä politiikka.
Toinen asiani koskee laajentumista ja osoitan sanani myös parlamentin muille ryhmille. Meidän on tehtävä sitoumuksia sen mukaan, mitä te saatte aikaan Gentissä ja miten kertomuksen laatiminen komissiossa edistyy. Sen on palattava takaisin parlamenttiin ja, antakaahan kun kerron yhden asian, me puhumme paljon tehtäväluettelon ja yksityiskohtaisten toimintaohjeiden kohdalla saavutetusta edistyksestä, mutta meidän on tarkastettava, ovatko ne loppujen lopuksi yhteneviä ja onko parlamentin toivomus ehdokasvaltioiden osallistumisesta vuoden 2004 vaaleihin mahdollista toteuttaa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, lopuksi minulla on kolme huomiota valmistelukunnasta: ensimmäiseksi sen asettaminen on jo hyväksytty.
Toiseksi valmistelukunta muodostettaneen peruskirjaan kirjatun kokoonpanon mukaisesti.
Kolmanneksi, kun puhutte vaihtoehdoista, ettekö puhukin valmistelukunnan esittämistä johdonmukaisista ehdotuksista? Se ei nimittäin ole tutkimusyksikkö tai seminaari. Valmistelukunnan täytyy tehdä ehdotuksia, joissa voi olla kaksikin vaihtoehtoa, mutta missään tapauksessa ei tietenkään voida puhua vaihtoehdoista, jotka voidaan valita ja hylätä myöhemmin. Enpä usko, että ryhtyisimme siihen leikkiin.
(Suosionosoituksia vasemmistolta)

Watson
Arvoisa puhemies, parlamentin liberaalidemokraatit suhtautuvat myönteisesti ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa tehtyihin päätöksiin. Olemme iloisia, että siellä otettiin huomioon terrorismin torjuntaa koskevia parlamentin ehdotuksia oikeus- ja sisäasioissa ja että siellä tarkistettiin unionin politiikkoja muilla aloilla, jotta meillä olisi yhtenäinen lähestymistapa tähän erittäin vakavaan ongelmaan. Pahoittelemme kuitenkin, että vasta World Trade Centerin ja Pentagonin iskujen kaltainen järkytys sai unionin käyttämään sitä toimivaltaa, joka sillä on Amsterdamin sopimuksen nojalla terrorismin vastaisissa toimissa.
Liberaalidemokraatit suhtautuvat erityisen myönteisesti komission eilisiin ehdotuksiin, jotka koskivat neuvoston asetusta terroristiryhmien varojen jäädyttämiseksi. Panemme merkille sen kiireellistä käsittelyä koskevan pyynnön ja pyrimme tänä aamuna valiokunnassa, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia toimia, antamaan parlamentille suosituksen, jotta se hyväksyisi ehdotuksen. Toivon, että tänä aamuna kokoontuva pysyvien edustajien komitea pyytää komission ohella, että ehdotus tulee voimaan kiireellisenä.
Toimien tarve tällä alalla paljastaa säälimättä Euroopan unionin heikkoudet ja ristiriitaisuudet Amsterdamin jälkeen. Niitä ei ratkaistu asianmukaisesti Nizzassa. Toivon, että ne ratkaistaan Laekenissa ja perustettavan valmistelukunnan avulla.
Komission jäsen Patten pahoitteli eilen syystäkin Euroopan unionin kyvyttömyyttä toimia nopeasti tällaisissa tilanteissa ja näin nauttia jäsenvaltioidensa luottamusta ja koordinoida niiden politiikkoja alalla, joilla ylikansallinen uhka edellyttää ylikansallista reaktiota. Unionin on tällaisina aikoina toimittava nopeasti, mutta se huomaakin, ettei se pysty siihen. Kolmannen pilarin mekanismit ovat naurunaihe terrorismia rahoittavalle Osama bin Ladenille. Pyydän kansallisia hallituksia selittämään kansalaisille, että Eurooppa ei ole kyennyt toimimaan nopeasti kolmannen pilarin kummallisten ja monimutkaisten mekanismien takia. Kun toimimme nopeasti, huomaamme tarvitsevamme kiireellisyyttä, ja kiireellisyys johtaa usein huonoon lainsäädäntöön.
Emme voi enää hyväksyä kansalaistemme kannalta välttämättömiä turvatoimenpiteitä tavalla, joka on unionin toimielinten kannalta epäonnistunut, kansalaisten kannalta vaikeaselkoinen ja tehoton siksi, että se ei mahdollista päätösten asianmukaista oikeudellista, demokraattista tai hallinnollista valvontaa. Toivon, että Laekenissa perustettava valmistelukunta tarkastelee vetoamista Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 42 artiklaan, jotta nämä politiikan osa-alueet kuuluisivat täysimääräisesti unionin keskeisiin toimivaltuuksiin.
Lähikuukausina tarvitaan monia toimenpiteitä. Komission jäsen Vitorino on antanut meille terrorismin vastaisen tiekartan, jossa hahmotellaan tällaisia toimenpiteitä. Meidän on niitä tarkastellessamme pystyttävä tasapainottamaan kansalaistemme turvallisuustarpeet ja ne kansalaisvapaudet, jotka tekevät demokratiastamme sen, mikä se on. Neuvoston puheenjohtaja sanoi tänä aamuna, ettemme saisi unohtaa muita tavoitteitamme. Näihin tavoitteisiin kuuluvat kansalaisten oikeuksien vahvistaminen unionissa ja syrjinnän torjunta. Parlamentin liberaalit puolustavat neuvoston puheenjohtajan tavoin EU-kansalaisten oikeuksia.
Parlamentti on saanut ehdotuksen varojen jäädyttämistä koskevaksi asetukseksi. Asetuksella voisi sen täytäntöönpanosta riippuen olla tuhoisa vaikutus moniin laillisesti toimiviin muslimien omistamiin yrityksiin. Liberaalit vaativatkin asetukseen ns. sunset clausea, jolla rajoitetaan sen kestoa, jotta sen täytäntöönpanossa ei tapahdu väärinkäytöksiä. Odotamme neuvostolta ehdotuksia, jotta Euroopan parlamentti olisi mukana päättämässä niistä nimistä, jotka ovat asetuksen liitteen luettelossa.
Toteaisin lopuksi, että 6 artiklan mukaan unioni perustuu oikeuksiin. Nämä oikeudet määritellään perusoikeuskirjassa, ja toivomme, että valmistelukunta suostuu sisällyttämään perusoikeuskirjan kokonaisuudessaan perussopimuksiin.

Lannoye
Arvoisa komission jäsen, Euroopan unioniin kohdistuu useita tärkeitä haasteita, joihin on vastattava mahdollisimman pian, jos halutaan harjoittaa tehokasta, johdonmukaista ja kauaskantoista terrorismin vastaista politiikkaa - täsmennän: politiikkaa, jonka tarkoituksena on riisua terroristiverkostot aseista.
Useat kollegat mainitsivat jo ensimmäisen haasteen, eli sen, että on vältettävä sivilisaatioiden välistä selkkausta islamilaisen maailman kanssa. Tässä yhteydessä käytän hyväkseni ministeri Michelin läsnäoloa onnitellakseni häntä hänen diplomaattisesta toiminnastaan viime viikkojen aikana; uskon, että sen tulokset voivat olla vain myönteisiä, kun on kyse hyvin laajan liittoutuman muodostamisesta terrorismia ja sen tukijoita vastaan. Kun on kyse hyvin laajasta liittoutumasta, tarkoituksena tietysti on, että siihen kuuluisi mahdollisimman monta valtiota, mutta ei pidä unohtaa, että vihollistemme viholliset eivät aina ole ystäviämme, vaan on ymmärrettävä, että yhtäkään tähän liittoutumaan kuuluvaa valtiota ei ole vapautettu demokratiaan, ihmisoikeuksien suojeluun ja vähemmistöjen kunnioittamiseen liittyvistä tehtävistään. Tarkoitan erityisesti Venäjää ja Kiinaa, jotka ovat tietysti tärkeitä toimijoita, mutta jotka aiheuttavat myös suuria ongelmia näissä asioissa.
Toisena haasteena, joka ei suinkaan ole vähäinen, on paremman poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön takaaminen vaarantamatta ihmisten henkilökohtaisia oikeuksia ja vapauksia. Nimittäin, kun on kyse Euroopan unionista, parlamentaarinen valvonta on täysin riittämätöntä tällä alalla. Olen siis sitä mieltä, samoin kuin uskoakseni lähes kaikki muutkin, että on tärkeää sisällyttää oikeudellinen yhteistyö ja poliisiyhteistyö ensimmäiseen pilariin. Se olisi todellinen ratkaisu. Kansainvälisellä tasolla on myös perustettava kiireellisesti kansainvälinen rikostuomioistuin. Prosessi on ollut käynnissä jo useita vuosia, ja se polkee paikallaan. Huomautan, että tällaista tuomioistuinta tarvitaan ehdottomasti, jotta voitaisiin tuomita ne, jotka syyllistyvät ihmisyyden vastaisiin rikoksiin, jollaisia olivat New Yorkissa ja Washingtonissa tehdyt terroriteot. On ryhdyttävä mittaviin diplomaattisiin toimiin, jotta mahdollisimman monet valtiot, kuten Yhdysvallat, joka on ratkaisevassa asemassa oleva toimija, saadaan vakuuttuneiksi siitä, että hankkeeseen kannattaa ryhtyä.
Kolmantena haasteena on, että terroristiverkostoilta on poistettava niiden taloudelliset ja tekniset toimintavälineet. Olemme jo käsitelleet taloudellisiin varoihin liittyvää aihetta, ja tällä hetkellä ollaan laatimassa rahanpesua koskevaa direktiiviehdotusta, joka ei kuitenkaan tunnu etenevän; luulen, että neuvoston ja parlamentin on tehostettava vuoropuheluaan, jotta direktiivi voitaisiin hyväksyä nopeasti. On myös otettava huomioon, että kyse on vasta alustavasta toimesta, joka ei ole itsessään riittävä mutta joka tapauksessa ratkaiseva. Olen vakuuttunut siitä, että ryhdymme pitkällä aikavälillä mittaviin toimiin, joiden tarkoituksena on poistaa pankkisalaisuus ja veroparatiisit. Rahanpesu on ilmeisen tärkeä ase kansainvälisille terroristijärjestöille ja -verkostoille.
Minua hämmästyttää, että eräässä uutisessa, jota ei ole oikaistu, selostetaan, että jo ennen New Yorkin ja Washingtonin terroritekoja kävi ilmi, että eräiden yhtiöiden osakkeita myytiin laajamittaisesti pörssimarkkinoilla ennen onnettomuuksia. Tarkoitan erityisesti kahta amerikkalaista lentoyhtiötä ja useita vakuutusyhtiöitä, joihin terroriteot vaikuttivat. Kyse voisi olla sisäpiiririkoksesta, ja olen sitä mieltä, että olisi tehtävä kansainvälinen tutkimus näiden tietojen tarkistamiseksi.
Tarkastelen lopuksi teknistä tasoa, vaikka sana "tekninen" kuvaakin huonosti aseistukseen liittyviä kysymyksiä. On selvää, että Euroopan unionin on tehostettava kevyiden aseiden laittoman ja valvomattoman maastaviennin torjuntaa ja että sen on suhtauduttava tarkkaavaisesti perustavanlaatuiseen ongelmaan eli kemiallisten ja biologisten aseiden leviämiseen. Olen vihdoin sitä mieltä, että meidän on pohdittava kauaskantoisesti joidenkin teknisten välineidemme haavoittuvuutta, kun on kyse terroriteoista. Tarkoitan esimerkiksi energia-alaa ja uhkaa, jota ydinvoimalat edustavat: useimmat niistä ovat hyvin haavoittuvia joutuessaan Yhdysvalloissa tapahtuneiden terroritekojen kaltaisten tekojen kohteiksi.

Di Lello Finuoli
Arvoisa puhemies, haluamme uudelleen vakuuttaa, että tuomitsemme kaikenlaisen terrorismin, olipa se sitten lähtöisin mistä tahansa. Terrorismi tuhoaa ihmishenkien lisäksi myös sellaisten suurten ihmisjoukkojen kaikki mahdollisuudet ja edellytykset toimia demokratian edistämisen kärkijoukossa, jotka ponnistelevat muuttaakseen tämän maailman epäoikeudenmukaista yhteiskunnallista ja taloudellista järjestystä. Samoin tuomitsemme kaikki pyrkimykset vahvistaa, että unionin kansoilla olisi muka moraalinen, kulttuurillinen tai poliittista järjestystä koskeva ylivoima muihin kansoihin nähden.
Uskomme, että tässä historiallisessa vaiheessa yksi Euroopan unionin mahdollisuuksista taistella kaikenlaista väkivaltaa vastaan tai eristää se, on tehdä lujasti työtä sen päämäärän saavuttamiseksi, että Israelin ja Palestiinan kansoille myönnetään omat riippumattomat ja suvereenit valtiot kaikkien sellaisten YK:n päätöslauselmien mukaisesti, joita Israel ei ole kahteen vuoteen noudattanut.
Unionin sisäistä turvallisuutta on vahvistettava, mutta yhdyn moniin niistä asioista, joita kollega Watson toi esiin tämän on tapahduttava aina ja ainoastaan perusoikeuksia ja oikeusvaltion sääntöjä noudattamalla. Tästä syystä, jos Europolin ja Eurojustin kaltaisten elinten toimivaltaa ja toimintamahdollisuuksia millään tavoin halutaan laajentaa, sen on tapahduttava niin, että samaan aikaan toteutetaan oikeudellinen ja ennen kaikkea demokraattinen valvontajärjestelmä, jossa parlamentti toimii aktiivisessa asemassa. Niinpä on syytä torjua jokainen pyrkimys, jolla terrorismin luomaa uhkaa käytetään hyväksi jopa unionin ja jäsenvaltioiden lainsäädännöllisten keinojen välityksellä sellaisten suurten demokraattisten toisinajattelevien ja taistelevien ryhmien tukahduttamiseen tai syrjäyttämiseen, joita on jo kaikkialla Euroopassa ja maailmassa ja jotka vastustavat nykyistä sosiaalista ja taloudellista järjestelmää, ja samoin on tuomittava ne lainsäädäntökäytänteet, joihin jäsen Barón Crespo viittasi, ja niistä esimerkkinä ovat Italian kansainväliset oikeusapupyynnöt, jotka ovat todellinen apu terrorismille ja järjestäytyneille rikosryhmille.
Toivomme, että terrorismin, eli ihmiskuntaa vastaan tehdyn rikoksen vastaista taistelua pidettäisiin yhä enemmän koko kansainvälisen yhteisön velvollisuutena, toisin sanoen YK:n velvollisuutena, eikä tehtävänä, jota toteuttavat harvat rikkaat ja vaikutusvaltaiset kansakunnat, jotka eivät useinkaan käytä rikkauksiaan ja valtaansa terrorismin ja sen syiden vastaiseen taisteluun, vaan taloudellisen ja poliittisen valtansa säilymisen varmistamiseen.
Toivottomat, köyhät ja alikehittyneet olot, joissa valtaosa maapallon väestöstä elää, eivät voi koskaan oikeuttaa terrorismia eivät koskaan! mutta tällaisia oloja on torjuttava ja ne on poistettava tekojen eikä vain kaunopuheisten julistusten avulla, mikäli halutaan rauhallinen ja rauhoitettu maailma. Tämä on siis toinen rintama, jolla on tehtävä työtä, mikäli terrorismi halutaan todellakin kitkeä.

Collins
Arvoisa puhemies, EU:n johtajat tapasivat Gentissä 21. syyskuuta arvioidakseen, miten unionin olisi reagoitava Yhdysvalloissa tehtyihin hirvittäviin terrori-iskuihin.
Pidän myönteisenä sitä myötätuntoa, jota kaikki EU:n johtajat osoittivat Yhdysvaltain hallitukselle ja Yhdysvaltain kansalle suruaikana. Pidän erittäin myönteisenä myös sitä konkreettista toimintasuunnitelmaa, jonka EU:n johtajat aikovat nyt panna täytäntöön, kun ne pyrkivät puuttumaan avoimesti kansainvälisen terrorismin ongelmaan. Haluaisin kuitenkin tehdä selväksi yhden asian. Syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen meille kaikille on käynyt selväksi, että jotkut ovat valmiita hyvin organisoituihin itsemurhaiskuihin edistääkseen omia poliittisia tavoitteitaan. Tämä tarkoittaa yksinkertaisesti, että meidän täytyy panna täytäntöön laaja-alaisia toimenpiteitä, jos haluamme päästä eroon kansainvälisen terrorismin vitsauksesta.
EU:n johtajat ovat Tampereen huippukokouksen päätelmien mukaisesti sitoutuneet ottamaan käyttöön eurooppalaisen pidätysmääräyksen, jonka on tarkoitus korvata Euroopan nykyinen luovutusjärjestelmä. Luovutuksen helpottaminen kuitenkin siten, että kansalaisoikeuksia suojellaan, on tärkeä ase terrorismin vastaisessa taistelussa etenkin unionissa, jossa on voimassa henkilöiden vapaa liikkuvuus.
Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus terrorismin rahoituksen kieltämisestä on niin ikään määrä ratifioida kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Valtiovarainministerimme aikovat tehdä ehdotuksia, joissa hahmotellaan aikataulua rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä annetun direktiiviehdotuksen täytäntöönpanoa varten. OECD:n johtamaa työryhmää laajennetaan siten, että se kattaa myös rahanpesun torjuntaa koskevan kysymyksen.
Rikollisten varojen jäädyttämistä unionissa koskevan puitedirektiivin täytäntöönpanosta on päästy sopimukseen. Sopimukseen on päästy myös sisäpiirikauppoja koskevan direktiiviehdotuksen lähemmästä tarkastelusta, jotta voitaisiin taata, että kaikki terrorismiin liittyvät toiminnot kuuluvat direktiivin soveltamisalaan. Unionin jäsenvaltioiden tiedustelupalvelujen on yhdessä Europolin kanssa tehtävä entistä tiiviimmin yhteistyötä tiedustelupalvelujen tietojen vaihtamisessa, jos Euroopassa toimivat terroristiverkot halutaan hajottaa.
Lopuksi sanoisin, että fanaattista terrorismia on vaikea kukistaa, mutta meidän täytyy olla valmiita toteuttamaan terrorismin vastaiset toimet päättäväisesti ja tehokkaasti. Meidän kaikkien on toimittava yhdessä. Unionin ja Yhdysvaltojen johtama yhteinen rintama on ainoa keinomme kukistaa nämä kylmäveriset ja säälimättömät murhaajat.

Bonde
Arvoisa puhemies, huippukokouksessa keskustellaan nyt sen valmistelukunnan kokoonpanosta, joka laatii unionin perustuslakiluonnoksen. Enemmistö jäsenistä haluaa kaksinkertaistaa Euroopan parlamentin edustajien määrän 16:sta 30:een. Sitä perustellaan sillä, että kansalliset parlamentit asetettaisiin täten tasa-arvoiseen asemaan, koska ne kaikki saisivat kaksi jäsentä perustuslakia koskevaan valmistelukuntaan, jonka jäseniä olisi kaiken kaikkiaan 30. Ryhmäni nimi on "Demokratian Eurooppa", koska se haluaa korostaa, että me haluamme demokratian toteutuvan yksittäisissä valtioissa ja että EU:ta valvottaisiin demokraattisesti. Demokratiat voivat yhdessä ohjata EU:ta, mutta olemassa ei ole yhtään sellaista eurooppalaista kansaa, joka on antanut Euroopan parlamentille valtuudet neuvotella EU:n uudesta perustuslaista. Ryhmäni ja sosiaalidemokraattien ryhmä ehdottavat sen sijasta, että antaisimme jokaiselle kansalliselle parlamentille mahdollisuuden laatia ehdotuksen seuraavaksi perustamissopimukseksi, ja sen jälkeen kansallisten parlamenttien edustajat laatisivat luonnoksen Amsterdamin sopimuksen seuraajasta. Komissio, parlamentti ja hallitukset voisivat toimia tarkkailijoina tällaisessa kokouksessa.
Kehotamme samalla pääministereitä lupaamaan, että jokaisessa valtiossa toimitetaan seuraavaa perustamissopimusta koskeva kansanäänestys. Jos haluamme, että perustamissopimus hyväksyttäisiin kansanäänestyksessä, otsikkona ei saa olla "enemmän valtaa unionille" vaan "enemmän demokratiaa". Me haluaisimme luoda EU:n, jossa päätetään entistä harvemmista asioista ja jossa jäsenvaltioiden vapaus olisi entistä suurempi. Kyse on avoimesta, läheisyyttä ilmentävästä ja demokraattisesta EU:sta, jota valitsijat ja kansan valitsemat edustajat ohjaavat jäsenvaltioissa. Kyse on entistä joustavammasta Euroopasta, joka on avoin ehdokasvaltioille ja kaikille muille Euroopan kansoille. "Demokraattinen EU" kuulostaa hienolta, mutta sen toteutuminen vaatii eurooppalaisen julkisuuden toteutumista. Toimiva demokratia vaatii yhteistä kieltä, kulttuuria, yhteisiä tiedotusvälineitä ja sisäistä solidaarisuutta. Lyhyesti sanottuna, se vaatii eurooppalaista kansaa. "Demokratian Eurooppa" on mahdollisuuksien taidetta. Pistäkää EU laihdutuskuurille! Keskittykää siihen, mikä on rajat ylittävää! Keskittykää siihen, mitä me emme itse voi ohjata. Silloin me emme menetä demokratiaa, vaan meillä on mahdollisuus lisätä vaikutusvaltaamme. Silloin Euroopan kansat äänestävät seuraavan perustamissopimuksen puolesta. Haluatteko sitä tänään, arvoisa neuvoston puheenjohtaja? Uskallatteko antaa belgialaisten äänestää Nizzan sopimuksesta?

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa ministeri Neyts-Uyttebroeck, arvoisa komission jäsen Barnier, hyvät kollegat, sanon ensinnäkin sanasen puolustuksellisesta näkökulmasta.
Lentoliikenteen turvallisuudesta on puhuttu paljon, ja Euroopan tasolla on ryhdytty moniin toimiin. On omituista, että tiedustelupalvelujemme toiminnasta vaietaan, vaikka ne 15 jäsenvaltion elimet, jotka eivät toimineet, olivat juuri tiedustelupalveluja. Nyt ne kyllä toimivat uutterasti ja havaitsevat monia asioita. Olisi ehkä ollut parempi havaita asioita etukäteen. Tiedustelupalvelujen ylläpitäminen on kallista. Emme tiedä juurikaan, mitä ne tekevät, ja toisinaan on syytä ihmetellä, tekevätkö ne ylipäätään mitään. Asiaa olisi epäilemättä pohdittava Euroopan tasolla, ja Euroopan parlamentin kannattaisi ehkä valvoa tiedustelupalveluja, koska tilanteessa on riskinsä: jos niille annetaan täysin vapaat kädet, tiedustelupalvelut voivat joskus toimia epätarkoituksenmukaisesti.
Kun on kyse hyökkäyksellisestä näkökulmasta, neuvoston puheenjohtaja Michel antoi eilen ulkoasiainvaliokunnalle runsaasti tietoja. Hän korosti voimakkaasti vuoropuhelun merkitystä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että jos vuoropuheluun ei yhdistetä poliittista hanketta, tietynlaisiin tilanteisiin joutumisen uhka kasvaa. Pyrimme parhaillaan terrorismin vastaiseen liittoutumaan. Mielestäni on olemassa kaksi pääasiallista uhkaa. Jäsen Poettering korosti voimakkaasti toista niistä: kyse on sellaisen terrorismin torjunnasta, joka uhkaa, eikä pelkästään uhkaa, koska sillä on jo hyvin kielteisiä vaikutuksia, vaan kiihottaa ja kannustaa valtiojohtoista terrorismia. Jäsen Poettering sanoi yksiselitteisesti - ja kiitän häntä siitä, koska hänen maassaan arvovaltaiset tahot, kuten liittokansleri Schröder, näyttävät hyväksyneen sen, että presidentti Putin ei ole vieläkään esittänyt meille todisteita siitä, että tsetseenit olivat syypäitä Moskovan terroritekoihin - ja jäsen Lannoyekin korosti samaa asiaa eli että esimerkiksi Kiinan ja Venäjän on houkuttelevaa hyödyntää tätä suurta terrorismin vastaista taistelua omien ongelmiensa ratkaisemiseksi Tiibetissä ja Tsetseniassa. Tämä on pidettävä mielessä.
Toinen kysymys liittyy arabimaailmaan. Eräitä ajatuksia on arvosteltu paljon. Olemme käsittääkseni kaikki sitä mieltä, että kyse ei ole sivilisaatioiden välisestä sodasta islamin ja kristinuskon välillä vaan tietenkin demokratian ja demokratian vastaisten voimien välillä käytävästä sivilisaatioiden välisestä sodasta ja että tätä sotaa on käytävä hyökkäävästi. Meidän on autettava kaikkia niitä, jotka taistelevat arabimaissa ja islamilaisissa maissa ja jotka joutuvat usein maksamaan siitä omalla vapaudellaan, kärsimyksellään ja hengellään, eikä parlamentti, meidän Euroopan unionimme, toimi riittävän tehokkaasti tässä asiassa. Marokon tai Jordanian kaltaiset esimerkit osoittavat, että arabimaat voivat edetä kohti demokratiaa. Toiset esimerkit, jotka voisivat todistaa saman oikeaksi, osoittavat päinvastaista, kuten Tunisian tapaus: maassa on johtava luokka ja sivistyneistöä ja koulutusjärjestelmä, siellä tunnustetaan naisten oikeudet sekä miesten ja naisten tasa-arvo, eikä demokratiaan siirtyminen vaatisi suuria ponnistuksia. Tässä yhteydessä politiikkamme auttaa ja tukee Ben Alia vahvistamaan järjestelmää, joka etääntyy päivä päivältä oikeusvaltiosta ja joka sulkeutuu valtiojohtoisen rikollisuuden noidankehään. Hyökkäyspolitiikan tukee niitä, jotka pyrkivät Tunisiassa kohti oikeusvaltiota ja vapautta.

Berthu
Arvoisa puhemies, Ranskan puolesta -liikkeeseen kuuluvat parlamentin jäsenet tukevat terrorismin vastaista toimintasuunnitelmaa, joka hyväksyttiin 21. syyskuuta pidetyssä ylimääräisessä Eurooppa-neuvostossa. Liike hyväksyy sekä sen osan, joka koskee yhteisvastuullisuutta ja yhteistyötä Yhdysvaltain kanssa, että sen osan, jossa on kyse unionin sisäisistä politiikoista. Eurooppalaiseen pidätysmääräykseen liittyvä järjestelmä ja terrorismin yhteisen määrittelemisen käytännön merkitys tuntuvat meistä tosin hieman yliarvostetuilta. Samoin voi olla kiinnostavaa antaa Europolille teoriassa uusia toimivaltuuksia, mutta järjestelmä toimii huonosti, ja olisi syytä ensin arvioida riippumattomasti ja objektiivisesti sen toimintaa. Kaikki tämä on kuitenkin toisarvoista. Hyväksymme neuvoston päätelmät kokonaisvaltaisesti. Olemme erityisen tyytyväisiä siitä, että Eurojust-yksikkö aloittaa toimintansa, koska sen avulla voidaan kehittää oikeudellista yhteistyötä ja poliisiyhteistyötä sekä jäsentää olemassa olevien järjestelmien synergiaa sen sijasta, että ne yritettäisiin tuhota. Kehotamme neuvoston tavoin myös kansainvälisten yleissopimusten, kuten terroristitoiminnan rahoittamiseen liittyvän yleissopimuksen, nopeaan ratifioimiseen, koska niiden täytäntöönpanoa on jo odotettu tarpeeksi kauan.
Arvoisa puhemies, olemme kuitenkin edelleen tyytymättömiä. Miksi? Tähän pääasiaan halusinkin jo tulla.
Vaikka neuvosto onkin hyväksynyt pitkiä luetteloita toimista, joihin on ryhdyttävä, ne ovat edelleen kapea-alaisia eikä niissä edellytetä, että Euroopan unioni tutkisi täysin omaatuntoaan. On vaikea peittää sitä, että tällä hetkellä 11. syyskuuta tehtyjen terroritekojen tutkimukset kohdistuvat Eurooppaan ja että ne osoittavat, että Eurooppa on jo vuosien ajan ollut terroristien valmistelujen keskipisteenä ja tukikohtana. Tämä kaikki ei voi olla sattumaa. Eräs ranskalainen sanomalehti haastatteli terroritekojen jälkeen Eurojustin pääjohtajaa Coninsxia ja esitti hänelle seuraavan kysymyksen - luen artikkelin tekstiä: "Onko islamilainen hämäräperäisyys saanut vankan jalansijan Euroopassa?" Eurojustin pääjohtaja Coninsx vastaa: "On mahdollista, että Eurooppa on terroristien logistinen tukikohta. Schengen-alueen ansiosta rajat on nimittäin suhteellisen helppo ylittää."
Arvoisa puhemies, kaikki tietävät sen. Tämä pätee terroristeihin mutta myös ydinenergian tuottamiseen soveltuviin aineisiin, varastettuihin taide-esineisiin, laittomaan maahanmuuttoon ja niin edelleen. Moitin juuri eilen komissiota siitä, että se peittelee liian usein laittomaan maahanmuuttoon liittyviä ongelmia. Europolin mukaan unionin maiden alueelle saapuu vuosittain 500 000 laitonta maahanmuuttajaa, mikä kuulostaa minusta sitä paitsi aliarvioidulta luvulta. Se tarkoittaa joka tapauksessa sitä, että miljoonat vierasmaalaiset elävät pysyvästi ja laittomasti alueillamme. Kysyn teiltä siis: voidaanko katsoa, että sellaiset maat, jotka sallivat miljoonien vierasmaalaisten tulon alueelleen havaitsematta heitä ja jotka antavat heidän elää laittomasti, hallitsevat alueitaan? Kaikki vastaavat tietenkin kieltävästi.
Neuvoston, ja vain neuvoston, on nyt annettava voimakkaita ohjeita tilanteen korjaamiseksi. Neuvoston puheenjohtaja sanoi äskettäin, että terrorismin torjunta on maailmanlaajuista ja pysyvää. Meidän on tehtävä siitä tarvittavat johtopäätökset, kumottava vanhentuneet näkökulmat, asetettava turvallisuus etusijalle, tarkistettava kaikkia vanhoja strategioita, jotka eivät enää ole tarkoituksenmukaisia, sekä tunnustettava ensinnäkin, että valvonta ei haittaa vapaata liikkuvuutta vaan rikollisten toimintaa ja että valvonnalla suojellaan kansalaisten vapauksia.
Neuvoston on siis välittömästi määrättävä, että kaikkia tekstejä tarkistetaan siten, että turvallisuusnäkökohdat otetaan huomioon, ja erityisesti Amsterdamin sopimuksen 62 artiklan tuhoisaa 1 kohtaa, jossa luvataan, että viisi vuotta sopimuksen voimaantulon jälkeen sisärajoilla ei enää tehdä henkilötarkastuksia.
Arvoisa puhemies, tarvitsemme yleistä tarkistussuunnitelmaa, ja neuvoston on otettava asiassa ohjat käsiinsä. Se tarkoittaa sitä, että Amsterdamin sopimuksen 67 artiklaa on tarkistettava...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Thyssen
Maailma on jännityksen vallassa 11. syyskuuta tehtyjen iskujen jälkeen. Ihmiset ovat järkyttyneitä. He tuntevat myötätuntoa uhreja ja heidän omaisiaan kohtaan sekä tuntevat olonsa turvattomammaksi kuin koskaan aiemmin. Ihmiset odottavat, että viranomaiset takaavat heidän turvallisuutensa. He ymmärtävät, että sitä ei voida tehdä ehdottoman varmasti, mutta he pyytävät oikeutetusti riittävää ja tehokasta toimintaa.
Tällä hetkellä turvallisuudesta vastuussa olevilla on hyvin mutkikas tehtävä. Todellisen Euroopan yhdentymisen ja kansainvälisen koordinoinnin välttämättömyys on selvempää kuin koskaan aiemmin, niin teoissa kuin puheissakin. Arvoisa puhemies, toivon ehdottomasti, että voitte panna täytäntöön 21. syyskuuta hyväksytyn toimintasuunnitelman ja että puheenjohtajavaltio Belgia voi esittää konkreettisia päätöksiä tästä asiasta.
Arvoisa puhemies, me kaikki olemme vakuuttaneet, että iskuja ei ollut niinkään suunnattu viattomia uhreja vastaan vaan ihmisten vapauden, demokratian ja oikeuksien symboleja vastaan, kuten elämisen oikeutta vastaan. Kukaan ei voi kiistää, etteikö myös Euroopan parlamentti olisi tällainen symboli. Emme halua luonnollisestikaan julistaa itseämme kohteeksi emmekä herättää paniikkia, mutta monet kollegat - ryhmän puheenjohtaja Poettering otti jo tämän esille - ovat levottomia. Poliisi valvoo Strasbourgissa tämän rakennuksen sisäänkäyntejä ja ympäristöä. Brysselissä meiltä on puolestaan viety jopa turvallisuuden harhakuva. Kun lisäksi kuulemme rivien välistä Belgian sisäasiainministerin tullessa tänne puhumaan, että hän ei näe mitään merkkejä valvonnan välttämättömyydestä, silloin meillä vasta on todellista syytäkin olla levottomia. Terroristit eivät nimittäin anna mitään merkkejä etukäteen, mikä sisäasiainministerin olisi ymmärrettävä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja arvoisa ulkoministeri, siksi haluaisin pyytää teitä saattamaan sisäasiainministerinne ja poliisin toisiin ajatuksiin Belgiassa. Tämä ei ole tärkeää pelkästään 15 jäsenvaltion kansanedustajien turvallisuuden kannalta vaan myös heidän avustajiensa ja vierailijoidensa sekä Euroopan pääkaupunkina toimivan kaupungin turvallisuuden kannalta, samoin kuin meidän kaikkien puolustamien arvojen kannalta.

Hänsch
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mitkä ovat Euroopan tehtävät tällä hetkellä? Ensinnäkin: Euroopan on autettava hyökkäyksen kohteeksi joutuneita hyökkääjien vastustamisessa. Meidän on täytettävä liittolaisuuteen perustuvat velvollisuutemme. Pidämme Yhdysvaltain hallituksen päättäväistä ja maltillista asennetta myönteisenä asiana. Meitä ilahduttaakin se, mitä Eurooppa-neuvosto sanoi yhteisvastuullisuudesta Yhdysvaltoja kohtaan. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja ja kaikki muutkin, huolehtikaa nyt siitä, ettei Eurooppaan synny kahta vastakkaista leiriä!
Toiseksi: Euroopan unionin on autettava maailmanlaajuisen poliittisen rintaman muodostamisessa. Arvoisa puheenjohtaja, suhtaudumme teidän sekä myös Javier Solanan ja komission jäsen Pattenin arabivaltioissa tekemiin toimiin myönteisesti. Pyydämme teitä jatkamaan Lähi-idän rauhanvälityspyrkimyksiä, ennen kaikkea palestiinalaisten ja israelilaisten välillä! Se on meidän kaikkien tavoitteena.
Kolmanneksi: meidän on parannettava yhdessä sisäistä turvallisuuttamme. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, on valitettavaa, että Eurooppa-neuvosto, samoin kuin sisä- ja oikeusministereiden neuvosto, onnistui vasta nyt jossain määrin toteuttamaan jo käytettävissä ja laadittuina olleet suunnitelmat. Odotamme terrorismin vastaisia toimia emmekä reaktioita terrori-iskuihin. Euroopan on pysyttävä esimerkkinä yksilön vapausoikeuksien ja kollektiivisen turvallisuuden välisen tasapainon säilyttämisessä.
Neljänneksi: haluamme, että eurooppalaiset puolustavat yhdessä järkähtämättä entistä oikeudenmukaisemman maailmanjärjestyksen toteutumista, sellaisen, jossa kaikkien oikeus astuu vähemmistön harjoittaman väkivallan tilalle. Emme toimi oikeudenmukaisemman maailmanjärjestyksen puolesta siksi, että uskoisimme sen voivan lakkauttaa terrorismin. Ei, me haluamme entistä oikeudenmukaisemman maailmanjärjestyksen, koska se vastaa meidän eurooppalaisten arvoja - arvoja, jotka jaamme kaikkien maailman ihmisten kanssa!
Viidenneksi: kun maailma ei ole ollut syyskuun 11. päivän jälkeen enää entisensä, Euroopan unionikaan ei voi olla enää samanlainen kuin ennen! Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, suhtaudumme Gentiä ja Laekenia koskeviin aikeisiinne myönteisesti. Toivomme, etteivät ne kuitenkaan jää pelkiksi aikeiksi vaan että teidän esittämistänne ajatuksista muodostuu todellakin kaikkien 15 jäsenvaltion mielipide ja että voimme jatkaa työtämme tältä pohjalta.
Eurooppa voi hajota tähän maailmassa vallitsevaan kriisitilanteeseen, mutta Eurooppa voi myös nousta siitä entistä vahvempana. Tämä on tienristeys, jonka te ja me kaikki muutkin kohtaamme Gentin ja Laekenin kokouksissa. Tässä kriisitilanteessa Eurooppa voi - lisään vielä, että sen jopa täytyy - osoittaa kansalaisilleen, minkä arvoinen Euroopan unioni todella on. Teitä ja meitä kaikkia arvioidaan sen perusteella.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, 11. syyskuuta jää historiaan. Se luo uudet puitteet jokapäiväiselle elämällemme ja poliittiselle työllemme. "Yhdysvallat on sodassa", on jo pitkään lukenut CNN-kanavan teksteissä. Eurooppa on kokenut sodan. Eurooppa on ollut sodassa. Euroopalla on kokemusta siitä, millaista on joutua sotatantereeksi. Yhdysvallat on auttanut meitä aiemmin, ja sen vuoksi meidän on nyt tietenkin autettava Yhdysvaltoja. Eurooppa tietää kuitenkin myös sen, että sotaa ei voiteta pelkästään aseilla. Konflikteja ei voi estää aseilla. Sotia ei voiteta pelkästään aseilla, ja rauhaa ei voi rakentaa pelkästään aseellista apua antamalla. Aseet saattavat olla välttämättömiä, mutta meidän on tehtävä selväksi, että muutakin tarvitaan.
Haluaisin ottaa esille kaksi asiaa, joita eurooppalainen päiväjärjestys edellyttää. Ensimmäinen niistä on se kiireellisyyttä koskeva ehdotus, jota nyt käsittelemme. On valitettavaa, että käsittelemme tällaista ehdotusta vasta nyt. Haluaisin yhtyä siihen, mitä muut puhujat ovat sanoneet. Haluaisin korostaa, että meillä on tietenkin syymme siihen, miksi asiaa käsitellään vasta nyt. Liian monet saavat liikaa taloudellista hyötyä tästä asiasta. Liian monet eivät halua näyttää, mitä heidän salaisilla tileillään on, ja sen vuoksi Euroopalla ei ole ollut aikaisemmin mahdollisuutta ryhtyä minkäänlaisiin toimiin, ja nytkin joudutaan pian vaikeuksiin. Toiseksi haluan sanoa, että jos kansalaiset eivät tue laajempaa eurooppalaista yhteistyötä, meillä ei ole sitä välttämätöntä yhteisöä, jonka ansiosta olisimme tarpeeksi vahvoja terroristien torjumiseksi.

Frahm
Arvoisa puhemies, komission jäsen Nielson selvitti täällä eilen Afganistanin tilannetta. Ennen 11. syyskuuta Afganistan kuului unohdettujen valtioiden joukkoon. Nyt tilanne on kuitenkin kehittynyt lähinnä katastrofaaliseksi. Maailmanpankki on laatinut kertomuksen, josta käy ilmi, että 20 000-40 000 lasta kuolee päivässä nälkään sen taloudellisen taantuman seurauksena, jonka 11. syyskuuta sattuneet tapahtumat aiheuttivat EU:n jäsenvaltiot ovat saaneet kertomuksen, jonka mukaan ulkomaalaisia ja pakolaisia kiusataan. Tämä käy ilmi rasismin valvontakeskuksen laatimasta kertomuksesta. Olemme tietenkin kaikki kauhuissamme niistä tapahtumista, jotka sattuivat 11. syyskuuta, mutta ne osoittivat meille ennen kaikkea, että maailma on joutunut entistä voimakkaammin toteamaan, että kukaan ei ole turvassa. Yhdysvaltain ohjussuojakilpi ei olisi auttanut tässä tilanteessa. Koko Yhdysvaltain sotilaallisesta kalustostakaan ei ollut apua.
Puhumme nyt siis demokratian ja vuoropuhelun vahvistamisesta. Kuitenkin se terroripaketti, jota olemme käsitelleet - ei se, joka koskee taloutta, vaan se toinen - haiskahtaa epäluotettavalle. Pyrkimys poliisivoimien ja tiedustelupalvelujen vahvistamiseen on täysin ristiriidassa ihmisoikeuksien, demokratian ja oikeusturvan puolesta käytävän taistelun kanssa. Me emme hyväksy sitä, että Europolin tai tiedustelupalvelujen valtuuksia lisätään, ennen kuin niitä voidaan valvoa demokraattisesti. Terrorismin torjunta ei saa heikentää sananvapautta eikä kokoontumisvapautta. Haluaisin kysyä, uskooko kukaan siihen, että maailmamme muuttuisi turvallisemmaksi, jos kieltäisimme tietyt yhdistykset. Terrorin, murhien, ryöstöjen, omaisuuden tuhoamisen on oltava kiellettyjä. Syylliset on otettava kiinni, ja heitä on rangaistava. En halua puolustaa demokratian vastaisia järjestöjä, mutta kyse on siitä, tuleeko maailmastamme turvallisempi, jos kyseiset järjestöt häviävät maan alle ja niistä tehdään rikollisia.
Lainsäädännön avulla ratkaistavien ongelmien määrä on rajallinen, ja mielestäni ensimmäinen paketti osoittaa, että "hiljaa hyvä tulee". Tehtävänämme pitää olla terrorin perustan poistaminen. Pidän sen vuoksi Troikka-aloitetta askeleena oikeaan suuntaan. Kyse on aloitteesta, jonka avulla edistetään vuoropuhelua. Kyse on aloitteesta, jonka avulla pyritään luomaan laaja terroria vastustava liittoutuma. Liittoutumaan liittyy kuitenkin ongelmia. Kun Kiina vaatii osallistumisensa ehtona, että suljemme silmämme Tiibetin tapahtumilta, kun Venäjä vaatii, että suljemme silmämme Tsetsenian tapahtumilta, kun Turkki vaatii, että suljemme silmämme kurdien kohtelulta, ja kun Israel vaatii, että suljemme silmämme palestiinalaisten tilanteelta, maailma ei ole turvallinen. Kaikkien, myös sorrettujen kansojen, on koettava olonsa turvalliseksi, kuten myös niiden 20 000-40 000 lapsen, jotka kuolevat ensi vuonna nälkään.

Muscardini
Arvoisa puhemies, sotilaskomentajan haudalla lukee: "Tähän on haudattu mies, joka oli kuin enkeli: seuraa häntä hitaasti. Hänen nimensä on Massoud." Seuraamme ja puolustamme niitä, jotka taistelevat terrorismia vastaan omien kansojensa vapauden, demokratian ja ihmisoikeuksien palauttamiseksi. Mutta emme auttaneet sotilaskomentaja Massoudia, kun hän tuli huhtikuussa Strasbourgiin antamaan ilmi talebanien tekemät rikokset; auttakaamme ainakin nyt Afganistanin kansaa ja kansalaisyhteiskuntaa kukistamaan terroristit ja fundamentalistit.
Antamaamme tuomiota pitää kuitenkin seurata konkreettiset teot: pelkät sanat eivät riitä. Niinpä kysymme itseltämme: miksi terroristien pankkitilit jäädytetään vasta nyt, jos hallitukset ja tiedustelupalvelut tiesivät tileistä jo aikaisemmin? Miksi sellaisia Internet-sivustoja ei ole vielä ilmiannettu ja suljettu, joilla edelleen edistetään terrorismiin liittyviä aloitteita ja pidetään yllä yhteyksiä koko maailmassa oleviin kapinallisiin ryhmittymiin, minkä vuoksi uusien terroristien värvääminen jatkuu?
Vaadimme, että sellaisten hallitusten varat jäädytetään ja rahoitusohjelmat lopetetaan välittömästi, jotka eivät liity terrorismin vastaiseen liikkeeseen ja jotka kuitenkin antavat terroristien majailla maansa alueella.

Belder
Arvoisa puhemies, keskustelussa Euroopan unionin tulevaisuudesta eniten huomiota osakseen saa konventiomallin mahdollinen käyttöönotto. Tänä aamuna haluaisin pyytää kiinnittämään huomiota erääseen toiseen asiaan: tulevan HVK:n (hallitustenvälisen konferenssin) valmistelun aikatauluun.
On ymmärrettävää, että parlamentti ei halua HVK:ta vuonna 2004. Silloin pidetään vaalit ja lisäksi komissio jättää virkansa. Onko parlamentin toivoma vuosi 2003 kuitenkaan hyvä vaihtoehto?
Sanomme Alankomaissa, että "hiljaa hyvä tulee". Kun nähdään, mitä tärkeitä aiheita esityslistalla on, silloin on täysin oikeutettua, että harkintaa varten otetaan enemmän aikaa. Lisäksi HVK:n aiheet ovat kyllin kiinnostavia toimiakseen vaalitaistelun aiheina. Lisäksi on välttämätöntä, että tulevat jäsenvaltiot saavat sanoa sanansa näissä tärkeissä keskusteluissa.
Lyhyesti sanottuna, vuosi 2003 on aivan liian aikaisin ja vuosi 2004 liian täynnä. Eikö neuvosto voisi päättää, että HVK järjestetään vuonna 2005?

Oostlander
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni menetti New Yorkiin ja Washingtoniin tehdyissä iskuissa myös monta omaa kansalaistaan. Tämä tarkoittaa, että kyse on enemmästä kuin solidaarisuudesta meidän taholtamme. On kysymys kohtalonyhteydestä. Siksi on myös johdonmukaista, että Naton 5 artikla on tullut voimaan, mikä osoittaa, että olemme Naton reaktioiden kaikissa vaiheissa mukana siinä, mitä tapahtuu. Kannamme täyden vastuun, ja meidän on myös tiedettävä, millaisia reaktioita on tulossa.
Terroristit haluavat pelkästään kaaosta ja järjetöntä kostoa. Vastauksen on oltava sen mukainen, ja se on kohdistettava erityisesti vastuussa oleviin henkilöihin ja järjestöihin. Turvallisuusvälineitä on vahvistettava laajasti. Siksi on hyvä, että Europol ja Eurojust saavat selvästi lisää liikkumavaraa ja että ne sovitetaan rakenteeseen, joka sopii oikeusvaltioon.
Eurooppalainen pidätysmääräys, terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden yhteinen määritelmä ja joustavammat luovutukset ovat kaikki välttämättömiä välineitä. Mahdolliset terroristit varmasti pitävät hyödyllisinä typeryksinä - käytän tässä kylmän sodan aikaista termiä - sellaisia jäsenvaltioiden ministerejä, jotka nöyrtyvät vastalauseisiin.
Paljonko vielä tarvitaan, ennen kuin voimme todellakin ottaa askelia yhteisessä sisäisessä turvallisuudessamme, jolloin jäsenvaltioiden itsemääräämisoikeutta käytetään kansalaisten hyväksi eikä siten, että se on ristiriidassa kansalaisten etujen kanssa.
Kaikkien jäsenvaltioiden on ymmärrettävä, että se, joka tarjoaa hienoja vapauksia rikollisille, jotka etsivät paikan päällä tarvittavaa rauhaa rikostensa valmistelemiseksi, voi joutua itsekin kohteeksi. Kansainvälisten suhteiden parantaminen vahvistaa myös kansainvälistä turvallisuutta. Siksi meidän on käytettävä hyvin hyväksemme olemassa olevia rakenteita, kuten Välimeren alueen vuoropuhelua ja Yhdistyneitä Kansakuntia. Yhteydenpito osaan Afganistanin väestöstä on välttämätöntä erityisesti myös puutteessa elävien hädän lievittämiseksi.
Jäsen Collinsin asiantuntevalla johdolla aikaansaatu päätöslauselma saa täyden tukemme. Haluaisimme hyväksyä ainoastaan yhden tarkistuksen vanhasta sosialistisesta päätöslauselmasta ja korvata Gibraltaria koskevan 26 artiklan omalla tekstillämme. Muilta osin hyväksymme mielihyvin yhteisen tuloksen.

Michel
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vastaan joihinkin kysymyksiin nopeasti, tosin valitettavan lyhyesti, koska en voi osallistua koko istuntoon.
Haluaisin ensinnäkin antaa lisätietoja valmistelukunnasta. Useat parlamentin jäsenet puhuivat asiasta. Mielestäni on tärkeää sanoa, että periaate, jonka mukaan valmistelukunta kutsutaan koolle hallitustenvälisen konferenssin valmistelemista varten, on käsittääkseni taattu, koska minulta kysyttiin tätä. On ilmiselvää, että hallitusten, komission, kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin edustajien osallistuminen valmistelukuntaan, joka saisi näin neliosaisen muodon, on myös taattu. Edustajanpaikat jakautuisivat seuraavasti: hallitusten jäsenille kuuleman mukaan 15 paikkaa, Euroopan parlamentille 16 paikkaa, kansallisten parlamenttien edustajille 30 paikkaa ja komission edustajalle 1 paikka. En käynnistä tässä kuitenkaan keskustelua luvuista. On tärkeää muistaa, että valmistelukunnan osanottajien määrä on pidettävä suhteellisen alhaisena. Sen ei pidä antaa kasvaa räjähdysmäisesti. Sekin on mahdollista, jos halutaan miellyttää tiettyjä tahoja, mutta sellainen valmistelukunta ei enää ole toimiva. Tämä on mielestäni syytä muistaa.
Laekenin Eurooppa-neuvostossa nimetään epäilemättä, koskapa siihen suuntaan näytetään olevan menossa, puheenjohtaja, puheenjohtajisto, johon kuuluu vähintään yksi jäsen jokaisesta valmistelukunnan muodostavasta ryhmästä, ja sihteeristö. Tässä vaiheessa valmistelukunnan tehtävänä ei ole hyväksyä lopullisia tekstejä - luulen, että jäsen Barón Crespo esitti kysymyksen siitä, onko kyse ehdotuksista vai vaihtoehdoista - vaan tässä vaiheessa, kuten sanoin, suhtaudutaan myönteisemmin vaihtoehtoihin kuin ehdotuksiin, silläkin uhalla, että toimielimet haluavat valita vaihtoehtojen joukosta, koska nehän ovat pelkkiä muuttuvia ehdotuksia.
En puolusta mitään tiettyä kantaa, vaan kerron vain, missä vaiheessa olemme. Jos asia riippuisi vain minusta, voitte uskoa, että tekisimme paljon muutakin kuin pelkkiä ehdotuksia. Toiminta olisi perusteellisempaa. Minun on kuitenkin mukauduttava puheenjohtajavaltion tapoihin... Kerron teille siis ne asiat, jotka minun on teille uskoakseni kerrottava avoimuuden nimissä. Parempaan en pysty.
Valmistelukunnan pitäisi aloittaa toimintansa mahdollisimman pian, Espanjan puheenjohtajakauden eli vuoden 2002 ensimmäisen puoliskon aikana. Saanen myös mainita kaksi asiaa tästä valmistelukunnasta; on tärkeää, että pidätte ne mielessä, mutta teidän on pystyttävä myös keskustelemaan niistä ja ilmaisemaan kantanne niihin.
Ehdokasvaltioiden ottaminen mukaan on ensinnäkin tärkeä seikka. Genvalissa oltiin melko lailla yksimielisiä siitä, että ehdokasvaltiot on otettava mukaan valmistelukuntaan. Jos tarkoituksena on nimittäin antaa niille tietty asema, johon kuuluu puheoikeus, on tietysti vielä määriteltävä niiden edustamiseen liittyvät tarkat muodollisuudet. Puheenjohtajavaltio on ehdottanut kolmea mahdollisuutta: joko ehdokasvaltioita edustetaan täysin samalla tavalla kuin jäsenvaltioitakin, eli jokaista hallitusta edustaa yksi jäsen ja jokaista kansallista parlamenttia kaksi jäsentä - tämä on helposti kuviteltavissa - tai jokaista valtiota edustaa yksi jäsen valmistelukunnan työskentelyn aikana, tai sitten kolmantena vaihtoehtona kyseeseen voisi tulla kehittyvä edustus, jolloin valtiota edustaisi yksi jäsen, kunnes liittymissopimus allekirjoitetaan, ja sen jälkeen edustus mukailisi jäsenvaltioiden edustusta. Olisi myös mahdollista kutsua talous- ja sosiaalikomitean edustaja ja alueiden komitean edustaja tarkkailemaan valmistelukunnan toimintaa. Tällaisia ajatuksia on esitetty.
Miten sitten kansalaisyhteiskunta voidaan ottaa mukaan? Valtuuskunnat suhtautuivat yleisesti myönteisesti ajatukseen kansalaisten foorumista. Kysymyksiä esitettiin kuitenkin foorumin kokoonpanosta, eli siitä, miten pitäisi valita kansalaisyhteiskunnan edustajat, foorumin järjestämisestä, siitä, millaisiksi sen suhteet valmistelukuntaan muodostuisivat, ja tällöin tarkoitetaan kuulemistilaisuuksia ja muita vastaavia keinoja ja menetelmiä.
Puheenjohtajavaltio katsoo, että foorumi voidaan nähdä kahdella tavalla, joko laajentuneena edustajakokouksena, jolloin sen tarkka kokoonpano, tehtävä ja toimintatapa on määriteltävä, tai sitten jäsenneltynä verkostona, joka koostuu kansalaisyhteiskuntaa edustavista järjestöistä ja joka on muodostettu Euroopan tasolla. Järjestöt, jotka kuuluvat verkostoon, saisivat virallista tietoa valmistelukunnan toiminnasta, ja niiden kirjalliset esitykset sisältyisivät kirjalliseen aineistoon, joka välitetään valmistelukunnan jäsenille. Valmistelukunta kuulisi järjestöjä tarkemmin määriteltävien menettelytapojen mukaisesti, ja valmistelukunta voisi tarvittaessa myös neuvotella järjestöjen kanssa erityiskysymyksistä. Jos tälle tielle lähdetään, olisi todennäköisesti tarkoituksenmukaista nimetä poliittisen tason koordinaattori, joka valittaisiin joko Laekenin Eurooppa-neuvostossa tai itse valmistelukunnassa.
Tällaisia lisätietoja halusin antaa valmistelukunnasta, koska haluamme tietenkin kuulla, mitä ajatuksia asia teissä herättää. Sehän on tällaisen keskustelun tarkoitus. Otan siis täysin avoimesti vastaan huomautuksia, ajatuksia ja ehdotuksia aiheesta.
Monet teistä puhuivat Brysselissä vallitsevista turvallisuusoloista. Aion siis viedä tämän huolenaiheen eteenpäin. Uskon tietäväni, ettei periaatteellisia ongelmia aiheudu muusta kuin siitä, että Belgian alueelle on vapaa pääsy. Olen vakuuttunut siitä, että tämä aiheuttaa lukuisia ongelmia, mutta aion yrittää tarkastella asiaa lähemmin. Vaikuttaa siltä, että muista asioista voidaan päästä aika nopeasti sopimukseen. Lupaan, että palattuani keskustelen asiasta sisä- ja oikeusministereiden kanssa, jotta voisin ilmoittaa teille mahdollisimman pian, mihin jatkotoimiin ryhdytään niiden kysymysten vuoksi, joita olette minulle esittäneet.
Haluan korostaa erästä seikkaa, joka käy ilmi keskusteluistamme ja johon suhtaudun itsekin hyvin tarkkaavaisesti. Jos ryhdymme toimiin voidaksemme torjua terrorismia tehokkaasti, se johtaa väistämättä siihen, että joudumme turvautumaan vapautta uhkaaviin toimiin. Tältä ei pidä ummistaa silmiään. Jäsen Barón Crespo sanoi niin, ja jäsen Lannoyekin kiinnitti huomiomme tähän. Olen jo kuullut parlamentissa puheenvuoroja, joista käy ilmi, että kaikki eivät ole ymmärtäneet asiaa. Niinpä, jos minun pitäisi ryhtyä jäsen Berthun ohjelman mukaisiin toimiin, on selvää, että se johtaisi yhteiskuntaan, joka uhkaisi vapautta ja joka ei enää liittyisi mitenkään - sallinette minun sanoa näin - yhteiskuntiemme elämänlaadun demokraattisuuteen. Näin on käsittääkseni asia, ja olen siitä samaa mieltä. Minusta asiaan on suhtauduttava tarkkaavaisesti, koska se on todella tärkeä. Meidän ei pidä herätellä henkiin vanhoja yhteiskunnallisia käsityksiä terrorismin torjunnan varjolla. Se olisi mielestäni hyvin vaarallista, enkä siis kannata sitä. Ongelma, jonka kohtaamme jatkossakin, on nimenomaan liikkumavaramme jatkuva arvioiminen. Meidän ei pidä kuitenkaan missään tapauksessa antaa periksi turvallisuuteen liittyville peloille, koska joutuisimme kaikki niiden uhreiksi ennemmin tai myöhemmin, ja se koituisi demokratian haitaksi.

Jäsen Lannoye korosti muiden tavoin erästä ulkopolitiikkaan liittyvää hyvin tärkeää seikkaa, ja olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan tältä osin: vihollistemme viholliset eivät välttämättä ole ystäviämme. Olen tietenkin samaa mieltä kanssanne. On totta, että tämän yhteisymmärryksessä muodostetun liittoutuman varjolla, joka perustuu väistämättä välittömään todellisuuteen ja jossakin määrin myös - se on myönnettävä - oikeutettuihin tunteisiin, on tietysti mahdollista olla huomaamatta joitakin asioita tai unohtaa ne.
Minulta esimerkiksi kysyttiin muistaakseni eilen ulkoasiainvaliokunnassa, olenko keskustellut vastapuolen kanssa valtiojohtoisesta terrorismista. Meidän ei pidä mielestäni todellakaan unohtaa tätä näkökulmaa, kun on kyse eurooppalaisista toimintatavoistamme ja sitoumuksestamme sekä arvoistamme. On totta, että asiaan on suhtauduttava tarkkaavaisesti, toisin sanoen, ei pidä unohtaa, että joidenkin maiden, olemassa olevien tahojen, kokonaisuuksien, jotka kuuluvat liittoutumaan, pitäisi myös jossakin määrin tehdä selkoa tietyistä käytännöistä, toimintatavoista ja politiikoista, joita ne harjoittavat. Myönnän siis, että on vältettävä suhtautumasta asiaan sinisilmäisesti, ja meidän on jatkettava taisteluamme ja pyrittävä edelleen innokkaasti ajamaan demokraattisen yhteiskunnan asiaa kaikkialla maailmassa, missä se vain on mahdollista. Olen siis samaa mieltä siitä, että kansainvälisen rikostuomioistuimen merkitystä on korostettava. Ajan mittaan on käynyt ilmi, että on ehdottoman tärkeää voida turvautua näin merkittävään välineeseen.
Minulta on kysytty, suhtaudunko myönteisesti siihen, että perusoikeuskirja sisällytetään perustuslakiin. Kaikki tietävät, mitä mieltä olen asiasta. Aika ei valitettavasti mielestäni ole vielä kypsä. Uskon kuitenkin, että kaikki haluavat tuoda kantansa esille ja että keskustelua on siis jatkettava. Pääsemme siihen ennemmin tai myöhemmin.
Toinen tärkeä seikka: minulta kysyttiin vapauteen kohdistuvasta uhkasta. On totta, että jos ryhdymme toimiin - puhuimme varojen jäädyttämisestä ja joistakin muista toimista - on valvottava, että näitä toimia, vaikka niihin ryhdyttäisiin kiireellisesti, arvioidaan kuitenkin järjestelmällisesti ja mielellään pian sen jälkeen, kun toimet on hyväksytty, olivatpa ne millaisia toimia hyvänsä. Minusta vaikuttaa siltä, että on luonnollisesti tarpeen, että sellaisia toimia, joihin on ryhdytty kiireellisesti, on arvioitava uudelleen nopeasti ja varsin säännöllisesti. On vältettävä sitä, miten joissakin maissa, kuten Belgiassa, toimitaan - tunnen nimittäin maan käytännöt - eli väliaikaisten toimien ylläpitämistä 50 vuoden jälkeen. Yhdyn siis niihin, jotka vaativat takuita. Jos toimiin ryhdytään kiireellisesti, on määrättävä tosiaan näiden toimien määräaikaisesta uudelleen arvioimisesta.
Mitä muuhun tulee, olen olennaisilta osin samaa mieltä esitetyistä ajatuksista ja huolenaiheista. Jäsen Dupuis puhui tiedustelupalvelujen tehokkuudesta. Minun on sanottava, etten tiedä niistä juuri mitään, koska ne ovat salaisia yksikköjä. Oletan, että ne ovat tehokkaita ainakin siltä kannalta. Puhun vain entistä säännöllisemmän tiedonvaihdon, pidemmälle viedyn yhdentämisen ja paremman yhteensovittamisen puolesta. Monet lienevät kanssani samaa mieltä tästä asiasta.
Hyvä parlamentin jäsen Dupuis, vastasin myös kysymykseen, joka koskee valtiojohtoisen terrorismin kannustamista tai ainakin sitä, että joitakin maita koskevia tosiasioita salaillaan. Olen myös samaa mieltä siitä, että meidän ei pidä luopua toimistamme, päättäväisyydestämme ja suostuttelutyöstämme, joiden tarkoituksena on johdattaa tietyt maat kohti demokratiaa. Tätä näkökulmaa ei pidä salailla tai teeskennellä, että ongelmaa ei enää ole tietyissä arabimaissa. Ongelma on kuitenkin edelleen mainittava. Olen itse sitä mieltä, että poliittista vuoropuhelua on vahvistettava aina kun se vain on mahdollista, etenkin täysin vapaata poliittista vuoropuhelua. Mielestäni on täysin mahdollista vaatia, että käymme täysin vapaata poliittista vuoropuhelua kumppaneidemme kanssa. Kyse on vähimmäisvaatimuksesta, ja kun vierailin esimerkiksi Iranissa, sovimme, että perustamme Euroopan unionin ja Iranin välisen ryhmän, jonka esityslistalla on ainoastaan ihmisoikeuskysymyksiä. Ajatus hyväksyttiin. Tällaisten aloitteiden määrää on ehdottomasti moninkertaistettava.
Hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa puhemies, luulen tarkastelleeni asioita mahdollisimman täydellisesti. Olen saattanut unohtaa jotakin. Voin joka tapauksessa sanoa teille, että olen yleisesti ottaen laajalti samaa mieltä esitetyistä huolenaiheista. Olen kuunnellut niitä tarkkaavaisesti. Voin joka tapauksessa sitoutua ilmaisemaan niitä siellä, missä se on tarpeen. Teen kaikkeni välittääkseni mahdollisimman totuudenmukaisesti eteenpäin ne tiedot, ajatukset, arvostelut ja ehdotukset, jotka parlamentti on minulle tänään esittänyt.

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, 21. syyskuuta pidetyssä Eurooppa-neuvostossa ryhdyttiin työhön, joka odottaa meitä ja jossa on kyse peruskäsitteidemme tarkistamisesta. Eurooppa tietää, että kylmä sota päättyi 9. marraskuuta 1989, mutta maailma on tiennyt 11. syyskuuta 2001 alkaen, että kylmä sota on päättynyt ja että maailmanlaajuiset liittoutumat kohtaavat nyt terrorismin.
Puheoikeus myönnetään nyt niille, jotka ilmaisevat tuntevansa täysimääräistä solidaarisuutta Yhdysvaltoja kohtaan ja jotka yhtyvät varauksetta terrorismin torjuntaan. Tässä tarkoituksessa on kuitenkin myös kiellettävä kaikenlaiset liukumat riveissämme, koska valistuksen vastaisuus ja kiihkomielisyys eivät ole hyväksyttäviä aseita terrorismin torjunnassa. Meidän on myös pohdittava syitä. Euroopan unioni tietää, että terrorismi ei aina johdu köyhyydestä, vaan että turhautuminen ja nöyryytykset lietsovat terrorismia. Meidän on siis kohdistettava pohdintaamme uudelleen ja suunnattava ne kehityspolitiikkaamme. Meidän on annettava kehitysmaiden velat anteeksi. Meidän on ryhdyttävä uudelleen tarkastelemaan kevyiden aseiden laitonta kauppaa. Jokaisen on otettava paikkansa monenvälisissä rakenteissa. Meidän on annettava itsellemme keinot ehkäistä kaikki selkkaukset, koska ne johtavat myös jännitteisiin. Mielestäni ei ole sopiva hetki tyrmätä erästä parlamentin aloitetta, jossa on kyse nyt kuulemma uhattuna olevasta konfliktinestokeskuksesta. Eurooppa-neuvosto osoitti osaavansa tehdä johtopäätöksiä siitä, millainen kamppailu meitä odottaa. Mainitakseni vain joitakin asiakokonaisuuksia, palatkaamme terrorismin rahoittamiseen. Kyllä, unioni ryhtyi taistelemaan talebanien rahoitusta vastaan mahdollistamalla sen, että heidän varansa voidaan jäädyttää 4. heinäkuuta 2001 annetun asetuksen mukaisesti. Jotkin maat, kuten Ranska, Saksa ja Iso-Britannia, ovat jo jäädyttäneet talebanien varoja. Komissio ehdotti meille eilen uutta aloitetta. Ihmettelemme, millä perusteella komissio katsoo, että liitettä voidaan tarkistaa - kenties komission jäsen voi vastata tähän kysymykseen? Kysymys on tärkeä, koska parlamenttia kuullaan ensimmäistä kertaa tällaisista määräyksistä. Rahanpesun ja veroparatiisien torjunta ovat myös aiheita, joiden parissa unioni on ryhtynyt toimiin ja joiden tarkastelemiseen on saatava uutta pontta.
Nämä mullistukset osuvat ajankohtaan, jolloin Euroopan unioni on aloittanut euroon siirtymiseen johtavan viimeisen vaiheen, ajankohtaan, jolloin unioni on ryhtynyt toimiin olennaisten aiheiden parissa; aiheita ovat laajentuminen, mutta myös todellisen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan määritteleminen, puolustuspolitiikan määritteleminen ja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen käyttöönotto. Aiheiden tarkasteleminen saa uutta pontta, ja vallitsevat olot pyyhkäisevät epäröinnin tiehensä ja lujittavat päättäväistä asennetta. Jotta voisimme tarttua tähän Euroopalle tarjoutuvaan tilaisuuteen, odotamme suuria Gentin kokoukselta, ja olemme tyytyväisiä valmistelukunnan perustamiseen, mutta, arvoisa neuvoston edustaja, teidän on tiedettävä, että parlamentti ei tue vaihtoehtoihin perustuvaa järjestelmää. Teidän on tiedettävä, että parlamentti tukee kuitenkin valmistelukunnan esityslistan laajentamista ja hyödyllisten kysymysten esittämistä: onko pilareiden rakennetta ylläpidettävä? Millaista puheenjohtajuutta unioni tarvitsee?

Malmström
Arvoisa puhemies, on selvää, että terrorismin torjuntaa koskevaa kysymystä käsitellään jonkin verran Gentin huippukokouksessa. Euroopan unioni on toiminut vaikuttavan yksimielisesti ja päättäväisesti. Voimme odottaa pitkää taistelua, jota käydään monilla rintamilla - muun muassa poliittisella ja oikeudellisella rintamalla - ja jossa huomiota on kiinnitettävä siihen herkkään tasapainoon, joka liittyy oikeusturvan kunnioittamiseen. Poliittisten ja taloudellisten pitkän aikavälin toimien avulla mekin pystymme ehkä saamaan aikaan paremman oikeusjärjestyksen, johon kuuluu voimakkaampi YK.
On ilahduttavaa, että Yhdysvallat on ymmärtänyt YK:n merkityksen ja että se maksaa velkansa järjestölle. Ehkä EU saa Yhdysvallatkin ratifioimaan kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevan pöytäkirjan. Tietenkin meidän on työskenneltävä myös pitkällä aikavälillä, jotta saisimme aikaan rauhan ja demokratian koko Lähi-itään.
Gentin huippukokouksessa keskustellaan myös laajentumisesta. ELDR-ryhmä pitää erittäin tärkeänä, että jokaista valtiota arvioidaan erikseen, että erotteluperiaatetta todellakin noudatetaan. Haluaisin lähettää tämän viestin puheenjohtajistolle.
Haluaisin lopuksi kiittää neuvoston puheenjohtajaa valmistelukuntaa koskevista konkreettisista toimista. Tästä asiasta ollaan kuitenkin edelleenkin jonkin verran huolestuneita. Valmistelukunta ei ole mikään keskustelukerho, jossa keskustellaan jokseenkin yleisesti erilaisista Euroopan tulevaisuutta koskevista vaihtoehdoista. Valmistelukunta ei ole mikään neuvoston alibi, vaan se on tämän keskustelun vakava ja demokraattinen osapuoli. Oli valmistelukunnan kokoonpano mikä tahansa - toivon, että ehdokasvaltiot saavat siinä vahvan aseman - siihen tulee kuulumaan paljon uutteria parlamentin jäseniä, joiden pitää tietää, että tähän työhön suhtaudutaan erittäin vakavasti.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, sota ei ole vastaus. Älköön uhreja kohtaan tuntemamme tuska muuttuko sotahuudoksi. Tämä oli tuhansien viime lauantaina Washingtonin kaduilla mieltään osoittaneiden yhdysvaltalaisten tärkein sanoma.
Omalla puolellamme Atlanttia kymmenettuhannet mielenosoittajat Ateenassa, Roomassa, Berliinissä, Pariisissa, Amsterdamissa, Prahassa, Barcelonassa, Tukholmassa, Konstantinopolissa ja muualla kohottivat äänensä yhdysvaltalaisten ja eurooppalaisten imperialistien sotaisia suunnitelmia vastaan.
Tosiasiassa ne, jotka harjoittavat järjestelmällisesti valtioterrorismia, ne jotka ovat luoneet bin Ladenin ja UCK:n taistelijat, ne jotka leimaavat kokonaisia kansoja terroristeiksi, ovat saaneet Yhdysvaltain hirvittävän terrori-iskun jälkeen loistavan tilaisuuden selvittää välinsä niiden kanssa, jotka vastustavat heidän maailmanlaajuisia ylivaltapyrkimyksiään.
Samanaikaisesti Euroopan unionin jäsenvaltioiden sisällä ja Yhdysvalloissa kiihdytetään poliisin sortotoimia niiden vaientamiseksi, jotka vastustavat tai kyseenalaistavat näiden valtioiden harjoittaman kansaa kohtaan vihamielisen politiikan. Yhdysvaltain presidentti ilmoitti, että sota "terrorismia" vastaan kestää pitkään. Yhtä pitkään kestää myös rauhaa rakastavien kansanryhmien vastarinta. Olemme varmoja, että rauhan oikeus kestää imperialistisen sodan barbarismin edessä.

Musumeci
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikka Brysselissä pidetyn ylimääräisen Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmät saivat täyden kannatuksen, ei silti pidä unohtaa, että Eurooppa on liian myöhään ottanut ensisijaiseksi tavoitteekseen terrorismiongelman ratkaisemisen.
Tarvittiin tuhansia kuolleita, ennen kuin päästiin yksimielisyyteen eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä; tarvittiin tuhansia viattomia uhreja, ennen kuin voitiin sopia yhteisen terrorismin vastaisen strategian määritelmästä. Vasta nyt unionia pyydetään osallistumaan aktiivisemmin alueellisten konfliktien ehkäisemiseen ja vakauttamiseen.
Mutta me ihmettelemme, missä Euroopan unioni oli, kun Välimerta pidettiin raja-alueena kahden vastakkaisen maailman, islamilaisen fundamentalismin ja uskonnollisen suvaitsevaisuuden välillä. Voitaisiinko vihdoinkin tajuta, että Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan käsittely on pakko aloittaa Välimerestä?
Minä asun Välimerellä sijaitsevalla Euroopan kaukaisimmalla raja-alueella muutaman metrin päässä Naton kehittyneimmästä tukikohdasta Sigonellan tukikohdasta ja muutaman minuutin lentomatkan päässä Lähi-idästä. Tiedän, miten paljon arabi- ja maltillisesta muslimimaailmasta löytyy hyvää tahtoa; tapasin Jerusalemin ja Gazan pormestarit viime vuonna. Olenkin vakuuttunut, että Euroopan tehtävänä on nyt tosiaan muuttaa tähänastiset pelkät hyvät aikeet konkreettisiksi toimiksi.

Krarup
Arvoisa puhemies, Brysselin huippukokouksesta on saatu muitakin uskomattomia viestejä. Ensimmäiseksi silmiin osuu se, että huippukokous on osoitus järkyttävän vähäisestä itsetuntemuksesta, joka leimaa myös Yhdysvaltain hallitusta. Kukaan ei näytä ymmärtävän, että 11. syyskuuta tapahtuneen järkyttävän joukkomurhan syyt voisivat olla poliittisia. Kansainväliset konfliktintutkijat vastustavat sitä, että tämän vähäisen itsetuntemuksen vallitessa solmitaan liittoutumia, joiden tarkoituksena on torjua terrorismia ja maailman tehokkaimpia valtiojohtoisia terroristeja. Venäläisten Tsetseniassa suorittamaa joukkomurhaa pidetään oikeutettuna, ja liittoudumme Pakistania, Uzbekistania, Tsetseniaa, puhumattakaan Saudi-Arabiaa hallitsevien oligarkioiden kanssa. Tämä oikeuttaa jokaisen hyökkäyksen, ja samalla heikkenevät YK:n järjestelmän mahdollisuudet kansainväliseen konfliktinratkaisuun, mukaan lukien kansainväliseen oikeudenkäyttöön. Poliisitoimiakin koskevat päätökset ovat yhtä huonoja ja osoittavat samaa huonoa itsetuntemusta. Tarkoitus pyhittää keinot. Keinot tuhoavat ne demokratiat, joita haluamme puolustaa. Uskon, että jälkeenpäin voitaisiin sanoa: "Leikkaus onnistui, mutta potilas kuoli."

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja, toivon, että syyskuun 11. päivän terroriteko herätti neuvoston, toisin sanoen sisä- ja oikeusministerit, samalla tavalla kuin valtion- ja hallitusten päämiehet, jotta he ymmärtävät, etteivät kansalliset kaunat ja vihamielisyydet sovi kansainvälisen terrorismin vastaiseen taisteluun. Pidän päätöksiä kaiken kaikkiaan myönteisinä. Meidän on kuitenkin edellytettävä, että niitä aletaan panna ripeästi täytäntöön. Odotan myös, että unioni toteuttaa vihdoinkin jo olemassa olevat sekä sille mahdollisesti tarjoutuvat keinot, että jäsenvaltiot täyttävät lopultakin velvollisuutensa ja toimittavat tarvittavat tiedot Haagin Europol-tiedostoon ja että terrorismin vastaiset sopimukset tulevat vihdoinkin voimaan.
Odotan myös, että Europol varustetaan tarvittavalla henkilöstöllä ja tekniikalla ja että sille luodaan lopultakin edellytykset Euroopassa olevien terroristiverkostojen selvitykseen ja yhteisen tutkintaryhmän pikaiseen perustamiseen.
Lisäksi odotan, että huippukokouksessa luodaan uusia toimintamuotoja, kuten Europolin ja Yhdysvaltain yksikköjen tiivis yhteistyö ja Europolin etsintäkuulutetuista pitämien tietojen verkottaminen aina OLAFista Schengen-järjestelmään asti, jotta niiden avulla voitaisiin torjua terrorismia. Odotan myös Eurojustin toteuttamista tiiviissä yhteistyössä Europolin kanssa, kuten puheenjohtaja Poettering äsken sanoi, ja että Europolia laajennetaan ensimmäisen pilarin suuntaan, että sille myönnetään tutkintavaltuudet ja että tarkasti määriteltyjä järjestäytyneen rikollisuuden aloja ryhdytään käsittelemään hallitusten välisen yhteistyön sijasta yhteisötasolla.
Tämä merkitsee sitä, että esimerkiksi tämän turvallisuuspoliittisen yhteistyön myötä Euroopalla on oiva tilaisuus tuoda Euroopan unionin lisäarvo entistä lähemmäs kansalaisia. Meidän pitäisi käyttää tämä mahdollisuus pikaisesti hyväksemme!

Napoletano
Arvoisa puhemies, tapahtumat 11. syyskuuta osoittivat kaikessa kauheudessaan jälleen kerran sen välimatkan, joka vallitsee nykyisen Euroopan ja sen Euroopan välillä, jollaista tarvittaisiin. Sen sokin, joka syntyi terroristisen väkivallan käsittämättömän mittasuhteen vuoksi, pitää nyt antaa tilaa selväsanaiselle lupaukselle sitoutumisesta, joka pyrkii antamaan Euroopalle evästykseksi sellaisia poliittisia ja institutionaalisia välineitä, joiden avulla se pystyy toimimaan maailmassa aktiivisesti terrorismia vastaan ja rauhan ja oikeudenmukaisuuden puolesta. Niinpä suhtaudumme myönteisesti 21. syyskuuta pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen päätöksiin, jotka koskevat oikeus- ja sisäasiain yksiköiden välistä yhteistyötä ja rahanpesun torjuntaa.
Tässä hyvin pelottavassa tilanteessa tuntuu entistä vakavammalta ja vastuuttomammalta, että Italian hallitus ja sitä tukeva enemmistö päätti liittää Sveitsin kanssa tekemäänsä oikeudellisen yhteistyön sopimukseen sen omaa rikosprosessilakia koskevia muutoksia, jotka ovat täysin päinvastaisia kuin oikeus- ja sisäasiain neuvoston ylimääräisessä kokouksessa tehdyt sitoumukset. Tämän lain myötä ulkomailla hankitut todisteet olisivat oikeudenkäynnin kannalta hyödyttömiä, ja koska tällä toimenpiteellä on taannehtiva vaikutus, se vaarantaa sadat käynnissä olevat oikeudenkäynnit kumoamalla jo laaditut todisteet. Nämä päätökset saivat Geneven yleisen syyttäjän täsmälleen julistamaan niin, että tämä laki on kansainvälisen oikeuden kannalta katastrofi. Hän sanoi tehneensä 12 vuotta oikeudellista yhteistyötä maailman kaikkien maiden kanssa, eikä hän ole koskaan nähnyt vastaavanlaisia käytäntöjä, ei koskaan tätä ennen. Ja koska minä katson, että tämä ei ole oikea paikka muodostaa asiasta mielipidettä, pyydän komissiota ja kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisämarkkinoiden valiokuntaa arvioimaan, onko tämä toimenpide ylimääräisessä kokouksessa tehtyjen päätösten mukainen.

Costa, Paolo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuten New Yorkin pormestari Rudolph Giuliani julisti Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen edessä, 11. syyskuuta tehty terroristi-isku oli isku vapaan, avoimen ja sivistyneen yhteiskunnan periaatetta ja sen harjoittamaa avoimuutta ja suvaitsevaisuutta vastaan. Vain se estää hyökkäyksiä onnistumasta, että kykenemme vahvistamaan näitä ominaisuuksia emmekä heikentämään niitä.
Ensimmäinen vaihtoehto, ensimmäinen tapa reagoida on jättää taakse psykologinen ja hädän ilmapiiri ja ottaa suunnitelmat hallintaan. Niinpä suhtaudumme myönteisesti siihen, että Gentissä sitoudutaan jatkamaan keskustelua euroon, laajentumiseen, poliittisen Euroopan rakentamiseen liittyvistä aiheista Laekenin kokouksen ja sen valmistelukunnan välityksellä.
Tällaisen ajattelutavan pohjalta myös terrorismin vastaiseen taisteluun pitää liittyä rakenteellisia toimia. Esimerkkinä tästä on, että lentoturvallisuuden alalla on edettävä kahdella tasolla: yhtäältä Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisasetusta on pikaisesti tarkistettava, jotta sen toimivaltuuksia voitaisiin laajentaa koskemaan myös onnettomuuksien ennaltaehkäisyä ja jos näin voi sanoa terrorismin ennaltaehkäisyä; toisaalta kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön on harjoitettava tarmokasta toimintaa, jotta säännöistä, joista yritämme Euroopan hyväksi sopia, tulisi koko maailmaa sitovia.
Euroopan on kyettävä tekemään aloitteita tässä yhdessä asiassa kuten monessa muussakin asiassa nostaakseen esiin kaikki rauhaan ja demokratiaan tähtäävät voimavaransa, jotka ovat sen vahvuus ja joista pitää tulla koko maailmaa koskeva vahvuus.

Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minusta meille eurooppalaisille pitäisi olla selvää, että lähiaikoina meistä otetaan mittaa. Ei ainoastaan Amerikan yhdysvallat vaan koko maailma tarkkailee, kykenemmekö osoittamaan toimintakykyä ja yhteisvastuullisuutta nyt näkyväksi tulleessa kansainvälisen terrorismin synnyttämässä uhkatilanteessa. Euroopan toimintakyky on kaatunut tähän mennessä usein kansalliseen suvereniteettiin perustuviin vaatimuksiin. Vetoaminen kansalliseen itsemääräämisoikeuteen on usein estänyt tehokkaat yhteisötason toimenpiteet. Nyt kansallinen suvereniteetti ei ole kuitenkaan sinänsä mikään tavoite, ei ainakaan silloin, kun siitä on pikemminkin haittaa kuin hyötyä kansallisen riippumattomuuden säilyttämisessä terroristeja vastaan ja kansalaisten tehokkaassa suojelemisessa terrori-iskuilta. Meidän on siksi kehitettävä jatkossa entistä tehokkaampia yhteisön välineitä ja tutkittava, onko kansallisesta suvereniteetista siinä enemmän hyötyä vai haittaa.
Yhteisvastuullisuus Amerikan yhdysvaltoja kohtaan on kaikkien hartaasti esittämä vaatimus. Se onkin oikein, koska Yhdysvaltojen lisäksi tällä iskulla turmeltiin ja oli tarkoituskin turmella myös meidän perusarvojamme. Sen vuoksi komission jäsen Nielsonin kielteinen suhtautuminen yhteisön yhteisvastuullisuuteen onkin juuri niin kohtalokasta. Hänen lausuntonsa ovat kohtalokkaita, koska ne poistavat vastuun terroriteoista ja sysäävät samalla syyn uhrien niskoille ja koska ne ovat täysin ristiriitaisia äänestettävässä päätöslauselmassa osoittamamme yhteisvastuullisuuden kanssa. Lausumat on sen vuoksi peruttava. Komission jäsen Nielsonin luulisi pyytävän niitä anteeksi.

Lage
Arvoisa puhemies, on kuin Eurooppa olisi ollut unessa. Se tuntui uneksivan ainoastaan hyvinvoinnista ja rauhasta. New Yorkin raakojen terrori-iskujen aiheuttama odottamaton sokki järkytti perusteellisesti Euroopan luottamusta ja nautinnonhalua. Yhtäkkiä Eurooppa alkoi tuntua haavoittuvalta ja turhan huolettomalta. Loppujen lopuksi sen vaivoin hankittuja perusvapauksia alkoivat uhata salaperäiset terroristiverkot, joissa vallalla tuntuu lisäksi olevan kiihkomielinen islaminuskon harjoittaminen. Tämä nykyaikaan kuulumaton väkivaltainen kiihkomielisyys on länsimaisuuden vastaista. Se ei kuitenkaan oikeuta sellaiseen kulttuuriseen typeryyteen ja tietämättömyyteen historiasta, että islaminusko ja iskujen tekijöiden hairahtuneet, järjenvastaiset ja fanaattiset teot voitaisiin liittää sopimattomasti toisiinsa.
Ainoastaan Yhdysvaltoja, joka oli noiden onnettomien iskujen kohde, ei asetettu kokeeseen. Myös Eurooppa asetettiin kokeeseen ja Euroopan unionin onkin tutkiskeltava perusteellisesti omaatuntoaan. Alussa kärsiessään vielä sokista Euroopan unioni oli tapahtumien tasalla Brysselin huippukokouksessa. Se antoi hätätilanteessa vastauksensa nopeasti, selkeästi ja tarkasti. Entä nyt? Euroopan käytös ei tästä lähtien voi olla pinnallisen nopeasti reagoivaa ja opportunistista. Eurooppa ei saa olla muiden hahmotteleman kohtalon leikkikalu. Gentissä ja Laekenissa Euroopan on mietittävä perusteellisesti uudestaan omaa hankettaan ja rooliaan uudessa maailmantilanteessa, ja sen on myös päätettävä selkeästä ohjenuorasta, jota seurata levottomassa lähitulevaisuudessa. Euroopan on suhtauduttava epäluuloisemmin tulevaisuudessa häämöttäviin vaaroihin asennoitumatta pessimistisesti ihmisluontoon. Euroopasta on tultava yhtenäisempi taloudellisella, poliittisella, sotilaallisella ja sisäisen turvallisuuden tasolla. Se on aivan ilmeistä. Mutta kuinka se toteutetaan? Mitkä ovat Euroopan uudet ensisijaiset tavoitteet sen väsymättömässä taistelussa terrorismia vastaan? Mitkä ovat eurooppalaisen hankkeen uudet päämäärät? Jatketaanko laajentumista samoin sanamuodoin? Eikö tästä lähtien ole tarpeen vauhdittaa esimerkiksi Turkin liittymistä Euroopan unioniin? Eikö osoittaisi alkeellisinta tervettä järkeä asettaa ensisijaiseksi tavoitteeksi Välimeren strategia ja antaa uusi sysäys kumppanuuksille islaminuskoisten maiden kanssa?

McMillan-Scott
Arvoisa puhemies, New Yorkiin ja Washingtoniin tehdyt hyökkäykset olivat mittasuhteiltaan uudenlainen, sotatoimeen verrattavissa oleva terrorismin uusi muoto. Yhdysvaltojen johtaman liittoutuman pyrkimys kukistaa terrorismi ansaitsee erityisesti eurooppalaisten demokratioiden tuen. Suhtaudumme myönteisesti Eurooppa-neuvostossa iskujen jälkeen toteutettuihin toimenpiteisiin, ja teemme oman osuutemme, jotta ne voitaisiin pikaisesti panna täytäntöön. Meidän on kuitenkin samalla varmistettava, että Euroopan unioni ei kaikessa kiireessään ryhdy sellaisiin toimiin, jotka ylittävät nykyiset tarpeet. Joidenkin näistä toimenpiteistä olisi oltava uusittavia ja väliaikaisia.
Minä ja kollegani pidimme viime viikolla Roomassa useita kokouksia, jotka liittyivät terrorismia koskeviin reaktioihin. Tapasimme maanpaossa elävän afgaanikuninkaan Mohammed Zahir Shah'n, joka hallitsi maata 40 vuotta aina vuoteen 1973 asti ja joka vuonna 1964 salli maassa vapaat vaalit ja vapaat tiedotusvälineet ja hyväksyi naisten osallistumisen politiikkaan. Vahvistamme, että tuemme sitä keskeistä tehtävää, jonka hän on valmis ottamaan demokratian palauttamisessa maahansa. Kehotamme Euroopan parlamenttia, neuvostoa ja komissiota aloittamaan välittömästi yhteydenpidon kuninkaan kanssa.
Tapasimme myös Italian ministereitä ja saimme tilaisuuden lausua kiitoksemme Balkanin alueelle lähetetyistä ylimääräisistä joukoista, joiden ansiosta brittiläisiä erikoisjoukkoja voitiin siirtää toiselle sotatoimialueelle.
Keskustelimme lisäksi Vatikaanissa kaikkien uskontojen, myös islamin, yhteisistä arvoista, jotka liittyvät ihmisten koskemattomuuteen, heidän oikeuksiinsa ja yleismaailmalliseen uskoon siitä, että riidat voidaan ratkaista rauhanomaisesti demokratioissa tai muissa järjestelmissä.
Tapasimme Maailman elintarvikeohjelman edustajia ja kuulimme, että kansainvälisen yhteisön olisi nyt alettava suunnitella vastaavaa jälleenrakennusvirastoa kuin Euroopan unionin Kosovoon perustama virasto.
Jo ennen nykyistä kriisiä kuivuus, horjuva talous ja sota olivat tehneet Afganistanista yhden maailman vaikeimmista asuinpaikoista, jossa peräti 22 prosenttia joidenkin alueiden lapsista kuolee ennen viiden vuoden ikää ja jossa keskimääräinen odotettu elinikä on 40 vuotta.
Toimilla, jotka kohta aloitetaan, ei pyritä ainoastaan terrorismin kukistamiseen vaan myös pahan hallinnon kukistamiseen.

Katiforis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tuemme vankkumatta neuvoston puheenjohtajan ilmoittamia terrorismin vastaisia toimia, kuten muitakin mahdollisesti tarvittavia toimenpiteitä. Osallistumme Yhdysvaltain rinnalla maailmanlaajuiseen kampanjaan terrorismin kitkemiseksi. Meidän ei täältä käsin ole mahdollista tarjota kovinkaan viisaita neuvoja, jotka koskevat niitä teknisiä, poliisitoimiin liittyviä tai sotilaallisia toimenpiteitä, joihin on turvauduttava.
Meidän tehtävänämme on keskustella ehkä vakavammin tietyistä poliittisista onnistumisen edellytyksistä. Ei mikään tällainen kampanja, kuten ei mikään sota, tai ainakaan ei mikään sellainen sota, johon demokraattiset valtiot ovat ottaneet osaa, voi saada taakseen kansan välttämätöntä tukea - sillä tämä tuki on ratkaiseva, ei hallitusten tuki - ellei tarjolla ole unelmaa kampanjan päätyttyä syntyvästä paremmasta maailmasta.
Meidän on jälleen painotettava poliittista tukeamme demokraattisille hallituksille ja etenkin hylättävä sortohallinnot, jotka saattavat tänään lupautua yhteistyöhön tiettyjä terroristijärjestöjä vastaan, mutta pitkällä aikavälillä tekevät yhteistyötä sellaisten salaisten palveluiden kanssa, jotka toimivat yhdessä niiden kanssa terroristien värvääjinä.
Yhteiskunnallisten asioiden osalta meidän on myönnettävä, että ympäristön tuhoutuminen, kulkutaudit, köyhyys ja kurjistuminen uhkaavat maailman turvallisuutta ja että niihin on suhtauduttava terrorismiin verrattavina uhkina. Meidän on tehtävä selväksi, että globalisoituneessa yhteiskunnassa tavallisen ihmisen turvallisuus ei voi perustua vaurauteemme eikä sotilaalliseen voimaamme. Ainoa realistinen ratkaisu on etsiä keinoja lieventää yhteiskunnallisten ja kansallisten konfliktien luomia jännitteitä tekemällä sovinto kaikkien hyvää tahtovien ihmisten välillä riippumatta kansallisuudesta, uskonnosta, yhteiskunnallisesta asemasta tai ideologiasta, kaikkien niiden välillä, jotka ovat päättäneet tehdä lopun ihmiskuntaa koettelevista vitsauksista, jotka, vaikka eivät johtaisikaan terroritekoihin, luovat suotuisan maaperän terrorismille. Tämä maaperä meidän on eliminoitava suojellaksemme kansalaisten turvallisuutta.

Tajani
Arvoisa puhemies, suuri italialainen kirjailijatar Oriana Fallaci jätti tietoisen hiljaisuuden taakseen ja antoi merkittävän panoksen ravistellakseen monien eurooppalaisten tietoisuutta terrorismin vastaisessa taistelussa ja nostaakseen vapauden, demokratian ja suvaitsevaisuuden arvot etusijalle koko maailmassa. Nyt kun Italiassa olevia amerikkalaisia kohteita vastaan esitetään uusia uhkauksia, Euroopan unionin velvollisuus on toimia etulinjassa näiden kaikille kansalaisille kuuluvien arvojen puolustamisessa. Niinpä samalla, kun yhdyn Brysselissä pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen päätöksiin, uskon olevan välttämätöntä, että väistämättömien ja täsmällisten sotilaallisten aloitteiden lisäksi tehostetaan poliittisia ja taloudellisia aloitteita.
En voi kuitenkaan olla reagoimatta tässä istuntosalissa syntyneeseen sanaharkkaan: jäsen Napoletanon vaatimus, että neuvoston pitäisi valvoa Italian parlamenttia, on asiaankuulumaton, ja siltä puuttuu kokonaan oikeudelliset perusteet. Minun on muistutettava jäsen Napoletanolle ja jäsen Barón Crespolle, että Italian parlamentti on täysivaltainen, kuten on jokaisessa vahvistetussa demokratiassa.
Meidän näkemyksemme mukaan sosialistiryhmän puheenjohtajan lausunnot ovat erittäin vakavia ja täysin sopimattomia, koska ne merkitsevät puuttumista yhden Euroopan unionin jäsenvaltion sisäisiin asioihin. Ja ennen kuin hän puhuu lainsäädännöllisistä, eli kansainvälisiin oikeusapupyyntöihin liittyvistä tapahtumista, joita hän ei selvästikään tunne, rohkenen neuvoa häntä lukemaan 3 artiklan keskinäistä oikeusapua koskevasta eurooppalaisesta yleissopimuksesta, joka allekirjoitettiin juuri täällä Strasbourgissa, sillä siitä hän löytää vastauksia huoliinsa: suosittelen saman tekstin lukemista myös jäsen Napoletanolle, joka ei ilmeisesti tunne kyseistä sääntöä.
Olisi kuitenkin asianmukaista, että parlamenttiryhmän puheenjohtaja samoin kuin Euroopan unionin toimielimissä vastuutehtävissä toimivat henkilöt tarkoitan tällä ministeri Michelia, joka ei ole paikalla eivät käyttäisi tässä istuntosalissa puheenvuoroja huolehtiakseen jonkin jäsenvaltion sisäisistä asioista, lausuivatpa he sitten hyväksyviä kannanottoja tai eivät. Sen sijaan haluaisimme tietää, minkälaisiin aloitteisiin Belgian hallitus aikoo vihdoinkin ryhtyä tuhansien ihmisten turvallisuuden varmistamiseksi Euroopan parlamentin Brysselissä toimivista työntekijöistä alkaen. Haluaisimme, että teoreettisia julistuksia seuraisivat teot.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, ylimääräisen Eurooppa-neuvoston päätelmät ja toimintasuunnitelma tarjoavat hyvän perustan kohdistetulle, annostetulle ja koordinoidulle reaktiolle 11. syyskuuta tapahtuneisiin iskuihin. Kansainvälisten oikeudellisten välineiden kehittäminen, terroristiverkostojen rahoituksen tyrehdyttäminen ja Europoliin perustettavan uuden terrorismin vastaisen yksikön tiedonvaihto yhteistyössä Yhdysvaltojen kanssa ovat ainoastaan esimerkkejä ehdotuksista, joita kannatan täysin.
Olemme samalla tyytyväisiä, että neuvosto, komissio ja parlamentti ovat puhuneet yhteen ääneen kolmen viime viikon ajan, lukuun ottamatta komission jäsen Bolkesteinin ja pääministeri Berlusconin kiusallisia möhläyksiä. Tämä osoittaa, että EU:n yhteistyö sisä- ja ulkopolitiikassa on aikuistumassa aiempaa nopeammin.
Uuden terrorismin aseet ovat pelko, sekasorto ja vallanhimo. Tehokkaiden toimien kansainvälisen oikeusjärjestyksen turvaamiseksi on lähdettävä maailmanlaajuisesta terrorismin vastaisesta yhteenliittymästä, joka toimii YK:n tukemana ja YK:n päätöslauselmien perusteella. Tämän yhteenliittymän on toimittava kansainvälisen oikeusjärjestyksen periaatteiden pohjalta, eikä se saa rahoittaa tulevia vihollisia, kuten Talebanin tapauksessa taannoin tehtiin, koska se on väärää reaalipolitiikkaa. Puolustan maailmanlaajuisesti rotuun, kansallisuuteen tai uskontoon katsomatta kannettua vastuuta oikeassa suhteessa oikeuden, politiikan, diplomatian, rahoituksen, sotilasasioiden ja talouden aloilla, mikä vaatii äärimmäisiä ponnisteluja viattomien siviiliuhrien välttämiseksi.
Samalla emme saa juuri nyt unohtaa pitkän aikavälin tulevaisuudenkuvaa. Huomatkaa, että terrorismin suoranaiset syyt eivät ole uskonnollinen vakaumus tai köyhyys. Globalisoituvassa maailmassa esiintyy kuitenkin sidos taloudellisen kehityksen, köyhyyskonfliktin ja kaupan välillä. Niinpä Maailmanpankki odottaa, että terrori-iskut saavat kehitysmaiden talouskasvun laskemaan viidestä prosentista kahteen prosenttiin. Odotetut seuraukset ovat tuhoisia, kun kymmenen miljoonaa ihmistä lisää putoaa köyhyysrajan alapuolelle ja alle viisivuotiaita lapsia kuolee 20 000-40 000 lisää. Jos emme muotoile sopivia vastauksia tähän kovaan todellisuuteen, myös me Euroopassa kannatamme kaksinaismoraalia. Investoiminen maailmanlaajuiseen turvallisuuteen tarkoittaa ryhtymistä turvallisuustoimenpiteisiin mutta myös kansainvälistä solidaarisuutta, perustaa kansainväliselle yhteistyölle ja siten myös perustaa maailmanlaajuiselle terrorismin vastaiselle yhteenliittymälle.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, terroristit ovat vitsaus, jotka koettelevat ja piinaavat yhteiskuntaamme. He saavat voimansa väkivallasta ja terrorista, joiden turvin he yrittävät pakottaa muut mielipiteisiinsä voimakeinoin samalla, kun he hyökkäävät demokraattisten järjestelmien yksilöllisistä ja yhteisöllisistä vapauksista rakentuvan ydinosan kimppuun.
Terroristit tietävät, että yhteiskuntamme, meidän demokraattiset yhteiskuntamme, ovat avoimempia ja siksi haavoittuvampia ja he käyttävät hyödykseen maailmanlaajuistumisesta koituvia etuja. Siksi terrorismiin on myös annettava maailmanlaajuinen vastaus.
Sen tähden haluaisin onnitella puheenjohtajavaltiota, että se kutsui kokoon Brysselin ylimääräisen Eurooppa-neuvoston ja otti terrorismin seuraavan neuvoston asialistalle. Lisäksi minusta on onniteltava myös Euroopan komissiota sen esittämistä ehdotuksista.
Mielestäni terroristeille on tehtävä selväksi, että kun lähtökohtana pidetään sitä, ettei ole olemassa hyvää ja pahaa terrorismia, heillä on vastassaan kansainvälinen rintama, joka pyrkii tekemään tästä vitsauksesta lopun. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minusta meidän kaikkien on myös tärkeää ymmärtää, että arvojärjestelmämme mukaista sopivaa tasapainoa yksilönturvan sekä laillisuuden ja yksilönvapauksien periaatteen ei saa horjuttaa ja että meidän on hyvin tärkeää ymmärtää, että 11. syyskuuta toteutetut julmat hyökkäykset eivät saa johtaa vapauteen perustuvan kulttuurin supistamiseen demokraattisissa valtioissa.

De Rossa
Arvoisa puhemies, haluaisin keskittyä käsittelemään terrorismia koskevaa kysymystä. Pidän myönteisenä, että rakennamme maailmanlaajuista liittoutumaa terrorismia vastaan, mutta olen erittäin vahvasti sitä mieltä, että meidän täytyy rakentaa kansainvälinen liittoutuma myös köyhyyttä, hyväksikäyttöä ja sortoa vastaan.
Terrorismin vastainen taistelu on ennen kaikkea arvojen taistelu ja aatteiden taistelu. Emme pysty kukistamaan terrorismia, olipa se sitten kansallista terrorismia tai mistä tahansa fundamentalismista kumpuavaa terrorismia, ellemme taistele terrorismin taustalla olevia aatteita vastaan. Meidän on jälleen kerran muistettava, että terrorismilla ei ole koskaan kukistettu yhtään maata, ja uskon todellakin, ettei tällä laajuudeltaan kansainvälisellä terrorismilla pystytä siihen, ellemme sitten itse salli sitä jättämällä puuttumatta sen taustalla oleviin aatteisiin.
En tarkoita, että meidän pitäisi olla niin kuin mitään ei olisi tapahtunut. Tarkoitan, että meidän pitäisi välttää terrorismin meille asettama ansa. Meidän täytyy niin ikään varoa lankeamasta siihen ansaan, että pidämme muslimeja vihollisina. Euroopan johtajien ja puheenjohtaja Prodin lausunnot ovat tässä mielessä erittäin myönteisiä.
Tuomitsen jyrkästi pääministeri Berlusconin lausunnot. On häpeällistä, että yhtä Euroopan unionin jäsenvaltiota johtaa mies, joka kehtaa esittää tällaisia ajatuksia tänä maailmanaikana ja vieläpä Italiassa, joka on mielestäni aina ollut nykyaikaisten ajatusten eturintamassa. Haluaisin muiden puhujien tavoin tuomita tämän.
Kysymys kuuluu: miten me reagoimme? Paras reaktio lukuun ottamatta niitä kiistattomia turvatoimia, joita meidän on toteutettava, on puolustaa vapautta, demokratiaa, oikeudenmukaisuutta ja hyväksikäytön lopettamista koskevia aatteitamme. Euroopan unionilla on Euroopassa keskeinen tehtävä siinä, että se johtaa tällaista taistelua eikä mene niiden taakse, joiden mielestä turvatoimet ovat ainoa vastaus tähän kauhistuttavaan ongelmaan.

Martin, Hugues
Arvoisa puhemies, murhenäytelmästä eli 11. syyskuuta tehdystä rikoksesta on sanottu ja kirjoitettu kaikki mahdollinen. Tyydyn siis tarkastelemaan kolmea asiaa: terrorismia, Eurooppaa ja maailmaa. Kyllä, on todellakin julistettava sota terrorismia vastaan sen kaikissa muodoissa, kuuluivatpa tekijät IRAan, ETAan, niihin, jotka murhasivat prefekti Erignacin Korsikassa tai bin Ladenin joukkoon; ei pidä turvautua typeriin ja itsetuhoisiin yleispäätelmiin. Kykymme vastaanottaa terroristeja ei ole enää hyväksyttävissä. On nimittäin todennäköistä, että 11. syyskuuta tehdyt järjettömät iskut valmisteltiin Euroopassa. Niinpä meidän on unohdettava välivaiheet ja sovitettava yhteen keinomme, toimemme ja tahtomme, kun on kyse tiedottamisesta, oikeudesta, turvallisuudesta ja puolustuksesta. Meidän on vastustettava leppymättä terroristeja, heidän verkostojaan ja likaisia rahojaan. Arvoisa komission jäsen, mainitsitte tulosvelvoitteen. Miten oikeassa olettekaan!
Yhteisvastuullisuus yhdysvaltalaisten ystäviemme ja liittolaistemme kanssa ei edellytä autuaan tietämätöntä mukautumista. Euroopalla, joka on osoittanut tuntevansa maailman asiat, voi tässä yhteydessä olla aivan erityinen merkitys, ja niin on oltavakin. Meidän toivotaan ja odotetaan ryhtyvän toimiin, meitä jopa pyydetään ryhtymään toimiin, mutta valitettavasti jätämme liian usein vastaamatta pyyntöihin. Meidän ei pidä enää pettää tätä luottamusta. Lähi-idässä, jossa jännitteet ovat pysyviä, kysymys on ratkaistava siten, että perustetaan kaksi itsenäistä valtiota, Israel ja Palestiina, joiden turvallisuus taataan ehdottomasti. Jopa yhdysvaltalaiset, ja tämä on aivan uutta, ovat maininneet tämän itsestään selvän vaihtoehdon. Meidän on nyt ryhdyttävä availemaan ovia. On ymmärrettävä vihdoin, että Jaltan kokouksessa päätettyä maailmanjärjestystä on muutettava, ja on otettava huomioon viime sodan jälkeinen suurenmoinen kehitys. On syntynyt virallisia tai epävirallisia ydinvaltoja, Berliinin muuri on murtunut, maailmassa on yli miljardi islaminuskoista ihmistä, jotka kaipaavat kiihkeästi tunnustusta ja arvonantoa, on syntynyt uusia jättiläisiä, kuten Intia, tekniikka on kehittynyt rajattomasti kaikilla aloilla, mutta vain harvat pystyvät hyödyntämään sitä, ja rikkaiden ja köyhien välinen kuilu on laajentunut entisestään. Meidän on vihdoinkin otettava huomioon nämä myönteiset tai huolestuttavat kehityssuuntaukset, jotta voisimme luoda maailman, jossa kaikki on otettava huomioon, jossa kaikkia on arvostettava ja jossa ketään ei saa halveksia, jossa kaikki on otettava mukaan ja jossa ketään ei saa syrjiä. Kyse on hartaasta velvollisuudesta.

Díez González
Arvoisa puhemies, 11. syyskuuta toteutetut iskut edellyttävät meiltä tämän suuren haasteen mukaisia ratkaisuja, oikeudenmukaisuutta ja uusien hyökkäysten ehkäisemistä.
Euroopan vastauksena ei voi olla ainoastaan solidaarisuus, kuten täällä on sanottu. Sen vastauksen on oltava ponteva ja puolustettava arvoja jotka eivät ole länsimaisia tai kristittyjen arvoja, niin kuin Berlusconi sanoisi, vaan demokraattisia arvoja siellä, missä niin voidaan vapaasti tehdä ja edistettävä niitä tai juurrutettava ne muualla. Ainoastaan pitkä yhteistyö tähän taisteluun sitoutuneiden hallitusten välillä takaa meidän menestyksemme.
Meidän on toimittava ja osuttava oikeaan ihmisyyttä uhkaavan terrorismin kohdalla. Meidän on toimittava sääntöjä noudattaen sellaisia ihmisiä vastaan, joilla ei ole sääntöjä ja osattava oikeaan, mikä tässä yhteydessä tarkoittaa varmastikin muuta kuin näyttäviä operaatioita. Oikeaan osuminen tarkoittaa syyllisten tunnistamista ja heidän lyömistään perin pohjin. Oikeaan osuminen tarkoittaa heidän verkostojensa tuhoamista ja uusien verkostojen rakentamisen estämistä, ja siihen taas tarvitaan aikaa, poliisien ja tuomareiden kesken tehtävää kansainvälistä yhteistyötä sekä hallitusten välistä poliittista luottamusta. Hyvät jäsenet, se on pitkä ja mutkikas tie, mutta uskokaa minua, kun sanon, että se on ainoa tehokas tie, ainoa keino, jolla voimme suojella demokratiaa fanaattisuudelta ja raakalaismaisuudelta.
Euroopan unionissa tarvitaan todellista yhteiseen turvallisuuteen ja puolustukseen tähtäävää ulkopolitiikkaa. Yhteistä oikeusaluetta ja sisäistä aluetta, johon etsintää ja pidättämistä koskeva eurooppalainen määräys kuuluu olennaisena, vaikkakaan ei ainoana osana.
Tuon kaiken Euroopan yhteisen toiminnan edellytyksenä tietenkin samalla vaadimme paljon itseltämme, ettei kukaan Euroopan hallitsijoista vaaranna yhteistä toimintaa, niin kuin Berlusconin hallitus on juuri tehnyt edistäessään täysin parlamentin linjan vastaista lainsäädäntöä, joka on myös täysin vastoin neuvoston 21. syyskuuta antamaa päätöslauselmaa, jota me kaikki kannatimme täällä tänään.
Haluan kysyä neuvostolta ja komissiolta, mitä neuvosto aikoo tehdä, jotta puhuisimme yhteen ääneen, kuten ministeri Michel sanoi tänä aamuna, ja jotta poistaisimme Berlusconin opista koostuvan kiven kengästä?

Pacheco Pereira
Arvoisa puhemies, syyskuun 11. päivän huolestuttavat terrori-iskut ovat nostaneet esiin monia tärkeitä keskustelun ja selvittämisen arvoisia kysymyksiä, jotka liittyvät haluun taistella konkreettisesti terrorismia vastaan.
Ensimmäisenä kysymyksenä on tarve löytää terrorismin torjumiseksi sellaisia tehokkaita keinoja, jotka eivät välttämättä vaadi lainsäädännön vahvistamista turvallisuuden nimissä. Kannattaa pitää selkeästi mielessä, että demokratiassa ei ole nyt eikä ole koskaan ollut tehokasta vähentää vapauksia demokratian vastustajien lyömiseksi. Sitä paitsi ongelma on mielestämme toinen. Kyse ei ole ainoastaan puutteellisesta lainsäädännöstä kansallisella tai Euroopan tasolla tai puutteellisesta kansainvälisen poliisitoiminnan koordinoinnista. Sitä vastoin ongelma liittyy suuresti terrorismin vastaisessa taistelussa esiintyneisiin heikkouksiin tai epäröinteihin, jotka ovat ilmenneet hölläkätisyytenä terroritekojen yhteydessä ja toiveena, että terroriteot tapahtuisivat aina naapurivaltiossa. Se liittyy myös puolustuksen ja turvallisuuden, poliisilaitosten, tiedustelupalvelujen sekä puolustusvoimien välineiden hitaaseen rappeutumiseen. Ne Euroopan hallitukset, joiden mielestä sodat loppuivat kerralla ja jotka vähentävät usein puolustus- ja turvallisuusalan määrärahoja, eivät voi puhua kovaan ääneen terrorismista.
Toinen kysymys liittyy poliittisen tietoisuuteen tällä hetkellä. Jos julistamme New Yorkin ja Washingtonin tapahtumat pelkästään rikollisiksi teoiksi, rajoitamme heti alusta lähtien terrorismin vastaisen taistelun ulottuvuutta, merkitystä ja tehokkuutta. Teot olivat tosiaan sotatoimia, vaikka tämä sota poikkeaa epäilemättä aikaisemmista; tosin ikävä kyllä, kaikki sodat poikkeavat aikaisemmista. Tavallisesti niissä kuolee entistä enemmän ihmisiä, enemmän siviilejä, eikä niissä epäröidä käyttää kaikkia keinoja joukkomurhan tekemiseksi vaan ne ovat yhä kokonaisvaltaisempia.
Tapahtumien luokitteleminen sotatoimiksi ei ole pelkästään semanttinen kysymys. Siitä on huomattavia seurauksia, joista ensimmäinen on se, että kärsineellä kansakunnalla tai kärsineillä kansakunnilla on tarpeen vaatiessa oikeus vastata sotatoimin sille valtiolle tai niille valtioille, jotka ovat vastuussa terroritekojen tukemisesta tai toteuttamisesta. Tällä hetkellä tämä on keskeisenä edellytyksenä, jotta terrorismia joka ei voi saavuttaa 11. syyskuuta tehdyn iskun laajuutta ilman yhden tai useamman valtion tukea voitaisiin torjua tehokkaasti. Valitettavasti tästä asiasta on keskusteltu vähän, mutta on syytä saada selville, mikä on neuvoston, parlamentin ja komission kanta tarpeeseen ryhtyä sotilaallisiin toimiin terroritekoja tekeviä tai tukevia valtioita vastaan.

Carlsson, Gunilla
Arvoisa puhemies, me kaikki ymmärsimme, kuinka hauras yhteiskuntamme on, kun siviililentokoneista, joissa ihmisiä oli matkalla tapaamaan toisia ihmisiä, tehtiin pommeja, jotka kohdistettiin maailmankansalaisia vastaan New Yorkin metropolissa, jossa työpäiväänsä aloittelevat palvelu- tai talousalalla toimivat ihmiset joutuivat sellaisen fanatismin ja pirullisen hyvin organisoidun terrorismin uhreiksi, joka ei kaihda minkäänlaisia keinoja vihassaan sellaista avointa, sivistynyttä, monipuolista yhteiskuntaa vastaan, jossa me elämme.
Samalla koko maailman kaikki demokraatit ymmärsivät, että tämä avoin yhteiskunta on puolustamisen arvoinen ja että meidän täytyy yhdessä taistella vapauden vastustamista ja terrorismia vastaan. Sen vuoksi Yhdysvaltojen presidentti George W. Bush on pystynyt onnistuneesti luomaan maailmanlaajuisia rauhanliittoutumia. YK, Nato ja EU ovat toimineet voimakkaasti tässä yhteisessä taistelussa. Euroopan unionin yhteisen tahdon on kuvattava avoimen yhteiskunnan ihannetta. Älkäämme paniikissa luoko lainsäädäntöä, joka syrjäyttää oikeusvaltion periaatteet! Älkäämme antako ihmisoikeuksien puolustamisen olla ristiriidassa terrorismin torjunnan kanssa! Älkäämme salliko sitä, että rajoja suljetaan tai ihmisten välisiä ennakkoluuloja lisätään nykyisen tilanteen varjolla! Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, huolehtikaa siitä, että Gentin huippukokouksessa yritetään vahvistaa EU:n kykyä edistää avointa yhteiskuntaa!
Kauppa lisää Euroopan ja maailman väestön välisiä yhteyksiä ja niiden välistä ymmärrystä. Sen vuoksi on häpeällistä, että tietyt EU:n jäsenvaltiot eivät osallistu yhteisvaluuttaan, joka on yksi parhaista välineistä yhteistyön parantamiseksi. Sen vuoksi onkin tyhmänrohkeaa, että puheenjohtajavaltio Belgia edistää globalisaation vastaista mielialaa ottamalla käsittelyyn Tobinin veron, joka vaikeuttaisi talouden elpymistä ja kaupan kasvua.
Arvoisa neuvoston edustaja, arvoisa komission jäsen, Euroopan paras pitkän aikavälin toimi, jonka avulla voitaisiin lisätä maailman avoimuutta, rauhaa ja turvallisuutta, on yrittää laajentumisen avulla saada aikaan juuri nyt konkreettisia tuloksia Länsi- ja Itä-Euroopan jälleenyhdistämisessä. Teidän ei pidä hoitaa vain akuutti kriisi ja entistä selkeämmät uhkat, vaan teidän on myös täytettävä EU:n tärkein ja historiallisin tehtävä. Toivotan teille onnea Gentin huippukokoukseen!

Brok
Arvoisa puhemies, luulen, että tämän terrori-iskun jälkeen on selvää, että tarvitsemme huomattavasti entistä yhtenäisempää politiikkaa, niin toteutustason kuin sisällönkin kannalta. Meidän on yhdistettävä ulko- ja sisäpolitiikka tavalla, joka ottaa huomioon sen, että vastustaja on maailmanlaajuinen mutta samalla kuitenkin meidän kotikaupungeissamme! Kollega Carlsson on täysin oikeassa siinä, ettemme saa tehdä sitä liberaalista oikeusvaltiosta luopumisen kustannuksella.
Yksi ongelma on vielä näiden tekojen syiden torjuminen tässä maailmassa. Kaikkien näiden asioiden kohdalla tiedämme aivan tarkkaan, ettei kansallisvaltio voi enää pitää pintaansa vaan että voimme selviytyä vain yhteisöllis-eurooppalaisella toiminnalla ja osittain vain yhteistyöllä Atlantin liiton, pohjoisamerikkalaisten ystäviemme, kanssa. Emme saa jättää tätä nyt mielestäni pelkiksi puheiksi, vaan arvoisa puhemies, Gentissä ja Laekenissa pitäisi edistää laajentumista ja siten myös vakauden alueen kasvua ja luoda Nizzan jälkeisen prosessin avulla faktoja, välineitä ja edellytyksiä sille, etteivät nämä asiat jää pelkiksi puheiksi vaan että ne valetaan pitkällä aikavälillä selkeisiin muotteihin, jotta pystymme myös täyttämään nämä vaatimukset. Laekenin kokouksen valmistelu ja valmistelukunnan huolellinen suunnittelu on juuri siksi niin tärkeää. Meidän on ymmärrettävä, että tekniikalla on erittäin suuri merkitys tässäkin asiassa. Meidän on onnistuttava perustamaan työkykyinen valmistelukunta - ja se on puheenjohtajavaltio Belgian tehtävä, ja olen varma, että toimittekin tällä tavalla - nimittäin sellainen valmistelukunta, joka on legitimoitu esittämään valtion- ja hallitusten päämiehille tältä pohjalta asiakirjan, joka mahdollistaa Euroopan unionin todella suuren uudistuksen myös Nizzassa vahvistetun toimintaohjelman lisäksi.
Haluaisin sanoa yhden asian PSE-ryhmän puheenjohtajalle. Siinä on tietty ero, onko joku pääministeri vai komission jäsen, kuten Nielson, joka on siten Euroopan parlamentin suoran valvontaoikeuden alainen. Jos joku on Euroopan parlamentin suoran valvontaoikeuden alainen, silloin häntä on myös voitava arvostella täällä selkeästi ja hänet on voitava saattaa vastuuseen, jos hän päästää suustaan älyttömyyksiä, niin kuin nyt on tapahtunut.

Van Velzen
Minun on sanottava teille, että Afganistanin tilanne, erityisesti afgaanipakolaisten tilanne, on järkyttävä. Jos suljemme silmämme ja ajattelemme seurauksia, joita tästä tilanteesta koituu miljoonille ihmisille, silloin meidän on Euroopan unionina todellakin ryhdyttävä tekemään jotakin. Mielestäni on hyvin tärkeää, että myös neuvosto - katson nyt ministeri Neyts-Uyttebroeckin suuntaan - tarkastelee parlamentin kanssa, mitä me voimme tehdä antaaksemme käyttöön enemmän resursseja.
Arvoisa puhemies, jos humanitaarinen apumme ei toimi hyvin, luomme uuttaa kasvualustaa bin Ladeneille ja muille. On siis erittäin tärkeää, että toimimme hyvin.
Haluan myös kritisoida täällä komission jäsen Bolkesteinin lausuntoja. Tämä on jo vaikka kuinka mones kerta, kun komission jäsen Bolkestein ylittää valtuutensa. Hän antaa lausuntoja ja esittää 29. syyskuuta ilmestyneessä Volkskrant-sanomalehdessä analyysin, jossa hän mainitsee, että arabimaailma tuntee itsensä loukatuksi ja heikoksi suhteessa länsimaihin muun muassa Persianlahden sodan vuoksi. Hän sanoo, että arabit saavat kuitenkin toimittaa öljyä. Arvoisa puhemies, komission jäsen Patten ei ole samaa mieltä tästä analyysista. Lisäksi komission jäsen Bolkestein sanoo, että Euroopan unionin turvapaikkapolitiikka ei etene. Pidän tätä suoranaisena hyökkäyksenä komission jäsen Vitorinon politiikkaa vastaan.
Pyydän komission jäsen Barnier'ta neuvottelemaan komission puheenjohtaja Prodin kanssa siitä, että komission jäsen Bolkesteinin on pysyttävä vastuualueensa rajoissa. Se on sisämarkkinat. Emme saa joutua sellaiseen tilanteeseen, että loppujen lopuksi vahingoitetaan komissiota kokonaisuudessaan, koska komissiota arvioidaan komission jäsen Bolkesteinin lausuntojen pohjalta. Se on pahaksi näissä oloissa. Mielestäni on hyödyllistä ja tarpeellista, että komission puheenjohtaja Prodin ja komission jäsen Bolkesteinin välillä käydään hyvä keskustelu, jotta komission jäsen Bolkestein keskittyisi omaan tehtäväänsä.

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan yhtyä siihen, mitä jäsen van Velzen sanoi komission jäsen Bolkesteinista. Mitä tulee keskusteluun terrorismista, yhdyn jäsen van den Bergin, jäsen De Rossan ja niiden muiden sanoihin, jotka ottivat esille laajemman lähestymistavan. Koska olin poissa edellisen keskustelun aikana, palaan kuitenkin vielä siihen keskusteluun.
Terrorismia koskevasta keskustelusta puheen ollen sanon, että meidän on myös Euroopassa vältettävä sitä, että turhautumiselle tulee syitä tai että niitä jää. Tämä liittyy myös laajentumiseen. Arvoisa komission jäsen, on ehdottoman tarpeellista, että poliittisia kriteerejä - demokratiaa, ihmisoikeuksia, vähemmistöjen oikeuksia - kunnioitetaan yhtä paljon kuin laajentumisen määrällisesti ilmaistuja näkökohtia. Jäseniksi on tulossa monia pieniä maita, kuten Tsekin tasavalta, Slovakia ja Baltian maat.
Siksi meitä kiinnostaa myös kysymys, mikä paikka ja mitä oikeuksia on tulevaisuudessa perustuslain mukaisilla alueilla, joista jotkin pitävät itseään kansoina, jotka ovat samanarvoisia kuin omassa valtiossaan elävät kansat. Niiden on saatava oma paikkansa. En ajattele tässä yhteydessä ainoastaan Flanderia vaan myös Skotlantia, Walesia, Baskimaata, Galiciaa ja muita alueita. Ajattelen kaikkia näitä perustuslain mukaisia alueita, joiden voisivat katsoa velvollisuudekseen pyrkiä saamaan jäsenvaltion aseman, koska nykyisin Euroopassa yksinkertaisesti arvostetaan ainoastaan jäsenvaltioita. Toisin sanoen, jos emme anna tulevassa keskustelussa alueille ja kansoille paikkaa Euroopassa, silloin itse asiassa rohkaisemme irrottautumispyrkimyksiä. En toivo sellaista. Toivon, että alueet voivat toimia mukana rakennettaessa Euroopan liittovaltiota, jota jäsenvaltiot itse usein jarruttelevat. Siksi pyydän painokkaasti, että alueita koskeva kohta otettaisiin mukaan.

Barnier
Arvoisa puhemies, haluaisin keskustelun päätteeksi kiittää kaikkia keskusteluun osallistuneita, vaikka en voikaan näinä jäljellä olevina minuutteina vastata kaikille henkilökohtaisesti. Arvostin komission nimissä huomautuksia, joita monet teistä esittivät ja jotka koskivat työtä, jota teemme tänä vaikeana ja vakavana aikana neuvoston ja Euroopan parlamentin rinnalla.
Kun on kyse tärkeimmästä kysymyksestä, jota käsiteltiin lähes kaikissa parlamentin jäsenien puheenvuoroissa ja joka koski terrorismin torjuntaa, haluaisin muistuttaa, missä hengessä työskentelemme. Työskentelemme, etenkin kollegani ja ystäväni Vitorino, siten, että otamme huomioon parlamentin tekemän tärkeän työn ja erityisesti puheenjohtaja Watsonin johdolla toimivan kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan työn. Tarkastelimme juuri tänä aamuna tämän valiokunnan kanssa viimeisintä tekstiä, joka on annettu käsiteltäväksenne ja joka koskee terrorismiin sidoksissa olevien elimien varojen jäädyttämistä. Haluan tässä vaiheessa vakuuttaa, että komissio on neuvoston kanssa valmis ottamaan huomioon parlamentin esitykset tai ehdotukset mahdollisimman laajalti.
Vastakaikuna puheenjohtaja Poetteringin huolenaiheille heijastellen haluan toistaa, mitä sanoin tänä aamuna omassa puheenvuorossani, joka käsitteli terrorismin torjuntaa. Torjunta koskee kaikkia valtioita, eikä sitä pidä missään tapauksessa rajoittaa koskemaan ties mitä selkkausta maailman eri sivilisaatioiden välillä. Kyse on, kuten jäsenet Berès ja Salafranca sanoivat, maailmanlaajuisesta liittoutumasta ja terrorismin maailmanlaajuisesta torjunnasta.
Haluaisin myös muistuttaa, että pyrimme työssämme löytämään parhaan välimuodon vapauden asettamien vaatimusten ja turvallisuuden asettamien vaatimusten väliltä - monet teistä korostivat tätä, jäsen Lannoye, ministeri Michel tai jäsen Di Lello. Tässä yhteydessä kannattaisi kenties, kuten ministeri Michel suositteli, arvioida toimia säännöllisesti, jotta pysyisimme oikeassa suunnassa.
Kiinnitin huomiota siihen, miten monet teistä, erityisesti jäsen Collins, kehottivat meitä toimimaan päättäväisesti ja kurinalaisesti, ja arvostin jäsen Berthun kannustusta, suosituksia ja rohkaisua, joiden avulla meitä kehotetaan jatkamaan työtämme kohti sitä, mikä on ollut havaittavissa jo Amsterdamin ja Tampereen huippukokouksista alkaen: kohti yhteistä oikeusaluetta, joka edellyttää jäsenvaltioiden ja kaikkien yksikköjen - sanoin kaikkien yksikköjen, hyvä jäsen Dupuis - välistä yhteistyötä sekä yhteensovittamista, ehkä jopa yhteisöllistämistä joillakin aloilla. En ole myöskään unohtanut, eikä teidänkään pidä unohtaa, että tähän Amsterdamin ja Tampereen huippukokouksiin liittyvään työhön kuuluu myös laittomien maahanmuuttajien virtojen hallinta.
Lopuksi sanottakoon, että kun on kyse terrorismista, meidän, eli komission, neuvoston ja parlamentin, on yhteisen toimintamme yhteydessä pantava täytäntöön yhteinen ulkopolitiikkamme siten, että käymme poliittista vuoropuhelua, ehkäisemme ja rauhoitamme alueellisia selkkauksia ja tuemme merkittävästi kehitystä. Monet teistä muistuttivat tästä viitaten pitkän aikavälin toimiin. Tarkoitan jäsen McMillan-Scottia ja jäsen van Velzeniä. Kyse on myös lyhyellä aikavälillä tuesta ja yhteistyöstä pakolaisten auttamiseksi.
Kaiken kaikkiaan, kun on kyse terrorismin torjunnan asettamasta vakavasta haasteesta, haluaisin vielä tarkastella sitä, mitä Klaus Hänsch taannoin sanoi samoin kuin tavallaan Nassauerkin. Totuuden hetki on koittanut, ja on todennäköistä, että Euroopan unioni selviää kriisistä vahvistuneena, kun on kyse eurooppalaisen hankkeen arvoista ja syistä. Kuten sanoin itsekin, on myös todennäköistä, että meidän on nopeutettava toimiamme ja löydettävä lisäsyitä, jotta voisimme edetä pidemmälle eurooppalaisessa hankkeessa.
Hyvät parlamentin jäsenet, vaikka tätä onkin vaikea selittää teille tällä hetkellä ja tässä metelissä, olen tästä syystä sitä mieltä, että yhtäältä ne asiat ovat yhteydessä toisiinsa, jotka meidän on opittava tästä kriisistä ja New Yorkin ja Washingtonin murhenäytelmistä, ne poliittiset opit, joiden avulla on nopeutettava, korostettava ja perusteltava uudelleen eurooppalaisen hankkeen merkitystä, sekä toisaalta suuri keskustelu, jota ryhdyttiin käymään Nizzan huippukokouksen jälkeen ja joka on määrä päättää vuonna 2002. Samaan yhteyteen liittyy myös työ, johon valmistelukunnan on ryhdyttävä. Kun on kyse tästä valmistelukunnasta...

Puhemies
Hyvät kollegat, mielestäni on täysin mahdotonta hyväksyä sitä, että pakotamme komission jäsen Barnier'n päättämään terrorismia koskevan keskustelun tällaisessa tilanteessa. Tässä on kysymys vastuusta ja hyvästä käytöksestä, niinpä kehotan kaikkia istumaan paikoillaan ja kuuntelemaan puhetta hiljaa. Olen pahoillani, että joudun käyttämään tällaista äänensävyä, mutta tällaista käytöstä ei voi missään nimessä hyväksyä!

Barnier
Arvoisa puhemies, en ole valitettavasti voinut valita ajankohtaa, jolloin annan vastaukseni. Yritin olla mahdollisimman tarkka ja pysyä määräajassa. Lopetan pian.
Mutta kun on kyse tästä valmistelukunnasta, haluaisin ministeri Michelin jälkeen osoittaa, että käynnistyvä poliittinen keskustelu ja uusi ulottuvuus, uusi vakavuus, joka sävyttää keskustelua näiden valitettavien iskujen vuoksi, ovat yhteydessä toisiinsa. Ehdokasvaltioilla pitää mielestäni olla paikka, paras mahdollinen paikka tässä valmistelukunnassa. Talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle on annettava aktiivisen tarkkailijan paikka. Olen jäsen Belderin tavoin sitä mieltä, että meidän on pyrittävä saattamaan valmistelukunta ja sen päättävä HVK mahdollisimman pian päätökseen, viimeistään vuoden 2004 alussa. Mielestäni on löydettävä yhteys, joka vallitsisi kansalaisten foorumin ja kansalaisyhteiskunnan sekä valmistelukunnan toiminnan välillä. Lopuksi sanoisin, että olen sitä mieltä, että valmistelukunnan ei pidä tyytyä esittämään pelkkiä vaihtoehtoja, vaan sillä on oltava oikeus tai sen on annettava itselleen mahdollisuus tehdä ehdotuksia.
Sanon lopuksi, jäsen Bonde, että en yhdy pelkoon, jota tunnette tämän valmistelukunnan vuoksi. En ymmärrä, miksi pitäisi pelätä valmistelukunnan työskentelyä. On otettava opiksi aikaisemmista puutteista tai epäonnistumisista. Tarkoitan hallitustenvälisen menetelmän puutteita, menetelmän, joka osoitti rajallisuutensa ennen Amsterdamin ja Nizzan huippukokouksia. On hyvä, että aikaa on vuoteen 2004 asti. On myös hyvä, että voimme tehdä entistä avoimempaa työtä neljän toimielimen eli legitiimiyden neljän lähteen kanssa, jotta tuleva hallitustenvälinen konferenssi onnistuisi. Uskon siis, että Gentin huippukokouksessa ja sen jälkeen Laekenin huippukokouksessa on vahvistettava tämän valmistelukunnan välityksellä sekä poliittista kunnianhimoa että entistä avoimempaa menetelmää.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen, pyydän teiltä vielä kerran anteeksi niitä olosuhteita, joissa te jouduitte pitämään puheenvuoronne.

Grossetête
Arvoisa puhemies, voisimme mielestäni esittää anteeksipyynnön komission jäsen Barnier'lle, koska on mahdotonta hyväksyä, että kun on kyse näin vakavista asioista, parlamentti ei käyttäydy mahdollisimman kohteliaasti ja kuuntele erittäin tärkeää puheenvuoroa. Pahoittelen tätä syvästi, ja vetoan kuitenkin kollegojemme vastuuntuntoon.

Tällaista on jo nähty muissa yhteyksissä. Kun kuitenkin on kyse näin painavasta ja vakavasta keskustelusta, vähintä, mitä voimme mielestäni tehdä, on vaieta ja kunnioittaa läsnä olevaa komission jäsentä kuuntelemalla häntä. Arvoisa puhemies, parlamentissa on todellisia toimintahäiriöitä.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Tässä on kyse huonosta toimivuudesta mutta myös vastuuttomuudesta!

Patakis
Arvoisa puhemies, korttini on kadonnut. Se oli tässä paikallaan, mutta nyt kun tulen takaisin, en löydä sitä. Joku on ottanut korttini. En siis voi äänestää.

Puhemies
Jäsen Patakis, teidän pitää käydä hankkimassa uusi äänestyskortti.

Muscardini
Arvoisa puhemies, eräiden Euroopan parlamentin jäsenten Italian parlamenttiin kohdistamat syytökset ovat erittäin vaarallinen ennakkotapaus sekä Euroopan parlamentin demokraattisen olemassaolon että sen uskottavuuden kannalta Euroopan maiden kansalaisten silmissä, kun parlamentti tekee päätöksiä. Parlamentti, josta tulee syytösten esittämispaikka ja poliittisen taistelun väline toista demokraattisesti valittua parlamenttia vastaan, on pelkästään puolueellisuutta, poliittista rasismia ilmentävä ja tahallisesti harhaanjohtavaa tietoa jakava paikka.

Puhemies
Ilmoitan vastaanottaneeni seitsemän päätöslauselmaehdotusta työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Sakellariou
Arvoisa puhemies, tästä laitteesta ei ole koko viikkona kuulunut enää alkuperäistä puhetta. Istuntosalin akustiikka on erittäin huono. Sehän ei ole mikään uusi asia. Kaiuttimesta on lisäksi tänään kuulunut kamalaa ääntä, mikä häiritsee meitä kaikkia. Emme kuule mitään, koska kaiuttimesta kuuluu tuollaista ääntä. Jonkun on hoidettava tämä laite kuntoon.

Puhemies
Uskon, että esittämäänne huomautusta kuuntelivat paitsi minä myös kaikki ne, joiden pitäisi puuttua asiaan ongelman ratkaisemiseksi. Toivon heidän toimivan mahdollisimman pian, jotta huomenna ei tarvitsisi pitää muita puheenvuoroja samasta asiasta.

Puhemiehen tiedonanto
Puhemies
Ilmoitan teille, että parlamenttia on pyydetty hyväksymään tilintarkastustuomioistuimen jäsenten nimittämistä koskeva määräajan pidentäminen. Neuvosto on tilintarkastustuomioistuimen jäsenten nimittämiseen liittyen toimittanut ehdokkaiden nimet 22. ja 28. kesäkuuta 2001 päivätyillä kirjeillä, jotka vastaanotettiin vastaavasti 27. ja 28. kesäkuuta 2001 eli juuri ennen kesälomia. Tähän liittyvät kuulemistilaisuudet järjestetään käytännön syistä 11. syyskuuta ja 8. 10. lokakuuta 2001, jotta sekä ehdokkaat että asiasta vastaavan valiokunnan jäsenet voivat valmistautua niihin.
Työjärjestyksen 35 artiklan 3 kohdan mukaan äänestys täysistunnossa toimitetaan kahden kuukauden kuluessa nimitysehdotusten vastaanottamisesta, jollei parlamentti asiasta vastaavan valiokunnan, poliittisen ryhmän tai vähintään kolmenkymmenenkahden jäsenen pyynnöstä toisin päätä.
Ottaen huomioon, että keskustelun ja äänestyksen täysistunnossa on määrä tapahtua lokakuun II istuntojaksolla, minkä vuoksi 35 artiklassa määrätty kahden kuukauden määräaika ylittyy, asiasta vastaava valiokunta on esittänyt parlamentille tämän määräajan pidentämistä koskevan pyynnön.
Onko huomautettavaa?
Asia on päätetty.
Siirrymme nyt äänestyksiin.

ÄÄNESTYKSET
Watson
. (EN) Arvoisa puhemies, ensimmäinen äänestyksemme tänään liittyy komission pyyntöön, joka koskee kuvaamanne toimenpiteen kiireellistä käsittelyä.
World Trade Centerin ja Pentagonin iskujen jälkeisissä poikkeusoloissa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta kokoontui tänä aamuna ja hyväksyi ilman mietintöä meille toimitetun ehdotuksen. Käsittääkseni saamme tämänaamuisen Coreperin kokouksen jälkeen myös kiireellistä käsittelyä koskevan neuvoston pyynnön komission pyynnön lisäksi. Valiokunta, jonka puheenjohtajana minulla on kunnia toimia, suosittelee, että hyväksymme tämän tarkistuksen.
Jos parlamentti hyväksyy sen, toivon teidän vahvistavan, että poliittiset ryhmät voivat jättää tarkistuksia tähän toimenpide-ehdotukseen tänä iltana klo 18.00 mennessä.

Puhemies
Onko huomautettavaa?

Di Lello Finuoli
Arvoisa puhemies, osallistuin tänä aamuna valiokunnan kokoukseen, ja haluaisin näin ollen täydentää puheenjohtaja Watsonin antamia tietoja. Kiireellisyyskysymys on synnyttänyt suurta hämmennystä juuri tässä asiassa, koska lisäksi kolme äänesti asiaa vastaan ja kolme pidättäytyi äänestämästä meille on esitetty kiireellistä käsittelyä koskeva pyyntö, joka ei koske niinkään mekanismia, jolla rahanpesijät tunnistetaan, vaan luetteloa. Ilmaisimme vastustavamme tätä asiaa täysin.
(Parlamentti otti vastaan kiireellistä käsittelyä koskevan pyynnön.)

Marinos
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista myös oman voimakkaan vastalauseeni komission jäsen Barnier'n puheen aikana ilmenneen hälinän vuoksi ja yhtyä asiasta ensiksi huomauttaneen jäsen Grossetêten närkästykseen. Arvoisa puhemies, tämä ei ole kuitenkaan ensimmäinen kerta, kun näin käy, ja haluaisin ehdottaa jotakin menettelyä ongelman ratkaisemiseksi, sillä muutoin ei tapahdu muuta kuin se, että pyytelemme anteeksi komission jäseniltä. Keskustelun päättymisen ja äänestyksen välillä pitäisi mielestäni olla 15 minuutin tauko.

Puhemies
Jäsen Marinos, jäsen Grossetête on jo sanonut samat asiat kuin te nyt esitätte. Niitä ei ole tarpeen toistaa. Jos teillä on annettavananne täsmällinen ja toimiva ehdotus, kirjoittakaa kirje parlamentin puhemiehelle, joka tutkii asiaa yhdessä puhemiehistön kanssa. Ette voi vaatia, että kysymystä käsitellään täällä nyt, kun olemme kokoontuneet äänestämään emmekä aloittamaan keskustelua täysistunnon organisoinnista. Joka tapauksessa kiitän teitä, ja pyydän teitä lähettämään ehdotuksenne puhemiehelle.
Yksinkertaistettu menettely: Ruotsin kuningaskunnan aloite neuvoston päätöksen tekemiseksi Europolin toimeksiannon laajentamisesta rahan ja maksuvälineiden väärentämisen torjuntaan 29 päivänä huhtikuuta 1999 tehdyn päätöksen muuttamisesta (10528/2001 - C5-0360/2001 - 2001/0822(CNS)).
(Parlamentti hyväksyi aloitteen.)


Yksinkertaistettu menettely: Ruotsin kuningaskunnan aloite neuvoston puitepäätöksen tekemiseksi rahanväärennyksen estämiseksi annettavan suojan vahvistamisesta rikosoikeudellisten ja muiden seuraamusten avulla euron käyttöönoton yhteydessä 29 päivänä toukokuuta 2000 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2000/383/YOS muuttamisesta (10527/2001 - C5-0361/2001 - 2001/0823(CNS)).
(Parlamentti hyväksyi aloitteen.)
Millerin laatima mietintö (A5-0312/2001) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi matkustajien kuljetuksessa käytettäviä, kuljettajan istuimen lisäksi enemmän kuin kahdeksan istuinta käsittäviä ajoneuvoja koskevista erityissäännöksistä sekä direktiivien 70/156/ETY ja 97/27/EY muuttamisesta (C5-0278/2001 - 1997/0176(COD)).
(Parlamentti hyväksyi yhteisen kannan.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0296/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta (6660/1/2001 - C5-0245/2001 - 2000/0194(COD)) (Esittelijä: De Roo)
(Puheenjohtaja julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0298/2001) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi toimistolaitteiden energiatehokkuutta osoittavia merkintöjä koskevasta yhteisön ohjelmasta (6760/1/2001 - C5-0246/2001 - 2000/0033(COD)) (Esittelijä: McNally).

McNally
. (EN) Arvoisa puhemies, olin toivonut voivani suositella parlamentille tämän asetusehdotuksen hyväksymistä ilman tarkistuksia toisessa käsittelyssä. Tämä kuitenkin riippui komission jäsenen eilisiltana antamasta lausunnosta. Valitettavasti komission jäsen de Palacion lausunto oli riittämätön.
Haluaisin kuitenkin nyt kysyä komissiolta vielä kerran, sitoutuuko se ehdottamaan tätä sopimusta täydentäviä toimenpiteitä ensi vuoden kolmen ensimmäisen kuukauden aikana. Ainoastaan tällainen sitoumus on mielestämme kohtuullinen; muuten pyydän parlamenttia äänestämään tarkistuksen puolesta ja vaatimaan sovittelumenettelyä.
Pyydän näin ollen komissiota täsmentämään kantaansa täydentävistä toimenpiteistä.

Puhemies
Jäsen McNally, minun olisi joka tapauksessa pitänyt kysyä komission kantaa esitetyistä tarkistuksista. Niinpä annan puheenvuoron komission jäsen Barnier'lle.

Barnier
Jos mikrofonikaan ei toimi, muistan tämän päivän vielä pitkään.
Kyllä, voisin vastata välittömästi jäsen McNallylle ja vahvistaa, mitä kollegani Loyola de Palacio sanoi, jotta voisin helpottaa arviointianne. Hyvät parlamentin jäsenet, ymmärrämme, miksi esititte tarkistuksen 1, mutta emme voi kuitenkaan tukea tarkistusta, ja, hyvä jäsen, haluamme tosiaan välttää sovittelumenettelyn. Kuten komission jäsen de Palacio sanoi, komission yksiköt valmistelevat kuitenkin parhaillaan ehdotusta, jossa on kyse kaikkein tehottomimpien tuotteiden vetämisestä markkinoilta, ja sanon suoraan, että ehdotus annetaan teidän käsiteltäväksenne mahdollisimman pian eli vuoden 2002 ensimmäisen puoliskon aikana.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys AZF-tehtaalla Toulousessa tapahtuneesta onnettomuudesta ja EU:n ympäristöpolitiikan uudistamisesta.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Evans Robert J.E:n laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0304/2001) komission tiedonannosta yhteisestä turvapaikkamenettelystä ja turvapaikan saaneille yhtenäisestä asemasta koko unionissa (KOM(2000) 755 - C5-0101/2001 - 2001/2048(COS)).
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Pirkerin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0305/2001) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisön maahanmuuttopolitiikasta (KOM(2000) 757 - C5-0100/2001 - 2001/2047(COS)).
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Titleyn laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0309/2001) aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeiden 8 kohdan mukaisesta neuvoston toisesta vuosikertomuksesta (13177/1/2000 - C5-0111/2001 - 2001/2050(COS)).
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Langenhagenin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0288/2001) komission tiedonannosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle GALILEO-hankkeesta (KOM(2000) 750 - C5-0110/2001 - 2001/2059(COS)).
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Rübigin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0234/2001 komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Innovaatiot osaamiselle rakentuvassa taloudessa (KOM(2000) 567 - C5-0740/2000 - 2000/2336(COS)).
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Mayer Hans-Peterin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0311/2001) komission yksiköiden valmisteluasiakirjasta: Tavaramerkkioikeuksien sammuminen (SEC(1999)2033 - C5-0354/2000 - 2000/2187(COS)).

Bernié
Arvoisa puhemies, eilisiltana keskustelun lopuksi komission jäsen Bolkestein, joka perusti väitteensä tehtyihin tutkimuksiin, asettui selväsanaisesti vastustamaan niitä, joiden mukaan hinnat ovat nousseet sen jälkeen, kun yhteisön laajuinen tavaramerkkioikeuksien sammumiseen perustuva järjestelmä on otettu käyttöön. Joissakin tapauksissa hinnat ovat päinvastoin laskeneet.
Ne, jotka väittävät puolustavansa kuluttajia, suojelevat itse asiassa rinnakkaistuonnin järjestelmiä, jotka uhkaavat laatua, innovaatiota ja työllisyyttä suosimalla väärennöksiä. Tästä syystä esitin kolme tarkistusta. Ne tuntuvat huolestuttavan esittelijää. PPE-ryhmä pyysi nimittäin nimenhuutoäänestyksen pitämistä kaikista tarkistuksistamme, jotta se voisi tarkkailla, miten sen jäsenet äänestävät ja mihin jotkut koordinaattorit ovat sitoutuneet. Pelkäänpä, että painostus ja kaupankäynti vievät jälleen kerran voiton ja että teemme huonon päätöksen.

Puhemies
Jäsen Bernié, pyysitte minulta puheenvuoroa, koska teidän piti sanoa, aiotteko te perua tarkistukset vai ette. Teidän ei tarvitse esittää asiasta poliittista perustelua eikä teidän tarvitse antaa äänestysselitystä: teidän pitää vain sanoa, aiotteko te perua tarkistukset vai ette.

Bernié
Välttääksemme näiden nimenhuutoäänestyspyyntöjen aiheuttamien kustannusten turhan moninkertaistumisen, peruutamme kaksi ensimmäistä tarkistusta ja säilytämme kolmannen tarkistuksen eli tarkistuksen 3, joka riittää mielestämme osoittamaan, miten valitettava tilanne on.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys YK:n rasismin vastaisen konferenssin päätelmistä
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)ÄÄNESTYSSELITYKSET:
Millerin mietintö (A5-0312/2001)

Raschhofer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yhteisön lainsäädännössä pitäisi keskittyä peruskysymyksiin eikä tuhlata mielettömästi aikaa yksityiskohtiin. Komission puheenjohtaja Prodi kirjoitti näin Frankfurter Allgemeine Zeitungin vieraskommentissa viime heinäkuun 27. päivänä. Kuulen kyllä sanoman, mutta usko ei vain riitä! Millerin mietintö todistaa juuri päinvastaista. Siinä määritellään itsestäänselvyyksiä, esimerkiksi mikä on lattia, mitä tarkoittaa takana ja mitä edessä ja että käytäviin pitää mahtua kaksi koaksiaalisylinteriä. Tämä kaikki on oikeastaan aivan järjetöntä, mutta yhdyn Romano Prodin lainaukseen ja totean, että Euroopan kansalaiset kysyvät aivan oikeutetusti, että eikö meillä ole mitään tärkeämpää tekemistä. Tunsin siksi suurta tyytymättömyyttä tässä Millerin mietinnöstä käydyssä lyhyessä äänestyksessä.
Joissakin asioissa säännöksen laatimiseen käytettävällä mielikuvituksella ei ole mitään rajoja, mutta todella kiperissä oikeudellisissa kysymyksissä todellinen poliittinen tahto ei riitä. Näin me emme ainakaan saa Eurooppaa lähemmäs kansalaisia!

Howitt
Vapaa liikkuvuus, jolle Euroopan unioni perustuu, evätään päivittäin mantereemme 37 miljoonalta vammaiselta kansalaiselta. Vammaisten täydellisiä ihmisoikeuksia koskevassa kampanjassa ei ole tärkeämpää kysymystä kuin helppopääsyinen julkinen liikenne.
Direktiivi, joka tänään viimeinkin hyväksyttiin, on historiallinen edistysaskel tässä kampanjassa. Se osoittaa, että helppopääsyisen liikenteen kustannukset alalla ovat edullisia, jos vain kaikille sopivan suunnittelun periaatteet otetaan huomioon alusta alkaen. Se osoittaa, että yhteisön sääntelyllä voidaan saada aikaan todellisia muutoksia vammaisten oikeuksien hyväksi. Se osoittaa ennen kaikkea, että vammaisliikkeen, kotimaassani Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivan Buses for All -yhdistyksen, 11 vuotta kestänyt väsymätön kampanjointi oli ehdottomasti hyödyllistä, tarpeellista ja lopulta tuloksellista.
Lausun onnittelut teille kaikille. Olen ylpeä, että Euroopan parlamentti on auttanut teitä saamaan vaatimuksenne läpi.
de Roon mietintö (A5-0296/2001)

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, vihreän puolueen kollegamme, Alex de Roon, mietintö merkitsee epäilemättä käännekohtaa Euroopan unionin ympäristölainsäädännön kannalta. Tähän mennessä lainsäätäjät ovat suhtautuneet ympäristömeluun hyvin vaitonaisesti. Istuntosaliemme kuulijakunnat eivät ole lotkauttaneet korviaan koko asialle, toisin kuin unionin kansalaiset ovat joutuneet tekemään. Yli neljäsosa heistä, sata miljoonaa kansalaista, kärsii melusta, ja ympäristömelun ehkäisemisen hinta vaihtelee 10:n ja 40 miljardin euron välillä. Voimme siis olla tyytyväisiä mietinnössä esitettyihin uraauurtaviin toimiin. Melukartoitukset ovat tosiaan yhtä tärkeitä ja hyödyllisiä kuin vaarallisten alueiden kartoitukset, jotka ovat osoittautuneet olennaisen tärkeiksi ajankohtaisen tilanteen valossa, tosin liian myöhään. Näillä tiedoilla on merkitystä vain, jos ne asetetaan avoimesti yleisön saataville. Niillä on merkitystä vain, jos niiden maantieteellistä ulottuvuutta ja indikaattoreita saatetaan jatkuvasti uudelleen ajan tasalle. Lopuksi totean, että melukartoituksen ulottuvuus ja tehokkuus edellyttää sitä, että siihen yhdistetään pakottavia rangaistuksia, jotka kohdistuvat melun aiheuttajiin, olipa kyse siviilihenkilöistä tai julkisista tai sotilaallisista tahoista. Näiden ehdottomien käytännön vaatimusten ohella euromelun torjunta on realistista vain, jos siihen ryhdytään Euroopan yhteisön tasolla. Vetoamme aina vain yhteisten eurooppalaisten normien puolesta. Melu ei tunne rajoja, äänet lävistävät kaikki seinät ja kaiut leviävät koko avaruuteen. Olemme siis kehottaneet kaikkia parlamentin kollegojamme tukemaan mietintöä, ja tulokseen on syytä olla tyytyväinen. Melusaaste saavuttaa meidät hajanaisena, ajoittaisena ja hienonhienona; se on jopa usein sisällytetty jokapäiväiseen elinympäristöömme. Melu ei ole mustaa kuin öljy eikä kitkerää kuin kemialliset jätteet, mutta niiden vahingollisuus on melussa tiivistyneenä. Toivottavasti mietinnön vaatimukset eivät vaikuta siltä, että ne olisivat paljon melua tyhjästä, ja toivottavasti Euroopan unioni pystyy heijastelemaan pitkään niiden kaikua.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Äänestimme kaikkien niiden tarkistusten puolesta, joissa pyritään rajoittamaan tie-, raide- ja lentoliikenteen aiheuttamaa melua tai joissa melulle asetetaan sitovia ja yhdenmukaisia raja-arvoja, joita on noudatettava koko Euroopan unionin alueella.
Hylkäämme samalla kilpailukykyyn liittyvät väitteet, joita kuljetusyritykset esittivät. Turvallisuuden ja melun rajoittamisen on oltava ehdottoman tärkeitä asioita, ei kilpailukyvyn.
Äänestimme myös niiden tarkistusten puolesta, joissa asetetaan toisiaan lähellä olevia määräaikoja, joihin mennessä toimet on pantava täytäntöön. Mitä hyödyttää päättää sellaisista toimista, jotka ovat yhteiskunnan etujen mukaisia, jos toimien soveltamiseen liittyviä määräaikoja lykätään enemmän tai vähemmän epämääräiseen tulevaisuuteen, jotta voidaan keksiä verukkeita, jotka palvelevat tietynlaisia etuja?

Grossetête
. (FR) Tiedämme, missä määrin melu voi vaikuttaa kansalaistemme jokapäiväiseen elämään ja terveyteen. Euroopan ei pidä kuitenkaan rynnätä paikalle vaahtosammuttimineen ja ryhtyä oikaisemaan aluesuunnittelusta johtuvia virheitä.
En kyseenalaista yleistä tavoitetta, mutta jotta voisimme toimia tehokkaasti, meidän on toimittava käytännönläheisesti, kuten ilmanlaadun alalla on voitu tehdä.
Euroopan ei pidä ottaa käyttöön yksipuolisia normeja ja määrätä, että kaikkien on noudatettava niitä koko sen alueella, ottamatta huomioon paikallisia erityispiirteitä. Eurooppahan on jo puuttunut renkaisiin, lentokoneiden moottoreihin, väylien päällysteisiin...
On tärkeää, että nämä alueelliset eroavuudet sisällytetään määräyksiin. Euroopan tehtävänä on toimia siten, että jäsenvaltiot tehdään vastuullisiksi, ja siten, että yhteisöjä kannustetaan ryhtymään tarvittaviin toimiin paikallisten olojen vaatimusten mukaisesti, ei siten, että Eurooppa tekee päätökset niiden puolesta. Tässä tapauksessa kannatan toissijaisuusperiaatetta.
Otetaan esimerkiksi lentokentät: olisi tehotonta asettaa yhdenmukaisia melurajoja, jotka koskisivat kaikkia lentokenttiä. Olot vaihtelevat suuresti lentokenttien kesken. Jokainen lentokenttä on ainutlaatuinen (kun otetaan huomioon ratojen kokoonpano, liikenteen jakautuminen...). Lentokoneiden aiheuttaman melun vaikutus vaihtelee lentokenttien kesken, ja melun vähentäminen on tarkoituksenmukaisempaa, jos siihen ryhdytään kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Lisäksi tuntuu uskomattomalta, ettei kansainvälisten ja alueellisten lentokenttien välillä tehdä eroa!
Meidän ei pidä myöskään unohtaa, että lentokentät ovat tärkeitä alueiden kannalta. Lentoliikenteen infrastruktuurit ovat ratkaisevassa asemassa, kun teollisuuden alat päättävät maantieteellisestä sijainnistaan, ja siis työllisyyden kannalta.
Muistutan myös, että direktiivin otsikkona on "Ympäristömelun arviointi ja hallinta". Arviointi edeltää siis hallintaa. Miten voidaan asettaa rajoja ilman etukäteistä tarkkaa poikittaistutkimusta ja noudattaa samalla yhteisiä arviointiperusteita? Niinpä on ensinnäkin otettava käyttöön järjestelmä, jonka avulla voidaan arvioida melutasoja eri jäsenvaltioissa ja laatia tarkka aluekohtainen melukartoitus. Vasta kun nämä tiedot on saatu, jäsenvaltioita voidaan kehottaa laatimaan tehokkaita toimintasuunnitelmia yhdessä paikallisten yhteisöjen ja edustajien kanssa.

Meijer
. (NL) Liikenteen melu tiheästi asutuilla kaupunkialueilla ja lentomelu erityisesti lentoasemien ympäristössä on järkyttävää. Ihmisten yörauha vaarantuu yhä useammin jatkuvan melun vuoksi. Valitettavasti neuvosto ja komissio ajattelevat vieläkin 1900-luvun ensimmäistä puoliskoa, jolloin kaupungit, liikenne ja talous toimivat paljon pienemmässä mittakaavassa kuin nykyisin ja jolloin kasvu oli vielä toivottavaa. Tämä käy ilmi muun muassa uusista pyrkimyksistä suojella lentoyhtiöiden asemaa. Sen sijaan, että liikakapasiteettiin puututtaisiin verottamalla polttoainetta, joka poistaa kilpailuedun ympäristöystävällisemmiltä liikennemuodoilta, nyt on keskitytty jälleen kustannusten rajoittamiseen lentoliikenteen ja lentoasemien kasvun jatkumisen hyväksi. Esittelijä de Roo ehdottaa oikeutetusti, että myös toisessa käsittelyssä pidettäisiin kiinni parlamentin aiemmista valinnoista, jotka liittyvät yömelun rajoittamiseen, lyhyisiin määräaikoihin, liikamelun selkeisiin määritelmiin sekä kuorma-autojen, linja-autojen, moottoripyörien, junien ja lentokoneiden aiheuttamaa melua koskeviin tytärdirektiiveihin. Nyt pelkästään 314 äänen enemmistö, joka tarvitaan vastarinnan rikkomiseen, uhkaa johtaa siihen, että nämä ongelmat jäävät pitkäksi ajaksi vaille ratkaisua.

Patrie
. (FR) Haluaisin täsmentää syitä, joiden vuoksi äänestin tämän näin tarkistetun mietinnön puolesta.
Olen ensinnäkin sitä mieltä, että kyse on tosiaan tasapainoisesta kannasta, jossa otetaan huomioon enenevässä määrin melulle altistuvien kansalaisten hyvinvointi ja terveys.
Kun on kyse asiasisällöstä, olen samaa mieltä komission ajatuksesta, jonka mukaan meluindikaattoreita on yhdenmukaistettava, samoin kuin ympäristömelun arviointimenetelmiä. Näiden yhteisten indikaattoreiden ja arviointimenetelmien avulla voidaan sitten koota tiedot, jotka liittyvät melulle altistumiseen ja joiden perusteella voidaan laatia melukartoitus ilman, että melulle asetettaisiin ainakaan toistaiseksi koko Euroopan unionia koskevia raja-arvoja.
Toivoin myös, että sotilaskentät eivät edelleenkään kuuluisi puitedirektiivin soveltamisalaan. Olen tyytyväinen siihen, ettei niiden sisällyttämistä koskevaa tarkistusta esitetty toisessa käsittelyssä.
Aikataulu, joka liittyy direktiivin saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä (30. kesäkuuta 2003) sekä direktiiviin perustuvien tytärdirektiivien esittämiseen (3 vuotta puitedirektiivin voimaantulosta) vaikuttaa minusta myös sopivalta.
Haluan kuitenkin korostaa, että toissijaisuusperiaatetta on noudatettava täysimääräisesti ja että jäsenvaltioiden on saatava yhteisten indikaattoreiden ja menetelmien perusteella liikkumavaraa voidakseen ottaa huomioon erityisolot (kuten esimerkiksi erilaiset maantieteelliset olot) etenkin, kun on kyse lentokentistä.
Yhteinen päätöslauselma Toulousen onnettomuudesta

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Vaikka olemmekin tuohtuneita AZF:n Toulousessa sijaitsevan tehtaan onnettomuudesta ja sen hirvittävistä seurauksista ja vaikka ilmaisemmekin yhteisvastuullisuutta uhreja ja heidän perheitään kohtaan, emme kuitenkaan yhdy yhteiseen päätöslauselmaan, jotta emme tukisi tekopyhää asennetta, jonka vuoksi katastrofista puhutaan syyllistämättä TotalFinaElf-yhtiötä, joka omistaa yrityksen.
Yhtiö, joka suosii tuottavuutta eli osakkeenomistajiensa voittoja, jopa turvallisuuden kustannuksella, ei ollut ryhtynyt tarvittaviin toimiin, joiden avulla onnettomuudet oltaisiin voitu välttää ja joiden avulla oltaisiin joka tapauksessa voitu välttää näin dramaattiset seuraukset, jotka kohdistuivat yrityksen työntekijöihin ja naapuruston asukkaisiin.
Kieltäydymme lisäksi yhtymästä Ranskan viranomaisille kohdistettuihin onnitteluihin. Sen enempää kaupunginhallitusten kuin valtion hallituksenkaan viranomaiset eivät osanneet tai halunneet valvoa tehokkaasti AZF:n Toulousessa sijaitsevaa tehdasta, kuten sitä paitsi muitakaan vaarallisia alueita, eivätkä he pakottaneet TotalFinaElf-yhtiötä ja muita vastaavia tahoja ryhtymään välttämättömiin varotoimiin.
Kun on kyse väestölle suunnatuista tarkoituksenmukaisista avustustoimista, ne eivät olleet tilanteen edellyttämällä tasolla onnettomuuden jälkeenkään. Hallituksen myöntämä 1,5 miljardin suuruinen summa ei korvaa kuin neljäsosan aiheutuneista vahingoista. Miten kauan kotinsa menettäneet joutuvat odottamaan väliaikaisissa asumuksissa?
Sen lisäksi että tuki on riittämätöntä, se halutaan vielä maksattaa veronmaksajilla. Miksi heidän pitäisi korvata omilla varoillaan vahingot, joista TotalFinaElf on vastuussa? Yhtiön pitäisi vastata niistä täysimääräisesti, samoin kuin tietenkin pakkolomalle joutuneiden työntekijöiden palkoista - niin AZF:n tehtaan työntekijöiden ja alihankkijoiden työntekijöiden kuin kaikkien naapurustossa sijainneiden yrityksienkin työntekijöiden, jotka ovat nyt joutuneet työttömiksi.

Papayannakis
. (EL) Toulousessa tapahtuneen katastrofin, jonka vuoksi minäkin haluan ilmaista syvän suruni, seurauksena meidän pitää tehdä laajamittaisia tarkistuksia vaarallisia teollisuuslaitoksia koskevaan yhteisön direktiiviin sekä vaatia direktiivin tiukempaa noudattamista. Tiedämme, että monet EU:n jäsenvaltioista eivät noudata tarkistetun Seveso II -direktiivin säädöksiä, vaikka näin olisi täytynyt tapahtua jo vuodesta 1999 lähtien. Vielä pahempaa on se, että alkuperäistä Seveso-direktiiviä ei selvästikään ole otettu käyttöön tyydyttävällä tavalla useissa jäsenvaltioissa.
Olen erityisen tyytyväinen siitä, että päätöslauselmassamme kehotetaan komissiota julkaisemaan kolmen kuukauden kuluessa luettelo Euroopan unionissa sijaitsevista huolta aiheuttavista vaarallisista teollisuuslaitoksista, jotka sijaitsevat asuinalueilla ja jotka saattaisivat onnettomuustilanteessa aiheuttaa yhtä vakavat vahingot kuin Toulousen räjähdys.
Yksi tällainen laitos, PETROLA ELLAS ÁÅÂÅ, sijaitsee Elefsinan, Aspropirgoksen ja Mandran tiheään asuttujen alueiden välittömässä läheisyydessä. On jo haettu lupaa laajentaa kyseistä laitosta 13 hehtaarin alueelle, joka sijaitsee turvattomalla vyöhykkeellä PETROLAn ja sotateollisuusyritys PIRKALin jo olemassa olevien laitosten välissä.
Haluaisin lisäksi painottaa, että toimintaa harjoittava yritys ei laitoksen työntekijöiden mukaan ole antanut yleisön tietoon, kuten Seveso-direktiivin mukaan pitäisi, turvallisuusraporttia eikä suunnitelmia hätätapausten varalle, niin että onnettomuuden sattuessa voitaisiin ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin. Samanlaista käytännettä (puutteelliset suunnitelmat, laiminlyönnit tiedottamisessa paikallisviranomaisille ja kansalaisille) soveltavat myös muut alueen teollisuuslaitokset. Tavallisesti toimitetaan vain jokin puutteellinen asiakirja ministeriöön ottamatta tarkemmin huomioon Seveso-direktiivin määräyksiä. Kreikkalaisten asiasta vastaavien viranomaisten kiinnostus ja huoli ehkäistä vakavia onnettomuuksia sekä rajoittaa niiden seurauksia käy selvästi ilmi ympäristöasioista vastaavan komission jäsenen asiaa koskevaan kysymykseeni antamasta vastauksesta. Siteeraan vastausta alkuperäisessä asussaan: "Komissio toimitti 7. päivänä kesäkuuta 2000 Kreikan viranomaisille kirjeen, jossa pyydetään tietoja Petrolan tuotantolaitosten laajentamisesta. Tähän mennessä Kreikan viranomaiset eivät ole vastanneet kyseiseen kirjeeseen"!

Sudre
. (FR) Haluan välittää kollegamme, Toulousen apulaiskaupunginjohtajan Christine de Veyracin maanantaina pitämän puheenvuoron johdosta PPE-DE-ryhmän koko ranskalaisen valtuuskunnan puolesta myötätunnon ja solidaarisuuden ilmauksemme niitä maanmiehiämme kohtaan, joita AZF:n Toulousessa sijaitsevan tehtaan katastrofi kosketti, erityisesti uhreja ja heidän perheitään kohtaan. Haluaisin myös osoittaa kunnioitusta kaikkia niitä kohtaan, jotka toimivat uskomattoman rohkeasti auttaessaan, lääkitessään ja tukiessaan lukuisia uhreja.
Saatavilla olevien tietojen perusteella voidaan olettaa, että kyse oli onnettomuudesta, vaikka onkin vielä liian varhaista pitää asiaa täysin varmana. Jos näin on, on varmistettava, että kaikkiin turvallisuustoimiin ja ennalta ehkäiseviin toimiin oli ryhdytty, koska on kyse laitoksesta, joka kuuluu niiden tehtaiden joukkoon, jotka on luokiteltu vaarallisiksi teollisuuslaitoksiksi.
Nyt onkin tarkastettava, noudatetaanko kyseisissä Euroopan unionissa sijaitsevissa laitoksissa vuosina 1982 ja 1986 laadittujen Seveso-direktiivien määräyksiä, joissa on eritelty kaikki tarpeelliset menettelytavat ja vaaratilanteet, ja onko riskitutkimukset saatettu ajan tasalle säännöllisesti.
On syytä varmistaa myös, että suunnitelmat ovat toimintakelpoisia ja että ne on testattu, että kansalliset viranomaiset voivat tarkastaa kaikki laitokset ja että rakennuskiellossa olevia alueita koskevia määräyksiä noudatetaan.
Tästä murhenäytelmästä, joka kohdistui rajuna iskuna Toulousen asukkaisiin, on otettava opiksi, jotta Euroopan unionin kansalaisia voitaisiin vastedes ehdottomasti suojella näin kauhistuttavilta räjähdyksiltä.
Evans Robert J.E:n mietintö (A5-0304/2001)

McKenna
Äänestin tämän mietinnön puolesta, mutta olen pettynyt, että jotkin sen tärkeimmistä näkökohdista hylättiin. Näyttää siltä, ettei parlamentti hyväksy pakolaisen yhteistä määritelmää, joka perustuu sellaiseen täysimääräiseen ja kokonaisvaltaiseen määritelmään, joka kattaisi sukupuoleen perustuvan vainon, joka sisältäisi sekä valtion että muiden tahojen harjoittaman vainon ja jossa otettaisiin huomioon hakijan pelko siitä, että hän joutuu uudelleen vainotuksi. En ymmärrä, miten ihmiset voivat perustella itselleen, että he äänestävät tällaisia periaatteita vastaan.
Sanoisin turvallista lähtömaata koskevasta kysymyksestä, että mielestäni sellaista asiaa kuin turvallinen maa ei ole olemassakaan. Tietyt ihmiset tietyissä yhteiskuntaryhmissä ovat vaarassa missä tahansa maassa.
Olemme Irlannissa allekirjoittaneet kahdenvälisen sopimuksen Romanian ja Nigerian kanssa, ja aiomme tulevaisuudessa allekirjoittaa lisää vastaavia sopimuksia, jotta voimme nopeuttaa karkotusmenettelyä. Tämä todellakin jää kauas siitä, mitä meidän on kansainvälisen oikeuden nojalla tehtävä. Yksilöitä ei kohdella yksilöinä vaan kyseisestä maasta tulevina ryhminä. Ajatus turvallisesta maasta ja ajatus siitä, että hallitukset voivat ylipäätään väittää, että tietyt maat ovat turvallisia, on jokseenkin uskomaton. Meidän on muistettava, että sellaista asiaa kuin turvallinen maa ei ole tietyille ihmisille olemassakaan.

Berthu
. (FR) Äänestimme Evansin mietintöä vastaan; siinä omaksutaan komission tärkeimmät suuntaviivat, jotka koskevat yhteistä turvapaikkamenettelyä. Mietinnössä katsotaan komission tavoin, että menettelyä on suunnattava uudelleen siten, että turvapaikanhakijoille, jotka ovat ihmisiä, jotka haluavat "päästä turvaan", myönnetään enemmän turvapaikkoja.
Totesimme jo viime istunnossamme, mihin tällainen suuntaus johtaa käytännössä, kun tarkastelimme komission ehdotusta, joka koski pakolaisaseman myöntämiseen liittyviä vähimmäisnormeja. Suuntaus johtaa suoraan umpikujaan, kun otetaan huomioon nykyinen tilanne, jossa turvapaikkaoikeuteen liittyvät petokset ja sen väärinkäyttö tekevät pakolaisaseman myöntämisestä yhden tärkeimmistä, kenties tärkeimmän, laittoman maahanmuuton syistä.
Kuinka monet hakemukset ovat perusteettomia? Todennäköisesti yhdeksän kymmenestä hakemuksesta. Komissio on unohtanut luvut, koskapa se arvioi hakemuksien kokonaismäärän 200 000:ksi koko EU:ssa vuonna 2000, vaikka meidän tiedossamme olevien lukujen mukaan hakemuksia on tehty 375 440, ja tämä vain 10:ssä unionin 15 maasta! Tällainen aliarviointi ei ole tahatonta. Sen avulla ongelmaa voidaan vähätellä. Ongelma on todellisuudessa valtaisa.
Jäsenvaltioiden ei pidä hyväksyä komission ehdotuksia, jotka sulkisivat maat yhteisen menettelyn puitteisiin; puitteet ovat aluksi joustavat mutta tiukentuvat sitten tiukentumistaan, kuten tiedonannon sivulla 8 selvästi sanotaan. Menettely johtaa siihen, että turvapaikkoja myönnetään esteettömästi, ja lisäksi se laajentaa pakolaisen määritelmää, joka on vahvistettu vuoden 1951 yleissopimuksessa, siten, että käsitteeseen sisältyy myös muita väliaikaisen suojelun muotoja. Kaikki tämä on täysin epätarkoituksenmukaista.
Komission olisi parempi tehdä meille ehdotus politiikasta, joka koskisi turvapaikanhakijoita, joiden hakemus on hylätty. Komission olisi myös parempi tehdä meille ehdotuksia, jotta voisimme kehittää ensisijaisesti pakolaisten avustustoimintaa heidän omalla kotiseudullaan.

Bonde, Krarup, Okking ja Sandbæk
. (DA) Mietinnössä komissiolle ja neuvostolle esitettyjen yksityiskohtaisten kehotusten lähtökohtana on mieltäylentävä tavoite, jonka mukaan ehdokasvaltioiden oikeusturvaa on lisättävä suhteessa voimassa oleviin sääntöihin, erityisesti sen menettelyn osalta, joka koskee turvapaikkatapausten käsittelyä; ehdotukset saattavat siten merkitä oikeusturvan tarvittavaa parantumista kotimaassamme. Pidämme lisäksi myönteisenä sitä, että ehdotuksessa haetaan "pakolaisten vainon syitä".
Vaikka voimmekin kannattaa useimpia mietinnön suosituksista, emme ole voineet äänestää mietinnön puolesta toisaalta sen vuoksi, että monet ehdotuksista ovat liian väljiä, ja toisaalta - ja erityisesti - sen vuoksi, että ehdotusten lähtökohtana on, että EU määrittelee turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan ylikansallisesti. Nämä politiikan alat ovat osa jäsenvaltioiden omia vastuualueita, eikä niitä pidä käyttää (väärin) ylikansallisen poliisi- ja oikeusjärjestelmän rakentamiseen.

Darras
. (FR) Haluan aivan ensiksi kiittää sekä Robert Evansia, joka on kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan esittelijä, että koko valiokuntaa siitä laadukkaasta työstä, jonka he ovat esitelleet meille, mutta myös rohkeista yhteiskunnallisista valinnoista, joita he kehottavat meitä nyt tekemään.
Mietinnön puolesta äänestäminen merkitsee minulle ennen kaikkea Tampereen Eurooppa-neuvoston kunnianhimoisten suuntauksien tukemista eikä pelkästään sitä, että "pidemmällä aikavälillä yhteisön säännöillä olisi luotava yhteinen turvapaikkamenettely ja koko unionissa yhtenäinen asema turvapaikan saaneille", vaan myös sitä, että Tampereen Eurooppa-neuvosto sitoutui Geneven yleissopimuksen "täysimääräiseen ja kokonaisvaltaiseen" soveltamiseen.
Toisin sanoen, mietinnön puolesta äänestäminen merkitsee sen ajatuksen tukemista, että yhteisen turvapaikkapolitiikan avulla on ylläpidettävä korkeita normeja, joiden puitteissa pakolaisia suojellaan. Yhteiseen turvapaikkapolitiikkaan on myös sisällyttävä "pakolaisen" yhteinen määritelmä, ja turvapaikkapolitiikan avulla on taattava, että Geneven yleissopimusta sovelletaan täysimääräisesti ja kokonaisvaltaisesti, kun otetaan huomioon sekä valtion että muiden tahojen harjoittama vaino että hakijan pelko tulevaa vainoa kohtaan.
Minusta on siis tärkeää kiinnittää huomionne siihen, että Geneven yleissopimuksen "kokonaisvaltaiseen ja täysimääräiseen" soveltamiseen on sisällyttävä mahdollisuus myöntää turvapaikka henkilöille, joita vainotaan muista kuin kansallisuuteen liittyvistä syistä. Jäsenvaltiot ovat nimittäin useaa eri mieltä tästä nimenomaisesta kohdasta. Toisin sanoen, yhteisen politiikan kehittäminen edellyttää, että menettelytapoja yhdenmukaistetaan edelleen koko unionissa.
On kuitenkin täsmennettävä, että vaikka on tärkeää kannustaa tällaista ainutlaatuista menettelytapaa, sen ei pidä heikentää yksittäisten hakijoiden mahdollisuuksia saada pakolaisasema Geneven yleissopimuksen mukaisesti.
Mietinnön puolesta äänestäminen merkitsee minulle myös sen asian korostamista, että sellaisten käsitteiden kuin "turvalliset kolmannet maat", "turvalliset lähtömaat", "nopeutettu menettely" ja "perusteettomia hakemuksia koskevat menettelyt" käyttäminen rajoitetaan perusteltuihin tapauksiin ja kyseisten käsitteiden käyttötapauksiin sisällytetään oikeudellisesti sitovat takeet.
(Puheenvuoro keskeytettiin työjärjestyksen 137 artiklan mukaisesti.)

Korakas
. (EL) Kahdessa mietinnössä, joissa käsitellään ensinnäkin yhteistä turvapaikkamenettelyä pakolaisille ja toiseksi yhteisön maahanmuuttopolitiikkaa, yritetään tosiasiassa ratkaista sama ongelma: EU:n jäsenvaltioihin virtaa valtavasti vainottuja ihmisiä, jotka ovat kotimaissaan vaarassa joko poliittisen vainon tai taloudellisen toimeentulon takia.
Sekä mietinnöissä että EU:n muissa asiaan liittyvissä dokumenteissa on aina pykälä, jossa viitataan tarpeeseen ryhtyä toimiin pakolais- ja maahanmuutto-ongelmien syiden poistamiseksi. Imperialismin vastuuta asiasta ei tietenkään mainita, imperialismin, joka on vuosisatoja riistänyt kolmannen maailman maiden luonnonrikkauksia ja henkilöresursseja ja joka ei epäröi tukea tai tuhota tavallisesti itsevaltaisia hallituksia turvatakseen tehokkaammin taloudelliset etunsa. Imperialististen voimien raivoisa taistelu sosialismin luhistamiseksi, näiden voimien Balkanilla sytyttämä sota kuten myös tuorein traaginen esimerkki, suunnitteilla oleva sota kyseisten voimien itse luomia Talibania ja bin Ladenia vastaan, ovat johtaneet ja tulevat johtamaan miljoonien onnettomien ihmisten vaellukseen EU:n jäsenvaltioihin ja muualle heidän etsiessään paikkaa auringosta. Älkäämme siis pettäkö itseämme vaan myöntäkäämme, että niin kauan kuin imperialismi on voimissaan, myös pakolaisongelma ja siirtolaisuus elävät ja voivat hyvin.
On siis kysymys paremmasta tavasta lähestyä ongelmaa. Tässä asiassa Evansin yhteistä turvapaikkamenettelyä koskeva mietintö sisältää myönteisiä huomioita ja esityksiä. Kaikesta huolimatta mietinnön sisältö on toiveajattelua. Esimerkiksi aivan oikein huomautetaan, että "turvallisen lähtömaan" tai "turvallisen kolmannen maan" käsitteet ovat hyvin epämääräisiä ja sisältävät sellaisen vaaran, että ihmisiä karkotetaan maihin, joissa he joutuvat vaaraan, siis suoraan "suden suuhun". Tyypillinen tapaus on ehdokasvaltio Turkki, jonka ihmisoikeustilanteen EU katsoo parantuneen tasaiseen tahtiin. Tosiasiassa tiedetään, että Turkissa ihmisiä joutuu vankilaan mielipiteittensä takia, nälkälakossa olevia ja muita demokratian puolesta taistelevia murhataan, miljoonia kurdeja edustavat tai hallitusta vastustavat puolueet (kuten kommunistinen puolue) ovat kiellettyjä, ammattiyhdistysaktivisteja pidätetään jne. Ja kuitenkin eräät EU:n jäsenvaltiot, niiden joukossa myös Kreikka, karkottavat hallituksen vastustajia tuohon ... "turvalliseen" maahan.
Pakolaisten elinolosuhteista puheen ollen Kreikka on tyypillinen tapaus: siellä tuhannet kurdit elävät Lavrion leirigetoissa ja afgaanit sekä muut pakolaiset nukkuvat pahvilaatikoissa Ateenan puistossa vailla mahdollisuutta tyydyttää perustarpeitaan.
Mietinnössä kiinnitetään oikeutetusti huomiota myös turvapaikkahakemusten valtavasti pidentyneisiin käsittelyaikoihin sekä valtioiden haluttomuuteen myöntää turvapaikka. Esimerkiksi Kreikassa keskimäärin 5 prosenttia hakemuksista hyväksytään vuosittain, ja vasta tänä vuonna on päästy 7 prosentin määrään.
Aiomme äänestää Evansin mietinnön puolesta, sillä siinä esitetään parannuksia pakolaisten tämänhetkiseen turvaan. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että ainoastaan solidaarisuus ja pakolaisten ja työläisten yhteinen taistelu kunnollisten elinolosuhteiden saamiseksi kaikille ja edelleen pakolaisongelman ja köyhyyden syiden poistamiseksi voivat ratkaista nämä ongelmat lopullisesti.

Meijer
. (NL) Suuret erot rikkaiden ja köyhien välillä maailmassa saavat aikaan maastamuuttoa, joka on kuitenkin ratkaisu yksittäisille henkilöille mutta ei ihmiskunnalle kokonaisuutena. Ne, jotka onnistuvat pääsemään Eurooppaan, ovat useimmiten parhaiten koulutettuja ja hyväosaisimpia, joten heidän lähtönsä tapahtuu usein alkuperämaassa hoidettavien hyödyllisten tehtävien kustannuksella. Tällaiset yksilölliset ratkaisut ovat kuitenkin tarpeen niille, jotka voivat selviytyä ainoastaan pakenemalla sotaa ja sortoa. Ei saa olla niin, että lähetämme ihmisiä kuolemaan asettamalla kiintiön ja estämällä pääsyn muilta. Ei ole myöskään puolusteltavissa, että lähetämme ihmisiä takaisin, ennen kuin ongelma heidän alkuperämaassaan on ratkaistu. Jotkut pakolaiset haluavat kuitenkin jäädä myös sen jälkeen, koska heidän lapsensa ja lastenlapsensa ovat samalla kasvaneet uudessa asuinmaassa. Jotkin EU:n jäsenvaltiot ottavat vastaan paljon enemmän pakolaisia kuin toiset. On huomiota herättävää, että sekä rajoittamisen että pääsyn laajentamisen kannattajat ovat jo vuosien ajan vaatineet enemmän keskitettyä ja yhdenmukaistettua eurooppalaista politiikkaa. Voin hyväksyä tämän vain siinä tapauksessa, että tämä tarkoittaa EU:n jäsenvaltioiden käyttävän Geneven yleissopimuksessa sovittuja normeja joustavampia vähimmäisnormeja. Pakolaisten suojelua on parempi organisoida ja valvoa pienessä mittakaavassa kuin etäistä byrokratiaa käyttäen.

Vachetta
. (FR) Geneven yleissopimuksen mukaan pakolaiseksi määritellään henkilö, jolla on "perusteltua syytä pelätä joutuvansa vainotuksi rodun, uskonnon, kansallisuuden, tiettyyn yhteiskuntaryhmään kuulumisen tai poliittisen mielipiteen takia" ja joka "on kykenemätön tai pelon vuoksi haluton turvautumaan kotimaansa suojaan" (1 artikla).
Euroopan unionin jäsenvaltioiden olisi aika soveltaa kokonaisvaltaisesti tätä yleissopimusta.
Ranska on kuitenkin kieltäytynyt tekopyhästi myöntämästä pakolaisasemaa algerialaisille pakolaisille. Samoin Eurooppa kieltäytyi keskellä Kosovon sotaa myöntämästä pakolaisasemaa rintamalta karanneille serbeille tai vainotuille kosovolaisille. Miten monet bosnialaiset homehtuvat edelleen Turkin pakolaisleireillä, koska unioni on kieltäytynyt vastaanottamasta heitä? Miten monet afgaanipakolaiset odottavat Sangattessa pääsevänsä Isoon-Britanniaan, koska he tietävät, ettei heillä ole minkäänlaisia mahdollisuuksia Schengenin alueella?
Äänestämme tekstin puolesta vastahakoisuudestamme huolimatta ja tekstissä ehdotettujen vähimmäisvaatimusten vuoksi, vähimmäisvaatimusten, joita sovelletaan turvapaikanhakijoiden vastaanottoon ja joita ovat avustuksen vähimmäistason eli julkisin varoin kustannettavan täysimittaisen oikeudellisen avun tarjoaminen kullekin hakijalle, pakolaisaseman määrittämisestä vastaavan viranomaisen tai tuomioistuimen antama perustelu hakemuksen hylkäämisestä sekä haavoittuvassa asemassa olevien henkilöiden saama erityistuki.
Pirkerin mietintö (A5-0305/2001)

McKenna
Äänestin tätä mietintöä vastaan. Siinä välitetään vääränlainen viesti. Siinä annetaan ymmärtää, että Eurooppa ottaa vastaan ne ihmiset, joita se haluaa ja tarvitsee; toisin sanoen ihmiset luokitellaan hyödykkeiksi, joita tietyt jäsenvaltiot haluavat. Tämä on ristiriidassa kaikkien perusihmisoikeuksia koskevien kansainvälisten periaatteiden kanssa. Siinä annetaan ymmärtää, että ihmiset, joilla on tietty elinkeino tai tietty ammatti, otetaan vastaan, mutta toisia ihmisiä, joiden olisi pakko päästä Eurooppaan, ei oteta vastaan. Koko politiikka on täysin rajoittavaa.
Siitä ajatuksesta, että meidän kaikkien on jaettava kiintiöiden taakka, että maahanmuuttajat ovat taakka, että meidän kaikkien on jaettava tämä taakka, että maahanmuuttajat eivät ole edes ihmisiä, että he ovat lähinnä ongelmia, tässä mietinnössä välitetään täysin vääränlainen viesti. Siinä vahvistetaan käsite sellaisesta Eurooppa-linnakkeesta, jonka ovi on avoinna harvoille ja valituille.

Evans, Robert
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä joistakin, ellen sitten kaikista, jäsen McKennan esille tuomista ongelmista, jotka liittyvät Pirkerin mietintöön. Äänestin joka tapauksessa yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa koskevan mietinnön puolesta, mutta tein niin erittäin raskain sydämin. Vaikka tarkistetussa mietinnössä moni asia onkin niin sanoakseni sikin sokin - jotkin kohdat eivät sovi yhteen toisten kohtien kanssa, ja ristiriitoja on vähän joka puolella - siinä on myös joitakin (olen varma, että jäsen McKenna huomaa ne) merkittäviä myönteisiä näkökohtia. Siinä esimerkiksi tunnustetaan Euroopan unionissa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten oikeus vapaaseen liikkuvuuteen Euroopassa. Siinä niin ikään annetaan heille oikeus äänestää kunnallisvaaleissa.
Mietinnössä on kuitenkin kielteisiäkin näkökohtia. Epäilenpä, ovatko kaikki 35 kohdan puolesta äänestäneet ihmiset lukeneet sitä, koska siinä rajoitetaan oleskelu-, asunto- ja koulutusoikeutta. Tämä on itsessään rasistista, ja meidän olisi vastustettava sitä. Mietinnön hylkääminen olisi kuitenkin vaarantanut sen myönteiset seikat; niinpä tuin sitä, vaikka olenkin tässä tuonut selkeästi esille siihen liittyviä ongelmia.

Borghezio
Arvoisa puhemies, Pirkerin mietintö on hyvin merkittävä, koska olemme koonneet siihen eräitä periaatteellisia väittämiä, joita pidämme olennaisen tärkeinä ja selventävinä: ensimmäisenä on väittämä, jonka mukaan odotamme maahanmuuttajien kunnioittavan arvoihin perustuvaa yhteisöä sen mukaisesti kuin Euroopan unionin perusoikeuskirjassa on vahvistettu, sekä osoittavan aitoa tahtoa integroitua jäsenvaltioiden yhteiskuntaan.
Koska asia on tullut traagisen ajankohtaiseksi, ymmärrämme täysin, minkälainen vaara piilee niissä arvoissa, jotka ovat erilaisia ja poikkeavat meidän yhteiskuntiemme ja perinteidemme arvoista ja jotka ovat tunkeutuneet ja rantautuneet yhteiskuntiimme esimerkiksi islamilaiseen fundamentalismiin yhteydessä olevan laittoman maahanmuuton välityksellä.
Näiden arvojen yhteydessä haluaisin mainita perhesuhteisiin ja perheoikeuksiin liittyvät arvot, ja käytän tilaisuutta hyväkseni muistuttaakseni erään italialaisen äidin ja tyttären kokemista vaikeuksista, kun he joutuivat hakemaan turvaa Italian Algerin lähetystöstä saadakseen suojelua perusoikeuksilleen, joita näihin omista arvoistamme poikkeaviin islamilaisen oikeuden periaatteisiin vetoavat ihmiset olivat polkeneet.
Sitten on toinen periaate: sen tunnustaminen, että jokaisella valtiolla on oikeus...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Alavanos
. (EL) Yhtenäisen lainsäädännön määritteleminen Euroopan unioniin suuntautuvien muuttovirtojen hallitsemiseksi, vastaanottajavaltioiden tarpeiden arviointi ja toimet, joilla pyritään integroimaan kolmansien valtioiden kansalaiset Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhteiskuntiin, ovat tietysti myönteisiä toimenpiteitä. Komission tiedonannossa "yhteisön maahanmuuttopolitiikasta" on kuitenkin aukkoja, ja erityisesti seuraavia lisätavoitteita pitäisi edistää:
on selvennettävä käsitteitä "työvoimamuuttaja" ja "taloudellisista syistä muuttava" ja vältettävä uusien, Euroopan valtioiden työmarkkinoiden kapeisiin etuihin perustuvien erottelujen luomista
on hyväksyttävä perheiden yhdistäminen kaikkia maahanmuuttajaryhmiä koskevaksi tekijäksi sen sijasta, että se luokitellaan omaksi maahanmuuttoluokakseen
on helpotettava EU:n alueella laillisesti asuvien maahanmuuttajien vapaata liikkuvuutta
on torjuttava ihmissalakuljetusta
on luotava strategia koulutettujen, unionin alueella työskentelevien maahanmuuttajien kotimaahansa palaamisen helpottamiseksi, jotta lähtömaiden taloudellinen tuotantokyky paranisi
on torjuttava maahanmuuttajien sukupuoleen, ikään, seksuaaliseen suuntautumiseen tai vammaisuuteen perustuva syrjintä
on luotava maahanmuuton eurooppalainen verkosto seurantakeskukseksi ja väestölaskennan apuvälineeksi.
Näissä puitteissa äänestin vastaan.

Berthu
Pirkerin mietintö, joka koskee yhteisön maahanmuuttopolitiikkaa, on saanut vakavamman sävyn tarkistuksen 17 hyväksymisen myötä, koska tarkistuksessa vaaditaan kolmansien maiden kansalaisille oikeutta äänestää kunnallisvaaleissa. Joka tapauksessa, esittelijä Pirkerin kiitettävistä ponnistuksista huolimatta, mietinnön yleiset sanamuodot ovat monimerkityksellisiä, koska siinä ei uskalleta sanoa suoraan, että komissio on valinnut väärän menettelytavan maahanmuuttopolitiikkaa koskevassa tiedonannossaan.
Ensinnäkin, tiedonannossa peitellään laajalti laitonta maahanmuuttoa, ja siinä ehdotetaan vain osittaisia tai kaukaisia ratkaisuja. Etenkin yhteinen kehitysyhteistyö alkuperämaiden kanssa on epäilemättä mielenkiintoinen ajatus pitkällä aikavälillä, mutta se ei vapauta meitä välittömästi vahvistamasta rajavalvontaamme.
Komissio myös avaa portit selälleen laillisille maahanmuuttajille. Komissio julistaa, että eurooppalaisen politiikan "olisi perustuttava siihen, että tunnustetaan muuttopaineiden jatkuvan", ja komissio päättelee tästä, että lainsäädäntö olisi laadittava sellaiseksi, että sen "tarkoituksena on ennemminkin helpottaa taloudellisista syistä muuttavien maahanpääsyä kuin estää sitä". Emme puolestamme tee lainkaan samanlaista johtopäätöstä. Olemme päinvastoin sitä mieltä, että on otettava käyttöön kiintiöpolitiikka, jonka tasosta jokainen jäsenvaltio päättää, ja kiintiöiden on mielestämme koskettava ensisijaisesti Itä-Euroopan maiden kansalaisia, jotka ovat pian unionin jäseniä.
Kun on kyse maahanmuuttajien kotoutumisesta, komissio kehottaa meitä huomaamaan, "että kotoutuminen on kahdensuuntainen prosessi, jossa sekä maahanmuuttajan että vastaanottavan yhteiskunnan on sopeuduttava". Emme ole tätäkään mieltä. Ulkomaalaiset, jotka kolkuttavat ovellemme, tulevat useimmiten maista, jotka ovat epäonnistuneet täysin väestönsä kunnollisessa elättämisessä, jopa ruokkimisessa. Näiden maahanmuuttajien etuna on tietysti sopeutua elämäntapaamme ja arvoihimme. Päinvastaisella ajattelumallilla tehdään karhunpalvelus heille ja välillisesti myös Euroopan maille.

Figueiredo
. (PT) Mietinnössä käsitellään marraskuussa 2000 hyväksyttyä komission tiedonantoa, joka koskee maahanmuuttoa. Asiaa käsitellään pääasiassa taloudellisesta näkökulmasta, johon on yhdistetty työllisyysnäkymät, millä voidaan luoda edellytykset maahanmuuttokiintiöiden perustamiselle Euroopan unionissa. Vaikuttaa siltä, että Euroopan unionissa ollaan kiinnostuneita ainoastaan kolmansien maiden työvoimasta, jonka avulla voidaan tyydyttää eurooppalaisen kapitalismin tarpeet ja korvata sen puutteet, mutta jätetään tyystin huomiotta ne haitat, joita henkilöresurssien riistäminen voi aiheuttaa näiden maiden kehitykselle.
Nyt on keskeistä tarkastella kehitysyhteistyöpolitiikkaa uudesta näkökulmasta erityisesti kolmansien maiden kanssa, jotta niiden kehitystä voitaisiin tukea samoin kuin niiden väestön ihmisarvoisten elinolojen vakiinnuttamista. Mietinnössä tätä ei kuitenkaan ikävä kyllä korosteta. Maahanmuuttajille on puolestaan taattava kaikki heidän oikeutensa ja kunnioitettava niitä. Siksi esittämissämme ehdotuksissa puollettiin kaikkien maahanmuuttajien laillistamista ja vaadittiin heidän kansalaisoikeuksiensa ja poliittisten oikeuksiensa tunnustamista, erityisesti äänioikeuden myöntämistä paikallisissa ja eurooppalaisissa vaaleissa sekä tasa-arvoista kohtelua taloudellisten, kulttuuristen ja sosiaalisten oikeuksien osalta.

Hortefeux
. (FR) Äänestin Pirkerin mietinnön puolesta, ja haluan korostaa, miten laadukasta työtä esittelijä on tehnyt. Minua ilahduttaa, että parlamentti ottaa vihdoinkin kantaa näin tärkeään aiheeseen.
Maahanmuuttoa on käsitelty yleisessä keskustelussa jo lähes 20 vuoden ajan vain kiihkomielisesti tai epärealistisesti. Miten muutenkaan voisi olla, kun otetaan huomioon, että aiheesta on nyt käytännössä tullut merkittävä panos kaikkien Euroopan yhteisön valtioiden sisäpolitiikan kannalta? On pakko myöntää myös, että yleinen mielipide katsoo, että harjoitettua politiikkaa leimaa sekä tehottomuus, kun on kyse laittoman maahanmuuton torjumisesta, että epäoikeudenmukaisuus, kun on kyse säännönmukaisesta ja laillisesta maahanmuutosta, joka edistää yhteiskuntamme kehittymistä.
Tällä hetkellä on ehdottoman tärkeää tehdä selvä ero laillisen ja laittoman maahanmuuton välillä niin oikeudelliselta kuin käytännölliseltäkin kannalta; on määriteltävä vihdoin kriteerejä ja pitäydyttävä niissä. Kun monet kansainväliset ja eurooppalaiset järjestöt korostavat uhkia, jotka johtuvat siitä, että mantereellamme ei ole riittävästi koulutettua työvoimaa, meidän on osattava mukautua tilanteeseen monien anglosaksisten maiden tavoin ja avattava eurooppalainen yhteiskunta niille maahanmuuttajille, joita se tarvitsee kipeästi monella alalla, kuten tietotekniikan ja uusien tekniikkojen alalla.
Yhteenvetona sanoisin, että on todellista rohkeutta taistella maailman taloudellisen järjestyksen perinpohjaisen uudistamisen puolesta. Se on paljon oikeudenmukaisempaa ja eettisempää kuin moralisoiva kiihkomielisyys, jonka vallassa jotkin tahot vaativat täydellistä vapautta asettautua mantereellemme, kun taas toiset haluaisivat tehdä Euroopan yhteisöstä pelkän pyhätön.

Lang
. (FR) Kun otetaan huomioon viimeisimmät dramaattiset tapaukset, jotka sattuivat Yhdysvalloissa 11. syyskuuta 2001, laittoman maahanmuuton torjumisen on oltava entistä tärkeämpi huolenaihe Euroopassa.
On aika tehdä loppu siitä, että laittomien maahanmuuttajien annetaan mennä ja tulla mielensä mukaan, sekä siitä, että salakuljettajat ja terroristit saavat liikkua vapaasti unionissa. Meidän on reagoitava, mikäli haluamme säilyä hengissä.
Terroristiryhmittymiä on nimittäin havaittu laittomien maahanmuuttajien joukossa unionin eri jäsenvaltioissa, erityisesti Ranskassa ja Belgiassa. Sen jälkeen, kun rajat avattiin ja Schengenin sopimus tehtiin, jotkin maahanmuuttajien muodostamat yhteisöt järjestäytyivät järjestelmällisiksi verkostoiksi, joiden tarkoituksena on edistää uskonnollista ja etnistä soluttautumista, ja ne muodostavat suotuisan maaperän terrorismille, mutta myös rikollisuudelle sekä kaikenlaiselle salakuljetukselle ja väkivallalle.
Millaista politiikkaa Brysselissä harjoitetaan tällaisessa tilanteessa? Siellä suljetaan silmät pahalta ja todetaan enimmillään välinpitämättömästi, että kansainvälisen rikollisuuden määrä kasvaa jatkuvasti. Mitä ratkaisuja Brysselistä ehdotetaan? Sieltä ehdotetaan maahanmuuton suosimista, laillisen aseman myöntämistä laittomille maahanmuuttajille, henkilöllisyystodistusten antamista kaikille niille, jotka ovat tulleet laittomasti alueillemme, ja sellaisten alueiden luomista, joilla oikeussäännöt eivät päde, kuten Sangatten keskus Ranskassa. Tätä suositellaan sitä paitsi laajalti mietinnössä, josta on tarkoitus äänestää. Sen mukaan on kansoitettava Eurooppaa, jonka väestö vähenee; lisäksi Eurooppa tarvitsee työvoimaa, ja työvoiman ja väestön vähenemisen korvaamiseksi on harkittava kokonaisvaltaista ja tietoista maahanmuuttopolitiikkaa.
Kansallisen rintaman jäsenet ovat jo vuosien ajan hellittämättä vastustaneet tätä vastuutonta ja itsetuhoista brysseliläispolitiikkaa. Laittoman maahanmuuton torjunnan on perustuttava selvästi nollatoleranssin periaatteeseen. Laittomat maahanmuuttajat on palautettava alkuperämaihinsa. Rajamme on palautettava, koska kaikille Schengenin kannattajille on lopullisesti todistettu, että rajat ovat olennainen osa valtioidemme turvallisuutta. Ennen kuin ryhdymme harjoittamaan yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa, meidän on näin ollen aloitettava luomalla vihdoin yhteinen turvallisuuspolitiikka!

Malmström, Paulsen ja Olle Schmidt
. (SV) Suhtaudumme kriittisesti mietinnön tiettyihin osiin. Käsityksemme mukaan mietinnössä korostetaan liikaa sitä, mitä maahanmuuton rajoittamiseksi pitää tehdä, sen sijaan että siinä korostettaisiin niitä myönteisiä ja välttämättömiä asioita, jotka liittyvät maahanmuuton ja työvoimaperustein tapahtuvan maahanmuuton kasvuun. Haluaisimme monissa tapauksissa mennä pidemmälle, kun kyse on työvoimaperustein tapahtuvan maahanmuuton kasvun mahdollistamisesta.
Suhtaudumme erityisen kriittisesti 15 kohtaan, jossa todetaan, että "maahanmuuttajien odotetaan kunnioittavan arvoyhteisöä - kuten EU:n perusoikeuskirjaan on kirjattu - sekä osoittavan halukkuutta integroitua jäsenvaltioiden yhteiskuntaan". Emme tällä hetkellä vaadi Euroopan kansalaisia kunnioittamaan sitä arvoyhteisöä, josta mietinnössä puhutaan.
Kysymys on siitä, kuinka tämä kohta pitäisi oikeastaan tulkita. Euroopan yli kulkee tällä hetkellä islaminvastainen aalto. Muslimeja on häiritty Ruotsissa ja monissa muissakin jäsenvaltioissa. Poliitikot ovat käsityksemme mukaan antaneet yksittäisissä jäsenvaltioissa hämmästyttäviä lausuntoja.
Pelkäämme, että 15 kohdan muotoilu saattaa lisätä suvaitsemattomuutta ja muukalaisvihaa. Vaarana on, että Euroopan monimuotoisuus häviää.

Souchet
. (FR) Keskustelut, joita tässä istunnossa on juuri käyty ja jotka koskivat Pirkerin samoin kuin Evansin mietintöjä, eroavat kahdella tavalla niistä keskusteluista, joita Euroopan parlamentissa on aikaisemmin käyty samoista aiheista.
Ensimmäinen ero on siinä, että sekä puheenjohtajavaltio että jopa komissio ovat omaksuneet uuden lujan ja kurinalaisen sävyn. Syyskuun 11. päivän tapahtumat ovat vaikuttaneet asiaan. "Aina vain vähemmän valvontaa" -ajatusmalli on saanut väistyä sen realistisen toteamuksen tieltä, jonka mukaan hölläkätisyytemme lietsoo terrorismia. Ei ole sattumaa, että 15 jäsenvaltion Eurooppa, Euroopan unioni, on paljastunut tutkimuksissa paikaksi, jossa omistauduttiin Yhdysvaltoihin kohdistuneiden terroritekojen järjestämiselle, valmistelemiselle ja viimeistelemiselle.
Neuvoston puheenjohtajan ja komission vastikään julistamat hyvät aikomukset on nyt muutettava teoiksi, ja niiden mukaan on toimittava jatkossakin. On nimittäin korkea aika lakata pitämästä laittoman maahanmuuton torjuntaa ja turvapaikkamenettelyn väärinkäytön torjuntaa pelkkänä sanahelinänä: niistä on tehtävä politiikkoja, jotka pannaan määrätietoisesti täytäntöön.
Toinen ero on masentavampi. Kyse on siitä, miten selvästi neuvoston ja komission uusi sävy, joka todistaa tilanteen myönteisestä tiedostamisesta, eroaa useimpien keskusteluun osallistuneiden parlamentin jäsenien ideologisesta asenteesta; he sekoittavat edelleen valvonnan ja vapauden rajoittamisen ja haluavat moninkertaistaa takuut, jotka hyödyttävät niitä, jotka väärinkäyttävät vastaanotto- ja turvapaikkajärjestelyjämme kansalaistemme turvallisuuden ja suojelun kustannuksella sekä niiden henkilöiden etujen vastaisesti, joiden on saatava turvapaikka luotamme, koska heitä todella vainotaan.

Terrón i Cusi
 - (ES) Arvoisa puhemies, haluan tämän puheenvuoroni myötä selvittää, minkä takia ryhmäni kannatti Pirkerin mietintöä. Myönteinen suhtautuminen komission tiedonantoon on mielestämme erittäin tärkeä. Laekenin neuvostolla on poliittinen velvollisuus käynnistää uudestaan Tampereen Eurooppa-neuvostossa aloitettu prosessi.
Eurostatin tilastojen mukaan kansalaiset ovat sitä mieltä, että Euroopan unionin pitää harjoittaa yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa.
Ryhmämme kannatti muiden asioiden lisäksi paikallisvaaleja koskevan äänioikeuden antamista pitkäaikaisen oleskeluluvan haltijoille samoin kuin selkeiden toimivaltuuksien myöntämistä Euroopan unionille.
Sen takia, ja ilmaistaksemme voimakkaan tukemme tiedonannolle, äänestimme sen puolesta, vaikka se ei selvästikään vastaa kaikilta osin esittelijän mielipiteitä. Toivomme, että tiedonantoon suhtaudutaan myönteisesti Laekenin Eurooppa-neuvostossa.
Olemme pahoillamme, että jotkut oikeiston edustajat ovat tässä keskustelussa liittäneet yhteen terrorismin ja maahanmuuton, sillä se heittää epäilyksen varjon islaminuskoisten maahanmuuttajien ja pakolaisten ylle.
Evansin mietintö (A5-0304/2001) ja Pirkerin mietintö (A5-0305/2001)

Blak, Lund ja Thorning-Schmidt
. (DA) Euroopan parlamentin tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet esittelijä Evansin ja esittelijä Pirkerin mietintöjen puolesta. Olemme samaa mieltä siitä, että EU:n on pitkällä aikavälillä kehitettävä yhteinen turvapaikkamenettely ja varmistettava samanlainen asema kaikille niille henkilöille, joille turvapaikka myönnetään. Lisäksi EU:n maahanmuuttopolitiikka on sopeutettava maailman kehitykseen. Olemme kuitenkin selvillä siitä, että direktiivi kuuluu EY:n perustamissopimuksen neljännen osan alaisuuteen eikä koske Tanskaa, kuten Tanskan asemaa koskevassa pöytäkirjassa määrätään.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Äänestimme Evansin mietinnön puolesta, koska siinä edistetään pakolaisten asemaa ja koska pitäisi olla itsestään selvää, että kaikki Euroopan unionin maat noudattavat tässä asiassa samaa menettelytapaa. Yhtenäistä asemaa kehitettäessä on kuitenkin mukailtava pakolaisiin suotuisimmin suhtautuvan maan sääntöjä, mikä ei todellakaan ole asianlaita. Tekstissä annetaan lisäksi tekosyitä niille valtioille, jotka haluaisivat, että sääntöjä noudatetaan ankarammin, mikä rajoittaa oikeansuuntaisten toimien soveltamisalaa.
Äänestimme sitä vastoin maahanmuuttoa koskevaa Pirkerin mietintöä vastaan, koska siinä perustellaan maahanmuuttokiintiöihin perustuvan politiikan harjoittamista pelkästään kyseisten maiden työnantajien eduilla. Mietinnössä yritetään perustella lainopillisesti nykyaikaisten orjakauppiaiden toimintaa, jotta he voisivat noutaa tarvitsemansa työvoiman köyhistä maista ja sitten polkea työntekijöiden oikeuksia, kun työvoiman tarvetta ei enää ole.
Titleyn mietintö (A5-0309/2001)

Alavanos
. (EL) Yhdysvaltain terrori-iskun seurauksena meidän on tarkasteltava aseiden viennistä aiheutuvia ongelmia uudessa valossa. Niinpä Titleyn mietintö, vaikka siinä onkin tiettyjä myönteisiä, mutta yleisluonteisia suosituksia, ei mielestäni millään tavalla vastaa ajan vaatimuksiin. Euroopan unioni ei saa asettaa käytännesääntöjensä kriteereiksi "Euroopan puolustusteollisuuden tarpeita", sillä silloin konkreettiset toimet, joita voitaisiin esittää, menettävät merkityksensä. Euroopan unionin, kuten myös Yhdysvaltojen, Venäjän, Kiinan ja kaikkien muiden suurten aseviejämaiden, täytyy omaksua sitovat käytännesäännöt - muiden haluttomuus tähän ei saa kuitenkaan johtaa veltostumiseen tai toimia tekosyynä Euroopan unionille olla ryhtymättä riittäviin toimenpiteisiin. Samanaikaisesti Euroopan unionin tasolla on oltava toimiva aseiden viennin valvonta- ja luettelointijärjestelmä ja toiminnan pitää olla avointa, jotta skandaalimaiset asekaupat rikollisille ja epävakautta lisääville voimille saataisiin välittömästi päättymään. Nämä voimat eivät epäröi turvautua jopa terrorismiin ja kääntää aseita itse Euroopan unionia ja sen kansalaisia vastaan.
Edellä mainituista syistä päätöslauselmaesitys on mielestäni puutteellinen enkä äänestänyt sen puolesta.

Eriksson, Frahm, Herman Schmid, Seppänen ja Sjöstedt
. (DA) Ajatus aseiden tuotannon ja viennin poliittisesta sääntelystä saa täyden tukemme, mutta vastustamme esittelijä Titleyn mietintöä seuraavista syistä:
Mietinnössä ei kuvata sitä perusristiriitaa, joka vallitsee aseteollisuuden etujen ja ihanteellisen rauhanomaisen maailmanjärjestyksen välillä. Aseiden vientiä koskevia käytännesääntöjä käsittelevän mietinnön aloittaminen 1 kohdan d alakohdalla, jossa väitetään, että EU:n asevientipolitiikan on "vastattava Euroopan puolustusteollisuuden tarpeisiin ja haasteisiin", on ristiriitaista. Vastustamme lisäksi pyrkimystä, jonka mukaan asevientipolitiikassa on osallistuttava yhteisen puolustuspolitiikan kehittämiseen, kuten 1 kohdan e alakohdassa todetaan. Tunnustamme kuitenkin, että myönteisiä muutoksia on tapahtunut, ja tuemme lisäksi monia yksittäisiä muotoiluja.

McKenna
. (EN) Verts/ALE-ryhmä pitää myönteisenä, että Titleyn mietintö aseiden vientiä koskevista EU:n käytännesäännöistä on suuri parannus hänen tätä kysymystä käsitelleisiin aiempiin mietintöihinsä verrattuna. Voimme tukea täysin valtaosaa mietinnöstä, ja suhtaudumme myönteisesti moniin sen suosituksiin. Pahoittelemme kuitenkin, että monet jäsenet katsoivat tarpeelliseksi pidättäytyä äänestämästä lopullisessa äänestyksessä, koska siinä ei hyväksytty tarkistusta, jonka mukaan 1 kohdasta "toistaa näkemyksensä, jonka mukaan EU:n asevientipolitiikassa on" pitäisi poistaa d alakohta "vastattava Euroopan puolustusteollisuuden tarpeisiin ja haasteisiin".
Jos tämä alakohta olisi poistettu, olisimme voineet tukea lopullista mietintöä. Tällaisen tavoitteen jättäminen mietintöön on kuitenkin jyrkästi ristiriidassa mielestämme eettisen asepolitiikan kanssa. Olemme sitä mieltä, että Euroopan puolustusteollisuuden tarpeet eivät saisi sanella aseiden vientiä koskevia eettisiä käytännesääntöjä.

Meijer
. (NL) Myymällä välineitä, jotka tekevät helpommaksi ihmisten tappamisen, voidaan ansaita paljon rahaa. Amerikassa 11. syyskuuta tehtyjen terrori-iskujen jälkeen aseteollisuuden voitto-odotukset ovat kasvaneet. Ainoa mahdollinen oikeutus aseiden valmistamiselle on itsepuolustuksemme ulkopuolelta tulevia vihollisia vastaan, jotka haluavat hallita meitä, alistaa tai tuhota meidät. Aseiden tuottaminen taloudellisena toimintana, jotta voitaisiin tehdä voittoa viemällä aseita alueille, missä niitä halutaan ostaa, merkitsee sitä, että raha katsotaan tärkeämmäksi kuin ihmiselämä. Vastoin parlamentin toivetta neuvosto vei viime vuonna läpi sen, että Indonesiaa koskeva aseidenvientikielto purettiin huolimatta Itä-Timorilla, Molukeilla, Atjehissa ja Länsi-Papuassa esiintyvästä väkivallasta. Esittelijä Titleyn ehdotus sisältää ainoastaan ei-lainsäädännöllisiä neuvotteluja, mutta siihen sisältyy joitakin parannuksia nykyiseen tilanteeseen verrattuna, kuten sen, että aseiden vientiä koskevista käytännesäännöistä tehdään oikeudellisesti sitovia ja että ehdokasvaltiot sidotaan näihin käytännesääntöihin. Esittelijä vaatii oikeutetusti jäsenvaltioiden suostumusta siihen, että eurooppalaiset yritykset siirtävät lisenssejä sotilastarvikkeiden valmistamiseksi Euroopan ulkopuolella. Kannatan hänen pyrkimyksiään koko maailman kattavaan sopimukseen, vuosikertomuksiin käytännesääntöjen soveltamisesta sekä siihen, että aseita kieltäydyttäisiin toimittamasta maihin, jotka eivät anna tietoja YK:n tavanomaisten aseiden luetteloa varten.
Langenhagen mietintö (A5-0288/2001)

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Galileo-ohjelma esitellään meille ohjelmana, jonka avulla voidaan saavuttaa edistystä monilla eri aloilla (kuten maa-, lento- ja meriliikenteen, autoilun ja meripelastuksen hallinnoinnissa) radionavigoinnin ansiosta.
Mietinnössä kerrotaan, että Galileo-ohjelma todistaa halusta varmistaa, että Eurooppa ei joutuisi olemaan riippuvainen Yhdysvalloista, joka on kehittänyt vastaavan ohjelman eli GPS-ohjelman. Itse asiassa on lähinnä kyse siitä, että eurooppalaisille yrityksille halutaan luoda valtavat markkinat eli löytää uusi tulonlähde yritysten omistajille ja osakkeenomistajille. Eurooppalaiset yrityksethän hyötyvät niin nyt kuin tulevaisuudessakin ensisijaisesti Galileo-ohjelmasta, olipa kyse televiestintäalasta, liikennealasta tai avaruusalasta, koska Galileo-ohjelma edellyttää noin 30 satelliitista muodostuvan järjestelmän käyttöönottoa.
Lähes kahden miljardin euron suuruinen julkinen rahoitus on jo budjetoitu ja osittain myönnetty Euroopan unionin ja Euroopan avaruusjärjestön talousarvioista. Yksityisen sektorin sijoittajat ovat haluttomia osallistumaan kustannuksiin. Euroopan unioni ei aio kuitenkaan pyytää heitä osallistumaan rahoitukseen rajallisilla varoillaan kuin vasta hankkeen loppuvaiheessa, jolloin ohjelma on käynnistetty ja taattu julkisin varoin. Esittelijä mainitsee kuitenkin, että yksityisen sektorin sijoittajat, joille on luvattu, että he voivat hallinnoida Galileo-ohjelmaa, ja vaikka "on kyse kaikista Galileo-palveluista syntyvistä potentiaalisista tulovirroista", eivät halua ottaa minkäänlaisia "liiketaloudellisia riskejä". He odottavat "myönteistä poliittista viestiä" Euroopan poliittisilta viranomaisilta eli odottavat toisin sanoen, että viranomaiset vastaisivat kaikista kustannuksista ja antaisivat sijoittajien hyötyä lopputuloksesta.
Vaikka Euroopan viranomaiset nauttivatkin täysin siemauksin yksityisen aloitteen väitetyistä eduista, kapitalistit eivät tuhlaa aikaansa puheisiin. He haluavat taattua riskitöntä hyötyä ja tietävät voivansa luottaa siihen, että niin eurooppalaiset kuin kansalliset viranomaiset takaavat sen heille.
Äänestimme siis mietintöä vastaan.

Caudron
. (FR) Olen tyytyväinen voidessani ottaa kantaa Galileo-ohjelmaan aikana, jolloin 11. syyskuuta sattuneet tapaukset saavat meidät pohtimaan kriisien hallintakykyämme. Palauttakaamme mieliin, että kiertoradalle 20 000 kilometrin korkeuteen laukaistaan useita satelliitteja ja että niitä täydentää maa-asemien verkosto, joka antaa kattavan peittoalueen koko maapallolla. Tämän avulla on mahdollista parantaa huomattavasti ilma-, meri- ja maantieliikenteen hallintaa sekä tukea tutkimus- ja pelastustoimia.
Tekniikka on jo käytössä Yhdysvalloissa (GPS-järjestelmä) ja Venäjällä (GLONASS-järjestelmä). Näiden kahden maan sotilaalliset tahot rahoittavat ja hallinnoivat järjestelmiä tällä hetkellä. Järjestelmien siviilikäytön laatu ja jatkuvuus riippuvat sotilaallisista tahoista, jotka voivat minä hetkenä hyvänsä keskeyttää signaalin tai heikentää sen laatua. Euroopassa sitä vastoin Galileo-ohjelmaa hallitsevat ja valvovat siviilit. Ohjelma on määrä toteuttaa neljässä vaiheessa, joita ovat määrittelyvaihe vuonna 2000, kehitys- ja validointivaihe vuoteen 2005 asti, rakennus- ja käyttöönottovaihe vuoteen 2007 asti ja käyttövaihe tästä ajankohdasta eteenpäin. Olisi siis ihanteellista, että Galileo-ohjelman toiminta käynnistyisi viimeistään vuonna 2008, sillä se vastaisi Tukholman Eurooppa-neuvostossa ilmaistuja toiveita ja Euroopan unionin kiireellisiä tarpeita tällä alalla. Tämä käy sitä paitsi ilmi liikennevaliokunnan mietinnöstä.
Kun kyse on rahoituksesta, on mielestäni tärkeää selventää siihen liittyviä menettelytapoja ennen lopullisen päätöksen tekemistä. Pahoittelen lisäksi, että jotkin jäsenvaltiot ovat suhtautuneet epäröivästi hankkeen tukemiseen. Kehotan siis komissiota ryhtymään tarvittaviin toimiin, jotta epäröinnistä päästäisiin. Jatkossa sen on laadittava yleiset rahoituspuitteet ennen 15. marraskuuta 2001, jos haluamme pystyä järkevästi noudattamaan vuoden 2008 määräaikaa. Euroopan parlamenttia on kuultava, kun on kyse komission valmistelemasta hankkeesta. Kun se on hyväksytty, parlamentin on voitava kannustaa eurooppalaista teollisuutta osallistumaan myöhempien vaiheiden rahoittamiseen keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä.

Darras
. (FR) Haluan ennen kaikkea kiittää sekä aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan esittelijä Brigitte Langenhagenia että koko valiokuntaa laadukkaasta työstä, jonka he esittelivät meille, mutta myös siitä, että he korostivat voimakkaasti niin etuja kuin haittojakin, jotka voivat aiheutua Galileo-satelliittinavigointijärjestelmän käyttöönotosta.
Muistuttakaamme ensin lyhyesti, että Galileo-satelliittinavigointijärjestelmä on kunnianhimoinen hanke, jossa kiertoradalle 20 000 kilometrin korkeuteen laukaistaan useita satelliitteja, joita täydentää maa-asemien verkosto.
Tämän määritelmän avulla ymmärrämme, mitä etua on äänestää mietinnön puolesta, niin kuin tulen itsekin tekemään: Galileo-hankkeen toteuttaminen antaa kattavan peittoalueen koko maapallolla, jolloin on mahdollista hallinnoida ilma-, meri- ja maantieliikennettä sekä tukea tutkimus- ja pelastustoimia.
Jos edellä mainituista syistä on äänestettävä mietinnön puolesta ja annettava näin EU:lle mahdollisuus kehittää järjestelmä, jonka "nopean käyttöönoton" merkitystä korostettiin Tukholman Eurooppa-neuvostossa, on tärkeää toimia siten, että pidetään mielessä seikat, jotka voivat myöhemmin osoittautua ongelmallisiksi ja jotka tuodaan mietinnössä esiin.
On nimittäin hyvin tärkeää suhtautua valppaasti siihen mahdollisuuteen, että tällaista järjestelmää käytettäisiin sotilaallisiin tarkoituksiin; on mahdollista livetä siihen suuntaan, ja meidän on oltava tietoisia tästä ja toimittava niin, ettei sellaisia tapahdu.
On myös tärkeää panna merkille, että hankkeen rahoittaminen aiheuttaa tällä hetkellä ongelmia. Jäsenvaltiot, tai ainakin jotkin jäsenvaltiot, suhtautuvat epäröiden Galileo-ohjelman käyttöönoton tukemiseen, eivätkä yksityisen sektorin sijoittajatkaan tunnu olevan erityisen innostuneita osallistumaan hankkeeseen. Toisin sanoen, ennen kuin lopullinen päätös tehdään, Euroopan unionin talousarvioviranomaisilla on oltava selvä käsitys rahoituksesta, eli komission on laadittava ehdotuksia, jotka koskevat Galileo-hankkeen hallinnan puitteita.
(Puheenvuoro keskeytettiin työjärjestyksen 137 artiklan mukaisesti.)

Figueiredo
. (PT) Äänestyksemme ilmaisee uskoamme siihen, että hyvin toimiva eurooppalainen hanke, joka on riippumaton myös kolmansien maiden sotilaallisesta käytöstä ja puolustuskäytöstä, on kannatettava asia, mutta tätä nykyä hankkeemme ei ole sellainen, koska Eurooppa on tässä asiassa riippuvainen Amerikan yhdysvalloista.
On kuitenkin oleellista, että GALILEO-hanketta toteutettaessa kunnioitetaan kansalaisille annettuja oikeuksia, vapauksia ja takeita sekä etenkin heidän yksityisyyttään. Sen toteuttaminen voi hyödyttää matkaviestinpalveluja, jotka voivat käyttää sitä asiakkaiden toivomissa paikannussovelluksissa, mikäli kustannusten suuruus ei estä sitä. Yhtä lailla on tarpeen ottaa huomioon sen rahoituksesta aiheutuvat kustannukset, erityisesti kustannusten se osa, jonka maksaisivat ne maat, jotka eivät suoraan osallistu hankkeen kehitykseen, jotta sen käyttöönotto jäsenvaltioissa ei vaikeutuisi.

Meijer
. (NL) GALILEO-hanke tulee vasta sen jälkeen, kun amerikkalainen kilpailu on vallannut Euroopan markkinat eli siis liian myöhään. Tällaisesta satelliittinavigointijärjestelmästä olisi voinut tulla osa strategiaa, jolla tehdään Euroopasta vähemmän riippuvainen Yhdysvalloista. Tähän on riittävästi syitä. Yhdysvallat uhkaa meitä maapallon ilmaston lämmittämisellä edelleen, Tähtien sota -hankkeen kaudelta uudelleen ilmestyneellä ohjuskilvellä, hormonilihalla, meluisilla lentokoneilla, Echelon-järjestelmällä, patenttimonopolilla ja dollarilla, joka kansainvälisenä maksuvälineenä on jo vuosikymmenten ajan siirtänyt Yhdysvaltojen maksutaseen ongelmat ulkomaailman kannettavaksi. Tällä hetkellä Yhdysvallat uhkaa jopa vetää meidät mukaan sotaan kolmatta maailmaa vastaan. Heikoissa työ- ja ympäristöoloissa tuotettujen amerikkalaisten tuotteiden pääsyn rajoittaminen Euroopan markkinoille saattaisi pakottaa Amerikan kiinnittämään enemmän huomiota työhön, ympäristöön, kansanterveyteen, eläinrääkkäykseen, ihmisoikeuksiin ja rauhaan. Vain tällaisen selkkauksen aikana voisimme tarvita GALILEOa. Niin kauan kuin selkkausta ei ole, GALILEO on ainoastaan eurooppalaisten veronmaksajien avustus elektroniikkateollisuudelle ja avaruusteollisuudelle, joita ohjaavat merkittävin osin sotilaalliset intressit. GALILEOa varten tarkoitetut rahat voidaan käyttää paremmin ympäristöstä huolehtimiseen ja hyödyllisiin julkisiin palveluihin.
Rübigin mietintö (A5-0234/2001)

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Tässä mietinnössä, jossa kovasti valitetaan Euroopan unionin jälkeenjääneisyyttä Yhdysvaltoihin ja Japaniin verrattuna, ehdotetaan monia toimenpiteitä, joiden uskotaan tukevan "innovaatioiden edistämistä" ja tutkimuksen kehitystä. Kaikki ehdotetut toimenpiteet lähtevät siitä, että julkisen sektorin olisi rahoitettava suoraan tai epäsuorasti tutkimusta, mutta että tutkimuksesta hyötyisi yksityinen sektori.
Mietinnössä puhutaan sekä avustuksista sellaisille tahoille, joita mietinnössä kutsutaan "innovatiivisiksi yrityksiksi" että "yritysten ja yliopistojen välisten synergiavaikutusten" tukitoimenpiteistä, mikä merkitsee sitä, että tutkimuksen alalla viimeksi mainitut alistetaan ensin mainituille.
Mietinnön perusteluissa ei tyydytä vain peräänkuuluttamaan "yrittäjyyskulttuurin luomista kouluissa", siinä myös vaaditaan "sosiaaliturvajärjestelmistä aiheutuvien liikkuvuuden esteiden poistamista".
Mietinnön nimi on "innovaatiot osaamiselle rakentuvassa taloudessa". Voitaisiin pikemminkin puhua osaamisen, tutkimuksen ja julkisten varojen valjastamisesta työnantajien etuihin hyödyn tavoittelulle rakentuvassa taloudessa.
Koska vastustamme sekä tämän mietinnön ajatuksia että sen tekstiä, äänestimme sitä vastaan.

Caudron
. (FR) Komission tiedonanto innovaatioista osaamiselle rakentuvassa taloudessa sai laajalti myönteisen vastaanoton.
Siinä esitellään Euroopan innovaatioiden tulostaulu unionin jäsenvaltioilta saatujen tilastojen pohjalta.
Analyysi osoittaa, että huolimatta jäsenvaltioiden ponnisteluista innovaation edistämiseksi Euroopan saavutukset ovat jäljessä sen keskeisiin kilpailijoihin verrattuna. Kaikesta huolimatta innovaatio on eräs Lissabonin Eurooppa-neuvostossa maaliskuussa 2000 määritellyistä ensisijaisista strategisista tavoitteista.
Komissio on näin ollen laatinut jäsenvaltioille joitakin suosituksia niiden politiikan alojen kehittämiseksi, joilla pyritään kannustamaan innovoivia yrityksiä ja tukemaan innovaatioita talouden ja yhteiskunnan kannalta. Jäsenvaltioita kehotetaan parantamaan toimintalinjojansa, joilla pyritään tukemaan innovatiivisia yrityksiä, poistamaan innovoivien aloitteiden tiellä olevat esteet, kannustamaan yksityistä sektoria investoimaan tutkimukseen ja innovaatioon sekä parantamaan julkisesti rahoitettujen tutkimusten tuloksia koskevia sääntöjä.
Kannatan tietenkin näitä ehdotuksia. Mielestäni kuudennessa puiteohjelmassa voidaan myöntää rahoitusta tällaista ajattelutapaa edustaville hankkeille.
Mietinnön esittelijä puolestaan nimeää kolme keskeistä alaa, joilla tarvitaan yhteisön ja jäsenvaltioiden toimenpiteitä: koulujärjestelmän piiriin omaksuttava yrittäjyyskulttuuri, työntekijöiden koulutuksen edistäminen ja pienten ja keskisuurten yritysten kannustaminen innovaatioon. Lisäksi mietinnössä painotetaan, että pk-yritysten tarpeet olisi otettava huomioon, sillä tähän ryhmään kuuluu 60 miljoonaa yritystä ja 60 prosenttia Euroopan unionin työpaikoista. Innovaatiota ei synny ilman pk-yrityksiä. Olen tietenkin asiasta samaa mieltä, mutta minun on myönnettävä, että näitä samoja puheita pk-yritysten olennaisesta merkityksestä Euroopan unionin taloudelle ja niiden kehitystä jarruttavien tekijöiden poistamisesta on saatu kuunnella jo vuosia. Valitettavasti asiassa on edistytty vain vähän!
Olen huomioinut tämän tiedon laatiessani mietintöä kuudennesta puiteohjelmasta, ja yritin mahdollisuuksien mukaan saada takeet siitä, että pk-yritykset huomioidaan Euroopan tutkimus- ja kehitysmäärärahoista päätettäessä!

Titley
. (EN) Arvoisa puhemies, suhtaudun lämpimästi kollegani Paul Rübigin mietintöön, jossa edistetään tutkimusta ja innovaatioita sekä tuetaan komission aloitetta innovaatioiden edistämiseksi. EU:ta on kerta toisensa jälkeen arvosteltu siitä, että se ei pysy teknologian innovaatioiden tasalla ja että se laahaa tällä alalla amerikkalaisten kollegojensa perässä. EU:n pitäisi entistä enemmän hyödyntää valmiuksiaan tämän alan innovaatioihin, ja tämä tunnustettiin Lissabonissa niin sanotussa dot.com-huippukokouksessa, kuten mietinnössä todetaan. Yhteisön jäsenvaltioiden pitää koota ja yhdistää osaamisensa ja luoda esikuva-analyysiin perustuva järjestelmä. Näiden toimenpiteiden täydennykseksi mietinnössä vaaditaan syystäkin entistä laadukkaampaa koulutusta. Näin voidaan antaa lisäpotkua Lissabonissa hyväksytylle EU:n strategialle.
Lopuksi sanoisin, että innovaatiot eivät voi edetä, ellei byrokraattisia määräyksiä höllennetä. Jos vähennämme sitä paperisotaa, joka nykyisin haittaa eurooppalaisia innovaatioita, pystymme nykyistä paremmin kilpailemaan Yhdysvaltojen kanssa. Tämä edistää uusien yritysten syntymistä.
Mayerin mietintö (A5-0311/2001)

Bernié
. (FR) Eilen illalla keskustelun ja kannatustutkimusten päätteeksi komission jäsen Bolkestein kiisti selvästi väitteet siitä, että hinnat olisivat nousseet sen jälkeen kun yhteisön laajuiseen tavaramerkkioikeuksien sammumiseen perustuva järjestelmä otettiin käyttöön; joissakin tapauksissa on sitä vastoin voitu todeta hintojen laskeneen.
Ne, jotka väittävät puolustavansa kuluttajan etuja, suojelevat itse asiassa laittomia tuontikanavia, jotka vaarantavat laadun, innovaation ja työpaikat ja edistävät väärennöksiä.
Siksi ehdotan kolmea tarkistusta, jotka tuntuvat huolestuttavan esittelijää. PPE-ryhmä tosiaankin pyysi nimenhuutoa jokaisen tarkistuksemme kohdalla, jotta se voi mahdollisimman tarkkaan valvoa jäseniään ja eräiden koordinaattorien sitoumuksia.
Jälleen kerran pelkään pahoin, että painostus ja lehmänkaupat vievät voiton ja että tehdään väärä päätös.
Jotta vältyttäisiin näistä nimenhuudoista aiheutuvilta tarpeettomilta kustannuksilta, peruutamme kaksi ensimmäistä tarkistustamme ja pidämme voimassa vain kolmannen tarkistuksen, joka mielestämme riittää kuvaamaan surkeaa todellisuutta.

Lulling
. (DE) Tavaramerkkioikeuksien kansainvälinen sammuminen on yksi viime kuukausina kiivasta keskustelua herättäneistä aiheista, kuten kuukausia pitkittynyt ja ensimmäiseen luonnokseen verrattuna täysin muuttunut mietintö osoittaa. Tavaramerkkioikeuksien sammuminen koskee kaikkia merkkituotteita. Viinejä käsittelevän sisäisen ryhmän puheenjohtajana haluaisin kuitenkin keskittyä viinialalle aiheutuviin seurauksiin.
Tavaramerkkioikeuksien kansainvälinen sammuminen ei tuo Euroopan unionin kuluttajille mitään elintarvikkeisiin ja juomiin liittyvää hyötyä. Komission NERA:lla (taloudellisia ennusteita tekevä järjestö) teettämä tutkimus vahvistaa asian. Eurooppalaisille kuluttajille voi olla pitkällä aikavälillä jopa haittaa siitä, että teollisuudeltamme poistetaan mahdollisuus kehittää uusia tuotteita ja tarjota kuluttajille uusia palveluja. Jos tuotot laskevat siksi, että kolmansista maista tuodaan samanaikaisesti tuotteita, myös uusiin tavaramerkkeihin sijoittaminen houkuttelee entistä vähemmän.
Lisäksi tavaramerkkioikeuksien kansainvälisen sammumisen aiheuttamien monimutkaisten jakeluverkkojen vuoksi tavaroiden laitonta valmistusta on jatkossa entistä vaikeampi estää. Siitä syntyy epäilemättä haittaa kuluttajille ja tavaramerkkien valmistajille, muun muassa myös kuluttajien terveyden suojelulle.
Näistä syistä vastustan tavaramerkkioikeuksien kansainvälistä sammumista. Ottaen huomioon mietinnön luonnosvaiheen jälkeisen kehityksen en kuitenkaan aio äänestää mietintöä vastaan.
Päätöslauselma rasismista (B5-0605/2001)

Kirkhope
. (EN) Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit äänestivät tätä päätöslauselmaesitystä vastaan, koska siinä toistetaan Durbanin konferenssin virheet. Emme voi tukea Lähi-idän tarpeetonta korostamista, eikä mielestämme olisi ollut kovinkaan huono asia, vaikka konferenssissa ei olisi tultu mihinkään johtopäätökseen. Durbanin konferenssi kuuluu monessakin mielessä aikakauteen, joka päättyi 11. syyskuuta.

Muscardini
. (IT) Kaikenlaisen rasistisen asenteen taustalla on kolme syytä: ensimmäinen on toiseen osapuoleen liittyvä tietämättömyys, joka voi synnyttää pelkoa ja tämän seurauksena torjuntaa; toiseksi, sellaisten ihmisten osoittama vilpillisyys yhdistettynä röyhkeyteen, jotka haluavat kaikin tavoin tuntea itsensä paremmiksi ja joiden alitajuinen alemmuuskompleksi saattaa ajaa heidät tällaiseen; kolmantena syynä on sellaisten ihmisten poliittinen, taloudellinen ja uskonnollinen tahto, jotka haluavat saada yhä enemmän valtaa ottamalla ylivallan muista.
Näin ollen joskin on selvää, että tarvitaan voimakasta ja laajalle ulottuvaa kulttuuritoimintaa, jonka avulla opetetaan kunnioittamaan muita ja hyväksymään heidät, yhtä selvää on, että kansalaisyhteiskunnan on taisteltava kaikin keinoin sellaisia poliittisia, kulttuurillisia, taloudellisia ja uskonnollisia järjestelmiä vastaan, jotka kiihottavat rasismin syntymistä ja jotka perustuvat rasismiin.
Erojen kunnioittaminen ei voi kuitenkaan estää kansalaisyhteiskuntaa harjoittamasta jatkuvaa ja järkevää toimintaa, jotta jokaisessa maailmankolkassa saavutettaisiin se tavoite, että ihmisoikeuksia ja ihmisen arvokkuutta kunnioitetaan. Näin ollen rasismina ei voida pitää eri sivilisaatioissa, olivatpa ne sitten läntisiä tai eivät, esiintyvää asennetta, joissa taistellaan esimerkiksi ihmisen fyysistä koskemattomuutta heikentäviä tai hänen persoonallisuuttaan murtavia uskonnollisia tai rituaalisia käytänteitä vastaan. Tällaisissa käytänteissä naisia ei vielä pidetä yksilöinä, jotka saavat harjoittaa kaikkia oikeuksiaan, vaan objekteina, jotka joutuvat alistumaan tapoihin, jotka estävät heitä osallistumasta yhteiskunnalliseen ja poliittiseen elämään tai vähentävät heidän mahdollisuuksiaan osallistua siihen.
Koko ihmisen historiaa on valitettavasti leimannut sekä kollektiivinen että yksilöllinen rasismi. Nykypolitiikassa tuomitaan menneiden aikojen rasismi, mutta siinä ei pidä sortua sellaiseen virheeseen, että luodaan uudenlaista rasismia. Emme näet voi olla välittämättä siitä, että on olemassa myös eräänlaista poliittista rasismia, joka elää edelleen keskuudessamme: kyse on sellaisten tahojen harjoittamasta rasismista, jotka tuomitsevat muiden ajatukset pelkästään siksi, että ne ovat toisenlaisen poliittisen ajatusmaailman ilmauksia. Tästä syystä kehotamme parlamenttia, komissiota ja neuvostoa omissa sisäisissä ja yhteisön ulkopuolisissa toimissaan menettelemään tehokkaammin kuin ne ovat tähän mennessä tehneet edistääkseen kansojen ja hallitusten keskuudessa keskinäiseen kunnioitukseen perustuvaa kulttuuria, jossa tämän mahdollistamiseksi ei pidä suvaita ihmisen arvokkuuden kieltäviä käyttäytymismuotoja, ajatuksia ja toimia, olivatpa ne sitten syntyneet uskonnon, kulttuurinäkemyksen, taloudellisen tai poliittisen hankkeen suojissa.
Esitettyäni nämä perusteet äänestän päätöslauselman puolesta.

Souchet
. (FR) Ranskan puolesta -liikkeeseen kuuluvat parlamentin jäsenet pidättäytyivät äänestämästä Durbanin konferenssia koskevasta päätöslauselmasta, koska he halusivat osoittaa paheksuvansa syvästi sitä, miten ristiriitaisesti Euroopan unionin edustajat käyttäytyivät tässä istuntosalissa.
Tässä on siis konferenssi, joka kutsutaan koolle Yhdistyneiden Kansakuntien suojeluksessa ja jonka annetaan joutua islaminuskoisten kansalaisjärjestöjen käyttöön useiden valtioiden aktiivisella tai hyväntahtoisella myötävaikutuksella, valtioiden, jotka kuuluvat ensisijaisesti arabialais-islamilaiseen siipeen ja joita pidetään yleensä "maltillisina"; konferenssissa mennään niinkin pitkälle, että ehdotetaan sionismin ja rasismin rinnastamista toisiinsa kestämättömällä tavalla, ja parlamentin jäsenet vain istuvat tyynesti paikoillaan kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Yhdysvaltain ja Israelin selkeään asenteeseen verrattuna - niiden lähteminen konferenssista merkitsi nimittäin sitä, että hyväksyttävyyden rajat oli ylitetty - Euroopan unioni, joka jäi konferenssiin, otti riskin ja vaikutti tukevan - vaikka se nyt kieltääkin asian - näitä pöyristyttäviä sionismin ja rasismin välisiä rinnastuksia ja sietämättömiä lipeämisiä, jotka filosofi Alain Finkielkraut tiivisti näin: "Durbanin konferenssissa rasisminvastaisuus otti vastuun antisemitismistä ja inhimillisyyden kieltämisestä."
Eurooppalaisten olisi pitänyt lähteä konferenssista kunniansa ja arvokkuutensa vuoksi, mikä olisi lisäksi ollut hyvin selvä ja hyvää tekevä merkki YK:lle ja sen pääsihteerille, sillä YK ja sen pääsihteeri olisivat joutuneet ryhdistäytymään islaminuskon ideologisen vaikutusvallan edessä ja ryhtymään tosiasiallisesti heijastelemaan kansainvälisen yhteisön etuja ja arvoja. Kaikenlaista myötämielisyyttä Durbanissa esitettyihin sionismin ja rasismin välisiä rinnastuksia kohtaan voidaan nimittäin pitää osoituksina heikkoudestamme ja siitä, että kannustamme niitä, jotka ovat ottaneet tavoitteekseen arvojemme tuhoamisen.

Sumberg
. (EN) Äänestin Durbanissa pidettyä rasismin vastaista maailmankonferenssia koskevaa päätöslauselmaa vastaan, koska halusin tehdä selväksi, että konferenssi on tehnyt pahimman mahdollisen karhunpalveluksen rotujen välisten hyvien suhteiden edistämiselle. Konferenssin valtasivat sellaiset henkilöt, joiden ainoana tavoitteena oli hyökätä Israelin valtiota vastaan ja sivuuttaa se tosiasia, että se on Lähi-idän ainoa demokratiaan perustuva valtio. Maat ja organisaatiot, joiden ihmisoikeustilanne on kauhistuttava, ottivat Israelin silmätikukseen. Kielenkäyttö ja hyökkäysten sävy toivat pikemminkin mieleen Der Stürmer -lehden Adolf Hitlerin ajan Saksassa.
Tästä huolimatta Yhdistyneitä Kansakuntia tai konferenssia ei tuomita siitä, että ne antoivat tämän tapahtua. Yhdysvallat sanoi selvästi, ettei se halua tähän osaa eikä arpaa.
Euroopan unionin olisi pitänyt omaksua samanlainen kanta. Se, ettei Euroopan unioni tehnyt niin, oli surullinen muistutus siitä, ettei se kykene oppimaan historian virheistä.

Puhemies
Äänestykset päättyvät tähän.
(Istunto keskeytettiin klo 13.39, ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Hyvät jäsenet, ensiksi haluaisin ilmaista puhemiehistön ilon siitä, että istuntosalissa on läsnä täällä yhdeksättä kertaa vieraileva Marokon parlamentin valtuuskunta, jonka puheenjohtaja on Brahim Rachidi.
Samalla, kun toivotan puheenjohtaja Rachidin ja hänen valtuuskuntansa jäsenet tervetulleiksi, haluaisin osoittaa, kuinka tärkeinä me pidämme näitä tapaamisia, jotka tarjoavat molemmille parlamenteille tilaisuuden vahvistaa niiden yhteisen sitoumuksen suuriin demokraattisiin periaatteisiin. Hyvät kollegat, kuten tiedätte, Marokko on tuominnut kanssamme äskettäiset rikolliset hyökkäykset Yhdysvaltoihin, ja se on osoittanut yksiselitteisesti solidaarisuutensa tätä maata ja kaikkia vapautta rakastavia kansakuntia kohtaan samalla, kun se on sitoutunut maailmanlaajuiseen terrorisminvastaiseen taisteluun.
Euroopan unioni ponnistelee yhdessä Välimeren etelänpuolisten naapureidensa kanssa rakentaakseen alueesta Barcelonan prosessin puitteissa vakaan, demokraattisen ja vauraan. Tämä prosessi on Euroopan ja sen rakkaimpien ja lähimpien naapureiden tulevaisuuden kannalta välttämätön.
Arvoisa Marokon parlamentin varapuhemies, tänä aikana, jota pidetään vaikeana, haluan painottaa, että olemme sitoutuneet näihin yhteisiin arvoihin ja että paheksumme syvästi kaikkia yrityksiä yhdistää terrorismi ja arabi- tai islaminuskoinen maailma toisiinsa. Tässä mielessä olemme lupautuneet toimimaan päättäväisesti kaikenlaisten kansallismielisten, rasististen tai ulkomaalaisvastaisten suuntausten torjumiseksi.
Arvoisa varapuhemies, toivon vilpittömästi, että tulevat tapaamisenne suhteista Maghreb-maihin vastaavan valtuuskunnan jäsenten ja muiden kollegoiden kanssa lujittavat entisestään kaikkia niitä siteitä, jotka yhdistävät Euroopan unionin valtiot Marokon kuningaskuntaan ja sallivat meidän edelleen yhdessä tavoitella kaikkien maiden rauhaa ja vaurautta Välimeren kummallakin puolella.
(Suosionosoituksia)

Vakaus- ja kasvusopimus - Talous- ja valtiovarainministerien epävirallinen kokous 22. ja 23. syyskuuta Liègessä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat vakaus- ja kasvusopimuksista sekä talous- ja valtiovarainministerien epävirallinen kokous 22. ja 23. syyskuuta Liègessä.
Myönnän neuvoston ensimmäisen puheenvuoron puheenjohtaja Neyts-Uyttebroeckille.

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, sallinette, että minäkin kerron, kuinka liikuttunut olen saadessani tervehtiä lehterillä olevaa Marokon parlamentin valtuuskuntaa. Satuin nimittäin olemaan työtehtävieni vuoksi tuona murheellisena syyskuun 11. päivänä Casablancassa johtamassa belgialaista talousvaltuuskuntaa. Olin lounaalla, jossa oli läsnä kymmenen Marokon hallituksen jäsentä Marokon pääministeri mukaan lukien, ja saimme kuulla yhdessä murheelliset uutiset. Yhdessä me myös jaoimme tyrmistyksen, jonka nuo kamalat tapahtumat aiheuttivat meissä, sekä ryhdyimme sen jälkeen toimiin, joista olette tietoisia. Siispä haluaisin vuorostani tervehtiä paikalla olevaa valtuuskuntaa.

(NL) Jo silloin, kun yhteinen raha otettiin käyttöön, päätettiin kehittää tehostettua taloudellista koordinointia silloisten 11:n ja nyt 12 jäsenvaltion välillä, jotka kuuluvat euroalueeseen. Tämä koordinointi saa konkreettisen muotonsa euroryhmän kautta, jonka puheenjohtajana toimii koko tämän vuoden Belgia ja jossa ovat edustettuina kaikki valtiovarainministerit niistä jäsenvaltioista, jotka ottavat euron käyttöön, samoin kuin talous- ja raha-asioista vastaava komission jäsen ja Euroopan keskuspankin pääjohtaja.
Kuten tiedätte, tämä tehostettu koordinointi on luonteeltaan sekä epävirallista että rakenteellista eikä riko toimivaltaa, joka Ecofin-neuvostolle annetaan perustamissopimuksissa. Yhteisen rahan ensimmäisten elinvuosien aikana - tarkoitan vuosia 1999 ja 2000 - toiminnassa keskityttiin pääasiassa tämän euroalueessa mukana olevien jäsenvaltioiden välisen koordinoinnin kehittämiseen ja siihen totutteluun.
Tässä koordinoinnissa ensisijaisena haasteena on noudattaa kunnioittaa toissijaisuusperiaatetta ja siten yhdistää kaikkien asianomaisten jäsenvaltioiden taloudellisen toimivallan käyttö käytännössä yhteiseen rahapoliittiseen hankkeeseen, jonka nämä jäsenvaltiot ovat hyväksyneet.
Euroopan keskuspankin tehtävänä on tässä toteuttaa riippumatonta rahapolitiikkaa, jonka ensisijaisena tavoitteena on hintojen vakauden säilyttäminen.
Talouspolitiikan toteuttamisen hajauttaminen ja rahapolitiikkaa koskevien päätösten keskittäminen on talous- ja rahaliiton perusparadoksi. Euroryhmän ensimmäisenä tehtävänä tässä tehostetussa taloudellisessa koordinoinnissa on asettaa euroalueen talouspolitiikan laajat suuntaviivat.
Valtioiden ja hallitusten päämiesten viime vuonna Nizzassa muotoilema viesti on muuten täysin samansuuntainen. EU:n neuvosto on päätelmissään tyytyväinen sekä euroryhmän parannettuun toimintaan että euroalueen jäsenvaltioiden talouspolitiikan koordinoinnin tehostamiseen.
Euroryhmän puheenjohtajana toimivan Belgian ponnisteluissa keskitytään täysin euroryhmän roolin, avoimuuden ja uskottavuuden parantamiseen edelleen.
Puheenjohtajavaltio Belgia kehittää myös viitekehystä ja toimintamenetelmiä tuleviksi vuosiksi ennen kaikkea eri jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen koordinointia varten.
Makrotalouspolitiikan tärkeimpien välineiden, erityisesti raha- ja budjettipolitiikan, on sulauduttava yhteen optimaaliseksi yhdistelmäksi, siis optimaaliseksi politiikkojen yhdistelmäksi, jotta asetetut tavoitteet, kuten hintojen vakauden edistäminen ja taloudellisen toiminnan tukeminen, voitaisiin toteuttaa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, euroryhmän mielestä on tärkeää kehittää ensinnäkin kestävä ja tehokas finanssipolitiikka koko alueelle, mutta myös jokaiselle jäsenvaltiolle erikseen. Ja tämän täytyy tapahtua jäsenvaltioiden kansallisia vaatimuksia ja omaleimaisuutta kunnioittaen. Tämän finanssipolitiikan on täydennettävä parhaalla mahdollisella tavalla Euroopan keskuspankin rahapolitiikkaa.
Tehokkaan finanssipolitiikan laatiminen ei kuitenkaan ole helppoa muun muassa siksi, että kaikenlaisten finanssipolitiikkojen seuraukset vaihtelevat suunniteltujen aikanäkymien mukaan. Siksi esimerkiksi lyhyellä aikavälillä on tärkeää välttää liian myötäsyklistä finanssipolitiikkaa. Keskipitkällä aikavälillä on sitouduttava vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteisiin saada julkinen talous tasapainoon tai ylijäämäiseksi. Pitkällä aikavälillä on ratkaisevan tärkeää taata julkisen talouden toimintakyky huomioimalla tämän yhtälön kaikki eri osatekijät, muun muassa vakava ja vaikea ongelmatilanne, joka johtuu väestön ikääntymisestä.
Edellä mainitut seikat osoittavat hyvin, hyvät parlamentin jäsenet, kuinka suuria haasteita meillä on edessämme. Ei liene tarpeen painottaa, kuinka vaikeaa ja monimutkaista finanssipolitiikan toteuttaminen on eri käsitteiden ja menetelmien aiheuttamien hankaluuksien ja väistämättömän taloudellisen epävarmuuden takia. Tilastolliset ongelmat, lyhyellekin aikavälille laadittujen talousennusteiden epävarmuus, tilanteiden erilaisuus ja se seikka, että finanssipolitiikan tulokset näkyvät vasta tietyn ajan kuluttua, hankaloittavat finanssipolitiikan laatimista etukäteen. Finanssipolitiikan analysointi pitkällä aikavälillä on myös tärkeä osa rakennepolitiikkaa. Väestön ikääntymiskysymys yritetään ratkaista pyrkimällä vähentämään valtion velkaa nopeammin ja toteuttamaan työllisyyttä parantavia toimenpiteitä poistamalla asteittain työntekoa vaikeuttavat esteet muun muassa keventämällä työn verotusta. Tavoitteena on myös eläkejärjestelmien perinpohjainen uudistaminen, jotta varmistetaan niiden toiminta.
Belgia aikoo puheenjohtajakaudellaan paneutua tarkemmin julkistalouden kestävyyteen pitkällä tähtäimellä, erityisesti vakaus- ja lähentymisohjelman kannalta. Jäsenvaltiot ja muut asianosaiset tahot ovat yksimielisiä pitkän tähtäimen tavoitteista ja keinoista niiden toteuttamiseksi. Lyhyen ja keskipitkän aikavälin toimenpiteiden osalta hiljattainen suhdanteiden heikkeneminen on sitä vastoin aiheuttanut jonkin verran hämmennystä. On selvää, että on tarpeen käydä perusteellinen keskustelu vankan yhteisen kannan hahmottamiseksi ja laatimiseksi. Ja tämä keskustelu on käytävä meidän puheenjohtajuuskaudellamme.
Hyvät parlamentin jäsenet, selkeästi sanottuna: vakaus- ja kasvusopimusta on noudatettava. Syyskuun 21. ja 22. päivänä pidetyssä Ecofinin epävirallisessa kokouksessa Liègessä jäsenvaltiot vahvistivat sitoutuvansa noudattamaan vakaus- ja kasvusopimusta. Jäsenvaltioiden budjetin alijäämä ei siis saa ylittää lähentymiskriteerinä olevaa kolmea prosenttia bruttokansantuotteesta. Eurooppa-neuvostokin vakuutti jälleen ylimääräisessä kokouksessaan viime syyskuun 21. päivänä sitoutuvansa vakaus- ja kasvusopimuksen puitteisiin, sääntöihin ja täydelliseen soveltamiseen.
Talousarvioita ei saa kuitenkaan laatia liian tiukoiksi. Sen sijaan että kiinnitetään huomiota vain nimellisiin lukuihin, talousarvioita on varauduttava tarkistamaan suhdannevaihtelujen mukaan. Göteborgissa viime kesäkuussa määritellyt talouspolitiikan laajat suuntaviivat ovat tässä asiassa yksiselitteisiä. Periaatteen soveltaminen hyväksytään kiistatta noususuhdanteen aikana. Näin ollen, jos talouskasvu esimerkiksi on ennusteissa mainittua parempi, talousarvion nimellislukuja on väistämättä korjattava selvästi ylöspäin, ja silloin on kiellettyä noudattaa myötäsyklistä finanssipolitiikkaa vähentämällä menoja, mikä saattaisi johtaa ylikuumentumiseen.
Nyt olisikin tiedettävä, voidaanko vastaavanlaista suhdanteiden huomioimista soveltaa myös heikon kasvun tai jopa laman aikana. Puheenjohtajavaltio Belgia on vakuuttunut, että se on mahdollista, ja tutustuttuamme vuoden 2001 talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin mielipiteemme asiasta vain vahvistui.
Heikomman talouskehityksen aikana tulisi myös vakaussopimuksessa määriteltyjä lukuja korjata suhdannevaihtelujen mukaisesti. Suhdanteiden heikkeneminen voi siis vaikuttaa nimellislukuihin, mutta ne voivat joka tapauksessa heilahdella ainoastaan näiden samojen suhdannevaihtelujen mukaan.
Näissä olosuhteissa on myös vältettävä myötäsyklistä politiikkaa. Heti kun verotulot vähenevät, ei pidä vastaavasti heti leikata menoja. Jotta talousarvioiden tilaa koskevat analyysit olisivat virheettömiä, on välttämätöntä, että jaksottaiset korjaukset ovat luotettavia. Belgia aikookin puheenjohtajakaudellaan kehittää tehokkaita tuotantopoikkeamien laskentamenetelmiä suhteessa mahdolliseen kasvuun. Niitä pitää käyttää tulevissa vakaussopimuksissa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, kaikista näistä aiheista syntyy epäilemättä pitkiä ja mielenkiintoisia keskusteluja euroryhmän seuraavissa kokouksissa.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, haluan omalta osaltani tervehtiä tänään vieraanamme olevaa Marokon valtuuskuntaa ja yrittää eritellä kahta ongelmaamme: vakaus- ja kasvusopimusta ja epävirallista Ecofin-neuvostoa, joita molempia haluaisin käsitellä ensimmäisessä puheenvuorossani.
Liègessä 22. ja 23. syyskuuta 2001 pidetyssä Ecofin-kokouksessa keskityttiin Yhdysvaltojen terrori-iskujen taloudellisiin vaikutuksiin.
Haluaisin tuoda esille kolme vaikutusta, joista keskusteltiin Ecofin-kokouksessa: ensiksi taloudellinen tilanne ja vakaus- ja kasvusopimus, josta voitiin myös keskustella.
Toiseksi terrorismin rahoitus.
Kolmanneksi lentoyhtiöiden vakuutusongelmat.
Esitän lisäksi huomioita kahdesta muusta tärkeästä Liègessä käsitellystä aiheesta: euroon siirtymisen valmistelusta ja maailmanlaajuistumiseen liittyvistä kysymyksistä.
Ensimmäisestä kysymyksestä haluaisin sanoa, että terrori-iskut Yhdysvaltoihin ovat lujittaneet uskoamme, että kansainvälinen yhteistyö talous- ja rahoitusasioissa on välttämätöntä ja että Euroopan unionin talouspolitiikkojen koordinointia on ehdottomasti tehostettava.
Euroopan unionissa on jo viime vuodesta lähtien kärsitty ennakoitua enemmän taloudellisen toiminnan taantumasta Yhdysvalloissa ja muualla maailmassa. Yhdysvaltojen murheelliset tapahtumat ovat lisänneet epävarmuutta sekä yleisen kasvuodotuksen kääntymistä alaspäin. Emme voi teeskennellä, ettei mitään ole tapahtunut, mutta samalla on hyvin vaikeaa arvioida tarkasti iskujen mahdollisia vaikutuksia.
Euroopan unionin kasvu lienee tänä vuonna selkeästi alle 2 prosenttia, mutta toivomme vielä kotimaisen kysynnän elpyvän jäljellä olevien neljännesvuosien aikana seuraavista syistä: inflaation pieneneminen, äskettäiset verojen alennukset ja suotuisammat rahapoliittiset edellytykset. Riskien pitäisi siis olla helpommin käsiteltävissä. Meidän on tietysti seurattava taloudellista kehitystä hyvin tarkasti voidaksemme mukauttaa talouspolitiikkoja tarpeen mukaan niin unionissa kuin kussakin jäsenvaltiossa.
Syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkeen poliittiset vastuunkantajat ovat osoittaneet päättäneensä toimia nopeasti ja asianmukaisesti poistaakseen talouden pitkäaikaisen taantuman riskit, jonka takia meidän on myös tarpeen säilyttää keskipitkän ajan tavoitteemme, kiirehtiä asialistaamme - ja erityisesti ajattelen Lissabonin asialistaa -, uudenaikaistaa nopeasti talouksiamme päästäksemme mahdollisimman nopeasti eroon taantumasta sekä lisätäksemme kasvumahdollisuuksiamme.
Kuten äsken osoitin, epävirallisen Ecofin-neuvoston julkilausumassa vahvistettiin jäsenvaltioiden sitoutuminen vakaus- ja kasvusopimuksen puitteisiin, sääntöihin ja täytäntöönpanoon. On totta, että vähäisempi kasvu vaikuttaa vahingollisesti rahoitusasemien nimellisarvoon, kuten puheenjohtajavaltio on osoittanut, mutta tavoitteista poikkeamisen pitää olla maltillista.
Vakaus- ja kasvusopimus on oikeanlainen kehys finanssipolitiikalle sekä silloin, kun talous on hyvällä mallilla, että silloin, kun se sujuu huonommin. Tässä mielessä sopimus mahdollistaa kaiken aikaa asianmukaisen finanssipolitiikan harjoittamisen. Kaikkia sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia voidaan käyttää. Automaattisilla vakauttajilla on enemmän vaikutusta, jos talouden toiminta taantuu arvioitua enemmän. Se, minkä muotoisena ja asteisena nämä vakauttajat voivat toimia, riippuu kunkin jäsenvaltion tilanteesta, sillä niillä, jotka ovat lähimpänä budjettitasapainoa, on ymmärrettävästi enemmän toimintavaraa.
Nykyiset rahoitusasemat, jotka johtuvat olemassa olevien budjettisääntöjen noudattamisesta, ovat mahdollistaneet sen, että Euroopan keskuspankki voi toteuttaa sopeutuvaa rahapolitiikkaa, ja ennen kaikkea sen, että keskuspankki kykeni asianmukaisesti ja nopeasti päättämään korkojen laskemisesta 50 prosenttiyksiköllä 17. syyskuuta. Se, että alijäämä kasvaisi suuremmaksi kuin vakauttajien toiminnan takia on perusteltua, pienentäisi keskuspankin mahdollisuutta vastaaviin alennuksiin tulevaisuudessa.
Eurooppa-neuvosto pyysi komissiota esittelemään 19. lokakuuta pidettävälle Gentin Eurooppa-neuvostolle analyysin taloudellisen tilanteen mahdollisesta kehittymisestä sekä mahdollisesti antamaan suosituksia. Kertomusta on pidettävä jatkuvana ja järjestelmällisenä velvollisuutena, joka mahdollistaa sen, että riskien kehittymistä ja niiden mahdollisia seurauksia koskeva arvio on tarkka.
Toinen huomio, joka koskee terrorismin rahoitusta estäviä toimia. Ecofin-neuvoston julkilausumassa painotetaan muutamia yksittäisiä toimia. Ensinnäkin rahanpesudirektiivin uudelleentarkistamista, joka on, kuten te hyvin tiedätte, käsittelyvaiheessa. Haluan tähdentää uudestaan komission puolesta ja Liègen Ecofin-neuvoston julkilausuman linjan mukaisesti, että pidämme tarkistuksen nopeaa loppuunsaattamista poliittisesti tärkeänä asiana. Se on yksiselitteinen merkki siitä, että unioni on sitoutunut kitkemään juuriltaan sellaisen rikollisen toiminnan, joka saa tukensa rahanpesusta.
Yhtä lailla haluaisin korostaa, että komissiossa hyväksytään asetusehdotus, joka koskee erityistoimia terroritoiminnan rahoittamiseen kytkeytyneiden henkilöiden ja yhteisöjen varojen jäädyttämiseksi, ja toivomme, että se voidaan käsitellä neuvostossa ja parlamentissa nopeasti, jotta asetus voisi tulla välittömästi voimaan. Se on selvä osoitus poliittisesta päätöksestämme olla antamatta hengähdystaukoa niille, jotka pahoinpitelevät poliittista yhteiseloa ja kaikkien kansalaisten vapauksia.
Ecofin-kokouksessa päästiin myös sopuun niistä yleisistä suuntaviivoista, joilla voidaan ohjata hallitusten tukea lentoyhtiöille niiden kärsiessä vakuutusongelmista. Ecofin-kokouksen julkilausumassa komissiota pyydetään laajentamaan liikenneasioista vastaavan neuvoston asettaman ad hoc -työryhmän työnkuvaa siten, että siihen kuuluisivat myös vakuutusongelmat. Julkilausumassa sanotaan myös, että hallitusten täytyy tehdä komissiolle ilmoitus kaikista toimista, joihin ne ryhtyvät, rahamäärät mukaan luettuina. Siten komission on mahdollista tehdä velvollisuutensa ja varmistaa näiden toimien yhteensopivuus yhteisön lainsäädännön kanssa sekä järjestää jäsenvaltioiden toimet johdonmukaiseksi kokonaisuudeksi.
Komissio valmistelee parhaillaan kertomusta syyskuun 11. päivän iskujen vaikutusta lentoliikenneteollisuuteen.
Epävirallisessa Ecofin-kokouksessa pystyttiin myös käymään uutta keskustelua, joita on säännöllisesti käyty, euron käyttöönoton valmisteluista. Komissio laatii kertomuksen asiasta 19. lokakuuta pidettävään Gentin Eurooppa-neuvostoon.
Liègessä pyysin jäsenvaltioita kiinnittämään erityistä huomiota kolmeen näkökohtaan, joita pidän tällä hetkellä ratkaisevina. Ensinnäkin eurojen ennakkotoimituksia pienyrittäjille koskeva ongelma. On tärkeää, että pienyrittäjät tietävät ja ovat vakuuttuneita ennakkotoimitusten kaupallisista eduista, mutta on tärkeää keksiä myös tapoja, joiden avulla heidän on mahdollista tehdä yhteistyötä pankkien kanssa, jotta nämä tarjoaisivat pienyrittäjille oikeudenmukaiset velkaehdot, kun nämä saavat euromääränsä ennen 31. joulukuuta 2001. On myös välttämätöntä antaa erityiskoulutusta pienyrittäjille ja kaikkien yritysten kassahenkilöille.
Kolmas ja viimeinen meitä huolestuttava ongelma on hyödykkeiden ja palvelujen hintaseuranta euroon siirtymisen aikoina. Emme voi, eikä siinä ole mitään järkeä, laatia joka viikko laskelmaa yhdenmukaistetusta kuluttajahintaindeksistä, mutta sen sijasta voimme tarjota kansalaisille avoimesti joidenkin keskeisten hintojen kehitystä koskevaa tietoa. Se, että tätä tehtävää hoitavat valtionvirastot, takaa avoimuuden ja puolueettomuuden sekä näytteiden asianmukaisuuden.
Epävirallisessa Ecofin-kokouksessa oltiin yksimielisiä myös komission ehdotuksesta, joka koski euroseteleiden ja -kolikkojen käyttöönottovaiheessa tapahtuvan tiedonvaihdon järjestämistä hoitavan yhteisen eurooppalaisen verkon luomista. Tämä verkko aloittaa toimintansa joulukuun alussa, ja se tekee tiivistä yhteistyötä Euroopan keskuspankin käteiseuron käyttöönoton koordinoimiseksi perustetun komitean (Eurosystem Cash Changeover Co-ordination Committee) kanssa.
Viimeisenä asiana haluaisin puhua maailmanlaajuistumista koskevasta keskustelusta. Komissiossa on seurattu tarkkaavaisesti maailmanlaajuistumista koskevaa julkista keskustelua, myös niin kutsutusta Tobinin verosta käytyä keskustelua. Panimme merkille, että Ecofin-kokouksessa oltiin kiinnostuneita kertomuksesta, jossa käsiteltäisiin näitä aiheita. Tämä keskustelu kuvastaa kahta tavoitetta, jotka ovat selvästikin merkittäviä ja joista olemme monen maailmanlaajuistumista koskevan keskustelun osanottajan tavoin huolestuneita.
Ensinnäkin olisi vältettävä valuuttakurssien liiallista vaihtelua, joka voi estää kehitysmaiden toivotun taloudellisen kehityksen, ja toiseksikin olisi löydettävä lisärahoituslähteitä köyhyyden torjumiseksi.
Emme voi päästä näihin tavoitteisiin yhden ainoan välineen turvin. Niin Euroopan unioni kuin muut valtiot, kansainväliset laitokset ja muut ryhmät ovat kehittäneet joukon välineitä ja toimintalinjoja, joiden avulla yritetään päästä näihin tavoitteisiin. Enemmän ja paremmin tietysti voidaan ja täytyy tehdä, ja komissio onkin valmis kartoittamaan uusia mahdollisuuksia.
Professori Tobinin ajatuksena oli ottaa käyttöön vero, joka kohdistuisi ulkomaanvaluutan siirtoihin ja jonka tarkoituksena oli hänen määritelmänsä mukaan panna vähän hiekkaa kansainvälisten rahoitusmarkkinoiden rattaisiin. Hän esitti ehdotuksensa ikään kuin toiseksi parhaana ratkaisuna lyhyen ajan spekulatiivisten hintavaihtelujen estämiseksi.
Komissio on jo ilmaissut näkökantansa useaan otteeseen. Valuutan siirtoon kohdistuvan veron avulla ei voida hoitaa tehokkaasti rahavirtojen liian suuresta liikkuvuudesta johtuvia ongelmia eikä myöskään valtioiden välistä epätasa-arvoa. On otettava käyttöön monia välineitä. Tobinin vero ei ole ihmeitä tekevä väline, jonka avulla on mahdollista vastata kaikkiin näihin haasteisiin.
Meidän on harkittava sellaisia välineitä, joiden avulla saavutamme taloudellisen ja rahoituksellisen vakauden. Tarvitaan yksi yhteinen näkökulma, josta käsin rahataloutta tarkastellaan niin Euroopan unionin sisällä kuin kansainvälisestikin ja joka kattaa myös lainsäädännön, eri instituutiot ja rahanpesukysymyksen.
Laaja-alainen näkökulma on tarpeen myös kehityksen rahoittamiseksi. Köyhyyttä, velanhoitoa, kansainvälisten julkisten varojen hankkimista ja ympäristönsuojelua voidaan hoitaa eri välineiden avulla. Komissio ja olen varma, että voimme luottaa myös parlamentin ja neuvoston apuun tässä asiassa on valmis ottamaan aktiivisesti osaa keskusteluun, joka koskee maailmanlaajuistumisen, kestävän kehityksen ja maailmanjärjestyksen välisen johdonmukaisuuden varmistamiseen tarvittavia välineitä.
Nämä kysymykset ulottuvat tietenkin unionin varsinaisen toimialan ulkopuolelle ja meidän onkin käsiteltävä niitä muiden valtioiden ja instituutioiden kanssa. Komissio on valmis vastaamaan neuvoston kutsuun, joka koskee työskentelyn jatkamista siitä, miten mainitsemiini avaintavoitteet voitaisiin saavuttaa. Joka tapauksessa osa työtä on jo vireillä komissiossa, sillä valmistelemme parhaillamme ensi vuoden tammikuussa esiteltävää kertomusta, joka koskee kestävän kehityksen ulkoista ulottuvuutta ensi vuonna Johannesburgissa pidettävää Rio+10-konferenssia silmällä pitäen.
Nämä ovat ne keskeiset asiat, joista halusin keskustella teidän kanssanne.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, miksi meidän ryhmämme vaati, että vakaus- ja kasvusopimusta koskeva keskustelu on järjestettävä tänään iltapäivällä? Syynä oli se, että olimme huolissamme eräistä lausunnoista, joita olemme viime viikkoina ja kuukausina kuulleet sosialististen hallitusten tahoilta. Eichelin, Jospinin, Fabiuksen ja monien muiden lausunnot ovat olleet samansuuntaisia. Ensiksikin on sanottu, että tämänhetkisessä tilanteessa vakaus- ja kasvusopimuksen sääntöjä on ehdottomasti lievennettävä. Tämä oli yksi vaatimus. Toisessa vaatimuksessa esitettiin, että valtion- ja hallitusten päämiehillä pitäisi olla oikeus asettaa Euroopan keskuspankille vuosittaiset vakaustavoitteet. Meidän mielestämme nämä molemmat ehdotukset ovat erittäin vaarallisia. Euroopan keskuspankin riippumattomuus ja vakaus- ja kasvusopimus ovat nimittäin Euroopan unionin valuuttajärjestelmän tukipilarit. Kumpaakaan niistä ei saa horjuttaa. Meidän ryhmämme tulee aina puolustamaan sekä Euroopan keskuspankin riippumattomuuden että vakaus- ja kasvusopimuksen säilyttämistä ennallaan.
Siirryn nyt kuitenkin käsiteltävinä oleviin päätöslauselmiin. Esitimme päätöslauselman yhdessä Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän kanssa. Neuvottelimme asiasta myös Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän kanssa, joka ilmoitti, ettei se voi kannattaa päätöslauselmaamme. Mitä pahaa päätöslauselmassamme oikein sanotaan? Siinä sanotaan, että vakaus- ja kasvusopimus pitäisi "säilyttää". Miksi sitä ei voi hyväksyä? Lisäksi siinä sanotaan, että me haluamme soveltaa kaikkia sen periaatteita. Miksi sitä ei voi hyväksyä? Tarvitsemme toimenpiteitä rahanpesun estämiseksi. Arvoisa komission jäsen, te otitte asian puheeksi. Me tarvitsemme toimenpiteitä terroritekojen taloudellisten edellytysten tuhoamiseen. Miksi sitä ei voi hyväksyä? Meidän pitää lisäksi lakkauttaa johdonmukaisesti monopoli-asemia Euroopan talouden kilpailukyvyn vahvistamiseksi. Miksi sitä ei voi hyväksyä?
Sitten toinen kysymys: mikä on vastapuolen ehdotus? Aina esitetään periaatteessa samat ehdotukset. Euroopan keskuspankin pitää laskea korkoja. Toisaalta vakaus- ja kasvusopimusta tai jäsenvaltioiden finanssipolitiikkaa on löysättävä. Se on talouspoliittisten toimien sosialistinen yhdistelmä, erilaisista aineksista valmistettu druidien juoma, jonka on tarkoitus parantaa yhtäkkiä ja helposti kaikki tämän talouden vaivat. Hyvä Christa, olisi kyllä mukavaa, jos asiat sujuisivat tällä tavoin! Se ei kuitenkaan toimi käytännössä. Ajattelepa vaikka Japania, jossa tällaista ratkaisua sovellettiin ja jossa sitä ei saatu toimimaan! Tarkastelepa Yhdysvaltain nykyistä pörssitilannetta, joka osoittaa, ettei se toimi! Tarkastellaanpa taloushistoriaa, jolloin huomaamme, ettei se ole toiminut vielä koskaan! Haluaisin siksi kehottaa teitä hylkäämään nämä vaatimukset ja kannattamaan päätöslauselmaamme.

Goebbels
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, maailman tilanne on aivan liian vakava ryhtyäkseni typerään poleemiseen keskusteluun kollegani von Wogaun kanssa. Jäsen von Wogau syytti äsken sosialisteja pahoista aikeista. Me emme todellakaan noudata sellaista politiikkaa.
On ymmärrettävä, että syyskuun 11. päivänä tapahtuneet terrori-iskut eivät aiheuttaneet ainoastaan erittäin suuria inhimillisiä kärsimyksiä, vaan ne saattavat myös vaikuttaa suunnattomasti yleisiin vapauksiin ja maailman talouteen. Ennen syyskuun 11. päivää kasvun hidastumista oli jo selvästi havaittavissa Yhdysvalloissa Japanin jo ollessa huonossa asemassa. Mutta ennen syyskuun 11. päivää myös Euroopan unionissa näkyi jo merkkejä kasvun hidastumisesta, joitakin ennusteita jouduttiin korjaamaan alaspäin, ja nyt voidaan sanoa, että kolmannesta vuosineljänneksestä ei tule yhtä hyvää kuin toinen vuosineljännes oli Euroopassa ja koko maailmassa.
Nyt on pyrittävä välttämään lama. Lamalla tarkoitetaan, kuten kaikki tietävät, kasvun hidastumista kahdella perättäisellä vuosineljänneksellä, ja etevän kollegani von Wogaun mukaan meidän pitäisi nyt odottaa kuusi kuukautta voidaksemme todeta, olemmeko todellakin lamassa. Itse uskon, että on reagoitava heti ryhtymällä noudattamaan käytännönläheistä politiikkaa. Uskon, että Euroopan on reagoitava lamakierteen uhatessa noudattamalla aktiivista talouspolitiikkaa. Sitä on toteutettava Euroopan unionissa parantamalla talouspolitiikkojen koordinointia ja lisäämällä yhteistyötä Euroopan unionin ja sen talouskumppaneiden välillä, kehitysmaat mukaan lukien. Vaadimme sellaista käytännönläheistä politiikkaa, jota noudatetaan Yhdysvalloissa, jossa ei tietääkseni ole sosialistihallitusta...
On tietenkin otettava huomioon vakaussopimus: budjettivajeen kolmen prosentin kynnyksen ylittämiseen ei saa kannustaa. Mutta kuten neuvoston edustaja totesi, julkisen talouden kestävyyttä on arvioitava pitkällä aikavälillä ja vakaussopimuksen mukaan julkisen talouden on oltava tasapainossa tai lähes tasapainossa. Mutta meidän on toimittava myös lyhyellä aikavälillä. Talouden vakauttajilla voi olla merkitystä. Meitä on kohdannut ulkoinen sokki, ja vakaussopimuksen mukaan meidän velvollisuutemme on toimia silloin. En peräänkuuluta ideologista keskustelua. Jäsen von Wogaun käsitys vakaussopimuksesta on yksinkertaisesti suoraviivainen. Me emme vaadi valtionavustuksia emmekä määrärahojen pirstomista, me vaadimme täsmätoimenpiteitä vaikeuksissa olevien alojen tukemiseksi.
Hyvät parlamentin jäsenet, lopuksi haluaisin sanoa seuraavaa: on ehdottoman tärkeää painottaa, että kyse ei ole kulttuurien sodasta. Terrorismi ei edusta mitään kulttuuria, terrorismi on kaiken inhimillisyyden vastakohta. On liittouduttava terrorismia vastaan, mutta on myös liittouduttava köyhyyttä vastaan. Maailmanpankki toi juuri esiin, mitä seurauksia New Yorkin terrori-iskuilla on kehitysmaihin: sen lisäksi että suremme tuhansia uhreja New Yorkissa ja Washingtonissa, suremme myös kymmeniä tuhansia uhreja köyhien maiden lasten joukossa. Sitä vastaan meidän on taisteltava.

Huhne
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa liberaaliryhmän puolesta, että vakaus- ja kasvusopimus on mielestämme rahapoliittisen vakauden välttämätön tukipylväs euroalueella ja yleensä unionissa ja että sen kirjainta ja henkeä olisi kunnioitettava. Emme hyväksy sitä ilmeisesti sosiaaliryhmästä kumpuavaa näkemystä, että vakaus- ja kasvusopimuksessa on nykyisin tarpeettoman rajoittavia finanssipoliittisia määräyksiä.
Niillä 11 maalla, joiden julkisen talouden rahoitusasema on kestävä - toisin sanoen niillä mailla, jotka pystyvät kestämään tavanomaiseen taantumaan liittyvän verotulojen laskun ja pitämään budjettialijäämän edelleen 3 prosentin alapuolella - ei ole tarvetta nostaa veroja tai leikata julkisia menoja, ja automaattiset vakauttajat voivat toimia ja niiden pitäisi antaa toimia. Tämä taantuma on sitä paitsi monille näistä maista vuoden 1973 ensimmäisen öljykriisin jälkeen ensimmäinen taantuma, jossa automaattiset vakauttajat ovat voineet toimia täysimääräisesti. Rahamarkkinoiden huolenaiheet ovat aiemmin olleet hallituksille merkittävä rajoite. Rahaliitto, vakaus- ja kasvusopimus sekä julkisen talouden tervehdyttäminen ovat palauttaneet jäsenvaltioille hyödyllisen poliittisen keinon, jollaista niillä ei ole pitkään aikaan ollut.
On erittäin järkevää, että niissä neljässä euroalueen jäsenvaltiossa, joiden talousarviot eivät vielä ole täysin yhteensopivia vakaus- ja kasvusopimuksen kanssa, eli Ranskassa, Saksassa, Italiassa ja Portugalissa jatketaan talousarvion tasapainottamisprosessia. Tämä tarkoittaa, että hyväksytään osa taantuman vaikutuksista alijäämään muttei missään nimessä kaikkia.
Vaadimme PPE-ryhmän kanssa yhteisessä päätöslauselmaesityksessämme vakaus- ja kasvuohjelman asianmukaista noudattamista. Huomautamme, että tällaisena vuonna - monet vakausohjelmat laadittiin 3 prosentin kasvuennusteen perusteella, mutta tulos on todennäköisesti alle 2 prosenttia, kuten komissio on sanonut - olisi erittäin hyödyllistä, että EKP:llä, Ecofin-neuvostolla ja komissiolla olisi perustana olevaa budjettitasapainoa koskeva yhteisesti sovittu toimenpide, jolla poistettaisiin taantuman vaikutus veroihin ja suhdanteiden mukaan määräytyviin menoihin ja ehkäpä myös korkoihin. Tällainen perustana oleva budjettitasapaino mahdollistaisi julkisen talouden tilan entistä paremman seurannan vuositasolla ja tukisi vakaus- ja kasvusopimuksen budjettikuria, ja samalla vakuutettaisiin rahamarkkinoille, että finanssipolitiikkaa ei höllennetä, vaikka nimelliset alijäämät väistämättä hieman kasvavat.
Vastaavasti tällainen vakaus- ja kasvusopimukseen perustuva budjettitasapaino estäisi valtiovarainministereitä höllentämästä finanssipolitiikkaa noususuhdanteessa yksinomaan suhdannesyistä lisääntyneiden verotulojen takia.
Meidän olisi noudatettava vakaus- ja kasvusopimusta sekä lisättävä sen kykyä varmistaa valtiovarainministerien kurinalaisuus.

Jonckheer
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, mielestäni vakaussopimuksesta on puhuttu jo paljon.
Uskon, että olennainen ero näiden kahden parlamentille esitetyn päätöslauselmaehdotuksen välillä on se, että meidän päätöslauselmaesityksessämme, jonka olemme allekirjoittaneet yhdessä sosialistiryhmän kanssa, painotetaan enemmän mahdollisuutta noudattaa vastasyklistä suhdannepolitiikkaa, toisin sanoen kasvun tukemista vakaussopimuksen mukaisesti. Mikäli kuulin oikein puheenjohtajavaltion julkilausuman, vaikuttaisi siltä, että puheenjohtajavaltio kannattaa ajatusta siitä, että vakaussopimuksen on mahdollistettava suhdannepolitiikan noudattaminen Euroopan unionissa tukemalla kasvua.
Tämä tarkoittaa mielestäni sitä, että ei kannata liikaa pettää itseään. Liikkumavara raha- ja finanssipolitiikassa on suhteellisen rajallinen, ja haluaisin ottaa esille tässä keskustelussa seikan, jota ei vielä ole mainittu, mutta joka ainakin minun mielestäni vaikuttaa huolestuttavalta. Kuten tiedätte, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, lähes kaikkien jäsenvaltioiden julkinen talous on heikentynyt, mikä näkyy BKT:n prosenttimäärässä verohuojennuksina, ja samalla jäsenvaltiot käyvät keskenään verokilpailua etenkin yhtiöveron välityksellä hidastuvan kasvun aikana. Tällainen politiikka saattaa aiheuttaa painetta julkisten menojen leikkaamiseen, josta seuraisi joko liian suppeat julkiset menot, kun otetaan huomioon puolustamamme yhteisvastuullisuusperiaate, tai julkisen talouden rahoituksen jakautuminen epäoikeudenmukaisesti. Siksi olisikin tärkeää - ja minusta vaikuttaa, että puheenjohtajavaltion edustaja viittasi juuri tähän ja kiinnittää asiaan huomiota - keskustella muiden veroperusteiden kehittämisestä. Siinä mielessä Tobinin vero saattaisi auttaa laajentamaan veroperusteita, mutta arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluaisin kysyä, missä vaiheessa Prima Renault -ryhmän selvitystyö on ja mikä on tilanne yhtiöveroa koskevassa keskustelussa, koska minusta tuntuu, että olisi kiire saada vauhtia unionin jäsenvaltioiden toimintaan. Talous- ja raha-asioiden valiokuntamme ei enää saa tietoa työskentelyn etenemisestä, ja kun kuulemme jotain, saamme todeta, että mitään edistystä ei ole tapahtunut. Minusta kuitenkin tuntuu, että hidastuneen talouskasvun aikana Euroopan unionin olisi kiireellisesti ryhdistäydyttävä ja alettava koordinoimaan yhtiöverotuksen kehitystä.
Toinen seikka, josta haluan puhua, on terrorismi ja rahanpesu. Meillä on lähinnä rahoitusalan rahanpesutyöryhmä ja rahanpesua koskeva direktiivikysymys. Asiantuntijoiden mukaan kansainvälinen yhteistyö on tähän mennessä ollut suppeaa ja tehotonta. Rahanpesutyöryhmä on laatinut suosituksia, joiden soveltaminen riippuu allekirjoittaneista valtioista. Jo vuoden 1996 lokakuussa laaditussa, eurooppalaisten tuomareiden allekirjoittamassa Geneven vetoomuksessa vaadittiin tiettyjen kansainvälisten sopimusten vahvistamista sekä pankkisalaisuuden poistamista tutkinnan ajaksi. Eräs tuomari esitti hiljattain vielä uudelleen tämän vetoomuksen kääntymällä sellaisen kansainvälisen konferenssin puoleen, jolla on kolme tavoitetta: talouselämän avoimuutta koskevien sääntöjen määritteleminen, johon sisältyisi pankkisalaisuuden poistaminen ja veroparatiisien lopettaminen, oikeuslaitosten yhteistyö valtioiden välillä sekä rangaistusjärjestelmän laatiminen sellaisia valtioita varten, jotka eivät noudata säädöksiä. Pyydän, että puhemies ja komissio toimisivat siten, että puheenjohtajavaltio Belgia huomioisi tuomareiden pyynnöt, jotka myös rahanpesutyöryhmän puheenjohtaja - luin sen taas tänä aamuna lehdestä - on esittänyt uudelleen, ja tarttuisi toimeen asioiden vauhdittamiseksi ja jotta rahanpesutyöryhmän suosituksista tulee jäsenvaltioita sitovia.
Se olisi tärkeä tehtävä, jota Euroopan unioni voi käyttää hyväkseen sekä rahanpesutyöryhmän puheenjohtajana että sen tärkeänä tukipilarina. Uskon, että tästä näkökulmasta katsottuna me voisimme myös ryhtyä sanoista tekoihin. Mielestäni talousrikosten vastaisen taistelun yhdistäminen eurooppalaiseen säästövero-ohjelmaan olisi poliittisesti oiva ratkaisu asioiden vauhdittamiseksi veropaketin kannalta, johon sisältyy säännöksiä, jotka sitovat myös jopa Euroopan unionin alueella toimivia veroparatiiseja tai etuoikeutettuja järjestelmiä. Valitettavasti Ecofin-neuvosto on jälleen kerran joutunut toteamaan, että asiassa ei ole tapahtunut edistystä.

Herzog
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on tyrmistyttävää, kuinka suvaitsematonta ja saamatonta Euroopan unionin talouspolitiikka on. Työttömyys lisääntyy, lama uhkaa, kestävän kehityksen ehtoja ei täytetä, mutta neuvosto, komissio ja Euroopan keskuspankki vain puhuvat kapulakieltä ja turvautuvat itsesuggestioon. Euro kyllä suojelee Euroopan unionia valuuttakeinottelulta, mutta se ei mitenkään suojele talouskriiseiltä: olemme kurkkuamme myöten täynnä globalisaatiota.
Saamattomuus johtuu suurelta osin niiden henkilöiden taantumuksellisuudesta, jotka vastustavat valtion puuttumista asiaan. He pyrkivät itsepintaisesti edistämään verokilpailua, kuten Pierre Jonckheer muistutti, ja vastustavat siis julkisia menoja, mutta ovat tyytyväisiä pörssin paisumiseen ja siitä seuraaviin kannattavuusvaatimuksiin. Sen vuoksi julkiset ja yksityiset investoinnit vähenevät huolestuttavasti.
Hyvät jäsenet, saamattomuus johtuu myös Euroopan sosiaalidemokraattien perusajatusten sisältämistä tietyistä heikkouksista. Mielestäni on korkea aika tunnustaa asia. Te peräänkuulutatte kansallisten politiikkojen parempaa koordinointia. Olen samaa mieltä, mutta on myönnettävä, että pohjimmiltaan se on vakaussopimuksen mukaista, ja te varmastikin vahvistatte asian. Emme siis saa juuttua keskustelemaan vakaussopimuksesta ainoastaan taantumuksellisuuden tai joustavuuden nimissä. Esitämmekin toimintaohjelman päästäksemme keskustelussa uusille urille.
Ensinnäkin, meidän on yhteistoimin unionin ja kansallisten edustajien kesken otettava kantaa Euroopan unionin talouden vauhdittamisen puolesta ja käännyttävä asiassa Gentin Eurooppa-neuvoston ja komission puoleen. Talouden vauhdittamiseksi on suosittava julkisia menoja ja luottoa veronalennuksen sijasta ja perustettava suhdannerahasto.
Toiseksi, vaadimme, että vakaus- ja kasvusopimusta tarkistetaan perinpohjaisesti, sillä sitä ei ole muutettu vuoden 1992 jälkeen, vaikka maailma on muuttunut ja olemme siirtymässä euroaikaan. Arvostan puheenjohtaja Neyts-Uyttebroeckin puheessaan osoittamaa avoimuutta, mutta me vaadimme vielä enemmän ja jotain muutakin: me haluamme uudistuksen. Meidän on noudatettava kahta periaatetta. Markkinoiden sääntöjä on tasapainotettava Euroopan julkisen talouden ja sekatalousjärjestelmän keinoin. Onko tarpeen tuoda esiin, että presidentti Bush harjoittaa keynesiläistä talouspolitiikkaa vauhdittaakseen Yhdysvaltojen taloutta sen jälkeen kun presidentti Clinton ei suostunut veronalennukseen yllyttävien vaatimuksiin? Toisaalta valtion toimia säätelevissä kriteereissä on huomioitava sekä kansallisten päätösten moninaisuus että yhteisvastuullisuus. Julkisen talouden velkaantumisen rajoittaminen korkeintaan kolmeen prosenttiin ei ole lainkaan estänyt jäsenvaltioiden välisten erojen kasvamista.
Näin ollen uuden sopimuksen tulisi perustua yhteisiin tehokkuuskriteereihin sekä verotuksen että julkisten menojen osalta. Verotusjärjestelmän on tuettava taistelua rahamarkkinoiden häilyvyyttä ja korkotulojen lunastusta vastaan verottamalla rahoitustuottoja ja -tuloja. Valtion menojen on ensisijaisesti täytettävä sekä kestävän kehityksen vaatimukset niin ihmisten kuin toiminnan osalta että turvallisuuden ja yhteisvastuuhengen vaatimukset. Vaadimme myös, että sopimukseen sisällytetään unionin omia keinoja verotus- ja finanssijärjestelmän parantamiseksi, kuten puheenjohtajavaltio Belgian edustaja onneksi ehdotti.
Kolmanneksi haluaisin sanoa, että on ehdottoman tärkeää sisällyttää Laekenin julistukseen sitoumus, että yhteisölle myönnetään toimivaltuudet makrotalouspolitiikassa.

Hyland
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että sain tilaisuuden esittää muutaman tärkeän huomion vakaus- ja kasvusopimuksesta. Sillä on oma tehtävänsä talouspolitiikkojen yhteensovittamisessa, mutta sitä on sovellettava järkevästi ja tasapainoisesti kaikissa jäsenvaltioissa. Politiikoissa on kuitenkin suuria eroja, kun ajatellaan, mitä komissio nyt ehdottaa ja mitä sovittiin Ecofin-neuvostossa Helsingissä vuonna 1999; tuolloin sovittiin, että jäsenvaltiot määrittelevät budjettipolitiikkansa perustamissopimuksen mukaisesti mutta että sitoumus jättää tilaa sisäpoliittisille valinnoille.
On myönteistä, että komissio julkaisi tällä viikolla eurooppalaista hallintotapaa koskevan valkoisen kirjan, joka pääosin kuvastaa EU:n toimielinten tarvetta pikemminkin kuunnella kuin sanella. EU:n kansalaiset ovat antaneet selkeän viestin, että vaikka he tukevat edelleenkin pääosin EU:n yhdentymistä, he haluavat sen toteutuvan tavalla, jossa kuvastuu kunkin jäsenvaltion ja sen kansalaisten riippumattomuus ja koskemattomuus. Parlamentissa ja myös hallinnossa on ihmisiä, jotka rynnistävät sokeasti kohti federalistisen Euroopan luomista. He tekevät mielestäni karhunpalveluksen yhteisön perustajien visiolle, ja uskonkin, että kansalaisten reaktio estää heidän etenemisensä. Todellisen maailman tapahtumiin voidaan harvoin puuttua ennalta määritettyjen ja ohjailevien sääntöjen avulla. Liiallinen sääntely tukahduttaa aloitteellisuuden ja samalla edistyksen ja hyvinvoinnin.

Abitbol
Arvoisa puhemies, jälleen kerran Euroopan unioni ei ole Euroopan tilanteen tasalla halutessaan kytkeä Euroopan talouspolitiikat vakaussopimuksen liekaan, vaikka kaikki tietävät, että sopimuksen vaatimukset ovat täysin vanhentuneita.
Vakaussopimus on kuollut, hyvä jäsen von Wogau, eikä se kuollut New Yorkissa. Euroopan keskuspankki tappoi sen todellisuudesta jälkeen jääneellä politiikallaan, jo legendaksi muodostuneilla virheellisillä ennusteillaan, harhakuviin perustuvalla inflaatiopelollaan. Seuraukset tiedetään. Korkotasomme on maailman korkein, euro horjuu edelleen, olemme laman kynnyksellä. Oli selvää, ja monet valiokuntamme jäsenistä painottivat voimakkaasti jokaisen pääjohtaja Duisenbergin kanssa käydyn keskustelun yhteydessä - jos niitä keskusteluiksi voi sanoa -, että mikäli rahapolitiikkaa toteutetaan samalla tavalla kuin pelokas vanhus varoo askeliaan, hallitusten on ennemmin tai myöhemmin turvauduttava elvytystoimiin, ja on naurettavaa moittia niitä nyt siitä.
Euroopan unioni ei taaskaan ansaitse niitä valtuuksia, jotka se on ominut itselleen laillisilta hallituksilta, siksi, että se ei pyydä - ja tämä on asian kaunistelua - Euroopan keskuspankkia antamaan "eurolandin" talouksien käyttöön niitä keinoja, jotka jäsenvaltiot ovat sille myöntäneet. Eurovaluutta ei tietääksemme ole Euroopan keskuspankin omaisuutta, eikä sen pidä omia euroa itselleen. On sitä paitsi - ohimennen sanoen - ennenkuulumatonta, että Euroopan keskuspankki päättää, lasketaanko euroja liikkeelle vai ei ennen tammikuun 1. päivää. Myönnän, että en ymmärrä, miksi tottelevaiset hallitukset eivät itse halua aikaistaa euron liikkeellelaskun päivämäärää omissa maissaan.
Jälleen kerran Euroopan unioni ei kykene toteuttamaan kunnianhimoisia, vai pitäisikö sanoa omahyväisiä, tavoitteitaan, ja niin se jää taka-alalle ainoassa taistelussa, joka on merkittävä unionin kansalaisten kannalta, taistelussa talouden kasvun ja työllisyyden puolesta.
Saanen vielä lisätä, arvoisa komission jäsen ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että tekopyhyyden värittämä keskustelu Tobinin verosta ei lainkaan mairittele Euroopan unionin älykkyystasoa. Euroopan unionilla oli kerrankin tilaisuus osoittaa, että sillä on vaikutusvaltaa maailman asioissa ja että se ei ole pelkästään vapaan globalisaation palapelin osa, joka se loppujen lopuksi kuitenkin on.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, Italian radikaalijäsenet yhtyvät kansanpuolueen ja liberaalipuolueen ryhmien päätöslauselmaan, koska pidämme oikeana, että parlamentti vahvistaa vakaussopimuksen ja sen periaatteiden lainvoimaisuuden.
Mielestäni budjetti- ja rahapolitiikat eivät sovellu yhteen kasvun kanssa, mikäli ei osoiteta rohkeutta puuttua rakenneuudistuksiin, yksityistämisiin, markkinoiden vapauttamiseen erityisesti työmarkkinoiden ja julkisiin menoihin ja mikäli ei osoiteta rohkeutta purkaa sosiaalikustannuksiin liittyvää ongelmaa, joka kuormittaa liiaksi monien Euroopan maiden talousarvioita ja synnyttää vakavia epäoikeudenmukaisuuksia, joiden voidaan katsoa johtuvan samaisten järjestelmien organisointitavasta ja jotka kohdistuvat nuoriin työntekijäsukupolviin.
Tiedän varsin hyvin, että Euroopan maat viittaan erityisesti kotimaahani Italiaan mutta myös muihin, esimerkiksi Saksaan ovat eläneet noususuhdannetta liian huolettomasti lykätessään uudistuksia, jotka olisi kuitenkin pitänyt toteuttaa julkisten talousarvioiden vahvistamiseksi ja kilpailukykymahdollisuuksien lisäämiseksi yrityksille, ja antautuessaan ammattiyhdistysten ja valtiolta lisää tukea vaativien yritysjärjestöjen painostukseen. Näin tehdessään ne eivät valmistaneet Euroopan taloutta hetkeen, jolloin väistämättä ajaudutaan laskusuhdanteeseen, ja vielä suuremmalla syyllä syyskuun 11. päivän tapahtumia seuranneeseen erittäin vaikeaan aikaan.
Arvoisa puhemies, uskoakseni Euroopassa peritään edelleen liian korkeita veroja: vaikka pitää toki paikkansa, että joitakin kevennyksiä on tehty, lukuja tarkistettaessa käy kuitenkin ilmi, että verot ovat Euroopassa edelleen huomattavasti korkeammat kuin 1990-luvun alussa.
Jos Euroopassa nyt luovutaan noudattamasta vakaussopimuksen ehtoja ja turvaudutaan alijäämäiseen budjettiin, tämä tarkoittaa, että silloin tulevia vuosia varten valmistellaan uusia veronkorotuksia, mitä minun mielestäni ei voi Euroopan talouden, eurooppalaisten työntekijöiden ja Euroopan työttömien kannalta missään nimessä sallia.
On olemassa vaara, josta on syytä puhua kollega Goebbels viittasi tilanteen mullistumiseen syyskuun 11. päivän tapahtumien seurauksena eli se, että Eurooppa käyttää tämänhetkistä talouskriisiä ja Yhdysvaltojen kriisiä alibinaan voidakseen palata harjoittamaan elvytyspolitiikkaa ja alijäämäiseen budjettiin perustuvaa politiikkaa, mihin Eurooppa ja Euroopan kansalaiset ovat aikaisempina vuosina tottuneet. Tällaista toimintamallia ei pidä omaksua.
Olemme saaneet vahvistuksen siitä, että Yhdysvallatkin reagoi tilanteeseen elvyttävän budjettipolitiikan keinoin ja lisää menoja prosentin verran BKT:stä, unohdamme kuitenkin, että Yhdysvallat voi tehdä tämän melko tehokkaasti, koska sen tukena on julkiset budjetit, jotka ovat vakaita ja ylijäämäisiä. Ei olisi sama asia, jos Euroopassa harjoitettaisiin vastaavanlaista politiikkaa, eikä olisi sama asia, jos Euroopassa tuettaisiin valtion lentoyhtiöitä, jotka ovat imeneet julkisia varoja ja estäneet eurooppalaisten markkinoiden vapautumisen.
Haluan korostaa vielä yhtä asiaa, joka liittyy terrorismin vastaiseen taisteluun ja sen rahoitukseen. Asiantuntija-analyytikot korostavat yhä enemmän erästä seikkaa, josta myös taloustieteen Nobel-palkinnon saanut Gary Becker puhui hiljattain: kyse on monikansallisten terroristijärjestöjen rahoittamisesta erityisesti Afganistanin ja Pakistanin huumekaupan välityksellä.
Pohdimmekin osoitan sanani puhemiehelle ja komission jäsenelle mahdollisuutta pysäyttää tämänkaltainen terrorismin rahoittaminen toteuttamalla huumeet kieltävää politiikkaa.

Berthu
Arvoisa puhemies, tänään kehkeytynyt keskustelu oletetusta valinnasta vakaussopimuksen ja talouden elvyttämisen välillä vaikuttaa jokseenkin surrealistiselta, sillä todellisuudessa molemmat vaihtoehdot ovat vääriä.
Yhtäältä vakaussopimus on liian joustamaton keino joistakin sen suomista erivapauksista huolimatta, sillä siinä ei huomioida riittävän hyvin jäsenvaltioiden välisiä suhdanne-eroja. Olemme aina korostaneet tätä. Mutta on totta, että neuvosto vihjasi, että jonkun ajan kuluttua suhdannevaihtelujen aiheuttamat korjaukset olisivat mahdollisia. Joten jos ollaan tarpeeksi taitavia ja käytetään terrori-iskuja verukkeena, voidaan nähtävästi varautua vaikka minkälaisiin suhdannevaihtelujen joustoihin.
Toisaalta sellaisissa maissa, joissa talouskasvu on eniten hidastunut, kuten Ranskassa ja Saksassa, talouden elvyttämistoimet on jo toteutettu kolmessa vaiheessa. Ensinnäkin näiden maiden budjettialijäämä on suuri, mikä rajoittaa liikkumavaraa ja aiheuttaa jo ärsykereaktion. Minulle tietenkin sanotaan, kuten huumeiden käyttäjille, että mikäli ärsykereaktion halutaan olevan voimakkaampi, ärsykkeitä pitäisi olla enemmän. Mutta jonain päivänä raja kyllä tulee vastaan.
Toinen elvyttämisen seuraus on äärimmäisyyksiin mennyt, yhteisen valuutan keinotekoisuudesta johtuva euron aliarvioiminen, joka on piristänyt vientiämme kauppakumppaniemme kannalta epäoikeudenmukaisesti, mutta joka on kuitenkin ollut myönteistä sisäisen kasvumme kannalta. Se onkin muuten saattanut vaikuttaa jonkin verran Yhdysvaltojen talouskasvun hidastumiseen viime kuukausien aikana.
Ja sitten, kolmas elvytyksen seuraus, josta kukaan ei puhu, mutta joka on todellinen: yksityishenkilöt menettävät varansa valmistautuessaan ensi tammikuun 1. päivänä alkavaan eurokolikoiden ja -seteleiden vaihtoon. Kyse on hyödyttömästä rahasta, jota investoidaan uudelleen talouteen noin 50 miljardin frangin edestä tänä vuonna omassa maassani, mitä ei voi noin vain sivuuttaa.
Näiden toimenpiteiden ansiosta talouden pitäisi olla nousussa jo täyttä vauhtia. Ylimääräisistä elvytystoimista ei olisi mitään hyötyä, ellei sitten jonkun ajan kuluttua säädettäisi uusia veroja, mikä hankaloittaisi tulevaa tilannetta entisestään. Varsinainen kysymys, joka meidän tulisi esittää, on seuraava: kuinka on mahdollista, että mainitsemieni kolmen elvytystoimenpiteen ansiosta emme jo ole keskellä nousukautta? Mielestäni siihen on kaksi syytä terrori-iskujen aiheuttaman sattumanvaraisen vaikutuksen lisäksi, joka ei vielä tunnu.
Ensimmäinen syy on talouden rasitteet verotusasioissa ja kaikenlainen joustamattomuus, jota sosialistien vallassaolo Ranskassa vielä pahentaa. Varsinkin 35 tunnin työviikon pakollinen noudattaminen oli typerä ratkaisu.
Toinen syy, jonka olen jo maininnut, ja sanon sen vielä uudelleen, on se, että yhteisestä valuutasta on huonoja seurauksia. Euron avulla vältytään ehkä joiltakin sisämarkkinoiden valuuttaheilahteluilta, kuten sen puolestapuhujat mielellään aina muistuttavat. Mutta euro sen sijaan edellyttää yhtenäistä rahapolitiikkaa sellaisten valtioiden välillä, joiden tilanteet vaihtelevat paljon keskenään. Tämä vakioasu, erään taloustieteilijän sanoja lainatakseni, ei sovi nyt Ranskalle eikä Saksalle, joiden taloudellista tilannetta se heikentää. Ja vaikuttaisi siltä, että talouksien yhtenäistämisen heikentävä vaikutus on nyt paljon suurempi kuin valuuttaheilahtelujen poistumisesta saatava hyöty. Niinpä euro vaikuttaisikin maailmanlaajuisesti ajateltuna pikemminkin syöksevän jäsenvaltiot kriisiin kuin suojaavan niitä siltä. Onko meidän siedettävä vielä suurempia budjettivajeita euron tukemiseksi? Se olisi todella järjenvastaista!
Joka tapauksessa, arvoisa puhemies, koska Euroopan rakentaminen on nyt käynnissä, joudumme odottamaan vielä muutaman tuskallisen ja kireän vuoden ennen kuin hallitukset huomaavat tämän perustotuuden: kaikki voivat paljon paremmin silloin kun jokainen maa saa noudattaa omiin tarpeisiinsa mukautettua talouspolitiikkaa.

Suominen
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, arvoisa komission jäsen, tämänhetkisellä maailmanpoliittisella tilanteella, aloitetulla sodalla terrorismia vastaan, on runsaasti piirteitä, jotka luovat pitkäaikaista epävarmuutta EU-maidenkin talouteen. Siksi luottamusta luovilla talouspolitiikan linjauksilla on ehkä ennennäkemättömän suuri vaikutus kuluttajien ja investoijien käyttäytymiseen ja sitä kautta hidastuneen kasvun jakson pituuteen. Eräät asiat ovat myönteisiä myös inflaation hillinnän, rahan arvon vakauden kannalta: raakaöljyn hinta on pikemminkin laskussa kuin nousussa ja Fed ja EKP toimivat syyskuun 11. päivän jälkeen nopeasti ja yksissä tuumin. Nyt Fedin eilisen koronlaskun jälkeen katseet kääntyvät EKP:hen. Odottaminen on pahasta. Ratkaisun suunta olkoon itsenäisen EKP:n käsissä, mutta korkopolitiikan jatkon on myös Euroopassa oltava nopeasti selvillä.
Vakaus- ja kasvusopimukseen sitoutuminen tiukasti jokaisen maan toimesta luo juuri sitä luottamusta, johon itse sopimus pyrkii ja jota talous nyt tarvitsee. Budjettikuri ei saa löystyä EU-maissa millään verukkeella, siihen eivät saa johtaa edes mahdolliset sisäistä ja ulkoista turvallisuutta lisäävät menot. Vastaavat säästöt on löydettävä eikä saa jäädä tulopuolen kasvun kuvitelmien varaan.
Euroon siirtyminen tuo tuotantoketjun kaikkiin kohtiin lieviä lisäkustannuksia. Niitä ei voi kieltää. Ne ovat kuitenkin kertaluonteisia ja nostavat vain lievästi hintatasoa. Niillä ei pidä pelotella eikä siten lisätä inflaatiopaineita.
Parasta pitkän tähtäyksen vakaus- ja kasvupolitiikkaa on nyt tiukasti pysyä Lissabonin kokouksen päätöksissä ja luoda Euroopan unionista maailman kilpailukykyisin alue, poistaa sisäiset kilpailun esteet ja rohkaista eurooppalaista innovaatiota sekä kehitys- ja tutkimustyötä. Uuden WTO-neuvottelukierroksen aloittaminen on nyt välttämätöntä kansainvälisen yhteistyön hallitulle vahvistamiselle taloudessa.

Katiforis
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, omasta mielestäni talouspolitiikkamme on yhdistelmä onnistumisia ja epäonnistumisia. Euro on varmastikin menestys, epäonnistumiset löytyvät reaalitalouden puolelta. Siellä on kaksi toisiinsa liittyvää ongelmaa: hidas talouskasvu ja korkea työttömyysaste. Molempien ongelmien syy on sama, ja se piilee kiinteän pääoman investointien alhaisessa tasossa viime vuosisadan viimeisellä vuosikymmenellä. Tämä taas liittyy julkisen sektorin investointien romahtamiseen.
Jotkut väittävät, että tämä romahdus on näennäinen, sillä kyse on vain yksinkertaisesta nimenmuutoksesta: yksityinen sektori investoi siellä, missä ennen investoi julkinen sektori. Kuinka voisimme uskoa tätä, kun investoinnit kokonaisuudessaan ovat pudonneet näin matalalle tasolle? Oliko välttämätöntä tukahduttaa julkiset investoinnit euron tukemiseksi? Arvoisa komission jäsen, oliko työttömyyden välttämättä saavutettava nykyinen korkea tasonsa, joka oli vain kaksi vuotta sitten vieläkin korkeampi - ja sen tason työttömyys tulee jälleen saavuttamaan - euron tukemiseksi? En usko, mutta tämä on ollut virallista politiikkaa, vaikkei sitä myönnetäkään, Lissabonin Eurooppa-neuvoston kokoukseen saakka.
Siellä luotiin suuntaviivat uudelle taloudelle, jonka oletettiin ratkaisevan Euroopan taloudelliset ongelmat modernisti ja palauttavan täystyöllisyyden, joka tulee pohjautumaan uuden, maailman edistyksellisimmän tekniikan käyttöön. Kauniita sanoja, hienoja pyrkimyksiä, upea visio. Suunnitelma valitettavasti epäonnistui Yhdysvaltain pörssikuplan äkillisen puhkeamisen myötä, joka iski etenkin uuden tekniikan ja tietoliikennealan yrityksiin. Näiden alojen oletettiin johdottavan meidät uudelle aikakaudelle, mutta nyt ne uhkaavat vetää meidät mukanaan yhteen 20 vuosisadan syvimmistä lamoista.
Minusta näyttää siltä, että nämä tapahtumat panivat lopullisesti pisteen Lissabonin visioille ja että meidän täytyy ajatella asiat uudelleen alusta alkaen. Ei ole mahdollista, että kenelläkään olisi esittää täydellistä suunnitelmaa, varsinkin kun kaikki tutkimuslaitoksemme ovat sitä mieltä, että talouspolitiikkaamme ei tarvitse tehdä muutoksia. Mutta tietyt asiat vaikuttavat itsestään selviltä. Euroopan talous tarvitsee investointeja, eikä yksityinen sektori investoi tarpeeksi. Miksi edelleen estämme julkista sektoria täydentämästä näitä investointeja, jolloin yksityisenkin sektorin kiinnostus saattaisi elpyä? Miksi kieltäydymme turvautumasta perustamissopimuksen tarjoamaan mahdollisuuteen erottaa investoinnit vakaus- ja kasvusopimuksen määräämästä alijäämää koskevasta rajoituksesta? Kuulin kollegani jäsen Della Vedovan viittaavan pelokkaasti käsitteeseen "deficit spending" (alijäämäinen budjetti). Alijäämien kohdalla saatettiin mennä aikanaan liiallisuuksiin, mutta täytyy muistaa, että tuolloin talous kasvoi 5 prosentin vauhtia ja työttömyyden yläraja liikkui prosentin ja 1,5 prosentin välillä. Nykyisellä vapaisiin markkinoihin perustuvalla talouspolitiikallamme ei ole esittää tällaisia saavutuksia. Lähelle tätä päästiin Yhdysvalloissa viime vuosisadan viimeisten viiden vuoden aikana hillittömän keinottelun ilmapiirin vallitessa. Saa nähdä, mihin se johdattaa meidät nyt.
Arvoisa komission jäsen, minäkin haluaisin esittää teille kysymyksen, kun suotte minulle kunnian kysyä teiltä myös yksityisasioita: millä tieteellisillä kriteereillä näkemyksenne voidaan osoittaa virheelliseksi, niin että kerrotte meille meidän erehtyneen ja meidän täytyy muuttaa talouspolitiikkaamme? Sillä kuten teidän täytyy tietää, ilman mahdollisuutta osoittaa virheitä ei voi olla tieteellistä näkemystä. Kompuroimme jatkuvasti keskellä suunnatonta tautologiaa, ja pelkään pahasti juuri tämän olevan tukemanne talouspolitiikan sisältö.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, rauhoittaakseni komission jäsentä ja kollegoitani ilmoitan, että en kannata vajeita, julkisen velan kasvattamista enkä inflaatiota. Tästä ei keskustelussamme kuitenkaan ole kysymys. Onko odotettavissa lama vai ei? Jotkut sanovat, että täytyy odottaa ja katsoa, tuleeko sellainen. Jos tulee, silloin on jo myöhäistä. Jotkut muut kehottavat meitä odottamaan automaattisia ratkaisuja. Jotkut elättelevät salaisia toiveita, että Yhdysvaltain talouden käänne kääntää meidänkin taloutemme, varmastikin täysin tietämättöminä siitä, että globalisaation oloissa muut tahot hyötyvät tuosta käänteestä, vaikka sellainen tapahtuisikin.
Arvoisa puhemies, kaiken riitelyn syynä on, kuten eräät kollegat ovat edellä sanoneet, että halutaan välttää ajatusta julkisen sektorin puuttumisesta talouselämään. Enkä ymmärrä miksi. Mitä dogmatismia on tällainen, kun edessä on konkreettisia, vieläpä lamaa ruokkivia ongelmia? Arvoisa puhemies, voisiko kuitenkin kuvitella erilaista käsikirjoitusta, sellaista, jossa julkinen sektori puuttuu talouselämään ja vakaus vallitsee, mikä siis merkitsee myös kasvavia tuloja, luomatta kuitenkaan sellaista pelottavaa verokilpailua, jota jotkut meistä ovat esittäneet?
Arvoisa puhemies, julkisten menojen kattaminen on ongelma. Julkisen talouden tuloja on kuitenkin mahdollista lisätä tavalla, jolla ei ole vaikutusta tuotantorakenteeseen, talouskasvuun tai kilpailukykyyn. Älkää väittäkö, että syntyisi ongelmia, jos joku joskus kajoaisi koronkiskojien tai pörsseissä "kuumalla rahalla" pelaavien kansainvälisten keinottelijoiden talouteen tai vieläpä yhteiskuntiemme paisuneen ylemmän keskiluokan - kutsun sitä nimellä uppermiddle, jotta ymmärtäisitte paremmin - suunnattomiin rikkauksiin tai järjettömään kulutukseen. Tieteellistä vastausta tähän ei ole. On vain dogmatismi. Kielteinen vastaus valtiolle tai kielteinen vastaus Euroopalle, joka näin tehdessään, sillä vain Eurooppa voi tämän tehdä, muuttuisi federalistiseksi. Moista dogmatismia en ole ennen kuullut!

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, Amerikan traagiset tapahtumat ovat järisyttäneet vakavasti taloutta kaikkialla maailmassa. Yksikään maa ei ole turvassa Amerikan hirvittävien terroristihyökkäysten taloudellisilta vaikutuksilta. Hyökkäykset olivat niin rajuja, että kestää jonkin aikaa, ennen kuin niiden vaikutukset talouteen ovat tiedossa koko laajuudessaan. Olemme jo nähneet syyskuun 11. päivän ensimmäiset taloudelliset seuraukset; tuo päivä piirtyy meidän kaikkien mieliin ikuisiksi ajoiksi.
Lentoyhtiöissä irtisanotaan joukoittain työntekijöitä. Menetettyjä työpaikkoja ei koskaan saada takaisin moniin eurooppalaisiin lentoyhtiöihin. Työpaikkojen menetykset puolestaan vaikuttavat melkeinpä kaikkiin talouden osa-alueisiin. Kuluttajien ja sijoittajien luottamus hiipuu, ja maailmanmarkkinoiden ja pörssimarkkinoiden arvo on laskussa.
Yhtenä rohkaisevana merkkinä on, että euro on pysynyt vahvana. Me kaikki voimme nyt havaita Euroopan yhteisen rahan merkityksen, ja Euroopan talouden vakautta lisää se tosiseikka, että Euroopan yhtenäisvaluuttajärjestelmään kuuluu 12 valuuttaa. Tällä hetkellä ei voisi olla mitään pahempaa kuin se, että Euroopan unionissa olisi 15 itsenäistä kelluvaa valuuttaa. Se voisi houkutella kansainvälisiä keinottelijoita käyttämään valuuttoja pelinappuloinaan.
Me kaikki muistamme devalvaatiot vuonna 1992, jolloin kansainväliset valuuttakeinottelijat aiheuttivat tuhoa Euroopan pörssimarkkinoilla. Onneksi he eivät nyt pysty siihen, koska Euroopassa on vakaa valuutta, joka kestää viimeaikaiset taloudelliset iskut. Terroristihyökkäykset eivät vaikuta eurosetelien ja -kolikoiden käyttöönoton aikatauluun, vaan siinä edetään suunnitelmien mukaan.
On niin ikään selvää, että Euroopan keskuspankki ja euron käyttöönotosta vastaavat kansalliset tahot ovat tehneet erinomaista työtä uuden eurotalouden markkinoinnissa. Vaikka meillä tulee epäilemättä olemaan joitakin kasvukipuja, me voitamme ne, ja Euroopan kansalaiset ovat siirtymäkauden loppuun mennessä täysin tietoisia uusien eurosetelien ja -kolikoiden arvosta.

Blokland
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmän ja PPE-ryhmän päätöslauselma on saanut minun allekirjoitukseni. Olen aina kannattanut vakaus- ja kasvusopimuksen tiukkaa noudattamista. Nykyisenä epävarmuuden aikana tarvitaan erityistä valppautta. Jotkin jäsenvaltiot joutuvat vaaravyöhykkeeseen. Esille tulee eräs budjettikurin tärkeä etu: tila automaattisille vakauttajille. Tässä yhteydessä haluan mainita, että menojen lisääminen ei ole mikään ratkaisu.
Sen laatu yhdistettynä talouden tarpeellisiin uudistuksiin kokonaisuutena on määräävässä asemassa. Päätöslauselmassa sanotaan, että toimivallan jako jäsenvaltioiden ja unionin välillä johtaa kielteiseen kansalliseen toimintaan. Niin tapahtuu myös päinvastaisessa tapauksessa. Unionin rahapoliittiset päätökset saattavat olla epäsuotuisia jonkin jäsenvaltion kannalta. Esimerkiksi ei-toivottu koronalennus saattaa aiheuttaa korkeaa inflaatiota. On hyvä, että näihin jännitteisiin kiinnitetään huomiota.
EMU vaikuttaa suotuisasti siten, että Euroopan talous vakautuu. On käytävä ilmi, tapahtuuko se sopivassa suhteessa jäsenvaltioiden määräysvallan menetykseen. Budjettikuri on oleellisen tärkeä asia tämän vakauden saavuttamisessa.

García-Margallo y Marfil
Arvoisa puhemies, minusta tuntuu, että keskustelun tässä vaiheessa tiedämme jo kolme asiaa.
Ensinnäkin tiedämme, että kriisi, josta eurooppalainen teollisuusala nykyään kärsii, on vakavampi kuin rahoituskriisi, josta se kärsi vuonna 1998.
Toiseksi tiedämme, että maailmantalouden kriisi on paljon vakavampi nyt kuin vuonna 1993 Persianlahden sodan jälkeen, koska siitä kärsivät yhtä aikaa, ensimmäisen kerran vuoden 1929 jälkeen, kolme suurta talousmahtia: Yhdysvallat, Eurooppa ja Japani.
Kolmanneksi jäsen Abitbolia lukuun ottamatta me kaikki tiedämme, että Euroopan talous on valmistautunut kohtaamaan tämän kriisin paljon paremmin kuin ennen.
Kuten on sanottu, meillä on yhteinen valuutta, joka suojelee meitä valuutanvaihtokriiseiltä; meillä on politiikka, joka suojelee meitä kohtuuttomilta hinnannousuilta; lisäksi meillä on vakaussopimus, joka suojelee meitä julkishallinnon tuhlaavaisuudelta.
Emme tiedä, mutta epäilemme, että tämä kriisi ei ole sodanjälkeisen kriisin kaltainen kysynnän kriisi, eikä Jom Kippurin sodan jälkeisen kriisin tapainen tarjonnan kriisi, vaan luottamuskriisi. Koska se on luottamuskriisi, ero meidän ehdottamamme ja vasemmiston laatiman päätöslauselmaesityksen välillä ei ole se, että he haluaisivat kasvua ja me emme. Totta kai me kaikki haluamme kasvua. On vain olemassa keinoja, joiden avulla edetään ja toisia keinoja, joiden takia taannutaan. Meidän mielestämme meidän keinoillamme edetään.
Miksi sanon näin? Koska mikäli kyseessä on luottamuskriisi, ensimmäinen virhe olisi löysätä rahapolitiikkaa ja sallia hintojen nostaminen, koska se olisi isku kuluttajien luottamukselle. Toiseksi, koska vakaussopimuksen tarkistaminen olisi merkki siitä, että haluamme siirtää taakkamme tulevien sukupolvien harteille, mikä ei myöskään herätä luottamusta. Kolmanneksi, koska mikäli löysäämme vakaussopimukseen perustuvaa finanssipolitiikkaa, estämme korkojen laskun, niin kuin amerikkalaiset tekevät.
Venettä ei punnita sen mukaan, onko myrskyä vai ei, vaan sen mukaan, miten se purjehtii myrskyssä. Mielestäni juuri nyt meidän on vaihdettava purjehdustapaa. Euroopan keskuspankin on mahdollisesti laskettava korkoja, mutta unohtamatta, että viime kädessä sen tavoitteena on ylläpitää hintavakautta kuluttajien luottamuksen säilyttämiseksi.
On mahdollista, että jotkin kotiläksynsä tehneet hallitukset voivat antaa automaattisten vakauttajien toimia ilman, että niiden tarvitsisi korvata verotulojen vähennykset nostamalla veroja tai vähentämällä menoja. Ne tuhlaajapojat, jotka eivät ole tehneet sitä, eivät kuitenkaan ole mukana laskuissa.
Kolmanneksi, kuten komission jäsen sanoi, vaikka muut puhujat eivät sitä tehneetkään, Euroopan on aika ottaa askel eteenpäin, luja askel Lissabonin uudenaikaista, innovatiivista ja kilpailukykyistä yhteiskuntaa luovan prosessin käynnistämiseksi.
Komission jäsen puhui Tobinin verosta paljon vakuuttavammin Vanguardia Digital -lehdelle myöntämässään haastattelussa, jossa hän piti sitä hyödyttömänä välineenä, kuin tämänpäiväisessä puheenvuorossaan, jossa hän piti sitä yhtenä monista muista mahdollisista välineistä. Taannoin hän sanoi, että se ei ole mahdollinen, mutta nyt se alkaa olla todennäköinen. Olen samaa mieltä hänen puheenvuorostaan lehdessä, mutta en hänen osuudestaan täällä.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, on ryhdyttävä kaikkiin mahdollisiin toimiin, jotta Eurooppa voi vastata kunnolla New Yorkin ja Washingtonin kauheiden terroritekojen seurauksiin, ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, siihen kuuluu myös se, mikä on todellakin saatu jo aikaan, nimittäin EU:n valtiovarainministerien yhteinen vastaus. Minusta se symbolisoi sitä, että Eurooppa pystyy kyllä tarpeen vaatiessa pitämään yhtä. Tällaista politiikkaa on minun mielestäni harjoitettava myös tukipolitiikkaan liittyvissä asioissa. Sen on annettava meille kuitenkin myös tarvittava joustovara, jotta näemme, ettei Eurooppa todellakaan halua taloudellisen laskukauden saavan enää lisävauhtia.
Meillä on todellakin vakaus- ja kasvusopimus, ja se tarjoaa meille monia mahdollisuuksia, sillä mehän haluamme luoda Euroopasta vakaan yhteisön mutta edistää samalla myös kasvua ja työllisyyttä. Ei ollut pelkkää sattumaa, että sillä, että poikkeukseen liiallisen alijäämän määritelmästä oikeuttavia erityistilanteita on tarkistettu ja myös hyväksytty, oli merkitystä jo lähentymiskriteerien tarkistuksessa. En halua puolustaa tällä epävakaata yhteisöä. Ei, aivan päinvastoin, haluaisin oikeastaan kehottaa puheenjohtajavaltio Belgiaa sekä myös komissiota edistämään tämän alan koordinaatiota hyödyntämällä vakausohjelmien tarkistusmahdollisuutta. Toivon eurojäsenvaltioiden tarkistettuja vakausohjelmia, jotka osoittavat selvästi, että tiedoissa on tapahtunut ratkaisevia muutoksia. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, sanoitte aivan oikein, mitä tässä yhteydessä on tehtävä - Euroopassa on vältettävä suhdanteita vahvistavaa politiikkaa, niin kasvua edistävää kuin sitä rajoittavaakin; se onnistuu kuitenkin vain siten, että osoitamme päivitetyissä talousarvioluvuissa suhdanneneutraalien talousarviotietojen ohella myös rakenteelliset alijäämät. Uskon, että se auttaisi poistamaan parlamentista tämän keskustelun aiheuttaman kiihtymyksen ja luomaan ennen kaikkea myös uutta kehitystä niin kasvu- kuin vakauspolitiikassakin. Euroopan unioni tarvitsee nimittäin sekä rahapolitiikan vakautta että myös työllisyyspoliittista ja sosiaalista vakautta.

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Aivan aluksi haluan kiittää, että sain puheenvuoron nyt, en nimittäin voi jäädä tänne enää pitemmäksi aikaa, koska minulla on tapaaminen yhteysryhmänne kanssa kello 16.30 keskustellaksemme parlamentin jäseniä koskevista perussäännöistä. Aihe on mielestäni tärkeä, tämä on tärkeä kokous, jota itse vaadin pidettäväksi, ja minun pitää palata tänne uudestaan kello 17.30 vastaamaan moniin kysymyksiinne. Joten kiitän teitä siitä, että olette nyt valmiita kuuntelemaan minua. Olette varmaankin kaikki, arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tyytyväisinä seuranneet, kuinka jokaista sanaa ja jokaista adjektiivia, jotka sisältyivät puheenjohtajavaltion ja neuvoston nimissä esittämääni julkilausumaan, on punnittu tarkkaan. Suonette siis anteeksi, etten yritä nyt antaa lisäselvityksiä julkilausumaan. Julkilausumaa tukee koko neuvosto, joten uskon siis ilmaisseeni selvästi, mihin suuntaan pohdinnoissa ollaan menossa, ja uskon myös osoittaneeni, mitkä ovat Ecofinin ja ministereiden itse asettamat rajat, ja kerroin myös, mistä aiheista siellä keskustellaan, ja kaikkia teitä, jotka olette täällä, varmaankin erityisesti kiinnostaa tietää, että asiantuntijat seuraavat keskustelun edistymistä erittäin tarkkaan.
Ja tietysti myös täällä käydyn keskustelun johtopäätökset ovat vielä paljon tärkeämpiä. Olemme mielestäni jotakuinkin yksimielisiä tavoitteista, joihin pyrimme, vaikka emme olekaan yhtä yksimielisiä keinoista, joilla voimme päästä näihin tavoitteisiin.
Tämä keskustelu myös varmaankin jatkuu. Haluaisin kuitenkin sanoa muutaman oman mielipiteeni: jäsen Berthu huudahti - hänellä oli tapana tehdä niin jo silloin kun työskentelin hänen kanssaan - että kaikki sujui paljon paremmin silloin, kun jokainen valtio sai itse vastata täysin käyttämistään talouspoliittisista keinoista. Saanen kuitenkin sanoa, jäsen Berthu, että en ole asiasta samaa mieltä kanssanne. Olen jo toiminut tarpeeksi kauan näiden asioiden parissa voidakseni sanoa, että todellisuus tuolloin oli aivan erilainen ja että myös noina aikoina Euroopassa oli syviä talouskriisejä, joita oli erittäin vaikea saada hallintaan. Siinä ensimmäinen kommenttini.
Toinen oma kommenttini koskee deficit spending -politiikan ylistämistä, jota en hevillä unohda. Kyseistä politiikkaa kehuttiin 1970-luvulla, jolloin talouskasvu oli hidastunut maassani ja silloiset päättäjät kehuivat kilpaa deficit spending -politiikkaa. Meiltä kului 15 vuotta deficit spending -politiikan seurauksista toipumiseen. En siis toivo meille tapahtuvan samoin, mutta täällä kuulemani huomiot ovatkin toisensuuntaisia, ja te kaikki varmasti seuraatte tilannetta äärimmäisen tarkkaan ja olette valppaina, joten näin lopuksi arvoisa yleisö, kiitänkin teitä mielenkiinnostanne.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Neyts-Uyttebroeck. Nyt kun parlamentissa tiedetään, miksi te poistutte, toivotamme teille ilman muuta mitä parhaimpia valintoja niin arkaluonteisessa asiassa.

Figueiredo
Arvoisa puhemies, nykyään on käymässä selvemmäksi, että vakaussopimus estää kehitystä sekä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta: samalla, kun siinä painotetaan valuuttojen lähentymistä ja nimellistä lähentymistä ja pakotetaan tiukkoihin talousarvioihin, siinä estetään vaikeammassa tilanteessa olevia valtioita harjoittamasta investointipolitiikkaa, erityisesti tekemästä julkisia investointeja, nykyisenkaltaisessa vaiheessa, jolloin taloudellinen toiminta on hidastunut ja uhkana on kansainvälinen taantuma.
Monissa maissa on monista eri syistä kehotettu muuttamaan vakaussopimusta ja sen uusliberalistisen rahapolitiikan muokkaamia ensisijaisia tavoitteita. Tästä tilanteesta kärsitään sekä kehittyneimmissä maissa että niissä maissa, joissa esiintyy kaikkein pahinta epätasa-arvoa ja/tai yhteiskunnallista jännitystä.
Portugalin kaltaisessa maassa, jossa on Euroopan unionin matalimmat palkat ja eläkkeet sekä korkeimmat koulun keskeyttämis-, työtapaturma- ja köyhyysasteet, ei ole hyväksyttävää päättää aikatauluista, tiukoista aikarajoista ja suurista julkisten menojen ja investointien vähennyksistä, koska siten voitaisiin estää maan kehittyminen ja sen suistuminen talouden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tieltä.
Esityslistalla on siis vakaussopimuksen välitön kumoaminen. Sellaisessa Euroopassa, jossa ollaan muka huolestuneita yhteiskunnallisista ongelmista sekä paneutuneita työllisyyden luomiseen ja sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden torjuntaan, ei voida enää pitää ensisijaisena tavoitteena valuutan vakauden ylläpitämistä kaiken muun kustannuksella, kun tiedetään, että siitä seuraa lisää työttömyyttä, palkkarajoituksia ja köyhyyttä.
Kyse ei ole vain halusta joustavoittaa jossain määrin vakaussopimuksen kriteerejä tai niiden vakaus- ja kasvuohjelmien soveltamista, jotka kunkin valtion on esiteltävä. On keskeistä panostaa vakaussopimuksen tavoitteiden, kriteerien ja perusteiden perusteelliseen tarkistamiseen, jossa lähtökohtana on oltava, että jäsenvaltioiden talousarvioiden on heijastettava kunkin kansan ja valtion tarpeita eikä rahoitusryhmien etuja, joita Euroopan keskuspankki yrittää ilmentää.

Brunetta
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Solbes, tarvitsemme vahvempaa Eurooppaa, ja vakaussopimus on väline, jolla voimme Eurooppaa rakentaa. Se on monipuolinen ja poikkeuksellinen väline, jollaisesta ei puhuta oppikirjoissa eikä yliopistoissa; itse asiassa se korvaa todellisen talous- ja budjettipolitiikan koko unionin alueella. Mutta jotta tällainen väline olisi tehokas, sen on oltava myös uskottava ja sen on pohjauduttava varmoihin ja kaikkien noudattamiin sääntöihin ja ehtoihin. Sääntöjen muuttaminen vaikean lähentymistaipaleen aikana alle 100 päivää konkreettisen euron syntymästä olisi tästä syystä vakava virhe.
Vakaussopimusta ei siis pidä höllentää, eikä sen ajallisia ja määrällisiä ehtoja pidä muuttaa; tällainen toiminta olisi Euroopan yhdentymisen kannalta pelkästään lyhytnäköistä ja tuhoisaa opportunismia.
Vakaussopimusta on päinvastoin vahvistettava, se on määriteltävä tarkkaan, ja sitä on tehostettava; sellaiset määrälliset tavoitteet eivät enää riitä, joissa viitataan ainoastaan budjettimaksuihin. Budjettimaksuja koskeva tavoite on välttämätön, mutta se ei riitä, koska yhä enemmän on tähdättävä julkisten menojen laatuun ja yksittäisten euromaiden julkisen talouden keskipitkän ja pitkän aikavälin kestävyyteen, ja tässä yhteydessä riittää, kun ajattelee eläkkeistä johtuvaa velkaa.
Arvoisa komission jäsen, jopa mahdollisimman vastuullisesti ja kriittisesti tulkitulla vakaussopimuksella ei voitaisi tehdä mitään rahamme uskottavuuden hyväksi, jos samalla ei aloitettaisi poikkeuksellista vaihetta, jonka aikana talousunionin täydennysprosessia vauhditetaan: lähentymistä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta on vahvistettava, tarvitaan entistä voimakkaampaa kehitystä, vapauttamista on lisättävä ja palveluille ja energialle on tarjottava laajemmat markkinat.
Jos siis vakaus- ja kasvusopimusta halutaan noudattaa ja hyödyntää, yhtä lailla on kiinnitettävä huomiota Lissabonin asialistan järjestykseen. Valitettavasti Tukholman Eurooppa-neuvoston kokous oli tässä mielessä askel taaksepäin. Arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri, estäkäämme vastaavanlaisten taantumisten toistuminen euron ja Eurooppamme vuoksi.

Santos
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, teknisesti ottaen Euroopassa ei ole taantumaa, mutta sen talouskasvu on selvästi hidastunut, eikä asian kaikkia taloudellisia, poliittisia ja sosiaalisia seurauksia voida vielä ennakoida. Tämä on se viitekehys, jonka puitteissa monet pohtivat, pitävätkö vakaus- ja kasvusopimuksesta esitetty rajoittunut ja ahdasmielinen tulkinta sekä siitä mahdollisesti aiheutuvat seuraukset Euroopan kehitykselle ja yhteenkuuluvuudelle paikkansa. Vakaussopimus on yhteinen sitoumus, jossa konkreettisiin makrotaloudellisiin näkymiin perustuva todellisuudentaju yhdistyy terveeseen huoleen julkisen talouden lujittamisesta. Sopimusta täytyy tulkita kokonaisuutena, ja mikäli yksi yhtälön lausekkeista muuttuu, on toisenkin mukauduttava ja joustettava.
En tahdo antautua kiistelyyn niiden yhden ainoan ajatusmallin kannattajien kanssa, jotka ovat ikävä kyllä päässeet esittämään pääosaa eurooppalaisen talouspolitiikan näyttämöllä. En kuitenkaan jätä toteamatta, että vakaus- ja kasvusopimuksen puolustaminen kulkee sen ymmärtämisen kautta. Sen ymmärtäminen tarkoittaa, että epäsuotuisissa taloudellisissa oloissa on oikein hyväksyä, että väistämätöntä tulojen menetystä ja siitä seuraavaa julkisen alijäämän kasvua sopeutetaan, kunhan ei ylitä 3 prosentin rajaa, kuten neuvoston puheenjohtaja aivan oikein totesi. Tätä ei voida eikä saa sekoittaa veroviranomaisten tehottomuuteen tai hölläkätisyyteen, ja vielä vähemmän siihen, että keskipitkällä aikavälillä hylättäisiin sopeuttamispolitiikka, jota tuetaan talousarviomenettelyillä sekä vakavasti otettavalla ja jatkuvalla ponnistelulla julkisten menojen valvomiseksi ja hallinnon tehostamiseksi kaikilla tasoilla. Julkisten menojen valvonta ja järkiperäistäminen ovat oikeanlainen tavoite. Kyse ei siis ole vakaussopimuksen tarkistamisesta tai kumoamisesta. Menojen vakiinnuttaminen ei tarkoita järjetöntä vaatimusta alijäämien lineaarisesta vähentämisestä. Sen sijaan se tarkoittaa, että keskipitkällä aikavälillä talousarvioiden loppusummien nollatuloksen pitäisi alkaa lisääntyä.

Markov
Arvoisa puhemies, vakaus ja kasvu ovat yhteiskuntatoiminnan tavoitteita, joihin kaikki pyrkivät - riippumatta siitä, mihin Euroopan parlamentin puolueeseen tai ryhmään he kuuluvat. Meillä on kuitenkin hyvin erilaisia näkemyksiä näiden käsitteiden määritelmistä ja varsinkin näiden tavoitteiden toteutustavoista. Puhtaasti verotuksellinen tulkinta ei auta ratkaisemaan nykyisiä ongelmia, jotka ilmenevät hidastuvana talouskasvuna ja jatkuvana suurena työttömyytenä.
Kannatan markkinataloutta taloudellisena mutta en sosiaalipoliittisena luokkana! Toisin muotoiltuna: markkinat voivat ja niiden pitääkin säännellä taloutta mutta ei yhteiskuntaa. Emme painota tarjontalähtöistä vaan kysyntälähtöistä talouspolitiikkaa. Emme usko vapauttamisen tuovan ratkaisua tähän kurjaan tilanteeseen. Mahdollisimman hyvän sosiaaliturvan, kestävyyden ja oikeudenmukaisuuden saavuttamiseen tarvitaan liiketaloudellisen kilpailun lisäksi myös kytkentä kansantaloudellisiin ja yhteiskunnallisiin kriteereihin. Kannatan talouden tervehdyttämistä, mutta en hinnalla millä hyvänsä.
Toisin kuin neuvoston puheenjohtaja, minä kannatan suhdanteita tasaavaa finanssipolitiikkaa. Laajennusinvestointeihin, koulutukseen ja sivistykseen tarkoitettujen julkisten menojen korottaminen on välttämätöntä myös taantuman aikana.
Meillä on euroalue, mutta ei eurooppalaista talous-, vero- ja sosiaalipolitiikkaa. Tällainen käytäntö ei voi toimia. Tavoitteena ei ole ainoastaan hintojen vakaus, joka on Euroopan keskuspankin tehtävä. Tavoitteena on oltava myös sosioekonominen vakaus.
Voimassa olevien lähentymiskriteerien lieventäminen ei ratkaise ongelmaa vaan siirtää sen niiden harteille, jotka näitä kriteerejä noudattavat. Meidän on laadittava ne uudestaan ja otettava huomioon uusia muuttujia, kuten työssä käyvien osuus väestöstä, arvonlisäosuus ja investointiaste, koska nämä tiedot kuvaavat taloudellisia voimavaroja sekä talouden kehitystä.

Tannock
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, taantuman mustat pilvet häämöttävät lännessä osaksi Yhdysvaltain pörssimarkkinoiden kuplan puhjettua, mutta tilannetta ovat synkentäneet entisestään syyskuun 11. päivän traagiset tapahtumat. Yhdysvaltain keskuspankki on nyt laskenut korkoa 2,5 prosenttiin - alimmalle tasolle 39 vuoteen. Tämä on jo yhdeksäs koronlasku tänä vuonna. EKP saattaa reagoida pian, mutta vaikka euron tulosta on kulunut melkein kaksi vuotta, sen tuleva rooli merkittävänä kansainvälisenä varantovaluuttana ei juuri herätä innostusta.
Tämä johtuu osittain heikosta valuuttakurssista ja osittain siitä, että setelit ja kolikot eivät vielä ole käytössä, joten euroa ei voida vielä pitää varauksettomana menestyksenä. Jää vielä nähtäväksi, toimiiko yhden koon korkomalli kaikissa unionin maissa ja erityisesti Irlannin kaltaisissa maissa. Nämä huolenaiheet ja lisäksi pelko perustuslaillisista seurauksista ja suvereniteetin menettämisestä ovat syynä siihen, että kotimaani Yhdistynyt kuningaskunta pysyttelee toistaiseksi mielellään euroalueen ulkopuolella.
Vaikka me kaikki toki toivommekin hankkeelle kaikkea hyvää, se on suoraan sanottuna hämmentänyt monia pessimistejä, myös entistä pääministeriämme John Majoria. Komissio totesi muutama vuosi sitten McDougalin raportissa, että veroa olisi korotettava vähintään 7 prosenttia BKT:stä suhdannepoliittisten menojen ja siirtomaksujen varalta, jotta yhtenäisvaluutta-alue toimisi moitteettomasti.
Tämä olisi tietysti ollut vastenmielistä jäsenvaltioille, joten ne päättivätkin vaihtoehtoisesti tiukoista meno-, lainanotto- ja inflaatiorajoituksista Dublinissa vuonna 1996. Viime aikoina on vaadittu vakaus- ja kasvusopimusten ylärajojen joustavuuden lisäämistä. Tämä ei mielestäni ole viisasta, sillä uskon vakaasti, että julkiseen talouteen ja lainanottoon on suhtauduttava varovasti. Sitä paitsi Ison-Britannian talous on yhteydessä euroalueeseen ja lähestyy sitä yhä enemmän, joten meillä kaikilla on syytä noudattaa suuntaviivoja, emmekä saa antaa Yhdysvaltain kriisin olla verukkeena hallituksen uusiin, suurisuuntaisiin vero- ja menopolitiikkoihin. Vakaussopimuksessa on mekanismeja, joita on tarkoitus soveltaa taantuman aikaan, ja 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua liiallisia alijäämiä koskevaa menettelyä voitaisiin soveltaa poikkeusoloissa korkeampien sotilas- tai turvallisuusmenojen varalta. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin keskityttävä rakenneuudistuksiin erityisesti työmarkkinoillaan, sillä se on keino päästä eteenpäin. Muuten meillä on ainoastaan korkea inflaatio ja huimasti kasvanut valtion velka.

Alavanos
Arvoisa puhemies, yhden pirullisen tapauksen johdosta juuri lentokoneet auttavat meitä näinä aikoina ymmärtämään nykymaailmaa. Kyseessä on New Yorkin tragedia, mutta myös eiliset tapahtumat Sveitsin lentokentillä, tosin eri mittakaavassa ja eri tasolla. Vaikka kyseessä olikin Swissair, olisi tämä voinut tapahtua Swissairin sijasta Sabenalle, Olympicille tai jollekin muulle lentoyhtiölle.
Joku voisi sanoa, että Euroopan unionissa saattaa olla vallalla dogmatismi, joka estää meitä näkemästä tosiasioita. Meillä on oikeus tähän. Mutta mielestäni sellainen dogmatismi on jo liioittelua, joka estää meitä näkemästä asioita, jotka jopa talouspolitiikassaan äärikonservatiivinen presidentti Bushin hallinto tai valtiovarainministeri O'Neill Yhdysvalloissa ymmärtävät. Emme näe lentoyhtiöille annettuja 15:tä miljardia dollaria, emme näe, että sekä poliittisista että taloudellisista syistä kansainvälisiä pääomavirtoja on joskus valvottava taloudellisen ja poliittisen vakauden turvaamiseksi, emme näe, että hallitukset eivät enää saa tyytyä mitättömään osaan, vaan niiden on otettava ohjat käsiinsä. Tämän takia on mielestäni suuri virhe, jos noudatamme ahdasmielisesti vuosikymmen sitten laadittua vakaus- ja kasvusopimusta ja muita sopimuksia.

Peijs
Arvoisa puhemies, neuvosto puhui keväällä selkeästi vakaus- ja kasvusopimuksen puolesta. Kesälomien aikoihin muutamat valtiovarainministerit pitivät tärkeänä ilmaista yksityisinä mielipiteinään, että sopimukseen pitäisi tulla lisää liikkumavaraa taantuvan talouden seurauksena. Tässä ei selvästi ollut kysymys hallituksen virallisesta kannasta, koska toiveita ei toistettu elimissä, jotka sopivat siihen erityisen hyvin, kuten Ecofin-neuvostossa. Siellä puhuttiin nimenomaan lämpimin sanoin sopimuksesta. Näistä kauniista sanoista huolimatta pääjohtaja Duisenberg piti vaatimuksia joustavuudesta hyvin huolestuttavina. Solbes Mira jopa kääntyi vakavasti Italian, Ranskan, Saksan ja Portugalin puoleen ja kehotti niitä siirtämään sopimukset myös käytäntöön. Hän on oikeassa.
Ei ole soveliasta, että hallitukset vaativat jatkuvasti kovaan ääneen keskuspankilta koronalennuksia, kun ne eivät edes itse tee kotiläksyjään. Jos kaikki jäsenvaltiot olisivat ryhtyneet rakenteellisiin toimenpiteisiin silloin, kun talouskasvu mahdollisti sen, keskuspankki voisi olla nyt joustavampi korkopolitiikassaan. Politiikkojen yhdistelmässä on kuitenkin suora sidos budjettipolitiikan ja korkopolitiikan välillä.
Arvoisa puhemies, eri kollegat puhuivat syyskuun 11. päivästä, ja jäsen Herzog oli jopa sitä mieltä, että euro ei suojaa meitä rahoituskriisejä vastaan. Mielestäni hän erehtyy pahasti. Keskuspankki on toiminut loistavasti syyskuun 11. päivän jälkeen ja todellakin suojannut meitä rahoituksellista kassakriisiä vastaan.
Jokin aika sitten Irlanti sain melkoisen korvapuustin, kun se vieläkin elvytti lähes ylikuumentunutta talouttaan, mikä osaltaan vaikutti korkeaan inflaatioon. Irlanti saa olla minun puolestani mittapuu, mutta olkaamme myös rohkeita ja kriittisiä suuria maita kohtaan ja ennen kaikkea niitä maita kohtaan, jotka täysin ansaitsevat arvostelun. Meidän on myös ymmärrettävä, että rahoitusmarkkinat tarkkailevat tiukasti, kuinka jäsenvaltiot tällä hetkellä toimivat valtionbudjettiensa parissa talouden taantuessa. Nykyinen tilanne on testi sen tarkastelemiseksi, kuinka luotettava eurojärjestelmä todellisuudessa on.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, olemme keskustelleet tästä aiheesta tänään hyvin perusteellisesti. Minusta alkaa pikku hiljaa tuntua, että tämä keskustelu osoittaa yhä selvemmin, kuinka oikein ja kuinka tärkeää oli, että PPE-DE-ryhmä esitti tämän aiheen käsittelyä. Eurosetelit ja -kolikot ovat 89 päivän kuluttua arkitodellisuutta, ja joudumme kohtaamaan nämä haasteet hyvin epävarmana aikana. Samaan aikaan eräissä hallituksissa valitetaan vakaus- ja kasvusopimuksen pyörässä pyörimisestä - niiden hallitusten jäsenten nimet, jotka eivät ole täyttäneet kaikkia vakaus- ja kasvusopimukseen liittyviä velvollisuuksiaan, tulikin jo mainittua. Tänä epävarmana aikana ja 89 päivää ennen euron käyttöönottoa on siksi tärkeää selkeyttää ja rauhoitella markkinoita sekä myös kuluttajien käsityksiä. Vakaus- ja kasvusopimus ei saa Eurooppaa järkkymään.
On ehdottomasti estettävä sellaisen mielikuvan syntyminen, että vakaus- ja kasvusopimuksen heikentämisellä voitaisiin vastustaa taantumaa. Ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa, että inflaatio voi synnyttää työpaikkoja. Ei pidä paikkaansa, että vakaus- ja kasvusopimus ei jätä tarpeeksi pelivaraa vaikeina aikoina. Niillä jäsenvaltioilla on kaikkein suurin pelivara, jotka ovat täyttäneet suurimman osan velvollisuuksistaan. Voin siksi ainoastaan sanoa, että älkää leikkikö tulella! Epävarmuuden luominen epävarmoina aikoina on vastuutonta, ja vakaussopimus on vakaan euron edellytys.

Radwan
Arvoisa puhemies, vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on rahoitusmarkkinoiden pysyvä vakauttaminen, joka jäi rahaliiton perustamisen jälkeen edelleen jäsenvaltioiden vastuulle. Vakaussopimus on siten välttämätön finanssipoliittinen täydennys yhtenäiseen rahapolitiikkaan ja rahaliiton kehityksestä jäljessä olevan poliittisen unionin finanssipoliittinen korvike. Tavoitteena on, että hyvinä aikoina varmistetaan riittävä talousarvion pelivara ja valmistaudutaan huonoihin aikoihin. Juuri tämän jotkin jäsenvaltiot, myös Saksa, ovat jättäneet tekemättä.
Kriteerien tulkinnasta aletaan keskustella kovaan ääneen, kun ensimmäiset vaikeudet ovat tuskin vielä edes ilmaantuneet. Arvostelijat sanovat, että sopimus edistää kyllä vakautta, mutta se tuntuu verotukselliselta pakkopaidalta ja hidastaa siten kasvua. Tämä kritiikki ei perustu tosiasioihin. Sitoumus merkitsee keskipitkällä aikavälillä tulojen ja menojen tasapainoa sekä alijäämän rajoittamista, eikä siitä voi tulla mitään pelipalloa, kun kasvuedellytykset heikkenevät.
Talous- ja valtiovarainministerien neuvoston on siksi ehdottomasti annettava selvä merkki ja pantava asia vireille - varsinkin tämän keskustelun jälkeen. Kollega Karas mainitsikin jo, että tarvitsemme vakauden merkkejä nyt kolme kuukautta ennen euron käyttöönottoa. Ongelmana on, että olemme lyöneet laimin Lissabonin tavoitteen tulla maailman kasvuvoimaisimmaksi ja parhaaksi alueeksi. Voimme saavuttaa tämän tavoitteen vain, jos jäsenvaltiot täyttävät velvollisuutensa. Ne eivät saa purkaa niitä Euroopan keskuspankin harteille.
Haluaisin vielä esittää eriävän mielipiteen kollega Tannockin edustamasta kannasta, jonka mukaan Euroopan keskuspankki ei ole saavuttanut tämän kriisin aikana tavoitteitaan. EKP:hän on toiminut syyskuun 11. päivän jälkeen suorastaan mallikelpoisesti, ja euro on osoittautunut luotettavaksi. Keskustelemalla vakaus- ja kasvusopimuksesta jo ennen syyskuun 11. päivää olemme kuitenkin "leikkineet tulella" - kuten kollega Karas asian ilmaisi - ja luoneet epävarmuutta. Ellemme olisi tehneet sitä, voisimme nyt keskustella euron tulevaisuudesta huomattavasti maltillisemmin.

Cocilovo
Arvoisa puhemies, nyt kun euron käyttöönottoon on enää vähän aikaa, meidän pitää mielestäni ennen kaikkea välttää vaarallisesti vahvistamasta sitä ajatusta, että yhtäältä lähentymis- ja vakauspolitiikkojen ja toisaalta sellaisten politiikkojen välillä on ristiriitaa, joilla pyritään tukemaan kasvuprosesseja ja kestävän kehityksen prosesseja Lissabonin huippukokouksen tavoitteiden mukaisesti. Varsinkin, kun otetaan huomioon suunniteltujen ja jo olemassa olevien automaattisten vakauttajien soveltaminen, olen sitä mieltä, että vakaus- ja kasvusopimuksen kautta vahvistettuja tavoitteita ei voi esittää esteenä, tai niiden ei voida katsoa estävän kasvua tai sitä, että nyt pitää reagoida myös poliittisesti sen negatiivisen suhdannekierron seurauksiin, jossa nyt elämme.
Toisaalta uskon lisäksi, että olisi yhtä lailla väärin pitää vakaussopimuksen tavoitteiden noudattamista riittävänä, tai vielä pahempaa, ainoana ratkaisuna tilanteessa, jossa taantumisen vaarat ovat näkyviä. Niinpä uskon, että tällaisessa tilanteessa käy jälleen kerran selväksi erityisesti se, että sopimuksen toteuttamista on nopeutettava kohti kahta päämäärää. Ensimmäisenä päämääränä on analysointi- ja valvontavälineiden täsmentäminen ja parantaminen, jotta julkista rahoitusta käytettäisiin johdonmukaisesti ja samanaikaisesti sellaisten valikoivien investointiohjelmien tukena, joiden päämäärät on määritelty tiukasti ja jotka näin ollen ovat ehdottoman hyödyllisiä ja yhä tärkeämpiä kompensoivassa ja suhdannepoliittisessa merkityksessä. Vahvistuksena siitä, että vakaus- ja kasvusopimus on myönteinen, toisena tavoitteena on mukauttaa ja vahvistaa sopimuksen toiminnan jatkamisen mahdollisuutta yli sovittujen määräaikojen siihen sisältyvien tavoitteiden saavuttamiseksi niin, että yhteisön tehokkaan talouspolitiikan ehtoja ja välineitä vahvistetaan.

Villiers
Arvoisa puhemies, haluan vakaus- ja kasvusopimuksen sijasta käsitellä erästä toista aihetta, joka otettiin esille Ecofin-neuvoston epävirallisessa kokouksessa ja joka liittyy tähän keskusteluun. Kyse on siitä, että jäsenvaltioiden ministerit kehottivat parlamenttia hyväksymään rahanpesudirektiivin. Minäkin haluaisin yhtyä tähän ja kehottaa sekä Euroopan parlamentin kollegoja että Euroopan hallituksia pääsemään mahdollisimman pian sopimukseen direktiivistä.
Syyskuun 11. päivän traagiset tapahtumat ovat vain korostaneet asian kiireellisyyttä. Tuona päivänä tehdyt terrori-iskut kohdistuivat maailman rahoitusjärjestelmän ytimeen. Terroristit olivat selvästikin valmiita käyttämään hyökkäyksen suunnittelussa kaikkia maailman rahoitusjärjestelmän tarjoamia mekanismeja ja välineitä. Meidän on käännettävä nämä välineet heitä vastaan. Monet pankkiirit ja rahoitusalan työntekijät kuolivat hyökkäyksessä. Meidän on käytettävä pankkiirien ja rahoitusalan työntekijöiden apua, kun reagoimme hyökkäykseen ja estämme uuden hyökkäyksen, koska pystymme ottamaan tällaisen konkreettisen askeleen terrorismin vastaisessa sodassa. Kukaan ei pyydä meitä kuolemaan Afganistanin vuoristossa, mutta toisia pyydetään maksamaan sellainen hinta. Mekin kuitenkin pystymme tekemään oman osuutemme, ja meidän pitää tehdä se, koska pankkiirit, pörssimeklarit, siivoojat, tietoteknikot, sijoitusneuvojat, juristit ja pitopalvelutyöntekijät, jotka vyöryvät ulos junista Frankfurtin, Pariisin, Lontoon ja Brysselin keskustassa, ovat aivan samanlaisia ihmisiä kuin ne 5 000 tai 6 000 ihmistä, jotka menivät eräänä päivänä töihin New Yorkissa eivätkä enää koskaan palaa kotiin.
Nyt on tullut aika lopettaa saivartelu oikeudellisesta luottamuksellisuudesta. Vetoan parlamenttiin, jotta se hyväksyisi direktiivin, jonka avulla terroristeilta viedään varat. Vetoan siihen, jotta se hyväksyisi terroristijärjestöjen varojen jäädyttämisen, koska jossakin joku säilyttää bin Ladenin rahoja. Voimme auttaa viemään tältä henkilöltä varat, mikä on yhtä tärkeä tehtävä kuin se sotilasoperaatio, jonka tiedämme pian alkavan.

Andria
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Solbes, hyvät kollegat, tänä poikkeuksellisena kansainvälisen jännitystilan aikana uskon voivani vahvistaa, että vakaus- ja kasvusopimus on kuin luottokortti tahdollemme pitää kiinni kaikista vakauttamissitoumuksista ja kasvuohjelmista, jotka ovat taloudellisesti vahvan, yhteisvastuullisen ja todella kilpailukykyisen Euroopan rakentamisen perusta. Mikäli vahvistettuja asioita millään tavoin jätettäisiin noudattamatta tai niitä kevennettäisiin, tämä vaarantaisi pohjimmiltaan koko Euroopan alueen tulevan kehityksen.
Tällä hetkellä onkin olemassa eräs tekijä, joka on huomioitava asiaankuuluvasti: budjettitietoja pitää korjata, jotta vältyttäisiin tuomasta esiin mahdollisia poikkeavuuksia, joita joistakin julkisista varoista edelleen löytyy. Tässä mielessä olemme Italiassa joutuneet toteamaan, että keskustavasemmisto on jättänyt meille surkean perinnön.
Kyse on asenteesta, joka ei ole kovinkaan virheetön, ja joka tapauksessa se on pahempi kuin sellainen asenne, että ei välitetä noudattaa vaadittuja periaatteita, koska jos ensimmäiseen tapaukseen liittyy vilpillisyyttä, toisessa tapauksessa on kyse pelkästään vaikeuksista, jotka ovat hetkellisiä ja väliaikaisia. Tietojen käsittelyn on tapahduttava avoimesti, ja mikäli tarpeen, käyttöön voidaan jopa ottaa seuraamuksia.
Kun sopimusta pohditaan ja kun yleisesti tiedetään, että sitä noudatetaan, emme voi vaieta siitä, että eräät seudut tai jopa kokonaiset alueet Etelä-Italia, Etelä-Espanja, Etelä-Ranska ja osa Pohjois-Ranskasta, Itä-Saksa ovat varmasti muista jäljessä. Jos koko jäsenvaltion on noudatettava allekirjoitettuja sopimuksia, on toki myös totta, että joustavien tekijöiden harkitsemista näiden alueiden varalle viittaan tällä erilaiseen verotukseen, rakennerahastoihin liittyvien käyttämättömien verohyvitysten käyttöön, tavoite 1 -alueen ulkopuolelle jäävien valtioiden avustuksiin vuoden 2006 jälkeen ei pitäisi sulkea ulkopuolelle, vaan sen pitäisi olla kaikkien mielestä toivottavaa.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia kaikille keskusteluun osallistuneille heidän huomioistaan ja ajatuksistaan.
Aloitan puhumalla siitä, miten erilainen taloudellinen tilanteemme on Yhdysvaltoihin verrattuna. Euroopan unionin lähtökohta on täysin toisenlainen kuin Yhdysvaltain: painopisteemme eivät ole samoja, eikä sitä, mikä on tapahtunut Yhdysvalloissa, ole tapahtunut Euroopassa. Myöskään institutionaalinen mallimme ei ole samanlainen. Se, että amerikkalaista mallia yritetään soveltaa Eurooppaan, ei mielestäni vastaa tosiasioita, vaan olisi pikemminkin ei-toivottu vaihtoehto.
Jotkut teistä sanoivat, että pyrkimyksenämme on välttää julkisen sektorin väliintuloa. Se ei pidä lainkaan paikkaansa. Emme missään tapauksessa ole ajatelleet tästä aiheesta muodostuvan julkisen ja yksityisen sektorin välistä köydenvetoa. Julkisia investointeja ja julkista toimintaa voi tulla enemmän, vaikkakin aina sen järjestelmän sääntöjen mukaisesti, jonka olemme luoneet keskenämme, jotta raha- ja veropolitiikka olisivat paremmassa tasapainossa keskenään. Hyvänä esimerkkinä nopeasta julkisen sektorin toiminnasta on epäilemättä Ecofin-kokouksen päätös lentolinjoista ja vakuutuksien kattamisesta esille tulleiden poliittisten riskien seurauksena.
Muuten kovan keskustelun aiheena on ollut vakaus- ja kasvusopimus. Joidenkin mielestä meidän kantamme on puhdasoppinen, toisten mielestä se on ahdasmielinen, jotkut teistä ovat suunnitelleet jopa sopimuksen kumoamista.
Minun näkökantani on pikemminkin sama kuin puheenjohtajavaltion ja niiden teistä, jotka ovat viitanneet erääseen minusta olennaiseen asiaan. Vakaus- ja kasvusopimuksen on tarkoitus olla väline, joka helpottaa julkisen talouden suhdannevaihteluita lieventävää toimintaa. Tämä oli sen tavoite, ja se on edelleen sen keskeinen tehtävä. Ei siis ole olemassa mitään puhdasoppisuutta tai ahdasmielisyyttä.
Voimme kiistellä siitä, olemmeko tehneet kokemustemme, jotka koostuvat sopimuksen soveltamisesta kasvukausina, perusteella johtopäätöksen, jonka mukaan se toimii ainoastaan noususuhdanteen aikana. Emme myöskään suhtautuneet kasvukauden aikana liian ahdasmielisesti siihen, että sopimuksen tarjoamat mahdollisuudet tuhlattaisiin joidenkin jäsenvaltioiden julkisen talouden alijäämän pienentämiseen, mikä voisi olla nykytilanteessa jopa haitallista.
Palatkaamme kuitenkin hetkiseksi sopimuksen tarkoitukseen. Sen tarkoituksena on mahdollistaa suhdannevaihteluja lieventävä toiminta. Sopimuksen joustavuus johtuu epäilemättä kahdesta olennaisesta asiasta: ensinnäkin poikkeusoloista, joita ei voi analysoida, sillä niistä on kyse ainoastaan syvän laman yhteydessä tai kasvun pudottua tietyn tason alapuolelle, ja toiseksi sopimuksen soveltamisesta tavalliseen tapaan automaattisten vakauttajien toiminnan kautta.
Nimenomaan automaattisten vakauttajien tapauksessa joustavuus johtuu sopimuksesta itsestään, ja voin kertoa, että me emme muuta millään muotoa mitään kantaamme, vaan kaikki johtuu sopimuksesta itsestään.
Jo Ecofin-neuvostossa viime heinäkuussa hyväksytyissä käytännesäännöissä sanotaan, että yksi vakaus- ja kasvusopimuksen keskeisistä osa-alueista on keskipitkän ajan rahoitusasemalle asetettu tavoite, ja siinä sanotaan hyvin selvästi, että valtioiden tavoitteiden kehittämisessä pitää ottaa selkeästi huomioon suhdannevaihe ja sen vaikutukset talousarvioon. Tämä merkitsee sitä, kuten jotkut teistä ovat maininneet, että vakausohjelmia sopeuttaessaan jäsenvaltioiden on epäilemättä harkittava tätä seikkaa.
Komissio on joskus vaatinut, että vakausohjelmissa annettuihin tietoihin pitäisi sisällyttää suhdanteisiin sopeutettu alijäämätilanne, ja te tiedätte mainiosti, että meillä on teknisiä ongelmia, jotka eivät koske niinkään tämän rakenteellisesti sopeutetun tilanteen käsitettä kuin sen laskutapaa.
Tämä ei tietystikään anna meille mahdollisuutta olla joustavampia, vaan mahdollisuuden soveltaa sopimusta toisenlaiseen taloudelliseen ympäristöön kuin se, joka oli olemassa silloin kun vakausohjelmat määriteltiin. Se taas tarkoittaa, että komission tulkinnan mukaan nimellisiä tavoitteita ei saa pitää täysin mahdottomina muuttaa, minkä sanoin jo ensimmäisessä puheenvuorossani. Nimelliset tavoitteet liittyvät tiettyihin kasvuoletuksiin. Sen tähden, kuten sanoin, ei ole olemassa ongelmia tai ahdasmielisyyttä vaan meidän on pikemminkin alettava soveltaa vakaus- ja kasvusopimusta toisella tavalla kuin aikaisemmin.
Voitaisiinko ongelmat ratkaista suurempien menojen avulla? Minusta ei. Kantamme on, että kun ajatellaan viime vuosien eurooppalaisia kokemuksia, jolloin tämänkaltaisia päätöksiä tehtäessä on toimittu enemmänkin suhdannevaihteluita kärjistävällä tavalla, ja kun ajatellaan vaikeuksia tasapainon saavuttamisessa tai joidenkin viime kuukausien aikana esitettyjen kantojen vaikutuksia, se ei ole hyvä vaihtoehto. Siksi mielestämme on edelleen hyvä vaihtoehto, niin kuin sanoin aloituspuheenvuorossani ja niin kuin jotkut teistäkin totesivat, jatkaa eteenpäin eurooppalaisemmin.
"Eurooppalaisemmin" tarkoittaa Lissabonia; kun puhumme Lissabonista, "eurooppalaisemmin" tarkoittaa kasvumahdollisuuksiemme lisäämistä ja tehokkaampia järjestelmiä. Se tarkoittaa myös, että kriisin vaikutukset kansainvälisillä markkinoilla täytyy ottaa paremmin huomioon, samoin kuin niinkin tärkeät asiat kuin kansainväliset kaupalliset kehitysapua koskevat neuvottelut. Kaikki nämä asiat liittyvät toisiinsa ja auttavat meitä epäilemättä parantamaan tilannetta.
Viimeiset huomiot: "eurooppalaisemmin" voi epäilemättä tarkoittaa myös teidän mainitsemienne verokilpailuun liittyvien näkökohtien tai tietenkin rahanpesun torjumisen edistämistä. Nämä näkökohdat ovat epäilemättä keskeisiä, jotta voimme edistää kaikkia tavoitteitamme.
Tämä keskustelu olisi edellyttänyt paljon pitempää vastausta, mutta pelkään, että meillä ei ikävä kyllä ole enempää aikaa. Halusin kuitenkin selostaa näitä ajatuksia lyhyesti, jotta komission kanta tästä viimeisestä asiasta tulee selväksi.

Puhemies
Kiitos paljon, arvoisa komission jäsen.
Olen ottanut vastaan seitsemän työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaista päätöslauselmaehdotusta.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Televisio ilman rajoja
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hieronymin laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0286/2001) komission kolmannesta kertomuksesta neuvostolle, Euroopan parlamentille sekä talous- ja sosiaalikomitealle direktiivin 89/552/ETY televisio ilman rajoja soveltamisesta (KOM(2001)9 - C5-0190/2001 - 2001/2086(COS)).

Hieronymi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, televisio ilman rajoja -direktiivin tarkoituksena on luoda Euroopan unionin oikeudellinen kehys audiovisuaalisten palvelujen vapaalle liikkuvuudelle ja turvata tärkeät edut, kuten pluralismi, kulttuurinen monimuotoisuus sekä alaikäisten ja kuluttajien suojelu. Tänään esityslistalla on komission kertomus direktiivin soveltamisesta vuosina 1997-2000.
Olennaisilta osin voidaan todeta, että direktiivin tavoitteet on pääosin saavutettu. Tulevaisuutta varten direktiiviin on kuitenkin tehtävä perusteellisia muutoksia. Esitän lyhyesti yhteenvedon viisi tärkeintä kohtaa. Ensiksi, direktiivi on pantu täytäntöön 12 jäsenvaltiossa, loput kolme aikailevat vielä. Toiseksi, televisioala on kaiken kaikkiaan kasvanut jatkuvasti vuosina 1997-2000. Tämä koskee niin televisiokanavia kuin radio- ja televisioyhtiöiden kokonaisliikevaihtoa sekä julkisoikeudellisten ja yksityisten tarjoajien mainostuloja.
Siitä huolimatta on todettava, että jo pelkästään televisiointioikeuksilla käytävässä kaupassa on Yhdysvaltoihin verrattuna 2,9 miljardin dollarin alijäämä, ja audiovisuaalialan kokonaisvaje on noin 6,6 miljardia dollaria.
Kolmanneksi, eurooppalaisille lähetyksille asetettu 50 prosentin kiintiö ylitettiin selvästi Portugalia lukuun ottamatta: osuus on 53-81 prosenttia. Neljänneksi, alaikäisten suojelua koskevia määräyksiä noudatettiin kaiken kaikkiaan, mutta niitä pitäisi yhteensovittaa jatkossa tehokkaammin. Viidenneksi, 3 a artiklan tarjoamia uusia mahdollisuuksia erityisen merkittävien tapahtumien lähetykseen on toistaiseksi hyödyntänyt vain neljä valtiota, neljä muuta suunnittelee erityisen merkittävien tapahtumien, erityisesti urheilutapahtumien, välitystä. Valiokunta havaitsi puutteita ehdokasvaltioiden täytäntöönpanosta tiedottamisessa sekä tiedotusvälineiden keskittymisen kehityksen analysoinnissa.
Edessämme on digitaaliaikakausi, ja television, PC:n ja Internetin yhteistoiminta vaatii televisio ilman rajoja -direktiivin perusteellista tarkistusta, jonka tavoitteena on audiovisuaalisten sisältöjen levitystä koskeva eurooppalainen oikeudellinen kehys, jota säännellään porrastetuin aikavälein. Kiinnekohtina pitäisi olla ensinnäkin mainosaikaa koskevien säännösten tarkistus ja lievittäminen, toiseksi osuuksien määritysten tarkistus siten, että pohditaan, ovatko ne vielä sopiva keino tukea eurooppalaisia teoksia, kolmanneksi erilaisten käyttöoikeusjärjestelmien avointen ja yhteensopivien standardien varmistus, neljänneksi tehokkaan itsekontrollin tehostaminen erityisesti alaikäisten suojelussa, viidenneksi vertikaalisten ja horisontaalisten viestintävälineiden yhteen punoutumisessa tapahtuvan kehityksen analysointi sekä kuudenneksi 3 a artiklan ja tulevan käytännön sääntelyä koskeva selvitys. Tästä syystä voin antaa täyden tukeni täysistunnon käsiteltäväksi jätetyille tarkistuksille 2, 3 ja 4.
Tarkistuksen valmisteluissa on otettava huomioon television ja uusien palvelujen huomattava merkitys demokratialle ja yhteiskunnalle myös digitaaliaikakaudella. Siihen tarvitaan ehdottomasti avoin mielipiteenmuodostusprosessi, johon osallistuvat sekä audiovisuaalialan asiantuntijat että tavalliset kansalaiset.
Pidän siksi erittäin myönteisenä, että komissio on suunnitellut laajaa viestintäprosessia, ja arvoisa komission jäsen, digitaalialan nopean kehityksen vuoksi toivomme, että tarkistusta koskeva ehdotuksenne voidaan esittää mahdollisimman pian. Haluaisin kuitenkin esittää meille kaikille hartaan pyynnön: hyödyntäkäämme vuoropuheluun tarjoutuvat mahdollisuutemme seuraavan puolentoista vuoden aikana, jotta voimme osoittaa, miten kansalaista lähellä olevaa työtä parlamentti tekee, varsinkin kun on kyse kulttuurisisällöistä!

Whitehead
. (EN) Arvoisa puhemies, asia koskee minua, koska olen johtajana eräässä televisiodokumenttiyhtiössä, jossa en nykyisin toimi kovin aktiivisesti; mutta olen yhä huolissani yleisradio- ja televisiotoimintamme laadusta.
Suhtaudun myönteisesti Hieronymin mietintöön ja onnittelen esittelijää siitä. Siinä on kyse kulttuurisesta monimuotoisuudesta, jota arvostamme Euroopassa. Puolustamme julkisen palvelun velvoitteita - rahoitettiinpa kyseinen palvelu sitten miten tahansa - ja yleisen saatavuuden periaatteita, jotka tulevat nykyisin esille kaikissa teknologiaa koskevissa keskusteluissamme.
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta on pannut merkille Euroopan audiovisuaalimarkkinoiden epätasapainon, ja toivon, että komission jäsen pystyy puhumaan tästä. Euroopan televisioyhtiöiden tulot ovat vuodesta 1999 lähtien kasvaneet keskimäärin 46,3 prosenttia. Tuona aikana julkinen yleisradiotoiminta ei kasvanut juuri lainkaan, ja luova televisiotoiminta Euroopan unionin viidessä tärkeimmässä tuottajamaassa oli hidasta tai joissakin tapauksissa laskussa. Samaan aikaan yhdysvaltalaisten ohjelmien myynti Eurooppaan - kuten tiedämme, nämä ohjelmat korjaavat tuolloin kolmannen tuottonsa, sillä ne ovat tuottaneet jo Yhdysvaltojen markkinoilla ensin suoraan ja sitten satelliitin ja kaapelin välityksellä - kasvoi voimakkaasti. Tällainen tilanne ei ole terve. On erittäin tärkeää suojella Euroopan monimuotoisia markkinoita. Teknologian vaatimukset olisi yhdistettävä siihen, mitä kuluttajat tarvitsevat, ei ainoastaan siihen, mitä tuotantoimperiumit haluavat myydä.
Esittelijän aiemmin mainitsema 3 a artikla osoittaa, mitä voidaan tehdä, jotta erityisen merkittävät tapahtumat saisivat edelleen laajan yleisön. Minäkin tuen jäsen Junkerin ja muiden jäsenten tarkistuksia, jotka koskevat samaa asiaa. Se oli merkittävä muutos parempaan päin ja osoitti, että voimme puuttua asiaan täällä ja Euroopan unionissa.
Meidän on palattava tiedotusvälineiden keskittymistä koskevaan kysymykseen ja siihen, miten se liittyy yleiseen etuun paitsi monimuotoisuuden myös raa'an poliittisen voiman kannalta.
Lopuksi meidän pitäisi pystyä sanomaan ehdokasvaltioille: tehkää niin kuin me teemme, älkää ainoastaan niin kuin me sanomme. Tämä tarkoittaa, että niillä ja meillä on sääntöjä, joita myös noudatetaan.

Santini
Arvoisa puhemies, tämän vuonna 1989 annetun direktiivin otsikko "televisio ilman rajoja" on hyvin vaikuttava, mutta emme voineet mitenkään kuvitella, että direktiiviin ei liitettäisi edes aikarajoituksia. Alue, johon liittyviä säännöksiä oli mahdollista uudistaa 13 vuotta sitten, onkin selkeästi kehittynyt perusteellisesti ja mullistavasti. Sama pätee myös uudistukseen, jonka teimme vuonna 1997: kaikesta on selvitty, sekä tekniikan uutuuksien rynnäköstä että uusista tottumuksista. Tästä syystä olemme yhä vakuuttuneempia, että tämän direktiivin tarkistusta, joka on edelleen suunnitteilla vuodeksi 2002, on aikaistettava ensi vuoden alkuun odottamatta liian monta kuukautta.
Viiden viime vuoden aikana televisioalalla onkin tapahtunut todellisia mullistuksia; vanhan television voidaankin oikeastaan jo katsoa olevan apuväline ja tekninen väline, joka palvelee digitaaliuudistusta, webcastingin (tv-lähetykset Internetin kautta) rantautumista, Internetiä sekä käyttäjän ja tv-asemien välistä vuorovaikutteista suhdetta. Direktiivin kokonaisvaltainen ja nykyaikainen tarkistus on toivottavaa myös kaikkien muiden televisiomaailmaan suoraan tai epäsuorasti liittyvien ongelmien kannalta: esimerkkejä ovat verkkojen liiketoiminnan kasvu, lisääntyvä ja yhä mullistavampi mainonnan tulvinta, yksityisten tv-asemien moninkertaistuminen, yhä voimakkaammat sosiaaliset ja moraaliset vaikutukset, joita tietynlaisilla ohjelmilla on.
Meidän on laajennettava direktiiviperustaa paitsi näiden myös muiden sellaisten asioiden kannalta, jotka on otettu tähän asiaan mukaan mutta joita ei ole kehitetty riittävästi, kuten esimerkiksi immateriaalioikeuksiin liittyvät ongelmat, usein vaille valvontaa jätettyjen alaikäisten lasten kunnioittaminen kanavien käyttäjinä, lähetysten kulttuurinen taso ei pidä ottaa huomioon pelkästään ohjelmantuottajien intressejä ja vaatimuksia vaan ennen kaikkea niiden ihmisten taipumus kiinnostua asioista, joille nämä ohjelmat suunnataan ja viimeiseksi yhdysvaltalaisen tuotannon vertailu, mistä käytiin vuonna 1997 melko kiivasta keskustelua, ja asia jäi tuolloin suuksi osaksi ratkaisematta.
Lopuksi tämän asian yhteydessä on myös toivottavaa, että voisimme käynnistää uudelleen keskustelun niin sanotusta "oikeudesta tietoon", ja tämän oikeuden pitää koskea tasa-arvoisesti paitsi kaikkia Euroopan unionin kansalaisia myös kaikkia niitä, jotka voivat katsella unionin maissa tuotettuja ohjelmia, vaikka he asuvatkin unionin ulkopuolella. Ei riitä, että taataan suurten urheilutapahtumien lähettäminen, kuten teimme vuonna 1997, koska sallinette pienen leikinlaskun ihminen ei elä pelkästään jalkapallosta. Kulttuuria sisältävää ja jatkuvasti päivitettyä tietoa on levitettävä paitsi Euroopan unionin alueella asuville, myös maantieteellisen sijainnin sekä sosiaalisen ja taloudellisen tason kannalta vähemmän suotuisassa asemassa oleville. Kaille taattu "oikeus lautasantenniin" ei riitä: sellaisen hankkimiseen tarvitaan vain rahaa. Kuvitellaanpa, mitä maailman syrjäisimmissä kolkissa oleviin koteihin voi lautasantennin välityksellä tunkeutua. Arvokkain apu kohdistetaan sellaisten ohjelmien tuotantoon, joiden päämääränä on alueellisten ja paikalliskulttuurien korostaminen, suojelu ja niitä koskevien ehdotusten tekeminen.
Viimeisenä asiana mainitsen, että jäsenvaltioille on vielä kerran esitettävä eräs kehotus. Esittelijä, jota haluan onnitella ja jonka esittämiä tarkistuksia ja suuntaviivoja tuen, muistutti, että ainoastaan 12 jäsenvaltiota on tähän mennessä soveltanut direktiiviä. Arvoisa komission jäsen, näin ollen käytämme tilaisuutta hyväksemme ja lähetämme jäsenvaltioille seuraavan viestin: uskokaa tähän direktiiviin, koska se on tulevaisuudessa entistä tarpeellisempi, ajankohtaisempi ja tärkeämpi, ja jotta siihen voisi uskoa, sitä on ennen kaikkea sovellettava!

Aparicio Sánchez
Arvoisa puhemies, meidänkin mielestämme "televisio ilman rajoja" -direktiiviä on tarkistettava pikaisesti.
Ensinnäkin, kuten täällä on kuvattu, televisiomarkkinat kehittyvät nykyisin niin täysin toisenlaisissa oloissa kuin silloin, kun tätä direktiiviä tarkistettiin edellisen kerran, että ei tunnu mahdolliselta jättää sitä entiselleen kahdeksi tai kolmeksi vuodeksi. Voisimme laskea, että direktiivillä on vaikutusta korkeintaan 50 prosenttiin alan nykyisistä ongelmista.
Toiseksi meidän on tehtävä ratkaisuja, joita ei tehty tuolloin. Televisio on edelleen useimmille eurooppalaisille ensisijainen tiedonsaanti- ja virkistysväline ja minun mielestäni siihen liittyy sisällön heikkouden lisäksi kolme suurta ongelmaa: liian suuri määrä mainoksia, joita lähetettäessä ei piitata katsojien iästä, tai mainosten ajankohdasta ja sopivuudesta, äärimmäisen vähäinen eurooppalaisten elokuvien määrä, mikä alkaa olla noloa eurooppalaisen kulttuurin kannalta, sekä alati lisääntyvä koodatuilla ja eri maksusta katsottavilla ohjelmilla käytävä kauppa.
Nämä ongelmat olivat epäilemättä olemassa jo vuonna 1996, mutta ne ovat lisääntyneet jo huolestuttavassa määrin, mikä on osoitus siitä, että vaikka direktiivi on edistänyt tehokkaasti televisiopalvelujen vapaata liikkuvuutta yhteisössä, se on epäonnistunut muissa tärkeissä asioissa.
Emme voi arvioida komission tiedonannon valossa niitä ponnisteluja, joita jäsenvaltioissa tehtiin tarkasteltujen kolmen vuoden aikana näiden tilanteiden korjaamiseksi. Riittää, kun sanoo, että kolmessa niistä direktiiviä ei ole edes siirretty lainsäädäntöön. Muun osalta tulokset eivät varmaan ole olleet yhtäläisiä, mutta komissio ei ole luovuttanut meille vertailevaa tutkimustaan asiasta. Komission tiedonannossa ei myöskään syvennytä ehdokasvaltioiden nykytilanteeseen, jota pitää arvioida tarkasti uudessa direktiivissä.
Kaiken tämän takia jäsen Hieronymi ei ole halunnut, mielestäni järkevästi, antautua mietinnössään liian varhaiseen perusteelliseen keskusteluun, joka pitää käydä direktiiviä tarkistettaessa, vaan hän pyytää nimenomaan tätä tarkistusta. Mietinnössä asetetaan myös joitakin suuntaviivoja, jotka on otettava huomioon ja joista mainitsen pakollisen siirtymisen uuteen tekniikkaan perustuviin uusiin palveluihin, tarpeen kannustaa ja vauhdittaa digitaalitekniikkaan siirtymistä tai uuden direktiivin sovittamista yhteen sähköistä kauppaa koskevan direktiivin tarkistamisen kanssa.
Arvoisa puhemies, kaiken tämän seurauksena sosialistiryhmä äänestää mietinnön puolesta ja esittää siihen kaksi jäsen Junkerin laatimaa tarkistusta, joista mainitsen vaatimuksen, että kansalaisten mielestä erittäin kiinnostavien tilaisuuksien tai tapahtumien koodatut lähetykset estetään yhteisön säädöksen avulla ja että ne voidaan esittää ilmeiseksi kaikille sosiaaliryhmille.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, samalla kun haluan ELDR-ryhmän puolesta kiittää esittelijää mietinnön johdosta, haluan edellisen puhujan tavoin kiinnittää huomiota tulevaisuuteen. Komission kertomuksessa puhutaan siitä, että seuraavassa direktiiviä koskevassa kertomuksessa otetaan esille myös sellaisia kysymyksiä, jotka ovat tärkeitä kuluttajan kannalta, kuten yhteentoimivuus, ehdollinen saatavuus ja se, miten siirtyminen digitaaliseen lähetystekniikkaan tapahtuu, mutta kun seuraavaa kertomusta laaditaan, "juna" on jo ehkä lähtenyt.
Haluaisin muistuttaa siitä, että parlamentti hyväksyi "tietoliikennepaketin" käsittelyn yhteydessä suurella enemmistöllä sen, että meidän piti vaatia avointa yhteistä televisiolähettimiä ja -vastaanottimia koskevaa standardia, toisin sanoen niin kutsuttua MHP-standardia, joka on ainoa Euroopassa hyväksytty standardi. Tämä standardi takaisi sen, että kaikki kuluttajat olisivat vallitsevan tilanteen tasalla ja uskaltaisivat hankkia tarvittavan laitteiston ja että vertikaalisesti jakautuneita markkinoita ei syntyisi. Parlamentin suuri enemmistö tuki tätä.
Mutta mitä on tapahtunut sen jälkeen? Komissio ei tue tätä päätöstä, eikä neuvosto ole kiinnittänyt ollenkaan huomiota tähän kysymykseen, joka on mielestäni erittäin tärkeä, jotta voisimme saavuttaa niin kutsutun Digital Update -tilan, jotta voisimme vauhdittaa digitaalitekniikkaa myös kaikilla televisiomarkkinoilla. Sen vuoksi toivon, että koko komissio voisi vähitellen ryhtyä tukemaan niitä vaatimuksia, joita parlamentti on asettanut ja joita ELDR-ryhmä haluaisi hieman selkeyttää. Esittelijä on jo viitannut tähän vaatimukseen, mutta haluaisin toistaa sen, jotta se tulisi selväksi komission kaikille yksiköille.
Jotkut ovat sanoneet, että "televisio ilman rajoja" on ajatuksia herättävä direktiivin nimi. Tähän yhteyteen liittyy myös tiettyjä ongelmia. Olemme monissa tapauksissa nähneet, että direktiivi ei ole toiminut haluamallamme tavalla, kun kyse on edelleenlähettäjistä tai yksittäisistä kuluttajista, jotka haluavat seurata toisen maan televisiolähetyksiä. Komissio on todennut, että tekijänoikeuksia koskeva käsittelytapa estää tämän. Toivon myös, että tätä kysymystä käsiteltäisiin perusteellisemmin tulevaisuudessa.

Wyn
Arvoisa puhemies, monien mielestä tässä mietinnössä ei analysoida riittävän perusteellisesti niitä mahdollisia ongelmia, jotka liittyvät direktiivin "televisio ilman rajoja" muuttamiseen, joka on määrä toteuttaa vuonna 2002, kuten me kaikki tiedämme. Siihen kuitenkin liittyy joitakin erittäin tärkeitä kysymyksiä, ja on tärkeää aloittaa vuoropuhelu nyt.
Olen huolissani julkisen yleisradiotoiminnan roolista tässä tärkeässä asiassa. On tärkeää tunnustaa, että nykypäivän julkisen yleisradiotoiminnan on sopeuduttava muutoksiin. Nykypäivän radio- ja TV-alalla käydään kilpailua, eikä markkinavoimia, jotka suurelta osin hallitsevat sitä, voida sivuuttaa. Julkisella yleisradiotoiminnalla on keskeinen rooli digitaalisessa maailmassa. Julkisessa yleisradiotoiminnassa tehdään laadukkaita ohjelmia maiden omilla kielillä maiden omista kulttuureista. Sillä on keskeinen rooli myös siinä, että ihmisiä rohkaistaan käyttämään ja ymmärtämään uusia digitaalisia tiedotusvälineitä. Olen samaa mieltä siitä komission jäsenen äskettäisessä tiedonannossa esittämästä lausunnosta, että yleisradiotoiminnan ja kulttuurin olisi pysyttävä WTO:n palveluluokassa ja että tätä järjestelyä olisi noudatettava. Meidän on kuitenkin oltava täysin varmoja, että kansallisella ja EU:n lainsäädännöllä pystytään riittävästi suojelemaan julkisia palveluja ja kulttuurielimiä. Tarvitsemme vankkaa ja päättäväistä varhaisvaiheen sääntelyä, jotta voimme luoda avoimen ympäristön, johon me kaikki pyrimme ja joka vastaa kaikkien Euroopan kansalaisten ja talouksien todellisia etuja.
Euroopan on kilpailtava digitaalisessa maailmassa, jossa kuluttajat ja kansalaiset voivat liikkua vapaasti ja jossa kilpailu tuo monimuotoisuutta ja valinnanvaraa. Euroopan audiovisuaalinen malli, jossa on täydentävä yhdistelmä yksityistä ja julkista yleisradiotoimintaa, takaa näin tietojen moniarvoisuuden, kulttuurisen monimuotoisuuden sekä tietojen, koulutuksen, ajanvietteen ja taiteen yleisen saatavuuden. Äänestän mietinnön puolesta ja odotan innokkaasti tulevia keskusteluja, kun katsomme kohti tulevaisuutta.

Zabell
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensimmäiseksi kiittää esittelijää hänen työstään samoin kuin komissiota tämän aloitteen osuvuudesta.
Haluaisin kuitenkin painottaa kolmea seikkaa, jotka tuntuvat minusta hyvin tärkeiltä. Ensimmäinen niistä on audiovisuaalialan merkitys urheilun edistämisessä. Emme nimittäin saa unohtaa, että urheilu on kansojen identiteettiä ja yhteisyydentunnetta muovaava tekijä, minkä lisäksi se yhdistää urheilijat ja katsojat tarjoamalla jälkimmäisille mahdollisuuden samastua kansakuntaansa.
Sitä paitsi urheilu on eräs niistä toimintakentistä, jotka vaikuttavat eniten Euroopan unionin kansalaisiin heidän iästään tai yhteiskuntaluokastaan riippumatta, joten urheilun piirissä ei voi eikä saa esiintyä syrjintää ja kaikkien Euroopan unionin kansalaisten täytyy kyetä näkemään urheilutapahtumat. Se ei voi olla vain joidenkin etuoikeus, sillä näillä tapahtumilla on suuri merkitys yhteiskunnassamme.
Toinen näkökohta on, että mainoskatkoja on syytä valvoa, joten tuen täysin esittelijän kannattamaa komission strategiaa, jonka mukaan on tehtävä tutkimus televisiomainonnan ja ostoskanavien vaikutuksista alaikäisiin.
Kolmantena näkökohtana haluaisin tähdentää, että tuen täysin esittelijän pyyntöä, että jäsenvaltiot tiivistäisivät vuoropuhelua ja yhteistyötä kaikissa lasten ja nuorison suojelua koskevissa kysymyksissä. Emme voi pyrkiä väkivallattomaan maailmaan, kun tulevat aikuisemme viettävät päivänsä katsomalla yhä väkivaltaisemmiksi käyviä piirrettyjä, elokuvia ja uutisia.

Junker
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, 152 miljoonassa Euroopan unionin kotitaloudessa oli vuonna 2000 televisio, ja niissä voitiin vastaanottaa yli 580 eri kanavaa. Se merkitsee noin 180 prosentin kasvua ainoastaan neljässä vuodessa. Nämä muutamat luvut riittäköön osoittamaan, että vain pienen osan koko audiovisuaalialasta muodostavat perinteiset televisiomarkkinat on erittäin kasvuvoimainen ala.
Komission kertomus todistaa, että varsinkin minun kotimaassani alun perin kovasti kiistelty televisio ilman rajoja -direktiivi on osoittautunut sittenkin hyväksi. Se takaa rajat ylittävän levityksen selkein ehdoin. Kertomuksen kattaman ajanjakson aikana sentään jo 50 kanavaa suuntasi lähetyksensä pääasiassa toimialueensa ulkopuoleisille markkinoille. Televisio ilman rajoja -direktiivillä korjattiin alueellisessa lainsäädännössä olevia puutteita ja vahvistettiin esimerkiksi mainontaa ja alaikäisten suojelua koskevia sitovia standardeja, jotka ovat luoneet tasavertaisten mahdollisuuksien ja kilpailukyvyn kannalta oikeudenmukaisia pelisääntöjä.
Hieronymin mietinnössä asia esitetään ilahduttavalla tavalla. Siitä käy myös selvästi ilmi, että meidän on järjestettävä mitä pikimmin uusi keskustelu televisio ilman rajoja -direktiivin uudesta tarkistuksesta, jotta voimme vastata audiovisuaalialan nopeiden muutosten tuomiin haasteisiin tällä lisääntyvän digitalisoitumisen aikakaudella. Kaikenlaisen multimediatarjonnan levityksen lisäksi tarvitaan niin ikään lähes käsittämättömällä tavalla kehittyvien viestintävälineiden keskittymisprosessien asianmukaista käsittelyä. Niitä voidaan vastustaa vaatimalla tiedonvälityksen vapautta, mielipiteiden monimuotoisuutta ja pluralismia sekä luomalla perusta sille, että Euroopan kulttuurinen monimuotoisuus voi kukoistaa myös multimedia-alalla.

De Sarnez
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin onnitella jäsen Ruth Hieronymiä hänen laadukkaasta työstään. Siitä on todisteena hänen saamansa laaja yksimielisyys tärkeästä ja sitä paitsi erittäin vaikeasta aiheesta. Kannatan tässä mietinnössä esiteltyjä yleisiä ajatuksia ja ehdotuksia.
Käytetyn menetelmän osalta on mielestäni harmillista, että emme ole voineet arvioida tehokkaasti saatuja tuloksia asetettuihin tavoitteisiin verrattuna. Se olisi auttanut tiedostamaan, mitkä ovat tämän direktiivin todelliset kulttuuriin ja talouselämään liittyvät haasteet jokaisen unionin jäsenvaltion ja ehdokasvaltion kannalta. Hyväksyn sitä vastoin mietinnön esittelijän ja komission halun tarkistaa direktiiviä ja tarkistaa samalla muita direktiivejä esitettyäni jo etukäteen kolmea tarkempaa tutkimusta. Itse asiassa ainoastaan maailmanlaajuiset toimenpiteet voivat johtaa keskipitkällä aikavälillä johdonmukaiseen ja aggressiiviseen politiikkaan, ja on tunnustettava, että direktiivi ei kata näitä toimenpiteitä. Radio- ja televisiotoiminta on tosiaankin muuttunut perinpohjin. On uutta tekniikkaa vaativia uusia palveluita, mutta myös uudet, alati lisääntyvät lähetyskanavat mullistavat toimintaa. Siksi meidän pitää laajentaa nyt direktiivin soveltamisalaa, jos haluamme Euroopan audiovisuaalialasta kestävän. Mutta monet seikat huolestuttavat minua. Eurooppalaisen elokuvatuotannon ja Yhdysvalloista tuodun materiaalin välinen epätasapaino Euroopan markkinoilla jatkuu edelleen. Voimme todeta, että eurooppalaiset elokuvat eivät juuri liiku Euroopan unionin alueella. Kuusi prosenttia eurooppalaisista elokuvista esitetään alkuperämaan ulkopuolella. Koko ohjelmistosta 74 prosenttia on amerikkalaista tuontifiktiota ja vain 14 prosenttia on eurooppalaista tuotantoa. Pelkän ohjelmaviennin lisäksi "luokkansa priimukset" kehittelevät Eurooppaan suuntautuvaa amerikkalaisten teemakanavien vientiä tarjottavaksi niin digitaalioperaattoreille kuin satelliitti- ja kaapelikanavillekin, ja lisäksi Eurooppa on huomattavasti Yhdysvaltoja jäljessä digitaalialalla.
Tällaisia vaikeita haasteita meillä on vastassamme. Ja tämän vuoksi Euroopan unioni voi minun mielestäni vastata haasteeseen ainoastaan maailmanlaajuisilla ja aktiivisilla toimilla, sillä talous- ja rahakysymysten lisäksi, jotka ovat tietenkin olennaisia, on kyse myös yksinkertaisesti kulttuuristamme, identiteetistämme ja arvoista, joihin uskomme.

Mombaur
Arvoisa puhemies, tehän olette olleet jossain vaiheessa korkea-arvoinen Madridin virkaatekevä kaupunginjohtaja. Sekä teitä että parlamenttia varmasti kiinnostaa, että vieraslehterillä on korkea-arvoinen Saksan kaupunkeja edustava valtuuskunta. Toivottakaamme heidät lämpimästi tervetulleiksi.

Puhemies
Olemme samaa mieltä asiasta. Huomaan, että joku espanjalaisista kollegoistani on kertonut teille vierailusta.
Myönnän puheenvuoron komission jäsen Redingille.

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin aivan aluksi kiittää erittäin paljon esittelijä Hieronymiä hänen laadukkaasta mietinnöstään, ja yleensäkin hänen panoksestaan televisio- ja elokuva-alan puolesta. Hänen panoksensa osoittaa, että parlamentti ymmärtää direktiivin "televisio ilman rajoja" ja sen soveltamisen merkityksen. Haluaisin täsmentää arvoisille parlamentin jäsenille, että Hieronymin mietintö ei koske televisioalan kehitystä yleensä, vaan komission kertomusta direktiivin "televisio ilman rajoja" soveltamisesta vuosina 1997-2000. Olen täysin samaa mieltä niiden parlamentin jäsenten kanssa, jotka valittivat eurooppalaisen elokuva-alan tilannetta sekä valkokankaalla että taloudellisessa mielessä, ja haluaisinkin heidän huomioivan, että viime viikolla komissio julkaisi elokuva-alaa käsittelevän kertomuksen. Olen varma, arvoisa puhemies, että parlamentti voi aloittaa Euroopan elokuva-alan kehityksestä laajan keskustelun, joka toivottavasti käynnistyy pian. On kuitenkin huomattava, että television osalta tilanne on hiukan toisenlainen. Haluaisin vain kiinnittää huomiota siihen, että televisio-ohjelmien levittämisen ja tuottamisen edistämisen osalta - joita direktiivin 4 ja 5 artiklat koskevat - voimme todeta, että pääkanavilla esitettyjen eurooppalaisten ohjelmien osuuden painotettu keskiarvo vaihtelee 53 prosentista 81 prosenttiin, yhtä maata lukuun ottamatta. On paikallaan myös panna merkille, että suurin osa jäsenvaltioista on ottanut käyttöön tiukempia lakeja kuin mitä direktiivissä määrätään. Television osalta tilanne on sitä vastoin onneksi paljon parempi kuin elokuva-alalla. Ehdotan siis, arvoisa puhemies, että keskustelisimme kerrankin vakavasti elokuvasta tässä salissa. Sellainen keskustelu on todella tärkeää. Monet parlamentin jäsenet ovat muistuttaneet direktiivin tarkistamisesta. Prosessi on käynnissä. Tänä vuonna on erittäin laajalti tiedusteltu asiantuntijoiden mielipidettä aiheesta. Sitä jatketaan ensi vuonna. Tiedätte, että olemme aloittaneet kolme tutkimusta audiovisuaalialaa koskevan direktiivin eri näkökohdista. Halusimme teettää nämä tutkimukset komission ulkopuolisilla asiantuntijoilla, jotta ne eivät olisi komission tutkimuksia, vaan riippumattomia tutkimuksia, joissa hyödynnetään alan työkokemuksen tuomaa tietoa ja jotka tarjoavat puolueettoman näkökulman kentän tilanteeseen. Ulkopuoliset asiantuntijat ovat järjestäneet työpajoja, jotka ovat keränneet teollisuuden, hallinnon ja politiikan maailman asiantuntijat yhteen: myös parlamentin jäsenet ovat tervetulleita näihin työpajoihin. Luvassa on vielä muita valmisteilla olevia työpajoja. Alan vaikuttajien mielipiteiden keräämistä täydennetään tietenkin pohdinnoilla ja kirjallisilla yhteenvedoilla, joiden pohjalta asiantuntijamme laativat raportit, jotka toimitetaan meille tämän vuoden lopulla tai ensi vuoden alussa. Komissio aloittaa silloin omat tunnustelunsa julkaisemalla työasiakirjan, johon parlamentin jäseniä pyydetään ottamaan kantaa ennen kesää 2002. Arvoisa puhemies, niinpä parlamentilla on vielä monta tilaisuutta palata Hieronymin mietinnön viitoittamalle tärkeälle tielle, mutta myös ottaa kantaa etenkin tulevaisuuden suuntaviivoihin, sikäli kuin tuonnempana seuraa työskentelyyn ja saatuihin tuloksiin liittyvä institutionaalinen keskustelu direktiivistä sekä tarpeen mukaan - ja olen samaa mieltä parlamentin jäsenten kanssa direktiivin uudistamisesta - komission ehdotuksia uudesta direktiivistä vuoden 2002 loppuun mennessä. Sanon tämän teille muistutukseksi siitä, kuinka monimutkainen on aloittamamme prosessi, jonka kaikissa vaiheissa parlamenttia tullaan kuulemaan. Hieronymin mietinnössä kiinnitetään paljon huomiota tähän uudelleen tarkasteluun, mikä myös kuvaa hyvin, kuinka monisäikeinen ja tärkeä tämä keskustelu on.
Arvoisa puhemies, saanen korostaa muutamaa seikkaa parlamentille esitetystä mietinnöstä ja kommentoida perustelua h) ja 1 e) kohtaa. Perustelussa h) väitetään, että direktiivi olisi vanhentunut ja että sitä voitaisiin soveltaa ainoastaan yleistyyppiseen ja kaikkien ulottuvilla olevaan televisioon, jota varten se alun perin olisi laadittu. Se ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa. Direktiivin soveltamisala on paljon laajempi. Sitä sovelletaan yleensäkin radiolähetyksiin, joihin lasketaan mukaan myös maksullisten kanavien tai teemakanavien radiolähetykset, mutta myös digitaaliset ja analogiset radiolähetykset. Perustelun h) huomautukset ovat siten yksinkertaisesti virheellisiä ja vaarallisia seuraavan syyn vuoksi: direktiiviä ei tosiaankaan sovelleta Internetiin, sillä Internetiä ei ollut silloin, kun direktiivi laadittiin. Sitten kun direktiiviin tehdään tarkistuksia, on siis ryhdyttävä tarvittaviin toimiin. Tällä hetkellä on tosiaankin vaarallista väittää, että direktiivi on vanhentunut siitä yksinkertaisesta syystä, että sellaiset kansalliset viranomaiset, jotka eivät vielä ole panneet direktiiviä täytäntöön, voivat käyttää väitettä aseenaan. Esittelijänne korostikin sitä: miksi soveltaa vanhentunutta direktiiviä? Siinä tapauksessa on kyse saamattomuudesta eikä parlamentilla ole enää painostuskeinoja ja lopputulos olisi lopulta päinvastainen kuin mitä parlamentti todella toivoo. Tästä saattaa myös seurata ongelmia ehdokasvaltioiden kanssa - puhun siitä myöhemmin - joilla on jo suuria vaikeuksia yhteisön lainsäädännön omaksumisessa. Pakotetaanko ne ottamaan käyttöön sellainen säädös, jota parlamentti pitää vanhentuneena? Arvoisa puhemies, tämän asian kannalta on siis ensisijaisen tärkeää muuttaa kyseinen tekstin kohta ja valvoa, ettei välitetä kielteisiä viestejä direktiiviä noudattaville jäsenvaltioille eikä ehdokasvaltioille, jotka ovat saattamassa voimaan yhteisön säädöksiä, vaan muistutetaan niille sitä vastoin, että direktiivi takaa edelleen oikeudellisen turvan Euroopan audiovisuaalialan operaattoreille. Eräät parlamentin jäsenet olivatkin täysin oikeassa painottaessaan tätä seikkaa.
Mietinnön kohdassa 1) e) valitetaan, että komissio on antanut vain suppeasti tietoa ehdokasvaltioiden ponnisteluista audiovisuaalialaa koskevan yhteisön säännöstön siirtämisestä osaksi kansallista lainsäädäntöä ja että se ei ole enempää käsitellyt sitä, miten tärkeää ehdokasvaltioiden on lisätä ponnistelujaan tässä asiassa. Saanen muistuttaa, että mietintö direktiivin 26 artiklan täytäntöönpanosta koskee ainoastaan kyseisen direktiivin täytäntöönpanoa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Se ei koske ehdokasvaltioita, jotka ovat saattamassa voimaan yhteisön säännöstöä. On siis normaalia, että siinä ei mainita yksityiskohtia yhteisön säännöstön siirtämisestä osaksi ehdokasvaltioiden kansallista lainsäädäntöä eikä edes näille maille suunnattuja suosituksia. Eli minulla on teille hyviä uutisia tästä aiheesta, sillä yhteisön säännöstön siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on huomattavasti edistynyt näissä maissa vuoden 2000 lopulta lähtien. Kaikissa maissa, paitsi Romaniassa, Unkarissa ja Turkissa, audiovisuaalialaa koskeva luku 20 on saatu väliaikaisesti päätökseen, mikä osoittaa hyvin, että kansallinen lainsäädäntö on kyseisissä maissa suurimmaksi osaksi yhteisön säännöstön mukainen.
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää parlamenttia, joka on aina tukenut minua erittäin voimakkaasti ponnisteluissani kulttuuriteollisuutemme sekä kulttuurisen moni-ilmeisyytemme edistämiseksi. Voin sanoa parlamentille, että työsarkamme on vasta alussa, sillä "televisio ilman rajoja" direktiivin tarkistustyö tulee olemaan melkoisen vaativa ja äärimmäisen monisäikeinen tehtävä, jota varten tarvitsen päivittäin parlamentin määrätietoisen tuen. Kokemuksesta voin sanoa, että tulen saamaan tämän tuen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Reding. Mekin kiitämme teitä direktiivien tarkistamisen vauhdittamisesta. Olen varma, että komissiossa ja parlamentissa ponnistellaan yhdessä ajan tasalle pääsemiseksi.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0333/2001).
Neuvostoa edustaa sen puheenjohtaja Neyts-Uyttebroeck.

Bernd Posselt
Kysymys nro 1 (H-0689/01):
Aihe: Serbitasavalta Millaista politiikkaa neuvoston puheenjohtajavaltio toteuttaa Bosnia-Hertsegovinan nk. serbitasavaltaa kohtaan, erityisesti Haagin sotarikostuomioistuimen kanssa tehtävän yhteistyön ja pakkosiirtolaisten paluun suhteen?

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, neuvosto on toistuvasti ja sitkeästi painottanut, kuinka tärkeää Euroopan unionin mielestä on, että vakaus- ja assosiaatioprosessiin osallistuvat valtiot noudattavat entisen Jugoslavian asioita käsittelevän kansainvälisen rikostuomioistuimen yhteydessä kansainvälisiä velvoitteita ja että pakolaisia ja kotiseudultaan siirtymään joutuneita henkilöitä koskevaan kysymykseen löydetään pysyvä ratkaisu. Nämä seikat sisältyvät Euroopan unionin edellyttämiin vakaus- ja assosiaatioprosessin ehtoihin, joihin alueen maat sitoutuivat Zagrebin huippukokouksessa. Neuvosto hyväksyi viime kesäkuun 11. päivänä pitämässään kokouksessa mietinnön, jossa arvioidaan alueen maiden edistymistä Euroopan yhdentymiseen liittyvien ehtojen täyttämisen osalta ja annetaan konkreettisia suosituksia, jotta asiassa edistyttäisiin.
Neuvosto katsoi silloin, että Bosnia-Hertsegovinan ja kansainvälisen rikostuomioistuimen yhteistyö entisen Jugoslavian asioissa oli vähäistä, varsinkin serbitasavallan osalta. Kyseisen tasavallan viranomaiset eivät olleet pidättäneet ketään sotarikoksista syytettyä. Neuvosto määräsi näin ollen Bosnia-Hertsegovinan jatkamaan ponnistelujaan, jotta se pystyisi noudattamaan täysimääräisesti Daytonin ja Pariisin sopimuksia ja ryhtyisi täysipainoiseen yhteistyöhön kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa.
Samalla Euroopan unioni katsoi, että pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden paluuprosessia koko Bosnia-Hertsegovinan alueelle pitäisi nopeuttaa ja että niitä toimenpiteitä, joilla taataan paluu maahan hyvissä olosuhteissa, tulee lisätä. Euroopan unioni myös ilmaisi Bosnia-Hertsegovinan ja serbitasavallan viranomaisille halunsa toteuttaa sille osoitetuissa suosituksissa mainitut toimenpiteet. Neuvosto seuraa varmasti näitä naapuruuskysymyksiä.
Tutkintamekanismin ansiosta Euroopan unioni voi myös säännöllisin väliajoin arvioida vakaus- ja assosiaatioprosessissa määriteltyjen kriteerien noudattamista, jotta se pystyy tarkistamaan, että suhteiden solmiminen sekä tekniset ja taloudelliset tukitoimet ovat tosiaankin perusteltuja. Tässä on varmastikin kysymys painostuskeinosta Bosnia-Hertsegovinan ja serbitasavallan viranomaisia varten, ja siihen voitaisiin turvautua, mikäli tilanne sitä vaatisi.

Posselt
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, esitän vain kaksi lyhyttä lisäkysymystä. Ensiksi haluaisin tietää, onko neuvosto tiedustellut serbitasavallalta, kuinka paljon karkotettuja ja pakolaisia on tähän mennessä palannut serbitasavaltaan. Onko siitä olemassa jonkinlaisia lukuja? Toiseksi haluaisin kysyä, vaikuttaako kansainvälisen tuomioistuimen kanssa entisen Jugoslavian tapauksessa tehty yhteistyö serbitasavallan rahoitukseen.

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Ensimmäiseen kysymykseenne en voi antaa nyt vastausta, mutta tarkistamme asian ja katsomme, onko tarkempia lukuja saatavissa. Uskon vastanneeni jo osittain toiseen kysymykseenne, eli neuvosto on selvästi osoittanut, että mikäli tilanne ei parane, se saattaa todellakin harkita viranomaisten käyttöön suunnatun rahoituksen tarkistamista sekä Bosnia-Hertsegovinassa että serbitasavallassa.

Puhemies


Josu Ortuondo Larrea
Kysymys nro 2 (H-0690/01):
Aihe: Euroopan alueet, toissijaisuusperiaate ja sopimusten uudistaminen Euroopan yhteisöistä on tehty lukuisia perussopimuksia, aina Rooman sopimuksesta Nizzan sopimukseen. Niinpä yksittäiset kansalaiset tai kansalaisryhmät eivät enää voi pitää unionia "kansainvälisenä" asiana vaan kaikista näkökannoista katsottuna, ei vain talouden ja sisämarkkinoiden kannalta, sisäalueena. Flaamilaiset tai vallonialaiset eivät voi pitää meitä baskeja ulkomaalaisina, eivätkä katalonialaiset suomalaisia, skotlantilaisia tai galicialaisia. Me kaikki olemme Euroopan kansalaisia ja kansoja.
Onko neuvosto samaa mieltä kuin Dreze jokin aikaa sitten Belgiassa siitä, että unioniin olisi luotava eurooppalainen yhteisö, joka antaisi ei-valtiollisille poliittisille yhteisöille EU-lainsäädännön mukaisen oikeushenkilön aseman? Silloin ne voisivat ylläpitää suhteita mm. alueiden komiteaan, komissioon ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen ja tehdä sopimuksia muiden eurooppalaisten yhteisöjen ja unionin julkisyhteisöjen kanssa EU:n lainsäädännön mukaisesti ja sen täydentämiseksi. Eikö neuvoston mielestä tämä kysymys olisi otettava esille erityisesti yhtenä unionin tulevaisuuteen liittyvistä aloitteista, jotta sitä käsiteltäisiin keskusteltaessa perussopimusten uudistamisesta seuraavassa Eurooppa-neuvostossa Laekenissa?

Neyts-Uyttebroeck
. (NL) Neuvoston nimissä muistutan teille, että perustamissopimuksen 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti unioni kunnioittaa jäsenvaltioiden kansallista identiteettiä ja että saman perustamissopimuksen 48 artiklassa määrätään, että hallitustenvälisen konferenssin tehtävänä on vahvistaa perustamissopimuksiin tehtävät muutokset keskinäisessä yhteisymmärryksessä.
Kyselytunnin aikana heinäkuussa minulla oli mahdollisuus vastata joihinkin kysymyksiin - uskoakseni niitä oli yhteensä kymmenen - mahdollisesta lisäarvosta, jota alueellisten ryhmien aktiivinen ja institutionalisoitu osallistuminen keskusteluihin unionin tasolla antaisi. Sanoin tuolloin, että neuvosto - aliarvioimatta alueiden komitean kiistatonta poliittista vaikutusta - ei voi nyt antaa yksityiskohtaista vastausta kysymyksiin, jotka koskevat alueellisten yksiköiden roolia unionin rakenteessa.
Neuvosto tuntee luonnollisesti erilaiset kannat ja seuraa hyvin huolellisesti kehitystä asioissa, jotka liittyvät suoranaisesti valtatasapainoon eurooppalaisten rakenteiden sisällä, alkaen toissijaisuusperiaatteen käsitteestä itsestään. Neuvoston nimissä voin tässä vaiheessa ainoastaan viitata kysymysten esittäjille aivan lähitulevaisuuteen, siis Laekenin sopimukseen. Tarkoituksena on, että Eurooppa-neuvosto hyväksyy silloin julkilausuman, jonka pohjalta voidaan jatkaa sellaisten edellytysten luomista, jotka takaavat unionin tulevaisuuden. Siinä yhteydessä annetaan epäilemättä ohjeita siitä, millä tavoin vuoden 2004 HVK on muotoiltava ja millä tavoin siihen osallistumista on laajennettava.
Sallinette minun muuten viitata ministeri Michelin tänä aamuna neuvoston nimissä antamaan hyvin laajaan selitykseen ja hänen puheenvuoroonsa, jossa hän jo antoi joitakin melko konkreettisia merkkejä tästä asiasta.

Ortuondo Larrea
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, ministerineuvostoissa tehdään usein päätöksiä, jotka vaikuttavat Baskimaan, Katalonian tai Skotlannin kaltaisten historiallisten kansakuntien, Flanderin tai Vallonin tapaisten alueiden, Baijerin, Baden-Badenin ja Rheinland-Pfaltzin kaltaisten liittovaltioiden jne. yksinomaiseen lainsäädäntötoimivaltaan.
Ettekö ole sitä mieltä, että mikäli neuvosto tekee historiallisia kansakuntia, alueita tai liittovaltioita koskevia päätöksiä, jotka on tehty ilman näiden osallistumista tai hiljaista suostumusta, ja sen takia syntyy toimivaltakiistoja, näiden jälkimmäisten perustuslaissa määriteltyjen tahojen pitäisi olla oikeutettuja vetoamaan yhteisöjen tuomioistuimeen, jolle on perustamissopimuksissa annettu valtuudet käsitellä ja antaa tuomioita näissä konflikteissa?
Olisiko Laekenin Eurooppa-neuvostossa mielestänne käsiteltävä näitä kysymyksiä siinä yhteydessä, kun keskustellaan unionista ja unionin, jäsenvaltioiden ja muiden toimielinten välisestä toimivallan jaosta?

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvä parlamentin jäsen, vaikka olenkin äärimmäisen innostunut aiheesta, luulen, että ei olisi soveliasta aloittaa uudestaan viime heinäkuussa käytyä keskustelua. Uskon, että annoin tuolloin tyhjentävän vastauksen osittain neuvoston puolesta, kykyjeni mukaan, sekä myös omasta puolestani. Rohkenen siis pyytää teitä katsomaan kyseisen istunnon pöytäkirjaa, josta löydätte kaikki vastaukset esittämiinne kysymyksiin.

Puhemies


Bart Staes
Kysymys nro 3 (H-0691/01):
Aihe: Euroopan patenttiviraston työkielet Neuvosto julkaisi torstaina 31. toukokuuta yhteisöpatenttia koskevan yhteisen kantansa. Tekstissä todetaan Euroopan patenttivirastossa sovellettavasta kielijärjestelystä vain, että käännöskustannuksia on rajoitettava. Euroopan unionissa noudatetaan kuitenkin sitä periaatetta, että jokainen unionin kansalainen voi kääntyä toimielinten puoleen millä tahansa yhdestätoista virallisesta kielestä.
Tunnustaako neuvosto, että patenttihakemus on voitava tehdä Euroopan patenttivirastoon millä tahansa EU:n yhdellätoista virallisella kielellä? Jos tunnustaa, miten neuvosto takaa sen, että henkilöt ja yritykset voivat tehdä patenttihakemuksia kaikilla yhdellätoista virallisella kielellä? Jos ei tunnusta, miten neuvosto perustelee näkemyksensä, joka poikkeaa selvästi virallisesta linjasta? Kannattaako neuvosto Kreikan hallituksen aloitetta, jonka tarkoitus on nostaa kanne Alicantessa sijaitsevaa tavaramerkkivirastoa vastaan sen soveltaman kielijärjestelyn takia?

Neyts-Uyttebroeck
. (NL) Pitää paikkansa, että neuvosto on päässyt 31. toukokuuta yksimielisyyteen yhteisestä lähestymistavasta yhteisöpatenttiin tavoitteenaan auttaa eteenpäin tulevissa keskusteluissa yhteisöpatentista. Kielijärjestelyn osalta yhteiseen lähestymistapaan kuuluu, että järjestelmän on perustuttava muutamiin kaikkia koskeviin periaatteisiin, mukaan lukien syrjimättömyyden periaate. Käännöskulujen rajoittamiseksi on vielä edelleen tarkasteltava eri ehdotuksia, joita tässä yhteydessä on tehty ja joihin kuuluu kääntämisen tekninen tuki sulkematta silloin etukäteen pois muita vaihtoehtoja.
Näiden suuntaviivojen pohjalta neuvosto on hiljattain aloittanut neuvottelut tätä asiaa koskevista määräyksistä, joita ehdotetaan komission ehdotuksessa asetukseksi yhteisöpatentista, samoin kuin neuvottelut muista ratkaisuista, joita tämä tai muut jäsenvaltiot ovat antaneet käsiteltäviksi. Oli miten oli, arvoisa parlamentin jäsen varmaankin ymmärtää, että neuvosto ei halua tällä hetkellä ottaa selkeämpää kantaa tähän asetusehdotukseen eikä sen kielinäkökohtiin, ennen kuin Euroopan parlamentti, jota on kuultu perustamissopimuksen 308 artiklan mukaisesti, on itse antanut lausuntonsa.
Neuvosto muistuttaa arvoisaa parlamentin jäsentä siitä, että sisämarkkinoilla toimivan yhdenmukaistamisviraston kielijärjestelystä määrätään yhteisön tavaramerkkiä koskevassa asetuksessa, jonka neuvosto on hyväksynyt yksimielisesti sen sopimuksen mukaisesti, joka tehtiin hallitusten edustajien konferenssissa valtioiden ja hallitusten päämiesten tasolla 29. lokakuuta 1993.
Mitä tuleeKreikan hallituksen toimiin asiassa T-120/99, neuvosto ottaa kuitenkin huomioon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antaman tuomion, jossa hylätään kantajan kanne ja perustelut kyseisen viraston kielijärjestelyä vastaan.

Staes
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kuten olemme tottuneet, te olette erittäin kohtelias Euroopan parlamentille. Olette erittäin kohtelias viitatessanne 308 artiklaan. Me kaikki tiedämme, että 308 artikla koskee neuvoston yksimielistä päätöstä parlamentin lausunnon jälkeen. Siksi annatte selkeän kannanoton odottaa. Ymmärrän sen, mutta meidän kaikkien on kuitenkin ymmärrettävä selvästi, että tilanne on ilmeisesti sellainen, että ainoastaan muutamat jäsenvaltiot - mainitsen tässä Portugalin, Espanjan, Kreikan ja Suomen ja Italian - todellakin vastustavat yksinomaan ranskan, englannin ja saksan kielen käyttöä. Kaikki muut jäsenvaltiot, ikävä kyllä myös minun kotimaani, nähtävästi hyväksyvät sen, että kielijärjestelyä sovelletaan hyvin rajoitettuna. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisinkin kysyä teiltä, että eikö olisi parempi taata, että tällaisen patentin ratkaisevat elementit - tuskin pari kolme sivua pitemmät päätelmät - ainakin asetetaan saataville kaikilla kielillä. Se lisäisi Euroopan unionissa kansalaisten ja liikemiesten oikeusvarmuutta huomattavasti. Silloin ei tarvitse kääntää 20-30 sivua pitkää tekstiä vaan pelkästään päätelmät. Uskoakseni toisimme siten Euroopan hieman lähemmäksi kansalaisia.

Neyts-Uyttebroeck
. (NL) Minulla oli jokin aika sitten mahdollisuus tarkastella lähemmin koko tätä asiaa. Jäsen Staesin ehdotus on yksi tällä hetkellä käsiteltävistä ehdotuksista.

Purvis
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Euroopan teollisuus menettää kilpailuetuaan, kun se pyrkii saavuttamaan teidän ja Lissabonissa kokoontuneen neuvoston sille asettamia tavoitteita, koska patenttien saamiseen Euroopassa liittyy suuria kustannuksia ja viivästyksiä. Käsittääkseni puheenjohtajavaltio Belgia lupasi erityisesti ponnistella, jotta yhteisön patentti otettaisiin käyttöön ja toteutettaisiin sen puheenjohtajakaudella. Minua kiinnostaisi tietää, miten tässä on edistytty ja aiotteko todellakin ratkaista Euroopan patenttiviraston kielikysymyksen.

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) Ponnistelut ovat käynnissä. Neuvoston puheenjohtaja on päättänyt kuulla kutakin hallitusta erikseen ja luottamuksellisesti menettelyssä, joka on ranskaksi la procédure du confessional, jotta se voi nähdä, onko edistyminen mahdollista, ja sillä on vakaa tahto päästä sopimukseen vuoden loppuun mennessä, mikäli sopimus ylipäätään on mahdollinen. Tämä asia ei tietystikään riipu vain meistä. On saatava aikaan yleinen sopimus, ja työskentelemme asian hyväksi.

MacCormick
Haluaisin vain korostaa jäsen Staesin huomiota kielijärjestelyn merkityksestä, mutta en halua sivuuttaa myöskään kollegani Purvisin tärkeää huomiota nopeuden välttämättömyydestä. Joka tapauksessa on tärkeää viedä tutkimus aina kehittämisvaiheeseen asti. Jos haluamme, että kaikissa yliopistoissa ja kaikilla yhteisön alueilla tehdään hyvää tutkimusta, on todella tärkeää, että ihmiset pystyvät työskentelemään omalla kielellään, vaikka monet tutkijat työskentelevätkin englannin kielellä suurimman osan ajasta.

Puhemies
Hyvä jäsen MacCormick, panemme huomioon lausumanne, joka ei ole kysymys. Haluatteko lisätä jotakin?

MacCormick
Esitin epäsuoran kysymyksen: onko ministeri samaa mieltä?

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) On!

Puhemies
Tunnette toki vanhan sanonnan "lyhyestä virsi kaunis". Asia tuli selväksi.
Kysymys nro 4 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.

Camilo Nogueira Román
Kysymyksen nro 5 on laatinut , ja sen esittää Bautista Ojeda (H-0696/01):
Aihe: Euroopan meriturvallisuusvirasto Onko Espanjan hallitus esittänyt jonkin Euroopan meriturvallisuusviraston sijoittamista koskevan ehdotuksen? Onko se ehdottanut viraston sijaintipaikaksi Galiciaa ottaen huomioon sen maantieteellisesti strategisen sijainnin Atlantin liikenteeseen nähden ja sen keskeisen aseman merenkulussa?

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Komission viime vuoden lopulla esittämää ehdotusta Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta Erika-paketin yhteydessä tutkitaan edelleen neuvostossa ja tulevan toimiston pääkonttorin sijainti on vielä auki. Neuvosto ei ole tähän mennessä saanut Espanjan hallitukselta virallista ehdotusta viraston pääkonttorista.

Bautista Ojeda
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te ette ole sanonut mielipidettänne asiasta, koska kuten sanoitte, Espanja ei ole vielä esittänyt virallista ehdotusta. Haluan mainita tässä yhden objektiivisen tosiasian: Espanjassa on aina oltu merenkävijöitä, ja sen sijainti on erinomainen sekä Atlantin että Välimeren merenkulkua ajatellen. Minun mielestäni jollakin näistä Espanjan rannikkoalueista on varmasti kaikki asianmukaiset edellytykset toimia Euroopan meriturvallisuusviraston sijaintipaikkana.

Puhemies
Paljon kiitoksia, hyvä jäsen Bautista Ojeda. Muistutan teitä, että tämä on kyselytunti, ei tilaisuus julkilausumien antamista tai joidenkin asioiden puolesta puhumista varten.
Hyvät jäsenet, toisin sanoen yrittäkäähän tulevaisuudessa esittää kysymys tai ainakin antaa se vaikutelma, että teette sellaisen.
Myönnän jäsen Korholalle puheenvuoron lisäkysymyksen esittämistä varten.

Korhola
Arvoisa puhemies, haluaisin kysyä arvoisalta neuvoston edustajalta, millä aikataululla on ylipäänsä tarkoitus päättää suunniteltujen virastojen, kuten meriturvallisuus- ja etenkin elintarviketurvallisuusviraston, perustamisesta, ja onko päätös tarkoitus tehdä yhdellä kertaa vai jokaisesta virastosta erikseen?

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Kuten jo sanoin, tästä kysymyksestä keskustellaan edelleen. Tiedätte, että kysymys on useita virastoja koskevista päätöksistä. Kysymys on äärimmäisen pulmallinen, kuten varmaan ymmärrätte. Pyrimme pääsemään sopimukseen kaikissa näissä kysymyksissä vuoden loppuun mennessä, ja toivon, että onnistumme siinä.

Puhemies


Manuel Medina Ortega
Kysymys nro 6 (H-0699/01):
Aihe: Marokon kautta tapahtuva laiton maahanmuutto Euroopan unioniin Mihin toimenpiteisiin neuvosto aikoo ryhtyä rajoittaakseen Marokon kautta tapahtuvaa laitonta maahanmuuttoa, jotta vastaisuudessa vältytään viimekesäisen kaltaisilta dramaattisilta tapahtumilta, joissa menetettiin ihmishenkiä yhteisön vesillä?

Neyts-Uyttebroeck
. (NL) Marokon kautta tapahtuva laiton maahanmuutto Euroopan unioniin on jatkuvasti neuvoston eri tahojen mielenkiinnon kohteena. Siksi neuvosto perusti joulukuussa 1998 turvapaikka- ja maahanmuuttoasioita käsittelevän korkean tason työryhmän, jonka tarkoituksena on laatia toimintasuunnitelmia, jotka koskevat joitakin turvapaikanhakijoiden ja/tai laittomien maahanmuuttajien alkuperämaita. Näiden toimintasuunnitelmien laatimista silmällä pitäen työryhmä on noudattanut kokonaisvaltaista pilarit ylittävää lähestymistapaa, jossa otetaan huomioon joitakin näkökohtia, jotka liittyvät ulkopolitiikkaan, taloudelliseen kehitykseen ja maahanmuuttovirtojen hallintaan.
Yksi tällaisen toimintasuunnitelman kohteeksi valituista maista on Marokko. Neuvosto hyväksyi lokakuussa 1999 toimintasuunnitelman, johon sisältyy muun muassa laittoman maahanmuuton torjuntaan liittyviä toimenpiteitä. Tampereen Eurooppa-neuvosto hyväksyi sitten toimintasuunnitelmat ja ilmaisi toiveen siitä, että niihin sisältyvät toimenpiteet toteutettaisiin kyseisten maiden kanssa tehdyn kumppanuussopimuksen puitteissa.
Marokon ja Euroopan unionin assosiaatiokomitean Rabatissa helmikuussa 2001 pidetyssä ensimmäisessä istunnossa sovittiin sosiaaliasioita ja maahanmuuttoa käsittelevän työryhmän perustamisesta. Tämä työryhmä, joka perustettiin assosiaationeuvoston päätöksellä 4. huhtikuuta 2001, kokoontui ensimmäisen kerran heinäkuussa, ja se on tosiaankin perustanut epävirallisen työryhmän, joka käsittelee Euroopan unionin ja Marokon välistä maahanmuuttoa.
Tässä kokouksessa asetettiin ensisijaisiksi kolme aihetta maahanmuuttoon liittyvässä yhteistyössä. Ensimmäinen aihe on sosioekonominen yhteistyö, erityisesti tuki mikroyrityksille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille.
Toinen aihe on koulutus laillisesta maahanmuutosta Euroopan unioniin ja laittoman maahanmuuton verkostojen vastainen taistelu, mukaan lukien Saharan eteläpuolisista maista tulevien maahanmuuttajien kauttakulku. Korkean tason työryhmän toimintasuunnitelman kaikista aiheista laaditaan asiakirja yhdessä toteutettavista hankkeista.
Kaikkiin asiakirjoihin kuuluu seuraava: hankkeen kuvaus; ohjeellinen kuvaus resursseista, joita sitä varten on annettava; budjettikohta, josta pyydetään tukea; hankeen toteuttamisen aikataulu. Kustakin asiakirjasta ilmoitetaan diplomaattisten kanavien kautta toiselle osapuolelle, joka voi täydentää sitä omilla ehdotuksillaan.
Assosiaationeuvosto, joka kokoontuu 9. lokakuuta, keskustelee maahanmuutosta ja antaa uusia virikkeitä yhteistyön jatkamiseksi tällä osa-alueella. Tämä on erityisen tärkeää, kun ajatellaan Marokossa ja EU:n jäsenvaltioissa viime viikkojen aikana sattuneita erityisen järkyttäviä tapauksia.
Sitten lopuksi, Marokko myös osallistuu oikeusministeri Azzimanin edustamana maahanmuuttoa käsittelevään ministerikokoukseen, joka pidetään 16.-17. lokakuuta Euroopan parlamentissa Brysselissä ja johon muuten myös minä osallistun.

Medina Ortega
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän antamastanne yksityiskohtaisesta vastauksesta, mutta sallikaa minun esittää teille pari lisäkysymystä, koska tein ensimmäisen kysymykseni ennen syyskuun 11. päivän järkyttäviä tapahtumia. Neuvostossa tiedostetaan nyt maanosamme turvallisuusongelmat. Ensimmäinen kysymys onkin seuraava: ollaanko neuvostossa tietoisia, että meillä on yksi avoin raja, jonka takia Euroopan unionin turvallisuutta ei voida taata? Samaan asiaan liittyen: ollaanko neuvostossa tietoisia, että joka päivä sadat ja joka kuukausi tuhannet ihmiset saavat surmansa tämän valheellisen avoimen rajan takia, koska monet menettävät henkensä yrittäessään ylittää sen? Mitä siis voidaan tehdä neuvostossa tämän inhimillisen draaman päättämiseksi ja Euroopan unionin kansalaisten turvallisuuden takaamiseksi?

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Arvoisa puhemies, voin vain vastata arvoisalle parlamentin jäsenelle, että tietenkin olemme tietoisia asian vakavuudesta kaikilta osin, sekä inhimillisyys- että turvallisuusnäkökannalta. Kuten jo aiemmin sanoin, kävin itse aivan hiljattain Marokossa, Tangerissa, ja näin kyllä, mitä ongelmia aiheutuu tuosta kapeasta salmesta, joka paikoitellen on hyvin nimensä ansainnut, sillä kapeimmillaan se on vain hädin tuskin 12 tai 14 kilometrin levyinen.
Olemme tietenkin tietoisia asiasta, ja juuri sen vuoksi kaikki nämä aloitteet on laadittu. Niiden yhteyksien ansiosta, jotka solmin vierailullani Marokossa, jossa siis en ollut Euroopan unionin edustajana, vaan Belgian hallituksen ministerin työtehtävissä, tiedän myös, että Marokon viranomaiset ovat ongelmasta hyvin perillä. Eivät hekään riemumielin seuraa kansalaistensa heittäytymistä yhtä vaarallisiin toimiin.
Marokkolaisia viranomaisia sitä vastoin toisinaan surettaa - ja ymmärrän sen kyllä hyvin -, että meillä on taipumus toisinaan yhdistää hiukan liian helposti turvallisuusriski kyseisen maan kansalaisiin.

Posselt
Arvoisa puhemies, parlamentti ehdotti vuonna 1998 minun esityksestäni Euroopan yhteistä rajapoliisia tai rajavartiostoa, ja tämän vuoden alussa Italian entinen hallitus sekä myös Saksan hallitus ottivat asian uudelleen puheeksi. Haluaisin kysyä teiltä, onko neuvosto edistynyt tässä Euroopan rajapoliisiin tai rajavartiostoon liittyvässä hankkeessa tai onko puheenjohtajavaltio Belgian johdolla tehty jotakin siihen liittyviä suunnitelmia.

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Voin ilmoittaa arvoisalle parlamentin jäsenelle, että neuvostossa ollaan äärimmäisen huolestuneita rajojen turvallisuudesta, joka kuuluu Belgian puheenjohtajakauden keskeisimpiin toimintakohteisiin, varsinkin kun rajat vielä lisääntyvät unionin laajenemisen myötä. Kyseessä on siis erittäin tärkeä tavoite, johon kiinnitämme paljon huomiota ja jonka toteutumista seuraamme erityisen tarkasti.

Trakatellis
Vastaavanlaista laitonta maahanmuuttoa tapahtuu suuressa mittakaavassa Turkin kautta Egeanmerelle ja Kreikan saarille. Ensinnäkin, koskevatko ne suunnitelmat, joista kerroitte meille Marokon kohdalla, myös Turkkia? Toiseksi, onko neuvosto ryhtynyt toimenpiteisiin Turkin osalta, joka on nimetty myös ehdokasvaltioksi ja jolla on siten vieläkin suurempi velvollisuus Euroopan unionia kohtaan vartioida tarkoin rajojaan? Sillä tuhansien laittomien maahanmuuttajien ei ole mahdollista ylittää rajaa huomaamatta. Mihin toimiin neuvosto on ryhtynyt?

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) Voin vain toistaa, mitä äsken sanoin. Tämä kysymys huolestuttaa meitä erittäin paljon etenkin siksi, että kotimaani on yksi laittomassa maahanmuutossa suosituista kohdemaista. Olemme erittäin tietoisia ongelman kaikista osa-alueista, työskentelemme erittäin uutterasti asian parissa, ja kuulemme asiasta kaikkia kolmansia osapuolia.

Puhemies


Antonios Trakatellis
Kysymys nro 7 (H-0705/01):
Aihe: Kreikan kansalaisoikeuksien laiton myöntäminen ja virallisessa hallinnollisissa tutkimuksissa ilmenneet yhteisön oikeuden rikkomiset Kreikan Moskovan suurlähetystössä suoritetuissa virallisissa hallinnollisissa tutkimuksissa havaittiin kurinpidollisten rikkomusten lisäksi merkkejä rangaistavasta toiminnasta, jonka tarkoituksena oli Kreikan kansalaisoikeuksien myöntäminen laittomasti. Lisätietojen saamiseksi on pyydetty oikeudellisia jatkotutkimuksia, koska paluumuuttajien määrä on erittäin suuri (Moskovan lähetystö on käsitellyt 150 000 hakemusta), ja kyseisen lähetystön henkilökunta on syyllistynyt tärkeiden tietojen salailuun. Huomattakoon, että kaikkiin näihin rikkomuksiin syyllistyttiin siitä huolimatta, että Kreikka soveltaa täysimääräisesti Schengenin säännöstöä. Kun otetaan huomioon, että vuoden 2000 vaaleissa äänesti henkilöitä, jotka eivät täyttäneet asetettuja vaatimuksia ja aiheuttivat siten vakavia poliittisia ongelmia, kysyn neuvostolta seuraavaa:
Mikä on neuvoston kanta kansalaisoikeuksien myöntämiseen laittomasti ja laittomiin paluumuuttajiin Schengenin säännöstön perusteella? Onko neuvosto tietoinen näistä tutkimuksista, kun otetaan huomioon, että Kreikan hallitus ei ole kirjalliseen kysymykseen (E-1438/01) toimitetun vastauksen mukaan tähän mennessä toimittanut mitään tietoja kansalaisoikeuksien myöntämisestä laittomasti ja paluumuuttajien määrästä vuosina 1999 ja 2000? Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä varmistaakseen, että Kreikan hallitus toimittaa kyseiset tiedot ja nämä käytännöt poistetaan, toiminta on avointa ja laittomasti myönnetyt kansalaisoikeudet peruutetaan?

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisan parlamentin jäsenen esille ottamat kysymykset liittyvät jossakin Euroopan unionin jäsenvaltiossa oleskeleville henkilöille myönnettäviin kansalaisoikeuksiin ja heidän palauttamiseensa. On herännyt epäilyjä käytännöistä, joista on tehty syyttäjälle tutkimuspyyntö. Asian oletetaan liittyvän myös Schengenin sopimukseen.
Haluan muistuttaa, että neuvosto ei ole toimivaltainen ottamaan kantaa siihen, millä perusteilla jäsenvaltioiden tulee myöntää tai olla myöntämättä maansa kansalaisuus. Kansalaisuusasioihin liittyvä politiikka kuuluu itse asiassa jäsenvaltioiden toimivallan piiriin. Tässä tapauksessa Kreikan hallitus on siis toimivaltainen kansalaisuusasioihin liittyvien säädösten soveltamisessa. Arvoisan parlamentin jäsenen tulisikin kääntyä suoraan Kreikan hallituksen puoleen saadakseen vastaukset esittämiinsä kysymyksiin.
Neuvoston mielestä kansalaisuus- ja siirtolaisuustilastojen osalta arvoisan parlamentin jäsenen olisikin hyödyllistä viitata vastaukseen, jonka komissio antoi hänelle heinäkuussa kysymykseen E-1438/01 tässä mainittua vuotta edeltäviltä vuosilta, ja neuvosto kehottaa komissiota toimittamaan parlamentin jäsenelle vuosia 1999 ja 2000 koskevat luvut heti, kun ne ovat saatavissa.

Trakatellis
Kiitän vastauksesta. Noudatan neuvoanne, joka koskee vuosien 1999 ja 2000 tilastotietoja. On huomautettava, ettei komissio voinut antaa minulle eilen näitä tietoja, koska sillä ei vielä ollut niitä, vaikka elämme jo vuotta 2001 ja Schengenin sopimukseen kuuluvilla valtioilla on varmasti velvollisuutensa. Haluaisin kysyä teiltä erityisesti seuraavaa: jos ja sikäli kuin jollekin henkilölle tai joillekin henkilöille myönnetään yhden jäsenvaltion kansalaisoikeudet, kyseinen henkilö voi siitä hetkestä lähtien, kun hän on saanut passin tai viranomaisten myöntämän henkilöllisyystodistuksen, asettua asumaan minne tahansa Euroopan unionin alueelle. Jos sitten myöhemmin käy ilmi, että kansalaisoikeudet on myönnetty laittomasti, onko kansalaisoikeudet myöntäneellä valtiolla velvollisuus ilmoittaa asiasta muille jäsenvaltioille, niin että väärin perustein Euroopan unionin alueelle asettunut henkilö voidaan löytää? Ja kysyn teiltä, jos kyseisellä valtiolla on tällainen velvollisuus antaa tietoja Europolille ja muille jäsenvaltioille, niin onko Kreikan hallitus antanut tällaisia tietoja, sillä todistettavasti on ihmisiä, jotka ovat saaneet Kreikan kansalaisoikeudet olematta siihen oikeutettuja.

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) Voin vain toistaa, mitä äsken sanoin. Kansalaisoikeuksien myöntäminen kuuluu jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan.

Trakatellis
En saanut vastausta itse asiaan. En kyseenalaista sitä, että kansalaisoikeuksien myöntäminen on jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluva asia, vaan kysyn, mitä tapahtuu, jos kansalaisoikeudet on myönnetty laittomasti ja kyseinen henkilö on esimerkiksi toisessa jäsenvaltiossa. Kuinka hänet löydetään jatkossa? Mikä on käyttökelpoinen tapa löytää hänet?

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) Totean vielä, että koska kansalaisoikeuksien myöntäminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, kyseisen jäsenvaltion oikeuslaitoksen asiana on päättää, johtaako kansalaisoikeuksien saaminen todistetusti lainvastaisin keinoin tiettyihin toimiin. Tämä on jäsenvaltion asia. Neuvoston tai Euroopan unionin asiana ei ole päättää, mitä pitäisi tehdä. Jos henkilöllä on passi, hän voi käyttää sitä.

Puhemies


Esko Olavi Seppänen
Kysymys nro 8 (H-0715/01):
Aihe: EU:n federalistisin maa Lehtitietojen mukaan Belgian pääministeri Guy Verhofstadt on nimittänyt Suomea Euroopan federalistisimmaksi maaksi. Pitääkö puheenjohtajavaltion edustaja kiinni tästä määritelmästä ja millaiseen Suomen asioiden tuntemiseen näkemys mahtaa perustua?
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Neyts-Uyttebroeck, pyydän teitä vastaamaan jäsen Esko Olavi Seppäsen kysymykseen. Luulen, että se koskee Suomea.

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) Olen pahoillani, että äskeinen meni ohitseni. Ymmärrän melko paljon espanjaa, mutten ymmärrä kaikkea. Joskus minusta tuntuu, että on onni, etten ymmärrä kaikkea.
Kiitokset arvoisalle parlamentin jäsenelle hänen kysymyksestään, mutta pääministeri Verhofstadt ei ole antanut näitä lainattuja lausuntojaan neuvoston puheenjohtajana. Siksi minun on vaikea kommentoida niitä täällä tänään neuvoston nimissä, jota edustan.

Seppänen
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, silloin kun Ruotsi oli puheenjohtajavaltiona, meillä oli sellainen tapa, että jos arvoisa ministeri ei vastannut kysymykseen, joka hänelle esitettiin tässä tilaisuudessa, niin oli olemassa myös mahdollisuus kirjalliseen vastaukseen. Muistan Ruotsin Eurooppa-ministerin hyvin usein vastanneen kirjallisesti niihin kysymyksiin, joihin hän ei halunnut neuvoston puheenjohtajana ottaa kantaa. Niinpä kysyn arvoisalta Belgian edustajalta, voisiko hän jatkaa Ruotsin ottamaa linjaa tässä kysymyksessä ja vastata minulle kirjallisesti Belgian ministerinä siihen, mikä on vastaus tähän kysymykseen ja mikä on Belgian kanta siihen, mikä on Euroopan federalistisin maa; onhan täysin perusteettomasti väitetty, että se olisi Suomi. Tämän väitteen on esittänyt Belgian pääministeri ja nimenomaan puheenjohtajakauden lehdistötilaisuudessa.

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) Voin vain toistaa, mitä sanoin. Guy Verhofstadt antoi kyseisen lausunnon Belgian pääministerinä, ei neuvoston puheenjohtajana. En näin ollen voi ottaa kantaa lausuntoihin neuvoston puolesta.

Puhemies


María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 9 (H-0717/01):
Aihe: Iranin kanssa tehty yhteistyösopimus ja naisia koskevat lakiuudistukset Syyskuussa 2001 Teheranissa viimeksi järjestetyssä troikan kokouksessa Euroopan unionin ja Iranin välillä käytiin poliittisia keskusteluja. Onko näiden keskustelujen ja yhteistyön pohjalta odotettavissa parannuksia Iranin naisten oikeudelliseen asemaan? Minkälaista edistystä on ennakoitavissa?

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionin Iranin-politiikan keskeinen tavoite on kannustaa maata sisäisiin uudistuksiin. Ihmisoikeuskysymys on tärkeä osa Iranin kanssa käytävää poliittista keskustelua. Iranin kanssa mahdollisesti tehtävässä kauppa- ja yhteistyösopimuksessa on myös huomioitava ihmisoikeussäädökset.
Teheranissa 3. syyskuuta pidetyssä viimeisimmässä poliittisen keskustelun kokouksessa Euroopan unioni otti esiin ihmisoikeudet sekä lainsäädäntöön ja demokraattisiin oikeuksiin liittyvät uudistukset, joista mainittakoon sananvapaus, painovapaus, kuolemanrangaistus sekä hiljattain tapahtuneet kivittämiset, joiden uhreiksi jotkut naiset joutuivat.
Mitä tulee iranilaisten naisten tilanteeseen, konkreettisena tavoitteena on naisten virallisen aseman parantaminen, mutta myös naisten konkreettisen tilanteen parantaminen. Euroopan unioni on pannut kiinnostuneena merkille Iranin hallituksen ja parlamentin ponnistelut naisten ja tyttöjen aseman parantamista koskevien uusien lakien säätämiseksi. Viittaan esimerkiksi lakiesitykseen, jolla pyritään nostamaan tyttöjen laillinen avioitumisikä viiteentoista vuoteen, sekä lakiesitykseen, joka sallisi naisille ehdottoman oikeuden avioeroon.
Valitettavasti neuvosto voi nyt vain pahoitella, että nämä ponnistelut eivät ole tuottaneet tulosta muiden iranilaisten hallintoelinten, etenkin suojeluneuvoston vastustuksen takia.
Niinpä Euroopan unioni teki aloitteen Iranin islamilaisen tasavallan ihmisoikeustilannetta koskevasta päätöslauselmasta Yhdistyneiden Kansakuntien ihmisoikeustoimikunnan viimeisimmässä istunnossa Genevessä. Ruotsi sisällytti siihen puheenjohtajakaudellaan päätöslauselmaluonnoksen Euroopan unionin nimissä. Tämä päätöslauselma hyväksyttiin tämän vuoden huhtikuun 20. päivänä. Päätöslauselman mukaan ihmisoikeustoimikunta iloitsee niistä edistysaskelista, joita on tapahtunut naisten koulutuksessa, terveydenhuollossa ja heidän osallistumisessaan Iranin islamilaisen tasavallan demokraattiseen elämään sekä niistä ponnisteluista, joihin on ryhdytty naisten ja tyttöjen aseman parantamiseksi nimenomaan lainsäädännöllisin keinoin, joilla pyritään nostamaan tyttöjen avioitumisikää sekä poistamaan naimattomia naisia koskeva kielto opiskella ulkomailla, mutta on vakavasti huolestunut, että kyseisiä tekstejä ei ole vahvistettu laeiksi. Lakien vahvistaminen auttaisi lopettamaan järjestelmällisen syrjinnän, joka kohdistuu naisiin ja tyttöihin sekä lainsäädännössä että käytännössä, ja takaisi naisille ja tytöille täydet ja yhtäläiset perusoikeudet.

Izquierdo Rojo
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, paljon kiitoksia vastauksestanne, jota pidän toivoa herättävänä asiassa, jossa on minusta suuria vaikeuksia.
Haluaisin kysyä teiltä, kannattaako neuvosto, että naisten asemaa koskevien parannuksien toteutumisesta laeissa järjestetään seuranta, johon kuuluu myös aikataulujen laadinta, sillä neuvostossa ollaan meidän laillamme tietoisia, että mikäli parannuksia ei siirretä lakeihin, ne eivät vahvistu.
Ymmärrän siis, että neuvostossa työskennellään tämän asian hyväksi tosissaan ja sopusoinnussa Euroopan parlamentin kanssa, mutta katsotaanko siellä, että jossakin vaiheessa kannattaisi päästä sopuun siitä aikataulusta, jonka mukaan naisten asemaa koskevat parannukset toteutetaan laeissa, koska se on ainoa tapa vahvistaa ne?

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Hyvä parlamentin jäsen, haluan sanoa, että ehdotuksenne on ilman muuta mielenkiintoinen. Uskon, että tilanteen kehityksen kannalta on tärkeää, että poliittinen vuoropuhelu on käynnistynyt toden teolla, ja uskon, että meidän kaikkien on omalla tahollamme yritettävä pitää yllä tätä keskustelua, laajentaa ja varsinkin jatkaa sitä edelleen kannustaaksemme niitä viranomaisia, jotka yrittävät saada asiaa edistymään.

Puhemies


Niall Andrews
Kysymys nro 10 (H-0719/01):
Aihe: Mobutun varojen palauttaminen Pidän myönteisenä Belgian hyväksymää lakia, jonka mukaan kansalaiset voivat pyytää Belgiaan saapuvien epäiltyjen sotarikollisten pidättämistä. Voiko puheenjohtajavaltio ilmoittaa myös sen, keitä on tuomittu entisessä Zairessa tehdyistä rikoksista, ja voiko se ilmoittaa, mihin toimiin on ryhdytty Zairen entisen presidentin Mobutun nimissä Belgiassa ja muissa maissa toimiviin pankkeihin talletettujen varojen palauttamiseksi ja mihin toimiin on ryhdytty Mobutun perheen varojen ja omaisuuden takavarikoimiseksi Brysselissä?

Neyts-Uyttebroeck
. (NL) Vastaus kuuluu seuraavasti: arvoisan parlamentin jäsenen esittämä kysymys ei kuulu neuvoston toimivaltaan.

Andrews
Puheenjohtajavaltio Belgia on ollut kenties paras niistä puheenjohtajavaltioista, joita olen nähnyt toimiessani 18 vuotta parlamentin jäsenenä. Se kykenee vaikuttamaan kansalaisiin.
Kysymykseni ei kuitenkaan koske ainoastaan Mobutun varoja, jotka makaavat pankkitileillä ympäri Eurooppaa tai joita kenties käytetään ei-toivottaviin tarkoituksiin. Kysymykseni koskee myös Belgian lainsäädäntöä, jossa ilmeisesti sallitaan sotarikoksista epäiltyjen henkilöiden pidättäminen. Israelin pääministeriäkin uhattiin äskettäin oikeustoimilla.
Kysymykseni koskee myös Euroopan unionin, mukaan luettuna sen puheenjohtajavaltion, historiallista vastuuta kolonialismista ja julmuuksista, joihin syyllistyttiin useissa valtioissa. Voisiko neuvoston puheenjohtaja esimerkiksi kertoa minulle, ketä on toistaiseksi syytetty osallisuudesta presidentti Lumumban murhaan ja psykopaattisen Mobutun valtaannousuun, joka aiheutti suurta tuskaa Kongon entiselle siirtomaalle?

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) Haluaisin kertoa jäsenelle, että kun sanoin hänelle, että hänen kysymyksensä koskivat asioita, jotka eivät kuulu neuvoston toimivaltaan, tarkoitin kaikkia hänen kysymyksiään. Belgian hallitusta koskevat kysymykset olisi osoitettava Belgian hallitukselle. Edustan täällä koko Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajavaltiota, kuten te erittäin hyvin tiedätte.
(Vastalauseita jäsen Andrewsilta)

Puhemies
Neuvoston puheenjohtaja antoi selkeän vastauksen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, myönnän teille puheenvuoron halutessanne.

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) Tuo oli varsin henkilökohtainen huomautus. En pelkää vastata, mutta ministeri Michel oli täällä tänä aamuna. Hän puhui varsin pitkään Durbanin konferenssin kulusta. Jos teillä on kysyttävää oman maanne, minun maani tai muiden maiden siirtomaamenneisyydestä, olisitte tuolloin voinut esittää kysymyksenne, huomionne ja moitteenne.

Puhemies
Kysymyksiä nro 11 ja 12 käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa asiaa.

Mihail Papayannakis
Kysymys nro 11 (H-0720/01):
Aihe: EU:n kansalaisten vapaa liikkuvuus ja Italian hallituksen toimien laillisuus Nyt kun on käyty keskusteluja Genovan G8-huippukokousta edeltävistä, sen aikana sattuneista ja sitä seuranneista tapahtumista, jäljelle jää kysymyksiä siitä, miten neuvosto luonnehtii ja arvioi yksinomaan oikeudellisesta näkökulmasta Italian hallituksen toimia. Italian hallitus kumosi Schengenin sopimuksen voimassaolon. Katsooko neuvosto, että säännöstön kumoaminen oli perusteltua ja Schengenin sopimuksen määräysten mukaista? Mitä laillista järjestelmää sovelletaan neuvoston mielestä Schengenin sopimuksen voimassaolon kumoamisen jälkeen EU:n jäsenvaltioiden kansalaisten liikkuvuuteen jäsenvaltiossa, joka on kumonnut säännöstön voimassaolon? Kumoutuuko myös EY:n perustamissopimuksen vapaata liikkuvuutta koskevien määräysten voimassaolo? Oliko Italian hallituksella siis oikeus kieltää sadoilta Italiaan (Genovan mielenosoituksiin) saapuvilta Kreikan kansalaisilta maihinnousu aluksesta Anconassa ilman heidän passinsa tarkastamista ja ilman mitään selitystä?

Jonas Sjöstedt
Kysymys nro 12 (H-0724/01):
Aihe: SIS-rekisteriin merkitseminen Göteborgin Eurooppa-neuvoston kokouksen ja Genovassa pidetyn G8-kokouksen aikana pidettiin laajoja mielenosoituksia, ja tiettyjen ryhmien ja poliisin välillä tapahtui lisäksi vakavia yhteenottoja. Poliisi käytti sekä Göteborgissa että Genovassa väkivaltaa, kuten pahoinpitelyä, ja mielivaltaisia pidätyksiä ja kohteli mielenosoittajia loukkaavasti, vaikka nämä eivät olleet käyttäytyneet väkivaltaisesti. Useimpia näiden kokousten aikana kiinni otettuja mielenosoittajia ei jälkeenpäin ole syytetty mistään rikoksesta.
Voiko neuvosto taata, että niitä mielenosoittajia, jotka on pidätetty ja tunnistettu, mutta joita ei epäillä mistään rikoksesta, ei merkitä SIS-rekisteriin?

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisien parlamentin jäsenten esille ottamat kysymykset liittyvät yhtäältä olosuhteisiin, joissa tarkastukset voidaan ottaa uudelleen käyttöön Schengenin säännöstöä noudattavan valtion sisärajoilla, ja toisaalta Schengenin tietojärjestelmään tehtyjä ilmoituksia koskeviin edellytyksiin, mikä liittyy Genovan tapahtumiin G8-kokouksen aikana.
Mitä tulee ensimmäiseen kohtaan, tämä tilanne ei itse asiassa vastaa sitä, jota arvoisat parlamentin jäsenet kysymyksessään nimittivät "Schengenin sopimuksen voimassaolon kumoamiseksi". Rajatarkastusten ottaminen uudelleen käyttöön on sellainen toimenpide, joka mainitaan selvästi Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 2 artiklan 2 kohdassa. Ja tämä artikla, kuten sen soveltaminenkin, josta Schengenin säännöstöä soveltavien jäsenvaltioiden poliittiset viranomaiset sopivat vuonna 1995, kuuluvat Euroopan unionin lainsäädäntöön sisältyvään Schengenin säännöstöön. Italian viranomaiset olivat sitä mieltä, että rajatarkastukset oli otettava käyttöön yleisen järjestyksen tai kansallisen turvallisuuden takaamiseksi Genovassa pidetyn G8-huippukokouksen aikana, tarkemmin sanottuna 14.-21. heinäkuuta 2001.
Tosin kyse on poikkeustoimenpiteestä, mutta myös muut jäsenvaltiot ovat turvautuneet siihen jo aiemmin sellaisten poliittisten tapahtumien tai urheilutapahtumien yhteydessä, joista olisi voinut seurata yleistä järjestystä vaarantavia tilanteita.
Mitä sitten tulee toiseen kohtaan, muistutan arvoisille parlamentin jäsenille vastauksesta, jonka annoimme jo kesäkuun 2001 istunnossa samasta aiheesta, eli neuvosto ei ole toimivaltainen vastaamaan kysymykseen, onko joistakin näihin tapahtumiin osallisista olevista henkilöistä tehty ilmoitus Schengenin tietojärjestelmään. Schengenin tietojärjestelmään tehtävä ilmoitus kuuluu itse asiassa jäsenvaltioiden toimivaltaan. Muistutettakoon, että Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 94 artiklan mukaan "Schengenin tietojärjestelmä sisältää ainoastaan ne tietoluokat, jotka kukin sopimuspuoli toimittaa ja jotka ovat tarpeen 95-100 artiklassa määrättyihin tarkoituksiin. Ilmoituksen tehnyt sopimuspuoli tutkii, onko tapaus niin tärkeä, että se oikeuttaa tallentamaan sen Schengenin tietojärjestelmään". Lisäksi 104 artiklassa täsmennetään, että "ilmoitukseen sovelletaan ilmoituksen tehneen sopimuspuolen kansallista lainsäädäntöä, ellei tässä yleissopimuksessa ole määrätty ankarampia edellytyksiä ".
Muistutan vielä arvoisalle parlamentin jäsenelle, että Schengenin säännöstö on julkaistu 22. syyskuuta 2000 päivätyssä Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä L 239.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, saanen puhua ranskaa, jotta minua ymmärretään paremmin. Kiitän arvoisaa neuvoston puheenjohtajaa vastauksestanne ja antamistanne tiedoista. Tiesin, mihin Schengenin säännöstön laatimisessa on päästy, mutta on hyvä saada vahvistus asiaan.
Ensinnäkin, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en puhu sopimuksen kumoamisesta. Kääntäjänne ovat erehtyneet, puhun sen noudattamisen keskeyttämisestä. Se on eri asia, ja se on oikea sana. Kreikan kirjoitustaitoni on vaatimaton, suonette anteeksi.
Toinen seikka, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Puhuitte rajatarkastusten ottamisesta uudelleen käyttöön. Mutta mainitsemassani tapauksessa, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, 150 kreikkalaisnuorta karkotettiin ennen kuin he edes ehtivät saapua Anconan satamaan; eikä heitä tarkastettu lainkaan. Ja siksi esitänkin teille seuraavan kysymyksen: kun Schengenin sopimuksen noudattaminen keskeytetään, minkä virallisen säännön mukaan on toimittava? On luultavasti kyse sopimukseen kirjatusta yleisestä säännöstä eli vapaasta liikkuvuudesta, jota valvotaan passitarkastuksin. Passeja ei tarkastettu, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Ja se on, anteeksi vain, täysin laitonta, se on valitettavaa, jopa siinä määrin, että asia kuuluu unionin oikeuslaitokselle. Ja mielestäni joko neuvoston tai komission pitäisi ryhtyä toimenpiteisiin.

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Kuulkaahan, voin vain vahvistaa sen, mitä sanoin. Jos kysymyksessä on käännösvirhe, olen siitä pahoillani. Oikaisitte asian. Muiden asioiden osalta merkitsin kommenttinne muistiin ja toimitan ne eteenpäin.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, mielestäni on hyvin vakavaa, että ministerineuvosto ei voi vastata kysymykseen siitä, merkitäänkö EU:n SIS-rekisteriin sellaiset henkilöt, joita ei epäillä rikoksista tai jotka eivät ole tehneet rikosta. Kyse on siitä, täyttääkö SIS-rekisteri oikeusturvaan liittyvät perusvaatimukset. Tulkitsen ministerineuvoston vastauksen kuitenkin niin, että rekisteriin merkintä on mahdollista, eikä merkintää myöskään valvota, jos jäsenvaltio päättää merkitä henkilön SIS-rekisteriin, vaikka kyseistä henkilöä ei olisikaan epäilty rikoksesta tai tuomittu rikoksesta, vaan jos hän on vain osallistunut mielenosoitukseen, josta poliisi on hänet tunnistanut. Merkintää on täysin mahdotonta hyväksyä kyseisissä tapauksissa, ja se on ristiriidassa tavallisen oikeuskäytännön kanssa. Voisitteko te ehkä vahvistaa, että jos jokin valtio merkitsee rekisteriin sellaisen henkilön, joka ei ole tehnyt rikosta, löytyykö tämä henkilö kuitenkin SIS-rekisteristä ja voidaanko häntä koskevia tietoja ottaa esille rekisteristä, kun asianomainen henkilö kulkee ulkorajoilla olevien tarkastuspisteiden läpi ja kun suoritetaan Schengenin alueen sisäistä valvontaa?

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) Voin vahvistaa ainoastaan, että jäsenvaltioiden tehtävänä on syöttää henkilötiedot Schengenin tietojärjestelmään. Niillä on yleissopimuksen nojalla velvollisuus huolehtia siitä, että tietojen syöttäminen järjestelmään on perusteltua tilanteen tärkeyden takia. Tämä on siis jäsenvaltioiden tehtävä.

Papayannakis
Kyseessä on todellinen aloite-ehdotus, arvoisa puhemies. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja sanoi vastauksessaan, että hän on huomioinut kysymykseni ja toimittaa sen eteenpäin. Tarkoittaako tämä sitä, että saan kysymykseeni vastauksen myöhemmin jossain vaiheessa?

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Sanoin teille, että paneudumme kysymyksiinne tarkemmin, ja mikäli niissä esiintyy sellaisia seikkoja, joihin neuvosto pystyy vastaamaan, voimme antaa teille vastauksen. Jos kuitenkin näyttää kaiken kaikkiaan siltä, että on kyse ainoastaan yhden tai useamman jäsenvaltion vastuulla olevasta asiasta, en pysty antamaan vastausta neuvoston puolesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
Neuvoston puheenjohtaja vastasi kysymykseen, ja mikäli jäsen Papayannakis haluaa, hän tietää, miten kääntyä neuvoston puoleen.

Puhemies
Kysymyksiä nro 13 ja 14 käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa asiaa.

Lennart Sacrédeus
Kysymys 13 (H-0721/01):
Aihe: Prioriteetit lapsille omistetun YK:n yleiskokouksen erityisistunnon edellä Euroopan parlamentti hyväksyi 5. heinäkuuta 2001 päätöslauselman EU:n kannoista YK:n yleiskokouksen lapsia käsittelevässä erityisistunnossa, joka pidetään syyskuun lopussa.
Parlamentti kehotti päätöslauselmassa neuvostoa esittämään Euroopan parlamentissa kertomuksen siitä, mitä EU on tehnyt ja mitä toimia se on priorisoinut ennen tätä istuntoa ja sen aikana.
Missä tämä kertomus on? Miten neuvosto on ottanut huomioon parlamentin kehotuksen tukea ajatusta siitä, että perhe on yhteiskunnan perusyksikkö ja että istunnon aiheen "A World Fit for Children" (Lasten tarpeet huomioon ottava maailma) on samalla tarkoitettava perheen tarpeet huomioon ottavaa maailmaa.

Dana Rosemary Scallon
Kysymys nro 14 (H-0722/01):
Aihe: EU:n kanta YK:n lasten huippukokoukseen EU:n kantaa YK:n yleiskokouksen lapsiasian erityisistuntoon koskevassa 5. heinäkuuta 2001 hyväksytyssä päätöslauselmassa todetaan, että " perhe on yhteiskunnan perusyksikkö ja ensisijaisesti vastuussa lasten suojelusta, kasvatuksesta ja kehityksestä" . Voisiko neuvosto kertoa, miksi EU:n YK:n valtuuskunta edistää erilaisia perheitä koskevaa käsitettä yhteiskunnan perusyksikkönä, ja ketkä sopivat tällaisesta uudelleentulkinnasta heinäkuun äänestyksen jälkeen?
Koska YK on julkisesti määritellyt myös abortin kuuluvan lisääntymisterveyteen liittyviin palveluihin, voisiko neuvosto selittää, miksi EU:n YK:n valtuuskunta tukee yleisesti saatavilla olevia terveydenhuoltopalveluja seksuaalinen terveys ja lisääntymisterveys mukaan lukien, ja miten tämä sopii yhteen neuvoston 14. maaliskuuta 2001 antaman vastauksen kanssa, jossa se muistutti aborttia koskevassa asiassa, että kansallinen aborttilaki ei kuulu yhteisön toimialaan?

Neyts-Uyttebroeck
. (NL) Haluaisin sanoa aluksi, että täällä on muistutettu, että Euroopan unionilla sellaisenaan ei ole Yhdistyneissä Kansakunnissa mitään virallista asemaa eikä unionia ole akkreditoitu siellä. Euroopan unionin perustamissopimuksen 19 artiklassa määrätään, että jäsenvaltiot sovittavat yhteen toimintansa kansainvälisissä järjestöissä ja kansainvälisissä konferensseissa ja että ne tukeutuvat niissä Euroopan unionin yhteisiin kantoihin. Euroopan unionin yhteiset kannat - myös sellaiset asiat, joita arvoisan parlamentin jäsenen kysymykset koskevat - sovitetaan yhteen ja niistä sovitaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan puitteissa, ja niissä vaaditaan kaikkien unionin jäsenvaltioiden yksimielisyyttä. Kun jäsenvaltiot ovat hyväksyneet Euroopan unionin kannan, se tuodaan neuvotteluprosessiin muiden Yhdistyneiden Kansakuntien jäsenten kanssa.
Kansainvälinen yhteisö toivoo, että Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen lapsia käsittelevää erityisistuntoa varten luonnostelluista asiakirjoista päästäisiin sopuun. Tämän vuoksi vastaavista kannoista ja asiakirjaluonnosten muotoilusta käydään jatkuvia neuvotteluja ja niitä mukautetaan, jotta lopultakin olisi mahdollista päästä sovintoon toimintasuunnitelmaluonnoksesta, joka voisi saada Yhdistyneiden Kansakuntien täyden tuen.
Lisäksi on vielä viitattu siihen, että perustamissopimuksen 152 artiklan 5 kohdassa määrätään, että "yhteisön toiminnassa kansanterveyden alalla otetaan täysimääräisesti huomioon jäsenvaltioiden terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämiseen ja tarjoamiseen liittyvät velvollisuudet". Mitä tulee käsitteisiin "perhe" ja "lisääntymisterveys", jäsenvaltiot käyttävät perustana kielenkäyttöä, josta on sovittu niiden kesken Yhdistyneiden Kansakuntien aiempien maailmankonferenssien aikana, erityisesti Kairossa, Pekingissä ja Kööpenhaminassa.
Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen lapsia käsittelevä erityisistuntoa on lykätty myöhempään ajankohtaan Yhdysvalloissa tehtyjen terrori-iskujen seurauksena. Puheenjohtajavaltio esittää Euroopan parlamentille kertomuksen Euroopan unionin toimista ja prioriteeteistä antaessaan säännöllisesti tietoja unionin ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehityksestä, kuten perustamissopimuksen 21 artiklassa määrätään. Voin kuitenkin ilmoittaa teille jo nyt, että Euroopan unioni on erityisistunnon valmisteluissa ilmaissut tahtonsa tehdä kaikkensa, jotta saataisiin aikaan maailma, jossa todella kiinnitetään huomiota lapsiin.
Lasten oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen on oltava meidän toimiemme ohjenuora tässä asiassa. Se on edelleen erinomainen viiteväline. Maiden, jotka ovat ratifioineet sopimuksen - tarkoitan tässä lasten oikeuksia koskevaa yleissopimusta - on toimeenpantava se täysimääräisesti, ja maiden, jotka eivät vielä ole ratifioineet sopimusta, pitäisi tehdä se pikaisesti.
Asiakirjassa, jonka yleiskokouksen erityisistunto hyväksyy, on keskityttävä toimintaan ja pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin.
Ensinnäkin lapsiimme on investoitava. Suokaa anteeksi tämä käytännönläheinen verbi. On siis kiinnitettävä paljon huomiota hyvään kasvatukseen, jonka arvoisia lapset ovat, sekä heidän terveyteensä, hyvinvointiinsa ja kehittymiseensä, ja näistä asioista on kannettava huolta. Tätä varten on myös osoitettava resursseja.
Lisäksi lapsia on suojeltava. Heitä on suojeltava konfliktien seurauksilta, pahoinpitelyiltä, väkivallalta, kaikenlaiselta syrjinnältä, hyväksikäytöltä, pakko-otoilta asevoimiin, henkilömiinoilta, kulkutaudeilta sekä erityisesti HIV:ltä ja aidsilta. Kaikki nämä vitsaukset iskevät heihin erityisen julmasti.
Sitten lopuksi, lapsia on myös kuunneltava, ja lasten on voitava osallistua heitä koskevaan päätöksentekoon. Lapsia on itse asiassa pidettävä tärkeinä tekijöinä heidän oman kehityksensä suunnittelussa.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, monet kiitokset vastauksesta, mutta haluaisin kuitenkin sanoa, että kaikkien niiden tärkeiden asioiden joukossa, jotka puheen loppupuolella mainittiin, te ette kuitenkaan maininneet perhettä niiden asioiden joukossa, joita piditte parhaimpana lasten kannalta. Oliko se sattumaa?
YK:n yleiskokouksen lapsiasian erityisistuntoa koskevasta EU:n kannasta annetun 5. heinäkuuta 2001 hyväksytyn Euroopan parlamentin päätöslauselman 1 kohdassa todetaan, että "perhe on yhteiskunnan perusyksikkö ja ensisijaisesti vastuussa lasten suojelusta ja kasvatuksesta". Siinä lukee toisin sanoen "perhe" eikä "erilaisia perheitä". Minkä vaikutelman te saatte Euroopan parlamentin kannasta ja minkä arvon te annatte äidille ja isälle, jotka tukevat lapsia kasvatuksellaan? Miksi EU on toiminut näin ja todellakin muuttanut perhekäsitettä?

Puhemies
Hyvä jäsen Sacrédeus, kysymyksenne on hyvin filosofinen, tai sen vaikutelman minä sain puhemiehenä, vaikka en halua tulkita sanojanne.
Kysymysten täytyy olla konkreettisia, mutta hyväksyn teidän kysymyksenne ja neuvoston puheenjohtaja vastaa siihen. Myönnän teille puheenvuoron, mikäli haluatte lisätä jotakin.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, se on teidän oma arvionne! Te olette varapuhemies niin minun kuin kaikkien muidenkin jäsenten silmissä. Tein konkreettisia perhekäsitettä koskevia kysymyksiä. Viimeksikin, kun esitin kysymyksen, olitte sitä mieltä, että esitin filosofisia kysymyksiä ja tulkintoja. Esitin puheenjohtajavaltio Belgialle konkreettisia kysymyksiä. Pyydän teitä toimivaltaisena varapuhemiehenä kunnioittamaan kaikkia jäseniä, mukaan lukien ruotsalaisia kristillisdemokraatteja. Oletan, että ette enää jatkossa loukkaa jäsentä tällä tavoin. Arvoisa varapuhemies, filosofia ja etiikka ovat tärkeitä kysymyksiä myös teille.

Puhemies
Hyvä jäsen Sacrédeus, kunnioitan valtavasti kaikkia edustajia. Hyväksyin kysymyksenne. Tämän kyselytunnin laillisena hallinnoijana minä voin ja saan joskus sanoa, että kysymykset ovat hyvin yleisluonteisia. Kysymyksenne on voimassa enkä ole millään lailla arvostellut sitä. Minusta se on yleisluonteinen, mutta neuvoston puheenjohtaja vastaa siihen. Asiassa ei ole minkäänlaista ongelmaa.
Lisäksi haluan teidän tietävän, että kunnioitan valtavasti kristillisdemokraatteja.

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Arvoisa puhemies, sallinette, että vastaan samalla kaikkiin kolmeen kysymykseen. Kaksi muuta henkilöä haluaisi myös käyttää puheenvuoron. Voinko vastata samalla kaikkiin kolmeen kysymykseen vai pitääkö minun vastata yhteen kysymykseen kerrallaan?

Puhemies
Meillä on tapana vastata kysymyksiin yksittäin. Sitä paitsi on parempi, että vastaatte suoraan jäsen Sacrédeusille, jotta hän voi olla tyytyväinen.

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Uskon vastanneeni kysymykseen, ellei sitten tulkkaus ole ollut riittämätön, mitä en kyllä usko.
Sillä, mitä minä ajattelen perheestä, ei ole mitään merkitystä täällä käymämme keskustelun kannalta. Ajattelen tietenkin pelkkää hyvää, mutta sillä ei ole mitään merkitystä täällä käymämme keskustelun kannalta. Kysymys kuuluu: mikä on jäsenvaltioiden kanta, koska juuri niiden tulee yksimielisesti päättää siitä ja tarkentaa sitä suhteessa Yhdistyneiden Kansakuntien lapsille omistetun yleiskokouksen työskentelyyn. Tästä asiasta annoinkin teille jo ohjeita. Sanoin, että jäsenvaltiot käyttävät samoja termejä kuin Yhdistyneiden Kansakuntien maailmanlaajuisissa konferensseissa eli Kairon, Pekingin ja Kööpenhaminan konferensseissa. Tämä on poliittinen ohje tavasta, josta jäsenvaltiot valmistelevat yksimielistä kantaa Yhdistyneiden Kansakuntien lapsille omistettua konferenssia varten.

Scallon
Kiitän neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Kesti varsin kauan aikaa selvittää, miten parlamentin kanta esitettäisiin YK:n erityisistunnossa. Järjestettiin yleinen kokous, jossa myös ehdokasvaltiot ja komission jäsen olivat läsnä. Komission jäsen antoi erittäin konkreettisen lausunnon siitä, että lasta ei voida tarkastella erillään vaan osana perhettä ja yhteisöä. Toimitimme äänestyksen, ja ylivoimainen enemmistö halusi, että lapseen viitattaisiin osana perhettä. Keskustelimme sitten parlamentin kantaa koskevasta ehdotuksesta, josta äänestettiin sittemmin täysistunnossa.
Meillä on siis velvollisuus varmistaa, että esitämme totuudenmukaisesti paitsi parlamentin myös tänne matkustaneiden ehdokasvaltioiden ja jäsenvaltioiden edustajien toiveet perhettä koskevasta kannasta, sillä muuten olemme haaskanneet aikaamme. Koska lisääntymisterveyteen liittyviä palveluja koskeva YK:n määritelmä on niin selkeästi ristiriidassa perussopimuksissa - erityisesti oman maani pöytäkirjassa - ilmaistun kantamme kanssa, aikooko neuvosto kiistää tämän julkisesti ilmaistun määritelmän tai muuttaa lisääntymisterveyteen liittyvien palvelujen määritelmää EU:n toimielimissä?

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) Olivatpa henkilökohtaiset tunteemme tässä tai muissa asioissa sitten millaiset tahansa, meidän on työskenneltävä olemassa olevan lainsäädäntökehyksen mukaan. Muistutin teille vastaukseni alussa, ettei Euroopan unioni itsessään ole Yhdistyneiden Kansakuntien jäsen ja ettei sillä ole erityisasemaa suhteissaan Yhdistyneisiin Kansakuntiin.
Muistutin teille vielä, että jäsenvaltiot ovat sitoutuneet sovittamaan yhteen kantansa kansainvälisissä järjestöissä, joiden jäseniä ne ovat, tai kansainvälisillä foorumeilla, joilla ne toimivat tai joihin ne osallistuvat. Tämä on se lainsäädäntökehys, jossa tällaisia konferensseja valmistellaan.
Euroopan parlamentin päätöslauselma siis ilman muuta kiinnostaa eri jäsenvaltioita, mutta sen ei mitenkään - kaikella kunnioituksella - voida katsoa sitovan niitä.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te otitte esille erityisesti kansanterveyteen liittyvät näkökohdat. Minua kiinnostaa, mitä mieltä olette YK:n ja Maailman terveysjärjestön välisten toimivaltuuksien rajauksesta ja mitkä ovat teidän painopistealueenne.

Neyts-Uyttebroeck
. (FR) Olen pahoillani, että en hallitse saksaa riittävän hyvin, enkä varsinkaan erityissanastoa, vastatakseni teille saksaksi, mutta ymmärrän sitä kyllä. Kaikki erilaisten kansainvälisten ja jopa maailmanlaajuisten päättävien elinten rakenteeseen liittyvät kysymykset ovat erittäin mielenkiintoisia, mutta niiden pohtimisessa ajautuisimme liian kauas aiheesta. Lisäksi neuvostolla ei ole asiaan kantaa, joten en voi sitä sen puolesta tässä ilmoittaa. En voi ilmoittaa omaa kantaani asiaan. Se ehkä kiinnostaisi teitä, mutta sillä ei olisi mitään vaikutusta asiaan, koska se ei ole neuvoston kanta. Voin sanoa, että minun mielestäni on korkea aika, että kaikki kansainväliset päättävät elimet, sijaitsivatpa ne missä tahansa, ovat tiiviissä yhteistyössä keskenään ja koordinoivat kukin politiikkansa paremmin kuin ne ovat tähän mennessä tehneet.

Puhemies
Hyvät jäsenet, en arvostele teitä mitenkään, mutta pyydän, että kun teillä on aikaa, luette uudestaan työjärjestyksen 43 artiklan kyselytunnin kulkua koskevan liitteen II a kohdassa olevat ohjeet.
Ei muuta: me kaikki voisimme lukea ne, kun meillä on aikaa.

Puhemies
Kysymys nro 15 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.

Alexandros Alavanos
Kysymys nro 16 (H-0727/01):
Aihe: Leyla Zanaa ja kolmea muuta kansanedustajaa koskevat Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen Turkille langettamat uudet tuomiot Euroopan ihmisoikeustuomioistuin määräsi 17. heinäkuuta 2001 asioissa 29900/96-29903/96 antamissaan tuomioissa Turkille 110 000 dollarin sakot (Saharov-palkitun) Leyla Zanan ja kolmen muun kansanedustajan jatketusta vangitsemisesta.
Kun otetaan huomioon, että Turkki jättää Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomiot järjestelmällisesti huomiotta, onko neuvoston mielestä olemassa merkkejä siitä, että Turkki aikoo noudattaa tuomioistuimen edellä mainittuja tuomioita? Voiko neuvosto toimittaa luettelon niistä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomioista, jotka Turkki on jättänyt huomiotta? Mihin toimiin se aikoo ryhtyä?

Neyts-Uyttebroeck
. (NL) Neuvosto haluaa viitata arvoisalle parlamentin jäsenelle siihen, että hänen mainitsemansa tuomiot on antanut Strasbourgissa toimiva Euroopan ihmisoikeustuomioistuin. Tämä on siis Euroopan neuvoston perustama tuomioistuin eikä Luxemburgissa sijaitseva Euroopan yhteisöjen tuomioistuin. Euroopan unionilla ei ole tällä hetkellä konkreettisia tietoja, joiden perusteella voitaisiin olettaa, että Turkki ei tyytyisi Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tässä tapauksessa antamiin tuomioihin. Yleisemmin ottaen Euroopan unionilla ei myöskään ole luetteloa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomioista, joihin Turkki ei olisi mukautunut.
Euroopan unionin neuvosto muistuttaa, että sillä ei ole missään olosuhteissa toimivaltaa määrätä muita maita panemaan täytäntöön Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksiä. Haluan kuitenkin painottaa neuvoston nimissä, että unioni hyödyntää kaikkia tilaisuuksia - erityisesti Turkin kanssa käytävän tehostetun poliittisen vuoropuhelun puitteissa - painottaakseen kyseisen maan velvollisuutta noudattaa kaikkia kansainvälisiä sitoumuksia, joita se on tehnyt erityisesti ihmisoikeuksien alalla. Näihin kuuluvat luonnollisesti myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätökset.
Turkin kanssa liittymistä edeltävästä kumppanuudesta tehdyssä sopimuksessa Euroopan unioni on vahvistanut, että Turkin on kunnioitettava ihmisoikeuksia ja perusoikeuksia sekä taattava, että se valvoo, että nämä oikeudet myös toteutuvat käytännössä. Neuvosto tarkastelee huolellisesti Turkin edistymistä tällä osa-alueella sen jälkeen, kun komissio on esittänyt kertomuksensa siitä.
Voin ainoastaan vielä toistaa, että neuvostolla ei ole luetteloa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomioista, jotka Turkki olisi jättänyt huomiotta.

Alavanos
Ymmärrän, että neuvoston puheenjohtaja on väsynyt, onhan hän ollut täällä aamusta asti ja puuttunut lukuisiin asioihin, ja ainoastaan se voi olla syynä hänen Euroopan ihmisoikeustuomioistuinta kohtaan osoittamaansa halveksuntaan. Muutoin ei ole selitettävissä, että Euroopan unionin ministerineuvoston puheenjohtaja väittää, että emme tunne Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksiä, ja vieläpä täällä Strasbourgissa. Häpeällistä, todella häpeällistä!
Kaiken lisäksi Euroopan parlamentti on viimeisissä Turkkia koskevissa päätöslauselmissaan pyytänyt Turkkia muun muassa kunnioittamaan ja tottelemaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätöksiä. Tämä vain sivuhuomautuksena. Kysymykseni koskee Saharov-palkittua Leyla Zanaa, joka on teidän kolleganne, olettehan Belgian parlamentin jäsen. Hän on Turkin kansalliskokouksen edustaja. Hän on teidän ikäisenne nainen, ja hänet on vangittu. Voimmeko jättää huomioimatta tällaisen asian valtiossa, joka on Euroopan unionin ehdokasvaltio, ja vastata tuolla tavalla?

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) Ehkäpä syy on tällä kertaa simultaanitulkkauksessa. En sanonut, ettei meillä ole luetteloa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomioista; sanoin, ettei meillä ole luetteloa niistä tuomioista, jotka Turkki on mahdollisesti jättänyt huomiotta. Näin minä sanoin, ja tämä on aivan eri asia. Olin parlamentissa, kun palkinto luovutettiin Leyla Zanalle, ja tämän parlamentin jäsenenä olin samaa mieltä monista niistä kannoista, joita parlamentti hyväksyi Turkin osalta. Tiedätte hyvin, että neuvoston kanta on Turkin osalta erittäin selkeä. Olemme toistuvasti tehneet tuon kannan selväksi Turkille, ja teemme niin vastedeskin.

Korakas
Neuvoston puheenjohtaja sanoi tehneensä selväksi, että kyseessä ei ole Euroopan unionin vaan Euroopan neuvoston tuomioistuin. Euroopan parlamentilla on kuitenkin tunnetusti yhteyksiä Euroopan neuvoston korkeimpaan oikeuteen.
Toiseksi, hän kertoi meille, että hänellä ei ole luetteloa niistä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomioista, jotka Turkki on jättänyt huomiotta, ja hän vielä toisti tämän. Leyla Zanaa ja kolmea muuta vangittua kansanedustajaa koskevien päätösten lisäksi on vielä kuuluisa Titina Loizidoua koskeva päätös. Hän on kyproksenkreikkalainen, joka edelleen odottaa korkeimman oikeuden päätökseen perustuvia korvauksia Turkilta, joka on provokatiivisesti ilmoittanut jättävänsä toteuttamatta päätöksen. Arvoisa puhemies, toistan olevani hämmästynyt, sillä toimittuaan sekä Euroopan parlamentin jäsenenä että oman maansa kansanedustajana neuvoston puheenjohtajan pitäisi tietää ainakin nämä asiat. Jos hänellä ei ole luetteloa kyseisistä päätöksistä, voisi hän hankkia sellaisen. Hänen ei olisi pitänyt tulla tänään eteemme, sallittakoon minulle tämä ilmaus, näin valmistautumattomana, siihen hänellä olisi ollut aikaa.

Neyts-Uyttebroeck
. (EN) Mietin joskus, onko joidenkin jäsenten käyttämällä äänensävyllä jotakin tekemistä sukupuoleni, ikäni tai jonkin muun seikan kanssa.
Olen antanut erittäin selkeän vastauksen. Ihmisoikeustuomioistuimen ja Luxemburgissa sijaitsevan yhteisöjen tuomioistuimemme välillä on ero, kuten te erittäin hyvin tiedätte. Katsomme Turkin olevan vastuussa kaikkien kansainvälisten velvoitteidensa noudattamisesta, ja näihin velvollisuuksiin kuuluu ilman muuta Euroopan yleissopimus ihmisoikeuksien suojaamiseksi. Tämä on yksi pysyvistä osatekijöistä Turkin kanssa käymässämme poliittisessa vuoropuhelussa. Me teemme kotitehtävämme. Se ei välttämättä aina johda haluamiinne tuloksiin niin nopeasti kuin haluaisitte, mutta me teemme kotitehtävämme.

Puhemies
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä parlamentin puolesta paneutumisestanne kysymyksiimme nyt iltapäivällä sekä kaikista antamistanne vastauksista. Toisinaan pidämme niistä enemmän ja toisinaan taas vähemmän, mutta kiitämme teitä kuitenkin paneutumisestanne asioihin.
Koska neuvoston kyselytunnille varattu aika on päättynyt, kysymyksiin nro 1723, 25 ja 26 vastataan kirjallisesti. Jäsen Van Lanckerin laatimaa kysymystä nro 24 ei oteta käsiteltäväksi, koska se koskee tämän istuntojakson esityslistalla olevaa asiaa.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.05 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Talouspolitiikan koordinoinnin tehostaminen euroalueella - Kasvu ja työllisyys: laadun ja kestävyyden parantaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Berèsin laatima mietintö (A5-0307/2001) komission tiedonannosta talouspolitiikan koordinoinnin tehostamisesta euroalueella (KOM(2001) 82 - C5-0173/2001 - 2001/2083(COS)),
Peijsin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0306/2001) komission tiedonannosta julkisen talouden vaikutuksesta kasvuun ja työllisyyteen: laadun ja kestävyyden parantaminen (KOM(2000) 846 - C5-0172/2001 - 2001/2082(COS)).

Berès
. (FR) Arvoisa puhemies, ennen kuin aloitan puheenvuoroni esittelijänä, haluaisin esittää teille vastalauseeni ja pyytää teitä osoittamaan sen puheenjohtajakokoukselle. Mielestäni on itse asiassa absurdia, että me keskustelemme tästä aiheesta nyt kun me juuri iltapäivällä keskustelimme vakaussopimuksesta, ja sillä välin puheenjohtajakokous katsoi tarpeelliseksi käydä keskustelua televisiosta ilman rajoja. Työskentelymme ei vaikuta lainkaan johdonmukaiselta.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät jäsenet, mietintö, josta ryhdymme kohta keskustelemaan, valmistui tärkeällä hetkellä. Eurooppa-neuvosto myönsi 21. syyskuuta pitämässään kokouksessa täällä keskusteltavien asioiden tärkeyden ja kantoi kortensa kekoon pyytämällä, ensimmäistä kertaa, komissiota valmistelemaan suosituksen euroalueen talouspolitiikasta syyskuun 11. päivän tapahtumien johdosta.
Eräät saattavat ajatella, että talouspolitiikkaa olisi helpompi koordinoida talouskasvun aikana. Niin ei tapahtunut automaattisesti, vaikka olemmekin saaneet nähdä useita onnellisia tapahtumia, joista voimme nyt olla iloisia, kuten joissakin jäsenvaltioissa toteutetusta veronalennuksesta.
Vaikka Yhdysvaltojen talouskasvun hidastumisen seuraukset saivatkin meidät jo tarkkailemaan talouskasvuamme, vaikuttaa tämä todellinen ulkoinen sokki nyt niin, että talouspolitiikan koordinoinnista tulee vieläkin vaikeampaa ja tarpeellisempaa, koska ketjun toisessa päässä Euroopan politiikka on nykyään rahapolitiikkaa ja koska pääjohtaja Duisenberg on sitoutunut yhdessä amerikkalaisen virkaveljensä kanssa alueiden väliseen koordinointiin.
Ennen käteiseuroon siirtymistä meidän on saatava EMU toimimaan kunnolla. Komissio kehottaa meitä siihen tiedonannossaan, ja voimme olla siitä iloisia. Paljon on jo tehty ja paljon on vielä tehtävä. Jäsenvaltioiden on noudatettava vastuullista ja itsenäistä politiikkaa. Mutta koordinoinnilla autetaan jäsenvaltiota noudattamaan mahdollisimman johdonmukaista ja kaikkia osapuolia hyödyttävää politiikkaa. Tästä on kysymys euroon siirtymisessä.
Parlamentille esittämässäni mietinnössä vastaukseksi komission tiedonantoon osoitamme joitakin meidän mielestämme olennaisia ratkaisuja. Ensinnäkin koordinointi riippuu euroryhmästä ja sen puheenjohtajasta, jonka voidaan katsoa puhuvan koko ryhmän puolesta. Myös komissiolla on oltava tärkeä rooli asiassa. Tässä tilanteessa se ei toimi, sanoisinko perinteisten toimivaltuuksien rajoissa. Komission rooli on tietyllä tavalla poliittisempi, jolloin sen on osoitettava kykenevänsä innovoiviin ehdotuksiin, ennakoimaan tulevaisuudennäkymiä keskipitkällä aikavälillä. Ja Euroopan parlamentin on toimittava julkisena keskustelufoorumina talouspoliitikoiden koordinoinnin ympärillä.
Tätä varten esitämme kolmea suuntausta. Ensinnäkin, me tarvitsemme indikaattoreita, yhdenmukaistettuja tilastoja ja mittareita euroaluetta varten. Euroaluetta koskevaa talouspolitiikkaa ei synny ilman hyviä ohjausvälineitä. Ja tiedän, että jäsenvaltioissa keskustellaan indikaattoreiden kustannusten ja tehokkuuden välisestä suhteesta. Olemme ehdottomasti sitä mieltä, että toimivien indikaattoreiden kehittämiseen on uhrattava jonkin verran rahaa.
Toinen meidän mielestämme tärkeä seikka on tiedonvaihto. Euroryhmän jäsenet ovat jo ryhtyneet siihen. Mielestämme olisi tärkeää mennä vieläkin pitemmälle; olisi hyödynnettävä jäsenvaltioiden keskinäistä arviointia ja mahdollisuutta pyytää komissiota arvioimaan jäsenvaltion esittämien finanssipolitiikkaan, verotukseen tai rakennepolitiikkaan liittyvien toimenpiteiden vaikutuksia.
Lopuksi sanoisin, arvoisa puhemies, että meidän on saatava keskustelua laadukkaammaksi ja johdonmukaisemmaksi kaikilta osin. Talouspolitiikan koordinointi on vietävä myös kansallisiin parlamentteihin. Se tarkoittaa, että talouspolitiikan keskeisimmät suuntaviivat on huomioitava jäsenvaltion budjettikeskusteluissa. Se tarkoittaa myös, että kansallisessa budjettikeskustelussa on noudatettava vakausohjelmia. Se tarkoittaa myös, että kun me täällä Euroopan parlamentissa keskustelemme talouspolitiikan suuntauksista, meidän on etukäteen kuultava kansallisia parlamentteja. Ja lopuksi vielä, arvoisa puhemies, se tarkoittaa, että toimivaltainen valiokuntamme haluaisi kutsua euroryhmän puheenjohtajan kuultavaksi niin usein kuin on tarpeen.

Peijs
. (NL) Arvoisa puhemies, komission tiedonanto julkisesta taloudesta on nyt, jonkin aikaa julkistamisensa jälkeen, edelleen erityisen ajankohtainen. Talouskasvu hidastuu itsestään tai suurten jäsenvaltioiden saamattomuuden seurauksena sekä lisäksi vielä syyskuun 11. päivän järkyttävien tapahtumien jälkivaikutusten vuoksi. Nämä syyt aiheuttavat jonkin aikaa jatkuneen rauhallisen kauden jälkeen ensimmäisen kerran taas paineita jäsenvaltioiden julkiselle taloudelle. Olemme oppineet menneisyydestä, että suuret julkiset menot saattavat johtaa pahaan tehottomuuteen, liian suureen vaikutukseen pääomamarkkinoihin, liian korkeisiin veroihin, mutta ne eivät johda läheskään aina parempaan työllisyyteen. Kaikki nämä tekijät voivat jarruttaa vakavasti yksityisen sektorin tervettä kehitystä ja siten työllisyyden parantumista markkinakysynnän pohjalta.
Euroopan hallitusten päämiehet ymmärsivät jo lähes kymmenen vuotta sitten, että tällaista kehitystä esiintyy, ja he sopivat Maastrichtissa keskenään ryhtyvänsä työskentelemään kestävän budjettitilanteen hyväksi. Jäsenvaltioiden yhdistyminen laajaan rahaliittoon, johon kuuluu itse asiassa talouspolitiikan koordinointi mutta ei todellista poliittista liittoa, vaatii, että jäsenvaltiot noudattavat keskenään tekemiänsä sopimuksia. EKP voi käyttöönsä annettujen välineiden avulla vaikuttaa hintojen vakauteen ja siten euroalueen asukkaiden elinoloihin.
Valmistelevassa valiokunnassa käydyn keskustelun perusteella haluan vielä todeta täällä painokkaasti, että hintojen vakaus ja siten hallittu inflaatio vaikuttavat ostovoiman säilymiseen palkkarakenteessa ja kannustimeen palata työmarkkinoille. Hintojen vakauden ansiosta eläkeläisten ostovoima ei heikkene. Hintojen vakauden ansiosta palkankorotukset tuovat mukanaan eurooppalaisille perheille lisää toimintamahdollisuuksia markkinoilla eivätkä ainoastaan auta pysymään hintojen nousun tahdissa, kuten minun kotimaassani on tilanne.
Jotkin maat yhtäältä antavat verohelpotuksia mutta toisaalta korottavat alv:tä ja paikallisia veroja. Siten herätetään epäluottamusta politiikkaa kohtaan. Keskuspankille annettu tehtävä valvoa hintoja on parhaiten toimiva sosiaalinen toimenpide, jonka voin muistaa viime vuosilta.
Sen lisäksi, että keskuspankki pyrkii vakauteen, jäsenvaltioiden investointi- ja budjettipolitiikka on ratkaisevan tärkeää eurooppalaisten elämän ja työnteon kannalta sekä yhteisen valuutan saaman luottamuksen kannalta. Pääjohtaja Duisenberg mainitsi, että budjettitavoitteiden vesittäminen on hyvin huolestuttavaa. Arvoisa komission jäsen, te vaaditte ydinmaita, kuten Saksaa, Ranskaa, Italiaa ja Portugalia, tilille velvollisuuksistaan. Näissä jäsenvaltioissa ehdotetaan joustamista vakaus- ja kasvusopimuksesta.
Yksi asia olkoon kuitenkin selvä: rahoitusmarkkinat seuraavat epäluuloisesti, kuinka jäsenvaltiot huolehtivat budjeteistaan taantuvassa taloudessa. Niille maille, jotka eivät tehneet mitään, silloin kun se olisi ollut taloudellisesti mahdollista, on nyt luonnollisesti raskainta noudattaa vakaus- ja kasvusopimusta. Luonnollisestikaan ei ole realistista odottaa, että ne korottavat nyt veroja tai leikkaavat menoja, mutta pidän menojen lisäämistä vastuuttomana taakan siirtona epävarmaan tulevaisuuteen. Meidän sukupolvemme on maksettava omat laskunsa eikä lykättävä niitä seuraavien sukupolvien niskoille.
Nykyinen tilanne on testi, josta selviää, kuinka luotettava eurojärjestelmä todellisuudessa on, ja rahoitusmarkkinoille on päivänselvää, että julkisen sektorin budjetit muodostavat heikon lenkin koko eurojärjestelmässä. Viranomaiset eivät saa ajatella, että euro on kaikkien meidän yhteinen mutta että niiden budjetit ovat puhtaasti kansallinen asia. Lisäksi kukaan ei ole osannut selittää minulle, mitä hyötyä on vakaus- ja kasvusopimuksesta, joka on voimassa ainoastaan hyvinä aikoina. Juuri taantuvan talouden aikana on sovellettava sopimuksia käytäntöön.
Euroopan komissio keskittyy tiedonannossaan laajasti tulevaan väestökehitykseen. Tämä on hyvin tärkeä aihe, koska väestön ikääntyminen vaikuttaa merkittävästi tuleviin budjettitilanteisiin. Ikääntyminen on yksi perustelu lisää vakaus- ja kasvusopimuksen kunnioittamiseksi. Arvoisa puhemies, tämä johtaa myös siihen, että meidän on ryhdyttävä työskentelemään elinikäisen oppimisen parissa paljon enemmän kuin tähän saakka oman ammattiprofiilin pitämiseksi ajan tasalla ja että ihmisten on todennäköisesti jopa työskenneltävä pitempään kuin 57 ja puolen vuoden ikäisiksi, kuten tilanne enimmäkseen on esimerkiksi Alankomaissa. Pyydän mietinnössäni laatimaan yksilöllisen suunnitelman kullekin jäsenvaltiolle, jotta poliittinen taipumus ajatella lyhyellä aikavälillä ei voisi romuttaa ihmisten oikeutettuja odotuksia eläkkeiden ja hoidon suhteen.
Arvoisa puhemies, en halua antaa mietinnölläni missään tapauksessa sellaista vaikutelmaa, että julkiset investoinnit eivät olisi sallittuja. Vakaus- ja kasvusopimukseen on jo kuitenkin sisällytetty 60 prosentin osuus BKT:stä julkisen sektorin investointitarpeiden tyydyttämiseksi. Tämä tarjoaa riittävästi liikkumavaraa pääomapohjan syventämiseen tähtääville investoinneille koulutukseen, tutkimukseen ja kehitykseen sekä terveydenhuoltoon. Arvoisa puhemies, sitten lopuksi, olen tyytyväinen siihen, että rakentavat neuvottelut Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän kanssa olivat mahdollisia hyväksyttävissä olevan kompromissin saavuttamiseksi. Pyydän teiltä mahdollisuutta esittää suullinen kompromissitarkistus huomenna äänestyksissä.

Colom i Naval
. (ES) Arvoisa puhemies, koska kyseessä on yhteiskeskustelu, tarkennan, että valtuuteni rajoittuvat Peijsin mietintöön.
Arvoisa puhemies, tavallisesti lausunnon esittelijöillä on tapana onnitella asiasta vastuussa olevan valiokunnan esittelijää perinpohjaisesti, ilmaista kannatuksensa ja tyytyväisyytensä samalla kun he yrittävät tähdentää omaa panostaan ja/tai ainakin tarkentaa joitakin kohtia. Ikävä kyllä tänään en voi noudattaa tätä käytäntöä.
Haluaisin kertoa budjettivaliokunnan puolesta, jonka edustajana minulla on kunnia toimia, että valiokunnassani ollaan erittäin pettyneitä siihen kohteluun, jonka tarkistuksemme saivat talous- ja raha-asioiden valiokunnassa, älkääkä missään tapauksessa tulkitko sanojani henkilökohtaisesti.
Budjettivaliokunta hyväksyi lausuntonsa yksimielisesti minun ollessani poissa sairauden takia. En ollut läsnä edes tuolla viimeisellä hetkellä puoltamassa ehdotuksiani, joten lausunto hyväksyttiin ristiriidoitta. Sitä vastaan ei esitetty yhtään ääntä, joten minkäänlaisia poliittisia värieroja ei myöskään ilmennyt. Meidän kohdallamme kyse ei missään tapauksessa ole puolueista.
Talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenten enemmistö on kuitenkin hylännyt tarkistuksemme yhdessä nipussa, sillä ellei minulta jäänyt jotakin huomaamatta, se ei hyväksynyt mitään tarkistuksistamme. Arvoisa puhemies, meillä budjettivaliokunnassa onkin tunne, että meidän rakentavia ja täysin toimielimemme tehtävien mukaisia kommenttejamme on täydellisesti halveksittu ja aliarvostettu. Meistä on suoraan sanottuna hankalaa löytää selitystä näille järjestelmällisesti annetuille hylkääville äänille.
Hyvät jäsenet, on totta, että keskustelumme pohjana olevassa komission asiakirjassa keskityttiin niin sanoakseni jäsenvaltioiden talousarvioihin. Budjettivaliokunta otti kuitenkin mukaan yhteisöllisen ulottuvuuden, mistä komissio, erityisesti nyt läsnä oleva komission jäsen, kiitteli meitä ja osoitti arvostavansa sitä, että olimme laajentaneet tiedonannon näkökulmaa. Nyt taas talous- ja raha-asioiden valiokunnassa on suljettu silmät tuolta lisäulottuvuudelta.
Miksi? Miksi talous- ja raha-asioiden valiokunnassa kielletään, että Euroopan unionin vähäinen talousarvio, 1,07 prosenttia yhteisön BKT:stä, on niin tiukka, ettei ole lainkaan syytä kadehtia jäsenvaltioiden budjettikuria? Tämä kiellettiin, kun tarkistus 7 hylättiin.
Meistä parlamentin talousarviovastaavista on myös vaikea ymmärtää, että talous- ja raha-asioiden valiokunnassa kiellettiin, vain kahden päivän päästä vuoden 2001 talousarvion ensimmäisestä käsittelystä, tarkistusten 5 ja 6 hylkäämisen myötä yhteisön menojen kerrannaisvaikutukset kansallisissa, alueellisissa ja paikallisissa hallintojärjestelmissä. Jos tämä on talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenten taloudellista ajattelua, heidän kannaltaan olisi johdonmukaista peruuttaa kaikki talousarvioon esitetyt tarkistukset. Se olisi heiltä kaikkein järkeenkäyvintä.
Hyvät jäsenet, 90 päivää ennen euron käyttöönottoa pieninkin vihjaus yhteisön talousarvion vastuulla olevasta verotuspolitiikasta sysätään syrjään. Budjettivaliokunnan näkökulmasta kaikkein järkevintä olisi vahvistaa asteittain eurooppalaista talousarviota ja mennä pitemmälle kuin pelkkään, tarpeelliseen, mutta pelkkään, jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen koordinointiin. Olemme vakuuttuneita, että samalla tavoin kuin meillä on herra YUTP, tarvitsemme jonakin päivänä rouva Euron, ehkäpä jäsen Peijsin itsensä, suuremman Euroopan unionin talousarvion ja vastaavasti vähän pienempiä kansallisia talousarvioita. Me budjettivaliokunnassa kysymmekin talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenten mielipidettä siitä, miten heidän mielestään pitäisi kohdata suhdannevaiheet, symmetriset ja epäsymmetriset sokit, kaikki erikseen vaiko sitten kaikki koordinoidusti ja yhteistyössä ja käyttäen siihen ainakin jossakin määrin yhteisön talousarviota.
Meillä budjettivaliokunnassa - ja muistutan, että lausuntomme hyväksyttiin yksimielisesti - on se vaikutelma, että talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenten enemmistön vaakakupissa painoivat enemmän aatteelliset ennakkoluulot kuin mahdollisten taloudellisten vaihtoehtojen puolueeton arviointi.
Sallikaa minun näin julkisen talouden opettajana muistuttaa, että Milton Freedman sanoi aikoinaan, että me kaikki olemme uuskeynesiläisiä. Hän unohti parlamentin talous- ja raha-asioiden valiokunnan enemmistön. Päätöslauselmaesitys on uuskeynesiläinen vain kronologisesti, mutta pohjimmiltaan sen taloutta koskeva ajattelutapa on Keynesiä edeltävältä ajalta. Siinä esiintyy 1980- ja 1990-lukujen monetarismin piirteitä ilman, että ilmiön taustoja otettaisiin huomioon. En tiedä, tiesivätkö kaikki poliitikot, mutta me taloustieteilijät ainakin, että kun Maastrichtin sopimus allekirjoitettiin, tuli kannattavaksi unohtaa budjetin järjestelmällinen alijäämäisyys ja alkaa soveltaa tervehenkistä finanssipolitiikkaa. Me tiesimme kuitenkin jo 1960-luvulta lähtien myös sen, että talousarvion tasapainoisuus on ainoastaan tietyissä oloissa ja tietyin edellytyksin suositeltava asia ja että yleensä tiukka budjettitasapaino kärjistää suhdannevaihteluja, eli sen taipumuksena on suurentaa talouden suhdannevaihteluja. Jo Kennedyn neuvonantajat, jos sallitte näin kaukaisen vertauksen, valottivat niin kutsutun täystyöllisyyden aikaisen ylijäämäisen talousarvion avulla, kuinka tasapainossa oleva, ja välistä jopa alijäämäinenkin, talousarvio voi aiheuttaa taantumaa.
Hyvät jäsenet, kaiken tämän takia pyytäisiin teitä valiokuntani puolesta omaksumaan avoimemman katsantokannan, jota tarkistuksemme ilmentävät ja siten sisällyttämään ne päätöslauselmaan.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät esittelijät, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin sanoa lyhyesti jotakin molemmista mietinnöistä ja tietenkin myös edellä puhuneen jäsenen näkemyksistä. Poliittisesta ryhmästä riippumatta en esittäisi muita kollegoja kohtaan koskaan sellaista syytettä, että nämä eivät tee ratkaisujaan ja päätä äänestyskäyttäytymistään poliittisin syin ja perustein. Erilaisia enemmistösuhteita voi kyllä syntyä, mutta talous- ja raha-asioiden valiokunnan työskennellessä ryhmien välillä vallitsee - tai ainakin minun aikanani on vallinnut - erittäin asiallinen ja yhteisen talous- ja rahapolitiikan tavoitteisiin suuntautunut ilmapiiri, enkä voi siten yhtyä täällä esitettyyn syytökseen ja haluaisinkin kumota sen. Myönnän, että olette oikeassa, että meidän on annettava euroalueen sekä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alan toiminnastamme yksimielinen kuva niin ulospäin kuin unionin sisälläkin. Maailmanlaajuinen kilpailu kasvaa koko ajan - ja tämän myötä tulenkin jo mietintöihin. Euro otetaan käyttöön 89 päivän kuluttua. Se on maailman toiseksi suurin valuutta. Kolikkojen ja setelien käyttöönoton myötä tämän eurooppalaisen yhteisvaluutan merkitys maailmanmarkkinoilla tulee selväksi. Se on erittäin tärkeä näkökohta, ja meidän on seurattava silmä tarkkana, millainen vaikutus Euroopalla on maailmanmarkkinoihin.
Tämä maailmanlaajuinen kilpailu edellyttää tietenkin sisämarkkinoiden ja talous- ja rahaliiton ohella ehdottomasti koordinointia euroalueen ja Euroopan unionin sisällä. Mihin sitten oikein pyrimme? Pyrimme yhtäältä koordinoimaan, jotta euroalueelle syntyy vahvat sisämarkkinat ja jotta Euroopan kilpailukyky kasvaa. Toisaalta pyydän teitä ymmärtämään, että tavoitteena on myös vapauden säilyttäminen kilpailun perustana näissä jäsenvaltioiden sopimissa puitteissa. Emme ole kaikki suinkaan vakuuttuneita siitä, että koordinointi on sinänsä mikään ihmelääke, koska meidän on tietenkin myös pohdittava, milloin koordinointi tulee kysymykseen. Millaista mekanismia se käyttää ja missä ovat sen rajat? Rajoittaako koordinointi markkinoita vai tukeeko se niitä? Meidän on epäilemättä keskusteltava näistä asioista, sillä kaikkia päätöksiä ei voi noin vain tehdä yläotsikolla "koordinointi".
Sen vuoksi kannatamme kansallisten parlamenttien yhteisötason asioista käymien keskustelujen tehostamista, Euroopan yhteisöjen tilastotoimiston koordinointia ja tehokkaampaa verkottamista kansallisten tilastolaitosten kanssa sekä keskinäistä tietojenvaihtoa, jotta yhteiset tehtävät pystytään hoitamaan. Emme tietenkään halua lisätä byrokratiaa, perustaa uusia elimiä emmekä synnyttää ylimääräistä hallinnollista rasitusta koordinoinnin verukkeella. Jo olemassa oleviin toimintamuotoihin tarvitaan lisää tehokkuutta ja ammattimaisuutta yhteisen edun nimissä. Se ei saa merkitä jäsenvaltioiden vapauden ja päätöksentekovapauden vähenemistä. Vastustamme verojen korottamista koskevaa etukäteistiedotusta tai verotulojen käyttöä, koska siihen ei ole mielestämme mitään oikeusperustaa.
Korostan vain näitä kahta asiaa, joista meidän on vielä keskusteltava. Kannatamme mietintöä, mutta kaikkia siihen liittyviä yksityiskohtia ei ole vielä selvitetty: mitä koordinoinnilla tarkalleen ottaen tarkoitetaan ja millaisia mekanismeja siihen tarvitaan? Haluaisin sanoa esittelijä Berèsille vielä yhden asian: on tärkeää, että otitte esille julkistalouden ja inflaation pienentämisen välisen yhteyden ja siten myös rahoitusmarkkinoiden arvioinnin. Tarvitsemme tervehdytettyä julkistaloutta, jotta saisimme käyttöömme entistä suuremman sijoituspääoman, ja sen vuoksi pyydän, että kaikki mietinnössä mainitut hoitaisivat velvollisuutensa moitteettomasti eivätkä keskittyisi pelkkiin kosmeettisiin toimenpiteisiin!

Bullmann
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvä edellä puhunut jäsen, minun on aivan pakko esittää jäsen Karasille seuraava huomautus. Olemme saavuttaneet valtavaa menestystä kaikissa niissä asioissa, joissa olemme jo nyt viisaasti koordinoineet Euroopan unionin talouspolitiikkaa. Niinpä unionin julkinen talous oli viime vuonna ylijäämäinen ensimmäistä kertaa vuosikymmeniin, ja kollega Peijs, laskelman lopputulos on sama, vaikka emme ottaisi huomioon matkapuhelinverkkoja koskevien lisenssien myynnistä koituneita lisätuloja.
En halua, että jätämme asian tämänpäiväisessä keskustelussa toisarvoiseksi. Emme voi menestyä tänä vuonna yhtä hyvin. Se johtuu Euroopan unionin kasvun hidastumisesta, mutta se ei ole mikään syy puolustaa inflaatiota. Se ei anna mitään aihetta paniikkiin. Kukaan ei pysty rauhoittamaan Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän kollegoja. Ainakaan kukaan parlamentin jäsenistä ei halua painaa väärennettyä rahaa. Kukaan ei halua väärentää rahaa finanssipoliittisten ongelmien ratkaisemiseksi. Haluamme painaa rahaa, jotta kansalaiset saavat ajoissa uutta valuuttaamme, euroa, mutta kukaan ei puolusta täällä hataraa finanssipolitiikkaamme.
Senhän te kyllä tiedättekin. Eihän siitä ole kysymys! Pohjimmiltaan on kyse jostain aivan muusta. Tiedätte aivan hyvin, että tarkoittamieni vakautuspyrkimysten onnistuminen johtuu menojen leikkauksista eikä suinkaan tulojen kasvusta. Nämä menojen leikkaukset ovat saaneet aikaan tämän ilahduttavan tuloksen, mutta ne ovat saaneet aikaan myös negatiivisia asioita. Monien alojen julkinen infrastruktuuri on rakentamatta. Sosiaaliset verkot ovat monin paikoin kireällä, ja sijoituskäyttäytymisessämme on niin yksityisellä kuin julkisella tasollakin maailmanlaajuisiin kilpatovereihimme verrattuna huomattavia strategisia aukkoja.
Olemme nyt sellaisessa tilanteessa, että julkiset tulot pienenevät suhdannesyistä. Ratkaiseva kysymys kuuluu: mitä me teemme tässä tilanteessa? Haluatteko todellakin puolustaa vakavissanne uusia summittaisia julkisin toimenpitein tehtäviä tulojen ja menojen leikkauksia? Haluatteko ehkä lakkauttaa budjetin ja siten varmistaa, että kaikki tarvittavat sijoitukset jäävät jatkossa tekemättä? Haluatteko taas hylätä Euroopan unionin suhdanteita vahvistavat toimenpiteet, ja pysäyttää näin kasvun pitkällä aikavälillä?
En usko, että haluatte sitä. Jäsen von Wogau kysyi tänään iltapäivällä: mitä sosialistit oikeastaan haluavat? Minäpä vastaan hänelle: haluamme lopettaa tällaisen pelkurimaisen politiikan! Haluamme päästä eroon siitä, että Euroopan nousukausi on aina vain lyhytkestoinen, sillä setelipankkeja tai hallituksia tukevalla pelkurimaisella politiikalla menetetään pitkällä aikavälillä tarjoutuvat mahdollisuudet. Olemme esittäneet järkeviä tarkistuksia. Jos pystytte tekemään kompromisseja, kuljemme kanssanne samaa tietä, mutta jos se ei ole mahdollista, tiemme erkanevat!

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluaisin aloittaa puheenvuoroni yhtymällä jäsen Berèsin valitukseen, sillä siinä, että ensiksi käytiin erittäinkin mielenkiintoista keskustelua vakaus- ja kasvusopimuksesta ja Liègen Ecofin-kokouksen päätelmistä, että väliin pantiin televisio ilman rajoja -direktiivi ja että nyt keskustellaan jäsen Berèsin ja jäsen Peijsin mietinnöistä jotka ovat mielestäni loogista jatkoa ensimmäiselle keskustelulle ja joille annan liberaaliryhmän puolesta tukemme ja puoltavan äänemme ei ole mitään järkeä.
Minun on pakko liittää yhteen iltapäivän keskustelu ja näiden mietintöjen aiheet, ennen kaikkea viittaamalla nykyiseen taloudelliseen tilanteeseen. On ilmeistä, että tämän vuoden ensimmäisten kuukausien aikana Yhdysvaltojen talouden taantumisella on ollut ennakoitua suurempi vaikutus ja että hirveät terrori-iskut New Yorkiin ja Washingtoniin ovat pahentaneet entisestään näkymiä, mistä on seurannut uusi, kiireellinen ja epäilemättä oikeutettu tarve puuttua taloudellisin keinoin asiaan.
Tilanteen lopettamisen tarpeen ei pitäisi kuitenkaan saada meitä pitämään suurempaa julkista väliintuloa oikeutettuna tai, kuten neuvoston puheenjohtaja osuvasti sanoi, jäädyttämään tai päästämään silmistämme tarvetta jatkaa niitä rakenneuudistuksia, joita Euroopan talous tarvitsee ollakseen todella kilpailukykyisempi kansainvälisellä tasolla.
Luotan siihen, että luottamus talouden toimintaan palautuu mahdollisimman pian ja että poikkeuksellisesta nykytilanteesta päästään yli. Vähän ajan päästä meillä on jälleen edessämme samat vaatimukset kuin kolme kuukautta sitten: eurooppalaisen talouden lujittaminen, sen tekeminen kilpailukykyisemmäksi Lissabonin kriteerien mukaisesti, koordinoinnin tehostaminen ja, kuten olemme moneen kertaan puhuneet komission jäsen Solbesin kanssa, euron käyttöönoton ja rahaliiton edellyttämä todellisen talous- ja rahapoliittisen linjan sekä talous- ja rahapolitiikan kehittäminen.
Hyvät jäsenet, tässä lienevät perusasiat, vaikka on muitakin asioita, jotka esitetään riittävän hyvin Berèsin ja Peijsin mietinnöissä.

Lambert
Arvoisa puhemies, haluan käsitellä erityisesti julkisia menoja, laatua ja työllisyyttä koskevaa kysymystä. Peijsin mietinnön perustelut ovat erittäin mielenkiintoiset, koska niissä selvitetään taustaa.
Meidän on varottava pyrkimästä amerikkalaiseen talousmalliin. Monet ihmiset Euroopan unionissa suhtautuvat vihamielisesti euroon, ja tähän on yhtenä syynä, että he ovat tulkinneet euron käyttöönoton liittyvän julkisten menojen leikkaukseen. Olemme nähneet, miten amerikkalaisessa talousmallissa on yksityistetty valtion omaisuutta ja leikattu julkisia menoja. Tuloksena on ollut valtava epäsuhta rikkaiden ja köyhien välillä sekä lasten köyhyyden yleistyminen - toisin kuin niissä maissa, joissa panostetaan sosiaalimenoihin ja vähennetään varallisuuseroja. Tiedämme, että lasten köyhyys on yhteydessä heikompaan koulutustasoon, heikompiin työllistymismahdollisuuksiin ja niin edelleen.
Olemme niin ikään nähneet, miten kyseisessä talousmallissa työpaikkojen pysyvyys on heikentynyt ja työaika pidentynyt joustavan sopimuskulttuurin myötä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa töiden ulkoistaminen alempaan hintaan tarkoittaa varsin usein pienipalkkaisten korvaavia verotoimenpiteitä, kehnojen työnantajien julkista tukea kehnoille palkoille. Amerikkalainen malli edustaa lisäksi kestämätöntä kulutusmallia, jolla on pitkän aikavälin taloudellisia seurauksia. Ryhmäni mielestä Peijsin mietinnössä ei tarkastella riittävästi julkisen talouden vaikutuksen laatua. Emme siis voi tukea mietintöä tällaisenaan. Olemme tästä syystä esittäneet tarkistuksia.
Tiedän, että julkisten menojen tuomaa hyötyä on erittäin vaikeaa mitata samalla tavoin kuin esimerkiksi yksityisen terveydenhuoltoyrityksen tasetta. Julkiset menot merkitsevät panostusta sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen, ja alamme vähitellen ymmärtää panostamatta jättämisen hinnan. Euroopan unionin ensisijaisena tavoitteena on nyt sosiaalisen syrjäytymisen torjunta. Pidämme talouden kannalta onnistuneena, että yksityisillä menoilla korvataan julkisten menojen puute. Ostetaanhan esimerkiksi varashälyttimiäkin siksi, ettemme katso olevamme turvassa.
Myönnämme, että meidän on vähennettävä työllistämisen kustannuksia ja keskityttävä pienipalkkaisten - joista monet ovat naisia - verotuskustannusten nostamiseen. Meidän on kuitenkin myös lyhennettävä työaikaa osana työllistymismahdollisuuksien parantamista. Mielestämme on selvää, että tietopohjainen talous, jossa puututaan sosiaaliseen syrjäytymiseen - meidän on muistettava, että Lissabonissa puhuttiin tästäkin - tarvitsee lisää panostusta. Mistä panostus sitten tulee, ellei julkisia menoja ole tarpeeksi? Työnantajat haluavat yhä useammin valmiiksi koulutettuja työntekijöitä osana joustavaa sopimuskulttuuria. Katsomme, että julkisilla investoinneilla voi olla erittäin myönteinen merkitys ja että niillä voidaan auttaa muuttamaan taloutemme suuntaa, kun tunnustamme samalla vastuumme ympäristöä kohtaan.

Bordes
Arvoisa puhemies, jäsen Peijsin mietinnössä todetaan, että julkiset menot ovat 20 vuodessa nousseet 35 prosentista 50 prosenttiin bruttokansantuotteesta. Mutta mistä tämä julkisten menojen kasvu oikein johtuu? Johtuuko se julkisiin palveluihin tehdyistä parannuksista, sairaalojen määrän kasvusta, lisähenkilökunnan palkkaamisesta sairaaloihin, julkisen liikenteen ja koululaitoksen kehittämisestä, vai onko vuokra-asuntoja rakennettu riittävästi? Ei todellakaan! Viimeisten 20 vuoden aikana useat hallitukset ovat sitä vastoin yksityistäneet sellaisia palveluja, jotka ennen olivat julkisia. Kaikki hallitukset ovat soveltaneet välttämättömiin palveluihin talouspolitiikkaa lakkauttamalla rautatieyhteyksiä, lähiposteja ja -sairaaloita, koska ne eivät ole olleet kannattavia.
Julkiset menot ovat lisääntyneet siitä syystä, että työnantajille on jaettu järjettömiä summia vaikka millaisilla verukkeilla sekä suorina avustuksina, verohelpotuksina että työnantajamaksujen alennuksena ja niin ikään kaikenlaisia tukimuotoja hyödyntäen, missä kaikki julkiset viranomaiset ovat erittäin taitavia. Mietinnön laatija on jopa niin julkea, että hän ehdottaa kyseisen politiikan jatkamista alentamalla työnantajamaksuja entisestäänkin ja nostamalla arvonlisäveroa. Jos sellaista politiikkaa, jolla kaikkein köyhimmistä tehdään maksumiehiä, jotta kaikkein rikkaimmat saisivat lisää rahaa, ei kutsuta julmaksi ja suoraksi luokkapolitiikaksi, sopii kysyä, miksi sitä voi nimittää. Äänestän tietenkin tätä mietintöä vastaan.

Gallagher
Arvoisa puhemies, haluaisin heti aluksi onnitella kumpaakin esittelijää siitä, että he esittelivät mietintönsä.
Maailmanlaajuinen taloudellinen tilanne on viime kuukausina antanut aihetta huoleen. Emme Euroopassa todellakaan ole turvassa Yhdysvaltojen talouden laskusuunnalta. Syyskuun 11. päivän traagiset tapahtumat New Yorkissa, Washingtonissa ja Pennsylvaniassa ovat epäilemättä entisestään horjuttaneet luottamusta talouteen. Olemme Irlannissa, kuten kaikissa jäsenvaltioissa, edelleen sitoutuneita säilyttämään nykyisen talousarvion tason. Sitoumuksen vahvistaminen Liègessä mahdollistaa, että EU voi nykyistä paremmin puuttua suhdannevaihteluihin.
Suhtaudun myönteisesti myös komission jäsenen lausuntoon, jonka mukaan hallitukset voivat käyttää automaattisia vakauttajia kasvun hidastuessa. Irlannissa on todellakin edelleen budjettiylijäämä, joka jättää meille jonkin verran liikkumavaraa. Irlannin vakausohjelma on keskeisellä sijalla talousarvioprosessissa. Siitä keskustellaan parlamentin alahuoneessa, Daíl Éireannissa, ja se on keskeinen osa vuotuista talousarviotamme. Irlannin talousarvio- ja vakausohjelman ensisijaisena tavoitteena on kestävän talouskasvun jatkuminen, jota tuetaan kohtuullisella inflaatiolla ja kilpailukykyisillä palkoilla, ja tämä on myös hyvinvoinnin ja tasapuolisuuden ohjelman nimellä tunnetun työmarkkinaosapuolten kansallisen sopimuksen mukaista.
Kuten parlamentti tietää, Ecofin-neuvosto antoi tänä vuonna komission jäsen Solbesin ehdotuksesta Irlannille suosituksen, jossa todettiin, ettei Irlanti noudattanut EU:n viimevuotisia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Irlannin hallituksen mukaan sen budjettipolitiikassa pyritään saavuttamaan talouden vakaus turvaamalla työmarkkinaosapuolten jatkuvuus ja myös toteuttamalla toimia hintainflaation alentamiseksi, kuten alentamalla välillisiä veroja. Meidän on katsottava tulevaisuuteen. Lähitulevaisuudessa meille on tärkeintä euron onnistunut käyttöönotto 1. tammikuuta. Yhteinen raha ei kuitenkaan ole itsetarkoitus. Sillä pyritään edistämään tavaroiden ja palvelujen todellisia yhtenäismarkkinoita.
Suuri hanke vaatii paljon yhteistyötä ja koordinointia. Kansallisilla hallituksilla on edelleen oltava erioikeus sellaisen talousarvion laatimiseen, joka parhaiten vastaa kyseisen maan senhetkistä taloudellista tilannetta.

Blokland
Arvoisa puhemies, kuten tavallista, olen täysin samaa mieltä esittelijä Peijsin kanssa. Siksi rajoitun ennen kaikkea esittelijä Berèsin mietintöön.
Euroopan talous- ja rahaliitto tuo mukanaan tietyn määrän koordinointia budjettien alalla. Tämä koordinointi, joka menee pitemmälle kuin EMU:n (Euroopan talous- ja rahaliiton) kannalta on tarpeen, ansaitsee kuitenkin kritiikkiä osakseen. Pitemmälle viety koordinointi voi olla oikeutettua ainoastaan siinä tapauksessa, että perustelut ovat hyvät. Jään kaipaaman näitä perusteluja sekä komission tiedonannosta että Berèsin mietinnöstä.
On kuitenkin tilanteita, joissa koordinointi on toivottavaa. Komissio antaa esimerkkinä sokkien torjumisen. Olemme nähneet tästä hiljattain esimerkin, kun lentoyhtiöitä tuettiin Yhdysvalloissa tehdyn iskun jälkeen. Tämä on erityisen hyvä esimerkki ministerineuvoston päättäväisestä toiminnasta.
Koordinointi, joka menee pitemmälle kuin välttämätöntä, osoittautuu jopa vaikutukseltaan vastakkaiseksi. Työmarkkinoille osallistuminen, yrityspolitiikka ja verotus ovat kaikki jäsenvaltioille kuuluvia asioita. Sisällöllisesti ei ole juurikaan mitään syytä koordinoida näitä asioita enemmän yhteisötasolla.
Talouspolitiikan koordinointia ei saa käyttää harhautusliikkeenä. On kuitenkin selvää, että talouden vastatuulessa jäsenvaltioiden on vaikeampaa pitää kiinni EMUn perustasta: vakaus- ja kasvusopimuksesta.
Välttämättömien rakenteellisten uudistusten on autettava budjettikriteerien täyttämisessä. Kenelläkään ei ole varaa lykätä tätä keinoa, jonka avulla saadaan aikaan pysyvämpää ja vastuullisempaa kasvua. Tällaisen kasvun aikana on todella tarpeen välttää sitä, että vakaus- ja kasvusopimus vaarantuu. Uudistusten välttämättömyydestä tulee siis yhä pakottavampaa.
Siksi on oikeutettua, että mietinnössä ei esitetä monia konkreettisia asioita koordinoitaviksi. Omista talouspoliittisista päätöksistään toisille tiedottaminen on aina järkevää. Vielä tärkeämpää on itse päätösten laatu.
Mietinnössä jätetään sivuun, mitkä ovat tarkemman koordinoinnin vaikuttimet. Se ei tee koordinointipyrkimyksistä vakuuttavampia. Euroopan taloudet eivät itse asiassa saa menettää EMUn myötä omaa talouspolitiikkaansa, joka on räätälöity niiden erityisen dynamiikan ja luonteen mukaisesti.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluaisin ensimmäiseksi kiittää ystävääni Karla Peijsiä hänen erinomaisesta mietinnöstään, jossa hän osuvasti kuvaa rakenteellisten tervehdyttämistoimenpiteiden oleellista merkitystä yhteiskuntiemme hyvinvoinnille. Harvoin näkee näin hyviä mietintöjä. Keskityn kahteen aiheeseen:
Euroalueeseen kuuluvan valtion julkinen talous ei ole enää valtion yksityisasia. Yksittäisen, erityisesti ison, jäsenvaltion julkisen talouden tasapainohäiriöillä voi olla seurannaisvaikutuksia koko euroalueen vakauteen. Tämän takia viime aikoina esiintyneet yritykset vesittää valtion talouden tervehdyttämistoimenpiteet ovat huolestuttavia. Monet hallitukset ovat vähentäneet rahoitusponnistelujaan viime vuosina ja luottaneet lähinnä jaksottaisiin tuloihin, kuten esimerkiksi matkaviestinjärjestelmien huutokaupoista saataviin tuottoihin. Vakauttamisprosessi on kuitenkin vielä pahasti kesken. Tavoite on jatkossakin lähellä tasapainoa oleva tai ylijäämäinen julkinen talous. Jäsenvaltioiden on ehdottomasti kunnioitettava vakaus- ja lähentymisohjelmien sitoumuksia.
Julkisen talouden tasapainottaminen vaatii pitkäjänteisyyttä ja päättäväisyyttä. Se asettaa meidät alttiiksi populistiselle kritiikille kamreerimaisesta talousajattelusta ja yksisilmäisestä valtion talouden tasapainottamisesta. Siitä huolimatta meidän on keskityttävä tähän. Poliitikkojen tulee kyllä kestää pieniä kolhuja, mutta kansantaloutemme eivät kestä vasenta koukkua.
Toiseksi, julkisten menojen nousu viimeisten vuosikymmenien aikana on saanut useiden jäsenvaltioiden hallitukset nostamaan verotusta ja sosiaaliturvan maksuosuuksia, jotka jo ennestään ovat olleet Euroopassa kestämättömän korkealla tasolla. Samalla on koko ajan heikennetty talouden kasvumahdollisuuksia. Ortodoksisen kommunismin viimeinen mohikaani kollega Bordeskin voisi jo kolmannella vuosituhannella lopettaa puhumisen luokkasodasta ja myöntää, että jokaisen eurooppalaisen panos Euroopan taloudelle on merkityksellinen. Sen takia työnteon tulee olla taloudellisesti kannustavaa ja erilaisten sosiaaliturvajärjestelmien etuisuuksien sillä tasolla, että ne turvaavat edellytykset normaaliin hyvään elämään, mutta motivoivat kaikissa tilanteissa aktiivisuuteen. Vain tällä tavoin voimme päästä Lissabonin kunnianhimoisiin tavoitteisiin.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, nimenomaan maailmanlaajuistumisen tuomat haasteet osoittavat, kuinka tärkeää Euroopan on koordinoida talouspolitiikkaansa ja yhdistää siihen myös rahoitus-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikka, sillä siten pieni Eurooppa voi näyttää maailmalle, että jokin alue voi kehittyä, jos alueellisen yhteistyön käsitetään koostuvan muustakin kuin hallitusten välisestä yhteistyöstä ja vapaakauppa-alueesta. Minusta Euroopan unionin laatu syntyy sisämarkkinoiden ja tiettyjen poliittisten ohjausmahdollisuuksien kiinteästä yhteydestä. Voin sikäli vain suhtautua myönteisesti komission tiedonantoon ja Berèsin mietintöön, joista käy selvästi ilmi, että koordinointitoimia on kehitettävä edelleen. Me kaikki tiedämme, että haasteet ja vaatimukset ovat vain kasvaneet entisestään. EU:n valtiovarainministerien neuvosto teki aivan oikein varmistaessaan, että erityisesti pääomaliikenteeseen liittyviä aloitteita tehdään nyt entistä enemmän yhdessä.
On tietenkin tärkeää, että toimimme nyt yhdessä ja parannamme koordinoinnin laatua, mutta meidän on myös sovittava säännöistä. Lissabonissa aloitetun ja Tukholmassa jatketun prosessin ansiosta meillä on onneksi sekä määrällisiä että laadullisia konkreettisia tavoitteita. Niitä pitää tietenkin vielä täydentää ja viimeistellä, mutta niiden avulla voidaan julkisuudessa osoittaa, että koordinointitoimet voivat johtaa konkreettisiin tuloksiin. Miten me muuten voisimme saada selville, pystyvätkö kaikki valtiot myös vastaamaan haasteisiin, joihin ne ovat sitoutuneet?
Osa näistä sovituista sitoumuksista koskee kansantalouksien vakauttamista. Jäsen Bullmann huomautti aivan oikeutetusti tässä asiassa saavutetusta edistyksestä. Jotkut valtiot voisivat tietenkin ponnistella enemmän velkojen vähentämiseksi, mutta älkäämme toki unohtako, että vakaus- ja kasvusopimuksen tarkoituksena on juuri estää sellaisen alijäämän syntyminen, joka on suurempi kuin 3 prosenttia bruttokansantulosta. Tämä on lähentymiskriteerien oppi, ja tämän alijäämän tarkoituksenahan on tukea siirtymistä entistä suotuisampaan ja kehitystä edistävään rahapolitiikkaan. Koordinointia voidaan mielestäni todellakin vielä tehostaa, ja kaikki toisiaan tukevat politiikat on sisällytettävä tähän koordinointiprosessiin.
Minusta on myös erittäin hyvä, että Euroopan parlamentti kehottaa kansallisia parlamentteja osallistumaan koordinointitoimiin, ja siitä haluaisin todellakin pitää kiinni! Meidän valiokuntamme on yrittänyt aina korostaa tätä kansallisten parlamenttien kanssa tehtävän yhteistyön merkitystä.
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää vielä yhden huomautuksen: emme toki halua, että politiikkojen koordinoinnista tulee itsetarkoitus. Euroopan kasvu on hidastunut, koska viime vuosikymmeninä ei ole tehty koordinointitoimia. Hävisimme siinä, kun emme toteuttaneet yleismaailmallisilla matkaviestintäjärjestelmillä käytävää huutokauppaa koordinoidusti. Olisimme voineet saavuttaa aivan toisenlaisia tuloksia! Emme myöskään ryhtyneet yhteisiin toimiin OPEC-maiden öljynhinnan korotusten yhteydessä. Talouskehityksen lähtökohtamme olisivat varmasti olleet paremmat, jos olisimme koordinoineet toimiamme tehokkaammin!

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, viime vuosikymmenten ajan eurooppalaisten BKT henkeä kohden on laskenut pohjoisamerikkalaisten BKT:hen verrattuna, mikä on leventänyt kuilua tai etäisyyttä meidän ja Yhdysvaltojen vaurauden ja kehityksen välillä samalla, kun työllisyysasteemme on pienentynyt.
Tämän voidaan päätellä johtuvan siitä, että amerikkalaiset eivät kuormita yksityisyritysten toimintaa sellaisella verotaakalla kuin eurooppalaiset ja että he sopeutuvat alhaisiin julkisiin menoihin eivätkä edistä meidän tapaamme toimintasuunnitelmia, ota käyttöön virkavaltaisia järjestelmiä tai yritä ohjailla taloudellisia toimijoitaan, jotka ovat siksi voineet paneutua työntekoon tai rikkauden luomiseen.
Minusta tuntuu, että tätä analyysia tehtäessä ei ole otettu huomioon erästä tärkeää seikkaa, eli että 30 viime vuoden aikana Euroopan unionin julkiset investoinnit ovat vähentyneet, kunnes niiden osuus BKT:stämme on päätynyt 2 prosenttiin vuonna 2000. Samaan aikaan Yhdysvallat on noudattanut jatkuvasti mallia, jossa julkiset investoinnit ovat olleet 3 prosenttia BKT:stä. Jos lisäämme vielä, että BKT:mme henkeä kohden on noin 65 prosenttia Yhdysvaltojen vastaavasta lukemasta, saadaan tulokseksi, että siellä on investoitu kansalaisiin joka vuosi keskimäärin 2,3 kertaa enemmän kuin meillä. Kyse on enemmän kuin huomattavasta erosta, joka selittää talouksiemme erilaisen kehityskulun.
Luulen, että Euroopan lyhyen ajan ratkaisuna ei ole verojen alentaminen. Sen sijaan meidän on pitäydyttävä tasapainoisissa talousarvioissa, jotka eivät saa olla alijäämäisiä, ja säädettävä siten julkiset juoksevat menot sopivalle tasolle sekä lisättävä kannattaviin hankkeisiin kohdistettavia julkisia investointeja nykyaikaistamalla perusrakenteitamme, panostamalla tekniseen tutkimukseen ja kehitykseen, ottamalla tutkimuslaitokset ja yliopistot mukaan antamalla niille oikeus yksityisiin aloitteisiin sekä edistämällä koulutusta ja tietoa yhteiskunnassamme.
Se, mitä ei voida miltään osin hyväksyä, on José Aznarin luotsaaman Espanjan keskushallituksen politiikka, jossa peitellään ja piilotellaan todellista budjettialijäämää, jota rahoitetaan niillä tuloilla, jotka saadaan kuukausittain valtion sosiaaliturvajärjestelmän piiriin kuuluvilta työntekijöiltä. Tällä tavoin hallitus asettaa entistäkin enemmän vaaralle alttiiksi ne eläkkeet, joita näiden nykyisin antavana osapuolena olevien työntekijöiden pitäisi voida nauttia eläkkeelle jäädessään ja joiden maksuunpano jää nähtäväksi. Sitä ei voida hyväksyä ja siksi se pitää paljastaa julkisesti.

Van den Burg
Arvoisa puhemies, olin kaksi viikkoa sitten Alankomaissa paikalla parlamentin uuden istuntokauden avajaisissa, jolloin esiteltiin valtionbudjetti. En ollut sekavien tunteiden vallassa pelkästään Yhdysvaltojen tapahtumien vuoksi vaan minulla oli myös sellainen tunne, että mistä tässä on kysymys.
Talouden yhä lisääntyvän kansainvälistymisen myötä erityisesti Alankomaiden kaltaisessa maassa huomaa, että kansallisella tasolla on oikeastaan vain vähän liikkumavaraa taloudellista ohjailua varten. Luonnollisesti voidaan tehdä painotuksia, ja on hyvä, että Alankomaiden hallitus ehdottaa investointien tehostamista julkiselle sektorille. Liikkumavara, joka on tosiaan vielä jäljellä, on kuitenkin suhteellisen rajoitettu, ja se määritellään aivan muilla tasoilla, joita lähempänä ollaan Brysselissä.
Toisaalta tunsin oloni todella kotoisaksi seuratessani, millä tavalla Alankomaissa valmistellaan tällaista budjettia. Keskussuunnitteluvirasto, kuten me sitä vielä nimitämme, esittää analyyseja ja ennusteita, ja Talous- ja sosiaaliasioiden neuvosto, jossa riippumattomat asiantuntijat, työmarkkinaosapuolet ja Alankomaiden keskuspankki ikään kuin asettavat kellot samaan aikaan, esittää laajoja keskipitkän aikavälin lausuntoja. Siten hallitus voi tehdä suunnitelmia, joilla on perusta ja jotka voivat olla tehokkaita.
Paradoksina eurooppalaisen taloudellisen yhteistyön tässä vaiheessa on se, että sosiaali- ja talouspolitiikan poliittinen ohjaus on siirretty yhteisötasolle mutta että siinä tarvittavat välineet ja menettelyt ovat vielä jäsenvaltiotasolla. Eurooppalainen poliittinen rakenne ja eurooppalaiset toimijat eivät ole vielä niin pitkällä. Tämä on harmillista, koska olen vakuuttunut siitä, että Eurooppa tarvitsee tällaista perusteellista ja laajaa sosiaalista ja taloudellista koordinointia.
Siksi olen tyytyväinen esittelijä Berèsin mietintöön. Hän tekee ehdotuksia laajemmasta koordinoinnista euroalueen maiden sisällä, kansallisten päätöksentekijöiden ja parlamenttien laajemmasta osallistumisesta sekä paremmasta sopusoinnusta yhteisötason eri toimijoiden välillä. Haluan tässä yhteydessä painottaa erityisesti makrotaloudellista vuoropuhelua, jonka on saatava huomattavasti korostetumpi rooli myös valmisteltaessa talouden laajoja suuntaviivoja. Sen jälkeen tarvitaan laajempaa keskustelua, myös jäsenvaltioiden parlamenttien kanssa.
Lopetan esittelijä Berèsin mietinnön käsittelyn näihin huomautuksiin. Pyydän vielä kerran esittelijä Peijsiä mietintönsä osalta tarkastelemaan esittämiämme tarkistuksia, jotta pääsisimme vielä kompromissiin.

Trentin
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, puollan kokonaisuudessaan Berèsin mietintöä komission rahaliiton näkymiä koskevasta tiedonannosta.
Olen vieläpä sitä mieltä, että 11. syyskuuta sattuneiden traagisten tapahtumien jälkeen ehdotettujen toimien ja kokeilujen toteuttamista on tuntuvasti vauhditettava, mikäli halutaan, että rahaliitto vie loppuun asti sille kuuluvan tehtävän terrorismin vastaisessa taistelussa, unionin talouskasvun ja kilpailukyvyn tukemisessa sekä sellaisen rauhan ja kansainvälisen yhteistyön politiikan lujittamisessa, jonka avulla terrorismi voidaan eristää kehitysmaissa.
Vetoan ensinnäkin siihen, että talouskasvun hidastuminen on kohdattava talous- ja sosiaalipolitiikkojen koordinoinnin avulla myös suhdannepoliittisessa merkityksessä, minkä tuloksena euroryhmän jäsenten välillä vahvistettujen yhteistyötoimien avulla saataisiin aikaan rahaliiton todellinen ja vahvistettu hallintomuoto, jolla kyettäisiin puuttumaan Euroopan keskuspankin päätöksiin sellaisella arvovallalla, joka on ainakin yhtä voimakasta kuin arvovalta, jollaista Yhdysvaltain keskuspankki osoitti jokunen viikko sitten.
Vetoan myös siihen, että ennen kaikkea rahaliiton puitteissa pääomanliikkeissä on mitä pikimmin saavutettava mahdollisimman suuri avoimuus ja luotava niitä koskeva keskinäinen tiedotusjärjestelmä sivuuttamalla pankkisalaisuuteen liittyvät velvoitteet, jotta - hyvä jäsen Karas onnistuttaisiin vihdoinkin iskemään terrorismin rahoitukseen liittyvään rahaliikenteeseen, järjestäytyneen rikollisuuden rahanpesuun sekä veropetokseen liittyviin rikoksiin.
Arvoisa puhemies, päätän puheenvuoroni viittaamalla myös sellaiseen kansainvälisen yhteistyön politiikkaan, jonka ansiosta on mahdollista laatia pitkän aikavälin sopimuksia raaka-aineiden toimittamisesta Eurooppaan myös euroissa.

Solbes
. (ES) Arvoisa puhemies, paljon kiitoksia molemmille esittelijöille. Heidän tänä iltana käyttämänsä puheenvuorot auttavat meitä epäilemättä myöhemmässä työssämme.
Aloitan kommenttini Berèsin mietinnöstä ja haluan ilmaista tyytyväisyyteni parlamentin päätöslauselmaesityksestä, jossa kannatetaan talouspolitiikan koordinoinnin tehostamista euroalueella.
Emme saa unohtaa, että talouspolitiikan koordinointi on perustamissopimuksessa määrätty velvoite. Siitä käy erittäin selvästi ilmi, että mallimme perustuu yhteen rahapolitiikkaan ja kansallisiin mutta koordinoituihin talouspolitiikkoihin. Tämä on mallimme avainasia.
On totta, että koordinointi on vielä opetteluvaiheessa. On myös totta, että olemme keskenämme yhä tiiviimmässä riippuvuussuhteessa, erityisesti euroalueella, mutta myös koko unionissa, mikä edellyttää, että käyttämiämme sisältöjä, järjestelmiä ja välineitä tarkistetaan jatkuvasti. Siksi minun on kiitettävä aivan erityisesti parlamentin laatimaa mietintöä, jäsen Berèsiä ja kaikkia niitä, jotka ovat talous- ja raha-asioiden valiokunnassa osallistuneet hänen suurenmoisen asiakirjansa laatimiseen. Mielestäni tässä mietinnössä mennään monessa suhteessa jopa komission ehdotusta pitemmälle, ennen kaikkea yhdessä keskeisessä asiassa, joka on jäsenvaltioiden osallistumisen lisääminen talouspolitiikan koordinoinnin yhteydessä.
Haluaisin tähdentää kahta keskeistä asiaa mietinnössä, ja esitän kummankin yhteydessä muutamia huomioita eri puheenvuoroista. Ensimmäinen koskee koordinoinnin tehostamista ja toinen demokraattisen keskustelun ja jäsenvaltioiden osallistumisen lisäämistä.
Minusta tuntuu, että minun kannattaa kommentoida hieman laajemmin muutamia koordinoinnin sisältöön liittyviä näkökohtia. Mietinnössä kannatetaan euroalueen taloutta koskevien säännöllisten raporttien laatimiseen liittyviä komission ehdotuksia. Voin jo tänään ilmoittaa teille, että ajatuksenamme olemme kehitelleet asiaa edelleen on, että meidän on tehtävä yksityiskohtaisia taloudellisia erittelyjä mutta myös talouspolitiikan kannalta merkityksellisiä ehdotuksia. Meidän on mentävä pitemmälle kuin erityisanalyyseihin.
Jäsen Berès esitti puheenvuorossaan, että politiikkojen tilastointia ja arviointia on parannettava. On totta, että olemme edistyneet unionin valuutta-aluetta koskevien tilastointisuunnitelmien osalta, mutta emme voi kuitenkaan olla täysin tyytyväisiä. Ongelmana on osittain kansallisten tilastojen sopeuttaminen uusiin realiteetteihin, osittain taas raha, mutta toisinaan se ei ole kumpikaan näistä vaan se, että hyvän talouspolitiikan määrittämiseksi tarvittavat tiedot olisi hankittava lyhyemmässä ajassa. Se merkitsee sitä, että tulevaisuudessa meidän on ehkä saatava käsiimme omaa tilastotietoa, joka ei ole jäsenvaltioiden tilastojen yhdistelmä. Tämä on epäilemättä perustava asia, jotta voimme toimia yhtä nopeasti kuin muut talousasioista vastaavat tahot.
Jäsen Berès mainitsee mietinnössään keskeisenä pitämäni asian, yrityksen kehittää yhteinen näkemys suhdannevaiheiden vaikutuksista julkiseen talouteen. Osan tästä keskustelusta kävimme jo tänään iltapäivällä puhun siitä myöhemmin samalla, kun puhun jäsen Peijsin mietinnöstä mutta meistä on keskeistä kehittää Ecofin-neuvostossa pian työtapoja, joiden avulla meidän on mahdollista tutkia samoin perustein rakenteellisen alijäämän käsitettä. Työskentelemme tämän keskeisenä pitämämme asian hyväksi juuri siksi, että automaattiset vakauttajat voisivat toimia siinä määrin kuin kunkin jäsenvaltion rahoitusasema sen sallii, mutta soveltaen kaikissa tapauksissa samoja kriteerejä.
Eräänä lisänäkökohtana ensiksi mainitsemaani asiaan, koordinoinnin sisältöön, ovat etukäteen annetut tiedot. Tämä aihe herättää aina jonkinlaista keskustelua ja kiistaa. Puhuessamme etukäteen annettavista tiedoista puhumme kahdesta eri asiasta. Ensinnäkin puhumme siitä, että saamme muilta euroryhmän edustajilta tietoomme ne jäsenvaltioiden suuret talouspoliittiset linjaukset, joilla voi olla vaikutusta muihin. Antakaamme esimerkki: öljykriisin seurauksena tehdyt veronalennukset viime vuonna. Mikäli olisimme toimineet samalla tavoin kuin tänä vuonna lentolinjojen vakuutusten kattamisen yhteydessä, olisimme ilman muuta päässeet parempaan tulokseen ja unionin aseman kannalta parempaan kysymyksenasetteluun.
Toisena esimerkkinä voisi olla maailmanlaajuinen matkaviestinjärjestelmä. Mikäli olisimme ennen päätöksen tekemistä keskustelleet siitä, miten kohdata ne mahdollisuudet ja vaikeudet, joita kolmannen polven matkapuhelinten toimilupia koskevista valinnoista voisi seurata, olisimme epäilemättä välttäneet osan myöhemmin ilmenneistä ongelmista. Emme puhu nyt siitä, että meidän kaikkien pitäisi toimia samalla tavoin, vaan siitä, että me voisimme keskustella keskenämme, jotta voisimme luoda eri jäsenvaltioiden päätökset kokoavan kehyksen, jonka puitteissa voisimme esittää johdonmukaisen kannan asioihin.
Sanoin, että etukäteen annettavilla tiedoilla on toinenkin puoli, joka on se, että niiden avulla ministerit voivat ottaa yhteisölliset näkökohdat huomioon määritellessään kansallista politiikkaansa. Tämä huomioni liittyy jäsen Berèsin esittämään ajatukseen, joka koskee kansallisen osallistumisen lisäämistä talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista päätettäessä. Tähän asti on ajateltu jotakuinkin niin, että meillä on käytössämme kaksi prosessia, joilla ei välttämättä pyritä samaan päämäärään. Yhtäältä tarkoituksenamme oli päästä sopimukseen talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista Brysselissä ja Luxemburgissa; toisaalta meidän oli määriteltävä kansalliset talousarvio- ja talouspolitiikkamme. Kumpikin prosessi suuntasi omalle taholleen. Ajateltiin jopa, että vakaussopimuksen noudattaminen riitti tekemään käynnistämästämme talouspoliitikkojen koordinointijärjestelmästä johdonmukaisen ja yhtenäisen.
Meille käy yhä selvemmäksi, että kaksi välinettämme, vakaussopimus ja talouspolitiikan laajat suuntaviivat, ovat avainasemassa. Lisäksi talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen pitää, mikäli ministerit tosiaan hyväksyvät ne todelliseksi sitoumukseksi, joita sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa, kuvastaa sitä budjettipolitiikkaa, jota kukin ministeri haluaa ja jota hänen täytyy suunnitella omassa parlamentissaan.
Uskon, että tällä tavoin voisimme suhteuttaa suunnattomasti paremmin toisiinsa yhteisön tasolla tehdyt ja jäsenvaltioiden parlamenteissa tehdyt päätökset. Siksi komissiossa katsotaan, että ajatus keskustelusta on olennaisen tärkeä, ja sitä tuetaan täysimääräisesti.
On kuitenkin totta ja tämän asian halusin myös ottaa esille että menettelyjä ei kannata kuormittaa liikaa. Siksi suhtaudumme hiukan torjuvammin joihinkin makrotaloudellista vuoropuhelua koskeviin ajatuksiin. Sitä on ilman muuta tehostettava poliittisen vuoropuhelun tasolla, mutta meistä sen pitää edelleen säilyä rehellisenä ja luottamuksellisena ja siksi on keskeistä, että keskustelun epävirallinen luonne säilytetään ja ettei sen kulusta tehdä liian muodollista kuormittamalla sitä liikaa, sillä se tekisi kaikesta tähän asiaan liittyvästä keskustelusta hedelmättömämpää.
Haluaisin sen tähden päättää tätä ensimmäistä mietintöä koskevat huomioni kertomalla, että komission yksiköissä harkitaan parhaillaan joidenkin päätöslauselmaan sisältyvien ehdotusten täytäntöönpanoa, että olen pannut muistiin täällä nyt iltapäivällä tehtyjä ehdotuksia ja että kiinnitämme niihin tietysti erityistä huomiota laatiessamme lopullista ehdotustamme.
Mitä jäsen Peijsin mietintöön tulee, haluan aivan ensimmäiseksi kiittää häntäkin hänen esityksestään ja huomioistaan, mutta haluaisin kuitenkin keskittyä ainoastaan kolmeen tai neljään kohtaan, jotka ovat minusta varteenotettavia.
Ensinnäkin olen täysin samaa mieltä ajatuksestanne, että euron käyttöönoton yhteydessä keskeisenä asiana on terveen ja euron kanssa yhteensopivan julkisen talouden politiikan uskottavuus. On totta, että meidän käsityksemme mukaan julkisen talouden pitää sanoimme sen tänään selvästi toimia niin kriisitilanteissa kuin niissäkin tilanteissa, joissa talous toimii hyvin. Te mainitsette mietinnössänne automaattiset vakauttajat, ja uskon, että meillä ei ole suuria näkemyseroja tämän asian tarkastelussa. Me ajattelemme teidän laillanne, että niiden on oltava keskeisessä osassa sekä kasvuvaiheessa että talouden taantuessa.
Kiitämme teitä viittauksestanne verojen alennukseen. Komission kantana on ollut, että kaikissa veronalennuksissa on noudatettava tiettyjä kriteerejä, jotka on kirjattu mietintöönne ja joita pidämme perustavina hyvätasoisen julkisen talouden ylläpidon kannalta. Mikäli me keskustelisimme veronalennuksista nyt, sellaisilla asioilla kuin kulutuksen vauhdittaminen olisi epäilemättä paljon enemmän merkitystä, sillä se on yksi meitä huolestuttavista asioista. Ei kuitenkaan ole epäilystäkään siitä, että myönteiset alennukset voidaan sovittaa käytännöllisesti katsoen kaikissa tapauksissa yhteen asiakirjassa mainittujen ja teidän tukemienne kriteerien kanssa.
Tässä on viimeinen kommentti, joka koskee julkisen talouden kestävyyttä pitkällä aikavälillä. Muita huomioita on esitetty työmarkkinoista, mahdollisista etenemistavoista johdonmukaisuudesta työhön nähden, eläkkeistä jne. Minusta kaikki nämä asiat voidaan nähdä osana laajempaa työmarkkinoihin liittyvää näkemystä, kun taas valtiovarainministerien pitää kiinnittää erityishuomiota julkiseen talouteen ja siten niihin vaikeuksiin, joita voi syntyä, kun sosiaaliturvaa rahoitetaan kaikille julkishallinnoille ominaisista alijäämäisistä talousarvioista.
Ajatuksenamme tällä hetkellä teidän mietintönne jälkeen on jo edistytty joissakin asioissa, kuten tiedätte on, että vakausohjelmiin kerättäisiin vuosittain ne tiedot, joita tarvitaan julkisen talouden kehitystä koskevan asianmukaisen arvion tekemiseksi ikääntymiseen liittyvien ongelmien osalta, sen sijaan, että ne pelkästään mainittaisiin jossakin lyhyessä kappaleessa. Ajatuksemme, että nämä tiedot sisällytettäisiin vakausohjelmiin, ei kuitenkaan johdu siitä, että pitäisimme niitä ongelmina, jotka on ratkaistava vuosittain tehtävien päätösten avulla, sillä ne edellyttävät pidemmän ajan ratkaisuja, vaan siitä, että meistä ei tuntunut asianmukaiselta ottaa käyttöön uusia julkisen talouden kehitystä koskevia kysymyksenasettelu-, tarkastelu- tai seurantamalleja.
Ajatuksenamme on, että joka neljäs tai viides vuosi kussakin jäsenvaltiossa tehtäisiin esimerkiksi vakausohjelman asiakirjojen liitteenä julkaistava perusteellisempi analyysi julkisesta taloudesta pitkällä aikavälillä, missä keskeisenä ongelmana on tietysti väestön ikääntyminen. Vuosiohjelmien päivityksiin kerättäisiin kuitenkin vain tarvittavat perustiedot.
Haluaisin päättää puheenvuoroni kiittämällä uudestaan kaikkia yhteistyöstä ja meille välitetyistä hyödyllisistä ajatuksista, jotka otamme mahdollisimman hyvin huomioon.

Peijs
. (NL) Arvoisa puhemies, olen jäsen van den Burgille vielä vastauksen velkaa tarkistuksista. Minulla ei ole numeroita mukanani, joten minun on yritettävä hakea ne muististani, mutta jäsen Bullman epäilemättä korjaa, jos numeroni eivät ole hänen mielestään oikeita.
Arvoisa jäsen van den Burg, toimivaan kompromissiin pääsemiseksi hyväksymme tarkistukset 4 ja 5 sekä tarkistuksen 7, jossa pidetään lähtökohtana jäsen Bullmanin tekstiä, johon lisätään yksi lause. Tarkoitan tässä suullista tarkistusta, josta jo puhuin. Hyväksymme myös tarkistuksen 9 toisen osan, joka alkaa sanoilla "kääntyy jäsenvaltioiden puoleen", ja tarkistuksen 10 täydennyksenä sekä tarkistuksen 12. Uskoakseni tässä oli kaikki.
Sitten olen vastauksen velkaa jäsen Colom i Navalille. Uskoakseni hän on odottanut sitä jo koko illan. Arvoisa jäsen Colom i Naval, haluan vielä painottaa, että ei ollut kysymys sisällöllisestä asiasta. Emme voineet puhua siitä, ennen kuin olimme äänestäneet tarkistuksista, koska olin ensin Yhdysvalloissa valtuuskunnan mukana - näitte varmaankin, että en ollut tuolloin läsnä valiokunnassa - ja sitten Roomassa ryhmäni mukana. Kuukausi oli hieman kiireinen.
Tässä ei ollut kysymys sisällöllisestä asiasta. Kysymys oli siitä, että Euroopan komissio oli pitänyt tiedonannossaan lähtökohtana jäsenvaltioita. Ne ovat myös minun mietintöni lähtökohta. Jos kirjoitatte mietinnössänne eurooppalaisen budjettipolitiikan seurauksista työllisyyden kannalta, haluan äänestää kaikkien tarkistustenne puolesta, mutta ne eivät tulleet esille minun mietintöni puitteissa. Suokaa anteeksi, että emme voineet puhua tästä asiasta yhdessä.

Puhemies
Se oli henkilökohtainen selvitys, joka edistää sovinnontekoa!
Kiitokset myös teille, arvoisa komission jäsen Solbes!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Kilpailupolitiikka (2000)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Agag Longon laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0299/2001) XXX kilpailupolitiikkaa koskevasta komission kertomuksesta 2000 (SEK(2001) 694 - C5-0312/2001 - 2001/2130(COS)).

Evans, Jonathan
. (EN) Arvoisa puhemies, olen ylpeä, että kollegani Agag Longo on pyytänyt minua esittelemään parlamentille erinomaisen ja yksityiskohtaisen mietintönsä komission XXX kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta.
Mietinnössä tehdään yhteenvetoa useista kilpailupolitiikan merkittävistä osa-alueista. Esittelijä toistaa parlamentin voimakkaan tuen komission jäsen Montille todetessaan, että tehokas kilpailu ei ole vain talouskasvun tärkeä moottori vaan että se toimii myös kuluttajien eduksi lisäämällä valinnanvaraa, parantamalla laatua ja alentamalla hintoja sekä tavaroiden että palvelujen osalta.
Onnittelemme komission jäsentä Euroopan kilpailupolitiikan menestyksestä, mutta tunnustamme, että menestyksen jatkuminen edellyttää jatkuvaa ja tunnollista valvontaa. Esittelijämme on tuonut esille lisätoimenpiteitä, joihin parlamentti keskittää huomionsa lähikuukausina. Autojen jälleenmyynnin tulevaisuus on yksi ala, jolla odotamme innokkaasti komission ehdotuksia. Käsittääkseni alustavat arviomme viittaavat siihen, että kuluttajat kärsivät nykyisestä poikkeuksesta, sillä hintojen vaihtelu jäsenvaltioiden välillä on epäoikeutettua. Odotamme niin ikään yrityskeskittymäasetusta N:o 4064/89 koskevaa kuulemista. Mielestämme on hyvä, että komission jäsen Monti suhtautuu myönteisesti valiokuntamme kuulemiseen, mutta vaadimme edelleen perussopimuksiin merkittävää muutosta, jonka myötä parlamentti saisi todelliset yhteispäätösvaltuudet komission kanssa.
Komission jäsen Montilla on ollut keskeinen tehtävä kilpailupolitiikkaa ja sen valvontaa koskevan maailmanlaajuisen lähestymistavan edistämisessä. Valiokuntamme tukee pyrkimyksiä luoda kansainvälinen kilpailusäännöstö WTO:n puitteissa ja tunnustaa samalla, että Euroopan uskottavuus tällä alalla edellyttää EU:n omien kansallisten kilpailuviranomaisten välistä tehokasta yhteistyötä.
Odotamme tuloksia myös komission ja neuvoston neuvotteluista, jotka koskevat komission ehdotuksia 81 ja 82 artiklan mukaisen valvontajärjestelmän uudistuksesta, jonka hyväksyimme viime kuussa. Esittelijä Agag Longo kiinnittää mietinnössään huomiota uudistusta koskevan parlamentin kannan muihin tärkeisiin osa-alueisiin, 3 artiklaa koskevaan voimakkaaseen tukeemme ja oikeusvarmuutta koskevaan huoleemme sekä toimivaltajakoon. Tiedän, että komission jäsen Monti tiedostaa tämän, mutta olemme toistuvasti sanoneet, että komission on suojauduttava siltä vaaralta, että uudistus johtaa kilpailupolitiikan epäjohdonmukaiseen soveltamiseen tai jopa sen saattamiseen uudelleen kansalliselle tasolle, jolloin tuhottaisiin yhtenäismarkkinat. Tuodessamme näitä kysymyksiä jatkuvasti esille reagoimme Euroopan monien yritysmaailman edustajien huoleen.
Valiokuntamme on painottanut myös muita kilpailuun liittyviä seikkoja. Odotamme markkinoiden vapauttamisen jatkuvan, mutta haluamme, että jo sovitut politiikan osa-alueet kaasu- ja sähköalalla pannaan tehokkaasti täytäntöön. Komission jäsen on tietoinen sellaisten yritysten tekemiä yritysostoja koskevista valituksista, joiden kotimarkkinoita ei ilmeisesti ole vapautettu, ja odotamme komission tutkivan, onko näissä tapauksissa rikottu valtiontukisääntöjä.
Esittelijä Agag Longo vaatii myös vapauttamisen edistymistä esimerkiksi energia-, liikenne- ja postipalvelualoilla. Pidämme myönteisenä komission jäsenen edistymistä valtiontukien valvonnassa. Tuemme lisäksi hänen työtään sen hyväksi, että ehdokasvaltiot ymmärtäisivät täysin EU:n kilpailupolitiikan vaatimukset, erityisesti kilpailumääräysten soveltamisen ja niiden merkityksen markkinoiden vääristymien osalta.
Valiokuntamme vastaa piakkoin yksityiskohtaisemmin komission yhdeksänteen selvitykseen valtiontuista, mutta tässäkin mietinnössä käsitellään valtiontukia. Olemme tyytyväisiä edistymiseen valtiontukirekisterin ja tulostaulukon täytäntöönpanossa, koska ne ovat tärkeitä välineitä avoimuuden ja demokraattisen valvonnan lisäämiseksi, vaikka minun on saatettava komission jäsen Monti kiusalliseen tilanteeseen sanomalla, että tekniset ongelmat haittasivat tulostaulukon käytännön esittelyä valiokunnassamme.
Tällainen laaja ja yleinen tiedonsaanti on mielestämme välttämätöntä. Niin ikään pidämme myönteisenä jatkuvaa sitoutumista kilpailupäivän seminaarien järjestämiseen kussakin neuvoston puheenjohtajavaltiossa, vaikka haluammekin lisätä yleisön tietoisuutta näistä tapahtumista ja osallistumista niihin.
Lopuksi haluaisin puhua täysin omakohtaisesti ja todeta olevani huolestunut siitä, että komissio on edistynyt erittäin hitaasti niissä valituksissa, jotka koskevat Espanjan hallituksen suhtautumista Gibraltarin asukkaisiin tietoliikenneasioissa. Valitukset ovat olleet komission käsiteltävinä yli viisi vuotta, mutta komissio on äskettäin pannut vireille Gibraltarin sijoitussuunnitelmia koskevan valtiontukitutkimuksen ja kieltänyt sitä toimimasta, kunnes komission tutkimus on saatu päätökseen. Minun on sanottava, ettei tämä vaikuta mielestäni kovinkaan tasapuoliselta, ja toivon, että komission jäsen Monti lupaa selvittää asiaa. Muuten suosittelen parlamentille Agag Longon erinomaista mietintöä.

Konrad
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hyvät kollegat, viime aikoina, erityisesti Tukholman Eurooppa-neuvoston jälkeen, Euroopan unioni on kokenut kilpailupolitiikan muutoksen. Se näkyy yhä useampien olemassa olevien rakenteiden säilyttämisenä. Asia otetaan Agag Longon mietinnössä aivan oikeutetusti esille. 1990-luvulla vapauttamisessa saavutettujen edistysaskelten jälkeen posti-, sähkö- ja kaasualalla yritetään nyt lakkauttaa tämä hankaluuksia aiheuttava kilpailu. Ensin vapautetaan ja sitten taas säännellään - tämän tapauksen otsikko on oman olemassaolon turvaaminen.
Hallitusten päämiesten Laekenin kokouksen esityslistalle on määrätty nimenomaan kilpailun ja oman olemassaolon turvaamisen välinen ristiriita. Saa nähdä, pystyykö kilpailu pitämään pintansa. Kun kysytään, mikä on meidän modernin ja avoimen yhteiskuntamme ja jonkin luokkiin ja kasteihin jaetun yhteiskunnan välinen ero, vastaus on aivan selvä: meidän avoimessa yhteiskunnassamme kilpailusta on tullut kulttuuria säilyttävä järjestys, kulttuuria säilyttävä periaate. Kilpailuperiaatteen läpimurto on siis valtava kulttuuriteko. Valtio ei ole tosin koskaan ottanut tätä asiaa hoitaakseen. Se on aina suojellut koulutusjärjestelmäänsä, pankkejaan, rautateitään, lentoyhtiöitään, postipalvelujaan, puhelinverkkojaan ja asuntoyhtiöitään kilpailun synnyttämältä vastatuulelta. Joidenkin talouden alojen toimijat väittävät lisäksi, ettei kilpailu toimisi heidän alallaan tai että kilpailu saattaisi estää heitä saavuttamasta tiettyjä tavoitteita.
Esimerkkejähän kyllä riittää. Hiilen merkitystä korostetaan sen energiahuoltovarmuuden vuoksi. Terveydenhuoltoalalla väitetään, että markkinoista koituisi vahinkoa, koska potilaat eivät osaisi arvioida palveluja. Maatalouteen markkinat eivät taas sovellu siksi, että halvemmat hinnat saisivat maanviljelijät muka lisäämään tuotantoaan vielä entistään. Postipalveluja ei saa vapauttaa kilpailulle - ei ainakaan kokonaan - koska niillä hoidetaan sosiaalisia tehtäviä. Listaa voisi jatkaa vielä. Kaikilla näillä tylsillä verukkeilla on jotakin yhteistä: kaikissa kilpailun merkitys periaatteessa tunnustetaan, mutta niissä väitetään, ettei järjestely vain sovellu kyseiseen erityistapaukseen.
Kilpailupolitiikan edellytykset ovat varmasti huonontuneet Euroopassa. Sen vuoksi on tärkeää, ja talous- ja raha-asioiden valiokunta nimenomaan vaatii, että EU:n kilpailupolitiikka ulotetaan vihdoinkin myös energia-, kuljetus- ja lääketieteen alalle. Siksi toivonkin, että suunnittelemme, mainostamme ja toimimme tulevaisuudessa yhdessä vapauden puolesta!

Berenguer Fuster
Arvoisa puhemies, ensinnäkin minun on ilmoitettava, että olen todella ymmälläni. Olen ymmälläni siitä, että brittiedustaja pohti espanjalaisen vuorolla kysymystä mikä sinänsä on tietysti sallittua , jolla ei ole mitään vaikutusta kilpailusääntöihin tai niitä koskeviin kertomuksiin vaan Euroopan unionin ainoaan alueeseen, jolta siirtomaavaltaa ei vielä ole purettu. Minusta se, että näitä kysymyksiä pohditaan espanjalaisen edustajan vuorolla on vähintäänkin tahditonta.
No niin, luulen, että tästä huolimatta kilpailupolitiikkaa koskevan vuosikertomuksen käsittely on hyvä tilaisuus tämän tärkeän eurooppalaisen politiikan edistymistä ja suuntaviivoja koskevan keskustelun aloittamiseksi.
Koska olette ryhtynyt itsekritiikin harjoittajiksi, halusin kysyä teiltä, aiommeko tosiaan käydä tuota keskustelua vai rajoitummeko yksinkertaisesti antamaan hyväksyttäväksi päätöslauselman, joka rehellisesti sanottuna hyväksyttäneen vain nipin napin. Sanojani ei pidä käsittää arvosteluna komission jäsen Montia kohtaan, sillä arvostan suuresti hänen kilpailun alalla tekemäänsä työtä. Lisäksi hän on aina ollut valmis keskustelemaan parlamentin kanssa niin monta kertaa kuin on tarvittu samalla, kun hän on aina antanut meille täsmällisesti tietoa osastonsa suuntaviivoista. En myöskään halua missään tapauksessa arvostella esittelijää, joka on laatinut oivallisen mietinnön ja tehnyt sen sitä paitsi joustavasti ja suvaitsevasti ja kuunnellen eri poliittisten ryhmien kantoja.
Siksi pohdintani koskee parlamentin toimintatapaa, erityisesti niitä jäänteitä, jotka periytyvät ajalta, jolloin parlamentti oli pelkkä neuvoa-antava edustajainkokous, joka ei saanut osallistua päätöksentekoon kuten nykyään. Siksi meillä on taipumuksena esittää asiakirjoja, kuten tämä kilpailupolitiikan vuosikertomusta käsittelevä asiakirja, ja ryhtyä jälleen miettimään muita asioita, aivan muita aiheita, joita olemme jo käsitelleet päätöksentekijöinä, vaikkakaan kilpailusäännöt eivät ikävä kyllä kuulu yhteispäätösmenettelyn piiriin. Sitä paitsi se, mitä sanomme yhdellä hetkellä, ei aina päde toisella hetkellä.
Palatakseni taas mietintöön saanen onnitella uudestaan jäsen Agagia sen sisällöstä, josta olemme suurimmaksi osaksi samaa mieltä haluaisin esittää erään huomion. Mietinnössä on kohta, joka on liikaa, ylimääräinen ja joka pitäisi poistaa nyt, kun komissio on tehnyt päätöksensä. Se on julkisille yrityksille annettava kielto koskea vapautettujen alojen pääomaan lukekaahan Electricité de France- ja Hidrocantábrico -yhtiöiden välisestä konfliktista ja jäsen Agag on sisällyttänyt sen mietintöönsä puolustaakseen ja tukeakseen eräitä Espanjan hallituksen kantoja.

Riis-Jørgensen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluaisin kiittää esittelijää - jota esittelijä Evans nyt edustaa - erittäin hyvästä mietinnöstä. Haluaisin kiittää siitä yhteistyöstä, jota olen tehnyt esittelijä Longon kanssa tämän mietinnön laatimisen yhteydessä. Haluaisin kiittää myös komission jäsen Montia siitä voimakkaasta kiinnostuksesta, jota hän on osoittanut EU:n kilpailupolitiikkaa kohtaan.
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja korostaa, että vapaan kilpailun puolesta käytävä taistelu on taistelu, jota on käytävä jatkuvasti. Tällä hetkellä meillä on monia hyviä esimerkkejä siitä, että vapaa kilpailu on uhattuna heti, kun siihen vain avautuu mahdollisuus. Ensimmäinen hyvin kuvaava esimerkki on se ehdotus, jonka komissio on esittänyt väliaikaisen tukijärjestelyn käyttöön ottamisesta, kun kyse on tietynlaisesta laivanrakennuksesta. Ehdotuksen taustalla on, että Euroopassa ollaan sitä mieltä, että Etelä-Korea toteuttaa meihin nähden epäoikeudenmukaista kilpailua. On selvää, että monet asianosaiset yrittävät käyttää tilaisuutta hyväkseen ja lisätä tuen määrää huomattavasti enemmän kuin tosiasiassa on sallittua. Haluaisin sen vuoksi kehottaa Euroopan parlamenttia ja parlamentin kollegoitani pitämään kiinni neuvoston viime vuonna laatimasta tätä asiaa koskevasta päätöksestä, joka koskee laivanrakennusteollisuudelle myönnettävän suoran tuen lopettamista.
Toisena esimerkkinä siitä, että tilanteesta yritetään hyötyä, voidaan mainita ilmailuteollisuus, joka juuri näinä päivinä ja viikkoina on joutunut erittäin koviin ilmakuoppiin. Se on saanut monet puhumaan tukien käyttöön ottamisen puolesta. Haluaisin muistuttaa siitä, että ne ongelmat, joihin eräät yritykset ovat ajautuneet, eivät johdu täysin 11. syyskuuta sattuneista traagisista tapahtumista, vaan kyse on pikemminkin siitä, että lentoyhtiöt joutuvat nyt, odotettua aiemmin, vastakkain kylmien tosiasioiden kanssa. Koko ala on jo pitkään tarvinnut perusteellista uudelleenjärjestelyä, ja meidän on poliitikkoina huolehdittava siitä, että nykyinen kuumeinen ja sekava tilanne ei saa johtaa siihen, että käyttöön otetaan sellaisia laajoja tukia, jotka meidän veronmaksajien on maksettava ja jotka pitävät hengissä monia kannattamattomia yrityksiä ja reittejä, joilla matkustaessamme me kuluttajat joudumme maksamiemme verojen lisäksi maksamaan vielä ylihintaa.
Haluaisin lopuksi käsitellä muutamaa konkreettista mietinnön kohtaan. Mielestäni on tärkeää, että vaadimme komissiota pitämään kiinni siitä, että uudet kilpailusäännöt eivät merkitse sitä, että kilpailupolitiikka saatetaan uudelleen kansalliselle tasolle. Samoin on tärkeää, että komissio jatkaa vuosittaisen valtiontukia koskevan selvityksen laatimista, vaikka se onkin ottanut käyttöön tulostaulukon, jonka käyttöön ottamista muun muassa minä olen pitkään vaatinut ja josta olen erittäin iloinen. Haluaisin lisäksi, että komissio ottaisi huomioon toivomuksen, jonka mukaan meidän pitäisi ryhtyä mahdollisimman pian tarkastelemaan niitä sääntöjä, jotka koskevat laittomasti maksetun valtiontuen takaisinmaksua - asiaa, jossa on paljon toivomisen varaa. Lopuksi toivon, että komissio noudattaisi sille annettua kehotusta ja tarkastelisi lähemmin vahinkoa kärsineiden yritysten oikeudellisen tilanteen parantamista ja mahdollisuutta kolmansien osapuolien osuuden lisäämiseen komission käsitellessä konkreettisia asioita.

Monti
. (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aivan ensimmäiseksi ilmaista kiitollisuuteni esittelijä Agag Longolle ja jäsen Evansille hänen puheenvuorostaan. Olen ilahtunut jäsen Agag Longon mietinnön laadusta, ja arvostan monia rakentavia huomioita, joita on esitetty. Minulta ei jäänyt huomaamatta, että mietintö sisältää myös kriittisiä havaintoja, ja minä vakuutan teille, että vaikka en tässä tilaisuudessa voikaan esittää lopullista kantaa kaikista esitetyistä huomioista, voin kuitenkin luvata teille, että niitä tarkastellaan hyvin huolellisesti. Olen kiitollinen myös muille tässä istunnossa puheenvuoronsa pitäneille jäsen Konradille, jäsen Berenguer Fusterille, jäsen Riis-Jørgensenille siitä poliittisesta ja myös kulttuurillisesta tuesta, jota he ovat osoittaneet Euroopan unionin kilpailupolitiikalle.
Komission XXX vuosikertomuksessa tarkastellaan vuonna 2000 saavutettuja kehitysaskeleita: nopea katsaus riittää siihen, että huomaa toiminnan kilpailualalla jatkuvasti olleen tiivistä: uusien asioiden kokonaismäärä oli 1206, valtiontukitapauksia oli 564, yhteensulautumisia ja yrityshankintoja 345 ja kilpailunrajoitustapauksia 297. Lainsäädäntötyö on helpottanut perussäännöstömme uudistamista. Tämä toiminta on antanut mahdollisuuden hyväksyä uusia ryhmäpoikkeusasetuksia horisontaalisten sopimusten kohdalla. Vertikaalisten rajoitusten kohdalla on omaksuttu uusia suuntaviivoja vuoden 1999 uuden ryhmäpoikkeuksia koskevan asetuksen lisäksi. Te tiedätte, että nämä uudet lähestymistavat antavat talouden suuntaviivoille enemmän painoarvoa.
Sen, että kilpailunrajoitustapausten määrä on vähentynyt, voidaan katsoa olevan näiden uusien vertikaalisia rajoituksia koskevien sääntöjen ansiota, sillä ne ovat tuntuvasti pienentäneet tarvetta tehdä ilmoitus tällaisista sopimuksista, mikä jättää komission yksiköille enemmän tilaa keskittyä vakavampiin ja vaikeampiin tapauksiin. Kilpailumenettelyn uudistuksessa on saavutettu huomattavaa edistystä, ja tälle menettelylle parlamentti antoi päättäväisen tukensa kuukausi sitten, kun suuri enemmistö äänesti Evansin mietinnön puolesta.
Keskittymien kohdalla hyväksyttiin tiedonanto korjaavista toimista ja yksinkertaistettu menettely tiettyjen ongelmattomien tapausten määrittelemiseksi, mikä antaa meille näin ollen mahdollisuuden käsitellä arviolta 40 prosenttia keskittymätapauksista. Valtiontukien valvontaa silmällä pitäen komissio on ensimmäistä kertaa ottanut käyttöön kolme eri poikkeusryhmää, jotka koskevat minimisäännön soveltamista, pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettäviä tukia sekä koulutukselle myönnettäviä tukia. Tartun jäsen Riis-Jørgensenin ajatukseen laittomien valtiontukien palauttamisesta, koska minäkin katson, että tällä on suuri merkitys yleisen uskottavuuden kannalta.
Tukien määrästä voidaan vahvistaa, että suuntaus on yleisesti laskemaan päin, mikä ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteivätkö määrät olisi edelleen hyvin korkeita. Arvoisa puhemies, sallinette minun korostaa, että toisin kuin päätöslauselmaehdotuksenne toisessa kappaleessa annetaan ymmärtää, valtiontukia koskevassa kysymyksessä komissio on todellakin jo käynnistänyt tutkimuksia verovapautuksista johtuvista valtiontuista, ja 11. heinäkuuta tutkimusten määrä oli jo 15. Lisäksi tehostamme ponnistelujamme aiheettomasti valtiontukina maksettujen summien takaisin saamiseksi.
Haluaisin tässä vaiheessa tuoda esiin kolme näkökohtaa, joihin kiinnitämme erityistä huomiota paitsi viimeisessä vuosikertomuksessa myös jokapäiväisessä toiminnassamme. Ensimmäinen ja tärkein on kilpailupolitiikan vaikutus kuluttajiin. Tiedän, että parlamentti yhtyy arvioomme, jonka mukaan kuluttaja on kilpailupolitiikan pääasiallinen hyötyjä. On ilman muuta tärkeää saada kuluttajat tietoisiksi kilpailupolitiikan eduista ja kertoa kansalaisille toiminnastamme ja niistä vaikutuksista, joita sillä on heihin.
Kuten lienette huomanneet, mietinnössä esitellään esimerkkinä eräitä päätöksiä, joista käy ilmi, mitä etuja ne tarjoavat. Hyvä esimerkki on OPEL Nederlandia vastaan annettu päätös, jolla suojellaan kuluttajien oikeutta ostaa vapaasti ajoneuvo jäsenvaltiossa, jossa hinnat ovat alhaisempia; tuoreempi esimerkki on vastaavanlainen päätös, joka tehtiin Volkswagenia vastaan, tai tutkimuksen aloittaminen hinnoista, joita sijainnin seurantaa harjoittavat yhtiöt soveltavat matkapuhelinpalveluissaan. Mitä tulee autoihin, nostan esiin jäsen Evansin esittämän viittauksen: komissio tekee kovasti työtä onnistuakseen laatimaan ehdotuksen seuraavaa ajanjaksoa varten 30. syyskuuta 2002, jolloin ajoneuvojen myyntisopimuksia koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen voimassaoloaika päättyy. Aikomukseni on esittää uusi asetusehdotus vuoden loppupuolella, ja olen varma, että haluatte mielihyvin esittää kantanne asiasta, kun ottaa huomioon, miten suurta kiinnostusta parlamentti on osoittanut asiaa kohtaan tähän mennessä.
Kuluttajille suunnattavasta tiedosta muistuttaisin Euroopan kilpailun teemapäiviä koskevasta aloitteesta, joka oikeastaan syntyi parlamentissa käytyjen keskustelujen yhteydessä. Lissabonissa, Pariisissa ja Tukholmassa pidettyjen teemapäivien jälkeen seuraava pidetään Belgian puheenjohtajakauden aikana 11. lokakuuta Anversissa, jolloin keskitytään kilpailuun farmasian alalla.
Toinen pääasiallinen etenemissuunta, jota seuraamme ja johon monet henkilöt ovat tänä iltana viitanneet koskee valtiontukia, eikä tarkoituksena ole pelkästään tiukentaa valvontaa vaan myös tehdä tästä aiheesta entistä ymmärrettävämpi Internetin välityksellä helposti käytettävän rekisterin ja tulostaulukon kaltaisten aloitteiden avulla.
Kolmas tärkeä työkenttä on maailmanlaajuistuminen, eli miten kilpailupolitiikan avulla voidaan panostaa maailmanlaajuistumisen hallintaan pyrkimällä mahdollisimman hyvään koordinointiin maailman eri kolkkien välillä. Vaikka meillä on tietenkin unionin sisällä tiiviit suhteet kansallisiin kilpailuviranomaisiin, olemme tässä asiassa luoneet tiiviit kahdenväliset työsuhteet Euroopan unionin ulkopuolella ja aloittaneet erittäin antoisan ja vahvan yhteistyön erityisesti Yhdysvaltojen kilpailuviranomaisten kanssa. Viime viikolla meillä oli Washingtonissa tehokas työistunto, jossa suunnittelimme kehittävämme entisestään tätä kahdenvälistä yhteistyötä.
Näkemykseni kuitenkin on, että kahdenvälinen toiminta ei riitä, ja kaiken sen vahvan luottamuksen avulla, joka Euroopan unionilla on tästä asiasta, kehitämme parhaillaan kahta monenvälistä yhteistyötä koskevaa menettelytapaa. Yksi on ajatus eräiden kilpailua koskevien sitovien perussääntöjen luomisesta maailman kauppajärjestössä; toinen on hiljattain tehty aloite esittää ehdotus maailmanlaajuisesta kilpailufoorumista, joka tarjoaa tilaisuuden maailmanlaajuiseen keskusteluun kilpailuviranomaisten välillä.
Tulevien painopistealueiden joukossa on kilpailumenettelyn nykyaikaistamistyö, jota tehdään parhaillaan ja jota jatkamme mikäli mahdollista vielä päättäväisemmin sen jälkeen, kun Euroopan parlamentti on selkeästi äänestänyt asian puolesta. Aikomuksemme on saada vuoden loppuun mennessä päätökseen minimitiedonannon tarkistus, jossa määritellään, mitkä yritysten väliset sopimukset ovat kiellettyjä perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja tämän ansiosta voidaan vähentää erityisesti kaikkein pienimpiin yrityksiin kohdistuvia rasitteita, jotta ne voisivat mukautua sääntöihin.
Koska olen jo esittänyt viittauksen ajoneuvoja koskevasta poikkeusasetuksesta, haluaisin lisäksi muistuttaa kartellinvastaisesta politiikasta, joka on jokaisen kilpailuviranomaisen peruspilari, että aikomuksemme on tämän vuoden loppuun mennessä kehittää entisestään ja ajanmukaistaa "suopeuspolitiikkaa", joka perustuu uhkasakkojen soveltamatta jättämiseen tai niiden pienentämiseen tapauksissa, joissa kartellien paljastamisessa on tehty yhteistyötä. Kyseessä on jälleen kerran alue, jossa yhdysvaltalainen ja eurooppalainen malli lähentyvät toisiaan. Keskittymien valvonnassa komissio katsoo, että sen tärkein tehtävä vuonna 2001 on jatkaa keskittymisasetuksen uudelleen tarkastelua. Aikomukseni on tämän puitteissa laatia vuoden loppuun mennessä asiaa koskeva muodollinen kuulemisasiakirja.
Mitä tulee uusien tapausten käsittelyyn keskitymme työssämme erityisesti hiljattain vapautettuihin markkinoihin, joita erityisesti jäsen Konrad, jäsen Evans ja muut viittasivat tähän asiaan ovat esimerkiksi energia-, lentoliikenne-, tietoliikenne-, ja postipalvelumarkkinat, koska nimenomainen aikomuksemme on estää aiemmin monopoliasemassa olleita käyttämästä hyväkseen vahvaa asemaansa, josta ne perinteisesti ovat nauttineet.
Esitän toistamiseen kiitokseni kaikista painavista ja innoittavista lausunnoista, joita komissiolle on kilpailuaiheesta esitetty: tiedätte, miten tärkeää komissiolle ja minulle itselleni on saada parlamentilta tukea tähän päivittäiseen työhön, ja tiedätte, että suhtaudumme vakavasti myös teidän kriittisiin näkemyksiinne, joita pyrimme hyödyntämään.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Monti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Sähköinen kaupankäynti ja rahoituspalvelut
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Huhnen laatimasta talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0301/2001)
komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille sähköisestä kaupankäynnistä ja rahoituspalveluista [KOM(2001) 66 - C5-0257/2001 - 2001/2119(COS)].

Huhne
Arvoisa puhemies, rahoituspalvelujen pitäisi hyötyä suuresti sähköisestä kaupankäynnistä, koska alalla ei ole fyysisiin toimituksiin liittyviä ongelmia, toisin kuin kirjakaupoilla tai päivittäistavarakaupoilla. Rahoituspalvelu, olipa kyseessä sitten eläkkeen kaltainen säästöväline tai sijoitusrahasto tai pelkkä pankkitili, on luonteeltaan aineeton.
Monet pankki- ja arvopaperivälitystapahtumat suoritetaan jo nyt verkossa. Euroopan työnantajain keskusjärjestö UNICE arvioi, että lähes viidesosa Euroopan pankkitapahtumista suoritetaan nykyisin Internetin, ohivalinnan, matkapuhelimen tai digitaalitelevision avulla, mikä on melkein kaksi kertaa enemmän kuin Yhdysvalloissa. Unionin Pohjoismaissa niiden osuus on yli kolmasosa kaikista pankkitapahtumista. Valtaosa tapahtumista suoritetaan kuitenkin jonkin EU:n jäsenvaltion sisällä. Rajat ylittävä sähköinen kaupankäynti rahoituspalvelualalla on vielä lapsenkengissään, eivätkä hinnat ole laskeneet edullisimman jäsenvaltion tasolle. Tuorein tutkimus viittaakin siihen, että pankkimaksuissa on enemmän vaihtelua kuin 1980-luvun puolivälissä yhtenäismarkkinaohjelman alkaessa. Vielä on siis paljon tehtävää.
Sähköisestä kaupankäynnistä viime vuonna annetun direktiivin tarkoituksena oli edistää rajat ylittävää kaupankäyntiä vahvistamalla alkuperämaan periaate. Kyseessä on yksi tärkeimmistä markkinoita vapauttavista periaatteista sisämarkkinoilla. Jos määräysten harmonisointi on liian vaikeaa, on ainakin tunnustettava yrityksen oikeus harjoittaa liiketoimintaa missä tahansa unionissa, kun se on saanut siihen luvan yhdeltä jäsenvaltiolta. Keskeisenä perusteena oli, että kuluttajat hyötyisivät kilpailun lisääntymisestä enemmän kuin he mahdollisesti häviäisivät siinä, että heidän olisi vaikeampi hakea oikeusteitse muutosta kaukana sijaitsevan ja määräyksiä rikkovan yrityksen toimintaan. Tämä johtuu yksinkertaisesti siitä, että alkuperämaan periaate takaa mahdollisimman suuren kilpailun lisääntymisen, ja kilpailun lisääntyminen on viime kädessä kuluttajan paras ystävä.
On totta, että sähköisestä kaupankäynnistä annetussa direktiivissä on etenkin vakuutustoiminnan ja yhteissijoitusyritysten kaltaisia poikkeuksia, joihin sovelletaan edelleen ulkomailta tarjottavia palveluja koskevaa kansallista lainsäädäntöä. Suurin osa liberaalisti ajattelevista ja markkinoiden vapauttamista kannattavista piireistä halusi saada sen lakikirjan kansien väliin. Kun direktiivin kaikki seuraukset ovat tulleet ilmi, jotkin jäsenvaltiot ovat vaivihkaa pyrkineet rajoittamaan sen soveltamisalaa ja lieventämään sen vaikutuksia. Tämä on sähköistä kaupankäyntiä ja rahoituspalveluja koskevan komission valkoisen kirjan todellinen merkitys. Sen tarkoituksena on koota sähköisen kaupankäynnin direktiivistä yli jääneet tähteet, ja tänään käsittelemämme mietinnön tarkoituksena on tukea komission pyrkimystä avata yhtenäismarkkinat; tämä tarkoittaa, että tarvittaessa korostetaan sähköisestä kaupankäynnistä annetun direktiivin säännöksiä joidenkin jäsenvaltioiden varauksista huolimatta.
Meidän on säilytettävä sähköisestä kaupankäynnistä annetun direktiivin liberaalit pyrkimykset. Tämä merkitsee myös selkeän aikataulun asettamista sekä vakuutustoiminnan että yhteissijoitusyritysten mainostamisen sisällyttämiseksi alkuperämaan periaatteen piiriin. Esimerkiksi vakuutuspalvelut soveltuvat erityisen hyvin sähköistä kaupankäyntiä koskevan säännöksen piiriin. Tämä merkitsee myös, että komission jäsenvaltioille kuluttajansuoja-asioissa antaman opastuksen on perustuttava todellisiin, ei kuviteltuihin, todistettuihin ongelmiin. Todellisia vaikeuksia on toki olemassa. Komission on tarkasteltava näitä vaikeuksia perinpohjaisesti ja pyrittävä antamaan selkeä "tiekartta", jotta sähköinen kaupankäynti ja rahoituspalvelut voisivat menestyä. Kuluttajat ovat huolissaan turvallisuudesta etenkin rajat ylittävien tapahtumien yhteydessä.
Laillisesti vähän sitovista määräyksistä eli vaihtoehtoisista riitojenratkaisumenettelyistä olisi tehtävä tehokkaita, jotta niiden avulla voitaisiin käsitellä valtaosa ongelmatapauksista, ja olemme pyytäneet tästä määräaikaiskertomusta. Jonkinasteinen kuluttajasopimuksiin liittyvien kansallisten säännösten lähentäminen on selvästikin toivottavaa, vaikka tätä ei saisi käyttää tekosyynä yhtenäismarkkinoiden viivyttämiseksi. Jotkin maanpäällisen pankkitoiminnan vakiopiirteistä, kuten rahanpesumääräysten soveltaminen siten, että tallettajan rahojen alkuperä selvitetään katsomalla tätä silmiin, edellyttävät uutta ajattelua sähköisten talletusten maailmassa. Sitä paitsi rahoituspalveluihin liittyvät tapahtumat suoritetaan vain harvoin verkossa niin, ettei niissä ole lainkaan verkon ulkopuolella suoritettavia osia, joten meidän on pyrittävä mahdollisimman hyvin takaamaan johdonmukaisuus.
Saamme erittäin paljon hyötyä siitä, että teemme kehyksestä toimivan. Sähköinen kaupankäynti ja euro voivat tehdä rajat ylittävistä rahoituspalveluista totta paitsi yrityksille myös säästäjille, ja kilpailun lisääntymisestä on - kuten aina - pitkäkestoisia ja todellisia etuja. Kehotankin parlamenttia pitäytymään sillä tiellä, jonka olemme aiemmin viitoittaneet pyytäessämme markkinoiden vapauttamista.

Harbour
Arvoisa puhemies, minulla on suuri ilo tänä iltana esitellä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunto erinomaiseen mietintöön. Käytössämme oli työtä aloittaessamme Huhnen mietinnön koko teksti, ja tehtävänämme oli lähinnä vain parantaa mielestämme jo erinomaista tekstiä.
Katsomme oikeudellisten asioiden valiokunnassa, joka oli vastuussa sähköisestä kaupankäynnistä annetusta direktiivistä, että esittelijän kanta - kuten hän juuri äsken korosti - alkuperämaan periaatteeseen vastaa omaa mielipidettämme. Haluaisimme talous- ja raha-asioiden valiokunnan tavoin erittäin voimakkaasti kehottaa komissiota toimimaan tämän mukaisesti.
Haluan ottaa esille pari tarkistuksiimme liittyvää seikkaa. Olemme erittäin kiitollisia, että esittelijä hyväksyi kaikki oikeudellisten asioiden valiokunnan tarkistukset ja että valiokunta äänesti niiden sisällyttämisestä lopulliseen mietintöön. Korostamme erityisesti maksuja ja maksujärjestelmiä koskevaa kysymystä. Euroopan unionissa tehtyjen viimeaikaisten tutkimusten perusteella on varsin selvää, että yksi niistä seikoista, jotka estävät kuluttajia tekemästä ostoksia sähköisellä aikakaudella, on huoli maksujen turvallisuudesta. Tämä on ensisijaisen tärkeää, jotta rahoituspalveluissa voitaisiin edistyä. Olemme siis ehdottaneet useita keinoja sähköisten maksujen turvallisuuden parantamiseksi. Olemme kannustaneet erityisesti komissiota tarkastelemaan uusia sähköisiä maksutapoja. Nykyisin erittäin suuri osa kuluttajien tapahtumista suoritetaan luottokorttien avulla, mutta uskomme, että käyttöön otetaan uusia maksutapoja ja että komission on otettava tämä huomioon.
Toteaisin lopuksi, että lainsäädännössä on mahdollistettava sopimusten tekeminen sähköisten allekirjoitusten avulla rahoituspalveluihin liittyvissä tapahtumissa. Mainitsimme sen asiana, johon on erityisesti kiinnitettävä huomiota.
Tämä on erittäin hyvä mietintö. Kehotan parlamenttia antamaan sille täyden tukensa huomisessa äänestyksessä.

Radwan
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä kollega Huhne, minäkin haluaisin yhtyä edellä puhuneen Malcolm Harbourin esittämiin onnitteluihin. Tämä on erinomainen mietintö, ja oli ilo tehdä kanssanne yhteistyötä. Voin jo ilmoittaa, että annamme mietinnössä esitetyille näkemyksille huomenna täyden tukemme.
Tällä hetkellä on meneillään kaksi tämän alan kannalta erittäin tärkeää kehityskulkua. Internetin merkitys kasvaa koko ajan. Internetin välityksellä käytävä kauppa lisääntyy koko ajan. Toisaalta olemme juuri toteuttamassa rahoituspalvelujen eurooppalaisia sisämarkkinoita. Tavoitteena on vuosi 2005.
Varsinkin aineettomat rahoituspalvelut soveltuvat erinomaisesti rajat ylittävään Internet-tarjontaan. Luulen, että olemme lähiaikoina sellaisessa tilanteessa, etteivät asiakkaat osta Internetin kautta tarjottavia vakuutuksia tai pankkipalveluja enää paikallisesta pankista, vaan naapurivaltioista, ja että kyseisen alan palveluja voi myös mainiosti vertailla Internetin avulla.
Lisäksi on tärkeää, että saamme kuluttajat suhtautumaan myönteisesti tällaiseen kaupankäyntiin. Otan näin esille kuluttajansuojaan liittyvät seikat. Kilpailuasiat tulivatkin jo käsiteltyä. Kuluttajat edesauttavat rahoituspalveluilla käytävän sähköisen kaupankäynnin menestymistä kuitenkin vain siinä tapauksessa, että he voivat luottaa siihen ja että siitä on olemassa sopimusvelvoitteita tai sopimuksen ulkopuolisia velvoitteita koskevat säännöt, jotka takaavat heille kuuluvat oikeudet rajat ylittävässä riitojenratkaisussa. Kannatan tässä asiassa komission aloitetta, joka koskee oikeuslaitosten ulkopuolisen sovittelumenettelyn, kuten FIN-NETin (rahoituspalvelualan riitojenratkaisuverkosto) perustamista. Kuluttajat käyttävät verkkoa vain, jos he voivat olla vakuuttuneita, että heille taataan ongelmatilanteissa heille kuuluvat oikeudet.
Edellä puhunut parlamentin jäsen mainitsikin jo kolmannen asiani: se liittyy teknisiin järjestelmiin. Monet pelkäävät ja epäröivät vieläkin käyttää Internetiä. Niin teen minäkin. En aio antaa luottokorttiani noin vain Internet-käyttöön. Kuluttajat suhtautuvat Internetiin vieläkin epäilevästi ja varauksellisesti. Verkon kautta ja verkon ulkopuolella tarjottava kaupankäynti lähestyvät koko ajan toisiaan, ja oikeudellisia sääntöjä on sen vuoksi yhtenäistettävä. Voin oikeastaan vain yhtyä edellä puhuneen jäsenen näkemykseen siitä, että meidän ja komission on pysyttävä tiukkana alkuperämaahan perustuvaa lähestymistapaa koskevissa kysymyksissä. Parlamentti tuo huomenna tämän kannan julki.
Jotta kehitys voisi jatkua, meidän on edistyttävä myös pienemmissä asioissa, kuten Internetin kehitystä hidastavien markkinointia ja mainontaa koskevien kansallisten sääntöjen poistamisessa - asia sisältyy onneksi mietintöön. Lopuksi haluaisin sanoa, että tämän alan sähköinen kaupankäynti kehittyy kyllä myönteiseen suuntaan, vaikka olemme viime kuukausien pörssitietojen perusteella ehkä saaneet asiasta toisenlaisen käsityksen, mutta kehitys pääsee kyllä vauhtiin ja jatkuu myönteisenä. Eurooppaa on valmistettava maailmanlaajuiseen kilpailuun, ja rahoituspalveluja on toimitettava tällä tavoin Euroopassakin. Siksi uskonkin, että tämä mietintö osoittaa oikean suunnan ja on hyvä edistysaskel, ja sama pätee komission tukemiseen.

Skinner
Arvoisa puhemies, minäkin onnittelen esittelijää mietinnöstä, jonka hän huomenna meille esittelee. Tiedämme, että hän on nähnyt erittäin paljon vaivaa mietinnön parissa ja työskennellyt erittäin tiiviisti muiden parlamentin jäsenten kanssa, jotta mietintö olisi onnistunut.
On selvää, että rahoituspalvelujen muuttuva ala soveltuu erittäin hyvin niihin uusiin tekniikoihin, joita on kehitetty ja kehitetään edelleen ympäri maailmaa. Niin hämmentävää kuin se voikin olla, kuluttajat ovat jo jonkin aikaa voineet valita tällaisen tekniikan ja erilaisia rahoituspalveluja yksittäisissä jäsenvaltioissa. Rahoitustuotteiden valitseminen yli rajojen Euroopan sisällä on kuitenkin vielä varsin tuore asia. Tämä tarkoittaa, että fyysisten tuotteiden sijasta palvelujen suorittaminen - ja kuluttajien oikeus luottaa palvelujen suorittamiseen - on tässä yhtä tärkeää kuin valmistettujen tuotteiden kohdalla. Palvelujen markkinointi ja mainostaminen, niiden tarjoajien väitteet ja kehut, on tutkittava, jotta voidaan lievittää pelkoa kuluttajille koituvasta riskistä sekä turvata heidän sähköiset osto- ja vaihtotapahtumansa. Tästä syystä ryhmäni pitää erittäin tärkeänä kuluttajien turvallisuutta.
Alkuperämaan periaate on yksinkertaisesti paras hyväksytty tapa lähestyä sellaisten normien yhdenmukaistamisprosessia, jotka mahdollistavat kyseisten maiden normeja koskevan opastuksen EU:n laajuisen soveltamisen. Bryssel on muutakin kuin vain yksi niistä seikoista, jotka komission on otettava huomioon tässä prosessissa. Parlamentin käsiteltävänä olevat tarkistukset, kuten tekstikin, mahdollistavat sen joustavuuden, jota tarvitaan jännittävän uuden tekniikan soveltamisessa.
Haluaisin erityisesti mainita jäsen Herzogin esille tuoman huolen; hän huomauttaa syystäkin tarkistuksissaan, että meidän on pysyttävä teknologian muutosten tasalla, jotta voimme vähentää rikosten, petosten ja rahanpesun mahdollisuutta. Ryhmäni on sitä mieltä, että kunhan kuluttajien edut voidaan vakiinnuttaa ja säilyttää mietinnön olennaisena osana, se on toki valmis peruuttamaan kaikki tarkistukset, jotka voivat merkitä poikkeuksia tai poisjättöjä alkuperämaan periaatteesta.
Sähköisen kaupankäynnin vapauttaminen on osa tulevaa dynaamista eurooppalaista taloutta; vapauttamisen vastapainona, jota ei ole vielä täysin ymmärretty, ovat sähköisen kaupankäynnin vaikutukset niihin henkilöihin, jotka harjoittavat sitä kuluttajina. Suosittelen parlamentille tätä mietintöä.

Blokland
Arvoisa puhemies, alkuperämaan periaatteen on tarjottava vastaus verkkorahoituspalvelujen haasteeseen. Esitän muutaman huomautuksen.
Aluksi kansallisen politiikan liikkumavarasta. Alkuperämaan periaate kunnioittaa kansallista lainsäädäntöä. Lisäksi jäsenvaltiot voivat tehdä poikkeuksen alkuperämaan periaatteesta. Se on mahdollista ainoastaan hyvin määritellyistä syistä. Siksi esittelijä olisi voinut perustella mietinnössään laajemmin tämän periaatteen vaikutusta kansalliseen politiikkaan. Siten olisi ehkä voitu välttää joitakin valitettavia sosialistisia tarkistuksia.
Mietinnössä on lisäksi perustana oletus, että kilpailun lisääntyminen tuo mukanaan kuluttajalle pelkästään etuja. Hänen on tiedettävä, mitkä säännöt palveluntarjoaja täyttää. Muuten luottamus sähköiseen kaupankäyntiin ei lisäänny. Siksi esittelijä olisi saanut tarkastella konkreettisemmin kuluttajansuojaa yhteisötasolla.
Jos ongelmakohtia ilmenee, saattaa olla vielä vaikeaa toteuttaa poikkeuksia, koska kaikki jäsenvaltiot eivät hyväksy niiden välttämättömyyttä. On siis edelleen seurattava tarkasti, onko käytäntö tyydyttävä palveluntarjoajien ja kuluttajien kannalta.

Berger
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin ensin onnitella esittelijää lämpimästi hänen mietinnöstään. Kollegani Skinner jo mainitsikin, että ryhmämme voi mitätöidä useimmat tarkistukset, jos saamme selvityksen yhteen kohtaan, joka on meille erityisen tärkeä ja jossa on kyse myös kuluttajansuojasta - ja tässä asiassa esittelijä on jo osoittanutkin myötämielisyyttä.
Hyväksyisin tietenkin mielelläni myös sen, että nimenomaan rahoituspalvelualasta erityisessä vastuussa olevat talous- ja raha-asioiden valiokunnan jäsenet asettaisivat hieman eri painopisteitä kuin jotkut oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan jäsenet. Juristina ja yhteisön lainsäädännön asiantuntijana tarkistan asioita usein vielä perustamissopimuksista. Sitä ei ehkä pitäisi tehdä niin usein. Kun nimittäin otan esille yhdenmukaistamattomia palveluja koskevan 50 artiklan, siellä puhutaan määrämaasta eikä alkuperämaasta. Meille kaikille on selvää, että näistä määräyksistä aiheutuu nykyään hyvin paljon ongelmia. Kollega Harbour ehdottikin siksi oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puolesta sopimusten muuttamista. Pystymme tekemään sen parhaassa tapauksessa vasta vuonna 2006. Siihen mennessä kuitenkin varmasti keksimme, miten tätä ongelmaa voidaan käsitellä. Minusta me löysimme sähköistä kaupankäyntiä koskevassa direktiivissä oikein sopusointuisen lähestymistavan. Olin silloin ryhmäni varjoesittelijänä ja olen vahvasti sitä mieltä, että yhdenmukaistamiseen ja alkuperämaahan perustuvia lähestymistapoja sekä yksittäisiä poikkeuksia yhdistämällä löysimme erittäin tasapainoisen ratkaisun, johon meidän on todennäköisesti pyrittävä muillakin aloilla. En usko mihinkään ihmelääkkeeseen tai taikaiskuun, joka ratkaisee kaikki ongelmat silmänräpäyksessä. Neuvosto toimittaa meille nyt vihdoinkin yhteisen kantansa rahoituspalvelujen etämarkkinointia koskevasta direktiivistä. Tarvitsemme yhteistä mielikuvitustamme, jotta voimme ratkaista järkevästi, miten näitä jäsenvaltioidenkin havaitsemia ongelmia pitäisi käsitellä. Uskon, että meidän on helpompi keskittyä konkreettisiin lainsäädäntöasioihin kuin kiistellä pelkistä periaatteista ilman käytännön yhteyttä.

Bolkestein
. (EN) Komissio pitää rohkaisevana sitä laajaa tukea, jota on annettu sähköistä kaupankäyntiä ja rahoituspalveluja koskeville komission tavoitteille - tukea, joka tulee selvästi esille talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnössä. Pidän mietintöä erittäin tasapainoisena ja rakentavana. Olen iloinen, että parlamentti sitoutuu selkeästi alkuperämaata koskevaan lähestymistapaan, jota - mikäli oikein ymmärsin - kaikki tänä iltana tästä aiheesta puhuneet jäsenet ovat tukeneet.
Pidän erityisen myönteisenä, että mietinnössä torjutaan kaikki pyrkimykset luopua sähköistä kaupankäyntiä koskevasta direktiivistä rahoituspalvelujen alalla. Komissio on paljolti samaa mieltä tästä kannasta, ja se puolusti sitä etämarkkinointidirektiivistä käydyissä neuvotteluissa, joissa - kuten parlamentin jäsenet ehkä tietävät - päästiin poliittiseen sopimukseen viime torstain sisämarkkina-asioiden neuvostossa. Noudatamme tätä linjaa tulevissa ehdotuksissa ja neuvotteluissa.
Haluaisin ottaa esille joitakin mietinnössä mainittuja keskeisiä seikkoja. Myös useat parlamentin jäsenet ovat ottaneet nämä seikat esille keskustelussa.
Toteaisin sellaisesta tarpeellisesta "tiekartasta", jossa selvitetään, mitä on tehtävä ja milloin, että komissio antoi toukokuussa rahoituspalveluryhmän raportin Ecofin-neuvostolle. Raportti sisältää juuri tällaisen "tiekartan" ja toivottavasti selkiyttää tietä eteenpäin. Kyseisessä "tiekartassa" muun muassa selvitetään, mitkä konkreettiset toimenpiteet on nyt toteutettava, jotta alkuperämaata koskevaa lähestymistapaa voitaisiin soveltaa kaikkiin niihin rahoituspalveluihin, jotka muodostavat nykyisin poikkeuksen, ja muihin perinteisiin etäopetusmuotoihin.
Tämä edellyttäisi yleisesti ottaen kansallisten kuluttajansuojasäännösten lähentämistä erityisesti siten, että sähköisestä kaupankäynnistä annettua direktiiviä edeltävä EU-lainsäädäntö saatetaan ajan tasalle.
Kun kyse on komission opastuksesta, jolla pyrimme lisäämään avoimuutta tilanteissa, joissa voidaan vedota 3 artiklan 4 kohtaan, haluaisin ilmoittaa parlamentille että tällainen toiminta aloitettiin heinäkuussa. Olemme nyt saaneet ensimmäiset vastaukset jäsenvaltioilta. Haluaisin vakuuttaa parlamentille, ettei komission pyrkimyksenä ole tehdä opastuksesta ylimääräistä de facto -poikkeusta alkuperämaata koskevaan lähestymistapaan ja että opastusta tullaan tarkastelemaan uudelleen kuluttajansuojasäännösten edistymisen ja harmonisoinnin perusteella; tarkoituksena on, että siitä tulisi tarpeeton viimeistään vuonna 2005, joka asetettiin Lissabonissa määräajaksi Euroopan yhdentyneille rahoituspalvelumarkkinoille.
Haluaisin erityisesti tältä osin sanoa jäsen Radwanille, että komissio oli aiemmin tänä vuonna mukana toteuttamassa rahoituspalveluja koskevien rajat ylittävien valitusten käsittelyverkkoa, jonka pitäisi lisätä Internetiin uskaltautuvien kuluttajien luottamusta. Toivon, että tämä vastaus tyydyttää jäsen Radwania.
Suhtaudun myönteisesti myös parlamentin vaatimukseen yhtenäisestä maksualueesta, jolla olisi helppoa ja edullista siirtää rahaa rajojen yli. Haluaisin muistuttaa, että komissio antoi heinäkuussa ehdotuksen asetukseksi rajat ylittävien maksujen kustannusten lähentämisestä kansallisella tasolla suoritettuihin maksuihin.
Voin niin ikään ilmoittaa parlamentille, että parantaakseen maksujen turvallisuutta komissio antoi helmikuussa muihin maksuvälineisiin kuin käteisrahaan liittyvien petosten ja väärennysten torjuntaa koskevan tiedonannon, jossa hahmoteltiin kolmivuotinen toimintasuunnitelma. Myös jäsen Harbour otti esille tämän seikan, ja haluaisin sanoa vielä, että komissio tarkastelee palautusten mahdollisuutta. Ilmoitan jäsen Harbourille myöhemmin tässä asiassa tapahtuneesta edistyksestä.
Panen vielä merkille parlamentin kiinnostavat ehdotukset, joiden mukaan komission pitäisi pyrkiä neuvottelemaan keskinäisiä tunnustamissopimuksia kolmansien maiden kanssa, ainakin niiden kolmansien maiden kanssa, jotka tarjoavat samalle tasolle yltävän toiminnan vakauden valvonnan ja sijoittajien suojauksen. Komissio pitää tätä erittäin hyödyllisenä ehdotuksena, ja haluaisimme tarkastella sitä lähemmin.
Toteaisin lopuksi, että suhtaudun erittäin myönteisesti mietintöehdotukseen sellaisena kuin se nyt on. Haluaisin kiittää esittelijä Huhnea siitä, että hän tukee voimakkaasti alkuperämaan periaatetta. Itse asiassa kaikki puhujat ovat tänä iltana tukeneet sitä voimakkaasti. Tuon joka tapauksessa julki huoleni muutamista tarkistuksista, joita jotkut jäsenet ovat äskettäin esittäneet. Useat näistä tarkistuksista eivät valitettavasti ole komission mielestä hyväksyttäviä. Ne muuttaisivat kielteisesti mietinnön tasapainoa ja veisivät pohjaa siltä voimakkaalta tuelta, jota parlamentti on aiemmin antanut sähköistä kaupankäyntiä koskevalle komission strategialle. Tuo tuki oli erittäin näkyvää ja tärkeää viime vuonna, kun annoimme direktiivin sähköisestä kaupankäynnistä ja kun parlamentin jäsenet äänestivät yksimielisesti direktiivin ja sen taustalla olevan alkuperämaata koskevan lähestymistavan puolesta. Tämä on juuri se lähestymistapa, jota komissio haluaisi parlamentin tuella edelleenkin noudattaa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen Bolkestein.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Palvelujen sisämarkkinastrategia
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Bergerin laatimasta oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0310/2001)
komission tiedonannosta "Palvelujen sisämarkkinastrategia" [KOM(2000) 888 - C5-0103/2001 - 2001/2052(COS)].

Berger
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin käyttää tilaisuuden hyväkseni ja rauhoitella hieman komission jäsen Bolkesteinia. Olemme jo kahdessa aikaisemmassa puheenvuorossa ilmoittaneet, että olemme peruneet useimmat Huhnen mietintöön tekemämme tarkistukset. Me molemmat korostimme sitä. Minun tietääkseni jäljelle jää vain kaksi tarkistusta. Komissiolla ei pitäisi olla mitään syytä olla tyytymätön, eikä toivottavasti esittelijälläkään. Tarkistuksista äänestetään huomenna.
Nyt kuitenkin omaan mietintööni. Parlamentti on tottunut siihen, että esityslistaan tehdään usein muutoksia. Se ilahduttaa meitä joskus enemmän ja joskus vähemmän. Tällä kertaa siinä oli todellakin jotain järkeä - minun mietintöni käsittelyä lykättiin, jotta saatoimme keskustella eilen Afganistanin humanitaarisesta tilanteesta. Se on varmasti tärkeämpää kuin sisämarkkinoihin liittyvät tarkennuspyrkimyksemme. Meillä on lisäksi mahdollisuus käydä tänään eräänlaista yhteiskeskustelua. Rahoituspalveluala, yleiset palvelut sekä myös keskustelun päättävä kollega Radwanin mietintö sopivat itse asiassa oikein hyvin yhteen.
Olemme kaikki varmasti samaa mieltä siitä, että meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota yleisiin palveluihin sekä rahoitus- ja tiedotuspalveluihin. Niitä pidetään nykyään aivan oikeutetusti Euroopan talouden avainalueena. Kaksi kolmannesta Euroopan työvoimasta kuuluu jo palvelualan piiriin. Tärkeän tästä alasta tekevät ennen kaikkea sen dynaamisuus ja innovatiivisuus, joita tarvitsemme myös Lissabonissa asetetun tavoitteen saavuttamiseen.
Vaikka mietinnöstäni onkin syntynyt joitakin eriäviä mielipiteitä, ne eivät koske tavoitetta vaan sitä, mitkä keinot soveltuvat parhaiten tavoitteen saavuttamiseen. Voimme varmasti kannattaa sitä komission lähestymistapaa, että ensimmäisessä vaiheessa avataan kaikki puomit ja kirjataan ylös kaikki palvelujen tarjoajien kokemat esteet, ja toisessa vaiheessa ehdotetaan sopivia keinoja. Meillä on nyt käytössä rikkomismenettely. Monissa tapauksissa jo pelkästään viranomaisten, parlamenttien kamarien ja vastaavien laitosten entistä tehokkaampi oikeusasemaa koskeva tiedotus saattaisi edistää yhden jos toisenkin epäoikeutetun esteen poistamista.
Parlamentti ei ole syyllistynyt komission luettelemien kiireistä toteutusta vaativien lainsäädännöllisten toimien kohtuuttomaan viivyttämiseen yhtä poikkeusta lukuun ottamatta - tämä minun on tunnustettava, ja se on julkisten hankintojen uudistus. Tiettyjen lainsäädännöllisten toimien jouduttamista koskeva kehotus pitäisi osoittaa lähinnä neuvostolle. Mainitsin jo, että saamme nyt vihdoinkin neuvoston yhteisen kannan rahoituspalvelujen etämarkkinointia koskevasta direktiivistä. Neuvoston neuvottelut kestivät kyllä todella kauan. Toivon, että saamme parlamentissa jotakin myönteistä aikaan ja että voimme jatkaa työtämme pian.
Neuvosto on myöskin käsitellyt jo pitkään kahta direktiiviä, jotka koskevat kolmansien maiden kansalaisten - yhtäältä työntekijöiden ja toisaalta itsenäisten elinkeinonharjoittajien - asemaa palvelujen tarjoamisessa, jossa palvelujen tarjoamisen EY-kortin käyttöönotto voisi huomattavasti edistää palvelujen tarjoamisen vapauden toteutumista. Olenkin pahoillani, ettei komissio itse pidä niitä tässä tiedonannossa enää ensisijaisina toimenpiteinä.
Erimielisyytemme liittyvät pääasiassa sopiviin oikeudellisiin välineisiin. Meidän ei pitäisi sulkea pois minkään välineen mahdollisuutta. Tarvitsemme tehokkaampaa yhdenmukaistamista. Yhdenmukaistamalla ja koordinoimalla jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmiä sekä lähentämällä niitä pääosin toisiinsa onnistumme varmasti ottamaan käyttöön myös lähtömaahan perustuvan lähestymistavan. Joissakin tämän käytännön ulkopuolelle jäävillä aloilla sovelletaan todennäköisesti jatkossakin EY:n perustamissopimuksen 50 artiklaa.
Minusta on kuitenkin ongelmallista, että yhdenmukaistamista pidetään automaattisesti ylisääntelynä ja että alkuperämaahan perustuva lähestymistapa kuvitellaan joksikin ihmelääkkeeksi tai taikaiskuksi, joka ratkaisee kaikki ongelmat silmänräpäyksessä. Sellainen ei valitettavasti onnistu. Meidän on kuljettava tämä vaivalloinen tie ja etsittävä kuhunkin esiin tulevaan ongelmaan sopiva ratkaisu. Haluaisin vielä kerran muistuttaa, että eihän sähköistä kaupankäyntiä koskevassa direktiivissäkään sovellettu mitään yhtä ainoaa järjestysperiaatetta, vaikka alkuperämaahan perustuvalla lähestymistavalla on siinä suuri merkitys, ja minä puolustan ehdottomasti tämän direktiivin sisältöä.
Huomista varten esitetyt tarkistukset pohjautuvat kahteen periaatteeseen: lainsäädäntövälineiden valintavapauden säilyttämiseen - ettemme siis rajoittuisi yhteen ainoaan välineeseen - ja alakohtaisten muutosten välttämiseen. Nämä periaatteet sopivat yhteen myös komission tavoitteiden kanssa, sillä komissiohan halusi tietoisesti esittää useita aloja koskevan asiakirjan.

Grönfeldt Bergman
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää esittelijää ja kollegoitani jäsen Harbouria ja jäsen Beyseniä, jotka ovat vastuunalaisessa valiokunnassa sisällyttäneet ja ottaneet huomioon ansiokkaasti ne näkökohdat, jotka teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta esitti tästä asiasta.
Olen erittäin iloinen siitä, että Euroopan parlamentti tekee nyt päätöksen, jonka mukaan se tukee komission ehdottaman palveluiden sisämarkkinastrategian luomista. Strategia on erittäin tarpeellinen. Taloudellinen kasvu, yritysten tukeminen, työllisyys ja kuluttajien tarpeet vaativat sitä. Palveluiden sisämarkkinat on Euroopan kasvupolitiikan pitkään kaivattu osa. Sitä politiikkaa on täydennettävä myös sellaisilla toimilla, jotka nopeuttavat postipalvelujen sekä sähkö- ja energiapalvelujen kaltaisten sektorien vapauttamista - mitä ei voi liikaa korostaa.
Komission kokonaistoimintatapa on hyvä. Palvelujen sektorikohtainen sääntely ei voi jatkua, koska se on tähän saakka näyttänyt pikemminkin vaikeuttavan kuin helpottavan sisämarkkinoiden luomista. Euroopan unionin alueella toimivista yrityksistä 99 prosenttia on pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Ne työllistävät 66 prosenttia unionin työvoimasta ja luovat 55 prosenttia sen liikevaihdosta. Kun ajatellaan näiden yritysten merkitystä Euroopan talouden kannalta, on välttämätöntä, että ne voivat hyötyä palveluiden sisämarkkinoista, jotka eivät yksinkertaisesti voi toimia hyvin ilman kyseisiä yrityksiä. Tärkeää on myös se, että ehdokasvaltiot otetaan mukaan mahdollisimman pian. Niin kutsutut laajennetut palveluiden sisämarkkinat on valmisteltava hyvin.
Lopuksi haluaisin sanoa, että tämän työn onnistuminen edellyttää sitä, että komissiota ei jätetä yksin. Parlamentin tavoin myös jäsenvaltioilla on suuri vastuu siitä, että ne sitoutuvat prosessiin ja että ne työskentelevät poliittisella, lainsäädännöllisellä ja hallinnollisella tasolla palveluiden liikkuvuutta rajoittavien esteiden poistamiseksi. Tavoitetta on mahdotonta saavuttaa, jos kaikilla tasoilla ei löydy siihen tarvittavaa poliittista tahtoa.

Harbour
Arvoisa puhemies, haluaisin erittäin lämpimästi kiittää esittelijä Bergeriä siitä, että hän antoi tänä iltana selkeän tukensa ehdotukselle. Ne parlamentin jäsenet, jotka ovat katsoneet mietintöä, tietänevät, että esittelijä peruutti alkuperäiset perustelunsa. Olin iloinen kuullessani tänä iltana, että hän oli vahvistanut täyden tukensa.
Mietinnössä, jota ovat tukeneet teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta ja kollegani Beysen ja nyt myös esittelijä Berger, on saatu aikaan oikea tasapaino antamalla komissiolle selkeä osoitus valiokuntamme ja muiden tuesta tälle tärkeälle aloitteelle. Olen iloinen, että myös esittelijä Berger kulkee virran mukana, koska monet meistä katsoivat, että hänen alkuperäinen mietintönsä ei täysin tehnyt oikeutta mielestämme kekseliäälle ja kauaskantoiselle ehdotukselle, jolla on suuri taloudellinen merkitys Euroopan unionin tulevaisuudelle.
Emme saa sivuuttaa jatkuvia rakennemuutoksia maailman talouksissa, erityisesti Euroopan unionin kaltaisissa kehittyneissä talouksissa. Näemme, miten palvelut ja jalostusteollisuus ovat alkaneet lähentyä toisiaan. Näemme, miten perinteiset palvelujen tarjoajat ovat alkaneet integroitua ja miten niiden jalostuksesta vastaavat haarat pyrkivät keskittymään asiakkaisiin hyvin eri tavalla kuin ennen. Yhtenäismarkkinoiden vapauttaminen palveluille on siis erittäin tärkeää.
Pidän komission analyysissa erityisen myönteisenä - se on antanut ymmärtää panostavansa siihen entistä enemmän - sitä, että siinä korostetaan erittäin kilpailukykyisen palveluinfrastruktuurin merkitystä Euroopan teollisuuden yleisen kilpailukyvyn kannalta. Erittäin monet yritykset tarvitsevat laadukkaita, tehokkaita, edullisia ja tehokkaita palveluja omassa toiminnassaan. Itse asiassa koko sähköisen kaupankäynnin ala, josta puhuimme aiemmin rahoituspalvelujen yhteydessä, edistää tällaisia markkinoita ja niiden vapautumista. Tiedonanto on siis erittäin myönteinen. Odotamme niin oikeudellisten asioiden valiokunnassa kuin myös teollisuusvaliokunnassa, että voimme työskennellä komission kanssa ja saada aikaan tarvittavan lainsäädäntökehyksen ja ne muut toimet, jotka ovat välttämättömiä sen saavuttamiseksi.
Haluan painottaa sitä, mitä jäsen Grönfeldt Bergman sanoi pienten ja keskisuurten yritysten roolista. Näemme jälleen, miten palvelujen merkityksen korostuminen yhdistyy sähköiseen kaupankäyntiin ja palvelujen tarjoamiseen sähköisin keinoin. Tämä ala on erityisen tärkeä yritysten välisellä sektorilla, jolla pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on tärkeä rooli Euroopan taloudessa. Näistä säännöksistä on apua tässäkin asiassa. Viittaan alkuperämaan periaatteeseen. Olen esittelijä Bergerin kanssa samaa mieltä, että käsittelemme tänään onnellisen yhteensattuman myötä mietintöjä, joita yhdistää tietty punainen lanka.
En pidä alkuperämaan periaatetta taikasanana, jonka avulla saavutetaan kertaheitolla markkinoiden integroituminen. Vielä on selvästikin paljon tehtävää. Pystymme kuitenkin alkuperämaan periaatetta tehokkaasti ja johdonmukaisesti soveltamalla saamaan aikaan kilpailua ja nostamaan tasoa kuluttajien eduksi nopeammin kuin millään muulla keinolla. Kuluttajat ovat sen verran perillä asioista ja sen verran älykkäitä, että he tietävät, missä on paras kuluttajansuojan taso. He vaativat sitä myös muilta mailta. Tässä ei ole kyse pelkästä yhdenmukaistamisesta. Tämä on tehokas tapa saada markkinat toimimaan kuluttajien etujen mukaisesti, kuten komission jäsen Monti kertoi meille puhuessaan aiemmin kilpailua koskevasta kertomuksesta.

Beysen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen ja arvoisat kollegat, palvelujen todellisten sisämarkkinoiden toteuttaminen kannustaa pieniä ja keskisuuria yrityksiä yhä enemmän innovaatioihin, kuten keskustelussa muuten on jo korostettu, parantaa Euroopan liike-elämän kansainvälistä kilpailukykyä ja tarjoaa lisää etuja kuluttajille, joille tarjotaan runsaasti laadukkaita kilpailevia palveluja.
Siksi mielestäni on oleellisen tärkeää, että sisämarkkinastrategia rakentuu edelleen vahvan sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen varaan. Vastavuoroinen tunnustaminen on Euroopan unionin ja tarkemmin sanottuna yhteisön sisämarkkinoiden perusta. Vastavuoroisesta tunnustamisesta voi olla kysymys ainoastaan siinä tapauksessa, että kuluttajat nauttivat samanlaista suojaa koko unionissa. Tämä tarkoittaa, että yhdenmukaistamista tarvitaan vain silloin, jos tätä samanlaista suojaa ei ole. Lisäksi unioniin sijoittuneelle yritykselle taataan palvelujen täysin vapaa rajat ylittävä kauppa.
Siksi olen sitä mieltä, että mietintö, sellaisena kuin se on nyt hyväksytty oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnassa, heijastelee ja myös tukee komission tasapainoista lähestymistapa sen jälkeen, kun siihen lisätään muutama tarkistus, joita muun muassa minä itse olen esittänyt.
Sitten lopuksi, olen erittäin tyytyväinen kuullessani, että komissio on eilen hyväksynyt myynninedistämistä koskevan asetuksen. Tämä osoittaa, että komissio todellakin haluaa kehittää sisämarkkinoita edelleen. Emme voi nykyisissä taloudellisissa oloissa sallia itsellemme, että tämä sysäys todellisten sisämarkkinoiden suuntaan päästetään ohitse.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, ensiksikin komissio haluaisi painottaa tämän palvelujen uutta sisämarkkinastrategiaa koskevan tiedonannon taloudellista ja poliittista merkitystä; toivon, että tiedonannolla on tästä lähin Euroopan parlamentin täysi tuki.
Palvelujen toimivat sisämarkkinat eivät suinkaan ole toteutuneet, vaan tavoite on toistaiseksi vielä saavuttamatta. Tavoitetta olisi pidettävä ensisijaisena, jos todella haluamme, että Euroopan taloudesta tulee maailman kilpailukykyisin talous tämän vuosikymmenen loppuun mennessä - asetimme itsellemme tuon päämäärän maaliskuussa 2000 Lissabonissa. Mainitsisin tästä esimerkkinä, että palvelujen osuus Euroopan taloudesta on kaksi kolmasosaa, joten kaikenlainen edistyminen tällä rintamalla hyödyttää suuresti Euroopan kansalaisia.
Tavoitteen saavuttaminen on sitäkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon tietoyhteiskunnan kasvava dynamiikka ja kaikki sen tuomat mahdollisuudet rajat ylittävään kaupankäyntiin sekä euron lähestyvä käyttöönotto, joka lisää hintojen avoimuutta ja kannustaa yrityksiä ja kuluttajia etsimään palveluja kansallisten rajojen yli.
Vielä on valitettavasti liian paljon oikeudellisia ja hallinnollisia esteitä, joiden takia yritykset ja kuluttajat eivät voi pitää koko Euroopan yhteisöä todellisena kotimarkkina-alueenaan. Tämä tarkoittaa, ettemme pysty hyödyntämään valtavia kasvumahdollisuuksia ja ottamaan käyttöön sellaista kehystä, jonka myötä voitaisiin luoda miljoonia uusia työpaikkoja.
Yhtenäkään lähihistoriamme hetkenä ei ole ollut yhtä tärkeää kuin nyt edistää yrittäjyyttä, innovaatioita ja mahdollisuuksia. Aivan kuten pystyimme keskittymään tavaroiden sisämarkkinoihin - ja suurelta osin saavuttamaan ne - vuoden 1992 kampanjan ansiosta, meidän on nyt keskityttävä kaupan ja palvelujen esteiden poistamiseen. Uudessa strategiassa pyritään ennen kaikkea siihen, että kaksi ryhmää - nimittäin pienet ja keskisuuret yritykset sekä kuluttajat - voisivat saada täyden hyödyn sisämarkkinoista.
Monissa tapauksissa pienillä ja keskisuurilla yrityksillä - jotka myös jäsen Harbour ja jäsen Beysen ovat maininneet tänä iltana - ei ole keinoja sijoittautua kaikkiin tai moniin jäsenvaltioihin. Jos ne yrittävät tehdä niin, niiden on laajennettava infrastruktuuriaan, ja niihin kohdistuu ylimääräinen taloudellinen ja hallinnollinen rasitus. Niiden on saatava tarjota palvelujaan toimipaikastaan käsin vapaasti koko yhteisössä.
Strategia on suunniteltu ennen kaikkea kuluttajia varten. Emme ole onnistuneet tavoitteessamme, ennen kuin Euroopan kuluttajilla on entistä helpommin käytettävissään entistä laajempi valikoima turvallisia ja luotettavia palveluja entistä kilpailukykyisempään hintaan, ja tämä tarkoittaa palvelujen tarjoajien välisen kilpailun lisäämistä. Strategia on yritys soveltaa yhteisön tasolla kauppaa ja palveluja koskevaa monialaista lähestymistapaa ensimmäistä kertaa sen jälkeen, kun lähes 40 vuotta sitten eli vuonna 1962 otettiin käyttöön yleinen toimintaohjelma palvelujen esteiden poistamiseksi. Siinä vaaditaan kansallisten viranomaisten yhteistyötä ja tukea, kaikkien asianosaisten tahojen osallistumista sekä yhteisön toimielinten aktiivista panosta.
Parlamentin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietinnössä on korostettu monia niistä vaikeista ongelmista, jotka estävät palvelujen sisämarkkinoiden tehokkaan toiminnan. Olen iloinen, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta on samaa mieltä komission perusajatuksesta ja että se tukee komission kunnianhimoista lähestymistapaa. Toivon myös, että voin luottaa Euroopan parlamentin täyteen tukeen strategian ensimmäisen ja toisen vaiheen toteutuksessa. Ensimmäistä vaihetta toteutetaan parhaillaan. Tämä tarkoittaa, että parhaillaan yksilöidään ja arvioidaan palvelujen tarjoamisen vapauden ja sijoittautumisvapauden nykyisiä rajoituksia. Toisessa vaiheessa otetaan käyttöön oikeudellisia ja toiminnallisia välineitä esteiden poistamiseksi, ja lähestymistapamme perustuu yhdenmukaistamiseen, kuluttajansuojan korkean tason varmistamiseen yhdessä perustamissopimuksessa vahvistettujen alkuperämaan ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteiden kanssa.
Komissio ei näin ollen voi suhtautua myönteisesti äskettäin esitettyihin tarkistuksiin. Kyseiset tarkistukset näyttävät olevan ristiriidassa vastavuoroisen tunnustamisen ja alkuperämaan periaatteiden kanssa, ja komission mielestä ne heikentäisivät mietinnön myönteistä ja tasapainotettua lähestymistapaa, josta komissio on aiheellisesti kiitollinen. Haluaisin komission puolesta kiittää esittelijä Bergeriä mietinnön laatimisesta. Komissio katsoo, että äskettäin esitetyt tarkistukset heikentäisivät tuntuvasti Euroopan parlamentin tukea sisämarkkinoita varten ehdotetulle lähestymistavalle.
Viittaisin lopuksi esittelijä Bergerin, jäsen Harbourin ja jäsen Beysenin välillä käytyyn aiempaan keskusteluun yhdenmukaistamisen, vastavuoroisen tunnustamisen ja alkuperämaan erilaisista eduista ja haitoista. Suurisuuntainen yhdenmukaistaminen saattaa olla aikaa vievää, osoittautua tarpeettoman byrokraattiseksi ja johdattaa poliittista tahtoa ja huomiota pois niistä keskeisistä ongelmista, jotka jäsenvaltioiden olisi ratkaistava. Se saattaa myös olla ristiriidassa perustamissopimuksessa mainitun toissijaisuusperiaatteen kanssa.
Toisaalta on pakko myöntää, että yhdenmukaistaminen saattaa olla välttämätöntä silloin, kun on varmistettava suojelun, erityisesti kuluttajansuojan, korkea taso. Toisaalta taas vastavuoroinen tunnustaminen voi toimia tyydyttävämmin, jos se pannaan täytäntöön yhteisön johdetussa oikeudessa, jossa selvästi yksilöidään ne alat, joilla vastavuoroinen tunnustaminen on hyväksyttävä. Kummallakin periaatteella on etunsa ja haittansa, mutta kallistun yleisesti ottaen jäsen Harbourin kannalle, jonka mukaan nopein tapa saavuttaa riittävä kuluttajansuojan taso on soveltaa alkuperämaan periaatetta.
Haluaisin lopuksi kiittää jäsen Beyseniä hänen ystävällisistä huomioistaan, jotka koskivat komission tällä viikolla hyväksymää myynninedistämisdirektiiviä. Haluaisin vielä pyytää anteeksi esittelijä Bergeriltä, että unohdin aiemmin kiittää häntä komission puolesta siitä, että hän peruutti melkein kaikki edellä mainittua asiaa koskeneet tarkistukset.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Asuntolainojen tarjoajan kuluttajille antamat tiedot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Radwanin laatimasta talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0290/2001)
komission suosituksesta tiedoista, jotka asuntolainojen tarjoajan on annettava kuluttajille ennen sopimuksen tekemistä [C5-0256/2001 - 2001/2121(COS)].

Radwan
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olemme nyt esityslistan viimeisessä kohdassa, ja oletan parlamentin jäsenten puheinnon pysyvän kohtuuden rajoissa.
Mistä tässä mietinnössä on oikein kyse? Siinä on kyse ennen sopimuksen tekemistä annettavista kiinnitysluottoja koskevista tiedoista. EU:n sisämarkkinathan on tarkoitus toteuttaa vuoteen 2005 mennessä, ja siihen kuuluu myös sellainen tavoite, että tulevaisuudessa myönnettäisiin ja vastaanotettaisiin rajat ylittäviä kiinnitysluottoja.
Meillä on olemassa kuluttaja- ja pankkijärjestöjen Euroopan tasolla solmima järjestösopimus. Se on pantava melko nopeasti täytäntöön. Olisi ilahduttavaa, jos se saataisiin toteutettua alle vuodessa. Haluaisin korostaa tässä yhteydessä komission merkittävää roolia, sillä se onnistui vähitellen lähentämään tämän vaikean sovitteluprosessin osapuolet ja saattamaan asian lopulta päätökseen.
Tästä voi tulla ensimmäinen myönteinen esimerkki Euroopan unionin itsesääntelylle. Sen hyväksi on tosin tehtävä vielä jotakin. Meidän on ensiksikin tarkasteltava itse sovitteluprosessia. Se kesti neljä vuotta eikä se joidenkin asianosaisten mukaan ollut aina kovinkaan avoin. Pyydämme komissiota tiedottamaan talous- ja raha-asioiden valiokunnalle tämän sovitteluprosessin aikana syntyneistä kokemuksista sekä päätelmistä, joita sen perusteella voidaan tehdä tulevien itsesääntelyprosessien varalle. Kuten jo sanoinkin, tämä voi olla myönteinen esimerkki: ellei se kuitenkaan ole myönteinen esimerkki itsesääntelystä, komission on varmaankin laadittava siitä oma direktiiviehdotus.
Ensinnäkin, sitoumusta ei edellytetä ainoastaan pankkijärjestöiltä, vaan tarvitsemme myös itse pankkien Euroopan laajuista sitoumusta. Emme vielä tiedä, missä määrin pankit aikovat osallistua.
Toiseksi, lainanantajista perustettava rekisteri pitäisi olla saatavilla myös Internetin kautta. Lisäksi Euroopassa on oltava vertailukelpoiset lomakkeet. Jo nyt on nähtävissä, että jotkin jäsenvaltiot, joilla oli varsinkin alussa kauhea kiire laatia yhtenäinen lomake, haluavat nyt kulkea omia teitään ja menetellä jatkossa mahdollisesti eri tavoin. Vertailtavuus on kuitenkin säilytettävä, etenkin asiakkaiden edun nimissä. Meidän on yritettävä laajentaa tämä sopimus myös ehdokasvaltioihin. Arvoisa komission jäsen, teidän juuri mainitsemanne sovitteluelimen toiminta pitäisi ulottaa tälle aihealueelle. Sopimuksissa määrättyä sisäistä sovitteluelintä meidän ei sen sijaan pitäisi säilyttää, vaan meidän olisi noudatettava EU:n komission asiasta tekemää aloitetta.
Myös tietojen on oltava vertailukelpoisia. Vuotuisella korkoprosentilla on suuri merkitys ennen kaikkea kuluttajalle. Tärkeä ei ole ainoastaan lopussa oleva luku vaan erityisesti myös laskentaperusta. Euroopassa on vielä erilaisia vuotuisen korkoprosentin laskentaperusteita, ja meidän pitäisikin pyrkiä luomaan yhtenäinen laskentamenetelmä.
Minusta olisi hyvä, jos komission ei tarvitsisi tehdä siitä aloitetta vaan että pankit pystyisivät itse sopimaan lähiaikoina jostakin menettelystä. Näitä kaikkia asioita olisi sovellettava myös Internetin kautta tarjottaviin palveluihin. Mehän käsittelimme äsken Huhnen mietintöä, jossa sanottiin, että haluamme jouduttaa asiaa. Jatkossa nämä tiedot pitäisi löytyä Internetistäkin. Huhnen mietinnön mukaan lainsäädäntö pitäisi lisäksi lopulta mukauttaa menettelysääntöihin sisältyviin oikeudellisiin käsitteisiin.
Lopuksi haluaisin painottaa, että pidän itsesääntelyn toteutumista erittäin myönteisenä asiana. Sitä on nyt arvioitava ja noudatettava kriittisesti. Valiokuntamme toivoo komissiolta pikaista kertomusta, josta käy ilmi, miten menettelysäännöt ovat onnistuneet ja voimmeko menetellä näin jatkossakin vai pitääkö meidän sittenkin toimia lainsäätäjinä.

Andria
Arvoisa puhemies, arvostan vilpittömästi Radwanin päätöslauselmaehdotusta, joka koskee tietoja, joita asuntolainojen tarjoajan on annettava kuluttajille ennen sopimuksen tekemistä.
On epäilemättä selvää, että nyt on alettu panna kuntoon ja järjestää alaa, jolla lainanantajat ovat valitettavan usein käyttäytyneet kyseenalaisesti, jopa moitittavasti.
Työn merkitys piillee pääosin siinä, että ensimmäistä kertaa suuntaviivojen ja säädösten kokoelma ei ole tulos itsesääntelystä, kuten menneisyydessä on tapahtunut. Viittaan tällä pankkien välisiin sopimuksiin ehdoista, joilla pankit sanelivat sääntöjä pikemmin välttääkseen kohtaamasta armotonta sisäistä kilpailua kuin luodakseen sellaisia avoimia sopimusmalleja, joita ne voisivat tarjota lainoja ottaville asiakkaille mutta jotka tehtäisiin pankkien ja kuluttajajärjestöjen välisen mahdollisesti valinnaisen sopimuksen avulla. Näyttää myös olevan tärkeää, että menettelysääntöjen kohdalla päätettiin soveltaa avoimuutta ja julkisuutta, mistä määrätään 21, 22, 23 ja 24 artiklassa, ja erityisesti 25 artiklassa, jossa määrätään, että mikäli lainatarjous tehdään Internetin välityksellä, lainatietojen on oltava eurooppalaisen vakiomuotoisen tietosivun mukaisia, ja kaikkia annettuja määräyksiä ja ohjeita on noudatettava.
Johtopäätöksenä haluaisin tuoda esiin, että näihin sääntöihin on tehtävä vielä joitakin lisäyksiä ja korjauksia. Käytännön vaiheessa meille tarjoutuu sitten tarvittavia suuntaviivoja. Olen vain hieman hämmästynyt, että valiokunnassa ei hyväksytty erästä minun esittämääni tarkistusta, jonka pyrkimyksenä oli asettaa kokonaismääräraja kiinnityssummille. Perustelin tarkistusta sillä, että eräissä jäsenvaltioissa lainanantajat kolminkertaistavat kiinnityksen arvon todelliseen myönnettyyn summaan nähden, mistä aiheutuu kuluttajalle kaksinkertainen vahinko: ensimmäinen liittyy syntyvään vaikutelmaan, koska tilanteeseen valmistautumattomille lainanottajille saattaisi langeta kolminkertainen velka todelliseen velkaan verrattuna; toinen liittyy erityisesti notaarikuluihin, jotka arvioidaan kirjattavan asuntolainasumman pohjalta. Toivon, että tätä näkökohtaa voitaisiin tulevaisuudessa pohtia uudelleen.

Ettl
Arvoisa puhemies, kiitokset esittelijälle, onnittelut mietinnöstä ja kiitos rakentavasta yhteistyöstä. Kuluttajille tehokkaan suojan tarjoavien rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden toteutuminen on yhteisön ensisijainen tavoite. Asuntolainasopimuksen allekirjoittaminen on usein tärkein ja suurin rahataloudellinen sitoumus, johon kuluttaja ryhtyy työssäkäyntiaikanaan. On siksi ilahduttavaa, että Euroopan tasolla saatiin aikaan pankki- ja kuluttajajärjestöjen välinen vapaaehtoinen sopimus, joka koskee tiedotusvelvollisuutta ennen sopimuksen tekemistä. Myönteisenä on pidettävä lisäksi sitä, että menettelysääntöjä ja komission asuntolainojen tarjoajista pitämää rekisteriä voidaan laajentaa koskemaan myös Internet-tarjontaa.
Jotta kuluttajille annettavat tiedot olisivat entistä paremmin vertailtavissa, asuntolainojen yhteisen vuotuisen korkoprosentin tarkka määritelmä on tarkoitus ottaa tässä yhteydessä mukaan eurooppalaiseen vakiomuotoiseen tietosivuun, jonka arviointi on yhtenäistä koko yhteisössä ja joka perustuu kuluttajadirektiiviin. Tämä tietosivu on laadittava niin, että se sisältää kaikki luottojen tarkistuslaskuun tarvittavat tiedot. Tämä koskee ensisijaisesti etu- ja jälkikäteen tehtävää korkojen laskentaa. Se on tämän alan tärkeimpiä kuluttajapoliittisia aloitteita.
Lisäksi on toivottavaa, että parlamentti otetaan jatkossa mukaan vapaaehtoisia sopimuksia koskeviin neuvotteluihin, jotta menettelysääntöjen laadinnassa voidaan taata ehdoton avoimuus. Toivon, että markkinaosapuolten ja kuluttajajärjestöjen välisen vapaaehtoisen sopimuksen esimerkki osoittautuu sopivaksi, niin että se voidaan siirtää myös muille rahoituspalvelujen aloille.
Se voi edistää huomattavasti rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoiden nopeaa toteutumista. Koska kuluttajilla on kuitenkin suhteellisen vähän resursseja käytettävissään, vapaaehtoisen sopimuksen rikkomisesta on seurattava konkreettisia toimenpiteitä. Muuten on olemassa se vaara, ettei vapaaehtoisen sopimuksen väline, joka on sinänsä hyvä väline, johdakaan toivottuun tavoitteiseen ja että sopimusta noudattavat lopulta vain ne, jotka eivät muutenkaan aiheuta ongelmia. Se ei todellakaan riittäisi eikä siitä olisi tässä asiassa mitään hyötyä.

Bolkestein
. (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa sanomalla, että komissio on erittäin miellyttävässä tilanteessa, koska se on täysin samaa mieltä sen päätöslauselman sisällöstä, joka hyväksyttiin melkein yksimielisesti 28. elokuuta tänä vuonna talous- ja raha-asioiden valiokunnassa.
Komission suosituksen taustalla olevat vapaaehtoiset menettelysäännöt on ensimmäinen esimerkki pankkien ja kuluttajajärjestöjen kesken tehdystä sopimuksesta, joka koskee kuluttajille ennen sopimuksen tekemistä annettavien tietojen yhtenäistämistä. Menettelysääntöjen olemassaolo osoittaa, kuten päätöslauselmassa on aivan oikein todettu, että markkinaosapuolet pystyvät itse parhaiten neuvottelemaan tarkoituksenmukaisista ratkaisuista, joilla sopimusosapuolten edut ovat asianmukaisesti tasapainossa. Vaikka markkinaosapuolet pystyisivätkin siihen parhaiten, ne tarvitsevat kuitenkin puolueettoman ja väsymättömän välittäjän tukemaan ja joskus myös kannustamaan niitä menettelysäännöistä käydyissä pitkissä ja vaikeissa neuvotteluissa. Esittelijä on antanut tunnustusta komission roolista, ja komissio on esittelijälle asiaankuuluvasti kiitollinen tästä tunnustuksesta.
Kuten kaikki osapuolet sopivat ja vaativat, välittäjästä, toisin sanoen komissiosta, tulee nyt notaari ja tarvittaessa myös erotuomari. Notaarina komissio pitää päätöslauselman mukaisesti rekisteriä asuntolainoja tarjoavista lainanantajista, jotka noudattavat menettelysääntöjä. Rekisteri pidetään ajan tasalla, ja se on saatavilla verkossa. Sanon erityisesti esittelijä Radwanille, joka halusi menettelysäännöt Internetiin, että ne tulevat sinne. Ne ovat saatavilla verkossa komission www-sivuilla, joten näin varmistetaan asianmukainen avoimuus. Mietinnössä pahoiteltiin riittämätöntä avoimuutta neuvotteluvaiheessa. Komissio ymmärtää tämän, mutta viimeistään sitten, kun rekisteri on verkossa, avoimuus saadaan palautettua. Tässä mielessä komissio toimii notaarina.
Erotuomarina komissio valvoo suosituksen noudattamista ja arvioi sen tehokkuutta. Komissio teki suosituksessaan selväksi, että se harkitsee sitovan lainsäädännön antamista, mikäli suosituksen ehtoja ei noudateta täysimääräisesti. Kuten päätöslauselmassa aivan oikein vaaditaan, parlamentille annetaan tietoja - tämäkin seikka otettiin esille tänä iltana - suosituksen valvontaa ja sen noudattamisen arviointia koskevasta työstämme.
Olen vakuuttunut, että menettelysäännöillä ja niihin liittyvällä suosituksellamme on erittäin merkittävä tehtävä rahoituspalvelujen sisämarkkinoiden loppuun saattamisessa, jota parlamentti säännöllisesti vahvistaa tukevansa. Toivon myös esittelijän tavoin, ettei tämä uraauurtava aloite, joka niin ikään on ensimmäinen laatuaan, jäisi ainutkertaiseksi kokemukseksi. Sen menestyminen kuitenkin riippuu kaikkien asianosaisten sitoutumisesta - ja minulla on ilo kertoa parlamentille, että niitä yrityksiä, jotka ovat ilmoittaneet noudattavansa menettelysääntöjä, on jo nyt merkittävä määrä, vaikka niiden määrä ei ole täysin tyydyttävä joissakin jäsenvaltioissa. Voin vakuuttaa parlamentille, että komissio työskentelee uutterasti sen hyväksi, että koko alalla noudatettaisiin menettelysääntöjä.
Toteaisin lopuksi, että jäsen Ettl on esittänyt tiettyjä toivomuksia. Komissio panee toivomukset merkille, mutta se haluaisi huomauttaa, että tässä on kyse ainoastaan sopimuksen tekoa edeltävien tietojen antamisesta, joten korko- ja muut tiedot eivät kuulu tämän välineen soveltamisalaan. Komissio siis panee merkille, mitä jäsen Ettl äsken sanoi, mutta se ei katso voivansa toteuttaa hänen toivomuksiaan.

Puhemies
Arvoisa komission jäsen Bolkestein, paljon kiitoksia syventymisestänne parlamentin asioihin tänä iltana.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 23.50.)

