Valtiontuet kilpailukyvyttömien kivihiilikaivosten sulkemisen helpottamiseksi (keskustelu) 
Puhemies
(EL) Esityslistalla on seuraavana Bernhard Rapkayn talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta laatima mietintö ehdotuksesta neuvoston asetukseksi valtiontuesta kilpailukyvyttömien kivihiilikaivosten sulkemisen helpottamiseksi - C7-0296/2010 - 2010 /0220(NLE)) (Α7-0324/2010).
Bernhard Rapkay
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Joaquín Almunia, hyvät kollegat, ensimmäiseksi haluan kiittää teitä, arvoisa Joaquín Almunia, ja yksiköitänne. Esittämänne vaikutustenarviointi on erittäin hyvä. Se perustuu tosiasioihin, on vakuuttava ja menee asian ytimeen.
On sääli, että komission kollegion muut jäsenet eivät ole lukeneet tätä vaikutustenarviointia, sillä jos he olisivat lukeneet sen, he eivät olisi voineet esittää tätä ehdotusta, jolla ei ole mitään tekemistä vaikutustenarvioinnin kanssa. Ihmettelen esimerkiksi, miten komission jäsenten kollegio valitsi vuosiluvun. Tästä ei ole kerta kaikkiaan mitään mainintaa vaikutustenarvioinnissa. Ainoa asia, joka saattaisi selittää sen, on se, että 2014 on täsmälleen vuosien 2010 ja 2018 puolivälissä. Siitä sen täytyy johtua.
Saattaa kuitenkin myös olla, etteivät he ole ymmärtäneet sisältöä. Yhtäkään tämän ehdotuksen puolesta esitetyistä perusteista ei voida ottaa vakavasti, koska ne eivät ole paikkansapitäviä. Perusteena on käytetty sitä, että vuonna 2002 hyväksytty valtiontukijärjestelmä, joka on nyt päättymässä, oli hiilikaivostoimintaa koskeva asteittainen lakkautusjärjestely. Tämä on tietenkin täysin virheellinen väite. Kyse oli jatkojärjestelystä. Tiedän sen, koska olin paikalla ja olin parlamentin esittelijä vuonna 2002. Tuolloin Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) perustamissopimus umpeutui 50 vuoden jälkeen ja tarvittiin jatkojärjestelyä, ei pelkästään tuen vaan myös muiden kysymysten osalta.
Jos kyse olisi ollut asteittaisesta lakkautusjärjestelystä, miten olisi käynyt esimerkiksi EHTY:n varoille? Kyse ei ollut asteittaisesta lakkautusjärjestelystä vaan jatkojärjestelystä. Sovimme tuolloin perustellusti kahdeksanvuotisesta jatkojärjestelystä, minkä jälkeen tarkastelisimme kysymystä uudelleen. Siksi väite lakkautusjärjestelystä on virheellinen.
Toinen esitetyistä väitteistä koskee kysymystä kestävyydestä. Kannatamme kaikki sitä ja tiedämme luonnollisesti, että kivihiili aiheuttaa runsaasti hiilidioksidipäästöjä. Komission tekemä päätös ei kuitenkaan voi kumota tieteen lainalaisuuksia. Mitä tapahtuu seuraavaksi? Kotimainen kivihiili korvataan tuontihiilellä. Se on ainoa seuraus. Tuontihiili aiheuttaa aivan saman verran hiilidioksidipäästöjä kuin kotimainen hiili. Ongelmana on vain se, että jos meillä ei enää ole vertailukohtia, emme pysty kehittämään niiden avulla uutta huipputekniikkaa kaivoksia ja voimaloita varten. Eurooppa on johtavassa asemassa tällä alalla ja sillä on vientietu. Mielestäni meidän ei pitäisi noin vain luopua tästä.
Kolmas väite on, että tuki on haitallista ja että varat olisi hyödyllisempää käyttää muihin asioihin. On mahdotonta sanoa mitään tätä väitettä tai markkinaradikaalien asennetta vastaan. Ideologiaa ei voida vastustaa tosiasioilla. Esimerkiksi toteamusta, jonka mukaan tämä olisi liian kallista, on tarkasteltava sen valossa, mitä kaivostoiminnan äkillinen lopettaminen todella merkitsisi - ja vuosi 2014 olisi äkillinen lopetus. Sen seurauksena työttömyyden torjumisesta ja ennen kaikkea kaivosten pitkäaikaisesta sulkemisesta aiheutuvat kustannukset kasvaisivat. Tämä on erittäin monimutkainen ja monitahoinen aihe. Kaivosten pitkäaikaisesta sulkemisesta aiheutuvat kustannukset jatkuvat vuosia ja jopa vuosikymmeniä hiilikaivostoiminnan päättymisen jälkeen. Kustannukset on maksettava julkisista varoista. Joillakin jäsenvaltioilla on kuitenkin voimassa järjestelmä, jolla varmistetaan, ettei valtio vastaa näistä kustannuksista. Siksi myöskään tämä väite ei pidä paikkaansa. Tästä syystä suosittelen, että harkitsette tätä mahdollisimman pian perusteellisesti uudelleen ja kiinnitätte huomiota siihen, mitä vaikutustenarvioinnissa todetaan. Muuten tuloksena on alueellisia ja yhteiskuntapoliittisia vääristymiä, joita emme halua. Siksi vuotta 2018 koskeva ehdotus on erittäin järkevä.
Joaquín Almunia
komission varapuheenjohtaja. - (ES) Arvoisa puhemies, suuret kiitokset Bernhard Rapkaylle tästä talous- ja raha-asioiden valiokunnan puolesta laaditusta mietinnöstä.
Komissio on analysoinut huolellisesti ja erittäin kiinnostuneena sekä mietinnön että tätä keskustelua varten esitetyt tarkistukset, ja olemme panneet merkille sen, että mietinnössä kannatetaan erityisesti kilpailukyvyttömien kaivosten sulkemisen määräajan jatkamista vuoteen 2018.
Komissio on tietoinen myös siitä, että pysyvien edustajien komitean (Coreper) viime aikoina käymissä keskusteluissa enemmistö kannatti määräajan asettamista vuoteen 2018 Bernhard Rapkayn mietinnössä tehdyn ehdotuksen mukaisesti.
Valmistellessaan tätä ehdotusta asetukseksi ja analysoidessaan tilannetta komissio oli tietenkin täysin tietoinen hiilikaivosten sulkemisen sosiaalisista ja alueellisista vaikutuksista joillakin EU:n alueilla. Asetusta laatiessaan komissio otti kuitenkin myös huomioon sen, että jotkut kaivoksista eivät ole kilpailukykyisiä ja ovat selviytyneet tähän saakka ainoastaan niihin jatkuvasti sijoitettujen julkisten varojen ja julkisten tukien ansiosta. Siksi ehdotuksessa komission asetukseksi annettiin jäsenvaltioille lupa myöntää lisää toimintatukea, mutta tässä tapauksessa kilpailukyvyttömien kivihiilikaivosten asteittaisen sulkemisen helpottamiseksi.
Haluan tarkastella kolmea näkökohtaa, joita mietinnössä käsitellään.
Ensinnäkin ehdotusta toimintatuen myöntämisestä tai investoinneista, jotta näistä kaivoksista tehtäisiin kilpailukykyisiä. Vastaavia säännöksiä oli jo kaivosalan tukea koskevassa edellisessä asetuksessa. Edellinen asetus kuitenkin epäonnistui suureksi osaksi asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa, ja sen sijaan, että se olisi edistänyt hiilikaivosten kannattavuutta, se aiheutti jossain määrin moraalikatoa.
Kaivoksia tuettiin elätellen turhia toiveita kannattavuuden saavuttamisesta. Nyt joudumme vastaamaan seurauksista: tätä erityisjärjestelyä on jatkettava kivihiilen tuotannon osalta, koska kyseessä olevat kaivokset eivät ole muuttuneet kannattaviksi eikä niitä ole suljettu.
Joka tapauksessa ne kaivokset, joilla on uskottavat kannattavuusnäkymät, eivät tarvitse valtionapua ja saavat tarvittavan pääoman pääoma- tai rahoitusmarkkinoilta.
Toiseksi haluan selittää, miksi komission ehdotuksessa pidetään ympäristövaikutusten minimointisuunnitelmaa välttämättömänä. Ehdotuksen 3 artiklan 1 kohdassa mainitaan tämä näkökohta.
Valtiontuki vääristää kilpailua. Siksi perustamissopimuksessa on määräyksiä sen toteamisesta sisämarkkinoille soveltumattomaksi monissa eri tapauksissa. Toimintatuki voidaan sallia vain, jos sillä todennäköisesti on myönteisiä vaikutuksia. Komission asetuksessa ehdotetaan suunnitelmaa kivihiilen käytön ympäristövaikutusten lieventämiseksi, jotta voidaan kompensoida tuen kielteiset vaikutukset.
Kolmas näkökohtani on se, että kun toimintatuen tavoitteena on edistää siirtymää kohti kilpailukyvyttömien kaivosten sulkemista, on selvää, että sulkemisen on tapahduttava asteittain, eikä se voi tapahtua vasta määräajan koittaessa. Asteittaisuuden on käytävä selvästi ilmi sulkemissuunnitelmasta, ja suunnitelmassa on ilmoitettava myös kyseisen tukiosuuden väheneminen siirtymäkauden aikana.
Komission ehdotuksessa säädetään näin ollen tuen alentamisesta lineaarisesti prosenttiosuudella, jonka selkeänä tavoitteena on tuen poistaminen siirtymäkauden lopussa.
Sen perusteella, mitä edellä totesin, haluan jälleen kerran kiittää Bernhard Rapkayta ja kaikkia, jotka osallistuivat käsittelemämme mietinnön laatimiseen. Komissio ottaa parlamentin mietinnöstä esittämän kannan huomioon, ja keskusteluja jatketaan neuvostossa, luonnollisesti yhdessä puheenjohtajavaltio Belgian kanssa. Komissio antaa tietenkin lausuntonsa lähiviikkoina parlamentin kannan perusteella ja sen perusteella, millaiseksi neuvoston kanta muotoutuu.
Herbert Reul
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Joaquín Almunia, hyvät kollegat, kukaan ei kiistä sitä tosiasiaa, että kivihiili on tärkeä osa energiahuoltoamme. On myös kiistatonta, että kaivosteollisuuden on oltava kilpailukykyistä ja että sen tukeminen ei ole oikea toimintatapa.
Kyse on nyt siitä, onko oikea määräaika vuosi 2014 vai 2018. Bernhard Rapkay esitti monia järkeviä perusteluja, joita en aio toistaa. Minulla on komissiolle vain yksi pyyntö. Kaikissa parlamentin valiokunnissa, jotka olivat mukana, enemmistö kannatti kilpailukyvyn käyttämistä arviointiperusteena. Määräajan osalta on ainoastaan varmistettava tarvittava joustavuus, jotta jäsenvaltiot voivat pitää ihmisiin, työpaikkoihin ja talouden rakenteisiin kohdistuvan paineen hallittavalla tasolla. Ainoa peruste, joka mainittiin ja joka sivumennen sanoen on ristiriidassa komission vaikutuksista tekemän selvityksen kanssa - jossa aluksi näytettiin olevan vuoden 2018 kannalla - oli se, että ympäristöpoliittisilla syillä saattaisi olla tässä merkitystä. Haluan jälleen kerran korostaa, että ilmaston kannalta ei ole mitään merkitystä, poltammeko tuontihiiltä vai kotimaista hiiltä. Pyydän komission jäsentä harkitsemaan, voivatko parlamentti ja neuvosto esittää uusia tämänkaltaisia perusteita ja voisiko tämä nelivuotinen määräaika lisätä hieman komission joustavuutta. Näin minä ymmärsin äskettäisen maininnan siitä, että komissio harkitsee asiaa, ja olen kiitollinen siitä.
Jan Březina
Arvoisa puhemies, aluekehitysvaliokunnan nimissä totean, että hyväksymme komission ehdotuksen, vaikka olemme suosittaneet joitakin tarkistuksia. Suosittelimme myös kilpailukyvyttömien kaivosten sulkemiselle asetetun määräajan jatkamista. Ellei tätä muutosta tehdä, olisi vaarana, että kokonaiset alueet, joita kaivosten sulkeminen koskee, ajautuisivat köyhyyteen ja niillä olisi edessään vakavia sosiaalisia ongelmia.
Ehdotimme myös muun muassa koheesiovarojen käytön mukauttamista niiden alueiden osalta, joihin tällaiset vaikutukset kohdistuvat. Aluekehitysvaliokunta katsoo myös, että kilpailukyvyttömien kaivosten sulkeminen ei ole ainoa hyväksyttävä tapa käyttää valtiontukea tällaisten kaivosten hyväksi, sillä sen avulla pitäisi myös helpottaa kilpailukyvyn lisäämiseen kohdennettuja kehittämistoimia.
On tietenkin toivottavaa, että kaivoksesta tulee kilpailukykyinen tiettyyn määräaikaan mennessä, mikä on sekä kyseessä olevan alueen että viime kädessä koko unionin edun mukaista. Hiilivoimaloiden merkitys perustuu muun muassa siihen, että ne ovat käytännössä ainoita voimaloita, jotka pystyvät tuotantoa lisäämällä vastaamaan välittömästi ja joustavasti sähkön kysynnän äkilliseen kasvuun muista tekijöistä riippumatta. Jotta unionin parempi energiavarmuus olisi muutakin kuin vain tyhjä iskulause, emme pärjää ilman vakaita ja kilpailukykyisiä hiilikaivoksia ja hiiliteollisuutta.
Werner Langen
PPE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, haluan kaikkein ensimmäiseksi rohkaista komission jäsentä Joaquín Almuniaa pitämään kiinni alun perin ehdottamastaan vuoden 2018 määräajasta. Tämä ehdotus oli järkevä ja perustui taloudellisiin, alueellisiin, sosiaalisiin ja energiapoliittisiin syihin.
En ymmärrä, miksi komission jäsenten kollegio on tuonut esiin ympäristösyitä, jotka ovat täysin epäolennaisia. Kuten edelliset puhujat ovat todenneet, sillä ei ole mitään merkitystä, poltammeko tuontihiiltä vai hiiltä, jonka louhinnasta ja tukemisesta vastaamme itse. Ilmastojalanjälkemme on molemmissa tapauksissa suurin piirtein sama. Itse asiassa se on todennäköisesti paljon pahempi tuontihiilen osalta, sillä se on kuljetettava tänne Kanadasta, Australiasta tai muilta alueilta. Siksi perustelu on väärä. Haluan kiittää Bernhard Rapkayta tämän ehdotuksen laatimisesta tiiviissä yhteistyössä Euroopan kansanpuolueen ryhmän (kristillisdemokraatit) kanssa. Mielestäni se koskee neuvoston asetusta. Lissabonin sopimuksessa on porsaanreikä, joka merkitsee, että kilpailuoikeuteen perustuvat asetukset eivät kuulu parlamentin yhteispäätösmenettelyn piiriin. Sen sijaan prosessi, johon ei kuulu asianmukaista arviointia, perustuu edelleen vuodelta 1965 peräisin olevaan asetukseen N:o 17. Siksi tarvitsemme nyt - ainakin sikäli kuin on kyse valiokunnan kannasta - laajan ääntenenemmistön, jotta kivihiili, joka on yksi tärkeimmistä Euroopassa edelleen saatavilla olevista energialähteistä, säilyttää kilpailukykynsä tulevaisuudessa.
Ryhmämme antaa Bernhard Rapkayn mietinnölle varauksettoman tukensa. Haluamme rohkaista Joaquín Almuniaa, jotta hän saisi komission esittämään uuden ehdotuksen, joka koskee vuotta 2018, ja haluamme tarkistaa kaksi hyväksytyn mietinnön kohtaa. Toinen niistä koskee kysymystä siitä tavasta, jolla tukea on määrä vähentää asteittain. Olemme sitä mieltä, että tämä pitäisi jättää jäsenvaltioiden tehtäväksi kahdeksanvuotiskauden aikana.
Toinen näkökohta koskee sitä, että koko asetus poistetaan vaiheittain käytöstä vuonna 2030. Tämä on myös se vaihe, johon neuvosto on päässyt tästä asetuksesta käymissään keskusteluissa. Pystymme arvioimaan sosiaaliset, poliittiset, energiapoliittiset ja alueelliset syyt asianmukaisesti vain, jos parlamentti tekee selvän päätöksen vuoden 2018 puolesta.
Olle Ludvigsson
Arvoisa puhemies, tämä ei ole yksinkertainen asia. Siksi meidän parlamentin jäsenten on tärkeää laatia tasapuolinen kanta. Tärkeimpiä huomioon otettavia näkökohtia on kaksi. Toisaalta on pitkällä aikavälillä järjetöntä jatkaa tämän kilpailukyvyttömän kaivostoimintamuodon pitämistä keinotekoisesti hengissä. Sekä ympäristöön että kilpailuun liittyvistä syistä on kestämätöntä turvata kannattamattoman hiilikaivostoiminnan jatkuvuus julkisilla tukiohjelmilla. Siksi on johdonmukaista nyt lopettaa tämän toiminnan tukeminen asteittain.
Toisaalta tukien lopettamisella on suunnaton vaikutus sekä kymmeniintuhansiin hiilikaivostyöntekijöihin, joiden on pakko etsiä uutta työtä, että heidän perheisiinsä ja kaikkiin muihin, jotka ovat riippuvaisia kaivostoiminnasta. Sopeutuminen on hyvin vaikeaa ihmisille, jotka elävät toiminnan lopettamisen vaikutusalueilla. Näiden kahden näkökohdan arvioiminen ei ole helppoa. Siitä huolimatta komissio on mielestäni löytänyt ehdotuksessaan järkevän tasapainon. Tuet lopetetaan, mutta se tehdään hallitusti ja ottaen huomioon sekä työpaikat että ympäristö.
Tuen lopettaminen on vaikea takaisku alueille, joita asia koskee, mutta samanaikaisesti ehdotus antaa mahdollisuuden kokonaisvaltaisiin sosiaalisiin ja ympäristöpoliittisiin toimenpiteisiin, joiden tavoitteena on tehdä alueellisesta sopeuttamisprosessista mahdollisimman tehokas. On äärimmäisen tärkeää, että kansalliset ja alueelliset viranomaiset hyödyntävät kaikki nämä mahdollisuudet täysimääräisesti. Laajamittaiset investoinnit aktiivisiin työmarkkina-aloitteisiin ja kokonaisvaltaisiin ympäristön entistämistoimenpiteisiin ovat välttämättömiä, jos lopputuloksen on määrä olla tyydyttävä näiden alueiden kannalta.
Toistaiseksi keskustelussa on keskitytty kolmeen asiaan. Ensimmäiseksi on esitetty väite, että hiilikaivosten, joista tulee kilpailukykyisiä sulkemisjakson aikana, on voitava jatkaa toimintaansa. Mielestäni olisi väärin ottaa mukaan tämä vaihtoehto, sillä myönnettävä tuki on käytettävä oikein, ja sen on perustuttava lopulliseen sulkemiseen. Toiseksi sulkemiseen myönnettävän tuen päättymispäivämäärästä on keskusteltu. Tässä suhteessa on tärkeää panna merkille, että nykyinen asetus on vuodelta 2002 ja että kaikki olivat tietoisia siitä, että vapautukset kilpailusäännöistä päättyisivät tänä vuonna. Tässä ei siis ollut mitään kovin yllättävää. Suostun joustamaan tarkasta vuosiluvusta. Kolmanneksi parlamentin kannassaan esittämät ympäristöä ja kestävyyttä koskevat näkökohdat ovat jakaneet mielipiteitä. Mielestäni näiden seikkojen pitäisi olla mahdollisimman selviä, ja niihin pitäisi ehdottomasti kiinnittää enemmän huomiota kuin on tehty talous- ja raha-asioiden valiokunnan laatimassa tekstissä. On erittäin tärkeää, että välittämämme viesti on tältä osin oikea.
Sophia in 't Veld
ALDE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että olen hyvin liikuttunut PPE-ryhmän ja S&D-ryhmän välisestä uudesta romanssista, mutta minusta kuitenkin tuntuu, että Bernhard Rapkayn ja Werner Langenin tuttavallinen ja hellä syleily pitää Euroopan tiukasti kiinni menneisyydessä.
Puhumme valtion erityistukijärjestelmän seitsemännestä jatkokaudesta. Bernhard Rapkay on itse ilmoittanut olleensa esittelijänä vuonna 2002. Kuka takaa, että emme käy samaa keskustelua vuonna 2018? Ne syyt, jotka olivat päteviä vuonna 2002, ovat päteviä nykyäänkin ja vielä vuonna 2018. Siksi oma ryhmäni kannattaa varauksetta komission kantaa. Olemme pyytäneet erillistä äänestystä tarkistuksista 25 ja 27 ja kehotamme kaikkia kahden suuren poliittisen ryhmän kollegoja äänestämään noita tarkistuksia vastaan ja tukemaan komission kantaa tuen lopettamiseksi asteittain vuoteen 2014 mennessä.
Tiedän, että eri valiokunnissa äänestettiin, mutta tiedän myös, että kahdessa suuressa poliittisessa ryhmässä on monia kollegoja, jotka ovat syvästi huolissaan nykyisestä kannasta. Mielestäni heidän pitäisi ymmärtää, että heillä on täysi vapaus äänestää omantuntonsa mukaan, sillä Euroopan parlamentti ei oikeastaan päätä asiasta. Niinpä heidän pitäisi äänestyksessä ilmaista kantansa.
Me emme neuvottele; meidän ei tarvitse tehdä myönnytyksiä. Voimme tukea komissiota antamalla erittäin vahvan poliittisen signaalin, ja siksi katson, että Euroopan parlamentin pitäisi toimia vastapainona jäsenvaltioiden komissioon kohdistamalle erittäin voimakkaalle poliittiselle painostukselle ja osoittaa, että Euroopan parlamentti katsoo menneisyyden sijasta tulevaisuuteen.
Philippe Lamberts
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmällä ei ole mitään sitä vastaan, että julkisia varoja investoidaan edellyttäen, että ne käynnistävät sen muutoksen, joka yhteiskuntamme, teollisuutemme ja taloutemme on käytävä läpi tullakseen oikeudenmukaisemmaksi ja ennen kaikkea kestävämmäksi. Meidän on muistettava, että kilpailukyvyttömien kivihiilikaivosten tukeminen on vastoin näitä tavoitteita. Se pönkittää teollisuutta, joka ei ole kestävää taloudellisesti - muuten se ei tarvitsisi tukea - eikä ympäristön kannalta.
Kuten Sophia in 't Veld juuri äsken korosti, kivihiiliteollisuus on useiden vuosikymmenien ajan vaatinut tämän siirtymäkauden jatkamista loputtomiin. Hyvät saksalaiskollegat, samoin monet Euroopan maat ovat useiden vuosikymmenien ajan pyrkineet tekemään lopun teollisuudenalasta, joka on kestävän kehityksen vastainen. Tämä pätee kotimaahani Ranskaan ja moniin muihinkin maihin. Siksi tuemme komission ehdotusta ja näin ollen myös ehdotusta tukien käytöstä siten, että työntekijät, joita asia koskee, voidaan sijoittaa uudelleen tyydyttävällä ja ihmisarvoa kunnioittavalla tavalla.
Kuten tänään kuitenkin olette kuulleet, komissio aikoo, arvoisa Joaquín Almunia, perääntyä painostuksen alaisena varsin halpamaisella tavalla - painostuksen, jota harjoittaa muun muassa kolleganne Günther Oettinger, joka ei tässä asiassa ole menetellyt yleisen edun puolustamisesta vastaavan komission jäsenen tavoin, vaan yhden maan, Saksan, alakohtaisia erityisetuja ajavan virallisen edustajan tavoin. Kaiken lisäksi hän ei mitenkään peittele sitä!
Lopuksi haluan todeta teille, että niin kauan kuin Euroopan unioni ja jäsenvaltiot keskittävät kaiken tarmonsa vanhentuneiden teollisuudenalojen tukemiseen julkisin varoin, jotka - ja toivon Irlannin kriisin muistuttavan meitä tästä - ovat käyneet erittäin vähiin, niin kauan kuin tuemme näillä julkisilla varoilla 1800-luvun teollisuutta, emme anna Euroopalle mahdollisuutta saavuttaa johtoasemaa 2000-luvun teollisuudenaloilla. Sillä välin maailma muuttuu, ja se muuttuu nopeasti.
Konrad Szymański
Arvoisa puhemies, Euroopan komission esittämä ehdotus oli ilmeisesti laadittu ilmastopolitiikan ehdoilla ja ottamatta huomioon yhteiskunnallisia seurauksia - varsinkaan seurauksia energia-alalla - sellaisissa maissa kuin Saksa, Espanja ja Puola. Meidän on muistettava, että maailman kivihiilimarkkinat muuttuvat silmin nähden. Kivihiilen kysyntä kasvaa ja hinta nousee. Siksi kaivokset, jotka nykyisin ovat kannattamattomia, ovat kenties tulevaisuudessa kannattavia.
Kivihiilestä luopuminen tarkoittaa myös erittäin vakavia ongelmia energiavarmuuden kannalta sellaisissa maissa kuin Puola, jotka tuottavat jopa 95 prosenttia sähköstään kivihiilellä. Kivihiilestä luopuminen sellaisissa tilanteissa voi tarkoittaa vain yhtä vaihtoehtoa: vielä suurempaa riippuvuutta kaasusta, jota tuodaan vain yhdeltä suunnalta. Ennen kuin siis päätämme harjoittaa poliittista painostusta hiilestä luopumiseksi tällaisissa tapauksissa, meidän pitäisi huolehtia kaasutoimitusten monipuolistamisesta ja myös niiden turvaamisesta, sillä tämä on nykyisin ainoa todellinen vaihtoehto energia-alalle niissä maissa, jotka käyttävät kivihiiltä tähän tarkoitukseen.
Nämä ovat ne syyt, joiden takia tuemme talous- ja raha-asioiden valiokunnan ja teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan esittämiä kompromisseja. Nämä valiokunnat ovat ehdottaneet, että asetuksessa annettaisiin mahdollisuus säilyttää kaivokset kansallisten määrärahojen - jotka eivät loppujen lopuksi ole EU:n määrärahoja - avulla niissä maissa, joissa se on välttämätöntä, ja lisäksi ne ovat ehdottaneet kompromissia, jonka mukaan asetus voisi olla voimassa vuoteen 2030 saakka. Mielestäni Euroopan komission alkuperäiset ehdotukset olivat huomattavasti lähempänä juuri tätä kantaa. Euroopan komissio päätti vasta loppuvaiheessa ehdottaa määräajan asettamista epärealistisesti vuoteen 2014.
Andreas Mölzer
(DE) Arvoisa puhemies, ei ole ainoastaan perusteltua jatkaa kivihiiliteollisuuden tukemista, vaan mielestäni se on myös täysin välttämätöntä. Meidän on jatkettava tuen myöntämistä vielä vuoden 2014 jälkeenkin. Velvollisuutemme on suojella Euroopan unionin kansalaisia globalisaation monilta haittavaikutuksilta. Tämä edellyttää myös, että sellaisilla teollisuudenaloilla, jotka ovat menettäneet kilpailukykyään maailmanmarkkinoilla, työntekijöille tarjotaan pitkäaikaista uudelleenkoulutusta, jotta he voivat ottaa vastaan uutta työtä.
Ei tarvitse olla asiantuntija ymmärtääkseen, että kaivosteollisuudessa tarvitaan erikoistuneita työntekijöitä. Monet kaivostyöntekijät työskentelevät koko elämänsä kaivoksissa. Siksi tarvitsemme mielestäni runsaasti aikaa voidaksemme tarjota heille kaikille uusia työpaikkoja. Ei ehkä enää ole järkevää antaa vanhoille kaivostyöntekijöille mahdollisuutta uudelleenkouluttautumiseen. Kaivosteollisuusalueille on annettava mahdollisuus vähentää asteittain riippuvuuttaan kaivosteollisuudesta ilman että niiden hyvinvointi heikkenee merkittävästi. Näillä alueilla on edelleen huomattavat taloudelliset mahdollisuudet, jos ne saavat tilaisuuden talouden rakenneuudistuksiin. Hiilikaivostoiminnan tukien raju vähentäminen viime vuosina on merkinnyt koettelemusta monille kaivosteollisuusalueille. Monet vahvasti kaivosteollisuuteen sidoksissa olevat alueet eivät pystyneet reagoimaan riittävän nopeasti taloudellisten olosuhteiden muutoksiin. Sen seurauksena köyhyys on lisääntynyt. Näin ei tarvitsisi olla. Voimme suojella monia Euroopan alueita suurilta taloudellisilta ja sosiaalisilta vahingoilta, ja siksi meidän on äänestettävä näiden asetusten puolesta.
Gunnar Hökmark
(SV) Arvoisa puhemies, näkemykseni kivihiiliteollisuuden valtiontuesta on se, että meidän on kaikin keinoin tehtävä Euroopan taloudesta mahdollisimman kilpailukykyinen, ja vieläpä monilla eri aloilla. Meillä on oltava tavoite autoteollisuudelle, koneteollisuudelle ja lääketeollisuudelle. Menestyäksemme meidän on muutettava talouttamme, jotta se voi vastata nykyaikaisen kilpailun ja maailmantalouden vaatimuksia.
Tällä perusteella epäilen vakavasti aikomusta jatkaa kannattamattomille kivihiilikaivoksille myönnettyjä valtiontukia. Se merkitsee, että sidomme valtiotasolla varoja kannattamattomiin yrityksiin, jotka eivät pysty ylläpitämään työpaikkoja, joista puhumme, eivätkä parantamaan ympäristön tilaa. Se merkitsee myös, että muutos, jota tarvitsemme todellisen kilpailukyvyn saavuttamiseen, tapahtuu hitaammin. Se merkitsee, että laiminlyömme muiden alojen kehittämisen ja myös että muutaman vuoden kuluttua ihmiset työskentelevät edelleen teollisuudenaloilla, jotka eivät pitkällä aikavälillä tarjoa turvaa ja mahdollisuutta toimeentuloon. Lisäksi ne alueet, joista nyt puhumme, pysyvät edelleen riippuvaisina kannattamattomissa hiilikaivoksissa harjoitettavasta hiilikaivosteollisuudesta.
Edellä esitettyjen seikkojen perusteella katson, että meidän pitäisi tukea komission ehdotusta, ja aiomme äänestää sen puolesta.
Wolf Klinz
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Joaquín Almunia, meidän on nyt tuskan pitkittämisen sijaan purtava hammasta. Tämä tulee mieleen ajatellessani tämänpäiväistä keskustelunaihettamme. Kannatan komission ehdotusta valtiontuen asteittaisesta lopettamisesta vuonna 2014 niiden kaivosten osalta, jotka eivät kyseiseen ajankohtaan mennessä ole kilpailukykyisiä. Kustannukset yhtä hiilikaivosteollisuuden työpaikkaa kohti ovat paljon keskimääräistä korkeammat. Näitä varoja ei käytetä kestävän ja kilpailukykyisen työllisyyden kehittämiseen tulevaisuutta varten. Siksi on mielestäni oikein lopettaa kilpailukyvyttömien kaivosten valtiontuet asteittain vuonna 2014. Meidän on investoitava käyttöön tulevat varat tutkimukseen ja kehittämiseen sekä koulutukseen. Tämä on ainoa tapa pitää yllä teknologista etumatkaamme ja säilyttää kilpailukykymme koko maailmantaloudessa.
George Sabin Cutaş
(RO) Arvoisa puhemies, mielestäni sekä kaivosten sulkemista että tukien vähentämistä koskeva ehdotus olisivat ennenaikaisia, ja niillä olisi epämieluisia sosioekonomisia ja alueellisia seurauksia.
Emme saa unohtaa, että Euroopan kaivosala työllistää noin 100 000 ihmistä, joista 42 000 hiilikaivosteollisuudessa ja 55 000 siihen liittyvillä aloilla, ja että tietyt Euroopan alueet ovat taloudellisesti täysin riippuvaisia tästä alasta. Näillä alueilla suuri määrä ihmisiä työskentelee kaivoksissa tai kaivosalaan liittyvissä työpaikoissa.
Näiden toimenpiteiden seuraukset voisivat olla siinä määrin haitallisia, että yhteisöillä olisi edessään absoluuttinen köyhyys. Tästä syystä on nopeasti laadittava strategia niiden työntekijöiden uudelleenkouluttamiseksi, joita kaivosten sulkemissuunnitelmat koskevat.
Samanaikaisesti Euroopan unionin rakennerahastoista on saatava erityistukea, jotta näiden toimenpiteiden takia kärsiville alueille voidaan antaa vastavuoroista apua. Lisäksi kaivostyöntekijät ja heidän perheensä saattavat menettää luottamuksensa poliittiseen järjestelmään siellä, missä tehdään tällaisia heihin suoraan vaikuttavia päätöksiä, jos ne tehdään sopimattomaan aikaan.
Meidän on kiinnitettävä aivan yhtä paljon huomiota harvaan asuttuihin alueisiin, jotka kärsivät sosioekonomisessa mielessä eniten. En usko, että vuosi 2014 on realistinen määräaika kaivosten sulkemiselle. Toisaalta erityisesti teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan ehdotus määräajan asettamisesta vuoteen 2020 ei saanut riittävästi myönteistä palautetta. Siksi uskon, että voimme päästä yhteisymmärrykseen vuodesta 2018.
Haluan mainita toisen näkökohdan eli sen, että kivihiiliteollisuus on olennainen osa EU:n toimintastrategiaa ja EU:n oma energialähde, joka siten takaa toimitusvarmuuden. Tarvitaan siirtymäkausi, joka antaa näille kaivoksille ja niille kaivoksille, joista voisi tulla kilpailukykyisiä, mahdollisuuden lisätä kilpailukykyään asteittain, jotta varmistetaan eurooppalaisen hiilen saanti ja vältetään kielteiset sosioekonomiset vaikutukset.
Ivo Strejček
(CS) Arvoisa puhemies, mielestäni yksimielisyys vallitsee siitä, että tietyille talouden sektoreille myönnetyt tuet vääristävät ja tuhoavat taloudellista kilpailua ja että valtiontuki haittaa siksi markkinoiden moitteetonta toimintaa, ei ainoastaan lyhyellä vaan myös pitkällä aikavälillä.
Tässä on kyse alueista, jotka todennäköisesti joutuvat tai saattaisivat joutua kärsimään korkeasta työttömyydestä, mutta toisaalta on muistettava ne alueet, jotka ovat jo käyneet läpi tämän taloussektorin rakennemuutoksen, kärsineet korkeasta työttömyydestä ja selviytyneet siitä. Siksi ECR-ryhmä tukee tämänpäiväisessä äänestyksessä kaikkia ehdotuksia, joiden tuloksena yksittäisillä jäsenvaltioilla on riittävästi aikaa toteuttaa työntekijöiden laaja uudelleenkoulutus, organisoida hiilenlouhintaan liittyvän ympäristökuormituksen vähentäminen ja poistaminen ja myös rauhoittaa kaikki yhteiskunnalliset mullistukset ajan myötä.
Salvador Garriga Polledo
(ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on häpeällistä, että parlamentilla on oikeus ainoastaan tulla kuulluksi, kun keskustelemme 180 000 eurooppalaisen perheen tulevaisuudesta ja Euroopan unionin keskeisestä kotimaisesta energialähteestä.
Tuet eivät ole tavanomainen keino lisätä kilpailukykyä, mutta eurooppalaisen kivihiilen kilpailukyvyn lisääminen tukien avulla on strategisesti välttämätöntä ensinnäkin, koska 60 prosenttia Euroopan energiasta on tuontienergiaa ja koska jäljelle jäävästä 40 prosentista suuri osa on ydinenergiaa, jota parlamentin jäsenten enemmistö vastustaa. Toinen syy ovat hinnankorotukset: kivihiilen hinta Euroopassa nousee yhä lähemmäs sen kansainvälistä hintaa.
Lisäksi haluan kysyä teiltä seuraavaa: mitä on kilpailukykyinen hiili? Kysykää itseltänne, sisältyvätkö kaikkeen Euroopan unionin tuomaan hiileen ne kaivosten henkilöstö- ja turvallisuuskustannukset, jotka sisältyvät eurooppalaisen hiilen hintaan. Onko tämä se malli, jonka monet teistä haluavat ottaa käyttöön Euroopassa? Hyväksyttekö sellaisten tuotteiden tuonnin Euroopan ulkopuolelta, jotka eivät ole unionin etuuskohteluperiaatteiden mukaisia ja joissa ei ole otettu huomioon sosiaalisia oikeuksia? Torjutteko saman ajatuksen eurooppalaisen hiilen osalta?
Mitä pidempi siirtymäaika on, sen parempi, jotta voimme ottaa käyttöön puhtaaseen polttoon ja talteenottoon liittyvät teknologiat, joita Euroopan unionissa jo on. Jos aiheutamme eurooppalaisten kaivosten sulkemisen ja jäämme ilman eurooppalaista kivihiiltä, ei lämpövoimaloiden päästöjen vähentämisen jatkamiselle ole kannustimia; ne jatkavat tuontikivihiilen polttamista ja hiilidioksidipäästöjen aiheuttamista. Kumpaa te haluatte: että hiilidioksidi tulee meille Euroopan unionin ulkopuolelta vai että hiilidioksidi on mahdollista käsitellä ja ottaa talteen eurooppalaista teknologiaa käyttäen?
Mielestäni EU:n kivihiilen käyttömahdollisuuden hylkääminen - kuten te teette - ei ole liberalismia: mielestäni se on tekopyhyyttä.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Arvoisa puhemies, kivihiili on tärkeä osa Euroopan unionin energialähteiden valikoimaa. Hiilikaivosala työllistää 280 000 ihmistä Euroopan unionissa, etenkin yhden teollisuudenalan varassa elävillä alueilla. Siksi on tärkeää, että unioni hankkii mahdollisimman suuren osan tarvitsemastaan kivihiilestä kotimaisesta tuotannosta, tietenkin kilpailukykyiseen hintaan, joka perustuu kivihiilen louhinta- ja käsittelymenetelmien nykyaikaistamiseen.
Ellei valtionapua myönnetä, tuotanto vähenee 20 prosenttia, minkä seurauksena menetetään 100 000 työpaikkaa. Kivihiiliteollisuudelle myönnettävä valtiontuki on täysin välttämätöntä kilpailukyvyttömille kaivoksille. Ne ovat kilpailukyvyttömiä vanhentuneen teknisen kalustonsa takia. Valtiontuen avulla tuotantolaitoksiin voitaisiin tehdä muutoksia jälkikäteen työpaikkojen turvaamiseksi.
Komission ehdotukseen verrattuna kannatamme kaivosten sulkemisen määräajan siirtämistä. Teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunta äänesti vuoden 2020 puolesta, ja aiomme tukea kompromissia, jonka esittelijä Bernhard Rapkay saavutti onnistuneesti yhdessä muihin poliittisiin ryhmiin kuuluvien kollegojen kanssa.
Kannatamme 3 artiklan 1 kohdan h alakohdan poistamista, ja etenkin tuen asteittaiselle lopettamiselle määrätyn prosenttiosuuden poistamista, jotta jäsenvaltioilla, jotka aikovat myöntää valtiontukea kilpailukyvyttömille hiilikaivoksille, on mahdollisimman paljon joustovaraa.
Mielestäni jäsenvaltioiden olisi kuitenkin myös esitettävä suunnitelmia usein yhden teollisuudenalan varassa elävien kaivosteollisuusalueiden talouden ja yhteiskunnan kehittämiseksi. Näiden kehittämissuunnitelmien tavoitteena pitäisi olla työpaikkojen luominen sekä investoiminen energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energialähteisiin perustuvaan energiantuotantoon.
Kiitän esittelijä Bernhard Rapkayta hänen mietinnöstään ja hänen tekemästään työstä.
Jorgo Chatzimarkakis
(DE) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensiksi haluan kiittää komission jäsentä Joaquín Almuniaa komissiossa käydystä avoimesta keskustelusta. On hyviä syitä siihen, miksi te ja komission puheenjohtaja José Manuel Barroso otitte osaa komission jäsenten kollegiossa käytyyn keskusteluun mielessänne aivan eri vuosiluku. Olen tyytyväinen siihen, että komissio pystyy keskustelemaan asioista niin avoimesti sääntelyn näkökulmasta ja sitten kumoamaan päätöksensä. Se on sekä ihailtavaa että huomionarvoista. On hyvä asia, että tuette uutta päätöstä täällä.
Tälle päätökselle on monia hyviä perusteita. Ne jäsenvaltiot, joita asia koskee, ovat kuitenkin tehneet suunnitelmia. Suunnitelmia on tehty, ja voin vain sanoa olevani iloinen sen tarkistuslausekkeen poistamisesta, jossa todettiin, että meidän olisi vuodesta 2012 alkaen jälleen kerran avattava koko ongelmavyyhti suurimmassa jäsenvaltiossa, jota asia koskee, toisin sanoen Saksassa. Näin ollen myös komission jäsenten kollegiossa käydyn keskustelun tulos on ollut erittäin myönteinen. Tiedän, että vuosi 2018 tulee lopulta. Olen tyytyväinen myös siihen, että kaivosteollisuus voi turvallisesti suunnitella tulevaa, ja äänestän sen mukaisesti. Huomaan kuitenkin, että sääntelypolitiikka pääsi tässä asiassa voitolle.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Arvoisa puhemies, olen jo kuunnellut kollegojeni näkemyksiä, joissa korostettiin sitä, miten tärkeää hiili on Euroopan talouden energiavarmuudelle.
Haluan esittää toisen väitteen. Joissakin maissa - myös Romaniassa - vesivoiman ja ydinenergian tuotanto vähenee kuivina vuosina, joiden määrä on lisääntynyt. Ainoa luonnonvara, joka kotimaallani ja muilla mailla on ollut välittömästi käytössään lisääntyvää energiantuotantoa varten, on ollut kivihiili.
Meillä on joitakin kaivoksia, jotka eivät ole kannattavia, mutta niillä on rakenneuudistusohjelmat, jotka jatkuvat vuoden 2014 jälkeen. Liberaalina vastustan liikeyrityksille myönnettäviä tukia, mutta en siinä tapauksessa, että yhtiöllä on selvä rakenneuudistusohjelma. Siksi aion kannattaa tarkistusta, jossa ehdotetaan pidempää siirtymäkautta kilpailukyvyttömille kivihiilikaivoksille myönnettävien tukien lopettamiselle.
Petru Constantin Luhan
(RO) Arvoisa puhemies, vaikka tuetun kivihiilen osuus Euroopan unionin sähköntuotannosta on pieni, kivihiilikaivosten välittömällä ja samanaikaisella sulkemisella on huomattava yhteiskunnallinen vaikutus määrätyillä Euroopan alueilla. Tässä on kyse suuresta määrästä kaivosalalla työskenteleviä ihmisiä, jotka eivät pysty työllistymään välittömästi uudelleen muille aloille, mikä aiheuttaa työttömyyttä ja johtaa epäsuotuisien alueiden muodostumiseen.
Mielestäni tarvitaan välittömiä toimia näiden ihmisten uudelleenkouluttamiseksi EU:n varoin. Siihen asti kunnes tämä toteutuu, on aivan välttämätöntä pidentää määräaikaa, johon asti valtiontukea voidaan myöntää tuotantoyksiköiden sulkemiseen, ainakin vuoteen 2018 saakka.
Mielestäni on myös kyseessä olevan jäsenvaltion asia ratkaista tietyn ajanjakson jälkeen vähennettävän valtiontuen määrä, eikä jäsenvaltioille pidä määrätä vähimmäisrajoja.
Elmar Brok
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Joaquín Almunia, hyvät kollegat, haluan sanoa muutaman asian liberaaliryhmään kuuluville ystävillemme ja erityisesti Sophia in 't Veldille. Kilpailu ei vääristy, sillä hiilivoimaloissa jatketaan tuontihiilen käyttöä, mikä kasvattaa niiden hiilijalanjälkeä. Toisin sanoen väitteessä ei ole järkeä, tarkasteltiinpa sitä miltä kannalta tahansa.
Lisäksi tätä ei voida jatkaa vuoden 2018 jälkeen esimerkiksi Saksassa, sillä perustamissopimuksessa, joka koskee kaikkia asianosaisia eikä vain valtiota, määrätään koko toiminnan lopettamisesta vuonna 2018, jotta valtio ei joudu vastaamaan kaivosten sulkemisen aiheuttamista kustannuksista pitkällä aikavälillä. Pitkän aikavälin kustannukset, joiden määrä on miljoonia useiden vuosisatojen ajan, maksaa säätiö. Jos säätiö menisi nurin, se maksaisi valtiolle suuria summia määräämättömän ajan.
Kun on kehitetty näin nokkela suunnitelma, jolla on selkeä päätepiste, on tärkeää tehdä sille oikeutta eikä yrittää kehittää teoreettisia markkinamääritelmiä, joilla ei ole mitään tekemistä todellisten sopimusehtojen kanssa.
Antonio Masip Hidalgo
(ES) Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää, joka on käynyt omalla alueellani Asturiasissa, joka kauan sitten muokkasi Espanjan ja Euroopan lähtökohtia ja joka kivihiilensä ja kansansa ansiosta on nykyaikaisen yhteiskunnan edelläkävijä.
Kaivosalueiden on jatkettava näitä erinomaisia elvyttämispyrkimyksiä kohtaamatta esteitä Euroopan unionin taholta. Unionin pitäisi sen sijaan rohkaista niitä. Meidän on poistettava kotimaisen hiilikaivostoiminnan loppumisen luoma uhka ja sen sijaan annettava tälle keskeisen tärkeälle alalle mahdollisuus säilyä järkevällä tavalla hengissä. Meidän on myös autettava alaa saavuttamaan kilpailukyky kohtuullisessa ajassa rankaisematta yrityksiä jälkeenpäin. Ennen kaikkea hiilen louhinnasta on pian tehtävä saastuttamatonta.
Puhtaaseen hiiliteknologiaan tehtyjen merkittävien investointien on hyödytettävä ensisijaisesti Eurooppaa ja sen omia kaivosalueita. On järjetöntä, että ne, jotka vastustavat eurooppalaista hiilentuotantoa, kannattavat hiilen tuontia muista maanosista tai hyväksyvät sen; siellä tuotanto aiheuttaa suurempia ympäristövaikutuksia ja siinä on valtavia turvallisuuspuutteita, eivätkä palkat ole kilpailukykyisiä. Tämä tilanne syrjii omaa aluettamme, eikä sen syntymistä yksinkertaisesti voida hyväksyä. Säilyttäkäämme oma kaivosalamme hyödyntämällä uusia teknologioita.
María Muñiz De Urquiza
(ES) Arvoisa puhemies, kilpailukyky on tärkeää, mutta se ei voi olla ainoa peruste. Energiariippuvuutemme takia vain hiili voi kotimaisena fossiilisena polttoainelähteenä taata meille toimitusvarmuuden, ja kaivostoiminnan taloudellisen ja yhteiskunnallisen merkityksen takia kaivosten sulkemista ei pidä pitää väistämättömänä riippumatta siitä, tapahtuuko se vuonna 2014 vai 2018.
Jos riippuvuutemme hiilestä energialähteenä jatkuu, meidän on vuonna 2018 edelleen turvattava energiansaanti joko tuen avulla, elleivät kaivokset ole kilpailukykyisiä, tai ilman tukea, jos ne ovat kilpailukykyisiä.
Meidän on otettava hiilen taloudellisen kilpailukyvyn lisäksi huomioon myös sen kilpailukyky työllisyyden ja ympäristön kannalta. Eurooppalainen hiili on turvallista, ja meidän on ymmärrettävä se erityisesti nyt, kun kaivosonnettomuudet Euroopan ulkopuolella ovat yleisiä. Lisäksi eurooppalainen hiili voi olla puhdasta.
Siksi pyydämme Bernhard Rapkayn mietintöön tehdyissä tarkistuksissa, että tuen myöntämistä hiilidioksidin talteenottoon ja muihin hiilen puhtaamman polton mahdollistaviin teknologioihin jatketaan määrittämättömäksi ajaksi.
Miloslav Ransdorf
(CS) Arvoisa puhemies, tämä toimenpide vahvistaa vanhan sanonnan, että rahoittajalla on samanlainen ote valtiosta kuin köydellä hirtetystä miehestä. Haluaisin sanoa kolme asiaa: Ensimmäiseksi varat pitäisi mielestäni ohjata niiden vaarassa olevien kilpailukykyisten kaivosten tukemiseen, joiden osuus kaikista Euroopan unionin kaivoksista on 5 prosenttia. Meidän pitäisi myös torjua tuetun hiilen tuonti ulkomailta. Kolmanneksi meidän on estettävä lobbaajien puuttuminen asioihin. Haluan mainita esimerkin Venäjän federaatiosta, jossa öljyalan etujärjestö on saanut aikaan kaivosten sulkemisen Vorkutan alueella tuhoisin yhteiskunnallisin seurauksin. Niin ei saa käydä EU:ssa.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Arvoisa puhemies, lievittääksemme yhteiskunnallisia vaikutuksia ja energiavaikutuksia ja turvataksemme energiavarat, olemme jättäneet täysistunnon käsiteltäväksi kolme tarkistusta, joiden tavoitteet ovat seuraavat: ensinnäkin vuotuisen tuen kokonaismäärän vähentäminen, mutta ilman prosenttimääräisiä tai yrityskohtaisia rajoituksia. Tässä suhteessa olemme kiitollisia Werner Langenin kannasta, joka koskee kiinteiden viitearvojen poistamista ja jokaisen jäsenvaltion mahdollisuutta päättää asiasta etujensa mukaisesti.
Toinen tavoite on jatkaa tukea poikkeuksellisten kustannusten kattamiseksi vuoteen 2030 saakka. Tällaisten ehdotusten avulla lievitetään lukuisien EU-maiden energiariippuvuutta, Espanja mukaan luettuna. Niillä varmistettaisiin kotimaisen tuotannon jatkuminen ja säilytettäisiin tuhansia työpaikkoja, joista merkittävät alueet Espanjassa ja koko Euroopassa ovat laajalti riippuvaisia.
Ioan Enciu
(RO) Arvoisa puhemies, ensimmäiseksi haluan kiittää Bernhard Rapkayta hänen vaivannäöstään.
Minunkin mielestäni on ensiarvoisen tärkeää, että siirtymäkausi jatkuu mahdollisimman pitkään - vuoteen 2018 saakka, kuten on ehdotettu. Ehdotin vielä pidempää siirtymäaikaa kilpailukyvyttömien kaivosten sulkemiselle tai mahdollisesti joidenkin niistä muuttamiselle kannattaviksi, sillä enemmistö kaivosalueiden väestöstä on mukana kaivostoiminnassa.
On aivan välttämätöntä laatia suunnitelmia ammatillista uudelleenkoulutusta ja sosioekonomista elvytystä varten. Kaivosten sulkeminen ennen näiden suunnitelmien täysimittaista toteuttamista johtaa äärimmäisen vakaviin sosiaalisiin ongelmiin. Ammatillista uudelleenkoulutusta ja näiden alueiden ympäristön puhdistamista koskevien suunnitelmien toteuttaminen vie paljon aikaa. Erityisesti nykyisen kriisin aikana olisi tarkoituksenmukaista myös käyttää Euroopan rakennerahastoja, koska niillä on Euroopan unionille merkitystä sosiaaliselta, taloudelliselta ja ympäristön kannalta.
Iuliu Winkler
(RO) Arvoisa puhemies, kollegamme istuntosalissa ovat maininneet, että tämä on toistuva keskustelu Euroopan parlamentissa. Keskustelu todellakin toistuu, mutta erilaisissa taloudellisissa ja sosiaalisissa olosuhteissa kuin ennen.
Meneillään on maailmanlaajuinen taantuma, ja Euroopan unioni on kriisissä. Kukaan ei usko meidän vielä selviytyneen tästä kriisistä, ja monille jäsenvaltioille taantuma on edelleen todellisuutta. Näissä olosuhteissa en usko, että meidän täällä parlamentissa tarvitsee pahentaa tilannetta lisäämällä nykyistä työttömien määrää Euroopan unionissa vielä 100 000:lla.
Toiseksi keskustelemme uudesta eurooppalaisesta energiastrategiasta, joka on toinen taustatekijä. Mielestäni lähestymistapamme tässä uudessa strategiassa ei pidä lisätä riippuvuuttamme yhdestä ainoasta hiilivetypohjaisesta energialähteestä, vaan sen pitää lisätä taloudellista riippumattomuuttamme.
Lopuksi on mainittu 21. vuosisadan talous. Olen todellakin sitä mieltä, että meidän on oltava mukana tässä taloudessa, mutta samanaikaisesti meidän on keskityttävä nykyisten mahdollisuuksien monipuolistamiseen. Tältä osin kiitän esittelijä Bernhard Rapkayta.
Bogdan Kazimierz Marcinkiewicz
(PL) Arvoisa puhemies, kun otetaan huomioon tänään käsittelemämme asetuksen erityisluonne, emme saa unohtaa, että Euroopan unionissa on sellaisia jäsenvaltioita, joiden energiantuotanto perustuu pääasiassa hiileen. Siksi asetuksen työstämisen aikana ehdotetut muutokset on toteutettava tavalla, joka sallii muutosvauhdin mukauttamisen kansalaisten ja yhteiskuntarakenteiden vastaanottokykyyn. Olen tyytyväinen saavutettuun kompromissiin. Kun otetaan huomioon hiilen merkitys energiavarmuuden turvaamisessa, on välttämätöntä vakiinnuttaa sen louhinta vaaditulle tasolle. Hiilellä on jatkossakin energia-alan kannalta keskeinen merkitys polttoaineena energiataseessa, sillä se vakauttaa Euroopan energiavarmuuden. Toivon, että neuvosto jakaa huolemme ja kuuntelee tarkasti Euroopan parlamentin hyväksymää kantaa.
Jens Geier
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Joaquín Almunia, hyvät kollegat, haluan viitata lyhyesti kahteen kohtaan. Toinen niistä koskee kilpailukykyä, joka tuodaan mietinnössä esiin monilla eri aloilla. Pyytäisin teitä muistamaan, miten monesta kaivosonnettomuudesta kuulemme tiedotusvälineissä. Se johtuu siitä, että kaivostoimintaa, ja erityisesti hiilikaivostoimintaa, harjoitetaan kaikkialla maailmassa, mutta valitettavasti turvallisuusmääräykset muualla ovat hyvin löyhät verrattuna Saksan tai muun Euroopan kaivoksiin. Tämä saattaa vaikuttaa asian liioittelulta, mutta henkilökohtaisesti en arvosta kilpailukykyä, josta kaivostyöntekijät maksavat hengellään. Jos kaivostoiminnan pikaisen lopettamisen seurauksia kuitenkin tarkastellaan teollisuuspolitiikan kannalta, haluaisin todeta, että eurooppalainen kaivostoimintalaiteteollisuus on kilpailukykyistä. Haluan kutsua kaikki ne, joiden mielestä kaivosteollisuus on vanhanaikainen teollisuudenala, ja erityisesti Wolf Klinzin, vierailulle kaivokseen. He huomaavat pian, että kaivostoiminnassa käytetään huipputekniikkaan perustuvia ratkaisuja ja että kyse on siitä, haluammeko tämän teollisuudenalan kannattavan jatkossakin. Tiedän, ettei Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä halua tätä. Pelkään, että kaivostoimintalaiteteollisuus seuraa kaivostuotantoa ja siirtyy pois Euroopasta.
Joaquín Almunia
komission varapuheenjohtaja. - (ES) Arvoisa puhemies, toistan sen, mitä totesin avauspuheenvuorossani: Komissio ja minä panemme erittäin hyvin merkille ne perusteet, joita te kaikki olette täällä esittäneet, ja panemme erittäin tarkoin merkille parlamentin kannan sitten kun Bernhard Rapkayn mietintö hyväksytään.
Mielestäni meidän on erotettava toisistaan - kuten käytännössä kaikissa puheenvuoroissa on tehty - hiili primaarienergialähteenä ja asetus, joka koskee kilpailukyvyttömille kivihiilikaivoksille myönnettävää valtiontukea, joka on eri asia.
Komission ehdotuksessa, josta tänään keskustelemme ja josta neuvosto keskustelee lähiviikkoina, käsitellään jälkimmäistä kysymystä, toisin sanoen pikemminkin kilpailukyvytöntä hiilikaivostoimintaa kuin hiilen käyttöä, josta on käyty erillistä keskustelua; sitä käydään tietenkin jatkossakin Euroopassa.
Komission kanta on, että kilpailukyvytön hiilikaivostoiminta, joka edellyttää jatkuvaa julkisten tukien käyttöä, on lopetettava sovitun ajan kuluessa. Kanta on selvä, ja se on tuotu esiin aikaisemminkin. Siitä on jo kauan, kuten jotkut teistä ovat muistuttaneet. Ongelma on se, että kaikki eivät ole noudattaneet ajan mittaan asetettuja määräaikoja. Ehdotuksemme tavoitteena on varmistaa, että näitä määräaikoja noudatetaan lopullisesti.
Tällaisena aikana, toisin kuin aikaisemmin käytyjen keskustelujen yhteydessä, meidän on otettava huomioon hiilikaivostoiminnalle myönnetty tuki. Meidän on otettava huomioon kaksi lisäkysymystä. Ensimmäinen on ilmastonmuutoksen asettama haaste, josta olemme keskustelleet lukuisia kertoja ja jolle Euroopan unioni on asettanut hyvin täsmälliset tavoitteet. Toinen kysymys on kriisin vaikutus ja sen seurauksena lainaaminen valtion talousarviosta, kansallisista talousarvioista, sillä tämä lisää entisestään julkisiin varoihin kohdistuvia paineita.
Nämä eivät kuitenkaan ole ainoita kysymyksiä, joita pitäisi käsitellä. Meidän on käsiteltävä myös - kuten olette käytännössä kaikissa puheenvuoroissanne tehneet - sitä määräaikaa, joka pitäisi asettaa julkisen tuen poistamiselle hiilikaivostoiminnalta, joka ei ole kilpailukykyistä.
Tästä asiasta käydään keskustelua, ja olemme kuunnelleet parlamentin keskustelussa esitettyjä erilaisia näkökantoja. Myös neuvostossa käydään keskustelua, ja aiomme odottaa joulukuun alussa pidettävää neuvoston kokousta saadaksemme selville neuvoston kannan. Ainakin komissiossa on käyty keskustelua, ja käydään vielä toistamiseen.
Kuten tiedätte, tämä on neuvoston asetus, kuten Werner Langen aikaisemmin mainitsi. Parlamentin kanta on erittäin tärkeä, mutta perustamissopimuksessa todetaan, että valtiontukeen liittyvissä kysymyksissä asetuksen antaa neuvosto. Neuvosto vahvistaa kantansa. Tällä hetkellä - pysyvien edustajien komitean edellisessä kokouksessa - sen enemmistö kannattaa tuen lopullisen poistamisen määräajaksi vuotta 2018, mikä on pidempi aika kuin komission ehdotuksessa. Sääntöjemme mukaan on kuitenkin niin, että ellei neuvosto ratkaise asiaa yksimielisesti, komission ehdotusta ei voida laillisesti muuttaa.
Minkä tahansa ratkaisun neuvosto tekeekin, on käytännössä varmaa, ettei se ole yksimielinen, mutta komissio aikoo kuunnella erittäin tarkasti neuvoston kantaa, aivan kuten se kuuntelee erittäin tarkasti parlamentin perusteita ja aikoo kuunnella parlamentin kantaa sen äänestäessä. Komissio hyväksyy lopullisen kantansa sen analyysin perusteella, jonka se tekee sekä neuvoston kannasta perustamissopimuksessa vahvistettujen etuoikeuksiensa mukaisesti että parlamentin kannasta, sekä Bernhard Rapkayn mietinnöstä käydyn keskustelun perusteella.
Joudun vain toteamaan, että komissio ei ole samaa mieltä perusteista, joita on esitetty kilpailukyvyttömälle kaivostoiminnalle myönnettävän rajoittamattoman tuen puolesta, ja haluaa muistuttaa teille, että ellei uutta kivihiiliasetusta laadittaisi komission ehdotuksen perusteella, tulisi 1. tammikuuta 2011 alkaen voimaan yleinen valtiontukikehys, joka on huomattavasti tiukempi kuin komission ehdotus - ehdotus, joka muodostetaan neuvostossa käytyjen keskustelujen perusteella - tai kuin parlamentin antama lausunto.
Bernhard Rapkay
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Joaquín Almunia, juuri siinä ongelma onkin. Olette oikeassa vakuuttaessanne Werner Langenille, että kyseessä on neuvoston asetus. Se riippuu kuitenkin myös siitä, saako komissio tietoonsa neuvostossa ja täällä parlamentissa esitetyt perustelut. Teidän on luovuttava tästä erittäin tiukasta ehdotuksesta, kuten olette tehnyt, jotta on mahdollista valita järkevä, demokraattinen lähestymistapa, johon kuuluu enemmistöpäätöksenteko, joka ei edellytä yksimielisyyttä.
Haluan esittää toisen huomautuksen Jorgo Chatzimarkakisille. Tarkistuslauseke, johon viittasitte, on tässä tapauksessa täysin epäolennainen. Saksassa käytyjen kiistojen tarkoituksena oli ainoastaan talousasioista vastaavan ministerin kasvojen säilyttäminen, ei mikään muu. Haluan nyt tarkastella Joaquín Almunian ilmaisemaa huolenaihetta. Arvoisa Joaquín Almunia, kukaan täällä ei kyseenalaista sitä, että tämä on asteittainen lakkautusjärjestely, eikä niin tehdä edes mietinnössä. Se, onko se energiapoliittiselta tai teknologiselta kannalta järkevää, on toinen kysymys. Se, mitä Jens Geier totesi, pitää täysin paikkansa, mutta me emme ole kyseenalaistamassa sitä. Kysymys on vain siitä, pitäisikö meidän tehdä tämä suhteellisen pikaisesti vuonna 2014, vai onko vuotta 2018 varten olemassa järkeviä siirtymäjärjestelyjä. Muuten emme ole kyseenalaistamassa mitään. Tilanne ei ole sellainen kuin esimerkiksi Philippe Lamberts kuvaili; hän luki puheensa ja lähti sen jälkeen. Hänen olisi pitänyt jäädä tänne, koska hän olisi saattanut oppia jotakin. Kyse ei ole siitä, etteivät jotkut jäsenvaltiot olisi tehneet mitään. Tämä ei pidä paikkaansa Espanjan, Puolan, Romanian tai Saksan kohdalla. Saksassa työskenteli vuonna 1990 yli 200 000 ihmistä kaivosteollisuuden parissa. Nyt, 20 vuotta myöhemmin, luku on noin 20 000. Määrä on laskenut 90 prosenttia, ja työpaikoista on jäljellä vain 10 prosenttia. Vuoden 2002 jälkeen on suljettu monia kaivoksia tämän edelleen voimassa olevan asetuksen aikana. Emme saa käyttäytyä kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Kysymys on siitä, tarvitsemmeko järkevän siirtymäkauden, jotta tämä voidaan saavuttaa aiheuttamatta yhteiskunnallis-poliittista vahinkoa. Voin vain todeta, että kyllä, tarvitsemme tällaisen siirtymäajan. Tämän nelivuotiskauden ei pitäisi olla ongelma, sillä kukaan ei kuitenkaan kyseenalaista sitä. Pyydän teitä välittämään tämän viestin komissiolle.
Puhemies
(EL) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 11.30.
(Istunto keskeytettiin hetkeksi.)
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Vasilica Viorica Dăncilă
Laatiessaan tätä asiakirjaa esittelijä on onnistunut tärkeässä asiassa - löytänyt vastauksen kahteen kysymykseen: toinen niistä koskee ympäristöä ja toinen sosiaaliturvaa. Romanian näkökulmasta - ja uskon, että tämä on myös Saksan, Puolan, Espanjan tai Unkarin näkökanta - kaivosteollisuus on tärkeä osa kotimaan taloutta. Hiilikaivosten sulkemisella voi olla merkittävä yhteiskunnallinen vaikutus, joka lisää työttömyyttä ja pahentaa väestökatoa niillä alueilla, joilla on vain yhdenlaista teollisuutta - kaivosteollisuutta. Samanaikaisesti kaivosten sulkemisella on merkittävä vaikutus myös energia-alaan. Tiedän, että kaikki nämä ovat perusteita toimenpiteen puolesta ja sitä vastaan. Nykytodellisuuden perusteella voidaan kuitenkin tehdä yksi ainoa johtopäätös: pidentää kilpailukyvyttömien hiilikaivosten sulkemisen määräaikaa, jotta niitä voidaan tukea toteuttamiskelpoisten vaihtoehtojen löytämisessä kaikille tällä alalla toimiville.
Adam Gierek
Euroopan komissio yrittää vähentää hiilen louhintaa hinnalla millä hyvänsä ja tavalla, joka ei ole taloudellisesti perusteltavissa. Näitä pyrkimyksiä on keinotekoisesti lietsonut energian tuotantokustannusten nousu hiilivoimaloissa. Tarkoitan päästöjen aiheuttamia kustannuksia. Tällainen toimintalinja heikentää niiden maiden taloudellista perustaa, joissa suurin osa energiasta saadaan hiilestä. Tällainen strategia on osoitus siitä, että ei ole ymmärretty tarvetta johdonmukaiselle polttoaine- ja energiapolitiikalle, jossa taloudellinen tehokkuus ja kilpailukyky asetetaan etusijalle. Se on myös osoitus siitä, että meiltä puuttuvat energian toimitusvarmuuden turvaava yhtenäinen energiapolitiikka ja koko sisämarkkinoita koskeviin yhteisiin kriteereihin perustuvat säännöt; tällaisten sääntöjen ansiosta kilpailu olisi oikeudenmukaista ja vähimmäissosiaaliturvamaksut säilytettäisiin. Käsittelemme tänään noiden periaatteiden karkeaa loukkaamista.
Kysymys kuuluu, millaista teollisuutta unioni tarvitsee - teollisuutta, joka hyödyttää unionia, vai ylikansallista, yhteistä teollisuutta, joka sijoittaa veronsa veroparatiiseihin? Primaariteollisuus ja sähköntuotanto edellyttävät monivuotisia investointeja ja pääoman keskittämistä, minkä vuoksi niitä on tuettava. Lisäksi niiden ei tarvitse olla kannattavia hinnalla millä hyvänsä. Halpa energia ja polttoaine ovat välttämättömiä valmistavan teollisuuden kilpailukyvyn kannalta, koneteollisuus mukaan luettuna. Kyse on siis nettotuloksesta. Haluaisin sanoa, että unionin talousongelmat kriisin aikana eivät ole seurausta pelkästään epärehellisestä globaalista rahoituskeinottelusta, vaan myös siitä, että unionilta puuttuu järkevä, yhtenäinen ja oikeudenmukainen teollisuuspolitiikka, erityisesti polttoaine- ja energiapolitiikka.
Edit Herczog
kirjallinen. - (HU) Tällaista tukien nopeaa lopettamista vastaan on useita perusteita. Viittaan ensisijaisesti sosiaalisiin ja taloudellisiin seurauksiin aluetasolla. On tärkeää käyttää tukia kaivosten asianmukaisen sulkemisen helpottamiseen: sen varmistamiseen, että kyseessä olevat työntekijät koulutetaan uudelleen ja siirretään työmarkkinoiden muille aloille. Ympäristön asianmukainen ennallistaminen on myös välttämätöntä. Ilman näitä toimia vaarana on, että EU säästää tukien lopettamisella vähemmän rahaa kuin se joutuu käyttämään vahinkojen korjaamiseen. On harkittava huolellisesti, onko hiilikaivosten sulkemisesta lainkaan hyötyä, jos saamme sillä aikaan ainoastaan sen, että jäljelle jäävät voimalat joutuvat korvaamaan kotimaisen hiilen sisämarkkinoiden ulkopuolelta tuodulla hiilellä.
Onko tarkoituksenmukaista sulkea hiilivoimaloita, jotka ovat yksi halvimmista sähkön tuotantotavoista, kun hälyttäviä merkkejä energiapulasta alkaa olla havaittavissa eri puolilla maailmaa? Meidän on ajateltava myös Euroopan unionin kasvavaa energiantarvetta sekä hiilen merkitystä energiavarmuuden kannalta. Emme saa hyväksyä sellaisten laitosten kuin unkarilaisen Vértesin voimalan ja Oroszlányn kaivoksen sulkemista ilman huolellisesti laadittuja yksityiskohtaisia suunnitelmia. Näillä suunnitelmilla on ratkaistava työntekijöiden tilanne ja huolehdittava ympäristön kunnostamisesta, ja niissä on osoitettava perusteltujen vaikutustenarviointien avulla, että sulkeminen on väistämätöntä ja että se on paras vaihtoehto päästöjen vähentämiseksi. Vihreän kasvun strategiaan ei pidä sisältyä mitään toimenpiteitä, jotka aiheuttaisivat vakavia taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia.
Eija-Riitta Korhola
kirjallinen. - (FI) Euroopan unionin pyrkimys vähentää hiilen käyttöä on perusteltu ja oikeansuuntainen. Euroopan ja ihmiskunnan riippumattomuuden fossiilisista polttoaineista ollessa pitkän aikavälin tavoite on tiedostettava, että Euroopan hiilikaivokset joutuvat ennemmin tai myöhemmin sopeutumaan muuttuneeseen tilanteeseen. Globalisaation vuoksi hiilen kohdistuu merkittävä hintapaine. Tästä syystä tuotantoa siirtyy halvemman työvoiman maihin, ja EU:n hiilituotantoalueet joutuvat vastaavasti kärsimään työpaikkojen ja tulojen paosta, kun kaivokset eivät pysty vastaamaan kilpailuun.
Vaikka kehityksen suunta ei ole toivottava, julkisen vallan toimet eivät saa olla ristiriidassa markkinatalouden perusperiaatteiden kanssa. Kannattamatonta tuotantoa ei ole syytä tekohengittää loputtomiin. On muistettava, että tämän mittakaavan rakennemuutoksella on väistämättä kauaskantoisia ja voimakkaita sosiaalisia seurauksia. Kaivoksen lakkauttaminen tarkoittaa usein merkittävän alueen pääelinkeinon katoamista. Tämä näkyy kaupunkien kyvyissä tarjota palveluja asukkailleen sekä kokonaisten yhdyskuntien kuihtumisena. On kaikkien edun mukaista, että kaivosten alasajon kaltaiset merkittävät yhteiskunnalliset muutokset tapahtuvat hallitusti ja riittävällä siirtymäajalla.
Hiili tulee kuitenkin nähtävissä olevassa tulevaisuudessa olemaan keskeinen osa elämäämme. Sitä tarvitaan edelleen muun muassa terästeollisuudessa, ja tutkimukset sen käyttämisestä polymeerien raaka-aineena ovat olleet rohkaisevia. Lisäksi hiilellä tuotetulla yhdistetyllä sähkö- ja lämpövoimalla on päästy todella hyvään hyötysuhteeseen. Ei siis pidä sortua siihen kuvitelmaan, että hiilikaivosten alasajo olisi jonkinlainen poliittinen itsetarkoitus. Kannattavan kaivosteollisuuden on jatkossakin oltava mahdollista myös EU:n alueella.
Veronica Lope Fontagné
Hiilelle myönnettävä tuki on kannatettavaa useista syistä: strategisista, alueelliseen kestävyyteen liittyvistä ja sosiaalisista syistä.
Strategisten syiden osalta on otettava huomioon se, että markkinat muuttuvat nopeasti. Siksi hiilestä luopuminen ilman toteuttamiskelpoista vaihtoehtoa ei olisi tarkoituksenmukaista. Myöskään ympäristöperuste ei ole merkityksellinen, sillä tuontihiili on aivan yhtä saastuttavaa kuin kotimainenkin. Emme myöskään saa unohtaa, että monissa tapauksissa niissä kaivoksissa, joista tuomme hiiltä, ei noudateta sosiaalisia oikeuksia.
Alueellisesta kestävyydestä on todettava, että kaivokset ovat monissa tapauksissa harvaan asutuilla alueilla, jotka ovat täysin riippuvaisia aluetta elättävästä teollisuudenalasta, ja vaarana on, että muutamme maamme autiomaaksi.
Viimeinen ja kaikkein tärkein syy ovat ne yli 180 000 perhettä, joihin tämä voi vaikuttaa. Espanjassa, omalla alueellani Aragoniassa, olemme uusiutuvien energialähteiden edelläkävijöitä, ja energiaomavaraisuutemme on lähes 60 prosenttia. Ainoa luonnonvara, jota voimme varastoida, on hiili, ja tarvitsemme enemmän aikaa kehittääksemme teknologioitamme ja soveltaaksemme niitä kaivostoimintaan sekä muuttaaksemme siten kotimaisen hiilen puhtaaksi, kestäväksi hiileksi.
(Istunto keskeytettiin klo 11.05 äänestysten ajaksi ja sitä jatkettiin klo 11.30.)
Sirpa Pietikäinen
kirjallinen. - (FI) Kauniista ilmastopuheista huolimatta Eurooppa takertuu vielä hiilenmustaan menneisyyteen hyväksyessään tämän mietinnön. EU 2020 -strategian perusteella unioni haluaisi kulkea nopeasti kohti uusiutuviin energiamuotoihin perustuvaa vähäpäästöistä tulevaisuutta. Käytäntö on kuitenkin toista kuin sanat, mikäli parlamentti sallii jatkossakin jäsenvaltioiden syytää miljardeja hiilikaivoksiinsa.
Nykyiset tukisäännöt olisivat umpeutuneet joulukuussa, mutta komission esityksessä jatkoa tulisi vuoteen 2014 saakka. Hiilenmustaa synkkyyttä on, että parlamentissa tukisääntöjä halutaan jatkaa peräti vuoteen 2018 asti. Kaksi vuotta sitten EU:n jäsenvaltioiden tuki kovaa hiiltä eli antrasiittia tuottavalle ja käyttävälle teollisuudelle oli peräti 2,9 miljardia euroa. Se on osoitus siitä, että fossiilia polttoaineita tuetaan yhä moninkertaisesti uusiutuviin energianlähteisiin nähden. Näin siitä huolimatta, että meidän ilmastotavoitteemme vaatisivat täysin päinvastaista politiikkaa.
