Razdeljevanje hrane najbolj ogroženim osebam v Skupnosti (sprememba Uredbe o enotni SUT) (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka je poročilo gospoda Siekierskega v imenu Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja v zvezi z razdeljevanjem hrane najbolj ogroženim osebam v Skupnosti - C6-0353/2008 -.
Czesław Adam Siekierski
Gospa predsednica, komisarka, danes razpravljamo o zelo pomembni temi - razdeljevanju hrane najbolj ogroženim osebam v Skupnosti. Pomembna je zaradi tega, ker se nanaša na milijone ljudi, ki živijo v revščini in potrebujejo posebno pomoč. Podpiramo predlog Evropske komisije, da bi povečali proračun za dve tretjini, se pravi s 305 milijonov EUR na skoraj 500 milijonov EUR letno, ter hkrati razširili obseg proizvodov, ki so na voljo v programu.
Seveda s programom ne bo mogoče rešiti problemov nezadostne prehrane in revščine med državljani Skupnosti, vsekakor pa bo pomagal pri blaženju teh problemov. Nasprotujemo predlogu glede takojšnje uvedbe - ponavljam, takojšne uvedbe - sofinanciranja iz nacionalnih proračunov, saj bi zaradi tega lahko prišlo do omejevanja pri sodelovanju ali celo nesodelovanja nekaterih držav v programu. Predvsem bi to predstavljalo težave za države z nizkim dohodkom na prebivalca in kjer obstajajo proračunske težave. Vse to je še pomembnejše zaradi trenutne gospodarske krize. Verjamem, da bo Svetu uspelo poiskati kompromis v zvezi s to temo.
Prav tako podpiramo predlog, da prehrambni proizvodi, ki so predvideni za distribucijo v tem programu, izhajajo iz Evropske unije. Kolikor je le mogoče naj gre za svežo lokalno hrano, zaradi povečanega povpraševanja pa bomo podprli domače proizvajalce živil. Prav tako bomo lahko prepričani, da bo razdeljena hrana ustrezne kakovosti.
Okrog pravne podlage programa je bilo veliko polemike. Kot vemo, je pravna služba Sveta izpodbijala mnenje Komisije. Komisarka lahko pri tej zadevi računa na podporo Parlamenta. S Komisijo delim mnenje glede določitve jasnih prednostnih nalog in dolgoročnega načrtovanja. S podaljšanjem programa za tri leta bo izraba razpoložljivih sredstev učinkovitejša.
S sprejetjem poročila bo Parlament našim državljanom poslal pozitivno sporočilo. Ker EU zagotavlja podporo najrevnejšim afriškim državam, kar seveda podpiramo, se mora spomniti tudi na svoje državljane. Program za prehrano EU, namenjen najrevnejšim v Evropski uniji, tako kot programa "sadje na šoli" in "mleko na šoli" prispeva k spreminjanju odnosa do EU in skupne kmetijske politike, ki so jo številni ljudje močno kritizirali. Naši državljani morajo vedeti, da hrana, ki jo prejemajo, prihaja iz programov EU in iz sredstev EU.
Program potrjuje dejstvo, da se EU čuti odgovorna za svoje državljane, ki najbolj potrebujejo pomoč. V to skupino spadajo predvsem brezdomci, družine v težavah, brezposelni, starši samohranilci, migranti, prosilci za azil in starejši ljudje ali ljudje z omejenimi viri. Pogostokrat gre za invalidne osebe ali celo za otroke.
Ne smemo pozabiti, da so spremembe v državah, ki so se nedavno pridružile EU, v njihovih družbah povzročile veliko razslojevanje glede dohodkov. Poleg tega se v nekaterih teh državah razlike v prihodkih in življenjskih standardih še naprej povečujejo. Revščina je še posebej prizadela družine v malih mestih in prebivalce vasi. Število ljudi, ki si ne morejo privoščiti osnovnih dobrin za življenje, se povečuje.
V Svetu vlada nekakšno mrtvilo, kjer vsi čakajo na mnenje Parlamenta, in prepričan sem, da bo sprejetje mojega poročila prepričalo Češko republiko, ki trenutno predseduje, da ponovno preuči razpravo in poišče razumen kompromis v Svetu. Upajmo, da bo zakonodajno delo končano maja ali junija letos. Tiste države članice, ki ne sodelujejo v programu, pozivam, naj se pridružijo. Na koncu bi se rad v imenu več milijonov prebivalcev, ki jim program pomaga, dobrodelnih organizacij, ki delijo hrano, in v svojem imenu zahvalil vsem poslancem EP, ne samo tistim, ki so podprli moje poročilo.
Mariann Fischer Boel
članica Komisije. - Gospa predsednica, preden se dotaknem vsebine tega predloga, bi se rada zahvalila poročevalcu, gospodu Siekierskemu, in članom Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja za njihovo delo pri tem poročilu.
Na začetku bi rada današnjo razpravo umestila v kontekst, saj ta predlog ne govori o odstavkih, politični moči ali obljubah: govori o ljudeh. Težki gospodarski časi in hitro dvigovanje cen hrane, ki smo jim priča od leta 2007, so prizadeli več milijonov Evropejcev. Ljudi, ki jim pomanjkanje ustrezne hrane predstavlja vsakodnevne skrbi, je več, kot si predstavljamo: 43 milijonov Evropejcev si ne more privoščiti obroka z mesom, piščancem ali ribo vsak drugi dan. Mislim, da je to osupljiva številka.
Program za najbolj ogrožene je namenjen tistim v naši družbi, ki potrebujejo pomoč v hrani: ljudem, ki jih skrbi, ali bodo lahko jutri nahranili svoje otroke; ljudem, ki ne razmišljajo o tem, kaj bodo jedli za večerjo, ampak ali bodo sploh imeli kaj jesti; ljudem, ki obiskujejo samo restavracije z napisom Resto du Cœur.
Pomen programa je več kot očiten, saj pomaga več kot 13 milijonom revnih ljudi, v njem sodeluje 19 držav članic in predstavlja načrt za stabilno zagotavljanje intervencijskih proizvodov. Parlament je to spoznal že leta 2006, ko je pozval Komisijo in Svet, da pripravita program o stalni pomoči za prihodnost in razširita distribucijo živil, ne da bi jo pri tem omejevala na proizvode, na katere se posredovanje nanaša.
Vesela sem, da poročilo gospoda Siekierskega povzema pristop Komisije in se strinja s tem, da je treba ohraniti program znotraj skupne kmetijske politike. To je še posebej pomembno v času, ko nekateri trdijo, da zagotavljanje hrane za naše ljudi nima ničesar opraviti z našo kmetijsko politiko.
Do sedaj se je program financiral izključno iz proračuna Skupnosti. Naš predlog sedaj vključuje sofinanciranje. To je pomembna sprememba, vseeno pa verjamem, da gre za temeljno izboljšavo načrta. Sofinanciranje bo omogočilo, da bodo skupna sredstva, ki so na voljo za ta ukrep, bolj uravnotežena z dejanskimi potrebami; države članice bo spodbudilo, da bodo prevzele večjo odgovornost za vodenje programa, prav tako pa predstavlja način za krepitev kohezijskega elementa, saj bodo morale kohezijske države manj sofinancirati.
Prav tako sem tudi sama mnenja, da ne smemo tvegati, da bi se države umaknile iz programa. Zato smo predlagali postopno uvajanje stopenj sofinanciranja, da bi tako ohranili razliko med kohezijskimi in nekohezijskimi državami članicami.
Strinjam se, da bi morali storiti več pri zagotavljanju hranilne kakovosti razdeljenih živil. Kot je omenil poročevalec, bi lahko to pomenilo vključevanje svežih pridelkov, ki so v večini primerov pridelani lokalno. Vendar pa ni primerno, da bi prepovedali tuje proizvode ali proizvode, ki niso iz Evropske unije, kot je predlagano v poročilu. To bo pomenilo dodaten in obremenjujoč nadzor. Takšno prepoved bi bilo mogoče šteti za sporočilo protekcionizma EU, v njeno upravičenost pa bi lahko podvomili tudi naši partnerji STO. Glede na povedano bo velika večina razdeljene hrane dejansko pridelana v Evropski uniji, predvsem bo iz intervencijskih zalog in najverjetneje pridobljena s pomočjo javnih razpisov, ki jih pripravljamo, predvsem v sektorju mleka in mlečnih proizvodov.
Glede na to, da so dobrodelne organizacije močno vključene v načrt, naš predlog omogoča povračilo prevoznih in administrativnih stroškov nevladnim organizacijam. Predlagate, da bi morali kriti tudi stroške skladiščenja. Načeloma podpiram to idejo, vendar se ne morem strinjati z vašim predlogom, da bi državam članicam prepustili določitev stopenj povračila. Določiti moramo enako najvišjo stopnjo za vse sodelujoče države in tako zagotoviti, da program še naprej ostane učinkovit in osredotočen na dobavljanje hrane.
Na koncu naj poudarim, da bo Svet, preden bo nadaljeval z obravnavo, počakal na izid današnje razprave in glasovanja. Upam, da so ministri ta čas konstruktivno izkoristili. Današnja razprava bi zaradi tega morala dati jasno sporočilo: ne pozabite na tiste, ki čakajo v vrsti na topel obrok ali na naslednji paket hrane. Torej, ne odlašajte predolgo! Ta načrt pomoči v hrani moramo vključiti v program stalne pomoči za prihodnost.
Florencio Luque Aguilar
pripravljavec mnenja Odbora za regionalni razvoj. - (ES) Gospa predsednica, trenutna gospodarska kriza, ki vlada v Evropi, bo v naslednjih nekaj letih povzročila povečanje števila ljudi, ki se bodo znašli pod pragom revščine. To število se je že povzpelo na 80 milijonov, povedano drugače, 16 % svetovnega prebivalstva.
Najpomembneje v tej krizi je, da zagotovimo neprekinjeno oskrbo s hrano za tiste ljudi, ki to najbolj potrebujejo. Intervencijske zaloge so bile do sedaj uporabno orodje pri preskrbi najrevnejših ljudi v Skupnosti s hrano, prav tako pa tudi pri zagotavljanju stabilnosti cen za evropske proizvajalce. Vendar pa te zaloge postopoma pohajajo.
Dobro bi bilo, če bi nov program pomoči za najrevnejše hkrati služil tudi kot način prodaje pridelkov Evropske skupnosti. Na ta način bi prispevali k tem, da bi kmetje ostali na podeželju.
Predlog Evropske komisije ne zahteva, da je hrana, ki je vključena v tem programu, pridelana izključno v Skupnosti, saj meni, da bi bilo to v nasprotju s pravili Svetovne trgovinske organizacije. Vendar pa bi rad spomnil Komisijo, da Združene države Amerike namenijo nič manj kot 67 % svojega kmetijskega proračuna za programe za prehrano tistim, ki so najbolj prizadeti, kar pa ima hkrati tudi dodatno korist prednostnega zagotavljanja pomoči kmetom in rejcem živine.
Ta odstotek je v ostrem nasprotju s stroški, ki so predlagani v novem programu Skupnosti, ki bi ustrezali le 1 % proračuna skupne kmetijske politike (SKP).
Agnes Schierhuber
Gospa predsednica, komisarka, gospe in gospodje, tudi jaz bi se rada na začetku zahvalila gospodu Siekierskemu za njegovo poročilo. Upala bi si celo trditi, da je pripravil izjemno dobro poročilo.
Evropska unija ima program za razdeljevanje hrane najbolj ogroženim prebivalcem že več kot dve desetletji. Zato je bilo na primer v letu 2006 mogoče zagotoviti z različnimi ukrepi pomoč približno 13 milijonom ljudi iz 15 držav članic. Verjamem, da bo ta program - to sta povedala že komisarka in poročevalec - imel pomembno vlogo pri ohranjanju in spodbujanju solidarnosti znotraj naše Evropske skupnosti, saj je in bo po mojem mnenju EU ostala tudi v prihodnje ne le skupni gospodarski trg, ampak predvsem skupnost vrednot in solidarnosti. V kontekstu sodobnega družbeno-okoljskega tržnega gospodarstva s tremi stebri gospodarskih, okoljskih in socialnih zadev - pri čemer so vsi trije enako pomembni, da lahko države članice v tem programu sodelujejo - podpiram stališče poročevalca, da mora ta program 100-odstotno financirati Evropska unija.
Rada bi poudarila, da izbira, kjer je to potrebno, ne bi smela biti omejena zgolj na proizvode, ki so pridelani znotraj Skupnosti, čeprav je za nas to najpomembnejše.
Osebno menim, da ni treba posebej poudarjati in moramo najrevnejšim med revnimi pomagati po svojih najboljših močeh. Upam, da bomo danes, kot je že povedala komisarka, z veliko večino glasovali za to poročilo in bomo s tem Svetu poslali jasno sporočilo.
María Isabel Salinas García
v imenu skupine PSE. - (ES) Gospa predsednica, komisarka, dame in gospodje, najprej želim čestitati poročevalcu, s katerim imamo zelo podobna stališča glede tega programa, prav tako pa želim čestitati vsem, ki so pri tem sodelovali, saj je v času takšne gospodarske krize najpomembneje, da ohranimo programe, kot je ta, in ki imajo očitne pozitivne socialne učinke.
Čeprav sodelujemo le v posvetovalnem postopku, mora Evropski parlament v času te gospodarske negotovosti dati jasno politično sporočilo. Iz Bruslja in Strasbourga moramo poslati sporočilo, da nas ne skrbi le in izključno oživitev finančnega sistema, ampak se tudi popolnoma zavedamo, da moramo pripraviti naše socialne politike, predvsem tiste, ki zagotavljajo pomoč ljudem v stiski, najrevnejšim v Evropski uniji.
Strinjamo se s Komisijo, da je treba ta program za razdeljevanje hrane še naprej obravnavati kot del skupne kmetijske politike, in sicer iz različnih razlogov: zaradi tega, ker ima evropsko kmetijstvo jasno socialno razsežnost, ker ta program predstavlja orodje, ki deluje, ker ga sedaj bolj potrebujemo, kot kadar koli poprej, in ker mora še naprej delovati.
V skupini socialdemokratov v Evropskem parlamentu smo, tako kot poročevalec, proti temu, da bi program sofinancirale države članice in Evropska unija, saj bi to pomenilo diskriminacijo med državami glede na njihovo bogastvo, kar bi lahko pripeljalo do tega, da v prikrajšanih državah program sploh ne bi zaživel v praksi.
Težko je razumeti zakaj želi Komisija ravno sedaj, ko so najbolj potrebna, zaščititi sredstva Skupnosti pred najbolj socialnim vidikom SKP, predvsem zaradi tega, ker je v kmetijskem proračunu vsako leto finančni presežek.
Za nas je temeljnega pomena, da se sredstva v celoti zagotovijo iz Skupnosti. Zagotoviti moramo, da bo ta program na voljo v vseh državah, še predvsem v tistih, ki najbolj rabijo pomoč. 43 milijonov morebitnih upravičencev do tega programa zahteva, da se kar najbolj potrudimo in da se nikakor ne izogibamo proračunskim odhodkom. Strogost, da, vendar ne tam, kjer se to nanaša na najrevnejše ljudi.
Ta program mora pokrivati celoten spekter razdeljevanja hrane, da bi tako prišla do državljanov v vseh državah članicah. Da bi lahko dosegli ta cilj, je skupina socialdemokratov, za katero sem poročevalka v senci, predložila spremembo, v kateri predlaga, da se vsi stroški, ki nastanejo pri distribuciji, skladiščenju in administraciji, krijejo iz financ Skupnosti.
Prav tako se strinjamo s poročevalcem, da mora biti hrana visoke kakovosti in po možnosti izvirati iz Skupnosti. Ta pristop je v skladu s stališčem tega Parlamenta glede drugih podobnih programov, o katerih smo nedavno razpravljali, kot je načrt za razdeljevanje sadja v šolah.
Vsem se zahvaljujem. Upamo, da bo Komisija upoštevala stališče Parlamenta na glasovanju, predvsem pa upamo, da bo čim hitreje začela z izvajanjem tega načrta v Uniji.
Willem Schuth
v imenu skupine ALDE. - (DE) Gospa predsednica, komisarka, gospe in gospodje, naj najprej jasno povem, da po mojem mnenju razdeljevanje hrane najbolj ogroženim ljudem na glasovanju o poročilu gospoda Siekierskega ni ogroženo, predvsem v teh težkih gospodarskih časih. Zaradi tega bi že na začetku rad jasno povedal, da znotraj naše skupine ni bilo lahko najti skupnega stališča. Zato spoštujem osebno odločitev vsakega člana skupine, da se s tem ne strinja in ne podpre naše predvidene zavrnitve tega poročila.
Zakaj ne morem podpreti izida glasovanja odbora v trenutni obliki? Obstajajo številni razlogi, ki nimajo popolnoma ničesar opraviti z zagotavljanjem pomoči ogroženim ljudem v Evropski uniji v teh težkih gospodarskih časih. Prav nasprotno, namen sprememb, ki jih je predložili moj kolega gospod Busk v imenu skupine Zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo, je bil zagotoviti v prihodnost usmerjene temelje obstoječemu sistemu, čeprav je bilo žal ugotovljeno, da niso dovoljene. Dosedanji sistem predstavlja anahronizem še iz časov prekomerne kmetijske pridelave, ki je na srečo sedaj že preteklost. Zaradi uspešnega razdruževanja neposrednih plačil so se v zadnjih letih intervencijske zaloge nenehno zmanjševale, kar ima za posledico, da je treba danes do 85 % hrane kupiti na prostem trgu.
S tem pa se je spremenila osnovna narava programa, posledica česar je izguba kmetijske razsežnosti programa. Ker sedaj obravnavamo socialni program, moramo zanj vzpostaviti ustrezno pravno podlago. V zvezi s tem delimo pogled pravne službe Sveta, da edino možno pravno podlago namesto člena 37 Pogodbe ES v zvezi s skupno kmetijsko politiko predstavlja člen 308, saj bi drugače jasno predstavljala poseg v nacionalne pristojnosti držav članic. Ob upoštevanju nedopustne narave naših sprememb lahko edino rešitev predstavlja nov osnutek s strani Evropske komisije. Komisija mora prav tako upoštevati načelo sofinanciranja, saj je smiselnost takšnih programov po mnenju vseh vpletenih mogoče ustrezno oceniti le na lokalni ravni.
Andrzej Tomasz Zapałowski
v imenu skupine UEN. - (PL) Gospa predsednica, v Evropski uniji se trenutno soočamo z vse večjim družbenim razslojevanjem. Na milijone ljudi živi v revščini, njihovo število pa se ves čas povečuje. To se dogaja kljub temu, da so vodilno moč v Skupnosti in številnih državah članicah več let predstavljali socialisti, in zanje naj bi veljalo, da so dovzetni na revščino in neenakopravnost. EU na bi bila regija splošne blaginje. Številni ljudje so bili naivni in so v to verjeli, sedaj pa je prišel čas streznitve.
Tistim ljudem v Evropi, ki ne morejo sami najti izhoda iz revščine in zavrnitve, moramo pomagati. V starih državah EU je veliko takšnih ljudi, še več pa jih je v novih državah EU. Poleg uničujočih posledic gospodarske krize lahko vidimo tudi učinke preteklega kolonialnega pristopa starih držav EU k podjetjem in bankam v novih državah članicah. Še vedno se uničujejo delovna mesta, kot je bila na primer uničena ladjedelniška industrija na Poljskem.
Odlično poročilo gospoda Siekierskega obravnava, kako razdeliti hrano med tiste, ki so najbolj potrebni pomoči. V celoti se strinjam z njim, da bi morala Skupnost kot celota financirati pomoč za najbolj ogrožene, hrana pa bi morala prihajati izključno iz držav EU. Pomoč mora priti v sirotišnice, centre za otroke brez doma in lačne otroke v šolah, za razdeljevanje pomoči pa morajo predvsem skrbeti lokalni organi, saj imajo najboljše informacije o tem, kaj in koliko je potrebnega.
Witold Tomczak
Gospa predsednica, komisarka, program pomoči v hrani je danes bistvenega pomena. Kot je zapisal poročevalec, je leta 2006 bilo v EU-25 43 milijonov ljudi podhranjenih, 79 milijonom pa je grozila revščina, kar je več kot 20 % skupnega prebivalstva v EU. Program je pomagal enemu izmed šestih ljudi v stiski. Problem je torej resen, pojav revščine pa se je še poslabšal po nedavni razširitvi EU.
Statistike kažejo, da program le blaži problem nezadostne prehrane in ga ne odpravlja. Gre za program, ki lajša posledice, ne odpravlja pa vzrokov. Ali ni paradoksno, da revščina in nezadostna prehrana ogrožata ravno prebivalce na podeželskih območjih? Tisti, ki bi morali pridelovati hrano, potrebujejo pomoč v hrani, vendar ne po svoji krivdi, ampak zaradi politike. Gre za posledico pomanjkljive kmetijske politike, ki povzroča stečaje majhnih družinskih kmetij in povečuje število ljudi, ki potrebujejo pomoč v hrani.
Trajnostni evropski model kmetijstva iz leta 1997 je propagandni mit. Majhne družinske kmetije bi morale biti v modelu ključni element, v resnici pa je ravno obratno. Prav te kmetije so izključene, čeprav predstavljajo vsaj 95 % vseh kmetij v Evropski uniji. Ali ni paradoksno, da največ denarja v kmetijstvu namenjamo tistim, katerih proizvodnja je draga? Velikim živalskim farmam, ki škodujejo okolju, medtem ko farme, katerih pridelava je poceni, prejemajo simbolično podporo? Zaradi trgovinske politike EU smo izpostavljeni nenadnim dvigom cen, konkurenčna politika pa nas je pripeljala do monopola nad prodajo in previsokih cen. Skrajen čas je že, da pride do spremembe teh politik. Prav zaradi teh politik je hrana draga in prav te politike so razlog, da število revnih in podhranjenih državljanov EU narašča.
Jean-Claude Martinez
- (FR) Gospa predsednica, komisarka, lizbonska strategija je velik uspeh vsaj na enem področju: Evropska unija je postala ena izmed najkonkurenčnejših regij v svetu, kjer si prizadevamo za ustvarjanje revščine.
Tako nam je uspelo ustvariti 80 milijonov revnih ljudi in 43 milijonov stradajočih Evropejcev, številka pa vključuje starejše ljudi, ki lahko hitreje umrejo in zaradi tega zmanjšajo javno porabo, kar pomeni, da bo mogoče učinkoviteje izpolniti maastrichtska merila.
Dobrodelna organizacija Restos du Cœur samo v Franciji vsako leto razdeli 80 milijonov obrokov. Da bi nahranili revne, imamo že od leta 1987 program za razdeljevanje hrane z letnim proračunom v višini 300 milijonov EUR. 300 milijonov EUR deljeno z 80, deljeno z 12, pomeni za 25 centov hrane, razdeljene vsak mesec vsakemu izmed 80 milijonov revnih. Ta hrana je bila vzeta iz intervencijskih zalog, vendar pa so bile te zaloge porabljene zaradi reforme v letu 1992, ko je prišlo do kritiziranja gor masla, rek mleka ter polnih hladilnikov.
V obdobju 2010-2012 bomo kupovali živila na trgu, kjer je na voljo tudi neevropsko blago, zavoljo STO in boja proti protekcionizmu. To pomeni, da smo od leta 1962 svoje črede govedi krmili z uvoženimi oljnicami, od leta 2010 pa bomo s pomočjo uvoza zagotavljali prehrano tudi za revne. Vse to se sofinancira v imenu enotnosti dostopa.
Vendar pa je težava v tem, gospa predsednica, komisarka, dame in gospodje, prava težava, da imamo po 22 letih programa za prehrano še vedno 80 milijonov revnih ljudi.
Albert Deß
(DE) Gospa predsednica, komisarka, gospod Siekierski je opravil odlično delo pri pripravi tega poročila in rad bi se mu iskreno zahvalil. Tudi sam menim, da veliko ljudem, predvsem sedaj, v času gospodarske krize, grozi revščina. Če bi ljudje v Evropi trpeli zaradi lakote, bi za to bila kriva Evropa sama.
Vendar pa se ne strinjam z mnenjem, da je hrana postala dražja. Tako je mogoče v nekaterih državah, v Nemčiji pa vsekakor ni tako. Cene mleka in masla so deloma zaradi napačnih odločitev na evropski ravni na primer tako nizke, kot že dolgo ne, in so dosegle nivo, ko ogrožajo obstoj številnih kmetij.
Tukaj imam nekaj statistik, ki navajajo cene hrane. Leta 1970 je moral industrijski delavec delati 243 minut, da je lahko kupil kilogram svinjske zarebrnice, kilogram govedine, kilogram polnozrnatega kruha, deset jajc, 250 gramov masla, kilogram paradižnika in liter mleka, v letu 2008 je moral delati le 82 minut. To pomeni, da je porabil le tretjino toliko časa, da bi si lahko privoščil to hrano.
V obrazložitvi je navedeno, da samo v Nemčiji grozi revščina 9 milijonom ljudi. Tu je treba navesti popravek. V Nemčiji je vsak državljan, vsaka oseba, upravičena do najnižjega nadomestila s strani države in zaradi tega nobenemu izmed teh 9 milijonov ljudi ni treba biti lačen.
Zaradi tega je pomembno, da se denar, ki je tu na voljo za pomoč v hrani, porabi v delih Evrope, kjer ljudem resnično grozi lakota. Res bi bilo sramotno za Evropo, če tega ne bi popravili.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Gospa predsednica, komisarka, gospe in gospodje, razprava, v kateri bi rad sodeloval, bi bila namenjena odpravi vseh ukrepov pomoči najbolj ogroženim, zato ker ne bi bili več potrebni.
Žal v tem trenutku v Evropi in po svetu ni tako. V Evropski uniji številne družine, ki jih je prizadela brezposelnost ali socialna izključenost, opažajo, da njihovi prihodki ne zadostujejo več za pokrivanje najosnovnejših potreb, zaradi česar moramo biti solidarni z njimi.
Predlog Komisije, o katerem razpravljamo, je odvisen od naše potrditve, saj moramo bolj kot kadar koli poprej najti še en način, kako se na enostaven način znebiti naših presežkov. Vendar to sedaj ni bistveno. Povečanje obsega finančnih sredstev za ta program je celo upravičeno.
Prav tako čestitam Komisiji za predlog, da bi morala biti ta pomoč zagotovljena iz kmetijskega proračuna. Nobena skupina ne kaže večje solidarnosti kot kmetje in nobena skupnost ni bolj vključena v medsebojno pomoč,kot podeželske skupnosti. Prepričan sem, da bodo evropski kmetje s ponosom delili delež kmetijskega proračuna s tistimi, ki najbolj potrebujejo pomoč.
Moja politična skupina bo zaradi tega zavrnila predlog Skupine zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo, ki dvomi v pravno podlago te uredbe. Vendar pa je predlog Komisije mogoče in treba izboljšati.
Poročilo gospoda Siekierskega, pa tudi sprememba, ki jo bo predložila Skupina socialdemokratov v Evropskem parlamentu na plenarnem zasedanju, pomenita izboljšanje predloga, predvsem v zvezi z upravičenostjo stroškov skladiščenja in celovitega financiranja programa s strani Skupnosti.
Zaradi tega pozivam, da na plenarnem zasedanju sprejmemo to poročilo, Komisijo pa, da sprejme prispevke Parlamenta.
DanutBudreikait
(LT) Poročilo o spremembi uredbe Sveta v zvezi z razdeljevanjem hrane najbolj ogroženim osebam v Skupnosti je predstavil Odbor za kmetijstvo in razvoj podeželja.
Vendar pa želim izpostaviti dejstvo, da s tem, ko smo soočeni z finančno in gospodarsko krizo, podpora najbolj ogroženim v Skupnosti dobiva novo - socialno politično - razsežnost.
Pomoč EU v hrani je zelo pomembna v obdobju krize, saj se brezposelnost povečuje, subsistenčna raven pa pada.
Število brezposelnih v Litvi je bilo v februarju 16-krat večje od števila razpoložljivih delovnih mest. Trenutno naj bi v Litvi približno 20 % prebivalcev živelo v revščini.
Leta 2006 je v Evropski uniji prejelo pomoč v hrani 13 milijonov prebivalcev. Napovedi kažejo, da bo v bližnji prihodnosti 16 % ali 80 milijonov prebivalcev EU živelo pod pragom revščine.
Poročilo gospoda Siekierskega predlaga, da se trenutno veljavni postopki financiranja programa za pomoč v hrani ne bi spremenili, ampak bi se samo prerazporedila sredstva iz proračuna EU, in se ne strinja s predlogom Evropske komisije o financiranju programa iz proračunov EU in držav članic.
Predlog Komisije se resnično ne ujema z gospodarsko realnostjo.
Številne najrevnejše države EU, ki se spopadajo s posledicami krize, bi v tem obdobju le stežka prispevale k financiranju programa pomoči v hrani. V tem času pa bi financiranje iz proračuna EU, kot je potekalo vse od leta 1987, pomenilo učinkovito podporo revnejšim državljanom in pravo solidarnost.
Giovanni Robusti
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, ljudje so končno spoznali, da so zaradi nove kmetijske politike skladišča prazna, poleg tega pa so bila vsa sredstva namenjena za neposredno pomoč, sedaj se pa zatekamo k proračunu, da bi nahranili lačne.
Če bi uporabili modulacijo, da bi več dobili od tistih dobro skritih oseb, ki prejemajo več kot 300 000 EUR neposredne pomoči letno, potem bi mogoče danes lahko več sredstev namenili najbolj ogroženim državljanom. Če bi se odločili, kaj prihraniti za ogrožene, preden pride do proizvodnje, bi mogoče porabili veliko manj, kot če bi kupovali na trgu in bi vzpostavili politiko, ki bo zagotavljala pomoč za nekatere trge, ki so v krizi, na primer trg mleka. Če bi uporabiti tiste izdelke, ki jih zavržemo, da zgnijejo, samo zaradi tega, ker jim poteče rok uporabnosti ali jih na splošnih trgih ni mogoče prodati, bi mogoče lahko ubili dve muhi na en mah.
Ne želim si niti predstavljati, da za plemenitim namenom raste velik trg pomoči in sega v žepe evropskih davkoplačevalcev, ter se posmehuje tisti ubogim sirotam, ki umirajo zaradi lakote.
Kathy Sinnott
Gospa predsednica, glavni cilj je nahraniti lačne. Upravičeno govorimo o njem v kontekstu tretjih držav, le redkokdaj pa priznamo pravo lakoto v Evropi. Vendar pa sta pereča lakota in resna podhranjenost, tudi brez dejanske lakote, stvarnost tudi v najuspešnejših državah članicah.
Lakota pri vsem tem obilju je in je vedno bila škandal in v tem poročilu poskušamo izboljšati načrte, kako se tej težavi učinkoviteje posvetiti. Kot obubožana mati sem bila z razlogom hvaležna za brezplačno mleko, ki so ga prejele družine z malimi otroki v sedemdesetih letih prejšnjega stoletja na Irskem, in za poceni mleko, ki ga je moj otrok prejemal v šoli v osemdesetih letih prejšnjega stoletja.
Želim podati predlog, vendar ne v sklopu SKP. Zaradi nekaterih politik v skupni ribiški politiki se ob naših obalah na tisoče ton užitnih rib mrtvih zmeče v morje z ribiških ladij. Čas je, da prenehamo s tem razsipavanjem. Te tako imenovane "odpadke" moramo raztovoriti in ribe dati tistim ljudem, ki jih potrebujejo, vendar si ne morejo privoščiti visoko kakovostnih beljakovin. Težko bi našli boljšo in bolj hranljivo hrano. Komisarka, ali se lahko pogovorite s komisarjem za ribištvo o razširitvi tega programa, če bi bilo mogoče vključiti ribe?
Luca Romagnoli
(IT) Gospa predsednica, komisarka, gospe in gospodje, v celoti podpiram poročilo gospoda Siekierskega o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode v zvezi z razdeljevanjem hrane najbolj ogroženim osebam v Skupnosti. To vprašanje je še toliko pomembnejše zaradi finančne krize, učinkov, ki jih je mogoče čutiti v evropskem gospodarstvu.
Evropski parlament, ki se zaveda vse bolj pereče potrebe glede izpolnjevanja potreb po hrani najbolj ogroženim, je pozval Komisijo in Svet, da zagotovita trajno izvajanje evropskega programa pomoči v hrani. Za ostale, gospe in gospodje, smo marca lani, ko smo sprejemali resolucijo o višanju cen v EU in v državah v razvoju, v tem Parlamentu navedli, da je pravica do zadostne in raznolike prehrane, primerne za zdrav in aktiven slog življenja, temeljna pravica, ki jo je treba trajno zagotoviti za vse.
Program za razdeljevanje hrane najbolj ogroženim mora še naprej predstavljati pomemben element skupne kmetijske politike, ravno zaradi tega, ker SKP prispeva k stabilizaciji cen, ter s tem pred nihanjem cen ščiti tiste z nižjimi prihodki.
Se pa ne strinjam z odstotki sofinanciranja, ki so predlagani v nekaterih spremembah, saj bi lahko zaradi tega nekatere države članice omejile svoje sodelovanje v programu. Zato zavračam tiste spremembe, namenjene spreminjanju pravne podlage. Rad bi poudaril, da potrebujemo popolno financiranje programa pomoči v hrani s strani Evropske unije, in zaradi tega podpiram tudi sprejetje osnutka zakonodajne resolucije.
Struan Stevenson
Gospa predsednica, danes zjutraj ste v Parlamentu slišali nekatere razhajajoče poglede glede tega vprašanja. Seveda čestitam gospodu Siekierskemu.
V času vse globlje gospodarske recesije in na desetine milijonov ljudi, ki živijo v revščini in so lačni, moramo kot Parlament seveda poiskati načine, kako jim pomagati in jih zagotoviti pomoč v hrani. Kot je izpostavila komisarka, v tem projektu sodeluje 19 držav članic. To pomeni, da osem držav članic ne sodeluje. Združeno kraljestvo je eno izmed njih, razlog pa je v tem, da za zagotavljanje pomoči revnim uporabljajo svojo socialno politiko. Iz programa so se umaknili že pred nekaj leti.
Vprašanje, ki si ga zastavljajo številne države članice in Komisija, se glasi: zakaj SKP uporabljamo za financiranje socialne politike? Vse dokler smo imeli velike presežke, je bilo vse dobro - jezera mleka, gore masla in gore govedine - in smo morali to hrano razdeliti revnim, distribucija pa se je financirala iz proračuna SKP. Sedaj, ko pa so intervencijske zaloge zelo prazne - in ko slišimo, da moramo kupovati hrano tudi izven EU, pri tem pa uporabiti proračun SKP za skladiščenje in distribucijo te hrane -, to vsekakor postaja nekaj, za kar naj bo raje poskrbljeno s socialno politiko držav članic.
Če pomislite, da ljudje v nekaterih novih državah članicah, kot je Romunija, živijo v popolnem pomanjkanju, mnogi izmed njih pa so samooskrbni kmetje, so ravno ti najrevnejši. Pa vendar od njih jemljemo denar - denar iz proračuna SKP, s katerim bi jim lahko pomagali - za razdelitev te pomoči v hrani, katere glavne upravičenke so stare države članice, kot so Francija, Italija in Španija. Pri razdeljevanju te pomoči torej niso bili zagotovljeni enakovredni pogoji in v prihodnje moramo biti še previdnejši, kako bomo peljali to stvar naprej.
Jean-Paul Denanot
- (FR) Gospa predsednica, menim, da je vprašanje glede razdeljevanja hrane najbolj ogroženim osebam zelo primerno, vseeno pa sem mnenja, da predlog Komisije ne ustreza problemu.
Skrbi me vprašanje sofinanciranja in menim, da se moramo posvetiti ravno liberalizmu, ki je v zadnjih nekaj letih imel ključno vlogo pri ocenjevanju SKP. Nemiri, povezani s hrano, in nenadne spremembe cen živil so stalni pokazatelji omejitev liberalizacije kmetijskega trga. Takšna liberalizacija je bila vedno v škodo občutljivega prebivalstva, občutljivih proizvajalcev in občutljivih območij.
Zaradi tega pozivam k temu, da kmetijska politika ponovno pridobi svoje pravice, prevzame nadzor tako na evropski, kot tudi na mednarodni ravni in da strateška področja kmetijstva in hrane, s kvalitativnega in kvantitativnega vidika, ne postanejo predmet strogih tržnih sil.
Seveda gre za nujno zadevo in poročilo gospoda Siekierskega predstavlja odziv na to in vesel sem tega. Upam, da bo, v kontekstu razprave glede prihodnosti SKP, poudarek na tem, da glavni cilj predstavlja strukturni pristop k boju proti lakoti in revščini, s katerima se srečujemo v EU in po svetu. Podeželje je pripravljeno, da izpolni naše potrebe po hrani z ustrezno količino visokokakovostnih pridelkov; zagotovljeni mu je treba finančne in človeške vire, s katerimi bo lahko prevzelo to veliko odgovornost.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Gospa predsednica, prehrana in nastanitev predstavljata prek 90 % stroškov v osebnih proračunih številnih ljudi. Ohranjanje kar se da nizkih cen prehrane ima velik socialni in humanitarni pomen. V letu 2006 sta revščina in neustrezna prehrana prizadeli devetinsedemdeset milijonov ljudi v Evropski uniji. Zaradi krize in povečanja števila prebivalcev pa se je problem še zaostril in število ljudi, potrebnih neposredne pomoči, bo v letu 2009 nedvomno preseglo število 25 milijonov.
Pomoč je pomemben element v skupni kmetijski politiki, saj sprošča intervencijske zaloge ter hkrati ohranja povpraševanje po hrani. Podpiram financiranje pomoči v prehrani, predvsem iz sredstev EU, ki pa je podprto s strani posameznih držav glede na njihovo sposobnost, vzpostavitev jasnih načel glede dodeljevanja pomoči, povečanje sredstev pomoči za vsaj 200 milijonov EUR v letu 2009, razširitev seznama prehrambnih izdelkov in vzpostavitev načel kupovanja hrane. Pomoč ima velik politični pomen, saj potrjuje kohezijo ukrepanja EU na zahtevo njenih državljanov. Gospodu Siekierskemu čestitam za odlično poročilo.
Christa Klaß
(DE) Gospa predsednica, komisarka Fischer Boel, gospe in gospodje, program razdeljevanja hrane najbolj ogroženim osebam v Skupnosti že 22 let prispeva k uresničevanju izjemno pomembnih ciljev skupne kmetijske politike. To je na eni strani stabiliziranje trgov z zmanjševanjem intervencijskih zalog ter zagotavljanje pomoči v hrani najrevnejšemu delu prebivalstva v Skupnosti na drugi strani. Samo v letu 2006 je prek ukrepov znotraj tega programa pomoč prejelo 13 milijonov ljudi iz 15 držav članic - dragoceno pomoč, ki jo je treba ohraniti.
Obstajajo utemeljeni pomisleki glede predloga Komisije, ki pomeni odstop od starih načel in v programu ne predvideva uporabe hrane le iz intervencijskih zalog, ampak tudi hrane, kupljene na prostem trgu. Gospa komisarka, to je vsekakor zadeva socialne in ne kmetijske politike. Argument, da bo le z dodatnim nakupom hrane mogoče zagotoviti izbiro hrane, ki zagotavlja uravnoteženo prehrano, je po mojem mnenju nedopusten.
Poročevalec, gospod Siekierski, sedaj predlaga odpravo sofinanciranja. Vendar to le še poudarja vidik družbeno politične odgovornosti in prav zaradi tega se zavzemam za sofinanciranje. Evropska unija mora biti jasno osredotočena na dobrobit ljudi. Ni prostora za lakoto ali pomanjkanje: to je nekaj, kar so danes zjutraj še enkrat jasno poudarili vsi govorniki. Vendar pa moramo zagotoviti jasno porazdelitev odgovornosti. Ni res, da je namen kmetijske politike ovirati pomoč in podporo, namenjeno revnim. Vendar pa je dobra tudi poštena in korektna razporeditev nalog in pomoči, možnosti za usklajevanje in optimizacijo.
Evropska kmetijska politika se trenutno sooča in se bo tudi v prihodnje soočala z velikimi izzivi. Na vsebinske spremembe je vedno treba gledati v celotnem kontekstu. Zaradi tega bi pozvala Komisijo in Svet k ustreznim odločitvam in usklajevanju z vidika socialne in kmetijske politike.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Gospa predsednica, najprej želim čestitati gospodu Siekierskemu za odlično poročilo, ki je dobilo veliko podpore v Odboru za kmetijstvo in razvoj podeželja.
Kot vsi vemo, so se intervencijske zaloge Skupnosti več kot 20 let uporabljale pri zagotavljanju pomoči v hrani tistim, ki so je bili najbolj potrebni. Gospod Stevenson, težava je v tem, da so zaporedne reforme skupne kmetijske politike precej zmanjšale zaloge.
Prav tako želim poudariti, da bomo, če zaustavimo ali če bomo poskusili zaustaviti ta program, posredovali zelo slabo sporočilo v tem zelo občutljivem času, ko številni Evropejci nimajo dovolj hrane. Jasno je, da se bomo morali, ko bodo pošle zaloge in kot sem že povedala, se postopoma krčijo, obrniti na odprt trg.
Rada bi opozorila na nekaj, kar štejem kot zelo pozitiven element v poročilu, in sicer, da ko bomo prešli na trg, mora veljati obveznost, da so proizvodi proizvedeni v EU, lokalnega izvora in sveži. Prav tako se mi zdi primerno, da načrt še naprej 100-odstotno financira EU, saj v takšnih težkih okoliščinah, kot vladajo sedaj, pomoč ne more in ne sme biti odvisna od zmožnosti vsake posamezne države članice, če se nočemo spustiti v podrobnosti teh zmožnosti. Prav tako se mi zdi dobra ideja, da podaljšamo trajanje programa na tri leta.
Na koncu bi rada izpostavila, da ima Evropska komisija še vedno na voljo dovolj časa, da uporabi intervencijske zaloge, kadar so potrebne ali kadar je to možno, in da bi to bilo v pomoč več kot le enemu kmetijskemu sektorju. Predvsem mislim na proizvajalce mleka v moji regiji, Galiciji, katerim bi bilo takšno posredovanje v veliko pomoč pri odpravljanju težkih razmer, s katerimi se soočajo, istočasno pa bi pomagalo pri zagotavljanju hrane najbolj ogroženim.
Ewa Tomaszewska
(PL) Gospa predsednica, približno 80 milijonov ljudi v Evropski uniji živi v revščini, kar predstavlja 16 % prebivalcev v EU. Gospodarska kriza pa grozi, da se bo ta skupina še povečala. V Varšavi vsak dan vidim vrsto ljudi, ki čaka na skodelico juhe. Prav zaradi tega je pomembno, da zagotovimo nadaljevane programa razdeljevanja hrane najbolj ogroženim osebam v Skupnosti. Raznoliko prehrano bo mogoče zagotoviti z neposredno oskrbo.
Vendar pa predlog Komisije vključuje pogoj sofinanciranja, zaradi katerega bi se lahko najrevnejše države članice umaknile iz programa. To ne bi bilo v skladu z razlogi za uvedbo programa, predvsem pa ne z zmanjševanjem gospodarskih in socialnih neenakosti med regijam in bi uničilo načelo solidarnosti. Upam, da bodo spremembe 17, 18 in 19 odpravile to napako. Pozivam Komisijo, da pripravi program, ki bo odpravil strukturne razloge za revščino in ne le njenih posledic, pa tudi spremljanje, katerega namen bo ugotoviti, koliko pomoči doseže revne in koliko je zadržijo posredniki. Čestitam poročevalcu.
Filip Kaczmarek
(PL) Gospa predsednica, komisarka, razdeljevanje hrane najbolj ogroženim osebam je zelo pomembno področje delovanja EU. Zato se Komisiji zahvaljujem za predlog v zvezi s to temo, prav tako pa se zahvaljujem gospodu Siekierskemu za poročilo, o katerem danes razpravljamo.
Države članice so naredile velik napredek pri izboljšanju kakovosti življenja svojih prebivalcev. Vendar pa je revščina še vedno eden izmed najresnejših problemov sodobne Evrope. Glede na ocene 43 milijonom državljanom EU grozi nezadostna prehrana - to je strašna številka. Program razdeljevanja hrane pomaga mnogim izmed teh Evropejcem. Vem, da program ni vsem všeč. Razumem, da mnogi dvomijo v pravno, gospodarsko ali politično naravo, vendar pa bi rad vedel, kakšne alternative tega programa obstajajo, predvsem zaradi tega, ker program razdeljevanja hrane hkrati ugodno vpliva tudi na kmetijski trg, ki je sedaj zaradi tega programa stabilnejši.
EU je globalni vodja pri zagotavljanju pomoči najrevnejšim ljudem v svetu. Težko si je predstavljati, da bi istočasno Skupnost lahko prenehala pomagati tistim svojim državljanom, ki se soočajo z resnimi problemi, zato upam, da bo Svet lahko dosegel soglasje v zvezi s to temo.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Evropski komisiji in poročevalcu, gospodu Siekierskemu, bi rad čestital za to izjemno pobudo, ki potrjuje socialni čut Evropske unije in Komisije.
Evropski komisiji bi rad zastavi dve vprašanji. Prvo se nanaša na sofinanciranje: strinjam se s poročilom, bi pa rad pozval gospo Fischer Boel, naj razmisli o dejstvu, da zahteva sofinanciranje s strani revnejših držav članic z manjšimi proračuni, ravno tam, kjer je potreba po hrani največja.
Moja druga zahteva: Stroški prevoza naj ne bodo določeni v višini 4,5 %, saj bi morali po načelu subsidiarnosti to prepustiti državam članicam, ker lahko za kritje stroškov prevoza zadostujejo že nižje stopnje.
Logotip EU mora še naprej biti natisnjen na oznakah proizvodov, saj jih dobavlja EU. Ker mislim, da v tej razpravi ne bom več spregovoril, bi se rad zahvalil gospe Fischer Boel za njenih pet let marljivega dela. Zgodovini evropskega kmetijstva je dala svoj pečat.
Maria Petre
(RO) Kot poslanka EP iz Romunije skupaj s svojimi kolegi podpiram predloge našega poročevalca in jih bomo na glasovanju podprli.
Revščina najbolj prizadene družine iz majhnih mest in podeželja. V trenutni krizi sta podaljšanje programa za prehrano in financiranje iz proračuna Skupnosti popolnoma utemeljena.
Vsi vemo, da ukrepi, sprejeti leta 2008, in dodeljeni proračun niso bili dovolj. Ohranjanje programa kot dela skupne kmetijske politike je mogoče upravičiti s kmetijsko in socialno komponento.
V novih državah članicah, kot je Romunija, je očitno treba izboljšati administracijo programa. Stroške skladiščenja proizvodov in administrativne stroške je treba učinkovito upravljati, tako da ne presegajo 20-25 % tržne cene.
Na koncu bi se rada zahvalila gospodu Siekierskemu in mu čestitala za njegove predloge.
Francesco Ferrari
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, predlog - tako predlog poročevalca, kot tudi predlog Komisije - je v prvi vrsti pomemben dogovor za zagotavljanje sredstev, namenjenih blaženju vpliva vse višjih cen hrane v Skupnosti, zaradi katerih je vse več ljudi v stiski, zagotavljanje pomoči v hrani pa je vse dražje.
Zaradi te nove ureditve, ki jo podpiram, bo program postal učinkovitejši in prilagojen pogojem kmetijske politike in socialnemu vidiku. Poleg tega se strinjam, da pobuda ostane znotraj okvira SKP, kot to predlaga Komisija.
Kot vemo, trenutno SKP zagotavlja pomoč v hrani tisti skupini prebivalstva, ki živi v obupnih razmerah. Za ukrep, ki ga nameravamo izvesti, je vedno bilo mogoče zagotoviti široko soglasje, tako široko, da je leta 2006 13 milijonov ljudi in leta 2008 15 držav, pravzaprav 19 držav, s tega vidika menim ... (Predsednica je prekinila govornika).
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Gospod predsednik, v tej razpravi bi vas želel opozoriti na tri vprašanja. Prvič, rad bi vas opozoril, da je eden izmed glavnih ciljev skupne kmetijske politike zagotoviti prebivalcem Evropske unije dostop do hrane po ustreznih cenah, kar za tiste, ki imajo nizke prihodke ali prihodkov sploh nimajo, pomeni brezplačno hrano.
Drugič, prihodek prebivalcev EU, predvsem pa novih držav članic, je daleč od tega, kar bi si želeli. V vseh novih državah članicah znaša število prebivalcev s prihodki, nižjimi od 40 % povprečja EU, tudi do 50 %, torej ima skoraj polovica ljudi v teh državah tako nizke prihodke. Ti podatki so bili pridobljeni že pred krizo. V naslednjih nekaj letih se bodo zaradi te krize razmere le še poslabšale.
Zaradi tega podpiram nadaljevanje programa razdeljevanja brezplačne hrane med najbolj ogrožene ljudi, za katerega bo EU v letu 2009 namenila skoraj 500 milijonov EUR, ki bodo vključevali tudi skoraj 100 milijonov EUR za mojo državo. Upam, da bo češko predsedstvo doseglo konsenz glede končne oblike programa, Svet pa ... (Predsednik je prekinil govornika)
Ljudmila Novak
(SL) Medtem ko smo želeli odpraviti lakoto v Afriki in drugih revnih državah, se nam je zgodila lakota in revščina doma, v domači hiši.
Tudi v moji domovini Sloveniji se, na žalost, kljub dobremu standardu potreba po solidarnostni pomoči povečuje. Mediji poročajo, da so zaloge hrane humanitarnih organizacij skoraj izpraznjene.
Glede na to, da je v večini držav članic Evropske unije še vedno hrane v izobilju, bi bilo res nečloveško, da bi na drugi strani naši državljani trpeli ali celo umirali zaradi lakote. Preživetje ima zagotovo prednost pred kakršno koli drugo investicijo, ki lahko počaka na ugodnejše čase.
Če države ne morejo zagotavljati novih virov za nabavo zalog, potem je najbrž tudi primerno, da odprejo svoje intervencijske zaloge. Podpiram ta program, hkrati pa apeliram tudi na vse nas in naše državljane, da smo pozorni na stiske soljudi okrog nas.
Donato Tommaso Veraldi
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, rad bi se zahvalil gospodu Siekierskemu za poročilo o programu razdeljevanja hrane najbolj ogroženim osebam v Skupnosti, ki predstavlja dragoceno orodje za reguliranje trga in mora zaradi tega ostati pod okriljem SKP.
Čeprav je povprečna kakovost življenja v Evropski uniji med najvišjimi v svetu, si nekateri državljani ne morejo kupiti dovolj hrane. Glede na ocene 43 milijonom državljanom EU grozi prehranska revščina, številka, ki se je v zadnjih letih nenehno povečevala.
Zaradi dvigovanja cen najrazličnejšega blaga, ki smo mu priča že nekaj časa, je zagotavljanje pomoči v hrani dražje, s tem pa je toliko nujnejša tudi podpora, ki jo zagotavlja evropski program.
Mariann Fischer Boel
članica Komisije. - Gospod predsednik, vsem bi se rada zahvalila za pripombe. Na splošno sem slišala zelo pozitiven pristop k predlogu zagotavljanja pomoči tistim, ki so je najbolj potrebni.
Gospod predsednik, dovolite mi, da se osredotočim na nekatere pripombe, ki smo jih danes slišali. Predvsem ne smemo pozabiti, da revščina ni omejena le na določena območja ali regije znotraj držav članic. Žal gre za vprašanje, s katerim se morajo soočati vse države članice. Res je, da obseg problema in sredstva, razpoložljiva za odpravljanje te revščine, niso enaka po vsej Evropski skupnosti. Pri dodeljevanju proračunskih sredstev državam članicam, kot tudi pri različnih stopnjah sofinanciranja za kohezijske in nekohezijske države, se seveda že sedaj upošteva finančna zmogljivost vsake posamezne države. To pomeni, da bo v končni fazi na voljo več denarja za tako imenovane "nove" države članice, kot ga je na voljo v tem trenutku.
V zvezi s proračunom bi vas rada opozorila, da smo proračun, namenjen programu zagotavljanja pomoči tistim, ki so je najbolj potrebni, že povečali za dve tretjini - na 0,5 milijarde EUR -, in menim, da bo to, skupaj z novo uvedenim sofinanciranjem, pomagalo pri blaženju nekaterih problemov. Prav tako ne smemo pozabiti, da je ta načrt prostovoljen. Državam članicam, ki imajo vzpostavljene socialne sisteme, vsekakor ni treba uporabljati tega načrta. Ne nameravamo nadomestiti socialnih politik, ki jih države članice že izvajajo in katere v določenem obsegu upravljajo tudi nevladne organizacije. Naš namen je, da jih podpremo z zagotavljanjem hrane, kar je po mojem mnenju še vedno osrednji namen kmetijske politike.
Prepričana sem, da spremembe, ki smo jih predlagali, predstavljajo razvoj v pravo smer. Menim, da so določbe razumne in dobro uravnotežene. S programom - ko bo, upam, izglasovan tudi v tem Parlamentu - bomo pripravljeni na izzive, ki jih prinaša prihodnost. Zelo težko bo glasovati proti ali nasprotovati temu programu v razmerah, ko se brezposelnost trenutno po vsej Evropi dramatično povečuje, s tem pa se močno povečuje tudi število ljudi, ki jih ogroža revščina. Z veseljem pričakujem glasovanje v tem izjemno odgovornem Parlamentu.
Czesław Adam Siekierski
Rad bi se odzval na nekatere izpostavljene probleme. Povedal sem, da nasprotujem sofinanciranju, prav tako pa sem tudi poudaril, da smo v obdobju gospodarske krize, ko se število revnih in brezposelnih ljudi povečuje. Program bomo ovrednotili leta 2011 ali 2012 in bomo takrat razmislili o tem, ali nadaljevati s sofinanciranjem. Vzemimo si čas in ne počnimo stvari v času krize.
Drugič, strinjam se s komisarko, da se bomo le stežka omejili samo na razdeljevanje hrane, proizvedene v EU, saj bi se s tem povečali stroški, prav tako pa bi se povečal administracijski del tega programa. Tretjič, zgledujmo se po ZDA, kjer so v skladu s kmetijskim zakonom velika sredstva namenili zagotavljanju podpore kmetijstvu, s tem ko so financirali brezplačne kartice EBT. Četrtič, spodbujam države, ki ne sodelujejo v programu, da se pridružijo. Program je odprt. Petič, sredstva, ki so namenjena za ta program, kmetovalcem ne omejujejo dostopa do skupne kmetijske politike, saj imamo prihranke, ki izhajajo iz SKP.
Na koncu bi se rad vrnil na vire. Kot vemo, so bili cilji SKP določeni v skladu z Rimskimi pogodbami. Govorijo o potrebi po zagotavljanju dostopa družbe do hrane po dostopnih cenah in zagotavljanju ustreznega dohodka za kmetovalce. Lahko rečemo, da gre v prvi vrsti predvsem za proizvodne naloge, ki opredeljujejo obseg proizvodnje, ki je ključnega pomena. Drugič, gre za socialne naloge, saj govorimo o ustreznih cenah - tako, da si bodo potrošniki lahko privoščili prehrambne proizvode, s tem pa Rimska pogodba prav tako opredeljuje nekatere socialne cilje. In tretjič, gre tudi za gospodarske cilje, povezane z zagotavljanjem ustreznega dohodka za kmetovalce.
Kadar govorimo o dostopnih cenah za revnega, pogostokrat tudi brezposelnega potrošnika, mora biti hrana dostopna po znatno nižjih cenah ali pa enostavno zagotovljena brezplačno, seveda v sklopu posebnih programov in pod posebnimi pogoji. Če povzamem, SKP vsebuje tudi nekatere elemente socialne politike.
Predsednik
Razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo ob 12.00.
Pisne izjave (člen 142)
Mieczysław Edmund Janowski
v pisni obliki. - (PL) Poročilo gospoda Siekierskega o razdeljevanju hrane za najbolj ogrožene osebe sproža vprašanja, ki jih pokrivajo uredbe Sveta, ki se nanašajo na financiranje skupne kmetijske politike in na specifične določbe v tem gradivu. Znašli smo se v okoliščinah, ki dokazujejo, da tudi znotraj Evropske unije obstajajo velika območja revščine in pomanjkanja. Največkrat so prizadeti ljudje, ki živijo v vaseh ali majhnih mestih, to pa vključuje tudi številne otroke. Glede na uradne statistike živi približno 80 milijonov Evropejcev pod pragom revščine. Obstaja bojazen, da se bo zaradi trenutne krize in večanja števila brezposelnih to alarmantno število še povečalo.
Dejstvo, da se bodo sredstva, namenjena za program pomoči v hrani najrevnejšim prebivalcem v EU, povečala s 305 milijonov EUR na 500 milijonov EUR, je pozitiven znak. Vendar menim, da je treba spremeniti sisteme v državah članicah, da bi odpravili ali vsaj znatno omejili te sramotne razmere. Glavni vzrok tega pomanjkanja sta brezposelnost in prekomerno visoke cene hrane (primerjajmo plačilo, ki ga prejmejo kmetovalci za svoje proizvode, z maloprodajnimi cenami v trgovinah). Tudi naš sistem socialnega varstva še zdaleč ni popoln.
Na koncu bi rad jasno poudaril, da je ključnega pomena, da je hrana, ki se uporablja za namene programa pomoči, dobre kakovosti, idealno pa je, če je sveža in prihaja z lokalnih kmetij.
