Garīgā veselība (īss izklāsts) 
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts darba kārtībā ir Tzampazi kundzes, kura pārstāv Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komiteju, ziņojuma par garīgo veselību īss izklāsts.
Evangelia Tzampazi
Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi! Pašlaik izpratne par to, ka nav veselības bez garīgās veselības, arvien pieaug. Mēs saprotam, ka garīgās veselības problēmām bieži ir ietekme no humānā un finansiālā viedokļa gan uz indivīdu un viņu ģimeņu personīgo, ģimenes, profesionālo un sociālo dzīvi, gan uz sabiedrību kopumā.
Skaitļi runā paši par sevi: viens no četriem cilvēkiem saskarsies ar kāda veida garīgajiem traucējumiem. Depresija ir viens no visizplatītākajiem traucējumiem un līdz 2020. gadam tā būs visizplatītākā slimība attīstītajās pasaules valstīs. Eiropas Savienībā katru gadu tiek izdarītas apmēram 59 000 pašnāvības, no kurām 90 % ir saistāmas ar garīgām saslimšanām. Iespēja, ka no garīgās veselības problēmām cietīs neaizsargātas un sociāli atstumtas sabiedrības grupas, piemēram, cilvēki ar invaliditāti, ir lielāka nekā citām sabiedrības grupām.
Tāpat Eiropā, kur vērojama iedzīvotāju novecošana, arvien vairāk palielinās neirodeģeneratīvo saslimšanu izplatība. Tāpēc mēs visi piekritīsim, ka, lai risinātu problēmas, ko rada garīgās veselības traucējumi, ir jārīkojas saskaņoti, un ka tas skar mūs visus. Mums visiem ir pienākums atbalstīt garīgās veselības veicināšanu un garīgi slimu pacientu un viņu ģimeņu tiesību aizsargāšana ir ideoloģiska un politiska nostāja, saskaņā ar kuru valsts sniedz sociālo atbalstu un nodrošina aizsardzību tiem, kuriem tas ir nepieciešams. Pirmais solis bija Komisijas Zaļā grāmata, nākamais solis bija Eiropas Savienības konference "Kopā par garīgo veselību un labklājību” kurā arī tika izstrādāts Eiropas pakts par garīgo veselību un labklājību.
Pamatojoties uz to, ziņojums par garīgo veselību, kuru vienprātīgi apstiprināja Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komiteja, ietver vairākus ieteikumus, lai veicinātu iedzīvotāju garīgo veselību un labklājību, cīnītos pret diskriminācijas un sociālās atstumtības stigmatizāciju, nostiprinātu profilaktiskos pasākumus un pašpalīdzību, kā arī sniegtu atbalstu un nodrošinātu piemērotu ārstēšanu cilvēkiem ar garīgās veselības problēmām, kā arī viņu ģimenēm un aprūpētājiem.
Šajā ziņojumā mēs uzsveram to, ka nepieciešams nodrošināt augstas kvalitātes, pieejamus, efektīvus un vispārējus garīgās veselības aprūpes pakalpojumus un mūsdienīgus tiesību aktus. Mēs aicinām īpašu uzmanību pievērst visu svarīgāko darbinieku apmācībai. Mēs aicinām nodrošināt piekļuvi atbilstošai izglītībai, apmācībai un nodarbinātības iespējām un izveidot atbalstošu vidi, īpašu uzmanību pievēršot neaizsargātajām grupām. Mēs aicinām īpašu uzmanību pievērst garīgo saslimšanu profilaksei, izmantojot sociālo iejaukšanos. Mēs aicinām, lai dalībvalstis nodrošinātu lielākas iespējas organizācijām, kuras pārstāv cilvēkus ar garīgās veselības problēmām. Mēs ierosinām izveidot darba grupu, lai uzraudzītu pakta īstenošanu. Mēs aicinām Komisiju iepazīstināt ar tematisko konferenču secinājumiem. Mēs uzsveram nepieciešamību sagatavot atbilstošus rādītājus, lai uzlabotu vajadzību novērtēšanu dalībvalstu un Eiropas Savienības līmenī.
Vienlaikus mēs sagatavojam priekšlikumus saistībā ar pakta piecām prioritārajām jomām. Šajā saistībā mēs uzsveram to, ka, lai novērstu depresijas un pašnāvības, mums ir jāīsteno daudznozaru programmas un jāizveido tīkli, lai veidotu veselīgu klimatu skolās, uzlabotu darba apstākļus, pieņemtu pasākumus dzīves kvalitātes uzlabošanai un, visbeidzot, attiecībā uz cīņu pret aizspriedumiem un sociālo atstumšanu mēs uzsveram to, ka ir nepieciešamas sabiedrības informācijas un informētības veicināšanas kampaņas. Par to es vēlētos pateikties tiem deputātiem, kuri sniedza ieguldījumu ar saviem priekšlikumiem, un es ceru, ka mēs nodosim vēstījumu, ka garīgā veselība ir vērtīgs sociālais ieguvums un ka mums visiem ir jāstrādā, lai veicinātu to.
Janez Potočnik
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Es apsveicu Eiropas Parlamentu un tā referenti Tzampazi kundzi par šo patstāvīgo ziņojumu par garīgo veselību. Ziņojumā patiešām pareizi uzsvērta garīgās veselības lielā ietekme uz vispārējo labklājību, izglītību, zināšanu apguvi un sociālo kohēziju Eiropas Savienībā.
Tas, ka Parlaments pieņem šo ziņojumu tikai divus gadus pēc rezolūcijas, ar kuru atbildēja uz Komisijas Zaļo grāmatu par garīgo veselību, signalizē, ka šajā jomā steidzami nepieciešams veikt vairāk pasākumu.
Manuprāt, ir daži iemesli optimismam. Ir lielāka izpratne par garīgās veselības un labklājības nozīmi visās nozarēs salīdzinājumā ar situāciju pirms pāris gadiem. Tas bija redzams pēc lielā atbalsta Komisijas augsta līmeņa konferencei "Kopā par garīgo veselību un labklājību” un Eiropas paktam par garīgo veselību un labklājību, kurus abus pieminēja referente.
Turpmākās pozitīvās attīstības tendences ietver to, ka daudzas dalībvalstis ir pārskatījušas savas stratēģijas par garīgo veselību vai sagatavo rīcības plānus, piemēram, Somijā un Ungārijā. Sociāli ekonomisko zināšanu apguve ir iekļauta skolu mācību programmā. Apvienotajā Karalistē ar dzīvi saistītie jautājumi tagad ir atsevišķs mācību priekšmets daudzās skolās.
Darba devēji arvien vairāk apzinās saistību starp labklājību un produktivitāti. CSR Europe tīkls ir pat izveidojis instrumentu kopumu labklājībai darba vietā. Tomēr runāsim skaidru valodu: Noteikti nevar būt nekāda iemesla pašapmierinātībai un darāmā ir vēl daudz vairāk. Varētu būt jauni riski garīgajai veselībai kā pašreizējās finanšu un ekonomiskās krīzes rezultāts. Dalībvalstis varētu vēlēties samazināt budžetus garīgās veselības aizsardzībai vai samazināt savus centienus izveidot modernas garīgās veselības sistēmas ar uz sabiedrību pamatotiem pakalpojumiem nemoderno psihiatrisko slimnīcu vietā.
Ekonomiskā lejupslīde pasliktina nākotnes izredzes jauniešiem, jo īpaši tiem, kuri priekšlaicīgi pamet skolas. Nodarbinātības nestabilitāte darba vietā un no tās izrietošās bažas par ienākumu stabilitāti un bezdarba pieaugošajiem līmeņiem rada jaunos galvenos draudus garīgajai veselībai.
Nākamajos divos gados Komisija organizēs vairākas tematiskās konferences par garīgās veselības pakta piecām prioritātēm. Tie būs kopīgi pasākumi ar Padomes prezidentūrām un dalībvalstīm. Pirmo starptautisko konferenci par stigmatizāciju un psihiatrisko aprūpi organizēs Čehijas prezidentūra šā gada 29. maijā. Pirmā tematiskā konference par garīgo veselību jauniešu vidū un izglītības sistēmā sadarbībā ar Zviedrijas prezidentūru notiks Stokholmā no 29. līdz 30. septembrim. Otrā tematiskā konference par depresijas un pašnāvību profilaksi sadarbībā ar Ungāriju tiks organizēta decembrī. 2010. gada pirmajā pusē Spānijas prezidentūra rīkos tematisko konferenci par vecāka gadagājuma cilvēku garīgo veselību. Turklāt mēs sazināmies ar dalībvalstīm attiecībā uz divām turpmākajām konferencēm par garīgo veselību darba vietās un par cīņu pret aizspriedumiem un sociālo atstumtību.
Parlamenta ziņojums ietver daudzus konkrētus ieteikumus, kas ir vērtīgs ieguldījums nākotnes debatēs šajās konferencēs. Ziņojumā ne tikai uzsver garīgās veselības nozīmi Eiropas Savienībā, bet arī uzskatāmi parāda, ka ir daudzas iespējas rīkoties garīgās veselības jomā Eiropas Savienības līmenī.
Viens no ieteikumiem šajā ziņojumā ir izveidot struktūru, lai pārraudzītu Eiropas pakta par garīgo veselību un labklājību īstenošanu. Es piekrītu, ka regulārai panāktā progresa izvērtēšanai, ņemot vērā pakta mērķus, būtu ievērojama pievienotā vērtība.
Mēs nopietni apsvērsim, kā mēs vislabāk varam īstenot šādu ideju praksē. Es vēlreiz vēlētos pateikties Parlamentam un tā referentei par šo ļoti atbalstošo ziņojumu un par tā ļoti svarīgajiem ieteikumiem.
Priekšsēdētājs
Darba kārtības punkta apspriešana ir pabeigta.
Balsojums notiks ceturtdien, 2009. gada 19. februārī.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Louis Grech  
rakstiski. - Garīgā veselība ir svarīgs faktors cilvēku dzīvēs un arvien vairāk pazīmju liecina par tās ietekmi uz mūsu sociālo, ekonomisko un juridisko sistēmu. Es atbalstu šo ziņojumu, jo ar to rada visaptverošu pieeju to problēmu risināšanai, ar kurām mēs saskaramies garīgās veselības aizsardzības nozarē, piemēram, cīņa pret aizspriedumiem, diskrimināciju un sociālo atstumtību, bet tāpat nepieciešamības atzīšana pēc profilaktiskām programmām, valsts atbalsta un piemērotas cilvēku ārstēšanas.
Kā relatīvi jauna zinātne garīgā veselība nav plaši atzīta kā prioritāte, bet nesenā tehnoloģiskā attīstība ir ļāvusi mums uzzināt vairāk par cilvēka smadzenēm, parādot perspektīvu jaunai, dzīvi izmainošai cilvēku ārstēšanai. Es uzskatu, ka mums ir stingri jāatbalsta turpmākie pētījumi šajā jomā, īpašu uzmanību pievēršot pieaugošajam vecāka gadagājuma cilvēku skaitam Eiropā, kuri cer uz veselīgu, cieņas pilnu un aktīvu novecošanu.
Mums ir vajadzīgas pieejamas struktūras aprūpei un garīgo slimību ārstēšanai, bet ir arī ļoti svarīgi, lai būtu atbalstoša vide, piemēram, darbaspēka tirgus integrācijas programmas. Garīgā veselība ir arī ļoti svarīga darba vietā, kur tā var nopietni kavēt izpildi, tāpēc mums ir jāveicina laba prakse darba devēju vidū, kas samazina nevajadzīgu stresu un saglabā viņu darbinieku garīgo labsajūtu.
Eija-Riitta Korhola  
Es vēlētos pateikties Tzampazi kundzei par viņas ziņojumu par garīgo veselību, par kuru es balsoju.
Viena ceturtdaļa cilvēku vismaz vienreiz mūžā cieš no garīgās veselības problēmām. Tiek lēsts, ka līdz 2020. gadam depresija būs kļuvusi par visizplatītāko slimību attīstītajās pasaules valstīs un par otro galveno iemeslu darba nespējai. Ārējie faktori, piemēram, pašreizējās finanšu krīzes sekas, parasti padara cilvēkus neaizsargātus pret šīm problēmām. Garīgās slimības ne tikai rada izdevumus, kas ir slogs veselības aprūpes nozarei un visai sociālajai un ekonomiskajai sistēmai, tā arī līdz nevajadzīgam līmenim samazina cilvēku, kuri cieš no šīm slimībām, un viņu ģimeņu dzīves kvalitāti.
Lai gan ir bijuši ievērojami uzlabojumi attiecībā uz aprūpes standartiem un vispārējo attieksmi, cilvēki, kuri cieš no garīgās veselības problēmām, un viņu ģimenes tiek atstumti arvien biežāk. To standartu, kurus piemēro profilaksei un augstas klases aprūpes nodrošināšanai, atšķirības ir pārāk lielas gan ES valstu vidū, gan reģionālajā līmenī valstīs.
Es priecājos, ka īpaši tika pieminēts jautājums par garīgo veselību jauniešu vidū Tzampazi kundzes ziņojumā, kurā ierosināts, ka ir jābūt starpnozaru programmām, lai risinātu šo jautājumu. Tomēr mēs nedrīkstam aizmirst, ka vissvarīgākais profilaktiskais darbs saistībā ar garīgo veselību vienmēr ir pedagogu un ārpus ģimenes un mājām esošo aģentūru atbildība. Tam ir nepieciešama veselīga dzīvesveida veicināšana un ieklausīšanās bērnos un jauniešos, kā arī uzmanības pievēršana viņiem.
Es uzskatu, ka vispārējo garīgās veselības aizsardzības pakalpojumu augsta kvalitāte, viegla pieejamība un efektivitāte, ko aicina nodrošināt Tzampazi kundzes ziņojumā, ir īpaši svarīga, tāpat kā lielāks ieguldījums visaugstākās kvalitātes pētījumos. Ir jābūt lielākam finansējumam, jo īpaši medicīniskajiem pētījumiem par saistību starp profilaksi un garīgās un fiziskās veselības problēmām.
Siiri Oviir  
Garīgās veselības traucējumi ir valsts mēroga veselības problēmas daudzās valstīs, jo tiem ir ievērojama ietekme uz iesaistītajiem cilvēkiem, viņu ģimenēm un sabiedrību kopumā. Garīgās veselības traucējumi arī bieži noved pie invaliditātes un tādējādi var radīt ievērojamo ekonomisko slogu sabiedrībai.
Saskaņā ar 1993. gada Pasaules Bankas attīstības ziņojumu četri no desmit visizplatītākajiem invaliditātes cēloņiem bija garīgās veselības un/vai neiroloģiski traucējumi. Tā kā 1993. gadā depresija bija ceturtajā vietā starp tām slimībām, kuras izraisa invaliditāti, ja pašreizējās tendences turpināsies, līdz 2020. gadam depresija var kļūt par otru galveno invaliditātes cēloni visu iedzīvotāju vidū un pat par galveno invaliditātes cēloni sievietēm.
Neraugoties uz garīgās veselības traucējumu seku mērogu un nopietnību, pašlaik pasaulē un Eiropā joprojām ir valstis, kurās šai problēmai netiek veltīta pietiekama uzmanība. Šādu situāciju bieži izraisa izplatītā daļēji negatīvā sabiedrības un politiskā attieksme un garīgo slimo noniecināšana. Tas savukārt noved pie nepietiekamas uzmanības pievēršanas garīgajai veselībai, pakalpojumu ierobežotas pieejamības, alternatīvo ārstēšanas metožu trūkuma un nepietiekamas informācijas par ārstēšanas iespējām.
Neskatoties uz to, ka risinājumu atrašana garīgās veselības problēmām ir dalībvalstu kompetencē, ir svarīgi, ka finansiālās palīdzības apjoms un uz zināšanām pamatota palīdzība, ko dalībvalstīm sniedz ES, tiktu palielināta vēl vairāk, lai palīdzētu tām attīstīt un uzlabot nepieciešamos veselības aprūpes, sociālos, aprūpes un izglītības pakalpojumus, kā arī profilaktiskos pasākumus.
Es uzskatu, ka indivīdu garīgās veselības un labklājības veicināšanai ir jākļūst par augstas prioritātes uzdevumu visās Eiropas Savienības dalībvalstīs, jo indivīdu garīgajai veselībai ir vistiešākā ietekme uz dalībvalstu ekonomisko produktivitāti un nodarbinātību.
Zdzisław Zbigniew Podkański  
Kā mēs zinām, garīgā veselība ir pamatvērtība visiem cilvēkiem, un mēs, Eiropas valstu pārstāvji, to nedrīkstam aizmirst. Manuprāt, tas ir labi, ka šodien mēs esam pievērsušies šim jautājumam Eiropas Parlamenta forumā. Garīgās slimībās, pašnāvību un depresijas uzplūds ir kļuvuši par apdraudējumu mūsdienu sabiedrībai. Šīs problēmas ne tikai skar cilvēkus, kuri dzīvo pastāvīgā stresā, bet arī bērnus, jauniešus un vecāka gadagājuma cilvēkus. Es domāju, ka mums ir jāveic tālejoši pasākumi, lai uzvarētu šīs civilizācijas slimības. Tāpēc arī es atbalstu pētījumus un brīvu piekļuvi šo pētījumu rezultātiem, kā arī speciālistu nodrošināšanu.
Paužot savu pateicību par ziņojumu par garīgo veselību, es vienlaikus vēlētos paust savu interesi par to, vai ir iespējams papildus palīdzības sniegšanai vecāka gadagājuma cilvēkiem un pasākumiem, lai cīnītos pret noniecināšanu un sociālo atstumtību, arī iekļaut projektus, kas paredzēti to cilvēku sasniegšanai, kuri ir sociāli atstumti. Šādi cilvēki ļoti bieži izrāda antipātijas pret citiem, jūtas atsvešināti un viņiem ir bailes no sabiedrības nopēluma. Manuprāt, pirmais jautājums, uz kuru mums ir jākoncentrējas, ir plaša izglītības programma, lai katrs, kuram nepieciešams, zinātu, kur griezties, kāda veida palīdzību var dabūt un, vissvarīgāk, ka ir iespējams atgriezties normālā dzīvē.
Daciana Octavia Sârbu  
rakstiski. - (RO) Garīgā veselība un labklājība ir galvenais izaicinājums šajā gadsimtā, kurā mēs dzīvojam. Pasaules Veselības organizācija lēš, ka garīgie traucējumi veidos 15 % no visām slimībām līdz 2020. gadam.
Es esmu īpaši noraizējusies par pusaudžu un bērnu nākotni, tādēļ es esmu ierosinājusi pasākumus, lai sekmētu pilsoņu izpratni par to bērnu garīgās veselības stāvokļa pasliktināšanos, kuru vecāki ir emigrējuši, līdz ar programmu ieviešanu skolās, kuras paredzētas, lai palīdzētu šiem jauniešiem risināt tās psiholoģiskās problēmas, kuras saistītas ar viņu vecāku prombūtni.
Es esmu uzstājusi uz šā jautājuma risināšanu to daudzo bērnu dēļ, kurus pametuši vecāki, kas ir devušies strādāt uz ārzemēm, situācija, kas ir arvien izplatītāka Centrāleiropā un Austrumeiropā. Joprojām domājot par šo jauniešu atbalstu, es esmu ierosinājusi pasākumus, lai veicinātu konsultāciju funkciju izveidi katrā vidusskolā un lai piedāvātu alternatīvas iespējas, kuras ir konfidenciālās un ar kurām nenoniecinās šos bērnus, ar mērķi apmierināt viņu sociālās un emocionālās vajadzības.
Ņemot vērā, ka garīgā veselība nosaka Eiropas Savienības pilsoņu dzīves kvalitāti, šis jautājums ir jāaplūko tikpat nopietni kā fiziskās veselības jautājumi. Faktiski tam ir nepieciešams Eiropas rīcības plāns, lai reaģētu uz tām problēmām, kuras rada garīgie traucējumi.
Richard Seeber  
Kad mēs runājam par veselību, mēs parasti domājam fizisko labsajūtu. Tomēr garīgās slimības var būt tikpat liels traucēklis to cilvēku, kuri cieš no šīm slimībām, ikdienas dzīvei un tām ir plaša nelabvēlīga sociālā ietekme. Tāpēc Parlamenta iniciatīva uzlabot informēšanu par garīgo veselību ir ļoti pozitīvs solis. Ir jābūt vairāk publiskajām debatēm par pieeju garīgajiem traucējumiem un papildus plašai sabiedrībai ir jāpadara pieejamas garīgo slimību profilakses metodes.
Šajā saistībā ir īpaši jāizceļ darbavietas vide. Tā kā strādājoši cilvēki ļoti daudz laika pavada savās darbavietās un ir pakļauti stresam saistībā ar savu darbu, ir nepieciešams veicināt garīgo veselību šajā konkrētajā vidē. Tikai motivēti, līdzsvaroti darbinieki spēj izpildīt viņiem uzstādītās prasības.
Tāpēc izpratne par šo jautājumu ir jāpadziļina uzņēmumu un valsts iestāžu vidū. Kopumā, atzīstot garīgos traucējumus, Parlaments parāda mūsdienīgu izpratni par veselību un piedāvā daudziem cilvēkiem, kuri cieš no šiem traucējumiem, pozitīvu perspektīvu ilgtermiņā.
