Krīze ES lopkopības nozarē (debates) 
Priekšsēdētāja
Nākamais darba kārtības punkts ir debates par jautājumu, uz kuru jāatbild mutiski un kuru Komisijai Eiropas Tautas partijas grupas (Kristīgo demokrātu) vārdā iesniedza Esther Herranz García, Albert Deß, Mairead McGuinness, Giovanni La Via, Michel Dantin, Véronique Mathieu, Gabriel Mato Adrover, Herbert Dorfmann, Georgios Papastamkos, Mariya Nedelcheva, Filip Kaczmarek, Jarosław Kalinowski, Béla Glattfelder, Czesław Adam Siekierski, Rareş-Lucian Niculescu, Sergio Paolo Francesco Silvestris, Elisabeth Köstinger, Milan Zver, Peter Jahr un Maria do Céu Patrão Neves, Eiropas Konservatīvo un reformistu grupas vārdā James Nicholson, Eiropas Parlamenta sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas vārdā Luis Manuel Capoulas Santos, Paolo De Castro, Stéphane Le Foll un Iratxe García Pérez, par krīzi ES lopkopības nozarē (O-0141/2010/rév. 1) - B7-0559/2010).
Esther Herranz García
Paldies jums, komisāra kungs, par to, ka esat šeit un izrādāt interesi par šo ļoti svarīgo un Eiropas lopkopības nozarei tik vajadzīgo Parlamenta iniciatīvu.
Šī nozare ir sevišķi neaizsargāta pret tirgus krīzēm, kas ietekmē ES lauksaimniecību kopumā, vairāku faktoru dēļ. Tie ir: augstas izejvielu izmaksas, tirgus cenu samazināšanās, nelīdzsvarotība pārtikas piegādes ķēdē un nesenais labības cenu pieaugums.
Arī citās nozarēs ir līdzīgas problēmas, tomēr ES lopkopības nozarē situāciju sarežģī tāds faktors kā lieli ieguldījumi, kas ir raksturīgi šāda veida ražošanai.
Tā kā Eiropas Komisija tuvākajā laikā sniegs paziņojumu par kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) reformu, tad, manuprāt, šis ir ļoti piemērots laiks, lai minētajai ražotāju grupai apliecinātu savu solidaritāti un rūpes. Tāpat kā citās ES dalībvalstīs, arī manā valstī Spānijā mēs daudz runājam par strukturālo krīzi un labības cenu pieaugumu, kas turpinās jau vairākus gadus.
Statistika liecina, ka tiek pamests arvien lielāks skaits lauksaimniecību, tomēr šai situācijai vajadzētu mainīties, ņemot vērā to, ka turpmākajos gados ir paredzama cilvēku dzīves līmeņa uzlabošanās, kas savukārt veicinās globālā pieprasījuma pieaugumu.
Kādus pasākumus komisārs un Eiropas Komisija ir paredzējuši ierosināt saistībā ar gaidāmo KLP reformu, ņemot vērā sarežģīto situāciju lopkopības nozarē? Šajā gadījumā runa ir par tirgus pasākumiem un citām iniciatīvām, lai novērstu intensīvās lopkopības produkcijas ražošanas veidus, jo jaunā atbalsta sistēma cita starpā negatīvi ietekmēs arī ES vides standartu ievērošanu. Ir jāīsteno saprātīgi pasākumi, lai garantētu labāku apgādi ar lopbarību, lielāku labības rezervju izveidi un paātrinātu šo rezervju piešķiršanu.
Visbeidzot, es atzinīgi vērtēju faktu, ka šajā rezolūcijas priekšlikumā ir pieminētas cūkkopības un putnkopības nozares, kas nesaņem tiešo ES atbalstu, bet kurās situācijas uzlabošanas nolūkā arī varētu īstenot tirgus pasākumus.
James Nicholson
autors. - Priekšsēdētājas kundze! Pirmkārt, es atzinīgi vērtēju to, ka šeit tiek apspriests minētais jautājums. Manuprāt, šis ir ļoti piemērots brīdis, jo patlaban ES lopkopības nozare ir nonākusi grūtībās vairāku faktoru dēļ, tostarp ražošanas izmaksu pieauguma, konkurences, kuru rada imports no trešām valstīm un, protams, lopbarības cenu pieauguma dēļ.
Kaut arī mēs nevaram kontrolēt sausuma periodus Austrālijā un bargos laika apstākļus, kas negatīvi ietekmē labības ražas Krievijā, manuprāt, Eiropai ir steidzami jānovērš proteīnaugu nepietiekama pašnodrošinājuma problēma. Attiecībā uz lopbarību esam pārāk atkarīgi no trešām valstīm, tādēļ mums to vajadzētu vairāk audzēt pašiem. Tomēr pašreizējā situācijā mēs esam spiesti importēt lopbarību lielos daudzumos, un es jau iepriekš vairākas reizes esmu uzsvēris, ka, manuprāt, jauna veida ģenētiski modificēto graudu apstiprināšana importēšanai ir pārāk ieilgusi, tādēļ steidzami vajadzētu paātrināt lopbarības ražošana no sojas. Ja tas nenotiks, lopkopji visā Eiropas Savienībā vēl ilgi būs spiesti saskarties ar tādām problēmām kā cenu pieaugums, tirgus nestabilitāte un nenoteiktība.
Es gribētu arī īsi raksturot šīs situācijas negatīvo ietekmi uz cūkkopības un putnkopības nozarēm. Šajā nozarē strādājošos lauksaimniekus krīze ir kārusi sevišķi smagi, jo izmaksas pieaug, bet cūkgaļas cenas pazeminās. Es gribētu arī aicināt Komisiju cieši pārraudzīt situāciju un izmantot visus tās rīcībā esošos instrumentus, lai to uzlabotu.
Liellopu, aitu, cūku, kā arī mājputnu audzētāji šajā situācijā cieš lielus zaudējumus. Vai man vajadzētu mēģināt pārliecināt šo Parlamentu, ka visām minētajām nozarēm patiesi klājas grūti? Jāatzīst, ka tieši patērētājs galu galā maksās par to, ka lauksaimnieki vairs neražos savus produktus un mums tos vajadzēs importēt no citām valstīm, jo tas radīs jaunas problēmas. Tādēļ mums pašiem ir jānodrošina pārtikas aprite Eiropā. Ja to nedarīsim, tad būsim apdraudēti.
Iratxe García Pérez
autore. - (ES) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs! Ienākumi lopkopības nozarē ir tieši saistīti ar lopbarības izmaksām. Kā bija redzams gada sākumā, ņemot vērā izejvielu cenu pieaugošo nestabilitāti, lopbarības ražotājiem un liellopu audzētājiem kļūst aizvien grūtāk pieņemt lēmumus.
Attiecībā uz gaļas ražošanu pašlaik visgrūtāk klājas cūkgaļas nozarei. Šā iemesla dēļ es savā runā koncentrēšos uz lielākajām šīs nozares problēmām. Viena no tām ir lopbarības pieaugošās cenas, kuras veido 60 % no ražošanas izmaksām, tādēļ rentabilitātes ziņā ražotāji tām piešķir būtisku nozīmi.
Divos mēnešos labības cenas ir pieaugušas par 50 %, un tas ir noticis nevis tādēļ, ka trūkst līdzsvara starp pieprasījumu un piedāvājumu, jo ražošanas apjoms ir pietiekams, bet gan ārpus šīs nozares esošo spekulāciju dēļ.
Tādēļ ir jāveic šo spekulāciju novēršanas pasākumi, kā arī jāizstrādā politika, lai veicinātu stratēģisko krājumu izveidi, novēršot spekulācijas.
Mēs atzinīgi vērtējam to, ka tirgū tiks laisti intervences krājumi. Atliek vienīgi cerēt, ka to galamērķis būs ES tirgus, jo pretējā gadījumā lopkopības nozare palīdzību nesagaidīs. Iespējamais risinājums varētu būt nodoklis par labības eksportēšanu no Eiropas, kā tas bija 1994. gadā ar kviešiem.
Vēl viena minētās nozares problēma ir masas sadalījuma radītais spiediens un cenu samazināšanās, jo tas nozīmē, ka ar pārdošanas cenu nevar segt ražošanas izmaksu pieaugumu.
Ir jāatbalsta ražotāju organizācijas, kuras spēj sevi pozicionēt tirgū, apvienojot piedāvājumu. Komisijai ļoti labi ir zināma minētā problēma, tomēr konkrēti pasākumi netiek veikti. Mēs ceram, ka kopējā lauksaimniecības politikā turpmāk tiks ieviesti efektīvi un elastīgi tirgus pārvaldības mehānismi, lai novērstu problēmas. Tas nozīmē, ka ir jācīnās pret spekulācijām un jāveic īpaši pasākumi, lai nodrošinātu nozares konkurētspēju tirgū un palielinātu tās daļu vērtību ķēdē.
Es gribētu arī izmantot iespēju un lūgt aktivizēt tirgus pasākumus saistībā ar cūkgaļas eksporta kompensācijām un privāto uzglabāšanu. Komisija neuzskata, ka pašreizējā situācija nozarē to pamato, tomēr pēdējos mēnešos ir bijis vērojams nepārtraukts cenu samazinājums, un lopkopju ienākumi pēdējo piecu gadu laikā ir mazāki par vidējiem ienākumiem.
Manuprāt, Komisijai būtu lietderīgi optimizēt esošos tirgus pārvaldības pasākumus, kā to Padomē ir ierosinājušas dažas dalībvalstis.
Dacian Cioloş
Priekšsēdētājas kundze! Manai atbildei būs divas daļas, jo problēma lopkopības nozarē ir galvenokārt saistīta ar pārtikas situāciju un tādējādi arī ar situāciju labības tirgū. Turklāt es vēlos atsaukties arī uz mūsu rīcībā esošajiem mehānismiem lopkopības nozarē.
Komisija rūpīgi seko līdzi situācijai labības tirgū un tās ietekmei uz lauksaimniekiem. Labības cenas krasi paaugstinājās vasarā tās nepietiekamas piegādes dēļ, jo īpaši Melnās jūras reģiona valstīs. Mēs bijām liecinieki tam, kā cenas miežiem un auzām pieauga līdz pat EUR 200 par tonnu. Kaut arī pašlaik notiek straujas cenu svārstības, tās joprojām ir daudz zemākas par 2008. gadā reģistrētajām cenām. Eiro vērtības samazināšanās attiecībā pret ASV dolāru, kā rezultātā pašlaik ir mazinājusies ES eksporta konkurētspēja, arī ir viens no faktoriem, kas grauj Eiropas tirgu.
Neraugoties uz graudaugu trūkumu Krievijā un Ukrainā, pasaulē kopumā labības raža ir apmierinoša, un graudu krājumu līmenis ir papildināts, pateicoties divu pēdējo gadu labajām ražām. Eiropas Savienībā vidējās labības produkcijas aplēses ir 276 miljoni tonnu, un, ja mēs vēl pieskaitām to, kas bija uzkrāts līdz ražas novākšanas sākumam, tad mums ir gandrīz par 60 miljoniem tonnu vairāk nekā ir paredzēts izlietot.
Intervences graudu krājumi, kurus galvenokārt veido mieži, pašlaik ir 5,6 miljoni tonnu. Nesen 2,8 miljoni tonnu tika rezervētas 2011. gada programmas īstenošanai, lai palīdzētu nabadzīgākajiem iedzīvotājiem, bet atlikums tuvākajā laikā tiks pārdots iekšējā tirgū. Būtībā lēmums jau ir pieņemts, un labība tiks laista tirgū jau šā mēneša beigās.
Spiediens tirgū ir nedaudz mazinājies, jo Komisija paziņoja par šo pasākumu, par kuru es nesen informēju Padomi. Attiecībā uz situāciju labības tirgū nav pamatojami nekādi ārkārtas pasākumi, jo, kā jau es teicu, problēma nav labības piegāde Eiropas tirgū, jo labības augstās cenas ES nav skaidrojamas ar tās nepietiekamu piegādi tirgū.
Komisija rūpīgi seko līdzi lopkopības tirgus attīstības tendencēm, jo īpaši cūkgaļas un mājputnu gaļas ražošanas nozarēs. Rezerves šajā nozarē ir lielā mērā atkarīgas no pārtikas produktu izmaksām. Cenas mājputnu gaļas ražošanas nozarē ir augstākas par ilgtermiņa vidējo cenu un šķiet, ka vismaz daļēji kompensē pārtikas produktu pieaugošās izmaksas. Cenai par nokautu cūku ir raksturīga sezonāla samazināšanās tendence. Tā ir nedaudz zemāka nekā iepriekšējā gadā. Pašreizējie ražošanas apjomi ir cieši saistīti ar situāciju iekšējā tirgū un eksporta jomā. No 2010. gada jūnija līdz augustam cūkgaļas eksporta apjoms palielinājās par 10 %, bet mājputnu gaļas eksporta apjoms par 21 % salīdzinājumā ar to pašu periodu iepriekšējā gadā. Tādēļ, neraugoties uz cenu problēmām, cūkgaļas un mājputnu gaļas ražotāji kādu laiku ir varējuši savu produkciju eksportēt.
Komisija, protams, turpinās uzraudzīt tirgus attīstību un izmantos visus tās rīcībā esošos līdzekļus, lai vajadzības gadījumā iejauktos. Patiesi, pašlaik lopkopības nozarē ir iespējami divi pasākumi, proti, eksporta kompensācijas un privātā uzglabāšana.
Eksporta kompensācijas pašlaik varētu izrādīties neefektīvs pasākums, jo cenas pasaules tirgū ir diezgan augstas, tādēļ eksporta subsīdijas nav pamatojamas. ASV dolāra vērtības izmaiņas attiecībā pret eiro nozīmē to, ka ir iespējamas eksporta problēmas un konkurētspējas mazināšanās, bet šāda problēma ir ne tikai lauksaimniecības nozarē. Mēs redzēsim, kā mainīsies dolāra vērtība pret eiro un, ja šo izmaiņu rezultātā mums iekšējā tirgū būs radies pārpalikums, tad varēsim apspriest privātās uzglabāšanas pasākumus. Pašlaik iekšējā tirgū gaļas pārpalikumu nav, tādēļ privātās uzglabāšanas pasākumi nav pamatojami. Tomēr, atkarībā no tā kā norisināsies tirgus attīstība, es esmu gatavs izvērtēt iespēju īstenot minētos pasākumus.
Attiecībā uz jautājumu par nestabilitāti - tas ir jārisina kopējās lauksaimniecības politikas reformā 2013. gadam. Šajā reformā ir arī jāņem vērā priekšlikumi par vēl neesošiem mehānismiem, lai risinātu ienākumu atšķirību problēmu. Attiecībā uz jautājumu par pārtikas aprites pārredzamību - es to kopā ar komisāru Antonio Tajani pašlaik izskatu, lai iegūtu vairāk informācijas šajā jomā, jo tas palīdzēs noskaidrot, kādā veidā tiek sadalīta pievienotā vērtība. Šādas ir atbildes, kuras jums varu sniegt šajā posmā.
Albert Deß
Priekšsēdētājas kundze, Cioloş kungs, dāmas un kungi! Šodienas rezolūcijas priekšlikums palīdzēs noteikt ES lopkopības nozares pareizo virzienu. Es gribētu pateikties García kundzei par šo iniciatīvu. Šā priekšlikuma mērķis nav norobežot Eiropu no pārējām pasaules valstīm vai ignorēt tirgus noteikumus, bet ieviest godīgus tirgus nosacījumus Eiropas lopkopības nozarē, kas veicinās vairāk nekā 500 miljonu cilvēku nodrošinātību ar pārtiku. Mums ir jāpanāk, lai ES lauksaimniecības nozarē strādājošajiem ikdienā nebūtu jāsaskaras ar jauniem un pārāk detalizētiem ražošanas noteikumiem, kā arī, lai lauksaimniekiem netiktu viens pēc otra pieprasīti kvalifikācijas sertifikāti, vienlaikus saglabājot augstus dzīvnieku labturības un vides aizsardzības standartus. Šādi noteikumi acīmredzami neattiecas uz importētajiem lauksaimniecības produktiem.
Tādēļ es esmu pateicīgs visiem 534 šā Parlamenta deputātiem, kuri Strasbūrā balsoja par to, lai lauksaimniecības produkti turpmāk atbilstu visiem Eiropas patērētāju aizsardzības, dzīvnieku labturības un vides aizsardzības standartiem. Cioloş kungs, Parlaments ir gatavs jūs pilnībā atbalstīt. Šie standarti ir jāpiemēro importa produktiem, tādēļ mana grupa atzinīgi vērtē šo priekšlikumu un atbalsta to.
Paolo De Castro
Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, dāmas un kungi! Šodien mēs esam šeit, lai aicinātu Komisiju ieviest piemērotus, efektīvus un elastīgus tirgus instrumentus cīņā pret krīzi, kura ir skārusi Eiropas lopkopības nozari.
Mēs ceram, ka priekšlikums par tirgus instrumentiem piena un piena produktu nozarē, ar kuru Komisija tuvākajā laikā nāks klajā, ietvers arī priekšlikumus cenu nestabilitātes negatīvās ietekmes ierobežošanai uz lauksaimniecības nozari kopumā.
Lai atbalstītu Eiropas lopkopjus, joprojām var īstenot daudzus pasākumus. Mēs, piemēram, uzskatām, ka lopkopības nozarē būtu ļoti lietderīgi pārskatīt pašreiz spēkā esošo aizliegumu barot dzīvniekus, kas nav atgremotāji, ar gaļas un kaulu miltiem, atļaujot tos izmantot, piemēram, putnkopības un zivsaimniecības nozarēs. Kā jau jūs zināt, šis aizliegums tika noteikts pēc konstatētajiem GSE slimības gadījumiem, bet tagad, kad ir pagājuši jau vairāki gadi, zinātnieki ir atzinuši un piekrīt tam, ka šo aizliegumu turpmāk vajadzētu attiecināt tikai uz atgremotājiem. Tie dzīvnieki, kas nav atgremotāji, šajā ziņā neapdraud cilvēku veselību un vidi, tādēļ mēs ceram, ka minēto aizliegumu var atcelt, lai tiem nodrošinātu uzturu ar augstāku enerģētisko vērtību.
Liam Aylward
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Lopkopība ir svarīga tradicionālās lauksaimniecības nozare, kas nodrošina iztikas līdzekļus tūkstošiem ražotāju visā ES. Šī nozare ir arī galvenā, kas nodrošina sociālu un ekonomisku ieguldījumu lauksaimniecības jomā ES lauku apvidos. Tā ir galvenā agrorūpniecības nozare Eiropā, it sevišķi Īrijā, jo Īrija ir pasaulē ceturtā lielākā liellopu gaļas eksportētāja.
Augstās labības cenas jo īpaši saasina rentabilitātes problēmu lopkopjiem ziemas sezonā, kad viņi daudz lielākā mērā ir atkarīgi no lopbarības importa. Es jo īpaši vēlos uzsvērt trīs lietas. Pirmkārt, ir svarīgi, lai Komisija ieviestu efektīvus un elastīgus pasākumus ar mērķi ierobežot ārkārtējās cenu nestabilitātes ietekmi, turklāt ir nepieciešami arī pasākumi, lai mazinātu atšķirību starp patērētājiem noteiktajām cenām un ražotāju gūtajiem ienākumiem.
Otrkārt, Komisijai ir jāpastiprina lopkopības nozares atbalsta pasākumi, jo īpaši mazāk labvēlīgos apgabalos. Nākamajā KLP reformā ir jāpievērš galvenā uzmanība dažu lopkopības nozaru sevišķajai neaizsargātībai un lauksaimniekiem radītajām lielajām ražošanas izmaksām. Nākamajā KLP ir jārisina jautājums par pārmērīgo birokrātisko slogu lauksamniekiem, lai to samazinātu.
Visbeidzot, Eiropas ražotāji ievēro pasaulē visstingrākos noteikumus pārtikas nekaitīguma, kvalitātes, vides aizsardzības, kā arī dzīvnieku veselības un labturības jomā. Šo augsto standartu dēļ mūsu ražotāji nedrīkst nokļūt neizdevīgākā situācijā salīdzinājumā ar konkurentiem trešās valstīs. Lai veicinātu lopkopības nozares kopumā ilgtermiņa attīstību, Komisijai ir jānodrošina, lai tās īstenotie pasākumi tirdzniecības un lauksaimniecības jomā neapdraudētu lauksaimniekus, bet gan garantētu šīs nozares ilgtspējīgu nākotni un ekonomisko dzīvotspēju.
José Bové
Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs! Tāpat kā 2007. gadā, arī pašlaik labības cenas pasaulē strauji pieaug un lauksaimnieki ir spiesti saskarties ar ražošanas izmaksu krasu palielinājumu - tāpat kā pirms diviem gadiem. Ar lopbarību saistītās izmaksas veido 60-80 % no kopējām ražošanas izmaksām, bet viņu ieņēmumi strauji samazinās. To vidējais rādītājs ir EUR 700 mēnesī. Vai mēs gaidīsim, lai nepārtrauktās krīzes iznīcina Eiropas mazās saimniecības, pirms sākam rīkoties? Patērētāji lielveikalos par vienu kilogramu ribu maksā EUR 17, savukārt ražotāji par šo vienu kilogramu saņem tikai EUR 3. Vai tas ir taisnīgi?
Parlaments 7. septembrī pauda savu nostāju, balsojot par ziņojumu par taisnīgiem ienākumiem lauksaimniekiem. Tas mudināja Komisiju ātri rīkoties un aizliegt pārdot lauksaimniecības produktus par cenu, kas ir zemāka kā iepirkuma cena. Strasbūrā Eiropas Parlamenta deputāti iestājās par to, lai tiktu stiprinātas ražotāju organizācijas, apturētas spekulācijas starptautiskajos tirgos, kā arī kontrolēta uzņēmumu ietekme pārstrādes un izplatīšanas nozarēs.
Lauksaimnieki vēlas daudz vairāk. Viņi vēlas, lai tiktu izveidotas un stiprinātas kopējā tirgus organizācijas, jo tās ir vienīgais līdzeklis kā stabilizēt izmaksas un nodrošināt ilgtermiņa ekonomisko skaidrību. Nākamajā nedēļā komisārs Dacian Cioloş iepazīstinās ar savu priekšlikumu par kopējās lauksaimniecības reformu. Viņam nāksies sniegt lauksaimniekiem konkrētas atbildes. Ticamība Eiropai ir apdraudēta, un tai ir vajadzīgs ikviens lauksaimnieks.
Janusz Wojciechowski
Priekšsēdētājas kundze! Es atzinīgi vērtēju to, ka mēs analizējam situāciju lopkopības nozarē, jo tā ir ļoti nopietna. Es gribētu vērst jūsu uzmanību uz priekšlikuma 15. punktā ietverto problēmu, proti, jautājumu par dzīvnieku labturību.
Dzīvnieku labturības standartiem ir jābūt obligātiem, un tie ir jāuzlabo. Es nepārprotami atbalstu to, ka mājlopiem ir jānodrošina iespējami labāki dzīves apstākļi, tomēr to labturība rada izmaksas, kuras ir jāsedz lauksaimniekiem, turklāt viņiem nākas saskarties arī ar negodīgas konkurences problēmu, kad gaļas produkti tiek importēti Eiropā no tādiem tirgiem no trešām valstīm, kurās nav ieviesti nekādi dzīvnieku labturības standarti. Šāda situācija ir jānovērš. Mums ir jāievieš minētie standarti, bet mums ir arī stingri jāpieprasa augsti standarti - tādi paši kā Eiropas Savienībā - no visām valstīm, kas eksportē savu gaļu un gaļas produktus uz Eiropas tirgu.
Patrick Le Hyaric
Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs! Mums patiesi ir jāmācās no pašreizējā politikā pieļautajām kļūdām. Ir jāpieņem lēmums, lai apturētu lauksaimniecības produktu tirgus vairumtirdzniecības liberalizācijas procesu, kura rezultātā, kā jau kāds deputāts tikko minēja, lauksaimnieku ienākumi ir tikai no EUR 700 līdz EUR 800 mēnesī, savukārt mazumtirdzniecības cena ir pieaugusi par 40 %.
Ja netiks pieņemts lēmums pārtraukt šo pārmērīgo importu un sarunas par nesaprātīgo vienošanos attiecībā uz 400 000 tonnu liellopu gaļas importu no Mercosur valstīm, tad tiks iznīcināti veseli ES reģioni. Mums ir jāsaņem drosme, lai aizsargātu Eiropas lauksaimniecības nozari, un mēs vairs nedrīkstam ļaut Pasaules Tirdzniecības organizācijai lemt mūsu lauksaimnieku likteni.
Ir jāievieš jauni ražošanas procesa regulēšanas instrumenti, jāsaka "nē” nāvējošajai konkurencei pašā Eiropas Savienībā, kā arī jānosaka taisnīgas un stabilas pamatcenas, veicinot ganību liellopu ražošanas nozares attīstību. Mums ir jārīkojas, lai pārtrauktu šīs drausmīgās spekulācijas ar labību. Komisāra kungs, tas ir jādara steidzami, jo situācija lauku apvidos sāk kļūt traģiska. Neiejaukšanās politika diskreditē Eiropas projektu pašu par sevi.
Giancarlo Scottà
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Labības cenu nestabilitāte negatīvi ietekmē ne tikai lopkopības nozari kopumā, bet arī patērētājus.
Labības eksportam šķēršļus rada karstums, ugunsgrēki, sausums un plūdi - kā tas pašlaik notiek Itālijā. Situācija ir pasliktinājusies arī tādēļ, ka Kanādā pēc spēcīgajām šīs vasaras lietusgāzēm ir samazinājušies ražošanas apjomi. Cenas ir ietekmējušas ne tikai klimata pārmaiņas, bet arī spekulācijas starptautiskajos tirgos. Labības audzētāji, gaidot cenu pieaugumu, saražoto uzreiz nepārdod, bet uzglabā noliktavā, kā rezultātā pasliktinās produktu kvalitāte. Spekulāciju un nopietno klimata pārmaiņu dēļ ir ievērojami pieaugušas lopbarībā izmantojamās labības cenas un līdz ar to arī gaļas cenas.
Manuprāt, Komisijai ir svarīgi nodrošināt savlaicīgu un mērķtiecīgu rīcību, lai atrisinātu lauksaimniecības produktu cenu nestabilitātes problēmu, saskaņā ar jauno KLP ieviešot jaunus intervences pasākumus tirgū. Komisijai ir jānovērš spekulatīva prakse lauksaimniecības nozarē, lai saglabātu lauksaimnieku un lopkopju uzņēmumus, kā arī garantētu patērētājiem izcilas kvalitātes produktus par godīgām cenām.
Diane Dodds
Priekšsēdētājas kundze! Es vēlos mudināt Parlamentu atbalstīt šo ārkārtīgi svarīgo priekšlikumu, kas šorīt ir mūsu priekšā. Tiem klātesošajiem, kuri nāk no lauku apvidiem, tāpat kā tiem, kuri darbojas Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejā, ir skaidrs, ka šāda situācija, kurā ir nonākuši daudzi lopkopji, vairs nedrīkst ilgāk turpināties.
Šis nav mēģinājums dramatizēt situāciju, tomēr, ja mums neizdosies novērst priekšlikumā minētās problēmas, tad piedzīvosim vēl lielāku pārtikas produktu cenu pieaugumu un kļūsim vēl vairāk atkarīgi no trešo valstu importa. Tādas valstis kā Ķīna un ASV arvien vairāk apzinās, cik svarīga ir nodrošinātība ar pārtiku, tādēļ turpina palielināt atbalstu lauksaimniecības nozarei.
Ziemeļīrijā liellopu gaļas cenas ir daudz zemākas par ražošanas izmaksām. Ja izejvielu cenas turpinās pieaugt un tiks izvirzītas jaunas, arvien augstākas normatīvās prasības, daudzi lauksaimnieki pārtrauks darboties šajā nozarē, tiks pamestas zemes, pazemināsies ekonomiskā aktivitāte lauku apvidos un samazināsies pārtikas produktu ražošana visā ES. Ir pēdējais laiks apzināties pārtikas nodrošinājuma nozīmīgumu un Eiropas lauksaimnieku darba vērtību.
Visbeidzot, pašreizējās tirdzniecības sarunas ar Mercosur valstīm destabilizē situāciju nozarē. Papildus jau tā sarežģītajai tirgus situācijai un pieaugošajām izmaksām lopkopības nozarei ir uzlikts atsākto sarunu turpmākas nenoteiktības slogs.
Komisija turpina sarunas, tomēr, neatkarīgi no tirdzniecības komisāra teiktā, Ziemeļīrijas ražotāji joprojām uzskata, ka to iznākums Eiropas lauksaimniekiem būs nelabvēlīgs un negatīvi ietekmēs iedzīvotājiem pieejamo pārtikas produktu kvalitāti.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Manuprāt, būtu godīgi jau no sākuma atzīt, ka mūsu šodien apspriežamās krīzes galvenie upuri ir patērētāji, nevis lauksaimnieki. Ir zināms, ka lauksaimniecības nozarē labības cenas ietekmē aptuveni 80 % lopbarības cenas. Tās savukārt ietekmē aptuveni 70 % no ražošanas izmaksām. Gaļas ražotājam nav iespējas attiecīgi paaugstināt gaļas pārdošanas cenu. Lopkopjiem nav nekādas saiknes ar gala patērētāju, jo viņi slēdz darījumus ar pārstrādātājiem, kuri vienmēr var arī izvēlēties iespēju gaļu importēt. Tajā pašā laikā pārstrādātāji pārdošanas cenā ietver savu lielo peļņas normu, pie kuras viņi jau ir pieraduši. Diemžēl krīze lopkopības nozarē ir iestājusies vienlaikus ar vispārējo ekonomikas krīzi, un šo nozari negatīvi ietekmē arī iedzīvotāju pirktspējas mazināšanās.
Turklāt ir jāmin vēl viens būtisks faktors. Ziemā, kad lauksaimniekiem būs grūti nodrošināt barību saviem dzīvniekiem, daudzi būs spiesti tos nokaut, savukārt šāda situācija paildzinās krīzi vēl par vairākiem gadiem. Lai saglabātu iekšējā tirgus cenas saprātīgā līmenī un nodrošinātu dzīvniekiem nepieciešamo barību, ir jāatver intervences krājumi. Tādēļ es esmu gandarīts par komisāra Cioloş kunga šāsdienas paziņojumu. Es piekrītu kolēģu viedoklim, kuri teica, ka ir svarīgi uzsākt jaunu ģenētiski modificētu organismu audzēšanu, lai nodrošinātu lētu barību dzīvniekiem un mazinātu atkarību no importa.
Visbeidzot, bet ne mazāk svarīgi, šāsdienas debates ir cieši saistītas ar kopējās lauksaimniecības politikas nākotni. Mums ir vajadzīga stabila KLP ar pietiekamu finansējumu un labu pārvaldību, lai īstenotu strukturālās attīstības, modernizācijas, tirgus un arī tiešā atbalsta pasākumus.
Luís Manuel Capoulas Santos
(PT) Mēs visi apzināmies lielās grūtības, ar kurām ir saskārusies Eiropas lopkopības nozare, jo īpaši cūkkopības nozare. Šādai situācijai ir vairāki cēloņi, kuri ir nepārprotami norādīti šodien apspriežamā rezolūcijas tekstā. Galvenais no tiem ir labības augstās cenas.
Eiropas Parlaments nedrīkst šajā situācijā palikt vienaldzīgs, tādēļ ir nepieciešama tūlītēja rīcība, izmantojot visus pieejamos mehānismus. Attiecībā uz šo jautājumu es atzinīgi vērtēju Komisijas lēmumu laist tirdzniecībā 2,8 miljonus tonnu intervences graudu, tomēr ar to vien ir nepietiekami. Ir vajadzīgi jauni īstermiņa un vidēji ilga termiņa instrumenti, it sevišķi cīņā pret spekulācijām, jo komisārs pirms brīža uzsvēra, ka tieši tās ir galvenais problēmu cēlonis. Debatēs, kuras drīz sāksies par jauno kopējo lauksaimniecības politiku, būs jārod ilgtermiņa risinājumi, tādēļ es aicinu Komisiju ņemt vērā ieteikumus, kuri ir ietverti vairāku politisko grupu, tostarp manas grupas parakstītajā rezolūcijā, jo mums ir nepieciešama tūlītēja rīcība, komisāra kungs.
Martin Häusling
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Cioloş kungs! Nav šaubu, ka ir jāatrisina krīzes radītās problēmas, tomēr šajā priekšlikumā ir piedāvāti risinājumi, kurus mēs nevaram atbalstīt. Atvieglojot ģenētiski modificētās sojas importa noteikumus, mēs nenovērsīsim krīzi lopkopības nozarē. Gluži pretēji, mums ir jāveicina proteīnaugu audzēšana Eiropā, jo aptuveni 75 % proteīnaugu tiek importēti. Tas ir nepieņemami, tādēļ ir nepieciešamas steidzamas izmaiņas.
Es nesaprotu arī, kādēļ daudzi cilvēki apšauba visu grupu panākto kompromisu, un kādēļ viņi vēlas pieļaut ģenētiski modificētās sojas importu. Tas nav risinājums. Mums ir arī jāizlemj, kāda veida lopkopību vēlamies Eiropā. Arī šoreiz krīze vissmagāk ir skārusi mazās saimniecības, bet rūpnieciska mēroga lopkopības saimniecības, kas neveicina mājlopu labturību un ir netaisnīgas lauksaimniecības noteikumu ziņā, turpina attīstīties Eiropā. Arī šajā jomā mums ir nepieciešama tūlītēja rīcība.
Nobeigumā es vēlos atzīmēt, ka esmu nepatīkami pārsteigts par EUR 450 miljoniem, kuri no lauksaimniecības budžeta tiks novirzīti ITER kodolsintēzes projekta finansēšanai. Es gribētu, lai Cioloş kungs paskaidro, ko mums par to domāt.
Bairbre de Brún
(GA) Priekšsēdētājas kundze! Būtiskais lopbarības izmaksu pieaugums ir radījis nestabilitāti Eiropas lauksaimniecības nozarē. Cenu svārstības negatīvi ietekmē jau tā neaizsargāto lopkopības nozari. Barības maisījumu izmaksu pieaugums palielina ražošanas izmaksas, tādēļ, lai sniegtu palīdzību lopkopības nozarei, ir vajadzīga lielāka elastība.
Komisijai ir pienācis laiks ierosināt pasākumus cenu nestabilitātes mazināšanai un lopbarības cenu stabilizēšanai. Es esmu gandarīta par to, ka komisāra kungs apsver iespēju ieviest jaunu instrumentu cenu nestabilitātes problēmas risināšanai pēc 2013. gada, tomēr arī šobrīd ir vajadzīgi piemēroti instrumenti un pasākumi.
John Stuart Agnew
Priekšsēdētājas kundze! Es piekrītu De Castro kunga teiktajam par gaļas un kaulu miltiem; regulējuma mazināšana šajā jomā ir ļoti vajadzīga. Lielbritānijas lopkopības nozare pašlaik cīnās ar augstām barības izmaksām, un situāciju vēl vairāk sarežģī Komisijas radītie šķēršļi. Saraksta augšgalā ir prasība par aitu individuālās elektroniskās identifikācijas ieviešanu. Šī prasība noteikumi, tāpat kā prasība importēt aitas gaļu no trešām valstīm, daudzās citās dalībvalstīs nav obligāta.
Gaidāmais aizliegums attiecībā uz daudznodalījumu būru izmantošanu rada nopietnus izkropļojumus mūsu olu tirgū, jo sprostos dēto olu imports no dalībvalstīm, uz kurām minētais aizliegums neattiecas, veicinās mūsu daudz dārgāko, brīvas turēšanas apstākļos dēto olu cenu samazinājumu. Mums ir ražotāji, kuri līdz noteiktā termiņa beigām vienlaikus izmanto divas sistēmas, lai mēģinātu atgūt kaut daļu no tiem GBP 400 miljoniem, ko esam izlietojuši, lai panāktu atbilstību jūsu noteikumiem, kuru mērķis, protams, ir piegādāt tirgū iespējami lielāku skaitu olu.
Visu Lielbritānijas lopkopības nozari apdraud arī ES uzsāktās divpusējās tirdzniecības sarunas ar Mercosur, kuru rezultātā britu lopkopji kļūs par upurjēru šajā darījumā, par ko mēs nebūt neesam sajūsmā.
Béla Glattfelder
(HU) Krīzei, kura ir skārusi lopkopības nozari, ir vairāki iemesli. Tiem, kuri apgalvo, ka viens no šādiem iemesliem ir importa radītā negodīgā konkurence un kā apdraudējumu min Mercosur sarunas, ir taisnība. Es vēlos izvirzīt jautājumu par labības cenu pieaugumu. Minētais pieaugums bija paredzams, un es to esmu uzsvērusi jau vairākas reizes arī Eiropas Parlamentā. Eiropas Komisija nav darījusi neko, lai to novērstu. Viens no šīs problēmas iemesliem ir intervences krājumu samazināšana, kas bija nopietna kļūda. Mums ir jāsaprot, ka pasaulē samazinās to uzņēmumu skaits, kuru rokās ir koncentrēta labības tirdzniecība. Starp citu, tas pats notiek arī daudzās ES dalībvalstīs. Eiropas Savienība ir nolēmusi nesaglabāt ārkārtas gadījumiem paredzētos krājumus. Šāda lēmuma rezultātā spekulācijas notiks aizvien biežāk.
Labības cenu svārstības rada zaudējumus ne tikai graudu ražotājiem, bet arī lopkopjiem un patērētājiem, turklāt šīs izmaksas nākas segt arī Eiropas nodokļu maksātājiem. Atcerēsimies, ka Eiropas Savienība pārdeva 2004.-2005. gada intervences krājumus, gūstot ārkārtīgi lielu peļņu. Līdz tam labībai bija zemas cenas. Ja Eiropas Savienība būtu uzkrājumus saglabājusi, tad tagad varētu gūt lielu peļņu, pārdodot graudus, un tas atvieglotu arī lopkopju situāciju. Tomēr mums šo krājumu vairs nav, un tas rada problēmas ne tikai ražotājiem un patērētājiem, bet nozīmē arī to, ka Eiropas Savienībai ir liegta iespēja sniegt atbalstu tādām valstīm, kā, piemēram, Pakistāna, kurā cilvēki cieš badu.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Pirmkārt, ir pilnībā jāatbalsta komisāra Cioloş centieni Eiropas Savienībā beidzot izveidot piemērotu mehānismu aizsardzībai pret vispārējo pārtikas produktu cenu nestabilitāti. Otrkārt, augstās labības un lopbarības cenas norāda uz proteīnu trūkumu ES, par ko Häusling kungs sagatavos ziņojumu. Treškārt, tas, ka ir izkropļota kopējās lauksaimniecības politikas sistēma, pārmērīgi subsidējot labības audzētājus un vispārēji neatbalstot cūkkopjus, putnkopjus vai lopkopjus, ir vēl viens faktors, kas ir veicinājis pašreizējo lopkopības nozares krīzi. Ceturtkārt, lopkopji pārtikas piegādes ķēdē ir neizdevīgākā situācijā salīdzinājumā ar pārstrādātājiem un tirgotājiem. Piektkārt, lopkopji ir spiesti veikt nesamērīgi lielus ieguldījumus vides aizsardzības jomā. Šī ir ļoti nopietna problēma jaunajās dalībvalstīs. Visas minētās problēmas ir jārisina un jānovērš.
Herbert Dorfmann
(DE) Priekšsēdētājas kundze, Cioloş kungs, dāmas un kungi! Es vēlos teikt lielu paldies García kundzei par šo iniciatīvu un jo īpaši norādīt uz sarežģīto lopkopju situāciju kalnu reģionos. Daudzos ES reģionos pastāv ar lauksaimniecību saistītas alternatīvas, bet tas tā pavisam noteikti nav kalnu reģionos. Ja šajos reģionos netiktu koncentrēts liels skaits ganību lopu, tad daudzas lauksaimniecības zemes būtu nevajadzīgas un tiktu pamestas. Šāda situācija ne tikai ierobežotu uzņēmējdarbības iespējas minētajos reģionos, bet arī veicinātu tajos ainavas izmaiņas, kas savukārt apdraudētu bioloģisko daudzveidību.
Šajā ziņā liela nozīme ir piena nozarei, jo tā rada jaunas darba vietas un nodrošina ienākumus kalnu reģionu un citu apgabalu iedzīvotājiem, tādēļ, manuprāt, mums jo īpaši ir jākoncentrējas uz trim lauksaimniecības politikas reformas aspektiem. Pirmkārt, mums ir vajadzīga tāda kopējā lauksaimniecības politika (KLP), kurā uzmanība tiek pievērsta lopkopju situācijai kalnu reģionos, nodrošinot viņiem pienācīgas subsīdijas. Otrkārt, mums ir vajadzīgas elastīgs KLP otrais pīlārs, lai atvieglotu iespēju nodrošināt īpašu atbalstu minēto reģionu lopkopjiem. Treškārt, mums ir vajadzīga lauksaimniecības produktu kvalitātes politika, lai vērstu uzmanību uz kalnu reģionos ražotajiem produktiem, ieviešot tiem īpašu marķējumu, kas šiem produktiem tirgū nodrošinātu pievienoto vērtību.
Luís Paulo Alves
(PT) Šķiet, mēs drīz saskarsimies ar vēl vienu preču cenu burbuli. Cenas starptautiskajā tirgū kopš jūnija ir pieaugušas vidēji par vairāk nekā 16 %. Nekad iepriekš vēl nav tik daudz runāts par tirgus nākotni un tik lielām naudas summām. Ārkārtīgi zemās procentu likmes un pārāk lielās naudas summas, kas figurē, slēdzot izdevīgus darījumus, ir veicinājušas darījumu un finanšu spekulācijas saistībā ar turpmākajiem nolīgumiem. Diemžēl tas notiek, neizvērtējot faktisko situāciju ekonomikā. Čikāgas Tirdzniecības biržas (Chicago Mercantile Exchange) skaitļi, kura ir lielākā labības tirgotāja pasaulē, ir iespaidīgi, jo ar sojas, kukurūzas un kviešu iepirkumiem saistīto darījumu skaits ir sasniedzis rekordlielus apmērus. Praktiskais iznākums ir minētā pieauguma atspoguļojums faktiskajās tirgus cenās pat tajā gadā, kad labība bija plaši pieejama. Lopbarības cenu pieaugums vēl vairāk sarežģī jau tā grūto daudzu mūsu lopkopības saimniecību situāciju, jo tās šajos krīzes apstākļos nevarēs segt minēto izmaksu pieaugumu, nosakot augstākas cenas par saviem produktiem, un tādēļ šīm saimniecībām būs grūti izdzīvot. Ņemot vērā iepriekš teikto, ir pienācis laiks rīkoties un aizsargāt mūsu pārtikas produktus no finanšu spekulācijām, tādēļ es vēlos zināt, ko Komisija ir paredzējusi darīt, lai šo situāciju novērstu.
Michel Dantin
(FR) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, dāmas un kungi! Cik gan smieklīga un atpalikusi ir mūsu lauksaimniecības nozare! Pirms gada mēs visi šajā Parlamentā žēlojāmies par kopējo situāciju ražošanā. Beidzot vienai ražošanas nozarei, proti, labības nozarei, klājas labāk nekā citām, tādēļ, manuprāt, mums par to vajadzētu priecāties. Diemžēl iepriekš gūtie panākumi šajā nozarē ir negatīvi ietekmējuši lopkopības nozari.
Pašlaik galvenā problēma ir lauksaimniecības nozares nespēja segt ražošanas izmaksas, nosakot augstākas cenas patērētājiem. Tādēļ, kā jau šorīt tika uzsvērts, mums ir jāmotivē ražotāji likt sajust savu klātbūtni darījumos ar patērētājiem, jo īpaši ar vairumtirgotājiem.
Tomēr daudz bīstamāki ir pārtikas aprites un tirgus funkcionēšanas principi. Kā lai izskaidro to, ka gadiem un pat gadu desmitiem ilgi mēs apgalvojām, ka Dienvidamerikas valstis rada ražošanas saspīlējumu un cenu samazinājumu? Kā lai izskaidro to, ka, neraugoties uz atkārtotu cenu pieaugumu šajās valstīs, mēs šo pieaugumu nevaram kompensēt, paaugstinot mūsu ražotāju produktu cenas, un, kaut arī izmaksas ir palielinājušas, to nebūt nevar teikt par mūsu ražotāju cenām?
Kā lai nepiemin izmaksu atšķirības starp mūsu valstīm? Jāatzīst, ka daļēji tas ir jautājums par valstu atbildību, tomēr šodien šāds starp dažādām valstīm pastāvošs dempings veicina tirgus destabilizāciju, tādēļ ES šī problēma ir jāatrisina.
Jā, ir jārod risinājumi. Manuprāt, Eiropas labības ražotājiem ir zināma šī situācija, kurā ir nonākuši viņu galvenie patērētāji, proti, lauksaimnieki. Viņi ir gatavi slēgt līgumiskas vienošanās. Vai jūs, komisāra kungs, esat gatavs tās atbalstīt?
Alan Kelly
Priekšsēdētājas kundze! Jau atkal mēs debatējam par lauksaimnieku ienākumiem, kurus negatīvi ietekmē, atklāti sakot, funkcionēt nespējīgi tirgi, kas netiek galā ar tādiem satricinājumiem kā labības cenu kāpums. Nav šaubu, ka mūsu lauksaimniecības nozarei un tirgus sistēmai ir jākļūst spēcīgākai, un es ceru, ka Komisija un komisāra kungs vēlreiz paziņos par to, ka šā Parlamenta politiskās grupas turpina pieprasīt atbilstīgu KLP budžetu pēc 2013. gada.
Izejvielu izmaksas un pārlieku skarbie noteikumi veicina ES lauksaimnieku konkurētnespēju un negatīvi ietekmē mūsu lauksaimniecības nozares dzīvotspēju. Mūsu ekoloģiski ilgtspējīgo ganību liellopu ražošanas nozari grauj imports no trešām valstīm. Mums ir jānodrošina saviem lauksaimniekiem līdzvērtīgas iespējas un, manuprāt, tas ir viss, ko viņi vēlas. Tas, ka ES nespēj pati sevi nodrošināt ar graudiem, rada nopietnas problēmas ne tikai lopkopjiem, bet arī cūkkopjiem un putnkopjiem. Šis priekšlikums ir apliecinājums tam, ka Parlaments ļoti nopietni izturas pret mūsu lauksaimniecības tirgu turpmāko attīstību. Komisāra kungs, godīgi sakot, mums kā Parlamentam ir jāiesaistās, lai steidzami atrisinātu problēmas liellopu gaļas, cūkgaļas, kā arī mājputnu gaļas ražošanas nozarēs. Es ceru sagaidīt jūsu atbildi.
Jarosław Kalinowski
(PL) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs! Šā gada situācija mums ir iemācījusi to, cik liela nozīme ir pietiekamiem labības krājumiem, lai garantētu nodrošinātību ar pārtiku un tirgus stabilitāti. Šādas garantijas nosaka ES līmenī pieņemti attiecīgi lēmumi.
Vēl viens svarīgs uzdevums ir atrast jaunus proteīna avotus. Tas ir labs veids, lai nodrošinātu Eiropas lauksaimniecības nozares neatkarību, tādēļ mums ir jāveicina proteīniem bagātu kultūraugu audzēšana. Tomēr ir jāatceras, ka mums ir beznosacījuma pienākums garantēt lauksaimniekiem pastāvīgu lopbarības pieejamību. Šā iemesla dēļ es atbalstu priekšlikumu, kurā ir izteikts aicinājums Eiropas Komisijai noteikt importētajai sojai neatļautu ĢMO nejaušas klātbūtnes minimālo slieksni. Turpinot īstenot absolūtas neiecietības politiku, tiks apdraudēta pārtikas ražošanas ķēde.
Kriton Arsenis
(EL) Priekšsēdētājas kundze! Pašlaik lopkopības un pārtikas ražošanas nozares pasaulē saskaras ar divu veidu apdraudējumiem. No vienas puses, mums ir sēklu monopols, un mēs esam bijuši liecinieki modificēto sēklu postošajai ietekmei, ar ko šajā nozarē jau saskārās Indija. No otras puses, apdraudējumu rada finanšu organizāciju negodīgie darījumi ar pamatproduktu cenām.
Mēs 2008. gadā bijām pasaulē lielākie labības audzētāji. Tajā pašā, proti, 2008. gadā, un tas ir absurdi, ja vien nav izskaidrojams ar finanšu mahinācijām, mēs saskārāmies ar lielāko pārtikas krīzi, kuras dēļ notika pārmaiņas sociālajā jomā un daudzi cilvēki zaudēja dzīvību. Mums ir jāatrisina šīs divas problēmas. Mums ir jāpalielina vietējie resursi, jānodrošina lauksaimniekiem brīva piekļuve sēklām, to zemākas cenas, kā arī jāreglamentē finanšu organizāciju darbība.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Priekšsēdētājas kundze! Lopkopības nozare cieš no krīzes sekām. Turklāt lopkopji ir spiesti ievērot pasaulē visstingrākos standartus, palielinot ražošanas cenas un tādējādi nokļūstot neizdevīgākā situācijā salīdzinājumā ar ražotājiem trešās valstīs. Tādēļ, manuprāt, kopējai lauksaimniecības politikai pirmkārt, ir jāgarantē pietiekams finansējums pēc 2013. gada, lai nodrošinātu lauksaimniecības produktu ražotāju un lopkopju ekonomisko dzīvotspēju. Otrkārt, ir jāpieņem īpaši pasākumi attiecībā uz lopkopjiem, kuri izmanto ilgtspējīgus aizsardzības pasākumus. Treškārt, ir jāizvērš pasākumi lopkopju atbalstam visnelabvēlīgākajos apgabalos. Ceturtkārt, ir jāpanāk, lai no trešām valstīm importētie produkti atbilstu ES standartiem, kas palīdzēs novērst negodīgu konkurenci.
Visbeidzot, es aicinu Komisiju aizstāvēt Eiropas ražotāju intereses visās tirdzniecības sarunās, lai netiktu apdraudēta ražošana lopkopības nozarē. Ja minētie pasākumi netiks pieņemti, Eiropa kļūs par reģionu, kurā vairs nebūs no trešo valstu importa atkarīgas nozares.
Struan Stevenson
Priekšsēdētājas kundze! Krīze ES lopkopības nozarē ir smagi skārusi Skotijas lopkopjus, tomēr mēs varētu darīt daudz, lai viņiem palīdzētu. Pirmkārt, mēs varam mazināt normatīvo slogu. Tas ir nepieņemami, ka mēs radām lielāku birokrātiju un piemērojam stingrākus noteikumus ES ražotājiem, nekā viņu konkurentiem ārpus ES. Mūsu lauksaimnieki ir pilnīgā birokrātijas procedūru jūgā, un tomēr mēs importējam lielu daudzumu produktu, kuri ir ražoti, neievērojot dzīvnieku labturības un higiēnas standartus, kas ES tiktu kvalificēts kā noziedzīgs nodarījums.
Augstās izmaksas, kuras rada atbilstības nodrošināšana visām birokrātijas prasībām, neatspoguļojas ienākumos, ko mūsu liellopu audzētāji saņem par savu saražoto produkciju. Lielbritānijā ražotā liellopu gaļa pašlaik tiek pārdota par cenu, kura ir daudz zemāka par ražošanas izmaksām. Zemienes zīdītājgovju audzētāji ir aprēķinājuši, ka viņu zaudējumi ir aptuveni GPB 260 par govi. Mūsu piensaimnieki jau sen ir saskārušies ar savas nozares pagrimumu. Mums tas ir jānovērš.
João Ferreira
(PT) Labības cenu pieaugums ir vēl viens faktors, kas saasina krīzi lopkopības nozarē. Pašreizējā kopējā lauksaimniecības politika un Eiropas Savienības tirdzniecības politika nenodrošina lauksaimniekiem taisnīgus ienākumus, jo īpaši maziem un vidējiem ražotājiem, kā arī nenovērš pieaugošo ražošanas izmaksu negatīvo ietekmi un lauksaimniecības produktu cenu nestabilitāti, bet gluži pretēji - situāciju vēl vairāk saasina. Minētās cenu nestabilitātes iemesli ir vairāki, no kuriem viens ir spekulācija ar pārtikas produktiem. Pasākumiem šajā jomā nebūs jēgas, ja tie neietvers peļņu nesošu līdzekļu, jo īpaši atvasinātu produktu aizliegumu. Lai aizsargātu ražošanu, kā arī nodrošinātu tiesības ražot, pārtikas suverenitāti un nodrošinājumu, ir jāpārtrauc lauksaimniecības un pārtikas ražošanas pakļaušana tirgus mahinācijām un negodīgai konkurencei. Šim nolūkam ir nepieciešami efektīvi pasākumi, lai reglamentētu tirgus darbību un tajā iejauktos, jo pretējā gadījumā cenu nestabilitāte palielināsies un sāksies koncentrācijas procesi, kā rezultātā ekonomiski dzīvotspējīgi būs tikai daži lielie ražotāji.
Dacian Cioloş
Priekšsēdētājas kundze! Esmu gandarīts par to, ka klātesošie, tostarp Eiropas Parlaments, ir izrādījuši interesi par lopkopības nozari, kurai ir liela nozīme ne tikai tirgus apgādē, bet arī mūsu reģionu stabilitātes nodrošināšanā.
Atbildes uz daudziem izvirzītajiem jautājumiem un aplūkotajām problēmām bez šaubām varēs rast drīzumā gaidāmajos Komisijas priekšlikumos par turpmāko kopējās lauksaimniecības politiku. Arī Parlaments jau nākamajā nedēļā varēs apspriest šos priekšlikumus. Mēs tajos nešaubīgi pievērsīsimies arī jautājumam par taisnīgu palīdzības sadali dažādu nozaru starpā. Mēs aplūkosim arī jautājumu par atbalstu lopkopības nozarei konkrētās jomās, kurās situācija ir sevišķi smaga, kā arī jautājumu par ienākumu nestabilitātes pārvaldības mehānismiem. Tomēr tika uzdoti daži specifiski jautājumi, uz kuriem es vēlētos atbildēt. Pirmais jautājums ir par labības cenām un intervences krājumiem.
Tas tiesa, ka mums vairs nav agrāko intervences krājumu, bet tas ir tādēļ, ka cenas tagad ir augstākas. Tirgus intervence nav attaisnojama, ja ir augstas cenas. Manuprāt, mums būtu jāapsver iespēja izmantot citus mehānismus un, kaut arī krājumi daļēji varētu atrisināt situāciju, mums ir vajadzīgi cita veida krājumi tirgū. Iespējams, ka šo jautājumu vajadzētu risināt ne tikai Eiropas līmenī, bet vēl plašāk, ņemot vērā, ka tirgus pašlaik ir vairāk atvērts nekā līdz šim.
Runājot par ITER, Häusling kungs, tas, ka daļa no 2010. gada budžeta nav izlietota lauksaimniecībai un tiks novirzīta ITER projekta finansēšanai, nenozīmē, ka mums trūkst resursu, lai iejauktos lauksaimniecības nozarē. Es vēlos jūs pārliecināt par to, ka ITER piešķirtais papildu finansējums nav atņemts nevienam KLP mehānismam. Šī nauda joprojām ir pieejama un nav izlietota, jo nav bijusi šāda vajadzība. Es varu droši apgalvot, ka, pat veicot šādu pārvietojumu budžetā, mūsu rīcībā ir pietiekami daudz līdzekļu, lai īstenotu vajadzīgos pasākumus.
Nobeigumā es vēlos teikt, ka tieši jautājumu par cenu nestabilitāti un tirgū notiekošo spekulāciju ietekmi uz nestabilitāti Komisija risina pietiekami plaši, arī attiecībā uz atvasinātajiem produktiem un tamlīdzīgām precēm. Es kopā ar kolēģi Barnier kungu strādāju pie šī jautājuma, par kuru Komisija ir paredzējusi iesniegt dažus priekšlikumus.
Kas attiecas uz pievienotās vērtības sadalījumu pārtikas apritē, tad ne vēlāk kā nākamajā nedēļā, mēs kopā ar komisāru Tajani kungu šā jautājuma apspriešanai rīkosim pirmo augsta līmeņa grupas sanāksmi.
Priekšsēdētāja
Es esmu saņēmusi četrus rezolūciju priekšlikumus saskaņā ar Reglamenta 115. panta 5. punktu.
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks pēc brīža.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Sandra Kalniete
rakstiski. - (LV) Šodien Eiropas lopkopības nozare piedzīvo grūtības, kuras mums visiem kopā ir jāpārvar, lai lopkopības nozare varētu attīstīties un dotu pietiekamus ienākumus lauksaimniekiem. Pēdējo mēnešu laikā ievērojami ir palielinājušās labības cenas , ko ir veicinājuši ārkārtēji notikumi, kā, piemēram, plūdi Pakistānā un mežu ugunsgrēki Krievijā. Protams, ka mēs šādas klimatiskās katastrofas nevaram ietekmēt, bet mūsu spēkos ir izstrādāt likumdošanas priekšlikumus, kuri varētu palīdzēt Eiropas lauksaimniekiem pārvarēt šādu kataklizmu sekas. Bet mēs pavisam noteikti varam ierobežot un mums ir jāierobežo spekulatīvie darījumi ar labību, kas arī ir viens no šo grūtību iemesliem. Nav pieļaujams, ka šādi negodīgi darījumi nodara zaudējumus nozarei, kas ir viens no Eiropas lauksaimniecības stūrakmeņiem. Turklāt vēlos atgādināt, ka Komisijai sarunās ar Mercosur valstīm par jauno tirdzniecības līgumu ir nepieciešams aizstāvēt Eiropas lauksaimnieku intereses un nodrošināt vienlīdzīgas konkurences iespējas. Es vēlētos aicināt Komisiju sākt aktīvu darbu, lai palīdzētu Eiropas lauksaimniekiem pārvarēt lopkopības nozarē esošās grūtības, jo lauksaimniekiem ir nepieciešams mūsu atbalsts.
Franz Obermayr
Eiropas lauksaimnieki ir saskārušies ar vairākām problēmām lopkopības nozarē, proti, izejvielu pieaugošajām cenām, lielāku konkurenci, ko rada imports no trešām valstīm, lopbarības cenu svārstībām un relatīvi zemām gaļas cenām. Ja mēs vēlamies īstenot ilgstošu politiku lopkopības nozarē, tad ir jāņem vērā visas ieinteresētās personas, tostarp, lauksaimnieki, patērētāji un arī paši dzīvnieki. Kā viens no mērķiem ir jāizvirza attālināšanās no rūpnieciska mēroga lopkopības saimniecībām un tuvināšanās mazajām saimniecībām, kurās dzīvnieki tiek turēti dabiskākos apstākļos un pret tiem izturas ar lielāku cieņu. Turklāt ir jāpalielina patērētāju drošības līmenis, garantējot dzīvnieku visaptverošu veselības aprūpi un skaidrus marķējumus visiem no dzīvniekiem iegūtajiem pārtikas produktiem, jo īpaši attiecībā uz to izcelsmi un veidu, kādā dzīvnieki ir audzēti. ES ir jāievieš nepieciešamie pamatnosacījumi, kas turpmāk nodrošinātu lauksaimnieku konkurētspēju starptautiskā līmenī un viņu uzņēmumu ekonomisko dzīvotspēju, neraugoties uz to, ka mums ir pasaulē visstingrākie dzīvnieku labturības standarti.
Pavel Poc
Labības cenu pieaugums ir apdraudējums arī ES lopkopības nozarei, ņemot vērā tās atkarību no trešo valstu lopbarības importa. Situācija ir kritiska cūkgaļas ražošanas nozarē, kurā dzīvnieku barība veido 60 % no kopējām ražošanas izmaksām, tomēr šāds izmaksu pieaugums var pakāpeniski sākt apdraudēt arī pārējās ES lopkopības nozares, tādēļ Eiropai ir jāmazina tās atkarība no trešo valstu lopbarības importa.
Tas, protams, nenozīmē, ka vajadzētu pievērsties ģenētiski modificētās lopbarības importēšanai no ASV. Lai apstiprinātu šādas lopbarības importēšanu, ES būtu vajadzīgi aptuveni divarpus gadi, Argentīnai aptuveni trīs gadi, bet Brazīlijai no trīs līdz pieciem gadiem, un arī Ķīna jau veic stingrus pasākumus šajā jomā. Taču šāda apstiprinājuma saņemšana ASV aizņem tikai 15 mēnešus. Krīze ES lopkopības nozarē nedrīkst būt iemesls tam, lai ASV uzņēmumi, kuri Eiropas tirgū saskata vērā ņemamu eksporta potenciālu, šeit īstenotu savus komerciālos mērķus.
Eiropas Savienībai ir jāpanāk ražošanas izmaksu samazinājums, jānodrošina, lai no trešām valstīm importētie produkti atbilstu ES standartiem, kā arī lai ražotāji varētu pārdot savus produktus par pienācīgu cenu. Ir nepieņemami, ka patērētāji cieš no cenu pieauguma, ražotāji gūst aizvien mazākus ienākumus, savukārt izplatītāju peļņa kļūst lielāka.
Es nepiekrītu Komisijas viedoklim, ka tūlītēji pasākumi nav vajadzīgi, jo mēs esam saskārušies ar strukturālu krīzi, no kuras ir jārod izeja, turklāt nodrošinātība ar pārtiku nav vienīgā problēma.
Daciana Octavia Sârbu
ES lopkopības nozarei nākas saskarties ar aizvien pieaugošām grūtībām. Problēmas rada no trešām valstīm importēto produktu konkurence, jo attiecībā uz šiem produktiem netiek izvirzīta prasība par atbilstību tiem augstajiem standartiem, kādi ir jāievēro vietējiem ražotājiem, turklāt viņi vienmēr kļūst par ES tirdzniecības sarunu upuriem. Neraugoties uz to, mēs ceram, ka turpmāk Eiropas Komisijas attieksme mainīsies, jo ir nepieņemami, ka Eiropas lauksaimnieki nepārdomātu tirdzniecības nolīgumu dēļ vienmēr paliek zaudētāji. Komisijai ir arī aktīvāk jāiesaistās visu lopkopības nozarē esošo ražotāju organizāciju stiprināšanā, lai mudinātu viņus vienoties par izdevīgākām savu produktu cenām, ietverot tajās ražošanas izmaksas. Vienlaikus es aicinu Komisiju iespējami drīz laist tirgū graudu intervences krājumus, lai nodrošinātu atbalstu šai krīzes skartajai nozarei.
(Sēde tika pārtraukta uz dažām minūtēm)
