Stokholmas rīcības plāns (debates)
Priekšsēdētāja
Nākamais punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi par Stokholmas rīcības plānu.
Iepriekšējās debates bija ļoti interesantas, bet, tā kā esam pārsnieguši mums piešķirto uzstāšanās laiku, lūgšu tos, kuri gatavojas uzstāties, stingri ievērot piešķirto laiku.
Diego López Garrido
Priekšsēdētājas kundze! Eiropas brīvības, drošības un tiesiskuma telpas izveide ir viens no Eiropas Savienības lielākajiem sasniegumiem. Tas ir viens no pirmajiem soļiem sadarbībā starp dalībvalstīm, sadarbībā civillietās, krimināllietās un iekšējās drošības jomā. Tas ir viens no Eiropas projekta vissvarīgākajiem sasniegumiem un viens no rezultātiem, kas ir vistuvāk tam, ko Eiropas Savienībai allaž neizdodas sasniegt attiecībā uz iedzīvotājiem.
Savienības iedzīvotāji uzskata, ka tieši šis Savienības politikas aspekts dod vislielāko pievienoto vērtību viņu ikdienas dzīves vissvarīgākajiem aspektiem, izmantojot savas brīvības, piemēram, drošību. Šis neapšaubāmi ir viens no ievērojamākajiem sasniegumiem brīvības, drošības un tiesiskuma telpas izveidē.
Vēl pirms Lisabonas līguma apstiprināšanas - laikā, kad šī brīvības, drošības un tiesiskuma joma praktiski tika regulēta starpvaldību līmenī, Padome bija pieņēmusi dažus lēmumus, kas attiecās uz mūsu iepriekš apspriesto tematu, proti, genocīda noziegumu, noziegumu pret cilvēci un kara noziegumu izmeklēšanu valsts līmenī.
Piemēram, ar Padomes 2002. gada 13. jūnija un 2003. gada 8. maija lēmumiem dalībvalstīm tika piešķirtas pilnvaras īstenot sadarbību valsts un starpvaldību līmenī, lai sauktu pie atbildības par šiem noziegumiem, kas, par laimi, - un mēs visi atceramies ģenerāļa Pinočeta lietu - dažās dalībvalstīs ir iekļauti tiesību aktos.
Piemēram, Spānijā, nemaz nerunājot par citām valstīm, pastāv tā saucamais vispārējā tiesiskuma princips, kas nozīmē, ka par sevišķi smagiem noziegumiem, pat ja tie izdarīti citā valstī, var tiesāt šajā valstī, ja tas ir iespējams, pat ja tas nozīmē krimināltiesībās atzītā teritorialitātes principa pārkāpšanu. Dažas valstis ir atteikušās no šī principa īstenošanas praksē, lai par noziegumiem, kas ir īpaši nepieņemami un nopietni kaitē cilvēces cieņai, varētu tiesāt arī ārpus teritorijas, kurās tie ir pastrādāti.
Viens no šīs brīvības, drošības un tiesiskuma telpas aspektiem ir tā saucamā Stokholmas programma laikā, kad Lisabonas līgums jau atver šo telpu ne tikai attiecībā uz starpvaldību jomu, bet arī attiecībā uz jomu, kas stingri un nepārprotami ir ES. Tas ir īpaši skaidri attiecībā uz ES sistēmu un tādēļ piešķir Parlamentam un Kopienu tiesai vadošās lomas, kādu tiem nebija iepriekš.
Stokholmas programma ir ārkārtīgi svarīga, tieši tādēļ mēs atzinīgi vērtējam tās pieņemšanu Padomē 2009. gada decembrī un pēc tam Eiropadomē. Šī programma skaidri nosaka Eiropas Savienības un tās dalībvalstu darba programmu un iekļauj cilvēku intereses un vajadzības tās nākamo pāris gadu prioritātēs.
Tādēļ tā ir ļoti svarīga programma. Programma paredz - un, ja ļausiet, es vēlreiz atsaukšos uz iepriekšējām debatēm - dalībvalstīm pienākumu sadarboties ar Starptautisko Krimināltiesu, saucot pie atbildības par genocīda noziegumiem un noziegumiem pret cilvēci, lai tie nepaliktu nesodīti. Šī ir daļa no Stokholmas programmas, kas tika pieņemta pagājušā gada beigās Zviedrijas prezidentūras laikā.
Tādēļ mēs runājam par ārkārtīgi svarīgu programmu, kas ir sīki jāizklāsta un jāīsteno. Šai saistībā mēs atzīstam Komisijas paziņojuma "Brīvības, drošības un tiesiskuma telpas nodrošināšana Eiropas pilsoņiem - Stokholmas programmas īstenošanas rīcības plāns” nozīmi, kurā ierosinātas iniciatīvas, kas palīdzēs īstenot šo programmu.
Stokholmas programma dod mums iespēju nostiprināt mūsu iepriekšējos sasniegumus un stāties pretī jauniem izaicinājumiem, izmantojot Lisabonas līgumā sniegtās jaunās iespējas. Tā ir jauna ēra. Institucionāli tā, iespējams, ir pat kas vairāk - īsta revolūcija - ja drīkstu izteikties tik uzsvērti -, jo tā ir īsta tiesiska un institucionāla revolūcija brīvības, drošības un tiesiskuma jomā, kas iepriekš tika pilnībā regulēta starpvaldību līmenī un tagad skaidri kļūst par ES darbības jomu. Tās sākums meklējams svarīgajā Stokholmas programmā. Padome atzīst Parlamenta kā likumdevēja, kā institucionāla partnera nozīmi attiecībā uz lielāko daļu no tiem pasākumiem, ko mēs gatavojamies pieņemt nākamo piecu gadu laikā.
Viviane Reding
Komisijas priekšsēdētāja vietniece. - Priekšsēdētājas kundze, godātie deputāti! Jūs jau to zināt, bet ļaujiet man īsumā iepazīstināt jūs ar Komisijas rīcības plānu "Brīvības, drošības un tiesiskuma telpas nodrošināšana Eiropas pilsoņiem”, kas ir Stokholmas programmas īstenošanas rīcības plāns. Šis rīcības plāns ir ceļvedis ar ļoti konkrētiem pasākumiem, kas jāīsteno nākamo piecu gadu laikā.
Bet vispirms ļaujiet man izdarīt atkāpi: pēdējo nedēļu un mēnešu notikumi ir pierādījuši mūsu kopīgo izpratni par to, ka, lai pārvarētu Eiropas ekonomisko un sociālo situāciju, ir jārīkojas nekavējoties, kā arī mūsu valstspiederīgo ļoti skaidrās gaidas attiecībā uz to, ka ES ir jārīkojas ātri un izlēmīgi. Jūs atcerēsieties Komisijas darba programmas pieņemšanu marta beigās - tās saturs parādīja, ka Komisijai ir ne tikai nodoms, bet tā jau rīkojas. Šajā programmā, cita starpā, ir risināta ES vajadzība izveidot pilsoņu programmu, kas izvirzītu cilvēkus Eiropas rīcības centrā. Rīcības plāns tiesiskuma un iekšlietu jomā ir pirmā jaunās Komisijas stratēģiskā iniciatīva, kas paredzēta šīs darba programmas īstenošanai praksē; tajā rūpīgi ievērotas Stokholmas programmas piešķirtās pilnvaras, kā arī plašāka nostāja, un ņemti vērā Parlamenta un Padomes priekšlikumi un ieteikumi.
Šeit, mūsuprāt, vispusīgā veidā tiek risināta problēma attiecībā uz pamattiesību un brīvību ievērošanas nodrošināšanu, vienlaicīgi iekļaujot un garantējot drošību Eiropā. Noteikto iniciatīvu kopums ir plāns - plāns ceļā uz brīvu un drošu Eiropu. Mēs uzskatām, ka brīvību nevar nodalīt no drošības: tās ir vienas monētas divas puses; tās abas attiecas uz iedzīvotājiem, un tas ir veids, kā iedzīvotājus vairāk iepazīstināt ar Eiropu.
Rīcības plāns būs mūsu ceļvedis, izstrādājot vērienīgu un ļoti konkrētu pasākumu kopumu jomā, kurā Eiropas pievienotā vērtība būs ļoti pamanāma mūsu iedzīvotājiem. Tas ir arī ļoti spēcīgs vēstījums, kas atkārto to, ko mēs esam apsprieduši iepriekš, proti, ka Lisabonas līgums un ES Pamattiesību harta ir uz iedzīvotājiem vērsti pasākumi. Tā kā visi šie pasākumi ir savstarpēji saistīti, vajadzīgi un savienojami ar Lisabonas līgumā un Pamattiesību hartā noteikto mērķu lielumu, mums pēc iespējas drīzāk ir jāsasniedz šis ievērojamais rezultāts atbilstīgi iedzīvotāju gaidām.
Tieši tādēļ Parlamentam nevajadzētu uzskatīt šo rīcības plānu kā par akmenī iecirstu; var notikt negaidīti pavērsieni, un, ja tādi būs, Komisija noteikti izmantos savas iniciatīvas tiesības, lai palīdzētu atrisināt problēmas. Tādēļ mums ir nodoms - un tas būs svarīgi Parlamentam - 2012. gadā iesniegt Stokholmas programmas īstenošanas vidusposma pārskatu, lai nodrošinātu programmas atbilstību Eiropas un pasaules notikumiem.
Bet, kā Padomes pilnvarotais sūtnis jau pareizi norādīja, šis rīcības plāns nav vienīgais, ko Eiropas Komisija gatavojas ierosināt. Tas ir arī jautājums par to, ko dalībvalstis gatavojas darīt, kā dalībvalstis plāno uzņemties iniciatīvu, ja subsidiaritāte ir apdraudēta; kā tās gatavojas īstenot Eiropas Savienības lēmumus savos valsts tiesību aktos; un kā tās gatavojas sadarboties ar citām dalībvalstīm.
Tādēļ šis rīcības plāns būs veiksmes stāsts tikai tad, ja visas iestādes pildīs savus uzdevumus, un esmu pārliecināta, ka Parlaments palīdzēs mums ātri virzīties pa pareizo ceļu.
Anna Maria Corazza Bildt
PPE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Vispirms es vēlos apsveikt Komisiju ar savlaicīgi iesniegtu ļoti konkrētu rīcības plānu, kas sniedz iespējas Eiropas iedzīvotājiem. Esmu aktīvi piedalījusies sarunās ar Parlamentu, jo patiesi ticu, ka Stokholmas programma ir labākais veids, kā virzīties uz tādu Eiropu, kuras centrā ir iedzīvotāji - cilvēki un tautas.
Tādēļ es aicinu Komisiju, iesniedzot īpašus priekšlikumus nākamajiem pieciem gadiem, ievērot Stokholmas programmā pausto redzējumu. Pieņemtā programma sniedz īstu līdzsvaru starp drošības nodrošināšanu iedzīvotājiem, vienlaikus ievērojot viņu tiesības, brīvības un integritāti, un viņu valstspiederības nostiprināšanu.
Attiecībā uz rīcības plānu es īpaši atzinīgi vērtēju nesen iesniegtos pasākumus attiecībā uz cilvēku tirdzniecības un bērnu ļaunprātīgas izmantošanas apkarošanu, un nepavadītu nepilngadīgo aizsardzības palielināšanu - un tie ir tikai daži no pasākumiem. Tāpat es atzinīgi vērtēju to, ka rīcības plānā ir ietverta stratēģija, lai cīnītos pret sieviešu dzimumorgānu sakropļošanu, vardarbību ģimenē un vardarbību pret sievietēm. Es tomēr vēlos, komisāres kundze, lai šis priekšlikums būtu ticis iesniegts ātrāk par plānoto laiku.
Tāpat mums ir jāveicina iedzīvotāju līdzdalība šajā procesā un jānodrošina lēmumu pieņemšanas pārskatāmība un dokumentu atklātība. Es ceru, ka pasākumi tiks iesniegti lietotājiem draudzīgā veidā.
Nobeigumā vēlos teikt, ka es ceru arī turpmāk sadarboties ar kolēģiem Parlamentā, ar Komisiju un Padomi, lai patiešām nodrošinātu brīvības, drošības un tiesiskuma telpu un padarītu to par īstenību.
Kinga Göncz
Es vēlos izteikt dažas vispārējas un dažas īpašas piezīmes attiecībā uz plānu. Nenoliedzami, ka mēs uzskatām Stokholmas programmu par ļoti svarīgu. Un tieši šī iemesla dēļ rīcības plāns liek mazliet vilties, jo tā mērķi precīzi neatspoguļo nozīmi, kādu tam piešķīris Parlaments, vai balsu vairākumu, ar kādu tas balsoja par vairāku tematu grozījumiem. Mēs redzam, ka vissvarīgākie vai daudzi svarīgi punkti plānā ir atlikti līdz 2013.-2014. gadam, un arī attiecībā uz šo gadu mēs jau varam redzēt noteikta līmeņa novirzes. Tā šķiet vispārēja problēma, kā arī tā, ka sadarbība starp Komisiju un Parlamentu attiecībā uz starptautiskajiem nolīgumiem joprojām nav precizēta. Lai gan atgriezeniskā saite ir ievērojami uzlabojusies, piemēram, atgriezeniskā saite attiecībā uz SWIFT un TFTP sarunām ar ASV, daži punkti joprojām ir jāprecizē.
Es vēlos izteikt dažus konkrētus priekšlikumus, proti, mēs paužam nožēlu, ka naidīgās runas neparādās tiesību aktu projektos, bet plānos parādās tikai ziņojumi un pamatlēmums attiecībā uz īstenošanu. Arī informācijas nodrošināšana par cilvēktiesībām nav pietiekami kategoriska. Mēs zinām, ka īstenošana ir saistīta ar to, cik lielā mērā cilvēki apzinās savas tiesības. Attiecībā uz imigrāciju es vēlos norādīt, ka sadarbība ir sākusies, bet šķiet, ka pastāv neatbilstība attiecībā uz sasniedzamo mērķi. Ir arī divi citi svarīgi jautājumi. Pirmais attiecas uz vīzu savstarpību, jo vīzu prasības atkārtotas ieviešanas un nevienlīdzību dēļ ir vajadzīgi jauni, efektīvi risinājumi. Otrais jautājums attiecas uz darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, jo ir jāizbeidz joprojām vērojamā diskriminācija pret jaunajām dalībvalstīm.
Renate Weber
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Stokholmas programma nenoliedzami ir vērienīga, bet mums vēl ir jāpieņem rīcības plāns, kas to īstenotu visefektīvākajā veidā. Efektivitāte nozīmē ne tikai atbilstošu grafiku, bet tā arī attiecas uz tiesību aktu saturu, ko mēs pieņemsim turpmākajos gados, un varas iestādēm, kas tiks izveidotas nākotnē.
Ja mēs vēlamies, lai Savienība būtu saskaņotāka, mums ir jāstrādā, lai nodrošinātu uzticības līmeni un savstarpēju atzīšanu tiesiskuma telpā vai attiecībā uz policijas sadarbību - līdzīgi tam principam, kas reglamentē ES vienoto tirgu. Lai to sasniegtu, mums ir jāmaina viedokļi par mūsu juridiskajām tradīcijām, kuras vairs nedrīkst uztvert, izmantot vai ļaunprātīgi izmantot tādējādi, ka liegtu mums izveidot obligātus standartus, īpaši krimināltiesībās.
Mūsu iedzīvotāji prasa un ir pelnījuši labāku aizsardzību pret terorismu un pret organizēto vai pārrobežu noziedzību. Mūsu pienākums ir nodrošināt šo aizsardzību, bet mums tas jādara, pilnībā ievērojot ne tikai cietušo, bet arī apsūdzēto tiesības. Tieši tādēļ obligātās procesuālās normas ir jāattiecina uz visām ES dalībvalstīm un, ja mums jābūt drosmīgiem attiecībā uz tām, mēs tādi būsim. Mēs būsim drosmīgi, piešķirot vairāk pilnvaru Eurojust vai, kad mums būs jāaizsargā mūsu iedzīvotāju dati vai jāreglamentē patvēruma pakete.
Mana politiskā grupa ir apņēmusies konstruktīvi sadarboties ar Komisiju un Padomi un tajā pašā laikā neatlaidīgi cīnīties par cilvēktiesību aizsardzību.
Judith Sargentini
Verts/ALE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze! Klausoties komisāres un Padomes pārstāvja uzstāšanos par Stokholmas programmu, man radās daži jautājumi.
Tuvojas Spānijas prezidentūras termiņa beigas, ir atlikušas vēl piecas nedēļas. Sākumā mēs no Spānijas prezidentūras dzirdējām grandiozas idejas par patvērumu, migrāciju, Pretdiskriminācijas direktīvu un sieviešu emancipāciju, bet man jāsaka, ka, ņemot vērā atlikušās piecas nedēļas, es vēlos uzzināt, kur ir šie konkrētie rezultāti un priekšlikumi.
Komisija un Parlaments izdarīja savu darbu attiecībā uz patvērumu un migrāciju, un mēs patiešām gaidām Padomes rīcību. Nav tā, ka tikai - kā sacīja komisāre Viviane Reding - atsevišķai dalībvalstij ir jāīsteno savi tiesību akti. Padomei ir jāpiedāvā idejas attiecībā uz Dublinas regulu, Uzņemšanas nosacījumu direktīvu, Eurodac sistēmu un Atzīšanas direktīvu. Mēs patiešām gaidām to.
Pretdiskriminācijas direktīva ir tas, par ko šis sasaukums nobalsoja, un Zaļie patiešām to gaida. Atgriežoties pie Komisijas nostājas attiecībā uz šo jautājumu, pretdiskriminācija, nenoliedzami, ir Stokholmas programmas pamatu pamats, bet kādēļ Komisija neizvēlējās noteikt viendzimuma partnerību par prioritāti šajā rīcības plānā? Jūs teicāt, ka cilvēki tiktu izvirzīti centrā. Viendzimuma partnerību organizēšana nozīmē cilvēku izvirzīšanu centrā. Vai Jūs varat paskaidrot man, kādēļ?
Runājot par Eiropolu, pirms Lisabonas līguma pieņemšanas Eiropola darbība tika pakļauta minimālai Parlamenta kontrolei, un tā ir joprojām, lai gan pašreiz mums ir Lisabonas līgums. Piemēram, kompetence uzsākt sarunas attiecībā uz sadarbības nolīgumiem ar trešām valstīm pamatojas uz Padomes pirms pāris gadiem pieņemtiem lēmumiem. Klīst runas, ka Eiropols patlaban apspriež nolīgumu ar Izraēlu, un neviens nezina, kādas citas valstis ir uzrunātas attiecībā uz nolīgumiem. Ar Lisabonas līgumu Parlamentam tiek piešķirta jauna loma, un es vēlos, lai Komisija rīkotos.
Mara Bizzotto
Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! 170 pasākumi piecos gados - tie ir pārāk ambiciozi skaitļi programmai, kurai trūkst jebkādas īstas nozīmes, īpaši attiecībā uz dažiem jautājumiem.
Attiecībā uz imigrāciju programma ir mulsinoši vāja, ja lūkojamies tālāk par oficiālajiem dokumentiem: kāda nozīme ir solīt stiprināt aģentūras un struktūras, ja nav politiskas stratēģijas? Patiesi noderīgai stratēģijai jāpamatojas uz dažiem stingriem punktiem: cīņa pret nelegālu imigrāciju uz dienvidu robežas, nodrošinot starp visām Eiropas valstīm dalītu atbildību cīņā pret nelegālo imigrāciju, īpaši atzīstot, ka imigrācija nav resurss krīzes laikā.
Parlamenta tīmekļa vietnē atrodama informācija, ka vairāk nekā 20 % jauniešu Eiropā ir bezdarbnieki. Kontinentā, kurā 25 miljoni cilvēku ir bez darba, Iekšlietu komisāre Cecilia Malmström atzīst, ka imigrācijas jautājumam jābalstās uz solidaritāti. Tā vietā ir jāsavieno apsvērumi un reālisms: šodien mūsu prioritāte ir dot darbu mūsu valstspiederīgajiem! Viss pārējais ir labdarības retorika, kas nepalīdz imigrantiem integrēties un noteikti nepalīdz mūsu cilvēkiem.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Priekšsēdētājas kundze! Mēs runājam par vairāk nekā 360 darbībām piecos gados. Manā skatījumā iepazīstināšanai ar rīcības plānu Parlamentā būtu bijis jāatvēl vairāk laika, lai deputāti varētu organizēt debates un, kas ir vēl svarīgāk, veikt grozījumus priekšlikumos.
Aplūkosim dažus piemērus: radikalizācijas apkarošana; terorisma finansēšanas uzraudzīšana un iespēja izveidot Eiropas Terorisma finansēšanas izsekošanas programmu (TFTP); Apvienotā situāciju centra (SitCen) koordinēšana, Eiropols un Eurojust cīņā pret terorismu un organizēto noziedzību; cīņa pret interneta tīkla izmantošanu terorisma mērķiem; Frontex regulas grozīšana un Eiropas Robežsardzes sistēmas dzīvotspēja. Bez manis pieminētā, ir daudz kas vairāk ticis pateikts. Šie ir ļoti svarīgi jautājumi, kurus būtu vērts aplūkot citā parlamentārā formātā.
Turklāt attiecībā uz noziegumos cietušo aizsardzību jāpiemin, ka rīcības plānā ierosināts tikai viens pasākums, proti, pasaules mēroga instrumenta izveide cietušo, tostarp terorisma upuru, aizsardzībai. Es uzskatu - un šis ir tas grozījums, ko es nevarēju iesniegt pašreizējo noteikumu dēļ -, ka īpaša instrumenta izveidei terorisma upuru aizsardzībai jābūt neatņemamai Eiropas Savienības prioritātei. Es vēlos uzsvērt, ka tas ir mans viedoklis.
Nobeigumā, Viviane Reding kundze, attiecībā uz Eiropolu es vēlētos zināt, kādēļ līdz 2013. gadam Padomes lēmums tiks aizstāts ar Eiropola regulu?
Monika Flašíková Beňová
(SK) Stokholmas programmas rīcības plānā ir vairākas jomas, par kurām es vēlos runāt, un, tā kā mums ir jāvirzās uz priekšu, es nosaukšu šīs problemātiskās jomas.
Es noteikti uzskatu, ka ES kopējā patvēruma sistēma, ko esam šeit vairākkārt kopā apsprieduši, ir problemātiska joma, jo, no vienas puses, Komisija runā par vajadzību veiksmīgi integrēt legālos migrantus vai imigrantus kopējā sistēmā, bet, no otras puses, rīcības plānā ir atspoguļota pavisam neliela virzība attiecībā uz šo mērķi.
Tāpat šķiet, ka līdz 2014. gadam mēs nesagaidīsim priekšlikumu attiecībā uz vienotu patvēruma pieteikumu izskatīšanu un līdz ar to arī savstarpēju bēgļu tiesību atzīšanu starp ES dalībvalstīm. Tomēr jums ir diezgan konkrēti plāni attiecībā uz pieplūduma ierobežošanu un imigrantu, piemēram, sezonas strādnieku, pārvietošanos.
Tādēļ, runājot īsi, pašreiz nav redzama progresīva un taisnīga kopēja patvēruma sistēma, un plānā norādītie pasākumi ir diezgan represīvi.
Es vēlos norādīt vēl uz divām jomām. Pirmā ir bēdīgais fakts, runājot Komisijas vārdiem, ka virzība uz reģistrētu viendzimuma partnerību savstarpēju atzīšanu nav noteikta par prioritāti ES sistēmā, un šī temata apiešana mani patiešām satrauc.
Pēdējā joma, ko es vēlos pieminēt, ir sabiedrību tiesības. Stokholmas rīcības plānā bieži tiek pieminēti iedzīvotāji un viņu tiesības un ļoti skaidri uzsvērta brīvība veikt uzņēmējdarbību, bet nav norādīti atbilstoši noteikumi, kas ir, mazākais, pārsteidzoši pašreizējās finanšu un ekonomikas krīzes kontekstā.
Sarah Ludford
Priekšsēdētājas kundze! Manā skatījumā vislabākā rīcības plāna daļa ir piecu konkrētu pasākumu uzskaitījums, kas attiecas uz indivīdu tiesībām krimināllietās un kas ietver Stokholmas programmas apstiprināto ceļvedi.
Es runāju kā pirmā pasākuma, proti, mutiska un rakstiska tulkojuma nodrošināšana apsūdzētajiem, referente un varu ar prieku paziņot, ka tieši šorīt es panācu pagaidu vienošanos ar Spānijas prezidentūru un ceru, ka mūsu attiecīgās varas iestādes apstiprinās šo iznākumu.
Es pateicos komisārei Viviane Reding par viņas stingro atbalstu, jo mēs cieši sekojām līdzi Komisijas priekšlikumam, un Komisijas pārstāvji sniedza savu neatņemamu ieguldījumu, tādēļ izsaku viņai personisku pateicību.
Beidzot, desmitgadi vēlāk, bet mēs veidojam savstarpēju uzticību, kas ir vajadzīga, lai īstenotu savstarpēju atzīšanu. Manu atbalstu Eiropas apcietināšanas ordera piemērošanai nosaka mans satraukums un patiešām dusmas par dažām tiesas kļūdām un tiesas darbu tādās lietās kā Gary Mann un Andrew Symeou, kurās es esmu iesaistīta. Ja šie pasākumi mums būtu ieviesti pirms desmit gadiem, es domāju, ka šīs tiesas kļūdas nebūtu notikušas.
Simon Busuttil
(MT) Priekšsēdētājas kundze! Es piekrītu iepriekš teiktajam, ka Eiropas kopējais tirgus, vienotais tirgus, ir iespējami vislielākais projekts, ko Eiropas Savienība jebkad ir uzsākusi. Es uzskatu, ka šis projekts, kas sniedz labumu Eiropas iedzīvotājiem, ir nākamais lielais Eiropas Savienības uzdevums. Interesanti, ka vienotais tirgus uzsāka savu darbību 1992. gadā, proti, tajā pašā gadā, kad tika pieņemts Māstrihtas līgums un ieviests Eiropas valstspiederības jēdziens.
Ar šo rīcības plānu mēs pašreiz veidojam telpu, kurā varēs īstenot Eiropas valstspiederību. To varēs darīt vairākās jomās: attiecībā uz cilvēktiesībām, civiltiesībām, iespēju vērsties tiesās un pārvietošanās brīvību Eiropas Savienībā. Eiropas Savienība var arī būt paraugs vairākās jomās, piemēram, attiecībā uz nelikumīgas tirdzniecības apkarošanu, pedofīlijas apkarošanu, bērnu tiesībām, kibernoziegumiem un, protams, imigrāciju un patvēruma jautājumiem.
Tomēr es uzskatu, ka šim projektam ir nepieciešamas trīs lietas: pirmkārt, politisks zīmogs, kas tam piešķirs nozīmi un jēgu mūsu iedzīvotāju skatījumā. Otrkārt, subsidiaritātes principa ievērošana, jo ir dažas svarīgas jomas, kurās nevar atteikties no tiesībām izmantot subsidiaritātes principu. Treškārt, termiņi: tie šajā rīcības plānā jāievēro, citādi nekas neizdosies.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Priekšsēdētājas kundze! Kā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas priekšsēdētājs es kopā ar Carlo Casini un Luigi Berlinguer biju novembrī pieņemtās rezolūcijas par Stokholmas programmu līdzautors. Es vēlos atgādināt toreiz sacīto, ka Stokholmas programma neatvieglos Parlamenta dzīvi brīvības, drošības un tiesiskuma jomā, bet, tieši pretēji, padarīs to daudz grūtāku.
Šai saistībā es vēlos teikt, ka dažas no prasībām pieņemtajā rezolūcijā nav atspoguļotas un skaidri izklāstītas Komisijas ierosinātajā rīcības plānā. Tādēļ, tā kā es zinu par parlamentāro debašu ierobežojumiem un Parlamenta ierobežoto iejaukšanos debatēs par rīcības plānu, vēlos norādīt, ka Parlamenta rezolūcijas 148. līdz 150. punktā bija ietvertas dažas precīzas norādes attiecībā uz ļoti svarīgiem jautājumiem.
Daudzi no tiem jau tika pieminēti, sākot ar cietušo aizsardzību līdz iestādēm un aģentūrām, kas attiecas uz Šengenas zonu, Eiropolu, Eurojust, Frontex un Eiropas Patvēruma biroju un jaunu noteikumu pieņemšanu, bet bija arī daži noteikumi par tādām būtiskām un nozīmīgām problēmām kā datu aizsardzība un punkts par diskriminācijas apkarošanu. Jautājums par datu aizsardzības un drošības savstarpējo saistību, protams, tika apspriests Parlamentā, īpaši debašu laikā par Terorisma finansējuma izsekošanas programmu (TFTP), un debates iezīmēja, ka Eiropai ir jāpilda savas saistības, nodrošinot atbilstošu līdzsvaru starp drošību un privātumu.
Tomēr svarīgi ir tas, Komisijai priekšā ir pieci darba gadi, lai soli pa solim īstenotu katru no Stokholmas programmas rīcības plāna posmiem. Tādēļ es aicinu Komisiju cieši sadarboties ar Parlamentu, ievērojot visas saistības, kas attiecas uz rezolūcijas 148. līdz 150. punktam, paturot prātā, ka, ja Komisija nestrādās centīgi un ciešā sadarbībā ar Parlamentu, tas būs modrs un nāks klajā ar priekšlikumiem. Tas, protams, arī sadarbosies ar Padomi, kas var pieņemt iniciatīvas, kuras būtu vērts apspriest un izskatīt Parlamentā.
Nathalie Griesbeck
(FR) Priekšsēdētājas kundze, López Garrido kungs! Es savukārt vēlos pateikt, ka esmu priecīga, ka varu runāt par šo rīcības plānu, ceļvedi, kā to nosauca Viviane Reding, kurš īstenos Stokholmas programmu. Tajā risināts milzums būtisku jautājumu, un tā vietā, lai sastādītu nejaušu sarakstu manā īsajā uzstāšanās laikā, es vienkārši koncentrēšos uz tiem aspektiem, kas rada zināmas bažas - viens attiecībā uz formu un otrs attiecībā uz saturu -, lai runātu par šo jautājumu.
Attiecībā uz formu, kā mēs esam norādījuši šajās debatēs, mēs esam noteikuši sev dažus ļoti precīzus termiņus pasākumu īstenošanai, un es vēlos, lai mēs darītu visu iespējamo un veiktu konkrētas darbības, nevis atzītu ideālus tikai vārdos.
Šai saistībā attiecībā uz saturu mums ir jārisina divi galvenie aspekti, lai nodrošinātu veiksmīgu šī plāna īstenošanu. Mums ir jānosaka dažas prioritātes. Attiecībā uz saturisko jautājumu Viviane Reding runāja par pievienoto vērtību. Es ierosinu virzīties uz priekšu attiecībā uz dažiem aspektiem, kurus mēs uzskatām par svarīgākiem par citiem: pirmkārt, attiecībā uz tiesisko sadarbību, lai mēs būtu vienlīdzīgā situācijā no juridiskā viedokļa, protams, ar sava veida Erasmus tiesnešiem, bet kādēļ ne sava veida Erasmus visām juridiskām profesijām un cita veida Erasmus policijas profesijām?
Pēc tam otrais aspekts, kas attiecas uz saturu, un galvenā prioritāte ir izmantot katru iespējamo pasākumu, lai nodrošinātu bērnu tiesības, aizsargātu viņus un cīnītos pret kibernoziegumiem, bērnu pornogrāfiju un seksuālu izmantošanu.
Stavros Lambrinidis
(EL) Svarīgs vārds, kas iztrūkst imigrācijas programmās, ir "solidaritāte”. Šodien mēs balsojām par patvēruma meklētāju no trešām valstīm pārvietošanu uz Eiropu, bet Komisijas programmā nav pausts aicinājums īstenot līdzīgus noteikumus attiecībā uz patvēruma meklētāju pārvietošanu no vienas Eiropas valsts uz citu, vai arī par naudu. Kas noticis ar solidaritāti?
Katru gadu Grieķijā no Turcijas ierodas vairāk nekā 100 000 nelegālo imigrantu. Kur palicis Eiropas un Turcijas nolīgums par šo nelegālo imigrantu atgriešanu? Tas tiek apiets, un mūsu programmā tiek pieminēts pavisam maz. Kas notiek ar nolīgumu, ko Frontex pašreiz apspriež ar Turciju? Vai varat mums apliecināt, ka tādā veidā netiks apstrīdētas Grieķijas un - līdz ar to arī Eiropas - suverēnās tiesības attiecībā uz robežām?
Visbeidzot - nenoliedzami, ka mums ir milzīgs solidaritātes pienākums attiecībā uz pašiem imigrantiem, ko sauc par "integrāciju”. Imigrantu integrācija ir vienīgais veids, kā ļaut 40 miljoniem cilvēku, kas ieradušies, lai dzīvotu mūsu vidū, darīt to uz vienlīdzīgiem noteikumiem. Mēs varbūt veidojam laika bumbas. Programmas ir vajadzīgas, nauda ir vajadzīga un pašreiz Komisijai to nav.
Ramón Jáuregui Atondo
(ES) (Runa uzsākta ar izslēgtu mikrofonu) Es uzskatu, ka Eiropai, kurā robežas ir izzudušas un kurā aizvien pieaug pārnacionālu noziegumu skaits, ir vajadzīgas lielākas ambīcijas, lai reaģētu uz pārnacionālās noziedzības problēmu.
Es uzskatu, ka mums ir jārīkojas enerģiskāk attiecībā uz policijas sadarbību, citiem vārdiem sakot, Eiropolu; tiesu sadarbību, citiem vārdiem - Eurojust; Eiropas Prokuratūru; kriminālizmeklēšanas normu saskaņošanu; kriminālprocesuālo tiesību aktu vienādošanu un attiecīgo krimināltiesību sistēmu saskaņošanu.
Dāmas un kungi, es uzskatu, ka mums ir pārāk maz ambīciju un pārāk daudz valstiskās pretestības, un es mudinu jūs, īpaši Padomē, risināt jautājumu par dalībvalstu suverenitātes tendenci un saskaņot krimināltiesību sistēmas, lai efektīvi cīnītos pret nedrošību un pārnacionālo noziedzību.
Salvatore Iacolino
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Stokholmas programmas piedāvātā iespēja noteikti ir svarīga: daudz pozitīvu darbību, kas Komisijai ir jāīsteno, izveidojot īstu kopēju telpu brīvībai, tiesiskumam un drošībai.
Tomēr, lai sasniegtu šos mērķus, ir jāizmanto sadarbības metode starp Eiropas varas iestādēm un starp šīm iestādēm un dalībvalstīm, kas ir īstas sadarbības neatņemami instrumenti. Tādi jautājumi kā migrācijas plūsmu regulēšana saskaņā ar objektīviem taisnīguma kritērijiem, cilvēku cieņas ievērošana mūsdienu pārpildītajos cietumos, to cilvēku labklājība, kas rehabilitējušies pēc narkomānijas, aģentūru atjaunošana, cīņa pret organizēto noziedzību pārrobežu līmenī rada vajadzību pēc šīs efektīvās sadarbības.
Mūsu Parlamenta darbības acīmredzami ir vērstas uz šo rezultātu un arī sniedz spēcīgu un skaidru stimulu Komisijai un citām Kopienas varas iestādēm, kā arī dalībvalstīm.
Gerard Batten
Priekšsēdētājas kundze! Baronese Sarah Ludford norādīja, ka viņai bažas rada tiesu kļūdas attiecībā uz Eiropas apcietināšanas orderi Andrew Symeou un Gary Mann lietās. Tas ir nepatiess apgalvojums, ja kādreiz tāds ir ticis izteikts! Eiropas apcietināšanas orderis ir liela tiesas kļūda pati par sevi. Noziedznieku izdošanas procedūra ir samazināta līdz vienkāršai birokrātiskai formalitātei. Apvienotās Karalistes tiesas vairs nespēj aizsargāt Apvienotās Karalistes valstspiederīgos no netaisnīga aresta vai ieslodzījuma gadījumos, kad tie tiek izdoti ārvalstij. Es to zinu, jo piedalījos Andrew Symeou lietas izskatīšanā apelācijas tiesā, kad divi pieredzējuši tiesas lordi nevarēja novērst Andrew Symeou izdošanu, lai gan ikvienam tiesā klātesošajam bija skaidrs, ka pierādījumu nav vai arī tie ir policijas safabricēti. Bet, protams, tā arī ir visa būtība, jo tiesai nav atļauts iepazīties ar pierādījumiem; tai nav šādu tiesību. Baronese Sarah Ludford un liberālie demokrāti var raudāt krokodila asaras par tādām lietām kā Andrew Symeou lieta, bet viņiem ir jāuzņemas atbildība par cilvēku ciešanām, ko viņi radījuši.
Georgios Papanikolaou
(EL) Priekšsēdētājas kundze! Mēs ar īstu gandarījumu balsojām par Stokholmas programmas noteikumiem, kas attiecas uz solidaritāti imigrācijas jautājumos un cīņu pret nelegālo imigrāciju. Rīcības plānā es lasīju, ka Komisija līdz 2011. gadam izveidos instrumentu nacionālo patvēruma sistēmu izvērtēšanai, lai varētu labāk palīdzēt dalībvalstīm atbilstoši katras spējām un vajadzībām.
Tomēr tajā pašā laikā mēs šajā Parlamentā esam devuši atļauju Eiropas Patvēruma atbalsta biroja darbības uzsākšanai Maltā. Jautājums ir šāds: vai Eiropas Patvēruma atbalsta birojam būs jārīkojas ar šo mehānismu un, vai izmantojot šo mehānismu, kaut kas jādara ar veikto novērtējumu? Vai ir izstrādāti noteikumi iekšējai bēgļu pārvietošanas programmai, lai izlīdzinātu spiedienu starp dalībvalstīm?
Monica Luisa Macovei
Priekšsēdētājas kundze! Es vēlos norādīt uz mehānismu korupcijas novērtēšanai dalībvalstīs - mehānismu, kas ir paredzēts rīcības plānā. Mums ir Padomes lēmums par Stokholmas programmu, kas attiecas uz šo jautājumu, un mums ir Komisijas rīcības plāns Stokholmas programmas īstenošanai. Tie abi attiecas uz korupcijas apkarošanas centienu novērtēšanu dalībvalstīs. Tādēļ, lai šāds mehānisms tiktu ieviests, mums ir vajadzīga stingra politiskā griba un apņemšanās no dalībvalstu puses. Es to saku, jo mēs visi zinām, ka līdz šim veiktie iekšzemes centieni ne visās dalībvalstīs ir bijuši efektīvi, lai neteiktu vairāk.
Otrkārt, rīcības plānā noteiktais termiņš paziņojuma sagatavošanai par Savienības politiku un korupcijas apkarošanas mehānismu ir 2011. gads. Es vēlos ierosināt, lai tas tiktu sagatavots līdz 2010. gada beigām. Tas labāk atbilstu vajadzībai apkarot korupciju Savienībā, jo korupciju uzskata arī par ekonomikas krīzes radītu problēmu. Tādēļ tas būtu pasākums, kas izbeigtu un novērstu korupciju.
Diego López Garrido
Priekšsēdētājas kundze! Šīm debatēm par Eiropas brīvības, drošības un tiesiskuma telpu raksturīgs tas, ko, manuprāt, Simon Busuttil pareizi atzīmēja, runājot par Eiropas valstspiederību.
Mēs šeit runājam par Eiropas valstspiederības izpratni, kas mums ir jāpadziļina. Tā noteikti ir viena no jaunā politiskā posma, kas aizsākās Eiropā ar Lisabonas līgumu, centrālajām jomām, un tā nenoliedzami ir bijusi viena no Spānijas prezidentūras centrālajām jomām.
Judith Sargentini uzdeva ļoti skaidru un tiešu jautājumu Padomei, proti, ko Spānijas prezidentūra ir izdarījusi šajā laika posmā un kāds ir tās devums nākotnei.
Es pateicos viņai par šo ļoti tiešo jautājumu un mēģināšu strukturēt savu atbildi pa punktiem, kas visi attiecas uz Eiropas valstspiederības un brīvības, drošības un tiesiskuma būtību, īsāk sakot, par Eiropas iedzīvotāju statusu 21. gadsimtā.
Attiecībā uz brīvībām mēs iepriekš runājām par pievienošanos Eiropas Cilvēktiesību konvencijai. Tā ir viena no Spānijas prezidentūras prioritātēm. Es atsaucos uz iepriekš notikušām plašām debatēm par šo jautājumu.
Es arī uzskatu, ka attiecībā uz brīvībām un tiesībām mums ir jārunā par Direktīvu par tiesībām uz mutisku un rakstisku tulkojumu kriminālprocesā. Kā jūs zināt, darbs pie šīs direktīvas sagatavošanas turpinās.
Mēs gaidām, kad Eiropas Komisija iesniegs vispārēju priekšlikumu attiecībā uz Judith Sargentini pieminēto īpašo Pretdiskriminācijas direktīvu. Šī ir ļoti ambicioza un ļoti svarīga direktīva. Padomes prezidentūra, protams, atbalsta to, un mēs gaidām Komisijas iniciatīvu.
Jautājumi par noziegumos cietušo aizsardzību ir bijuši Spānijas prezidentūras rūpes un prioritāte, īpaši tie, kas attiecas uz vardarbību ģimenē. Vēlos jums teikt, ka šajā laika posmā ir panākts progress attiecībā uz direktīvu par cilvēku tirdzniecības apkarošanu. Kas attiecas uz direktīvu par seksuālas izmantošanas apkarošanu, mēs strādājam pie tā, lai panāktu kopēju nostāju jūnijā. Notiek darbs arī pie likumdošanas iniciatīvas par vardarbības apkarošanu ģimenē - Eiropas aizsardzības rīkojuma, kas patlaban tiek apspriests dažādās Parlamenta komitejās: Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejā, Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komitejā. Vardarbība ģimenē neapšaubāmi ir vislielākais posts ar vislielāko cietušo skaitu Eiropas sabiedrībās. Nodarbinātības, sociālās politikas, veselības un patērētāju lietu padome (EPSCO) pagājušajā mēnesī arī pieņēma lēmumu izveidot pret sievietēm vērstas vardarbības Eiropas novērošanas centru un palīdzības līniju cietušajiem.
Attiecībā uz drošības jautājumiem Eiropadome martā pieņēma iekšējās drošības stratēģiju. Šai saistībā tika apstiprināta Pastāvīgās komitejas operatīvai sadarbībai iekšējās drošības jautājumos struktūra. Ir panāktas vienošanās par drošības jautājumiem ar Amerikas Savienotajām Valstīm, un dažas citas vēl ir procesā - Toledo Deklarācija par drošību un civilo aviāciju, SWIFT jautājums, kas Parlamentam ir labi zināms un attiecībā uz kuru tika piešķirtas pilnvaras pēc iespējas drīzāk uzsākt sarunas par politisku nolīgumu ar Amerikas Savienotajām Valstīm. Mēs arī sadarbojamies ar ASV, lai izstrādātu kopēju deklarāciju cīņā pret terorismu un nolīgumu par datu aizsardzību.
Attiecībā uz tiesu sadarbību civillietās mēs ceram apstiprināt Romas III regulu, kas ir tiesību akts, kas attiecas uz laulību lietām.
Attiecībā uz jautājumiem par imigrāciju un patvērumu, kas arī tika pieminēti daudzās runās, jāsaka, ka Spānijas prezidentūra ir atbildīga par pirmā Eiropas Imigrācijas un patvēruma pakta novērtējuma īstenošanu, ko tā veiks kopīgi ar Komisiju. Tajā pašā laikā - arī sadarbībā ar Komisiju - notiek darbs pie nepavadītu nepilngadīgo atgriešanas programmas izstrādes.
Vēl attiecībā uz patvērumu jāpiemin, ka Frontex darbības tiek saglabātas un turpinās darbs pie Eiropas bēgļu un bēgļu pārvietošanas programmas izveides, un kopā ar dažām valstīm notiek darbs pie repatriācijas programmu izveides.
Papildus iepriekš minētajam līdz 2011. gadam jābūt izveidotam Eiropas Bēgļu fondam, un ir paredzams, ka EP deputāta Rui Tavares ziņojums tiks pieņemts līdz norādītajam laikam. Tas pierāda, ka imigrācijas jomā tiek īstenotas vairākas būtiskas iniciatīvas.
Es vēlos papildināt šo atbildi ar ziņu par debatēm, ko Komisija - īpaši komisāre Viviane Reding - ir ļoti konstruktīvi uzsākusi attiecībā uz Eiropas Prokuratūras izveidi, kas paredzēta Lisabonas līgumā. Es uzskatu, ka šādas debates mums ir vajadzīgas. Tas būtu ļoti svarīgi ne tikai, kā Lisabonas līgumā teikts, lai aizsargātu Savienības ekonomiskās intereses, kas, protams, ir ļoti aktuālas, bet arī vēlākā posmā, lai varētu izmeklēt pārnacionālus noziegumus. Arī šīs debates tika uzsāktas Eiropas Savienības Spānijas prezidentūras laikā.
Šie ir daži no tiem īpašajiem elementiem, kas tiek uzsākti vai ir tikuši uzsākti Spānijas prezidentūras laikā sadarbībā ar Komisiju un Parlamentu. Mēs uzskatām, ka, lai izveidotu atvērtu un drošu Eiropu, kas aizsargā savus cilvēkus, mums ir absolūti nepieciešams palielināt ticamību. Šis ir tas mērķis, uz kuru Spānijas prezidentūra vēlas turpināt virzīties kopā ar prezidentūru trijotni, ko vadīs mūsu partneri - Beļģija un Ungārija. Šis ir Spānijas prezidentūras nodoms, un mēs, protams, paļaujamies uz Eiropas Parlamenta sadarbību, kas mums ir.
Viviane Reding
Komisijas priekšsēdētāja vietniece. - Priekšsēdētājas kundze! Ikviens runā par Stokholmas programmu. Tā ir Ziemassvētku eglīte ar vairākiem simtiem vēlēšanos. Es vēlos, lai ikviens runātu patiesību. Kā šīs Ziemassvētku eglītes vēlēšanās tika īstenotas pirms Lisabonas līguma? Aiz slēgtām durvīm, īpaši nerēķinoties ar iedzīvotājiem un viņu vajadzībām, vēlmēm vai gaidām; trešajā pīlārā, kur iekšlietu ministri neapspriedās ne ar Eiropas Parlamentu, ne Komisiju un kur Eiropas Kopienu tiesai nebija iespēju iejaukties.
Ar šo mums jāsāk, proti, ar neiespējamu situāciju, kurā de minimis lēmumi netika īstenoti valsts līmenī, kurā iedzīvotājiem nebija līdzekļu vai instrumentu, lai vērstos tiesā, protestētu un meklētu taisnīgumu.
Par laimi, tagad mums ir Lisabonas līgums. Trešā pīlāra vairs nav. Ir Komisijas priekšlikumi, koplēmumu pieņemšanas procedūra, īstenošana dalībvalstu līmenī, Eiropas Kopienu tiesas kontrole, bet tas arī nozīmē to, ka lietas vairs nevar īstenot acumirklī. Noteikumi un priekšlikumi ir jāpieņem, ievērojot parasto procedūru, kādā jūs, parlamentārieši, esat lūguši Komisijai veikt tās darbu.
Pirmkārt, ir rūpīgi jāizanalizē tas, kas ir iespējams, kas ir labs un kas dod pievienoto vērtību. Otrkārt, jāveic sabiedriskā apspriešanās, lai mēs zinātu, vai pilsoniskā sabiedrība, nozare, dalībvalstis, valstu parlamenti, kuri pašreiz līdzdarbojas visos jautājumos un veic subsidiaritātes pārbaudi, atbalsta mūsu ierosinātās idejas. Nākamais solis ir ietekmes novērtēšana, lai pārliecinātos, vai tas, ko mēs darām, ir pareizi. Un tikai tad mums būs skaidrs Komisijas priekšlikums.
Ja jūs vēlaties, lai Komisija darītu tā kā pēdējos pāris gadus, vienkārši pasakiet to man, un es katru nedēļu ierosināšu jaunu priekšlikumu. Un vai jūs zināt, kas notiks ar šiem priekšlikumiem? Vispirms tos nobloķēs valstu parlamenti un pareizi darīs, jo mums ir jāpiedāvā nopietni priekšlikumi, kuri pamatojas uz juridiskiem pieņēmumiem, ka tas, ko mēs darām, ir nopietni, ir iespējams un īstenojams dalībvalstīs.
Es nevēlos, lai mūsu pirmais ierosinātais priekšlikums tiktu apstrīdēts Eiropas Kopienu tiesā vai Eiropas Cilvēktiesību tiesā. Es vēlos, lai mēs visi virzītos pa tādu ceļu, kur iedzīvotāji sapratīs, ka mūsu darba pievienotā vērtība viņiem dos īstu praktisku labumu. Jā, būdama komisāre sieviešu tiesību jautājumos, esmu dzirdējusi Parlamenta debates par to, kas mums ir jādara, galvenokārt, lai sniegtu juridisku skaidrību sievietēm visās mūsu dalībvalstīs par to, ka, ja viņām būs ar vardarbību saistīta problēma, viņas varēs vērsties tiesā un panākt taisnīgumu; nevis lai sniegtu viņām ilūziju - cerības uz taisnīgumu, kuru viņas nepanāks. Tādēļ šeit mums patiešām jādarbojas kopā.
Mums ir jāīsteno vēl simtiem Lisabonas līgumā paredzētu pasākumu, kas jāizceļ dienas gaismā un jāpielāgo īstajai likumu varai, - simtiem pasākumu, kas nedarbojas.
Par apcietinājuma orderi - Sarah Ludford tikko runāja par to. Protams, ka tas netiek īstenots dalībvalstīs, jo nav izveidota savstarpējas atzīšanas un savstarpējas uzticēšanās konstrukcija, kas ir savstarpējas atzīšanas pamatā. Kolēģi, šo visu nevar paveikt bez savstarpējas uzticēšanās. Man žēl, bet es nevaru ar dekrētu ielikt savstarpēju uzticēšanos visu Eiropas tiesnešu galvās!
Mums ir jāveido šī savstarpējā uzticēšanās ar tiesību aktiem un pasākumiem, kas veicina iedzīvotāju tiesības visās mūsu dalībvalstīs, lai arī tiesneši īstenotu tādus noteikumus, kādus mēs gaidām, un, jā, mēs ātri virzāmies uz šo mērķi.
Par rīcības plānu - kolēģes šeit vairs nav, bet ir rīcības plāns pret sievietēm vērstas vardarbības apkarošanai. 2011. gadā tiks iesniegts visaptverošs dokuments par cietušo, visu veidu cietušo, aizsardzību - manā skatījumā nav tāda vai citāda cietušā un trešās kategorijas cietušā - ir jāaizsargā visi cietušie.
Jā, mēs strādājām pie datu aizsardzības, līdz jūs, Parlaments, par laimi, pateicāt "nē” veidam, kā lietas tika risinātas pirms Lisabonas līguma īstenošanas. Mēs vairs tā neturpināsim, un, jā, komitejas priekšsēdētāj, jūs zināt, ka jūsu komiteja un citas komitejas ir pilnībā iekļautas darba procesā.
Mums būs daudz kopīgi darāmā: ļoti tehniski jautājumi, kuri būtiski ietekmēs mūsu sabiedrību. Mums būs kaut kas jādara, mums būs jāpaskaidro iedzīvotājiem sava rīcība, jo tā ir arī daļa no visa lietas kopuma, un nebūt ne vieglākā daļa.
Jā, mums ir jārīkojas, piemēram, attiecībā uz nelegālo imigrāciju un patvērumu, un, kā jūs redzējāt, manai kolēģei Cecilia Malmström ir ļoti konkrēti priekšlikumi attiecībā uz nelegālo imigrāciju, robežkontrolēm un legālo imigrāciju. Jā, būtu svarīgi, lai Parlaments varētu kopā ar Padomi pieņemt pašreizējos priekšlikumus, patvēruma paketi, priekšlikumu par vienkāršoto atļauju, kopēju pārvietošanas programmu, savstarpēju atzīšanu un tikko pieņemto rīcības plānu nepavadītu nepilngadīgo aizsardzībai. Vēl ir milzum daudz darāmā.
Runa nav par to, kurš ko darīs, jo dažas lietas vienkārši nevar izdarīt. Piemēram, jūs vaicājāt par Pretdiskriminācijas direktīvu. Man diemžēl jāsaka, ka Pretdiskriminācijas direktīva ir jautājums, kurš jārisina ar vienprātību, un tas ir nobloķēts Padomē. Tātad - ko jūs vēlaties, lai es daru? Nevis es - jo tas bija pirms manas stāšanās šajā amatā -, bet Komisija ierosināja Pretdiskriminācijas direktīvu, taču vienprātība ir nobloķēta Padomē. Tādēļ runājiet ar Padomi; runājiet ar tiem, kas to ir nobloķējuši.
Viendzimuma pāri - jūs ļoti labi zināt, ka tā ir subsidiaritātes prerogatīva, dalībvalstu kompetence reglamentēt attieksmi pret viendzimuma pāriem. Eiropas Savienībai ir loma vienlīdzīgas attieksmes nodrošināšanā attiecībā uz viendzimuma pāriem pārrobežu gadījumos. Tomēr es nevaru izdarīt darbu Francijas, Itālijas, Polijas, Rumānijas, Grieķijas un Luksemburgas vietā; tas jādara šīm dalībvalstīm pašām. Cik es zinu, tad šie cilvēki, neatkarīgi no kurienes viņi nāk, netiek diskriminēti, ja izmanto savas pārrobežu mobilitātes tiesības, un to mēs arī darīsim.
Mēs jau to redzam mobilitātes ziņā, iedzīvotāju tiesību ziņā, tiesību sistēmu sadarbības ziņā, attiecībā uz to robežu likvidēšanu, kuras joprojām pastāv vienotajā tirgū, kas diemžēl nav vienots attiecībā uz iedzīvotājiem. Tādēļ esmu ļoti priecīga; esmu iepazinusies ar Mario Monti ziņojumu. Šajā ziņojumā ir daudz elementu, kas norāda, kurp mums jāvirzās. Vai jūs zināt, kas ir mana Bībele? Viena jūsu deputāta sagatavots ziņojums, kurā ietverti visi elementi par iedzīvotāju brīvu pārvietošanos un visas problēmas, kas jārisina.
Tagad es ierosinu ņemt tās vienu pēc otras un risināt vienu pēc otras, pilnībā sadarbojoties ar jums. Kad es ierosināšu priekšlikumu un jūs redzēsiet, kā tas virzās, jums būs tik daudz priekšlikumu, ka nāksies strādāt naktīs - es nezinu, vai tas ir atļauts saskaņā ar nodarbinātības noteikumiem un cilvēktiesībām, bet es neuztraukšos par jūsu - Parlamenta deputātu - cilvēktiesībām. Mēs strādāsim, līdz atrisināsim šīs problēmas, - ir simtiem problēmu, kuras jārisina, un es nevaru tās atrisināt viena pati. Man ir nepieciešama jūsu konstruktīvā palīdzība. Es zinu, ka saņemšu šo palīdzību, bet palīdziet man strādāt pie viena elementa un pēc tam cita arī tad, ja tas būs tikai viens elements nedēļā. Tas būs uz jūsu darba galda. Es labprāt apmeklēšu jūsu komitejas sanāksmes tik bieži, cik jūs mani aicināsiet, priekšsēdētājas kundze, un mēs to visu pārrunāsim - elementu pēc elementa. Piecos gados ar jūsu palīdzību mēs būsim mainījuši šo kontinentu.
Priekšsēdētāja
Debates tiek slēgtas.
