Stabilitātes un labklājības nostiprināšana Rietumbalkānos - Stāvoklis Bosnijā un Hercegovinā (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais jautājums ir kopīgas debates par Rietumbalkāniem un īpaši Ibrisagic kundzes ziņojums Ārlietu komitejas vārdā par stabilitātes un labklājības nostiprināšanu Rietumbalkānos un Padomes un Komisijas paziņojumi par stāvokli Bosnijā un Hercegovinā.
Anna Ibrisagic
referente. - (SV) Priekšsēdētājas kundze, ir pagājuši gandrīz 15 gadi kopš Bosnijas kara beigām un gandrīz tieši desmit gadu kopš NATO bombardēšanas kampaņa piespieda serbu karaspēkam atstāt Kosovu. Decembrī arī paies 17 gadi, kopš es pati iebraucu Zviedrijā kā bēgle no kara, kas lika man pamest manu iepriekšējo dzimteni un padarīja bosnijiešus, horvātus un serbus, kas pirms tam bija dzīvojuši kopā kā kaimiņi, par lieliem ienaidniekiem. Tas, ka nedz Bosnija, nedz Kosova vai kāda cita Rietumbalkānu valsts pēc tam nav atsākušas karadarbību, ir ES un NATO nopelns. Tomēr, lai gan ieroči ir apklusuši, kara mantojums turpina dzīvot šī reģiona politikā un sabiedrībā. Vienīgā iespēja ļaudīm šajās valstīs pārvarēt savu pagātni ir turpināt ceļu uz dalību ES. Vienīgi draudi un pielabināšanās, kas raksturo iestāšanās procesa galveno dinamiku, var likt šo valstu valdībām koncentrēties uz darbu un reformu veikšanu, kas reizi par visām reizēm var nostiprināt stabilitāti un uzplaukumu Rietumbalkānos.
Ziņojumā, ko es esmu sagatavojusi par šo tematu, un par kuru Eiropas Parlaments rīt balsos, es izpētu dažādas iniciatīvas un projektus, kuros ES un tās dalībvalstis ir iesaistītas vienā vai otrā veidā, lai censtos attīstīt sabiedrības, kas ir gatavas izpildīt visstingrākās prasības dalībai ES. Es negrasos iztirzāt sīkāk šeit ziņojumu, bet ir divas lietas, ko es īpaši vēlētos uzsvērt.
Pirmā -- ir fundamentāla atšķirība starp valstīm, kas pašlaik ir iesaistītas paplašināšanās procesā un tām, kuras iestājās 2004. vai 2007. gadā. Rietumbalkānu valstis nopostīja plaša mēroga karš un etniskā tīrīšana mazliet vairāk kā pirms desmit gadiem. Par laimi, to pašu nevar teikt par Ungāriju, Igauniju vai Rumāniju. Tomēr tas nozīmē, ka ES nevar tā vienkārši rīkoties pēc iepriekšējās paplašināšanās scenārija un piemērot to Balkānu valstīm. Viens no piemēriem, ko es minēju savā ziņojumā, attiecas uz par noziegumiem aizdomās turēto personu, pret kurām ir izvirzīta apsūdzība citās valstīs, izraidīšanas aizliegumu. Šādi aizliegumi pašlaik ir spēkā visās Balkānu valstīs, bet ES patlaban neprasa to atcelšanu, pamatojot to ar faktu, ka nedz Slovākija, nedz Polija, piemēram, nav sniegusi šādus pieprasījumus. Būtu jābūt pašsaprotami, kāpēc šāda analoģija te nav vietā. Es gribētu domāt, ka ir ārkārtīgi maz aizdomās turamo kara noziedznieku, kas slēpjas no tiesas Slovākijā, bet es varu jums pateikt, ka tādu ir ievērojami vairāk Serbijā un Bosnijā. Taisnīgums ir pamats, uz kura varētu balstīt samierināšanos. Kara noziedznieku nesodāmība ir pilnīgi nepieņemama, un tāpēc es vēlos mudināt Komisiju un dalībvalstis vēlreiz izvirzīt jautājumu par iespēju reģiona valstīm sākt veikt pasākumus, lai koordinētu šo aizliegumu atcelšanu.
Otrs jautājums, ko es vēlētos uzsvērt, ir, ka iestāšanās process ir ļoti stingrs un ar lielām prasībām, un tādam tam ir jābūt. Ja mēs neizvirzīsim stingras prasības un nepieprasīsim, lai tās pilnībā tiktu izpildītas, mēs patiesībā nesasniegsim nekādus reālus rezultātus. Kad prasības jau ir tik stingras un grūti izpildāmas, pēdējais, ko mums vajadzētu darīt, ir mest vēl sprunguļus to valstu ceļā, kas vēlas kļūt par dalībvalstīm, sprunguļus, kam nav nekāda sakara ar šo valstu spēju izpildīt ES dalības kritērijus.
Es domāju arī par tiem, kas uzskata, ka ES jau ir pabeigta, un nevar paredzamajā nākotnē pieņemt jaunas dalībvalstis. Lai gan, kā es norādīju savā ziņojumā, tehniski tas būtu pilnīgi iespējams turpināt uzņemt vēl jaunas dalībvalstis, pat, ja Lisabonas līgums nestātos spēkā. Tam ir nepieciešama politiskā griba, un tas ir mans un manu kolēģu Parlamenta deputātu darbs to panākt.
Petr Nečas
Padomes priekšsēdētājs. - (CS) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, es esmu pateicīgs Eiropas Parlamentam par šīs svarīgās diskusijas organizēšanu šo pēcpusdien. Es ar lielu interesi izlasīju Anna Ibrisagic ziņojumu par stabilitāti un uzplaukumu turpmāk Balkānos, kā arī rezolūcijas projektu par Bosniju Hercegovinu, ko izstrādājusi Doris Pack. Padome piekrīt daudz kam, kas tika teikts ziņojumā, un mēs piekrītam daudziem viedokļiem un bažām, kas tika izteiktas saistībā ar stāvokli Bosnijā Hercegovinā.
Es vēlētos savus ievada komentārus veltīt tieši Bosnijai Hercegovinai, jo tās stabilitāte ir būtiska Rietumbalkāniem kā vienībai, un arī tāpēc, ka pašreizējā situācija joprojām rada bažas. Padome ir aktīvi formulējusi un īstenojusi stratēģiju, kas atbalsta drošību un vienotību Bosnijā Herzegovinā, kā arī aizstāvējusi reformas, kas nepieciešamas mierīgas un veiksmīgas nākotnes nodrošināšanā. Tāpēc es nepiekrītu apgalvojumam, ka Padome nevelta pietiekamu uzmanību Bosnijai Hercegovinai.
Mēs visi zinām, ka mēs joprojām piedzīvojam 1990-to gadu traģisko noztikumu sekas, kā arī Ibrisagic kundze to šeit minēja. Bosnija Hercegovina, kas desmitiem gadu bija nāciju, kultūru un reliģiju mierīgas līdzāspastāvēšanas simbols, kļuva par postoša konflikta zonu. Kopš tā laika ES bija jāstrādā pie stabilitātes un samierināšanas atjaunošanas, kas pamatotos uz solījumu sniegt Eiropas nākotni visam Balkānu reģionam. Neskatoties uz to, mēs joprojām tiekam konfrontēti ar nežēlīgu nacionālistisku retoriku, kas vērsta uz nacionālo atšķirību pastiprināšanu Bosnijā Hercegovinā un uz tautu samierināšanas nepieļaušanu. Lai gan ir pagājis laiks, tomēr vēl joprojām šie konflikti nav atrisināti, nav arī sadzijušas brūces starp trim tautām, kas veido Bosniju Hercegovinu.
Neskatoties uz to, pārsteidz tas, ka nacionālistu retorika un uzskati saskan ar visu Balkānu kopienu un to politisko pārstāvju kopīgajām interesēm attiecībā uz Bosnijas Hercegovinas nākotni Eiropā. Bosnijas Hercegovinas iedzīvotāji vienkārši cīnās par drošāku dzīvu un uzplaukumu. Tie vēlas virzīties uz priekšu un paļaujas, ka viņu valsts iekļausies Eiropā un citās struktūrās kā garantija nākotnes stabilitātei. Lai gan vietējie politiskie līderi daudz runā par Bosnijas Hercegovinas nākotni ES, viņu darbos ir grūti saskatīt kaut kādas reālas saistības šim mērķim. Interešu konflikts starp eiropeiskāku orientāciju un nacionālismu rada reālu risku, ka, kamēr pārējās Rietumbalkānu reģiona valstis iet uz priekšu, Bosnija Hercegovina atpaliks, saistīta savos iekšējos konfliktos.
Bažas par šādu nākotnes attīstību Bosnijā Hercegovinā ir nozīmējušas, ka šī valsts paliek mūsu rīcības plāna augšgalā un pastāvīgas uzmanības centrā. Bosnija Hercegovina ir bijusi un turpina būt intensīvu sarunu objekts visos Padomes līmeņos. Komisija un Padomes sekretariāts attīsta kontaktus ar partneriem valstī, cenšoties virzīt uz priekšu politisko procesu un palīdzēt Bosnijai Hercegovinai iet kopsolī ar pārējo reģionu. Dalībvalstis atbalsta Eiropas plānu, īstenojot savus centienus divpusējā līmenī. Mēs arī ļoti atzinīgi vērtējam šā Parlamenta Bosnijai Hercegovinai veltīto uzmanību. Es vēlētos paust savu pateicību daudziem EP deputātiem šeit šodien, kas ir atbalstījuši visas darbības, kas veicina stabilitāti un politisko briedumu Bosnijā Hercegovinā.
ES turpina veicināt eiropeisku nākotni visā reģionā, tostarp Bosnijā Hercegovinā. Tomēr iestāšanās kritēriji ES prasa ievērojamas pūles. Tas nozīmē attīstīt vienotu pieeju un būt gataviem veikt tālejošas izmaiņas. To nevar sasniegt vienas dienas laikā. Tas ir ne mazāk kā pilnīga politiska, ekonomiska un sociāla transformācija.
Bosnijai Hercegovinai jāveic nopietnas izmaiņas iekšējās struktūrās un lēmumu pieņemšanas procesos. Mēs esam vīlušies par progresa trūkumu Bosnijas Ministru padomes un Parlamentārās Asamblejas plānu īstenošanā. Tie tālu atpaliek no vajadzīgā. Steidzami nepieciešams nostiprināt un uzlabot valsts struktūras operatīvā līmenī tā, lai sasniegtu reālus rezultātus, tostarp ar ES saistīto programmu ievērojamu attīstību. Tas ir būtiski, jo ES var veidot attiecības ar Bosniju Hercegovinu kā vienu veselumu, nevis ar tās atsevišķām daļām. Eiropas partnerattiecību prioritātes arī ir skaidras. Eiropas Savienība vienmēr ir gatava palīdzēt, bet tā nevar uzņemties un neuzņemsies veikt uzdevumus, kas jāveic Bosnijas Hercegovinas politiķiem.
Neskatoties uz nacionālistisko politiķu plānu turpināšanu, mēs apzināmies, ka Bosnijā Hercegovinā kompromiss un vienošanās ir iespējama. Mēs to redzējām agrāk, piemēram, pieņemot divus policijas likumus, kas sagatavoja augsni Stabilizācijas un asociācijas nolīguma parakstīšanai, vai arī Brcko jautājuma risināšanā, kas iezīmēja viena no būtisku mērķu, ko noteica Miera īstenošanas padome, sasniegšanu. Tomēr pat šajos gadījumos progress tika panākts un nolīgumi parakstīti pēdējā brīdī un ievērojot starptautiskās kopienas ievērojamu spiedienu.
Ir nepieciešama daudz nobriedušāka pieeja. Ir ārkārtīgi svarīgi, lai vietējie politiskie līderi izturētos atbildīgi, parādītu iniciatīvu un apzinātos, kam Bosnija Hercegovina patiesībā pieder un kas patiesībā ir atbildīgs par tās nākotni. Bosnijas Hercegovinas iedzīvotāji ir pelnījuši labākus rezultātus no vēlēšanām, kurās viņi piedalījās ar savu balsojumu. Šo aspektu jūs kā politiķi varat palīdzēt atbalstīt vairāk kā jebkurš cits. Šāda attīstība varētu ievērojami veicināt starptautiskas kopienas klātbūtni Bosnijā Hercegovinā. Izmaiņām ir izšķiroša loma. Ir tik daudz gadu pagājuši kopš miera līguma parakstīšanas un tagad Bosnijai Hercegovinai pašai jānostājas uz savām kājām, jāmaina savs "protektorāta” domāšanas veids un jākļūst par uzticamu un pilntiesīgu valsti. Lai šo mērķi sasniegtu, Miera īstenošanas padome, darbojoties starptautiskās kopienas vārdā, izstrādāja sarakstu, iekļaujot piecus uzdevumus un divus apstākļus, kas Bosnijai Hercegovinai jāizpilda, pirms veikt jebkādas izmaiņas. Tā ir īsta brieduma pārbaude, un to pilnībā atbalsta ES.
Saraksts 5+2 nav vienkārši kārtējais katalogs ar papildu noteikumiem un apstākļiem. Tas ir rūpīgi izstrādāts prasību saraksts, kas ir galvenās, ja Bosnija Hercegovina grib kļūt par modernu un pilntiesīgu valsti, atļaujot līdz galam īstenot Augstā Pārstāvja biroja atvēršanu. Katrā modernā valstī jābūt pienācīgi funkcionējošai tiesiskai sistēmai, efektīvām nodokļu iestādēm, lēmumiem par visiem ar valdības aktīviem saistītiem jautājumiem un visu pilsoņu vienlīdzīgai piekļuvei konstitucionālajai tiesai.
Mēs jau daudzreiz esam atzinīgi novērtējuši pagājušā gada novembra Prud deklarāciju, ko pieņēma trīs politiskie līderi, kurā viņi apņēmās kopīgi atbalstīt Bosnijas Hercegovinas attīstību. Mēs atbalstām panāktās vienošanās un mudinām politiskajiem pārstāvjiem turpināt centienus, lai panāktu nākamo Miera īstenošanas padomes vadības komitejas sanāksmi, kas notiks jūnija beigās. Es stingri uzskatu, ka neatrisinātie jautājumi attiecībā uz valdības aktīviem ir atrisināmi un tiem nevajadzētu kļūt par šķērsli risinājumam. Tomēr politiskā līmeņa iniciatīvām ir nepieciešams plašāks atbalsts. Šā iemesla dēļ es vēlētos mudināt Bosnijas Hercegovinas sabiedrību kopumā ņemt dalību reformas īstenošanā. Jo īpaši plašsaziņas līdzekļu lomai jābūt konstruktīvākai.
ES misija ir skaidra. Politiskajai vadībai Bosnijā Hercegovinā ir ārkārtīgi svarīgi pat vēl ciešāk sadarboties, lai pārvarētu vēsturiskās atšķirības un vadītu savu valsti uz ciešāku iekļaušanos Eiropā. ES vienmēr vēlēsies atbalstīt šīs pūles, kas ir būtiski ne tikai pašai Bosnijai Hercegovinai, bet arī reģiona plašākai stabilitātei un drošībai. Es zinu, ka šajā procesā mēs varam paļauties uz šī Parlamenta deputātu atbalstu. Dāmas un kungi, es pateicos jums par šo atbalstu.
Olli Rehn
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, es priecājos, ka Rietumbalkānu jautājums atkal ir Eiropas Parlamenta dienas kārtībā šonedēļ. Pēdējos gados šajā reģionā vērojama neatlaidīga situācijas stabilizēšanās, ne tikai pateicoties reģiona Eiropas perspektīvai, kuras galējais mērķis ir kļūt par ES dalībvalsti, tiklīdz visas valstis izpildīs noteikumus. Horvātijas sarunu process ir krietni pavirzījies uz priekšu. Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika ir kandidātvalsts, kas gatavojas uzsākt sarunas, un mums ir izstrādāts Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu tīkls. Stabilitāti Kosovā uzturēja pagājušā gada svarīgākie notikumi.
Mēs nedrīkstam riskēt ar šiem sasniegumiem, izturoties jebkādā veidā bezrūpīgi vai pašapmierināti, pievēršoties citiem, dažreiz varbūt daudz steidzamākiem jautājumiem. Daudziem būs jautājumi par ES paplašināšanos ekonomiskās krīzes laikā, un šķiet, ka diskusijas kļūs intensīvākas, tuvojoties šī Parlamenta nākamajām vēlēšanām.
Tas ir saprotami, un es sevišķi raizējos par saviem līdzpilsoņiem attiecībā uz viņu nākotni, darbavietām un labklājību. Tajā pašā laikā nepadarīsim ES paplašināšanos par grēkāzi tam, par ko tai nav jānes atbildība. Mums nevajadzētu to vainot par pašu iekšējām ekonomiskajām un sociālajām problēmām. Tāpēc būtiskas ir labas, informatīvas sabiedrības debates, lai iesaistītu mūs visus un panāktu progresu šajā svarīgajā reģionā.
Tika izteikti aicinājumi Eiropas Savienībai konsolidēties. Tieši to mēs darām pēdējos gadus kopš vienprātības atjaunošanas paplašināšanās jautājumā, ko pieņēma Eiropas Padome un apstiprināja Eiropas Parlaments 2006. gada decembrī. Šīs atjaunotās vienprātības galvenā ideja ir nevis uzņemties jaunas saistības, bet izpildīt esošās saistības un ievērot tās. Citiem vārdiem, ja Rietumbalkānu valstis izpildīs izvirzītos noteikumus, tās var virzīties uz dalību ES.
Šajā sakarībā es ļoti atzinīgi vērtēju Ibrisagic kundzes ziņojumu. Tajā pareizi uzsvērts, cik fundamentāli svarīgi ir Rietumbalkāniem piedāvāt Eiropas nākotni. Tas ir galvenais virzošais spēks ļoti vajadzīgajai reformai un lielākai stabilitātei Rietumbalkānos. Desmit gadu pēc šausmīgajiem notikumiem Kosovā mums sev jāatgādina, kāds spēks ir Eiropas perspektīvai. Tā joprojām šodien palīdz konsolidēt stabilitāti un mieru reģionā, kas efektīvi ir mūsu pašu priekšpagalms - nē, nevis aizpagalms, bet priekšpagalms.
Mēs nevaram pārtraukt savu darbu miera un stabilitātes labā kontinentā. Kamēr Eiropas Savienība virza pati savu iestāžu reformu, mums paralēli jāturpina darbs pie rūpīgi vadīta un pakāpeniska iestāšanās procesa Rietumbalkānos, kas stiprina gan to iestādes, gan pilsonisko sabiedrību.
Līdz šim iestāšanās sarunas ar Horvātiju ritēja labi. Tāpēc Komisija 2008. gada novembrī ierosināja iniciatīvo ceļa karti, lai sasniegtu iestāšanās sarunu pēdējo posmu līdz 2009. gada beigām, pieņemot, ka Horvātija izpilda noteikumus. Vēl ir ļoti daudz darāmā, un Horvātijai jāievieš daudz reformu. Diemžēl pašlaik sarunas ir apstājušās, jo starp Horvātiju un Slovēniju risinās plašākas domstarpības. Tas ir divpusējs jautājums, kas de facto ir kļuvis par Eiropas problēmu.
Kopš janvāra, strādājot cieši kopā ar Čehijas prezidentūru un trim valdībām - Čehijas, Francijas un Zviedrijas, es esmu uzņēmies iniciatīvu palīdzēt panākt risinājumu. Mērķis ir panākt risinājumu plašākam jautājumam un ļaut turpināt Horvātijas iestāšanās ES sarunas. Šis darbs joprojām ir procesā un mums bija nepieciešama liela pacietība un mērķtiecība, lai panāktu virzību un attīstību. Vakar mums visu dienu bija sarunas ar Slovēnijas un Horvātijas, kā arī ar minēto triju valstu ārlietu ministriem. Es gribu ticēt, ka mēs esam tuvu tam, lai rastu turpmāko ceļu uz priekšu un pārvarētu šos šķēršļus, tā, lai mēs drīzumā varētu turpināt Horvātijas sarunas par iestāšanos ES.
Kas attiecas uz bijušo Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, es atzinīgi vērtēju vispārēji apmierinošo prezidenta un municipālo vēlēšanu gaitu. Pēdējo mēnešu laikā mēs pastāvējām uz to, cik svarīgas šīs vēlēšanas ir šīs valsts nākotnei Eiropā. Uz mūsu vēstījumu valsts atbildēja pozitīvi, tādējādi apstiprinot tās vēlmi virzīties uz priekšu savā iestāšanās procesā. Tomēr nevajadzētu aizmirst reformas galvenās prioritātes. Tagad patiešām ir laiks pielikt pūles, lai sasniegtu etalonuzdevumus, kas tika izvirzīti iestāšanās sarunu uzsākšanai.
Es vēlētos pateikties Doris Pack par viņas priekšlikumu un atzinīgi vērtēt iespēju apspriest Bosnijas un Hercegovinas jautājumu šodien šeit ar jums, ļoti izšķirošajā brīdī. Pagājušajā gadā Bosnijai un Hercegovinai bija progress Eiropas integrācijas ceļā, jo īpaši, parakstot SAA un stājoties spēkā starpposma nolīgumam. Pēdējo mēnešu laikā arī ir bijusi pozitīva attīstība, tostarp Prud nolīgums, progress Brcko jautājumā un virzība uz priekšu statistikai 2011. gadā. Arī SAA starpposma nolīguma īstenošana plaši rit uz priekšu.
Tā kā mums jābūt stingri pārliecinātiem par noteikumu "5+2” izpildi, lai īstenotu Augstā Pārstāvja biroja atvēršanu, tagad pastāv iespēja, ka tie varētu tikt izpildīti turpmākajos mēnešos. Nesenie soļi valsts īpašuma inventarizācijas veikšanā arī ir pozitīvs ieguldījums šajā sakarībā.
Tomēr šeit, kā arī pārējā reģionā nav iemesla pašapmierinātībai. Vispārējā reforma joprojām risinās lēni, tostarp galvenajās ES prioritātēs, un uzdevumi paliek spēkā. Joprojām ļoti aktīva ir nacionālā retorika, kas rada nevajadzīgu politisku spiedienu. Tas jāizbeidz, ja Bosnija un Hercegovina grib turpināt progresu uz Eiropas Savienību un neatpalikt no savām kaimiņvalstīm.
Serbijas valdība joprojām ir uzticīga turpināt savu Eiropas attīstības plānu, un pēdējā laikā šajā sakarībā ir bijuši vairāki pozitīvi notikumi. Tomēr, tā kā valstī aizvien vairāk ir jūtamas globālās finanšu krīzes negatīvā ietekme, ir būtiski, lai netiktu piemirsti galvenie reformas pasākumi. Strukturālās pielāgošanās procesam jāturpinās un valstij jāpilda tās saistības, jo īpaši tieslietu un likuma varas jomā.
Mēs pašlaik pārbaudām ceļus, kā mazināt finanšu krīzes ietekmi, cieši sadarbojoties ar manu kolēģi Joaquín Almunia. Mēs, piemēram, izskatām savu IPA programmu, kurā mēs apsveram iespēju pārvērst daļu 2009. gada finansējuma sadales pa dalībvalstīm tiešajā budžeta atbalstā, arī ar starptautisko finanšu iestāžu atbalstu.
Mēs augstu vērtējam Parlamenta ilgtspējīgo atbalstu ES centieniem Kosovā, kas paliek Eiropas prioritāte un centrālā un reģionālā stabilitāte. Eiropas Padome ir atkārtoti apliecinājusi, ka Kosova tāpat kā pārējās Rietumbalkānu valstis seko Eiropas perspektīvai. Padome ir aicinājusi Komisiju izmantot Kopienas instrumentus, lai veicinātu ekonomisko un politisko attīstību un ierosināt pasākumus šī virziena sekmēšanai.
Šajā sakarībā šoruden Komisija iesniegs pētījumu. Mēs pārbaudīsim, kā Kosova kā daļa no plašāka reģiona spēj progresēt ceļā uz integrāciju Eiropas Savienībā attiecībā uz stabilizāciju un apvienošanās procesu.
Visbeidzot, kopumā aplūkojot 2009. gadu un Rietumbalkānu reģionu, ir bijis diezgan labs progress vīzu liberalizācijas jomā, kas, pēc manām domām, pierāda, ka, ja iniciatīvas ir pareizas, valstis reaģē ar efektīvām reformām. Visticamākais, ka Rietumbalkānu vienkāršajiem cilvēkiem, vienkāršajiem pilsoņiem vissvarīgākais ir vienota ES politikas joma. Mēs ceram iesniegt priekšlikumu ceļošanai bez vīzām līdz Čehijas prezidentūras termiņa beigām tām valstīm, kas ir visattīstītākās šajā jomā un ir izpildījušas paredzētos noteikumus. Tas dotu iespēju Padomei pieņemt lēmumus ieviest ceļošanu bez vīzām visattīstītākajām valstīm līdz 2009. gada beigām.
Dārgie draugi, es paļaujos uz jūsu atbalstu šajā būtiskajā jautājumā par vīzām, kā arī, plašākā mērogā, par Rietumbalkānu Eiropas perspektīvu.
Bastiaan Belder
Starptautiskās tirdzniecības komitejas atzinuma sagatavotājs. - (NL) Ibrisagic kundzes slavējamā ziņojuma atzinumā Starptautiskā tirdzniecības komiteja uzsver, cik svarīgas ir ES dalības materiālās izredzes Rietumbalkānu valstu politiskajai un ekonomiskajai attīstībai.
Ņemot vērā, ka ir iespējams ievērot monopolistisku tirgus varu būtiskajās tautsaimniecības nozarēs reģionā, šāda situācija rada divkāršus šķēršļus, protams, ja tas iet roku rokā ar partiju politiskajām saitēm. Iekšējā attīstība stagnē un Eiropas uzņēmumi stāv malā. Pirmais piemērs tam ir netraucēts Delta Holding uzplaukums Serbijā, kur tās ietekmīgais direktors Miroslav Mišković ir "astoņkāja” priekšgalā. Komisārs tikās ar viņu iepriekš oktobrī.
Es jautāju Komisijai, kādus pretpasākumus jūs līdz šim esat veikuši pret Belgradu? Pirms tam 2007. gadā atnāca ziņojums no ASV vēstniecības, kurā viņi aicināja steidzami darīt galu Delta Holding monopolam, gan Serbijas pašas interesēs, gan šīs valsts Eiropas integrācijas dēļ. Komisārs runāja par attīstības dzinēju. Man jāsaka, ka šajā Serbijas dzinējā ir daudz smilšu.
Doris Pack
PPE-DE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi, pagājušā gada rudenī mums zuda visas cerības, ka pēc tā sauktā Prud nolīguma starp Bosnijas un Hercegovinas trīs galveno partiju pārstāvjiem par kopīgiem politiskiem pasākumiem vairākās politiskās jomās kaut kas reāli mainīsies politiskajā dzīvē. Kur mēs esam šodien? Lielākoties tie bija tukši spolījumi, kas, tuvāk aplūkojot, izkūpēja gaisā. Etniskā šķelšanās Bosnijā un Hercegovinā ir padziļinājusies. Aizvien vairāk zūd uzticība. Tā vietā, lai risinātu reālas problēmas, ar tautu manipulē, īstenojot bezatbildīgu politiku, kas pamatojas uz tīri etniskiem kritērijiem. Visiem Bosnijā un Hercegovinā jādod iespēja saņemt labu izglītību, visiem ir vajadzīga laba tiesu sistēma, ir vajadzīgas darbavietas, īsi sakot, viņiem ir vajadzīgas cerības uz labāku nākotni.
ES jau gadiem palīdz šai valstij ar lieliem naudas līdzekļiem un darbaspēku, bet acīmredzami viņiem ir vajadzīgas arī valsts administrācijas struktūras, kas to var uzņemties un izmantot. Es vēlētos minēt trīs galvenos punktus. Jāatrisina jautājums par valsts īpašumtiesībām. Jāievieš konstitucionāla reforma, pamatojoties uz plašu politisko un sociālo vienprātību. Vienīgi kā vienota valsts Bosnija un Hercegovina var iestāties Eiropas Savienībā.
Jāpabeidz ceļa karte vīzu liberalizācijai. Pilsoņi, tāpat kā viņu politiķi, vēlas brīvi ceļot. Tāpēc politiķiem jānodrošina, lai zaļā gaisma tiktu dota šā gada beigās. Visiem pilsoņiem ir vajadzīga darbojoša tiesu sistēma, nevis tāda, kas vienreiz spriež viena veida tiesu, citreiz atkal citādu. Visur valda bezcerība. Pilsoniskajai sabiedrībai steidzami ir nepieciešams stingrāk pacelt balsi visās jomās, lai atgādinātu politiķiem viņu pienākumus.
Tomēr ir grūti iznākt ārā no aizsega, jo partiju politiskais tīkls plešas pa visu valsti. Dažas darba vietas, ko varētu piedāvāt, ir atkarīgas no partiju labās gribas. Mēs vēlam Augstajam pārstāvim veiksmi politiķu pasivitātes Gordija mezgla pārciršanā, laissez-faire un laissez-aller, lai beidzot atgrieztos miers un stabilitāte un tautas nākotne kļūtu rožaināka nekā patlaban.
Hannes Swoboda
PSE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, vispirms es Eiropas Parlamenta Sociāldemokrātu grupas vārdā vēlētos pateikties abiem referentiem. Atkal tika nolasīt augstvērtīgi ziņojumi, un tie saņems plašu atbalstu.
Es gribētu turpināt to, ko teica komisārs Rehn, jo man šķiet, ka tas bija vissvarīgākais vēstījums šodienas debatēs, proti, nevajadzētu pārtraukt integrācijas procesu, Dienvidaustrumeiropas valstu attiecību atjaunošanu ne tikai šo valstu interesēs, bet arī mūsu pašu interesēs. Komisārs teica, ka Komisijā jābūt reālistiem. Varbūt šajā Parlamentā mēs varētu būt mazliet ideālistiski, bet pēc pēdējās notikumu analīzes arī mums jābūt reālistiem. Tas ir garš un grūts ceļš un mērķis netiks sasniegts vienas dienas laikā. Tāpēc komentāri, ko es dzirdēju no dažām personām, piemēram, "lai Horvātija pievienojas un tad uz kādu laiku būs miers”, ir nepareizs signāls. Nekas no tā, uz ko Pack kundze aicināja un tieši pieprasīja, nepiepildīsies, ja cilvēkiem būs sajūta, ka, lai nāk kas nākdams, viņi nav vēlami Eiropas Savienībā un viņu iestāšanās jebkurā gadījumā tiks novilcināta.
Otrs punkts ir, ka mums skaļi un skaidri jāpasaka, ka divpusējās problēmas, kas pašlaik mūs nomāc, vismaz procedūra, process jāatrisina tādā pat veidā kā divpusējie jautājumi, turpmāk tie jārisina pirms sākušās sarunas, lai tās neapgrūtinātu visu sarunu procedūru.
Treškārt, tas, ko teica ministrs, arī ir ļoti svarīgi. Mēs nevaram darīt politiķu darbu, nedz valstī dzīvojošo darbu viņu vietā. Valsts iedzīvotājiem pašiem jāveic savi pienākumi. Kā teica Doris Pack, politiskajiem spēkiem pašiem jāatrisina savas problēmas. Tad tiks pavērts ceļš uz Eiropas Savienību, un šim ceļam jābūt atkarīgam no šo valstu veikuma un nevis no mūsu vēlmes. Mūsu vēlme jāīsteno šeit.
Johannes Lebech
ALDE grupas vārdā. - (DA) Priekšsēdētāja kungs, Ibrisagic kundzes rezolūcijas par Rietumbalkāniem galvenais mērķis ir skaidrs. Viņa uzsvēra saistību starp reformām reģionā un valsts iespējamo iestāšanos ES. Tā ir dinamika, ko mēs tik vareni piemērojām pēdējās lielākās ES plaplašināšanās laikā. Rezolūcija nosaka vairākas praktiskas jomas, kurās šīs valstis varētu uzlabot savu sniegumu, kā arī daudzas vispārzināmas problēmas, kas skārušas šo reģionu. Tomēr man tikpat svarīgi šodien ir arī uzsvērt šīm valstīm, viņu politiķiem un iedzīvotājiem, ka viņiem pašiem jāpieliek sava roka. Arī viņiem aktīvi jāiesaistās procesā, jo ne tikai Eiropas Savienībai jānāk ar labumiem. Turklāt šajās valstīs jāveicina arī integrācijas process. Tas nozīmē, ka tām jāapkaro korupcija un noziedzība un jārada spēcīga pilsoniskā sabiedrība, kā arī uz zināšanām balstīta tautasaimniecība un sabiedrība. Šādu procesu mēs vēlētos redzēt, lai sagaidītu, ka reiz visas Rietumbalkānu valstis kļūtu par pilntiesīgām Eiropas Savienības loceklēm, kas būs pamats miera, drošības un sadarbības nodrošināšanai arī šajā Eiropas daļā.
Paul Marie Coûteaux
Priekšsēdētāja kungs, nevar būt ne runas, ka mēs apstiprinātu šādu ziņojumu. Pirmkārt, tā pastāvīgā atsaukšanās uz Lisabonas līgumu ir nepieņemama, jo šis līgums nav ratificēts un, bez šaubām, nekad tāds nebūs. Jums ar to jāsamierinās: mehānisms, kura mērķis bija ieviest pilnīgus un perfektus pasākumus, kas pārsniedz valstu kompetences robežas, ko pirms astoņiem gadiem uzsāka lielā Giscard konvencija, ir skaisti un patiesi izgāzusies.
Pats galvenais, mēs nespējam pieņemt ziņojuma ironisko toni, kur jau pats virsraksts "Stabilitātes un labklājības nostiprināšana Rietumbalkānos” ir apstulbinoši liekulīgs. Būtībā liekulīgajā ziņojumā, kas acīmredzami cenšas sagatavot jaunās valstis, galvenokārt Bosniju, tā saukto Maķedoniju, Albāniju un - kāpēc ne? - Kosovu iestāšanai ES, tiek runāts tā, it kā pašreizējā situācija Balkānos būtu stabila, pilnībā ignorējot šausmīgo spēli, ko spēlē divas lielvaras - ASV un Vācija, kuras ļoti cieši iesaistījās visa reģiona politiskajā sagrāvē.
Es vēlos jums atgādināt, ka, lai panāktu šo sagrāvi, NATO karaspēks gāja tik tālu, ka bombardēja Belgradu, Eiropas valsts galvaspilsētu. Tuvojošā desmitā gadadiena kopš šīs ļaunās epizodes, protams, tiks pavadīta klusumā, bet es vēlos to atgādināt šeit.
Kosova ir šīs politiskās sagrāves mehānisma simbols. Viegli saskatāmas ir priekšrocības, ko šīs varas var iegūt no zonas, kur valda nelikumība, kas atvērta visa veida nelegālai tirdzniecībai un atrodas mūsu kontinenta sirdī, tā, protams, ir piemērota vieta, lai ierīkotu militārās bāzes.
Tomēr Kosova atklāj uz Eiropas balkanizāciju vērstās politikas īsto seju. Tā ir Eiropa vācu gaumē, Eiropa ar reģioniem vai etniskajām grupām, Eiropa ar simtiem karogu, kas, likvidējot valstis, pamazām likvidēs tautu gribu, lai tās padarītu nekaitīgas un nodotu visa veida oligarhijām.
Ziņojumā par to nav teikts ne vārda. Klusējot, maskējoties aiz parastā labo nodomu aizsega, ka Eiropa tiek balkanizēta un neitralizēta tā, lai pazustu no vēstures lappusēm. Tomēr vēsture tiesās visu. Pašlaik, dāmas un kungi, es atstāšu jūs pie jūsu darbiem.
Charles Tannock
Priekšsēdētāja kungs, Ibrisagic ziņojums, protams, uzsver, ka stabilitāte Rietumbalkānos ir mūsu galvenā prioritāte. Būtībā, pēc manām domām, dalība ES ir līme, kas satur kopā reģionu mierā un stabilitātē. Mēs joprojām sagaidām, ka Horvātija būs nākamā valsts, kas pievienosies ES, ja Slovēnija nokārtos savu robežu strīdu, ja vien mazā Islande nepasteigsies priekšā.
Tomēr patiesībā lietas ir nedaudz āķīgākas, ņemot vērā to, ka pēc-Dayton Bosnija un Hercegovina ir tālu no tā, lai kļūtu par īstu nāciju un Grieķija kavē Maķedonijas progresu nosaukuma jautājumā. Vēl mums ir jāizšķiras par kredītiem, kā arī pastāv Vācijas un Francijas vispārēji iebildumi jebkādai tālākai paplašināšanās iespējai, kamēr Lisabonas līgums nav ratificēts, lai gan, pēc manām domām, tas ir tikai iemesls, lai vispār pārtrauktu paplašināšanos.
Daudzu ES valstu un ASV lēmums atzīt Kosovu par neatkarīgu valsti arī ir radījis jaunas sadalošas līnijas reģionā, kas tik nožēlojami ir cietis no sadalīšanas jau agrāk. Mēs jau zinām, ka Kosova nespēj pievienoties ES, jo dažas dalībvalstis to neatzīs, un līdzīgs stāsts ir par pievienošanos ANO. Turpretī kaimiņos esošās Serbija, Melnkalne un Maķedonija lēnām virzās uz iespējamo iestāšanos ES. Tā Kosova galu galā varētu kļūt par izolētu anklāvu, kurai būtu atņemta dalība ES, bet ko nākamos desmitus gadu finansētu ES nodokļu maksātāji.
Mēģinājums risināt jautājumu ar starptautiska vienpusēja dekrēta palīdzību ir radījis vairāk problēmu nekā risinājumu, jo īpaši pašā reģionā. Sabalansētāka un nosvērtāka pieeja galu galā varētu ļaut Kosovas tautai izmantot iespēju kļūt par ES dalībvalsti. Pacietība visās lietās, ne tikai ārpolitikā, ir vērtība.
Libor Rouček
- (CS) Dāmas un kungi, pat ekonomiskās krīzes laikā ES nedrīkst aizmirst savas saistības pret Rietumbalkāniem attiecībā uz ES paplašināšanos nākotnē. Tāpēc es atzinīgi vērtēju šīs debates un skaidro apstiprinājumu saistībām nākotnē veikt paplašināšanos. Eiropas integrācija ir visu Bosnijas un Hercegovinas iedzīvotāju vitālās interesēs, šai valstij mēs šodien debatēs pievēršam īpašu uzmanību. Šajā sakarībā ir jāatzīmē, ka solījums uzņemt Bosniju un Hercegovinu ES tika dots Bosnijai un Hercegovinai kā vienotai valstij un nevis tās atsevišķām daļām. Šā iemesla dēļ - un mēs to šeit esam atkārtojuši vairākas reizes - jāīsteno efektīvas reformas, kas nepieciešamas, lai iestātos ES. Bosnijas un Hercegovinas konstitucionālās reformas rezultātā vajadzētu būt funkcionējošai centralizētai valstij ar atbilstīgu likumdošanas, budžeta, izpildu un tiesu varu, kas ļautu uzturēt funkcionējošu kopējo tirgu, ieviest politisku, ekonomisku un sociālo kohēziju, un aizsargāt valsts intereses aiz robežām, kā arī reiz kļūt par ES dalībvalsti. Nobeigumā es vēlētos aicināt Rietumbalkānu valstis, Padomi un Komisiju palielināt centienus, lai tiktu atcelts vīzu režīms. Kontakti bez vīzām un personu brīva pārvietošanās būtu liels ieguvums Rietumbalkānu valstīm ceļā uz to dalību ES.
Jules Maaten
(NL) Es tikai turpināšu runāt par Bosnijas tematu un Pack kundzes rezolūciju, ko mēs ar prieku rīt atbalstīsim.
Runāt par Bosniju vienmēr ir bēdīgi, un es esmu gandarīts, ka arī komisārs varēja nosaukt dažus pozitīvus momentus attiecībā uz Bosnijas attīstību. Neskatoties uz to, jūs dažreiz nevarat saprast, vai glāze ir līdz pusei pilna vai līdz pusei tukša. Es pat dažreiz brīnos, kur tā glāze ir, ja ir runa par Bosniju.
Swoboda kungs tikko teica, ka saistībā ar attīstību ir tāda problēma, ka rodas sajūta - lai kādas izmaiņas tiktu veiktas, valsts tomēr neiestāsies Eiropas Savienībā. Tomēr, kad es runāju šeit ar cilvēkiem, man rodas pilnīgi pretējs iespaids, proti, ka viņi domā tā: "Pat ja mēs neko nemainīsim, mēs vienalga pievienosimies, jo viņiem tik ļoti mūs vajag.” Lai par kuru no šiem nepareizajiem jēdzieniem mēs runātu, mums jātiek vaļā no tiem abiem.
Ja reformas tiek veiktas un ļaudis ķeras pie cienījamas tiesiskās sistēmas izveidošanas un birokrātijas apkarošanas, tad Eiropas nākotne ir reāla, bet ja tā nenotiek, tad ne. Šis vēstījums ir skaidri jāpasaka, un man šķiet, ka Pack kundzes rezolūcijā tas ir teicami izdevies.
Pierre Pribetich
(FR) Priekšsēdētāja kungs, stabilitāte un uzplaukums Balkānos - tas ir viens mērķis, un tas ir mērķis, jo aiz visa tā stāv jautājums par mieru mūsu zonā.
Jā, iestāšanās process ir instruments, bet to nevajadzētu lēnām pārvērst par Penelopes pārklāju, kur mēs naktī izārdām to, ko dienā esam uzauduši.
Balkānu dabiska vēlme ir pievienoties Eiropas Savienībai. Tā ir skaidra politiskā griba, tā ir gaisma, kas, jo īpaši tautai, nozīmē signālu.
Es nerunāju par paplašināšanos, bet pats galvenais, kas ir vajadzīgs, ir sekmēt valstu un reģionu apvienošanos Balkānos. Jā, mums jāparāda, ka mēs esam prasīgi, ka mēs pieprasām demokrātiju un taisnīgumu, bet pastāvīgi izmantot šīs prasības, lai noraidītu integrāciju, manuprāt, ir liela politiska kļūda. Es runāju par šiem jautājumiem cita starpā, lai pierādītu divpusējos konfliktus. Mums jāvienojas par procesu - un tas ir arī ziņojumā - divpusējo problēmu risināšanai, bet bez visa, kas kavē iestāšanās procesu. Tas ir viens veids, kā veidot un pārveidot mūsu Eiropas Savienību, kas tiek paplašināta, lai iekļautu visas Balkānu valstis.
Angelika Beer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos pateikties komisāram Rehn par pārskata sniegšanu, kas notiek Rietumbalkānos šodien.
Es esmu tikko atgriezusies no Maķedonijas un Kosovas un vēlētos pieskarties trim jautājumiem. Pirmais ir Eiropas Savienības sašķeltība. Ja tā pastiprināsies kopējā ārpolitikā un drošības politikā, mums stabilitātes nebūs un mēs nespēsim pārvarēt etnisko sadalīšanos Balkānos.
Otrkārt, Vācijas konservatīvo stratēģija CDU ir uzkritusi Balkāniem kā bumba, jo tā atņem uzticamību Eiropas perspektīvai un, ja Eiropas vēlēšanu kampaņa ir jāizcīna šādā veidā, Balkānos atkal būs konflikts.
Treškārt, un tāpēc mums jārīkojas tūlīt, ne tikai, lai uzturētu perspektīvu, bet arī lai tā kļūtu realizējama. Grieķijai jāatceļ Maķedonijas bloķēšana dalībai NATO un mums jāapvienojas, lai atzītu Kosovas neatkarību, citādi EULEX misija cietīs sakāvi.
Erik Meijer
(NL) Bosnija un Hercegovina patiesībā ir kabatas lieluma Dienvidslāvija, federācija, kurā dažādām tautām ir jāizvēlas, vai dzīvot kopā draudzīgi, vai izcīnīt iekšējos konfliktus visā teritorijā.
Kopš Dienvidslāvija sadalījās 1992. gadā, ir bijuši mēģinājumi pārvērst Bosniju un Hercegovinu vienotā valstī, bet veltīgi. Es sagaidu, ka tas nebūs iespējams tuvā vai tālā nākotnē. Vienošanās starp trijām tautām un viņu līderiem par efektīvu pārvaldību ir iespējama tikai tad, ja neviens vairs nejūtas apdraudēts no citiem vai no ārpasaules. Tikai tad, kad ES Augstais pārstāvis un ārvalstu karaspēks būs atstājuši šo valsti, būs iespējams kompromiss. Līdz tam turpināsies stagnācija.
Tāpēc es nebalsoju par ierosināto rezolūciju par šo valsti, kas var vienīgi novest pie protektorāta turpināšanās un līdz ar to stagnācijas. Mums jāpatur prātā, ka Bosniju un Hercegovinu principā apdzīvo trīs tautas, no kurām neviena nav vairākumā šajā valstī un dažas no kurām jūtas saistītas ar Serbiju, daļēji ar Horvātiju, kamēr citas grib uzsvērt konkrēti Bosnijas identitāti. Mums tas jāņem vērā.
Marusya Ivanova Lyubcheva
(BG) Priekšsēdētāja kungs, man ir prieks piedalīties šī dokumenta apspriešanā, kurš uzsver, ka vislabākais pamats visu reģiona valstu nākotnei ir to pilnīga integrācija kā dalībvalstīm Eiropas Savienībā.
Balkāni ir bijuši un vienmēr būs Eiropas reģions. Sadarbības veicināšanai reģionālā līmenī arī jābūt vienam no Eiropas Savienības politikas pamatvirzieniem. Es šeit vēlētos vērst uzmanību uz nepieciešamību atbalstīt starpparlamentāro dialogu reģionālajā līmenī kā svarīgu elementu Eiropas integrācijas procesā.
Šā reģiona ES dalībvalstīm var būt svarīga loma šajā procesā. Atbalsts Sadarbības Reģionālā centra darbībai ir jo īpaši svarīgs, kas sekmīgi turpinās un uztur Stabilitātes Pakta politiku un principus, lai Rietumbalkānu reģionu pārvērstu drošības un stabilitātes zonā.
Es atbalstu vīzu režīma atcelšanu kā svarīgu soli ceļā uz Rietumbalkānu apvienošanos.
Petr Nečas
Padomes priekšsēdētājs. - (CS) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es vēlētos pateikties jums par ļoti noderīgajām debatēm. Es esmu arī iepriecināts, ka ES dalībvalstis kopumā ir atbalstījušas ideju par vīzu liberalizāciju Rietumbalkānu valstīm. Es no visas sirds vēlētos paust savu piekrišanu tam, ko teica Rouček kungs, kurš šajā sakarībā izteica ļoti kvēlu aicinājumu, jo personīgo kontaktu stiprināšana Rietumbalkānu valstu pilsoņiem un ES pilsoņiem noteikti ir pozitīvs solis, kas palīdzēs pārvarēt izolācijas sajūtu, ko dažas no šīm valstīm izjūt, un kas palīdzēs radīt Eiropu bez barjerām. Es arī cieši ticu, ka ekonomiskā krīze, ko mēs šodien piedzīvojam, nedrīkst būt par attaisnojumu paplašināšanās procesa palēlināšanai, kā to arī šeit minēja daži runātāji, piemēram, Rouček kungs. Taisni pretēji, reģiona stabilitātei ir jo īpaši svarīgi, lai process nezaudētu virzītājspēku.
Es esmu arī iepriecināts, ka ir sasniegts progress sarunās par Melnkalnes iesniegumu pievienoties ES, ko Padome ir tikko nodevusi Komisijai izskatīšanai. Prezidentūra uzskata šo soli par ļoti nozīmīgu signālu visam reģionam. Mēs arī uzskatām par svarīgu to, ka sarunas par Horvātijas iestāšanos atkal ir atjaunotas. Mēs uzskatām, ka nav lietderīgi apgrūtināt paplašināšanās plānu ar divpusējiem jautājumiem. Progress Eiropas integrācijai ar Serbiju joprojām ir izaicinājums un tas ir atkarīgs no pilnīgas sadarbības ar atbildīgo starptautisko tribunālu, tostarp atlikušo apsūdzēto aresta un nodošanas. Prezidentūra rūpīgi strādā pie pagaidu vienošanās par tirdzniecības un komerciālajiem jautājumiem, kas jāievieš no ES puses, kā arī pie Stabilizācijas un asociāciju nolīguma, kas parakstīts pagājušajā gadā, ratifikācijas procesa. Nav nekādu šaubu, cik svarīgs ir stabilizācijas un asociācijas process reformai Serbijā un dominējošās Eiropas valdības atbalstam. Prezidenta un vietējās vēlēšanās bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā ir ievēroti lielākā daļa starptautisko standartu un vispārēji atzīto noteikumu brīvu un demokrātisku vēlēšanu norisei. Tomēr ir skaidrs, ka nerodot risinājumu divpusējam strīdam par valsts nosaukumu, tās progress ceļā uz kandidāta statusu paliks minimāls.
Kas attiecas uz Bosniju un Hercegovinu, valstij jāiet uz priekšu. Atkarība no starptautiskās kopienas nepalīdz, bet drīzāk gan vājina atbildības principu un noņem atbildību no vietējiem politiķiem, kā šeit pareizi izteicās Swoboda kungs. Es vēlētos izmantot šo izdevību un aicināt Bosnijas un Hercegovinas politiskos līderus aktīvi apvienot spēkus ar mērķi vadīt savu valsti uz labāku nākotni. Nav mērķtiecīgi doties atpakaļ pie politikas, kas pamatojas uz etniskiem principiem, kā to pareizi norādīja Doris Pack. Plānotā pāreja no Augstā Pārstāvja biroja uz stingrāku ES Īpašā Pārstāvja biroju nenozīmē, ka starptautiskā kopiena vai ES pamet Bosniju un Hercegovinu. Taisni pretēji, ES ir šeit, lai palīdzētu, un tā pilnībā apzinās to, ka Bosnija un Hercegovina nav tikai vēl viens kandidāts, bet patiesībā ir ļoti īpašs gadījums ar ļoti jūtīgiem jautājumiem un problēmām. ES kā daļu no savas stratēģijas plāno izveidot biroju un politiku mieram un ir gatava pārņemt visas sadarbības aktivitātes no starptautiskās kopienas Bosnijā un Hercegovinā. Tomēr mēs to darīsim tikai tad, ja Bosnija un Hercegovina pati parādīs, ka ir gatva šādām nozīmīgām kvalitatīvām izmaiņām. Pirmais svarīgais solis ceļā uz Eiropu bija, parakstot Stabilizācijas un asociāciju nolīgumu, bet tas bija tikai sākums. Mēs esam gatavi turpināt sniegt palīdzību šajā nešaubīgi ilgajā procesā.
2009. gads ir nozīmīgs gads, un tas varētu būt izšķirošs Bosnijai and Hercegovinai. Pirmkārt, tuvojas pāreja no Augstā Pārstāvja biroja uz ES Īpašā Pārstāvja biroju. Tas ir nozīmīgs solis prom no Bosnijas un Hercegovinas atkarības. Otrkārt, laika periods pēc nākamajām vispārējām vēlēšanām 2010. gadā būtu pilnībā jāizmanto būtisku reformu plāna sekmēšanai, tostarp konstitucionālajai reformai, kā Pack kundze pareizi atzīmēja. Treškārt, viss reģions attīstās. Bosnija un Hercegovina vienkārši nevar atļauties atpalikt. Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, nobeigumā es vēlētos pateikt to, ko mēs visi gribam. Mēs gribam, lai Bosnija un Hercegovina sasniegtu progresu. Mēs atzinīgi vērtējam atbalstu, ko saņemam no godājamiem Eiropas Parlamenta deputātiem, lai sasniegtu šo mērķi.
Olli Rehn
Komisija. - (FI) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es vēlētos pateikties visiem par šīm atbildīgajām debatēm un atbalstu Eiropas perspektīvai Rietumbalkānos. Es pievienojos bažām, ko šajā diskusijā pauda deputāti, piemēram, Pack kundze, Swoboda kungs un Maaten kungs attiecībā uz Bosnijas un Hercegovinas politisko attīstību.
Dažreiz šķiet, it kā Bosnijai un Hercegovinai būtu neizsmeļamas spējas izraisīt un patiesi atjaunot politisku saspīlējumu, pat ja veselais saprāts saka, ka mums būtu jāsagaida uzlabota attīstība, lai dotos citā virzienā, un politiska samierināšanās, lai rastu vietu Bosnijas un Hercegovinas politiskajā nākotnē.
Es piekrītu Maaten kungam, ka visas Rietumbalkānu valstis piekrīt uzskatam, ka reiz tās visas spēs pievienoties Eiropas Savienībai, ja izpildīs noteikumus dalībai Eiropas Savienībā, kas balstās uz Kopenhāgenas kritērijiem. Tas arī attiecas uz Bosniju un Hercegovinu; tai piemērotajos noteikumos nebūs nekādas atlaides vai kaulēšanās, un, ja kāds domā, ka būs, viņš vai viņa kļūdās. Ir ļoti svarīgi, lai šis pareizais domāšanas veids tiktu pilnībā atbalstīts Bosnijas un Hercegovinas pašas politiskajās debatēs, lai tās pilsoņi var izdarīt paši savus secinājumus par to, kādu politiku viņiem ir tiesības sagaidīt no demokrātiski ievēlētajiem politiķiem.
Es Bosnijas un Hercegovinas nākotni redzu šādu, un mans viedoklis pamatojas uz sadarbību ar Javier Solana, ar kuru mums ir bijušas vairākas pārrunas par šīs valsts nākotni un Eiropas Savienības lomu tajā. Pirmkārt, mūsu mērķis ir pāriet no Dayton ēras uz Briseles ēru, tas ir, no starptautiskās kopienas Augstā Pārstāvja ēru uz Eiropas Savienības nostiprinātu klātbūtni Bosnijā un Hercegovinā. Tas, iespējams, nozīmē arī "divu cepuru” sistēmu, ES Īpašā pārstāvja un Eiropas Komisijas pārstāvniecības vadītāja gadījumā, lai mēs varētu izmantot Eiropas Savienības politiskos un ekonomiskos resursus vislabākajā iespējamā veidā.
Protektorātu, acīmredzami, nevar piemērot dalībai ES, un šā iemesla dēļ pāreja ir organiska sastāvdaļa, Bosnijas un Hercegovinas ciešāku attiecību ar Eiropas Savienību būtisks elements, un tas ir arī tāpēc, ka tas ir valsts politiķu un jo īpaši tās pilsoņu interesēs, lai tiktu ievēroti šā pārmaiņu procesa noteikumi un apstākļi.
Šim jautājumam ir arī politiska nozīme, jo ir pārāk vienkārši vainot starptautisko kopienu Bosnijas un Hercegovinas problēmās, kad ļaudis nevēlas ieskatīties spogulī. Ir pārāk vienkārši vainot Augsto Pārstāvi, kad vajadzētu vest sarunas un censties panākt vienošanos ar savas valsts līdzcilvēkiem. Es ceru, ka šajā sakarībā Bosnijas un Hercegovinas politiskā kultūra uzlabosies un nobriedīs un valsts plašsaziņas līdzekļi arī uzņemsies atbildību, lai nodrošinātu, ka vairs nav vietas negatīvām, nacionālistiskām runām, kā tas ir pašlaik valstī.
Otrkārt, valstij ir nepieciešama tās konstitūcijas reforma, lai spētu izveidot dzīvotspējīgu valdības sistēmu. Pašlaik Bosnijas un Hercegovinas valdības sistēma ir pārāk dārga, pārāk neefektīva un vienkārši neder dalībai Eiropas Savienībā. Tāpēc konstitūcija jāreformē - evolūcijas, ne revolūcijas ceļā - un es esmu gandarīts, ka ir signāli, ka vadošie politiķi apspriež jautājumus šajās vadlīnijās.
Treškārt, un visbeidzot, vīzu atcelšana ir izšķiroša Bosnijas un Hercegovinas nākotnei Eiropā, un es esmu pārliecināts, ka ar šādu bagāžu valsts spēs iekļauties Eiropas vairākumā, kas noteikti ir pašas valsts, tās pilsoņu un arī Eiropas Savienības interesēs.
Anna Ibrisagic
referente. - (SV) Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos pateikties Nečas kungam par iesaistīšanos šajās debatēs šovakar. Es arī vēlētos pateikties Rehn kungam par divpusēju disputu uzsākšanu, kas ir kļuvuši de facto par Eiropas problēmām, un par to, ka viņš uzsvēra, cik svarīgi mums ir nepieļaut ziedot paplašināšanos finanšu krīzes rezultātā.
Divpusējie disputi pašlaik kavē Horvātijas un Maķedonijas iespējas turpināt ceļu uz dalību ES, jo tās īsteno nepieciešamās reformas. Līdz ar manu ziņojumu Eiropas Parlaments pievienos savu balsi to korim, kas pieprasa, lai divpusēji disputi paliktu tieši divpusēji, un netiktu jaukti ar iestāšanās procesu.
Vidbeidzot, es vēlētos pateikt, ka es uzskatu, ka Rietumbalkānu paplašināšanās ir pārāk svarīga mūsu pašu kontinenta mieram, brīvībai un uzplaukumam, lai to apdraudētu.
Tāds ir vēstījums, ko es vēlētos ar savu ziņojumu nodot 500 miljoniem eiropiešu, kuriem drīz jāizvēlas jaunais Parlaments, dalībvalstu valdībām, Komisijai un Rietumbalkānu tautai un politiķiem. Tas ir vēstījums, ko jo īpaši svarīgi ir nodot laikā, kad ekonomiskā krīze rada draudus, ka aizvien vairāk cilvēki un politiķi vēlēsies aizvērt durvis aiz sevis un neļaut citiem cilvēkiem dzīvot, strādāt un tirgoties, kur viņi grib mūsu kontinentā. Tāpēc es arī ceru, ka tas ir vēstījums, kuru mani kolēģi, šī Parlamenta deputāti aiznesīs sev līdz tuvojošajā vēlēšanu kampaņā. Ja Eiropa ir kļuvusi saltāka un vairāk uz sevi vērsta, tad mūsu primārais uzdevums šeit šajā Parlamentā ir strādāt, lai tā atkal kļūtu pretimnākoša un atvērta.
Priekšsēdētājs
Es esmu saņēmis vienu rezolūcijas priekšlikumu, kas iesniegts saskaņā ar Reglamenta 103. panta 2. punktu.
Debates ir slēgtas.
Balsošana notiks piektdien, 2009. gada 24. aprīlī.
Written statements (Rule 142)
Alexandru Nazare  
Starp valstīm, ar kurām Eiropas Savienībai ir attiecības, Rietumbalkānu reģions ir īpašs gadījums. Šis reģions ir saskāries ir ļoti daudzām problēmām, kuru risināšanā vēl jāiziet daudzi etapi pirms integrēšanas procesa pabeigšanas. Tomēr tas ir reģions ar skaidru un nepārprotamu perspektīvu saistībā ar pievienošanos ES.
Gan mani kolēģi, gan es vēlējāmies nodrošināt, lai rezolūcija principā un detalizēti ES mijiedarbībā ar šī reģiona valstīm apliecinātu šo faktu. Kā jau atzīmēts manos grozījumos, mēs esam nobažījušies par virkni jautājumu: vīzu režīms, pilsoņu informēšana par ES procesu, ekonomiskā sadarbība ar Rietumbalkānu valstīm, minoritāšu tiesības, studiju programmas ES šī reģiona jauniešiem, kā arī dialoga starp parlamentiem stiprināšana vēl pirms šo valstu pievienošanās ES.
Mēs uzskatām, ka tad, ja Eiropas apvienošanas process ir palēninājies institūciju līmenī, to var turpināt pilsoņu līmenī. Vēl es uzskatu, ka, vērtējot apstākļus no šādas perspektīvas, mēs varam paust savas bažas saistībā ar reģiona stabilitāti no praktiskā viedokļa, nevis no retoriskā vai vēsturiskā skatupunkta.
Csaba Sándor Tabajdi  
rakstiski. - (HU) Eiropas Savienības paplašināšanās politika ir labākais pieejamais instruments stabilitātes saglabāšanai un miera nodrošināšanai Rietumbalkānu reģionā. Mēs ceram, ka 2011. gadā Ungārijas prezidentūras laikā varēsim uzņemt Horvātiju, taču tas ir atkarīgs no Horvātijas galīgās vienošanās ar Slovēniju par divpusējām sarunām ar starptautisku mediāciju saistībā ar Piranas līča sadalīšanu. Sarunu par Piranas līci mērķis ir atrisināt pašreizējo strīdu par robežām, kas pastāv starp abām valstīm, jo pretējā gadījumā Horvātija pavisam noteikti nevarēs kļūt par Kopienas locekli. Nākamais nosacījums ir, ka Horvātijai ir pilnībā jāsadarbojas ar Starptautisko Krimināltiesu Hāgā, meklējot un izdodot kara noziedzniekus.
