Redegørelse fra den indstillede formand for Kommissionen (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er en redegørelse fra den indstillede formand for Kommissionen.
José Manuel Barroso
Hr. formand, mine damer og herrer! Vi lever i en tid uden fortilfælde. Jeg er helt personligt overbevist om, at fremtidens historiebøger vil tale om tiden før finanskrisen og tiden efter finanskrisen. Men denne krise er ikke kun en finansiel, økonomisk og social krise. Det er også en værdikrise. Det er grunden til, at vi efter min opfattelse skal sætte vores europæiske sociale model, vores sociale markedsøkonomi i centrum for vores bestræbelser på at løse krisen.
På samme tid har krisen vist, i hvor høj grad vi er blevet afhængige af hinanden i denne globaliserede verden. Der er finanskrisen, men også energikrisen. Der er fødevaresikkerhedsproblemerne og klimaændringerne, hvor Europa nu fremstår som leder. Derfor mener jeg, at dette er sandhedens time for Europa. Ønsker vi at forme globaliseringen ud fra vores værdier ved at forsvare vores interesser, eller vil vi blot leve med globaliseringen og følge, hvor andre leder?
For mig er valget klart. Vi må tage denne udfordring op sammen, og hvis vi ikke gør det sammen, risikerer Europa at blive marginaliseret. Vi har erfaring. Jeg tror ikke, der er andre regioner i verden, der har samme erfaring som os med at skabe et indre marked, udforme fælles regler, fælles institutioner, for ikke at tale om en fælles valuta og solidaritets- og sammenhørighedspolitikken. Vi har denne helt enestående erfaring. Jeg mener derfor, at vi i stedet for at bare at leve med globaliseringen skal forme den, fordi vi helt naturligt er et laboratorium for globalisering, vi er mestre i global styring.
Tiden er ikke til status quo eller rutine. Vi skal have en forandringsdagsorden. Vi har nu mere end nogen sinde brug for et stærkt Europa. Vi vil med Lissabontraktaten være stærkere i fremtiden, og vi vil i højere grad kunne handle.
Når jeg siger et stærkere Europa, skal vi være klar over, hvad det betyder. Det betyder ikke nødvendigvis en større centralisering af beføjelserne. Jeg er tilhænger af det demokratiske nærhedsprincip, men nærhedsprincippet skal naturligvis kædes sammen med solidaritet, og beslutningerne skal træffes på det bedst egnede niveau.
Når jeg taler om et stærkere Europa, taler jeg også om den europæiske ånd, om den europæiske beslutningsproces' kultur, om fællesskabsmetoden og om viljen til at handle i fællig - ikke blot evnen til at handle, men også viljen til at handle, den politiske vilje. Vi har brug for et Europa, som ikke går på kompromis i forsvaret af sine værdier og interesser, og som tager afstand fra enhver form for protektionisme, men uden at være naiv, og som kan udvise en sådan proaktiv ånd. Det er denne proaktive ånd, der ligger bag udarbejdelsen af det dokument, som De fik tilsendt før dette møde.
Mandatet for den Kommission, som jeg for øjeblikket leder, var mandatet for den første Kommission i et udvidet Europa, det store Europa med 27 medlemsstater. Jeg mener, at vi nu, hvor vi har konsolideret dette Europa, har de rigtige betingelser på plads for en ny ambition, en ny social ambition, for vi har en krise, og arbejdsløsheden er europæernes største problem, en ny ambition i forbindelse med bekæmpelsen af klimaændringer, et område, hvor vi allerede spiller en førende rolle, og en ny ambition for, hvordan vi håndterer globaliseringen.
I sidste uge havde jeg lejlighed til at drøfte disse politiske retningslinjer med alle de politiske grupper, som havde inviteret mig. Det var efter min opfattelse en meget nyttig, konstruktiv og åben diskussion. Jeg fik forelagt mange synspunkter.
Jeg mener, at tiden nu er inde til, at vi når frem til en bred konsensus og en vis grad af enighed om, hvordan vi kommer videre. Tidligere på dagen lovede jeg Dem højtideligt, at jeg, hvis min indstilling til formand bliver bekræftet af Parlamentet, vil arbejde på grundlag af disse politiske retningslinjer under min anden periode, og at jeg sammen med de tiltrædende kommissærer vil indarbejde dem i Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram. Jeg skal ikke gentage disse retningslinjer nu, men efter at jeg har drøftet disse spørgsmål med Dem, mener jeg, at det vil være en god idé at gøre nogle af elementerne i retningslinjerne mere konkrete og at inddrage en række af Deres forslag. For at respektere åbenheden skal jeg nu gennemgå nogle af disse områder sammen med Dem.
For det første skal den grundlæggende linje være, at vi i gennemførelsen af genopretningsplanen for at komme ud af den økonomiske og finansielle krise skal holde os fremtiden for øje. Vi skal sætte skub i vores inklusive sociale markedsøkonomi. Vi vil investere i nye kilder til en bæredygtig vækst, i ny intelligent grøn vækst, i fremtidens netværk, lige fra digital infrastruktur til de europæiske supernet for elektricitet og gas. Alt dette skal tjene til at fremme en høj beskæftigelse og de sociale bestemmelser og til at styrke den europæiske samfundsmodel, samtidig med at vi skal kunne klare os godt i en mere og mere konkurrencebetonet verden.
Solidaritet skal stadig være nøgleordet. Der er allerede truffet en række beslutninger eller stillet forslag i forbindelse med strukturfondene eller med hensyn til en fordobling af vores betalingsbalancestøtte til visse lande i vanskeligheder, men derudover vil jeg satse på at bruge alle de instrumenter, jeg har til rådighed, til at hjælpe de medlemsstater, som har alvorlige budgetproblemer - dvs. de nye medlemsstater - tilbage på genopretningens vej.
Men vi kan ikke vende tilbage til den tidligere vækstmodel. Den har klart bevist, at den ikke er bæredygtig. Vi skal skabe de nødvendige betingelser for, at vi kan gå over til den lavkulstoføkonomi, der giver vores erhvervsliv konkurrencefordele, vores arbejdstagere arbejdspladser og de fremtidige generationer håb. Jeg er enig med dem, der sagde, at koordinering ikke er nok. Det er rigtigt, at vi skal udarbejde en ægte europæisk dagsorden. Ja, vi har brug for en fælles vision om en sammenhængende europæisk strategi, en EU-2020 strategi, der bygger på åbne markeder, og det kan gøres gennem en kombination af nye kilder til bæredygtig vækst, beskæftigelse og social sammenhørighed, vores klima- og energisikkerhedsdagsorden, en ny tilgang til industripolitik og overgang til et vidensamfund. Jeg står for en politik, der lægger særlig vægt på innovation og støtter SMV'erne. Det er rigtigt, at det betyder, at Lissabontraktaten skal underkastes et grundigt eftersyn efter 2010. Det er rigtigt, at vi har brug for en meget mere integreret tilgang til de økonomiske, sociale og miljømæssige dele af de forskellige strategier. Som formand for Kommissionen forpligter jeg mig til at gøre mit bedste for også at overbevise medlemsstaterne om, at det er nødvendigt at acceptere en sådan sammenhængende og koordineret linje.
Jeg sagde i retningslinjerne, at vi i vores økonomier har brug for et mere etisk, solidt og ansvarligt finanssystem. Regulering og tilsyn har ikke holdt trit med innovationen og integrationen på finansmarkederne - ikke i Europa, ikke globalt. Jeg vil gerne fremhæve, at jeg er chokeret over omfanget af den uetiske adfærd, vi har set. Vi kan ikke tillade, at tingene fortsætter som sædvanlig. Spørgsmålet om bonusser kræver f.eks. øjeblikkelig handling. Vi indtager nu en førende stilling i G20 - en proces der, som sagt i forbifarten, startede i Europa - men det er rigtigt, at der skal gøres mere. Kommissionen vil i næste uge før G20-mødet i Pittsburgh vedtage forslag om oprettelse af et ægte europæisk tilsynssystem - et system, der afspejler det indre markeds integrerede karakter.
En revision af vores arbejde om tre år vil give os lejlighed til at se, hvilken yderligere indsats, der er behov for. Det er helt afgørende, at vi får en regulering, der sikrer ansvarlighed og legitimitet i finanssektoren uden at kvæle innovation. Jeg ønsker, at Europa kan bevare sin førende stilling i verden inden for finansielle tjenesteydelser.
Jeg forklarede også i mine retningslinjer, hvorfor krisen nødvendiggør en meget stærkere fokusering på den sociale dimension i Europa på alle niveauer i beslutningstagningen - i Europa, men også på nationalt plan. Det kan godt være, at finanssektoren og økonomien udviser tegn på et genopsving, men det er nødvendigt klart at understrege, at krisen ikke er forbi for dem, der har mistet deres arbejde, og vi kan ikke sige, at krisen er forbi, før vi igen har en situation, hvor der skabes arbejdspladser i stedet for stigende arbejdsløshed.
Jeg vil gerne understrege, at jeg vil arbejde for en høj beskæftigelse og social sammenhørighed gennem en række aktioner, som jeg har drøftet med nogle af Dem.
Jeg har klart understreget den store vægt, jeg lægger på overholdelse af de grundlæggende sociale rettigheder og princippet om fri bevægelighed for arbejdstagere. Fortolkningen og gennemførelsen af direktivet om udstationering af arbejdstagere lever ikke op til disse to principper. Derfor har jeg besluttet så hurtigt som muligt at foreslå en forordning, der skal løse de problemer, der er opstået. Denne forordning vil blive godkendt i henhold til den fælles beslutningsprocedure mellem Europa-Parlamentet og Rådet. En forordning har den fordel, at den giver meget større retlig sikkerhed end en revision af selve direktivet, hvilket stadig ville give mulighed for en alt for forskelligartet omsætning af lovgivningen til national ret, og det ville tage længere tid, før man ville kunne se virkelige resultater lokalt. Men hvis vi under udarbejdelsen af forordningen opdager, at der er områder, hvor det er nødvendigt at revidere direktivet, vil jeg ikke tøve med at gøre det. Jeg vil gerne udtrykke mig helt klart. Jeg er fast besluttet på at bekæmpe enhver form for social dumping i Europa.
Spørgsmålet om en konsekvensanalyse af de sociale aspekter af alle fremtidige forslag blev også rejst, og jeg er enig i, at et er nødvendigt. Den første prøvesten for en sådan social konsekvensanalyse bør være revisionen af arbejdstidsdirektivet. Den nye Kommission vil på grundlag af denne konsekvensanalyse høre arbejdsmarkedets parter og derefter fremsætte omfattende lovgivningsforslag.
Jeg understregede i retningslinjerne betydningen af tjenesteydelser af almen interesse for vores europæiske sociale model. Lissabontraktaten understreger dette helt klart, og jeg er rede til at samarbejde med Dem med henblik på at få udarbejdet en kvalitetsramme for tjenesteydelser af almen interesse.
Jeg fremhævede også ligestilling mellem mænd og kvinder, og at det er nødvendigt at afskaffe lønforskellen mellem mænd og kvinder, og jeg vil derfor love at arbejde sammen med Dem om et charter for kvinder, også som en måde at fejre 15-årsdagen for Beijing-konferencen i 2010.
Jeg udtrykker i retningslinjerne, at jeg er fast besluttet på, at fornyelserne i Lissabontraktaten, når det gælder internationale forbindelser, herunder Tjenesten for EU's Optræden Udadtil, og stillingen som høj repræsentant og næstformand i Kommissionen, kommer til at fungere effektivt. Jeg mener, at det er en af de største fornyelser i Lissabontraktaten, og jeg forpligter mig til generelt at styrke samarbejdet med Europa-Parlamentet på området eksterne anliggender.
Men Europa har brug for midler, der er på højde med dets ambitioner. Som jeg sagde i retningslinjerne, kræver dette en gennemgribende reform af EU's budget, både hvad angår udgifts- og indtægtssiden. Vi skal væk fra en snæver fokusering på nettobalancer og i stedet gå i retning af en tilgang, der er baseret på solidaritet, byrdefordeling og retfærdighed. Det vedrører også spørgsmålet om egne indtægter. EU bør have en mere åben og effektiv metode til finansiering af sine politikker, og jeg er parat til - med Parlamentets støtte håber jeg - at føre denne kamp med medlemsstaterne, når vi omformer EU's budget. Jeg vil også samarbejde med Den Europæiske Investeringsbank for at finde nye innovative former for finansiering.
Jeg er ligeledes fortaler for intelligent regulering, og jeg vil gerne igen understrege, at en forenkling af procedurerne og en reduktion af erhvervslivets administrative byrder, med særlig vægt på SMV'erne, også vil være prioriteter i den næste Kommission. Denne opgave vil - som det også er tilfældet med konsekvensanalysestyrelsen og ex post-evalueringen - blive lagt direkte under mig, da jeg ønsker, at den fuldt ud afspejler den betydning, jeg tillægger den. Jeg vil også, som det er blevet gjort i årenes løb og sommetider under vanskelige omstændigheder, forsvare det indre markeds integritet, for uden et indre marked og uden en sammenhørighedspolitik får vi aldrig en Europæisk Union.
Men hvorfor standse her? Hvorfor kun forsvare det indre marked? Jeg ønsker at samle og fuldende de manglende led, således at erhvervslivet og forbrugerne kan drage fuld fordel af det.
Jeg vil love, at disse prioriteter vil blive afspejlet i sammensætningen af det næste kollegium, efter at jeg er blevet godkendt af Dem, men jeg kan allerede i dag gøre rede for nogle af de organisatoriske ændringer, jeg agter at indføre.
Jeg vil oprette en stilling som kommissær for retlige anliggender, grundlæggende rettigheder og borgerskab, herunder borgernes og mindretallenes rettigheder, for at afspejle, at EU er et rettighedernes og værdiernes fællesskab.
Jeg vil også oprette en stilling som kommissær for indre anliggender og indvandring, herunder sikkerhed. En af kommissærens hovedopgaver vil være at udarbejde en fælles tilgang til indvandring, dvs. fremme lovlige indvandreres integration, bekæmpe ulovlig indvandring og relaterede kriminelle aktiviteter og sikre solidariteten mellem medlemsstaterne. Vi har brug for solidaritet. Vi har brug for solidaritet, når vi støtter vores baltiske venner eller lande, der er ramt af gaskrisen mellem Rusland og Ukraine, men vi har også brug for solidaritet, når vi skal hjælpe vores venner i Middelhavsområdet, når de står over for udfordringer, som de ikke kan klar alene.
Jeg vil også oprette en stilling som klimakommissær som udtryk for, at klimaændringer er en udfordring, som skal inddrages i alle vores politikker. En engageret klimakommissær vil også udsende et vigtigt signal om, at Europa uanset det ambitionsniveau, der bliver resultatet af København, er besluttet på at holde fast i dette momentum til handling.
Det er ligeledes nødvendigt med en grundlæggende revision af, hvordan de europæiske institutioner har adgang til og bruger videnskabelig rådgivning. I den næste Kommission vil jeg oprette en stilling som videnskabelig rådgiver med beføjelser til at give proaktivt, videnskabeligt råd i alle stadier i udarbejdelsen og vedtagelsen af politikkerne. Det er et udtryk for den centrale rolle, som jeg mener forskning og innovation spiller. Jeg tror, at der er meget at gøre på det område. Hvis der er et område, hvor de fragmenterede bestræbelser i Europa ikke giver os det resultat, vi ønsker, er det netop inden for forskning og innovation. Jeg mener, at vi lige fra bekæmpelse af klimaændringer til energisikkerhed har det nødvendige potentiale, hvis vi ønsker at samarbejde inden for forskning og innovation i Europa.
Det, jeg foreslår, er intet mindre end en forandringsdagsorden for Europa. Med henblik på at føre denne ambition ud i livet har jeg foreslået et særligt partnerskab mellem Parlamentet og Kommissionen. Vi udgør de to europæiske institutioner par excellence, og det giver os et særligt ansvar for at skabe et sandt offentligt europæisk diskussionsrum. Jeg er fast besluttet på at yde mit bidrag til det europæiske parlamentariske demokrati.
Jeg har i løbet af de sidste par måneder haft lejlighed til at drøfte dette med hr. Buzek, og det har ført til mange af de forbedringer, der foreslås i mine retningslinjer. Det var som en almindelig spørgetid. Jeg har haft møder med de forskellige grupper, og jeg er rede til at acceptere de forslag, som nogle af Dem fremsatte, ikke bare forslaget om at mødes mere regelmæssigt med Parlamentets Formandskonference, men også forslaget om at etablere en dialog med Parlamentets Udvalgsformandskonference. Helt konkret vil jeg indbyde Udvalgsformandskonferencen til et møde med hele kommissærkollegiet hvert år før vedtagelsen af Kommissionens lovgivnings- og arbejdsprogram.
Vi lever i ekstraordinære tider, tider med usikkerhed og ændringer i magtforholdene. Der vil måske ske en grundlæggende ændring i forholdet mellem de største magter i verden, og der er stor fare for, at vi i disse angstfulde tider vil se et udbrud af national egoisme, utilsløret nationalisme, grim nationalisme og visse former for ekstremisme. Der er en reel fare for, at der vil blive sat spørgsmålstegn ved det, vi har opnået i den europæiske integration. Derfor er det efter min mening vigtigt med et sådant særligt forhold mellem Kommissionen og Parlamentet, således at vi kan bekæmpe denne nationale egoisme.
Jeg vil gerne slutte med en bøn til Dem alle. Vi har nu mere end nogensinde brug for et stærkt Europa og en stærk Kommission. Som formand for Kommissionen er mit parti Europa. Det næste kollegium vil som det nuværende bestå af en række medlemmer fra en række forskellige politiske familier. Det er mit ønske, at Europas politiske mangfoldighed afspejles i kollegiet og i de vigtigste poster. For kun med en sådan tværpolitisk støtte kan Europa og Kommissionen stå stærkt.
Vi har brug for en Kommission, der holder, hvad den lover. Vi har også brug for et Parlament, der kan mobilisere det flertal, der er nødvendigt for at kunne handle i Europa. Hvis De ønsker en stærk Kommission, som sommetider står fast over for medlemsstaterne og national egoisme, bør De give Kommissionen den stærke støtte, den har bug for.
Vi har alle vores forskellige politiske standpunkter, og vi kommer fra meget forskellige politiske familier, men jeg mener, at det netop er i tider som disse, i krisetider, at vi ud over vores overbevisninger også har brug for en stærk europæisk ansvarlighedsetik. Det er i denne europæiske ansvarlighedens ånd, at jeg appellerer til Dem - det er en appel, der udspringer af min lidenskab for Europa. Lad os drage ud på denne europæiske rejse sammen.
(Vedvarende bifald)
Joseph Daul
Hr. formand, mine damer og herrer! I juni bekræftede Europas befolkninger deres støtte til Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) ved for tredje gang at gøre vores gruppe til den førende kraft i Parlamentet.
Via deres stemme udtrykte vore borgere et klart valg, nemlig valget af et stabilt og stærkt Europa i en periode med krise og tvivl, valget af en social markedsøkonomi udstyret med etiske regler, og valget af en ansvarlig klima- og energipolitik. Eftersom PPE-Gruppen var den eneste gruppe, der foreslog en kandidat til formandsposten for Kommissionen flere måneder før valget, kan vi deraf udlede, at Europas befolkninger implicit godkendte valget af hr. Barroso ved at give os de fleste stemmer.
Jeg er for mit vedkommende stolt over, at PPE-Gruppen traf dette valg, og hvis jeg må sige det, stolt over, at vi løb den risiko.
Alle kender PPE-Gruppens prioriteter. Det er de prioriter, der inspirerede Europas grundlæggende fædre, og som fortsat inspirerer de fleste regeringer i Europa i dag. Den nuværende formand for Kommissionen, hr. Barroso, deler og værner om størstedelen af disse målsætninger.
PPE-Gruppen støtter hr. Barroso, for han har bevist sit værd. Han har bevist sit værd i forbindelse med energi- og klimapakken, og han har været med til, at Europa er blevet banebydende i kampen mod den globale opvarmning. Det er dette banebydende Europa, som vil være rollemodel på konferencen i København. Han har bevist sit værd i forbindelse med at højne standarden i finanssystemerne, og han har gjort det muligt for Europa at være de første, der lærte af finanskrisen, som ingen, og jeg understreger ingen, havde forudset. Det er Europa og Barroso-Kommissionen, som viser vejen for vores amerikanske og asiatiske partnere i G20.
Tidligere beskrev man Europa som en politisk dværg. Hvordan kan man så undgå at glædes over, at Europa i de to spørgsmål, som først og fremmes bekymrer europæerne - krisen og klimaændringerne - endelig befinder sig i forreste række?
Jeg vil gerne tilføje, at hr. Barroso er den første formand for Kommissionen, der har inddraget Parlamentet så tæt i sit arbejde og i fastlæggelsen af sine retningslinjer. Han er den første, der har foreslået et ægte partnerskab mellem disse to institutioner ved hjælp af en hel række konkrete foranstaltninger.
Det er efter min opfattelse en vigtig udvikling i den europæiske parlamentarisme, og det er en lejlighed, som vi i Parlamentet må gribe. Derfor håber min gruppe, at hr. Barroso vil danne en ny Kommission og begynde at arbejde så hurtigt som muligt.
Naturligvis kan formanden for Kommissionen ikke repræsentere et enkelt parti. Naturligvis skal han samarbejde med et kommissærkollegium, der tilhører forskellige politiske familier. Det hilser vi velkommen, for man kan kun opbygge Europa i en ånd af åbenhed og konsensus.
Hr. formand, fru formand for Rådet! Når det så er sagt, har jeg en bøn til Dem. Når formanden for Kommissionen er valgt, skal De straks gå i gang med at danne resten af kollegiet, uanset hvilken traktat der er i kraft.
Hr. Barroso! Til Dem vil jeg sige, at hvis et flertal af medlemmerne, hvilket jeg håber, i morgen giver Dem deres støtte, vil dette ikke være en blankocheck. Det ved De godt, men det er min pligt at understrege det endnu en gang. Eftersom PPE-Gruppen deler de fleste af Deres overbevisninger, har De også et ansvar for at sikre, at Kommissionens arbejde i de næste fem år lever op til vores og europæernes forventninger.
Vi tror på Dem, men der må ikke herske tvivl om, at vi også vil opfylde vores forpligtelser som lovgivere i et partnerskab med Dem, som De vil foreslå.
(Bifald)
Martin Schulz
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg har i de sidste dage spurgt mig selv, hvorfor en kandidat, der er så kontroversiel i alle grupper i Parlamentet, er så lidt kontroversiel i Rådet. Efter min mening er svaret indlysende. Hvis jeg var regeringschef, ville jeg også have valgt José Manuel Durão Barroso. Man kunne ikke have fået en bedre fortaler for Det Europæiske Råd i de sidste fem år. Hr. Barroso! Af den grund er Deres opfordring til et samarbejde med Parlamentet rigtig, men den kommer for sent.
(Bifald)
Et element i de sidste fem år var, at De konstant stod til tjeneste for regeringerne i EU, og det er netop en af grundene til, at der hersker så stor skepsis over for Dem. Ofte er venner farligere end fjender. De havde næppe afsluttet Deres tale med ordene "Jeg er alles kandidat", før hr. Daul sagde, at De er Gruppen for Det Europæiske Folkepartis kandidat. Hr. Barroso! Hvilken risiko udgør det ikke for Dem! Hvilken grund ville et andet eventuelt flertal i Parlamentet have for at vælge Dem, hvis Deres program er Gruppen for Det Europæiske Folkepartis program?
Vi kunne have begyndt med et andet flertal. I juli så vi, at der eventuelt på grundlag af andre overvejelser i de forskellige grupper kunne dannes et flertal i Parlamentet, som Guy Verhofstadt samlede i et reformorienteret proeuropæisk flertal. Det førte til, at afstemningen blev udsat til september, og måske ville andre ting også have været mulige. Men desværre blev Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa ikke ved med at støtte deres leder, ellers ville det have været muligt. Det er derfor vi stemmer i dag og afvejer, om det, De siger, er overbevisende.
Men De er knap begyndt at koncentrere Dem om et program, før De allerede gør noget andet. I de seneste dag har De udsendt Deres budbringere på hesteryg med følgende besked: Moi, j'ai la majorité, jeg har flertallet. Det kan godt være, at De har flertallet i morgen. Det kan godt være. Måske vil De i morgen have et flertal, der består af PPE-Gruppen og ALDE-Gruppen, hvoraf flertallet vil stemme for Dem og naturligvis den eneste gruppe, der vil stemme for Dem enstemmigt, øjeblikkeligt og uden tøven, nemlig De Europæiske Konservative og Reformister, hr. Kaczyńskis og hans broders parti, hr. Klaus' parti, Tory-partiet. De siger, at De ønsker at opnå et flertal for Lissabontraktaten, men dette er et parti, hvis medlemmer er imod Lissabontraktaten. Hvordan kan De lede Europa og være proeuropæisk, hvis De indgår en sådan alliance?
(Bifald)
Desuden drejer det sig ikke kun om Dem. Det er rigtigt, at det drejer sig om Dem, men det drejer sig også om spørgsmålet: Barroso - ja eller nej? Det drejer sig om spørgsmålet, om De vil opnå flertal eller ej. Men det drejer sig også om noget andet. Det drejer sig om, i hvilken retning Europa skal ledes, og det er ikke kun Deres beslutning. I dette tilfælde er det Rådet og først og fremmest Parlamentet, der træffer beslutning om sammensætningen af Kommissionen og om de porteføljer, som De skal fordele, og om det program for de næste fem år, som De skal forelægge.
Det drejer sig om Dem, men det drejer sig også om, om det endelig vil lykkes os at regulere det indre marked og finansmarkederne, og om det endelig vil lykkes os at få sat en stopper for billig arbejdskraft i Europa, som ødelægger den sociale sammenhørighed i vores samfund. Det drejer sig også om, om det vil lykkes os at få tilvejebragt en kursændring i EU, som Kommissionen som helhed skal støtte.
Derfor drejer det sig for vores vedkommende også om programrelaterede spørgsmål. Er det nok at reducere Europa til et spørgsmål om en enkeltperson og til spørgsmålet om, om denne enkeltperson har et flertal eller ej. Vi behøver mere. Vi har brug for sociale konsekvensanalyser. De har sagt, at De vil iværksætte dem. Vi vil bedømme Dem på, om De virkelig gør det, om De er parat til at udarbejde regler sammen med Parlamentet i en interinstitutionnel aftale.
For fremtiden skal Kommissionen på forhånd overveje konsekvenserne af sine foranstaltninger for socialsikringssystemerne i medlemsstaterne. Vi ønsker og har brug for et direktiv om offentlige tjenesteydelser, om tjenesteydelser af almen interesse. Det må ikke være sådan, at Kommissionen ikke vil hvile, før den sidste offentlige kirkegård i Europa er blevet privatiseret. Der må omsider sættes en stopper for denne strategi. Vi har også brug for en kursændring i lønpolitikken i Europa.
Hr. Barroso! Ligegyldigt hvilket redskab, vi vælger, forventer jeg at høre én sætning fra Dem. De sagde den heller ikke i dag. Men jeg forventer, at De siger den en dag. Kommissionens mål skal, især efter EF-Domstolens afgørelse i sagerne Viking, Laval og Rüffert, være lige løn for lige arbejde samme sted for både mænd og kvinder.
Dette er spørgsmål, der vedrører programmer og indhold, som vi ønsker at drøfte med Dem, men ikke kun med Dem. Det er også et spørgsmål om, hvem kommissærerne er, og hvilke porteføljer de har. Jeg ved ikke, hvad der har skadet Europa mest, Dem selv eller den kendsgerning, at De ikke forhindrede hr. McCreevy i at gøre, hvad han gjorde. Vi har brug for en kursændring i EU. Det er det, vi vil bedømme Dem på.
(Bifald)
Derfor ser vi en sammenhæng mellem afstemningen i morgen og den endelig afstemning om Kommissionen. Der er en vej dertil. Der er mulighed for at opnå større enighed og tillid, end det er tilfældet nu. Men hvis vi gør status over de sidste fem år, og hvis vi ser på, hvad De indtil videre har forelagt os - her taler jeg ikke om, hvad der måtte ske i fremtiden, men om det, der ligger på bordet nu - er der en ting, jeg kan garantere Dem for, og det er, at De ikke har min gruppes støtte.
(Bifald)
Formanden
Jeg vil gerne oplyse Dem om, at vi har en et nyt punkt i forretningsordenen. De har måske ikke alle stiftet bekendtskab med det endnu. Dette punkt siger, at hvis et medlem, der er til stede i salen, rækker et blåt kort op, kan han stille et spørgsmål til taleren. Spørgsmålet må ikke vare mere end et halvt minut, og kan kun stilles med formandens tilladelse. Det er et nyt punkt, som ikke eksisterede tidligere. Hensigten med det er at gøre vores forhandlinger mere levende.
Miguel Portas
(PT) Hr. formand! Jeg skal fatte mig i korthed. Hr. Schulz! Jeg lyttede meget nøje, og jeg er enig i meget af det, De sagde til formanden for Kommissionen, som nu stiller op igen. Jeg hørte Dem også sige, at socialdemokraterne ikke kun støtter højrefløjen, og at Europa ikke kun består af højrefløjen. Nu vil jeg gerne spørge Dem om, hvor mange medlemmer af Deres gruppe i Parlamentet - socialdemokrater, portugisere, spaniere eller englændere - der allerede har givet deres støtte til den nye kandidat på trods af Deres mening.
Martin Schulz
(DE) Hr. formand! Jeg må indrømme, at jeg ikke kender kollegaen. Men det glæder mig, at en ny kollega ....
(Tilråb)
Har han været her længe? Jeg har ikke hidtil bemærket ham. Efter det, jeg har hørt, forstår jeg hvorfor.
Vi vil træffe afgørelse om vores gruppes slutafstemning i aften. Jeg ved ikke, hvor dybe de demokratiske strukturer er i Deres parti, men vi er et demokratisk parti, og vi vil træffe vores afgørelse her i aften gennem en demokratisk afstemning.
Formanden
Jeg vil gerne sige, at kun et spørgsmål er tilladt pr. tale, da vi måske ellers ikke vil kunne afslutte forhandlingen.
Guy Verhofstadt
Hr. formand! Lige siden begyndelsen af denne udnævnelsesprocedure har Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa, som De ved, sagt, at det, det her drejer sig om, er programmet for de næste fem år, og det er ikke et spørgsmål om personer og personligheder. Det, der tæller, er kandidatens program, det program, han fremlægger nu i brede linjer, dernæst det detaljerede program, som vil blive fremlagt ved slutningen af året, når Kommissionen er blevet endeligt sammensat, håber jeg.
For det andet vil jeg gerne påpege, at vores gruppe på foranledning af nogle af mine kolleger indgående drøftede, om vi skulle vente, før vi tog en endelig beslutning. Det gik vi ind for i juli, fordi vi mente, at det var nødvendigt, at kandidaten stillede op med et program, hvilket ikke tidligere var tilfældet. Jeg mener, at vi traf en rigtig beslutning om at vente i juli, ikke at foretage en udnævnelse, men vente på de forslag, som vi nu skal drøfte. Men vi var af den opfattelse, at når kandidaten havde fremlagt sine retningslinjer, var det nyttesløst endnu en gang at sige, at vi ville vente et par uger eller måneder.
Vi oplever en økonomisk og finansiel krise, og vi har derfor brug for europæiske institutioner, og vi har brug for en Kommission. Det er ikke særlig ansvarligt ...
(Bifald)
... Det er ikke særlig ansvarligt at sige i dag, at vi skal vente. Vente på hvad? Vente to uger, tre uger, to måneder, indtil de kommer med deres forslag? De foreligger nu. Vi skal påtage os vores ansvar, enten vi stemmer for eller imod, men vi skal påtage os vores ansvar.
For det tredje var vi ikke særlig overbevist om kandidatens retningslinjer. Efter min opfattelse hviler disse forslag, selv om de sommetider er meget detaljerede, på et forkert grundlag, dvs. på den antagelse, at recessionen er forbi, at vi oplever en genopretning, og at vi ikke har brug for flere fællesskabspolitikker for at overvinde krisen. Det er et dårligt udgangspunkt, for afslutningen på krisen betyder ikke, at det er begyndelsen til en genopretning. Vi kan få økonomisk stagnation, som det er tilfældet i Japan i dag, hvor de har ventet på vækst i 10-15 år. Det er derfor nødvendigt, at vi ud over de 27 nationale planer også har en ny integreret fællesskabsstrategi. Det er et krav, vi som liberale og demokrater stiller, og det er lige så vigtigt, at Kommissionen så hurtigt som muligt fremlægger en plan, der kan rydde op i bankerne. Ikke 27 forskellige planer, som vi ser det i dag, men en fælles, konsekvent tilgang, foreslået af Kommissionen.
Hr. Barroso! De sagde i vores gruppe, at De er parat til at fremlægge forslag både om denne nye integrerede fællesskabsstrategi, som går videre end de 27 nationale planer, og om stabiliseringen af banksektoren. Det er positivt, og det, vi nu beder om, er, at disse to elementer bliver udarbejdet i detaljer og medtaget i det program, som De nu skal forberede, og som De skal fremlægge sammen med Kommissionen.
Vores støtte er helt klar. Den er betinget. Det betyder, at vi vil fortsætte med at støtte Dem, indtil vi ser, at disse elementer vil være indeholdt i alle dele af Kommissionens program, dvs. en ny integreret fællesskabsstrategi, en plan for stabiliseringen af banksektoren ud over det, De allerede nævnte i Deres tale i dag, et budget, der er baseret på egne indtægter og en midtvejsrevision af finanstilsynet. I denne sammenhæng er det stadig min opfattelse, at det er Den Europæiske Centralbanks strukturer, der skal bruges, og ikke Larosière-forslagene, som er udgangspunktet for Kommissionen og Rådet for øjeblikket.
Til sidst vil jeg gerne understege, at vores støtte, som De ved, også vil afhænge af Kommissionens nye struktur. Vi ønsker en effektiv Kommission med beføjelser, der er mere ligeligt fordelt, end det var tilfældet tidligere, og i denne sammenhæng regner vi også med det løfte, De afgav i vores gruppe, om, at en bestemt kommissær fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender med ansvar for grundlæggende og borgerlige rettigheder får en plads på Deres hold. Det er vigtigt, at denne kommissær får samme ansvar som de andre kommissærer, og ikke blot er en person, der giver dem råd.
Det er grunden til, at vi til Europas fælles gavn har brug for større dristighed og en mere ambitiøs Kommission, og vi håber, at De vil sikre dette, og vi håber også, at De med Deres endelige program vil leve op til vores forventninger.
Daniel Cohn-Bendit
Hr. formand, den indstillede formand, mine damer og herrer! Jeg må tilstå, at jeg tror, jeg hallucinerer.
Først hører vi: "Alt er ændret, derfor bliver jeg". Grunden til, at hr. Barroso skal blive, er, at alting ændrer sig, og han er stabiliteten i en verden i forandring. Okay.
Så hører jeg, hvad hr. Daul har at sige. Jeg førte valgkampagne i Frankrig. I Frankrig fik vi under valgkampen at vide, at når det gælder bankerne, er det hr. Sarkozy, når det gælder klimaændringer, er det hr. Sarkozy, når det gælder forandringer i Europa, er det hr. Sarkozy. Nu hører jeg hr. Daul sige, at når det gælder klimaændringer, er det hr. Barroso, når det gælder dette og hint, er det hr. Barroso. Elysée-palæet vil give Dem en skideballe, min ven. De vil få en skideballe. Men hele denne historie er utrolig. Ja, ja, jeg ved det. Maj 68 irriterer Dem. De vender altid tilbage med den samme gamle historie. En dag skal jeg forklare Dem, hvordan det forholder sig, hvis De ønsker at høre det.
Det eneste, jeg siger, er, at dette sted, lige her, er et sted, hvor vi har ret til at sige, hvad vi vil. José Manuel Obama: Ja, han kan! Han kan gøre alt nu. Han kan gøre alt det, han ikke kunne gøre i fem år. De vil se, hvad der sker, og til stats- og regeringscheferne, til fru Malmström vil jeg sige, at de skal passe på, for nu er det slut med den lille hr. Barroso, som lytter til dem. Nu er det dem, der skal lytte til ham. Han vil påtvinge Dem en ny integreret politik, ikke en koordinationspolitik. Nu er det Dem, der skal følge ham. Men nej, nej, stop! Hr. Barroso! Vi kender Dem. I de sidste fem år har De ikke en eneste gang sagt, at De tog fejl, sådan som jeg, Daniel Cohn-Bendit og andre har gjort det.
For De taler om europæiske værdier, De taler om europæisk etik, men problemet er, at hvis De virkelig ønsker at ændre tingenes tilstand, er der en ting, De skal forklare medlemmerne af Parlamentet og borgerne, nemlig at svaret på den finansielle og økonomiske krise samtidig skal være svaret på miljøkrisen. Desuden skal De, hvis De ønsker at gøre noget ved disse kriser, forandre Europa - reform er ikke nok - og hermed mener jeg, at De skal forandre det miljømæssigt og socialt. Der skal sættes spørgsmålstegn ved vores produktionssystem. Bankerne. Hvorfor blev de vanvittige? Fordi vi har et system, der gør dem fuldstændig vanvittige. Hvorfor? Af den enkle grund at det drejer sig om at få mere og mere og stadig mere og hurtigere.
Er hr. Barroso og stats- og regeringscheferne og flertallet i Parlamentet parate til at sætte spørgsmålstegn ved denne holdning om, at vi skal have mere og mere så hurtigt som muligt? Dette er roden til krisen, og når folk taler om bæredygtig udvikling, så drejer det sig ikke kun om nogle få isolerede foranstaltninger her og der. Det drejer sig om at forklare og forstå, at der er områder, hvor der er behov for vækst, selektiv vækst - vedvarende energikilder osv. - men samtidig er der en hel række områder, der skal bremses. Der skal være en målestok, og her hallucinerer jeg endnu mere.
Hr. Barroso! De talte om Lissabonprocessen. De talte om forskning. Så vær venlig at forklare mig en ting. I fem år, nej i fire år - sidste år efter krisen var De mere forsigtig - forklarede De os, at deregulering var grundlaget for økonomisk og miljømæssig effektivitet. Deregulering. Ja, jeg kan huske Deres taler. Jeg kan huske, hvad De sagde. Så kom kriserne, og pludselig forstod De, at det ikke fungerer sådan. Med kriserne, og det tjener Dem til ære - vi har aldrig sagt, at De er en mand uden ære. Vi siger blot, at vi i lyset af den måde, De har ledet Kommissionen på, ikke har tillid til Dem. De er europæer, men De er samtidig låst inde i en ideologi, der er selve den ideologi, der var årsag til krisen, ikke den, der kan løse den.
Og hr. Verhofstadt, det slår alt. Under kampagnen sagde vi - jeg skal slutte nu, og desuden vil hr. Barroso takke os for det - at vi ikke ønskede at stemme i juli. Nu er alle os taknemmelige for, at afstemningen ikke fandt sted i juli, for hr. Barroso har i det mindste kunnet fremlægge sit program. Hvis det havde stået til hr. Daul, hvis det havde stået til hr. Barroso, ville vi have stemt uden et program i juli, og alt ville have været rosenrødt. Så tak os i det mindste for at have fået lejlighed til at fremlægge et program.
Selv tak, hr. Barroso.
For det andet spørger De - og det er kosteligt - hvorfor en yderlig udsættelse. Af den enkle grund, og det har vi ikke set før, at Irlands befolkning skal stemme om tre uger, og hvis de, som jeg tror, og som det antages, stemmer for Lissabontraktaten, er der en ny situation for denne Kommission. De siger til os, at det er absolut nødvendigt, fordi vi befinder os i en økonomisk krise, og vi vil se, hvad der sker.
I løbet af de næste to måneder skal hr. Barroso sammensætte sin Kommission. Han vil ikke have tid til at beskæftige sig med Lissabon og heller ikke med København, fordi han skal forhandle med hr. Sarkozy. Får hr. Barnier det indre marked? Hvis hr. Barnier får det indre marked, hvad vil han så give polakkerne, som han lovede en stor Kommission? Hvad vil han give tyskerne? Hvad vil han give briterne? For Kommissionen drejer sig om at slå en handel af. Og disse handler vil holde ham beskæftiget, men medens han har travlt med at forhandle, vil de andre forhandle i København.
Det er problemet, sådan er realiteterne. Så jeg vil slutte med at sige til hr. Barroso, at det er rigtigt, at han er en mand af ære, men han skal vide, at Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance ikke har tillid til ham, og at den vil stemme mod hans udnævnelse, for vi tror, at Europa har brug for en bedre mand, en bedre mand end ham!
(Bifald)
Michał Tomasz Kamiński
Hr. formand! Hr. Cohn-Bendit har måske talt for længe, og måske er jeg ikke særlig enig med ham, men han har altid noget interessant at sige, og det er jo i sidste ende vigtigt i Parlamentet. Det giver Parlamentet den vitalitet, som De talte om i Deres tale i dag.
De Europæiske Konservative og Reformister vil stemme for den indstillede kandidat, hr. Barroso. Det gør vi ikke, fordi vi er enige med ham i alt. Desværre er der mange spørgsmål, som vi ikke er enige om. Jeg vil først nævne hans begejstring for Lissabontraktaten. Den begejstring deler vi ikke, men vi er enige i hans afsky for og fordømmelse af enhver form for national egoisme og nationalisme, sådan som han gav udtryk for i sin tale.
National egoisme og chauvinisme affødte jo et hav af elendighed i Europa, vores kontinent, hvor vi ønsker, at der hersker fred, og hvor vi ønsker at leve i fred.
Vi er ikke enige i nogle af de spørgsmål, som hr. Barroso omtalte. Vi har ret til at være uenige, og vi vil forsvare den ret, selv om der er nogen, der hele tiden anfægter den enkle kendsgerning, at der er vælgere i Europa, som har stemt på De Europæiske Konservative og Reformister, og jeg kan love Dem, at de vil vælge endnu flere. Vi vil være her, og De vil høre vores stemme.
Vi har derfor ret til på vores vælgeres vegne at sige, at vi støtter hr. Barroso i hans vanskelige opgave. Jeg er glad for, at den europæiske solidaritet er blevet nævnt i dag. Jeg er glad for, at det er blevet sagt, at Kommissionen - den nye Kommission under hr. Barrosos ledelse - vil koncentrere sine bestræbelser om at sætte os i stand til at overvinde den økonomiske krise. Det er meget vigtigt, og det glæder os, at hr. Barrosos ambitiøse program rent faktisk ser ud til at koncentrere sig om de vigtigste områder, hvor det er nødvendigt, at vi griber ind. Det viser i øvrigt, at der er et stort behov for samarbejde mellem nationerne i dagens Europa. Krisen har ramt os alle, uanset vores politiske struktur og økonomi, uanset hvilken region i Europa vores lande befinder sig. Krisen rammer os alle, og vi skal alle bekæmpe krisen.
Hr. Barroso! Når jeg siger, at vores gruppe støtter Dem, vil jeg gerne samtidig bede Dem om at sikre, at Europa ikke i de kommende måneder forholder sig indifferent over for det, der sker i verdenspolitikken. Jeg skal ikke skjule, at en af de største prøver, som efter min mening er i vente for den vestlige verden, er det, der sker i Iran i dag.
Iran er et land, som ikke gør nogen hemmelighed af sine nukleare ambitioner. Landets præsident benægter ikke blot holocaustens frygtelige forbrydelser, men han truer også i dag Israel med udryddelse. Efter min opfattelse burde en sådan adfærd ikke kunne finde sted, og den burde ikke accepteres i en moderne, demokratisk verden. Vores gruppe forventer, at Kommissionen under Deres ledelse resolut vil modarbejde de nuværende iranske myndigheders udemokratiske procedurer og udemokratiske politikker, som er rettet mod vores største allierede i Mellemøsten, mod staten Israel.
Vi forventer også - og jeg er glad for, at det altid kommer stærkt til udtryk i Deres udtalelser - at EU's udenrigspolitik altid vil være en fane for borgernes frihedsrettigheder, og at den også vil fremme vores fælles europæiske værdier ud over vores grænser.
Jeg er sikker på, at det ikke lykkedes Dem at undgå fejltagelser i den sidste valgperiode, men der er jo ingen, der beskæftiger sig med politik, der kan undgå at begå fejltagelser - sådan er det desværre i denne verden. Men i det hårde arbejde, som De påtager Dem, stoler vi på, at De vil holde de europæiske værdiers fane højt, og at De vil arbejde til gavn for- og det vil jeg gerne understrege - et fælles og forenet Europa.
Lothar Bisky
Hr. formand, hr. Barroso, mine damer og herrer! Hr. Barroso! De repræsenterer kontinuiteten i en politik, der har bidraget til den største økonomiske krise i efterkrigstidens historie. Mens spillekasinoerne i de største finanscentre åbner igen, er det verdens borgere, der betaler regningen. Følgerne af krisen er arbejdsløshed, fattigdom, lavere indtægter og mindre uddannelse. De hævder, at finanskrisen hovedsagelig havde sit udspring i USA, og at det kun var bankfolkene, der forårsagede sammenbruddet. Vi siger, at det politiske system, og herunder Kommissionen politikker, var ansvarlig for at fremme kasinokapitalisme. Det er liberalismens, dereguleringens og privatiseringens ideologi, der har ført til krisen. Hvis vi fortsætter, som vi altid har gjort, vil det føre til en endnu alvorligere krise.
Det politiske system skal tage ansvaret, lære af sine fejltagelser og opgive sine neoliberale idealer. Den europæiske politik skal konsekvent fokusere på de europæiske befolkningers interesser. Jeg kan ikke se en sådan fokusering i Deres retningslinjer, men jeg er ikke desto mindre glad for, at De i Deres tale i dag tillagde de sociale spørgsmål langt større betydning end for et år siden.
Jeg vil gerne belyse vores politiske uenighed ved hjælp af nogle eksempler. De ønsker at holde Dem til Lissabontraktaten. Men Europas befolkninger har brug for gode jobs til lønninger, der tillader dem at leve i værdighed. Vi skal have sat en nedsættelse og ikke en forlængelse af arbejdstiden på dagordenen.
Vi forventer, at den nye Kommission omstrukturerer udstationeringsdirektivet. Europa skal omsider sikre, at sociale rettigheder ikke bliver ofret på konkurrencens alter. Vi har af denne grund sammen med andre foreslået et juridisk bindende punkt om socialt fremskridt og et charter for offentlige tjenesteydelser, som vil give socialsikring og tjenesteydelser af almen interesse forrang i forhold til bestemmelserne om det indre marked. På grundlag af Deres udtalelser forstår jeg, at De ikke synes, at det er en god idé.
I Zimmermann-betænkningen kræver Europa-Parlamentet en mindsteløn på mindst 60 % af gennemsnitsindtægten i alle medlemsstater. De fastholder, at De ikke kan gøre noget. Jeg mener, De kan, f.eks. gennem retningslinjerne for beskæftigelsespolitikken.
De satser udelukkende på stabilitets- og vækstpagten, som har vist sig at være et ineffektivt redskab, især under krisen. Vi ønsker en socialpagt til erstatning for Lissabonstrategien og stabilitetspagten.
De tror, at nogle få nye bestemmelser for finanstilsynet vil kunne tøjle finansverdenens grådighed. Vi kræver et forbud mod særlig risikobehæftede former for investering og en skat på kapitalbevægelser.
De siger, at De støtter alle punkter i Lissabonstrategien. Vi ønsker et socialt Europa i stedet for en fortsættelse af denne radikale fokusering på det indre marked. Vi ønsker en satsning på nedrustning og civil konfliktstyring i stedet for den fortsatte vækst i den militære kapacitet.
Vi betragter Europa som en førende magt og ønsker at sprede ideologien om frihandel og marketisering af alle livets områder til hele verden. Vi står for en interkulturel, multilateral dialog og den størst mulige hjælp til udviklingslandene i deres bestræbelser på at overvinde den økonomiske, fødevaremæssige, finansielle og klimamæssige krise.
Jeg vil opfordre til, at vi sammen vælger en Kommission, der som mål sætter sig et socialt, fredeligt, økonomisk bæredygtigt og demokratisk EU. Hvis vi ønsker at vinde befolkningerne i Europa for det europæiske projekt, er det nødvendigt at bryde med de radikale markedsbegreber, og vi skal have mere direkte demokrati. Derfor er Barroso den forkerte mand til formandsposten.
Nigel Farage
Hr. formand! Jeg vil gerne spørge hr. Barroso om, hvorfor det haster så meget. Hvorfor ændre spillets regler? Hvorfor skal hans genvalg som formand for Kommissionen finde sted nu? Svaret er naturligvis Irland og Lissabontraktaten. Planen er at vise alle, at skibet sejler stødt, at alt går, som det skal, at det eneste, irerne skal gøre, er at rette deres lettere tåbelige lille fejltagelse, og hr. Barrosos arbejdsdokument er faktisk skrevet, som om traktaten allerede var blevet ratificeret.
Men der er noget ret så vigtigt, der bliver overset her. De har været chefen, De har stået ved roret i de sidste fem år. De har haft ansvaret for at få forfatningstraktaten presset igennem. Men tingene gik galt, ikke sandt? Franskmændene sagde nej, og hollænderne sagde nej, men De nægtede at acceptere disse demokratiske resultater, og De deltog sammen med mange medlemmer af Parlamentet i det absolutte bedrag, som Lissabontraktaten er.
De fortalte os, at man ville opgive flaget og hymnen, men det har jeg ikke set tegn på. Nej, De gav det et nyt navn og kaldte det Lissabontraktaten, men De kunne ikke afholde irerne fra at stemme, og irerne sagde nej. Men heller ikke denne gang kunne De acceptere et demokratisk resultat. Åh nej - irerne skulle stemme igen!
Hvor finder vi i alt dette, og i lyset af at De har ansvaret, princippet om demokratisk ansvarlighed? Ja, man kan hævde, at der ikke er meget demokrati tilbage i EU nu, men der burde i det mindste være en vis grad af ansvarlighed, og jeg vil hævde, at Parlamentet ikke nu lige før denne afstemning, som måske vil resultere i den fjerde forkastelse af denne traktat, og måske den, der vil betyde dens endeligt, skal indsætte Dem som formand for Kommissionen i de næste fem år, før vi har set det resultat.
Hvis det irske folk siger nej for anden gang, bør vi simpelthen respektere, hvad de siger, og De må gå af som formand for Kommissionen. Det ville ske i enhver anden profession, det ville ske i ethvert andet erhverv, og jeg vil mene, at det også bør ske i europæisk politik.
Og hvad med Deres resultater indtil videre? De havde ansvaret for Lissabontraktaten. Den forsvandt sporløst, før kreditkrisen ramte os. Nu fortæller De os, at vi skal have en kommissær for indvandring, og De fratager dermed medlemsstaterne deres mest grundlæggende ret til at bestemme, hvem der kan komme og bo, arbejde og slå sig ned i deres lande. De har presset på med Deres besættelse af klimaændringer, hvilket har ført til kæmpestore udgifter uden nogen som helst konkrete fordele. Men først og fremmest er der den kendsgerning, at De ignorerede den irske folkeafstemning, at De sagde, at irerne ikke kan standse denne traktat. Alene af den grund kan jeg ikke støtte Dem.
Men det er muligt, at jeg tager helt og aldeles fejl. Det er muligt, at De er den rette mand, når det kommer til stykket, for i går var der i Daily Telegraph en opinionsundersøgelse, hvor man spurgte, om man ønskede, at Storbritannien skulle forblive i EU, hvis Lissabon træder i kraft uden en folkeafstemning. Og for første gang i mere end 30 år sagde et massivt flertal af briterne - 43 % mod 26 % - at de ønskede, at Storbritannien skulle forlade dette EU, hvis hr. Barroso får sin vilje. Så måske har jeg uret, måske er De den rigtige mand. Vi får se.
(Bifald og munterhed fra forskellige pladser)
Ja, han er meget glad for at gå!
Krisztina Morvai
(HU) Hr. formand! Europa står ved et historisk vendepunkt. Millioner af mennesker, der tjener deres brød ved ærligt arbejde, ønsker en grundlæggende ændring. De ønsker at bekæmpe neoliberalismens og den globale storkapitals store uretfærdigheder. Det drejer sig bl.a. om små landmænd, husmænd, små virksomhedsejere og statsansatte. For at kunne gøre det har de brug for menneskerettigheder. Jeg er ked af, at kommissæren ikke er til stede nu, så han kan høre mig forsvare menneskerettighederne og borgernes rettigheder. Disse rettigheder er nødvendige, for at folk kan give udtryk for deres synspunkter, dvs. nyde godt af friheden til at mene, hvad de vil, fri forsamlingsret og ytringsfrihed og ikke blive stemplet som fascister, sådan som det skete her i Parlamentet i dag, eller blive skudt i øjet, intimideret af politibrutalitet, mishandlet, fængslet eller udsat for en karikatur af en retsproces.
Da disse begivenheder fandt sted i Ungarn i efteråret 2006 henvendte vi os til Dem, for at De kunne gøre noget. De gjorde ingenting. Hvorfor ikke? Jeg vil bede Parlamentets næstformand, hr. Schmitt, om at bekræfte, hvad der skete, hvorfor vi henvendte os til Dem. Det var på grund af det, der skete på et møde, der var organiseret af partiet Fidesz, et borgerligt parti...
(Formanden afbrød taleren)
Cecilia Malmström
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg takker for lejligheden til at sige et par ord i denne forhandling. Jeg vil gerne sige, at det er dejligt at være tilbage i Europa-Parlamentet. Forhandlingen og talerne her er unægtelig mere underholdende end hjemme i Sverige.
Jeg vil gratulere hr. Barroso for, at han så tydeligt har angivet, hvilken rolle han ønsker, at Kommissionen skal spille, og for hans reformdagsorden for de næste fem år. Jeg har også lyttet nøje til talerne for de forskellige grupper. Jeg kunne naturligvis kommentere en masse spørgsmål, men det vil jeg ikke gøre i dag, da dette jo ikke er Rådets forhandling. Det er Parlamentets forhandling med den indstillede formand for Kommissionen.
Som sagt er det ikke min opgave at kommentere det, der er blevet sagt, men jeg har fulgt forhandlingen meget nøje. Jeg vil blot sige to ting. Det første er det helt indlysende, nemlig at José Manuel Barroso er blevet enstemmigt nomineret af 27 stats- og regeringschefer, der har forskellige politiske tilhørsforhold. Han har vores klare støtte til at lede Kommissionen i endnu en periode. Men det fratager naturligvis ikke Parlamentet pligten til at granske ham og træffe beslutning om at støtte ham eller ej.
Min anden bemærkning er også indlysende, men fortjener at blive gentaget. Vi lever i meget usikre tider med store og vanskelige udfordringer. Vi har brug for et stærkt og handlekraftigt Europa, hvor de europæiske institutioner fungerer ordentligt og kan samarbejde. Vi har brug for vished, klarhed og stabilitet, således at vi sammen kan tackle de spørgsmål, som vores borgere forventer en løsning på, og hvor de forventer, at Europa kan levere.
José Manuel Barroso
Hr. formand! Lad os først komme ind på visse politiske spørgsmål.
Kommissionen er ikke og har aldrig været fortaler for en privatisering af de offentlige tjenesteydelser. Vi mener, at de offentlige tjenesteydelser er en vigtig del af vores europæiske samfundsmodel.
Men vi mener, at det er vigtigt, at disse offentlige tjenesteydelser fungerer inden for rammerne af et stærkt indre marked under overholdelse af fællesskabsreglerne.
Lad os være ærlige. Sommetider siger nationale politikere, når der er et problem, at det er Bruxelles' fejl, og når tingene går godt, siger de, at det er deres fortjeneste. Så vi skal ikke begynde at komme med disse beskyldninger om, at privatiseringer skyldes Bruxelles. Det drejer sig her om nationale beslutninger. Blandt vores medlemsstater er der nogle lande, der har besluttet at privatisere nogle af deres tjenesteydelser, men det er ikke noget, Bruxelles har pålagt dem.
Jeg mener, at man sommetider går lidt for vidt i den sædvanlige udøvelse af Bruxelles-kritik. Alle bør påtage sig deres ansvar.
En anden ting, jeg gerne vil sige, drejer sig om udstationeringsdirektivet. Direktivets principper er ganske rigtigt dem, som er blevet nævnt af Den Socialdemokratiske Gruppe, dvs. overholdelse af arbejdstagernes grundlæggende rettigheder. Det har jeg sagt gentagne gange. For os er det urørlige rettigheder, som f.eks. strejkeretten og retten til at organisere sig.
Grundlæggende rettigheder er meget vigtige. Jeg stammer fra et land, hvor der var et tidspunkt, hvor vi ikke havde borgerlige rettigheder eller sociale rettigheder, så jeg ved, hvad det betyder at have adgang til sådanne rettigheder.
Samtidig har vi fri bevægelighed i Europa. Uden en sådan fri bevægelighed ville vi ikke have et Europa. Så lad os prøve at forene de to principper. Vi skal ikke overlade det til EF-Domstolens fortolkninger. Derfor foreslog jeg her en vej frem, som var inspireret af mange af Deres forslag, og jeg er rede til loyalt at arbejde sammen med alle medlemmerne af Parlamentet om at opnå det, således at vi får et stærkere Europa, hvor vi bevarer det indre marked, men samtidig fuldt ud overholder arbejdstagernes sociale rettigheder.
Med hensyn til regulering og deregulering vil jeg gerne gøre det helt klart, hvordan det forholder sig, og jeg vil bede hr. Cohn-Bendit, om at finde en udtalelse, hvor jeg går ind for deregulering. Jeg har altid talt om bedre regulering eller intelligent regulering. Det er ikke min fejl, hvis det på fransk oversættes som deregulering. Bedre lovgivning, dvs. mieux légiferer, ikke moins légiferer.
(FR) Og hr. Cohn-Bendit! Jeg vil gerne fortælle Dem noget. De er besat af mig. Jeg er ikke besat af Dem. Tværtimod har jeg nærmest sympati for Dem, for De minder mig om min ungdom...
(Bifald)
Der er et politisk spørgsmål, som er meget vigtigt. Man kan kritisere mig for meget, og jeg skal selv være den første til at indrømme, at der er spørgsmål, som jeg selv og Kommissionen kan kritiseres for. Men vi skal opfylde vores forpligtelser med hensyn til klimaforandringen, for alle anerkender, at vi er verdens ledere i det spørgsmål. Jeg har på Kommissionens vegne modtaget komplimenter fra præsident Obama, fra FN's generalsekretær og fra nobelpristageren Rajendra Pachauri, der skrev et rørende brev til mig. Jeg skal være den første til at dele denne succes for Europa med Dem, eftersom Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance har bidraget til dagsordenen for grøn vækst.
Tag ikke fejl. Jeg går ind for grøn vækst, jeg går ikke ind for tilbagegang i Europa. Dette er vigtigt. Jeg går ind for grøn vækst, for bæredygtig vækst, men jeg går ikke ind for afindustrialisering af Europa. Jeg går ikke ind for at reducere antallet af arbejdspladser i Europa. Sagen er, at det er Kommissionen, der har gjort mest for klimaforandringerne, og det er netop Kommissionen, som hr. Cohn-Bendit har gjort til syndebuk lige fra starten. Selv før jeg fremlagde retningslinjerne, og selv før jeg præsenterede mig for Deres gruppe, sagde De nej. De fik endda fremstillet T-shirts. De "Stop Barroso-T-shirts" blev der ikke solgt mange af.
De taler om hallucinationer. Hør engang! Et parti opstillede en kandidat til valget. Jeg hørte selv Deres forslag. De foreslog en britisk konservativ, hr. Patten. Jeg tror endda, at De foreslog den franske premierminister som kandidat, hvilket viser ..., men nej, det gjorde De ikke, og jeg tror, at det var endnu en tjeneste som den, De gjorde præsident Sarkozy ved at splitte venstrefløjen i Frankrig.
Sandheden er, at hvis vi ønsker et Europa, der er tættere på borgerne, må vi træffe vores valg på grundlag af politik. Jeg så meget gerne, at de proeuropæiske kræfter støttede et proeuropæisk program. Jeg har fremlagt et meget proeuropæisk program. Det er op til Dem at stemme for mig. Det er ikke mig, der beslutter, hvem der skal støtte mig. Det er Dem, der skal stemme. Jeg har et proeuropæisk program, der er knyttet til Lissabontraktaten. Det er måske ikke den bedste nyhed for alle, men jeg tror på den. Jeg foreslår nu en ny ambition for Europa. De sidste fem år har nemlig været konsolideringsår for det udvidede EU. Jeg siger ikke undskyld for, at jeg har støtte fra de 27 stats- og regeringschefer, som er demokratisk valgt, og som naturligvis repræsenterer hele det politiske spektrum, for jeg mener, at min rolle primært var at bringe mennesker sammen. Det er første gang med det udvidede EU. Jeg undskylder ikke for at have arbejdet loyalt sammen med disse stats- og regeringschefer. Det siger sig selv, at en genvalgt formand for Kommissionen vil have øget autoritet. Jeg opfordrer Dem til at sikre stærk opbakning til en Kommission, der går ind for mere ambition, mere beslutsomme fremskridt, og et europæisk projekt med mere solidaritet og frihed. Jeg tilbyder loyalt samarbejde. Nogle mennesker har udelukket sig selv fra det. Det er en skam! Jeg vil for mit vedkommende forblive forpligtet på mine værdier, og endda på de værdier, som De undertiden forsvarer.
(Bifald)
(Hr. Cohn-Bendit hævede et blåt kort)
Formanden
Jeg skal forklare. Hr. Cohn-Bendit holder et blåt kort op, men vi opdagede for en halv time siden, at den pågældende regel kun gælder talere, der er medlemmer af Europa-Parlamentet, og ikke talere, der ikke sidder i Parlamentet, som f.eks. talere fra Kommissionen.
Måske bør vi ændre reglerne i fremtiden, men indtil videre må vi overholde dem.
Othmar Karas
(DE) Hr. formand, hr. Barroso, mine damer og herrer! Jeg vil gerne ændre tonen i denne debat og foreslår, at vi alle stiller os selv følgende spørgsmål: Hvem af os har ikke brug for at vokse og udvikle sig? Hvem af os har ikke plads til forbedring? Hvem af os begår aldrig fejl? Der skal afstikkes en ny kurs på mange områder, det gælder ikke bare for Kommissionens formand, men også for os. Der er mange nye veje, vi skal betræde.
Jeg har på fornemmelsen, at mange her leder efter én person, de kan bebrejde for de problemer, vi står over for, i stedet for at arbejde på at løse vores fælles problemer med ny styrke, nye ideer, entusiasme og visioner. Mange mennesker fremsætter insinuationer og skaber mistillid for at aflede opmærksomheden fra deres egne svagheder. Mange mennesker ser også bort fra valgresultaterne den 7. juni 2009, der danner det demokratiske grundlag for dagens forhandlinger.
Vi anklager Kommissionens formand for at gøre ting, han er tvunget til at gøre, med andre ord at overholde traktater og gennemføre beslutninger. En eller anden fremsatte i dag den fine udtalelse: "Uden frihed har vi ingen solidaritet, og uden solidaritet har vi ingen stærk effektiv Europæisk Union". Jeg vil gerne tilføje, ingen stærk Europa-Kommission. Vi er alle i samme båd. Vi er alle ansvarlige i fællesskab. Hver især har vi vores del af ansvaret. Kommissionsformanden har en stor del af det primære ansvar. Men som Martin Schulz sagde, drejer det sig ikke kun om ham. Hans styrke afhænger af os, af medlemsstaterne, af kommissærernes kompetence og kvalitet.
Det er det næste kapitel i vores bog. Hvordan vil vi gennemføre en økosocial markedsøkonomi? Hvordan vil vi omstrukturere Kommissionen? Hvordan vil vi skabe en kommissær for finansielle markeder? Hvad med den diplomatiske tjeneste? Hvad med klimabeskyttelse? I slutningen af sin tale omskrev vores formand et citat af Bronislaw Geremek: "Lad os alle arbejde hårdt på vores egen måde og få mest muligt ud af lejligheden til at skabe forandring i stedet for at køre hinanden i sænk!"
Stephen Hughes
(EN) Hr. formand! Hr. Barroso husker måske mit indlæg, da han mødtes med vores gruppe i sidste uge. Som jeg sagde dengang, har jeg læst hr. Barrosos politiske retningslinjer for den nye Kommission med stor interesse, og jeg syntes faktisk, at meget af retorikken i retningslinjerne afspejler min egen overbevisning og mine politiske prioriteringer. Jeg er sikker på, at det også gælder mange andre på venstrefløjen.
Problemet er imidlertid, at Deres retorik var nogenlunde den samme for fem år siden, da De dengang søgte posten som kommissionsformand. På det tidspunkt fremsatte De en række løfter om det sociale Europa og om at forny den femårige sociale dagsorden, som ikke er blevet indfriet. De husker måske, at De for fem år siden f.eks. om forsyningspligtydelser sagde, at De ikke ville udelukke muligheden for et rammedirektiv.
Her fem år senere har De igen i dag sagt, at EU måske kunne etablere en "kvalitetsramme for offentlige og sociale ydelser". Vi er ikke helt sikre på, hvad det betyder. Vi ved, hvad et rammedirektiv betyder, og for os er det en meget vigtig forpligtelse, som vi gerne vil have, at De påtager Dem. At fortælle os, at De ikke vil udelukke muligheden for et sådant, er simpelthen ikke nok denne gang.
Da vi så på Deres dokument i sidste uge, ledte vi efter specifikke konkrete forpligtelser, men vi fandt stort set ingen. Det vi så fandt - takket være Google - er, at selve retningslinjerne, der præsenteres som en forandringsdagsorden, i det store og hele ikke er andet end genbrug af eksisterende kommissionstekster og den eksisterende politiske dagsorden.
Tre brede kommentarer til Deres retningslinjer.
For det første tager De overhovedet ikke fat på alvoren i den store arbejdsløshed og sociale krise, vi står i, og som vil blive værre i de kommende måneder om ikke år.
For det andet mener vi, at Deres ord om en strategi ud af krisen er forhastede. Det har De modificeret i det, De har sagt til os i dag. Men det, vi burde tale om, er en strategi for tiden efter krisens afslutning, en strategi for positive indgreb på arbejdsmarkedet, ikke blot på medlemsstatsniveau, men på EU-niveau.
For det tredje er Deres forandringsdagsorden en dagsorden fra fortiden. Krisen kræver langt dristigere og langt mere fremsynede politikker, end De har i tankerne. Den nye Kommissions allervigtigste indsatsområde skal være at iværksætte en moderne og ambitiøs ny social dagsorden for Europa.
Jeg har lyttet meget nøje til det, De har sagt igen i dag om svaret på Laval-dommen i forbindelse med direktivet om udstationering af arbejdstagere. De sagde igen i dag, at en gennemførelsesforordning, uden at røre ved direktivet, er måden at gribe det an på. Det kommer simpelthen ikke til at fungere. Problemet ligger i selve direktivet, hvori der igen og igen står, at "Medlemsstaterne "kan"...". Medmindre gennemførelsesforordningen træder i stedet for eller overhaler direktivet, vil Laval-problemet fortsat bestå.
De må også undskylde, hvis vi bedømmer Dem på Deres resultater. Men Laval-dommen blev ikke afsagt i går. Hvad har De gjort i de næsten to år, der er gået, siden Laval-dommen sendte chokbølger gennem fagbevægelsen?
Et sidste spørgsmål: Vil De her i dag forpligte Dem til at gøre alt, hvad der er muligt for at få en ordentlig kønsbalance i det nye kommissærkollegium?
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Hvorfor nu? Hvorfor hr. Barroso? Det er de to spørgsmål, vi skal besvare.
Spørgsmålet "Hvorfor nu?" er allerede blevet dækket her. Vi står midt i en finansiel og økonomisk krise, og forudsætningerne for stærk økonomisk vækst og skabelse af flere job vil ikke blive skabt fra den ene dag til den anden. Vi har brug for en effektiv Kommission, og vi har brug for en fælles langsigtet EU-strategi. Vi kan ikke begynde arbejdet på den næste år. Vi skal begynde straks. Det er derfor, vi også er nødt til at stemme nu.
Hvorfor hr. Barroso? Det glæder mig at høre den klare udmelding fra Kommissionens formand, kandidaten, om den sociale markedsøkonomi, om konkurrence og om det indre marked. Som liberale har vi også høje forventninger og krav. Vi forventer, at der vil blive udviklet en fælles strategi sammen med medlemsstaterne.
På mellemlang sigt vil det ikke være nok at have et net af tilsynsmyndigheder, der overvåger de finansielle markeder. Vi har brug for et fælleseuropæisk finansielt tilsynsorgan. Som Guy Verhofstadt lige har sagt, vil midtvejsevalueringen være afgørende for os.
Som liberale mener vi, at indførelsen af en kommissær for grundlæggende rettigheder er et positivt skridt. Vi ønsker, at den pågældende får reelle beføjelser. For dem, der ikke ved, hvad det betyder, så gælder det databeskyttelse og behandling af asylansøgere ved EU's ydre grænser, som er to områder, der kræver mere opmærksomhed.
Jeg vil gerne sige et par ord om de bemærkninger, der er fremsat om den politiske situation. Jeg beklager meget, at flertallet af socialdemokrater ikke vil stemme for kommissionsformanden i morgen. Socialdemokraterne trækker sig således ud af den proeuropæiske alliance, som vi ønskede at etablere, især i forbindelse med EU-politiske spørgsmål. Hr. Schulz, hr. Bisky og hr. Cohn-Bendit er ved at organisere en rød/rød/grøn blokade af Europa, eller i det mindste prøver de på det. Det afgørende er, at vi ikke kan forsvare os mod aftalen mellem de europæiske konservative, men det er livsnødvendigt, at de liberale og kristelige demokrater bevarer EU's handleevne.
Jill Evans
(EN) Hr. formand! Jeg taler for medlemmerne af Den Europæiske Fri Alliance i Gruppen Verts/ALE. Vi tror på lighed for alle mennesker i Europa. Vi støtter uafhængighed for de nationer og regioner i Europa, der ikke i øjeblikket er selvstændige medlemsstater, men ønsker at blive det, og vi kæmper for ligeret for talere af alle sprog, hvad enten det er officielle EU-sprog eller sidestillede officielle sprog, og hvad enten de tales af flertallet eller mindretallet i en medlemsstat.
Hr. Barroso! De taler i Deres retningslinjer og igen her i dag om behovet for at skabe en følelse af tilknytning mellem EU og EU's borgere, men det kan vi aldrig opnå, før EU anerkender de virkelige nationer og folk, og før nærhedsprincippet fungerer på alle niveauer og ikke kun mellem EU og medlemsstaternes regeringer.
Hvis EU skal støtte os effektivt gennem den økonomiske krise, vise vejen, som den skal i bekæmpelsen af klimaforandringerne, beskytte offentlige ydelser, forsvare menneskerettighederne og bidrage til international fred og nedrustning, så har den brug fra bidrag fra os alle, og det inkluderer også Wales, Skotland, Catalonien, Korsika, Flandern og mange andre.
Over hele Europa finder der i øjeblikket drøftelser, høringer og folkeafstemninger sted, og jeg taler ikke om Lissabontraktaten, men om forslag til forfatningsmæssige ændringer og til større autonomi i disse lande. Jeg beklager, at disse aktuelle udviklingstendenser ikke er bekræftet, anerkendt eller behandlet i retningslinjerne, og at De ikke har fremsat forslag til større inddragelse af lande og regioner med lovgivningsmæssige beføjelser i EU's beslutningstagning, hvilket er noget vi i EFA opfatter som afgørende. Jeg vil gerne bede Dem om at acceptere at gøre det.
Timothy Kirkhope
(EN) Hr. formand! Et af de mest ætsende kritikpunkter mod EU er, at EU er mere optaget af sine egne interne systemer end af at demonstrere lederskab i globale spørgsmål eller handle på en måde, der skaber merværdi i borgernes liv. Ingen steder har denne tendens været mere tydelig end i de fuldkommen meningsløse diskussioner, vi har været tvunget til at stå igennem om, hvorvidt og hvornår vi skulle udpege formanden for Kommissionen.
Årsdagen i dag for sammenbruddet af Lehman Brothers er en rettidig påmindelse om den farlige situation, den europæiske økonomi, og især den britiske, befinder sig i. Arbejdsløsheden er stigende overalt, og der er kun nogle få uger til et afgørende globalt topmøde om klimaforandringer. Under disse omstændigheder var det absurd at forsøge at forsinke udnævnelsen af formanden for Kommissionen til efter september.
Jeg læste kommissionsformand Barrosos politiske retningslinjer med stor interesse. Jeg er meget glad for, at ECR-Gruppen havde lejlighed til at få en livlig diskussion med ham om dem. For det første må vores centralt prioriterede mål være at genstarte den økonomiske vækst og opbygge en langsigtet konkurrenceevne. På kort sigt betyder det færre økonomiske indgreb og imødegåelse af protektionismen. Derefter må vi sikre en tilbagevenden til forsvarlige offentlige finanser og arbejde på at sikre yderligere liberalisering af markedet for at genoprette erhvervslivets tillid og sikre, at der investeres tilstrækkeligt i kompetencer og menneskelig kapital samt i innovation og forskning.
Kommissionen spiller en vital rolle med hensyn til at sikre, at EU-institutionerne ikke underminerer den økonomiske genopretning ved at pålægge erhvervslivet unødvendigt store byrder. Det arbejde, kommissionsformand Barroso og kommissær Verheugen har gjort på dette område, har været betydeligt. Den sidste Kommission havde succes med at imødegå den overdrevne regulering og fremme dagsordenen for "bedre lovgivning" - om end jeg ville have foretrukket at kalde det "deregulering". Ikke desto mindre er det beklageligt, at denne succes ikke var mere udtalt, og der er afgjort brug for mere arbejde. Vi har brug for en seniornæstformand for Kommissionen med ansvar for dette arbejdsområde. Jeg vil opfordre Dem til at udpege en sådan, hvis De bliver valgt i morgen.
Vedrørende klimaforandringerne er det en kendsgerning, at EU har vist lederskab i de internationale forhandlinger på dette område, og det skal vi fortsætte med at gøre. Jeg ser positivt på den vægt, kommissionsformand Barroso har lagt på behovet for at vise, hvordan bekæmpelse af klimaforandringerne kan bidrage til at modernisere vores økonomier.
Et andet område, jeg ønsker at sætte fokus på, er forpligtelsen til at omforme EU-budgettet gennem en radikal reform. En sådan reform skulle have været gennemført for længst, og det burde have været en bindende forpligtelse.
Selv om både min gruppe og jeg personligt bakker stærkt op om genudnævnelsen af kommissionsformanden og ser positivt på nogle af de vigtigste elementer, er vi ikke enige om det hele, som min ven Michał Kamiński sagde. Jeg er alvorlig bekymret over Kommissionens planer på indvandrings- og asylområdet, og for Det Forenede Kongerige er det fortsat væsentligt at opretholde den nationale kontrol med vores grænser.
Som kommissionsformand Barroso ved fra vores drøftelser, er der problemer med Kommissionens forslag til overvågning af finansmarkederne. Der er en reel risiko for, at centrale finansielle virksomheder vil flytte uden for EU, udelukkende til fordel for vores konkurrenter.
Til sidst er der gennem hele forhandlingen blevet henvist til Lissabontraktaten. Jeg lægger ikke skjul på, og jeg vil nøjes med endnu en gang at fremhæve, at EU fortsat har fungeret ganske udmærket uden Lissabontraktaten i de forløbne tre-fire år. Der er ingen grund til, at dette ikke fortsat kunne være tilfældet.
Endelig vil jeg citere et afsnit i slutningen af kommissionsformand Barrosos manifest. Han sagde: "EU fungerer bedst, når der holdes fokus på hovedaktiviteten. Jeg ønsker at koncentrere vores begrænsede ressourcer om de områder, hvor de kan få størst virkning, og hvor de kan give den største merværdi." Jeg tror, det med andre ord betyder, at EU kan gøre mindre, men skal gøre det bedre.
Hvis det skal være kommissionsformand Barrosos parole for de næste fem år, vil det være et glimrende grundlag for fremskridt, men De fortjener under alle omstændigheder vores utvetydige opbakning ved afstemningen i morgen.
Jean-Luc Mélenchon
(FR) Hr. formand, hr. Barroso! Institutionerne tillader ikke venstrefløjen at opstille en kandidat.
Vi beklager denne betingelse om et enkelt kandidatur og de politiske aftaler mellem højreorienterede og socialdemokratiske regeringer, der gør den mulig.
Med denne betingelse ser man bort fra den udbredte opfattelse i Europa, der går lodret imod den liberale model for europæisk integration, De står for. Det er den model, som, uden at De siger et eneste ord om det, lader det europæiske ideal gå under på grund af et hav af fjendtlige sofavælgere ved EU-valget, især - og det er bemærkelsesværdigt - i de nye medlemsstater.
Det er den model, der har gjort drømmen om et beskyttende Europa til en maskine, som ødelægger vores sociale rettigheder og vores nationale industrier, og som får folk til at konkurrere mod hinanden for at tjene til livets ophold. Stadig flere mennesker siger: "Der kommer ikke noget godt fra EU".
De så ikke finanskatastrofen og miljøkatastrofen komme til trods for alle advarslerne, for der var advarsler. De hjalp dem på vej - De, og de andre - med dette diktatur af fri og fair konkurrence, der forkrøbler vores samfund og ødelægger deres samfundssind og vores offentlige tjenesteydelser.
Nu ændrer De ordene, men ikke gerningerne. Deres program kan imidlertid opsummeres i én sætning - jeg ved ikke om det franske ordspil kan oversættes, men her kommer det: "Jo mere tingene forandres, desto mere forbliver de uændrede". Europa har imidlertid brug for en omfattende forandring for at vende ryggen til en epoke, til en arkaisk og svunden æra, kapitalismens og den maksimale produktivitets æra.
Forandringen kunne derfor begynde med en afvisning af at give Dem kommissionsformandsposten. Derfor vil vores delegation ikke stemme på Dem.
Timo Soini
(FI) Hr. formand, hr. Barroso! De aflagde besøg hos vores euroskeptiske gruppe, og det satte vi pris på. Det var på tide at diskutere problemer, og De fik nogle barske spørgsmål bl.a. fra mig. Jeg bryder mig imidlertid ikke om, at der kun er én kandidat. Hvis vi endvidere ikke accepterer Dem nu, bliver det så ligesom i Irland, hvor hr. Barroso kom nogle få måneder senere iført et andet slips, og så stemte alle igen om det samme? De kan lide Kommissionen. Jeg har læst dette dokument meget omhyggeligt. De siger heri, at Kommissionen er uundværlig, og at det kun er Kommissionen, der har autoritet til at fremsætte forslag, som tager højde for alle borgeres interesser, og at kun Kommissionen har autoritet og uafhængighed.
Hvor er nationernes Europa? Hvor er de europæiske parlamenter, og hvor er de europæiske vælgere? Siger de ikke, at det er for deres skyld, at EU holdes kørende? Det tror jeg faktisk ikke ret meget på. De bør kæmpe for arbejderen, kæmpe for arbejderne, for det kan den trætte venstrefløj ikke længere. Kæmp for de små iværksættere. Vi mangler ikke arbejdstagere, vi mangler arbejdsgivere. Gør et godt stykke arbejde fra bunden, så mennesker kan komme til at beskæftige andre - på den måde kan Europa komme videre. Til sidst vil jeg sige til kommissionsformand Barroso, at vi ikke ønsker EU-skatter, tak, vi har allerede skatter nok.
(Bifald)
Francisco Sosa Wagner
(ES) Hr. formand! Jeg vil gerne rette mine bemærkninger til hr. Barroso.
Jeg har lyttet til Dem med stor interesse og også med stor respekt i meget lang tid, faktisk lige siden De var politiker i et land, der ligger meget tæt på os og også står vores hjerter meget nær, nemlig Portugal.
Men De har lige overrasket mig fuldstændigt. Det er der to grunde til. For det første har De udvist foragt for den gruppe, jeg tilhører - gruppen af løsgængere - ved ikke at give os så meget som et minut af Deres tid til at forklare Deres politiske forslag. Vi repræsenterer mange EU-borgere, og De har udvist foragt for alle vores vælgere.
For det andet er Deres politiske plan svag, og Deres politiske forslag i dokumentet "Politiske retningslinjer for den næste Kommission" er dårlige. Disse forslag omfatter ikke engang det, De selv forsvarede i Deres periode som formand for Kommissionen. Jeg er overrasket over, at spørgsmål som energi, der er blevet håndteret godt i hele Deres embedsperiode, nu hvor De fremlægger Deres forslag til den næste ...
(Formanden afbrød taleren)
Carlos Coelho
(PT) Hr. formand, fru Malmström, hr. Barroso! Jeg vil indlede med at sige tillykke. Først vil jeg gerne sige tillykke med de fem års arbejde som formand for Kommissionen, hvor De har vist fasthed i samarbejdet med medlemsstaterne, f.eks. i klima- og energispørgsmålet, og en evne til at skabe kompromis og konsensus, f.eks. vedrørende de finansielle overslag, til trods for de øgede vanskeligheder som følge af udvidelsen, den institutionelle krise og den internationale finanskrise.
For det andet vil jeg sige tillykke med de politiske retningslinjer for den næste Kommission, som De har forelagt Parlamentet. Desværre er det i et demokrati ikke muligt at gøre alle glade. Nogle mennesker kan ikke lide Dem, fordi De er for europæisk, og andre på grund af ideologiske fordomme. Atter andre sammenligner Dem med fortiden, idet de glemmer, at der i dag er 27 medlemsstater, hvis interesser skal forenes, ikke længere bare 12, og at Parlamentet heldigvis har større beføjelser, og at samarbejdet mellem institutionerne er mere krævende.
Andre ønsker at udsætte beslutningen. En udsættelse ville skabe et vakuum og ville svække både Kommissionen og EU. Verden venter ikke på os. Så sent som i går holdt den brasilianske præsident en tale, hvor han smed G8 i historiens skraldespand og støttede G20. Verden står ikke stille, mens Europa bringer orden i sit hus og vælger sine ledere. En udsættelse af beslutningen ville være det samme som at acceptere, at Europa er irrelevant i en mere global verden.
Jeg er naturligvis stolt over, at det er en portugiser, der er formand for Europa-Kommissionen, men min støtte er ikke kun udtryk for national solidaritet. Den er et udtryk for min anerkendelse af det arbejde, De har gjort, og for, at jeg er enig i Deres prioriteringer, som jeg gør til mine, nemlig økonomisk vækst, investering i innovation, uddannelse og bekæmpelse af arbejdsløshed, vægt på betydningen af økonomisk og social samhørighed, investering i miljø og bekæmpelse af klimaforandring, større sikkerhed uden at give køb på friheden samt en styrkelse af borgerskab og borgerdeltagelse.
Jeg ser positivt på det, De netop har foreslået om samarbejde, om at bringe Parlamentet og Kommissionen tættere sammen til gavn for vores fælles Europa. Det er på tide, at Parlamentet giver stats- og regeringslederne fra forskellige politiske familier en grund til enstemmigt at genudnævne Dem til formand for Kommissionen. Held og lykke, jeg håber, De får succes med Deres arbejde.
Hannes Swoboda
(DE) Hr. formand, hr. Barroso! Jeg baserede min valgkamp som socialdemokratisk spidskandidat i Østrig på en stærk EU-regulering af de finansielle markeder, en ændring af direktivet om udstationering af arbejdstagere, beskyttelse af offentlige tjenesteydelser og en vurdering af lovgivningens sociale følgevirkninger. Da intet af dette blev opnået af den foregående Kommission, som De var formand for, har jeg arbejdet ud fra den antagelse, at vi har brug for en ny Kommission og en ny kommissionsformand. Nu siger De, at De vil gøre alt det, jeg har bedt om. Hvordan kan vi pludselig begynde at tro på, hvad De siger?
Min kollega, Stephen Hughes, har allerede henvist til, at det ikke lykkedes den første Barroso-Kommission at opfylde mange af de løfter, De allerede havde afgivet. I de næste par år vil De få tid til at bevise, at De virkelig tager det her alvorligt. At tage det alvorligt betyder i dette tilfælde, at man har støtte fra de mennesker, der ønsker at gennemføre disse foranstaltninger.
Det er allerede gjort klart, at De i morgen vil få støtte fra mange mennesker, der ikke har noget at gøre med disse materielle mål. De vil få megen støtte fra de medlemmer af Parlamentet, der har forhindret en opfyldelse af disse mål eller har afvist disse mål, f.eks. i forbindelse med direktivet om udstationering af arbejdstagere og foranstaltningerne om offentlige tjenesteydelser, og som er gået stærkt ind for privatisering. Disse medlemmer vil støtte Dem i morgen. De må bevise, at De kan danne et nyt flertal i Kommissionen, der virkelig ønsker at nå disse mål.
Som svar til hr. Lambsdorff, der siger, at dette kun kan være en tysk valgkampagne, og at socialdemokraterne er ved at forlade den europæiske vej, vil jeg gerne sige, at det ikke er socialdemokraterne, men Dem, der indgår i en alliance med ægte EU-modstandere, og det er problemet. Mange af os ville være rede til at støtte Dem, hvis Kommissionen havde en klar holdning til den sociale dimension. Vi noterer os de løfter, De har afgivet i dag, men vi forventer også en beslutning, der viser, at de spørgsmål, jeg har omtalt her, vil blive taget alvorligt i den kommende Kommissions politik.
Marielle De Sarnez
(FR) Hr. formand, hr. Barroso! Der er medlemmer af Parlamentet, herunder mig selv, der ikke vil vise Dem tillid ved afstemningen i morgen. Jeg ønsker her at anføre årsagerne til denne beslutning og vil også give udtryk for vores bekymringer, fordi jeg mener, de fortjener at blive hørt.
Vi mener, at Kommissionen i dag er noget mindre stærk, end den var for fem år siden. Vi mener, at den for ofte bevidst har valgt at give efter for Rådet for ikke at genere nogen. Vi mener også, at den har været ude af stand til at udnytte den magt, den har i henhold til traktaterne, denne initiativret, som i krisetider burde være en initiativpligt. Vi mener endelig, at Kommissionen ikke længere er det sted, hvor det fastlægges, så alle kan høre det, hvad der er Europas almene interesse, og at intet af dette er godt for Europa.
Dette Europa har brug for en vision, det har brug for beføjelser til at udtænke og skabe en ny udviklingsmodel, og det har brug for nye løsninger på økonomiske spørgsmål, som f.eks. hvordan vi kan vi opnå en større industriel og budgetmæssig integration, hvordan vi kan prioritere det langsigtede frem for det kortsigtede, hvordan vi f.eks. på lovgivningsområdet kan sikre, at bankerne først og fremmest er der for at støtte virksomheder, husholdninger og europæiske investorer, hvordan vi kan oprette en europæisk tilsynsmyndighed, der kan drøfte sociale spørgsmål på lige fod med sit amerikanske modstykke, hvordan vi kan gennemføre en beskæftigelsespagt, hvordan vi kan opnå en mere opadgående harmonisering på det monetære område, hvordan vi kan bruge og vise solidaritet, hvordan vi. måske i fremtiden, kan opnå yderligere udvidelse af euroområdet, også inden for bæredygtig udvikling, og hvordan vi kan få denne overgang til at fungere, ikke blot i Europa, men også i udviklingslandene.
Det er nogle af de spørgsmål, De står over for. Det er derfor, jeg mener, at vi har brug for en Kommission, der kan genoplive den almene interesse på europæisk plan og en vision herfor, ganske enkelt for at give ideen om EU ny mening. Det er på det grundlag, vi skal bedømme Deres fremtidige handlinger. Tak for opmærksomheden.
Sven Giegold
(DE) Hr. formand, hr. Barroso! Dybden af krisen i Europa blev ikke kun forårsaget af uetisk adfærd på finansmarkederne. Andre årsager omfatter voksende social ulighed, farlige makroøkonomiske ubalancer mellem medlemsstaterne, hvilket førte til manglende solidaritet, og Europas afhængighed af stigende ressourcepriser.
De europæiske borgere fortjener en Kommission, der gentagne gange sætter disse dybereliggende årsager tilbage på dagsordenen i stedet for at gøre dem til tabuer, i stedet for at gøre det modsatte og i stedet for at lægge ansvaret over på medlemsstaterne. Vi har brug for ordentligt koordinerede økonomi- og finanspolitikker i Europa. Vi har brug for samarbejde på skatteområdet i Europa, så der kan sættes en stopper for skattedumpingen. Først da vil det blive muligt at standse spredningen af sociale splittelser og at finansiere de miljøvenlige investeringer, der er behov for. Vi har brug for en politik, som konsekvent fremmer grøn teknologi og livsstil med henblik på at sikre en hurtig nedbringelse af EU's afhængighed af udtømmelige ressourcer. Det vil betyde en grøn miljørevolution.
Hr. Barroso! Jeg kan ikke finde nogen af disse ting i Deres program, og det er derfor jeg ikke kan stemme for Dem.
Roberts Zīle
(LV) Hr. formand, hr. Barroso! I årevis havde nogle af de mindre, nye medlemsstater allerede opretholdt en fast kurs for deres nationale valuta over for euroen, før de kom med i EU. Det gjorde det muligt for EU's finansielle sektor at investere i disse lande med den største fortjeneste. Men hvis de pågældende lande skal bevare den stramme valutakurs i disse krisetider, vil det medføre et socialt dramatisk fald i folks indkomster og i spekulative angreb på de udenlandske valutareserver i landenes centralbanker. Det koster både indbyggerne og Europa-Kommissionen som långiver dyrt. En hurtigere indførelse af euroen i disse lande ville mindske omkostningerne og skabe stabilitet. Derfor så jeg gerne hr. Barroso fremme en anvendelse af Maastricht-kriterierne, der passer på disse krisetider, med lige så megen iver som den, hvormed han forsvarer Lissabontraktaten.
Joe Higgins
(EN) Hr. formand! Jeg var imod, at hr. Barroso blev udpeget til formand for Kommissionen. Hr. Barroso bruger Europa-Kommissionen til at blande sig i det irske folks demokratiske ret til frit at beslutte, om det vil acceptere eller forkaste Lissabontraktaten ved folkeafstemningen den 2. oktober.
Med stor kynisme har hans Kommission sendt kommissionsmedarbejdere ud på skoler over hele Irland i de seneste dage for, formentlig, at tale om, hvor god Europa-Kommissionen er - i virkeligheden et signal til deres forældre om, at de bør stemme ja til Lissabon. Endvidere har en højtstående embedsmand fra Kommissionen åbent deltaget i offentlige møder med organisationer, der kæmper for et ja til Lissabontraktaten.
Ligesom Cæsar Augustus sender hr. Barroso sine udsendinge ud for at fortælle det irske folk, hvad de skal gøre. Vi vil tage en demokratisk debat med hvem som helst, men det er groft misbrug af skatteydernes penge, at embedsmænd blander sig i denne debat til fordel for den ene side.
(GA) Hr. Barrosos politikker er overhovedet ikke til gavn for europæiske arbejdstagere, og Lissabontraktaten er ikke til gavn for europæiske arbejdstagere, men fremmer snarere militarisering og privatisering, og derfor vil vi ikke acceptere hr. Barroso som ny kommissionsformand.
Nicole Sinclaire
(EN) Hr. formand! Hr. Barroso forsvarer et Europa med ambitioner. Det har EU bestemt levet op til. 27 stater på 50 år, og Lissabontraktaten vil - hvis den bliver ratificeret af Irland - markere dødsstødet for deres nationale suverænitet og springbrættet for EU's overtagelse.
Men vi i UKIP afviser hr. Barrosos plan for europæisk integration, fordi vi ved, at individuelle medlemsstater ikke er irrelevante. National suverænitet er fundamentet for vores værdier og hjørnestenen i Det Forenede Kongeriges demokrati. I EU kommer menneskerettigheder - hvad enten det er individuelle eller kollektive - i anden række efter solidaritet for europæere. De to er direkte uforenelige, men hr. Barroso sætter dem alligevel sammen som kernen i sin vision for EU i de næste fem år med solidaritet som hjørnestenen for det europæiske samfund.
Vi i UKIP foretrækker suverænitet frem for solidaritet. Når medlemsstaternes borgere udtrykker synspunkter i nationale folkeafstemninger, bør resultatet være endeligt af respekt for deres ret til deres meninger, men EU's version af borgernes rettigheder er at få dem til at stemme og stemme igen i nationale folkeafstemninger, indtil de kan give efter for presset og stemme ja.
Det var sådan, vi fik Maastrichttraktaten og Nicetraktaten, og nu følger EU den samme taktik og tvinger Irland til at stemme igen om Lissabontraktaten, selv om det allerede har forkastet den, som Frankrig og Nederlandene gjorde. Hvad slags rettigheder er det, når de uden videre forkastes i solidaritetens navn. UKIP sætter suverænitet og borgernes rettigheder over solidaritet. Vi forkaster Lissabontraktaten og kommissionsformand Barrosos vision om den.
Hans-Peter Martin
(DE) Hr. formand! Vi har brug for en revolution i demokratiet. Hr. Barroso! Forestil Dem blot, at De skulle stille op til valg i Europa, kun Dem og ingen anden kandidat. Hvilken procentdel af stemmerne ville De få? Hvad ville borgerne gøre?
De ville formentlig have lyttet til Dem i dag og set, at De lovede alle alt. Forhåbentlig ville de også finde ud af, hvad De gjorde for fem år siden. Det var dengang, De lovede de fleste mennesker en hel masse. Det drejer sig om at sammenligne, hvad De lovede dengang, og hvad De lover nu, med det, vi kan forvente. Jeg tror, det er meget meget lidt.
De repræsenterer det gamle Europa, det mislykkede Europa, bidraget til finanskrisen som følge af Kommissionens svigt, det manglende engagement i klimaspørgsmål og så videre, og så videre. Jeg ville stemme sammen med flertallet af EU-borgere, for jeg tror ikke, De ville få mere end 10 eller 12 eller 15 % af stemmerne.
Werner Langen
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer, hr. Barroso! Jeg vil gerne starte med at sige, at de tyske konservative (CDU/CSU) medlemmer af Parlamentet vil støtte Dem i Deres forsøg på at få en ny embedsperiode. Vi har dog specifikke forventninger til Dem og naturligvis til den kommende Kommission i denne anden embedsperiode. Det vil jeg gerne gøre helt klart.
Vores krav fokuserer på fremtiden, men vi bygger jo på fem års erfaring, og derfor vil jeg kort fremhæve, hvilke ændringer vi gerne vil se. Efter vores mening har de sidste fem år både budt på højdepunkter og lavpunkter. Blandt lavpunkterne har været den manglende regulering af de finansielle markeder, fordi Kommissionen manglede mod til at træffe de nødvendige foranstaltninger mod de enkelte medlemsstater, der blokerede for fremskridt, den mærkbare forøgelse af Rådets magt og egenmægtigheden hos de enkelte kommissærer, der har ladet hånt om nærhedsprincippet.
Vi vil støtte Deres program og Deres retningslinjer, fordi vi mener, at de er udtryk for den rette fremgangsmåde. Vi ønsker at sikre, at nogle af de mål, der er vigtige for os, bliver nået, og jeg er sikker på, at De vil tage hensyn hertil. For det første skal modellen for en social markedsøkonomi være grundlaget for vores fælles politik i EU, med andre ord frihed under ansvar og ikke blot frihed, som vi kunne se det på de finansielle markeder.
Der skal ske en afvejning af EU's konkurrenceevne og jobsikkerhed på den ene side og miljø- og klimabeskyttelse på den anden. Jeg var noget overrasket over, at De måske bringer denne overordnede tilgang i fare ved at udnævne en separat klimakommissær. Vi har brug for et industrielt grundlag i Europa, og verdens problemer såsom sult, fattigdom og sygdom kan kun løses, hvis EU er en stærk økonomisk magt med et sådant grundlag.
Borgerne skal støtte EU. Overregulering mindsker folks motivation betydeligt og fremmedgør dem fra idéen om EU, og det er derfor, vi ønsker en uafhængig vurdering af lovgivningens følgevirkninger.
For det fjerde og sidste ønsker vi en grundlæggende ny version af de interinstitutionelle aftaler. På disse betingelser vil den femårige embedsperiode blive en positiv periode.
Adrian Severin
(EN) Hr. formand! Man kan ikke bede en politiker fra Folkepartiet om at være socialist, ligesom man heller ikke kan bede en socialist om at stemme for en politiker fra Folkepartiet. Så enkelt ville det være, hvis det ikke var langt mere kompliceret.
Så hvorfor føler vi os imidlertid lidt pinligt berørte og splittede, når vi bliver bedt om at støtte Deres kandidatur? Lad os være ærlige. Listen over skuffelser og svigt i denne Kommissions embedsperiode er alt for lang, og det samme gælder listen over uindfriede løfter og ufuldendte initiativer. Derfor har de europæiske borgere mistet ikke blot tilliden til EU-institutionerne, men også deres håb og begejstring.
Helt ærligt må vi også indrømme, at det ikke er Deres ansvar alene. Hovedansvaret bør tilskrives de nationale politiske ledere, der altid har taget æren for resultater og givet EU skylden for nederlag, og som for det meste har prioriteret national egoisme frem for europæisk solidaritet.
Mange af Deres kommissærer, herunder socialister, som de samme nationale ledere har peget på, er også ansvarlige for at mangle visioner, mod, kompetence og vilje. Så i dag konfronterer vi ikke blot Dem, men også dem, der udpeger Dem som den eneste kandidat til en af de vigtigste stillinger i EU. Det gjorde de naturligvis ikke af respekt for Deres positive egenskaber og styrker, men på grund af det, de anser for at være Deres svagheder. Ikke fordi de mener, De vil arbejde for at sikre en endnu tættere union med en kraftfuld social appel, men fordi de tror, at De vil ringe dem op hver især og bede om deres nationale velsignelse forud for hvert initiativ fra Europa-Kommissionen.
Det er i det mindste paradoksalt, at Europa-Parlamentet som EU-institution i dag frem for at konsolidere den demokratiske legitimitet hos den kommende formand for en EU-institution, dvs. Kommissionen, med et overvældende ja bør udfordre den mellemstatslige institution, dvs. Rådet, gennem denne kandidat.
Ved afslutningen af denne proces om vores afstemning om kollegiet vil det derfor være vigtigt, om De kunne bevise, at De er en af os og ikke en af dem.
Andrew Duff
(EN) Hr. formand! Kommissionsformand Barroso bør lykønskes for sin stålsatte støtte til dagsordenen om ændring af traktaten igennem hele sin foregående embedsperiode. Jeg synes også, han fortjener tak for at offentliggøre et godt stabilitetsprogram plus de nødvendige forslag til forbedring inden for de udfordrende politikområder, som vi alle er enige om.
Men i takt med at BNP falder, og vores udgifter stiger, må jeg sige, at vi i perioden frem til 2014 har udsigt til en ny budgetkrise, og til den tid håber jeg, at kommissionsformand Barroso vil stå fast på Parlamentets side og vil gå imod den holdning, vi kan forudse, at de nationale finansministre vil indtage.
Sagen er, at EU har brug for et større budget og en budgetpolitik, der kan fremme økonomisk genopretning. De nationale udgifter bør overføres til EU-budgettet på områder, hvor der er en klar omkostningseffektivitet, stordriftsfordel og merværdi, og hvor markedssvigt nødvendiggør stærkere EU-politikker til at afhjælpe dem.
Vi må sikre budgettet ressourcer gennem en uafhængig og mere progressiv og gennemsigtig ordning.
Hans-Peter Martin
(DE) Hr. formand! Jeg henviser naturligvis ikke til den foregående taler, men jeg vil bede Dem om at være rimelig, når De afbryder talere, der har overskredet deres taletid. De afbryder nogle mennesker dramatisk og lader andre tale over tiden meget længe. Det er ikke acceptabelt.
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! Jeg ønsker bare at præcisere, at Irland ikke skal stemme igen, fordi nogen har sagt, at de skal. Det irske folk stemmer igen, fordi de har besluttet det af egen fri vilje, og de vil træffe deres egen beslutning. For det andet er afstemningen nu forskellig fra sidste gang. Vi har garantier, der har præciseret tingene for det irske folk, og vi har fået garanti for, at vi kan beholde vores kommissær.
(Formanden afbrød taleren)
Formanden
Hr. Kelly! Jeg beklager, men dette er en ny procedure, og vi er nødt til at anvende den korrekt. Den gælder kun for spørgsmål til den foregående taler, ikke for udtalelser. Jeg beklager, at jeg afbryder Dem.
José Manuel Barroso
Hr. formand! Jeg vil begynde med politikspørgsmålene og derefter tale politik, hvis jeg får tid.
Med hensyn til hr. Hughes' spørgsmål tror jeg, det er vigtigt at præcisere disse emner, der er meget vigtige for Deres gruppe og for mig og for vores ønske om at skabe en social markedsøkonomi. Vedrørende udstationering af arbejdstagere ønsker jeg en forordning med det formål at gøre noget ved netop det problem, hr. Hughes fremhævede. Problemet ligger i gennemførelsen og fortolkningen, som har skabt usikkerhed. Jeg minder om, at en forordning er direkte gældende og vil tage kortere tid end en samlet revision af direktivet. Under alle omstændigheder har jeg sagt, at vi om nødvendigt kan se på en revision af direktivet.
Med hensyn til Laval har kommissær Špidla, der er medlem af den socialistiske familie, efter aftale med mig foretaget en meget omfattende undersøgelse for at finde praktiske løsninger. Man må være klar over, at de problemer, De rejste, ikke opstår i alle medlemsstater. Arbejdsretten ser forskellig ud i medlemsstaterne, hvilket betyder, at der kan opstå en Laval-situation i nogle medlemsstater, men ikke i andre. De af alle ved, at medlemsstaterne, arbejdsmarkedets parter og fagforeningerne holder fast ved deres arbejdsretlige regler. Vi havde brug for en fuldstændig vurdering af situationen for at sikre, at midlet ikke ville skabe et større problem end det, det skulle løse. Hr. Špidla har foretaget den analyse, og derfor kan jeg nu foreslå en løsning og prøve at få en bred tilslutning i Parlamentet.
Hr. Hughes spurgte vedrørende offentlige tjenesteydelser, hvorfor Kommissionen endnu ikke har foreslået et rammedirektiv. Jeg vil understrege, at min Kommission har udført et meget vigtigt stykke juridisk arbejde med at præcisere anvendelsen af statsstøtteregler på offentlige tjenesteydelser. Det var det vigtigste spørgsmål for fem år siden, og sandheden er, at disse præciseringer har taget meget af dampen ud af den urgamle debat om offentlige tjenesteydelser på det indre marked. Jeg sagde ikke, at der ikke er flere problemer. Tværtimod anerkender jeg dem. Jeg forpligter mig til at få vurderet situationen fuldstændigt, og jeg vil ikke tøve med om nødvendigt at gå videre. Jeg har fremsat et ærligt og loyalt tilbud i drøftelserne med Deres gruppe, og jeg ser frem til at arbejde sammen med Dem om det, også om de relevante retsinstrumenter.
Vedrørende kønsbalance så arbejder jeg for sagen, og min Kommission tæller et rekordhøjt antal kvinder. Jeg kan sige, at det ærlig talt var en meget hård kamp at få nogle medlemsstater til at sende kompetente kvinder til Kommissionen, fordi de ikke ønskede at sende kvinder. Som De ved, kommer initiativet hertil fra medlemsstaterne. Jeg arbejder på at gøre mit bedste endnu en gang.Jeg husker, at den første Kommission under Jacques Delors ikke havde nogen kvinder, og den anden havde kun en. På et tidspunkt havde jeg ni kvindelige medlemmer af Kommissionen, hvilket jeg finder meget vigtigt. Jeg udnævnte den første kvinde nogensinde som generalsekretær - den vigtigste embedsmand i Kommissionen - så jeg er meget engageret i det spørgsmål, og jeg har brug for Deres støtte her. Endnu en gang må jeg imidlertid bede Dem om også at bearbejde Deres medlemsstater, så de ikke forfalder til denne rutine, for i 50 år har visse medlemsstater ikke været i stand til at foreslå en eneste kvinde til Kommissionen.
Med hensyn til spørgsmålet om sociale anliggender, så lad os sige det lige ud. Hvis De ønsker at angribe karikaturen af hr. Barroso, så gør det, men De ved udmærket, at jeg ofte har fremsat forslag, som blev afvist af Rådet - herunder i øvrigt nogle regeringer fra Deres familie. Lad os være ærlige omkring det. På det sidste Europæiske Råd foreslog jeg, at vi ikke længere skulle have medfinansiering til Den Sociale Fond for de lande, der ikke har denne mulighed, dvs. de nye medlemsstater, som har vanskeligheder. Jeg fremsatte det forslag. Det blev afvist af flere regeringer, bl.a. nogle hvis ledelse eller hvis finansminister er fra Deres parti. Så jeg er helt uenig. Det er ikke intellektuelt redeligt at angribe Kommissionen hele tiden. De skyder forbi målet. Det er lettere for Dem, men realiteten er, at vi arbejder hårdt. Efter det Råd fremsatte jeg et forslag - som nu er under overvejelse i Rådet - om at suspendere medfinansieringsreglerne for Socialfonden for lande, der har vanskeligheder. Jeg arbejder for social samhørighed. Hvordan skulle jeg ikke kunne være engageret i social samhørighed, jeg, der kommer fra et land som Portugal, der har så megen gavn af EU? Jeg arbejder for social og økonomisk samhørighed, og derfor mener jeg, at den karikatur, som nogen prøver at tegne, er skadelig for EU. Jeg er enig i det, hr. Lambsdorff sagde før. Jeg ville foretrække at få støtte fra de største proeuropæiske politiske familier, men nogle udelukker sig selv fra det. Det er Deres valg, ikke mit.
Jeg ønsker at skabe den bredest mulige konsensus uden at udelukke nogen. Lad os være ærlige. I den europæiske integrations historie er det ikke kun PPE, ikke kun socialisterne, ikke kun de liberale, der har ydet store bidrag. Lige fra lord Cockfield, der var konservativ, til en kommunist som Altiero Spinelli, til den grønne bevægelse, er der ydet mange bidrag til vores europæiske integration. Efter valget er det med denne mangfoldighed af synspunkter vigtigt, at vi arbejder sammen for Europa. Vi har brug for et stærkt Europa, men der er en modsigelse her. På den ene side siger De, at De ønsker et stærkt Europa, De ønsker en stærk Kommission, De ønsker, at jeg står fast over for visse medlemsstater, der går national enegang, men samtidig siger De: "Vi agter ikke at stemme for Dem. Vi agter at mindske Deres indflydelse. Vi agter at svække Dem over for medlemsstaterne". Der er en modsigelse i det, så lad os være ærlige her. Hvis De ønsker en stærk Kommission, der har alle rettigheder og initiativet til at forsvare europæiske interesser, så lad i det mindste tvivlen komme mig til gode. Vi lever i vanskelige tider, og jeg har helt åbent givet Dem et ærligt tilbud og fremsat et loyalt tilbud til alle medlemmer af Parlamentet. De kan ikke sige, at jeg siger forskellige ting til forskellige grupper, for det er det samme program, jeg fremlægger for alle. I dag har jeg tilføjet nogle supplerende elementer og forklaringer, men det er det samme program. Naturligvis er det et kompromis, men EU fungerer kun som et kompromis. EU kan ikke fungere på fanatisme eller på dogmatisme.
Jeg taker PPE for den støtte, jeg har fået. Jeg er virkelig taknemmelig for Deres støtte, men PPE var de første til at sige, at de ikke ønsker dette, fordi de er alene. Intet parti har flertal alene, så vi er nødt til at opbygge konsensus i Europa. Det er yderst vigtigt at få opbygget denne konsensus i Europa. Naturligvis fastholder vi vores ideologiske forskelle og opretholder den politiske debat, men vi gør en indsats for at få et stærkere Europa. Det arbejder jeg på. Gør De? Det er mit spørgsmål.
Joe Higgins
(EN) Hr. formand! Hr. Barroso svarede ikke på min anklage om Kommissionens indblanding i den demokratiske proces i Irland i forbindelse med Lissabontraktaten ...
(Formanden afbrød taleren)
Hélène Flautre
(FR) Hr. formand, hr. Barroso! Jeg har et problem, hvilket betyder, at jeg ikke stemmer for Dem i morgen, men De ved, hvad det er, eftersom min gruppe har forklaret det godt. Det er et politisk spørgsmål. De har ikke et projekt, der kan forandre Europa, miljømæssigt og socialt. Men det er efter min mening, hvad der er behov for i dag.
Som hr. Daul så elegant formulerede det, var det imidlertid højrefløjen, der vandt valget, så derfor er De til højre. Situationen er klar.
Jeg ville dog gerne kunne have respekt for Kommissionens formand, men det er et problem for mig, at jeg, når jeg ser Dem, uundgåeligt - og jeg kan forsikre Dem om, at det er sandt - tænker på Deres ansvar i CIA's hemmelige flyvninger.
Mellem 2002 og 2006 blev 728 mennesker overført til Guantánamo via portugisisk luftrum. De var minister fra 2002 til 2004. Jeg kan derfor ikke tro Deres følelsesladede udtalelser om, at EU er forkæmper for menneskerettighederne. Hvad jeg forventer af Dem - hvad jeg håber på fra Dem, fordi jeg gerne vil kunne respektere Dem som formand for Kommissionen i fremtiden - er ikke Deres erindringer om jeg ved ikke hvor mange år, men at De vil erkende Deres ansvar i denne alvorlige handling, der kaster en skygge over europæiske værdier.
Derk Jan Eppink
(EN) Hr. formand! Der er et ordsprog, som siger, at hvis man ikke er ved bordet, er man på menuen. Det næste tiår vil afgøre, hvor Europa skal være. Den nuværende generation af ledere i Vesteuropa har holdt ferie fra historien. Vi voksede op med fred. Vi voksede op i en velfærdsstat. Vi stiftede gæld og gav den videre til vores børn.Men historien banker på vores dør. Vi vil have en træg økonomi i mange år fremover, vi står over for voksende indvandring og har en aldrende befolkning.
Desværre har Europa ikke en resultatkultur. Den europæiske drøm er at trække sig tilbage til den franske Riviera så hurtigt som muligt. Hvis vi ikke innoverer og udvikler en iværksætterkultur, som De skitserede, vil Europa være på menuen.
Jeg regner med Deres lederskab. Må jeg give Dem et godt råd, så hold EU fokuseret på sin kerneopgave. Hvis De fejler der, vil De fejle overalt. Forbliv fordomsfri og lad være med at foreslå en EU-skat, for så vil folk gøre oprør mod EU. Jeg har aldrig set en demonstration for en EU-skat. Det er simpelthen at spænde buen for højt, og De vil kun nære offentlighedens vrede.
Jeg satser på Deres realistiske sans, så De får Europa til bordet og ikke på det, og jeg ønsker Dem held og lykke med Deres anden embedsperiode.
Andreas Mölzer
(DE) Hr. formand! Vi ved, at hr. Barroso repræsenterer et omvandrende kompromis mellem magthaverne i EU. Vi ved også, at han er den laveste fællesnævner blandt medlemsstaternes regeringer. Vi ved, at hr. Barroso også har noget at tilbyde alle. En snert af maoisme til dem på venstrefløjen, en anelse konservatisme til medlemmerne af Det Kristelig-Sociale Parti, en smule neoliberalisme plus en grøn og socialistisk tilgang.
Hr. Barroso vil naturligvis stå som en kandidat uden opposition, uden et alternativ. Af den grund har han nu et par barske dage og må lytte til ubehagelige bemærkninger fra den forenede venstrefløj og fra andre kritikere.
Det vil imidlertid kunne betale sig, for vi ved, at hr. Barroso efter disse barske dage formentlig endnu en gang bliver kommissionsformand, og at der endnu en gang bliver ubekvemme kompromiser mellem de store og magtfulde grupper i Parlamentet, men også mellem regeringerne i Rådet, og at hr. Barroso, der har personificeret den europæiske integrations fiaskoer i de seneste fem år, sandsynligvis vil fortsætte med det i de næste fem år. Når det kommer til stykket, har vi alle meget lidt indflydelse.
Jacek Saryusz-Wolski
(EN) Hr. formand! Lad mig først sige, at vi støtter kommissionsformand Barrosos europæiske ambitioner og hans program, og det siger jeg på vegne af i hvert fald 28 polske medlemmer af Europa-Parlamentet.
Der er dog én ting i dette program, som står vores hjerter særlig nær, og det er energisikkerhed. Hr. Barroso! De ved, at dette spørgsmål ligger Parlamentet meget på sinde. Vi har behov for at gennemgå og revurdere både fremskridt og mangler i denne proces og at fastsætte prioriteringer for de kommende måneder og år.
Den nuværende situation er ikke tilfredsstillende, men ret grå, for de fremskridt, der er gjort med hensyn til energiinfrastruktur og krisemekanismer, er langt fra tilstrækkelige på trods af alle erklæringerne og den tilsyneladende gode vilje. De foranstaltninger, der er truffet, opfylder ikke alle forventninger og er stadig ikke tilfredsstillende.
Vi ser naturligvis positivt på de kortsigtede foranstaltninger, Kommissionen og formandskabet har truffet, men vi forventer en langsigtet vision og vilje fra Kommissionens formand til om nødvendigt at løfte den udfordring, der ligger i medlemsstaternes passivitet og egoisme. Vi har brug for en stærk Kommission og et stærkt lederskab fra Dem, fordi vi har brug for, at Kommissionen handler på hele EU's vegne og i EU-borgernes interesser.
Lad mig understrege, at et sådant lederskab bør være baseret på en konsensus om, at De skal lede og bygge op i Parlamentet og Kommissionen og også i medlemsstaterne. Som De ved, blev denne ide lanceret i Parlamentet for tre år siden, men der er stadig lang vej igen, og vi skal stadig vente på, at denne drøm bliver til virkelighed.
Hr. Barroso! Jeg håber, at De ved udgangen af denne valgperiode, kan få dette mirakel til at ske, og at De vil få chancen hertil.
Med denne forventning støtter vi Deres kandidatur og krydser fingre for Deres formandskab.
Marita Ulvskog
(SV) Hr. formand, hr. Barroso! De sagde i Deres indledning, at Europa og verden har gennemgået en værdikrise. Hvorfor siger De ikke tingene lige ud? Det, vi har gennemgået, er naturligvis en krise for den radikale markedstænkning, som De og Deres gruppe er blandt de primære fortalere for. Jeg lovede mine vælgere, at jeg ikke ville stemme for Dem - ligesom mange andre socialdemokrater har gjort - hvis De ikke garanterer, at direktivet om udstationering af arbejdstagere vil blive ændret, så arbejdstagernes rettigheder bliver styrket.
Nu hører jeg, at De forsøger at lyde, som om De har efterkommet denne anmodning. De siger imidlertid, at denne anmodning ikke bliver efterkommet ved at ændre direktivet, men ved hjælp af en ny forordning, hvilket vi ved, er helt utilstrækkeligt. Samtidig hører jeg Dem male et fejlagtigt billede af følgerne af disse ændringer af direktivet om udstationering af arbejdstagere. De er blevet spurgt om det før, og De er veget udenom hver gang. Jeg vil spørge Dem igen. Vil De gøre en indsats for at ændre direktivet om udstationering af arbejdstagere, således at europæiske arbejdstagere får lige løn for lige arbejde i hele EU i stedet for at opleve den løndumping, vi i øjeblikket lider under i hele Europa.
Olle Schmidt
(SV) Hr. formand! Europa er i dag et kontinent med fred og demokrati. Det var ikke tilfældet for 70 år siden, da Europa var i krig. Det var heller ikke tilfældet for 20 år siden, da Europa var delt i Øst og Vest.
Vores generation har et ansvar for at forvalte vores kontinent og bevare og styrke et åbent og demokratisk Europa. De har et særligt ansvar, hr. Barroso!
Europa har brug for klart lederskab og for et EU, der både er synligt og støtter Europas folk såvel i svære som i gode tider. Vi har brug for et lederskab, der lytter. De må gøre mere i den henseende. Jeg vil gerne se mere af det engagement, vi har set i dag, mere af den José Manuel Barroso, vi har set i dag.
I morgen vil De få støtte fra Sveriges liberale parti - Cecilia Malmströms parti, ikke fordi vi er enige med Dem i alting, men fordi vi mener, at De kan gøre mere, end De har vist os hidtil.
Her er nogle vejledende principper for fortsættelsen af Deres arbejde.
Protektionisme er en vederstyggelighed - selv for en tidligere maoist. EU's styrke ligger i åbne grænser og fri handel.
Menneskerettigheder gælder for alle, uanset hvor de er. De må gøre mere i den henseende.
Den økonomiske krise skriger på en ny verdensorden med afbalanceret lovgivning, der giver os mulighed for at klare klimakrisen. Sæt europæiske landmænd fri, og giv forbrugerne og markedet en chance.
Hr. Barroso! EU behøver ikke flere institutionelle magtkampe. Fri os fra den skæbne! EU har haft nok politikere uden autoritet. I morgen vil De forhåbentlig få lejlighed til at oprette en ny Kommission. Jeg håber, at De så vil sikre, at der er lige så mange kvinder som mænd i den nye Kommission.
Michail Tremopoulos
(EL) Hr. formand, hr. Barroso! De har som bekendt slet ikke nævnt Deres holdning til spørgsmål som beskyttelse af biodiversiteten eller Deres forpligtelser i henhold til millenniummålene og EU's strategi for bæredygtig udvikling.
Jeg vil fokusere på betydningen af flexicurity, som man ofte bruger til at kombinere fleksibilitet (flexibility) og sikkerhed (security). Dette begreb ser ud til at indebære alvorlige farer for arbejdstagerbeskyttelsen. Deltidsbeskæftigelse er f.eks. fint, når det er arbejdstagerens eget valg. Tvungen beskæftigelse, hvor arbejdstageren ikke har noget valg, men måske ikke kan finde et job, ligner imidlertid deltidsarbejdsløshed.
Der er et lignende problem med tvungen beskæftigelse i job og med arbejdstider, der har en negativ virkning på borgernes privatliv og deres livskvalitet. Hvis De bliver valgt, hvilke politiske retningslinjer har De så til hensigt at udstede i disse anliggender i tilfælde, der vedrører Dem? Hvorfor nævner De heller ikke specifikke mål for grønne erhverv og andre af den slags initiativer, ikke således at De bliver "grøn", men således at De i det mindste antyder, hvilken vej vi kommer ud af krisen?
George Becali
(RO) Hr. formand, hr. Barroso! Jeg har læst Deres dokument, men helt ærligt vil jeg stemme for Dem i morgen, fordi jeg mener, at EU har brug for en religiøs kristen mand som Dem med den opdragelse. Jeg tror, at De bliver formand for Kommissionen i morgen, og jeg beder Dem indtrængende om at bede Gud give Dem det, han gav Salomon, visdom til at lede Europa-Kommissionen. Om Gud vil.
Mario Mauro
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer, hr. Barroso! Den italienske delegation i Det Europæiske Folkeparti vil støtte Dem med vores sædvanlige respekt, vores sædvanlige venskab og vores sædvanlige loyalitet.
Ikke desto mindre vil vi opfordre Dem til at udvise mere mod til at sætte vores institutioner i stand til at klare den betydningsfulde tid, vi oplever, og til at fokusere ikke kun på regeringernes legitime bekymringer, men først og fremmest på de unge generationers behov, deres ønske om at etablere et hjem, få en familie og få børn. Kort sagt, mod til at kæmpe for et sandt Europa, et Europa, der er understøttet af vores ansvarlighed og ikke af vores politiske sammensætning. Derfor opfordrer jeg mine socialistiske kolleger til at vise det samme mod.
At genvælge hr. Barroso kan naturligvis være en nødløsning på konsensuskrisen, der tydeligt kan aflæses i valgresultatet, men en ja-stemme til kandidaten til kommissionsformandsposten, selv om det er en ja-stemme med tilknyttede betingelser, vil også give alle mulighed for at spille deres rolle i denne vanskelige tid og for at sende et klart signal til den europæiske offentlighed om, at det, der forener os, er stærkere end det, der deler os, og at vi kun på denne måde, sammen, kan hjælpe hinanden væk fra afgrunden.
Kort sagt er det ikke blot et ja til hr. Barroso, men et ja til en klar og enkel opskrift. En Kommission, der oprettes med et bidrag fra alle, betyder, at den Kommission bliver mere uafhængig, mere effektiv, stærkere og, med andre ord, mere europæisk.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Hr. formand! Jeg vil gerne drøfte et emne, der skaber bekymring hos mange mennesker i EU, bl.a. mig selv. Vores økonomier gennemgår en meget vanskelig periode, en kriseperiode, som især såkaldt almindelige mennesker mærker virkningen af. Disse mennesker kæmper for deres arbejde, for deres eksistens og for deres børn, og det er netop denne frygt og bekymring, der skaber grobund for væksten i højreekstremismen i EU og i medlemsstaterne.
Tidligere skjulte højreekstremister deres ansigter under forskellige masker og forklædninger. I dag går de i optog på offentlige pladser og taler åbent til medierne. Disse mennesker, der spreder had mod romaer, jøder, indvandrere og homoseksuelle, opretter endvidere politiske partier, og det lykkes dem desværre at opstille kandidater både til de nationale parlamenter og til Europa-Parlamentet i denne vanskelige tid.
Endelig er det ikke så længe siden, vi her i denne demokratiske institution, i Europa-Parlamentet, oplevede, at visse medlemmer af Europa-Parlamentet ankom eller snarere marcherede ind i uniformer, der vækkede mindelser om den fascistiske periode under Anden Verdenskrig.
Hr. Barroso! Af respekt for Deres rolle og for Kommissionen som myndighed vil jeg derfor gerne spørge, hvilke foranstaltninger der skal træffes i fremtiden mod et sådant misbrug af Europa-Parlamentet og navnlig til konkret bekæmpelse af ekstremismen.
Sophia in 't Veld
(EN) Hr. formand! Hr. Barroso bemærkede, at vi lever i ekstraordinære tider - sandt nok - men ekstraordinære tider kræver ekstraordinært lederskab. Er De den leder, hr. Barroso? Jeg støttede Dem ikke tilbage i 2004, og desværre har De på fem år ikke gjort nok til at overbevise mig.
Et flertal i min gruppe er imidlertid villige til at lade tvivlen komme Dem til gode, men vi vil forbeholde vores endelige dom, indtil vi har set hele pakken af kommissærporteføljer og de fuldstændige detaljer i Deres politiske program, for glem ikke, og jeg håber, De kan høre ironien her, at formanden for Europa-Kommissionen er en politiker, ikke en embedsmand med jobsikkerhed.
Uanset resultatet af afstemningen har denne proces styrket EU's parlamentariske demokrati, for i modsætning til, hvad nogle i Parlamentet frygter, har det ikke svækket, men styrket kommissionsformandens stilling, at en kandidat er blevet tvunget til at føre valgkamp. For som jeg ser det, er et mandat fra Europa-Parlamentet til et politisk program et langt mere solidt grundlag end en udpegning på grundlag af en studehandel for lukkede døre mellem de nationale regeringer.
Jeg mener faktisk også i modsætning til Dem, hvis jeg hørte rigtigt, at fremkomsten af en reel opposition i Parlamentet er et meget positivt og sundt tegn på, at EU's parlamentariske demokrati er levende og modent.
Så, hr. Barroso! Bolden er spillet over på Deres banehalvdel. Vil De tage udfordringen op? For De har endnu ikke overbevist mig. Men det er ikke nær så relevant, som det er at overbevise de europæiske borgere i de næste fem år.
(Bifald)
Judith Sargentini
(NL) Fru formand! Da kreditkrisen brød ud, foretog hr. Barroso sig intet. Det var det franske formandskab, der fandt frem til nødudgangen, og hr. Barosso fik ikke styr på tingene igen, selv ikke med den europæiske økonomiske genopretningsplan - man undlod nemlig at gøre statsstøtten til bilindustrien afhængig af overholdelse af strenge miljøbetingelser - eller med et forslag om bedre finansielt tilsyn. Man kapitulerede lige fra begyndelsen over for modstanden fra finansverdenen i London. EU havde førertrøjen på med hensyn til den globale indgangsvinkel til klimakrisen, men den føring sætter hr. Barosso hurtigt over styr.
Man truer nu med at købe sig til de fleste af vores CO2-reduktioner fra udviklingslandene i stedet for at sikre sig, at vi selv udleder mindre. Man kan give de nationale regeringer skylden for dette, men ikke for sidste uges chokerende tyndbenede forslag om klimastøtte til udviklingslandene på 2 mia. EUR. Dette er peanuts i forhold til de 30-35 mia. EUR, Europa burde yde. Ved at gøre dette formindsker man alvorligt chancerne for at opnå succes i København. Der er kreditkrisen, den økonomiske krise og klimakrisen - tre prøvesten for ægte lederskab. Og hr. Barroso er dumpet alle tre gange.
Diane Dodds
(EN) Fru formand! Som nyt medlem af Europa-Parlamentet har jeg lyttet til de mange talere, der har fokuseret på de resultater, hr. Barroso har opnået i sin embedstid, og der er blevet givet udtryk for store betænkeligheder. Jeg er enig med mange af talerne.
Jeg er fuldstændig uenig med hr. Barroso om Lissabontraktaten. Men han har udvist stor interesse for min valgkreds i Nordirland, og det engagement vil jeg gerne sige ham tak for. Vi sætter pris på denne støtte og det tætte samarbejde mellem Kommissionens embedsmænd på alle niveauer og Nordirland. Jeg ser frem til, at dette samarbejde kan fortsætte, og at min valgkreds kan nyde godt af dette.
Vores historiske baggrund er jo velkendt. Voldshandlingerne har indvirket på investeringerne, og der er brug for nye veje og jernbaneforbindelser. Der er som bekendt enormt potentiale for økonomien via udvikling af turismen. Med henblik på at fremme vores økonomiske udvikling vil jeg kraftigt opfordre Kommissionen til at undersøge, hvilke ressourcer der vil blive stillet til rådighed for at råde bod på årene med manglende investeringer.
Som mange her i Parlamentet allerede har nævnt i dag, er det afgørende punkt, hvorvidt man handler og kan levere varen.
Jaime Mayor Oreja
(ES) Fru formand, hr. formand for Kommissionen! Jeg vil gerne komme med en indledende kommentar.
Vi må udvise respekt for valgresultatet og for den europæiske befolkning og kan ikke fortsat føre den samme debat efter valget som før valget. Vi skal ikke gøre tingene anderledes her i forhold til det, der sker i de nationale parlamenter i en sådan situation.
Hvis medlemmerne af Kommissionen er resultatet af en flertalsafgørelse i hvert enkelt land, skal det være vores vigtigste opgave at sikre, at formanden for Kommissionen er loyal i forhold til det, den europæiske befolkning har stemt på ved valget til Europa-Parlamentet, og det er således vigtigt og korrekt, at hr. Barroso bliver formand for Kommissionen. Dette er et helt igennem demokratisk princip.
Hr. Barroso fremhævede to punkter, som jeg uden nogen som helst form for tvivl klart og definitivt kan støtte. Det første er omfanget af den diagnose af den nuværende situation, som han gav i sit indlæg og sine bemærkninger. Vi oplever ikke alene en økonomisk og finansiel krise, men også en værdimæssig krise. Dette er første gang, jeg her i Parlamentet har hørt en bekræftelse på disse karakteristika. Vi oplever ikke alene en krise, men også en verden i forandring. Der skal derfor mere end nogensinde før lægges vægt på positiv handling fra den enkeltes side og på en ændret holdning over for staten og markederne, fordi vi formentlig har levet over evne i mange EU-lande.
Det andet punkt, jeg også støtter, er hr. Barrosos ambitioner på EU's vegne. EU skal udvælge, prioritere og organisere, og krisen og Lissabontraktaten er de to vigtigste emner, som formanden for Kommissionen især skal fokusere på. Til håndtering af krisen er det nødvendigt, at Kommissionen er beslutsom, og at Parlamentet er i stand til at håndtere den alvorlige situation, vi oplever.
Krisen er endnu ikke ovre, og de efterfølgende økonomiske konturer er stadig noget uklare. Situationen tvinger os også til at tage fat på de sociale uligheder i EU. Vi har derfor brug for de politiske ambitioner, som hr. Barroso har givet udtryk for her i eftermiddag.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Fru formand, hr. indstillede formand for Kommissionen! Efter nøje at have hørt på den indstillede formand for Kommissionen vil jeg gerne fremhæve en række punkter, hvor mange af os er enige med hr. Barosso.
For det første er det klart, at vi står over for en krise, men alligevel synes mange af os, at Europa i de senere år ikke har kunnet skabe de forventninger og forhåbninger, som kan vinde over pessimismen.
For det andet er det klart, at vi har brug for EU, og at institutionerne er stærke, samt at Kommissionen ved, hvor den er på vej hen. Mange af os mener imidlertid, at man ikke kan stille op til genvalg, når Kommissionen er den samme, men snarere at Kommissionen skal være en anden for at kunne begynde en ny æra, hvor vi bliver stillet over for mange flere og meget vanskeligere udfordringer.
Vi har brug for, at EU er i stand til at regulere markederne og sikre forskellige rettigheder, navnlig sociale rettigheder. Imidlertid har vi i realiteten brug for, at EU er i stand til at tilføre værdi med henblik på globalt at rette op på misbrug og uretfærdigheder ved kilden.
Jeg har lyttet til forslaget om, at Kommissionen for at øge sikkerheden skal omfatte en kommissær for indvandring. Jeg vil gerne understrege, at indvandring ikke udelukkende eller hovedsagelig indvirker på vores sikkerhed, men på vores værdier og vores mulighed for at rette op på uretfærdigheder ved kilden.
Afstemningen i morgen markerer således ikke afslutningen på en proces, men snarere det første skridt eller udgangspunktet i forbindelse med en enorm opgave, som Kommissionen, der tiltræder, skal påtage sig, således at den til trods for dem, der ønsker, at EU bliver lammet eller skal spille en mere tilbagetrukket rolle, kan give en ny fremdrift for et meget bedre Europa, end vi har set i de senere år. Kommissionen, der tiltræder, skal kunne hævde sig selv over for EU-modstanderne og -skeptikerne, den skal kunne forsvare sin uafhængighed som en europæisk motor over for Rådet, og den skal ikke alene kunne samarbejde med, men også til stadighed kunne komme med svar til Parlamentet.
Michel Barnier
(FR) Fru formand! Der er en række årsager til, at vi har tillid til hr. Barosso, og at vores stemmeafgivning i morgen vil være meget klar.
Det første element har med demokratisk konsekvens at gøre, dvs. i forhold til de 27 stats- og regeringschefer, som enstemmigt valgte hr. Barosso, i forhold til det, vi sagde i valgkampen - og det er jo ikke så længe siden - samt i forhold til borgernes stemmeafgivning. Vi vil ikke komme med nogen undskyldning for at have vundet valget, selv om vi er klar over - og til vores kolleger kan jeg sige, at vi fuldt ud er klar over - at vi kommer til at fremlægge flere idéer end blot fra Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater). Endvidere er der demokratisk konsekvens i forhold til den øvelse, som har stået på i flere uger, i forbindelse med den vanskelige, oprigtige og ydmyge dialog med Parlamentet, og vi er her for at bevidne dette.
Der er en anden grund, som er en overbevisning, nemlig den meget stærke overbevisning om, at der ikke vil være nogen stærke politikker i EU, hvis institutionerne er svage. Vi har brug for stærke institutioner. Vi håber derfor, at Lissabontraktaten bliver ratificeret. Det er en værktøjskasse, der vil få institutionerne til at virke. Vi har brug for, at Kommissionen er stærk, så den hurtigst muligt kan imødegå krisen.
Den tredje årsag er den tillidskontrakt, vi har indgået med hr. Barosso. I lyset af denne krise, som er den alvorligste og mest omfattende økonomiske, finansielle, fødevaremæssige - lad os ikke glemme den ene milliard mennesker i verden, som sulter - og miljømæssige krise, har vi brug for, at Kommissionen udviser kampånd. Vi har brug for, at Kommissionen sammen med os tager ved lære af denne krise, for så vidt angår regeringsførelse, regulering, innovation og nye politikker - jeg tænker her på idéen om en europæisk sparekasse, der skal støtte små og mellemstore virksomheder inden for strategiske sektorer - og i forhold til den mest omfattende krise, den miljømæssige krise, at indføre en ny model for økonomisk og social vækst, dvs. grøn vækst, sådan som hr. Barosso selv nævnte.
Dette er grunden til, at vi i morgen er parate til at indgå en tillidskontrakt med hr. Barroso.
David-Maria Sassoli
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Hr. Barrosos indlæg i dag har ikke ændret vores holdning. Vi ser fortsat yderst negativt på situationen. I alle årene under hans formandskab har Kommissionen vist sig at være uduelig og mangle autonomi. Dette var tilfældet med hensyn til finanskrisen, og det samme gør sig gældende med hensyn til indvandringspolitik. Beskyttelse af grundlæggende rettigheder og overholdelse af fællesskabsretten skal repræsentere to sider af samme politik.
Det blev her i Parlamentet nævnt, at det var hensigten at udnævne en kommissær for retlige anliggender og grundlæggende rettigheder samt en kommissær for indre anliggender og indvandring. Gør det ikke! Indvandring og rettigheder skal forblive samlet for ikke at tilskynde til fremmedfjendsk politik. Der er her i Parlamentet et flertal bag hr. Barosso, et højreorienteret flertal, og det er indlysende, at vi ikke kan identificere os med dette flertal. Jeg forstår godt vanskelighederne i Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa, men jeg håber ikke, at hr. Verhofstadt mener, at den sammenhængende tilgang, som han opfordrede til med henblik på at komme ud af krisen, består af den hastighed, hvormed Kommissionen under Barroso bliver dannet.
Det er klart, at vi ikke kan identificere os med dette flertal. Vores holdninger kan ikke forliges med holdningerne hos dem, der ikke resolut kæmper for fuld og urokkelig informationsfrihed, hos dem, som ikke kæmper for at sikre befolkningens rettigheder, og hos dem, der opfatter Parlamentet som et forum, hvor man blot repræsenterer nationale regeringer.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Fru formand, hr. formand for Kommissionen! En forøget energiforsyningssikkerhed er et væsentligt punkt i Kommissionens program. De vellykkede forhandlinger med Tyrkiet, der førte til undertegnelsen af aftalen om Nabucco, understreger, at EU er i stand til at repræsentere medlemsstaterne internationalt, og jeg vil derfor gerne ønske Kommissionen tillykke med dette gode resultat. Forhåbentlig kan man ved at anvende de samme fremgangsmåder opnå en tilsvarende succes med hensyn til at sikre den nødvendige mængde gas i en tid, hvor der er lande i regionen, som gerne vil stille deres energikilder til rådighed for dette projekt. Kommissionen, der nu træder til, skal skabe et indre energimarked, effektiv konkurrence og høj forsyningssikkerhed for alle medlemsstater.
Agenturet for Samarbejde mellem Energireguleringsmyndigheder kommer på dette område til at spille en vigtig rolle. Rumænien har ansøgt om at blive værtsland for hovedkontoret for dette agentur, og jeg håber, man vil kunne opnå den fornødne støtte. Energiforsyningssikkerhed afhænger også af EU's naboer. Vi skal støtte de nabolande, der går ind for de europæiske værdier og stiler efter at blive en del af den europæiske familie.
Jeg vil også gerne gøre opmærksom på den stadig skrøbelige politiske situation og den vanskelige økonomiske situation i Republikken Moldova. Der skal snarest muligt ydes støtte til de nye politiske myndigheder i Chişinău med henblik på at hjælpe dem med at komme igennem denne vanskelige situation.
Endelig mener jeg afgjort, at afstemningen i morgen vil vise EU-institutionernes stabilitet og vil bidrage positivt til resultatet af folkeafstemningen i Irland.
Catherine Trautmann
(FR) Fru formand! Jeg kan lige så godt sige det ligeud til hr. Barroso, at han ikke overbeviste de franske socialdemokrater i løbet af de foregående fem år, og at han ikke har held til at overbevise os nu med et projekt, hvor han er lige så vidtløftig i sin tale, som han er uspecifik med hensyn til mål.
Hvordan kan han sige til os: "Stem på mig, hvis I gerne vil have et Europa, der er forenet i mangfoldighed", når det præcis er fordi, vi gerne vil have dette Europa, at vi anbefaler, at man afventer resultatet af den irske folkeafstemning, inden der stemmes om hans kandidatur?
Med kraftig opbakning fra medlemsstaterne foretrak hr. Barosso at sikre sig sin udnævnelse i utide og med en mindre risiko med hensyn til antallet af nødvendige stemmer. Han troede, at vedtagelsen i Parlamentet ville blive en ren formssag, men det er ikke tilfældet, og dette er blot begyndelsen, for hans svar opfylder ikke forventningerne hos borgerne, der lider under krisen, og som har vist deres vrede over for vores institutioner gennem den lave stemmedeltagelse.
Hr. Barosso siger, at krisen har forandret ham, og at han fremstår som den store styrmand i et forenet Europa, men han har ikke formået at lede medlemsstaterne hen imod en virkelig europæisk genopretningsplan, og vi afventer stadig de konkrete og bindende foranstaltninger, der er brug for til regulering af finansverdenen.
Hr. Barosso påberåber sig at have givet os garantier vedrørende den sociale dagsorden, men det eneste, han slår til lyd for, er en ny forordning, ikke en revision af direktivet om udstationering af arbejdstagere. Desuden har vi ikke fået et fast og frem for alt klart tilsagn om et direktiv til beskyttelse af offentlige tjenester.
Hr. Barosso udviser foragt for parlamentsmedlemmernes hukommelse. Vi kan godt huske, at sociale emner i de seneste fem år aldrig har været noget centralt tema i de foreslåede løsninger, og det er først nu, han er enig i, at der skal foretages en undersøgelse af de sociale virkninger for hvert enkelt stykke europæisk lovgivning.
I en tid med en hidtil uset krise, der ødelægger hundredtusinder af arbejdspladser, må der sættes alt ind på at sikre, at antallet af arbejdsløse eller fattige i beskæftigelse i EU ikke kommer op på 25 mio. i 2010. Det er derfor nødvendigt, at der bliver vedtaget en industripolitik.
Borgerne har brug for, at vi foregår som et godt eksempel på solidaritet med henblik på at bekæmpe krisen. Men hverken i hans ord eller hans erklærede ambitioner for Europa vil borgerne kunne finde denne udfarende kraft i dag.
At fortsætte som hidtil er katastrofalt, sagde filosoffen Walter Benjamin. Der er stadig meget lang vej for hr. Barosso, inden han vinder Socialdemokraterne over på sin side. Da der må være politisk konsekvens, og vi skal respektere vores vælgerkorps, vil vi ikke stemme for hr. Barosso.
Wim van de Camp
(NL) Fru formand! Medlemmerne af den nederlandske delegation i Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) vil med overbevisning stemme for hr. Barroso i morgen. Dette er ikke kun fordi, vi er overbevist om hans egenskaber, men også fordi det haster. Efter vores opfattelse har vi i de sidste to måneder forspildt en chance for at gøre noget ved den økonomiske krise - og det haster for os fra Nederlandene. Vi så faktisk gerne, at hans program var mere præget af social markedsøkonomi - for efter vores mening har Kommissionen, der fratræder, været lovlig liberal i denne henseende. Vi håber, at hr. Barosso fortsætter kampen mod overdreven regulering og gør topmødet i København til en succes, men reducerer antallet af etablerede europæiske agenturer.
Et andet punkt vedrører EU's borgere. I eftermiddag er ordet muligvis dukket op to eller tre gange. Det er ikke tilstrækkeligt. Valget til Europa-Parlamentet har vist os, at det virkelig er op ad bakke at få hjerterne hos almindelige mennesker til at banke for Europa. De arbejdstagere hos Opel, der bliver arbejdsløse, skal straks have den tanke, at EU er en kilde til håb, en kilde til arbejde.
Endelig har det i de sidste seks uger slået mig, at hr. Barosso er en mand med lidenskaber og entusiasme. Han trives i modvind. Jeg opfordrer ham indtrængende til at fortsætte ad dette spor i de næste fem år, og jeg ser frem til at følge forløbet tæt.
Glenis Willmott
(EN) Fru formand! Vi gennemlever helt klart en usædvanlig tid, men hr. Barrosos reaktion på den økonomiske krise mangler styrke og virkning, og hans løfter om et socialt Europa er ikke blevet holdt. Hr. Barrosos politiske retningslinjer bringer ikke meget lys over hans planer og trækker i stor grad på den samme retorik, som blev benyttet for fem år siden. Vi har naturligvis brug for et stærkt og dynamisk indre marked, der skaber arbejdspladser og velstand, men dette skal gå hånd i hånd med forbedrede sociale rettigheder i Europa for arbejdstagerne og borgerne og ikke ske på bekostning af rettighederne.
Til trods for stærkt pres fra Europa-Parlamentet med hensyn til at rette op på denne ubalance og opfordringer til en revision af direktivet om udstationering af arbejdstagere, til en social konsekvensvurdering og til en mere ambitiøs økonomisk hjælpepakke, venter vi stadig. Tidligere, blev det anført, at fagforenings- og strejkeretten var hellig. I Det Forenede Kongerige taler fagforeningerne endnu en gang om strejker som reaktion på problemer i forbindelse med direktivet om udstationering af arbejdstagere, idet man frygter, at lønningerne bliver underbudt og de kollektive overenskomster undermineret.
Hr. Barossos svar på mit spørgsmål om denne problemstilling i sidste uge lød som varm luft, men han indrømmede dog, at direktivet ikke lever op til målene. Problemet består i at sikre gennemførelse samt fortolkning ved EF-Domstolen (ECJ). Det blev lovet, at der ville ske ændringer via et nyt retsinstrument, men ECJ's domme har vist, at vi er nødt til at styrke direktivet for at få bugt med, at lønningerne bliver underbudt.
I disse krisetider har vi brug for klare juridiske retningslinjer, og til hr. Barroso vil jeg sige, at vi uanset køn har brug for lige løn for lige arbejde på samme arbejdsplads. Hvilke garantier kan vi få for, at dette kommer til at ske?
Marianne Thyssen
(NL) Fru formand, hr. formand for Kommissionen, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer! Det er en vanskelig periode, en overgangsperiode og en periode med forandringer, vi lever i - men også en interessant periode. Institutionelt er vi på vej fra Nice til Lissabon. Vi når forhåbentlig frem i god behold: finansielt, økonomisk, økologisk, demografisk og selv med hensyn til energi, migration og sikkerhed for ikke at forglemme globaliseringen, fødevareproblemet og kampen for at bevare vores sociale model - på alle disse områder er vi i en smertelig overgangsfase. Om der er tale om farer eller muligheder, afhænger i høj grad af os selv.
En ting står dog fast i denne sammenhæng, nemlig at vi, kun hvis vi har en tilgang i EU til udfordringerne, kun hvis vi gør noget ved dem med et stærkt, målrettet EU-program - som den indstillede formand for Kommissionen har - og hvis vi har stærke institutioner at samarbejde med, kan bidrage til at forme fremtiden selv og yderligere udvikle vores socialt og økologisk regulerede markedsøkonomi. Vi har ingen tid at miste - "det haster", som min sidemand lige udtrykte det - og vi skal derfor også presse på med at få Kommissionen, der skal tiltræde, på plads. I øjeblikket er der én - og kun én - person, der er indstillet som formand.
Vi må udvise José Manuel Barroso vores tillid. Jeg vil gerne anmode alle, som ikke er enige, om at sikre sig, at de kan skelne ven fra fjende - for hvad er det lige man opnår ved at forsinke processen og stemme imod? Hvis man ikke ønsker hr. Barroso som formand, hvem er det så, man vi have? Jeg anmoder Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance og Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet om at meddele, hvem der var deres kandidat, og hvem der er deres kandidat. Hvis disse grupper får held med deres forehavende, er man så sikker på, at man får en person, som man mener, er en bedre kandidat, en bedre formand for Kommissionen?
Jeg har tillid til den indstillede formand for Kommissionen, og han får min stemme og stemmerne fra kollegerne i min gruppe. Jeg ønsker hr. Barosso held og lykke - også med dannelse af Kommissionen. Han skal have albuerum for at kunne gå videre med dette.
Edite Estrela
(PT) Fru formand, hr. Barroso! Lissabontraktaten vil blive ratificeret og træde i kraft i løbet af nogle få måneder. Det er mit håb. Det er ud fra hr. Barossos program og hans indlæg i dag imidlertid klart, at han gerne vil styrke Europa-Parlamentets beføjelser med det samme. Jeg er helt enig, fordi vi ikke længere kan gå tilbage til den tid, hvor Rådet og Kommissionen bryggede EU's fremtid sammen, mens Europa-Parlamentet blot fik tildelt tilskuerrollen.
Jeg tror, at hr. Barrosos næste mandat vil være afgørende for konsolideringen af denne nye balance mellem institutionerne, dvs. mellem Kommissionen, Rådet og Parlamentet. Vores støtte er således ikke nogen blankocheck, men en investering.
Vores demokratiske tradition, beskyttelsen af menneskerettighederne og innovative tiltag med hensyn til produktion af renere former for energi og en bedre miljøpolitik er markante europæiske træk, men intet adskiller os mere fra resten af verden end vores socialpolitik. Jeg må således udtrykke vores håb om, at Kommissionen, som hr. Barosso helt sikkert bliver formand for, vil påtage sig det ansvar, der er forbundet med beskyttelse, konsolidering og forbedring af den europæiske sociale model og fremme af ligestilling.
Inden jeg slutter, vil jeg gerne understrege, at jeg har noteret mig, hvad der blev sagt i dag om forpligtelserne for fremtiden. Hr. Barosso kan regne med stemmerne fra de portugisiske socialdemokrater. Han kan dog også godt regne med et arbejdsforhold, der vil være præget af loyalitet, men ligeledes af stor fordringsfuldhed i næste mandatperiode.
Jeg ønsker hr. Barosso held og lykke med arbejdet.
Markus Ferber
(DE) Fru formand, hr. formand for Kommissionen, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer! Hvad drejer afstemningen i morgen sig overhovedet om? Den drejer sig om at gøre det, som mange her i Parlamentet ikke kan gøre, og andre ikke ønsker at gøre. Det handler faktisk om at tage ansvar for Europa. Jeg vil gerne understrege ét punkt. Jeg er meget taknemmelig for, at hr. Barroso nævnte dette igen i sin afbrydende bemærkning. Det handler om at tage ansvar for Europas evne til at agere i en vanskelig tid for at kunne overvinde alle de problemer, som har været genstand for berettiget kritik fra borgerne og også fra Parlamentet. Jeg mener, at forhandlingen i dag har bidraget til at belyse spørgsmålet om, hvem Europa kan og ikke kan regne med i fremtiden, når det gælder om at tage politisk ansvar i de kommende år.
Jeg vil dog gerne påpege over for hr. Barroso, at der naturligvis er en hel række spørgsmål på dagsordenen, der skal tages fat på, og at han har en del af ansvaret på dette område, fordi Kommissionen stadig har monopol på at tage nye initiativer på EU-plan.
Jeg vil gerne tage et andet emne op, som jeg ikke synes, er blevet dækket tilstrækkelig detaljeret i debatten indtil nu, og det er landbrugspolitik. På dette område står vi over for en række nye udfordringer. Det er ikke nok blot at nævne, at landbrugsministrene nåede frem til en beslutning sidste efterår. Det er ikke nok, at vi har indledt et program bestående af omfattende landbrugsreformer, fordi man, når de grundlæggende betingelser ændrer sig, naturligvis må tage et tilsvarende initiativ med henblik på at hjælpe landmændene i EU. Jeg så gerne, at hr. Barosso hev kommissæren for landbrug til side og påpegede over for hende, at hendes model ikke vil blive nogen succes med hensyn til at føre denne vigtige sektor ud af krisen.
Vi, og jeg taler her på vegne af mine kolleger, er klar til at overtage ansvaret for Europa af hensyn til EU og til befolkningen i Europa.
Csaba Sándor Tabajdi
(FR) Fru formand, hr. Barroso! I februar 2008, seks måneder inden den globale finanskrise, foreslog den ungarske premierminister at etablere en europæisk institution til overvågning af de globale økonomiske tendenser. Desværre besluttede Rådet og Kommissionen først at etablere denne institution, efter at den globale krise var brudt ud.
Jeg vil gerne spørge hr. Barroso om, i hvilken forberedelsesfase vedrørende etableringen af denne institution man befinder sig? Hvornår påbegynder institutionen sit arbejde?
Mit andet spørgsmål er: I løbet af de sidste få år har Kommissionen ikke haft held til at bekæmpe store forretningskæders dominerende stilling og har ingen beskyttelse ydet til hverken landmændene eller forbrugerne. Kan vi forvente konkrete og effektive foranstaltninger fra Kommissionens side?
Mit tredje spørgsmål er: Der hersker en omfattende krise i mejerisektoren i hele Europa med deraf følgende meget alvorlige sociale og politiske konsekvenser. Agter man at ændre, at revidere den neoliberale politik, som Kommissionen hidtil har fulgt, og som fuldstændig er slået fejl?
Mit fjerde spørgsmål er: Agter hr. Barosso som formandskandidat at etablere en mæglingsordning? Kan jeg få genbekræftet hensigten om at overdrage den nye kommissær, der har ansvaret for grundlæggende rettigheder, ansvaret for historiske nationale minoriteter, indvandrerminoriteter og romaerne?
Simon Busuttil
(MT) Fru formand, hr. Barroso! De finansielle og økonomiske udfordringer er blevet drøftet indgående. Jeg vil dog i dag gerne fokusere på borgerrettigheder og på borgernes Europa. Vi taler om europæisk statsborgerskab, borgerrettigheder, fri bevægelighed, bekæmpelse af kriminalitet, styrkelse af sikkerheden, bekæmpelse af terrorisme og en fælles indvandringspolitik. Alt dette påvirker de europæiske borgere, og det samme gør de økonomiske og finansielle spørgsmål. Der er imidlertid også andre udfordringer, som vedrører borgerne i deres dagligdag, og som således fortjener at blive taget op.
Vi har en plan, en plan om at danne et europæisk rum baseret på retfærdighed, frihed og sikkerhed. Vi havde Tampereprogrammet og Haagprogrammet og har nu Stockholmprogrammet. Jeg mener, vi skal lægge nye kræfter i dette område. Stockholmprogrammet vil åbne op for nye muligheder. Desuden er der Lissabontraktaten, som vil give nye og væsentlige beføjelser samt tildele Parlamentet en meget større rolle på dette område. Her i aften sagde Kommissionens formand, Barroso, at der ikke længere vil være én, men to medlemmer af Kommissionen, som tager sig af dette område. Vi fik at vide, at der vil komme en kommissær med ansvar for indre anliggender og indvandring og en anden kommissær med ansvar for retlige anliggender, menneskerettigheder og borgerrettigheder. Lad os indgå et partnerskab; et tæt partnerskab mellem Kommissionen og Parlamentet om et Europa, der rent faktisk vil blive et Europa for borgerne, et Europa, der forsvarer vores borgerrettigheder; som beskytter vores borgerlige frihedsrettigheder, som beskytter borgernes sikkerhed.
Ja, jeg tror, at vi i fællesskab kan arbejde os hen imod at opbygge et Europa for borgerne, og jeg ønsker hr. Barosso held og lykke ved valget i morgen.
Zoran Thaler
(SL) Fru formand! Jeg er enig i bemærkningerne fra mange af mine kolleger, som allerede har haft ordet, men jeg vil gerne stille hr. Barroso følgende spørgsmål: Har De gjort status over Deres foregående mandat? Er De tilfreds med Deres resultater i løbet af de sidste fem år? Jeg kan forestille mig, at De er det, og at det er grunden til, at De igen kandiderer til posten som formand for Kommissionen. Jeg spekulerer imidlertid også over, om De er tilfreds med, hvor effektiv De hidtil har været med hensyn til at forhindre finansielle, økonomiske og sociale kriser. Kan De med ren samvittighed være vidne til den kolossale stigning i antallet af arbejdsløse, som nu skal tælles i millioner i EU, og de skamløse bonusser, der i finanssektoren igen bliver udbetalt til dem, som ikke alene har kastet os ud i den værst tænkelige krise, men også truet os med fattigdom?
Kan De i dag sige os, om De vil gøre tingene anderledes i Deres anden embedsperiode? Kommer vi til at se mere af samme skuffe eller noget nyt? Er der noget, vi bør se frem til? Hvad synes De selv, der skal ændres med hensyn til den måde, hvorpå De udfører Deres arbejde?
Tillad mig at stille Dem et yderligere spørgsmål. Det er et spørgsmål, som De for alt i verden gerne ville undgå at komme ind på i Deres politiske retningslinjer. Det er helt åbenlyst, at De gerne vil stå i spidsen for Kommissionen i et EU med mere end 500 mio. indbyggere. Hvor er ambitionerne og fremdriften for vores fantastiske fællesskab, når det drejer sig om at åbne dørene for vores medmennesker i Europa, som gerne vil være med i EU? Hvilken ekstraindsats vil Kommissionen under Deres ledelse gøre for at fremskynde denne proces? Vil De tilbyde centralregeringen i Bosnien-Hercegovina håndgribelig bistand, dvs. ekspertise og materielle ressourcer, for at hjælpe den med at følge den lagte køreplan og opfylde de kriterier, der er nødvendige for, at landets borgere kan rejse frit rundt i EU?
Gunnar Hökmark
(EN) Fru formand! Hr. Barroso vil få vores støtte i morgen, ikke alene fordi han er indstillet af samtlige 27 medlemsstater, og fordi vi er nødt til at komme i gang med arbejdet, men også fordi han har fremlagt en bred politisk dagsorden, hvor der tages fat på de vigtigste udfordringer i vores tid. Vi har naturligvis alle sammen forskellige holdninger til dette.
Vi vil opfordre til, at der kommer initiativer fra ham og Kommissionen på grundlag af flertallet her i Parlamentet, ikke ved at forsøge at presse mindretalsholdninger igennem, og vi vil drøfte og gennemgå forslagene og træffe beslutninger på grundlag af flertallet her i Parlamentet. Det er sådan, demokratiet fungerer, og det er sådan, Parlamentet fungerer. Vi har ikke alene tillid til hr. Barosso, men også til Parlamentet. Lad mig blot sige, at det, hvis man stemmer nej i morgen uden en alternativ kandidat, betyder, at man ikke har noget alternativ. Samtidig med at vi opfordrer til handling, er der visse kræfter, som gerne vil standse ethvert tiltag. Og jeg må sige, at det her blot nogle få uger inden topmødet i København ikke er ansvarligt at agere på en sådan måde, at vi ikke når at få valgt en formand for Kommissionen. Nu hvor vi er nødt til at tage fat på alle reglerne og lovgivningen vedrørende finansmarkederne, er det ikke ansvarligt at afvise Kommissionen. Og det er ikke ansvarligt at agere på en måde, der gør, at vi ikke kan påbegynde den politiske proces vedrørende økonomisk genopretning, når arbejdspladserne i hele Europa er truet.
Afstemningen i morgen drejer sig i høj grad om Europa-Parlamentets position. Som parlamentsmedlemmer siger vi, at vi gerne ser, at EU påtager sig en lederrolle i verden, men vi vil aldrig komme til at spille denne globale lederrolle, hvis ikke vi har lederskabet af EU på plads. Vi vil give hr. Barosso vores støtte, og vi vil gennemgå forslagene, og vi vil drøfte dem med ham, fordi vi har tillid til demokratiet og det flertal, vi har her i Parlamentet. Held og lykke i morgen.
(Bifald)
Erminia Mazzoni
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Efter denne debat er jeg endnu mere overbevist om, at jeg gør ret i at bakke op om forslaget fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) om at støtte hr. Barrosos kandidatur, og som formand for Udvalget for Andragender vil jeg gerne give mit beskedne bidrag. Jeg støtter de målsætninger og prioritetsområder, hr. Barroso fremførte, men jeg vil gerne foreslå, at der fokuseres mere på to områder, særlig i forbindelse med, hvordan vi kommer ud af denne økonomi- og finanskrise.
Jeg tror ligesom hr. Barosso, at denne krise også, og frem for alt, er en værdimæssig krise, som vedrører vores grundlæggende samfundsværdier. I løbet af de næste fem år vil Kommissionen skulle tage fat på store udfordringer. Der er sket radikale ændringer af de geopolitiske rammer. De nye økonomier i lande som f.eks. Indien og Brasilien samt i Afrika spiller nu en væsentlig rolle i realøkonomien. På den ene side giver dette os nye muligheder for vækst, men på den anden side udsættes vi for risikoen for en markedsdominans, der på lang sigt kan betyde et større omfang af fattigdom.
I den sammenhæng er Europas rolle, dets civilisation og dets viden af grundlæggende betydning med henblik på at fremme udbredt, afbalanceret vækst og tilskynde til opnåelse af borgerrettigheder. Europa repræsenterer den ægte integration mellem mennesker med forskellige rødder og kulturer. Jeg refererer til vores rødder, vores kristne rødder, der kan være det værktøj, hvormed vi kan få styr på det værdimæssige aspekt af denne særdeles alvorlige krise, men kun hvis vi benytter dem som en vejledning til, hvordan man kan fremme udvikling og integration af alles rettigheder og pligter.
Med hensyn til det finansielle aspekt skal vi vurdere behovet for at reformere penge- og skattepolitikken for at kunne nedtone kampen mellem vores egen valuta, euroen, og den "gamle" dominerende valuta, dollaren, og også kampen med valutaerne i de nye vækstlande som Kina og Indien, at nå frem til en strengere regulering af det finansielle marked sammen med forbud mod spekulation på markedet for energi og frem for alt markedet for fødevarer, hvor prisstigninger kan udsulte mange økonomier, at bringe finansmarkedet tilbage til dets hovedrolle, dvs. yde finansiering til produktionssektoren, og at udskifte de traditionelle økonomiske bidrag til kriseramte regioner i EU med skatteincitamenter.
For så vidt angår borgernes Europa, som hr. Barosso foreslår, skal udvikles ved at intensivere dialogen og sprede information, føler jeg mig personligt involveret som formand for Udvalget for Andragender. Dette udvalg bør således inddrages, hvis Parlamentet følger op på den beslutning, der blev vedtaget i den foregående valgperiode.
Udvalget for Andragender er det første kontaktpunkt mellem EU's institutioner og borgerne. Man søger der at finde løsninger, give forklaringer og fremme forskellige tiltag som reaktion på de talrige og varierede klager fra EU's borgere. I den forbindelse opfordrer jeg indtrængende hr. Barroso til at styrke relationerne mellem Kommissionen, som han har den ære at være formand for, og det udvalg, jeg er formand for, Udvalget for Andragender, og oprette en specifik kommissærstilling for dette område. Det er allerede blevet meddelt, at der vil blive oprettet to nye kommissærstillinger.
Et Europa, hvor der i arbejdsprogrammet som nævnt fokuseres på borgerne, er et Europa, der skal give dette udvalg - der er det forum, hvor borgernes rettigheder kommer til udtryk - flere rettigheder og større værdighed.
Sophie Briard Auconie
(FR) Fru formand, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer! Jeg har gennemgået retningslinjerne i hr. Barossos program, og jeg glæder mig over hans ambitioner på hvert enkelt af de væsentlige politikområder, herunder den økonomiske politik, med videreførelsen og igangsætningen af forskellige aktiviteter, genopretningsplanen, social samhørighed, miljøpolitik og navnlig bæredygtig udvikling, projekter rettet mod de unge, styrkelse af EU's forsvar og videreførelsen af en stærk og vedvarende landbrugspolitik.
Jeg bifalder ambitionerne om at have et sejrende, forenet og beskyttende Europa, som vi gerne vil have det. Jeg stiller dog spørgsmålstegn ved EU's økonomiske situation i forbindelse med alle disse projekter. EU skal have de økonomiske midler til at opfylde ambitionerne. Nogle af mine kolleger har allerede understreget dette punkt. Det er efter min opfattelse absolut nødvendigt, at hr. Barosso påtager sig at tilskynde medlemsstaterne til at øge deres bidrag til EU-budgettet væsentligt fra 2014. Det er sandt, at krisen i øjeblikket sætter medlemsstaternes budgetter under pres. Ikke desto mindre skal vi se fremad mod tiden efter krisen og nu begynde at arbejde på et EU-budget, hvormed man kan opfylde behovet for tiltag på EU-plan. Jeg ved, at hr. Barosso er bevidst om dette behov, sådan som det fremgik af arbejdsprogrammet. Det eneste, der står tilbage i dag er, at hr. Barosso skal forpligte sig til at sikre, at vi, Parlamentet og Rådet, i fremtiden har de ressourcer, der er brug for med henblik på at kunne føre vores politikker ud i livet.
Sandra Kalniete
(LV) Fru formand! Jeg vil gerne bekræfte, at medlemmerne af Gruppen for Det Europæiske Folkeparti fra Letland støtter J. M. Barrosos kandidatur. Vi støtter ham, fordi vi håber, at han som formand for Kommissionen fortsat vil arbejde for et mere retfærdigt Europa. Vi mener, at der bør gælde lige vilkår for alle medlemsstater med hensyn til støtte til landmændene, uanset hvor længe landene har været medlem af EU. Vi forventer også, at han påtager sig en lederrolle ved reform af den fælles landbrugspolitik og ved sikring af muligheden for retfærdig konkurrence for alle medlemsstater. Vi opfordrer ham til at tage føringen med hensyn til yderligere liberalisering af EU's marked for tjenester.
EU vil kun komme helskindet gennem krisen, hvis strategien baseres på et stærkt indre marked med lige vilkår for alle. EU's institutioner spiller helt klart en stabiliserende rolle med hensyn til at komme igennem krisen i de medlemsstater, der er hårdest ramt, og det ved Letland alt om. Jeg vil gerne takke Kommissionen for dens samarbejde med os. Den europæiske fælles valuta har vist sig at have en stabiliserende rolle i disse krisetider. De baltiske lande har sat sig selv det mål at blive optaget i euroområdet, men under den globale afmatning er dette en meget vanskelig opgave. Vi opfordrer derfor Kommissionen til at fremme en tilgang til anvendelse af betingelserne i stabilitets- og vækstpagten og Maastrichtkriterierne, der er fornuftig og fleksibel, og som er tilpasset til krisen. Det er min klare holdning, at det er i hele Europas interesse, hvis de baltiske lande og alle EU-lande hurtigt optages i euroområdet.
Vi opfordrer indtrængende hr. Barosso til gå hurtigere frem med hensyn til at udvikle en fælles energipolitik til reduktion af EU's afhængighed af monopoler. Jeg ønsker held og lykke med afstemningen i morgen.
Damien Abad
(FR) Fru formand! Som medlem af den franske delegation i Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og som stedfortræder for "Nouveau Centre", et fransk politisk parti, der er udsprunget af UDF, var jeg meget opsat på at tale direkte til hr. Barroso i dag. Frem for alt vil jeg gerne understrege, at han har støtte fra den franske præsident og fra den franske regering, og bifalde den måde, hvorpå han var i stand til at bidrage til succesen for det franske EU-formandskab.
Hr. Barnier og alle mine parlamentskolleger fra det franske flertal, der står bag formanden, forventer nu, at vores mission om at opbygge et politisk Europa, som kan påvirke de væsentlige globale emner i fremtiden, vil blive taget op af Kommissionen under hr. Barosso.
For at opbygge dette politiske Europa er der to faldgruber, man efter vores opfattelse skal undgå. For det første at konkurrence fremføres som et absolut og uimodsagt dogme. Ja, Europa har brug for en erhvervspolitik, landbrugspolitik, energipolitik eller energipolitik, der fremmer nye teknologier, ligesom der er brug for en konkurrencepolitik.
Den anden faldgrube, man skal undgå, er, at Kommissionen blot bliver et generalsekretariat for Rådet. Vi har brug, at Kommissionen er stærk, fremsætter forslag, er nytænkende og driver den europæiske integration fremad. Til trods for de forbehold, som måtte være udtrykt fra mit eget politiske partis side i Frankrig, er jeg således i dag villig til at støtte hr. Barossos tiltag og ledsage ham hen ad denne formålsbestemte vej, som han tilsyneladende gerne vil begive sig ud på, ikke mindst med hensyn til bæredygtig udvikling og bekæmpelse af klimaforandringer.
For at være sikker på, at min stemmeafgivning og stemmeafgivningen fra flere af mine parlamentskolleger, der stadig sidder tilbage med nogle spørgsmål i dag, kan være så informeret som muligt, vil jeg dog gerne have hr. Barosso til at give to stærke tilsagn her i Parlamentet. For det første om at gennemføre en virkelig formålsbestemt politik for vores industrivirksomheder, for vores lande og for alt det, der skaber en europæisk identitet.
For det andet om at gøre, hvad der er muligt, for at sikre, at den europæiske model er den model, som bedst forener markedsøkonomien med behovet for solidaritet blandt medlemsstater, regioner og befolkninger.
De unge i dag har brug for et Europa, der støtter dem i forbindelse med globaliseringen, og som giver udtryk for et nyt håb, og som det yngste af de franske parlamentsmedlemmer er jeg fuldt og fast overbevist om, at de unge ønsker et Europa, der både beskytter dem og giver dem nye ambitioner. Det er i fremtiden vores opgave at opbygge Europa sammen. Jeg regner med hr. Barosso, præcis som han kan regne med mig.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Fru formand! Europa er forenet. Det er et Europa med fred, frihed og demokrati. Vi overholder menneskerettighederne, og vi vil gerne iværksætte et program for social markedsøkonomi - et program, der sætter mennesket i centrum for vores opmærksomhed. Europa er imidlertid også forskelligartet. Vi har mange meget fattige regioner, og der er således behov for en ægte samhørighedspolitik. Den fælles landbrugspolitik stadfæster ret beset to slags Europa - det gamle og det nye. Dette kræver forandringer og dannelse af et ægte, fælles, forenet og sammenhængende Europa. Det ved hr. Barosso bedst af alle. Hvilke tiltag påtænkes det at iværksætte på dette område for at få denne situation ændret?
Hannu Takkula
(FI) Fru formand! Kommissionens formand, Barroso, har efter min mening klaret sig fortrinligt i rollen som formand for Kommissionen. Det er let at kritisere, men vi skal også uddele roser, når det er fortjent. Opgaven med at føre 27 forskellige lande ind i et pluralistisk Europa er en udfordring, og hr. Barosso har klaret det godt. Han har optrådt som en afvejende faktor mellem de store og små lande, så i den forbindelse vil jeg gerne genbruge nogle ord fra min partiformand, den finske premierminister, Matti Vanhanen, som nævnte, at hr. Barosso fortjente en yderligere mandatperiode. Jeg går i høj grad ind for at vælge ham for en yderligere periode, og jeg vil stemme for. Det, der er blevet udrettet på fem år, taler for sig selv. Efter min opfattelse er der ikke længere noget som helst behov for forslag til nye programmer, fordi handlingerne taler for sig selv, og forhåbentlig vil den finske kommissær, Olli Rehn, også få en god og stærk position i Kommissionen fremover. Vigtigst af alt er det dog, at vi i morgen stemmer for, at hr. Barosso kan sammensætte Kommissionen. Jeg ønsker ham held og lykke.
Ulrike Lunacek
(EN) Fru formand! Hr. Barroso har ganske ofte talt om den usædvanlige tid, vi lever i, de væsentlige spørgsmål, vi står over for, og det lederskab, som EU skal vise inden for den finansielle sektor.
Der er dog en ting, jeg gerne vil spørge hr. Barroso om - og det blev nævnt i det papir, vi fik forelagt - nemlig EU's egen økonomi. Det bliver ikke nævnt, hvorfra midlerne skal komme.
I den forbindelse er der et spørgsmål, jeg stillede til ham omkring den høring, vi havde med De Grønne/EFA-Gruppen i sidste uge. Jeg fik desværre ikke noget svar, men det gør jeg forhåbentlig nu. Mit spørgsmål er: Hvad med en afgift på finansielle transaktioner?
Selv hr. Sarkozy har nu foreslået dette, og hr. Steinmeier m.fl. taler nu om det. Belgien og Frankrig har i forvejen retlige instrumenter til at gennemføre en sådan ordning, så hvorfor ikke tale om det og presse på for et kommissionsforslag om en afgift på finansielle transaktioner?
Nikolaos Chountis
(EL) Fru formand! Jeg har lyttet til hr. Barroso to gange, en gang i mødesalen og en gang ved en konference med Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe, og jeg har gennemlæst beskrivelsen af hans planer.
Jeg har én specifik kommentar. Vi kender hr. Barrosos holdning til de modificerede politikker. Vi har ikke hørt noget om hans holdning til modificerede produkter. Betyder det, at import og salg af kontaminerede produkter vil blive tolereret i Europa?
Samtidig med at hr. Barroso fastholder, at han fremmer de nye idéer, som Europa har brug for, fremmer og foreslår han i stor udstrækning hovedsagelig de samme fejlslagne, neoliberale opskrifter, der førte til depression i Europa, arbejdsløshed i Europa og alvorlige sociale uligheder i Europa.
Denne tilgang, og her mener jeg hr. Barrosos og Kommissionens tilgang, har skabt en tillidskløft mellem EU's lederskab og borgerne i EU, hvilket tydeligt sås ved det sidste valg til Parlamentet, hvor et markant antal borgere i EU udlod at stemme.
Til slut vil jeg sige, at han, idet han kalder alle, som ikke er enige i hans program, for antieuropæiske, ikke vil finde lydhørhed hos alle europæere, navnlig ikke hos dem, der ønsker et andet Europa, og dette er grunden til, at hr. Barroso efter min mening ikke er egnet til denne post.
Barry Madlener
(NL) Fru formand! Hr. Barroso har ikke formået at vinde støtte fra Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet eller Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance - hvilket ret beset taler til hans fordel. Det bliver et spændende valg. Hvis man kigger på tallene, kan han regne med omtrent halvdelen af stemmerne, så hver stemme tæller. Han vil naturligvis også gerne have vores stemme, dvs. fra det næststørste nederlandske parti i Parlamentet, Frihedspartiet. Vi er indstillet på at stemme på ham, men han bliver nødt til at love at standse forhandlingerne med Tyrkiet, at sikre, at Nederlandene ikke længere er den største nettobidragyder til dette bureaukratiske EU, og at arbejde for et Europa bestående af suveræne medlemsstater snarere end den føderale superstat, som han higer efter. Jeg opfordrer ham til kl. 22.00 i dag at aflægge os et besøg for at drøfte dette. Hvem ved, måske afgiver han disse løfter, får vores støtte og kan fortsætte sit arbejde - men blot på en helt anden måde end i de sidste fem år.
Brian Crowley
(EN) Fru formand! Jeg vil først og fremmest gerne ønske hr. Barroso held og lykke med afstemningen i morgen. Jeg var desværre af den opfattelse, at afstemningen burde have fundet sted i juli, for at der ikke skulle opstå et tomrum præget af usikkerhed. Når det så er sagt, mener jeg dog, at der med de politiske retningslinjer, hr. Barroso har fremlagt, klart tegner sig et billede af de visioner og idéer, han har, med hensyn til at få tingene tilbage på sporet.
Måske er min største bøn til ham - ud over at vende tilbage til Parlamentet - at han skal være en smule mere kritisk over for regeringerne, når de ikke lever op til deres forpligtelser, fordi selv hvis vi ser på Lissabonstrategien, er 90 % af den ikke blevet gennemført, fordi medlemsstaterne ikke har truffet forholdsregler med hensyn til at gøre os til den mest konkurrencedygtige og dynamiske økonomi i fremtiden.
Det er jo vanskeligt at forsøge at hænge nogen enkeltstater ud. Det ville jeg ikke turde gøre, men hvis vi fører an med et godt eksempel og både i Parlamentet og Kommissionen nedfælder vores idéer om de måder, hvorpå vi efter vores mening kan skabe ny vækst, og om, hvordan vi kan være innovative inden for den nye økonomi, må medlemsstaterne også komme op i omdrejninger og træffe disse foranstaltninger.
Endelig beklager jeg dybt, at vi i en tid præget af hidtil usete økonomiske vanskeligheder i hele verden, når vi i Europa ses som foregangsmænd, for så vidt angår regulering af bankvirksomhed og lign., har ladet denne mulighed gå tabt på grund af barnagtige politiske spilfægterier blandt visse grupper.
Raül Romeva i Rueda
(ES) Fru formand! Hr. Barroso anses for at være en forkæmper for miljøbeskyttelse, og det siger jeg ham tak for.
I sidste uge var der faktisk godt nyt, fordi det endelig blev besluttet, at almindelig tun, hvor bestanden var styrtdykket, ville blive beskyttet ved at inkludere denne art på listen over arter, der er beskyttet via CITES. I den forbindelse anmoder jeg om, at denne midlertidige støtte bliver en permanent støtte.
Problemet med og det globale paradoks ved alt dette er, at det er den neoliberale politik, der hidtil er slået til lyd for, som har ført os ud i denne situation, fordi det er en politik, der ganske enkelt gør overskud til et privat anliggende og omkostninger til et samfundsmæssigt anliggende.
Vi står på dette område over for et alvorligt miljøproblem. Vi har i årevis givet støtte til fiskerflåder, der har tømt vores have, og som i denne bestemte sammenhæng i mange tilfælde samlet set er ansvarlige for katastrofen. De beder nu om penge for at overvinde de problemer, vi har skabt.
Dette er absurd og i sandhed vanskeligt at forsvare rent demokratisk. Vi kan ikke begå disse fejltagelser med befolkningens penge.
Vi opfordrer således til, at den fælles fiskeripolitik bliver revideret, navnlig på grundlag af disse nye principper.
Pat the Cope Gallagher
(EN) Fru formand! Jeg er helt overbevist om, at hr. Barroso i morgen sikrer sig en yderligere mandatperiode på fem år som den næste formand for Kommissionen. Jeg tror, han er den rette person til arbejdet, og hans resultater har været imponerende.
Jeg tror også, at EU vil fungere mere effektivt, hvis Lissabontraktaten vedtages i mit hjemland. De kræfter, der er imod traktaten i Irland, spreder groft vildledende oplysninger om, at minimumslønnen bliver på 1,84 EUR.
Folk taler om væksttegn ("green shoots") som en del af det økonomiske opsving i Europa. Ratifikationen af Lissabontraktaten er i sig selv et væksttegn. Investeringskredse og folk, der skaber nye arbejdspladser, ønsker Lissabontraktaten gennemført.
Den kendsgerning, at vi i Irland siden den sidste folkeafstemning har sikret os ret til fremover at udpege ét medlem af Kommissionen, er en stor ændring. Desuden er de juridiske garantier vedrørende neutralitet, skat, retten til liv, uddannelse og familien væsentlige punkter.
Disse garantier er væsentlige for os. Protokollerne er de samme som traktaten, og Irland har naturligvis brug for Europa - og Europa har brug for Irland.
(GA) Jeg ønsker hr. Barosso held og lykke i morgen.
Martin Ehrenhauser
(DE) Fru formand! EU er plaget af et voldsomt demokratisk underskud. Der er i de sidste fem år under hr. Barrosos ledelse desværre ikke blevet ændret noget i den henseende. I hans embedsperiode er vi løbet ind i en meget alvorlig økonomisk krise, og det er blevet klart, at alle advarslerne om ustabiliteten i det finansielle system ganske enkelt blev ignoreret. Disse advarsler blev helt bestemt fremført. Hr. Barroso taler i sit indlæg om behovet for at ændre strukturen for det finansielle system og at reformere bonussystemet for lederne. Jeg vil gerne sige det helt klart til hr. Barroso, at det har været hans opgave i de sidste fem år, og han udførte ikke den opgave. Jeg vil derfor stemme imod, at han bliver formand igen.
Personligt så jeg gerne en ung formand for Kommissionen, som kunne påtage sig rollen med masser af kreativitet, med mod til at foretage væsentlige ændringer og frem for alt med uafhængighed, dvs. en person, som kan få EU til at udvikle sig til et reelt demokrati. Jeg er sikker på, at Europa har brug for en ny optimistisk stemning, og dette vil med sikkerhed ikke komme til at ske med hr. Barroso, men kun uden ham.
Zoltán Balczó
(HU) Fru formand! Tak fordi jeg får lejlighed til at få ordet. Jeg vil gerne stille hr. Barroso to spørgsmål. Det første er som følger: I hans indlæg kædede han klart sin politiske fremtid sammen med Lissabontraktatens ikrafttræden. Betyder det så også, at han, hvis han bliver valgt i morgen, og Lissabontraktaten ikke bliver vedtaget ved den irske folkeafstemning, derefter nedlægger sit mandat?
Mit andet spørgsmål er følgende: Han har erklæret krig mod national egoisme, der ifølge hans definition, udspringer af angst og udvikler sig til ekstremisme. Mit spørgsmål er: Hvem vil træffe afgørelse om, hvorvidt personer, organisationer eller partier stadig er involveret i denne skadelige aktivitet? Eller drejer det sig som i vores tilfælde om at have en målsætning om at fremme national selvforståelse og den nødvendige bevarelse af national selvbestemmelse? Giver dette os med andre ord et grundlag, hvorpå vi her i Europa kan tale om nationale kulturer, sprog og mangfoldighed?
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (FR) Fru formand! Jeg vil gerne indlede med et proceduremæssigt anliggende. Jeg vil gerne - især til løsgængerne - sige, at jeg ikke har været til møde med deres gruppe, fordi jeg ikke blev inviteret. Så enkelt er det. Jeg har naturligvis stærkt afvigende holdninger i forhold til bl.a. nogle af disse medlemmer, men jeg mødtes med alle de grupper, der inviterede mig - alle de retmæssigt dannede grupper. Jeg mødtes med dem for at få en demokratisk debat. Jeg kan godt lide en demokratisk debat. Lad os slå det helt fast.
Jeg vil forsøge at svare hurtigt på lang række spørgsmål. Jeg kan desuden se, at nogle medlemmer ikke længere er til stede til at kunne høre mit svar, men jeg vil ikke desto mindre prøve at give et svar.
Jeg vil begynde med spørgsmålet om bonusser, som var det sidste spørgsmål. Jeg vil gøre opmærksom på, at Kommissionen - under min ledelse - ved udgangen af 2004 fremlagde en indstilling vedrørende umådeholdne vederlag, ikke alene i banker, men også i det økonomiske system i almindelighed. Der var på det tidspunkt desværre ingen, som tog notits af vores indstilling.
Det glæder mig, at dette spørgsmål om bonusser og umådeholdne vederlag nu bliver prioriteret højere, og vi vil forhåbentlig kunne iværksætte en løsning på grundlag, vil jeg gerne tilføje, af de forslag, vi har fremsat over for Rådet. Forslagene er lagt frem på bordet. Der er tale om en indstilling, men også om en bindende del af direktivet om kapitalkrav til banker.
Mange spørgsmål har koncentreret sig om energiforsyningssikkerhed - bl.a. fra hr. Saryusz-Wolski og hr. Marinescu. Energiforsyningssikkerhed var faktisk et af de vigtigste prioritetsområder for dette kollegium, og jeg agter også at medtage punktet ved prioriteringen i Kommissionen, som skal tiltræde, hvis jeg får Parlamentets samtykke, eftersom det er Kommissionen europæerne kigger efter, og ikke blot europæerne i EU. Da der var problemer mellem Rusland og Ukraine besluttede præsident Putin at ringe til mig for specifikt at underrette mig om problemerne, og det er jo velkendt, hvor meget tid og energi vi i Kommissionen sammen med øvrige partnere har lagt i at forsøge at finde en løsning på nogle problemer, der vedrørte Rusland og Ukraine, men som har haft konsekvenser for de europæiske forbrugere.
Personligt er jeg stærkt engageret i disse spørgsmål. Jeg vil derfor gerne tilføje, at vi iværksatte sammenkoblingsprogrammet i de baltiske lande, og det var derfor Kommissionen, som fik løsnet op for hårdknuden vedrørende Nabucco - og lad os sige det ligeud, at situationen var gået helt i hårdknude. Jeg vil således medtage disse emner blandt Kommissionens vigtigste prioritetsområder, men der er faktisk modstand mod at etablere et reelt indre energimarked. Vi får forhåbentlig i næste valgperiode - med støtte her fra Parlamentet - bugt med denne modstand, som - lad os være helt ærlige og oprigtige - stadig findes, med henblik på at skabe et reelt integreret energimarked i Europa.
Man kan trygt regne med, at jeg i Kommissionen vil være kompromisløs med hensyn til at forsvare de europæiske interesser. Derudover mener jeg, at dette problem med energiforsyningssikkerhed også er afgørende for spørgsmålet om bekæmpelse af klimaforandringer.
Jeg vil sige det igen, især til medlemmerne i Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance. Man kan altid være mere ambitiøs, men jeg tror oprigtig talt, at vi skal se positivt på, at EU på grundlag af et kommissionsforslag går forrest i bekæmpelsen af klimaforandringer. Det er tydeligt, at vi efterfølgende ikke ville have fået aftalen i stand med alle medlemsstaterne, hvis ikke det var for det arbejde - og jeg vil gerne understrege dette punkt - der blev udført under formandskabet under fru Merkel og derefter under hr. Sarkozy, da de også arbejdede hårdt for at opnå dette resultat, og det er kun ret og rimeligt at anerkende dette. Alle medlemsstater gjorde sig anstrengelser, men det var på grundlag af et ambitiøst forslag fra Kommissionen, at vi kunne gennemføre denne kamp mod den globale opvarmning, og jeg har meget stor tillid til Parlamentets indsats, således at Europa forsat kan være i front på dette område.
For så vidt angår de sociale spørgsmål, har jeg allerede udtalt mig. Jeg har allerede givet nogle meget konkrete løfter vedrørende spørgsmål om udstationering af arbejdstagere og problemerne vedrørende offentlige tjenester. Jeg vil være indstillet på at samarbejde med Parlamentet om de principper, jeg har nævnt, og som jeg har forklaret meget tydeligt i dag. Jeg er imod social dumping og går ind for den sociale markedsøkonomi.
Jeg er udmærket klar over, at dette er en interessant ideologisk debat, men jeg mener, vi har svaret i Europa. Vi har brug for et indre marked - det er vores styrke - og samtidig en høj grad af social samhørighed. Dette er en europæisk opfindelse. Det er et bidrag. Jeg indledte mit dokument med at citere en stor europæisk samtidshistoriker, Tony Judt, som underviser på universitetet i New York. Han sagde: "USA har måske nok den mest magtfulde hær i verden, og Kina kan jo sælge sine varer meget billigt, men kun Europa har en model, der kan tjene som inspiration for resten af verden".
Det 21. århundrede kan meget vel blive Europas århundrede. Det er min overbevisning. Jeg tror, vi kan styre globaliseringen, ikke med magt, men med inspiration. Vi har en social markedsøkonomi, som hverken De Kristelige Demokrater, Socialdemokraterne eller De Liberale har patent på. Den blev skabt af Europa, navnlig efter Anden Verdenskrig, og består ikke alene af den europæiske integrationsproces, men også den sociale markedsøkonomi, hvor formålet er at kombinere de frie markeder, de åbne markeder.
Europa er verdens største blok af eksporterende lande. Vi europæere skal derfor afvise protektionisme og skal samtidig fremme den europæiske model med arbejdsmarkedsdialog og den europæiske model med sociale sikringsordninger. Når jeg hører visse "sortseere" - "krisefanatikere" - sige, at det nu er amerikanerne og kineserne, der kontrollerer alt, siger jeg til dem: Det kan da godt være, men hvad gør præsident Obama nu? Præsident Obama forsøger i øjeblikket - og jeg ønsker ham held og lykke - at indføre en national sundhedsordning, som vi praktisk talt har overalt i Europa, om end med visse forskelle. Det er amerikanerne, der nu føler sig inspireret af den europæiske model. Hvad gør kineserne? De overvejer nu - med det yderligere formål at fremme efterspørgslen - at indføre en social sikringsordning, og jeg tror, de vil få indført denne ordning, fordi der vil være en stigning i velstanden i landet, og denne stigende velstand i Kina er godt nyt for hele verden.
Hvad gør amerikanerne og andre stormagter i dag? De begynder at tale med os om kampen mod klimaforandringer. Jeg husker tydeligt, at amerikanerne, når vi tidligere talte med dem, blankt afviste at forpligte sig specifikt i kampen mod klimaforandringer.
Som det fremgår, kan jeg ikke være lige så pessimistisk som nogle af de personer, der har haft ordet her i dag. Vi har naturligvis problemer i Europa, problemer med sammenhængen. Med hensyn til politisk vilje skal vi arbejde hårdere for at opnå yderligere konsekvens. Vi har også et meget tydeligt problem, et socialt problem, der er det mest alvorlige af alle problemer, nemlig stigningen i arbejdsløsheden. Lad os imidlertid få det på det rene, at det ikke er Europa, og det ikke er Kommissionen, der har skabt denne finanskrise. Det er velkendt, hvor denne krise havde sit udspring. Og umiddelbart efter reagerede vi. Vi reagerede med konkrete forslag. Jeg var i USA sammen med den franske præsident, eftersom det var under det franske formandskab, for at foreslå USA's præsident, at G20-processen skulle iværksættes. Det var Europa, som tog initiativ til denne reaktion.
Jeg sagde på mødet i Camp David, at præcis som åbne samfund har brug for retsstatsprincippet og retsregler, har markederne også brug for bestemmelser for at sikre lovlig, troværdig og etisk adfærd. Dette er den europæiske holdning.
Jeg tror faktisk, vi skal være stolte over de forslag, vi har stillet. De er lagt frem på bordet. Jeg håber, de vil blive vedtaget, og vi vil hen ad vejen kunne se, om der er brug for en yderligere indsats.
Vedrørende miljøet mener jeg, at Kommissionens resultater hidtil er velkendte. Der var nogen, som nævnte, at biologisk diversitet ikke var taget med. Hvis man genlæser mit dokument, vil man opdage, at punktet er med. Endvidere var der et medlem af Parlamentet, som bifaldt vores foranstaltninger til beskyttelse af almindelig tun, og jeg takker for den påskønnelse. Jeg mener, vi har et godt skudsmål her.
For så vidt angår fru Beňovás spørgsmål om grundlæggende rettigheder, er det præcis for at give dette nye tegn på engagement, at jeg besluttede at oprette - og jeg vil tilføje, at forslaget kom fra Parlamentet, selv om jeg var i forvejen var overbevist om sagen - stillingen som kommissær med ansvar for grundlæggende rettigheder og personlige frihedsrettigheder. Kommissæren vil naturligvis også skulle behandle anliggender vedrørende minoriteter, og vedkommende vil skulle referere til Udvalget for Andragender, hvilket blev nævnt her.
Jeg tror også, at vi ligesom på nationalt plan, hvor der normalt er en minister for retlige anliggender og en minister for indre anliggender, bør have en kommissær med ansvar for retlige anliggender, grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder. Der vil være en anden kommissær - vi skal jo også tage dette emne alvorligt, og vi skal også erkende, at der er problemer, som har at gøre med usikkerhed i Europa, og at der er ting, vi kan gøre sammen med den merværdi, Europa kan tilføre - som også vil være ansvarlig for andre områder, men altid i den samme ånd, nemlig en ånd præget af sikkerhed og med fuld respekt for personlige frihedsrettigheder og med fuld respekt for grundlæggende rettigheder. Det er igen de faktorer, som gør Europa til det, det er.
Der var nogen, som nævnte Guantánamo. Jeg var en af de første, hvis ikke den allerførste, fungerende regeringspolitiker, der opfordrede den amerikanske præsident - dette var under det østrigske formandskab - til at lukke Guantánamo. Jeg nævnte dette offentligt, fordi jeg mener, at vi europæere er imod en kampagne mod terror, hvor de grundlæggende rettigheder ikke respekteres, idet det er den måde, hvorpå vores moralske autoritet går tabt. Vedrørende grundlæggende rettigheder mener jeg, at der kan være en vis uenighed, men at der ikke er nogen grundlæggende uenighed med en række af de medlemmer, som bragte dette spørgsmål op. Jeg har personligt ikke brug for gode råd fra nogen om dette spørgsmål. Da jeg var 16 år, gik jeg allerede på gaden i mit hjemland for at kæmpe mod et diktatur, mod et kolonisystem. Jeg har derfor ikke brug for råd fra nogen om, hvordan man skal udvise engagement i forhold til grundlæggende rettigheder. Men tak alligevel.
For så vidt angår Nordirland, vil jeg sige tak til fru Dodds, og det er rigtigt, at vi har gjort en - diskret - indsats for Nordirland. Vi nedsatte en særlig arbejdsgruppe, og på det tidspunkt, hvor der endnu ikke var blevet etableret nogen dialog mellem parterne, hjalp vi med at gennemføre denne forsoning.
For så vidt angår det spørgsmål, som López Aguilar stillede, kan jeg svare, at jeg tror, tiden nu er inde til en ny social ambition. Det er indlysende. Vi har et arbejdsløshedsproblem, som er meget større end hidtil. Hvis man kigger på statistikken, er sandheden, at beskæftigelsen inden finanskrisen overalt var i stigning. Lissabonstrategien, som er genstand for en vis kritik, var overordnet set faktisk et skridt i den rigtige retning. Der blev skabt nye arbejdspladser og vækst i Europa. Det er først med finanskrisen, at vi har set tendensen vende i de fleste lande, herunder spørgerens eget land, Spanien. Det er den globale finanskrise, der har bragt os i en anden position. Så i denne fase med social ængstelse - ikke alene er der folk, som er blevet arbejdsløse, men der er flere, som står til at miste deres job - er det tydeligt, at vi skal foretage en social investering. Jeg har derfor opfordret til en ny social ambition. Jeg troede, det ville være muligt at samle det store flertal i Parlamentet omkring denne prioritering, og det tror jeg stadig det er.
Fru in 't Veld fortalte, at jeg ikke havde overbevist hende. Jeg må sige, at fru in 't Veld er meget vanskelig at overbevise. Jeg vil gøre min bedste, men jeg vil sige en ting, og det er, at jeg altid vil gøre min bedste, ikke blot med hensyn til at overbevise hende, men fordi jeg virkelig tror på grundlæggende rettigheder, frihedsrettigheder og garantier. Jeg mener, at Kommissionen spiller en rolle på dette område, ikke alene med hensyn til lovgivning, men også vedrørende de signaler, vi sender. Jeg kan sige, at jeg hver gang, uanset hvornår der er et problem i verden, det være sig Guantánamo, eller når jeg mødes med hr. Putin, spørger ham om, hvad der sker med fru Politkovskayas mordere, og hvordan det kan være, at man med et system som i Rusland, der har det største sikkerhedssystem i verden, aldrig finder frem til, hvem der har myrdet journalister. Jeg stiller præsident Putin spørgsmålet, ligesom jeg for tiden stiller lignende spørgsmål til premierministre, herunder selv den kinesiske premierminister, når jeg taler med ham, og ligesom jeg altid stiller spørgsmål om menneskerettigheder. Jeg spørger endog den japanske premierminister, hvorfor Japan nu eksekverer dødsstraffe igen, hvor der før var et moratorium.
Kommissionen spiller derfor en rolle, ikke alene via lovgivning, men også via de signaler, der sendes fra Kommissionen og formanden for Kommissionen, som f.eks. under krisen med Muhammedtegningerne i Danmark, hvor jeg utvetydigt forfægtede og fastholdt retten til ytringsfrihed. Jeg tror faktisk, vi kan finde fælles fodslag på dette område.
Hr. Abad stillede en række meget praktiske spørgsmål, og jeg vil sige til ham, at jeg støtter hans forslag, og jeg mener, at de er væsentlige. Jeg tror, vi har brug for en industrimæssig base i Europa. Vi ønsker ikke udflytning, men det er vigtigt, at denne industrimæssige base tilpasser sig til de nye begrænsninger som følge af global konkurrence og frem for alt til de store udfordringer i forbindelse med klimaforandringer og mere bæredygtig vækst. Jeg tror, vi har midlerne til at opnå dette. Jeg foreslår derfor, at der på EU-plan i fremtiden satses flere ressourcer på dette område.
For så vidt angår de budgetrelaterede spørgsmål, som blev stillet, skal vi frem for alt forsøge at nå til enighed om hovedprincipperne. Jeg mener, det ville være en fejl at begynde med at tale om beløbsstørrelsen for det kommende budget. Det ville give anledning til splittelse. Vi skal først kigge på, hvor der er europæisk merværdi, og så beslutte, hvad prioritetsområderne skal være. Men jeg mener, at forskning, innovation og samhørighedspolitik helt klart skal være vigtige prioritetsområder, navnlig for så vidt de nye generationer angår. Af hensyn til det yngste medlem af den franske delegation, håber jeg, at de unge i Parlamentet vil støtte denne udvikling.
Der blev spurgt til den globale afgift på finansmarkedet, afgiften på finansielle transaktioner. Hvis det bliver en global afgift, støtter jeg den naturligvis. Jeg synes, det ville være en fremragende idé, men lad os under alle omstændigheder få tingene på det rene. Jeg ser ingen fornuft i at fordrive de virksomheder, der sælger finansielle tjenesteydelser, og som vi nu har i Europa, det være sig i London, Frankfurt eller Paris. Vi er førende i verden, for så vidt angår finansielle tjenesteydelser. Hvad mening skulle det give, at levere førertrøjen over til Dubai? Jeg kan ikke se, at det ville give nogen mening. Lad os få tingene helt på det rene her. Men hvis der var en global afgift på finansielle transaktioner, synes jeg, det ville være en fremragende idé. Jeg mener, at der allerede er mange gode grunde til det, nemlig at man f.eks. kunne forhindre sult i verden, for det er jo en skandale, hvad der sker i det 21. århundrede, at man kunne hjælpe Europa på vej til at opnå millenniummålene, og at man kunne kæmpe for mere solidaritet i Europa. Det er måske ikke alment kendt, men jeg foreslog Rådet, at vi skulle øge en facilitet, som vi har i EU, vedrørende fødevarehjælp, idet der er fattige og nyfattige mennesker i Europa, men forslaget blev forkastet. Der er altså mange årsager til at indføre en afgift, forudsat at den virkelig gælder globalt, og at den ikke svækker Europas konkurrenceevne.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige noget særdeles vigtigt. Nogle har spurgt, hvorfor man skal vælge mig. Jeg er jo den eneste kandidat. Er det demokratisk? Jeg har tit selv undret mig over, hvorfor jeg er den eneste kandidat. Oprigtig talt mener jeg, det er forkert, at jeg er den eneste kandidat, fordi jeg helt ærligt, da jeg er den eneste kandidat, har været den eneste, der har stået for skud hele tiden, den eneste, der er blevet kritiseret. Hver gang, jeg bliver sammenlignet med den ideelle kandidat, kommer jeg naturligvis til kort. Jeg kommer til kort over for en ideel kandidat. Jeg kommer til kort over for en ideel kandidat fra hver enkelt gruppe. Men Europa er ikke bygget op af ideelle kandidater. Europa er en øvelse i ansvar. Der har efter min mening ikke været andre kandidater af den simple grund, at den støtte, der er behov for med henblik på at være kandidat, manglende. Det er grunden. Der blev nævnt et pænt lille antal navne, men det lykkedes at opnå konsensus om mit kandidatur, og det er jeg stolt af, fordi opbygning af Europa i dag er jo, som vi har set det i debatten, en yderst vanskelig og yderst hård øvelse. Europa er meget forskelligartet. Der er mange begrænsninger, og der skal foretages mange prioriteringer, så jeg er stolt over at være den kandidat, som har fået opbakning fra det parti, der vandt valget, og at være den kandidat, som har fået opbakning fra demokratisk valgte stats- og regeringschefer på tværs af hele det politiske spektrum, og det ser jeg ikke som noget negativt. Når det så er sagt, er jeg er ikke nogen generalsekretær, og Kommissionen er en selvstændig institution. Det kan jeg forsikre Parlamentet om. Kommissionen, som jeg er formand for, og som jeg vil være formand for fremover, hvis jeg får Parlamentets opbakning, vil være en selvstændig institution, der kompromisløst forsvarer EU's almene interesser.
Jeg forstår fuldt ud, som bl.a. fru Estrela sagde, at støtten fra de medlemmer, som er parate til at give mig deres opbakning, ikke er nogen blankocheck. Jeg er taknemmelig over for alle de medlemmer, der har støttet mig. Jeg kan ikke nævne dem alle. Nogle af dem er her stadigvæk. Dem er jeg taknemmelig over for. Deres støtte er ikke nogen blankocheck. Jeg nærer høje tanker om Parlamentet.
Nogle røster hævder, at jeg har for tætte kontakter til regeringerne. Men her glemmer man en ting, idet jeg, inden jeg blev premierminister, var oppositionsleder, og inden jeg blev oppositionsleder, var jeg menigt parlamentsmedlem. Jeg blev for første gang valgt ind i det portugisiske parlament, da jeg var 29 år gammel. Jeg er politiker. Jeg er ikke teknokrat eller bureaukrat. Jeg værner om den parlamentariske styreform, og jeg vil gerne indgå i dialog med Europa-Parlamentet.
De forlangender, der kommer herfra, kan derfor hjælpe mig og kan hjælpe Kommissionen til at gøre det bedre. Det er det, jeg stiler mod, hvis jeg får opbakning herfra.
(Bifald)
Formanden
Jeg vil gerne takke den indstillede formand for Kommissionen. Jeg vil også gerne takke alle de tilstedeværende samt de tidligere talere for en usædvanlig livlig diskussion. Jeg vil også gerne takke fru Malmström for at være til stede ved dette møde.
Vi er ved at bringe nogle nye handlingsprincipper og nye institutionelle løsninger for EU på banen. Vi skal huske på, at den indstillede formand har fortalt os om retningen for de politiske tiltag i de næste fem år. Han har gjort dette her i Parlamentet, hvor han har holdt møde med alle de politiske grupper. Han har givet os oplysninger, der er særdeles vigtige, både for os og for borgerne. Vi skal afgive vores stemme i morgen efter de lange, udtømmende og fornuftige drøftelser i dag.
(Formanden fortsatte på engelsk)
Jeg vil gerne endnu en gang takke den indstillede formand meget. Dette var en god mulighed for at fremlægge de politiske retningslinjer og føre drøftelser i de politiske grupper samt ligeledes i mødesalen.
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Georges Bach  
skriftlig. - (FR) Hr. Barrosos program er ambitiøst og vidner om et overvældende ønske om at give det kriseramte Europa det skub fremad, der er så hårdt brug for. Det ville efter min mening være forkert at bebrejde hr. Barroso personligt for alle de problemer, der har været kendetegnende for den foregående periode. At udarbejde kompromisløsninger med Kommissionen, som blev udvidet, og hvor beslutningerne nu skal træffes af 27 lande, og at håndtere en finans- og økonomikrise på baggrund af en vanskelig institutionel reform har bestemt ikke gjort hr. Barrosos arbejde nemmere. Man kunne ganske vist i disse vanskelige tider have håbet at høre ham tale med en mere kraftfuld europæisk røst. Jeg tror dog, at han har lært af sine fejltagelser, og at han i fremtiden vil gøre en stor indsats både for Europa som helhed og for de små lande. Ved at gøre sociale spørgsmål til en vigtigere del af sit program virker det til, at han gerne vil reagere over for de mennesker i Europa, der længes efter et mere socialt Europa. Idéen om et ægte partnerskab mellem Parlamentet og Kommissionen er rigtig god, og det er en chance, der skal gribes. Jeg støtter derfor hr. Barrosos kandidatur, men denne støtte er ikke nogen blankocheck.
Diogo Feio  
Det glæder mig at sige, at jeg som portugiser og som medlem af Europa-Parlamentet vil stemme for genvalget af José Manuel Durão Barroso som formand for Kommissionen. Jeg mener, at hans resultater i løbet af den nuværende mandatperiode, som har været plaget af så mange politiske, finansielle og sociale vanskeligheder, samt de erfaringer, han har høstet i denne stilling, berettiger til støtten fra regeringerne og en fornyet tillidserklæring fra Europa-Parlamentet.
Jeg beklager dybt de mange forsøg - og de har ikke alle sammen være utilslørede eller seriøse - på at forhindre hans kandidatur i at blive til noget, og jeg bemærker mig, at de blev forpurret, ikke alene som følge af manglen på nogen troværdig alternativ kandidat, men også som følge af det tåbelige i argumenterne. Jeg beklager, at medlemmer fra mit eget land også har været fristet af denne strategi, hvilket er så nemt, men også inkonsekvent.
Jeg håber, at Kommissionen under Barroso i en ny periode kan kombinere teknisk kompetence med "lidt ekstra oveni". Jeg håber også, at man rent faktisk vil respektere og gøre brug af subsidiaritetsprincippet og vil vælge den sikre og solide løsning ved at tage små skridt, sådan som Jean Monnet anbefalede, frem for at iværksætte tiltag efter den hurtige procedure, der har set meget lovende ud, men som har bidraget med meget lidt til den reelle udvikling af det europæiske projekt og den europæiske drøm. Uanset hvor meget vi sigter efter horisonten, kommer vi kun frem til den ved at sætte den ene fod foran den anden. Lad os gå den rigtige vej.
João Ferreira  
Det, der også står på spil ved denne afstemning, er den kurs, EU vil tage i de næste par år. Den nuværende formand for Kommissionen, som stiller op til endnu en embedsperiode, symboliserer én mulig kurs, idet det EU, han repræsenterer, er et EU, som plejer de store erhvervsvirksomheders interesser.
Det er et EU med udemokratisk bureaukrati, med politisk og ideologisk konservatisme, med fremhævelse og institutionalisering af dybtgående uretfærdigheder og relationer præget af social, regional og national dominans, med militarisme og ekstern interventionspolitik samt med institutionalisering af neoliberalismen som det eneste acceptable økonomiske system. Det er imidlertid ikke og har aldrig været den eneste mulige kurs. Alternativet til den kurs er et socialt Europa, et Europa for arbejdstagerne og befolkningen. Det er et EU, som sætter nærdemokratiet højt og ikke reducerer demokratiet til noget, man taler om ved højtidelige lejligheder. Det er et EU, der respekterer befolkningens vilje og de beslutninger, der gives demokratisk udtryk for, og et EU, som beskytter offentlige tjenester og arbejdstagernes rettigheder som uhyre vigtige redskaber til social udvikling og samhørighed. Det er et EU bestående af frie, suveræne stater med lige rettigheder, som støtter og fremmer beskyttelse af naturen samt mellemfolkelig fred og samarbejde.
Ilda Figueiredo  
Den udtalelse, som hr. Barroso lige kom med som indstillet formand for Kommissionen, er en genbekræftelse af de grundlæggende søjler i det EU, vi kender. Det bekræfter også den kapitalistiske, føderalistiske og militaristiske integration af Europa, der er nedfældet i Maastricht- og Nicetraktraterne, og hvor man i udkastet til Lissabontraktaten ønsker at gå endnu videre.
Hvis nogen overhovedet var i tvivl, kommer han i sin udtalelse ind på betydningen af udkastet til Lissabontraktaten. Udtalelsen kommer faktisk efter det antidemokratiske pres, de europæiske ledere har udøvet - hvilket han konstaterede - på det irske folk, som er tvunget til at afholde en ny folkeafstemning den 2. oktober.
Også selv om han nu forsøger at love at afbøde virkningen af de alvorlige angreb på de sociale rettigheder og arbejdstagernes rettigheder, som Kommissionen, som han stadig er formand for, foretog i den foregående periode, er han aldrig kommet til bunds i disse problemer eller årsagerne til den aktuelle krise for kapitalismen, som vi lige nu oplever. Det, han i virkeligheden foreslår, er at fortsætte med den samme politik, som opprioriterer fri konkurrence, militarisme og de store erhvervs- og finansvirksomheders interesser, navnlig virksomhederne i de mest magtfulde lande, som det klart fremgik, da han nævnte, at vi er globaliseringens forkæmpere.
Lívia Járóka  
Jeg vil gerne garantere hr. Barroso min støtte som repræsentant for Det Europæiske Folkeparti og udtrykke håb om, at Kommissionen, der sidder nu, vil kunne fortsætte det arbejde, der er blevet påbegyndt, og som involverer social integration af romaerne. Der er opnået væsentlige resultater i denne periode, hovedsagelig i de sidste to år, men vi forventer et betydelig større engagement og en større initiativlyst fremover fra dette organ, som jo er den eneste institution, der kan tage initiativ til fællesskabslovgivning, og som kan være den drivende kraft i den kamp mod fattigdom og udelukkelse, der rammer Europas største mindretal, romaerne.
Oprettelsen af en ny kommissærstilling med portefølje for retlige anliggender, grundlæggende rettigheder og borgerrettigheder vil forhåbentlig tilskynde Kommissionens organisation til at gøre mere og gøre det på en mere samordnet måde. Jeg håber også, at hr. Barroso vil fortsætte med aktivt at fremme sit personlige engagement med hensyn til romaernes situation, hvilket han også har givet udtryk for adskillige gange, og at han vil gøre sit yderste for at sikre, at stats- og regeringscheferne vil påtage sig en større rolle ved udarbejdelse af et omfattende helhedsprogram, der partipolitisk og tidsmæssigt spænder vidt.
De sociale udfordringer, der rammer både romaer og ikkeromaer, er så alvorlige, og konsekvenserne som følge af manglende handling er så farlige, at vi ikke kan kan tillade os at udvise den apati og begå de fejltagelser, som har kendetegnet den tidligere periode. Vi forventer omgående, modige tiltag og en radikal ændring af den holdning, den tidligere/nuværende formand har udvist, og at Kommissionen vil være bannerfører for en fælleseuropæisk romastrategi, der udarbejdes så hurtigt som muligt, baseret på lovgivningsmæssige standarder, et stabilt budget og et tydeligt politisk engagement.
Nuno Melo  
Hvis der er en ting, som ingen stiller spørgsmålstegn ved fra nogen af de politiske partiers side, er det, at vi oplever en økonomisk krise, der påvirker landene og gør regeringsbeslutninger vanskelige.
Eftersom dette er tilfældet, gør det en forskel med hensyn til, hvor effektivt EU kan bekæmpe krisen, om Kommissionen er godkendt, og formanden er valgt, eller om Kommissionen er midlertidig, og den vigtige afgørelse hele tiden udskydes.
Set i lyset heraf bliver de fremsatte argumenter fra alle de medlemmer, der afviser José Manuel Durão Barroso og forsøger at hindre ham i at blive genvalgt som formand for Kommissionen, selv om de ikke benægter tegnene på krisen og endda henviser til den flere gange, tom retorik.
De medlemmer, der tænker og agerer på denne måde, har med andre ord ringe eller ingen tanke for virkningerne af krisen, men tænker kun eller næsten kun på at drage fordel af situationen ved visse partipolitiske manøvrer, der i hvert fald under disse omstændigheder retfærdigvis bør undgås.
Georgios Toussas  
skriftlig. - (EL) Støtten til hr. Barroso fra de konservative, liberale og socialdemokratiske parlamentsmedlemmer følger efter den enstemmige indstilling af ham som den eneste fælles kandidat for alle regeringerne i EU, både neokonservative og socialdemokratiske. EU's politik, der går imod arbejderklassens interesser, afhænger ikke af personer eller af formanden for Kommissionen. Den afgøres frem for alt af selve EU's karakter som en imperialistisk union for kapitalen.
I de politiske retningslinjer, der er fremlagt af hr. Barroso, sammenfattes de strategiske ambitioner med hensyn til europæisk monopolistisk kapital, og retningslinjerne udgør det politiske program, der anvendes af de politiske kræfter på den europæiske politisk ensrettede vej i hele EU, herunder af både Nyt Demokrati og PASOK i Grækenland, uanset om de er i regering eller opposition.
Det primære formål med dette politiske program er at skubbe byrden som følge af krisen over på arbejderklassen og derved sikre, at det står de europæiske monopolvirksomheder frit for at sikre sig og øge deres profitter, således at de kan forstærke deres position som globale imperialistiske konkurrenter, når den kapitalistiske økonomi kommer i gang igen efter recessionen. Dette mål vil blive nået ved at tilpasse sig til de nye betingelser i den arbejderfjendske Lissabonstrategi senest i 2020 og gennem et endnu mere ondsindet angreb på arbejdernes rettigheder, lønninger samt sociale og forsikringsmæssige rettigheder.
