16. samling i Menneskerettighedsrådet (Genève, 28. februar - 25. marts 2011) (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelse af næstformanden i Kommissionen/EU's højtstående repræsentant i udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik om den 16. samling i Menneskerettighedsrådet (Genève, 28. februar - 25. marts 2011).
Catherine Ashton
Hr. formand! Det glæder mig, at vi denne eftermiddag også har mulighed for at drøfte arbejdet i FN's Menneskerettighedsråd og se på, hvordan vi kan styrke dets overordnede betydning.
Som medlemmerne ved, talte jeg i Menneskerettighedsrådet i sidste uge sammen med en række udenrigsministre fra hele verden. Af indlysende årsager var situationen i Libyen centrum for vores drøftelser.
Det glæder mig, at det internationale samfund sendte et stærkt og forenet politisk signal vedrørende de aktuelle menneskerettighedskrænkelser i Libyen. Allerede inden højniveausegmentet havde Menneskerettighedsrådet opfordret til en undersøgelse og anbefalet, at Libyens medlemskab af Menneskerettighedsrådet blev suspenderet, hvilket som bekendt siden er blevet bekræftet ved en enstemmig beslutning på Generalforsamlingen.
Alt dette beviser, at multilaterale institutioner kan leve op til deres mandat og kan handle i det, vi kalder realtid. Som jeg understregede i min tale der, er Menneskerettighedsrådet ansvarligt for at sikre, at de erklærede hensigter omsættes til reel handling og reelt fremskridt. Jeg mener, at fru Pillay, FN's højkommissær for menneskerettigheder, som jeg mødte i Genève, politisk angiver den helt rigtige retning for at gøre en reel forskel. Det, der betyder noget i den sidste ende, er ikke antallet af vedtagne resolutioner, men resultaterne i den virkelige verden, som gør en forskel for mennesker i nød.
Jeg understregede også, at menneskerettigheder er universelle. Jeg påpegede, at vi i Europa afviser beskyldningen om, at EU på sin vis forsøger at "eksportere" såkaldt europæiske værdier til andre lande. Retten til ytringsfrihed, forsamlingsfrihed, retfærdighed og ligestilling er ikke europæiske rettigheder. De er universelle rettigheder. Vi må aldrig forledes til at tro, at mennesker i andre dele af verden - uanset om det er Afrika, Asien eller Latinamerika - tillægger deres rettigheder mindre betydning. Derfor råber vi højt og handler mod krænkelser af menneskerettighederne, uanset hvor de sker.
Vi anerkender også, at Europas vej mod beskyttelse af menneskerettighederne ikke har været en direkte vej, og at der også er brug for en løbende indsats i Europa. I Menneskerettighedsrådet er vi parate til at drøfte vores egne udfordringer, dele erfaringer og yde støtte til alle, der arbejder for at forbedre respekten for menneskerettigheder rundt omkring i verden.
Vi har flere prioriteter for den 16. samling i Menneskerettighedsrådet, og vi har drøftet disse aktivt med vores partnere.
EU fremlægger et initiativ vedrørende religions- og trosfrihed. I de seneste måneder har vi oplevet et stigende antal tilfælde af religiøs diskrimination og vold i forskellige dele af verden, og vi skal derfor sende et stærkt, samlet budskab mod religiøs intolerance og for religions- og trosfrihed for alle mennesker i hele verden.
Vi vil også fremlægge resolutioner om Burma/Myanmar og Den Demokratiske Folkerepublik Korea. Vi mener, at alvoren og antallet af menneskerettighedskrænkelser i begge tilfælde berettiger til en forlængelse af mandaterne for de respektive særlige FN-rapportører.
EU støtter også initiativet om at udsende en særlig rapportør for menneskerettighedssituationen i Iran, som flere lande og regioner har foreslået. Vi er meget bekymrede over den stadig værre menneskerettighedssituation i Iran. Dette blev fremhævet af fru Pillay, FN's højkommissær for menneskerettigheder. En særlig anledning til bekymring er det dramatisk stigende antal tilfælde af dødsstraf - mere end 100 indtil videre i år, som vi drøftede under den forrige forhandling - og undertrykkelsen af alle, der udøver deres ret til ytrings- og forsamlingsfrihed.
Vi mener, at Menneskerettighedsrådet skal behandle situationen i Egypten på en passende måde under hensyntagen til aktuelle situation i landet, som udvikles hastigt. EU glæder sig over Egyptens opfordring til fru Pillay om at sende medlemmer af hendes kontor til landet. Vi håber, at denne mission omgående vil blive udsendt.
EU samarbejder også med de tunesiske myndigheder med det formål i fællesskab at udsende et udkast til en resolution om spørgsmålet om at sætte skub i FN's tekniske assistance på menneskerettighedsområdet i forbindelse med den igangværende proces.
Andre centrale områder, der skal drøftes på denne samling i Menneskerettighedsrådet, er Hviderusland, hvor vi er dybt foruroligede over antallet af politiske fanger, Den Demokratiske Republik Congo, hvor der er foruroligende rapporter om fortsatte krænkelser af menneskerettighederne og navnlig udbredt seksuel vold, og Côte d'Ivoire.
Jeg vil afslutte med igen at understrege Menneskerettighedsrådets betydning for EU: forhandlingerne, resolutionerne og rapportørerne. Men i sidste ende er disse kun input. Det, der virkelig tæller, er output. Den virkelige test er, om vi gør en reel forskel i de pågældende lande. Derfor vil EU arbejde hårdt for at styrke Menneskerettighedsrådet og navnlig dets evne til at håndtere nødsituationer. Dette er et centralt mål i den igangværende gennemgang. Vi vil fortsat presse på for at opnå et ambitiøst resultat.
Laima Liucija Andrikienė
Hr. formand! Jeg vil benytte denne lejlighed til at udtrykke min fulde støtte til den beslutning, der blev truffet på FN's Generalforsamling den 1. marts, om at suspendere Libyens medlemskab af FN's Menneskerettighedsråd. Dette sender efter min mening et stærkt signal, ikke kun til oberst Gaddafi og hans regime, men også til alle lande i verden, hvor menneskerettighedskrænkelser er hyppige og almindelige.
I min betænkning om FN's Menneskerettighedsråd og EU's rolle i det, som Parlamentet vedtog i februar 2009, anbefaledes jeg på det kraftigste, at der blev indført kriterier for medlemskab af dette vigtige FN-organ.
I Libyens tilfælde handlede Generalforsamlingen i overensstemmelse med Parlamentets beslutning og traf en korrekt og hurtig beslutning.
Med hensyn til den 16. samling vil jeg navnlig henlede opmærksomheden på gennemgangsprocessen for Menneskerettighedsrådet. Det er vigtigt, at EU's medlemsstater og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil aktivt indgår i gennemgangen i 2011 af Menneskerettighedsrådet for at styrke efterlevelsen af dette råds mandat.
Menneskerettighedsrådet bør i højere grad være en mekanisme til tidlig varsling og forebyggelse. Der er også behov for en gennemsigtig og altomfattende gennemgangsproces, som tager hensyn til ngo'ers, civilsamfundets og alle andre relevante interessehaveres synspunkter.
Sidst, men ikke mindst glæder jeg mig over oprettelsen af et direktorat for menneskerettigheder og demokrati under Tjenesten for EU's Optræden Udadtil. Oprettelsen af Tjenesten for EU's Optræden Udadtil giver os en unik mulighed for at strømline vores indsats på menneskerettighedsområdet i Menneskerettighedsrådet.
Jeg opfordrer derfor den højtstående repræsentant til at sikre, at den europæiske indsats i Menneskerettighedsrådet er velkoordineret, og at de EU-medlemsstater, som er medlem af dette organ, står samlet og er mere effektive end nogensinde før.
Richard Howitt
Hr. formand! Jeg vil indlede med at hilse gårsdagens udnævnelse af Mariangela Zappia som delegationschef i Genève velkommen. Hendes udnævnelse bidrager til styrkelsen af ligestillingen mellem kønnene i Tjenesten for EU's Optræden Udadtil. Vi ser frem til at samarbejde med hende.
Parlamentet vil være til stede på et afgørende tidspunkt i gennemgangen af Menneskerettighedsrådet, der er det globale omdrejningspunkt for respekten for menneskerettigheder, den universelle regelmæssige gennemgang af alle FN-medlemmer, uafhængigheden af dets eksperter eller såkaldte særlige procedurer og den øgede deltagelse af civilsamfundet. De er de centrale kendetegn for Menneskerettighedsrådet, som vi skal beskytte for enhver pris.
Det skuffer mig, at arbejdsgruppens dokument vedrørende gennemgangen udelader alle uafhængige iværksættelsesmekanismer for særlige samlinger, at det ikke kræves, at medlemslande begrunder, hvorfor de ikke imødekommer anbefalinger, og at det ikke omhandler imødegåelse af situationen i forskellige lande. Det er ironisk, at denne forsamling omhandler situationen i syv forskellige lande. Som i tilfældet med Libyen og Côte d'Ivoire skal EU fortsætte med at finde kreative metoder til inden for de eksisterende regler at sikre, at menneskerettighedskrænkere aldrig kan undslippe sig deres ansvar.
Må jeg stille den højtstående repræsentant tre spørgsmål for at vise, at hun besvarer spørgsmål? Vil EU for det første - i betragtning af hendes bemærkning om Den Demokratiske Republik Congo - støtte udnævnelsen af et særligt mandat for dette land? Accepterer hun dernæst, at det på et tidspunkt må vurderes, om de palæstinensiske og israelske undersøgelser i forbindelse med Goldstone-rapporten opfylder internationale standarder, og at sagen henvises til Den Internationale Straffedomstol, hvis det ikke er tilfældet? Vil EU for det tredje indgive protest mod Pakistans forbehold mod artikel 40 - forpligtelsen til at rapportere - i den internationale konvention om borgerlige og politiske rettigheder?
Endelig skaber Libyens suspension fra Menneskerettighedsrådet en historisk præcedens for respekten for menneskerettigheder i FN-systemet, hvilket skaber lys i mørket.
Marietje Schaake
Hr. formand! FN's Menneskerettighedsråd kan behandle de stadig mere påtrængende og mere omfattende menneskerettighedskrænkelser i forskellige lande i verden - Iran, Hviderusland, Burma, Tunesien, Libyen, osv., der er for mange til at nævne dem alle - men også horisontale spørgsmål, som f.eks. rettigheder for lesbiske, bøsser, biseksuelle og transseksuelle, ytringsfrihed, voldtægt som en krigsforbrydelse og menneskerettighedsaktivisters rolle.
På en måde er Menneskerettighedsrådet i samme position som EU, og det skal handle som en global aktør. Men begge organer lider under samme problem - manglende troværdighed, lejlighedsvis dobbeltmoral og manglende evne til at handle hurtigt nok. EU har indtil videre ikke ønsket at kontrollere sine egne menneskerettighedsforhold i tilstrækkelig grad, herunder f.eks. deltagelsen i udleveringer og manglende pressefrihed i visse medlemsstater.
Indtil sidste uge var Libyen medlem af FN's Menneskerettighedsråd. Det er med rette blevet suspenderet. Dette har skabt meget vigtig præcedens.
Heidi Hautala
Hr. formand! Med fast og hurtig handling mod Libyen har EU og Menneskerettighedsrådet vist, at de kan handle, når det er nødvendigt. Det kan de bestemt. De kan vise, at forskellige regionale grupper kan stå sammen, og de kan vise, at Menneskerettighedsrådet ikke skal splittes.
I dag er der ingen grund til, at handling mod Iran, Nordkorea, Den Demokratiske Republik Congo, Burma og Sudan ikke er det næste på programmet.
Denne tid er vigtig af en anden grund. Den første omfattende gennemgang af Menneskerettighedsrådets arbejdsmetoder er afsluttet, og jeg er ligesom mine kolleger skuffet over, at rådet ikke selv erkendte betydningen af denne gennemgang.
EU forberedte sig, men opnåede ikke støtte fra andre sider. I det mindste blev uafhængigheden af højkommissæren for menneskerettigheder og den særlige procedure ikke anfægtet, så dette er allerede et resultat under de nuværende forhold.
I alle fremtidige drøftelser af Menneskerettighedsrådets arbejde skal EU kunne skabe alliancer og række hånden ud til andre partnere. Det skal være villigt til at lytte og have mulighed for at indgå kompromisser. Det var efter min mening glædeligt, at den højtstående repræsentant deltog i mødet for nogle uger siden. Jeg hilser den højtstående repræsentant for dette initiativ og for hendes meget imponerende tale på mødet.
Nu til mit sidste punkt, nemlig EU's resultater. Efter oprettelsen af et direktorat for menneskerettigheder og demokrati under Tjenesten for EU's Optræden Udadtil vil EU-delegationen i Genève få en central rolle i EU's menneskerettighedspolitik i verden. Det har brug for øgede ressourcer, og dets arbejde skal integreres i alle områder af EU's udenrigspolitik.
Jeg er dybt beæret over at lede Parlamentets delegation til Menneskerettighedsrådets 16. samling i næste uge på dette afgørende tidspunkt.
Willy Meyer
Hr. formand, Baroness Ashton! De påbegyndte Deres arbejde med en verden i kaos, en verden, som befandt sig midt i en finans-, fødevare- og energikrise, der var udløst af forsøg på at regulere markederne. Sandheden er, at Deres vanskeligheder er resultatet af den bagvedliggende strategi, hvor et ureguleret frit marked former vores liv. Dette har forårsaget alvorlige menneskerettighedsproblemer i både industri- og udviklingslande. Det er vores problem, som vi ikke har kunnet løse. Alligevel er der ingen tegn på initiativer til nytænkning af den økonomiske politik, som fører hele menneskeheden ind i en blindgyde.
Det er efter min mening et problem, som først skal løses, efterfulgt af EU's kyniske udnyttelse af menneskerettighederne, og vores udenrigs- og naboskabspolitikker, der har brug for en gennemgribende gennemgang i lyset af opstandene i Nordafrika.
Vi har - i den udenrigspolitik, De overtog - ladet forstå, at vi lægger mere vægt på fri handel end på menneskerettigheder. Vi har aldrig anvendt artikel 2 i associeringsaftalerne. Ikke over for Tunesien, ikke over for Egypten og heller ikke i de associeringsaftaler, vi nu søger at indgå med oberst Gaddafi, premierminister Netanyahu og kong Mohammed VI. Artiklen er aldrig blevet håndhævet, og det giver det indtryk, at vi ikke kræver streng overholdelse af de menneskerettighedsforpligtelser, der er omhandlet i associeringsaftalerne. Dette problem er endnu ikke løst, og jeg håber, at Parlamentet og EU på et tidspunkt vil træffe foranstaltninger.
Nikolaos Salavrakos
Hr. formand, kommissær Ashton! Jeg vil ikke sige, at mennesket er hyklerisk, men at han er selvmodsigende. Hele verdensfilosofien, hele litteraturen, alle uddannede mennesker og alle i Parlamentet anerkender menneskerettigheder, og alligevel krænker halvdelen af FN's medlemmer menneskerettighederne, som De sagde. Vi taler, men vi følger ikke ordene op med handling. Vi ved, at vi med hensyn til de store idéer er blevet menneskehedens største forbrydere.
Jeg glæder mig derfor over den 16. samling i FN's Menneskerettighedsråd, og jeg er sikker på, at det under de nuværende omstændigheder og med vores erfaringer vil vedtage grundlæggende resolutioner. Jeg har, som De ved, været advokat i 40 år, og jeg har indset og erkendt, at respekt for menneskerettigheder er en livsstil, som ikke let kan pålægges andre. Der bør derfor vedtages en mere grundlæggende politik på dette område.
Inese Vaidere
(LV) Hr. formand! FN's Menneskerettighedsråd er en unik international platform, der er skabt med det formål at fremme menneskerettigheder og demokrati i verden. Dets arbejdsprogram er vanskeligt og særdeles vigtigt. Der er skabt mange gode resultater, herunder udsending af en særlig mission til Egypten og beslutningen om Libyen. Menneskerettighedsrådet beskyldes dog ofte for manglende politisk fasthed, proaktive foranstaltninger og hurtig reaktion. Netop derfor er det først og fremmest meget vigtigt, at der gennemføres en objektiv og gennemsigtig vurdering af Menneskerettighedsrådets arbejde. Det skal forbedre sine arbejdsmetoder, så det kan arbejde effektivt med langvarige problemer, som f.eks. problemerne i Iran, Hviderusland, Rusland og andre lande, og reagere hurtigt i særlige situationer, som f.eks. ...
(Formanden afbrød taleren)
... aktiv dialog mellem Menneskerettighedsrådets medlemmer mellem samlingerne bør også fremmes. Landegruppers politik, som begynder at dominere Menneskerettighedsrådets arbejde, skal elimineres, da det fører til selektiv undersøgelse af problemer og truer rådets autoritet og politiske troværdighed. Dernæst skal det føre en mere aktiv dialog med civilsamfundet og ngo'er. For det tredje vil jeg betone nødvendigheden af en mere aktiv rolle for EU i Menneskerettighedsrådet, hvor vi skal tale med én stemme. Det er netop grunden til, at jeg opfordrer den højtstående repræsentant til at sikre, at vi har en klar og magtfuld repræsentation, og til at koordinere vores arbejde i Menneskerettighedsrådet. Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal fra sin side forelægge Parlamentet, herunder Underudvalget om Menneskerettigheder, regelmæssige rapporter om og en evaluering af Menneskerettighedsrådets arbejde. En aktuel betydelig udfordring for Menneskerettighedsrådet er fremme af en fredelig proces for demokratisk forandring i Mellemøsten. Det skal arbejde for at forhindre spredning af radikalisme, der vil forværre menneskerettighedssituationen i regionen endnu mere og true den internationale sikkerhed og Israels ret til at eksistere. Derfor skal missionen til Egypten efterfølges af nye missioner til andre lande i Mellemøsten, hvor protesterne har været endnu mere aggressive, og hvor den politiske situation er endnu mere kompleks.
Jörg Leichtfried
(DE) Hr. formand, Baroness Ashton, mine damer og herrer! Menneskerettigheder, frihed og ligestilling er alt for vigtige værdier for os alle til at tillade, at der leges med dem, at de afvejes i forhold til magtfulde interesser, og at kommercielle interesser i nogle tilfælde får forrang for disse værdier, som er så vigtige. De fortjener vores fulde engagement, og det er overordentlig vigtigt, at det internationale samfund hurtigt, effektivt og målrettet yder bistand i forhold vedrørende menneskerettighederne.
Menneskerettighedsrådet er her på det rigtige spor. Vi har konstateret, at missionen til Tunesien var vellykket, og at missionen til Egypten var vellykket. Libyens tab af sin plads i Menneskerettighedsrådet var et rigtigt og vigtigt signal om, at tingene ikke kan fortsætte på denne måde. Det er dog også en kendsgerning, at missioner, resolutioner og måske andre ting, der gennemføres på denne måde, er kuldsejlet. De har helt ret, Baroness Ashton. Det er ikke nok at beslutte at gøre noget. Vi skal også følge det op med handling. EU kan stadig gøre mere her, end det gør i øjeblikket.
Det er dog også vigtigt, at FN accepterer, at EU's position er ændret efter Lissabontraktaten. Jeg opfordrer den højtstående repræsentant til at sikre, at de lande, der altid kalder sig vores venner, og som vi også kalder vores venner og udviser store hensyn overfor (navnlig med hensyn til handelspolitik), i fremtiden husker, at de er vores venner og ikke lader EU i stikken, som de gjorde under afstemningen i september.
Charles Goerens
(FR) Hr. formand! I denne forhandling understreger vi igen betydningen af at vægte ...
(Formanden afbrød taleren)
sociale, kulturelle, civile og politiske rettigheder lige højt. Det er meget fint. I praksis er det desværre ikke helt så let at opfylde dette krav, som bestemt er legitimt. Hvorfor kan vi ikke gøre andengenerationsmenneskerettigheder lige så bindende som førstegenerationsmenneskerettigheder? Fordi traditionelle menneskerettigheder - de rettigheder, der kan føres tilbage til den franske revolution - er velkodificerede i dag, hvilket desværre ikke er tilfældet for de sociale rettigheder. Vi bør dog ikke være fatalister. EU kan indsætte hele sit arsenal af instrumenter, navnlig i FN, for at forbedre tekster vedrørende rettigheder, der endnu ikke er tilstrækkelig kodificeret, herunder navnlig sociale rettigheder. Jeg vil tilføje, at med udviklingssamarbejde og humanitær bistand bliver dette krav lidt mindre urealistisk.
Marek Henryk Migalski
(PL) Hr. formand, fru Ashton! Jeg må tilstå, at jeg ikke var en stor tilhænger af Deres udnævnelse til den fremtrædende position, De har i dag, men jeg må sige, at jeg i dag blev positivt overrasket over mindst tre ting, De nævnte i Deres tale. Jeg vil fremhæve det og rose Dem for det. De understregede først menneskerettighedernes universalitet. Jeg er helt enig i, at denne universalitet skal respekteres fuldt ud, uanset hvor vi er - Strasbourg, Libyen, Rusland eller Iran. Det glæder mig, at vi er på samme bølgelængde. Dernæst fremhævede De religiøs intolerance eller snarere kampen mod den. Parlamentet opfordrer i sin beslutning medlemsstaternes repræsentanter til at tage dette problem op. Dette glæder mig, at De fremhævede dette. Det tredje, som jeg glæder mig over som medlem af delegationen for forbindelserne med Hviderusland, er, at De understregede muligheden for intervention i forhold vedrørende Hviderusland, hvor de grundlæggende menneskerettigheder krænkes. Der er en chance for, at der oprettes et regionalt råd. Det glæder mig meget, at De støtter dette, fordi det er noget, som vi bør gøre.
Gay Mitchell
(EN) Hr. formand! Jeg glæder mig over muligheden for at deltage i denne forhandling, og jeg vil indledningsvis sige, at jeg sætter pris på den højtstående repræsentants redegørelse for problemerne i forbindelse med Libyen i går.
6 mio. jøder blev dræbt her i Europa under Anden Verdenskrig. Mellem de to verdenskrige - Første Verdenskrig og Anden Verdenskrig - blev der dræbt 60 mio. europæere ud over de mennesker fra andre dele af verden, som døde.
I henhold til en nylig udgave af magasinet The Economist er der et underskud på 100 mio. kvinder på grund af kønsbaseret abort. Dette handler ikke om abort, fordi en kvindes liv er i fare, eller fordi hun risikerer at få en illegal abort. Det er, fordi hun er kvinde.
I går var kvindernes kampdag. Det blev ikke nævnt her. Hvornår vil vi overvinde politisk korrekthed, så vi kan føre respektfulde forhandlinger her, så vi ikke ser den anden vej, som det skete i første halvdel af det forrige århundrede, så vi kan rejse disse spørgsmål, og så vi kan spørge, hvorfor det er sådan?
Parlamentet har bragt skam over sig selv. Det forkastede et ændringsforslag om ikke at finansiere barnemord. Ikke at finansiere tvangsabort. Hvordan kan vi i himlens navn forkaste et sådant forslag? Jeg væmmes over denne politiske korrekthed, som ikke tillader respektfuld forhandling i Parlamentet med tilkendegivelse af forskellige synspunkter.
Jeg vil spørge den højtstående repræsentant, om hun vil rejse spørgsmålet i FN.
Endelig finder jeg, at Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol her i Strasbourg, som ikke er en EU-institution, indtager absolut ekstraordinære holdninger og træffer nogle absolut ekstraordinære afgørelser.
Hvornår kan vi drøfte dette spørgsmål? Hvorfor var der i går ingen kvinder, der spurgte om de manglende 100 mio. kvinder, der blev fravalgt, fordi de var kvinder? Det er forkert, og der bør ikke være uenighed om dette her i Parlamentet.
(Taleren indvilligede i at besvare et spørgsmål, jf. proceduren med blåt kort i henhold til artikel 149, stk. 8)
Véronique De Keyser
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! På kvindernes kampdag bemærkede De muligvis ikke, at abort ikke var et tabuemne i en betænkning af Deres gruppemedlem, fru Nedelcheva. Det var omhandlet, og det blev forhandlet og forelagt til demokratisk afstemning. Det er ikke et tabuemne. Dette er et demokrati.
Gay Mitchell
(EN) Hr. formand! Jeg kender fru De Keysers holdning til dette, og jeg har respekt for den. Det er mere, end jeg modtog fra hende med hensyn til mit synspunkt.
Vi skal have en respektfuld forhandling i Parlamentet, hvor medlemmerne hører hinandens synspunkter, og vi derefter drager konklusioner. Jeg har ikke hørt nogen fra den socialdemokratiske eller liberale side af Parlamentet rejse problemet med kønsbaseret abort. Ikke blot undlod de at rejse det - de nedstemte også en beslutning forelagt Parlamentet om ikke at finansiere barnemord eller tvangsabort. Det er en skamfuld gerning, der er noteret i Parlamentets protokol, for de mennesker, der begik den.
Men lad os have respektfuld forhandling i Parlamentet. Det er, hvad EU handler om - forenet i forskellighed.
(Taleren indvilligede i at besvare et spørgsmål, jf. proceduren med blåt kort i henhold til artikel 149, stk. 8)
Annemie Neyts-Uyttebroeck
(EN) Hr. formand! Jeg respekterer naturligvis hr. Mitchells synspunkter. Ligesom de fleste, hvis ikke alle, medlemmer af Parlamentet afskyr jeg den kendsgerning, at kvindelige fostre aborteres i en række samfund i verden, både med moderens samtykke og under tvang.
Jeg er dog bange for, at hr. Mitchell forplumrer problemet ved at blande dette spørgsmål sammen med spørgsmålet om reproduktiv frihed. Hvis spørgsmålet var begrænset til den kendsgerning, at kvindelige fostre aborteres, ville det måske være lettere at nå til enighed om det.
Gay Mitchell
(EN) Hr. formand! Jeg takker min kollega for dette indlæg. Hvis vi udviser lidt mere respekt for hinandens holdninger og forsøger at finde punkter, hvor vi er enige, vil vi opdage, at vi kan gøre meget for at skrue denne dagsorden tilbage, men måske vi alle kunne være lidt mere åbne.
Jeg har svært ved at acceptere, at Parlamentet forkastede et ændringsforslag om ikke at finansiere tvangsabort, ikke at finansiere barnemord. Lad os gennemføre sådanne drøftelser og se, hvad vi kan gøre for at stoppe kønsbaseret abort. Vi kan være uenige på andre områder.
Jeg har personligt ingen problemer med støtte til reproduktiv sundhed. Det er først, når vi taler om abort, at jeg af meget gode grunde har problemer, og jeg vil med glæde drøfte dem. Jeg er ikke et uhyre. Jeg er ikke et fortidslevn. Jeg har en velgennemtænkt holdning til dette, og den drøfter jeg med glæde med enhver. Jeg takker medlemmerne for deres bemærkninger.
Maria Eleni Koppa
(EL) Hr. formand, Baroness Ashton! Menneskerettighedsrådets samling finder i år sted i skyggen af begivenhederne i Nordafrika og den arabiske verden generelt, som har meget at lære os. Vi - Europa - skal sikre, at vi kan klare opgaven. Dette er derfor en anledning til at gennemføre en grundlæggende vurdering af Menneskerettighedsrådet, så vi kan forbedre dets arbejdsmetoder og fremhæve vores støtte til dets uafhængighed og rolle i indsatsen for at forsvare menneskerettigheder i verden.
I disse tider med historisk forandring i vores del af verden er budskabet om menneskerettighedernes universalitet mere aktuelt end nogensinde før. Samtidig skal alle de internationale aktører dog arbejde for at udrydde den dobbeltmoral, der hersker på menneskerettighedsområdet. Vi skal være fair og konsekvente. Ligesom vi glæder os over den nylige vedtagelse af beslutningen om fordømmelse af menneskerettighedskrænkelserne i Libyen, skal vi indtage samme hårde holdning til den fortsatte ulovlige kolonisering af de besatte områder i Palæstina.
Sari Essayah
(FI) Hr. formand! Jeg vil rose hr. Mitchells tale, da den primære menneskerettighed for enhver pige og dreng er retten til at blive født til denne verden.
Menneskerettighedsrådet er FN's hovedorgan med ansvar for menneskerettigheder, og nu skal vi endelig forsøge kritisk at vurdere dets status og politikker. Menneskerettighedsrådet kan i bedste fald have en afgørende rolle som forkæmper for menneskerettigheder og demokrati. Dets arbejde er desværre kendetegnet ved dobbeltmoral, selektivitet, politisering og blokdannelse i forbindelse med menneskerettighedsspørgsmål.
Det er typisk, at Menneskerettighedsrådet var meget tæt på at vedtage resolutionen om fremskridt (bemærk fremskridt!) i menneskerettighedssituationen i Libyen. Blandt de lande, der anerkendte Libyen, var Iran, Nordkorea, Egypten, Sudan og Pakistan. Har erklæringer fra disse lande nogen vægt? Bør disse lande ikke være de næste, der suspenderes fra Menneskerettighedsrådet? At en sådan resolution endda blev overvejet, viser netop, hvor ignorant det internationale samfund har været eller har ønsket at være med hensyn til situationen i Libyen.
I de sidste par årtier har omkring to tredjedele af de fordømmende resolutioner, som Menneskerettighedsrådet har vedtaget, vedrørt Israel, som ikke desto mindre er det eneste demokrati i Mellemøsten. Samtidig har det ignoreret den utilfredsstillende situation med hensyn til kvinders og mindretals rettigheder i alle de omkringliggende arabiske lande. Arbejdet i Menneskerettighedsrådet er ikke troværdigt, medmindre det ændrer dette arbejde og sine arbejdsmetoder.
Raimon Obiols
- (ES) Hr. formand! Jeg vil ikke gentage de vigtige punkter, mine kolleger allerede har fremsat, så jeg vil blot tilføje, at det er godt at høre om Baroness Ashtons deltagelse på Menneskerettighedsrådets samling på dette meget vigtige tidspunkt.
Vi håber, at samlingen vil være et skridt fremad, så EU kan gøre sine handlinger mere overensstemmende og profilere dem bedre, nå frem til fælles holdninger til alle relevante menneskerettighedsspørgsmål og bruge Menneskerettighedsrådet til at opbygge koalitioner med lande, civilsamfund og relevante internationale organisationer, så vi kan opnå reelt fremskridt på menneskerettighedsområdet, som Baroness Ashton sagde i sin tale. Vi håber også, at EU vil kunne fastholde menneskerettighedernes universalitet over for de relativistiske argumenter, og at det endelig vil opnå noget inden for vores generations rækkevidde, noget, som kan sammenlignes med den universelle afskaffelse af fortidens slaveri, nemlig universel afskaffelse af dødsstraffen.
Salvatore Iacolino
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Der er ingen tvivl om, at menneskerettighedernes ukrænkelighed er den virkelige essens af alle samfund, som danner grundlaget for demokratiske værdier. Menneskerettighedsrådets samling, der finder sted i Genève, skal derfor have præcise og relevante prioriteter. Det omfatter naturligvis bekæmpelse af enhver form for forskelsbehandling - race, køn, religion eller politisk orientering - og samtidig spørgsmålet om beskyttelse af mindretal og udsatte grupper.
Menneskerettighedsrådets samlinger afholdes i et følsomt klima. Vi ved alle, hvad der sker i Nordafrika og frem for alt i Libyen. I en langvarig forhandling har vi i dag lyttet til og generelt glædet os over Baroness Ashtons redegørelser. Der er dog også problemet med Mellemøsten, og vi opfordres samtidig i Lissabontraktaten til at indtage en endnu stærkere og mere beslutsom holdning til gavn for EU.
Vi har brug for beslutsomhed og solidaritet, som skal være rettesnoren i håndgribelige og afgørende foranstaltninger, fordi libyerne, tuneserne og marokkanerne ønsker, når alt kommer til alt, at blive der, hvor de hører til. For at gøre det muligt skal vi handle hurtigt.
Jeg har en sidste bemærkning, som også er et spørgsmål til Baroness Ashton. Vi har som sagt lyttet til Deres taler og generelt glædet os over dem. En form for alvorlig forskelsbehandling vedrører religion. Eftersom den blodigste vold i nyere tid er begået mod kristne, hvorfor i alverden nævnte De så ikke "kristenfobi" i Deres tale?
Norica Nicolai
(RO) Hr. formand! Jeg ved ikke, om den igangværende samling vil blive vellykket eller en fiasko. Jeg ved dog, at vi burde have haft denne forhandling meget tidligere, fordi EU har en stemme på denne samling, som er sammenhængende, velformuleret og frem for alt effektiv. Denne gennemgang, som nu gennemføres dels i New York og dels i Genève, sender et meget komplekst signal til en verden, der er i forandring og har alvorlige problemer med den fejlslagne gennemførelse af en bestemt type menneskerettighedspolitik.
Vi skal efter min mening meget seriøst drøfte denne institutionelle mekanisme, som FN har skabt, uden at prioritere bestemte rettigheder. Vi skal dog drøfte dens effektivitet og navnlig overveje, om det ikke ville være fordelagtigt at involvere et af de globale agenturer i øjeblikkelig forebyggelse. I den sammenhæng bør vi efter min mening ikke begrænse os selv til blot at se på det, der er sket indtil videre, men også forsøge at forebygge det. Menneskerettighedsspørgsmålet skal efter min mening behandles på en anden måde.
Charles Tannock
(EN) Hr. formand! At Libyen var medlem af FN's Menneskerettighedsråd, fortæller os alt, hvad vi har brug for at vide om denne miskrediterede og politiserede organisation. Gaddafis 42 år lange styre har systematisk knust ethvert spor af menneskerettigheder i landet, og vi har nu set konsekvenserne af denne voldskultur, som hans terrorregime var baseret på.
Det er dog uretfærdigt kun at suspendere Libyen. Andre menneskerettighedskrænkere er også medlemmer af Menneskerettighedsrådet, herunder Kina, Cuba, Saudi-Arabien, Pakistan og Uganda, hvor homoseksuelle forfølges. Bizart nok blev det endda på et tidspunkt nævnt, at Iran skulle lede FN's kommission for kvinders rettigheder. Menneskerettighedsrådet bruger også en stor del af sin tid på at bagvaske vores demokratiske allierede, Israel.
Efter nærmere overvejelse antager jeg dog, at dette råd er det eneste, der findes vedrørende menneskerettigheder på FN-plan, og derfor skal vi deltage - om end vi altid skal være opmærksomme på de iboende modsætninger, der findes, når brutale og ikkedemokratiske regimer er medlemmer af FN's Menneskerettighedsråd.
Struan Stevenson
(EN) Hr. formand! Jeg vil sige til Baroness Ashton, at hun ikke besvarede min kollega, Jan Zahradil, i den foregående forhandling om Iran, hvad angår spørgsmålet om Camp Ashraf. De 3 400 mennesker i lejren lider under psykologisk tortur. Det er et brud på deres menneskerettigheder. Vi giver 1,2 mia. EUR til genopbygningen af Irak, men hver gang vi i Parlamentet vedtager en beslutning, hver gang vi vedtager en skriftlig erklæring med stort flertal, ignoreres vi blot af den irakiske regering og af dens iranske kumpaner.
De udøver psykologisk tortur mod flygtningene i Camp Ashraf ved hjælp af 210 højttalere, der i det sidste år har udbasuneret propaganda og trusler ved høj lydstyrke døgnet rundt. De forhindrer tilskadekomne og mennesker, der er døende af kræft, i at få adgang til lægehjælp og hospitaler.
Hvorfor siger vi ikke, "Stop, ellers får I ikke mere hjælp eller flere penge fra Parlamentet"?
Diane Dodds
(EN) Hr. formand! I lyset af alle de aktuelle begivenheder i Libyen og den forfærdelse, vi ofte udtrykker over krænkelserne af menneskerettighederne i Libyen, vil jeg spørge den højtstående repræsentant, om hun vil støtte de mennesker i Det Forenede Kongerige, hvis familie, venner og pårørende er blevet sprængt i stykker af Semtex eller dræbt af våben, der er leveret af oberst Gaddafi og hans morderiske regime i Libyen. Vil hun støtte deres sag under et nyt styre, der etableres efter konflikten i Libyen?
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Hr. formand! I forbindelse med vores forhandling om den aktuelle menneskerettighedssituation og i lyset af den betænkning, vi senest har drøftet, har jeg et spørgsmål til Baroness Ashton.
Mener De på baggrund af den aktuelle situation i visse nordafrikanske lande og i regionen, at dette er det rette tidspunkt til at åbne en EU-delegation i Iran?
Catherine Ashton
Hr. formand! Dette var igen en meget interessant og udførlig forhandling, som har rejst en række spørgsmål, som medlemmerne nærer stærke følelser for.
Jeg vil først takke alle de ærede medlemmer for den energi og det engagement, de har udvist i denne forhandling. Jeg tænker på, at der nu er gået to år siden fremlæggelsen af fru Andrikienės betænkning om udviklingen af FN's Menneskerettighedsråd, herunder EU's rolle, og på de beslutninger, der er vedtaget siden udformningen af denne betænkning. Jeg takker hende for hendes bemærkninger om vores arbejde i Tjenesten for EU's Optræden Udadtil og indledningen af vores arbejde for at udvikle nye foranstaltninger på menneskerettighedsområdet.
Det glæder mig også meget, at fru Hautala deltager i Menneskerettighedsrådets samling. Det er overordentlig vigtigt, at hun med sin viden og sin ekspertise har mulighed for at deltage. Jeg håber, hun vil støtte vores bestræbelser på at sikre, at Menneskerettighedsrådets arbejde forbedres og udvides. Jeg hører kritikken af det. Vi har alle skubbet hårdt på med gennemgangen for at gøre den så effektiv som muligt. Den er bestemt ikke helt det, vi havde håbet på, men nu hvor en del af drøftelserne er overført til New York, kan vi fortsætte arbejdet der. Dette er virkelig et arbejdsområde, hvor medlemmer af Parlamentet, som samarbejder med os, kan gøre en betydelig forskel. Jeg har fuld tillid til fru Hautalas kapacitet til at skubbe på i denne henseende.
Jeg vil nu komme til nogle af de konkrete spørgsmål, jeg er blevet stillet. Jeg vil indlede med hr. Howitts spørgsmål, fordi han sagde, at der navnlig var tre. Hvad angår Den Demokratiske Republik Congo, går vi ind for en stærk resolution, og vi har faktisk sagt, at der i dag burde være et specifikt mandat for denne særlige situation. Med hensyn til Goldstone forsøger vi at nå frem til en konsensusresolution. Det er, hvad vi forsøger at gøre på nuværende tidspunkt. Med hensyn til Pakistan foretog vi en diplomatisk henvendelse den 5. marts om netop den omhandlede artikel 40.
Til de medlemmer, der specifikt har nævnt religions- og trosfrihed, vil jeg sige, at jeg faktisk taler om de frygtelige tragedier for kristne samfund over alt i verden, hvor sådanne frygtelige tragedier sker. Jeg betoner generelt, at vi tror på retten til religions- og trosfrihed, uanset hvilken religion eller tro der er tale om i det enkelte tilfælde. Det er vigtigt, at vi fortsat tilkendegiver denne holdning så tydeligt som muligt, når vi oplever terrorisme eller angreb mod enhver religion, herunder kristendommen.
Mit team har netop haft møde med en gruppe medlemmer af Parlamentet med henblik på at drøfte, hvad vi ellers kan gøre i denne henseende. Jeg har allerede sagt, at vi agter at gøre noget på denne samling i Menneskerettighedsrådet i forbindelse med netop dette problem, fordi det er så vigtigt.
Jeg beklager, at jeg ikke besvarede spørgsmålet om Camp Ashraf. Det var min hensigt, men jeg vendte papiret for hurtigt. Der er omkring 3 000 mennesker - eller måske 3 400, tallet svinger - og vi er i ugentlig kontakt med FN, der som bekendt besøger lejren. De forsikrer mig, at de grundlæggende behov opfyldes. Der er virkelig vanskelige problemer, som de ærede medlemmer er klar over, når vi drøfter, hvad vi kan gøre med hensyn til Camp Ashraf. Jeg er meget bevidst om de meget forskellige udtalelser, vi hører om dette. Det ærede medlem har dog helt ret i, at en betydelig del af dette, er at sikre, at flygtningenes rettigheder ikke krænkes, og at der ydes humanitær bistand. De gør vi - og derfor har jeg kendskab til de ugentlige rapporter. Dette er ikke et tilfælde. Det er, fordi vi engagerer os i problemet og er i kontakt med regeringen der for at løse dette på den bedst mulige måde.
Jeg er også enig i, at det nu er vigtigt, at vi etablerer en stærk delegation i Genève. Igen nævner fru Hautala specifikt, at vi netop har udnævnt en ny delegationschef. Jeg talte med teamet, mens jeg var i Genève. Vi har opdelt delegationen i to, så den ene kan koncentrere sig om problemerne, navnlig Verdenshandelsorganisationen, og den anden kan fokusere mere på FN-agenturerne.
I mine samtaler om dette holder jeg mig også behovet for nøjere og mere kreativt at overveje, hvordan vi arbejder Genève, for øje. Vi skal skabe alliancer på menneskerettighedsområdet og have mulighed for at tale med partnere i hele verden, så vi kan stå sammen om nogle af de vigtige problemer, der berører os. Jeg håber, vi kan opnå fremskridt på dette område i de kommende uger og måneder.
Hvis jeg må afslutte dette, blev jeg meget berørt af hr. Salavrakos' bemærkning om, at menneskerettigheder er en livsstil. Det er nok rigtigt. Jeg vil beskrive det så enkelt: Hvis menneskerettigheder skal gælde for et menneske, skal det blot være her og være menneskeligt. Der bør ikke gælde andre kriterier. I alt, hvad vi gør, er det efter min mening meget vigtigt, at vi ikke glemmer dette meget enkle og grundlæggende princip.
Der er mange spørgsmål, som vi er uenige om, mange spørgsmål, der giver anledning - som jeg har oplevet - til virkeligt engagement og virkelig bekymring, men evnen til at drøfte disse spørgsmål og evnen til at sætte styrken af vores følelser med hensyn til menneskerettigheder i centrum af vores holdninger er absolut afgørende.
Endelig har jeg ikke truffet en beslutning vedrørende åbningen af en delegation i Iran. Det er til dels et spørgsmål om ressourcer, men jeg vil naturligvis holde Parlamentet orienteret om dette.
I mellemtiden vil jeg takke alle for denne forhandling og forsikre Dem, at jeg på enhver mulig måde vil forsøge at gøre Menneskerettighedsrådet så effektivt som muligt og - endnu vigtigere - repræsentere Parlamentet og EU i spørgsmål om menneskerettigheder så effektivt som overhovedet muligt.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Hr. formand! Jeg forstår egentlig ikke Baroness Ashtons svar. Jeg er ikke sikker på, om hun gav mig et svar, om hun sagde, at hun vil besvare mit spørgsmål senere, om det er det rigtige tidspunkt at åbne en EU-delegation i Iran i betragtning af de aktuelle menneskerettighedsproblemer, eller om hun slet ikke gav et svar. Da jeg ikke forstod svaret, vil jeg gentage mit spørgsmål.
Catherine Ashton
Hr. formand! Som svar på hr. Salafranca Sánchez-Neyras spørgsmål forsøgte jeg at sige, at der er to problemer. Det ene er uundgåeligt ressourcer. Det andet er, at dette kræver, at der træffes en afgørelse, og at jeg fremsætter forslag - ikke mindst til Kommissionen - om åbningen af en delegation. Der skal gennemføres en forhandling i Rådet for udenrigsanliggender, og Parlamentet skal også vedtage en holdning til dette. Jeg har på nuværende tidspunkt ikke drøftet dette med nogen. Som De er bekendt med, er mit arbejde i forbindelse med Iran i øjeblikket fokuseret på atomforhandlingerne og menneskerettighedsproblemerne.
Formanden
Jeg har modtaget seks beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 110, stk. 2.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 10. marts kl. 12.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Tunne Kelam
I lyset af den aktuelle situation i Nordafrika og i betragtning af, at menneskerettighederne krænkes mere end nogensinde før i verden, skal Menneskerettighedsrådets arbejde reformeres. Menneskerettighedsrådet skal handle hurtigt og effektivt over for de nye udfordringer. Dette sker desværre ikke. Problemet kunne delvist løses ved at afholde yderligere møder ud over de nuværende samlinger. Menneskerettighedsrådet skal endvidere overveje sin medlemsskare for at sikre, at medlemmerne opfylder minimumskriterierne. Det er skamfuldt, at diktaturer, som f.eks. Libyen, så nemt kan få en plads i det organ, der har til formål at beskytte menneskerettighederne. Menneskerettighedsrådets troværdighed udfordres mere end nogensinde før af politisk motiverede handlinger. Via Tjenesten for EU's Optræden Udadtil har EU nu mulighed for at tale med én stemme og fungere som en global aktør. Næstformanden/den højtstående repræsentant skal sikre, at indsatsen er sammenhængende, og at der sker effektiv koordinering mellem EU-repræsentationerne i Genève og New York. Der er intet praktisk alternativ til en værdibaseret EU-udenrigspolitik.
Alexander Mirsky
Der kan ikke vedtages en overbevisende og effektiv beslutning, når medlemsstater krænkes voldsomt i EU. Alle højlydte erklæringer og ord bliver til kynisme og underminerer grundlaget for kampen mod global uretfærdighed og globale løgne. EU bør ikke rådgive tredjelande, samtidig med, at en regering inden for dets eget område, nemlig Letland, møder Parlamentets beslutning af 11. marts 2004 med foragt og forhånelse. Det kan ikke accepteres, at vi kræver, at andre lande gør, hvad EU ikke kan kræve, at Letland gør. Hvordan kan EU kaldes "forenet", når reglerne ikke gælder for alle medlemsstater? Indtil beslutningen om 335 000 lettiske ikkestatsborgere er gennemført, giver det ingen mening at kræve ændringer på menneskerettighedsområdet i tredjelande. Det er en grov forhånelse af demokratiet og menneskerettighederne.
Joanna Senyszyn
Det er glædeligt, at rapporter og paneler vedrørende børns rettigheder, vold mod kvinder, nationale, etniske, religiøse og sproglige mindretal samt kampen mod terrorisme er medtaget i programmet for Menneskerettighedsrådets 16. samling sammen med det generelle problem med respekt for menneskerettighederne. På samlingen fremsættes der også en tværregional erklæring om rettigheder for lesbiske, bøsser, biseksuelle og transseksuelle. Menneskerettighedsrådet har brug for nye retlige værktøjer til løbende overvågning af de konstante krænkelser af menneskerettighederne og til hurtigt at kunne reagere i nødsituationer, der opstår som følge af den politiske situation forskellige steder i verden (f.eks. Tunesien, Egypten, Iran og Hviderusland). Jeg tilslutter mig derfor forslaget i beslutningen om uafhængige iværksættelsesmekanismer, der muliggør øjeblikkelig reaktion på menneskerettighedskriser. Jeg glæder mig over oprettelsen af et nyt direktorat for menneskerettigheder og demokrati og oprettelsen af en ny EU-arbejdsgruppe under Rådet med base i Bruxelles, fordi dette vil muliggøre bedre koordinering og overvågning af EU's menneskerettighedspolitik. En vigtig rolle skal spilles af den særlige EU-repræsentant for menneskerettigheder på højt niveau. Menneskerettighedsrådet bør også afholde paneler mellem samlingerne, og selve samlingerne bør flyttes til andre regioner, herunder til steder, hvor konflikterne i øjeblikket udspilles. Endelig opfordrer jeg EU's medlemsstater til at respektere menneskerettighederne i deres egne interne politikker, fordi de ellers svækker EU's position i Menneskerettighedsrådet.
