Europæisk indsats for ofrene for terrorisme (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er Kommissionens erklæring om den europæiske indsats for ofrene for terrorisme.
Jacques Barrot
Fru formand! Jeg er enig i bemærkningerne fra min kollega, hr. Almunia. Ofre for terrorisme er ofre for angreb, der begås mod vores samfunds demokratiske værdier. Ofrene illustrerer naturligvis for os denne menneskelige tragedie, som terrorisme er. Vi har en pligt til at støtte, anerkende og hjælpe dem.
Kommissionen spiller en dobbelt rolle på dette område. For det første at gøre vores borgere opmærksomme på, hvad ofre for terrorisme gennemgår, og hvordan de lider, og sikre større repræsentation af ofrenes interesser på europæisk plan. For det andet at arbejde for at sikre, at der ikke kommer flere ofre, så denne terrorisme kan stoppe. Dette er politikken om forebyggelse af terrorisme.
Siden 2004 har Kommissionen ydet finansiel assistance til en række projekter med det formål at yde den støtte og sociale eller psykologiske hjælp til ofrene og deres familier, som de har brug for. Disse projekter opfylder målsætningen om at styrke de europæiske borgeres solidaritet over for ofre for terrorisme. Der var tildelt et budget på 2 200 000 EUR til dette initiativ for 2008 alene.
Ud over disse foranstaltninger har Kommissionen siden 2008 drevet et europæisk netværk for sammenslutninger af ofre for terrorisme. Formålet med dette netværk er at fremme det transnationale samarbejde mellem sammenslutninger af ofre for terrorisme og i højre grad varetage ofrenes interesser på EU-plan. Vi har afsat et budget på 200 000 EUR til dette.
Netværket arbejder inden for flere områder. Det vurderer den støtte og beskyttelse, der aktuelt tilbydes disse ofre, og fremmer aktiviteter med henblik på at udbrede bedste praksis. De aktiviteter, som netværket har udpeget, udgør et særdeles nyttigt grundlag for Kommissionens arbejde.
I den situation, hvor borgernes beskyttelse skal være centrum for vores politikker, håber Kommissionen endelig at kunne intensivere foranstaltningerne til beskyttelse af ofrene. Den agter at støtte foranstaltninger, der søger at motivere terrorofrene til at dele deres erfaringer. Idéen er faktisk at gøre de europæiske borgere mere opmærksomme på virkelighedens terrorisme, at forebygge terrorisme. Vi må ikke glemme, at terrorisme ofte er resultatet af indoktrinering og radikalisering.
Via disse foranstaltninger skal vi endvidere udsende budskabet om fred, som fremmer demokratiske værdier. Kommissionen agter derfor at udforme et charter om terrorofres rettigheder. Jeg tilslutter mig personligt alle, der har udtrykt vrede over alle disse terrorangreb og støtter vores indsats for at vise solidaritet med ofrene for terrorisme.
Jeg vil nu lytte til de forskellige medlemmers taler og besvare dem så udførligt som muligt.
Teresa Jiménez-Becerril Barrio
Fru formand, hr. kommissær! Jeg vil sige, at de fleste regeringer og borgere kun husker ofrene for terrorisme efter alvorlige angreb, som f.eks. angrebene i Madrid, New York og London. Når den følelsesmæssige bølge er drevet forbi, glemmer de ofte terrortruslen og ofrenes rettigheder.
Der er dog ingen tvivl om EU's forpligtelse til at bekæmpe terrorisme. Som kommissær Barrot lige har fortalt os, afspejles denne forpligtelse også i det netop vedtagne Stockholmprogram, som anerkender ofrenes mod og værdighed og behovet for at forsvare deres rettigheder.
Trods dette fremskridt har kampen mod terrorisme altid været baseret på tillid og gensidigt samarbejde mellem medlemsstaterne. På baggrund af det perspektiv, som Lissabontraktaten giver, kunne det være en god idé, hvis EU fremmede harmoniseringen af medlemsstaternes lovgivning om terrorofres rettigheder.
Vedtagelsen af et europæisk charter om terrorofres rettigheder ville være et stort skridt fremad, der ville hjælpe dem, som kæmper mod terrorisme, og ville være et stærkt anslag mod dem, som forsvarer den. Det er ofrenes mod og værdighed, der er terrorismens største nederlag og derfor den største sejr for demokratiet. Vi må aldrig glemme, at det eneste våben, som uskyldige ofre har mod terrorisme, er deres ord og samfundets anerkendelse.
Vi må derfor heller ikke glemme, at ingen af os kan være sikre på, at vi ikke bliver ofre for terrorisme. Jeg spørger derfor, om Kommissionen vil vedtage et europæisk charter med henblik på at anerkende forsvaret af terrorofrenes rettigheder og fremme disse rettigheder? Hvis ja, hvilke foranstaltninger agter den nye Kommission så at iværksætte for at gennemføre dette charter under sit nye mandat?
Juan Fernando López Aguilar
Fru formand, hr. kommissær! Tak for Deres dybtfølte udtryk for engagement, der endelig er blevet en del af den europæiske politik med Lissabontraktatens ikrafttræden. Dette er underlagt den europæiske lovgivning, som også Parlamentet spiller en afgørende rolle i, en mere afgørende rolle end nogensinde før.
Dette bekræftes af vedtagelsen af Stockholmprogrammet. Det flerårige program for 2009-2014 omhandler udtrykkeligt og nødvendigvis terrorofrenes værdighed, de lidelser, som denne frygtelige form for kriminalitet forårsager, og deres særlige sårbarhed, men også frem for alt mandatet til at beskytte dem.
Nu hvor Spanien overtager formandskabet i de næste seks måneder, og hvor den spanske regerings og det spanske samfunds vilje til at bekæmpe alle former for terrorisme er så konsekvent og vedholdende, skal det derfor understreges, at dette er en lejlighed til at gennemføre denne harmonisering, dette rammeprogram for beskyttelse af terrorofres rettigheder i handlingsplanen. Da det er en plan vedrørende flerårig lovgivning, skal den udformes af den spanske regering, og efterfølgende skal den støttes af de belgiske og ungarske formandskaber, som skal definere lovgivningen og gennemføre Stockholmprogrammets målsætninger.
Det er derfor på tide, at Parlamentet bekræfter sin vilje til at beskytte ofre for terrorisme med henblik på at styrke kampen mod alle former for terrorisme og fastslå den værdighed, som ofrene har brug for. Det er på tide, at vi i lovgivningsplanen for Stockholmprogrammet og i den handlingsplan, som det spanske formandskab skal udforme, forpligter os til at give beskyttelsen af terrorofre den prioritet, den fortjener.
Izaskun Bilbao Barandica
Fru formand! Jeg vil fremhæve, at dette initiativ er i overensstemmelse med det ændringsforslag, som Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling og jeg selv fremsatte til Stockholmprogrammet, fordi det ikke blev medtaget i det. Ofrene for alle typer terrorisme havde brug for det, og de anmoder os desuden om det. Jeg har lært meget om værdighed, åbent mod og lidelser fra de ofre, jeg har arbejdet med i de senere år. Deres beretninger har gjort mig til fortaler for en europæisk standard for beskyttelse af terrorofre ud fra et materielt, emotionelt og juridisk synspunkt.
Vi har opbygget en fælles diskurs baseret på fire søjler.
For det første anerkendelse af deres lidelser, beskyttelse af dem og forsikring om, at ofrene ikke kun er de dræbte og sårede, men også deres familier, alle, der trues, og deres frihed, som er alles frihed.
For det andet udbedring af de forårsagede materielle skader, næring af ofrenes hukommelse og aktiv indsats for at sikre, at retfærdigheden sker fyldest.
For det tredje humanisering af debatten om ofrene, som er mennesker, der lider, og som skal beskyttes, forsvares, anerkendes og støttes. I politik skal vi lære os at sætte os i deres sted.
Endelig afpolitisering af debatten. Vi skal være generøse for at sikre, at vi ikke gør terrorisme til et valgkampsspørgsmål.
I Europa er der begået mord på grund af religion, marxisme, privat ejendom, miljø og uafhængigheden for en region eller enheden af den stat, den er en del af. Der har endda været regeringer, som har deltaget i terrorhandlinger. Dette er dog ikke et spørgsmål om principper. Diktatorer og fanatikere dræber, perversionen af menneskehedens grundlæggende værdier dræber. Det er disse ting, der fører til vold, men fri udveksling af demokratiske idéer gør ikke. Jeg dedicerer denne tale til alle ofre for terrorisme.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
- (ES) Fru formand! Stockholmprogrammet omhandler bl.a. støtte til ofre for terrorisme. Ofre for terrorisme har også brug for særlig opmærksomhed, støtte og social anerkendelse.
EU skal efter min mening sikre, at de får denne støtte, og fremme samfundets fulde anerkendelse af dem. Alle, der har lidt under terrorismens barbari, skal være et etisk referencepunkt for vores samfund. At forsvare ofrene og deres rettigheder skal derfor være ét af EU's prioriterede områder.
Vi skal opretholde og styrke midlerne til ofrene for terrorisme med tilstrækkelig finansiering, som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) foreslog i sine ændringsforslag til forslaget til EU's budget for 2010.
Støtten er derfor hævet med 1 mio. EUR, som vil blive brugt til at finansiere projekter, der har til formål at hjælpe ofre for terrorisme og deres familier med at komme sig gennem social eller psykologisk støtte via organisationer og deres netværk. Den vil også blive brugt til at finansiere projekter, der har til formål at mobilisere den offentlige mening mod alle former for terrorisme.
En del af midlerne vil også blive brugt til navnlig at yde juridisk bistand og rådgivning til ofrene og deres familier.
Her er nogle tilfældige illustrative oplysninger: Terrorisme er lig med ofre. Det samlede beløb til beredskab og forebyggelse af terrorangreb vil næste år beløbe sig til 21 420 000 EUR.
Fru Jiménez-Becerril Barrios idé om, at ofrene skal gøres mere synlige i EU, bør støttes ubetinget af Parlamentet. Vi skal for det første udstyre os selv med de nødvendige lovgivningsinstrumenter startende med en skriftlig erklæring og derefter videre til en beslutning, så vi endelig kan have en politisk støtteerklæring fra de europæiske institutioner til ofrene for terrorisme. Dette vil også øge bevidstheden blandt de europæiske borgere om disse ofres værdi.
Ofre fremkalder følelser af solidaritet, medlidenhed, anerkendelse, værdighed, bæredygtig støtte og erindring i os, men også en følelse af foragt og et ønske om retfærdighed mod de terrorister, der er skyld i så megen smerte og død.
Ramón Jáuregui Atondo
(ES) Fru formand, hr. Barrot! Det er ikke noget tilfælde, at en hel række spanske medlemmer har talt. I Baskerlandet har ofrene ofte - ud over de lidelser, som et terrorangreb har forårsaget - været udsat for foragt eller tavshed efter anslaget. Derfor er der ved at blive dannet en bevægelse, som søger at opnå anerkendelse af ofrene, og der er efter min mening behov for en politik vedrørende ofrene for terrorisme. Jeg vil udbygge det, som mine kolleger har sagt til fordel for et charter eller en fælles tilgang til denne politik, ved at komme med et meget kort resumé af 10 aspekter, som er centrale i denne henseende.
For det første kræves der i politikken for ofrene offentlig sympati, anerkendelse og social støtte til ofrene.
For det andet kræver den hurtig og effektiv kompensation for de lidte skader.
For det tredje kræver den ligebehandling af alle ofre.
For det fjerde kræver den politisk og social enighed om de foranstaltninger, der skal gennemføres for terrorofrene.
For det femte kræver den en politik, som anfægter voldelige menneskers sociale og politiske fremfærd.
For det sjette kræver den, at alle, der er skyldige i terrorisme, idømmes afskrækkende straffe med hurtig og effektiv adgang til domstolene for ofrene.
For det syvende kræver den uddannelse og undervisning mod vold i befolkningen.
For det ottende kræver den en garanti til ofrene for, at angrebene ikke gentager sig, hvilket kan ske.
For det niende kræver den fokus på erindring, så ofrene ikke glemmes.
Endelig kræver den en politik med fokus på social forsoning for at hele sårene fra terrorismen.
Det er de 10 bud, som jeg foreslår som en fælles politik vedrørende ofrene for terrorisme.
Georgios Papanikolaou
- (EL) Fru formand! Angrebene i Madrid og London og de nylige angreb i mit land, Grækenland, viser omfanget af terrorproblemet. Terrorismen truer vores livsform og vores frihed. Den er rettet mod både de direkte ofre og deres familier, som også rammes direkte, og mod samfundet som helhed.
De omhandlede europæiske pilotprogrammer vedrørende ofrene for terrorangreb er positive eksempler på, hvad der kan gøres for at hele sårene, men der skal stadig gøres meget. Hjælp til ofrene og deres familier er ikke kun en moralsk forpligtelse. Det er også en forpligtelse til at sende terroristerne et klart budskab om, at vi ikke glemmer.
Vi må ikke glemme de afskyelige gerninger, der belaster vores demokrati og samhørighed. Vi må ikke glemme, at ofrene for terrorisme ofte er intetanende borgere, der såres eller dræbes midt i deres daglige gøremål. Vi må ikke glemme, at voldshandlinger aldrig kan accepteres i et Europa, der fremmer tolerance og demokrati.
Magdi Cristiano Allam
(IT) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne støtte fru Jiménez-Becerril Barrios forslag om et europæisk charter om rettighederne for de familier, der er ofre for terrorisme, og understrege, at dette er en ekstraordinær mulighed for Europa til at udsende et utvetydigt budskab om terrorisme, idet manglen på et sådant budskab førte til Barcelonaprocessens sammenbrud i 2005, da stats- og regeringscheferne for Euro-Middelhavslandene ikke kunne nå til enighed. Jeg vil også understrege, at vi i dag har en ekstraordinær lejlighed til at forny dialogen om et nyt grundlag med den anden side af Middelhavet med udgangspunkt i en klar erklæring om det begreb, der er hjørnestenen for vores menneskehed og civilisation, nemlig livets ukrænkelighed.
Diane Dodds
- (EN) Fru formand! Jeg er taknemmelig for Deres støtte til ofrene for terrorisme. Dette er både rigtigt og passende, og jeg anerkender naturligvis EU's støtte til ofrene i Nordirland gennem de Peaceprogrammer, der er finansieret der.
Kommissionen skal være opmærksom på, at Nordirland igen står over for en voksende terrortrussel fra systemkritiske republikanske organisationer. Truslen er blevet beskrevet som "kritisk" af det nordirske politi og "meget alvorlig" af den internationale overvågningskommission. I de seneste brutale angreb blev to soldater, der netop skulle udsendes til Afghanistan, myrdet sammen med en politibetjent.
Den centrale målsætning for Kommissionens indledende finansiering til ofre for terrorisme var at mobilisere offentligheden mod terrorisme i alle dens former. Med overgangen til det bredere CIPS-program er denne målsætning dog efter min mening gået tabt. Jeg er taknemmelig for Deres foreslåede indsats for et charter for ofre, og jeg opfordrer indtrængende til, at dette indledes med klart at skelne mellem ofrene for terrorisme og de forbrydere, der udøver terrorisme.
Karin Kadenbach
- (DE) Fru formand! I Østrig har vi gudskelov været forskånet for terrorangreb i mange år. Wien er dog ikke altid gået ram forbi.
Jeg har en tilføjelse til hr. Jáuregui Atondos bemærkninger. Der er på den ene side bestemt et behov for et charter for ofre og støtten til ofrene for terrorisme. På den anden side er der behov for en ledsagende foranstaltning, der kan ændre det miljø, som den vold, der fører til terrorisme, begås i. Vi skal efter min mening begynde med uddannelse og information. Parlamentet skal desuden tydeligt afvise brutaliseringen af sproget. Vi opfordrer hele tiden til tolerance på mange områder. På ét område skal vi dog vise nultolerance, og det er med hensyn til vold.
Formanden
Disse taler er fyldt med værdighed og følelser, fordi De efter min opfattelse har talt på vegne af dem, der ikke længere kan tale, og jeg takker Dem på formandskabets vegne.
Jacques Barrot
Fru formand! De har netop med rette understreget, hvor følelsesladet denne forhandling er, og lige nu tænker vi alle på ofrene. De er alle blevet ramt af terrorisme på en fuldstændig vilkårlig og uretfærdig måde.
Som hr. López Aguilar sagde, er terrorisme en frygtelig form for forbrydelse. Jeg vil først og fremmest sige til Dem, at Stockholmprogrammet virkelig tager ofrenes skæbne i betragtning. Vi skal faktisk lancere en europæisk politik, der i langt højere grad omhandler ofre for organiseret kriminalitet og terrorisme.
Til fru Jiménez-Becerril Barrio vil jeg sige, at vi træffer foranstaltninger med henblik på at indføre et charter om terrorofres rettigheder. De udtrykte Deres ønske om dette charter meget klart, og det gjorde De, fru Jiménez-Becerril Barrio, højst sandsynligt ud fra alle de smertelige førstehåndsoplevelser, De har haft.
Vi har analyseret, og vi vil i 2010 analysere alle de nuværende mangler, hvad angår beskyttelse af ofre for terrorisme i de forskellige medlemsstater. De har helt ret: På den ene eller anden måde skal vi harmonisere vores love om terrorisme, om ofre for terrorisme. Europa skal stå forenet i kampen mod terrorisme.
På grundlag af denne undersøgelse vil vi se, hvordan vi kan harmonisere og kombinere alle foranstaltningerne, så vi kan forbedre situationen for terrorofre i Europa. Dette vil være målet for handlingsplanen, og der er ingen tvivl om, at vi vil håndtere problemet med beskyttelse af ofrene ved at tage det, der er sagt under denne forhandling, i betragtning, nemlig behovet for først og fremmest at forsøge at gøre befolkningerne opmærksomme på tragedien og lidelserne for de ofre, der ofte er genstand for tavshed, hvis ikke foragt.
Dernæst skal vi sikre, at de hurtigt modtager kompensation. De har med rette insisteret på hurtig kompensation for deres fuldstændig ufortjente og uretfærdige lidelser. De nævnte også delegitimisering af dialog, da vi ikke kan tolerere en dialog, som på nogen måde kan give det indtryk, at mord på uskyldige mennesker, lemlæstelse af uskyldige mennesker, kan tjene menneskeheden.
Vi skal stå helt fast, når det gælder sådant sprog, da det er i strid med hver eneste af EU's værdier. Jeg vil desuden lykønske Parlamentet, fordi det har ydet 1 mio. EUR til alle vores programmer til støtte for ofre.
Jeg vil igen understrege, at det glæder mig at have hr. Almunia ved min side i aften, fordi vi begge ihærdigt opfordrer Kommissionen til at iværksætte foranstaltninger i denne henseende. EU skal udstyre sig med afskrækkende lovgivning om beskyttelse af og hjælp til ofre for terrorisme som en del af det flerårige Stockholmprogram.
Det var, hvad jeg ville sige som svar på de forskellige taler. De kan være sikre på, at De ikke har efterladt hverken hr. Almunia eller jeg uberørte.
Formanden
For at sikre, at vi ikke går direkte videre til en anden forhandling, forslår jeg, at vi iagttager et minuts tavshed til minde om ofrene.
(Parlamentet iagttog stående et minuts stilhed)
