Socialinės tikrovės apžvalga (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas darbotvarkės klausimas - Elizabeth Lynne pranešimas dėl Socialinės tikrovės apžvalgos Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto vardu.
Elizabeth Lynne  
pranešėja. - Ponia Pirmininke, noriu pradėti dėkodama pagalbiniams pranešėjams. Kad dėl šio pobūdžio pranešimo nepateikti jokie plenarinio posėdžio pakeitimai, rodo, kad tai yra iš tikrųjų Užimtumo ir socialinių reikalų komiteto pranešimas ir tai vienas iš pranešimų, kuriuo galime visi didžiuotis. Taip pat norėčiau padėkoti Komisijai už jos glaudų bendradarbiavimą ir pirmininkaujančiai Portugalijai už tai, kad socialinei politikai teikprioritetą savo pirmininkavimo metu.
Susiduriame su didžiuliu iššūkiu Europoje. Tai yra vienas iš teisingumo iššūkių. Tai yra apie prarastą potencialą, neturėjimą sąlygų gyventi nuo kitų geraširdiškumo nepriklausomą gyvenimą ir nuo diskriminacijos, skurdo ir socialinės atskirties nepriklausomą gyvenimą.
Mūsų tikslas yra aiškus: norime išplėsti galimybes, kad niekas, nepriklausomai nuo jų kilmės arba aplinkybių, nebūtų užmirštas. Europos vizija turi būti laisvir galimybės visiems, didėjančios galimybės ir skatinimas dirbti, stiprinant saugos tinklą tiems, kas negali dirbti.
2007 m. faktai yra šiurpinantys: 72 mln. Europos piliečių toliau gyvena skurde; 8 proc. visų Europos Sąjungos gyventojų dabar kenčia nuo darbo nepritekliaus. Tai yra iš tikrųjų sukrečiantys statistiniai duomenys. Bet ką jie iš tikrųjų reiškia? Jie reiškia, kad kas šeštas pilietis dabar gyvena žemiau skurdo ribos - kas šeštas! Daug žmonių netiki, kad taip galėtų būti 2007 m. Praėjus penkiasdešimt metų po Romos sutarties, 50 ekonominio augimo metų, 10 proc. piliečių priklauso šeimynoms, kuriose niekas neturi darbo! Taikant bet kokią priemonę, skurdas išlieka viena iš didžiausių iššūkį Europai metančių socialinių problemų, o socialinės atskirties mažinimas turi būti mūsų politikos pagrindas.
Kai kuriose srityse mums sekasi, bet turime būti atviri: daugumoje ne. Skirtumas tarp turtingų ir vargšų daugelyje ES valstybių narių didėja. Su pajamomis susijusio skurdo šalinimas turi likti prioritetu valstybėse narėse, bet, nepaisant kas šešto gyventojo, kuris gyvena finansiniame skurde, yra dar daugiau tokių, kurie dėl kitų priežasčių yra pašalinti iš visuomenės. Turime pripažinti, kad daugeliui šeimų - net daugeliui asmenų - kyla sudėtingesnių už tiesiog mažas pajamas problemų. Galimybių kliūtys yra sudėtingos. Labiau, negu kažkas kita, ankstyva intervencija yra būtina. Žinoma, prevencija yra geresnuž gydymą.
JK žinome, kad tris kartus labiau tikėtina, jog paauglės motinos duktpati taps paaugle motina; žinome, kad nusikaltėlių tėvų sūnums daugiau nei keturis kartus daugiau, už tuos, kurių tėvai nėra nusikaltę, kyla pavojus būti kaltinamiems dėl nusikaltimo. Dar daugelyje sričių nėra jokio poreikio iš naujo išrasti ratą. Turime vertinti, kaip kitos ES valstybės sprendžia šiuos klausimus ir mokytis iš jų. Turime veiksmingiau dalytis geriausia patirtimi. Suomija, pavyzdžiui, įdiegholistinį tvarų metodą, kuris buvo neįtikėtinai veiksmingas mažinant benamių žmonių skaičių. Tuo tarpu Danija įgyvendina naujas politikos kryptis, kurios gerina ilgalaikių miegalių gyvenimo kokybę, užuot nustačiusi vienintelį tikslą integruoti tuos asmenis į vyraujančią visuomenę. Belgijoje žmonės, kurie patyrskurdą, dirba su socialiniais darbuotojais, kad padėtų jiems geriau suprasti vargingų žmonių poreikius.
Ne visada bedarbystyra skurdo priežastis: taip pat problema kyla dėl darbo nepriteklius. Todėl reikalavau geriausios praktikos dėl padoraus mažiausio darbo užmokesčio visose valstybėse narėse mainų. Bent jau penkios ES valstybės narės tokio net neturi. Lygiai taip pat, turime skatinti visas valstybes nares priimti nuostatas dėl mažiausių pragyvenimo pajamų visiems.
Valstybės narės turi daugiau nuveikti, kad tai pat užkirstų kelią pažeidžiamų darbuotojų išnaudojimui; įsitikinti, kad žmonės su negalia ir vyresnio amžiaus žmonės turi sąlygų įsidarbinti; užkirsti kelią prekybai žmonėmis; apsaugoti ieškančių prieglobsčio teises; užtikrinti vienodą prieigą prie sveikatos priežiūros ir viešųjų paslaugų visiems; nesmerkti žmonių su psichinės sveikatos problemomis; ir skatinti labiau konstruktyvų požiūrį į narkotikus ir alkoholį.
Tai yra keli iš klausimų, kurie aptariami pranešime. Europos vizija turi būti laisvir galimybės visiems. Todėl taip svarbu kreipti dėmesį į mechanizmų kūrimą Europos lygiu, kad geriausios praktikos mainai taptų tikrove.
Vladimír Špidla
Komisijos narys. - (CS) Ponia Pirmininke, ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau pasveikinti pranešėją ponią Lynne, parengusią įdomų ir išsamų pranešimą. Džiaugiuosi matydamas, kad Europos Parlamentas nusprendimtis spręsti gana platų spektrą problemų, kurioms buvo skirtas šis pranešimas, problemų, kurias reikia spręsti skubiai. Šis pranešimas yra reikšmingas indėlis į vykdomą socialinės tikrovės apžvalgos darbą.
Šis dokumentas pateiktas tuo metu, kai Komisija ir valstybės narės nagrinėja Lisabonos strategijos socialinės dimensijos stiprinimo galimybes. Mes privalome atsiliepti į piliečių baimes ir mes suprantame, kad socialinis teisingumas jiems yra viena svarbiausių problemų. Visuomenės nuomonės tyrimai rodo, kad Europos Sąjunga turi atlikti pagrindinį vaidmenį remiant integruotas ir darnias visuomenes.
Kaip vakar rytą Pirmininkas Barroso sakdiskusijų dėl globalizacijos metu, Europos Sąjunga padarženklią pažangą siekdama Lisabonos tikslų. Kuriamos naujos darbo vietos: vien tik pernai buvo sukurta 3,5 milijonų naujų darbo vietų. Nedarbo lygis nukrito apie 7%. Nors šis lygis yra vis dar per aukštas, jis yra žemiausias per pastaruosius 10 metų. Ekonominis augimas buvo patenkinamas nepaisant neseniai pasireiškusio finansinio nestabilumo.
Tačiau negalima nusiraminti. Lisabonos strategijos įgyvendinimas vyko netolygiai ir ne visi jos tikslai buvo pasiekti. Iš tiesų 12 milijonų žmonių vis dar yra be darbo, dažnai tai jauni žmonės arba ilgą laiką nedirbantys žmonės, kurių profesinio tobulėjimo ar socialinės raidos perspektyvos yra menkos; 8% Europos darbo jėgos kenčia nuo dirbančiųjų skurdo; 78 milijonų Europos piliečių kenčia skurdą, o vieno iš penkių Europos Sąjungos piliečių gyvenimo sąlygos yra prastos.
Trumpai tariant, daugiau reikia padaryti, kad būtų pasiekti mūsų bendri socialiniai tikslai. Dabar, kai matome, Europos Sąjungos strategija augimo ir užimtumo srityse davteigiamų rezultatų, kaip tik laikas pradėti siekti socialinių tikslų.
Džiaugiuosi, kad pranešime kalbama apie politinės valios ir ryžto būtinybę sprendžiant skurdo ir atskirties problemas. Aš taip pat manau, kad skubiai reikia imtis priemonių dėl vaikų skurdo, kovoti su diskriminacija ir skatinti įvairovę. Žinoma, tai reiškia, kad reikia stebėti, ar atitinkami teisės aktai perkeliami į nacionalinę teisę ir, jeigu reikia, pradėti teisminį procesą prieš tas valstybes nares, kurios pažeidžia Europos Sąjungos teisę.
Pranešimas atkreipia dėmesį į kliūtis, trukdančias dalyvauti visuomenės gyvenime ir integruotis į darbo rinką. Sutinku, kad turime derinti paramos priemones su atitinkamais apsaugos tinklais, siekiant užtikrinti, kad niekas neliktų pamirštas.
Šį požiūrį atspindėjo Komisija komunikatas dėl aktyvios integracijos. Šis komunikatas apibrėžia tris pagrindinius aktyvios integracijos darnaus ir strateginio požiūrio elementus:
integruotų darbo rinkų prieinamumas;
geresnis paslaugų prieinamumas;
tinkama finansinparama.
Šis komunikatas taip pat skelbia antrą konsultacijų su socialiniais partneriais etapą dėl šių problemų siekiant Europos Sąjungoje sustiprinti bendradarbiavimą aktyvios integracijos srityje.
Po šių konsultacijų Komisija ketina parengti rekomendaciją dėl bendrųjų aktyvios integracijos principų, kurią planuojama pateikti 2008 m. antrame pusmetyje. Kitame komunikate, kuris turėtų būti priimtas po kelių savaičių, Komisija taip pat pateiks naujas priemones, skirtas remti negalią turinčių žmonių aktyvią integraciją.
Komisija yra dėkinga Europos Parlamentui už jo nuolatines pastangas kovoti su diskriminacija. Kaip nurodyta Komisijos 2008 m. teisės aktų leidybos ir darbų programoje, 2008 m. Komisija pateiks pasiūlymus, kaip spręsti esamą apsaugos spragą pagal Sutarties 13 straipsnį. Pasiūlymai, kurie turi būti priimti iki sekančios vasaros, bus pagrįsti ilgalaikiu dialogu su Europos Parlamentu, patirtis, sukaupta per Europos lygių galimybių visiems metus (2007 m.) ir plačiomis konsultacijomis su visuomene.
Europos Sąjunga padarženklią pažangą lyčių lygybės srityje, gi Europos Parlamentas buvo svarbus partneris šiame procese. Tačiau mes turime ir ateityje skatinti lyčių lygybę. Tai pagrindinteisbei būtinoji salyga, kad Europa pasiektų savo tikslus augimo, užimtumo ir socialinės integracijos srityse. Todėl aš ypatingai džiaugiuosi, kad pranešimas skiria dėmesio lyčių lygybei.
Nuo Amsterdamo sutarties priėmimo Sąjunga padarpažangą visose lyčių lygybės srityse, o nuo 2003 m. - negalią turinčių žmonių lygių galimybių srityje. Vis dėlto abiejose srityse reikia dar daug ką padaryti. Tai, kad egzistuoja įvairi diskriminacija yra svarbus argumentas už tai, kad būtų nuolat pabrėžiamos lygios galimybės visose srityse. Šiai temai bus skirtas Komisija komunikatas, planuojamas priimti 2008 m., kuris bus pagrįstas pamokomis iš Europos lygių galimybių visiems metų (2007 m.) patirties.
Ponios ir ponai, ES socialinės padėties pokyčiai natūraliai vyksta vystantis mūsų visuomenei ir kintant globialiai koncepcijai apskritai. Vis dėlto aš neabejoju, kad ta globali koncepcija - suderinti ekonominius, socialinius ir ekologinius aspektus - vis dar galioja. Taigi mes privalome ir toliau ieškoti naujų principų, kurie mums padėtų vis dar egzistuojančias problemas.
Miroslav Mikolášik
Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos politikos komitetas nuomonės referentas. - (SK) Nors svarbu stebėti socialinę padėtį ir socialinę politiką valstybėse narėse, kad būtų galima identifikuoti problemas, veiksmai, kurių imamės joms spręsti, yra dar svarbesni.
Kalbant apie visuomenės sveikatą pasakytina, kad mes turime sutelkti dėmesį į problemas, su kuriomis susiduria ES piliečiai sveikatos priežiūros srityje. Atsižvelgiant į demografines tendencijas ir ilgėjančią tikėtiną vidutinę gyvenimo trukmę reikia kurti visuomenės sveikatos strategijas, pagerinsiančiomis mūsų gyvenimo kokybę, visų pirma taikant prevencines priemones, kad būtų išvengta ligų, ir sėkmingai su jomis kovojant. Tuo pat metu šios strategijos turi atsižvelgti į tai, kad aukštos kokybės, prieinama ir patikima sveikatos priežiūra yra reikalinga mūsų piliečiams iš visų visuomenės sluoksnių, nepriklausomai nuo jų socialinio statuso, amžiaus ar šalies, kurioje jie gyvena.
Ypatingą dėmesį turime atkreipti į ribotas galimybes turinčias grupes, kaip antai fiziškai arba protiškai neįgalūs asmenys, senyvi žmonės ir vaikai. Kadangi sveikatos priežiūros kainos kyla, valstybės narės turėtų taikyti veiksmingas priemones: tikslines informacines kampanijas, nepatentinių vaistų naudojimą, naujų technologijų taikymą, tarpusavio pagalbos priemones vietos lygmenyje, didesnį kartų ir šeimos solidarumą ir kt. Be šito, bendradarbiaudamos su Komisija valstybės narės turėtų parengti strategijas ir remti Europos iniciatyvas, skirtas kovoti su rūkymu, alkoholizmu ir nutukimu, kurios padėtų pagerinti mūsų piliečių gyvenimo kokybę.
Ir paskutinė, bet ne mažiau svarbi mintis: turime sutelkti pastangas, kad efektyviai būtų įgyvendinami galiojantys teisės aktai, reglamentuojantys visuomenės sveikatą. Valstybės narės ir Komisija turi užtikrinti, kad būtų taikomi Bendrijos teisiniai aktai dėl vandens, oro ir dirvožemio kokybės ir triukšmo taršos bei reglamentai dėl cheminių produktų, įskaitant tuos, kuriems taikomas reglamentas dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH).
Ilda Figueiredo  
Moterų teisių ir lyčių lygybės komiteto nuomonės dokumento sudarytojas. - (PT) Šioje nuomonėje Moterų teisių ir lyčių lygybės komitetas pažymi, kad yra daug skurdo ir socialinės atskirties aspektų, bet iš jų svarbiausias yra ekonominšeimos padėtis, namų ūkio sąlygos ir mokslo, sveikatos priežiūros bei ilgalaikės priežiūros prieinamumas.
Komitetas pabrėžia, kad moterys ir vaikai yra pagrindinės skurdo ir socialinės atskirties aukos; dar didesnrizika gręsia imigrantams, senyviems žmonėms, neįgaliesiems ir vienišos motinos šeimos nariams. Jis taip pat pažymi, kad vidutiniškai 15% moksleivių iškrenta iš švietimo sistemos, bet kai kuriose šalyse (pavyzdžiui, Portugalijoje) ši dalis yra dar didesnir siekia net apie 40%, o tai tikrai kelia susirūpinimą dėl mergaičių ugdymo ir mokymo.
Jis pabrėžia, kad svarbu išlaikyti viešųjų paslaugų kokybę, stiprią valstybinę ir universalią socialinio draudimo sistemą, aukštą socialinės apsaugos ir kokybiško užimtumo lygį kartu užtirinant teises, veiksmingą lyčių lygių galimybių aspekto integravimą formuluojant ir įgyvendinant tokias viešąsias strategijas; galiausiai jis ragina Komisiją ir valstybes nares suteikti maksimalų prioritetą moterų socialinei integracijai ir moterų teisėms, atitinkamai keisti atitinkamą politiką, įskaitant pelno paskirstymo politiką.
Edit Bauer
Labai ačiū, ponia Pirmininke, pone Komisijos nary, ponios ir ponai, ponios Lynne pranešimas, dėl kurio aš ją nuoširdžiai sveikinu, aiškiai nepasakir negalėjo pasakyti paskutinio žodžio socialinės atskirties ir socialinės politikos transformacijos klausimais.
Mes dažnai esame linkę galvoti, kad Europos socialinis modelis turi veikti neribotą laiką, bet akivaizdu, kad socialinpolitika turi keistis, ir ne tik dėl globalizacijos, bet ir dėl ekonomikos, socialinių lūkesčių, demografinių iššūkių ir kintančių vertybių, kadangi mes turime rasti tinkamą atsaką į mums kilusius iššūkius. Taip pat ir dėl šios priežasties reikia sveikinti Komisijos iniciatyvą parengti tam tikrą Europos gyventojus ištinkančių socialinių problemų inventorizaciją.
Akivaizdu, kad beveik 500 milijonų Sąjungos piliečių nėra homogeniška masė. Nors pajamų skirtumas senosiose valstybėse narėse mažėja, turtingų ir skurdžių regionų skirtumai nuolat didėja. Du trečdaliai dešimties naujų ES valstybių narių gyventojų gyvena skurdžiuose regionuose, kur pajamų lygis sudaro pusę ar net mažiau kaip pusę senųjų valstybių narių pajamų lygio. Dar blogesnpadėtis Bulgarijoje ir Rumunijoje, kur vidutinės pajamos nesiekia trečdalio pajamų vienam senųjų valstybių narių gyventojui.
Neabejotina, kad norėdami kovoti su skurdu, mes žinoti, kokiomis formomis skurdas pasireiškia. Tačiau tam reikalui mums reikia turėti naujus skurdo rodiklius, kadangi iki šiol turėjome išsamius duomenis tik apie santykinio skurdo riziką.
Dėl šios priežasties mes nekantraiai laukiame Komisijos komunikato šiuo klausimu. Pranešimas taip pat atkreipia dėmesį į naują nuskurdimo riziką. Pavyzdžiui, mes mažai žinome, kokio masto pavojų kelia gyventojų skolos. Iš penkiolikos senųjų valstybių narių net dvylikoje valstybių narių įsiskolinimas vienam gyventojui siekia 90% vidutinių metinių šeimos pajamų.
Prašau leiskite man pasakyti paskutinį sakinį, Ponia Pirmininke. Pranešimas vėl pažymi, kad svarbu kovoti su vaikų skurdu ir mes tai vertiname kaip nepaprastai svarbų dalyką.
Richard Falbr
Ponia Pirmininke, pone Komisijos nary, visų pirma norėčiau padėkoti poniai Elizabeth Lynne už labai gerą pranešimą ir jos puikų bendradarbiavimą. Socialinę atskirtį sukelia daug įvairių veiksnių ir būtų labai gaila, jeigu po šio pranešimo neprasidėtų paskesnis darbas. Savo kalboje norėčiau pabrėžti viešųjų paslaugų svarbą ir jų indėlį šalinant skurdą ir atskirtį. Jeigu viešosios paslaugos būtų privatizuotos, jos pasidarytų brangesnės ir sunkiau prieinamos. Aš apgailestauju, kad mes nepajėgėme priimti pozicijos, smerkiančios tas valstybes, kurios nustato žemą bazinį mokestį ir taip padaro, kad neįmanoma sukaupti pakankamai lėšų, reikalingų valstybei vykdyti socialines užduotis. Tikrai būtų naudinga, jeigu keitimosi informacija apie pasiteisinusius metodus rėmuose valstybės narės informuotų viena kitą apie savo pasiekimus. Be abejo, aš taip pat sveikinčiau keitimąsi informacija apie metodus, kurie nepasiteisino ar net davpriešingus rezultatus. Žinau, kad tai nėra daroma, bet neabejoju, kad būtų naudinga, jeigu socialiniai partneriai ir nevyriausybinės organizacijos tai darytų.
Esminprielaida tam, kad būtų užtikrinta, jog vis daugiau ir daugiau valstybių narių piliečių tampant priklausomais nuo dažnai netobulos socialinės rūpybos, yra reikiamas skaičius pakankamai gerai apmokamų darbo vietų. Mes negalime toleruoti to, kad dalis dirbančių žmonių dažnai priklauso nuo socialinės rūpybos. Taigi mes privalome siekti, kad visose valstybėse narėse būtų nustatytas tinkamas minimalus atlyginimas arba teisės aktais arba kolektyvinėmis sutartimis, žiūrint koks yra šalies tradicinis būdas. Stengiamasi adaptuoti senatvės pensijų planus. Imantis priemonių apsaugoti pagrindinę atramą- valstybinės senatvės pensijos planą - visos valstybės turėtų gerbti atitinkamas Tarptautinės darbo organizacijos konvencijas, kurias jos ratifikavo. Nepaprastai svarbu į darbo rinką integruoti neįgalius žmones. Todėl mes privalome kritiškai vertinti tų vyriausybių veiksmus, kuriais jos panaikino paskatas, kad būtų padidintas darbo vietų neįgaliesiems skaičius; viena jų yra Čekijos Respublika.
Ona Juknevičienė
ALDE frakcijos vardu. - Sveikinu kolegę Lyz Lynn, parengusią ataskaitą ir pasiekusią politinį kompromisą dėl vieningo politinių grupių požiūrio į Bendrijos socialinę tikrovę.
Tiesa, kad valstybių narių vyriausybės yra tiesiogiai atsakingos už skurdo mažinimą. Jos pačios privalo surasti priemones, kad žmonės turėtų darbą, kad vaikai lankytų mokyklas, kad labiausiai skurstantys gautų socialinę paramą.
Tačiau Bendrijos vaidmuo, sprendžiant nelygybės ir skurdo klausimus yra ne mažiau reikšmingas. Tai, kad 78 mln. Europos piliečių tebeskursta, o socialinis atotrūkis tarp vargšų ir turtuolių didėja, yra rimčiausias signalas imtis veiksmų tiek nacionaliniu, tiek Europos lygiu.
Daugelyje valstybių narių yra užtikrinamos minimalios pajamos. Deja, pasitaiko, kad darbdaviai nesilaiko šių reikalavimų, pažeidžia įstatymus. Ne kartą minėjau, kaip su tokiais pažeidimais susiduria lietuviai dirbantys svetur. Tokio darbdavių elgesio negalime toleruoti.
Sveikinu, kad Valstybės narės atsiliepį Vadovų Tarybos raginimą sumažinti vaikų skurdą. Tačiau jos, deja, nepasakė, kokių imsis veiksmų, kad vaikų skurdas išnyktų. Ypač pažeidžiami yra neįgalūs ir vyresnio amžiaus asmenys. Turime jiems užtikrinti bent minimalias ilgalaikės priežiūros paslaugas už prieinamą kainą. Tam skirtos Socialinio fondo lėšos. Gaila, bet mano šalyje jos lieka nepanaudotos.
Pritariu pranešėjos pozicijai, kad būtina keistis pažangiąja patirtimi ir vadovautis sėkmingais socialinės apsaugos pavyzdžiais. Privalu pasimokyti, perimti patirtį iš tų valstybių, kurios efektyviai panaudojo Bendrijos lėšas. Mieli kolegos, siekiant piliečių pasitikėjimo Europa, jos institucijomis, mes turime išspręsti skaudžiausius jiems klausimus.
Prancūzijos prezidentas N.Sarkozy, kalbėdamas šioje salėje pasakė, kad prancūzai mano, jog Europa jais nesirūpina ir nesuteikia socialinės apsaugos. Prancūzijoje žmonės balsavo ne prieš konstituciją, jie nepritarEuropai, kurioje jaučiasi nesaugūs.
Komisija žada parengti ataskaitą, kurioje pateiks socialinės tikrovės apžvalgą, išnagrinės socialines tendencijas. Labai tikiuosi, kad ataskaitoje pagrindinis dėmesys bus skirtas veiksmų programai. Programai, kuri pasiūlys, kaip sumažinti ar net visiškai panaikinti piliečių skurdą Europoje. Tuomet galėsime tikėtis jų paramos ir jaustis, kad dirbame savo žmonėms.
Sepp Kusstatscher
Ponia Pirmininke, mums pateikta daug idėjų dėl socialinės politikos ir už tai aš dėkoju poniai Lynne. Kadangi ES ekonominėje politikoje socialinei politikai skiriama nedaug dėmesio, šis pranešimas nėra ES padėties apžvalga - kaip sako pavadinimas - bet tik socialinės politikos priemonių, kurių turėtų imtis valstybės narės, sąrašas.
Noriu pateikti du komentarus. Socialinės politikos klausimai tenka valstybių narių kompetencijai. Europos lygmeniu mes tik galime pateikti rekomendacijas. Europos politika yra nesubalansuota, nes atliekamas ekonomikos derinimas, bet nėra socialinės politikos derinimo. Nuo Lisabonos strategijos priėmimo 2000 m. Europa netapo teisingesnė. Priešingai, skurdas tik didėja. Jeigu norime iš tikrųjų kovoti su skurdu ir pasiekti, kad visi ES piliečiai galėtų oriai gyventi visuomenėje, kur egzistuoja teisingumo principas, mes turime rūpintis ne tik ekonominiais, rinkos ir konkurencijos aspektais, bet kad būtų visiems žmonėms sukurta socialinė, teisinga, ekologiška vidaus rinka.
Antra. Dažnai būna atvejis: "vien tik kalbos, jokio veiksmo". Mes žinome, kokios yra problemos. Iš tikrųjų mums nereikia studijų ir analizės. Laikas pagaliau pradėti veikti. Neužtenka 2010 metus paskelbti Europos kovos su skurdu ir socialine atskirtimi metais. Mums reikia veiksmingos kovos su skurdu darbotvarkės, mums reikia duomenų - taip, kad visi žmonės, įskaitant tuos, kurie neturi darbo, turėtų pakankamas bazines pajamas ir galėtų oriai gyventi. Tai yra visiems žmonėms reikalingas teisingumas ir žmogaus teisė.
Eva-Britt Svensson
Ponia Pirmininke, ponia Lynne, tai gera padėties apžvalga, atskleidžianti, kad stinga socialinio saugumo, kurio sąlygomis pernelyg didelvalstybių narių gyventojų dalis yra priversta gyventi. Padėties apžvalga taip pat rodo skurdo, per mažo busto, socialinės atskirties sąsajas su didėjančiu sergamumu ir trumpėjančia vidutine gyvenimo trukme.
Padėties apžvalga nurodo kokia yra svarbi teisį bustą, darbą, socialinę apsaugą bei moterų ir neįgaliųjų žmonių teisės. Ji taip pat parodo, kad socialinę atskirtį didina lošimo problema, alkoholio ir narkotikų vartojimas ir rūkymas. Taigi išvada viena - valstybės narės turi spręsti šias problemas.
Visa tai gerai, bet tikrovdažnai yra kitokia. Dažnai tai tik gražūs žodžiai, ES trukdo valstybėms narėms spręsti problemas priimdama savo direktyvas ir reglamentus su nuoroda į bendrąją rinką ir konkurencijos taisykles.
Be to, mes subsidijuojame vyno gamintojus ir tabako augintojus. Laisvas prekių judėjimas trukdo, pavyzdžiui, Švedijai taikyti alkoholio vartojimo ribojimo politiką, kuri yra labai svarbi. Švedijoje yra valstybinis lošimo monopolis siekiant apriboti lošimą, bet dėl to ES grasina teismo procesu. Toks pats dvigubas veikimas pasireiškia ir teisės aktuose dėl klaidinančios reklamos ir reklamos, skirtos vaikams, nes kita ES ranka priima direktyvas dėl produktų pateikimo ir reklamos, skirtos vaikams.
Būtų galima pakeisti socialinę tikrovę, bet norint tai padaryti, reikia visuomenės sveikatos problemoms ir aplinkosaugos problemoms skirti daugiau dėmesio nei bendrosios rinkos konkurencijos sąlygoms, o socialinrūpyba ir apsauga turi tapti svarbesnėmis nei dereguliavimas ir privatizavimas.
GUE/NGL frakcija balsuoja už pranešimą ir mes viską darysime, kad būtų pagerintas piliečių socialinis saugumas.
Kathy Sinnott
IND/DEM frakcijos vardu - Ponia Pirmininke, kai iš pradžių išgirdau apie socialinės tikrovės apžvalgos procesą, buvau sužavėta, kad kažkas norėjo surengti tikrą diskusiją dėl visuomenės padėties.
Deja, perskaičius Komisijos dokumentus, nusivyliau aptikusi, kad apžvalgos procesas nėra orientuojamas į socialinę tikrovę, bet į ekonominius rodiklius.
Nesu įtikinta, kad ekonominiai rodikliai yra patikimos socialinės tikrovės priemonės. Jeigu jie būtų, per praėjusius dešimtmečius pagerinta ekonominAirijos padėtis atitiktų pagerinimus socialinėje sanglaudoje, o ne padidėtų sunkūs nusikaltimai, žalingi įpročiai, savižudybės, susvetimėjimas, šeimos funkcijų sutrikimai, atskirtis ir vienatvė, kurią iš tikrųjų matome.
Nekeltume tik klausimo, ar asmuo yra įsidarbinęs; klaustume, ar jie yra vertinami, susieti ir puoselėjami fiziškai, emociškai, protingai ir dvasiškai, ir tikrintume, ar ši pagarba šiam asmeniui apima kiekvieną asmenį, nepriklausomai nuo amžiaus, dydžio, gebėjimų, spalvos arba bet kokių kitų savybių.
Kad tinkamai darytume socialinės tikrovės apžiūrą, taip pat turime atkreiptume dėmesį į natūralios žmogaus buveinės tvarumą: šeimą. Tai turėdami omenyje, ne tik kreiptume dėmesį į skirtumą tarp turtingų ir vargšų, bet į šeimos žlugimo ir socialinės izoliacijos paliktas spragas.
Kad suprastume socialinę tikrovę, turime pradėti nuo žmogaus, kuris sudaro visuomenę, tikrovės. Pateiksiu jums tik vieną pavyzdį ir tikiuosi, kad jis pavaizduos priešingus rezultatus, kuriuos gauname, jeigu atkreipiame dėmesį į pinigus ir jeigu atkreipiame dėmesį į vyrą arba moterį. Visi sutinkame, kad moterys turi turėti teisę dirbti ir būti vienodai vertinamomis, kai jos dirba. Bet kai darome ekonominį spaudimą moterims, kurios norėtų pasilikti namie su mažu kūdikiu, dirbti, o ne rūpintis vaiku, ir verčiame jas tapti darbo jėga, registruojame labai didelius užimtumo rodiklius ir manome, kad tai reiškia sveikesnę socialinę tikrovę. Tačiau, jeigu atkreiptume dėmesį į kūdikį, kuris yra tiesiogiai susijęs su motiniškomis pastangomis, ir matome jo arba jos patiriamą žalą, kuri, pasak mokslininkų, bus neurologinir trunkanti visą gyvenimą, tada kyla klausimas, ar šis aukšto lygio užimtumas iš tikrųjų reiškia sveikos socialinės tikrovės rodiklį.
Trumpalaikio mąstymo, orientavimosi išimtinai į visuomenės ekonomiką ironija yra tai, kad galiausiai žmonių ir šeimos gerovdaro didžiausią poveikį ekonomikai žmogiškuoju lygiu.
Pažiūrėkite į sukrėstų žmonių įnešamas į valstybės iždą lėšas. Pagalvokite apie nusikaltimų, narkotikų, išnykimo ir t. t. kainą. Ekonominį augimą gali panaikinti socialinių problemų augimas. Žodis "ekonomika" kyla iš graikiško žodžio namų valdymas. Ekonomika turi tarnauti visiems žmonėms, padėdama jiems būti namie jų bendruomenėse, jaustis namie savo viduje.
Jeigu suprasime teisingai, turėsime labai sveiką socialinę tikrovę, kurią apžvelgsime ateityje.
Frank Vanhecke
(NL) Ponia Pirmininke, pranešimą, kuris kažkaip mįslingai pavadintas "Socialinės padėties apžvalga", vienbalsiai priėmUžimtumo ir socialinių reikalų komitetas - tik vienas balsas buvo prieš - ir faktiškai tai nenuostabu. Vis dėlto pranešimo 97 rekomendacijos tik ragina suteikti paramą visiems: neturtingiesiems, moterims, vyrams, jauniems žmonėms, senyvo amžiaus žmonėms, bedarbiams, menkai apmokamiems dirbantiesiems, neįgaliesiems, tiems, kas patiria diskriminaciją, ligoniams, sveikiems šiandien, bet kurie gali susirgti rytoj ir taip toliau ir panašiai.
Galėčiau su tam tikra ironija pasakyti, kad šiame pranešime nepaminėta tik viena grupė, kuriai aš pats priklausau: heteroseksualios orientacijos, vidutinio amžiaus baltos rasės vyrai dešiniosios politinės orientacijos.
Tačiau be ironijos pasakyčiau, kad šiuoe Rūmuose nėra nvieno žmogaus, kuris nesutiktų, kad silpnieji mūsų visuomenės nariai turi teisę į apsaugą ir kad visuomenės civilizuotumą galiausiai parodo socialinės apsaugos lygis, kurį ji gali užtikrinti piliečiams dėl objektyvių priežasčių negalintiems atlikti normalų vaidmenį visuomenėje. Iš tikrųjų jūs turėtumėte būti blogas žmogus, kad galėtumėte nepritarti gerų ketinimų katalogui ir socialinei Kalėdų senelio politikai, pateiktai šiame pranešime.
Vis dėlto aš nepritarsiu šiam pranešimui. Tai faktas, kad rekomendacijų sąraše yra daug dalykų, kuriems aš negaliu pritarti, visų pirma susijusių su imigracijos politika, integracija ir įvairove, ir dėl to, kad jame nėra esminės šeimos apsaugos politikos. Svarbiausia priežastis, neleidžianti man paremti šį pranešimą, yra vis tik gilesnė. Socialinpolitika ir viskas, ką galima patalpinti po antrašte "socialinapsauga", akivaizdžiai yra valstybių narių, kartais jų federalinių darinių, kompetencijos sritis - bet ne Europos Sąjungos.
Jeigu niekas šiuose Rūmuose neturi pinigų spausdinimo ir išteklių gaminimo iš oro mašinų, jeigu tokia mašina neegzistuoja, tai socialinės apsaugos priemones reikia finansuoti iš mokesčių mokėtojų pinigų. Tai reiškia, kad reikia pasirinkti ir kad, deja, mes ne visada galime vaidinti Kalėdų senelį visais atvejais ir visiems.
Reikia priimti esminius sprendimus, kurie reikšmingi visai visuomenei, ir tuos sprendimus reikia priimti kiek įmanoma žemeniame lygyje, kiek galima arčiau piliečių, o ne dramblio kaulo bokštuose Briuselyje, Liusemburge ar Strasbūre.
Pavyzdžiui, mano šalies patirtis yra tokia: flamandai ir valonai pasirenka iš esmės skirtingą politiką tokiose srityse kaip sveikatos apsauga ir užimtumo problema. Flamandų ir valonų visuomenės yra skirtingos, jų politikos ir ekonomikos pasauliai yra skirtingi, štai dėl to jie ir pasirenka skirtingus principus ir prioritetus. Jeigu tai teisinga, kalbant apie šiandieninią Belgiją, tai kiek tai būtų teisingiau, mutatis mutandis, kalbant apie labai skirtingas Europos Sąjungos valstybes nares, pavyzdžiui Jungtinę Karalystę ir Rumuniją?
Vienas dalykas būtų, jeigu šis pranešimas būtų tik gerų ketinimų katalogas, bet Europos institucijos jau keli metai mėgina pasisavinti socialinės politikos sritį, o tai tikrai nėra geras dalykas.
Gabriele Stauner
(DE) Ponia Pirmininke, pone Komisijos nary, ponios ir ponai, skirtingai nei kai kurie kalbėjusieji prieš mane, aš įsitikinusi, kad Komisiją verta tik pasveikinti parengus komunikatą, kuriuo yra pagrįstos šios diskusijos. Jos ne tik suteikia valstybėms narėms daug socialinių faktų ir duomenų, bet ir, mano nuomone, tikrai rodo, ES ir Komisija yra rimtai pasirengusios kurti atskirą socialinę politiką.
Jeigu mes deklaruojame savo nuostatą dėl Europos socialinio modelio, ne tik suprantant jį kaip tradiciją ir istorinį pasiekimą, bet padarant jį būsimos suvienytos Europos prekiniu ženklu, tada socialinės padėties apžvalga yra būtina sąlyga. Ypatingai po plėtros etapų 2004 m. ir 2007 m. mes turėtume galiausiai atsisakyti požiūrio, kad Europos socialinpolitika yra vidaus rinkos neesmindalis.
Tačiau tai nėra savaime akivaizdu, nes daugelyje Komisijos pasiūlymų, deja, ryškiai dominuoja ekonominpolitika. Čia aš norėčiau Parlamentui priminti žaliąją knygą "Darbo teisės modernizavimas įgyvendinant 21-ojo amžiaus uždavinius" ir diskusijas apie saugų užimtumą. Pirmąją Komisija vakar padėjo ant lentynos, šia naujiena aš galiu tik nuoširdžiai pasidžiaugti, ir tą patį patarčiau padaryti su saugaus užimtumo pasiūlymais, kurie yra nukreipti prieš sunkiai iškovotas darbuotojų teises darbo santykiuose.
Visi šiame pranešime aptariami klausimai - labai ačiū poniai Lynne - yra nepaprastai svarbūs. Aš galvoju apie mano šalyje vykusias diskusijas dėl minimalaus atlyginimo ir atlyginimo reikalavimus, kuriuos remia šiuo metu vykstantys streikai Prancūzijos ir Vokietijos geležinkeliuose. Kai kalbama apie atlyginimų politiką, mes teisingai sakome, kad visą darbo dieną dirbantis vyras ar moteris turi užsidirbti pragyvenimui. Jeigu yra kitaip, tai darbdaviai neatlieka krikščioniškos pareigos savo darbuotojų atžvilgiu. Darbas turi būti apsimokantis - tai turi būti pagrindinis principas.
Labiausiai mane skaudina vaikų skurdas, kuris, deja, yra ir mano šalyje. Esu įsitikinusi, kad šiai problemai turime skirti specialų dėmesį. Vaikų skurdo neturi būti. Šiuo metu norėčiau pamatyti skubius valstybių narių veiksmus, kad mums nereikėtų 2010 m. paskelbti Europos kovos su skurdu ir socialine atskirtimi meatis.
Jan Andersson
(SV) Pone Pirmininke, pone Komisijos nary, norėčiau pradėti padėka poniai Lynne už puikų darbą ir puikų pranešimą. Aš buvau pakviestas į Azorų konferenciją, kur mes, Komisija ir Parlamentas, kartu su pilietine visuomene diskutavome apie šiuos klausimus.
Taip pat norėčiau pagirti Komisiją už tai, kad rimtai ėmėsi šių klausimų parengdama savo komunikatą dėl socialinės atskirties ir pateikdama kitais metais rekomendaciją dėl tų pačių klausimų. Padėtis yra kaip tik tokia kaip sako Špidla: apskritai Europoje ji yra labai gera didėjant augimui ir atsiradant daugiau darbo vietų, bet tuo pat metu atskirtis didėja. Atskirtis didėja ir skurdas didėja. Yra dideli skirtumai tarp valstybių narių. Daugelyje šalių skirtumai yra didžiuliai; aš nekalbu tik apie senąsias ir naująsias valstybes nares - yra naujųjų valstybių narių, kur atskirtis maža, ir senųjų valstybių narių, kur atskirtis didelė. Mes turime spręsti šią problemą.
Manau, kad Komisijos trijų atramų strategija yra labai gera. Darbo vieta dar ne viskas, nes būna prastai apmokamų darbų, iš kurio neįmanoma pragyventi ir kuris nesuteikia stabilumo. Turėtų būti geras darbas, už kurį mokamas padorus atlyginimas. Mes komitete vertinome situaciją pagal minimalias pajamas ir nustatėme, kad tarp valstybių narių yra dideli skirtumai. Mums reikia keistis patirtimi, kad rastume geriausią praktiką. Be to, turi būti viešosios paslaugos, kurios būtų prieinamos visiems: socialinės paslaugos, busto, sveikatos priežiūros ir taip toliau. Geriausias būdas yra koordinavimas, kurį mes stiprinsime.
Baigdamas savo pastabas norėčiau taip pat paminėti, kad šiandien mes balsuosime dėl Parlamento pozicijos dėl, be kitų dalykų, būsimų Integruotų gairių. Į Integruotas gaires turėtume įtraukti socialinę dimensiją, kad būtų derinami augimo klausimai ir užimtumo klausimai su socialine dimensija, tada mes šiuos klausimus matysime ne atskirai vieną nuo kito, bet kaip visumą.
Siiri Oviir
(ET) Pone Pirmininke, ponios ir ponai, aš dėkoju poniai Lynne už tai, kad iškėllabai svarbų klausimą. Sveikinu pranešimo tikslą - sutelkti įvairių suintereuotų šalių dėmesį diskusiją apie tai, kas sudaro Europos socialinę tikrovę. Tai plati tema ir dėl to aš apsistosiu tik ties keliais svarbiais aspektais.
2000 m. Nicoje posėdžiavusi Europos vadovų taryba nusprendsiekti reikšmingo, išmatuojamo skurdo ir socialinės atskirties sumažinimo iki 2010 m. Tenka apgailestauti, kad veiksmai siekiant šio tikslo nebuvo itin sėkmingi.
Atvira Europa, pagrįsta laisvo judėjimo ir laisvos prekybos principais, buvo palanki ekonominei pažangai, nuo kurios priklauso žmonių gerovir aukštesngyvenimo kokybė. Tačiau per pastaruosius kelis metus pasidaraišku, kad daugeliui europiečių neatrodo, kad tiesioginis globalizacijos, liberalizavimo ir didesnės konkurencijos poveikis ką nors davė, kas pagerintų jų gerovę.
Šiandien, XXI-ame amžiuje, skurdo ir socialinės atskirtis Europoje yra susirūpinimą keliančio lygio. Špidla neseniai sakė, kad atskirtis siekia apie 20%, kitaip tariant, vienas iš penkių mūsų piliečių gali patekti į skurdą. Visos valstybės narės turi socialinės tarnybas ir socialinės paramos sistemas, bet net po paramos gavimo vienas iš šešių žmonių gyvana skurde.
Ar jūs paklausėte savęs, kodėl taip yra Sąjungoje, kurios niekas prievarta nekūrė? Kodėl dabar, praėjus 62 metams nuo karo pabaigos ir 50 metų nuo Sąjungos įkūrimo, mes nesugebėjome užtikrinti žmonėms pagrindines teises? Mano klausimas toks: ar sėkminga ekonomika yra tikslas pats savaime, o gal ji turėtų būti priemonpagerinti žmonių gerovę?
Dar daugiau, teikdamos socialinę paramą valstybės narės įsipareigoja suteikti paramą, tolygią minimaliai sumai, reikalinga pragyvenimui; paramos suteikimo pakanka, kad būtų pasiektas šis tikslas. Mums nereikia formaliai perkelti krūvos direktyvų - čia nėra nieko daugiau, tik saviapgaulė. Dėl to kyla klausimas ar savalaikis priimtų tekstų įgyvendinimas yra garantuojamas Europos Sąjunga institucijų lygyje, įskaitant "minkštos politikos sritis".
Mes Europoje turėtume sutelkti dėmesį ne tik į ekonominius rezultatus ir konkurenciją; mes taip pat turėtume pagalvoti apie didesnio socialinio solidarumo ir darnių socialinių priemonių reikalingumą. Ir jeigu tokį sprendimą priimtume, turėtume pasirūpinti, kad jis būtų įgyvendintas. Mūsų piliečiai to iš mūsų tikisi.
Ewa Tomaszewska
- (PL) Pone Pirmininke, ekonominį vystymąsi, kurio mes taip labai siekiame, lydi didėjanti pajamų diferenciacija, kuri susilpnina socialinę sanglaudą ir sukelia dideles problemas sipnesnėse visuomenės grupėse - tose, kurios patiria nedarbą, gauna mažą atlyginimą, kurioms yra sunkai prieinamas švietimas ir sveikatos apsauga.
Nicoje Europos vadovų tarybos priimti tikslai nebuvo tinkamai įgyvendinti. Vis dar yra žmonių grupių, kurių pajamos nesiekia minimumo, būtino pragyvenimui. Ekonominio savarankiškumo stoka taip pat pažeidžia žmogaus orumo jausmą. Bendras diskriminacijos draudimas ir lygių galimybių garantijos, be abejo, yra reikalingos, bet jos reiškia tik socialiniams tikslams skirtų išlaidų didėjimą. Mūsų visuomenės senėja, o tai kelia nerimą dėl pensijinio draudimo sistemų finansinio pajėgumo.
Sveikinu ponią Lynne parengus puikų pranešimą, kuris atkreipia dėmesį į šias ir kitas svarbias problemas mūsų šalyse ir į metodus, kurie galėtų būti taikomi jas sprendžiant. Aš tvirtai palaikau šį projektą.
Tačiau norėčiau atkreipti dėmesį į prieštaringą Europos Sąjungos požiūrį į socialines ir ekonomines problemas. Spaudimu sumažinti išlaidas socialiniams tikslams trukdoma spręsti daugelį socialinių problemų. Kaip vieną iš pavyzdžių nurodyčiau Lenkijos pensijų sistemos reformą.
Carlo Fatuzzo
(IT) Pone Pirmininke, ponios ir ponai, aš ne pirmas sveikinu Elizabeth Lynne parengusią pranešimą, iš dalies dėl to, kad žinau apie tai, jog rinkdama informaciją apie visus Europos socialinių reiklaų trūkumus, ji rado tiek daug blogų dalykų, kad Parlamento pareigūnams teko ją nutempti nuo jos stalo idant ji čia šį rytą galėtų būti su mumis, bet iki šiol ji dar nebaigdarbo.
Tai tiesa, kad Europoje yra daug skurdo. Kai įėjau ir pamačiau kolegą Fernando Fernández, prisiminiau jo žodžius, pasakytus prieš keletą metų Puebloje (Meksika), kur mes abu dalyvavome konferencijoje, skirtoje pasaulio skurdui. Jis tada pasakė, kad dėl skurdo daugiausiai kaltės tenka blogam valdymui, kuris pasireiškia visame pasaulyje. Taigi už skurdą yra atsakingos pirmiausiai ir labiausiai nacionalinės vyriausybės, o ne Europos Sąjunga. Tai kreipimasis į nacionalines vyriausybes, kurios tiek daug tikisi ir reikalauja iš Europos, bet pačios daro tiek mažai, ypač ten, kur labiausiai reikia, ir neprisiima atsakomybės.
Eidamas į Parlamentą sutikau savo draugą von Wogau ir jis paklausė, ar tiesa, kad Italijoje našlių pensija ir visai neįgalių asmenų pensija yra 50 eurų per mėnesį visą gyvenimą. Pone Pirmininke, turėjau pripažinti, kad, deja tai tiesa. Dėl šios priežasties, aš, kaip vienintelis išrinktas pensininkų atstovas šiame Parlamente, sakau "taip" - turi būti nustatytas minimalus atlyginimui kiekvienam, kam pasisekir gali dirbti, sakau "taip" - turi būti nustatyta minimali pensija visiems senatvės pensininkams, ir sakau "taip" - minimalias pajamas turi gauti kiekvienas, bedarbis, netekęs darbo ar negaunantis pensijos.
Karin Jöns
Pone Komisijos nary, ponia Lynne, esu labai dėkinga Komisijai už iniciatyvas ir poniai Lynne už jos labai puikų pranešimą. Kiekvienas, kas nori kovoti su skurdu - kaip ką tik sakponas Fatuzzo - turi iš tikrųjų daugiau dėmesio skirti vyresniai kartai. Mes turime neatsilikti nuo demografinių pokyčių ir taip pat užtikrinti, nepaisant sveikatos sistemos kainų, kad ateityje bus įmanoma senti oriai. Senyvo amžiaus žmonės turi tokią pat teisę gauti visavertę, kokybišką sveikatos priežiūrą ir ilgalaikę slaugą, nepriklausomai nuo jų pajamų ir gyvenamosios vietos.
Reikia, kad valstybės narės skubiai apsikeistų tiksline patirtimi, kaip geriau organizuoti ir užtikrinti aukštos kokybės, prieinamą priežiūrą. Ypač turime atsižvelgti į problemą, susijusią su vis didėjančiu skaičiumi žmonių, kenčiančių nuo demencijos. Tačiau tam reikia turėti išsamius duomenis; štai kodėl mes prašome Komisiją kaip įmanoma greičiau suteikti mums šiuos duomenis.
Socialinėje Europoje visi pacientai turi turėti vienodą galimybę naudoti įrodymais pagrįstus vaistus ir medicininės paskirties produktus. Visiškai nepriimtina, kad tas pats antibiotikas, pavyzdžiui, Belgijoje kainuoja 3 eurus, o Vokietijoje - 34 eurus. Todėl aš džiaugiuosi, kad šiuo pranešimu mes raginame Komisiją ir valstybes nares pradėti aktyvų dialogą su mumis ir su farmacijos pramone bei pacientų grupėmis, kad būtų parengtos subalansuotos gairės siekiant didesnio skaidrumo vaistuų veiksmingumo ir kainos stityje. Tai būtų dar vienas būdas sumažinti visų mūsų išlaidas sveikatos priežiūrai.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
- (EL) Pone Pirmininke, pone Komisijos nary, aš taip pat sveikinu jus parengus du komunikatus ir tikiuosi, kad pateiksite dar ne vieną konstruktyvų pasiūlymą.
Kolegponia Lynne, pasižyminti jautriu požiūriu į socialinius dalykus, mes visi, pateikusieji pataisas, dalyvavome visuose veiksmuose, įskaitant nacionalinius veiksmus, taikant atvirąjį koordinavimo metodą (OMC). Pranešimas dėl socialinės tikrovės apžvalgos suteiks kryptį valstybių narių socialinei politikai. Būtina atsižvelgti į tai, kad šių dienų Europoje yra rimtų demografinių problemų, kurios daro tiesioginį poveikį socialinei atskirčiai ir kartų solidarumui.
Valstybės narės vis dar nesirūpina tuo, kad šeimai reikalinga parama, nors ji sudaro visuomenės pagrindą. Skurdas didėja tiek vienišos motinos šeimose tiek didelėse šeimose ne tik dėl per mažų pajamų, bet ir dėl to, kad stinga socialinės paramos ir vienodo požiūrio, ypatingai mokesčių srityje.
Šeimos gyvenimo sąlygos turi tiesioginį poveikį vaikams, ypač priklausantiems pažeidžiamoms grupėms. Nelygybnaudojantis ištekliais ir galimybėmis didėja, apribodama asmenybės raidą ir būsimą Europos ekonominį vystymąsi ir sanglaudą. Ar ES negali kiekvienam joje gimusiam vaikui užtikrinti pajamas, kurių užtektų jo pragyvenimo ir auklėjimo išlaidoms ir kurios būtų lygios kiekvienos valstybės narės vienam gyventojui tenkančiam pelnui?
Socialinės sanglaudos skatinimo politika turi būti pagrįsta dalyvavimu darbo rinkoje. Ji taip pat turi prisidėti prie nedirbančių asmenų ir asmenų, neformaliai šeimoje teikiančių paslaugas, socialinės integracijos. Šiuo tikslu valstybės narės raginamos pirmiausiai ištirti, kokiu būdu gali būti pripažinti neoficialūs gebėjimai, įgauti rūpinantis vaikais ir priklausomais asmenimis, kaip antai pirminis mokymas ir darbo patirtis. Tai palengvintų jų integraciją į darbo rinką ir suteiktų teisę gauti pensiją ir draudimą.
Kartų solidarumą galima išlaikyti panaudojant senyvų žmonių žinias ir patirtį, šių žinių ir patirties sklaidą jaunesnėms kartoms, kad jos tai panaudotų. Valstybės narės raginamos skatinti paslaugų mainų tarp kartų sistemas ir investuoti į savanorių programas, skirtas švietimo, kultūros ar verslo veiklai.
Tai gali būti pasiekta sukūrus tinkamas infrastruktūras ir suteikiant informaciją apie didesnes galimybes pagyvenusiiems žmonėms dalyvauti tokiose veiklose, kad jie nebūtų išstumti iš visuomenės ar netaptų socialinės atskirties aukomis.
Alejandro Cercas
(ES) Pone Pirmininke, ponia Lynne, pone Komisijos nary, labai jums dėkoju už pateikėte mums šį komunikatą ir šį dokumentą, kurie neabejotinai suteiks mums gilesnių žinių apie pokyčius ir tendencijas ir padės parengti ateičiai reikalingą darbotvarkę.
Tačiau mes neturėtume padaryti klaidos. Mes turime daug dokumentų, turime daug analizių, mes daug diskutavome ir pasakėme daug žodžių, bet čia, kaip ir ligos atveju, reikalinga ne tik diagnozė, bet ir gydymas.
Jūs teisingai sakėte, pone Komisijos nary, mums reikia gydyti Europą per Sąjungą, jos institucijas ir mechanizmus, kad būtų duotas atsakas į dabartines ir rytdienos problemas atsižvelgiant į tai, kad to nepadarius Europos lygmenyje bus neįmanoma tai padaryti tik valstybių narių lygmenyje.
Kai kurioms valstybėms narėms, tarp jų - mano šaliai, kurios daro sparčią pažangą, pradeda grėsti politikos, siekiančios sulėtinti procesą arba, kitoms valstybėms narėms, nustatančios nelygias konkurencijos sąlygas dėl tiekimo ir socialinių pokyčių, vystančių mūsų šalyse. Pone Komisijos nary, prašau atsižvelgti į plintančią nuomonę, kad Europos socialinpolitika, kuri praeito amžiaus šeštą ir septintą dešimtmetį, kaip šiandien laiške man parašIspanijos profsąjungų veikėjas, buvo skirta derinti pažangą, aštuntą ir devintą dešimtmetį apsiribojo minimalių reikalavimų užtikrinimu, o dabar krypsta į socialinę politiką, kur valstybės narės konkuruoja, kuri pasieks žemiausią bendrą vardiklį.
Pone Komisijos nary, aeityje mūsų laukia pavojai, susiję ne tik su senėjimu ir globalizacija, bet ir užkrečiama solidarumo stoka, agresyvus, ksnofobiškas ir antieuropinis nacionalizmas, kuris grąsina tiek dabartinėms, tiek būsimoms Europos socialinėms pergalėms.
Agnes Schierhuber
(DE) Pone Pirmininke, pone Komisijos nary, ponios ir ponai, norėčiau nuoširdžiai prisijungti prie padėkos mūsų pranešėjai poniai Lynne. Socialinapsauga ir socialinintegracija padeda kovoti su skurdu ir atskirtimi prevencinės sveikatos priežiūros srityje ir daugelyje kitų sričių ir yra tarp svarbiausių ateities iššūkių.
Dėl sąvokos "minimalios pajamos" dažnai įvairiais būdais diskutuojama valstybėje narėje, iš kurios aš esu. Tačiau aš pritariu ponios Stauner požiūriui dėl darbo vietų, darbo visą darbo dieną ir pajamų. Austrijoje socialinpartnerystyra gerai įsitvirtinusi ir tai suteikia mums puikią galimybę, iš tikrųjų tą, kuri naudojama mėginant rasti sprendimą visų suinteresuotuojų sutarimu. Tai reiškia, kad pas mus būna daug mažiau streikų nei daugelyje kitų ES valstybių, kur jie dažnai vyksta.
Kaip tik todėl labai atsargiai taikyti reglamentavimą ES lygmenyje. Skirtingos nacionalinės socialinės rūpybos sistemos reiškia, kad turime labai atsargiai siūlyti bet kokį derinimą.
Mes turėtume rūpintis pasiūlyti socialinę apsaugą visuems dirbantiesiems ir sudaryti sąlygas jų socialinei integracijai. Suprantama, valstybės narės gali ir turi turėti galimybę, pagal subsidiarumo principą, taikyti aukštesnius standartus.
Proinsias De Rossa
Pone Pirmininke, Europos socialinėje tikrovėje skurdas yra įprastas. Septyniasdešimt du milijonai vyrų, moterų ir vaikų yra žemiau skurdo ribos, daugelis iš jų yra benamiai ir dauguma su negalia arba uždaryti namuose dėl paslaugų trūkumo. Dauguma žmonių yra atsidūrę skurdo spąstuose dėl nelanksčių gerovės taisyklių.
Bijau, kad komunikatai ir gairės neišspręs šių klausimų. Nors įvertinu sunkumus, su kuriais susidūrKomisijos narys Vladimír Špidla, turime nustatyti teisines pareigas valstybėms narėms, kad pasiektume būtinus pakeitimus.
Dirbantys žmonės vertina savo pensijas nuvertintomis, o savo darbo saugumą pažeistą, ir daugelis bijo dalyvauti "lenktynėse iki dugno". Problema yra tokia, kad nelygybyra įtvirtinta daugelio valstybių narių ekonominiuose modeliuose. Daugumai jų, įskaitant Airiją, požiūris yra "Pradėkime kurti gerovę. Tada spręsime socialines problemas." Taip ignoruojama tikrovė, kad socialinnelygybyra ekonominės pažangos stabdys ir kad negalime turėti ilgalaikio tvaraus klestėjimo kiekvienam, jeigu vertiname kaip vėliau šovusią mintį socialinę politiką ir nepasinaudosime eikvojamais 72 milijonų žmonių talentais, nekalbant jau apie žmogaus kančią, kuri slepiasi už šių statistinių duomenų.
Tomáš Zatloukal
(CS) Pone Pirmininke, pone Komisijos nary, ponios ir ponai, Europos visuomenėse vyksta dramatiški pokyčiai, susiję su darbo pobūdžiu ir šeimos gyvenimu, socialiniu moters statusu ir socialiniu mobilumu. Socialinės vertybės keičiasi ir visuomenės darosi vis labiau daugiakultūrinės. Dabartiniai pokyčiai išplėtžmonių akiratį ir suteikdaugiau galimybių priimant sprendimus dėl savo gyvenimo.
Nors Europos Sąjungos valstybės narės yra tarp turtingiausių pasaulio šalių, reiškiasi naujo tipo skurdas ir nelygybė. Dešimtys milijonų Europos piliečių tebegyvena skurde. Socialinintegracija ir socialinapsauga yra pamatinės Europos Sąjungos vertybės ir visų žmonių pagrindinės teisės. Tačiau valstybės narės turi sustiprinti savo pastangas kovoje su vaikų skurdu. Jeigu nebus reikšmingo pagerėjimo integruojant vaikus iš nepasiturinčių socialinių grupių net ir priešmokykliniame lygyje, anksti paliekančių mokyklą vaikų skaičius nesumažės; taip pat mes negalėsime padidinti vidurinę mokyklą baigusių žmonių ir taip įgijusių pagrindinius gebėjimus skaičių. Tada vis daugiau piliečių susidurs su socialine atskirtimi, nedarbu, ir kitais socialiai nepageidautinais reiškiniais, kurie daro žalą jiems patiems ir ekonomikai bei visuomenei.
Šiuo požiūriu taip pat labai svarbu kovoti su jaunimo nedarbu. Labai svarbu pašalinti kliūtis kai kurioms profesinio mokymo programoms, kad jos būtų lankstesnės ir veiksmingesnės ir atspindėtų darbo rinkos poreikius. Tai ženkliai pagerintų nepalankioje padėtyje esančių asmenų galimybes save įtvirtinti. Socialinės sanglaudos stiprinimas, skurdo ir socialinės atskirties mažinimas turi būti Europos Sąjungos ir valstybių narių prioritetai.
Richard Howitt
Pone Pirmininke, teigiamai vertinu šią diskusiją ir pranešimą dėl socialinės tikrovės ir, nors turime, žinoma, teigiamai vertinti apžvalgą ir geriausios praktikos mainus, ir atvirą koordinavimo metodą, tikrovė, kurią turime suprasti, yra tokia, kad šie mechanizmai nesustabdyti: palyginti su vyrais, moterims 24 proc. mažiau mokama Vokietijoje; beveik kas trečias vaikas gyvena skurde Lenkijoje; ir gerovės nelygybmano šalyje, JungtinKaralystė, skaičiuojant per 40 metų yra aukštesnio lygio.
Tikrai manau, kad Europos socialinis finansavimas ir nacionalinės programos, pvz., Naujas sandoris (angl. New Deal) JK, yra būtinos aktyvios darbo rinkos priemonės, kad spręstų tikras kliūtis, kurios trukdo mūsų visuomenėje grupėms progresuoti iš nedarbo į darbą, o tas darbas yra vis dar vienas iš geriausių mechanizmų mums kovoti su skurdu.
Tikrai dėkoju Komisijos nariui Vladimírui Špidlai už tai, kad jis tvirtai įsipareigojo Komisijos darbo programos dėl naujos teisėkūros 13 straipsnyje dėl diskriminacijos, dėl kurio mes ilgai diskutavome. Aš ir šis Parlamentas tikimės su juo dirbti dėl išsamių duomenų, ne tik pirmininkaujančios valstybės konferencijoje kitą savaitę.
Bet mes visi - jis ir mes kartu - turime imtis atsargumo priemonių dėl šio pokalbio apie apžvalgą, dėl kurios atidėliojama nauja socialindarbotvarkEuropoje, arba dėl reglamentavimo panaikinimo vienoje srityje, kuris iš tikrųjų lemia didėjančią nelygybę ir neteisingumą, o ne kovoja su šiuo blogiu.
Profesinių sąjungų dalyviai, socialinės NVO ir, žinoma, žmonės su negalia, su kuriais aš dirbau daugiau kaip 20 metų, yra skeptiški dėl to, ką darome socialinei Europai. Turime įsiklausyti į jų rūpesčius ir turime į juos reaguoti
Vladimír Špidla
Komisijos narys. - (CS) Pone Pirmininke, šios diskusijos buvo labai gilios ir išsamios. Būtų labai sunku išsamiai atsakyti į atskirus komentarus, tad leiskite man atsakant pateikti trumpą santrauką.
Visų pirma, man atrodo, kad diskusijos aiškiai parodė, jog Parlamentas pritaria socialinės tikrovės apžvalgos idėjai, ir nors aš sutinku su ponu Cercas, kad diagnoztai dar ne gydymas, aš taip pat manau, jog gydymas neįmanomas be diagnozės. Mūsų visuomennuolatos kinta ir mes turime naujus būdus, kaip prie to prisitaikyti ar reformuoti senus būdus. Tam, kad tai galėtume padaryti sėkmingai, reikia suvokti bendrą vaizdą.
Manau, kad diskusijos turi dar vieną bendrą vardiklį; tai yra tai, kad tam tikru mastu socialintikrovturi savo dinamiką, mes turime savo vertybes: bendrąją Europos socialinio modelio koncepciją, apimančią socialinę integraciją ir socialinę apsaugą ir veiklą apskritai. Pagal mūsų mąstymo ir veikimo modelį nepriimtina pasirinkti pasyvų požiūrį. Visada galima pamėginti realizuoti aktyvią politiką ir aktyvią intervenciją.
Yra ir trečia idėja, kurią norėčiau pabrėžti. Neabejotina, kad dauguma atvejų tam tikra politika, dauguma Europos sprendimų turi atitikti subsidiarumo principą, pagal kurį politika, skirta spręsti tam tikrą problemą, yra realizuojama geriausiu ir veiksmingiausiu būdu. Tai reiškia, kad nėra jokių abejonių dėl valstybių narių pozicijos socialinės politikos atžvilgiu. Kita vertus, diskusijos taip pat aiškiai rodo, kad tikslo neįmanoma pasiekti vien tik valstybės narės lygmenyje, be pastangų Europos lygmenyje. Tad tai mūsų pareiga surasti pačią palankiausią ir veiksmingiausią sinergiją šioje srityje.
Diskusijos atskleidsusirūpinimą, kuriam aš pritariu tam tikru mastu: susirūpinimas, kad yra pavojus, jog nelygybatskirose valstybėse narėse ir jų socialinės politikos nesuderinamumas gali baigtis konkurencija, kuri gali pažeminti socialinius standartus. Europos Komisija nenori atverti šių durų. Mūsų pamatinkoncepcija yra padaryti atskirų Europos valstybių socialinę politiką suderinamą tokiu būdu, kuris užtikrintų konkurenciją ir vystymąsi nuo apačios į viršų, siekiant, kad tai visada apimtų socialinę dimensiją.
Ponios ir ponai, diskusijos taip pat aiškiai rodo, kad socialinir ekonominpolitika negali būti kūriama "arba / arba" pagrindu. Vienintelis galimas pagrindas - "ne tik / bet ir", kuris reiškia abiejų politikos atvejų darnų vystymą, nvienam iš jų neteikiant pirmenybės kito atžvilgiu. Įprasta tendencija yra teikti pirmenybę ekonominei politikai. Tačiau iš diskusijų aš matau, kad šiam požiūriui Europos Parlamentas nepritaria.
Ponios ir ponai, jūs paminėjote daug atskirų problemų, tarp jų sveikatos priežiūros paslaugas, įskaitant vaistų prieinamumą ir bendrą sveikatos priežiūros organizavimą. Diskutavote apie demografinio senėjimo padarinius ir bendro intereso paslaugų svarbą. Džiaugiuosi, kad visi šie požiūriai yra pateikti Europos Komisijos strateginiuose dokumentuose. Mes siekiame integruoti juos į bendrą globalią strategiją.
Ponios ir ponai, baigiant leiskite man pareikšti padėką poniai Lynne, kurios čia svarstomas pranešimas yra neabejotinai svarbus bendrų pastangų užtikrinti Europos Sąjungos pažangą elementas.
Pirmininkas
Ačiū, pone Komisijos nary. Kaip pirmininkas aš taip pat norėčiau pasveikinti ponią Lynne parengus pranešimą, kuris turėjo didžiulį atgarsį pilietinėje visuomenėje.
Turėjau progą stebėti, kaip karavanai jaunų žmonių, pasisakančių prieš skurdą ir už integraciją, keliavusių per Europą, paėmponios Lynne dokumentą ir vyko iš miesto į miestą, iš vienos Europos sostinės į kitą Europos sostinę, pagerbdami Europos Parlamentą mūsų kolegės darbo dėka.
Diskusijos baigtos.
Balsavimas įvyks 12.00 val.
(Posėdis sustabdytas 11.35 val. ir atnaujintas 12.00 val.)
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Pone Pirmininke, norėčiau kartu su ponia Mann, kuri šiandien negali būti su mumis Parlamente, ir kitais kolegomis jūsų prašyti priimti rezoliuciją dėl Europos Sąjungos piliečių, kuriuos atstovauja mūsų Parlamentas, solidarumo su tropinio štormo, kuris virto Kalėdų uraganu, aukomis; šis uraganas nusiaubHaitį, Dominikos Respubliką, Jamaiką, Kubą, Barbadosą ir kitus Karibų jūros regionus, palikdamas griuvėsius, ligas ir mirtį.
Taip pat, Pone Pirmininke, prašau išreikšti mūsų solidarumą su Meksikos Oachakos, Čiapaso ir, visų pirma, Tabasko valstijų potvynių aukomis. Norėčiau prašyti jūsų, pone Pirmininke, ne tik išreikšti mūsų solidarumą, bet ir paraginti Europos Komisiją sutelkti jos turimas priemones ir padėti sunkioje situacijoje šalinant padarinius, nuo kurių kenčia daugelis neturtingų regionų.
Pirmininkas
Labai jums dėkoju, pone Salafranca. Kiek tai susiję su Parlamentu, taip ir padarysime ir perduosime jūsų mintis Komisijai.
