Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių laisvosios prekybos zonos projekto padėtis (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - diskusijos dėl žodinio klausimo Komisijai dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono valstybių laisvosios prekybos zonos projekto padėties 2010 m., kurį pateikVital Moreira Tarptautinės prekybos komiteto vardu - B7-0222/2009)
Vital Moreira
Pone pirmininke, Komisijos nary, šį klausimą parengėme ir pasiūlėme dar nežinodami, kad C. Ashton nebebus atsakinga už prekybos sritį. Nepaisant to, tikimės, kad Komisija sugebės atsakyti į mūsų klausimą.
Klausimas susijęs su esama padėtimi įgyvendinant Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių laisvosios zonos kūrimo projektą, priklausantį, kaip buvo minėta, C. Ashton kompetencijos sričiai, kurį pradžioje planuota užbaigti 2010 m.
Vienas iš svarbiausių projektų, išsirutuliojusių iš 1955 m. pradėto Barselonos proceso - iki 2010 m. sukurti Viduržemio jūros regione laisvosios prekybos zoną. Šią zoną buvo numatoma įsteigti regioniniu pagrindu įtraukiant į ją šiaurės-pietų ir pietų-pietų tinklus, tačiau nustatytas tikslas dar anaiptol nepasiektas ir šiuo atžvilgiu norėčiau pateikti keletą klausimų.
Ar Komisija mano, kad tikslas iki 2010 m. įsteigti Europos ir Viduržemio jūros regiono laisvąją prekybos zoną yra realistiškas? Ar Komisija gali pagrįsti savo atsakymą, nurodydama priežastis?
Antra, Parlamentas žino, kad greitai turi būti patvirtintos naujosios Europos ir Viduržemio jūros regiono prekybos gairės ir kad šiam regionui numatyta nauja priemonė, skirta prekybai ir investicijoms palengvinti.
Ar Komisija gali smulkiau paaiškinti šios priemonės praktinius aspektus ir jų įgyvendinimą?
Trečia, ar Komisija gali pakomentuoti Agadyro susitarimo padėtį ir nurodyti, koks ES indėlis atnaujinant šį susitarimą ir apskritai pietų-pietų matmenį Barselonos procese Viduržemio jūros šalių sąjungoje?
Ketvirta, ar Komisija gali nurodyti, kaip buvo įtrauktos Mančesterio Universiteto atliktame tyrime pateiktos rekomendacijos dėl poveikio tvarumui vertinimo, į kurias raginama atsižvelgti rengiant derybas dėl socialinės sanglaudos ir tvaraus vystymosi?
Penkta, ar Komisija gali paaiškinti Parlamentui, ką apėmpakartotinės derybos dėl asociacijos susitarimo su Sirija, vykusios po to, kai šis susitarimas 2004 m. buvo įšaldytas?
Šešta, ar Komisija gali pakomentuoti derybas su Libija ir jų tikslus?
Septinta, kelios Viduržemio jūros regiono šalys išreiškpageidavimus išplėsti arba sustiprinti prekybos susitarimus su ES. Ar Komisija gali:
pateikti daugiau informacijos Parlamentui apie šiuos naujos kartos asociacijos susitarimus,
pranešti Parlamentui, ar atsižvelgiant į Lisabonos sutartimi EP suteiktas naujas galias prekybos srityje, Komisija, derėdamasi dėl šių naujų susitarimų, turėtų galimybę atsižvelgti į ankstesnę EP rezoliuciją?
Tokie mano klausimai, pone pirmininke, Komisijos nary. Manome, kad atsakymas į šiuos klausimus, atsižvelgiant į Barselonos proceso ir teritorijos į pietus nuo ES svarbą, yra labai aktualus.
Antonio Tajani
Pone pirmininke, ponios ir ponai, pone V. Moreira, pateiksiu atsakymą Komisijos narės C. Ashton vardu.
Mūsų tikslas sukurti laisvąją prekybos zoną iki 2010 m. buvo realistiškas ir kitais metais būsime padarę didelę pažangą eidami link to, nors, žinoma, dar daug ką reikia padaryti, kad ekonominės integracijos kuriant Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių laisvąją prekybos zoną potencialas būtų visapusiškai realizuotas.
Ypač didelpažanga padaryta šiaurės-pietų matmens atžvilgiu. Europos Sąjunga sudardvišalius asociacijos susitarimus su visomis mūsų partnerėmis Viduržemio jūros regione, išskyrus Siriją, ir didžiausias dėmesys šiuose susitarimuose skiriamas prekybai prekėmis. Taip pat vyksta kitos dvišalės derybos siekiant toliau skatinti prekybą žemės ūkio produktais ir paslaugomis, užtikrinti įsisteigimo laisvę, taip pat siekiant sukurti privalomąjį ginčų sprendimo mechanizmą. Vienos iš šių dvišalių derybų jau baigtos, kitas numatoma baigti iki 2010 m.
Dėl ką tik pradėtų Europos Sąjungos ir mūsų partnerių Viduržemio jūros regione derybų ir Europos Parlamento vaidmens, vėl kalbėdamas apie šiaurės-pietų matmenį galiu jums pasakyti, kad gruodžio 9 d. vyksiančioje Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių ministrų konferencijoje prekybos tema tikimės pasiekti susitarimą dėl naujųjų Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių prekybos veiklos gairių po 2010 m., kuriose numatoma palaipsniui pakeisti šiuo metu galiojančius Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių asociacijos susitarimus visapusiškais ir daugybę sričių apimančiais laisvosios prekybos susitarimais.
Dabar bus deramasi ne dėl naujų asociacijos susitarimų, bet dėl galiojančių susitarimų išplėtimo ir stiprinimo siekiant palengvinti prekybą, panaikinti technines kliūtis, spręsti klausimus, susijusius su sanitarija ir fitosanitarija, viešuoju pirkimu, konkurencija, intelektinės nuosavybės teisėmis, prekyba, taip pat klausimus, susijusius su tvariu vystymusi ir skaidrumu.
Vykdant dvišales derybas bus atsižvelgiama į konkrečią kiekvienos mūsų pietinės partnerės iš Viduržemio jūros regiono padėtį. Galimas dalykas, kad Marokas taps pirmąja Viduržemio jūros regiono šalimi, su kuria kitais metais pradėsime derybas. Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, Europos Parlamentas neabejotinai turės didesnių galių prekybos srityje. Komisija pasirengusi glaudžiai su jumis bendradarbiauti būsimų derybų, kurias ką tik paminėjau, klausimu.
Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių laisvosios prekybos zona taip pat turi pietų-pietų matmenį. Mūsų partnerės iš Viduržemio jūros regiono šiuo metu tarpusavyje kuria laisvosios prekybos tinklą sudarydamos atitinkamus susitarimus ir Agadyro susitarimas, galiojantis nuo 2007 m., yra atviras visoms Viduržemio jūros regiono šalims. Laisvosios prekybos susitarimus su kitomis Viduržemio jūros regiono partnerėmis jau pasirašIzraelis ir Turkija, dėl kitų susitarimų derybos dar nepradėtos.
Dar per anksti atlikti visapusišką Agadyro susitarimo įgyvendinimo vertinimą. Prekyba tarp keturių partnerių suintensyvėjo, nors ne tiek, kiek pradžioje tikėtasi. Lėtesnį šio susitarimo įgyvendinimą gali lemti kelios priežastys, kaip antai kitos, su muitų mokesčiais nesusijusios kliūtys, nepakankamas skirtingų rinkų papildomumas, regioninės rinkos, gebančios pritraukti investuotojus, neturėjimas ir galiausiai tai, kad įmonės dar nepakankamai suvokia šiais susitarimais joms siūlomas galimybes, ir tai ne mažiau svarbu.
Šią problemą turėtų padėti spręsti gairės dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių prekybos po 2010 m. Šiose gairėse taip pat siūloma praktinių trumpalaikių sprendimų. Vienas iš tokių sprendimų - nustatyti Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių prekybos ir investicijų palengvinimo tvarką. Tai svarbus žingsnis siekiant informacijos centralizavimo ir sklaidos pasitelkus vieną tinklą, kuris turėtų suteikti galimybę ūkinės veiklos vykdytojams susidaryti išsamų prekybos ir investavimo sąlygų regione vaizdą ir padėti įmonėms, ypač MVĮ, veikti Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių rinkose.
Kalbant apie tvarumą, tai, kaip ir tais atvejais, kai buvo steigiamos kitos laisvosios prekybos zonos, Komisija atliko poveikio tvarumui vertinimą, kuris buvo užbaigtas 2007 m. gruodžio mėn. Į šio vertinimo išvadas yra atsižvelgiama dabar vykstančiose derybose ir bus atsižvelgta būsimose derybose.
Stabilumo pakto dalyje, susijusioje su prekyba, ypač pabrėžiama asociacijos susitarimuose nustatytų ilgų pereinamųjų laikotarpių, per kuriuos pietinės Viduržemio jūros regiono šalys turi panaikinti muitų mokesčius pramonės prekėms, svarba ir nurodoma būtinybnustatyti panašius pereinamuosius laikotarpius šiuo metu derantis dėl prekybos žemės ūkio produktais.
Taip pat akivaizdu, kad derantis dėl prekybos paslaugomis ir įmonių steigimo, būtina atsižvelgti į mūsų pietinių partnerių iš Viduržemio jūros regiono išsivystymo lygį.
Be to, Komisija remia daugelyje šių šalių įgyvendinamas finansų sistemos reformų programas, kurios gali padėti sušvelninti neigiamą poveikį, susijusį su muito mokesčių pajamų mažėjimu, apie kurį kalbama poveikio tvarumui vertinimo tyrime.
Dėl jau minėto susitarimo su Sirija pasakytina, kad 2008 m. Komisija pradėjo nagrinėti asociacijos susitarimo projektą siekdama nustatyti, ar prieš pasirašant susitarimą jame būtina padaryti techninių pakeitimų ar patikslinimų. Tam pakako vieno derybų raundo ir su Sirija buvo susitarta dėl pakeitimų, kuriuos buvo būtina padaryti, nes padėtis po 2004 m., kuriais derybos buvo sustabdytos, pasikeitė: Bulgarija ir Rumunija įstojo į Europos Sąjungą ir įsigaliojo nauji ES ir Sirijos muito mokesčiai. 2008 m. gruodžio mėn. susitarimas buvo patvirtintas spaudais. Praeitą mėnesį paskelbėme, kad Europos Sąjunga pasirengusi jį pasirašyti. Sirija atidėjo susitarimo pasirašymą, nes dar nori atlikti šio susitarimo poveikio ekonomikai vertinimą.
Kita vertus, jei kalbėsime apie derybas su Libija, jos buvo pradėtos 2008 m. lapkričio mėn. Briuselyje siekiant pasirašyti pamatinį susitarimą dėl laisvosios prekybos susitarimo, apimsiančio klausimus dėl prekybos prekėmis ir paslaugomis, steigimosi laisvės ir bendradarbiavimo reguliavimo srityje, sudarymo. Šio susitarimo pasirašymas su Libija, nors ji ir nėra įtraukta į Europos kaimynystės politiką, yra paskutinlikusi visos dėlionės figūra, nes baigę šį procesą būsime sudarę laisvosios prekybos susitarimus su visomis Viduržemio jūros regiono kaimynėmis.
Šis prekybos susitarimas suteiks ES eksportuotojams naujų eksporto į Libiją galimybių ir leis sukurti palankesnę reguliavimo aplinką, ypač paslaugų sektoriuje bei naftos ir gamtinių dujų rinkose. Derybos su Tripoliu, žinoma, tik prasidėjo ir prisireiks laiko, kol galėsime pasiekti sutarimą.
Šio proceso metu Komisija ypač didelį dėmesį skirs Libijos administracijos pajėgumų prekybos srityje stiprinimui ir su tuo susijusiems klausimams. Poveikio tvarumui vertinimo tyrimas Libijos atveju taip pat eina į pabaigą.
Georgios Papastamkos
Pone pirmininke, mes remiame strategiškai svarbią Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių partnerystę, politinį, ekonominį ir kultūrinį šių šalių bendradarbiavimą, pasisakome už taiką, saugumą ir stabilumą visame regione. Raginame ministrus konferencijoje patvirtinti naujas Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių prekybos veiklos gaires. Dvišalis požiūris turi būti papildytas regioniniu požiūriu. Be šiaurės-pietų matmens, dar yra pietų-pietų matmuo, kurį minėjo ir Tarptautinės prekybos komiteto pirmininkas V. Moreira, ir Komisijos narys A. Tajani. Manau, kad plėtoti regioninę ekonominę integraciją šia kryptimi taip pat labai svarbu. Ypač norėčiau pabrėžti būtinybę atveriant rinkas nustatyti privilegijas, skatinančias laikytis socialinių ir aplinkosaugos normų, taip pat augalų sveikatingumo standartų. Taip pat turime apsvarstyti rimtus klausimus, susijusius su žemės ūkio produktų importu į ES. Aš asmeniškai pritariu iniciatyvai "Barselonos procesas: Viduržemio jūros regiono valstybių sąjunga" ir programoms, kurias pagal šią iniciatyvą numatoma įgyvendinti strategiškai svarbiuose sektoriuose, ir ypač toms programoms, kuriomis bus skatinamas mažųjų ir vidutinių įmonių bendradarbiavimas ar atsinaujinančiųjų energijos išteklių plėtojimas. Galiausiai dar norėčiau pabrėžti jūrų transporto koridorių sukūrimo svarbą ir šiuo atžvilgiu priminti praeitą vasarą Graikijos pateiktą pasiūlymą dėl transporto rytinėje Viduržemio jūros dalyje observatorijos įsteigimo Graikijoje.
Kader Arif
Pone pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, norėčiau padėkoti V. Moreirai už jo kalbą.
Gruodžio 9 d. Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių ministrai susitiks aptarti klausimo dėl mūsų šalių bendradarbiavimo ekonomikos ir prekybos srityse atgaivinimo. Pirmiausia norėčiau, kad išsiaiškintume vieną dalyką: jeigu iš tikrųjų būtų norėta sukurti laisvąją prekybos zoną, naudingą visoms partnerėms nuo šiaurės iki pietų, nebūtų nustatytas šis terminas - 2010 m., nes, atsižvelgiant į tai, kad tarp Viduržemio jūros regiono pietinių ir šiaurinių šalių dar yra didžiulis vystymosi atotrūkis, jis nėra nei realistiškas, nei pageidautinas.
Be to, kai kurie dar mano, kad norėdami padaryti pažangą plėtodami Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių partnerystę - kurią, norėčiau priminti, sudaro trys ramsčiai: politika, ekonomika ir visuomenbei kultūra - tiesiog turime nepaisyti politinių problemų, o judėti į priekį spręsdami ekonomikos ir prekybos klausimus. Turbūt suprantate, kad netikiu šiuo stebuklingu ir žalingu požiūriu, netikiu tuo, kad pakanka tik išspręsti prekybos klausimus ir galėsime sparčiai judėti link darnios integracijos, taikos ir stabilumo.
Netikiu šiuo požiūriu, nes faktai yra iškalbingi. Pvz., buvo manoma, kad atmetusi klausimą dėl politinių konfliktų, Viduržemio jūros regiono valstybių sąjunga sugebės atgaivinti inertišką Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių bendradarbiavimą įgyvendindama vadinamuosius konkrečius ir matomus projektus. Šiandien būtent ši Viduržemio jūros regiono valstybių sąjunga tampa inertiška ir politiniai nesutarimai, kurių buvo nepaisoma, dabar vėl pradeda ją persekioti.
Esu iš tų, kurie karštai gina Barselonos proceso dvasią, kurie mano, kad pažanga nėra vertinama tik pagal statistiką prekybos srityje, kuri, beje, dar tebėra pernelyg nepalanki mūsų partnerėms iš pietų ir jų gyventojams. Prekyba dėl prekybos - ne, tikrai šiuo principu netikiu.
Kitas dalykas yra prekyba, kuria siekiama skatinti vystymąsi ir mažinti atotrūkį tarp turtingų ir skurdžiai gyvenančių šalių, kuria siekiama užtikrinti, kad klestėjimas iš tikrųjų būtų visuotinis ir kad regioninintegracija iš tikrųjų egzistuotų - taip, šitai galiu suprasti. Tačiau derybas dar reikia nukreipti šia linkme.
Todėl prašau, kad kitame susitikime visi susitelktume prie platesnio užmojo tikslų, kad neapsiribotume tik techniniais klausimais, susijusiais su prekybos kliūčių panaikinimu, tarsi jie ir būtų pagrindinis tikslas. Toks požiūris nepriimtinas ir jo būtina atsisakyti.
Regioninintegracija, ypač pietų-pietų kryptimi, sprendimai, kuriuos būtina priimti siekiant įveikti ekonomikos krizę, - jos padariniai labai skaudūs ir susiję su darbo netekimu, - žmogiškieji, socialiniai ir aplinkos aspektai, taip pat žmogaus teisių klausimai yra klausimai, kurie turėtų palaikyti diskusiją ir vėl tapti pagrindiniu mūsų rūpesčiu.
Niccolò Rinaldi
Pone pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, atsižvelgdamas į paros laiką, tikiuosi, kad leisite man pradėti prisimenant pasakų knygą "Tūkstantis ir viena naktis", nes kalbame apie arabų pasaulį.
Šiose pasakose rašoma, kad to, kuris sėdi namie sudėjęs rankas, nei sėkmė, nei garbneaplanko ir kad stovintis vanduo greitai pašvinksta.
Prisilietimas prie šio didžios arabų tradicijos paveldo kviečia mus pabusti iš tam tikros inercijos būsenos ir iš naujo kuo geriau pradėti Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių integracijos procesą atsižvelgiant į du veiksnius.
Pirmasis yra laiko veiksnys. Šiandien Viduržemio jūros regiono pietuose 50 proc. gyventojų sudaro jaunimas iki aštuoniolikos metų ir greičiau nei po trisdešimties metų turėsime laisvosios prekybos zoną, kurioje gyvens beveik milijardas žmonių. Taigi turime nedaug laiko.
Antrasis veiksnys - tai prekybos susitarimų, kuriuos norime pasiūlyti šioms šalims, pobūdis. Kaip liberalai demokratai norime matyti prekybos susitarimus be jokių biurokratinių struktūrų ar centralizmo, norime, kad pasirašius juos kai kuriose šiose šalyse viešpataujančios oligarchinės struktūros netektų monopolinės teisės valdyti šalies išteklius ir turtą.
Yannick Jadot
Pone pirmininke, praėjus penkiolikai metų nuo Barselonos proceso pradžios iškilo labai rimtų abejonių dėl to, ar tokio pobūdžio susitarimas dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių laisvosios prekybos zonos, dėl kurio yra deramasi, yra teisingas sprendimas, padėsiantis spręsti socialines, politines ir ekonomines regiono problemas.
Kaip buvo minėta, poveikio vertinimas atskleidė, kad šis susitarimas galės atnešti tam tikrų neigiamų padarinių ir socialiniu, ir aplinkos, ir regioninės integracijos požiūriu.
Atsižvelgdami į tai, pone pirmininke, Komisijos nary, manome, kad Komisijos pasiūlymas - prekybos veiklos po 2010 m. gairės - yra pernelyg vienpusiškas, jei kalbėsime apie jo dvišalių laisvosios prekybos susitarimų aspektą, kad jį būtų galima laikyti teisingu sprendimu.
Remiame rezoliucijos projektą, dėl kurio šiandien diskutuojame, ir ne tik dėl to, kad jame keliami klausimai, susiję socialiniu poveikiu, poveikiu aplinkai ir poveikiu regioninei integracijai, bet pirmiausia dėl to, kad 10 dalyje raginama persvarstyti esamų susitarimų tikslus atsižvelgiant į šiuos socialinius ir ekologinius aspektus, nes šiuos tikslus persvarsčius galbūt atsirastų galimybiš naujo įtraukti prekybos aspektus į bendrą Barselonos procesą.
Willy Meyer
Pone pirmininke, mūsų frakcija mano, kad neįmanoma atskirti Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių laisvosios prekybos zonos projekto dalies, susijusios su prekyba, imigracija ar finansavimu, nuo jo politinės dalies. Todėl mūsų frakcija nepritaria tam, kad Europos Sąjunga suteiktų Izraeliui ir Maroko Karalystei šį ypatingą statusą, nes abiejose šalyse politinpadėtis nestabili, todėl jos nesuderinamos su tarptautine teise grindžiama šalių sąjunga už taiką.
Manome, kad Europos Sąjunga ir Europos Komisija turėtų būti daug reiklesnės vertybių, galinčių nuvesti mus link bendros taikos ir saugumo projekto, atžvilgiu.
Pvz., viena iš Sacharos regiono lyderių, dabar esanti Ispanijos Lansarotės saloje, paskelbbado streiką, nes Maroko Karalystneleidžia jai patekti į okupuotas teritorijas. Tai svarbus klausimas, reikalaujantis, kad Europos institucijos priimtų griežtą poziciją dėl tokio Maroko Karalystės elgesio.
Manau, kad Viduržemio jūros regiono valstybių sąjunga apima ne tik prekybą, bet ir tarptautinės teisės bei žmogaus teisių gynimą.
William  Dartmouth
EFD frakcijos vardu. - Pone pirmininke, JK Nepriklausomybės partija nepritaria EUROMED susitarimui ir štai kodėl: EUROMED susitarimu ne ES valstybėms narėms numatoma suteikti didelių prekybos lengvatų, net subsidijų. Šios išlaidos tiesiogiai ar netiesiogiai guls ant Jungtinės Karalystės mokesčių mokėtojų pečių. Be to, kalbėdamas apie EUROMED susitarimą Tarptautinės prekybos komitete, kurio nariu kartu su kitais kolegomis turiu garbės būti, Komisijos nario atstovas pasak- pacituosiu jo žodžius: "nėra abejonės, kad bus įgyvendinti visi ES reglamentai". Vėliau jis tęspatikindamas, kad ES reglamentų taikymas bus protingas ir atrankinis.
Priešingai tam, su kuo mes Jungtinėje Karalystėje priversti taikstytis, nes iš tikrųjų mūsų ekonomika kenčia dėl visų ES reglamentų taikymo, ypač kai jų taikymo nei protingu, nei atrankiniu nepavadinsi.
Mums net neleidžiama pasirinkti, kokias elektros lemputes naudoti. Bet lemputės nėra vienintelproblema. Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, mus Jungtinėje Karalystėje didesniu ar mažesniu mastu valdys trys amigos: Komisijos pirmininkas, naujai paskirtas Tarybos pirmininkas - kuris greičiausiai yra Tintino senelis - ir, o tai dar svarbiau, Vyriausioji įgaliotinCathy Ashton, kuri būdama arti keturiasdešimties buvo viena iš keturių atlyginimą gaunančių kraštutinės dešinės pakraipos organizacijos "Kampanija už branduolinį nusiginklavimą" (angl. CND) pareigūnių.
Tai rimtas reikalas ir būtent tokių žmonių turėsime klausyti, bet EUROMED šalims su šiais trimis amigos taikstytis visai nereikės.
Dar yra žmogaus teisių klausimas. Man neaišku, kas vyksta. Iš visų šalių būtent Sirijai ir Libijai siūlomos prekybos nuolaidos ir net subsidijos, kurias turėsime apmokėti mes, bet leiskite paklausti, kur garantija dėl žmogaus teisių? Kur matyta, kad visa tai siūloma dviem šalims, kurios abi šiuo atžvilgiu turi itin prastą reputaciją. Kaip žmogus, kuris septintajame dešimtmetyje buvo paauglys, turiu pasakyti, kad tie, kurie pasiūlšią rezoliucijos dalį, turbūt buvo apsirūkę kažko, taigi visos šios rezoliucijos dalys mums nepriimtinos.
Jörg Leichtfried
(DE) Pone pirmininke, susitarimas dėl laisvosios prekybos gali būti geras dalykas, jei jame neapsiribojama tik laisvąja prekyba. Tokie susitarimai kaip šis apima ir turi apimti daug daugiau klausimų. Juose turi būti kalbama ne vien tik apie laisvosios prekybos zonos įsteigimą, bet ir apie ilgalaikį tokio sprendimo poveikį. Juose turi būti kalbama apie vystymosi skatinimą, saugumo užtikrinimą ir visų gerovę. Šie dalykai daug svarbesni už gryną liberalizavimą ir rinkų atvėrimą, kuris galiausiai bus naudingas tik saujelei. Jei norime, kad prekyba taptų laisvesnė, ir mes, ir mūsų pietinės kaimynės turime užsibrėžti tikslą kovoti su nedarbu. Turime suteikti žmonėms, ypač moterims, jaunimui ir kaimo vietovių gyventojams, daugiau galimybių. Jei tokį tikslą užsibrėšime, eisime teisingu keliu. Jei sieksime tik liberalizavimo ir rinkų atvėrimo, kuris atneš naudą tik saujelei žmonių, eisime klaidingu keliu.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Pone pirmininke, pagrindinis tikslas, kurio Europos Sąjunga siekia sudarydama asociacijos susitarimus su Viduržemio jūros regiono šalimis, yra užmegzti glaudesnį bendradarbiavimą su šiomis šalimis, pirmiausia prekybos srityje, taip pat restruktūrizuoti šių valstybių ūkį. Taip ES gali padėti arabų šalių regionui tapti klestinčiam, o tai savo ruožtu sukurs sąlygas glaudesniam bendradarbiavimui ir suteiks galimybę pasiekti regione stabilumą.
Turime dėti visas pastangas, kad Barselonoje pradėtas procesas vyktų sparčiau, ypač didelį dėmesį skiriant klausimams, susijusiems su demokratija, teisine valstybe, vertybėmis, žmogaus orumu, taip pat su socialiniu ir ekonominiu vystymusi. Šiuo atžvilgiu aktyvesnio tarpkultūrinio dialogo plėtojimas taip pat gali atlikti svarbų vaidmenį.
Mano nuomone, prekybos žemės ūkio produktais liberalizavimas EUROMED zonoje gali prisidėti prie naudingų prekybos mainų plėtojimo, bet tik jei ES daugiausia eksportuos grūdus, mėsą ir pieną, o iš Viduržemio jūros regiono šalių importuos vaisius ir daržoves. Tokio itin plataus užmojo veiksmų plano kaip Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių partnerystrealizavimas pareikalaus iš šiame procese dalyvaujančių šalių daug pastangų ir kompromisų.
Seán Kelly
Pone pirmininke, prieš keletą savaičių dalyvavau susitikime su Delegacija ryšiams su Kanada, kuriame buvo aptariamas ES laisvosios prekybos susitarimas su Kanada. Prieš tai čia, Parlamente, buvo diskutuojama dėl laisvosios prekybos susitarimo su Pietų Korėja. Šį vakarą kalbame apie laisvosios prekybos susitarimą su Viduržemio jūros regiono šalimis.
Ar galėtų Komisijos narys pasakyti, kiek šiuo metu turime laisvosios prekybos susitarimų, dėl kurių jau suderėta ar dar deramasi? Antra, kur yra gryna nauda Europos Sąjungos šalims? Trečia, kur yra darbo vietų sukūrimo ir kitos ekonominės galimybės įmonėms ir verslininkams?
Nors nebūtinai pritariu viskam, apie ką kalbėjo W. Dartmouth, bet atmetęs visus asmeniškumus, vis dėlto norėčiau išgirsti atsakymus į pagrindinius jo klausimus.
Diane Dodds
Pone pirmininke, šiandien kalbame apie prekybos liberalizavimą ir šį vakarą tariu Parlamente žodį kaip europietė, tikinti tautų bendradarbiavimu, bet ne kaip europietė, tikinti esamo projekto federalizmu.
Įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, JungtinKaralystturės mažesnę galią kontroliuoti prekybą ir pasirinkti, su kuo prekiauti. Be to, apie sumažėjusią demokratiją, ir Jungtinėje Karalystėje, ir Europoje, akivaizdžiai byloja praeitos savaitės įvykiai, kai buvo paskirtas Komisijos pirmininkas ir parinkta kandidatūra į Vyriausiojo įgaliotinio užsienio reikalams postą, kuri niekada nebus renkama ir kuri atstovaus Europos piliečiams užsienio reikalų srityje. Tai neabejotinai ne tas klausimas, kurį Komisija gali palikti neatsakytą, tad būtų įdomu išgirsti jos nuomonę.
João Ferreira
(PT) Pone pirmininke, svarstydami klausimą dėl Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių laisvosios prekybos zonos įsteigimo, turime nepamiršti dviejų dalykų.
Vienas iš šių dalykų yra bendras visoms Viduržemio jūros regiono šalims ir iš pietų, ir iš rytų, taip pat daugeliui besivystančių šalių, su kuriomis Europos Sąjunga nori sudaryti panašius susitarimus, ypač šalims, kurios yra saistomos bendros žemės ūkio politikos.
Šiuo atveju labai tiktų pacituoti dominikono Lakorderio žodžius: "Kad ir kas tu būtum, - silpnasis ar stiprusis, turčius ar skurdžius, valdovas ar vergas, - būtent laisvtave pavergs, o įstatymas išlaisvins". Tiesiog negalime ignoruoti akivaizdžių socialinių ir ekonominių analogijų, taip pat didžiulių gamybos sistemų išsivystymo lygio skirtumų, esančių tarp Viduržemio jūros regiono šiaurės ir pietų.
Prekybos liberalizavimas, ypač tokiuose pažeidžiamuose sektoriuose kaip žemės ūkis ir žuvininkystė, neabejotinai yra vienas iš veiksnių, pagilinusių esamą ekonomikos ir socialinę krizę, nes liberalizavimo procesas užkrovnaštą silpnesnėms gamybos sistemoms, užimtumui ir socialinėms teisėms, padidino priklausomumą, ypač apsirūpinimo maistu atžvilgiu, ir taip sukėlpavojų visų šalių laisvam vystymuisi ir suverenumui.
Kaip jau minėta, dar prisimename padėtį Palestinoje ir Vakarų Sacharoje, tad šiose diskusijose neturėtume jos ignoruoti.
Jörg Leichtfried
(DE) Pone pirmininke, manau, minutės man bus net per daug. Aš taip pat turiu klausimą Komisijos nariui. Visi sutariame dėl to, kad susitarimuose dėl laisvosios prekybos neturėtų būti apsiribota tik prekyba, jais taip pat turėtų būti siekiama kitų tikslų, kurių įgyvendinimas būtų naudingas visiems. Kokiu mastu šis procesas reiškia, kad ir mes, ir mūsų partnerės džiaugsis didesne demokratija, labiau užtikrintomis žmogaus teisėmis ir teisingesniu turto paskirstymu? Ar jau yra šiuo atžvilgiu pasiekta kokių nors apčiuopiamų rezultatų, ar dar reikės palaukti? Jei taip, kiek ilgai?
Kader Arif
(FR) Pone pirmininke, nenujaučiau, kad teks atsakyti D. Dodds, bet norėčiau tik pasakyti jai, kad perskaitytų Lisabonos sutarties tekstą, nes būtent Tarptautinės prekybos komitetas yra vienintelis komitetas, kurio vaidmuo įsigaliojus Lisabonos sutarčiai sustiprės. Todėl galiu pasakyti, kad atėjus laikui Europos Parlamentas turės šiek daugiau galių.
V. Moreira pateikKomisijos nariui keletą labai konkrečių klausimų. Girdėjau A. Tajani atsakymą: Libija ir Sirija. Tačiau vis tiek liko vienas klausimas, kurio buvo labai greitai atsikratyta nepateikiant konkretaus atsakymo - tai klausimas dėl žmogaus teisių. Labai noriu, kad derybos su Libija ir Sirija judėtų į priekį, bet taip pat noriu, kad į ES klausimus, paklausimus ir prašymus dėl žmogaus teisių būtų atsakyta konkrečiai.
Antra, manau, kad negalime kalbėti apie EUROMED zoną nekeldami Izraelio ir Palestinos santykių klausimo, kai matome, kad iš okupuotųjų teritorijų importuojamos prekės. Todėl taip pat norėčiau žinoti, kokia Komisijos pozicija šiuo klausimu.
Antonio Tajani
Pone pirmininke, ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau pabrėžti, kad Komisijos narC. Ashton nedalyvauja šiose diskusijose ne dėl to, kad nuo gruodžio 1 d. jau eis kitas pareigas, bet dėl to, kad ji turi kitų institucinių įsipareigojimų, susijusių su jos esamu postu.
Pasistengsiu atsakyti į jūsų klausimus. Į visus klausimus, į kuriuos nesugebėsiu atsakyti, EP nariams bus atsakyta raštu, nes perduosiu juos Komisijos narei C. Ashton ir jos personalui.
Norėčiau pabrėžti, kad visose Europos Komisijos veiklos srityse žmogaus teisių klausimas užima labai svarbią vietą. Transporto srityje, už kurią esu atsakingas, įgyvendindami visas su Afrika susijusias iniciatyvas taip pat dedame visas pastangas, kad politiniam stabilumui, pagarbai žmogaus teisėms ir teisinėms normoms būtų teikiamas prioritetas. Šis įsipareigojimas - tai Europos Komisijos politinio projekto dalis. Be to, į laisvosios prekybos susitarimus visada įtraukiamos nuostatos dėl bendradarbiavimo.
Taigi norėčiau patikinti visus EP narius, kad Komisija niekada nemenkina pagarbos žmogaus teisėms svarbos ir nepamiršta savo pareigos vykstant deryboms šalims apie tai priminti. Padėtis žmogaus teisių srityje nuolat stebima, ypač jei deramasi su šalimis, siekiančiomis narystės Europos Sąjungoje.
Kalbant apie Siriją, asociacijos susitarimas su šia šalimi atitinka bendruosius principus, kuriais grindžiami kiti Europos ir Viduržemio jūros regiono šalių susitarimai, nes jame taip pat reikalaujamas nuolatinis politinis, ekonominis ir socialinis dialogas, taip pat daugelį sektorių apimantis bendradarbiavimas. Pagal šį susitarimą numatoma laipsniškai kurti laisvąją prekybos zoną šį procesą užbaigiant ne vėliau kaip po dvylikos metų, tačiau jame yra nuostatų, susijusių su konkretesnėmis ir platesnio masto priemonėmis, apimančiomis daugybę sektorių, įskaitant prekybos sritį, kurių nėra kituose Europos ir Viduržemi jūros regiono šalių asociacijos susitarimuose. Kalbu apie nuostatas dėl visuotiniu mastu žemės ūkio produkcijai taikomų muito mokesčių panaikinimo, techninių kliūčių prekybai pašalinimo, sanitarijos ir fitosanitarijos priemonių, prekybos lengvinimo, teisės steigti įmones ir teikti paslaugas, viešojo pirkimo ir galiausiai ginčų prekybos srityje sprendimo tvarkos.
Kalbant apie Libiją, reikia pasakyti, kad po sudėtingo santykių su tarptautine bendruomene požiūriu laikotarpio ši šalis ėmėsi žingsnių politinių ir ekonominių santykių su savo užsienio partnerėmis normalizavimo linkme.
Net viešėdamas Libijoje kaip Komisijos narys, atsakingas už transporto sritį, pastebėjau norą pakeisti praeityje vyravusią tendenciją. Turiu pasakyti, kad Libija visada sutinka su siūlomų teisinių tekstų dėl prekybos prekėmis ir paslaugomis, įsisteigimo teisės, prekybos taisyklių, įskaitant taisykles, susijusias su viešuoju pirkimu, tikslais ir bendruoju turiniu, taip pat sutinka bendradarbiauti vykdant daugybę Bendrijos acquis sričių apimančią reguliavimo veiklą. Be to, Libija sutiko laikytis ir kitų sąlygų, bet pakartosiu, kad Komisija bet kuriuo atveju išliks budri.
Tikiuosi, kad sugebėjau kuo išsamiau atsakyti į jūsų klausimus.
Kita vertus, į klausimą dėl konkretaus laisvosios prekybos susitarimų, dėl kurių Komisija jau suderėjo ar šiuo metu derasi, skaičiaus atsakysime konkrečiau ir išsamiau raštu, per Komisijos narės C. Ashton personalą.
Pirmininkas
Gavau penkis pasiūlymus dėl rezoliucijos, pateiktus pagal Darbo tvarkos taisyklių 115 straipsnio 5 dalį.
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks 2009 m. lapkričio 25 d., trečiadienį.
