Sociālās jomas tiesību aktu pakete (debates)
Priekšsēdētājs
Nākamais punkts ir Komisijas un Padomes paziņojumi par sociālās jomas tiesību aktu paketi (pirmā daļa).
Vladimír Špidla
Komisijas loceklis. - (CS) Priekšsēdētāja vietniek, dāmas un kungi, pirms diviem mēnešiem Komisija pieņēma atjaunotu sociālo darba kartību. Tā ir izstrādāta, lai palīdzētu ES atrisināt sociālās problēmas, kas Eiropai būs jārisina 21. gadsimtā. Tajā ietverti mērķtiecīgi un saistīti sociālās politikas pasākumi, kas ļauj eiropiešiem izmantot viņiem piedāvātās iespējas.
Kā jau tika sacīts, atjaunoto sociālās politikas darba kārtību tika apsprieda darba nodarbinātības un sociālo lietu ministri Sociālās padomes neoficiālajā sanāksmē, kas jūlija sākumā notika Chantilly.
Biju gandarīts saņemt ziņojumu par ļoti pozitīvo dalībvalstu attieksmi pret atjaunoto sociālo darba kārtību un ar ieinteresētību gaidu secinājumus, kas Padomei būtu jāsaņem līdz šī gada beigām. Man jau bija iespēja ar šo paketi iepazīstināt Priekšsēdētāju konferenci un Nodarbinātības un sociālo lietu komiteju. Tagad ir piemērots laiks padziļinātam debatēm arī šeit, Parlamentā. Esmu pārliecināts, ka šodien notikusī viedokļu apmaiņa palīdzēs mums panākt konsensu attiecībā uz to, kādu sociālo Eiropu mēs vēlamies veidot mūsu Eiropas pilsoņiem.
Es jums vēlos atgādināt par notikumiem līdz šim. Šī sarežģītā pakete ir divu gadu kopīgu centienu rezultāts. Komisija ir strādājusi ar visām ieinteresētajām pusēm, arī darba ņēmēju un darba devēju pārstāvjiem, pilsonisko sabiedrību, dalībvalstīm un vietējām struktūrām. Pakete veido vienu saistītu kopumu, uzsverot saiknes ar citām jomām, piemēram, izglītība, veselība, vide, informācijas sabiedrība un ekonomika, un paketi nepārprotami parāda, ka ekonomiskie un sociālie mērķi ir vienas monētas abas puses un ka tiem cieši jāsadarbojas, lai ieguvēji būtu cilvēki. Tā ir mērķtiecīga pakete, kuras mērķis ir piedāvāt praktiskus risinājumus cilvēku bažām un uzlabot cilvēku dzīves apstākļus. Tā ir arī ļoti visaptveroša pakete - lielākā, kādu Komisija jebkad pieņēmusi vienā piegājienā - kopā ar ziņojumu ir iesniegtas 18 iniciatīvas. Šīs iniciatīvas papildina vēl 20 citas, kas attiecas uz plašu tematu loku un kas arī tiek apsvērtas.
Šodien aplūkojam divus pasākumus. Ierosināto direktīvu diskriminācijas apkarošanai un pārskatīto direktīvu par Eiropas uzņēmumu padomju izveidošanu. Tomēr pirmām kārtām es vēlos bilst dažus vārdus par šīs paketes pamatprincipiem.
Atjaunota sociālās politikas darba kārtība ir pamatota uz trīs galvenajiem pamatprincipiem - iespējas, piekļuve un solidaritāte. Mēs, eiropieši, novērtējam personas vērtību un vēlamies, lai visiem būtu vienlīdzīga iespēja sasniegt savu potenciālu. Tas nozīmē, ka jāatceļ šķēršļi, kas cilvēkiem ir jāpārvar, un jārada apstākļi, kuri ļautu ikvienam izmantot piedāvātās iespējas, vienlaikus ņemot vērā Eiropas dažādību un izvairoties no nesaskaņām.
Eiropas ticība vienlīdzībai nodrošina kopēju ticību sociālajai solidaritātei - solidaritātei starp paaudzēm, starp reģioniem, starp tiem, kas atrodas virsotnē, un tiem, kas atrodas lejā, starp bagātam un ne tik bagātām dalībvalstīm, kā arī starp mūsu kaimiņvalstīm un draugiem citās pasaules valstīs, jo solidaritāte ir neatņemama funkcionējošas Eiropas Kopienas un mūsu attiecību ar citām pasaules valstīm daļa.
Dāmas un kungi, kā jūs zināt, juridiskās aizsardzības pret diskrimināciju pakāpe pašlaik ES atšķiras atkarībā no diskriminācijas cēloņiem. Tomēr diskriminācijas neattiecas tikai uz vienu jomu. Tādēļ saistībā ar paketi esam ierosinājuši horizontālu direktīvu, kas aizliedz diskrimināciju vecuma, seksuālās orientācijas, reliģiskās pārliecības un invaliditātes dēļ ārpus darba vietas. Horizontāla direktīva dalībvalstīm, saimnieciskām vienībām un pilsoņiem nodrošinās lielāku skaidrību un juridisko noteiktību.
Šis projekts ir atbildes reakcija uz atkārtotiem Parlamenta aicinājumiem un atbilst tam, ko paredzēja Komisijas politiskā apņemšanās, kas šī Komisija sāka darbu. Tas ir elastīgs instruments, kas pamatots uz dalībvalstīs jau pieņemtiem un spēkā esošās regulās ietvertiem principiem.
Es vēlos uzsvērt, ka diskriminācijas cēloņu risināšana vienādā veidā nenozīmē vienotu noteikumu piemērošanu visām jomām. Piemēram, apdrošināšanas un banku nozarē būs iespējams piemērot atšķirīgas pieejas, pamatojoties uz vecumu vai invaliditāti. Tomēr šādas atšķirības būs jāatbalsta ar pārliecinošiem pamatojumiem un pamatotiem statistikas datiem. Vecākiem cilvēkiem joprojām tiks piemērotas priviliģētas sabiedriskā transporta un kultūras pasākumu biļešu likmes, un joprojām būs iespējams ierobežot piekļuvi konkrētām precēm, lai aizsargātu cilvēku veselību, piemēram, alkohola tirdzniecība nepilngadīgiem jauniešiem.
Direktīva ietver preču un pakalpojumu piegādi, kā arī attiecas gan uz uzņēmumiem, gan privātpersonām, taču tikai tiktāl, cik tas ir saistīts ar preču un pakalpojumu komerciālu piegādi.
Direktīva būs arī proporcionāla attiecībā uz slogu, ko tā uzliek, saskaņā ar proporcionalitātes jēdzienu, kurš paredzēts gan spēkā esošajās pretdiskriminācijas direktīvās, gan ANO Konvencijā par invalīdu tiesībām, ko ir parakstījušas dalībvalstis un Eiropas Kopiena.
Direktīvas projekts aizliedz diskrimināciju, taču vienlaikus ņem vērā pamattiesības un pamatbrīvības, arī privātās un ģimenes dzīves aizsardzību, kā arī darbības šajā saistībā un tāpat reliģiskās pārliecības brīvību un biedrošanās brīvību.
Vēl kāda problēma, uz kuru vēlos vērst jūsu uzmanību, ir diskriminācija pret romiem, ko Komisija ir atkārtoti nosodījusi kā neatbilstošu ES principiem. Pakete ietver deklarāciju par mūsu atjaunoto apņemšanos nodrošināt vienlīdzīgas iespējas un cīnīties pret diskrimināciju, kā arī Komisijas dienestu darba dokumentu par Kopienas instrumentiem un politikas virzieniem romu integrācijai.
Tā ir atbilde uz 2007. gada decembra Eiropadomes pieprasījumu Komisijai pārskatīt spēkā esošos politikas virzienus un instrumentus un iesniegt Padomei ziņojumu par sasniegto.
Saskaņā ar Komisijas dienestu darba dokumentu nepieciešamie likumdošanas, finanšu un koordinēšanas instrumenti ir spēkā un tiek izmantoti, taču tas netiek darīts pietiekamā mērā. Atjaunotā sociālās politikas darba kārtība ietver vairākas iniciatīvas, kuru mērķis ir ES spējas efektīvāk reaģēt uz izmaiņām uzlabošana. Esam pārliecināti, ka Eiropas sociālajam dialogam un Eiropas uzņēmumu padomēm šajā saistībā ir īpaša nozīme. Direktīvu par Eiropas uzņēmumu padomēm jau kādu laiku ir bijis ļoti nepieciešama atjaunot.
Pašlaik ES ir 820 Eiropas uzņēmumu padomes, kas pārstāv 15 miljonus darba ņēmēju. Tomēr nesenie gadījumi parāda, kas tās pilnībā nepilda savu pienākumu, un darbi ņēmēji nereti netiek informēti vai ar viņiem neapspriežas par uzņēmumu pārstrukturēšanu. Tādēļ iniciatīvas mērķis ir nostiprināt sociālā dialoga nozīmi uzņēmumos pārvalstiskā līmenī.
Tas ir līdzsvarots priekšlikums, kam būtu jānodrošina, ka darba ņēmēju pārstāvji tiek pienācīgi informēti un ar viņiem apspriežas pirms tādu lēmumu pieņemšanas, kuri saistīti ar apstākļiem, kas ietekmē darba ņēmējus, kā arī tam būtu uzņēmumiem jāļauj pielāgoties globalizācijai.
Komisija, protams, dotu priekšroku prioritātes piešķiršanai risinājumam, ko pirmām kārtām apsvērtu darba ņēmēju un devēju pārstāvji, bet tas, ka nespējām viņus pārliecināt ierasties uz diskusijām pagājušajā jūnijā, lika Komisija iesniegt projektu pēc pašas iniciatīvas.
Tomēr mēs novērtējam darba ņēmēju un devēju pārstāvju nosūtīto kopīgo vēstuli, ko Padome un Parlaments saņēma augustā. Mēs novērtējam abu pušu centienus panākt vienošanos saistībā ar šo sarežģīto jautājumu, un es arī esmu gandarīts, ka viņi nolēma pieņemt Komisijas projektu kā turpmākā darba pamatu. Es patiesi ceru, ka Parlaments paturēs prātā praktiskos priekšlikumus, ko iesniedza darba ņēmēju un devēju pārstāvji, kad tos iesniegs pirmajam lasījumam. Es domāju, ka sasniegsim ātru risinājumu. Cik vien iespējams, Komisija mēģinās maksimāli atvieglot šo procesu.
Tagad man jābilst daži vārdi par globalizāciju. Dažreiz ir neiespējami izvairīties no uzņēmumu pārstrukturēšanās, taču tās ietekme uz darbiniekiem un viņu ģimenēm var būt ļoti smaga. Lai palīdzētu šādās situācijās, ir izveidots Eiropas Globalizācijas pielāgošanas fonds. Līdz šim šis fonds ir palīdzējis 7250 darba ņēmējiem atrast jaunas darba vietas. Varam būt par to gandarīti, bet ir jānodrošina, ka fonds ir pieejams visiem, kas varētu būt ieguvēji no tā.
Sociālās darba kārtības paketē ietvertajā ziņojumā sacīts, ka no 500 miljoniem eiro, kas pieejami gadā, 2007. gadā izmantoja tikai 4 %. Tādēļ jāpiedomā pie tā, kā uzlabot fonda darbību rezultātus.
Runājot par darbaspēka mobilitāti, es vēlos sacīt, ka 1996. gada direktīva par darba ņēmēju norīkošanu darbā atbalsta pakalpojumu brīvu apriti un nodrošina aizsardzību pret darba ņēmēju ļaunprātīgu izmantošanu, kā arī viņu pamattiesību ievērošanu dalībvalstīs, uz kurām viņi tiek norīkoti. Nesenie EKT spriedumi par šo tematu ir izraisījuši virkni jautājumu. Šī reakcija ir pamatota, un mums kopā ir uz to jārod atbilde. Es 9. oktobrī organizēju forumu, lai diskutētu par šo tematu, kur šo sarežģīto problēmu apspriedīs ar politiskajām struktūrām, darba ņēmēju un devēju pārstāvjiem, Eiropas iestāžu pārstāvjiem un tiesību aktu un ekonomikas ekspertiem.
Komisija, protams, turpinās uzklausīt visus komentārus, taču pašlaik neredzam nekādu vajadzību grozīt šo direktīvu. Tomēr jebkurā gadījumā mēs nodrošināsim, ka nav konflikta starp Līgumā paredzētajām pamattiesībām un pilsoņu pamattiesībām.
Dāmas un kungi, šī jaunā sociālās politikas darba kārtība apstiprina Eiropas Savienības apņemšanos sekmēt stipru un patiesu sociālo dimensiju Eiropā, kā arī sociālu Eiropu, kas piepildīs mūsu līdzpilsoņu cerības. Protams, tas nav iespējams, ja neietveram izglītības dimensiju, kas ir ļoti svarīga. Šajā saistībā es vēlos pieminēt šādus trīs dokumentus.
1. Padomes Ieteikums par brīvprātīgo jauniešu mobilitāti Eiropā.
2. Paziņojums "Uzlabot prasmes 21. gadsimtam. Programma Eiropas sadarbībai skolu jomā”.
3. Zaļā grāmata "Migrācija un mobilitāte - ES izglītības sistēmu problēmas un iespējas”.
Mūsu kopējā vēlme ir nostiprināt un padziļināt Eiropas sociālo dimensiju. Paketē ietvertie 18 pasākumi ir pirmais mūsu centienu solis šajā virzienā. Es zinu, ka varu uz jums paļauties - uz jums, kuru darbs ir pārstāvēt cilvēkus - ka uzmanīgi un rūpīgi apsvērsiet šos priekšlikumus un politiskos dokumentus. Tas ir ārkārtīgi svarīgi mūsu nākotnei.
Xavier Bertrand
Padomes priekšsēdētājs. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi, mēs esam šeit, lai runātu par sociālu Eiropu. Mēs runāsim par sociālu Eiropu, un es esmu priecīgs, ka tas notiek šodien Eiropas Parlamentā, kam Eiropas iestāžu struktūrā ir galvenā nozīme un kas ir svarīgākais partneris, ar kuru Francijas prezidentūra ļoti vēlas sadarboties pēc iespējas ciešāk.
Esmu to sacījis jau iepriekš un sacīšu vēlreiz tagad: 2008. gads būs gads, kurā sociālai Eiropai piešķir jaunu enerģiju. Tas, es domāju, ir tas, ko vēlas redzēt visi Eiropas pārstāvji. Jūnija sammits Luksemburgā un Chantilly sanāksme jūlijā ir šīs virzības pavērsiena punkti. Mēs bijām ļoti ieinteresēti, lai Francijas prezidentūra ir tā, kas risina Eiropas sociālās politikas darba kartības pārskatīšanas jautājumu, par kuru nupat runāja komisārs Špidla. Tas ir galvenais jautājums, kam nepieciešama mūsu spēja noteikt Eiropas sociālo vīziju un pārvērst šo vīziju konkrētā darbībā. Diskusijas Chantilly sanāksmē, kur EP pārstāvēja jūsu komitejas priekšsēdētājs Andresson kungs, ļāva mums atkārtoti apstiprināt vairākas mūsu kopīgās vērtības, un tieši šīs vērtības nosaka Eiropas sociālās politikas mērķus. Šīs vērtības ir sociālais dialogs, starppaaudžu solidaritāte, rīcība pret nabadzību un diskrimināciju, dzimumu vienlīdzība, sociālā aizsardzība, mobilitāte nodarbinātībā, kā arī vispārējas nozīmes pakalpojumu nozīme sociālās kohēzijas un uzņēmējdarbības un nozares sociālās atbildības nodrošināšanā. Šīs vērtības piešķir Eiropas sociālajam modelim tā oriģinalitāti, ja tās ievēro Pekinā, Vašingtonā, Kaboverdē, Deli vai Brisbenā.
Chantilly bija iespēja mums atgādināt pasaulei, ka šīm vērtībām Eiropas attīstības stratēģijā - Lisabonas stratēģijā - ir galvenā nozīme. Citiem vārdiem sakot, Chantilly bija atgādinājums, ka šis sociālais modelis, šīs kopīgās vērtības, veido Eiropas spēku globalizētajā pasaulē.
Kādēļ? Jo uz zināšanām pamatotu ekonomiku un inovāciju ekonomiku var izveidot tikai, strikti pievēršot galveno vērību cilvēkkapitāla attīstībai un mūžizglītībai. Jo zaudētājs ir ekonomika kopumā, ja vairākas cilvēku kategorijas ir izslēgtas no darba pasaules uz ilgiem laika periodiem un nevar sniegt ieguldījumu pārticības veidošanā un nevar piekļūt precēm un pakalpojumiem. Jo arī darba ņēmēji ir produktīvāki, ja viņu darba līgumi paredz labus noteikumus un sociālo aizsardzību, kas viņus pasargā no dzīves smagajiem sitieniem.
Ekonomikas progress nenozīmē sociālā progresa uzupurēšanu, noteikti nē! Es neesmu vienīgais, kas tos redz kā nešķiramas lietas. Bez sociāla progresa ekonomikas progress ātrāk vai vēlāk zaudēs spēku. Tātad Eiropai ir jāattīstās abās frontēs - ekonomikas progresā un arī sociālajā progresā.
Līdzās šai pārliecībai, ko mēs visi kopā atkārtoti apstiprinājām, mēs apsvērām vēl, lūk, ko: ir jāmainās Eiropas sociālajam modelim, lai pielāgotos globalizācijai, klimata pārmaiņām, demogrāfiskajām izmaiņām un pieaugošajai Eiropas sabiedrību dažādībai. Tātad mums nepieciešams pielāgot mūsu darba tirgus un ieviest elastdrošību, t.i., jaunus nodrošinājumus un elastīgumu gan darbaspēkam, gan darba devējiem.
Un lietas virzās uz priekšu. Sākotnēji termins "elastdrošība” biedēja cilvēkus un viņus satrauca. Taču tagad tas atspoguļo Eiropas ideālu, pēc kura tiecas visi dalībnieki, arī sociālie partneri. Vārds kļuvis ikdienišķs, katru dienu lietots termins, kas pierāda, ka lietas patiesi mainās, ka uzskati mainās.
Vēl, ja vēlamies virzīt uz priekšu mūsu sociālo modeli, mums jārisina arī sociālās kohēzijas nodrošinājums, izmantojot pasākumus jaunu nabadzības veidu apkarošanai, jo īpaši ja šie nabadzības veidi skar bērnus. Ir laiks mums apvienot spēkus, lai labāk sagatavotu mūsu sabiedrības šīm demogrāfiskajām izmaiņām, nostiprinot starppaaudžu solidaritāti un nodrošinot cilvēkiem piekļuvi augstas kvalitātes vispārējas ekonomiskas nozīmes sociālajiem pakalpojumiem.
Šis pielāgošanās process notiek jau dažus gadus. Pateicoties Komisijas, Ministru padomes, Eiropas Parlamenta un sociālo partneru iniciatīvām, mēs progresējam saistībā ar konkrētām iniciatīvām, kas reaģē uz Eiropā izplatītām bažām. Kā mēs varam pieļaut darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, vienlaikus aizsargājot šo darba ņēmēju nodarbinātības tiesības? Kā mēs varam uzlabot pārstrukturēšanās darbību pārvaldību, iesaistot darbaspēku visā Eiropā? Kā mēs varam nodrošināt, ka cilvēki var strādāt un tādejādi būt nozīmīgi sabiedrībā, un ko mēs varam darīt, lai efektīvāk cīnītos pret diskrimināciju?
Šos centienus turpināsim Francijas prezidentūras laikā. Jo īpaši - un to es saku pavisam godīgi - tādēļ, ka gaidāmās vēlēšanas nozīmē, ka 2008. gada otrā puse būs mūsu pēdējā iespēja nodrošināt rezultātus šajā Parlamenta pilnvaru laikā saistībā ar vairākiem jautājumiem. Pēc neilga laika vēlēšanu urnā mums visiem liks atskaitīties mūsu līdzpilsoņi eiropieši.
Eiropas cilvēki šeit sagaida rezultātus. Reakcijas uz nesenajiem EKT spriedumiem to pierāda. Šī ir joma, kurā EP var mums palīdzēt, kā arī daudzās citās jomās, par ko īsumā izteikšos.
Pirmām kārtām, Direktīvas par Eiropas uzņēmumu padomēm pārskatīšana, par ko nupat runāja komisārs Špidla. Šis lielais uzdevums nostiprinās sociālo dialogu Eiropā. Pašreizējā direktīva attiecas uz vairāk nekā 14 miljoniem darba ņēmēju un 820 darba devējiem. Direktīvas pārskatīšana vēl vairāk palielinās šos skaitļus.
Chantilly sanāksmē mēs sapulcinājām Eiropas Arodbiedrību konfederācijas un Eiropas uzņēmumu pārstāvjus, lai uzklausītu viņu viedokļus par pārskatīto tekstu, ko ierosinājusi Komisija. Viņi priekšlikumu kā darba pamatu vērtēja pozitīvi un sacīja, ka varētu organizēt sarunas, lai pārvarētu nesaskaņas. Pašlaik viņi beidz darbu pie kopējiem priekšlikumiem, kas tiks iesniegti laika gaitā.
Ja tas būs produktīvs darbs un ja sociālie partneri izstrādās kopējos priekšlikumus par direktīvas pārskatīšanu, tas palīdzēs mūsu darbā, Parlamenta darbā un Padomes darbā. Tad kādēļ nepanākt vienošanos pirmajā lasījumā pēc iespējas ātrāk? Ja iespējas, līdz gada beigām?
Runājot par otro mūsu darba uzmanības centru, man, protams, jāmin priekšlikums direktīvai par aizsardzību pret diskrimināciju ārpus darba vietas, ko Komisija pieņēma 2. jūlijā. Par to daudz diskutēja Chantilly sanāksmē, un prezidentūra jūlija sākumā atklāja sarunas par šo tekstu. Ar Parlamentu šajā jautājumā apspriedīsies, bet man jānorāda, ka Komisijas priekšlikumā, kas ietver četrus diskriminācijas cēloņus, ņēma vērā rezolūciju par ziņojumu Elizabeth Lynne, kuru EP pieņēma pagājušā gada pavasarī.
Trešais jautājums, kas arī saņēma daudz uzmanības, bija vispārējas ekonomiskas nozīmes sociālie pakalpojumi. Par tiem runā visas dalībvalstis. Tās runā par vienu un to pašu lietu, pat ja, protams, nesaka vienu un to pašu. Taču Lisabonas līguma protokola pieņemšana un Altmark paketes novērtēšana mums sniedz iespēju domāt par ieguldījumu, ko šādi pakalpojumi var sniegt Eiropas sociālajā kohēzijā, vajadzību nodrošināt, lai tie ir plaša vēriena pakalpojumi un cik nozīmīgi ir tiem nodrošināt pareizu tiesisko regulējumu. Mēs kopā ar Komisiju un jebkuru, kurs vēlas sniegt savu ieguldījumu, ceram strādāt pie šī plāna, lai noteiktu vairākus starpposma mērķus un lai varētu saglābāt progresu saistībā ar šo ārkārtīgi svarīgo jautājumu.
Protams, ir arī direktīvas par pagaidu darbu un darba laiku. Saistībā ar abiem šiem jautājumiem teikšana ir EP ziņā, jo notiks otrais lasījums. Mums jāmēģina izvairīties no samierināšanas procedūras. Miljoniem pagaidu darba ņēmēji Eiropā nepacietīgi gaida šīs direktīvas par pagaidu darbu stāšanos spēkā un dažas dalībvalstis izjūt spiedienu saistībā ar jautājumu par dežūras laiku. Tādēļ varu tikai mudināt Parlamentu informēt mūs par notikumu gaitu, pienācīgi ņemot vērā arī šajā saistībā līdzsvara mehānismus, par kuriem esmu labi informēts. Taču arī šajā saistībā cilvēki uz mums liek cerības un vērš savus skatienu mūsu virzienā.
Es ņemu vērā arī mobilitāti, vajadzību panākt vienošanos par regulas attiecībā uz sociālā nodrošinājuma shēmu saskaņošanu īstenošanu.
Francijas prezidentūrai nepieciešams Eiropas Parlamenta atbalsts saistībā ar šīm dažādajām problēmām, lai tiktu gūtu konkrēti rezultāti. Šos rezultātus - jūs jau to zināt, bet es sacīšu vēlreiz - ar nepacietību gaida Eiropas cilvēki, kas no mums sagaida, ka mēs īstenosim Eiropas sociālo skatījumu, uzlabojot viņu ikdienu un padarot Eiropu par svarīgāku ikdienas daļu. Mēs šodien zinām, ka mums vajadzīgs nevis mazāk Eiropas, bet vairāk. Mēs ļoti labi zinām, ka mums vajadzīgs nevis mazāk sociālu Eiropu, bet sociālāku Eiropu. Mēs, dāmas un kungi zinām, ļoti labi zinām, kādi uzdevumi mums ir jāpaveic.
Joseph Daul
PPE-DE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, Komisijas priekšsēdētāj, komisār Špidla, dāmas un kungi, Eiropas Tautas partijas un Eiropas Demokrātu grupa lielu nozīmi piešķir sociālajam tiesiskumam. Eiropas sociālā modeļa nodrošināšana ir viena no mūsu prioritātēm pasaulē, kas kļūst aizvien globalizētāka. Tādēļ kā EPP grupas priekšsēdētājs es atzinīgi vērtēju Komisijas priekšlikumu par jaunu sociālās jomas tiesību aktu paketi. Šis teksts piedāvā dažas atbildes uz ļoti svarīgiem jautājumiem mūsu sabiedrībām, piemēram, demogrāfiskās izmaiņas, globalizācija un nabadzības samazināšana.
Mana grupa uzskata, ka Komisijai būtu jāpaplašina darbības joma un jāveic konkrētāki pasākumi. Nabadzības mazināšana, darba tirgū neiesaistītu iedzīvotāju grupu iesaistīšana nodarbinātībā, darba ņēmēju mobilitātes sekmēšana un izglītošanas un apmācības uzlabošana - šiem jautājumiem nepieciešama īpaša programma, konkrēti pasākumi un stingra apņemšanās no Eiropas Savienības un tās dalībvalstu puses.
Demogrāfiskas izmaiņas mūsu tautsaimniecībām ir liela problēma. Iespēja jādod darba ņēmējiem pēc pensionēšanās vecuma, sievietēm, jauniem cilvēkiem un, jo svarīgāk, invalīdiem - kopumā katram, kas ilgāku laiku nav bijis darba tirgū. Mums šiem cilvēkiem jāpalīdz atrast darbu vai atgriezties tajā. Šajā nolūkā mēs vēlamies redzēt konkrētus pasākumus, lai tiktu sekmēta mūžizglītība.
Cilvēki, kuriem ir darbs, turpina saskarties ar nevienlīdzīgu attieksmi. Mēs esam ļoti nobažījušies par to, ka joprojām pastāv starpība starp samaksu vīriešiem un sievietēm. 2008. gada Eiropā kaut kam tādam vairs nav vietas. Tāpat nepieciešamas piemērotas aprūpes iestādes, lai palīdzētu cilvēkiem apvienot darbu ar ģimenes dzīvi. Tādēļ mēs aicinām Komisiju un Padomi veikt konkrētus pasākumus. Mana grupa neatbalsta nekādu diskrimināciju. Tādēļ mēs abalstām Komisijas izziņoto nolūku attiecīgajos tiesību aktos esošo apejas iespēju novēršanu. Jo īpaši jāizvērš stingrāka rīcība attiecībā uz diskrimināciju pret invalīdiem.
Dāmas un kungi, mēs uzskatām, ka visefektīvākais veids, kā šajā globalizētā pasaulē nodrošināt sociālos modeļus, ir ekonomikas izaugsme. Taču esam pārliecināti, ka, lai sasniegtu Lisabonas stratēģijas mērķus, mums jāsekmē uzņēmējdarbības un rūpniecības stimuli, jo tieši uzņēmums pamatā veicina darba vietu rašanos. Mums jāuzlabo Eiropas uzņēmēja attēlojums, un jāmudina jaunus cilvēkus dibināt pašiem savus uzņēmumus. Mums arī mūsu uzņēmumiem ir jāsekmē konkurētspējīga vide, jo īpaši atbalstot mazos un vidējos uzņēmumus, kas ir galvenie darba vietu nodrošinātāji.
To paturot prātā, mēs mudinām visus šīs jomas dalībniekus strādāt, lai Eiropā panāktu lielāku elastdrošību. Šī koncepcija ir pierādījusi savu vērtību valstīs, kas to ir pieņēmušas. Elastdrošība uzņēmumiem nodrošina tiem nepieciešamo elastīgumu, lai tie varētu būt starptautiski konkurētspējīgi, vienlaikus aizsargājot darba ņēmējus. Es atzinīgi vērtēju Komisijas nolūku sekmēt sociālo dialogu. Mēs uzskatām, ka partnerattiecības, kas ir pamatotas uz uzticību uzņēmumos, ir šo uzņēmumu sekmīgas attīstības tirgū pamatnosacījums.
Dāmas un kungi, spēkā esošajos līgumos sociālie jautājumi joprojām ir galvenokārt dalībvalstu kompetencē. Tas var mainīties un tam ir jāmainās, taču, kamēr tas nav noticis, mums jāievēro subsidiaritātes princips. Mums nav izvēles. Tas neattur Komisiju no ietekmes pētījumu veikšanas, nosodot nevienlīdzīgu attieksmi un cenšoties novērtēt jebkura jauni ierosināta tiesību akta sekas sociālajā jomā. Patiesi es mudinu Komisiju to darīt. Mēs esam saskārušies ar svarīgām sociālajām problēmām - mums mūsu tautsaimniecībās ir jāievieš reformas, pielāgojot tās tā, lai tās būtu konkurētspējīgākas un lai mazāk cilvēku saskartos ar atstumtību. Bez ekonomikas izaugsmes nevar būt sociālā progresa, un ekonomika nevar būt konkurētspējīga, ja nav sociālā progresa. EPP-ED grupa tagad vairāk nekā jebkad ir apņēmusies šajā jautājumā gūt rezultātus.
Martin Schulz
PSE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, noklausoties iepriekšējo runātāju - komisāra Špidla, Padomes priekšsēdētāja, Bertrand kunga un jūsu, Daul kungs, - runas, rodas iespaids, ka viss ir labi. Jūs sekmīgi progresējat, un 2008. gadu atcerēsies kā gadu, kad atkārtoti ieviesa Eiropas sociālo modeli.
Tas viss ļoti labi izklausās, bet realitāte ir bargāka. Jā, realitāte ir daudz atšķirīgāka. Realitātē Eiropas Savienībā pastāv milzīga sociālā nevienlīdzība. Peļņa tikai palielinās, savukārt algas stāv uz vietas. Atšķirības ienākumos kļuvušas tik lielas kā vēl nekad. Eiropas Savienības parasto iedzīvotāju pirktspējas zudums, ko papildina enerģētikas cenu krasie pieaugumi, ir īsta nabadzības veicināšanas programma. Tā ir problēma, kas mums jārisina saistībā ar Eiropas sociālo modeli, un nevis tikai ar skaistiem vārdiem. Jūsu iesāktais, Špidla kungs, ir labs solis, un mēs to atbalstām.
Dāmas un kungi, mēs sīki aprakstīsim mūsu viedokļus par dažādiem priekšlikumiem. Tādēļ es varu snigt dažus pamatkomentārus par to, ko mēs sagaidām no Eiropas sociālā modeļa. Pirms piecpadsmit gadiem, ja Eiropas Savienības cilvēkiem jebkurā valstī likās, ka kaut kas nebija pareizi, ka tika apdraudēts kāds sen noteikts valsts standarts, viņi reaģēja, skatoties uz Eiropu, lai tā sakārto šo jautājumu; viņiem likās, ka jautājumi jākārto saistībā ar Eiropas Savienību, jo cilvēki tad ticēja, ka ES noteikumi Eiropā nodrošinās aizsardzību arī pārrobežās.
Šodien, kad pagājuši piecpadsmit gadi, pamēģiniet kādam pateikti, ka mēs lietas nokārtosim Eiropas līmenī. Tas darba ņēmējos viestu bailes, jo viņi uzskata, ka šī Eiropa savā pašreizējā veidolā viņiem vairs nevar nodrošināt sociālo aizsardzību.
Ja jūs paanalizētu Īrijas referendumu un cilvēku balsojumus, jūs redzēsiet, ka šie cilvēki saka, ka Eiropa ir lieliska doma. Bet, kad viņi aplūko tās organizāciju un iestādes šodien, viņi neizjūt godbijību par tās organizāciju vai veidolu. Tā kā sākam vēlēšanu kampaņu, ir tikai pareizi jautāt, kādēļ pirms piecpadsmit gadiem valdīja tāds optimisms par Eiropas sociālās politikas nākotni un kādēļ šodien pastāv tāds pesimisms. Mūsu kā sociālistu atbildei jābūt, ka tādēļ, ka Eiropā valda labējie. Ministr, jūs sniedzāt labi sociālista runu; jūsu sacītais bija lielisks. Bet kādu nostāju jūsu valdība ieņēma Padomē saistībā ar Darba laika direktīvu?
(Aplausi)
Jūsu vadošā partija ir Eiropas Tautas partijas locekle, kuras sastāvā ietilpstošo partiju pārstāvji ir lielākā daļa Eiropas Savienības valdību vadītāji. Komisijā šie pārstāvji pārstāv absolūto vairākumu starp komisāriem, kā arī Komisijas priekšsēdētājs nāk no šādas partijas. Eiropas Tautas partija ir liekākā politiskā grupa šajā Parlamentā, taču, noklausoties jūsu runu, liekas, ka jūs pie panīkušās sociālās attīstības Eiropā savu roku neesat pielicis. Eiropā valda labējie un to virza nepareizajā virzienā, un Eiropas vēlēšanās tas ir jāizlabo.
(Aplausi)
Jums būs laba iespēja nostādīt Eiropu pareizajās sliedēs, kad pienāks laiks īstenot jūsu aprakstītos pasākumus. Eiropas sociālais modelis ir viena no mūsu prioritātēm, jūs sacījāt. Mūsu grupai tas noteikti ir! Kas cilvēkus Eiropas Savienībā patiešām biedē? Nekontrolēti finanšu tirgi. Nekontrolēti drošības fondi un privātkapitāla firmas, kas nopērk vienu vai otru uzņēmumu, gūst peļņu no tā aktīviem un pamet tā darbiniekus uz ielas, lai maksimizētu investoru peļņu.
Mans godājamais kolēģis Paul Nyrup Rasmussen ir iesniedzis ļoti labu ziņojumu. Mums nepieciešam kvalificētā vairākuma balsojums šajā jautājumā, lai Komisija var sākt iniciatīvu drošības fondu un privātkapitāla firmu reglamentēšanai. Kas atsakās šo rīcību atbalstīt? Jūs, Eiropas Tautas partija, kuras pārstāvji Ekonomikas un monetārajā komitejā ir pret šo iniciatīvu.
Tādēļ mums skaidri jāpasaka, ka cīņa par Eiropas sociālo modeli ir arī cīņa par pamatfilosofiju. Bertrand kungs pareizi aprakstīja Eiropas Savienības sekmīgos rezultātus, apvienojot ekonomikas progresu ar sociālo progresu. Tā vienmēr ir bijusi Eiropas pamatfilosofija - arī kristīgajiem demokrātiem. Desmitiem gadu tās bija vienas monētas abas puses līdz neoliberālisma vairākums 90. gadu sākumā sāka mums sacīt, ka zemākas algas, ilgākas stundas un mazākas tiesības izteikties uzņēmuma vadībā bija ātrākas ekonomiskās izaugsmes pamatnosacījums. Desmitiem gadu, protams, ir bijuši cilvēki - un viņi ir arī šobaltdien lielā skaitā, pat Komisijā -, kas par svarīgākām uzskata zirgu skriešanās sacīkstes, nevis Eiropas sociālo modeli, bet ir atbildīgi par iekšējo tirgu, un ir mums stāstījuši un joprojām stāsta - labs piemērs ir Trichet kungs, kurš to dara katrā preses konferencē -, ka algas Eiropā ir pārāk augstas. Iespējams, ka Eiropas Centrālās Bankas valdes locekļu gadījumā tās ir pārāk augstas, bet ne jau Parastajiem darba ņēmējiem Eiropā.
Tādēļ mums būs jānodrošina, ka tiek ieviestas vispārējas izmaiņas politiskajā virzienā; virziena izmaiņas, kas Eiropas sociālo modeli patiesi novietos atpakaļ vietā, kur jūs, Bertrand kungs, to vēlaties lai katrs Eiropas Savienības panākts sekmīgs rezultāts pozitīvi ietekmētu arī visu ES pilsoņu dzīves.
Jums, protams, ir taisnība, kad sakāt, ka ES var konkurēt pasaulē - vai nu ar Pekinu vai Brisbenu - ja mēs attīstām šo iekšējo tirgu. Mēs vēlamies to darīt; mēs gribam iekšējo tirgu, kas ir rezultatīvs. Mēs vēlamies efektīvu un konkurētspējīgu Eiropas kontinentu. Bet mēs to vēlamies, lai radītu pārticību ikvienam, nevis tikai ieguldītājiem lielās korporatīvās grupās, lielās akciju sabiedrībās un milzīgās bankās.
Kamēr mums Eiropā būs šī filosofija, kas piešķir balvas Eiropas cilvēkiem kuri, iepazīstinot ar sava uzņēmuma rezultātiem preses konferencēs, lielās ar miljonu peļņu Eiropā, no kuras Eiropā viņi nemaksā nodokļus, jo viņu peļņa tiek gūta Eiropā un nevis konkrētā valstī, un tādēļ tai nepiemēro valsts nodokļus, un kamēr mēs turpināsim ļaut desmitiem tūkstošu cilvēku būt bez darba, lai nekavētu šādu praksi un saglabātu mūsu akcionāru peļņu - kamēr tāda būs Eiropas sociālā modeļa realitāte, mēs varam runāt, cik mums tīk, bet cilvēki nekad neapzināsies savu piederību šādai Eiropai.
Tomēr mēs vēlamies konsolidēt Eiropas ideālu un sekmēt integrācijas stimulus. Tādēļ ļaujiet man Parlamentam atgādināt, ka Eiropas sociālais modelis tiek vērtēts pēc tā rezultātiem. Tas pats attiecas uz jums, Bertrand kungs, Padomē un jums, Daul kungs, šeit Parlamentā.
Graham Watson
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, šī sociālā pakete ir atzinīgi vērtējams solis uz priekšu, būvējot Eiropas sabiedrību, kas rūpējas par saviem pilsoņiem.
Cilvēki, kas nodeva balsis pret Eiropas Konstitūciju un Lisabonas līgumu sūtīja skaidru vēstījumu. Vēstījums, ka viņi nedos Eiropas Savienībai jaunas pilnvaras vienkārši tāpēc, ka tā tādas grib. Mūsu cilvēki grib zināt, kāda veida Eiropas Savienību mēs veidojam.
Šī pakete ir plaša un pretrunīga, un mums jānodrošina, ka cilvēki zina ieguvumus, kādus tā dos viņu dzīvē.
Daudz kas jāslavē, kā komisārs V. Špidla saka, Eiropas Uzņēmumu padomes direktīvā un, protams, priekšlikumā par pacientu tiesībām pārrobežu veselības aprūpē, par ko mana grupa tik sīvi cīnījusies.
Bet šodien es gribu koncentrēties uz diviem konkrētiem pasākumiem šajā paketē. Pirmkārt, Globalizācijas pielāgošanās fonda , kas palīdz cilvēkiem, kuri zaudējuši darbu, atrast jaunu, pārstrādātais variants. Pašlaik jābūt apdraudētam tūkstotim darba vietu, pirms uzņēmējsabiedrība var pieteikties. Liberāļi un demokrāti atzinīgi vērtē priekšlikumu samazināt šo apakšējo robežu un vienkāršot pieteikšanās procedūras ne tāpēc, ka Eiropas Savienībai jāplāno darbs Eiropai - šo lomu vislabāk izpilda iekšējais tirgus - arī ne tāpēc, ka mēs uzskatītu, ka ES būtu jānodrošina bezdarbnieka pabalsts - tas jādara dalībvalstīm. Drīzāk mēs atzinīgi vērtējam šo priekšlikumu tāpēc, ka tā pamatos ir veselīgs liberāls princips: ka nodarbinātība ir labākais labklājības avots.
Izaugsmei spēji nobremzējoties un dažām dalībvalstīm jau atrodoties recesijā, šī politika palīdzēs novērst pēkšņu darba zaudējumu spirāli, kas rada atkarību no sociālās nodrošināšanas.
Otrkārt, Pretdiskriminācijas direktīva: mana grupa ir cīnījusies par to no šīs Komisijas darbības termiņa sākuma.
Diskriminācijas definīcija tagad aptvers minoritāšu galveno spektru - gados vecākus cilvēkus, homoseksuālus cilvēkus, cilvēkus ar invaliditāti, visu ticību cilvēkus un neticīgos - un tā tiks piemērota klientiem un patērētājiem, kā arī darbiniekiem.
Tas arī ir liberāls pasākums, kas piedāvās praktiskus ieguvumus, tādus, kas rodas no tā, ka jūs zināt, ka varat darīt savu darbu un dzīvot savu dzīvi brīvībā no aizspriedumu tirānijas.
Direktīvas projektam jāsniedzas tālāk nekā pašlaik. Joprojām tajā ir spraugas, joprojām ir iespējas diskriminācijai pacelt galvu. Kāpēc, piemēram, komisār, ir pareizi pasludināt ārpus likuma diskrimināciju darba vietā, bet atļaut dalībvalstīm klasē izmantot diskriminējošas mācību grāmatas?
Tomēr Eiropa salauž diskriminācijas barjeras, vienu pēc otras.
Mana grupa atzinīgi vērtē Komisijas un Padomes apņemšanos veicināt šo procesus, tāpat kā mēs neatlaidīgi pieprasām, lai Parlaments pilnībā iesaistītos tā pilnveidošanas pasākumu izstrādāšanā.
Februārī J.M. Barroso atnesa mums svarīgu pasākumu paketi cīņai pret klimata pārmaiņām. Šodien Komisijas priekšlikumi par sociālo politiku tās nopēlējiem demonstrē, ka Eiropa rūpējas par kopienas kohēziju un ka liberālai ekonomiskajai politikai nav jāapdraud progresīvā politika virzībā uz veselīgu vidi un sabiedrību, kurai kalpo solidaritāte.
M. Schulz apraud centriski labējo valdību pārsvaru Eiropas Savienībā, bet mēs dzīvojam demokrātijā un tautas izvēlas savas valdības. Tās noteikti nav pārliecinātas par to, ko piedāvā sociālisti.
Jan Tadeusz Masiel
UEN grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, Nāciju Eiropas grupa ļoti atzinīgi vērtē Eiropas Savienības jauno sociālo paketi. Sociālā dimensija ir tā, kas visvairāk atšķir Eiropu no citām pasaules lielvalstīm tādām kā Amerikas Savienotās Valstis vai Ķīna. Rietumos divdesmitā gadsimta Eiropa lielā mērā tika celta uz sociālām vērtībām. Tas nodrošināja vērtīgu sociālo modeli jaunajām dalībvalstīm, tām pievienojoties Eiropas Savienībai 2004. un 2007. gadā, jo daudzās no tām pēc politiskās un ekonomiskās neatkarības atgūšanas 20. gadsimta astoņdesmito gadu beigās kapitālisms mēģināja nostiprināties savā sliktākajā formā, pārkāpjot darba ņēmēju tiesības un nerespektējot cilvēcisko pašcieņu.
Divdesmit pirmajā gadsimtā mums visiem jācīnās pret globalizāciju, kas var būt iespēja, bet arī drauds cilvēcei. Tāpēc Briselei jāsūta skaidri signāli dalībvalstīm, kas tās mudinātu saglabāt un tālāk attīstīt sociālos ieguvumus, kas kalpo visu Eiropas Savienības pilsoņu interesēm.
Jean Lambert
Verts/ALE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, es ļoti atzinīgi vērtēju to, ko ministrs šorīt teica, un ceru, ka daudz no tā Padome atbalsos, lai arī līdz šim nav liecību, kas dotu mums lielu iemeslu pārliecībai, ka tā to darīs.
Daudzi no mums joprojām šaubās par savu aizsardzību sociālajā aspektā, saskaroties ar tirgus ietekmi. Mūs šajā paketē aicina apsvērt neseno Eiropas Tiesas nolēmumu ietekmi. Labi, daudzi no mums tos tiešām ir apsvēruši un uzskata tos par ārkārtīgi satraucošiem, kad mūs pastāvīgi lūdz attaisnot pasākumus, pamatojoties uz to, ka tie neizkropļo tirgus, nevis uz to, ka tie nodrošina pakalpojumu augstu kvalitāti, darba ņēmēju tiesību kvalitāti utt. Tas apliecināts sociālajā paketē, kur mēs tagad redzam tā fakta atzīšanu, ka mums ir nabadzība pašlaik strādājošo cilvēku vidū un ka mēs joprojām redzam augošo plaisu starp bagātajiem un trūcīgajiem. Lai arī mēs atzinīgi vērtējam uzskatus par nabadzības risināšanu, kas pausti Komisijas paketē, tas, ko mēs patiesi gaidām, ir konkrēta rīcība.
Mēs acīmredzot atzinīgi vērtējam horizontālo direktīvu par vienlīdzību. Tā ir kaut kas tāds, par ko mēs esam cīnījušies visā šajā Parlamentā. Tas ir svarīgi visa veida iemeslu dēļ, nevis tāpēc, ka tā tagad faktiski piedāvā sabiedrības pilnīgas līdzdalības iespēju.
Mēs arī atzinīgi vērtējam daudzus no priekšlikumiem par romiem. Mēs atzinīgi vērtējam Komisijas apņemšanos un gribu redzēt, ka visas dalībvalstis atsaucas pozitīvi, nevis dziļi iesakņojušos aizspriedumus un fanātismu. Apmācība par vienādām iespējām ir svarīga daļa iemaņu programmā, it īpaši tiem, kas izstrādā politiku attiecīgajās jomās.
Mēs atzinīgi vērtējam vismaz priekšlikumu par Eiropas Uzņēmumu padomi pastāvēšanu, lai arī mums ir vairākas kritiskas piezīmes par to, kas tajās ietverts. Attiecībā uz paketes mobilitātes aspektu mums tagad vajag arī skatīties uz mobilitātes ietekmi sociālajā ziņā: kas notiek ar cilvēkiem, it īpaši ekonomiski neaktīvajiem, kas pārvietojas un konstatē, ka viņiem ir atņemtas tiesības uz dalībvalstu veselības aprūpes sistēmām; kas notiek ar cilvēkiem, kad viņi noveco, pārcēlušies uz citām dalībvalstīm, un ko viņiem nesīs nākotne?
Mēs arī atzinīgi vērtējam priekšlikumu "jaunas iemaņas jaunām darba vietām" un ceram, ka tas patiešām tiks sasaistīts ar klimata pārmaiņu programmu, kurā arī vajag pētīt jaunas iemaņas vecās darba vietās, jo vairākums no darbaspēka tagad ir izgājis formālās izglītības fāzi, padarot mūžizglītību kritiski svarīgu. Mums jājautā, kā mēs izstrādāsim iemaņas, kas mums faktiski vajadzīgas, lai padarītu sasniedzamus savus klimata pārmaiņu mērķus.
Gabriele Zimmer
GUE/NGL grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, man prātā iespiedās trīs jautājumi no šīs diskusijas. Pirmais ir vēlēšanās, ko izteica iekšlietu ministrs X. Bertrand, padarīt 2008. gadu par gadu, kad tiek atkal uzsākts Eiropas sociālais modelis. Tad tie ir vārdi, kurus teica komisārs V. Špidla, kurš teica, ka sociālā pakete atbilst sabiedrības cerībām Eiropas Savienībā, un pēdējais ir jūsu paziņojums, M. Schulz, ka Eiropā valda labējie.
Es uzskatu, ka visi trīs paziņojumi prasa kritisku analīzi. Pirmkārt, kā Francijas prezidentūras pārstāvis var deklarēt mērķi padarīt 2008. gadu par sociālā modeļa atgriešanās gadu, kad Francijas valdība atteicās pat atsaukties uz sociālo politiku kā savas prezidentūras prioritāti? Pēc manām domām, sociālā pakete ir tālu no tā, lai atbilstu cilvēku cerībām, jo tā vienkārši nedara vispār neko, lai novērstu sociālās atšķirības Eiropā un pat neveic nekādu pasākumu, lai apturētu šo atšķirību paplašināšanos, lai iesaldētu situāciju, kāda tā tagad ir. Procesam ļauts turpināties par spīti sociālajai paketei.
Beidzot, M. Schulz, es par laimi varu dot jums nogaršot jūsu pašu zāles. Tas bija 20. gadsimta deviņdesmitajos gados, kad pie varas sociālistu valdības, kad sākās šī attīstība. Mēs būtu gaidījuši, ka jūs teiksiet, ka pēc Lisabonas 2010. gadā būs jauna koncepcija, jauna stratēģija, kas enerģiski koncentrēsies uz Eiropas sociālā modeļa aizsardzību un kas vēlreiz pārkārtos mūsu prioritātes.
Attiecībā uz pašu sociālo paketi tā neattaisno uz to liktās cerības. Pēdējais laiks izlauzties no situācijas, kurā pienācīgas nodarbinātības samazināšanos pavada pieaugošs to darbavietu skaits, kurās cilvēki nevar nopelnīt iztiku. Mums galīgi jāizbeidz izmantot tikai darba vietu skaitu kā kritēriju Eiropas Savienībā un tā vietā jākoncentrējas uz darba vietām, kas maksā atbilstošu algu.
Šī sociālā pakete nesatur paziņojumu par sociālā progresa klauzulas iekļaušanu, kur vien nepieciešams, visos Eiropas līgumos. Tajā nav arī atbildes uz jautājumu, vai tiem, kuriem ir svarīga līdzdalība sociālo tiesību aizstāvēšanā Eiropas Savienībā, jādod vairāk instrumentu un vairāk pilnvaru Eiropas Uzņēmumu padomes direktīvā. Priekšlikums tikai piesauc status quo un saglabā pašreizējo virzienu bez papildinājumiem.
Mēs noraidām šo paketi kā pārmērīgi abstraktu un nepārdomātu pieeju. Sekojošās runās šajās debatēs manas grupas deputāti komentēs priekšlikuma atsevišķas sastāvdaļas.
Derek Roland Clark
IND/DEM grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, Lisabonas līgumu noraidīja likumīgs Īrijas referendums, tāpēc, protams, jums vajadzīga liela programma, lai novērstu uzmanību. Tāpēc arī šī jaunā pakete. Labi, tā patiesībā nav jauna. Tā ir agrāko priekšlikumu pārveidojums. Bet tā ir liela. Tai ir ES tiesību akti, sociālais dialogs, sadarbība, finansējums, partnerība, dialogs, komunikācija... un tā ir tikai viena lappuse.
Atļaujiet man koncentrēties uz finansējumu. Plaukstoša ekonomika nodrošinās līdzekļus, bet jūs esat aizbarikādējušies ar eiro, kur ECB procentu likme mēģina aptvert tik dažādas ekonomikas. Viens izmērs der visiem, daži saka. Faktiski, tas ir viens izmērs, kas neder nevienam.
Apvienotajā Karalistē Anglijas banka nevar to padarīt piemērotu visiem mūsu reģioniem. Patiešām, nedēļas nogales laikraksti atzīmēja, ka ekonomiskās atšķirības starp ziemeļiem un dienvidiem Apvienotajā Karalistē tagad ir lielākas nekā jebkad.
ES ir protekcioniste. Jūs baidāties no globalizācijas. Necīnieties ar to. Neapkarojiet to. Pievienojieties tai. Pievienojieties pasaules tirgum, kur iedzīvotāju skaits aizvien pieaug. Veiciniet uzņēmību, samazinot birokrātismu. Apturiet nebeidzamo direktīvu un regulu plūsmu, kas tikai kavē uzņēmējdarbību. Pieņemiet pārējo pasauli ar līdzvērtīgiem noteikumiem, un Eiropas ekonomika pieaugs, atnesot sev līdz vislielāko sociālo paketi: vairāk un labākas darba vietas.
Noslēgumā kāds piezīmēja, ka Francijas prezidentūrai jādod grūdiens šim pasākumam, bet vai tā to darīs? Saskaņā ar EurActiv 3. jūlijā gan Komisija, gan Francijas prezidentūra deklarējušas sociālo politiku kā prioritāti 2008. gadā. Bet, ja mēs lasām Deutsche Welle 2. jūlijā Francijas prezidents Nicolas Sarkozy ir skaidri pateicis, ka sociālā politika nebūs galvenā prioritāte. Uzmanības centrā būs tādi jautājumi kā imigrācija, klimata pārmaiņas un enerģija.
Tātad kuram paziņojumam jūs ticat? No savas puses es domāju, ka Francija darīs, kā tā vienmēr dara un rūpēsies par sevi. Par to es Franciju apsveicu. Es vēlētos, lai mana valdība darītu to pašu.
Carl Lang
Priekšsēdētāja kungs, ministr, dāmas un kungi, šajā Parlamentā ir normāli, ka mēs spriedelējam par sociālo politiku. Diemžēl Eiropas sociālais modelis tagad nav nekas vairāk kā vien mīts, jo sociālā īstenība mūsu Francijas valstī un jo īpaši manis paša reģionā, Ziemeļu Padekalē, ir tāda, ka mums ir sociālā pagrimuma, bezcerības, sociālās nedrošības un darba apstākļu, masveida bezdarba stāvoklis un - kaut kas vēl, kas ir pavisam satraucošs un milzīgs - dzimstības samazināšanās.
Mūsu domāšana joprojām pamatojas uz 20. gadsimta sešdesmito gadu sociālo modeli, tas ir tā sacīt, modelis, kas pieņem, ka ir pilnīga nodarbinātība un daudz darbaspēka. Bet pēdējos trīsdesmit gadus mums bija masveida bezdarbs un strauja dzimstības samazināšanās, kas mūs no demogrāfiskā sprādziena pārcēla uz veco ļaužu sprādzienu un iegrūda mūsu pensiju finansēšanu krīzē.
Mums jābeidz domāt, ka mums Eiropas sociālais modelis jāaizsargā par katru cenu un tā vietā jāsagatavojas to reorganizēt. Mūsu ekonomiskā un vēsturiskā analīze uzvedina uz domām, ka tas jādara divos veidos: pirmkārt, mums vajadzīga ģimenes politika, kas atkal pacels dzimstību, citādi mēs nākamajās desmitgadēs nespēsim finansēt pensiju sistēmas, un, otrkārt, mums vajadzīga politika, lai atkal aktivizētu vienoto tirgu un dabūtu cilvēkus atpakaļ darbā.
Lai atkal aktivizētu ES vienoto tirgu, mums jāreindustrializē un diemžēl, ja mēs neatkāpjamies no mūsu gandrīz reliģiozās ticības brīvajai tirdzniecībai un nekontrolētam liberālismam, mēs nespēsim darīt to, kas mums jādara, lai padarītu mūsu uzņēmumus konkurētspējīgus mūsu iekšējā tirgū.
Šo iemeslu dēļ mūsu nākotnes pūliņiem un mūsu mērķim uzlabot sociālos apstākļus jāsakņojas šajā domā par dalībvalstu un Kopienas preferenci un dalībvalstu un Kopienas aizsardzību.
Thomas Mann
Priekšsēdētāja kungs, Lisabonas stratēģija izaugsmei un nodarbinātībai ir devusi savu ieguldījumu vairāk un labāku darba vietu radīšanai - panākums, kuru apstrīd tie, kuriem grūti pieņemt šīs pārmaiņu, ārpakalpojumu, racionalizācijas un uzņēmumu pārņemšanas Eiropas noteikumus. Neviens, kurš pastāvīgi bija spiests justies lieks personiskajā līmenī, nevar sākt saprast Eiropas ekonomikas eksporta uzplaukumu. Kā vienu no šīs nedrošības sajūtas pretpasākumiem mums vajag nepretrunīgu jaunu sociālo stratēģiju. Taču izskatāmā pakete ir tik visaptveroša, ka to līdz 2009. gadam nav iespējams ieviest. Tas samazina ticamību tam, kas būtībā ir slavējama pieeja.
Komisār V. Špidla, mūsu mērķis nevar būt rīcība rīcības dēļ. Runa ir par ilgtspējību. Mūsu mērķis nevar būt arī tīra aģitācija, par ko tikko tīksminājās M. Schulz, bet es redzu, ka viņš jau atstājis sēžu zāli. Uz mums gulstas daļa no atbildības par to, lai nodrošinātu, ka cilvēki netiek atstumti un ka viņiem nav jāatkāpjas paralēlās sabiedrībās vai fantāziju pasaulē. Šie pūliņi sākas skolās, kur satraucoši lielais atskaitīto skaits krasi jāsamazina, lai novērstu turpmāku plaisas paplašināšanos starp tiem cilvēkiem, kuriem ir kvalifikācija, un tiem, kuriem nav. Šim mērķim mums vajadzīgas motivācijas stundas. Talanti un iemaņas jāaudzina no agra vecuma - peļņu nesošs ieguldījums jebkurā gadījumā. Mūsu mūžizglītības stratēģija tad nodrošinās pievienotu Eiropas vērtību, plaši izplatītas labklājības radīšanu, kura trūkst, kā uzskata M. Schulz. To paveiks mūsu izglītības programmas - Socrates, Leonardo un Erasmus - kas steidzamības kārtā jāpieskaņo darba pasaulei. Šim mērķim mums jāspēj strādāt tandēmā ar MVU. Mazie un vidējie uzņēmumi nodrošina vairākumu darba vietu, un tiem ir apmācību vietas, ko piedāvāt. Taču tiem arī smagi jāstrādā, lai nodrošinātu, ka tie nepārtrauc ieguldīt nepārtrauktā izglītībā un apmācībā, citādi mūsu inovācijas izsīks.
Viens resurss joprojām tiek noziedzīgi atstāts novārtā, proti, gados vecāki darbinieki. Ir pēdējais laiks, lai viņu pieredzes bagātība, radošās spējas un dzīvesprieks būtu pieejami mūsu ekonomikai. Viņi joprojām pamatīgi atstāti likteņa varā demogrāfiskās nodarbinātības statistikas tabulu lejasdaļā.
Noslēgumā, jāstiprina mūsu sabiedrības kohēzija. Eiropas Uzņēmumu padomes direktīvā, piemēram, mums vajadzīgs saprātīgs kompromiss starp darba devējiem un darba ņēmējiem. Mēs darīsim to, ko mēs varam, Nodarbinātības un sociālo lietu komitejā, lai dotu savu ieguldījumu šī mērķa sasniegšanā. Mums vajadzīgs arī starpreģionu līdzsvars, un tādēļ mēs nodrošinām Eiropas Sociālo fondu, Reģionālo fondu un Globalizācijas fondu. Taču ir viens jautājums, kuru mēs joprojām uzskatām par ārkārtīgi kritisku, proti, nediskriminācija. Mēs PPE grupā noraidām horizontālu direktīvu. Tā saasinātu juridisko nenoteiktību, kas jau tā ir dominējoša un vēl vairāk samazinātu dalībvalstu radošas rīcības darbības sfēru. Lai sociālā programma visā pilnībā būtu sekmīga, primārajai atbildībai jāpaliek dalībvalstu rokās. Efektīvāk ir saskaņot un komunicēt dalībvalstu, reģionu un vietējā līmenī, un ir laiks sākt pārņemt labāko praksi, nevis tikai novērot un analizēt to. Tad būs laba izdevība sasniegt sociālās un ekonomiskās pārmaiņas, kuras mēs gribam un kuras mums vajag, un iedzīvināt Eiropas sociālo modeli.
Harlem Désir
Priekšsēdētāja kungs, komisār, Padomes priekšsēdētāj, dāmas un kungi, šī jaunā sociālā programma nāk par vēlu un ir vāja atbilde uz nedrošo stāvokli, nevienlīdzību un recesijas sekām, kas pašlaik nomoka darbaspēku un daudzus no mūsu līdzpilsoņiem Eiropā.
Ar vairāk nekā 70 miljoniem cilvēku nabadzībā, kur bezdarba līmeņi vēl krīt, ar nedrošiem dzīves un darba apstākļiem un netipisku nodarbinātības formu pieaugumu mums tiešām vajadzīga solīda sociālā bāze, Eiropa, kas mūs aizsargā. Tas ir viens no Francijas ES prezidentūras svarīgākajiem jautājumiem. Un kā jūs teicāt, ministr, tika pieņemts, ka 2008. gads būs atgriešanās gads, gads, kurā sociālā Eiropa tiks atkal aktivizēta. Diemžēl jūsu valdība nepadarīja sociālo dimensiju par vienu no savas prezidentūras četrām prioritātēm. Tā kā mēs tuvojamies Eiropas Komisijas pilnvaru termiņa beigām, mums ir priekšlikumi, daži no kuriem, jāsaka, beidzot atspoguļo lietas, kuras prasījis Eiropas Parlaments un mūsu grupa it īpaši: īstu direktīvu pret diskrimināciju visās jomās, ne tikai invaliditāti; beidzot priekšlikumu izvirzīšanu, lai pastiprinātu un pārstrādātu direktīvu par Eiropas Uzņēmumu padomēm, un pasākumus, lai nodrošinātu, ka mūsu pašreizējie principi un likumi par vienlīdzīgu samaksu vīriešiem un sievietēm dalībvalstīs tiek pienācīgi atbalstīti.
Taču paskatīsimies tikai uz trūkumiem, plaisām šajā jaunajā sociālajā darba kārtībā! Es nosaukšu īpaši divus no tiem. Viens ir reakcija uz nesenajiem Eiropas Tiesas spriedumiem Laval, Rüffert un Viking lietās, kas vājina mūsu pretestību sociālajam dempingam Eiropas Savienībā. Mēs domājam, ka garantija, kas dota Komisijas paziņojumā, ka Komisija nodrošinās tiesisku skaidrību un izskaidrojošas pamatnostādnes par šo direktīvu, nav pietiekama. Pienācīga uzmanība jāpievērš faktam - un mēs esam noorganizējuši Parlamentā noklausīšanos Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas aizbildnībā - ka direktīvai raksturīga nepietiekamība un ka Eiropas Savienības tiesībām, pārskatot direktīvu par darba ņēmēju norīkošanu darbā, jāpadara skaidrs, ka Eiropas Savienības ekonomiskās brīvības, dibinājumbrīvība, nevar stāvēt ceļā darba ņēmēju pamattiesībām, tiesībām uz koplīguma slēgšanu, tiesībām uz samaksu, tiesībām streikot, lai aizstāvētu savas intereses, ja tas vajadzīgs.
Tātad mēs gribam, lai darba kārtībā tiek iekļauta šīs direktīvas pārskatīšana un mēs gribam sociālās drošības klauzulu, kas garantē, ka nākotnē nevienu direktīvu, nevienu Eiropas Savienības politikas virzienu, nevienu līguma principu nevar piemērot, kaitējot darba ņēmēju tiesībām; tā, lai tur, kur vienai valstij ir augstāks darba ņēmēju tiesību līmenis nekā otrai, šo augstāko līmeni nekad vairs nevarētu pazemināt pēc sākotnējā principa valsts pieprasījuma, kā mēs to redzējām pakalpojumu direktīvas pirmajā variantā - F. Bolkestein direktīvā.
Otrkārt, X. Bertrand saka mums, ka vispārējas nozīmes sociālajiem pakalpojumiem, darbībām vispārējās interesēs jāveicina mūsu sociālā modeļa labklājība. Taču mums nav priekšlikumu par direktīvu par pakalpojumiem ar vispārēju ekonomisku nozīmi. Mēs nevaram pienācīgi aizsargāt vispārējas nozīmes sociālos pakalpojumus un ieviest Lisabonas līguma 14. pantu, kas paredz tiesisko pamatu šādu pakalpojumu uzticēšanai un finansēšanai, ja vien Padome nevēršas ar pieprasījumu pie Komisijas un ja vien Komisija neizmanto savas iniciatīvas tiesības tā, ka mēs beidzot varam runāt par tiesisko sistēmu, kas aizsargās sabiedrisko pakalpojumu uzdevumus, garantēs vietējo iestāžu neatkarību vietējos pakalpojumos, kurus tās sniedz, un dod mums garantiju, ka turpmākie Eiropas Tiesas nolēmumi neapdraudēs šo Eiropas sociālā modeļa pamatiezīmi tā, lai cilvēki justu nevis to, kā M. Schulz teica, ka Eiropa strādā pret viņu sociālo modeli, bet pretēji to, ka Komisija un citas Eiropas iestādes strādā, lai to garantētu.
Bernard Lehideux
Priekšsēdētāja kungs, Komisija var būt īstenojusi slidenu sabiedrisko attiecību uzdevumu ar ļoti dažādo pēc rakstura un kvalitātes tekstu prezentāciju "paketē”, bet galu galā tā ir īstenojusi savas iniciatīvas tiesības ļoti svarīgos jautājumos. Tā virzās pareizā virzienā, un mums tas jāatzīst par labu.
Tātad bumba ir atgriezusies mūsu laukuma pusē un galvenokārt laikam Padomes. Visi zina, ka Parlaments būs diezgan neatlaidīgs un raudzīsies, lai radītu inovatīvus tekstus, kas atspoguļo Eiropas pilsoņu vajadzības. Vai tas pats būs patiess attiecībā uz Padomi? Tas laikam ir apšaubāmi, kā mēs zinām. Es ceru, ka viņi jūs klausīsies, ministr.
Frāžaina runāšana, kas rada tikai nenoteiktus un nesaistošus tekstus, nopietni grauj uzticību darbam, ko mēs darām. Ņemsim trīs piemērus no daudziem.
Es ilgi esmu bijis viens no tiem, kas prasa vispārēju direktīvu pret visām diskriminācijas formām. Šim nolūkam kā pamats mums jāņem 2008. gada maija E. Lynne ziņojums, kas ir daudz ambiciozāks nekā Komisijas priekšlikums.
Otrs piemērs: uzņēmumu padomes. Mēs rūpēsimies, lai nodrošinātu, ka teksts paskaidro to starptautiskās pilnvaras un atbildību. Apspriešanās ar sociālajiem partneriem ir aizvien izšķirošāka pārstrukturēšanas operāciju gadījumā, kuras veic koncerni, kas darbojas vairāk nekā vienā ES valstī. Mēs nodrošināsim, ka apspriešanās ar darbaspēku notiek pirms jebkādas pārstrukturēšanas un ka uzņēmumu padomes spēj sniegt savus uzskatus jautājumos, kas bieži ir lielā mērā tehniski.
Trešais piemērs: vispārējas nozīmes sociālie pakalpojumi. Mēs šeit esam iztērējuši pietiekami daudz laika. Strādājošie šajā jomā ir apmulsuši. Te ir milzīga tiesiskā nenoteiktība, kas bojā pakalpojumu kvalitāti, kuri ir būtiski kohēzijai mūsu sabiedrībās. Un te nu mēs esam, gatavi zaudēt vēl vienu gadu. Tas ir bezatbildīgi.
Man tas ir pierādījums, ka Komisijas darbs, kurš, kā šķiet, aptver darbības jomas ar plašu vērienu, nav pietiekami labs, jo tas apzināti neievēro dažus būtiskus jautājumus.
Es beigšu, neatlaidīgi apgalvojot, ka sociālajai paketei jābūt tikai vienam solim ceļā. Es esmu pārliecināts, ka atklātās koordinācijas metode ir izsmēlusi savas iespējas dažās jomas. Mums jānolemj mēģināt nodrošināt vairāk sadarbības, bet arī vairāk harmonizācijas, kur vien tas iespējams.
Ryszard Czarnecki
Priekšsēdētāja kungs, Padomes pārstāvis prasīja sociālāku Eiropu. Es ministram atbildētu ar prasību pēc vairāk veselā saprāta. Tas būtu labāk. Eiropas Savienība, protams, var ierosināt daudz ko, bet jāuzsver, ka sociālā politika ir joma, kurā dalībvalstīm ir suverēnas lēmumu pieņemšanas pilnvaras. Īsi sakot, mums vajag mazāk retorikas un vairāk konkrētas rīcības.
Eiropas Savienība ierosina veselas 19 interesantas iniciatīvas, no kurām tikai trīs ir leģislatīvi priekšlikumi. To, kas laikam ir vissvarīgākais priekšlikums, priekšlikumu par pārrobežu veselības aprūpi, šodien neapspriedīs. Tas ir ļoti nožēlojami, un žēl, ka diskusijai jāgaida, kamēr Francijas veselības ministrs parādās mūsu sēdē. Noslēgumā jāuzsver, ka ES dalībvalstis veselus 27 % no sava IKP piešķir sociālajai politikai salīdzinājumā ar 15 % ASV. Jautājums ir, vai nauda ir labi izlietota.
Elisabeth Schroedter
Priekšsēdētāja kungs, komisār, ministr, dāmas un kungi, šķiet, tikai "nē” balsojums Īrijā, kopienu Eiropas pretinieku uzvara, pamodinājusi Komisiju no tās miegainības. Fakts ir, ka Komisija ilgi distancējusies no Eiropas Savienības pilsoņu interesēm, nododoties savai neoliberālajai politikai. Prasība pēc sociāli atbildīgākas Eiropas ilgi bijusi darba kārtībā.
Gluži mulsinoši ir redzēt pēdējo gadu nepadarītos darbus beidzot sakrautus kaudzē uz galdā šī pilnvaru laika beigās. Es arī uzskatu, ka tas ir nekaunīgi, ka visa lieta mums tiek reklamēta ar dīvaino jaunās sociālās darba kārtības virsrakstu. Jūlija diskusijas jautājumi bija jāizskata jau sen. Pārbaudot to būtību, šķiet, ka Komisija it kā vispār nebūtu nekā mācījusies. Nerunājot par diviem izņēmumiem, šodienas priekšlikumos nekas nav teikts par solidaritāti, vienādām iespējām, sociālo līdzsvaru vai sabiedrības līdzdalību. Tieši pretēji tie lielā mērā ir vēl viens pamatā neoliberālas attieksmes produkts.
Komisija prasa lielāku darbaspēka mobilitāti. Tajā pašā laikā tā prasa tiesas spriedumus, kas samazinātu darbā pieņemto darba ņēmēju aizsardzību. Kā novēlojušos domu tā saka, ka mums problēma jāatrisina forumā. Taču darba ņēmējiem vajadzīga aizsardzība, nevis forums. Vai jūs tiešām ticat, ka tas palīdzēs cilvēkiem, kuriem katru dienu tiek atņemtas algas, ja jūs teiksiet, lai viņi gaida, kamēr jūs apspriedīsiet viņu problēmas kādā forumā? Vēl vairāk, komisār, grozītā Uzņēmumu padomju direktīva, kas ir deviņus gadus par vēlu, nenes to, ko jūs solījāt. Parlamentam būs jāveic daudzi uzlabojumi šim projektam. Piemēram, tur vispār nav paredzēti sankciju mehānismi.
Tomēr pāriesim pie solidaritātes temata. Veselības direktīva ignorē kritiku, paverot durvis vairāk tirgus noteiktiem veselības pakalpojumiem, līdz ar to graujot solidaritātes principu dalībvalstu labklājības sistēmās. Tā solidaritāti pakļauj riskam, nevis atbalsta to. Šajā paketē ir maz sastāvdaļu, kas patiesi atspoguļo cilvēku vēlēšanos pēc progresīvas Eiropas sociālās politikas. Viena no tām, ko es gribētu uzsvērt, ir jaunā direktīva pret diskrimināciju ārpus darba vietas. Taču šis instruments pirmoreiz tika pasludināts 2004. gadā, un Parlamenta spiediens ir vienīgais iemesls, kāpēc Komisija to beidzot ir iesniegusi. Skaidrs, ka Parlamenta vairākums arī atbalstīs šo direktīvu. Tai tāpat vajadzīgi uzlabojumi daudzās vietās, taču īpaši attiecībā uz cilvēkiem ar invaliditāti.
Kopumā nosaukums "sociālā pakete” gluži vienkārši ir būtības sagrozīšana. Pēc manām domām Komisijas padarītais sociālajā politikā ir nabadzības apliecība.
Dimitrios Papadimoulis
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, pēdējos gados jūsu politika, tirgus fundamentālisms, ir bīstami palielinājusi nevienlīdzību un novājinājusi labklājības valsti.
Pakete, ko jūs mums prezentējāt ar smalkiem vārdiem, ir tikai tukšs apvalks. No 19 priekšlikumiem tikai 3 ir leģislatīvs raksturs, un viens no tiem, priekšlikums par pārrobežu veselības pakalpojumiem, zagšus ievieš F. Bolkestein direktīvu, tā kā tas pieņem neoliberālu viedokli.
Kamēr jūs izsakāt šos smalkos vārdus, prezentējot šo tukšo apvalku, N. Sarkozy valdība spēlē galveno lomu Padomē, pieņemot nožēlojamu direktīvu par darba stundām. Tā ir ievērojams sociālais regress.
Jūs darītu labāk, ja ierosinātu konkrētus pasākumus un piešķirtu ieņēmumus no Kopienas budžeta, nevis censtos radīt labu iespaidu ar saviem smalkajiem vārdiem un rūpīgi skatītos uz Eiropas Parlamenta vēlēšanām, kuras izskatās neērtas kopš Īrijas "nē” balsojuma.
Vārds arī M. Schulz, ja viņš mani klausās. Patiesi, labā spārna valdības daudz darījušas Eiropas sociālā modeļa sagraušanai. Vairākās valstīs, M. Schulz, kā jūsu valstī, Vācijā, vai Nīderlandē vai Austrijā, tās strādāja kopā ar sociāldemokrātiem, lai iznīcinātu Eiropas sociālo modeli.
Hanne Dahl
Priekšsēdētāja kungs, es gribētu izmantot savu runāšanas laiku šodien, lai koncentrētos uz veselības politikas darba kārtību. Pašreizējais priekšlikums Direktīvai par pacientu tiesībām pārrobežu veselības aprūpē ievērojami uzlabots salīdzinājumā ar sākotnējo priekšlikumu. Tomēr diemžēl nav izdarīti grozījumi saistībā ar fundamentālo pamatu visiem jautājumiem, kas ietilpst iekšējā tirgū. Apsvērumi par brīvo tirgu vienmēr uzvar apsvērumus par cilvēkiem.
Nav nemaz jāsaka, ka mēs visi gribam iespējas saņemt labāko ārstēšanu pēc iespējas ātri, ja mēs nopietni saslimstam. Diemžēl direktīva nekādā veidā nenodrošina to, ka tā notiks. Tā nodrošina, ka bagātākie pacienti no bagātākajām valstīm ES saņems labāko iespējamo ārstēšanu. Tas nozīmē, ka ir liels risks, ka pacienti tiks sadalīti A grupā un B grupā. Pacientiem ar visvairāk līdzekļiem būs iespēja pieprasīt labāko ārstēšanu citās valstīs, turpretim tie, kuriem nav līdzekļu vai varas, nebūs šīs iespējas.
Direktīva nodrošina tiesības uz ārstēšanos citā valstī par cenu, ko tā pati ārstēšanās maksātu pacienta dzīvesvietas valstī. Tas rada arī risku, ka mums būs A un B valstis. Vienas un tās pašas ārstēšanas izmaksas dabiski atšķiras dažādās valstīs. Šī direktīva ļauj tirgus apstākļiem noteikt rezultātu, bet tā ir riskanta pieeja. Kad tirgus ir valdošais, zaudētāji vienmēr būs tie, kas nevar tikt galā dominējošajos tirgus apstākļos.
Andreas Mölzer
Priekšsēdētāja kungs, pēc manām domām Eiropas Savienības reakcija uz pastāvīgajiem cenu pieauguma viļņiem un pieaugušo nabadzību ir sen novēlota, un tiešām tas iepriecina, ka jaunās ES mēroga sociālās paketes projekts startē pareizajā virzienā. Nodoms atvieglot pieeju veselības aprūpei citās Eiropas Savienības valstīs, piemēram, jāvērtē atzinīgi. Praksē, atpūtnieki, piemēram, šodien pārāk bieži tiek nekaunīgi ekspluatēti, iesniedzot viņiem ārstu rēķinus, kurus viņiem kompensē tikai daļēji, ja vispār kompensē, kad viņi atgriežas mājās. No pretējās puses, atsevišķas dalībvalstis ir parādā viena otrai miljonus eiro - tikai deklarācijas par nodomu šādos gadījumos nav pietiekamas.
Nepietiek arī ar to, ka tiek sistas bungas par tādiem jautājumiem kā labāks līdzsvars starp ģimeni un darba dzīvi. Tā, ka vairāk cilvēku var atļauties bērnus, ir svarīgi rīkoties pret algu dempingu un sociālo dempingu - uzdevums, kas, bēdīgi to teikt, lielā mērā ir atstāts nedarīts. Tas ir farss, ka ES izdod likumu no vienas puses, ka publiskie līgumi jānodod publiskā konkursā un ka klauzulu, kas pieprasa veiksmīgajiem pretendentiem maksāt vismaz ar likumu noteikto minimālo algu, tad atceļ Eiropas Tiesa, pamatojoties uz nesavienojamību ar direktīvām par pakalpojumiem iekšējā tirgū un par darba ņēmēju norīkošanu darbā. Ar to ES ir parādījusi tīri ekonomiskās kopienas īstās krāsas, kura piekrāpj sociāli neprivileģētos ar zemesriekstiem un tukšiem vārdiem.
Tukši modes vārdi vairs nevar nomierināt ES pilsoņus, tie nevar arī atvieglināt krītošās dzimstības un pieaugošās nabadzības ietekmi. Varbūt jūs varat rakstīt, ko jūs gribat, uz papīra, bet cilvēki bez šaubām ir noguruši no tukšiem solījumiem.
Philip Bushill-Matthews
Priekšsēdētāja kungs, ļaujiet man sākt ar pateicību Martin Schulz par atgādinājumu visiem, ka centriski labējais ir lielākais nogrupējums šajā Parlamentā, ka centriski labējiem ir lielākais komisāru skaits un patiešām centriski labējiem ir lielākais valdību skaits ES dalībvalstīs. Es atgādinātu viņam savukārt, ka tam ir iemesls: iemesls ir tāds, ka tas ir tas, ko cilvēki ir nolēmuši. Cilvēki to ir nolēmuši, jo viņi ir atzinuši augošo plaisu starp kreiso retoriku un īstenību, un viņi to ir noraidījuši. Es viņam arī atgādinātu kā labs demokrāts, lai viņš atceras, ka cilvēkiem, protams, vienmēr ir taisnība.
Pievēršoties sociālajai paketei vispār, no savas puses mēs atzinīgi vērtējam komisāra saturīgos komentārus un viņa iniciatīvu attiecībā uz pārstrādāto Sociālo programmu, it īpaši tematu, kas mums visiem atgādina, ka ES ir cilvēkiem, lai dotu cilvēkiem vairāk un labākas iespējas un it īpaši lai viņus sagatavotu un dotu viņiem iespējas tikt galā ar pārmaiņu izaicinājumu.
Es gribētu tikai apskatīt trīs jautājumus ļoti īsi no spīdošā mana kolēģa Joseph Daul ieguldījuma. Viens šeit ir dalībvalstu, subsidiaritātes svarīgā nozīme. Daudzām dalībvalstīm ir atšķirīgas pieejas, bet tām visām jāpaņem tematu būtība un virziens, ko viņš ieskicējis.
Otrs jautājums ir par darba vietu nozīmi. Harlem Désir ļoti atbilstoši runāja par darba ņēmēju tiesībām. Mēs respektējam darba ņēmēju tiesību svarīgumu, bet mana politiskā grupa uzsvērtu arī to, kas nav darba ņēmēji - to cilvēku, kuriem pašlaik nav darba, kuri vienalga kāda iemesla dēļ ir izsviesti no darbavietu tirgus un kuri grib darbu, tiesības. Tās kļūst aizvien svarīgākas, it īpaši šajos grūtajos globālās kredītu krīzes laikos, kur bezdarbs, šķiet, kļūs vēl lielāks, pirms tas samazināsies. Tātad mums jāpārliecinās, ka viss, ko mēs darām, palīdz radīt darba vietas un palīdz vairāk privātpersonām nonākt šajās darba vietās.
Trešais jautājums attiecas uz maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), kurus viņš arī piemin. Es pamanīju vakardienas Financial Times, ka tur bija atsauce uz nolīgumu Apvienotajā Karalistē attiecībā uz pagaidu darba ņēmējiem, un MVU teica, ka ar tiem nav pat bijusi apspriešanās par to. Jautājums, kuru es uzskatītu par svarīgu, ir nevis Apvienotās Karalistes jautājums, bet tas, ka te ir patiesa problēma - un es saku to komisāram - par patiesu MVU iekļaušanu apspriešanās procesā, jo MVU ir ne tikai lielākais darba devēju skaits, bet tiem arī ir lielākais nodarbināto skaits. Mēs zinām no referendumu problēmas - par Lisabonas līgumu, piemēram - ka, ka jūs mēģināt uzspiest kaut ko no augšas, tas nestrādā: jums jāsazinās ar cilvēkiem, un vairāk cilvēku strādā MVU.
Noslēgumā attiecībā uz Eiropas uzņēmumu padomēm - uz kurām atsaucās gan komisārs, gan Padomes priekšsēdētājs un par kurām es esmu referents - noteikti mana politiskā grupa atzīs īstenību, ka ir bijis atzinīgi vērtējams nolīgums ar sociālajiem partneriem. Man personiski nolīgums ne pārāk patīk, bet es absolūti atzinīgi vērtēju faktu, ka nolīgums ir, un es uzskatu, ka mums Parlamentā jāmēģina pamatoties uz to, tāpat mēs arī mēģināsim pamatoties uz nolīgumu attiecībā uz darba laiku un pagaidu darba ņēmējiem; mēs vēlamies virzīties ātri, jo mēs gribam dot reālu sociālo progresu, nevis tikai teikt skaistas politiskas runas, paturot prātā nākamās vēlēšanas.
Magda Kósáné Kovács
Paldies, priekšsēdētāja kungs. Komisāra iepriekšējais paziņojums par sociālo paketi pildīja sociāldemokrātiskās partijas un pilsoņus, kas jūtas atbildīgi par sociālo problēmu, ar cerību. Uzkrātie parādi un jautājumu sērija, kas tikko tika uzdoti, deva gandrīz pārsteidzošu ainu par to, cik maz mēs esam progresējuši par spīti mūsu pūliņiem un cik daudz ir neatrisinātu problēmu. Fakts ir tāds, ka pēdējo piecpadsmit gadu ekonomiskā izaugsme nav aizvērusi plaisu starp bagātajiem un trūcīgajiem, bet faktiski to paplašinājusi. Tomēr nabadzības sacensība ir pieņēmusi jaunu dimensiju. Visām valstīm ir savi trūcīgie cilvēki, un nabadzības apmērs un kvalitāte atsevišķās dalībvalstīs ir atšķirīgi, bet mēs zinām, ka tas sāp vienā un tajā pašā veidā. Tomēr sagatavoti daudzi no apmēram astoņpadsmit dokumentiem, kas norādīti sociālajā ceļu kartē, Eiropas Savienības pilsoņu identificēšanos ar Eiropas Savienību var pastiprināt tikai ar to, kas ir konkrēts un acīmredzams un piedāvā kopēja progresa iespēju savstarpēja saspīlējuma vietā starp konkurējošajām nabadzībām.
Es esmu apmierināta, ka pēc daudziem pieprasījumiem no Padomes un Eiropas Parlamenta Komisija ir sagatavojusi romu situācijas un prakses, kas saistīta ar viņiem, novērtējumu. Tomēr diemžēl tas neieskicē ilgtermiņa romu politikas sistēmu. Cits jautājums ir, vai šis dokuments pietiekami pārliecina par konkrētu rīcību, vai tas sola izredzes uz precīzu novērtējumu vai uz to, ka dalībvalstis neveiks pasākumus un novirzīsies no vēlamās prakses. Es uzskatu, ka pienācīga atrisinājuma trūkst.
Mēs arī esam apmierināti ar pretdiskriminācijas direktīvu. Parlamenta un Komisijas domas dalījās par to, vai reglamentēt diskrimināciju visaptverošā direktīvā, un saskaņā ar sociālliberālo viedokli mēs galu galā neklasificējām grupas, kas ir diskriminētas. Mēs varam sagaidīt, ka direktīva padarīs iespējamu visaptverošu cilvēku un grupu, kas tiek apdraudētas daudzos veidos, aizsardzību. Ir ļoti liela vajadzība pēc tā, tā kā naida kurinātāji, rasisti un tie, kuri grib dot tikai cienīgajiem, var atrast arī atbalstītājus starp konkurējošajiem nabadzīgajiem. Vēlētājiem vienmēr ir taisnība, bet viņus var maldināt populisms. Paldies.
Gérard Deprez
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāj, komisār, dāmas un kungi, kā Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas loceklim un arī priekšsēdētājam man jāierobežo sevi ar priekšlikumu pretdiskriminācijas direktīvai.
Pirmām kārtām mēs apsveicam jūs, komisār, par to, ka beidzot piespiedāt Komisiju pieņemt direktīvas priekšlikumu, kas cenšas darboties pretī diskriminācijai reliģijas, ticības, invaliditātes, vecuma un dzimumorientācijas dēļ. Līdz nesenam laikam mēs baidījāmies - kā jūs zināt, mēs bijām nobažījušies un mēs savas bažas darījām zināmas - ka jūs varētu aprobežoties ar minidirektīvu, kas aplūkotu tikai diskrimināciju vecuma un invaliditātes dēļ.
Jūs nebūsiet pārsteigti, uzzinot, ka es uzskatu to nelaimi, ka tādā fundamentālā jautājumā kā šis ar Eiropas Parlamentu tikai "jāapspriežas”, bet mans noteikts iespaids ir tāds, ka prezidentūra pakļaujas jebkuriem priekšlikumiem vai ierosinājumiem, kurus Eiropas Parlaments varētu izvirzīt. Tātad mums tūlīt jāķeras pie darba, komisār, un es pats varu redzēt trīs teksta aspektus, kurus mēs mēģināsim uzlabot.
Pirmkārt, mums vajag būt precīzākiem par vairākiem jēdzieniem vai norobežojumu starp dažiem no tiem. Es domāju par "objektīvi attaisnojamo” attieksmes atšķirību jomu. Es acīmredzami nestrīdos ar to, bet šīm objektīvi attaisnojamām attieksmes atšķirībām nedrīkst ļaut tieši vai netieši pārveidoties diskriminācijā. Tas var notikt ļoti ātri.
Otrkārt, direktīvai nedrīkst atņemt tās būtību, pārsteidzīgi iekļaujot tādus jēdzienus kā sabiedrības drošība vai sabiedriskā kārtība, kas, kā es domāju pašlaik notiek kādā lielā valstī Eiropas Savienības dienvidos, kurai jāpaliek nenosauktai.
Treškārt, mums vairāk jācenšas jautājumā par sankcijām. Kad jūs rakstāt 14. pantā "Dalībvalstis nosaka noteikumus un sankcijas, kas piemērojamas tad, ja ir pārkāpti valsts noteikumi, kuri pieņemti atbilstīgi šai direktīvai", komisār, tas neaizvedīs mūs īpaši tālu.
Īsumā sakot, es ceru, ka šī direktīva, tik daudzu cerību krātuve, neizrādīsies īstenībā liela minidirektīva, liela principos, bet ļoti maza detaļās.
Wojciech Roszkowski
Priekšsēdētāja kungs, ekonomiskajai izaugsmei jākalpo mūsu sabiedrību materiālā stāvokļa uzlabošanai. Tomēr, liekot komfortu un drošību pirmajā vietā, mēs viegli varam aizmirst, ka ekonomikas sociālais modelis praksē nozīmē lielāku birokrātiju. Ja mēs aizmirstam arī, ka sociālās politikas drošākais pamats ir ekonomiskā izaugsme, mēs varam apmaldīties jauki skanošos saukļos, kam nav saistības ar īstenību, un varam arī kā noteikumos par nediskrimināciju, pārkāpt subsidiaritātes un veselā saprāta principus.
Kā mēs varam izlauzties no burvju loka? Jaunā sociālā programma ir tikai daļēja atbilde uz šo izaicinājumu. Tā par daudz runā par tiesībām un privilēģijām un par maz par faktu, ka tās nevar tikt garantētas bez labi organizētiem pūliņiem un atbildības par ekonomiskajām sekām katrā posmā. No katra atbilstoši viņa līdzekļiem, katram atbilstoši viņa vajadzībām. Tā ir utopija, kas noteikti izraisīs piemērotas kvalitātes preču un pakalpojumu trūkumu.
Tatjana Ždanoka
Priekšsēdētāja kungs, turpinot savus kolēģus, es gribētu runāt par cīņu pret diskrimināciju. Pirmām kārtām es gribētu pateikties Komisijai par tās drosmi nākt ar horizontālu pieeju direktīvas projektā par vienlīdzīgu attieksmi ārpus darba vietas. Mums jāņem vērā, ka dažas dalībvalstis joprojām bloķē šī nepieciešamā dokumenta pieņemšanu.
Tomēr Eiropas Parlamentam iespējams veikt uzlabojumus. Es nesaprotu, kāpēc ir atteikšanās izvēle privātpersonām attiecībā uz preču un pakalpojumu piegādi. Pašreizējā Rasu direktīvā nav iekļauta šāda atteikšanās izvēle. Diemžēl šajā projektā arī daudzkārtējai diskriminācijai netiek pievērsta atbilstoša uzmanība, tāpēc es ceru, ka mēs visi turpināsim strādāt ar šo direktīvu.
Jacky Hénin
Priekšsēdētāja kungs, nodzīvojušas 51 gadu no sava mūža ES iestādes tikai tagad atklāj sociālo dimensiju. Atklājums ir tikai relatīvs, jo sociālo jautājumu aizdomīgā kārtā nav starp Francijas prezidentūras prioritātēm; tas ir traucējošs iestādēm, kuras ir tik tuvas darījumu pasaule un kuras sajauc Eiropas Savienības tautu vispārējās intereses ar naudas tirgu privātajām interesēm, un tas ir atklājums, kuru neizbēgami mudināja Īrijas, Nīderlandes un Francijas "nē” balsojumi un daudzas sociālās kustības, kas atbalsta algu prasības Eiropas Savienībā.
Jā, Komisija un šī Parlamenta vairākums uzskata, ka viņi ir spiesti atzīt, ka Eiropas Savienību apdzīvo ne tikai akcionāri un patērētāji, bet arī darbaspēks, kura darbs rada Eiropas bagātību.
Rezultātā Komisija uzskata, ka tā ir spiesta izrakt direktīvu par Eiropas uzņēmumu padomēm un notraukt no tās putekļus: tā bija vērtīga iniciatīva, bet tās saturs ir trūcīgs. Eiropas uzņēmumu padomes jāpadara par īstu sociāldemokrātijas forumu, dodot darbiniekiem rīcības pilnvaras, kas viņiem vajadzīgas, lai ietekmētu savu darba devēju stratēģijas izvēles.
Jā, Eiropas Savienībai steidzami vajadzīga patiesa sociāldemokrātija, lai novērstu sliktu rīcību, piemēram, darba laika palielināšanu līdz gandrīz 70 stundām nedēļā.
Tātad darba ņēmēju dēļ rīkosimies ātrāk, daudz ātrāk.
Nils Lundgren
Priekšsēdētāja kungs, šajā sēdē mēs debatēsim par atjaunoto sociālo programmu, tūkstošgades mērķiem un turklāt daudz ko citu. Pēc pāris stundām mēs balsosim par kultūras programmām, organisko produktu marķēšanu un prasībām par nodokļu aplikšanas saskaņošanu, visi tie ir jautājumi, kuros Eiropas Savienībai vispār nebūtu jāiesaistās.
Šī politiskās varas koncentrācija nozīmē, ka valdošie attālinās no tiem, kurus tie pārvalda. Pilsoņu vidū pieaug sašutums. Valdošās aprindas ir spiestas veikt aizvien grūtākus pasākumus, lai izturētos nevērīgi pret cilvēku gribu. Būtu daudz labāk sagatavot ziņojumu par to, ko mēs saprotam ar terminu "subsidiaritāte” un pamatīgi debatētu par to. Mums tas jādara, pirms mēs mēģinām centralizēti reglamentēt, kā sociālajiem partneriem jāizturas 27 dažādās valstīs.
Manis paša valstī ir lielas dusmas par faktu, ka ES un tās tiesneši var atļauties kontrolēt darba tirgus sistēmas izveidošanu nevis to, kas izaugusi vērā ņemamas vienības valsts mērogā vidē pēdējos 70 gados.
Jana Bobošíková
Dāmas un kungi, ierosinātā direktīva par vienādas attieksmes principa ieviešanu, kas aizliedz jebkāda veida diskrimināciju ārpus darba vietas, ir lieks tiesību akts, par kuru mums vispār nav jādiskutē. Es gribētu norādīt, ka diskrimināciju jau aizliedz trīs ES direktīvas, ANO Pamattiesību un brīvību harta, ES Pamattiesību harta un ANO Konvencija par invalīdu tiesībām. Vienādu attieksmi arī nosaka Amsterdamas līgums un Lisabonas stratēģija.
Es gribētu arī norādīt, ka direktīva pieprasa divas ļoti bīstamas lietas. Tā pieprasa pozitīvu diskrimināciju, un tā pieprasa pierādījumu smaguma pārnešanas no prasītāja uz apsūdzēto principu. Tas ir pretēji Eiropas tiesiskajām tradīcijām un var izraisīt netaisnību un jaunas netaisnības.
Dāmas un kungi, es esmu pārliecināts, ka Eiropas Savienība joprojām ir demokrātisks un civilizēts apgabals, kur cilvēki ar reālām spējām saņem atzinību, un apgabals, kurš piedāvā palīdzīgu roku vājajiem. Tomēr cilvēku spējas, vai nu iedzimtas, vai attīstītas ar izglītības palīdzību, ir individuālas un atšķirīgas katrā personā un tādējādi loģiski nevienādas. Ja mēs mēģinām novērst šī veida nevienlīdzību ar tiesību akta palīdzību, tad mēs augstprātīgi neievērojam kultūras daudzveidību un kavējam sabiedrības dabisko attīstību un, tas ir pats ļaunākais, mēs nostādām vienlīdzību augstāk par izvēles brīvību. Tāpēc direktīvai par vienlīdzīgu attieksmi vispār nebūtu jārodas.
Juan Andrés Naranjo Escobar
Priekšsēdētāja kungs, komisār, Padomes priekšsēdētāj, dāmas un kungi, šī sociālā pakete varēs nest augļus un būt efektīva, ja mēs spējam saskaņot galveno iniciatīvu saturu. Acīmredzams, ka bezdarbs ir lielākais no visiem sociālajiem ļaunumiem, pret kuriem mums jācīnās. Tas visvairāk destabilizē sabiedrību un ir citu, mazāku ļaunumu sakne. Tāpēc labākā sociālā politika ir tā, kas palīdz radīt darbavietas.
Mums nekavējoties jāattālinās no kļūdainās dilemmas starp solidaritāti un konkurētspēju, jo tās nav nesaderīgas. Tomēr, lai izveidotu veselīgu, efektīvu sociālo politiku un izskaustu nabadzību, mums vajadzīga izaugsme un stabilitāte. Tādēļ mūsu sociālajam modelim vajag pieņemt jaunās īstenības noteikumus. Globalizācija nes arī izdevības: tie, kas pielāgojas, izrādās uzvarētāji, tie, kas to nedara - zaudētāji.
Eiropa nesaskaras ne ar klasisku izaugsmes krīzi, ne ar cikliskām problēmām, bet ar dziļām pārmaiņām; nākotnes paaudžu labklājība ir atkarīga no mūsu gudrības, pieņemot labus lēmumus šodien. Iedzīvotāju novecošanās un demogrāfiskā lejupslīde jau sasniegušas Eiropu; tās nav drauds, bet īstenība: acu pievēršana uz tām neko nelīdzēs.
Kādas atbildes mēs šodien varam dot uz daudzām tendences sekām? Ļoti maz. Piemēram, mums nav instrumentu vai stimulu, lai padarītu iespējamu elastīgu, plānotu pensionēšanos, kas ļautu mūsu cilvēkiem strādāt pēc vidējā vecuma, kurā cilvēki atstāj darba tirgu. Vienveidīga aizsardzības līmeņa sasniegšana pret diskrimināciju un atstumtību ir izšķiroša, bet milzums Eiropas Savienības tiesību aktu negarantē, ka diskriminācija ir tikusi izskausta; atbilstoši, darbu, lai izskaustu šo slikto sociālo praksi, vajag sākt skolās.
Neveiksmīgu mācību rezultātu un nepabeigtas skolas izglītības rādītāji ir mūsu laika traģēdija un var tiešām būt tāda nākotnē. Mums daudz kas atstāts pašplūsmā šajā jomā; tur mums jākoncentrē savi prāti, jākoncentrē pievienotā vērtība, ko Eiropas Savienība var dot, lai izbeigtu šo stāvokli un darītu tam galu.
Īsumā sakot, dāmas un kungi, mums nevajag atmest savu sociālo modeli, bet atjaunot to, piešķirot tam lielāku elastīgumu, lielāku mobilitāti un lielāku drošību tā, ka visneaizsargātākie netiek atstāti ceļa malā.
Stephen Hughes
Priekšsēdētāja kungs, es gribētu pateikties komisāram V. Špidla par faktu, ka mums vispār ir sociālā pakete, jo, kā es esmu teicis daudzreiz iepriekš, viņa uzdevums J.M. Barroso Komisijā nevar būt viegls.
Pakete pati par sevi faktiski ilustrē saspīlējumu J.M. Barroso Komisijā starp tiem no vienas puses, kuri grib turēties pie neoliberālas programmas neatkarīgi ne no kādām grūtībām, un tiem no otras puses, kuri redz steidzamu vajadzību padarīt Eiropu svarīgu tās pilsoņiem.
Mūsu cilvēkiem vajag būt pārliecinātiem, ka Eiropa ir daļa no risinājuma un nevis daļa no problēmas, kad runa ir par to jautājumu risināšanu, kurus izraisa globalizācija, demogrāfiskās pārmaiņas, klimata pārmaiņas un citi globālie izaicinājumi.
Ja mums to vajag darīt, man ir nepatīkami teikt, ka šī pakete vienkārši nav gatava uzdevumam. Tā ir skopa, pārāk maza pakete, pārāk vēlu. Pat labos elementus sabojā zināšanas par to, tieši cik nenovēlīgi tie tika iekļauti. Horizontālā direktīva cīņai pret diskrimināciju ir labs piemērs. Tā ir paketē, bet mēs visi zinām, tieši cik sīvi priekšsēdētājs J.M. Barroso pretojās tās iekļaušanai, līdz pat plkst. 11.
Eiropas uzņēmumu padomju direktīvas priekšlikums ir otra piemērs. Saturs ir ārkārtīgi vājš, ja to salīdzina ar agrāko Komisijas paziņojumu sociālajiem partneriem. Es domāju, ka neoliberālajiem spēkiem Komisijā un viņu sabiedrotajiem šeit vajag pamosties un atzīt īstenību, ar kuru mēs saskaramies. Daudzi miljoni no mūsu pilsoņiem dzīvo bailēs, nabadzībā un atstumtībā, un aizvien vairāk un vairāk tiem pievienojās J.M. Barroso gados.
Kopumā es to redzu kā novēlotu priekšsēdētāja J.M. Barroso mēģinājumu pārliecināt kreisos šeit, ka viņam ir sociālā sirdsapziņa, un ka viņu ir vērts atbalstīt otrajam Komisijas priekšsēdētāja pilnvaru termiņam.
Tiešām, mani nevar piemuļķot, un daudzus no maniem kolēģiem arī nevar piemuļķot. Kā es teicu, tā ir daudz par mazu un daudz par vēlu - daudz par vēlu, lai garantētu drošu to reto vērtīgo elementu ieņemšanu pirms vēlēšanām nākamajā gadā.
Priekšsēdētājs J.M. Barroso apvaino ne tikai šī Parlamenta kreiso prāta spējas, bet arī miljonu pilsoņu prāta spējas, kuri ir pelnījuši ko labāku.
Ona Juknevičien
Priekšsēdētāja kungs, Komisijas pirmā gada pārskats par Eiropas Globalizācijas fondu konstatē, ka palīdzēts vairāk nekā 13 000 liekajiem darbiniekiem astoņās dalībvalstīs. Sadalīti 3.7 % no pieejamiem fondiem. Acīmredzams, ka tas ir ļoti lēni.
Komisijas priekšlikumi ir vienkāršot procedūras, plaši sekmēt programmu, izplatīt labāko pieredzi un pagarināt palīdzības ilgumu, un es atzinīgi vērtēju šos pasākumus. Fonds tika nodibināts, lai parādītu solidaritāti ar globalizācijas dēļ bankrotējušo sabiedrību liekajiem darbiniekiem. Tādēļ vissvarīgāk ir, ka šie fondi sasniedz reālus cilvēkus, kuriem vajadzīga palīdzība. Tie nedrīkst tikt sadalīti starp starpniekiem, apmācītājiem vai brošūru izdevējiem. Viena gada laikā mēs uzzināsim, kādi ir faktiskie rezultāti. Nevis cik daudz naudas ir sadalīts, bet cik daudz lieko darbinieku atraduši jaunas darbavietas.
Es aicinu Komisiju un dalībvalstis noteikt pienācīgus kritērijus un robežvērtības, lai novērtētu sasniegtos rezultātus. Mums jānodrošina Eiropas Savienības budžeta efektīvs izlietojums.
Ewa Tomaszewska
Priekšsēdētāja kungs, es esmu apmierināta, redzot, ka jaunajā sociālajā programmā iekļauts Eiropas Uzņēmumu padomju direktīvas pārstrādātais variants nākotnes darbību paketē.
Mēs nesen debatējām par problēmām, ko izraisīja precizitātes trūkums direktīvas noteikumos, kuras nolūks bija nodrošināt darbinieku tiesības uz informāciju un apspriešanos. Direktīva par nepilnu darba laiku un par cīņu pret nabadzību starp strādniekiem pilna laika nodarbinātībā arī ir ārkārtīgi svarīga. Es ceru uz uzsvaru uz jaunu cilvēku stāvokli, viņu pieeju izglītībai un veselības aprūpei un viņu atstumtības novēršanu. Nākotnes darba ņēmēju profesionālā mobilitāte ir viņu iespēja dzīvē, bet tā ir arī iespēja ekonomikai. Uzsvars uz pacientu tiesību aizsardzību ir pamatprasība sabiedrības veselības nodrošināšanas aizsardzībā. Tomēr zaļā grāmata par veselības nozares darbiniekiem, kuru mēs gaidām, būs svarīga šo pasākumu īstenošanā.
Ilda Figueiredo
Priekšsēdētāja kungs, šī tā dēvētā sociālā pakete tikai sēj ilūzijas attiecībā uz sociālās nevienlīdzības nopietnību, kas ietekmē apmēram 80 miljonus cilvēku, kuri dzīvo nabadzībā, tostarp aizvien pieaugošos trūcīgi apmaksāto darba ņēmēju miljonus ar nedrošām darbavietām un miljonus bezdarbnieku, kamēr turpinās ekonomisko un finanšu grupu skandalozā peļņa un multinacionālas pārvietošanas.
Šī stāvokļa reālie iemesli netika ievēroti - neoliberālās politikas iemūžināšana, kuru intensificētu ierosinātā veselības pakalpojumu direktīva, darbavietu elastīgums, kuru darba laika priekšlikumi pasliktinātu, un uzbrukums sabiedriskajiem pakalpojumiem un ražošanas nozarēm, kas ir stratēģiskas attīstībai.
Tādēļ mēs pieprasām īstu sociālo paketi, kas noraida jauno ierosināto darba laika direktīvu, sekmē darba dienas saīsināšanu, nezaudējot samaksu, atceļ stabilitātes paktu un liberālo Lisabonas stratēģiju, maina Eiropas Centrālās bankas kritērijus un nepareizo neatkarību, rada nodarbinātības un sociālā progresa paktu kā alternatīvu, veicina ieguldījumus un atbalstu mikro un mazajiem uzņēmumiem un sabiedriskajiem pakalpojumiem un respektē strādājošo cilvēku cieņu.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
Priekšsēdētāja kungs, komisār, Padomes pašreizējais priekšsēdētāj, "cilvēki ir tie, kas nosaka lietu vērtību”: tā sacīja senie grieķi. Tādējādi, ja cilvēki uzņemas atbildību ieviest šo paketi, ar kuru mēs šodien tikām iepazīstināti, ja viņi var saskaņot vecos pasākumus un priekšlikumus ar jauno, tad šie cilvēki faktiski netiks izmantoti kā resursi, bet būs aktīvs spēks kā darba devēji, darba ņēmēji, bezdarbnieki, tie, kas nodarbināti mazos un lielos uzņēmumos, vīrieši un sievietes, jaunie un gados vecākie. ES nebūs diskriminācijas pāri par demokrātiju un subsidiaritāti, urāpatriotiskās liekvārdības par to, kas ir pie varas, vai par pievienošanos labējam vai kreisajam spārnam, kā to šeit varēja dzirdēt. Man blakus ir mans kolēģis C. Őry, kurš man stāsta, ka viņa valstī sociālistu valdība cīnās pret sociālajiem pabalstiem.
Mēs tādēļ nevaram vainot globālo krīzi; mums jāskatās uz lietām pozitīvi. Mums jāstājas pretī mūsu pašu demogrāfiskajai krīzei vislabākajā iespējamā veidā. Atcerēsimies vecās apņemšanās, Barselonas lēmumu par ģimenes un profesionālās dzīves saskaņošanu, Eiropas Ģimeņu aliansi, Eiropas Jaunatnes paktu, kopējo imigrācijas politiku un mobilitātes pastiprināšanu izglītībā un apmācībā darbavietu mobilitātei. Jābūt respektam pret migrējošo darba ņēmēju daudzveidību, tradīcijām un valodu. Sociālajai diskriminācijai jāpretojas, un vājo un neaizsargāto un bērnu tiesības jāatbalsta, tā kā mēs Eiropas Savienībā esam par tām cīnījušies. Pret nabadzību jācīnās, tādēļ mēs veltīsim 2010. gadu cīņai. Mums jāstiprina mūsu reģionu sociālā un teritoriālā kohēzija, izmantojot dialogu, labo gribu un pārredzamību finanšu mehānismu izmantošanā.
Alejandro Cercas
Priekšsēdētāja kungs, komisār, ministr, es pievienoju savu balsi tiem deputātiem, kuri uzskata šo programmu kā soli uz priekšu, lai gan ļoti pieticīgu soli, kas skaidri ir ļoti tālu mūs atvirzījis no vajadzībām, ar kurām mēs Eiropā šodien saskaramies. Tādēļ, komisār, man diemžēl jāsaka, ka jūs maldījāties, paziņojot pirms brīža, ka šī programma izkliedē sabiedrības bažas. Sabiedrība ir nobažījusies, un tai ir ļoti pamatots iemesls tādai būt, saskaroties ar Eiropas Savienību, kura neatrisina pamatproblēma, par kurām sabiedrība uztraucas katru dienu.
Programmai ir ļoti nopietns nosaukums, programma 21. gadsimtam. Diemžēl tai viena īpašība, kas jau tikusi nosodīta: tā ir iekšējs kompromiss ar pretrunām Eiropā starp tiem no mums, kas grib vairāk Eiropas, un tiem, kas gribētu, lai te būtu mazāk Eiropas; tādēļ tā ir tukšas retorikas biezoknis un konkrēta satura tuksnesis. Eiropas kreisie ir apkopojuši tikai trīs direktīvas un diezgan kritiskos vārdos.
Vai tās ir Eiropas ambīcijas 21. gadsimtam? Nē, komisār. Debatēšana par sociālajām problēmām ir ne tikai mūsu ambīcija. Eiropas Savienībai, ne tieši Eiropai, vajadzīgas atbildes, un ir ļoti grūti iegūt šīs atbildes, ja, kā programma konstatē, tās jāatrod valstu līmenī. Dažas atbildes ir valstu līmenī, un jābūt citām atbildēm Eiropas Savienības līmenī; iekšējā tirgus veidošanai jāiet roku rokā ar noteikumiem, kuri piešķir tam cilvēcisku seju, kas novērš sociālo dempingu un kas īsteno ikkatru no pilnvarām, kas iekļautas Līgumos.
Ir jau ļoti labi debatēt par problēmām, bet labāk būtu tās atrisināt un neradīt jaunas problēmas ar tādiem pasākumiem kā darba laika direktīva.
Komisār, Eiropai vajag spēcīgākas iniciatīvas; Eiropai vajag daudz uzņēmīgāku programmu, lai tā būtu tuva sabiedrībai, un es ceru, ka nākamajās vēlēšanās, un tas nav pilnīgi retorisks jautājums, eiropieši, kas pieprasa citu politiku, piešķirs Eiropas politiķiem jaunu, sociālāku seju.
Sophia in 't Veld
Priekšsēdētāja kungs, es atzinīgi vērtēju ilgi gaidīto priekšlikumu par pretdiskriminācijas paketes pabeigšanu, kas nozīmē, ka mēs beidzot varam izbeigt tiesību hierarhiju. Eiropas Savienība, kurā daži eiropieši ir vienlīdzīgāki par citiem, cieta neveiksmi savā uzdevumā.
Es pilnīgi piekrītu Gérard Deprez viedajiem vārdiem: direktīvai vajadzīgs būtisks uzlabojums. Tā satur daudz par daudz izņēmuma klauzulas, kas rada risku, ka esošā diskriminējošā prakse tiks kodificēta, nevis izbeigta. Ģimenes tiesības un sabiedriskā kārtība ir un paliek valstu kompetencē, bet praksē tās tiek izmantotas - vai ļaunprātīgi izmantotas - kā iegansts diskriminācijai, galvenokārt pret homoseksuāļiem. Kauns, ka Komisija, šķiet, to piedod.
Reliģijas brīvība ir pamattiesība un tiesība, kuru es nikni aizstāvēšu, bet tā ir individuāla tiesība: tā nav kolektīva tiesība konkrētām grupām, kas dod tām tiesības diskriminēt un nepiemērot likumu.
Noslēgumā es gribētu piebilst, ka ironiskā kārtā šī pakete, šķiet, nodrošina augstāku aizsardzības līmeni pret diskrimināciju visu iemeslu dēļ, izņemot dzimumu diskrimināciju. Plaisa starp direktīvu par dzimumu diskrimināciju un šo direktīvu būs jāaizver.
Kyriacos Triantaphyllides
Priekšsēdētāja kungs, debates par sociālo paketi prasa mums būt kritiskiem, tā kā, nemaz nerunājot par piemērota laika izvēlēšanos, kas rada aizdomas par slēptiem plāniem, mēs arī pamatos nepiekrītam tās saturam.
Pakete parādījās laikā, kad pieauga reakcija un tautas neapmierinātība ar Eiropas sociālo seju. Mēs neesam vienīgie, kas to saka; neviens cits kā vien ES dati zīmē drūmu nākotnes ainu: tāds ir valdošais noskaņojums Eiropas pilsoņu, it īpaši jaunu cilvēku, vidū, un tas pastāvīgi kļūst sliktāks.
Laikam paketes mērķis ir atjaunot pilsoņu cerību pirms Eiropas Parlamenta vēlēšanām.
Mēs, kreisie, nevaram piekrist paketes saturam, tā kā tās leģislatīvie akti stiprina tirgus liberalizāciju, kā tas ir gadījumā ar ierosināto direktīvu par pārrobežu veselības aprūpi, kura pamatojas uz agrākajiem F. Bolkestein priekšlikumiem.
Tajā pašā laikā Komisijas priekšlikums par pārrobežu veselības aprūpi noved pie veselības segregācijas, kas balstās uz šķirām: bagātajiem un izglītotajiem tiek dota iespēja braukāt apkārt pēc veselības aprūpes, kur vien tā ir viņu labākajās interesēs.
Sociālākai Eiropai vajag plašāku filosofiju, nevis izziņot pasākumus, kas virspusēji skar iesaistītās problēmas un paliek ES šodienas rakstura šaurajās robežās.
Anja Weisgerber
Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Savienība ir vairāk nekā kopējais tirgus. Papildus tam, ka tā ir ekonomiska struktūra, Eiropa ir kopiena, kas pamatojas uz kopējām vērtībām. Es saprotu Eiropas Savienību kā atbildi globalizācijai. Globalizētā pasaulē konkrēta sociālā sistēma Eiropas līmenī nodrošina būtisku aizsardzību. Tā ir Eiropas sociālā modeļa ideja, un tā ir ideja, kuru es atbalstu.
Tomēr no otras puses mums jāgūst sekmes arī starptautiskajā konkurencē. Lisabonas stratēģijā mēs uzsveram savu mērķi attīstīt Eiropas Savienību par pasaules konkurētspējīgāko uz zināšanām balstīto ekonomisko sistēmu. Šim nolūkam mums visvairāk uzmanības jākoncentrē uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, jo tie ir ekonomiskās attīstības balsts.
Mums jāpiekrīt arī, ka ir pamatoti jautāt, kā mūsu noteikumi ietekmē šīs firmas. Pretdiskriminācijas politika ir labs piemērs. Nemaz nav jāsaka, ka es esmu pret diskrimināciju, bet pēc manām domām un pēc vēl citu 261 Eiropas Parlamenta deputātu domām visaptveroša pamatdirektīva nav pareizais ceļš uz priekšu; jo īpaši, tas nav pareizais ceļš, lai aizsargātu upurus. Mēs panāksim tieši pretējo un ticamāk atstumsim šos cilvēkus. Daudz tiesiskās nenoteiktības radīts dalībvalstīm un Eiropas Savienības pilsoņiem. Pašlaik neizlemtas ir daudzas Līguma pārkāpuma procedūras pret 14 dalībvalstīm par četru spēkā esošo direktīvu neīstenošanu. Pirmā lieta, kas mums jādara, ir jāīsteno spēkā esošie tiesību akti pirms jebkādu jaunu noteikumu radīšanas. Jauna pretdiskriminācijas direktīva vienkārši nesniegs mums skaidrību, ko komisārs V. Špidla solīja.
Jaunie noteikumi izraisa daudzus jautājumus. Kurš, piemēram, var pieprasīt tiesības uz brīvību no diskriminācijas reliģisko vai ideoloģisko uzskatu dēļ? Vai šīs tiesības attiecas uz scientiologiem vai labējā spārna ekstrēmistu grupu locekļiem? Katrā restorānā, vienalga cik mazā, tagad tiek pieprasīts, lai būtu ratiņkrēslu uzbrauktuve, lai garantētu nekavētu pieeju? Direktīvas projekts var paredzēt atbrīvojumu no nesamērīgiem pasākumiem, bet kā šādi pasākumi jānosaka - ar valsts likumu vai ar tiesas lēmumu? Neprecīzi, amorfi instrumenti kā pamatdirektīva ir nepraktiski un, vissvarīgākais, nepalīdz upuriem. Tāda nav Eiropas sociālā modeļa ideja. Tādā veidā tas nedarbosies.
Anne Van Lancker
Priekšsēdētāja kungs, komisār, ministr, tolaik es biju referente par sociālo rīcības plānu, ar kuru mūs iepazīstināja A. Diamantopoulou un kas tika pabeigts iepriekšējās Francijas prezidentūras laikā M. Aubry vadībā. Man bažīties liek tas, dāmas un kungi, kā sistemātiski noārdītas Eiropas Savienības sociālās ambīcijas. Pēc manām domām tam ir skaidri politiskie iemesli. Ievērības cienīgs ir tas, kā Komisija vienmēr uzsver, ka sociālajai politikai jāpaliek dalībvalstu jautājumam. Komisār, sociālā pakete satur ļoti interesantus darba dokumentus un paziņojumus, bet tikai četras leģislatīvas iniciatīvas. Tomēr patīkami, tas noteikti ir ļoti nepietiekams rezultāts! It kā sociālo tiesību aizsardzība, vienādu sociālo noteikumu radīšana vairs nebūtu Eiropas Savienības pienākums 27 valstu Eiropas Savienībā.
Kopā ar Eiropas Tautas partiju (EPP) un sociālajām organizācijām piedevām pie šīs sociālās paketes mēs sagaidām vismaz stingrākus tiesību aktus attiecībā uz darbā pieņemšanu, kas aizsargā sociālās tiesības, labākus tiesību aktus, lai likvidētu starpību algās vīriešiem un sievietēm, pamatlikumu, lai aizsargātu sociālos pakalpojumus un saistības cīņā pret nabadzību. Mums vajag īstu sociālo paktu ar saskaņotu redzējumu un nopietnās saistībām pret sociālo Eiropas Savienību tā, ka vismaz mēs parādām pilsoņiem, ka Eiropas Savienība ir vairāk nekā tikai tirgus. Es ceru, X. Bertrand, ka mēs tagad varam rēķināties ar Francijas prezidentūras atbalstu šajā cīņā.
Elizabeth Lynne
Priekšsēdētāja kungs, gadiem ilgi es esmu piedalījusies kampaņā ar citiem par visaptverošu pretdiskriminācijas tiesību aktu, lai pasludinātu ārpus likuma diskrimināciju pieejā precēm un pakalpojumiem personām ar invaliditāti un gados vecākiem cilvēkiem. Es zinu, ka nodarbinātībai jau aptverti visi iemesli, bet gadiem ilgi mēs esam solījuši rīcību un tad nekas nav noticis.
Šodien mēs varam teikt, ka mēs esam tuvu tam, lai pabeigtu šo tiesību aktu, kas aptver ne tikai vecumu un invaliditāti, bet arī dzimumorientāciju un reliģiju, kā es aicināju savā ziņojumā. Es gribētu pateikties Komisijai par tā izvirzīšanu un komisāram V. Špidla jo īpaši par viņa izturību. Mēs zinām, ka ierosinātais tiesību akts nav nevainojams, un mēs gribam redzēt grozījumus. Būtu bijis arī labāk, ja tas būtu pakļauts koplēmuma procedūrai. Bet, to pateikusi, es esmu iepriecināta, ka varu šeit stāvēt un sacīt, ka mēs beidzot esam ceļā, lai redzētu, ka pret visiem ES pilsoņiem ir vienāda attieksme.
Georgios Toussas
Priekšsēdētāja kungs, tā dēvētā "sociālā pakete”, ar kuru mūs iepazīstināja Eiropas Komisija, ir neizdevies mēģinājums mazināt sašutumu, kuru darba ņēmēju vidū izraisījusi Komisijas nepopulārā politika. Tai neizdodas apslāpēt šaubas par sevi un ES struktūru, kā to arī pauda skanīgais Īrijas "nē” balsojums.
Strādnieku šķiras cilvēki un trūcīgie nokļūst ugunslīnijā ES ilga, skarba un prettautiska uzbrukuma dēļ, kuras mērķis ir palielināt pašai savu karteļu ienesīgumu.
Strādnieku šķiras cilvēkiem un trūcīgajiem jāsamierinās ar stratēģiskas nozīmes sabiedrisko struktūru un pakalpojumu valsts kontroles atcelšanu un privatizāciju, koplīgumu slēgšanas pilnīgu sabrukumu, koplīgumu vājināšanu, plaši izplatītu elastdrošības ieviešanu, nodarbinātības pagaidu elastīgajām formām un F. Bolkestein direktīvas paplašināšanu, lai aptvertu veselības iestāžu nozari.
Padome nolēmusi iedalīt darba laiku aktīvajā un neaktīvajā segmentā. Tas piespiež darba ņēmējus strādāt 65 līdz 77 stundas nedēļā. Smaga un neveselīga darba ieviešana simtiem tūkstošu grieķu darba ņēmējus padara nederīgus.
Saskaņā ar formālajiem statistikas datiem no Eiropas Darba drošības un veselības aizsardzības aģentūras - Priekšsēdētāja kungs, lūdzu, pacietiet mani dažus mirkļus, tā kā informācija, ko es tūlīt sniegšu, ir ļoti svarīga. Ļaujiet man norādīt šādus datus: saskaņā ar formālajiem datiem ik pēc 4½ sekundēm kāds darba ņēmējs cieš negadījumā un ik pēc 3½ minūtēm kāds darba ņēmējs zaudē dzīvību. Katru gadu notiek 7 miljoni negadījumu...
(Priekšsēdētājs pārtrauc runātāju)
Manfred Weber
Priekšsēdētāja kungs, komisār, ministr, dāmas un kungi, ļaujiet man sākt ar divu jautājumu izskatīšanu no debatēm. Pirmkārt, Eiropas Savienību nepārvalda labējie, bet gan liberālie centristi un labējie. Man jānorāda, ka manis paša valstī bija sociāldemokrātu valdība, un pieci miljoni cilvēku bija bez darba, kad tā nolika savas pilnvaras. Šodien mums ir trīs miljoni bezdarbnieku, kas nozīmē, ka divi miljoni cilvēku šodien atgriezušies darbā. Tā ir reāla sociālā politika; tas ir sociālais progress.
Otrkārt, kā šī Parlamenta deputāts es personiski jūtu dusmas, kad mēs paši runājam tik slikti par savu Eiropas ideālu. Eiropa šodien ir sociāls projekts. Kad es domāju, ka vienotais tirgus rada miljonus darbavietu un dod cilvēkiem labklājību un labas izredzes un ka mūsu kohēzijas politika, mūsu Eiropas Sociālais fonds nodrošina mums miljardus, lai praktizētu solidaritāti Eiropas mērogā, lai būtu Eiropas solidaritātes modelis, man visi jāmudina par spīti visām mūsu problēmām atturēties no mūsu pašu projekta nomelnošanas.
Es gribētu veltīt īpašu uzmanību diskriminācijas jautājumam, jo mēs to izskatām Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejā. Visi noraida diskrimināciju. Tā indē mūsu sabiedrību, un Eiropas Savienībai jārāda piemērs cīņa pret diskrimināciju. Visi šajā Parlamentā, es ceru, atbalstīs šo uzskatu.
Tomēr var uzdot jautājumus. Pirmkārt, vai direktīva ir samērīgs pasākums? Jautājums par slogu mazajiem uzņēmumiem jau tika apskatīts.
Otrkārt, kā ir ar spēkā esošo tiesisko noteikumu īstenošanu? Jau veikts novērtējums uz papīra, bet kāds ir stāvoklis praksē attiecībā uz pašreizējo direktīvu piemērošanu? Šis jautājums jāuzdod, pirms tiek radītas jaunas direktīvas.
Treškārt, vai mums tiešām ir spraugas Eiropas Savienības tiesību aktos? Vai Eiropas Savienība vienīgā ir atbildīga par sociālo politiku? Visas ES dalībvalstis ir demokrātijas, un tām visām ir tiesiskai valstij raksturīgas struktūras. Tāpēc mums jājautā, vai Eiropas Savienībai ir spiedīga vajadzība būt smalkjūtīgākai, laipnākai un pārliecinošākai sociālās politikas sfērā. Vai mēs nevaram tikai paļauties vienreiz uz to, ka strādā subsidiaritāte un dalībvalstis spēj tikt galā ar pašām saviem uzdevumiem šajās darbības pamatjomās?
Andrzej Jan Szejna
Priekšsēdētāja kungs, sociālā Eiropa ir lielisks mērķis, un daudz jau ir paveikts, lai to sasniegtu. Tomēr pašreizējā nevienlīdzība un jaunie izaicinājumi, kuriem stājas pretī pasaule, rada pastāvīgas sociālās šķelšanās risku mūsu sabiedrībās daudzos līmeņos: starp bērniem no bagātām un trūcīgām ģimenēm, starp labi un ne tik labi izglītotajiem, starp vīriešiem un sievietēm, starp imigrantiem un tiem, kas bijuši eiropieši paaudzēm ilgi, starp personām ar dažādām dzimumorientācijām, dažādiem vecumiem vai dažādiem veselības stāvokļiem. Es varētu sniegt daudzus citus piemērus. Cīņa pret nevienlīdzību darbavietā un ārpus darbavietas mums ir pamatuzdevums. Eiropas Savienībai un dalībvalstīm jāreaģē uz reālajām vajadzībām, jārada reālas iespējas un jaunas cerības visu Eiropas Savienības pilsoņu interesēs.
Komisijas iniciatīvu jaunā pakete Eiropas sociālā modeļa jomā ir sen nokavēts un nepilnīgs papildinājums darbībām, kas veiktas valstu līmenī cīņā, lai uzlabotu Eiropas Savienības pilsoņu dzīves līmeni, nostiprinātu viņu tiesības un cīnītos pret diskrimināciju. Es ceru, ka jaunā direktīva par vienādu attieksmi, kuru mēs kā sociālistu grupa sen esam pieprasījuši, ļaus mums teikt, ka mēs patiešām cīnāmies pret visām diskriminācijas formām. Eiropas Uzņēmumu padomes direktīvas pārstrādātais variants, kura pašlaik pilda savu lomu kā sociālā dialoga instruments, ir pozitīvs elements sociālajā paketē. Mums joprojām jācīnās ar darba ņēmēju nepilnīgu aizsardzību drastiskajos pārstrukturēšanas procesos, kurus uzspiež globalizācija. Tiesību aktiem sociālajā politikā ir arī milzīga nozīme Eiropas Savienības un eiropiešu politiskajā atmodā un ticības atjaunošanā kopējam projektam, jo īpaši, ņemot vērā institucionālo krīzi un tuvojošās Eiropas Parlamenta vēlēšanas.
Jean Marie Beaupuy
Priekšsēdētāja kungs, ministr, komisār, ilgās un dzīvās debates, kādas mums bija par Eiropas Globalizācijas fondu, skan man ausīs līdz šodienai. Mūsu kolēģe deputāte R. Bachelot, ar kuru es strādāju pie šī fonda kopā ar J.L. Cottigny, pārliecināja mūs pieņemt dažus ārkārtīgi svarīgus lēmumus. Un ko mēs šodien redzam? Tikai 4 % no palīdzības, kas paredzēta budžetā šim Eiropas fondam, 2007. gadā tika sadalīti.
Jūs jau norādījāt, komisār, mutiski un rakstveidā, ka jūs plānojat pārskatīt kritērijus. Vai šī kritēriju pārskatīšana ir adekvāta, lai izšķirtu jautājumus? Nē, nav! Kad 96 % no šīs palīdzības netiek izmantota, mums tiešām jāuzdod pamatjautājums: vai mūsu mērķis, pieņemot šo lēmumu par Eiropas Globalizācijas fondu ir piemērots? Mēs saskaramies ar demogrāfiskajiem izaicinājumiem, kā jūs teicāt, un mēs saskaramies ar daudziem ekonomiskajiem izaicinājumiem, ņemot vērā globalizācijas, tehnoloģijas īstenību.
Es mudinu jūs, komisār, attiecībā uz Globalizācijas fondu, ne tikai pārskatīt kritērijus, bet arī skatīties uz pašu mērķi tam, ko mēs šeit darām.
Peter Liese
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es nevaru noslēpt savu vilšanos par Padomes un Komisijas paziņojumiem. Daudz vārdu tika teikts par Eiropas sociālo modeli, un daži no Komisijas priekšlikumiem aizgāja par tālu, pēc manām domām - mani kolēģi no manas politiskās grupas uzskatīja par svarīgiem vairākus jautājumus pretdiskriminācijas direktīvā. Kad runa ir par darba ņēmēju aizsardzībai paredzēta tiesību akta pamatelementiem, Padome un Komisija tomēr atkāpjas.
Pašreizējais priekšsēdētājs tomēr atsaucās uz kompromisu, ka pieņemts jūnijā par aģentūru un citu pagaidu darbu, bet tā vai citādi - es uzskatu, ka tas bija aiz kauna - Padomei un Komisijai izdevās pieņemt Darba laika direktīvu. Tas, ko Padome pieņēma jūnijā, man jāsaka, nekādā ziņā nav lieliska nodaļa Eiropas sociālā modeļa vēsturē. Pirms es nonācu Parlamenta sastāvā, es biju ārsts slimnīcas štatos, un es zinu, ka daudzi algoti ārsti un daudzi citi darba ņēmēji sākotnēji bija apmierināti, ka Eiropas Tiesa nolēma, ka dežūras laiks ir darba laiks. Tomēr es zinu arī, ka ir grūtības šī lēmuma īstenošanā un ka dežūras laiku var izsvērt, pamatojoties uz izsaukumu izmaksām un biežumu. Tas, ko Padome ir izdarījusi, proti, praktiski pilnīgi atcēlusi Eiropas Tiesas lēmumu un pat ignorējusi uzlabojumus, ko Komisijas priekšlikums panācis dažos agrākās tiesiskās nostājas aspektos, ir nepieņemami.
Mums vajag kompromisu, un šis Parlaments norādīja ceļu pirmajā lasījumā ar priekšlikumiem, tādiem kā koeficienta izmantošana. Bet, ja ārsts ir dežūrā slimnīcā, piemēram, un pacients dzīvībai bīstamā stāvoklī var ierasties jebkurā brīdī, to nevar uzskatīt par atpūtas laika posmu, kas būtu iespējams saskaņā ar Padomes kompromisu. Tātad šeit vajadzīgs turpmāks uzlabojums, citādi visas debates par Eiropas sociālo modeli būs veltīgas.
Evangelia Tzampazi
Priekšsēdētāja kungs, Padomes pašreizējais priekšsēdētāj, komisār, dāmas un kungi, pašreizējie ekonomiskie un sociālie apstākļi prasa pastiprinātu sociālo Eiropu. Ievērojot to, ka 16 % no šodienas Eiropas Savienības iedzīvotājiem stāv rindā pēc maizes, diskriminācija joprojām ir acīmredzama un vispārēji plaši izplatīta.
Ekonomiskā politika palielina bezdarbu un nedrošību, padziļina pilsoņu uzticības krīzi Eiropas Savienībai un tās izredzēm par sliktu. Šajā kontekstā atjaunotā sociālā programma ir solis uz priekšu sociālās likumdošanas jomā pēc ilga inerces laika posma.
Tomēr tikai trīs no lielā daudzuma priekšlikumu ir juridiski saistoši, kamēr pārējie ir ieteikumi un neleģislatīvi paziņojumi. Tāpēc mēs nonākam pie slēdziena, ka jaunajai sociālajai paketei būs ierobežota ietekme uz Eiropas Savienības pilsoņiem.
Nodomi ir labi, kā to var redzēt no jaunā direktīvas projekta pret diskrimināciju. Tas ir svarīgs panākums sociālistu grupai Eiropas Parlamentā, tā kā tā atbalstīja priekšlikumu par horizontālu direktīvu, lai izbeigtu hierarhisko sistēmu Kopienas aizsardzībā pret diskrimināciju. Tomēr jaunajai sociālajai programmai, šķiet, trūkst ambiciozu mērķu un skaidrības un ir nopietni trūkumi.
Šī iemesla dēļ nepieciešami skaidri politikas pasākumi, strauji pieaugošās nevienlīdzības apturēšana un dzīves un darba apstākļu uzlabošana.
Viktória Mohácsi
Priekšsēdētāja kungs, komisārs savā runā skaisti rezumēja savas cerības, bet mums pieejamie dokumenti to neatspoguļo. Te ir maza, niecīga semantiska problēma: diskriminācija nav jāsauc par iespēju paplašināšanu. Es runāju tikai par romu bērnu segregāciju četru gadu garumā. Papildus tam, puse no mūsu bērniem, vairāki miljoni romu bērnu, ir klasificēti kā invalīdi. Kas tas ir, ja ne diskriminācija? Segregācijas temata izlaišana, radot horizontālo direktīvu, ir nepiedodams noziegums. Komisārs J. Barrot arī jāiesaista darbā, un Parlamenta prasības arī nedrīkst neņemt vērā! Mēs gribam vismaz četrās rezolūcijās romu integrācijas paketi ar tiesību aktiem un budžetu un grupu, lai koordinētu Komitejas jebkuru nākotnes programmu efektīvas īstenošanas interesēs. Komisārs V. Špidla nevar atrisināt šo jautājumu viens pats. Paldies.
Iva Zanicchi
Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi, dokuments par sociālo paketi, ar kuru jūs tikko iepazīstinājāt, ir liels izaicinājums Eiropas Savienības attīstībai Lisabonas stratēģijas kontekstā, kuru Eiropas lēmumu pieņēmēji pieņēma kā pamatnostādnes noderīgam un neapturamam procesam ar mērķi integrēt, modernizēt un attīstīt mūsu kopējās mājas.
Pakete satur pasākumus nodarbinātības, sociālo lietu, izglītības, jaunatnes, veselības, informācijas sabiedrības un ekonomikas lietu jomās, visus pamataspektus, kas tieši ietekmē mūsu visu kā Eiropas pilsoņu ikdienas dzīvi un kam tāpēc jābūt pamatīga, saskaņota un galvenokārt pārredzama pētījuma priekšmetam.
Kā Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas locekle es gribētu uzsvērt šī priekšlikuma svarīgumu un vajadzību pēc tā, kurš ķeroties pie tikko minētajām jomām, veic vispusīgu mēģinājumu aptvert, pārbaudīt un atrisināt tematus, tādus kā demogrāfiskās pārmaiņas, globalizācija un cilvēka faktora svarīgums.
Es esmu apmierināta, ka Komisija plāno pārskatīt Direktīvas Nr. 92/85 un 96/39 attiecībā uz grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu, tā kā tas ir solis, lai uzlabotu ģimenes dzīves kvalitāti visām tām sievietēm, kurām vienlaikus ar rūpēšanos par ģimeni jāsaskaras darba pasauli katru dienu.
Es gribētu, lai Komisija atbild uz pāris jautājumiem saistībā ar cīņu pret nabadzību - un es nerunāju šeit par trešās pasaules nabadzību, bet par nabadzību Kopienas robežās - problēmu, kas katru gadu iegūst aizvien draudīgākus apmērus, ietekmējot ikvienu Eiropas Kopienas locekli. Saistībā ar to es gribētu jautāt, kādu konkrētu metodiku Komisija izmantos, lai atrisinātu problēmu, kas gadu no gada, kā es teicu, sistemātiski nomoka Eiropas ekonomikas un tā rezultātā tieši ietekmē miljonu Eiropas Savienības pilsoņu dzīves līmeni?
Otrkārt, es gribētu zināt - un kā sieviete es jūtos tieši iesaistīta šajā lietā - kādu rīcību Komisija plāno veikt pret diskrimināciju pret sievietēm, kura sabiedrībā joprojām pastāv, pat 2008. gadā, jo īpaši nodarbinātības jomā un konkrēti attiecībā uz algām? Kādus konkrētus pasākumus var veikt, lai izbeigtu šo nelīdzsvarotību?
Noslēgumā es gribētu pateikties komisāram V. Špidla par viņa darbu šī dokumenta sagatavošanā. Es gribētu pateikties Padomes pārstāvjiem un vēlreiz es gribētu uzsvērt šīs sociālās paketes svarīgumu pārstrādātās sociālās programmas kontekstā.
Jan Cremers
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, ministr, komisār, tāpat kā atzīstami vērtējamie priekšlikumi pretdiskriminācijas un pārrobežu veselības aprūpes jomā, Komisijas sociālā programma satur ilgi gaidīto priekšlikumu par Eiropas Uzņēmumu padomēm. Komisija ir arī pret direktīvas par norīkošanu darbā pārskatīšanu, direktīvas, kas nonākusi kritikas ugunīs pēc dažiem ļoti pretrunīgiem Eiropas Tiesas spriedumiem. Es gribu īsumā pieskarties abiem tematiem.
Pirmkārt, Eiropas Savienības darba ņēmēju tiesības iegūt informāciju un apspriesties. Mēs visi zinām, kāda šeit ir problēma. Pārāk maz pakļaušanās likuma prasībām (tikai vienai no trim attiecīgajām firmām ir Eiropas Uzņēmumu padome), informācijas un apspriešanās tiesības nav pietiekami reglamentētas un šeit ir iespēju trūkums. Man ļoti žēl, ka Komisija nav ierosinājusi sodu politiku par nepakļaušanos likuma prasībām. Pēc manām domām arī papildnoteikumi atpaliek no tā, kas ir vēlams un par ko panākta vienošanās labos paraugos, proti, vairākas regulāras sanāksmes gadā, kuras var vienkārši sarīkot ar nepieciešamo apmācību un atbalstu. Viena sanāksme gadā nav daudz vairāk nekā simboliska politika un sociālās apspriešanās uzņēmumā ir pārāk svarīgas tam.
Otrkārt, Direktīva par norīkošanu darbā. Pirmajā Eiropas Tiesas ierobežojumā attiecībā uz spēkā esošajiem darba apstākļiem dalībvalstī, joprojām šķita, ka būs politikas maiņa Eiropas tiesībās, ko ierosinājusi Eiropas Tiesa bez Eiropas likumdevēja atbalsta. Pēc Luksemburgas lietas ir skaidrs, ka Komisija arī tīšām tiecas demontēt direktīvā esošos principus. Tas, kas reiz bija iecerēts kā direktīva, lai aizsargātu darba ņēmējus pret ekspluatāciju un negodīgu konkurenci pārrobežu pakalpojumu piegādē, Eiropas Tiesas un Komisijas dēļ kļuvis par draudu dalībvalstī piemērojamiem pienākumiem attiecībā uz darba apstākļu ievērošanu. Komisijai vajag atkal pieņemt savu leģislatīvo atbildību šajā jomā un nodrošinātu, ka nākotnē dalībvalstis paliek spējīgas piemērot savus vispārīgi piemērojamos noteikumus par nodarbinātības tiesībām un koplīgumiem.
Evelyne Gebhardt
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Man ir tikai saraksts ar uzdodamiem jautājumiem. Kāpēc tik maz un tik vēlu? Kāpēc mēs pagājušajā septembrī paziņojām, ka 2008. gads būs sociālas Eiropas gads, bet neuzskatām sociālo labklājību par vienu no Padomes prezidentūras prioritātēm? Kāpēc labējie sāka tādu ilgstošu cīņu pret sociālajām tiesībām Pakalpojumu direktīvā, ja viņi paši sevi šodien pasniedz kā patiesus sociālā taisnīguma aizstāvjus? Kāpēc mana komiteja jūlijā balsoja pret Benoit Hamon ziņojumu un par Małgorzata Handzlik ziņojumu - gluži pretēji tam, kas šodien šeit tika pateikts? Kāpēc tas viss ir noticis?
Lūdzu, esiet godīgi un pastāstiet, ko jūs patiešām darāt, un nestāstiet sabiedrībai pretējo. Man jums to vienkārši jālūdz darīt, tas ir tiešām svarīgi. Taču kāpēc jūs ievērojat šādu politiku? Tikai un vienkārši tāpēc, ka jūs, labējie, esat pieņēmuši nepareizo filozofiju. Jūs pieņemat, ka cilvēki ir, lai kalpotu ekonomikai. Mēs, sociālisti, uzskatām pretēji, proti, ka ekonomika ir, lai kalpotu cilvēkiem, un mums ir atbilstoši jāveido sava politika.
Gabriela Creţu
(RO) Es cerēju, ka šie priekšlikumi veicinātu sociālās plaisas mazināšanu starp Eiropas pilsoņiem. Diemžēl šī pakete mums liek ieraudzīt vēl vienu plaisu, proti, starp labiem nodomiem un nepieciešamajiem instrumentiem, lai tos īstenotu.
Tas notiek arī tajās jomās, kur ir spēkā kāda Eiropas regula, kas pieprasa dalībvalstu rīcību.
Piemērs ir diskriminācija pret sievietēm atalgojuma ziņā darba tirgū Šajā jomā pastāv tiesību akti, ir atkārtoti uzņemtas saistības, tomēr situācija pēdējo astoņu gadu laikā nav it nemaz uzlabojusies. Pat pieņemot, ka darba devēji ir sapratuši saimnieciskās priekšrocības, maksājot atbilstošas algas, un savus juridiskos pienākumus, grūtības ir nepārvaramas. Nav sistēmas nediskriminējoša darba novērtēšanai, kas paredzētu kopējus kritērijus dažādu darbību salīdzināšanai. Bez tās princips par vienlīdzīgu samaksu par vienādas vērtības darbu paliek vienīgi ilūzija, tāpat kā plaisas samazināšana šajā nozarē.
Darbu klasifikācijas sistēmas ir nepilnīgas, ja vien tās vispār pastāv. Mums jau ir Tiesas nolēmumi, kuros atzīts, ka, par pamatu izmantojot fizisku darbu, tiek ignorētas dažādas darbam nepieciešamās spējas un notiek diskriminācija.
Atklātas koordinācijas metodei ir slavējami sociālie mērķi, taču kopējo rādītāju sarakstā trūkst pat to rādītāju, ar kuriem novērtē dažus no šiem mērķiem.
Secinājums ir bēdīgs - intereses trūkums par dzimumu jautājumiem nozīmē tikai to, ka trūkst politiskās gribas īstenot efektīvus kopējus noteikumus darba tirgū.
Donata Gottardi
(IT) Priekšsēdētāja kungs, ministra kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi! Par spīti visām analīzēm un pētījumiem, arī attiecībā uz pretdiskriminācijas direktīvu pareizu transponēšanu, galvenie elementi vēl joprojām ir efektivitāte un inovācija.
Kā gan var būt iespējams izveidot paredzēto tā dēvēto "horizontālo direktīvu”, kas šobrīd nav nekas vairāk par aizsardzības palielināšanu vairākās jomās ārpus darbavietas, ja uz jautājumu par pozitīvu rīcību vēl joprojām raugās no viedokļa, kā aizsargāt neaizliegtus pasākumus, nevis meklēt jaunus pasākumus?
Ir maza - taču pārāk neredzama - progresa zīme aicinājumā atjaunot vispārējās saistības šajā jomā, kurš beidzas ar aicinājumu labāk piemērot instrumentus, kas veltīti romiem, it kā atsaucoties uz kaut ko, ko mums nav izdevies sasniegt. Vai mēs šobrīd rakstām tikai retoriski? Šajā kontekstā baidos, ka mēs to tiešām darām! Piemēram, šajā posmā šķiet bezjēdzīgi uzdot Komisijai jautājumus un izcelt diskriminācijas gadījumus vai gadījumus, kad valsts vai vietējie tiesību akti nedarbojas efektīvi.
Pārāk bieži, patiesībā gandrīz vienmēr, atbilde attiecas tikai uz pastāvošajiem Eiropas tiesību aktiem par aizsardzību: svaigs ūdens, nekāda progresa, klusums! Neraugoties uz to, mēs debatējam par vienlīdzīgas attieksmes kardinālo principu un es runāju par strādniekiem, kas tiek sūtīti darbā uz citām valstīm.
Iespējams, jaunā sociālā programma ir labs pasākums, taču ierosināto tematu pakete vairāk atgādina saliekamo attēlu spēli, kuras kartītes vēl nav saliktas čupiņā pēc Parlamenta pilnvaru termiņa beigām, kā laikā tika izpildīti tie pasākumi, kuru mērķis bija patiesi novatorisks projekts. Runājot par diskrimināciju un stereotipiem, ministra kungs, lūdzu, pateicieties savam priekšsēdētājam par vienādo balsu skaitu.
Richard Falbr
(CS) Priekšsēdētāja kungs! Ņemot vērā to, ka vārdi "pārāk maz un pārāk vēlu” ir jau teikti daudzas reizes, vērtējot sociālo paketi, es tai sniegšu savu novērtējumu: no ziloņa ir izpūsts ods. Mans jautājums ir šāds: "Ko jūs esat darījuši četrus gadus?” Jūs esat izvirzījuši sociāli nepieņemamus priekšlikumus, kā kulminācija bija Darba laika direktīva, ko tik ļoti cildināja Padome un Komisija. Tā rezultātā nav citas iespējas kā vien ierosināto sociālo paketi, neskatoties uz tās pozitīvajiem aspektiem, uzskatīt par propagandu, kuras mērķis ir piestiprināt Eiropas Komisijai birku "sociāls” Lielākā daļu priekšlikumu vispār nav nepieciešams pārrunāt, tāpēc tas nav nekas cits kā sagadīšanās. Ir diezgan viegli sludināt, ka kopējais tirgus kalpo cilvēkiem un nevis cilvēki kalpo tirgum un ka tad, ja jānosaka saistoši noteikumi uzņēmumu uzvedībai tirgū, ir jānosaka arī obligāti noteikumi attiecībā uz ES darbinieku amatiem, minimālajām algām, kas izteiktas kā visu dalībvalstu vidējo algu procentuāls skaitlis, jāparedz vienāda attieksme un vienādas algas darbiniekiem, kas strādā citās valstīs. Pietiek paziņot, ka Savienība atbalsta to, ka tiek ievērotas Starptautiskās Darba organizācijas konvencijas par maksimālo darba laiku, arodbiedrību biedrošanās brīvību un darba koplīgumu slēgšanu.
Sāncensība starp dalībvalstīm attiecībā uz to, kurai ir viszemākie nodokļi un algas un vismazākā pārredzamība no arodbiedrību viedokļa laimīgi turpināsies, un atklātās koordinācijas metode ir tikai vēl viens neefektīvs veids, kā risināt kaut ko, ko neviens nevēlas darīt. Tiem, kas kritizē Francijas prezidentūru, es gribētu pateikt: "Pagaidiet līdz Čehijas prezidentūrai. Jūs vēl neko neesat sapratuši.” Pirms dažām nedēļām priekšsēdētājs uzlika veto tiesību aktam, ar ko aizliedza diskrimināciju, sakot, ka tas ir lieks.
Karin Jöns
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Es esmu spiests teikt, ka šī sociālā programma uz mani neatstāj nekādu iespaidu. Tajā nav kārtīgi iztirzāts neviens jautājums. Tas noteikti nevar būt nopietns mēģinājums reformēt Eiropas Uzņēmumu padomes, jo tajā nav paredzēts ne vairāk sanāksmju, ne sankciju mehānismu pārkāpumu gadījumā. Tikpat nepieņemami ir tas, ka pilnībā nav vēlmes reformēt Direktīvu par norīkošanu darbā.
Komisāra kungs! Skaidras nostājas trūkums par darba laiku sociālajā programmā ir vēl viens pierādījums tam, ka šī Komisija arī neatsakās no idejas par 65 darba stundu nedēļu. Tam vairs nav sakara ar Eiropas sociālo modeli, uz kuru tiecas mana grupa un kuru mēs, sociālisti, cenšamies izveidot.
Es vēlos arī pateikt Padomei, ka tas, kā jūs pakļaujat pārvaldību un darba organizāciju spiedienam - pieklājīgi izsakoties - uz Eiropas Uzņēmumu padomēm, nav paciešami.
Mana grupa šajā šarādē nepiedalīsies. Ja Eiropas darbaspēks pilnībā neuzgriezīs muguru Eiropas Savienībai, mums tam jāsniedz labāka aizsardzība pret globalizācijas ietekmi, un mēs nedrīkstam tērēt laiku, bruģējot ceļu kopīgiem starpvalstu nolīgumiem algu jautājumos.
Monica Maria Iacob-Ridzi
(RO) Es vēlētos sākt diskusiju par dažām idejām saistībā ar likumdošanas paketi sociālās Eiropas programmā.
Es ļoti augstu vērtēju Eiropas Komisijas iniciatīvas šajā jomā un tās iniciatīvas, kas atspoguļotas tās paziņojumā ar nosaukumu "Uzlabot prasmes 21. gadsimtam. Programma Eiropas sadarbībai skolu jomā”.
Papildus šīm iniciatīvām es vēlētos ierosināt Eiropas Komisijai sākt izmēģinājuma projektu, lai izveidotu Eiropas stipendiju bērniem ekonomiski un ģeogrāfiski neizdevīgos reģionos.
Eiropā 19 miljonu bērnu un jaunu cilvēku dzīvo nabadzībā un ik gadu 6 miljoni pamet vidusskolu. Piemēram, Rumānijā saskaņā ar Eurobarometer pētījumu tikai 5 % jaunu cilvēku lauku apvidos un kalnu vai izolētos reģionos ir iespēja apmeklēt augstākās izglītības mācību iestādi. Šis procentuālais daudzums ir ļoti tāls no Eiropas Savienības mērķa panākt, ka 85 % jaunu cilvēku ir piekļuve augstākajai izglītībai.
Dalībvalstīm trūkst nepieciešamo finanšu līdzekļu šo satraucošo situāciju pašām labot. Tāpēc Eiropas Savienībai ir jācīnās ar jebkuriem iespējamiem līdzekļiem, piemēram, likumdošanu, fondiem, Eiropas politiku, lai veicinātu visu jauno cilvēku iespējas un piekļuvi izglītībai.
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētāja kungs! ALDE grupas līderis Graham Watson saka, ka darbs ir vislabākā sociālā labklājība. Diemžēl Eiropā ir pārāk daudz miljonu cilvēku, kas strādā par mazāku atalgojumu, nekā viņi varētu saņemt, ja viņu valstī valdītu sociālā labklājība. Nabadzīgie un slikti atalgotie cilvēki mirst jaunāki, cieš no fiziskām un garīgām kaitēm, biežāk tiek hospitalizēti, biežāk nonāk cietumā, tiek izslēgti no pilnīgas līdzdalības sabiedrībā, viņiem tiek liegta pilnīga kultūras, pilsoniskā, sociālā un arī droša dzīve, un viņu bērni lielākoties ir nolemti tam pašam izstumtības ciklam, ja vien mēs, politiķi, ievērosim sociālo politiku un ekonomikas politiku, kas būs integrētas un savstarpēji saistītas. Pret cilvēkiem ir jāattiecas kā pret pilsoņiem, nevis ekonomiskām vienībām.
Vai šajā programmā tas ir panākts? Diemžēl nē. Ar šo es necenšos noliegt pozitīvos elementus, piemēram, horizontālo direktīvu par diskrimināciju. Tāpat es arī necenšos noliegt, ka Komisārs Vladimír Špidla ir smagi cīnījies naidīgā vidē, lai panāktu šīs paketes apstiprināšanu. Mēs ar viņu sadarbosimies, lai to uzlabotu. Komisijai un Padomei ir deviņi mēneši, lai pierādītu savus labos nodomus attiecībā uz sociālu Eiropu. Pēc tam cilvēki teiks savu spriedumu.
Mieczysław Edmund Janowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Šodien mēs pārrunājam ļoti svarīgus jautājumus par nodarbinātību, sociālajām tiesībām un veselības aizsardzību. Šiem visiem tematiem ir aspekti saistībā ar ģimeni, sabiedrības pamatvienību. Tie attiecas arī uz cilvēkiem ar īpašām vajadzībām, pensionāriem, kā arī uz pašu sāpīgo bezdarba problēmu. Pareizas proporcijas izveidošana starp atalgojumu un darbu kopā ar cienīgu sociālo nodrošinātību nav nekāds pakalpojums. Tas ir pienākums, ko mums uzliek mūsu rūpes par Eiropas nākotni. Finansējums, ko dalībvalstis piešķīrušas sociālajai politikai, ir jānovirza labāk, tāpat kā Eiropas Sociālā fonda līdzekļi.
Mūsu kontinents tagad ļoti strauji noveco. Bet vai mēs redzam nepilnības Eiropas politikā attiecībā uz ģimenēm? Kas mums ir sakāms par ģimeņu ienākumiem? Kur ir mūsu solidaritāte pret nabadzīgajiem? Es izmantoju vārdu "solidaritāte” apzināti laikā, kad mēs svinam solidaritātes kustības un arodbiedrību izveides 28. jubileju, kas veicināja Eiropā lielas pārmaiņas.
Maria Petre
(RO) Esmu priecīga, ka mēs šodien pārrunājam sociālās paketes atjaunošanu.
Eiropai nepieciešams sociāls progress - Eiropai kopumā ar vecajām un jaunajām dalībvalstīm. Apvienotā Eiropa risina tās pašas problēmas: demogrāfisko novecošanos, darbavietu skaita samazināšanos no globalizācijas viedokļa, nabadzību bērnu vidū.
Godātais komisār Vladimír Špidla! Vēlos paust atzinību par jūsu pieeju šim jautājumam attiecībā uz solidaritāti starp paaudzēm. Mums šajā jomā vajag jaunu stimulu, taču es tāpat atbalstu to, ka tiek atkārtoti uzsvērta ideja par solidaritāti starp reģioniem, jo tieši tur mēs varam visprecīzāk izmērīt sociālo kohēziju vai tās trūkumu.
Jan Andersson
(SV) Priekšsēdētāja kungs! Es atvainojos par novēloto ierašanos. Man vakar vakarā bija sanāksme Zviedrijā un es nupat ierados. Es nezinu, kas līdz šim ir pārrunāts, taču es gribētu sākt, sakot - ir dabiski, ka mēs paužam atzinību sociālajai paketei. Mēs domājam, ka ir nedaudz par vēlu un ka to varēja sākt agrāk šā termiņa laikā, bet vismaz tagad mums tā ir. Ir skaidrs, ka mērķi Eiropas Parlamentā ir nedaudz augstāki par tiem, kas ir iekļauti paketē, taču, neraugoties uz to, es vēlētos izcelt trīs pozitīvus elementus, pie kuriem mēs varam strādāt.
Personīgi es daudz strādāju ar Eiropas Kopienu Tiesas spriedumiem un to rezultātiem. Es atbalstu atvērtāko attieksmi, kādu šodien redzam Komisijā, piemēram, attiecībā uz forumu, kas tagad notiks. Es ceru, ka tas nesīs panākumus.
Vēl viena pozitīva lieta ir Starptautiskās darba organizācijas (ILO) Konvencija, kas ir arī saistīta ar Eiropas Kopienu Tiesas spriedumiem, jo dalībvalstis tiek mudinātas parakstīt ILO Konvenciju.
Treškārt, sociālās integrācijas programma, ar ko mūs iepazīstinās oktobrī, un cīņa pret nabadzību, izstumtību utt. Es ceru, ka mēs varēsim kopā veiksmīgi pie šiem jautājumiem strādāt. Tie ir neaptverami svarīgi.
Richard Corbett
Priekšsēdētāja kungs! Ja ir izveidots Eiropas līmeņa tirgus - mums tāds, un tas ir kopējais Eiropas tirgus - tad, protams, šim kopējam tirgum ir nepieciešami kopēji noteikumi, lai tas darbotos godīgi un efektīvi, ne tikai sociālajā jomā. Tāpēc mēs nosakām nodarbinātības standartus un ieviešam nodarbinātības likumus un noteikumus, lai aizsargātu darba ņēmēju tiesības - Darba laika direktīvu, veselības un drošības tiesību aktus, Bērna kopšanas atvaļinājumu direktīvu, kā arī informējam un konsultējam darbiniekus.
Tomēr Lielbritānijas Konservatīvā partija - un, kā redzu, šajā parlamentā nav neviena paša šīs partijas pārstāvja, lai to šobrīd pārrunātu - vēlas, lai Apvienotā Karaliste pilnībā atteiktos no Līguma sociālās sadaļas, ja viņi kādreiz Apvienotajā Karalistē nāktu pie varas. Vai viņi kādā brīdī ir iedomājušies, ka pārējā Eiropas Savienība pieņems, ka viena vienīga dalībvalsts atsakās no saistībām, ko mēs kopīgi izstrādājām Eiropas līmenī mūsu tirgus pārvaldīšanai? Vai viņi patiešām domā, ka šāda veida negodīga konkurence, pazeminot veselības un drošības standartus un ierobežojot darbinieku tiesības, būtu pieņemama? Protams, ka nebūtu! Lielbritānijas konservatīvie ir Lielbritānijas un Eiropas katastrofas recepte.
Xavier Bertrand
Padomes priekšsēdētājs. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi! Kaislīgas debates par sociālu Eiropu un tas, ka mums šīs debates notiek, ir pierādījums tam, ka mūsu domas sakrīt. Mūsu debates arī parāda, cik grūti ir šodien nošķirt sociālo jautājumu izskatīšanu Kopienas līmenī no politiskām debatēm valsts līmenī. Tas arī pierāda savā veidā, ka Eiropas integrācijas jomā mēs panākam progresu.
Daži cilvēki ir vērsuši apsūdzības pret prezidentūru. Es neiedziļināšos šo apsūdzību detaļās. Es neesmu šeit, lai strīdētos, bet gan, tāpat kā jūs, esmu šeit, lai virzītu sociālu Eiropu uz priekšu.
Vai sociāla Eiropa ir prioritāte Francijas prezidentūrai? Šāds jautājums ir uzdots. Skaidra atbilde ir "jā”, un, kā jūs labi zināt, šajā ziņā mūs visus vērtēs nevis pēc mūsu centieniem sākumā, mūsu sākotnējiem mērķiem, bet gan tikai pēc tā, ko esam sasnieguši. Mēs tagad zinām, ka ir lielāka iespējamība panākt šos rezultātus, kas ir pozitīvi un pozitīvi sociālai Eiropai. Esmu stingrs pragmatisma piekritējs.
Tad par šiem dažādajiem tematiem, kā priekšsēdētājs Nicolas Sarkozy teica savā uzrunā Parlamentam - uzņēmumu padomes, pagaidu darbs - mēs esam apņēmušies pabeigt pirmo, savukārt otrais pašreiz ir Parlamenta rokās, kā jau teicu. Un es saku vēlreiz - mums visiem būs uz īsu brīdi jāpieceļas kājās, lai mūs varētu saskaitīt. Es neiedziļināšos tādos jautājumos kā tas, vai konservatīva valdība varētu būt "sociālāka” nekā cita. Es tikai teikšu, ka es pats Francijā esmu darba attiecību un solidaritātes ministrs. Ja jūs vēlaties dalīties labklājībā ar citiem, jums vispirms šī labklājība jārada. Un kā jūs to radīsiet? Ar darbu. Labklājību rada tādā veidā. Es nevēlos arī pieminēt, ka toreiz 1993. gadā, kad tika izvirzīta slavenā Darba laika direktīva, tieši Francijas sociālistu valdība un sociālistu ministre Martine Aubry aizstāvēja šo direktīvu un atteikšanos no tās. Un ko mēs šodien darām ar šo slaveno direktīvu? Paraudzīsimies uz to reālistiski: vai tā atspoguļo vai neatspoguļo uzlabojumu pašreizējā situācijā, kurā mēs kā vakuumā nonāksim pēc 48 stundām? Atklāti runājot, ikviens to zina. Tikai ir svarīgi pateikt - kamēr šī direktīva ne obligāti ietver sākotnējo 1993. gada ideju, kas paredzēja likvidēt atteikšanās tiesības, tagad tā paredz struktūru un papildu garantijas šodienas, nevis vakardienas situācijai. Vai mēs tā varam teikt? Noteikti varam, jo es uzskatu, ka publiskām debatēm un politiskām debatēm jābūt pamācošām. Visas atteikšanās turpinās un tiek pienācīgi regulētas, jo mēs tagad zinām no tiesu prakses, ka galvenais jautājums ir pieprasījuma laiks. Vai arī mēs varam būt pragmatiski, uzskatīt, ka tajā atspoguļots progress, un pieņemt pārskatītu versiju, kas atrisinās dažus jautājumus un uzlabos stāvokli, kaut arī pašreizējais iznākums acīmredzami ne obligāti apmierinās ikvienu, un es atrodos izdevīgā situācijā, lai to novērtētu.
Tad vēl ir jautājums par Tiesas nolēmumiem. Nav runa par sprieduma novērtēšanu, nepavisam ne. Taču mums ir jāpalūkojas uz šodienas situāciju, ņemot vērā Tiesas spriedumus. Kāda ir jaunā juridiskā nostāja? Un mums ir jādzird to valstu viedokļi, kas ietekmi izjutušas visspēcīgāk. Esmu to pārrunājis ar saviem kolēģiem. Sociālajiem partneriem ir arī jāsniedz savs viedoklis par šo tematu un ne obligāti atsevišķi. Kopā būtu daudz labāk, lai mēs varētu pienācīgi izdarīt secinājumus. Saistībā ar to prezidentūra neizvirzīs šajās debatēs aizspriedumainas idejas. Vai šo direktīvu vajadzētu pārskatīt? Es šo jautājumu esmu dzirdējis vairākas reizes un ne tikai šajā parlamentā. Atbildei uz to, manuprāt, ir jārodas pēc šīm debatēm un ne obligāti to sākumā. Pretējā gadījumā tas nozīmētu, ka pastāv aizspriedumainas idejas, bet man tādu nav.
Attiecībā uz jautājumu par vispārējo interešu sociālajiem pakalpojumiem man šķiet, ka visas dalībvalstis vēlas saglabāt organizāciju vispārējo pakalpojumu kompetencei, kura katrai valstij ir īpaša. Taču skatīsimies patiesībai acīs - pastāv nesaskaņas attiecībā uz to, kas ir jādara Kopienas līmenī. Daži uzskata, ka subsidiaritāte ir vienīgā atbilde, savukārt citi domā, ka ir jābūt Kopienas juridiskajai struktūrai. Skaidrs ir tas, ka tas netiks nolemts steigā. Mūsu priekšlikums paredzētajiem pasākumiem Komisijā ir censties nodrošināt, ka šos jautājumus risina pienācīgi saskaņā ar Savienības laika grafiku.
Ir ierosināti daudzi citi aizraujoši temati. Attiecībā uz rīcību pret diskrimināciju prezidentūra ir solījusi virzīt jauno direktīvu uz priekšu. Tā izpildei, kā jums zināms, ir nepieciešama dalībvalstu vienprātība.
Daudzos gadījumos es esmu dzirdējis pieminam vārdu "pieejamība”. Tas ir vispiemērotākais, jo efektivitātei nepieciešama pieejamība. Mums par to šobrīd jābūt skaidrībai. Vai sociāla Eiropa spēj progresēt vai nē? Mana atbilde ir skaļš "jā”, un mums ir jāvirza sociāla Eiropa uz priekšu. Vai mēs jau neesam 2008. gadā? Mēs esam, es piekrītu. Vai ir par vēlu? Noteikti nav! Nekad nav par vēlu. Vai mums ir vēlēšanās virzīties uz priekšu? Acīmredzot, ir. Taču jautājums ir šāds: vai mēs grasāmies virzīt sociālo Eiropu uz priekšu kopā? Šeit, dāmas un kungi, mums visiem ir jāpieceļas kājās, lai mūs saskaitītu!
Vladimír Špidla
Komisijas loceklis. - (CS) Dāmas un kungi! Es domāju, ka debašu dziļums un aizrautīgums ir skaidri parādījis, ka sociāla Eiropa ir atsākusi virzīties uz priekšu. Debates ir pieskārušās veselai sērijai detalizētu problēmu, un es domāju, ka nav vajadzības reaģēt uz tām atsevišķi, jo turpmākās diskusijās būs iespējas sekot argumentiem un atrast atbilstošu līdzsvaru. Neraugoties uz to, es vēlētos atbildēt uz dažām lietām vispārīgāk.
Pirmkārt, saskaņā ar šo programmu - tā kā tā ir tik visaptveroša - sociālā programma un sociālā politika tiek uzskatīta par sarežģītas politiskas pieejas izpausmi un par sarežģītas pieejas sekām veselā politikas virzienu sērijā. Tas acīmredzami ir galvenais jēdziens, sociālā politika nekādā gadījumā netiek pagrūsta malā, kā arī neviens no tās daudzajiem un bez šaubām interesantajiem un tehniskajiem aspektiem, kas tomēr ir skaidri marginalizēti.
Šī programma ir nolikusi sociālo politiku Eiropas politikas jomu centrā. Protams, rodas jautājums par to, vai šī programma - un, manuprāt, šīs šaubas vajadzētu pietiekami nopietni noraidīt - nav vienkārši tehniska politiska interese. Tā nav, jo pieeja tai tika formulēta pirms daudziem gadiem. Tā ir arī iekļauta daudzos Eiropas Komisijas dokumentos, kurus arī pārrunājis Parlaments. Tā nav saistīta ar nevienu nozīmīgu notikumu, kā, piemēram, bija Īrijas referendums.
Šī programma parāda, citu lietu starpā, ka Komisija ir bijusi izlēmīga, veidojot programmu kā procedūru, kas mēģina izmantot visus Eiropas Komisijai pieejamos instrumentus Eiropas līmenī, likumdošanā, atklātās koordinācijas metodi un visas citas metodes. Tāpēc tā satur ne tikai likumdošanas priekšlikumus, bet arī, protams, ierosinātos paziņojumus un priekšlikumus citiem dokumentiem.
Es vēlos uzsvērt, ka šī programma ir reālistiska saistībā ar iespējām, ko Eiropas Komisija var ietekmēt. Dažādie priekšlikumi, bez šaubām, tiks pārrunāti Parlamentā, un tos acīmredzami grozīs daudzos gadījumos, tomēr, neraugoties uz to, tie ir īsti priekšlikumi, par kuriem var diskutēt. Debates arī radīja šo domu, kaut arī daļēji - un es domāju, ka man uz to vajadzētu atbildēt - proti, ka priekšlikumi veselības aprūpes jomā ir sava veida rezerves durvis, kas ved uz Frits Bolkestein direktīvu veselības aprūpes jomā. Par to nav runa. Šiem priekšlikumiem nav paredzēts nodrošināt brīvu pakalpojumu sniegšanu, bet gan tie veicinās eiropiešu piekļuvi veselības aprūpei. Šie priekšlikumu, bez šaubām, ietver veselu sēriju ļoti smalku aspektu, un ir skaidrs, ka tos nopietni un padziļināti pārrunās, tomēr pamata tendence un sekas būs uzlabojums veselības aprūpē Eiropas pilsoņiem.
Vēl viena doma, ko es vēlētos uzsvērt, ir nabadzības apkarošanas ideja. Šī ideja par nabadzības apkarošanu ir skaidri formulēta, un šīs debates ir izvirzījušas jautājumu, ar kādām metodēm tas tiks darīts. Programmā nav pieņemts, ka būtu tikai viena efektīva metode nabadzības apkarošanai, bet gan tajā ir mēģināts risināt nabadzības problēmu no dažādiem aspektiem. Mēģinājums ierobežot skolu priekšlaicīgu pamešanu palīdz apkarot nabadzību. Mēģinājums atvērt piekļuvi mūžizglītībai palīdz apkarot nabadzību. Skaidri formulētais nodoms, ka pensiju sistēmās vajadzētu uzsvērt taisnīgumu un sociālo efektivitāti, arī palīdz apkarot nabadzību. Diskriminācijas jautājums un direktīvas par nediskriminēšanu arī ir veidi, kā apkarot nabadzību, jo piekļuves nodrošināšana cilvēkiem, kas ir ar īpašām vajadzībām, diskriminācijas novēršana attiecībā uz cilvēkiem, kas strādājot sasnieguši lielu vecumu, un citi pasākumi arī palīdz apkarot nabadzību.
Jautājums radās arī par vienlīdzīgām iespējām vīriešiem un sievietēm. Es vēlētos pateikt, ka citas direktīvas attiecas uz vienlīdzīgām iespējām vīriešiem un sievietēm, un, ņemot to vērā, nebija būtiski skaidri ietvert ierosinātajā direktīvā jautājumu par vīriešu un sieviešu vienlīdzību.
Notika arī debates saistībā ar ILO konvencijām. Es vēlētos skaidri uzsvērt, ka šī programma, bez šaubām, parāda, cik stipri Komisija un Eiropa ir saistītas ar koncepciju par pienācīgu darbu globālā līmenī. Tāpat kā direktīva, ar kuru tiks ieviests nolīgums starp darba ņēmējiem un darba devējiem jūrniecībā, tas ir skaidrs rādītājs tam, kāda ir Eiropas nostāja pret dažādajām ILO konvencijām. Visos dokumentos Eiropas valstis tiek aicinātas ratificēt visus dokumentus tik ātri, cik vien iespējams.
Dāmas un kungi! Šīs debates bija dziļas un brīžiem smagas. Es domāju, ka šīs debates parāda Eiropas sociālās politikas nozīmību.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks nākamās sesijas laikā kādā no Eiropas valstīm.
Rakstiski paziņojumi (142. punkts)
Petru Filip  
rakstiski. - (RO) Priekšsēdētāja kungs! Pēc parastajiem izteikumiem, saskaņā ar kuriem 2008. gads būs gads, kad tiks atjaunota sociāla Eiropa, tā dēvētā sociālā pakete atspoguļo likumdošanas iniciatīvu kopumu, kuru konverģence šobrīd vēl joprojām ir nodomu līmenī. Varbūt ir pienācis laiks mums stingrāk un rūpīgāk pieiet daudziem jautājumiem, kuru tiešā ietekme uz pilsoņiem ir lielāka nekā jebkad.
Šajos apstākļos mums ir jāuzņemas uzdevums nodrošināt nediskriminējošus dzīves un darba apstākļus visiem Kopienas pilsoņiem. Vispirms šajā sakarā atsākt diskusijas par Kopienas minimālajām algām šķiet ne tikai piemēroti, bet arī nepieciešami. Otrkārt, tas pats arī noder, lai radītu vienotus nosacījumus visās ES valstīs attiecībā uz Kopienas darba tirgu. Nav pareizi, ka pat mūsdienās vairāku ES valdību attieksme pret Eiropas pilsoņiem atšķiras atkarībā no šo pilsoņu valsts vai izcelsmes.
Tajā pašā sakarā nozīmīga šķiet Komisijas iniciatīva uzlabot redzamību un darba metodes ES stratēģijā par sociālo integrāciju un aizsardzību un konsolidēt tās mijiedarbību ar citām politikas jomām. Es ar prieku iepazinos ar Komisijas priekšlikumu horizontālai direktīvai par diskriminācijas apkarošanu jomās, kas nav saistītas ar nodarbinātību.
Lívia Járóka  
rakstiski. - (HU) Vienam no vissvarīgākajiem rezultātiem Eiropas Komisijas atjaunotajai sociālās politikas programmai jābūt atbilstošu tiesību atjaunošanai Eiropas romiem kā Eiropas pilsoņiem un viņu sociālās izstumtības pārtraukšanai. Man ir prieks, ka šajā dokumentā tas ir atbalstīts.
Programmā minētajās jomās romi atrodas ievērojami sliktākā situācijā nekā vairums sabiedrības attiecībā uz izglītību, nodarbinātību, dzīves apstākļiem, diskrimināciju un veselību.
Mūžizglītības programmas, kas dod romiem atbilstošas prasmes, un pašnodarbinātība varētu būt noderīgs līdzeklis cīņai pret bezdarbu.
Pretdiskriminācijas instrumenti ir jātransplantē valsts tiesībās, lai tie, kas cieš no diskriminācijas, varētu vērsties tiesās un valstu iestādes un par vienlīdzīgām iespējām atbildīgās iestādes varētu noteikt un piemērot sankcijas par pārkāpumiem.
Struktūrfondi varētu darboties daudz efektīvāk, samazinot romu sociālo izstumtību, taču, lai to panāktu, romu nevalstiskajām organizācijām ir jādod vismaz tiesības diskutēt, atlasot, plānojot, ieviešot un izvērtējot šo fondu finansētos projektus, un ir jāsāk īstenot programmas, lai nodrošinātu romu nevalstiskajām organizācijām visu nepieciešamo veiksmīgu priekšlikumu sagatavošanai.
Mēs ceram, ka sociālās politikas programma spēs sniegt piemērotas atbildes uz šiem jautājumiem. Es jūtu, ka ir svarīgi, lai mēs varētu pārrunāt šos jautājumus liela mēroga romu konferencē, ko organizē 16. septembrī, un es ceru, ka jautājums par romu sociālo integrāciju tiks ieviests Eiropas Padomes programmā gan atsevišķi, gan kā sociālās programmas daļa.
Sirpa Pietikäinen  
rakstiski. - (FI) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Komisijas sociālā pakete ir ilgi gaidītā reforma Savienības sociālās dimensijas veidošanai. Tāpat kā daudzi no maniem kolēģiem, es tomēr būtu vēlējusies, lai Komisija pieņem nedaudz drosmīgāku un mērķtiecīgāku pieeju saviem priekšlikumiem un reformām. Manuprāt, šīs paketes īpaši trūka tad, kad runa bija par sabiedrisko pamatpakalpojumu aizsardzību.
Tomēr pakete ietver daudzus labus priekšlikumus. Es īpaši vēlētos pateikties Komisijai par izlemšanu pēc ilgām pārdomām izveidot horizontālu pretdiskriminācijas direktīvu, kas aptver visus diskriminācijas cēloņus. Pilsoņi, kas saskaras ar diskrimināciju atšķirīgās formās un atšķirīgu iemeslu dēļ, nedrīkst saņem nevienlīdzīgu attieksmi. Horizontāla pieeja ir vienīgais reālais veids, kā garantēt vienlīdzīgu attieksmi pret visiem. Turklāt priekšlikums stiprināt Eiropas Uzņēmumu padomju lomu es vērtēju ļoti atzinīgi.
Priekšlikumam direktīvai par pacientu tiesībām starpvalstu veselības aprūpē, kas saņēmis salīdzinoši mazu publicitāti, būs redzama ietekme uz daudzu eiropiešu ikdienas dzīvi. Atveroties Eiropas robežām un palielinoties izdevībām veselības aprūpes sektorā, ir īpaši svarīgi noskaidrot, kurš ir atbildīgs par pacientu veselību un cik tālu šī atbildība sniedzas. Komisijas priekšlikums direktīvai ir atzinīgi vērtējams skaidrojums Eiropas noteikumiem.
Neraugoties uz trūkumiem, šī pakete noteikti ir solis pareizajā virzienā, un es ceru, ka Komisija turpinās īstenot centienus, lai uzlabotu sajūtu, kāda Eiropas pilsoņiem būs attiecībā uz sociālo nodrošinātību turpmākajos gados. Šajā sakarā es vēlētos mudināt Komisiju turpināt savus plānus sastādīt direktīvu par maternitātes atvaļinājuma pagarināšanu no 14 nedēļām līdz 18 nedēļām. Lai direktīva pēc iespējas drīzāk kļūst par nākotnes praksi! Tomēr man patiktu, ja Komisijas priekšlikums īpaši koncentrētos uz bērna kopšanas atvaļinājuma pagarināšanu un tādējādi uzlabotu abu vecāku tiesības un iespējas palikt mājās pēc bērna dzimšanas.
Katrin Saks  
rakstiski. - (ET) Martin Schultz ir, bez šaubām, taisnība, sakot, ka sociālā pakete varēja būt stiprāka. Komisijai būtu vajadzējis izveidot paketi ātrāk, lai mēs šo svarīgo jautājumu būtu varējuši risināt nevis tad, kad tuvojas vēlēšanas, bet iepriekš, kad bija laiks rūpīgi izsvērt visas šīs svarīgās paketes nianses, un tā, bez šaubām, ir svarīga.
Citu lietu starpā es vēlētos pieskarties Komisijas paziņojumam par Eiropas Globalizācijas fondu. Lai gan tas ir sniedzis palīdzību vairākiem tūkstošiem cilvēku, piemēram, Vācijā, Francijā, Portugālē un Somijā, aptauja par 2007. gadu parāda, ka diezgan liela šī fonda piešķirtā finansējuma daļa netika izmantota.
Tekstilrūpniecības nozarē strādājošie Lietuvā saņēma kompensāciju no EGF augustā. Tā ir laba zīme, ka arī jaunās dalībvalstis var veiksmīgi lūgt palīdzību, lai palīdzētu īstenot pārmaiņas, ko pieprasa globalizācija.
Komisija drīz izskatīs kritērijus, uz kuriem tiek balstīti lēmumi par palīdzības piešķiršanu. Es vēlētos uzsvērt, ka mazās valstīs, piemēram, Igaunijā, daudziem uzņēmumiem bija jāatlaiž no darba simtiem cilvēku globalizācijas dēļ. Pieteikšanās uz EGF palīdzību procesa vienkāršošana, bez šaubām, ļautu vienkāršot arī palīdzības sniegšanu šiem cilvēkiem.
Silvia-Adriana Ţicău  
rakstiski. - (RO) Lisabonas līgumā ir atzīts tas, ka Eiropas Savienībai ir jābalstās uz sociālu tirgus ekonomiku, kas sniedz pilsoņiem piekļuvi cienīgiem darba un dzīves apstākļiem, izglītībai, veselības un sociālās aizsardzības pakalpojumiem.
Savienības iedzīvotāji noveco. Ja 2007. gadā pilsoņi, kas bija vecāki par 65 gadiem, veidoja 17 % no ES iedzīvotāju skaita, tad 2030. gadā šis procents sasniegs 24,6 %. Jaunākā Eurostat statistika liecina, ka no 2015. gada mirušo skaits pārsniegs dzimušo skaitu, tāpēc Eiropas iedzīvotāju skaits samazināsies no 521 miljona 2015. gadā līdz 506 miljoniem 2060. gadā.
Šajos apstākļos migrācija, šķiet, vēl joprojām ir galvenais iedzīvotāju skaita pieauguma faktors Eiropas Savienībā. Tomēr migrācijas plūsma dalībvalstis ietekmē dažādi. Ja laikā no 1985. gada līdz 2007. gadam Īrijā bija reģistrēts iedzīvotāju skaita pieaugums par 21,8 %, Bulgārijā šajā pašā periodā iedzīvotāju skaits samazinājās par 14,4 %.
Kādi ir risinājumi, ko sociālā pakete sniedz šīm problēmām? ES pilsoņi gaida stingru rīcību labi apmaksātu darbavietu radīšanai, kas garantētu piekļuvi kvalitatīvai izglītībai, veselības un sociālās aizsardzības pakalpojumiem. Sociālā pakete ir apdrošināšanas politika ES nākotnei, un tā ir būtiska ES ilgtermiņa attīstībai.
Bernard Wojciechowski  
rakstiski. - Nav šaubu, ka Eiropas sociālais modelis ir jāreformē. It īpaši tāpēc, ka novecojusī labklājības sistēma vēl joprojām dominē daudzās no lielākajām dalībvalstīm. Jebkuras runas par Eiropas sociālo modeli šķiet solis nepareizajā virzienā.
Neviens sociālās programmas vai sociālās politikas dokuments, ko Komisija publicējusi, visdrīzāk neveicinās īstu ekonomisko izaugsmi vai darbavietu radīšanu. Tagad, kad ASV ekonomiskā krīze straujā tempā ir nonākusi līdz mūsu kontinenta krastiem, mūsu valdībām vajadzētu reaģēt, lai nodrošinātu, ka mūsu pilsoņi lejupslīdes negatīvo ietekmi sajūt pēc iespējas mazāk. ES birokrātija neapturēs ekonomisko krīzi vai lejupslīdi. Dalībvalstīm ir jākoncentrējas uz savas ekonomikas liberalizēšanu, nodokļu un procentu likmju samazināšanu un birokrātijas samazināšanu, it īpaši maziem uzņēmumiem.
Centralizēta iejaukšanās ekonomikā nekad nav bijusi veiksmīga. Komisijas ierosinātie lejupēji pasākumi var ne tikai nepalīdzēt mūsu iedzīvotājiem izvairīties no bezdarba, bet patiesībā traucēt nodarbinātībai un ekonomiskajai izaugsmei.
(Sēdi pārtrauca plkst. 11.40 pirms balsošanas laika un atsāka plkst. 12.00)
Dimitar Stoyanov
(BG) Priekšsēdētāja kungs! Es vēlētos informēt Parlamentu, ka par Protokola par Eiropas Kopienu privilēģijām un neaizskaramību pārkāpšanu policija 30. jūlijā mani arestēja un piekāva, un man arī draudēja, ka man pārgriezīs rīkli.
Žēl, ka Parlaments vēl joprojām nav paudis viedokli par pret mani pastrādāto noziegumu. Un es vēlos pavaicāt kolēģiem, kas šajā zālē sapulcējušies: "Ko jūs gaidāt, kolēģi, ka manu rīkli patiešām atklāti pārgriezīs? Ka draudus izpildīs un mani nogalinās?” Ir nodarīta nežēlīga netaisnība pret Eiropas Parlamenta deputātu un jūs sēžat klusēdami. Paldies!
Priekšsēdētājs
Paldies, ka informējāt mūs, Dimitar Stoyanov! Mēs to nodosim tālāk kompetentajai struktūrvienībai šajā iestādē.
