Arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en andrabehandlingsrekommendation från utskottet för sysselsättning och sociala frågor om rådets gemensamma ståndpunkt inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag (10599/2/2008 - C6-0327/2008 - (föredragande: Harlem Désir).
Harlem Désir
föredragande. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag hoppas att rådets ordförandeskap kommer att ansluta sig till oss. Det har nu gått mer än sex år sedan antagandet av direktivet om arbete som utförs av personal som hyrs ut av bemanningsföretag sköts upp, inte på grund av parlamentet, som avgav sitt yttrande så snart det hördes om kommissionens förslag 2002, utan just på grund av dödläget för vissa medlemsstater i rådet.
Efter antagandet av en gemensam ståndpunkt mellan medlemsstaterna har vi i dag möjlighet att få till stånd denna viktiga rättsakt på det sociala området vid en tidpunkt när förväntningarna på ett socialt Europa är höga, och den möjligheten måste vi utnyttja. Den tillfälliga arbetskraften motsvarar mer än tre miljoner arbetstillfällen i EU. Personal som hyrs ut av bemanningsföretag anlitas av omkring 20 000 företag, vilket motsvarar en omsättning på 75 miljarder euro.
Detta är en sektor som givetvis är mycket känslig för tillväxtfluktuationer, och uthyrda arbetstagare är i dag de första som drabbas av den ekonomiska nedgången och den stigande arbetslösheten. I likhet med andra typer av osäkra eller atypiska anställningsformer har det skett en strukturell ökning av arbetskraftsuthyrningen de senaste åren, och denna utveckling har uppskattats till nästan 60 procent de senaste fem åren. Det är en utveckling som har fortsatt med särskild intensitet i de nya medlemsstaterna.
Arbetskraftsuthyrning förekommer i ett mycket stort antal sektorer som varierar mellan medlemsstaterna: industri i vissa länder, tjänster i andra, byggnadsarbete, jordbruk och transport i ytterligare andra. Dess andel varierar också stort mellan länderna. Den kan vara så hög som 5 procent av alla arbetstagare i länder som Storbritannien. Uppdragens längd varierar också. I vissa länder är uppdragen korta, t.ex. omkring 10 dagar i Frankrike, mindre än en vecka i Spanien och omkring 20 dagar i Finland. I andra länder, t.ex. Irland, Belgien och Nederländerna, kan det handla om flera månader, och i Österrike ett helt år eller mer.
Personal som hyrs ut av bemanningsföretag utsätts, som vi vet, i högre grad för fysiska risker, arbetsintensiteten är högre och arbetsolyckorna fler. De har ofta mindre utbildning. Stress på grund av de osäkra arbetsförhållandena är också oerhört vanligt.
Faktum är att de lagar och regelverk som reglerar deras situation skiljer sig avsevärt åt mellan medlemsstaterna - uthyrd personal har exempelvis ett verkligt skydd när det gäller likabehandling, särskilt med avseende på lön, i bara 10 av EU:s 27 medlemsstater. När det gäller tillgång till utbildning, socialt skydd och mammaledighet är variationerna stora, och det finns inte alls samma garantier i alla medlemsstater.
Därför ville Europeiska kommissionen, på begäran av arbetsmarknadernas parter och med Europaparlamentets stöd, ha en rättsakt som kunde garantera sådan likabehandling. Europaparlamentet fick ett första utkast, och med utgångspunkt i betänkandet av min kollega Ieke van den Burg, som finns kvar här i parlamentet och som jag vill ge mitt erkännande, förstärktes detta lagstiftningsförslag i november 2002 genom att likabehandling kunde garanteras redan från första arbetsdagen, särskilt med avseende på lön.
När rådet antog sin gemensamma ståndpunkt i juni i år anammade man äntligen Europaparlamentets hållning. Rådet har alltså ansett att likabehandling redan från första arbetsdagen ska vara den allmänna regeln och att arbetsmarknadens parter ska enas om alla undantag från denna princip genom kollektivförhandlingar eller genom avtal som ingås med arbetsmarknadens parter på nationell nivå. Parlamentets ändringsförslag om definitionerna av grundläggande arbets- och anställningsvillkor, bl.a. genom införande av lönefrågan i artikel 3, har också bibehållits i den gemensamma ståndpunkten.
Ändringsförslagen om tillgång till anställning, kollektiva faciliteter och yrkesutbildning samt rätten till representation för uthyrd personal på samma villkor som för fast anställda vid kundföretaget finns slutligen också kvar i rådets gemensamma ståndpunkt.
En diskussion har hållits i utskottet för sysselsättning och sociala frågor om parlamentets ursprungliga förslag om ändring av kommissionens förslag genom tillägg av bestämmelser om arbetarskydd, som inte antagits av rådet. Dessa garantier tillhandahålls dock genom ett annat direktiv, rådets direktiv av den 25 juni 1991, som kompletterar åtgärderna för att främja förbättringar av säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare med tidsbegränsat anställningsförhållande eller tillfälligt anställningsförhållande.
Som ni vet - och jag tänker avsluta mitt första anförande med detta - vill Europeiska fackliga samorganisationen, å ena sidan, och de branschorganisationer som företräder bemanningsföretagen, å andra sidan, att vi ska anta den här lagstiftningen. Genom att anta lagstiftningen i dag ser vi till att Europaparlamentets ståndpunkt vid första behandlingen hädanefter blir lag, att dessa ramar för skydd av arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag kan införlivas inom de närmaste tre åren och att denna Pandoras ask av osäkra förhandlingar med rådet inte kan öppnas på nytt. Därför beslutade utskottet för sysselsättning och sociala frågor den 7 oktober att rekommendera att den gemensamma ståndpunkten antas utan ändringar, för att skydda denna anställningssektor som är EU:s mest otrygga.
Vladimír Špidla
Fru talman, mina damer och herrar! Först och främst vill jag tacka föredraganden Harlem Désir för det arbete han just slutfört. Jag har inget att tillägga till de generella punkter som lagts fram utan skulle bara vilja koncentrera mig på resultaten av den politiska överenskommelsen den 10 juni och framhålla vilka framsteg som nåtts i en rad nyckelfrågor av intresse för Europaparlamentet. Vi har nu infört direkt tillämpning av principen om likabehandling för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag från den första dagen av deras uppdrag, utan några som helst undantag för korttidsuppdrag, ”uppskov”, tydligare definitioner, samråd med arbetsmarknadens parter eller diskussioner med dem för att föreslå undantag som skulle möjliggöra vissa specifika avvikelser från principen om likabehandling. Kommissionen gläder sig åt det samförstånd om rådets gemensamma ståndpunkt som nåtts i utskottet för sysselsättning och sociala frågor, och jag vill på nytt gratulera föredraganden och de politiska grupperna för att de har bekräftat sin vilja att anta en gemensam ståndpunkt utan ytterligare ändringar.
Respekten för arbetsmarknadens parter är ett centralt inslag i den politiska föreställningen om EU, och jag noterar därför med stor tillfredsställelse de ståndpunkter som intagits av både fackföreningarna och arbetsgivarna. Jag anser att vi har de förutsättningar som krävs för att anta förslaget vid första behandlingen.
Xavier Bertrand
rådets ordförande. - (FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Även om jag inte kunde höra er rent fysiskt, herr Désir, tror jag att era kommentarer - och även era, herr kommissionsledamot - har återgetts korrekt för mig.
Den 9 juni i Luxemburg nådde rådet en överenskommelse om två texter som Europeiska unionens medlemsstater debatterat i flera år. Den första är, som ni vet, förslaget till översyn av arbetstidsdirektivet, som har varit föremål för förhandlingar sedan 2004. Det är inte ämnet för kvällens debatt.
Den andra texten är ett förslag till direktiv om arbetsvillkor för personal som hyrs ut av bemanningsföretag, som debatterats sedan 2002. Syftet med detta förslag är att stärka skyddet för personal som hyrs ut av bemanningsföretag och förbättra arbetets kvalitet för uthyrd personal. I dag träffas vi för att anta det slutgiltigt.
Först och främst vill jag säga till er att jag anser att antagandet av denna text om uthyrd personal kommer att sända en mycket stark signal till alla européer om att 2008 kan bli året för det sociala Europas renässans. Vi väntade i åratal på påtagliga lagstiftningsmässiga framsteg på det sociala området. I och med det slutgiltiga antagandet av direktivet om arbete som utförs av personal som hyrs ut av bemanningsföretag börjar vi gå vidare efter dessa år av stillastående.
Europas folk väntade på denna signal, tecknet på ett mer beskyddande EU. Deras förväntningar är, som vi vet, ännu större i det aktuella läget, med finanskrisen och dess konsekvenser för ekonomin. Det är nu mer än någonsin dags att ge dem påtagliga tecken på vår förmåga att förena målsättningen ekonomiskt välstånd med den som gäller social sammanhållning och på vår vilja att försvara och främja den europeiska sociala modellen.
Det förslag till direktiv som vi debatterar i kväll är en oerhört viktig text, till att börja med på grund av det stora antal européer den kommer att beröra. År 2006 fanns det 3,4 miljoner uthyrda arbetstagare i Europa. Om vi räknar de människor som vid något tillfälle finns på bemanningsföretagens listor är det emellertid 6 miljoner människor som berörs.
Jag vill tillägga att arbetskraftsuthyrning i 20 års tid varit den typ av atypiskt arbete som ökat mest. Dessutom har det, enligt Eurofound i Dublin, blivit åtminstone dubbelt så vanligt i nästan alla medlemsstater och fem gånger så vanligt i Danmark, Italien, Spanien och Sverige. Allt fler europeiska företag vänder sig till bemanningsföretag för att hitta arbetstagare som motsvarar deras specifika behov.
Vi talar alltså i dag om en nyckelsektor av den europeiska ekonomin, och för denna nyckelsektor har ni lagt fram en nyckeltext, herr Désir, som kommer att ge europeiska arbetstagare nya konkreta garantier.
Den första av dessa garantier är principen om likabehandling från första arbetsdagen mellan fast anställda och inhyrd personal. Denna nyhet är en stor framgång för inhyrda arbetstagare i EU, som tidigare inte omfattades av några sådana skyddsbestämmelser i lagstiftningen. Så länge deras uppdrag pågår kommer dessa arbetstagare hädanefter att omfattas av samma arbetsvillkor som de som anställs direkt av företaget på samma tjänst. Detta kommer att gälla arbetstid, övertid, rasttider, viloperioder, nattarbete, betald semester, arbetarskydd, rätten till icke-diskriminering och skyddet av gravida kvinnor.
Detta är grundläggande, för vi vet också när det gäller alla dessa frågor att inhyrd personal i dag utsätts för minst lika stora fysiska risker som fast anställda och ibland för en högre takt i arbetet.
Principen om likabehandling från första arbetsdagen kommer också att gälla lönen. Från den dag deras uppdrag inleds kommer inhyrd personal att få samma lön som personer som rekryteras direkt av kundföretaget för samma arbete.
Undantag från denna princip, och framför allt införande av kvalifikationsperioder, kommer att kunna göras endast om det finns en överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter, dvs. om arbetstagarna kompenseras.
Slutligen kommer direktivet att innebära nya garantier när det gäller inhyrda arbetstagares tillgång till fast anställning, tillgång till kollektiva faciliteter, personalmatsalar, barntillsyn och transport samt tillgång till yrkesutbildning och representation.
Som rådsordförande vill jag säga till er att jag är mycket glad att se att förutsättningarna för ett antagande av denna text nu finns. Det stämmer också att texten inbegriper många av de ändringsförslag som parlamentet antog vid första behandlingen i november 2002. Det förklarar säkert också varför utskottet för sysselsättning och sociala frågor - praktiskt taget alla dess ledamöter - beslutade att inte ändra den, och jag vill återigen tacka föredraganden och alla ledamöter som arbetat aktivt med texten för deras konstruktiva förhållningssätt.
Det i stort sett enhälliga stödet är också ett tydligt tecken på hur värdefull texten är och vilken hög kvalitet den håller, och jag vill också här i kammaren ge ett erkännande åt Vladimír Špidla, som alltid stött detta initiativ och som gick med på att inte dra tillbaka texten trots att debatten verkade ha kört fast i december 2007, t.ex. i Bryssel.
Som ni vet var det under det slovenska ordförandeskapet som vi lyckades nå ett positivt resultat. Jag vill också belysa de insatser som Storbritannien gjort i detta sammanhang, genom att ge ett erkännande åt överenskommelsen mellan arbetsmarknadens parter i Storbritannien den 19 maj 2008. Den har haft stor betydelse. Slutligen vill jag nämna stödet från de europeiska arbetsmarknadsparterna för den gemensamma ståndpunkt som antogs den 9 juni i fråga om arbetskraftsuthyrning.
Vi kan alltså i dag säga att det råder enighet mellan alla aktörer i denna fråga. Det är också ett bevis för att vi med uthållighet, kreativitet och dialog kan ta oss ur situationer som verkar låsta, även i sociala frågor, även i EU, även när det gäller att anta direktiv.
Elisabeth Morin
för PPE-DE-gruppen. - (FR) Fru talman, herr Bertrand, herr Špidla! Först och främst handlar det här om slutförandet av ett oerhört konstruktivt arbete mellan EU-institutionerna, å ena sidan, och medlemsstaterna, å andra sidan, men också mellan de politiska grupperna och arbetsmarknadens parter. Den text vi åstadkommit bygger på samförstånd med arbetsmarknadens parter. Detta förslag till direktiv ger oss nu övergripande ramar för personal som hyrs ut av bemanningsföretag i de 27 medlemsstaterna, och det är ett ytterst viktigt framsteg, grundat på principen om icke-diskriminering mellan fast anställda och inhyrd personal.
Vi har låtit förslaget till direktiv innefatta ett åtagande om öppenhet - öppenhet när det gäller arbetstagarnas villkor - men också ett åtagande om förtroende mellan arbetstagare och arbetsgivare. Arbetstagarnas trygghet och den flexibilitet företagen behöver är oerhört viktiga frågor, och gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater - som utgår från de grundläggande aspekterna likabehandling, tillgång till yrkesutbildning och förfaranden för representation för uthyrd personal i enlighet med kollektivavtal - har försökt göra framsteg även med detta arbete och nå samförstånd.
EU skyddar i dag dessa arbetstagare. Ramdirektivet om skydd för personal som hyrs ut av bemanningsföretag innehåller bestämmelser om nya arbetsvillkor. Vi är övertygade om att vi tillsammans gör framsteg mot ett socialt Europa. Därför kommer vi givetvis att rösta för detta direktiv utan några ändringar, i den form det lagts fram i dag.
Ieke van den Burg
för PSE-gruppen. - (EN) Fru talman! Vissa saker man arbetat hårt för blir aldrig av, och andra saker blir av först mycket sent. Så var det med det här direktivet. Man trodde inte längre att det skulle bli av.
För sex år sedan, 2002, arbetade jag som er föredragande vid första behandlingen mycket hårt med detta kommissionsförslag efter förhandlingarna inom ramen för den sociala dialogen om de områden som rör arbetsmarknadens parter.
Vi lyckades övertyga kommissionen och en stor majoritet i rådet om att anta 95 procent av våra ändringsförslag och förbättringar av texten, och det var bara en blockerande minoritet på 4 av de då 15 medlemsstaterna som inte ville rätta sig efter den majoriteten. Flera ordförandeskap har gjort stora ansträngningar för att bryta dödläget, men efter några år var förslaget - ja, kanske inte dött men åtminstone avsomnat.
Det var synd, eftersom de problem som behandlas i direktivet inte alls hade försvunnit - tvärtom, vid tiden för EU:s utvidgning. Problemen med exploatering av migrerande arbetstagare har inte heller lösts till fullo med direktivet, så vi måste fortsätta arbetet med detta, men ett direktiv om bemanningsföretag är ett första steg. Det skapar klarhet om status och rättigheter när det gäller anställning av uthyrd personal genom att principen om likabehandling förstärks som den grundläggande arbetsrättsliga principen, samtidigt som - och det är lika viktigt - betydelsen av kollektiva förhandlingar och goda arbetsmarknadsrelationer betonas i en växande och mognande bemanningssektor.
Jag vill understryka detta, och det har negativa kopplingar till den exploatering som bedrivs av olagliga arbetsförmedlare från den organiserade bemanningssektorn. Med det aktuella direktivet kan denna sektor verkligen visa att den är mogen och har en god social dialog med fackföreningarna, och sedan bidra till att nå mycket avancerade överenskommelser för flexibilitet och trygghet på arbetsmarknaden.
Ona Juknevičienė
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag talar i dag på min kollega Liz Lynnes vägnar. Hon är ALDE-gruppens skuggföredragande för detta direktiv men kan inte vara med oss i dag på grund av problem med flygen till Strasbourg.
Jag delar hennes allmänna farhågor när det gäller det här dokumentet och i synnerhet hennes åsikt att direktivet är långt ifrån fulländat men skulle kunna vara sämre. Många bemanningsföretag i Storbritannien vill nu att direktivet ska antas, men bara för att det är det ”minst dåliga” alternativet. Vi har alltid hävdat att detta inte borde ha gjorts på EU-nivå, med tanke på de skarpa skillnaderna och de olika traditioner som finns i var och en av medlemsstaterna. Vi förstår dock syftet med bemanningsföretag, nämligen att åstadkomma fler arbetsplatser för människor och att göra arbetsmarknaden mer flexibel.
Rådet kopplade givetvis detta direktiv till ett arbetstidsdirektiv, och ALDE-gruppens skuggföredragande anser att dessa två frågor kommer att fortsätta att hänga samman. Därför vill ALDE-gruppens skuggföredragande under rådande omständigheter stödja detta dokument, och vår politiska grupp kommer att följa hennes rekommendationer vid omröstningen.
Jean Lambert
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag vill också, på min grupps vägnar, välkomna denna överenskommelse. Vi tror inte att vi har något att vinna på en förlikning, så vi har gett föredraganden vårt stöd.
Ordförandeskapet ser detta som ett steg framåt mot ett socialt Europa, och jag medger att vi skulle vilja se det som ett steg i den riktningen. Särskilt som brittisk ledamot välkomnar jag en del uppskattande ord om den brittiska regeringens hållning, för en gångs skull. Jag hoppas att de kommer att vara lika konstruktiva i andra frågor på detta område som behandlas i parlamentet just nu. Jag anser att det är mycket viktigt att vi i det klimat som råder verkligen gör framsteg när det gäller arbetstagarnas rättigheter, i stället för att försöka göra gällande att de som arbetar på tillfällig basis på något sätt är mindre betydelsefulla som individer eller i ekonomiskt hänseende. Som någon sa är det somliga som väljer att arbeta på det här sättet, medan andra arbetar inom denna sektor därför att de inte har något val. På ett antal om råden inom jordbruket, exempelvis, är anställningsmöjligheterna begränsade, och det är i princip en arbetsgivare som står för de flesta jobben. Om man som inhyrd arbetstagare vågar ifrågasätta de villkor som gäller kan det i själva verket bli så att man aldrig mer anlitas av just det företaget.
Jag anser därför att den rättssäkerhet som denna överenskommelse ger är oerhört viktig. Det kan i viss mån hjälpa t.ex. en person som jag träffade i London - den enda som arbetade i ett hotellkök och inte hade fast anställning var den som hade till uppgift att rengöra ugnarna inuti med starka kemikalier, utan utbildning eller skyddskläder, för det var bara en inhyrd arbetstagare och därför var arbetsmiljöfrågorna inte så viktiga. För sådana människor kommer denna lagstiftning att få mycket stor betydelse, och vi ser fram emot ett snabbt genomförande.
Ewa Tomaszewska
för UEN-gruppen. - (PL) Fru talman! Den ständigt höga arbetslösheten på senare år har lett till en obalans mellan arbetsgivarnas och arbetstagarnas ställning på arbetsmarknaden. Arbetstagarna har haft ett mycket besvärligt läge och tvingats godta vilket slags arbete som helst för att kunna försörja sina familjer. De har därför accepterat så kallade flexibla anställningsvillkor, som inte garanterat anständiga arbetsvillkor och arbetsförhållanden. De flesta arbetsgivare har hänsynslöst utnyttjat situationen.
Direktivet som garanterar lika lön, god arbetsmiljö, rättigheter vid moderskap och möjligheter till yrkesutbildning för personal som hyrs ut av bemanningsföretag är ett viktigt steg mot återinförande av civiliserade villkor på arbetsmarknaden. Det är betydelsefullt att dessa lika villkor ska gälla från första arbetsdagen. Överenskommelsen mellan arbetsmarknadens parter ger detta direktiv ett särskilt värde. Uthyrd personal får inte förvägras skydd.
Vi anser därför att detta dokument måste antas utan ändringar. Det rättsliga skyddet måste snarast sättas i första rummet.
(Applåder)
Pedro Guerreiro
för GUE/NGL-gruppen. - (PT) Fru talman! Det nya förslag till direktiv som vi nu debatterar grundas visserligen på principen om likabehandling av arbetstagare när det gäller arbetsförhållanden, begränsning av den maximala arbetstiden och veckovila, men det ger möjlighet till en rad undantag som i praktiken kan äventyra just dessa principer, och detta trots att det vi verkligen måste göra är att bekämpa och minimera spridningen av bemanningsföretag för att sätta stopp för otryggt arbete och förhindra ett ständigt ifrågasättande av arbetstagarnas rättigheter.
Genom en rad ändringsförslag vill vi därför se till exempelvis att visstidsanställning bara används i undantagsfall, t.ex. under särskilt arbetsintensiva perioder och när den fast anställde arbetstagaren är tillfälligt förhindrad att arbeta, att inhyrd personal får samma arbetsrättsliga och sociala rättigheter som andra arbetstagare, inklusive rättigheter enligt kollektivavtal för den berörda sektorn, att tillfällig arbetskraft inte används för att äventyra strejkrätten och att arbetstagare med visstidsanställning omfattas av samma arbetsmiljöbestämmelser som kundföretagets personal.
Derek Roland Clark
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Fru talman! Detta har bollats fram och tillbaka mellan kommissionen och rådet ända sedan 2002 - i sex år. Det har inte funnits någon gemensam ståndpunkt förrän i juni i år - men nu skickar de över den till parlamentet som en het potatis.
Beror denna plötsliga omsvängning på den rådande ekonomiska nedgången, tro? Oavsett om det är så eller inte kommer det inte att hjälpa i dessa tider av stigande arbetslöshet, för enligt betänkandet ska inhyrd personal få samma lön som heltidsarbetande fast anställda. Fel! Å ena sidan utnyttjar bemanningsföretagen detta för att ge ungdomar en start i livet, eller ett nytt försök. Å andra sidan ska oerfarna arbetstagare få samma lön som erfarna arbetstagare som varit anställda länge, vilket strider helt mot etablerad praxis. Detta motverkar lojalitet från de anställdas sida, något som alla företag behöver. Mer erfarenhet innebär större kompetens, vilket bör ge högre lön. Detta är en dålig åtgärd. Förkasta den.
Roger Helmer
(EN) Fru talman! Detta är dålig lagstiftning - inte så dålig som den hade kunnat vara, men ändå dålig. I likhet med så många andra arbetsrättsliga bestämmelser här i parlamentet införs den med hänvisning till arbetstagarnas rättigheter, och ändå blir dess främsta effekt att tusentals och åter tusentals människor nekas rätten att arbeta över huvud taget. Den gör vår arbetsmarknad mindre konkurrenskraftig och mindre flexibel. Den skadar våra ekonomier vid en tidpunkt när vi som minst har råd med det.
Bemanningsföretag ses allmänt och med rätta som en stege tillbaka till fast anställning för arbetstagare som av någon anledning tillfälligt har lämnat arbetsmarknaden.
Vad vi gör här i kammaren i dag är att sparka bort stegen som hjälper arbetstagare tillbaka till anställning. Den brittiska regeringen har länge motsatt sig denna åtgärd men har till sist insett att den inte kan stå emot. Man kan inte få ett tydligare exempel på hur EU undergräver demokratin i medlemsstaterna.
José Albino Silva Peneda
(PT) Fru talman, herr Bertrand, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag är mycket nöjd med detta betänkande, som avslutar ett ärende som pågått sedan 2002. Enligt min mening är detta ett balanserat resultat, som innebär att uthyrda arbetstagare skyddas, flexibiliteten på arbetsmarknaden ökar och subsidiaritetsprincipen respekteras.
Detta förslag ger en generell garanti för likabehandling från första arbetsdagen för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag. Det ger dock även arbetsmarknadernas parter möjlighet att komma överens om annat, om de så önskar. Med tanke på medlemsstaternas olika praxis och lagstiftning på det här området är det hoppingivande att parlamentet, rådet och kommissionen har nått en överenskommelse. Denna överenskommelse kommer att säkra stabila ramar för bemanningsföretagen, vars roll på EU:s arbetsmarknad inte kan förnekas. Den ökade öppenheten i regleringshänseende kan bidra till att skapa arbetstillfällen och möjliggöra nya och mer flexibla arbetsformer.
Jag är medveten om att den ekonomiska utvecklingen kräver en mer flexibel arbetsmarknad, men för att denna flexibilitet ska gynna alla måste den åstadkommas med bibehållen respekt för arbetstagarnas rättigheter i alla avseenden, särskilt när det gäller arbetsmiljön. Jag anser att den slutgiltiga texten till detta direktiv är ett bra exempel på denna balans. Jag hoppas, herr Bertrand, att jag kommer att kunna säga samma sak nästa månad i fråga om arbetstidsdirektivet.
Jag måste tacka Harlem Désir för hans arbete, och även skuggföredraganden Elisabeth Morin, som tillhör min politiska familj. Jag gratulerar henne till hennes betydande bidrag till slutresultatet.
Richard Falbr
(CS) Jag vill först säga att jag kommer att rösta för förslaget eftersom det står klart att den aktuella versionen är det bästa vi kan göra. Jag anser att nästa steg är att noga övervaka hur medlemsstaterna omsätter det i praktiken. Vissa medlemsstater har ordentliga rättsregler om ställningen för inhyrda arbetstagare, men bestämmelserna om ackreditering av nystartade bemanningsföretag är sorgligt otillräckliga. Med andra ord kan vem som helst anställa folk, och det finns ingen som helst kontroll över verksamheten i en del tvivelaktiga bemanningsföretag. Jag talar naturligtvis om situationen i Tjeckien. För att öka sina vinster anställer bemanningsföretagen ofta personal på grundval av avtal om utförande av arbete i stället för anställningsavtal, för att slippa betala social- och sjukvårdsförsäkring för personalen. Det innebär att minimilön kan tillämpas, men arbetstagarna går uppenbart med förlust när deras avgifter betalats. Det är över huvud taget misstänkt att antalet inhyrda arbetstagare ständigt ökar på bekostnad av dem som omfattas av avtal om fast heltidsanställning. Det är därför yrkesinspektionsorganens och fackföreningarnas uppgift att uppmärksamma de ohederliga metoder som förekommer i vissa länder och att inte tillåta några begränsningar av inhyrda arbetstagares rätt att gå med i fackföreningar. Trots att den aktuella versionen av förslaget till direktiv uppenbart präglas av goda avsikter återstår mycket att göra när det gäller att sätta direktivet i kraft. Och som svar på vad vissa parlamentsledamöter sagt här vill jag säga att jag mycket gärna skulle anlita dem som inhyrd personal, så att de själva får se hur roligt det är.
Siiri Oviir
(ET) Fru talman, mina damer och herrar! I Estland säger vi ”bättre sent än aldrig”, och det är positivt att vi äntligen antar direktivet om personal som hyrs ut av bemanningsföretag. Arbetskraftsuthyrning blir allt vanligare, och det är därför mycket viktigt att det regleras. Direktivet har också stor betydelse för de länder som ännu inte har tillgång till EU-ländernas arbetsmarknad och vars arbetstagare främst används för oriktiga ändamål, varvid deras lika rättigheter kränks.
Vi vet i dag att skyddet för inhyrd personal garanteras på mycket olika sätt i de olika medlemsstaterna. Det finns medlemsstater där sådant skydd saknas helt och hållet. Därför anser jag att förslaget till direktiv i sin nuvarande lydelse kommer att bidra till att i hela EU säkra åtminstone ett grundläggande minimiskydd för tillfälligt anställda, som utesluter diskriminering av arbetstagare med denna anställningsform i förhållande till dem med andra anställningsformer.
Jag hoppas att vi antar detta direktiv, och jag hoppas också att vi inte låter genomförandet av det ta alltför lång tid.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Fru talman! I samband med debatten om direktivet om personal som hyrs ut av bemanningsföretag vill jag påpeka att arbetskraftsuthyrningen i EU har ökat avsevärt, särskilt de senaste åren. Denna ökning hänger ofta samman med den ekonomiska situationen, och det är därför viktigt att påskynda den rättsliga regleringen av företeelsen på EU-nivå. En annan fråga jag vill nämna är att det är mycket olyckligt att det, trots att Europeiska kommissionen 2002 lade fram förslag på området som sedan ändrades av Europaparlamentet, inte var förrän i juni 2008 som Europeiska rådet kom fram till en kompromiss om förslagen. Mer än sex år har gått sedan dess.
Framför allt bör vi stödja lösningarna i förslaget till direktiv i fråga om likabehandling av inhyrd personal och andra arbetstagare i fråga om status och trygghet, samt respekt för de sociala normer som företagen måste följa i fråga om likabehandling, lön och arbetsvillkor för inhyrd personal och övriga anställda.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Fru talman! Inhyrda arbetstagare utnyttjas av arbetsgivarna och måste garanteras likabehandling för att deras trygghet ska skyddas. Europeiska kommissionen vill emellertid avreglera anställningsförhållandena och utvecklingen av flexibla arbetsformer.
Enligt kommissionens officiella statistik uppgick arbetslösheten 2007 till 4,7 procent och långtidsarbetslösheten till 2,8 procent. Främjandet av en modell för flexibilitet och trygghet ger arbetsgivarna ett starkt vapen för att öka arbetskraftsuthyrningen, vilket leder till mindre gynnsamma arbetsvillkor och urvattnade kollektivavtal. Syftet med att avskaffa medlemsstaternas möjligheter att reglera sådana frågor och att överföra dem till den sociala nivån är att åstadkomma finansiell integration på EU:s arbetsmarknad.
Vi motsätter oss de steg som hela tiden tas i denna riktning, för de innebär att man förbättrar EU:s möjligheter att stödja en nyliberal politik på arbetstagarnas bekostnad. Vårt främsta syfte bör vara att skydda alla arbetstagare. Uthyrda arbetstagare behöver skydd, men de främsta prioriteringarna måste ändå vara lugn och trygghet på arbetet och försvar av arbetstagarnas samtliga rättigheter.
Philip Bushill-Matthews
(EN) Fru talman! Jag vill till att börja med gratulera föredraganden till hans betänkande, inte bara för innehållet utan även för betänkandets längd - eller borde jag kanske säga betänkandets ringa längd? Under mina nio år som ledamot av Europaparlamentet är det här det kortaste betänkande jag någonsin sett från en socialdemokrat i utskottet för sysselsättning och sociala frågor, och jag hoppas han har satt ett exempel som en del av hans kolleger kan följa - men det återkommer vi till senare.
Det gladde mig också - och det vill jag tacka honom för - att han sa att skälet till detta korta betänkande, helt riktigt, var att båda de viktigaste intressenterna hade sagt att de var för denna gemensamma ståndpunkt, vilket fick rådet att stödja den. Fackföreningssidan och företagssidan - inte bara företagen i allmänhet utan just de företag som sysslar med arbetskraftsuthyrning - sa alla kollektivt ja, de kunde ställa sig bakom den, oavsett av vilka skäl.
Jag tror att vi politiker har något att lära här. När intressenterna själva säger att det är det här de vill menar jag att vi har ett ansvar för att om möjligt försöka underlätta det, så jag vill verkligen tacka honom för att han använt konsensusargumentet för att få igenom detta.
Till sist vill jag tacka ministern för hans påminnelse till dem som kanske behöver påminnas om att rådet, när man utarbetade denna gemensamma ståndpunkt, gjorde det som en del av ett paket där även arbetstidsdirektivet ingår. Vår grupp övervägde också som hastigast att vi kanske i planeringen av parlamentsarbetet borde slå ihop de två ärendena och diskutera dem i december. Men efter ytterligare övervägande och eftersom jag vet att det franska ordförandeskapet var mycket angeläget om att få saker att hända gick vi gärna med på det, så att vi verkligen kunde gå vidare. Det är, menar jag, budskapet i denna fråga: låt oss gå vidare. När vi kommer till paketets andra del som gäller arbetstidsdirektivet hoppas jag att vi för vår del också kommer att visa ansvar och gå vidare.
Harald Ettl
(DE) Fru talman! I synnerhet arbetsgivarna tar varje tillfälle i akt att kräva mer och mer rörlighet och flexibilitet på EU:s arbetsmarknad. Likabehandling och miniminormer på det sociala området är det enda sättet att lindra arbetstagarnas oro för öppna arbetsmarknader och avreglering. EU behöver förebyggande åtgärder för arbetsmarknaden, som lyckligtvis blir allt öppnare.
Det aktuella förslaget till betänkande om arbetskraftsuthyrning visar hur svårt det är att göra framsteg på det här området. Det här direktivet har blockerats i rådet i sex år med argument av mycket varierande relevans. Detta förslag garanterar att inhyrda arbetstagare får samma behandling som andra arbetstagare från första arbetsdagen och framåt, om än med vissa begränsningar. Rätten att omfattas av arbetsrätten och lika lön för lika arbete - dessa är grundläggande principer för likabehandling. Bestämmelserna i medlemsstaterna utgår från mycket olikartade grunder, och de som är bättre än det aktuella direktivet försvagas inte av det, vilket är av avgörande betydelse. Här har man gått i rätt riktning under det franska ordförandeskapet.
De som blockerat arbetstidsdirektivet - och detta gäller även direktivet om överföring av pensionsrättigheter - bör nu också ändra sitt felaktiga sätt att tänka i sociala frågor och inse att ett socialt Europa behöver miniminormer. Det är det enda sättet att förbättra sympatin och förståelsen för, och även identifikationen med, Europeiska unionen.
Csaba Őry
(HU) Fru talman, herr minister, herr kommissionsledamot, ärade kolleger! När det gäller att upprätta en gemensam europeisk arbetsmarknad och garantera lika möjligheter för alla EU:s arbetstagare utgör det direktiv vi diskuterar ett stort framsteg. Det betyder givetvis inte att denna EU-rättsakt kommer att ge oss harmoniserade ramar på EU-nivå för anlitande av inhyrda arbetstagare. Det är inte heller vare sig nödvändigt eller önskvärt, eftersom grundläggande anställningsbestämmelser, i enlighet med subsidiaritetsprincipen, i detta avseende kommer att fortsätta att omfattas av medlemsstaternas behörighet. Men strävan efter att införa klara och entydiga minimikrav på hela EU:s territorium, som kommer att skydda inhyrda arbetstagare på hela EU:s territorium, ska definitivt välkomnas och är ett steg i rätt riktning.
Som jag ser det kan vi alla, utan några ideologiska övertoner och oavsett partitillhörighet, enas om att skydd av gravida kvinnor, garantier för likabehandling av män och kvinnor, bekämpning av all diskriminering på grund av etniskt ursprung, religion, övertygelse, ålder eller minoritetstillhörighet är målsättningar av grundläggande betydelse. Allt detta motiverar ansträngningarna för att reglera dessa frågor på ett enhetligt sätt i hela EU. Det är för att nå detta mål som EU:s lagstiftare har utarbetat detta system med minimikrav. Det är viktigt att direktivet, förutom att främja individuell karriärutveckling, även tillvaratar EU:s ekonomiska intressen genom att garantera att inhyrda arbetstagare också får lika möjligheter i fråga om tillgång till utbildning, barntillsyn och andra infrastrukturprogram. Detta gäller även under tiden mellan uppdragen. Det ligger i allas intresse att arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag inte utsätts för diskriminering, att de kan öka sina kunskaper och att det inte blir ett oöverstigligt problem för dem att nå balans mellan arbete och privatliv. På detta område behöver vi definitivt en gemensam hållning, och jag stöder därför personligen antagandet av detta direktiv. Tack så mycket, fru talman.
Dumitru Oprea
(RO) Det som föredraganden Harlem Désir har gjort kan beskrivas med den latinska frasen multum in parvum (många i en). Det är så vi kan kategorisera dagens förslag till direktiv, eftersom det innebär en garanti för rätten till arbete, även när den verksamhet som arbetstagaren bedriver är tillfällig på grund av vissa aspekter av det arbete som utförs. Tack vare åtgärder av detta slag tror jag att yrken som är sällsynta eller som knappast finns på en viss arbetsplats kommer att främjas genom att de kombineras med arbetstagare som har vissa av dessa färdigheter och i enlighet med marknadens efterfrågan. Det kommer att ge en yrkesmässig mosaik av människor som kan beskrivas som renässansens homo universale.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Jag vill tacka föredraganden Harlem Désir. Denna debatt ingår i de åtgärder vi måste vidta för att upprätta EU-ramar som kan garantera EU-medborgarna anständiga levnads- och arbetsvillkor. Att garantera ett minimiskydd för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag ingår i uppbyggnaden av ett socialt Europa. För att EU ska kunna bli den mest konkurrenskraftiga kunskapsbaserade ekonomin måste europeiska företag kunna välja vilken personal och vilken kompetens de behöver.
Om vi garanterar inhyrda arbetstagare samma villkor som för kundföretagens anställda anser jag personligen att vi skyddar inte bara de inhyrda arbetstagarna utan framför allt den fast anställda lokala personalen. Dessa lika villkor gäller arbetstider, vilotider, betald semester, status och säkerhet. Om arbetstagare från bemanningsföretag garanteras anständiga arbetsvillkor kommer vi att slippa olagligt arbete och social dumpning. Enligt min personliga mening kommer ett socialt Europa att främjas om fackföreningarna deltar i beslutet att bevilja vissa undantag genom tillämpning av kollektivavtal.
Elisabeth Schroedter
(DE) Fru talman! Som min kollega Jean Lambert redan sagt är detta ett mycket viktigt genombrott på vägen mot ett socialt Europa, om än bara ett första steg. Medborgarna förväntar sig att vi ska ta konkreta steg mot ett socialt Europa, och att vi ska se till att anställningsrättigheter på den inre marknaden och lika lön för lika arbete på samma arbetsplats tas i beaktande.
Europaparlamentet har lyckats få med denna princip om likabehandling, som saknades i kommissionens ursprungliga förslag, i direktivet. Det är mycket betydelsefullt att rådet stött oss i detta, eftersom det är grundläggande att konkurrens på denna inre marknad grundas på kvalitet snarare än löner.
Avslutningsvis vill jag tillägga en sak. Lika viktigt som detta genombrott är ett genombrott i fråga om arbetstidsdirektivet, men inte av det slag som Philip Bushill-Matthews föreslog utan helt utan möjligheter till undantag, såsom föreslogs vid parlamentets behandling. Jag kan bara uppmana rådet att stödja oss även i detta.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Det är ett oerhört viktigt ämne vi diskuterar. Jag är medveten om de många farhågorna i fråga om ställningen och situationen för tillfälligt anställda. Jag tänker både på formella och rättsliga frågor och på anställningsvillkor. Det är särskilt påfallande i samband med anställning av många människor från de nya medlemsstaterna. Dessa människor är beredda att acceptera vilket jobberbjudande som helst i hemlandet eller utomlands på grund av den höga arbetslösheten. Arbetsvillkor och arbetsförhållanden får inte avgöras av situationen på arbetsmarknaden och tillgången på arbetskraft. Jag betonar att de måste vara förenliga med de arbetsrättsliga normer och krav som gäller. Det handlar om säkerhet, sociala villkor, försäkring och lönenivåer.
Richard Howitt
(EN) Fru talman! Jag är mycket stolt över att ha deltagit i omröstningen i utskottet om detta direktiv och över att delta i dagens debatt inför omröstningen om antagande av direktivet om personal som hyrs ut av bemanningsföretag. Det var en nyckelprioritering för Labourregeringen i mitt eget land Storbritannien och en del av den överenskommelse med våra fackföreningar som är känd som Warwick Agreement, och i dag uppfylls det löftet.
Jag är mycket glad över att stödja det och har propagerat för det här direktivet av tre orsaker.
En är att arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag är sårbara - oavsett vad en del mittemot säger. I en undersökning som gjorts av British Trade Union Congress (TUC) sa 80 procent att de behandlades sämre i fråga om lön, utbildning och betald semester, och de vill få det bättre.
Den andra är att de flesta invandrare från Östeuropa som sedan utvidgningen kommit för att arbeta i Storbritannien har kommit till min egen region, East of England, ofta via bemanningsföretag, som i avsaknad av reglering alltför ofta gjort sig skyldiga till missbruk. Detta missbruk kommer att upphöra.
Det sista skälet är att vi har ett avtal om partnerskap mellan arbetsmarknadens parter - något som sällan förekommit i Storbritannien - mellan TUC och Confederation of British Industry (CBI). Genom denna omröstning omvandlas det avtalet till lagstiftning.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Fru talman! Även jag vill gratulera inte bara ordförandeskapet och kommissionen utan även föredraganden och alla som bidragit till direktivets antagande, vilket utgör en ny landvinning för EU till förmån för medborgarna. Jag vill också påminna parlamentet om att en stor del av de arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag är kvinnor.
Det är särskilt glädjande att veta att kvinnliga uthyrda arbetstagare kommer att ha hävdvunna rättigheter redan från första arbetsdagen, vilket även kommer att gälla föräldrar i allmänhet. De kommer därför inte att missgynnas eftersom syftet med detta nya EU-förslag för både medborgare, arbetsgivare och arbetstagare är att införa en human behandling, med utgångspunkt i att en enda dags arbete har samma värde som flera dagars arbete och måste visas samma respekt.
Jag hoppas att det kommer att gå att tillämpa allt man har kommit överens om, för det är i lagens tillämpning som vi kommer till korta. I Grekland, exempelvis, har lagen kommit in i författningssamlingen och garanterar likabehandling av tillfälligt och fast anställda. Svårigheten ligger dock i tillämpningen av lagen.
Xavier Bertrand
Fru talman! Jag vill i likhet med några av de föregående talarna bekräfta att antagandet av detta nya direktiv om arbetskraftsuthyrning innebär ett verkligt framsteg. Någon kallade det ett ”genombrott”, och jag menar att det är precis rätt ord.
Men, och det är jag väl medveten om, det innebär inte att vårt arbete är slut. Vi kommer under de närmaste veckorna att få fler tillfällen att visa att vi kan göra ytterligare framsteg mot ett socialt Europa. Jag tänker givetvis på arbetstidsdirektivet, som är den andra delen av den gemensamma ståndpunkt som antogs i Luxemburg den 9 juni.
Jag är medveten om de problem som en del av er har med den här texten, men jag vill i kväll påminna er om att det enda sättet att få rådet att godkänna den text ni snart ska anta om stärkta rättigheter för personal som hyrs ut av bemanningsföretag var att koppla den till arbetstidsdirektivet.
Jag tänker också på direktivet om ett europeiskt företagsråd, som måste ses över. 14,5 miljoner européer arbetar i företag som har inrättat sådana råd. De väntar på att direktivet ska ses över för att deras sociala rättigheter ska få ett bättre skydd i framtiden, och det rådande ekonomiska klimatet innebär uppriktigt sagt att denna översyn är desto mer relevant, nödvändig och brådskande.
Den här frågan blir vår första möjlighet att visa att rådet och parlamentet är villiga att påta sig rollen som medlagstiftare. Arbetsmarknadens parter i EU har som ni vet redan visat att de inser vad som står på spel, genom att i slutet av sommaren lägga fram åtta gemensamma förslag på vars grund de säger sig vara beredda att godta kommissionens förslag, käre Vladimír. Det är nu upp till oss att visa att vi är lika fast beslutna att agera.
Mina damer och herrar, herr Désir, herr kommissionsledamot! Bemanningsbranschens tillväxt i Europa har hittills ofta ägt rum i ett totalt rättsligt tomrum, utan några egentliga skyddsåtgärder för arbetstagarna. Från och med i övermorgon kommer vi att kunna säga att denna situation har upphört. I övermorgon kommer vi också att kunna säga att vi som politiker, vid en tidpunkt när vår världsdel står inför allvarliga ekonomiska och finansiella svårigheter, är villiga att med gemensamma krafter vidta åtgärder för att ge det sociala Europa en nystart.
Vladimír Špidla
Fru talman, mina damer och herrar! Debatten har enligt min mening tydligt demonstrerat vikten av detta direktiv, med tanke på det enorma antal arbetstagare som berörs och de stora förbättringar det kommer att medföra. Den har också visat att direktivet väckt ett mycket starkt samförstånd, som är resultatet av de långtgående debatterna och samtycket och stödet från arbetsmarknadernas parter. Vi har också under debatten hört att direktivet borde ha antagits för länge sedan, men som man säger på en del språk ”bättre sent än aldrig”. På tjeckiska finns det ett liknande talesätt, och jag är säker på att det finns även på andra språk. Efter ett utdraget arbete har vi gjort verkliga framsteg, för detta direktiv behövs precis lika mycket, om inte mer, i dag som för sex år sedan.
Det är en sak till jag vill nämna som jag tycker är värd att notera, nämligen att detta direktiv, detta mycket krävande direktiv, som verkligen öppnar dörren för ett socialt Europa, har antagits i ett EU med 27 medlemsstater, efter att i flera år ha kört fast i ett EU med 15 medlemsstater. Det tycker jag är ett tydligt exempel på att ett EU med 27 medlemsstater kan göra framsteg på det sociala området.
Många av er har nämnt de andra direktiv som är föremål för debatt här i kammaren. Jag anser att det steg vi tar i dag är ett löftesrikt exempel på hur vi också skulle kunna hantera kommande direktiv. Det återstår naturligtvis svåra och komplexa frågor, men jag anser ändå att en viss dynamik nu har skapats och att våra möjligheter att åstadkomma ett positivt resultat är bättre än någonsin tidigare.
Harlem Désir
föredragande. - (FR) Fru talman, mina damer och herrar! Jag vill till att börja med tacka mina kolleger i parlamentet för deras synpunkter, och skuggföredragandena, samordnarna och alla andra som deltagit i denna debatt för det stöd de gett mig och slutförandet av denna process.
Det stämmer att detta betänkande begränsar sig till en motivering och en enda uppmaning: ”Låt oss säga ja.” Det antagande av direktivet som jag hoppas på om två dagar är en seger för Europaparlamentet och för arbetsmarknadens parter, och jag vill ta tillfället i akt att svara ledamöterna från gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster, som lagt fram ett antal ändringsförslag. Jag förstår varifrån dessa ändringsförslag i grund och botten kommer, men jag vill ändå understryka att Europeiska fackliga samorganisationen på nytt talade med ordförandena för de politiska grupperna för några dagar sedan och sa att antagandet av detta direktiv utan ändringar skulle sända en tydlig signal om att sociala framsteg på EU-nivå var både nödvändiga och möjliga, och att det sociala Europa fortfarande var vid liv.
Vid en tidpunkt då bemanningsbranschen växer, i likhet med andra atypiska anställningsavtal, måste vi ha rättsliga ramar, och det är det beslutet vi nu fattar. EU är ett område med rättvisa - det måste det vara för de medborgerliga rättigheternas skull, och även i ekonomiskt och socialt hänseende. Vi har redan flera olika direktiv med bestämmelser om det skydd och de rättigheter som omfattar alla arbetstagare. Nu när allt fler människor arbetar för bemanningsföretag måste vi se till att de har samma rättigheter och att arbetskraftsuthyrning inte kan missbrukas för att kringgå vare sig de berörda arbetstagarnas rättigheter eller rättigheterna för andra arbetstagare som då skulle drabbas av konsekvenserna av påtryckningar och social dumpning.
Med antagandet av detta direktiv vill vi också visa att det sociala Europa kan gå framåt, och att det kan ha ett verkligt innehåll, i motsats till vad vi ibland hört från kommissionen - inte från Vladimír Špidla, men från andra kommissionsledamöter. Vi kan lagstifta - och medlagstifta - även i sociala frågor, och därmed visa rådets medlemmar, som alltför länge har blockerat antagandet av denna och annan lagstiftning, att de inte behöver vara rädda för framsteg mot ett socialt Europa. Om vi kan visa att EU värnar medborgarna och arbetstagarna kan det dessutom bidra till att få till stånd en försoning mellan medborgarna och EU-institutionerna och till att lindra de farhågor som kommit till uttryck på Irland, i Nederländerna och i mitt eget land Frankrike.
Jag tror att ytterligare framsteg i form av direktiv på det sociala området också kommer att bidra till att främja nya framsteg när det gäller det politiska Europa, och när det gäller människors stöd för framsteg på det området.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum den 22 oktober 2008.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Petru Filip  
skriftlig. - (RO) Att använda ett direktiv för att fastställa rättigheterna för EU-medborgare i samband med tillfällig anställning i EU-länderna har varit en verklig framgång för det sociala Europa. Problemet är om EU:s medlemsstater och arbetsgivare rättar sig efter direktivets bestämmelser, för konkreta exempel från arbetsmarknaden talar i många fall mot teorin. Ett konkret exempel på detta är att rumänska och bulgariska medborgares utbildningsbevis inte erkänns efter de båda ländernas anslutning till EU, trots att direktivet om denna fråga innehöll krav på något annat. Frågan är vad som kan göras för att förhindra att medborgare från de nya länder som anslutit sig till EU tappar förtroendet och säger att en sak godkänns i Bryssel medan något annat beslutas av regeringarna i de europeiska huvudstäderna. Man måste också ta hänsyn till att det pågår en ekonomisk kris, som under alla omständigheter kommer att påverka tillämpningen av arbetsrättsrelaterade direktiv i EU:s medlemsländer. Europeiska kommissionen borde omedelbart inrätta ett lämpligt system för övervakning av tillämpningen av arbetsrättsrelaterad lagstiftning och utan åtskillnad vidta straffåtgärder mot de berörda länderna.
