
Ordföranden
Mina damer och herrar, jag hälsar er välkomna och öppnar det sista sammanträdet under 1998!

Justering av protokoll
Ordföranden
Protokollet från senaste sammanträdet har delats ut.
Finns det några synpunkter?

Miller
Fru ordförande! Jag skulle vilja kommentera protokollet angående Oostlanderbetänkandet. Jag gratulerar den nyvalda ledamoten från Skottland till hans bidrag i debatten om rasism och främlingsfientlighet. Får jag dock fråga om han är beredd att tillsammans med mig fördöma de trångsynta nationalister inom hans eget parti som fortsätter att göra sig skyldiga till rasistiska uttalanden riktade mot det engelska folket?

Ordföranden
Det är förvisso det sista sammanträdet före jul, men det hör inte till protokollet, herr Miller.
Herr Wijsenbeek, varsågod.

Wijsenbeek
Ni kan lugnt säga Wijsenbeek, fru ordförande! Ni uttalade det helt rätt.
Om Fontaine inte alltid lyckas med det, så har jag förlåtit henne det för länge sedan.
(Skratt)
(NL) Det är Goedbloed, för att göra det ännu svårare. Fru ordförande! Jag hänvisar till protokollet, sidorna 11, 12 och 13. Jag påpekade det redan i går. Elles, föredragande för budgetkontrollutskottet, och ordföranden har båda två påpekat att de tycker att vår arbetsordning är underlig. Jag utgår från, fru ordförande, att kammarens ordförandeskap, eller annars presidiet, av den anledningen kommer att lägga fram ett förslag om ändring av bilaga V i arbetsordningen. Borde det inte ha varit så att presidiet skulle ha diskuterat det här mycket tidigare, och därför också mycket tidigare skulle ha kunnat ta upp det i utskottet för arbetsordningen i stället för att församla oss till ett slags nödförfarande, där vi just då naturligtvis inte kunde göra något mer.
Ordföranden
Vi noterar det.

Theato
Fru ordförande! Jag vill instämma i det Wijsenbeek sade. Jag påpekade i mycket god tid från budgetkontrollutskottets sida att det finns vissa oförenligheter här. Men följande skall föras till protokollet: Jag ser att omröstningarna om ansvarsfrihet och Elles betänkande har förts till protokollet, men jag kan inte finna de texter som vi röstade om och vilka jag anser måste finnas med i protokollet, eftersom vi enligt artikel 6 bilaga V i arbetsordningen vid återförvisningen till utskottet har att vid påföljande sammanträde kommentera resultatet av parlamentets omröstning. Om de i plenumet genomröstade texterna inte finns med kan vi knappast prestera motsvarande arbete. Detta bör därför noga granskas, och jag står fast vid att dessa texter skall finnas med även i protokollets textdel. Annars ser jag inte hur vi i budgetkontrollutskottet skulle kunna svara på det. Vi har bara omröstningsresultatet i protokollets del 1.

Ordföranden
Problemet är att det aldrig blev någon slutgiltig omröstning, och texterna trycks först när den slutgiltiga omröstningen har genomförts. Det betyder att man känner till resultatet och att budgetkontrollutskottet kan få del av de omtalade texterna. Dessa gäller som utfärdade, och så står det också i protokollet. Jag föreslår att vi ännu en gång tänker över hur vi i grunden skall reglera förfarandet för ert arbete.

Theato
Fru ordförande! Jag ber om att detta sker mycket snabbt, för att i januari måste vi ju enligt lydelsen i arbetsordningen lämna ett meddelande till plenumet. Jag bedömer att det inte är möjligt om texterna som måste bifogas protokollet inte finns med. Då har jag bara resultatet som står i protokollets första del, och därmed kan förstås en viss meningsskiljaktighet avseende texterna uppkomma.

Ordföranden
Vi granskar det och kommer att se till att budgetkontrollutskottet kan arbeta enligt ordningen.

Graenitz
Fru ordförande! Då jag inte kunde yttra mig till gårdagens protokoll så skulle jag vilja göra det nu: Det är nu sista tillfället för de kolleger som vill skriva under Martins skriftliga förklaring om världshandelsorganisationens negativa effekter på djurskyddet. Jag ber kollegerna att skriva under detta.

Ordföranden
Det har vi redan gjort, och det var sista gången i år!

Provan
Fru ordförande! Jag vill hänvisa till den presentation som vi hade tidigare i veckan vid firandet av tioårsjubileet av Sacharovpriset. Jag fick möjlighet att tala med vår ordförande ute i korridoren igår. Jag påtalade för honom att det var Lord Bethell som instiftade Sacharovpriset. Jag tyckte det var ganska olämpligt av parlamentet att inte framföra vårt erkännande för det när vi hade föredragande och ett par övriga framträdande gäster på besök. För protokollet, jag tycker att därför att det på nytt måste fastställas att det var tack vare en hel del hårt arbete av Lord Bethell, en personlig vän till Sacharov själv, som priset kunde instiftas och föredraganden vederbörligen fick igenom det i parlamentet.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Provan!

Fabre-Aubrespy
Fru ordförande! Mitt inlägg rör sidan 12 i protokollet där de olika inläggen av grupperna innan omröstningen om punkt 23 behandlas. Dvs. om den bestämmelse som berör ansvarsfrihet. Det nämns, när det gäller mig, att jag i min grupps namn sagt att vi också skall lämna in ett förslag om misstroendevotum om ansvarsfrihet beviljades. Det är naturligtvis tvärtemot det jag sagt. Jag sade före den slutliga omröstningen att för oss föreligger det en väldigt tydlig koppling mellan en förvägran av ansvarsfrihet och framläggandet av ett förslag om misstroendevotum, och att vi skulle framlägga - vi kommer faktiskt att göra det eftersom vi redan har fått namnunderskrifter - ett förslag om misstroendevotum om ansvarsfrihet inte beviljades. Jag ber er därför rätta till detta.

Ordföranden
Vi skall rätta till det.

Berthu
Fru ordförande! Jag skulle vilja göra en anmärkning avseende sidan 33 i protokollet om meningsskiljaktigheten mellan mig och Jean-Pierre Cot, som var ordförande vid sammanträdet, angående röstförklaringarna till Elles betänkande som han systematiskt avslog. Det var en mycket pretoriansk tolkning av arbetsordningen och som vi svarar på. För övrigt var jag på sekretariatet efter avslutat möte där ett stort antal röstförklaringar från ledamöter hade samlats på hög eller anlänt via e-post. Den spontana tolkningen av arbetsordningen är, att när det gäller en politiskt så viktig omröstning måste ledamöterna få förklara sig.
Som jag sade till Jean-Pierre Cot skrev vi i går till Europaparlamentets ordförande för att be honom hänskjuta detta problem till utskottet för arbetsordningen, valprövning och ledamöters immunitet. Det handlade ju inte om en återförvisning till utskottet enligt den vanliga betydelsen i artikel 129 men en återförvisning genom tillämpning av artikel 5, som i sig var en bieffekt av förvägran att rösta om Elles betänkande. Så det är ett fall som är helt annorlunda den återförvisning till utskott vi är vana vid.

Ordföranden
Herr Berthu! Det rättsliga läget förefaller inte vara helt klart. Det hela skall gås igenom och behandlas i enlighet med resultatet av det.

Ford
Fru ordförande! Jag blev intresserad av det Berthu sade om röstförklaringar via e-post. Jag är en förespråkare för modern teknik, men jag trodde faktiskt att ledamöterna var tvungna att vara närvarande för att inge en röstförklaring. Jag undrar om jag också kunde få möjlighet till e-post.

Ordföranden
Herr Ford! De skriftliga förklaringarna till omröstningen skall naturligtvis också ges in skriftligen. Eftersom ledamöterna är moderna människor använder de sig naturligtvis också av moderna kommunikationsmedel. Det är egentligen en ganska intressant fråga.

Müller
Fru ordförande! Den socialistiska gruppen lämnade i går in ett förslag om misstroendevotum mot kommissionen med syftet att vägra den förtroende. Jag ber om att ni uppdrar åt utskottet för arbetsordningen, valprövning och ledamöters immunitet att pröva om förslaget är tillåtet.
(Applåder) Enligt min bedömning motsäger den kanske inte ordalydelsen i de europeiska fördragen men väl andemeningen. I förebyggande syfte - för att vi inte i januari skall hamna i ett dilemma - ber jag er därför att låta förslaget prövas av utskottet för arbetsordningen, valprövning och ledamöters immunitet.
(Applåder)
Ordföranden
Fru Müller! Vi noterar det, men ni sade just att det skulle göras före januari. I dag är det vår sista sammanträdesdag före jul. Jag kan inte föreställa mig att kammaren skulle instämma om vi sade att kollegerna måste vara här också under julen!

Müller
Fru ordförande! Jag syftade på plenarsammanträdet i januari - för att vi inte skall hamna i ett dilemma då.

Ordföranden
Tack, fru Müller, då är det något klarare.

Green
Fru ordförande! Jag är verkligen överraskad av den föregående talaren, eftersom den här institutionen befinner sig i ett dilemma, så jag vet verkligen inte vad hennes problem är. Som ni väl vet så lades förslaget till misstroendevotum fram helt i enlighet med parlamentets arbetsordning.
Jag ville dock ta upp gårdagens protokoll. Under punkt 7 om ansvarsfrihet, i det andra stycket under Talare efter omröstningsresultatet, återges olika personers anklagelser om utpressning mycket exakt, varvid anklagelserna vid ett tillfälle är riktade mot min grupp. I protokollet återges dock inte att jag anklagade dem som anklagade mig för hyckleri. Om ordet " utpressning" skall användas i protokollet så måste mitt ord " hyckleri" användas mot dem som anklagade mig.

Ordföranden
Vi skall se igenom det, fru Green!

Lalumière
Fru ordförande! På sidan 12 i protokollet skulle man kunna göra en liten ändring avseende mitt inlägg. Efter att ha understrukit det taktlösa i texten i kommissionens förklaring sade jag inte att min grupp skulle rösta för beviljande av ansvarsfrihet utan att min grupp var splittrad, och att jag personligen skulle rösta för ansvarsfrihet. Men jag sade tydligt att min grupp var splittrad. Det måste framgå.

Ordföranden
Det skall också rättas till.

Banotti
Fru ordförande! Med risk för att förstöra julen för allihop, jag hörde i morse hos hårfrisörskan...
att det talas om strejk på flygplatserna. Jag undrar om ni skulle kunna bekräfta att flyg avgår från flygplatsen i Strasbourg eller om det är några problem?

Ordföranden
Det hör visserligen inte till justeringen av protokollet, men jag gläder mig ändå åt att Mary liksom alla vi övriga gärna besöker frisören för att hålla sig vacker!

Martin, David
Fru ordförande! Jag skulle vilja att det förs till protokollet hur vackert Banottis hår verkligen är.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Martin. Jag tror att vi alla redan har kommit i julstämning, men vi måste ändå göra färdigt vårt arbete.
(Protokollet justerades.)

Omröstning
Lagendijk
Trots att viss oro uttrycktes i diskussionerna och i vissa av ändringsförslagen som lades fram i utskottet för transport och turism så röstade gruppen De gröna i dag för betänkandet av McMahon, inbegripet alla ändringsförslag från utskottet för transport och turism.
Vi gjorde det eftersom jag tror att det förslag till direktiv som Europeiska kommissionen lade fram är ett bra steg framåt i strävandet att harmonisera nationella och internationella regler för transport av farligt gods på gemenskapens inre vattenvägar. De kommer att öka säkerheten och främja rättvis konkurrens mellan transportörer. De ändringsförslag som transportutskottet lade fram förbättrar bara direktivet genom att uppmana till införandet av en provisorisk ordning där de mest aktuella reglerna för Rhen gäller för alla inre vattenvägar som omfattas av direktivet, så länge som det inte finns något gällande internationellt avtal.
De gröna hade dock, och har fortfarande, vissa invändningar med avseende på räckvidden av direktivets tillämpningsområde. Artikel 1.2 och 1.3 tillåter medlemsstater att undanta nationella inre vattenvägar, som inte har någon anslutning till andra medlemsstaters vattenvägar (artikel 2) och militära fartyg som transporterar farligt gods (artikel 3), från direktivets räckvidd. Med hänsyn till det allmänna målet att skydda vattenvägar från skador från farliga ämnen är jag övertygad om att samma säkerhetsregler skulle gälla för all transport av farligt gods, det vill säga för transport på gemensamma och nationella inre vattenvägar. Samma logik borde även gälla militära fartyg eftersom det inte finns något skäl, ur moralisk eller miljömässig synvinkel, att undanta dessa fartyg från skyldigheten att respektera vissa säkerhetskrav.
Därför hoppas jag att de flesta medlemsstater automatiskt kommer att tillämpa direktivet för alla sina inre vattenvägar, och att militära fartyg i högsta möjliga mån skall följa de regler som gäller för alla andra fartyg.
Betänkande (A4-0460/98) av Cot

Gahrton och Holm
Vi motsätter oss slutsatserna i detta betänkande gällande lagstiftning i EU och framför allt gällande subsidiaritetsprincipen.
Subsidiaritetsprincipen som infördes i Maastrichtfördraget skulle vara en princip för att delegera besluten till rätt " nivå" , och för att se till att inte EU tog över lagstiftning som bättre kan ske på annan politisk nivå. Det får inte vara en princip för att försvara att EU: s lagstiftning är den rätta och inte skall kunna ifrågasättas.
Vi vänder oss särskilt mot punkt B, som anger att det inte finns anledning att tillämpa subsidiaritetsprincipen på områden där gemenskapen ensam är behörig, och den mycket motsägelsefulla punkt C, som anger att subsidiaritetsprincipen skall tillämpas, men att hela EG: s regelverk skall bibehållas. Detta går helt emot avsikterna med subsidiaritetsprincipen såsom den presenterades vid införandet i Maastrichtfördraget.
Vi har röstat mot hela betänkandet, eftersom vi anser att subsidiaritetsprincipen skall vara en princip som innebär att EU inte skall ha hand om lagstiftning som bättre kan ske på en lägre nivå i beslutsfattandet, t.ex. nationell, regional eller kommunal nivå, eller också i vissa fall vore lämpligare på internationell nivå, t.ex. i OSSE, FN eller Europarådet.
För att lagstiftningen skall bli bättre gäller det enligt vår mening att lagstiftningen på EU-nivå begränsas till ett minimum, att den görs lättbegriplig och att man upphör med systemet med att bifoga bilagor och förklaringar som öppnar för allmänna tolkningar, och som gör att EU: s lagstiftning i princip är omöjlig att förstå för allmänheten.

Programmet Tempus III
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är gemensam debatt om betänkande (A4-0464/98) av Evans för utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media om förslag till rådets beslut om antagande av den tredje fasen i det alleuropeiska samarbetsprogrammet för högre utbildning Tempus III (2000-2006) KOM(98)0454 - C4-0554/98-98/0246(CNS)).

Evans
Fru ordförande! Å min grupps vägnar välkomnar jag kommissionens rapport och hoppas att den antas i dag med mina ändringsförslag.
För det första vill jag be mina kolleger i utskottet och kommissionen om ursäkt för att jag inte kunde vara närvarande i utskottet när ändringsförslagen antogs, men just då satt jag i ett flygplan på Heathrow och väntade på avgång och där satt jag i två timmar.
Jag är, minst sagt, överraskad över att rådet antingen struntar i parlamentets funktion eller också inte har förutsett den här debatten. Det verkar som om rådet utformade sin gemensamma ståndpunkt den 4 december. Deras nya text, på franska, fick jag först i går. Det är inte något tillfredsställande förfaringssätt. Man skulle kunna tänka sig att betänkandet sänds tillbaka till utskottet, så att vi kan gå igenom den nya texten men vid närmare eftertanke vill jag inte föreslå något sådant. Jag kommer dock, i ljuset av de handlingar som jag fick i går, att dra tillbaka ändringsförslagen 10, 11 och 12, eftersom dessa punkter nu ändå ingår.
Tempus är mer än bara ett värdefullt program. Det spelar, och kommer att fortsätta spela, en viktig roll i utvecklingen i länderna i Östeuropa: länder som under allt för lång tid varit avskurna från Väst. När de här nya demokratierna började växa fram så antog man att ett universitet var ett universitet, vare sig det låg i Prag eller i Paris, i Budapest eller i Birmingham. Verkligheten visade sig se annorlunda ut. Utbildningen hade blivit eftersatt, liksom så många aspekter av livet i länderna i östblocket. Tempusprojektet försökte överbrygga klyftan och bygga en utbildningens bro för 90-talet: en bro som är uppbyggd på bropelare av EU-stöd, stöd för att hjälpa akademiker att resa och ta del av nya erfarenheter och stöd för gemensamma projekt och initiativ till nytta för alla parter. Tempusprojektet levererade också ny och modern utrustning, som gjorde det möjligt för elever och lärare att ansluta sig till de allra bästa utbildningsmöjligheterna. Jag har till exempel i Rumänien sett mycket fallfärdiga byggnader med utmärkta moderna datorer som anskaffats med pengar från Tempus.
De enskilda institutioner som får Tempusstöd tillstår gärna den skuld de har till det här programmet och till unionen i allmänhet. I ett bredare perspektiv spelar utbildningen en avgörande roll i utvecklingen av ekonomin och förnyelsen av industrin och hela regioner. För att bygga ett framgångsrikt land behöver man en blomstrande ekonomi, och för att få det måste man satsa på utbildning på alla nivåer. Tempus hjälper och uppmuntrar de länder som behöver hjälp med att förbättra situationen. Utan den hjälpen skulle det finnas allvarliga brister i deras utbildningssystem och vi, befolkningen i Västeuropa och de mer välmående nationerna, skulle utan tvekan drabbas av effekterna.
De nya Tempusförslagen bygger på erfarenheter från de senaste åren. Många av de tidigare stödberättigade har inte längre rätt till stöd eftersom de nu är engagerade i Sokrates eller Leonardo. I mina ändringsförslag till kommissionens dokument begär jag bland annat att nya program kopplas till Sokrates och Leonardo med hopp om att allt det värdefulla arbete och de kontakter som har byggts upp inte gått förlorade. De nya stödberättigade länderna, länderna i f.d. Sovjetunionen, Mongoliet, Bosnien och Hercegovina, Albanien och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, kommer nu att bli berättigade till Tempusstöd. Jag vet och jag har sett hur Tempus har hjälpt andra länder att utveckla sina utbildningssystem, och vi måste nu göra allt vi kan för att säkerställa att Tempus hjälper de här nya stödberättigade länderna.
I mina ändringsförslag föreslår jag också att det görs särskilda insatser för att engagera fler studenter med etnisk minoritetsbakgrund och sammanför personer med en kulturell, språklig eller etnisk minoritetsbakgrund med liknande personer i andra länder. Det skulle vara ett utmärkt sätt att bygga ett folkets Europa. Det är också mycket viktigt, som jag sade i ett annat ändringsförslag, att ingen grupp av människor missgynnas. Vi måste med avseende på Tempus och på alla andra europeiska projekt se till att de är så omfattande som möjligt och inte utesluter någon befolkningsgrupp. Särskilt de projekt som grundar sig på utbildning och ungdom måste föra personer samman och omfatta så många samhällsskikt som möjligt.
Den senaste lägesrapporten var kritisk mot det sätt som en del av medlen i Tempus gavs ut på. Det är sant att vissa akademiker kanske, vilket är förståeligt, bryr sig mer om utbildningsaspekterna och inte är lika intresserade av de detaljer och redovisningsförfaranden som krävs i samband med bidragen.
Jag hoppas verkligen att vi i ljuset av lägesrapporten kan säkerställa att de som får Tempusstöd kan ge exakta svar, så att vi kan bevara öppenheten, och så att vi kan redovisa de pengar som ges ut. Det är dock pengar som ges ut på ett klokt sätt och trots att jag beklagar det sätt som rådet har lagt fram sitt nya dokument på, så hoppas jag verkligen att parlamentet skall stödja det här betänkandet i dag.

Christodoulou
Fru ordförande! Som föredraganden helt korrekt nyss påpekade, hjälper detta program verkligen till att förbättra utbildningen i dessa länder, vilket är viktigt för den ekonomiska utvecklingen.
Ur finansiell synvinkel förfogar Tempus III-programmet, i likhet med de tidigare etapperna, inte över en separat finansiell ram eller en separat finansiell summa. Finansieringen av åtgärderna i programmet hänger i stället samman med de två programmen Phare och Tacis, och programmets genomförande är följaktligen beroende av de medel som dessa två program förfogar över, naturligtvis under förutsättningen att de kommer att finnas kvar och utvecklas även i fortsättningen. Och detta är något som vi måste ta i beaktande, när vi funderar över det sätt på vilket programmet skall genomföras.
En andra kommentar gäller finansieringens storlek. Denna kan självfallet inte baseras på finansieringen för de tidigare etapperna, eftersom det nu, vilket redan har påpekats, är fråga om andra länder än tidigare. Och även målen är andra. Detta förutsätter naturligtvis att det kommer att finnas medel att tillgå, och det är nödvändigt att kommissionen ger den finansiella information som, olyckligt nog, inte är medtagen i de meddelanden den har gjort. Denna information bör från och med nu tillhandahållas, så att vi vet exakt var vi står. Det skall säkerställa den nödvändiga öppenheten, vilken är särskilt viktig med tanke på att finansieringen kommer från två källor, vilket skapar problem: medel för de löpande utgifterna kommer från Phare- eller Tacis-programmet, och medel för de administrativa utgifterna kommer från Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen. Jag skulle på denna punkt vilja påpeka, fru ordförande, att det vilar ett mycket stort ansvar på utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media att följa upp genomförandet av dessa program, för att undvika att saker som har hänt vid tidigare tillfällen upprepas. Det bör även finnas en större flexibilitet och anpassningsförmåga, samtidigt som det naturligtvis måste tillses att enbart åtgärder som är möjliga att genomföra väljs ut. Även detta påpekades med rätta av Evans, och det är viktigt ur finansiell synvinkel. Det bör därutöver säkerställas att åtgärderna är i linje med och kompletterar andra åtgärder, så att största möjliga effektivitet uppnås vid föreningen av de olika åtgärderna för detta ändamål.

Hawlicek
Fru ordförande, för min grupps räkning vill jag gratulera Robert Evans till hans sätt att föredra betänkandet och jag vill samtidigt betona vikten av Tempus-programmet. Det är speciellt viktigt för de nya demokratierna i öst att man samarbetar på utbildnings- och kulturområdena, två områden på vilka vi verkligen kan samarbeta med de unga demokratierna och framtida medlemmarna i Europeiska unionen som likvärdiga partner, och därför vill jag särskilt understryka detta programs betydelse.

Banotti
Fru ordförande! Eftersom det är den sista dagen på sammanträdesperioden före jul så kommer Evans att bli glad att höra att vi är helt ense med honom. Det här är det första som jag har hört om den gemensamma ståndpunkt som kom i går, och jag håller absolut med om att det helt enkelt inte är tillräckligt bra. Jag skulle vilja ge några kommentarer angående mitt helhjärtade stöd till Evans.
Han konstaterar mycket riktigt att utbildning är en mycket viktig del av utvecklingen i de här länderna. För några år sedan såg jag i vilket dåligt skick utrustningen var, särskilt vetenskaplig utrustning, i många av de länder som fått stöd. Den här gången sprider vi nätet bra mycket vidare, förhoppningsvis inte för tunt. Om ingen vet vad vi gör, förutom några få i ett mycket vidsträckt område och i flera länder, så går programmets värde förlorat.
Ett område återstår att tas upp och det är våra kunskaper om vad som sker i de här ländernas utbildningssystem. Vi har sett vilken dramatisk effekt Sokratesprogrammet hade i våra egna länder. Det är därför som vi är mycket upprörda - särskilt i min grupp - över den mycket lilla budget som vi får för att försöka genomföra det som faktiskt är en av de mest framgångsrika historierna i gemenskapen.
Jag hoppas, med avseende på Evans betänkande, att det kommer att finnas något sätt för oss att få reda på - helst direkt från de personer som vi hjälpt - exakt vilken effekt Tempusprogrammet har haft på deras länder. Det finns ett kinesiskt ordspråk som säger att om du älskar ditt barn så skicka ut det på en resa. Vi har inte haft så stor erfarenhet av resor till oss i motsats till våra elever som rest till östeuropeiska länder, och det är ett område där vår utbildning skulle kunna förbättras avsevärt.
Vi är glada åt att kunna stödja alla Evans ändringsförslag och vi önskar honom och alla dem som har dragit nytta av Tempusprogrammet en mycket god jul.

Ryynänen
Fru ordförande! Jag vill också gratulera Evans till detta bra betänkande som jag helt stöder. Programmet Tempus har under hela 90-talet varit ett mycket viktigt och effektivt instrument i CÖE-länderna och senare i de nya oberoende länderna för att utöka och förbättra högskoleundervisningen. I CÖE-länderna har man med hjälp av detta program märkbart förbättrat i synnerhet högskolornas beredskap att delta i gemenskapens utbildningsprogram, som nu i efterhand har öppnats för dem.
Programförslaget Tempus III som kommissionen nu lagt fram riktar sig också från och med år 2000 att som en del av Phare- och Tacisprogrammen stödja de partnerskapsländer som inte kan delta i gemenskapens övriga program. Tyngdpunkten ligger nu på reformen av högskolornas administration och på utvecklingen av utbildningen genom att öppna kontakter med näringslivet. Vi kan knappast för mycket betona den högre utbildningens betydelse för de stödberättigade ländernas ekonomiska och sociala reformprocess.
Eftersom stödresurserna inom ramen för Phare- och Tacisprogrammen ändå är begränsade, såsom man här har konstaterat, är det alldeles nödvändigt att sörja för en effektiv samordning med övriga gemenskapsåtgärder om man skall få största möjliga nytta av programmen. I den här frågan ställer jag mig bakom föredragandens prioriteringar liksom när det gäller att man speciellt måste beakta möjligheterna för studenter från olika slags minoriteter att delta i utbytesprogrammen. Språk- och kulturkurserna tillhör absolut de kompletterande åtgärder som i första hand måste stödjas.
Det nya Tempusprogrammet kommer att spela en allt tydligare politisk roll som en del i strävanden att uppnå stabilitet i de stödberättigade ländernas region. Tempus är ju också ett instrument för regionalt gränsöverskridande samarbete mellan de nuvarande ansökarländerna och de icke-associerade länderna. Det är viktigt att det här programmets tyngdpunktsområden passar ihop med Phare- och Tacisprogrammens prioriteringar. Programmet skall alltså med hjälp av utbildningens medel stödja ekonomiska, demokratiska och administrativa reformer.
Programmets stödberättigade länder bildar ett väldigt stort geografiskt område. Det är samtidigt ett mycket mångfasetterat område. Därför behövs också separata skräddarsydda strategier för olika länder och grupper av länder. Genom att förstärka den europeiska forskningen kan man på olika nivåer få dessa länder närmare gemenskapen och även dra nytta av integrationens erfarenheter.

Kerr
Fru ordförande! Jag gillade Ryynänens kommentar om de många politiska schatteringarna (" hues" ) och här har vi nu en politisk Hugh som håller ett anförande.
Jag välkomnar det här betänkandet av Evans av flera skäl. För det första tycker jag, i egenskap av gammal akademiker med 25 års erfarenhet, om att se mycket pengar gå till mina gamla vänner för att hålla dem sysselsatta, särskilt om jag själv skulle bli tvungen att göra dem sällskap igen nästa år. Det kommer naturligtvis inte att ske, som Evans väl vet.
För det andra skulle jag vilja välkomna det, eftersom Tempus I sköttes - sade McMahon - av en duktig kvinna från Ayrshire, Leslie Wilson. Programmets framgångar kan helt klart tillskrivas det faktum att det utarbetades och förvaltades av en skotte. Som nummer ett på listan för det skotska socialdemokratiska partiet till nästa europeiska val, vilket garanterar min återkomst nästa år, välkomnar jag det särskilt.
För det tredje välkomnar jag det, eftersom det kommer från min vän Evans som i sig själv är en hyllning till den högre utbildningen. Han har talat om för mig att han har två examina vid Londons universitet och ett hedersdoktorat vid Brunels universitet. Det ger upphov till ett frågetecken för kvaliteten på just det universitetet, men jag är säker på att det är en god deltagare i Tempusprogrammet.
Jag välkomnar det, eftersom det sprider utbildningen över hela Europeiska unionen och ansluter den till de inkommande staterna. Jag undrar dock över mängden och omfattningen av de medel som behövs, precis som Evans. Vi behöver mer pengar till det här programmet och alla utbildningsprogram för att förverkliga dem, särskilt för de nya medlemsstaterna.
Jag välkomnar, det eftersom min vän Müller, som är kommissionens gissel, har sagt mig att det här är ett ganska väl förvaltat program och att Cressons tandläkare inte har någon del i det. Därför borde vi kunna vara säkra på förvaltningen av det.
Av alla de här skälen borde vi stödja det här programmet. Men precis som Evans så måste jag säga att rådet beter sig ganska förnedrande när det antar den gemensamma ståndpunkten utan att ens ta hänsyn till parlamentets ståndpunkt. Jag misstänker att det här är ett brott mot det interinstitutionella avtalet. Det skulle vara bra om vi tog tillbaka vårt yttrande, Evans, och höll på det i sex månader men vi vill inte straffa universiteten bara för att rådet betett sig illa. Vi borde dock absolut tala om för dem hur missnöjda vi är.

Lukas
Fru ordförande! Genom den typ av samarbete som Tempus innebär öppnas helt nya regioner för Europeiska unionen. Med tanke på det kommande Tempus III-programmet synes det mig vara av särskild vikt att prioriteringarna görs med stor hänsyn tagen till de berörda ländernas nationella behov. Det är kommissionens uppgift att se till att det nya programmet blir väsentligt effektivare, i enlighet med den kritik som uttrycks i utvärderingsrapporten. Just för att åtgärderna på högskoleområdet har en sådan nyckelroll i integrationsprocessen får kommissionen och alla övriga aktörer ett ytterst tungt ansvar. Jag håller helt och hållet med föredraganden om att resetillägg bör inräknas också för studeranden. De är inte bara en " quantité négligeable " , som han säger, utan de är själva programvaran som allt rör sig kring.

Cushnahan
Fru ordförande! Tempusprogrammet har varit framgångsrikt; det har givit ett unikt bidrag till det högre utbildningssystemet i länderna i Central- och Östeuropa.
Med hänsyn till de viktiga ändringarna i det politiska sammanhanget kring programmet, särskilt när utvidgningsprocessen ökar farten, är det dags att utvärdera och aktualisera delar av det som förberedelse inför den tredje etappen. Det är särskilt viktigt, när de här länderna övergår till att bli fria marknadsekonomier, att vi hjälper till med utarbetandet av kursplanerna, så att de motsvarar den nya ekonomiska situationen och särskilt ger de färdigheter som behövs för företagsverksamhet. Dessutom skall kursplansinitiativ ge akademiker och studenter i högre utbildningsinstitutioner möjlighet att lära sig mer om unionens etiska normer, dess roll i världen, våra politiska prioriteter och de skyldigheter som det europeiska medborgarskapet och medlemsskapet innebär. Genom Jean Monnet-programmet har man lyckats nå några av de här målen inom själva Europeiska unionen. Vi kan ta lärdom av det och använda de bästa delarna av det i Tempus III.
Jag gratulerar föredraganden och ser fram emot svaret från parlamentet och rådet på det dåliga sätt som de har behandlat det här på med avseende på det beslut som de fattade i går.

Virrankoski
Fru ordförande! Det aktuella betänkandet av Evans är förknippat med omformuleringen av Europeiska unionens ungdoms- och kulturpolitik. Hittills har parlamentet för första gången behandlat den nya rättsliga grunden för Sokrates- och Leonardoprogrammen samt för ungdomsprogrammets och kulturens ramprogram. Nu handlar det om förlängning av Tempusprogrammet. Utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media har utfört en styv prestation genom att utarbeta dessa åtgärder för nästa årtusendets utmaningar. Därför måste man ge utskottets arbete ett stort erkännande, speciellt vill jag tacka Evans för detta betänkande.
Det är högskoleutbildning och -forskning som skapar grunden för ett nytt samhälle. Dessa har genom århundraden varit internationella eftersom man med hjälp av dem samlar mänsklighetens mest framstående kunskap för gemensamt bruk. Därför är det synnerligen naturligt att Europeiska unionen lägger stor vikt just vid utvecklingen av samarbetet mellan högskolorna. Tempusprogrammet för de central- och östeuropeiska länderna startades år 1990 och har sedermera fortsatt utan uppehåll. Det program som nu skall startas gäller ett mindre geografiskt område, eftersom de flesta länder som ansökt om medlemskap i EU redan omfattas av Sokrates- och Leonardoprogrammen.
Det är viktigt att dra med ungdomen, speciellt dem som studerar vid högskolorna, i den internationella verksamheten. Dagens högskolestuderande är morgondagens samhällsbyggare. Även kortvariga studier utanför det egna landet öppnar ett helt nytt perspektiv på internationellt samarbete och på relationerna mellan nationerna. Även om det primära syftet är att fördjupa kunskaper och färdigheter öppnar studentutbytet ett helt nytt sätt att angripa internationella frågor och problem.
Naturligtvis drar man även omedelbart ny nytta av student- och lärarutbytet samt utvecklingen av administrationen och utbildningsmetoderna. Kunskaps- och färdighetsnivån breddas och förstärks. Men speciellt vi inom Europeiska unionen måste inse att vi minsann inte alltid är en givande utan även en mottagande part.

Papoutsis
Fru ordförande! Damer och herrar ledamöter! Som ni vet, är Tempus-programmet resultatet av den politiska vilja som uttrycktes av stats- och regeringscheferna vid deras möte i Paris i november 1989, och även vid ett senare tillfälle, i december samma år, här i Strasbourg.
Stödet och samarbetsviljan hos alla institutionella organ - parlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén - ledde mycket snabbt (den 7 maj 1990) till beslutet om att inrätta Tempus-programmet, det vill säga den erfordliga rättsliga ramen för att anpassa frukterna av de erfarenheter som förvärvats genom gemenskapsprogrammen för utbildning Erasmus och Comett till de speciella förutsättningarna i de östliga länderna.
Som framgår av de mångtaliga utvärderingar och årsrapporter som ni har erhållit, har Tempus-programmet sedan sitt genomförande - 1990 i Phare-länderna och 1994 i Tacis-länderna - och genom de olika etapper det har genomgått under sin utveckling, med framgång bidragit till omstruktureringen och moderniseringen av systemen för högre utbildning i de stödberättigade länderna. Och vi kan utan tvekan säga att det har svarat mot våra förväntningar. Tempus-programmet har riktats mot initiativ från universitetsinrättningar, inom en fastställd ram för prioriteringar och alltid i samförstånd med de nationella myndigheterna. Genom detta har vi på ett effektivt sätt kunnat möta de speciella behoven hos våra partner. De flesta av de associerade länder i Central- och Östeuropa som deltog i Tempus-programmet från starten, har nu gått vidare till en ny fas i sina relationer med länderna i Europeiska unionen, i och med sitt fulla deltagande i gemenskapsprogrammen Socrates och Leonardo. De icke-associerade länderna i Central- och Östeuropa, liksom de nya oberoende staterna i f.d. Sovjetunionen och Mongoliet, har dock inte varit lika snabba att dra nytta av detta program. I dessa länder finns det även i fortsättningen ett brett verksamhetsfält för Tempus-programmet - det enda instrumentet i dag som har kapacitet att på ett effektivt sätt bidra till anpassningen av universitetssektorn i dessa länder till den nya sociala och ekonomiska verkligheten. Det är till just dessa länder förslaget om Tempus III riktar sig. Och för att ge ett svar på den fråga som ställdes av Banotti, skulle jag vilja säga att Europeiska kommissionen förbereder en rapport om de effekter som vi har haft på utbildningssystemen i de stödberättigade länderna, och i denna rapport kommer naturligtvis de olika länderna att behandlas separat.
Fru ordförande! Jag skulle särskilt vilja tacka föredraganden Evans för kvaliteten på hans betänkande, en kvalitet som märks på alla plan i betänkandet och som också lyfter fram de viktiga mål i det program som vi i dag debatterar.
Angående de ändringsförslag som har lagts fram av parlamentet, anser kommissionen att många av dem berikar och förtydligar det ursprungliga förslaget ytterligare, och Europeiska kommissionen kan följaktligen acceptera ändringsförslagen 1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9 och 17, som har lagts fram av föredraganden Evans för utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media, liksom även ändringsförslag 14. Kommissionen kan däremot inte acceptera ändringsförslag 6, om beräkningarna i finansöversikten, vilka kommissionen inte kan förutse. Anslagen till Tempus bestäms varje år inom ramen för budgetfördelningen för de länder som är stödberättigade för Phare- och Tacis-programmen. I motiveringen refererar kommissionen som en indikering till de summor som har tilldelats för Tempus föregående år. Kommissionen kan emellertid inte i förväg uttala sig om de summor som kommer att tilldelas för Tempus från stödprogrammen efter år 2000, eftersom det ännu inte finns någon finansiell planering för de nya regler som måste genomföras i de aktuella länderna från år 2000 och framåt. Kommissionen kan heller inte acceptera ändringsförslag 16, om utformningen av och rollen för den kommitté som skall hjälpa Europeiska kommissionen att genomföra programmet. Från den synpunkten, väntar vi på de nya beslut som skall fattas angående utformningen av kommittén. Kommissionen önskar dock stå fast vid texten i sitt eget förslag, som har utarbetats i enlighet med det förslag om kommittéutformningen som den godkände den 24 juni 1998. Kommissionen kan heller inte godta ändringsförslag 13, om att fastställa graden av flexibilitet i förvaltningen av projekten, och heller inte ändringsförslag 15, om ett tillägg av villkor, som indirekt skulle föra med sig att såväl den efterfrågade flexibiliteten som utbytet av information om alla initiativ begränsades. Europeiska kommissionen förstår tanken i dessa ändringsförslag - den är uppenbar -, men vi anser att det ursprungliga förslaget skänker en mer fullständig och tydligare räckvidd åt texten. Slutligen anser inte kommissionen att det är lämpligt att inbegripa tilläggen i ändringsförslag 18, om att införa en serie verksamheter, bland annat strukturella åtgärder. Att specificera åtgärderna " av strukturell och/eller komplementerande karaktär" , som den exakta formuleringen lyder, faller inom ansvarsområdet för Tempus-kommittén, som kommer att bildas i och med detta beslutet. Dessa åtgärder är nära förbundna med de prioriteringar som varje år utarbetas tillsammans med de ansvariga myndigheterna i dessa länder.
Kommissionen skall inom kort lägga fram ett ändrat förslag om Tempus III för rådet, vilket förutom att innefatta de tio ändringsförslag från parlamentet som accepteras, även kommer att ta stor hänsyn till parlamentets övriga önskemål, detta naturligtvis i en utsträckning som tillåter oss att presentera vårt eget förslag för rådet.

Ordföranden
Tack så mycket, herr kommissionär Papoutsis!
Jag förklarar debatten avslutad.
Vi skall nu genomföra omröstningen.
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)

Hulthén
Jag vill tacka föredraganden för ett väl genomfört arbete med ett viktigt betänkande. Tempus-programmet för ett alleuropeiskt utbyte på området för högre utbildning utgör ett viktigt bidrag för att utveckla inte bara den högre utbildningen, utan också för de demokratiska strukturerna i de icke-associerade länderna i Central- och Östeuropa och i länderna i före detta Sovjetunionen.
I fråga om de länder som omfattas av Tempus-programmet där demokratin och medborgerliga fri- och rättigheter åsidosätts av de styrande regimerna, varvid Vitryssland kan nämnas, vill jag särskilt framhålla betydelsen av programmets mål att stärka den högre utbildningens oberoende, förbättra dess förvaltning och synliggörandet av den högre utbildningens avgörande roll för den ekonomiska, sociala och politiska reformprocessen.

Ungerns deltagande i ett gemenskapsprogram på det audiovisuella området
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är gemensam debatt om betänkande (A4-0467/98) av Leperre-Verrier för utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media om förslag till rådets beslut om den ståndpunkt som gemenskapen skall inta i associeringsrådet beträffande Ungerns deltagande i ett gemenskapsprogram inom ramen för gemenskapens politik på det audiovisuella området (KOM(97) 562 slutlig - C4-0637/97-97/0311 (CNS)).

Leperre-Verrier
Fru ordförande! Det handlar alltså om att knyta Ungern till vårt gemenskapsprogram Media II. Där det kommer efter sektorerna för utbildning, ungdom och kultur, som gjort det möjligt att knyta vissa Öst- och Centraleuropeiska länder till våra program handlar detta beslut om ett annat viktigt område för föranslutningen: den audiovisuella. Denna sektor som är i total omvandling är särskilt intressant, eftersom den drar nytta av de betydande tekniska framstegen, och den är ett kraftfullt uttrycksmedel. Även vad det gäller i termer av identitet och medborgarskap. Det är åtminstone det mål som åsyftas med skapandet av detta europeiska audiovisuella område.
Man måste uppmärksamma att Media II-programmet bara är en av faserna i detta europeiska audiovisuella politikområde. Det viktigaste är direktivet " TV utan gränser" men det är två aspekter som har flera mål gemensamma. Det är således uppenbart att kandidatländernas deltagande i Media-programmet är beroende av deras framsteg när det gäller harmoniseringen, dvs. den rättsliga anpassningen till de europeiska direktiven.
Man bör fråga sig om sätten att tillämpa detta beslut, i en icke försumbar politisk omfattning, är i nivå med dessa insatser och om man med dessa kan nå det fastställda målet. Vi skall komma ihåg associeringsprincipen. Ungern skall delta i alla verksamheter som ingår i Media II-programmet enligt de villkor som definieras i programmet, och som tillämpas i alla medlemsstater. Det åligger dock Ungern att på nationell nivå skapa lämpliga strukturer.
I detta syfte skall Ungern i samarbete med kommissionen skapa en Media-grupp. På det ekonomiska planet skall Ungern varje år betala ett bidrag för att täcka sitt deltagande i programmet. Detta bidrag skall uppgå till ca 650 000 ecu för perioden 1998-2000, men enligt tilläggsprotokollet har landet tillåtelse att använda sina Phare-anslag upp till 50 procent av budgeten.
Vi måste dock vara medvetna om att den rättsliga anpassningen i Ungern avseende de europeiska audiovisuella texterna och i synnerhet det berömda direktivet " TV utan gränser" fortfarande ger upphov till problem och därför skall vara föremål för en nära samordning mellan Europeiska unionen och Ungern. Utvecklingen av det ungerska audiovisuella landskapet är fortfarande skört och litet paradoxalt. Avskaffandet av det statliga mediamonopolet uppstod vid de politiska omvälvningarna 1989 som ett av de större målen med reformen. Men det tog inte mindre än sju år för att detta mål skulle börja uppnås, i och med kungörandet av en medialag 1996. Utöver att bekräfta en princip så handlade det om att avsluta monopolet på information, produktion och sändning och att omorganisera den audiovisuella sektorn.
Denna nya ordning som placerar Ungern bland de öststater som är bäst rustade att garantera informationsfriheten har ännu i synnerhet kommit den offentliga tjänsten till del, eftersom det egentligen är så att utöver den offentliga tjänsten är inte satellitsändningar eller kabelsändningar underställda några regleringar. Trots det riskerar denna frihet, ibland på grund av att den är så omfattande, att få Ungern att i stället för att uttrycka sin egen nationella identitet bara använda sig av europeiska produktioner. Visst, det finns inom ramen för den nuvarande lagstiftningen blygsamma försök att uppmuntra den lokala filmindustrin och en ny mer specificerad lag om film är under arbete. För övrigt behöver lagen från 1996 ändras för att nå upp till europeiska krav.
Jag skulle säga att det är i detta sammanhang de svårigheter har uppkommit som till en början ledde till att olika röster avgetts avseende detta associeringsförslag i utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media. Då Ungern redan var engagerad i anslutningsförfarandet och redan uttalat sin önskan att delta som fullständig part i Media II-programmet antogs förra våren beslutet att på ungerskt territorium bevilja etableringen av radiosändningsföretaget HBO, en filial till det amerikanska bolaget Time Warner, som sänder mot Polen via satellit. Detta vid sidan av all europeisk reglering, och vilket utgjorde en illojal konkurrens gentemot de europeiska bolagen som i sin tur uppfyller sina skyldigheter.
Jag skall inte återkomma till de olika förhandlingsetapper som följde. Jag åkte själv till Ungern, på inbjudan av statssekreteraren för kultur, i oktober. Dessa få dagar som jag tillbringade i Budapest, då jag träffade ungerska ansvariga, övertygade mig om att de ungerska myndigheterna hade viljan., att de var medvetna om att de skulle anpassa sin lagstiftning. Däremot hade de kanske inte insikt vare sig om brådskan eller om att genom att reglera HBO-problemet så tjänade det också deras eget intresse. Det var inte bara för att göra Europeiska unionen glad och för anslutningen.
Jag tror tyvärr att det fortfarande råder vissa missförstånd. Trots det har jag med glädje kunnat notera kungörandet av Europarådets konvention om den gränsöverskridande televisionen, som i sin tur ger dess regleringsinstans, ORTT, möjlighet att utreda och att vidta de åtgärder som blir nödvändiga. När det gäller den rättsliga anpassningen återstår det att utvecklingsperspektiven snarare är flytande, ibland motsägelsefulla och att en viss stränghet vore välkommen.
Jag måste säga att i ljuset av dessa händelser ställer jag mig litet undrande till den metod som består i att först associera kandidatländerna till Media-programmet. Vi har sett det förr. För vissa av länderna i Öst- och Centraleuropa var Tempus-programmet på något sätt förkammaren till associeringen till Socrates-programmet. Även när det gäller det audiovisuella området skulle man kunna misstänka en slags slusskammare för att hjälpa dessa länder att framskrida inom detta område. Och ännu en gång beklagar jag att Phare-programmet inte längre finansierar kulturverksamheter.
Sammanfattningsvis skulle jag vilja säga att även om jag anser att Ungern har gjort stora framsteg inom det audiovisuella området, är det ett land med mycket kultur särskilt inom filmen, så måste landet först visa sin vilja att ansluta sig till våra gemensamma kulturvärden och att det skall ge sig de medel som behövs för att hålla de löften de ger oss om rättsliga reformer. I synnerhet skulle det vara bra om landet respekterar den tidsplanering som man själv har fastställt, och som det tyvärr inte verkar hålla sig till. Det är därför som jag, då jag yttrar mig till förmån för Ungerns associering till Media II-programmet, lämnat fram ändringsförslag. Jag tänker i synnerhet på ändringsförslag 1 och 3 som inför ett relativt villkorande för denna associering.
Jag hoppas att rådet och kommissionen håller med mig och jag skulle också vilja att kommissionären ger kommissionens syn på saken. Vi bör ge en stark politisk signal. Vi skall inte glömma att Ungern blir det första land som skall associeras till Media-programmet. Vi skall inte glömma att även andra kandidatländer också är i färd med att genomföra denna känsliga rättsliga anpassningsprocess. De betraktar oss, de ser vad som händer i Ungern och Polen. Låt dem inte bli de amerikanska audiovisuella intressenas trojanska hästar i Europa.

Evans
Herr ordförande! Jag vill börja med att tacka föredraganden för hennes arbete och det utmärkta betänkande som hon har lagt fram i dag. Det är viktigt att det fungerar som en fortsättning på det föregående Tempusbetänkandet. Det är mycket viktigt att allt i Ungern och de övriga länderna så snabbt som möjligt kan bringas i överensstämmelse med EU. Ungerns deltagande i ett gemenskapsprogram om media är väldigt viktigt eftersom, som vi alla vet, fria media är av avgörande betydelse för en demokrati.
Av alla framväxande stater i Östeuropa så är Ungern den stat som har kommit längst och som är mest klar att delta i Media II-programmet, eftersom landets administrativa och tekniska struktur ligger på en mer avancerad nivå. Jag var nyligen i Budapest och i jämförelse med övriga östeuropeiska stater så går det verkligen mycket bra för Ungern. Landet har också de ekonomiska möjligheterna att självt bidra till det. Det välkomnar vi naturligtvis. Dessutom kan man garantera informationsfriheten. Vi är alltid intresserade av att se till att informationsfriheten kan garanteras.
I betänkandet påpekas att sådan frihet skulle kunna föra Ungern bort från att ge uttryck för sin egen nationella identitet. Det är en allvarlig sak som vi borde tänka på. I Ungern och i en del av de övriga länderna hör vi enligt min åsikt allt för ofta västeuropeiska sånger och vi ser att filmerna oftast är amerikanska eller från andra länder. Det är inte bra för byggandet av ett starkare, mer enat Europa om ansökarländers eller medlemsstaters kultur, språk eller identitet förtrycks. Det är av den anledningen som jag väldigt gärna välkomnar föredragandens ändringsförslag 7, i vilket det står att ungerska kan användas som kontaktspråk. Personligen skulle jag föredra att det gick längre än så eftersom jag inte tror att det är rätt sätt att välkomna nya länder till Europeiska unionen på - vare sig det är i Media II-programmet eller något annat program - att säga: " du kan få vara med om du pratar ett av de språk som vi använder" . Jag vet att det skapar problem att säga det om det ungerska språket. Varje nytt språk skapar problem. Vi kan dock inte bygga ett framgångsrikt Europa om ett lands språk eller kulturella identitet förtrycks. Jag inser att det är en utmaning, men det är en som vi måste arbeta på.
Naturligtvis är Ungerns engagemang i Media II viktigt men det kommer också att hjälpa genomförandet av direktivet " television utan gränser" .
Vi måste fundera på varför den audiovisuella industrin är så viktig och föredraganden har tagit upp den saken. I dagens samhälle är vi alla medvetna om att den audiovisuella industrin spelar en väldigt viktig roll och den är viktig av ekonomiska skäl och för sysselsättningen, eftersom det är ett kommunikationsredskap. En punkt som vårt utskott tagit upp flera gånger i det här och i flera andra betänkanden är att den audiovisuella industrin även spelar en väldigt viktig roll i livets kulturella aspekter och i den kulturella utvecklingen. Den hjälper också till att bevara den nationella identiteten. Om den används på rätt sätt ger den utrymme för och respekterar minoritetsspråk och minoritetskulturer och etniska minoriteter i dessa länder. Jag är glad att kunna understryka, eftersom det är viktigt, att vi måste vara absolut säkra på att vi gör allt för att välkomna nya länder till Europeiska unionen genom Media II-programmet, vilket bara är ett exempel, att se till att de inte bara respekterar sina minoritetsgrupper utan att de gör allt för att uppmuntra dem. Ett Europa som är byggt på en historia av framgångsrika kulturer och respekt för andra människors kulturer och minoritetsspråk kommer att vara ännu mer blomstrande och framgångsrikt i framtiden. Med dessa kommentarer välkomnar jag det här betänkandet och jag gratulerar föredraganden till hennes presentation.

Perry
Herr ordförande! Mitt intresse i det här ämnet kommer sig inte bara av mitt medlemsskap i utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media utan även av mitt medlemsskap i det blandade parlamentariska utskottet EU-Ungern. Jag tror att de blandade parlamentariska utskotten skall kunna ha en funktion som övervakare av program som MEDIA II och andra gemenskapsprogram som kandidatländer redan deltar i. Det är en funktion för de blandade parlamentariska utskotten.
Vi vet alla att Ungern har ansökt om medlemsskap i Europeiska unionen sedan år 1989. Ungerska myndigheter, ungerska politiker och den ungerska befolkningen hävdar dock med kraft att Ungern alltid har varit en del av Europa och det landet nu ansöker om är helt enkelt anslutning till Europeiska unionen. Under de senaste tio åren har vi i det landet upplevt en anmärkningsvärd förvandling och genom att byta politiska system och genom socialekonomiska reformer har det redan skapat den politiska och ekonomiska grunden för anslutning. Europeiska unionen måste göra allt den kan för att stimulera och främja Ungerns anslutning till unionen och deltagande i de här programmen, redan innan medlemsskapet träder i kraft är ett mycket viktigt framsteg.
Vi befinner oss emellertid i ett mycket avgörande skede i förberedelserna för anslutning och det är av största vikt att vi öppnar dörrar för kandidatländer, så att de kan delta i gemenskapsprogram samt stimulerar dem att anta gemenskapsregler. Att låta Ungern ingå i Media II-programmet är något jag absolut stöder. Jag är för förslaget och instämmer i gratulationerna till föredraganden för hennes betänkande. Hela den audiovisuella sektorns roll i att gynna utvecklingen av det civila samhället, särskilt i de nya demokratierna i Central- och Östeuropa, är av avgörande betydelse. Vi vet att audiovisuell programplanering inte är lätt i Europeiska unionen. Så det kommer säkert inte heller att vara lätt i de nya länder som ansöker om medlemsskap.
Den främsta drivkraften bakom den audiovisuella politiken i Europa ligger i direktivet " television utan gränser" . Jag håller med om att länderna skall uppmuntras till och få hjälp med att bevara sina kulturer. Det är bara det att jag råkar tro att det inte kan ske genom ransonering, kvoter eller kontroller utan genom stimulans och hjälp med att främja och producera lokala program. Jag hoppas att Media II kommer att kunna hjälpa till med det.
Med det sagt vill jag även instämma med mina kolleger som uppmanar till ökade insatser från gemenskapen och från kandidatländerna för att se till att de införlivar hela den audiovisuella acquis. När det är gjort kan vi alla se fram emot att Ungern går med i unionen och att landet får en bra audiovisuell sektor.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Perry.
Ärade ledamöter, ett ögonblick till eftersom Gruppen De gröna är kvar. På grund av en administrativ fråga hade vi inte inkluderat den. Tillåt mig alltså, innan jag överlämnar ordet till von Habsburg, att jag ger ordet i två minuter till Kerr.

Kerr
Herr ordförande! Nya Labour försöker tydligen stryka mig från historieskrivningen i kulturdebatten.
För det första skulle jag vilja gratulera Leperre-Verrier till ytterligare ett utmärkt betänkande. Vid det samordningssammanträde när hon inte var närvarande föreslog jag faktiskt att hon skulle utarbeta det här betänkandet, eftersom jag visste att hon skulle göra ett utmärkt arbete.
Jag noterar särskilt hennes intresse för kontroll, och det är mycket viktigt att vi håller ett öga på alla de punkter som hon tar upp. Jag noterar det hon tar upp om ett program för förberedelser för medlemsskap, vilket skulle ha kunnat vara en bra idé. Jag skulle också vilja ta det här tillfället i akt att notera att frågan om resurser är mycket viktig. Jag har just blivit informerad om att Nederländerna endast har gått med på 90 miljoner ecu till det kulturella ramprogrammet, vilket är en kraftig förolämpning mot parlamentet som begärde 250 miljoner ecu till det mycket viktiga programmet. Kommissionen gick med på 167 miljoner ecu och det belopp som Nederländerna nu har godtagit är en skam. Det visar hur viktigt det är att betona resurser i uppfyllandet av programbehoven. Media II-programmet fick mer resurser än så. Det är en viktig sak.
Frågan om medias styrka i Ungern är mycket viktig. När jag växte upp så visste filmsällskapen i Storbritannien att ungersk film var en mycket viktig del av den europeiska filmscenen. Som Leperre-Verrier påpekade så finansierades den av den gamla statsmaskinen, och den har nu naturligtvis avrustats precis som så många andra aspekter av den gamla statsmaskinen i Ungern. Vi måste försöka stödja, ersätta och återuppbygga den ungerska filmscenen, något som skulle vara ett stort bidrag till den europeiska filmen i EU.
Jag välkomnar betänkandet och jag skall, liksom Evans, sluta i tid för att visa litet julkänsla. God jul allihopa!

von Habsburg
Herr ordförande, mina damer och herrar! Först vill jag också gärna tacka fru Leperre-Verrier så mycket för hennes betänkande. Det är ett utmärkt betänkande, och sådana har vi inte alltför gott om. Hon kan vara stolt över det. Det finns ändå några saker i det som jag vill ta upp för att de enligt min bedömning är av avgörande betydelse.
Utvecklingen i Ungern har - speciellt på detta område - varit ganska god, särskilt sedan 1996 då den nya medielagstiftningen trädde i kraft. Utvecklingen kantades av stora svårigheter, för som ni vet är medierna av stor politisk betydelse och därför strider partierna om dem - men gud ske lov är det som är styrande i Ungern nu konkurrensen mellan partierna och inte rena befäl ovanifrån. Av detta bromsades utvecklingen, men den har ändå lyckats, nu är det bra.
Jag vill också peka på att utvecklingen skedde i en uttalat liberal anda och att vi därför faktiskt kan tala om verkliga framsteg i Ungern. Jag vill här särskilt tacka föredraganden för att hon i samband med denna utveckling pekat på faran i att en mindre nationell kultur försvinner. I Ungern är ju, liksom föregående talare helt riktigt påpekat, film- och mediekulturen sedan länge på ett utvecklat stadium. Jag kan erinra mig ett stycke längre tillbaka i denna utveckling än han - på den tiden var han väl ännu ett litet barn. När jag t.ex. deltog i möten med ungrare i Hollywood under andra världskriget var så gott som samtliga filmstjärnor med, men vi talade inte engelska utan ungerska, eftersom deras engelska i allmänhet var så dålig att jag föredrog att de talade ungerska, så att jag kunde förstå vad de sade.
Här finns det mycket talang som med fördel kan utnyttjas för den europeiska kulturens allmänna utveckling. Jag vill därför tacka föredraganden för hennes mycket vänliga och diplomatiska påpekande om den internationella konkurrensen på det här området. Konkurrensen är otroligt hård. Här kämpas det med miljoninsatser i dollar för kontrollen över hela medieområden i alla dessa nya länder. Det finns några länder där dessa krafter faktiskt har lyckats helt och hållet. Jag kan bara nämna förhållandena i Tjeckien där det råder en klar mediekontroll från de transoceana länderna, även om det är privata företag.
I Ungern är det gud ske lov ännu inte så, eftersom majoritetsmakten i det största, också det största privata TV-bolaget, i dag ligger i ungerska och europeiska händer. Det är riktigt om vi vill behålla den europeiska kulturen. Det är också desto viktigare att vi anstränger oss där, eftersom hotet i vissa andra länder är mycket starkt. När jag t.ex. ser på utvecklingen för närvarande i Kroatien där amerikanska företag med alla medel försöker skaffa sig kontrollen över press, tv och övriga medier. Jag förebrår inte regeringen för det, för det är privata företag som strävar efter detta och som sedan utnyttjar monopolställningen till egen fördel. Här är det faktiskt fråga om en fara. Jag tror att det är en av de viktigaste angelägenheterna. Vi vill absolut inte ha någon kvotering - det har sagts här tidigare - utan vi vill stödja våra medborgare så att de kan utveckla sina talanger själva och bli konkurrenskraftiga.
Till sist en synpunkt till. Vi har flera olika ändringsförslag till betänkandet och flertalet av dem är bra, men jag vill bestämt uttrycka mina tvivel mot ändringsförslag 1 och 6. Särskilt ändringsförslag 6 men även i viss mån nr 1 är orealistiska. Man kan inte förvänta sig av dem att de var sjätte månad skall göra en fullständig rapport. Alla som har att göra med TV och massmedier vet att det är omöjligt. I stället bör man gå tillbaka till den ursprungliga texten som föreslogs av föredraganden. Den texten är bra, ty den tar oss tillbaka ner på jorden.

Papoutsis
Herr ordförande, damer och herrar ledamöter! Tillåt mig först tacka föredraganden Leperre-Verrier för hennes betänkande.
Europeiska kommissionen föreslog 1997 att Ungern skulle deltaga i Media II-programmet, efter att ha försäkrat sig om att den normativa ramen för radio- och televisionssändningar i Ungern i erforderlig utsträckning anpassats till direktivet om television utan gränser. Detta kom emellertid delvis att ifrågasättas av den information som i det följande insamlades, då vi genomförde en detaljerad granskning av gemenskapens regelverk med det så kallade " screening" -förfarandet, särskilt vad gäller gränsöverskridande satellitsändningar och Ungerns förmåga att garantera att europeiska projekt skulle främjas.
Eftersom Ungern åtog sig att på medellång sikt komma med konkreta lösningar på dessa problem och åtog sig att komma med lösningarna innan år 2000, beslöt emellertid Europeiska kommissionen att inte dra tillbaka förslaget om Ungerns deltagande i Media II-programmet, och det första steget i rätt riktning kom den 20 oktober, då Ungern antog den europeiska konventionen om television över gränserna.
Ungerns deltagande i Media II-programmet kommer att utgöra en viktig sporre för landets vidare anpassningen till gemenskapslagstiftningen på det audiovisuella området. Ungern kommer att få möjlighet att lära känna förfaranden relaterade till gemenskapsprogrammet i fråga och få möjlighet att ytterligare bekanta sig med gemenskapens regelverk på det audiovisuella området, liksom med det europeiska audiovisuella områdets filosofiska grund. Ungern kommer dessutom att få möjlighet att utveckla närmare band med den europeiska industrin för audiovisuella instrument, något som jag är säker på kommer att visa sig vara mycket nyttigt inom den närmaste framtiden.
Europeiska kommissionen kommer att fortsätta att nära följa utvecklingen inom ramen för strategin inför anslutning, och parlamentet kommer att informeras fortlöpande, särskilt genom det gemensamma parlamentariska utskottet, som sammanträder två gånger om året och som utgör ett utmärkt forum för åsiktsutbyte om de framsteg som har gjorts och som med tiden kommer att göras av Ungern. Det finns följaktligen inget behov av att skapa ytterligare ett övervakningsorgan, eftersom det som i dag existerar inom ramen för Europaavtalet tvivelsutan är i stånd att övervaka denna process, samt till Europeiska unionens organ tillhandahålla all nödvändig information om framstegen på området.
Jag vill försäkra Evans om att Europeiska kommissionen instämmer med behovet av att respektera och stärka Europas folks alla språk och kulturella traditioner. Speciellt med tanke på genomförandet av Media-programmet, bidrar gemenskapen till finansieringen av en " media desk" i Ungern, det vill säga en särskild byrå vars uppgift är att hjälpa till vid översättning till det ungerska språket. Vi tror att vi på så sätt skall kunna bemöta de problem som uppstår.
Angående de ändringsförslag som föredraganden föreslår skulle jag, förutom vissa syntaktiska rättelser i ändringsförslag 1, vilja ta upp att det är lämpligt att referensen till Europaavtalet formuleras på följande sätt: " ...förpliktelser, som artikel 91 i Europaavtalet mellan Europeiska gemenskaperna och dess medlemsstater, å ena sidan, och republiken Ungern, å andra sidan, av den 31 december 1993, ålägger. Likväl återstår mycket att göra..."
Kommissionen godtar de flesta ändringsförslagen, dock ej ändringsförslagen 5 och 6. Den godtar inte ändringsförslag 5, som siktar på att införa en förpliktelse för kommissionen att informera Europaparlamentet om resultaten från de ordinarie sammanträden som hålls av programmets förvaltningsutskott. Detta ändringsförslag kan inte godtas, eftersom det inte har samband med Ungerns deltagande i programmet. Kommissionen godtar heller inte ändringsförslag 6. Detta ändringsförslag refererar till Ungerns förpliktelse att deltaga i de övervakningsverksamheter som fastställs i artikel 4 i direktivet om television utan gränser, och det kan inte accepteras, eftersom det skulle medföra särskilda förpliktelser för Ungern, vilket inte överensstämmer med vad som gäller för andra medlemsstater. Det finns, till exempel, inga sådana förpliktelser för Cypern, som också deltar i Tempus-programmet. Ändringsförslaget refererar också till en form av reglerat och ständigt deltagande i arbetet i den kontaktkommitté som inrättas genom direktivet. Det kan inte godtas, eftersom det går emot såval direktivet som kontaktkommitténs egna regler, vilka föreskriver möjligheten att inbjuda företrädare för länderna i Central- och Östeuropa att delta i vissa av utskottets arbeten.
Hur som helst, herr ordförande, tror jag att det faktum att kommissionen godtar alla de övriga ändringsförslag som har lagts fram av föredraganden understryker att betänkandet som har presenterats av Leperre-Verrier utan tvivel är ett utmärkt betänkande, som jag än en gång skulle vilja gratulera.

Ordföranden
Tack så mycket, herr kommissionär.
Jag förklarar debatten avslutad.
Vi skall nu genomföra omröstningen.
Före omröstningen om lagstiftningsförslaget

Ordföranden
Herr Robles Piquer har ordet för en ordningsfråga.

Robles Piquer
Herr ordförande! Jag skulle villa ställa en fråga eftersom några av kollegerna har sagt mig att på fredagsomröstningarna gäller samma bestämmelser som övriga dagar vad gäller deltagande i omröstningar med namnupprop för att få våra ersättningar. Jag skulle vilja veta om det är så. Om det är så, så har det endast varit en omröstning i dag med namnupprop. Några av oss kunde inte delta på grund av andra uppdrag, och det verkar rimligt med en till omröstning med namnupprop, så att vi åtminstone kan få chansen att visa att vi är här.

Ordföranden
Herr Robles Piquer! Fredagsomröstningarnas vikt är exakt likadan som vilken annan dag som helst. Vad gäller bedömningen av omröstningar med namnupprop är måndagar och fredagar undantag. Därför är det inte av detta skäl nödvändigt att genomföra någon mer omröstning med namnupprop.
Ärade ledamöter, vi skall nu genomföra omröstningen om lagstiftningsresolutionen.
(Parlamentet antog lagstiftningsresolutionen.)

Ordföranden
Jag gratulerar fru Leperre-Verrier.
Herr Hallam har ordet för en ordningsfråga.

Hallam
Herr ordförande! Jag skulle bara vilja påminna kammaren om att vi i fortsättningen måste sköta oss litet bättre på fredagarna, eftersom vi för första gången på länge blir filmade för TV.

Ordföranden
Herr Hallam! Jag vet inte vad ni avser, men från detta ordförandeskap måste jag säga att, åtminstone jag känner mig mycket tillfredsställd över denna och alla andra fredagar. Jag anser inte på något sätt att det har skett något i dag som inte hör till kammarens normala gång, och framför allt med den vänskapliga och familjära stämning som fredagsförmiddagarna, privilegierade dagar, lyckligtvis brukar ha.

Resultatöversikt över den inre marknaden
Ordföranden
Nästa punkt på föredragningslistan är debatten om betänkande (A4-0402/98) av García-Margallo y Marfil för utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik om Inre marknaden - Resultatöversikt nr 2 (SEK(98)0889 - C4-0444/98).
Först har herr García-Margallo y Marfil ordet som föredragande.

García-Margallo y Marfil
Herr ordförande! Jag skall lägga fram tankarna från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik om kommissionens dokument " Inre marknaden - resultatöversikt nr 2" , vilket tar upp framstegen i byggandet av den inre marknaden och - vilket är mer relevant - hindren och utmaningarna som vi från och med nu måste ta itu med.
Som ledamöterna kan dra sig till minnes var vitboken från 1985, den berömda vitboken om den inre marknaden, nästan färdig på nyårsafton den 31 december 1992. Men det fanns några saker kvar att besluta om och framför allt hade några nya behov dykt upp som inte hade täckts in.
Vad var kommissionens svar på dessa otillräckligheter och dessa nya frågor att lösa? Man skapade 1993 två kommittéer för att informera parlamentet och Europeiska rådet om framstegen, men strax insåg man att denna information var otillräcklig och 1996 tog man ytterligare ett steg. Man kom med meddelandet " Den inre marknadens följder och effektivitet" , vilket låg till grund för och utgjorde impulsen för den handlingsplan för den inre marknaden som antogs av Europeiska rådet i Amsterdam i juni 1997, och som täcker en så avgörande period i det europeiska bygget som den fram till den 31 december 1998, dagen för eurons införande.
Vad innehöll denna plan? Vad var syftet med denna plan? Syftet med planen var att uppnå en inre marknad liknande en nationell marknad med följande element: en gemensam valuta, ett harmoniserat skattesystem, integrerad infrastruktur, fri rörlighet för personer och sist - men inte minst -, instrument som gör det möjligt för företagen att agera inom denna ram - jag talar om en gemensam bolagsstadga -.
Hur försöker man uppnå så ambitiösa mål? Hur formuleras planen? Genom en klar definition av de strategiska målen eftersom - som en spansk poet säger - den får ingen medvind som inte vet vart han är på väg; fastställandet av konkreta åtgärder inom en exakt tidsram samt för det tredje och sista, fastställandet av ett förfarande som gör det möjligt att genomföra uppföljningen av framstegen och de brister som kan uppstå. Detta är ursprunget till de resultatöversikter vi diskuterar i dag, den tredje som vi diskuterar i dag och som, enligt min mening, har en särskild betydelse eftersom det är mycket kort tid kvar, mindre än tio dagar, tills handlingsplanen är slut.
Vad visar kommissionens dokument? Med kommissionens dokument, de framsteg som har genomförts, kan man - enligt min mening - göra fyra viktiga iakttagelser.
Den första är att man har uppnått ett betydande antal av de planerade målen, och jag vill här understryka två: avregleringen av gasförsörjningen och skyddet av tekniska uppfinningar.
Den andra iakttagelsen är att kommissionen anser att andra mål snart kommer att uppnås, jag betonar här direktivet om kollektiva investeringar, kapital på den nya kapitalmarknaden - och ursäkta ordflödet -, som kommer att träda i kraft den 1 januari, och för det andra, direktivet om upphovsrätten i informationssamhället.
Den tredje iakttagelsen är att andra saker inte har gått lika bra. Därför uttrycker utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik - och jag hoppas att parlamentet också gör det - sin sorg och beklagan över att man inte har gått fram särskilt mycket, eller åtminstone så mycket som lämpligt, vad gäller den fria rörligheten för personer och vad gäller skatteharmoniseringen.
Den fjärde och sista iakttagelsen är att detta parlament ser med oro på att nära 15 procent av lagstiftningen om den inre marknaden inte har införlivats i de nationella staternas inhemska lagstiftningar.
Vilka är de slutsatser man kan dra? Vad bör göras - som Lenin skulle ha sagt -? För det första kräver detta parlament en ny handlingsplan som täcker perioden mellan 1 januari 1999 och 31 december 2002, en period, vilket ordföranden kan intyga, sammanfaller med införandet av euron.
För det andra, fastställa två etapper. Under den första, 1999, skall de skyldigheter som återstår att uppfylla genomföras, och under den andra, under 2000, den fria rörligheten för personer.
Som medel föreslås att när det finns rättslig grund, väljer man förordning och inte direktiv - för att undvika förseningar i införlivandet -, liksom kvalificerad majoritet och inte enhällighet.
Jag slutar, herr ordförande, med att önska alla troende god jul och de icke troende ett trevligt vintersolstånd.

Mendes Bota
Herr ordförande! Bara mycket små sektorer med speciella intressen ifrågasätter i dag de enorma fördelar som öppna gränser har bibringat de flesta europeiska medborgare och företag. Produktionen och handelsutbytet upphör inte att växa, priserna går ner, utbudets mångfald har ökat på ett extraordinärt sätt. Vi ser nu den största integrerade marknaden i världen, med 370 miljoner konsumenter, som bara i sig bidrar med mellan 1, 1 och 1, 5 procent till BNP på det europeiska området, vilket gör det till en väsentlig del i att samordna ekonomierna och minska skillnaderna mellan de olika medlemsstaternas utveckling. 70 procent av handeln i dessa 15 länder sker på gemenskapens område, vilket kommer att ha en gemensam valuta inom två veckor. Undertecknarna av den europeiska enhetsakten har skäl att vara nöjda när det är dags att göra bokslut över den europeiska integrationen.
Men detta parlament måste fungera som en otillfredsställelsens varningsklocka. Det måste röra upp glömskans vatten och passiviteten och det är det vår kollega García-Margallo gör här. Parlamentet måste kritisera förseningen av tillämpningen av vissa viktiga åtgärder, som redan förekom i vitboken från 1995 och andra som senare har blivit oumbärliga. Det måste kritisera förseningen - och till och med obstruktionen - från medlemsstaterna i att införliva gemenskapslagstiftningen i den nationella rätten, och att de struntar i kommissionens råd och till och med domstolens beslut, då 220 lagtexter återstår att införliva, vilket betyder 15 procent av det totala antalet. I detta sammanhang skulle man kunna bötfälla de motsträviga medlemsstaterna. Men vi anser att den effektivaste sanktionen är att offentliggöra en förteckning över förseningarna och dem som står för förseningarna, och på sätt utsätta dem för allmänhetens ilska över deras svaga insatser.
Parlamentet måste kritisera fördröjandet av de utvärderingspaneler som kommissionen har att lägga fram sedan juni 1997, och vilket i sin tur bottnar i att förverkligandet av handlingsplanen för den inre marknaden försenats: av 62 åtaganden, har 39 gått över den utsatta tiden. Det återstår fortfarande lång väg att gå innan vi har kommit förbi störningarna på marknaden och gjort samtliga fyra fria rörligheter tillgängliga för hela Europeiska unionens befolkning.
Det finns i detta ögonblick, enligt vår mening, en nyckelfråga för den inre marknadens omedelbara framgång: det handlar om skattefrågan. På detta område är rådets senaste riktlinjer för den tredje vägen inte särskilt hoppingivande. Där man i går talade om skatteharmonisering talar man i dag om en vag samordning av skattepolitiken. Man har till och med tagit några steg tillbaka, vilket nu inträffade i Europeiska rådet i Wien, vad gäller det planerade målet om att skatteundantagen för den skattefria försäljningen, populärt duty free , för resenärer inom gemenskapen skall upphöra.
Att skjuta upp uppfyllandet av ett beslut från 1991 är ett verkligt attentat mot den inre marknaden. Det är ett extremt farligt prejudikat och en protektionistisk skandal från en privilegierad sektor med en aktiv, mäktig och uppenbarligen effektiv lobby. Det är möjligt att man inte vill gå längre på skatteområdet, men en harmonisering av momsen, och en bättre sammanhållning av kapitalbeskattningen, är absolut nödvändig.

Lindqvist
Herr ordförande! Detta betänkande handlar om hur EU-regler införs i medlemsländerna. Det är bra att sådana utvärderingar görs. Det visar också att endast 23 av 62 åtaganden har genomförts på detta område. Det är naturligtvis inte bra. Jag vill fråga mig varför regler inte genomförs. Det kan bero på att besluten inte har förankrats eller inte kan förankras i medlemsländerna, eller att beslutsfattandet går så fort att medlemsländernas opinioner inte hinner med. Då är det inte säkert att fler majoritetsbeslut är rätt lösning.
Jag tycker att man mer skall belysa orsakerna till varför beslut inte genomförs. Jag vänder mig litet grand emot att man utdömer böter mot medlemsländer som inte införlivar EU-regler. Man kan vända på frågeställningen. Det finns en motsatt situation då EU har beviljat medlemsländer undantag i förhandlingar om medlemskap. Exempelvis har ett tidsbegränsat undantag på fyra år givits Sverige för att vi skall få behålla vårt förbud mot antibiotika i djurfoder. EU har då uttalat att man eftersträvar att närma sig svenska regler, vilket har skett, men i väldigt liten omfattning och väldigt långsamt. Skulle böter åt andra hållet vara ett sätt att lösa problemet? Nej, knappast - det förstår nog alla.
Slutsatsen av detta är att gemensamma beslut som tas upp i detta utmärkta betänkande naturligtvis skall genomföras, eftersom de är fattade gemensamt. Orsakerna till att de inte har genomförts måste dock belysas bättre. Samarbete är då ett bättre sätt att nå fram till resultat och förtroende än böter och tvång. Regler blir alltid bättre om de är väl förankrade i medlemsländerna. Då får man också möjlighet att tillämpa dem på ett bättre sätt.

Kerr
Herr ordförande! Jag ersätter Wolf i dag men, med min oändliga kunskap och flexibilitet skall jag försöka kommentera den inre marknaden. Jag är faktiskt väldigt glad att få tala om det här, eftersom det är något som ligger min premiärminister Blair mycket varmt om hjärtat. Om han gör ett litet uppehåll i bombningen av Bagdad så kanske han har tid att ta en titt på den här resolutionen och det här betänkandet. Trots att han är så entusiastisk över den inre marknaden, så kommer han att hitta många saker som han inte kan hålla med om. Till exempel frågan om den gemensamma valutan som i betänkandet mycket riktigt sägs vara viktigt för slutförandet av den inre marknaden. Storbritannien får förstås ännu inte delta för Rupert Murdoch.
Harmoniseringen av skatter förskräcker just nu hela den brittiska mediavärlden eftersom vi på något sätt skulle dela med oss litet av suveräniteten genom harmoniseringen av mervärdesskatten. Det är helt klart nödvändigt för en inre marknad. Jag vill betona den politiska vikten av den fria rörligheten för arbetstagare och skyddet av arbetstagare inom den inre marknaden. Det betonas inte tillräckligt i det här betänkandet. Marknaden har två sidor och vi måste skydda båda två.
Slutligen önskar jag er alla en god jul och ett gott nytt år.

Blokland
Herr ordförande! Resultatöversikten över den inre marknaden är ett nyttigt instrument. Två gånger om året får vi insyn i hur långt genomförandet av lagstiftningen för den inre marknaden kar kommit. Det är då framför allt införlivandet av europeiska direktiv i den nationella lagstiftningen som skall uppmärksammas. Med hjälp av resultatöversikten går det snabbt att ta reda på vilka medlemsstater som gjort sin läxa och vilka som hamnat på efterkälken. Det är inget tvivel om att medlemsstaterna måste efterleva de avtal och åtaganden som har gjorts. Det egendomliga är att det handlar om läxor som medlemsstaterna givit sig själva, eftersom det ju är ministerrådet som fastställer de europeiska reglerna i samarbete med Europaparlamentet. I förslaget till resolution tas inte tillräcklig hänsyn till särdragen i beslutsprocessen på unionsnivå. Om alla medlemsstater måste vara ense med varandra kan ett beslut ibland låta vänta på sig litet längre. Det är en nackdel.
Upphävandet av kravet på enhällighet innebär att medlemsstaterna sätter sig ännu mer på tvären och det framkallar ännu fler rättsliga åtgärder på grund av överträdelser. Det verkar vara ett praktiskt knep att då ta sin tillflykt till förordningsinstrumentet. Men vad händer då med subsidiaritetsprincipen? Besluten fattas på det här viset inte särskilt mycket närmare medborgarna. Punkterna 9 och 10 ger rent av ett helt felaktigt intryck. Med avseende på yrkandet för att runt år 2000 införa ett gemensamt mervärdesskattesystem enligt principen om betalning till ursprungsorten kan jag fatta mig kort. Kostnaderna för införande och de administrativa kostnaderna för införlivandet är så höga att den planen måste läggas på hyllan tillsvidare om inte kommissionen förfogar över någon jättelik hemlig reserv. Om så är fallet så får jag väl höra det av kommissionären.
Slutligen är det alldeles orealistiskt att begära att den inre marknaden inom tre år måste ha alla kännetecknen för en nationell marknad. Att förstärka upprätthållandet av den befintliga lagstiftningen bör prioriteras. Den inre marknaden kan fungera bättre just med hjälp av ett samtidigt erkännande av den kulturella mångfalden. För övrigt, herr ordförande, så önskar jag er och alla kolleger en god jul och ett gott nytt år 1999. Det gäller även för kommissionen och rådet, trots punkt 5 i resolutionen, i vilken det uppmanas till att uppnå så många mål som möjligt före den 31 december 1998. Herr kommissionär! Ni kan lugnt ta ett par dagar ledigt.

Lukas
Herr ordförande! Om några dagar när den ekonomiska och monetära unionen träder i kraft i 11 länder är det inte bara ett eftersträvansvärt mål att den inre marknaden fungerar till 100 procent, utan det är nödvändigt. Vissa länders brist på disciplin att leva upp till de förpliktelser som ställs genom den inre marknaden måste efter införandet av den gemensamma valutan bekämpas med ännu större konsekvens. I en situation av total öppenhet och jämförbarhet får konkurrenssnedvridningar ännu större effekter. Trots att vissa framsteg har uppnåtts, är ländernas bemödanden ännu inte tillräckligt verkningsfulla. Säger man A, får man också säga B. Samma regeringar som har funnit sig i mycket stora budgetrestriktioner för att uppnå konvergenskriterierna måste nu underkasta sig en interventionsmekanism i syfte att avlägsna handelshinder. De måste också vara beredda att harmonisera sina skattesatser på ett sådant sätt, så att man slipper oroa sig för osunda förflyttningar av kapital och verksamheter. Herr ordförande, gör ett undantag och tillåt mig, när vi nu redan talat om brist på disciplin, att överskrida min enminuters talartid för att önska er alla en god jul!

Rübig
Herr ordförande, ärade kolleger! Med den europeiska integrationen har vi under en lång tid strävat efter en gemensam marknad utan gränser. Idén att skapa en inre marknad utgjorde också en sorts överplan för realiserandet av fredsidén i Europeiska gemenskapernas form. I dag tar vi ett steg till. Idén om den inre marknaden har i stor utsträckning blivit verklighet. Det stora mål som ligger framför oss är vägen till en europeisk hemmamarknad. Den andra rapporten om den inre marknaden erbjuder nu ett efterlängtat tillfälle att överlägga om läget i fråga om den ekonomiska integrationen inom Europeiska unionen.
I och med att vi om mindre än två veckor inträder i den monetära unionen tredje etapp har en ny kvalitet i integrationen uppnåtts. Vi har också vidtagit eller planerat ett stort antal mått och steg som krävs för att målet med en europeisk hemmamarknad skall uppnås. Först öppnades elmarknaden och sedan gasmarknaden för den inre marknaden. Skyddet för biotekniska uppfinningar säkerställdes. Alla kan vi väl fortfarande erinra oss den intensiva diskussionen om detta här i kammaren.
I går skedde omröstningen i andra behandlingen om skapandet av en europeisk garantirätt. Även direktivet om kreditbetalningar utfärdades i första behandlingen och är för närvarande under behandling i rådet. Jag hoppas personligen att förhandlingarna så snart som möjligt skall kunna resultera i en omfattande redovisning, något som är av särskild vikt för de små och medelstora företagen, eftersom krediten från i synnerhet statliga myndigheter innebär ett stort problem varigenom åtskilliga arbetsplatser försvinner varje år.
Det finns också andra projekt under planering. I början av nästa år skall vi i kammaren besluta angående harmonisering av upphovsrätten, vissa miljöfrågor och direktivet om äldre fordon. Fortfarande väntar vi också på att man kommer överens om vad som skall gälla för europeiska aktiebolag, som är en viktig grund för att de större företagen skall kunna verka på allvar i Europa.
I framtiden kommer vi också att behöva fundera mer över antalet och nivån på de rättsliga instrument som vi vill utnyttja. Avreglering å ena sidan och subsidiaritet å den andra har en längre tid varit konkreta krav som rests och som i dagarna utmynnar i konkreta projekt som t.ex. Slim-initiativet. Just i anslutning till den statistik som vi röstat om i veckan har det ständigt pekats på nödvändigheten av att Slim-initiativet realiseras på detta område, och helst skulle vi också se en grönbok på området. Avslutningsvis så vill också jag tacka hjärtligt till presidiet och medarbetarna och önska stor framgång för nästa år samt önska er en god jul detta år.

Berthu
Herr ordförande! Vår kammares betänkande om kommissionens fastställande av en resultatöversikt över den inre marknaden visar på en väldigt disciplinär uppfattning om det europeiska samarbetet. Å ena sidan, för att undvika långsamheten i införlivandet av direktiv till nationell rätt, förordar det snarare formen för förordning, med direkt tillämpning, enhetligt och beslutat med majoritet vilket, tycks det mig, motsäger uppmaningarna till smidighet och subsidiaritet som periodiskt lanseras här och där. Å andra sidan begär det av kommissionen, ännu en gång, att studera möjligheten att ålägga de stater böter som brutit mot sin skyldighet att införliva direktiv i nationell lag.
Det skulle enligt vårt sätt att se det vara en helt olaglig och antidemokratisk bestämmelse om ett administrativt organ kunde ålägga suveräna stater sådana sanktioner. För övrigt finns det inte i fördraget någon rättslig grund som ger kommissionen rätt att agera på detta sätt och inte ens rådet kan delegera sådana rättigheter, eftersom det inte själv har dem. Enbart EG-domstolen har enligt artikel 171 i fördraget vissa sanktionsmöjligheter och även de är enligt vårt sätt att se det orimliga eftersom de inte kan överklagas och ej kan upphävas genom en demokratiskt och laga uttryckt nationell vilja.
Dessa överväganden har inte hindrat kommissionen att nyligen föreslå rådet att bevilja det att förverkliga en auktoritär interventionsmekanism för att avlägsna vissa hinder för utbyten. Rådet har strängt förvisat detta till handlingarna, vilket det gjort rätt i. Men det är sant att rådet själv har accepterat upprättandet av multilaterala övervakningar, i går när det gällde budgetunderskotten, i dag när det gäller sysselsättningen, som också är av disciplinärt slag.
Denna avdrift är resultatet av ett dubbelfel, som för övrigt det betänkande vi i dag diskuterar upprepar. Först skulle Bryssel ha en legitimitet som står över nationernas, sedan skulle den inre marknaden bli en inhemsk marknad, dvs. en inre marknad som var helt integrerad, som en nationell marknad. Detta dubbelfel innehåller ett frö, uppenbarligen nekandet av allt nationellt manöverutrymme och således all nationell suveränitet, vad gäller alla områden. Det skulle vara tacknämligt om rådet en gång för alla satte stopp för detta vid nästa tillfälle.
Mina kära kolleger. Jag önskar er en god jul i ett Europa som ännu inte är helt disciplinärt.

Cushnahan
Herr ordförande! Jag välkomnar det här betänkandet. Några av föredragandens slutsatser är mycket störande. Han framhäver det faktum att 15 procent av den lagstiftning om den inre marknaden som har antagits ännu inte införlivats i alla medlemsstater. Dessutom är han mycket kritisk mot att förslag om fri rörlighet för personer och harmonisering av skatter inte har antagits.
Liksom föredraganden, så välkomnar jag kommissionens resultatöversikt för att mäta genomförandet av handlingsplanen för den inre marknaden. Jag hoppas att kommissionen undersöker det mycket noggrant. De politiska fanatikerna i kommissionen och i rådet som stöder avskaffandet av skattefri försäljning säger att en fortsättning av den skattefria försäljningen inte är i överensstämmelse med den inre marknaden. Jag skulle vilja uppmana dem att läsa det här betänkandet; att i detalj analysera kommissionens resultatöversikt och när de tydligt inser att den inre marknaden fortfarande är långt ifrån slutförd, särskilt inom området skatteharmonisering. Då kanske de ändrar åsikt, särskilt efter beslutet vid toppmötet i Wien om att genomföra en undersökning om effekterna av ett avskaffande. Jag tror att den undersökningen kommer att bekräfta de värsta farhågor som många i den här kammaren har om att 140 000 arbetstillfällen kommer att försvinna över hela EU, att flyg- och färjepriserna kommer att öka och att Europeiska unionens turist- och regionalpolitik kommer att undergrävas. När de får den här informationen, så hoppas jag att Ekofinrådet och kommissionen kommer att bli tillräckligt övertygade för att förlänga den skattefria försäljningen efter den 30 juni nästa år. Det skulle vara den bästa julklapp som kommissionen och rådet kan ge Europas medborgare.
Avslutningsvis vill jag, tillsammans med övriga ledamöter i kammaren, önska er, alla parlamentets personalmedlemmar, kommissionären, alla medlemmar av kommissionens personal och alla dem som hjälper till att betjäna det här parlamentet en mycket god och fridfull jul och ett lyckosamt nytt år.

Papoutsis
Herr ordförande, damer och herrar ledamöter! Först av allt tackar jag er för den positiva värderingen av resultatöversikten, vars tredje upplaga publicerades i oktober. Tillåt mig också att tacka föredraganden García Margallo y Marfil för hans utmärkta arbete.
Resultatöversikten var sjätte månad fyller två syften: för det första, att presentera en bild av den aktuella situationen för den inre marknaden, för det andra, att utvärdera i vilken utsträckning medlemsstaterna, rådet, parlamentet och kommissionen uppfyller de mål som har uppställts i handlingsprogrammet för den inre marknaden och som vi alla är överens om. Resultatöversikten är följaktligen ett administrativt instrument med ett tydligt fastställt politiskt mål: att förbättra den inre marknadens funktion.
Objektiv information om resultaten på den inre marknaden kan hjälpa till att bemöta de hinder som finns kvar, så att den inre marknaden kan fullbordas helt och hållet. Effekterna av resultatöversikten är som störst vad gäller införlivande-underskottet, det vill säga andelen direktiv som ännu inte har genomförts i en eller flera medlemsstater. Enligt de senaste siffrorna, som offentliggjordes på rådsmötet (inre marknaden) den 7 december, är det i dag endast 13 procent av direktiven som inte har genomförts i hela unionen, vilket måste jämföras med de 35 procent som vi hade för ett och ett halvt år sedan, i juni 1997. Dessutom har införlivandet av lagstiftningen i medlemsstaterna ökat avsevärt, och andelen ej införlivad lagstiftning ligger i dag på låga nivåer: från 0, 7 procent i Finland, tätt följt av Danmark, Sverige, Spanien och Nederländerna, till en högsta notering i Portugal, 5, 5 procent. Trots de framsteg som de flesta medlemsstaterna har gjort, är det uppenbart att alla de kvarvarande direktiven inte kommer att ha genomförts vid utgången av 1998. Denna försening måste åtgärdas omgående. Medlemsstaterna måste bibehålla de senaste veckornas rytm vad gäller genomförandet av direktiv på nationell nivå. Om så sker, kommer den inre marknaden i mitten av nästa år, i mitten av juni, äntligen att kunna komma förbi detta stora hinder och fullbordas helt och hållet. Europeiska kommissionen kommer att fortsätta att på nära håll följa utvecklingen, med resultatöversikten för den inre marknaden, trots handlingsprogrammets nära förestående slut i slutet av året.
En annan ljuspunkt är att det görs nya framsteg i fråga om genomförandet av handlingsprogrammet för den inre marknaden, såväl på lagstiftningsområdet som på andra områden. Jag skulle vilja betona den av rådet nyligen antagna förordningen om den inre marknadens funktion i samband med den fria rörligheten för varor i medlemsstaterna, liksom förordningen som kodifierar förfarandena för statligt stöd.
Dessutom har Europaparlamentet yttrat sig om grönboken om patentbrev, och möjliggjorde i det följande antagandet av ett meddelande från kommissionen innan årets slut.
I handlingsprogrammet krävdes dessutom att ansträngningar skall göras för att möta svagheter på vissa områden - exempelvis områdena för offentlig upphandling, ömsesidigt erkännande, europeiska standarder, likformig märkning, patentbrev, byggnadsmaterial -, liksom det krävde en modernisering och harmonisering av mervärdesskatten, genomförandet av programmet Tullar-2000 och åtgärderna för att reformera transiteringssystemen. Som ni vet genomförs många åtgärder på dessa områden. På vissa områden har meddelanden som presenterar ytterligare åtgärdsprogram för de kommande åren redan offentliggjorts. På andra områden, som till exempel områdena för elektroniska signaturer, upphovsrätten i informationssamhället, regler för arbetstagarnas uppehälle samt distansförsäljning av finansiella tjänster, fortsätter diskussionerna, såväl i rådet som i parlamentet.
Däremot innebär rådets (sociala frågor) misslyckande att nå en överenskommelse vad gäller arbetstagarnas deltagande, att endast mycket små framsteg har gjorts i fråga om det föreslagna direktivet om den europeiska bolagsstadgan och de hit sammanhörande förslagen på området för bolagsrätt.
Viktiga framsteg har gjorts i fråga om att förbättra de instrument för administration och feedback som är avsedda att öka effektiviteten hos den inre marknadens bestämmelser. Hit hör till exempel förbättringar av kommissionens ingripandeförfaranden, upprättandet av samordningscentraler i medlemsstaterna, för snabb behandling av problem som uppstår, upprättandet av kontaktpunkter för företag och enskilda i medlemsstaterna samt start av en dialog med företag och enskilda. Jag vill på denna punkt försäkra er om att vi fäster mycket stor vikt vid dialogen med företagen. Denna åtgärd skall vi sätta igång inom de närmaste dagarna, gemensamt med min kollega Monti. Vårt mål är att öka informationen om den inre marknaden till företagen, särskilt till de små och medelstora företagen, vilka inte alltid har möjlighet att tillgå all nödvändig information. Det är ett system som är absolut användarvänligt, och det skall baseras på direkta kontakter via Internet och telefon. Den första fasen i utvecklingsarbetet av systemet kommer att påbörjas inom några få dagar, den kommande måndagen, den 21 december. Som dialogsystem kommer det även att tillhandahålla möjligheten till feedback för företagen, om de problem de stöter på. Jag tror att detta kommer att vara ett värdefullt bidrag till våra ansträngningar att förbättra den inre marknadens funktion. I de flesta fall - om än inte i alla - har stora framsteg gjorts i fråga om de mål som uppställdes i handlingsprogrammet, och detta kan - i kommissionens ögon - anses vara helt lyckat. Resultatöversikten om den inre marknaden kommer att fortsätta följa framstegen för alla de mål som ännu inte har uppfyllts.
Mina damer och herrar! Handlingsprogrammet för den inre marknaden befinner sig nu i sina sista dagar. Den inre marknaden kommer inom några veckor att inträda i den gemensamma valutans epok, och detta i ett mycket bättre tillstånd än för 18 månader sedan. Det finns dock inte utrymme att slappna av. Europeiska kommissionen kommer i februari 1999 att sammanställa ett diskussionsdokument, för att ånyo se över situationen samt presentera sina idéer om den övergripande strategin för den inre marknaden. Det yttrande som vi diskuterar i dag innehåller konkreta förslag på metoder att bemöta den inre marknadens brister, och Europeiska kommissionen kommer under de närmaste månaderna att granska dessa i detalj. Det är emellertid nödvändigt att det hålls även andra diskussioner under de närmaste månaderna, med sikte på att framlägga ett definitivt förslag för godkännande av Europeiska rådet vid dess möte i Köln i slutet av det tyska ordförandeskapet.
Herr ordförande! Tillåt mig nu att önska er personligen, ledamöterna, tolkarna, alla som arbetar inom Europeiska kommissionen, rådet och parlamentet en riktigt god jul och ett gott nytt år. Jag önskar naturligtvis också att vi alla kommer att ta emot det nya året med hälsa och glädje.

Ordföranden
Tack så mycket, herr Papoutsis. Tillåt mig också att för kammarens räkning önska er det bästa, inte bara på grund av julhelgen utan också inför det nya året och allt samarbete vi hoppas kunna ha med er också i fortsättningen. Alltså många välgångsönskningar till er och er familj.
Jag förklarar debatten avslutad.
Vi skall nu genomföra omröstningen.
(Parlamentet antog resolutionen.)

Rübig
Herr ordförande! Det var ett önskemål till jag ville uttrycka i anslutning till diskussionen om den inre marknaden, nämligen att vi också framdeles måste föra kampen mot bedrägerier och kriminalitet med samma effektivitet som hittills och att vi bör föregå med gott exempel när det gäller säkerheten i vårt hus Europa. Tack så mycket, herr ordförande!

Lulling
Herr ordförande! Jag röstade för betänkandet om en resultatöversikt över den inre marknaden men jag skulle trots allt vilja lämna några förtydliganden.
Vi är ännu långt ifrån en perfekt inre marknad, utan konkurrenssnedvridningar Det är otillåtligt, enligt mitt sätt att se det, att medlemsstaterna inte tillämpar de direktiv som antagits och jag är inte överens med Berthu i hans uppfattning att inga sanktioner behövs. Det behövs sanktioner mot de medlemsstater - däribland min egen - som inte tillämpar direktiven, eftersom det ger upphov till konkurrenssnedvridningar.
När det gäller konkurrensnedvridningar skulle jag vilja säga något om en sak som verkligen inte fungerar på den inre marknaden. Jag tänker på de kontrakt med ensamrätt att leverera vissa varor, kontrakt som detaljhandlarna i mitt land är offer för. Jag hade framlagt en skriftlig fråga...
(Ordföranden ber talaren avsluta.) Ett ögonblick, herr ordförande, var litet flexibel, det är mycket viktigt!
Jag hade lämnat en skriftlig fråga till kommissionen. Van Miert, som är belgare, svarade mig att kontrakt med ensamrätt som ålägger detaljhandlarna i Luxemburg att använda sig av en belgisk representant som fakturerar kommissioner är förenliga med den inre marknaden. Jag kan inte tro det, eftersom detaljhandlaren i Luxemburg ges ett pris som är högre än det som erbjuds konsumenter i gränsområden. Om inte det är en konkurrenssnedvridning vet jag inte var de står att finna, och jag insisterar på att man faktiskt åtgärdar denna situation.
Herr ordförande! Om ni tillåter mig att också säga något om skatteharmoniseringen så anser jag att det inte behövs en harmonisering åt alla håll och kanter eftersom det på den inre marknaden kan vara nyttigt med en viss skattekonkurrens. Ni ser vad som händer i Förenta staterna och i Schweiz där skatterna inte är desamma. Vi vill inte ha en harmonisering som är ett enhetliggörande och vi vill ha en sund skattekonkurrens på den inre marknaden.
Herr ordförande! Vi vill inte ha en harmonisering av momsen som med euron. Det är antisocialt. Jag var tvungen att säga allt det här eftersom jag röstat för betänkandet, men eftersom betänkandet innehåller stycken som skulle kunna få en att tro att jag är för denna harmonisering, som jag inte vill ha, var jag tvungen att lämna dessa förtydliganden.
Jag tackar er, herr ordförande, för att ni varit så vänlig mot mig. Jag önskar er, såväl som alla mina kolleger, naturligtvis ett mycket bra år 1999, som säkerligen inte kommer att få uppleva den skatteharmonisering som Deprez förutser.

Wolf
Föreliggande betänkande har lyft fram en problem i ljuset utan att verkligen ta itu med det: Förverkligandet av den europeiska inre marknaden har visat sig vara en långt mer komplicerad politisk regleringsuppgift än vad som förutsattes i det ursprungliga konceptet vilket utgick från de avreglerade marknadskrafternas fria, opolitiska spel. Detta problem - så mycket står redan i dag klart - kommer inte att kunna lösas långsiktigt utan en politisk nystart, genom vilken tillräcklig samhällelig och grundläggande enighet mellan EU: s medlemsstater kan nås och en funktionsduglig, gemenskaplig reglering kan motiveras. Efter regeringsskiftet i Tyskland har detta blivit möjligt i EU. Nu gäller det bara att med energi utnyttja denna möjlighet och inte spela bort den på kortsiktigt motiverade meningsskiljaktigheter.
Betänkandet från kollegan García-Margallo y Marfil präglas tyvärr i alltför hög grad av ett teknokratiskt synsätt på skadebegränsningsfenomenet, delvis t.o.m. av marknadsradikala illusioner om den inre marknadens " självskapande" för att vara lämplig för denna centrala politiska möjlighet. Detta är att beklaga, för det innehåller egentligen inte heller något direkt felaktigt. Vår grupp kommer därför att avstå från att rösta.

Ordföranden
Ärade ledamöter, föredragningslistan är slut.

Avbrytande av sessionen
Ordföranden
Ärade ledamöter! Detta är årets sista session och även den sista dagen i denna sammanträdesperiod.
Det är därför riktigt att säga att vi har utnyttjat detta år på ett bra sätt, trots alla dess svårigheter - för vi tror oss förstå vartåt vinden blåser -: vi har arbetat dag för dag, tålmodigt som goda hantverkare, och jag anser att vi i ett övergripande perspektiv kan känna oss tillfredsställda.
Vi måste också säga, ärade ledamöter, att denna vecka har varit en intensiv arbetsvecka med stort ansvar. Ett intensivt arbete för ledamöterna och ett intensivt arbete för våra medarbetare.
I slutet av denna vecka, när känslorna av frid infinner sig, måste vi tyvärr betrakta dessa känslor mer som en önskan än som en realitet. En önskan som vi vill driva på, så som vi vill driva på - denna vecka har i den meningen varit mycket signifikativ - en fullkomlig respekt för de mänskliga rättigheterna och vi kräver, som vår ordförande har sagt, friheten för alla politiska fångar som försvarar sina idéer på ett fredligt sätt.
Jag menar att detta är utsagor som gör det möjligt, inte att avsluta ett år utan att inleda arbetet inför nästa år.
Tillåt, ärade ledamöter, att jag- precis som jag alltid gör på fredagarna i Strasbourg -, i dag med ett visst eftertryck, uttrycker vår tacksamhet till alla våra medarbetare. Tillåt mig också att nämna dem: för det första vaktmästarna, våra diskreta och trevliga vaktmästare, med en närvaro som knappt märks men som är mycket effektiv. Våra tolkar, de vänskapliga rösterna som vi nästan känner igen. Många gånger kan vi inte identifiera dem med ett ansikte, men däremot känner vi igen dessa vänskapliga röster som hjälper oss så mycket. Översättarna som vi har nämnt så många gånger och även, ärade ledamöter, de som varje dag utarbetar det fullständiga förhandlingsreferatet, liksom de som rigoröst och effektivt utarbetar sammanträdesrapporten.
Jag har lämnat tjänstemännen som hjälper oss vid sammanträdena till slutet, ärade ledamöter, dessa tjänstemän som leds av Rømer, och jag har sagt så många gånger att utan dem skulle vi begå många misstag förutom de vi redan begår.
Men, ärade ledamöter, detta sammanträde har en annan egenskap som inte undgår er: det är sista sammanträdet före jul och nyår i denna mandatperiod, och dessa tjänstemän representerar också en viss kontinuitet för framtiden. Den politiska kontinuiteten är parlamentet, den kommer att företrädas av dem som fortsätter i parlamentet och dem som kommer. Men kontinuiteten i det dagliga arbetet och en visst garanti, för oss som slutar, om att det kommer att bli någonting kvar, det företräder de. Därför vill jag rikta ett alldeles speciellt ord av tacksamhet till dem.
Och till er, ärade ledamöter, måste jag säga att var ni än befinner er nästa jul så kommer jag att minnas er. Om jag sluter ögonen, kommer jag ihåg alla bilden av er alla. Det är ingen stor förtjänst för det är inte många. Men jag kommer ihåg bilden av er. Ni skall veta att jag säkert kommer att minnas er och att jag i dag än en gång uttrycker min tacksamhet för det samarbete som jag har med er alla när jag sitter ordförande, och detta gör sakerna så mycket trevligare. Men, ärade ledamöter, jag vill också önska er det bästa inför helgen, inför framtiden, och säga att jag känner mig som en väldigt nära vän till er alla.
Bones festes i feliç any nou, som de säger i mitt lilla land. God helg och gott nytt år, ärade ledamöter.
Jag förklarar Europaparlamentets session avbruten.
(Sammanträdet avslutades kl. 11.30.)

