Reformering av den gemensamma organisationen av marknaden för vin (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Katerina Batzeli, för utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, om reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin.
Katerina Batzeli 
Fru talman! Som ni sa inleds med dagens debatt i Europaparlamentet om reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin en period av spekulationer om framtiden för ett av de viktigaste områdena i EU när det gäller tillverkning, ekonomi och handel.
I dag måste vi i vår analys fokusera på målet att EU-sektorn ska bibehålla sin topplacering i världen, att förenkla gemenskapslagstiftningen, att uppnå överensstämmelse med EU:s övriga utvecklingspolitik, erkännande av produkter, proportionalitet i fråga om produkter och sammanhållning mellan alla vinodlingsområden.
Detta var också budskapet från diskussionerna i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling och i yttrandena från utskottet för internationell handel samt utskottet för regional utveckling, och också från våra överläggningar med aktörer inom sektorn på nationell nivå och EU-nivå.
Vid reformen av sektorn måste man beakta det som är speciellt för vinproduktion på regional och nationell nivå, sektorns struktur och organisation, dess exportkapacitet samt att vin kanske är den enda produkt för vilken gemenskapslagstiftningen gäller med en hög grad av subsidiaritet.
Den nuvarande ordningen och finansieringen av den gemensamma organisationen av marknaden, som ofta har lett till en snedvridning av marknaden och produkternas konkurrenskraft, måste göras om så att gemenskapsbudgeten på 1,3 miljarder euro inom den första pelaren avsätts för en politik som på lång sikt syftar till att
bibehålla och stärka de europeiska vinodlingarna,
förstärka och förbättra sektorns konkurrenskraft på europeisk nivå och internationellt,
utforma en territoriell strategi där man beaktar miljöskydd och skyddet av naturresurser genom att finansiera odlingsmetoder inom jordbruket,
göra en avvägning mellan tillgång och efterfrågan genom att styra produktionen genom mekanismen för biprodukter och destillering av vin till alkohol avsedd för förtäring samt genom att modernisera registret över vinodlingsarealer,
uppnå överensstämmelse med eller anpassning av riktlinjer för den gemensamma organisationen av marknaden i förhållande till den gemensamma jordbrukspolitiken,
bibehålla erkännandet på internationell nivå och över regiongränser av europeiska kvalitetsviner, viner med geografisk beteckning och ursprungsbeteckning, vars klassificering i princip måste beslutas av rådet, med hjälp av vetenskaplig rådgivning från Internationella vinorganisationen, samt
stärka samarbetet mellan alla vinföretag, från produktionsnivå till nivån för rörlighet genom verksamhetsprogram,
stärka vinodling på landsbygden och regional vinodling genom ytterligare strukturåtgärder.
För att nå dessa strategiska mål föreslår jordbruksutskottet vissa åtgärder som, för det första, omfattar en övergångsreform för att ge producenterna en chans att anpassa sig, så att de kan lämna åtgärder för marknadsstöd och gå i riktning mot strukturåtgärder, odlingsmetoder och kommersiella åtgärder. För det andra måste vanlig gemenskapspolitik integreras med program för nationell utveckling och stöd för sektorn, utifrån varje medlemsstats prioriteringar och inriktning efter samråd med aktörer på nationell och regional nivå.
Finansieringen av dessa program - och då menar jag de nationella anslagen - kommer att behöva beslutas på gemenskapsnivå på grundval av objektiva standardkriterier, så att det inte blir någon snedvridning eller ojämlikhet mellan medlemsstaterna och regionerna.
Marknaden befinner sig i sitt mest sårbara och känsliga skede. Det är en kritisk punkt. Men ni har helt och hållet kört av vägen med era förslag. Ni driver bort europeiskt vin och europeiska vinodlare från marknaden.
Tidskriften Wine Spectator har publicerat en studie som visar att USA 2010 kommer att vara den största konsumenten av dyra kvalitetsviner. Med era aggressiva ekonomiska ingripanden i fråga om nedläggning, destillering och berikning, alla åtgärder som syftar till att spara 760 miljoner euro, skulle det kunna motsvara mycket mindre kvantiteter i siffror, men vi skulle tränga ut europeiskt vin från marknaden även om det inte är berättigat med tanke på dess utveckling. I själva verket skulle det bli en radikal omfördelning av gemenskapsresurser till förmån för rika vinodlingsområden med hög avkastning till nackdel för lokala områden och bergsområden, till nackdel för det europeiska vinets mångfald, och en omfördelning av marknaden till förmån för importerade viner.
Jag vill emellertid uttala min uppfattning om de ändringsförslag som har lagts fram i kammaren. Mina kollegers åsikter är förståeliga, och jag är säker på att de vill framföra lokala och nationella intressen och krav.
Detta betänkande, som godkänts av jordbruksutskottet, är ett väl avvägt helhetsbetänkande. Det kan i sitt nuvarande skick läggas på förhandlingsbordet för förberedelsen av lagtexten. Ett urvattnande av de åsikter som uttrycks i detta betänkande skulle innebära ett urvattnande av Europaparlamentets ståndpunkt och trovärdighet. Vi kan inte ropa efter radikala reformer och sedan föreslå i princip ett radikalt status quo. Vi kan inte döma kommissionen för liberaliseringsåsikter och svara med förstatligande.
Slutligen, våra förslag måste syfta till att organisera framtiden, inte till att desorganisera allt som har uppnåtts tidigare.
(Applåder)
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Jag är mycket tacksam mot Europaparlamentet, och i synnerhet mot föredraganden, Katerina Batzeli, och utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, utskottet för internationell handel och utskottet för regional utveckling för deras arbete med att förbereda ett initiativbetänkande om kommissionens meddelande ”Mot en hållbar vinsektor inom EU”.
Jag visste redan innan jag inledde reformprocessen att den skulle bli svår och komplicerad. De senaste månaderna har verkligen bekräftat denna förnimmelse. Mina debatter i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling och med ett antal medlemmar i den tvärpolitiska gruppen om vin här och i deras valdistrikt har visat mig att det handlar om svåra och känsliga frågor.
Jag välkomnar därför detta betänkande. Det är ett ambitiöst betänkande som täcker hela den rad av aspekter som tas upp i meddelandet. Jag tror inte att jag säger för mycket när jag noterar att Batzeli har fångat de många motsättningar som vi måste förena under reformens gång. Det är en tapper ansträngning, och vi ska nu granska betänkandet noggrant.
Jag ska komma med ett par inledande kommentarer i kväll som baseras på första behandlingen av detta betänkande. För det första vill jag uttrycka en liten besvikelse. Det framställs inledningsvis i betänkandet att kommissionen inte hyllar bilden av europeiskt vin i tillräcklig grad i och med att man förespråkar behovet av denna reform inom Europeiska unionen. Jag vill därför vara helt tydlig på denna punkt. Europeiska unionens vinsektor är ledande i världen: här levereras det bästa kvalitetsvinet, och det är otroligt mångfaldigt och utgör en betydelsefull del av vårt kulturarv.
Men det finns delar av sektorn som inte fungerar bra. Varje år går miljontals hektoliter till krisdestillering. Detta är knappast ett tecken på att sektorn befinner sig i ett gott tillstånd, vilket är vad jag önskar att den ska göra. Jag vill att sektorn ska vara konkurrenskraftig så att Europa kan fortsätta att vara världens ledande vinproducent. Det är därför de nuvarande bestämmelserna helt enkelt måste förändras. De befintliga är ohållbara.
Jag tror vi kan enas om att det har resulterat i en strukturellt dålig balans. Lagren är stora och priserna är följaktligen låga för många viner, vilket innebär att inkomsterna har minskat för vinodlarna. Denna utveckling har, tillsammans med minskande konsumtion, föränderlig livsstil och ökande import från tredjeländer, tvingat på oss förändringar. Jag tror att de flesta har insett det.
Den riktning vi alla vill ta framställs i skäl K i betänkandet. Här framhålls att det huvudsakliga syftet med reformen är att stärka dynamiken och konkurrenskraften inom sektorn utan att förlora dess marknadsandelar på de internationella marknaderna, men att likaså ta hänsyn till producenters och konsumenters intressen samtidigt som målen att upprätthålla traditionen, kvaliteten och autenticiteten respekteras.
Det säger sig självt att ni är kritiska till vissa delar av meddelandet, däribland sådant som den förväntade konsumtionen och signalerna, samt motsägelserna mellan politikerna om nedläggning och konkurrenskraft.
Kommissionen instämmer i att en av de största utmaningarna är att återuppliva efterfrågan, men lönsamheten är ännu mer nödvändig, och först och främst måste mönstret av strukturellt överskott som leder till lägre priser och negativa effekter på inkomsten stoppas. Lönsamhet handlar inte om att koncentrera produktionen till ett fåtal aktörer och sedan standardisera vinet. Det finns småproducenter som framställer vin av fantastisk kvalitet och som också är mycket lönsamma, och jag ser ingen anledning till att detta inte skulle kunna fortgå i framtiden. Nedläggning ger dock de vinproducenter som aldrig kommer att kunna bli konkurrenskraftiga och som inte kan svara på konsumenternas efterfrågan möjligheten att sluta sin verksamhet med värdighet och ersättning. Jag är övertygad om att ingen här vill tvinga dessa producenter, som det inte går att förutse någon lönsam framtid för inom sektorn, att stanna inom sektorn bara för att de inte har råd att lämna den. Jag har full förståelse för att nedläggning är en känslig fråga. Därför är jag särskilt tacksam över den konstruktivitet som Europaparlamentet redan har visat i denna fråga. Jag välkomnar ert erkännande av att beslutet om nedläggning måste ligga hos odlaren och mot bakgrund av detta har jag granskat era olika förslag mycket noggrant.
Ni framhåller också mycket tydligt att beslutet om nedläggning inte kan, eller bör, fattas isolerat. Jag instämmer helt i detta. Ni har lagt fram förslag om hur vi ska kunna säkerställa att nedläggningen sker i enlighet med ett visst antal sociala och miljömässiga aspekter, och jag kan försäkra er om att dessa förslag kommer att tjäna som inspiration när vi överväger hur vi ska utforma nedläggning på ett bättre sätt inom lagstiftningsförslaget.
Jag har också noterat att ni föreslår att genomföra reformen gradvis under två perioder. Vi har lång tid på oss att diskutera tidsplanen och hur de olika instrumenten ska avpassas under de olika perioderna, men jag instämmer i konceptet att vi inledningsvis måste ta itu med den strukturellt dåliga balans som tynger sektorn rejält i dag.
En sak som ni återkommer till i betänkandet och som också har varit en nyckelfaktor i våra tidigare debatter är att ni starkt föredrar att hålla kvar vinbudgeten inom ramen för den första pelaren. Först och främst stämmer inte detta överens med gemenskapens ståndpunkt att åtgärder för landsbygdsutvecklingen kan bidra på ett betydelsefullt sätt till de förbättringar som krävs i de regioner där man odlar vin. Vi får inte glömma att vi kan avgränsa stöd till vinregioner inom budgeten för landsbygdsutveckling. Men jag tror också att er ståndpunkt i denna fråga kommer av den felaktiga uppfattningen att jag vill avlägsna en omfattande mängd medel från den första pelaren, och det stämmer inte. Jag har sagt vid ett flertal tillfällen, och gör det i kväll igen, att huvuddelen av stödet till denna sektor kommer att fortsätta att komma genom den första pelaren i framtiden, men att detta inte borde hindra oss från att använda de uppenbara fördelarna av att också kunna tillämpa den andra pelaren.
Jag vet att man i parlamentet verkar starkt för en större ansträngning från gemenskapens sida i fråga om främjande. Det är verkligen viktigt att förbättra informationen om fördelarna med en måttlig och ansvarsfull vinkonsumtion och att vi främjar möjligheterna i tredjeländer på ett mer offensivt sätt. Jag tror att ni instämmer med mig i att det behövs ett mer progressivt och modernt tillvägagångssätt. Detta är verkligen något som jag kommer att uppmärksamma i lagstiftningsförslaget.
Avslutningsvis vill jag säga att jag har samarbetat med parlamentet i två och ett halvt år. Ni har tydligt visat er progressiva och kreativa förmåga i strävan efter balanserade reformlösningar som förbereder Europeiska unionens jordbrukssektor ordentligt för att möta befintliga och framtida utmaningar, också när det gäller känsliga frågor, såsom sockerreformen. Men jag måste erkänna att jag tycker att ni är ovanligt timida i er entusiasm över reformen när jag tittar på många av era ståndpunkter, i synnerhet när det gäller berikning, destillering och privat lagring. Jag förväntar mig inte att vi ska kunna enas om dessa frågor nu, men det rör områden där jag anser att vi måste vara nyskapande och kreativa.
Vi har därför ett omfattande och svårt arbete framför oss, men jag ser fram emot er fortsatta och värdefulla insats. Jag välkomnar detta tillfälle till debatt här i kväll. Jag ber talmannen om ursäkt för att jag har talat längre än vanligt, men detta är en mycket viktig fråga som får mycket stor uppmärksamhet i alla regioner i Europa, och det är därför jag tog mig friheten att tala lite längre än vanligt.
Béla Glattfelder 
Utskottet för internationell handel betonade i sitt yttrande att det viktigaste i reformen av vinsektorn är att göra europeiskt vin mer konkurrenskraftigt såväl på internationella marknader som på interna marknader. Detta är ingalunda en enkel uppgift eftersom lagstiftningen angående vinmarknaden är oerhört invecklad och europeiska vinproducenter kämpar med ett antal svårigheter.
En mycket viktig punkt i rekommendationen från utskottet för internationell handel är att stöd till nedläggning inte kan utgöra reformens kärna. Det krävs en mycket mer komplex lagstiftning än så. Enligt min mening måste stöd för nedläggning, i den mån sådant stöd ges, koncentreras till de regioner som nu producerar ett överskott.
Man kan nämligen konstatera att importökningen, i de regioner där produktionen är för låg - med andra ord, där konsumtionen är större än produktionen - eller där det råder balans, inte i första hand härrör från viner från andra EU-länder utan från viner från tredjeländer. Om man genomför nedläggningar i dessa områden som hittills har kunnat producera tillräckligt för den egna konsumtionen, men som hädanefter inte kommer att kunna göra det, är det inte alls säkert att det kommer att leda till en minskning av det överskott som produceras inom EU. Det är mycket mer sannolikt att det kommer att leda till en ökning av importen från tredjeländer.
Dessutom anser utskottet för internationell handel att vi måste agera kraftfullt i internationella forum, inom ramen för WTO, dvs. genom bilaterala handelsavtal, för att skydda geografiska beteckningar.
Iratxe García Pérez 
föredragande för yttrandet från utskottet för regional utveckling. - (ES) Vi har i yttrandet från utskottet för regional utveckling velat betona vissa frågor som vi anser vara viktiga med utgångspunkt från den territoriella sammanhållningen vid genomförandet av en reform som kommer att få stora konsekvenser för vissa europeiska regioner.
Vinodling och vintillverkning spelar en avgörande strukturell roll i vissa regioner, som en motor för landsbygdsutveckling, och man måste därför, vid anpassningen av bestämmelserna för vinsektorn, ta hänsyn till sådana aspekter som den ökande avfolkning som hotar många europeiska regioner.
Vi vill därför fästa uppmärksamheten på det system som kommissionen föreslår med nedläggning, som skulle vara till stor skada för den ekonomiska och sociala situationen i vissa regioner där vinsektorn är den huvudsakliga källan till sysselsättning och välstånd. Vi anser att kommissionen måste föreslå åtgärder för modernisering av produktionsteknik och marknadsföringsmetoder inom vinsektorn.
Slutligen måste denna reform genomföras gradvis och omfatta övergångsperioder och en löpande utvärdering av reformens effekter på den ekonomiska och sociala situationen för EU-regionerna.
Elisabeth Jeggle
för PPE-DE-gruppen. - (DE) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill inleda med att ännu en gång betona att det vi här diskuterar är ett initiativbetänkande som utgör Europaparlamentets svar på kommissionens meddelande angående reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin. I min egenskap av föredragande för gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater kan jag säga att kommissionen gör rätt i att se stärkandet av innovationsförmågan och konkurrenskraften för vinsektorn i Europa och globalt som det främsta målet för denna reform. Marknadsförings- och informationskampanjer för att uppmuntra ansvarsfull vinkonsumtion är en del i detta.
Vi menar att det är nödvändigt att hela finansieringen av vinsektorn finns kvar inom den första pelaren för att på ett kraftfullt sätt kunna sträva efter att uppnå dessa mål. I detta sammanhang välkomnar vi varmt tillämpningen av de nya reglerna enligt subsidiaritetsprincipen genom att de överförs till nationella program som godkänns av kommissionen. Nedläggning och slutlig nedläggning av vinodlingar kan ingå i denna reform men får inte vara kärnan i reformen. Likaså bör man, innan man beviljar nya planteringsrättigheter, undersöka situationen i de enskilda vinodlingsregionerna när det gäller olagliga planteringar.
Om vi ska lyckas med en ambitiös, framåtsyftande handelspolitik för vin måste vi ha en anpassad strategi i fråga om den nuvarande finansieringen. Den destillering som nu sker, som uppgår till ett värde av 600 miljoner euro av totalt 1,4 miljarder euro, är definitivt inte ett alternativ för framtiden. Vi anser icke desto mindre att stödet till destillering av biprodukter från vinframställning och destillering av vin till alkohol avsedd för förtäring bör behållas.
En kompromiss i fråga om vinodlingstraditionerna i enskilda medlemsstater består i respekt för de olika traditionerna - och berikning med sackaros är också en traditionell oenologisk metod. Utöver det ekonomiska värdet utgör vinodlingen en del av kulturarvet i de olika EU-regionerna. De nya utmaningarna kräver lagstiftning som möjliggör hållbarhet och även en hållbar konkurrens. Detta måste bli vårt mål.
Rosa Miguélez Ramos
för PSE-gruppen. - (ES) Fru talman! Jag vill börja med att gratulera föredraganden Katerina Batzeli till det mycket omfattande arbete som hon har uträttat.
För det andra vill jag säga till kommissionsledamoten att enligt hennes analys sjunker vinkonsumtionen i EU, vår handelsbalans med tredjeländer försämras och vi har ett produktionsöverskott som kommissionen uppskattar till 15 procent av den totala produktionen för 2011.
Jag håller med kommissionsledamoten om att denna reform är nödvändig, men jag hoppas ändå att hon har förstått parlamentets budskap, nämligen att nedläggning inte kan vara kärnan i reformen utan snarare ännu ett instrument för strukturanpassning som medlemsstaterna styr över.
Vi behöver en reform som bevarar det bästa hos oss. Det får inte handla om att producera mindre för att ge utrymme för tredjeländer utan om att göra de nödvändiga förändringarna för att förbättra våra egna produktions- och bearbetningsstrukturer samt framför allt, som man kräver själv från sektorn, våra marknadsstrukturer.
När det gäller finansieringen stöder parlamentet klart och tydligt att den nuvarande budgeten bibehålls, inom den första pelaren i den gemensamma jordbrukspolitiken. Dess inbördes fördelning på förhand mellan producentländerna, i enlighet med de historiska uppgifterna, genom så kallade nationella paket, kommer att främja ett mer ändamålsenligt genomförande av reformen.
Jag anser att liberaliseringen av planteringsrättigheter måste genomföras med stor varsamhet och under konstant övervakning och kontroll av medlemsstaterna.
Jag vill också öppet uttrycka mitt stöd för Carmen Fragas ändringsförslag, där hon rekommenderar att must som producerats inom EU ska användas för berikning.
Anne Laperrouze
för ALDE-gruppen. - (FR) Fru kommissionsledamot, fru Batzeli, mina damer och herrar! EU:s vinodlingssektor utgör en oerhört viktig ekonomisk verksamhet, särskilt i exporthänseende. EU är världens främsta vingård. Vinkonsumtionen i världen ökar, och ändå befinner sig den europeiska vinsektorn i kris - det är en helt paradoxal situation.
Vi här i parlamentet har med stor känsla arbetat fram de stora dragen i en reform av den gemensamma organisationen av marknaden för vin. Vintillverkare använder sitt expertkunnande för att hålla traditionerna levande i modern vinodling. Dessa män och kvinnor har en passion för sitt arbete, och det är vårt ansvar att försvara dem passionerat, att hjälpa dem att möta den ekonomiska verkligheten och visa dem vårt stöd. Kommissionens svar på denna passion är emellertid en kall, storskalig nedläggning, liberalisering av planteringsrättigheter och avskaffande av systemet för destillering.
Enligt min uppfattning visar detta betänkande, som vi kommer att rösta om på torsdag, att parlamentet visserligen svarar med ett förslag om reformer, men progressiva sådana. Jag menar att vi måste ge medlemsstaterna, och särskilt regionerna, stort handlingsutrymme i denna fråga. Ingen kan förneka att vin är det enda som växer i vissa regioner. Ingen kan heller förneka att vinodlarna bidrar till landskapets struktur.
Genom sin kompetens när det gäller fysisk planering har medlemsstaterna och regionerna den nödvändiga förmågan att bedöma planterings- eller nedläggningspolitik, i nära samarbete med producenter och företrädare för sektorn.
Det är sant att vissa av instrumenten i den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden är olämpliga eller används på fel sätt, men jag förväntar mig ändå att kommissionen tar sig tid att arbeta tillsammans med medlemsstaterna för att analysera konsekvenserna av att avskaffa eller ersätta dessa instrument, särskilt systemet för destillering. Jag förväntar mig att kommissionen föreslår instrument för att reglera marknaden och hantera eventuella kriser.
Receptet är enkelt: kvalitetsvin och marknadsföring. Vinkonsumtionen ökar i världen, och den ekonomiska och kulturella uppgången i vissa länder åtföljs av ett intresse för vindrickande. Det är viktigt att gemenskapens vinsektor blir mer konkurrenskraftig, genom åtgärder på alla nivåer för produktion och försäljning. När det gäller oenologiska metoder är lagstiftningen i de nya vinproducerande länderna mer flexibel. Jag menar att vi måste se till att undvika att våra karakteristiska viner blir globaliserade. Vi behöver definitivt släppa på restriktionerna för europeiska tillverkare och göra det möjligt för dem att anpassa sig till efterfrågan och bättre konkurrenskraft. Jag stöder ett förbud mot att framställa vin ur importerad must och att blanda det med must framställd i gemenskapen.
Jag skulle avslutningsvis vilja påminna er, fru kommissionsledamot, om att vin har en smak från de jordar där det har odlats, årstidernas färger och vinodlarnas själ. Det har en smak av landet, av EU. Det påminner mig om ett citat vars ursprung är okänt: ”för att göra ett stort vin krävs en passionerad dåre som odlar vinet, en klok man som sätter upp reglerna för det, en klarsynt konstnär som gör vinet, en älskare som dricker det och en diktare som sjunger dess lov.”
Sergio Berlato
för UEN-gruppen. - (IT) Fru talman, fru Fischer Boel, mina damer och herrar! Vinet är inte bara en jordbruksprodukt och en ekonomisk produkt, utan det står också för vår historia, vår kultur och våra traditioner. Vi kan alltså inte acceptera en reform som i första rummet syftar till att anpassa storleken på en sektor som bara använder 3 procent av budgetmedlen, jämfört med ett förädlingsvärde på 7 procent.
Kommissionen föreslår att man ska minska produktionen och lägga ned vinodlingar på närmare 400 000 hektar över fem år, grundat på behovet av att sänka kostnaderna för att hantera produktionsöverskotten och för att förbättra EU:s konkurrenskraft genom principen att ”bara de bästa blir kvar på marknaden”. Det är märkligt att EU stöder en politik som går ut på nedläggning av vinodlingar medan andra länder, i Sydamerika och södra Afrika, stöder nyplantering.
Mot bakgrund av att efterfrågan globalt inte minskar utan ökar verkar det som om kommissionens avsikt är att återupprätta en balans på EU:s inre marknad utan att ta hänsyn till den globala efterfrågan och balansen på världsmarknaden och utan att ta hänsyn till att man, genom en förhastad neddragning av den europeiska vinproduktionen, löper en risk att slå ut vissa typer av vinstockar som, även om de inte frambringar produkter som är extremt starka på marknaden, ändå utgör basen för en regional kvalitetsproduktion med djupt rotade historiska traditioner som än i dag fungerar som ett socialt kitt för hela regionala områden.
Sanningen är att vinerna från den nya världen tar marknadsandelar tack vare allt bättre kvalitet på produkterna och konkurrenskraftiga priser. De nya metoderna för marknadsingripanden borde möjliggöra för hela sektorn att möta de nya utmaningar som en allt mer globaliserad marknad innebär. Vinnarreceptet består fortfarande i investeringar i kvalitet och de individuella särdragen hos europeiska viner, i kostnadsminskningar och i marknadsföring av vinet för att få en större marknad. Vi befarar att utbredningen av nya oenologiska metoder kan leda till en försämring av vinets framtoning som kan äventyra det förtroendefulla förhållandet mellan konsumenten och produkten, med mycket allvarliga följder för konsumtionen.
Vinsektorn behöver en reform som främjar större konkurrenskraft för europeiskt vin, genom en fortsatt omstrukturering av vinodlingarna för att göra dem mer konkurrenskraftiga och genom att främja bibehållandet av vinodlingar som skydd för jordarna och miljön. Geografisk märkning och ursprungsbeteckningar måste ses som mycket viktiga verktyg för att garantera och skydda europeiska producenter.
Sammanfattningsvis, fru Fischer Boel, är det vi begär av en ny EU-vinpolitik att den ska leda till en återhämtning och en utveckling av sektorn på världsmarknaden.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Fru talman, fru kommissionsledamot! Föredraganden är verkligen en trogen förkämpe för europeiskt vin. Jag är oense med henne i många avseenden, men man måste verkligen berömma henne för det engagemang hon har visat. Även om jag är benägen att välkomna kommissionens förslag måste jag framhålla att många regioner uppfattar den liberalisering som dessa förslag innebär som en ganska okänslig politik från Bryssel. Detta är något som måste tas på allvar, och föredraganden framhåller det också. Hon bjöd in oss till en grekisk vinafton, och jag instämde helt med henne - jag hoppas att jag inte var ensam om det - i att det inte skulle falla någon in att göra om det vin vi bjöds till ren sprit. Det är just det som är problemet. Vi måste marknadsföra vin som en kvalitetsprodukt, och vi måste också ge vinodlarna en möjlighet att göra det.
När det gäller nedläggning - som inte får bli obligatoriskt, det måste betonas gång på gång, utan i stället ett erbjudande till vinodlare att upphöra med sin verksamhet om de inte ser någon framtid i vinmarknaden - borde kommissionen vidta åtgärder för att utforma en bättre framtid för marknaden. Det innebär att vinodlare först borde få ett erbjudande och sedan få veta att de, om ingenting går att göra, kan lämna vinodlandet med hjälp av offentligt stöd.
Sedan har vi frågan om regionerna. Detta är en fråga om pengar. Regionerna har tagit emot pengar, och att avbryta en åtgärd som har beviljats leder till att man tar ifrån dem dessa pengar. Kampen gäller därmed enbart materiella ting. Regionerna borde, också i dessa fall, få försäkringar om att dessa medel kommer att fortsätta stå till deras förfogande - enligt särskilda sociala kriterier och miljökriterier samt med hänsyn till marknaden - så att de också i fortsättningen kan vara regioner med vinproduktion. Om vi valde den inriktningen skulle en stor del av spänningarna försvinna, och det skulle också bli möjligt att instämma med föredraganden.
Diamanto Manolakou
Fru talman! Den senaste reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken hade som ett mål snabbare nedskärningar inom jordbrukssektorn och stöd till detta, för att spara resurser till annan gräsrotsfientlig politik.
Samtidigt främjas utslagning av små och medelstora jordbruk för att koncentrera land, produktion och handel till ett fåtal händer. Vin är inget undantag från detta mål.
Tänk om Europa är bäst i världen på tillverkning, konsumtion och export tack vare de viner av god kvalitet som produceras? För EU är konkurrensen det viktiga. Liberaliseringen av vin- och mustimporten är till nackdel för europeisk produktion genom att kvaliteten urholkas.
Det är därför man beslutar om massnedläggningar, med starka incitament och försäljning av små och medelstora vingårdars rättigheter till företag i sektorn. På så sätt gynnas kartellbildningar, med de strukturella överskotten och behovet av att anpassa tillgång och efterfrågan på gemenskapsmarknaden för att garantera bättre priser som förevändning.
Den förevändningen är ett skämt, för liberaliseringen av importen från tredjeländer av must och vin, legaliseringen av metoden att blanda dem med must och vin som tillverkats i gemenskapen samt erkännandet av metoder för vinframställning med främmande material, som leder till att man omvandlar vinet från jordbruksprodukt till industriprodukt, innebär att importen av billiga viner underlättas och kvaliteten urholkas.
Säkert är att de europeiska vinodlingarna kommer att krympa, små och medelstora vinodlare kommer att utrotas och importen kommer att segra. För övrigt har nedläggningsåtgärder genomförts tidigare, för ett decennium sedan.
I Grekland lade man ned över 20 000 hektar vinodlingar. Överskotten minskade tillfälligt, men problemet återuppstod med massimport och resulterade i själva verket i att man destillerade till och med kvalitetsviner.
Tusentals små och medelstora vingårdar försvann emellertid. Det är anledningen till att kommissionens förslag inte kan ligga till grund för en diskussion, eftersom man inte tar itu med problemet med vinodling.
Jag kan inte heller instämma i dagens betänkande eftersom man där i huvudsak föreslår en längre övergångsperiod för genomförandet av den nya förordningen, med vissa förändringar av de föreslagna åtgärderna för att moderera följderna.
Hélène Goudin
för IND/DEM-gruppen. - Fru talman! Producenter i andra delar av världen har lyckats producera viner som faller europeiska konsumenter i smaken, samtidigt som de är billigare än europeiskt vin. Detta måste, enligt föredraganden, motverkas genom att mer pengar pumpas in i jordbrukspolitiken, samtidigt som olika typer av kampanjer skall genomföras.
Det råder inga tvivel om att förträffliga viner produceras i Europa. Den principiellt intressanta frågan är om man skall tillåta att fattigare länder trängs ut för att gynna europeisk vinproduktion.
Nya världen utgörs förvisso av ekonomiska jättar som USA och Australien, men även av nyligen industrialiserade länder som Sydafrika, Chile och Argentina. I dessa länder produceras vinerna ofta i fattiga, eftersätta områden. De sociala skyddsnät som finns i EU-staterna existerar inte på samma sätt i ovan nämnda länder. Om vinproduktion i dessa områden hämmas, får det stora efterverkningar för befolkningen.
Det är viktigt att ha ett helhetsperspektiv, och då också ett folkhälsoperspektiv, när denna fråga diskuteras. De protektionistiska drag som detta betänkande har är ogynnsamma i längden, för såväl EU:s som den nya världens vinproducenter. Vin är trots allt en alkoholhaltig dryck. EU skall därför inte sponsra kampanjer som uppmanar till ett ökat vindrickande.
Jean-Claude Martinez
för ITS-gruppen. - (FR) Fru talman, fru kommissionsledamot! Sedan den 22 juli 1993, den dag då det första förslaget om reformering av vinsektorn kom, har vi fått höra att vi måste rycka upp våra vinstockar, med siffror som stöd.
År 1993 fick vi till exempel höra att konsumtionen skulle sjunka till 115 miljoner hektoliter 2000, när den i själva verket blev 127 miljoner hektoliter - kommissionen hade fel med 12 miljoner. Vi får också höra att det sker en överproduktion, men var? På den globala marknaden för alkohol för förtäring var underskottet 9 miljoner hektoliter 2002 och 11 miljoner 2003. Vi vet mycket väl att tiden har kommit för vinproducenter, särskilt i Kina där ordförande Mao sa ”låt folket dricka vin”.
Vad är det då som lurar bakom dessa reformer med fri plantering, tillsättning av socker, destillering, tillsatser av träspån, import av druvmust och, naturligtvis, uppryckning av vinstockar? I själva verket strävar kommissionen efter att nå två mål genom denna nedläggning av 400 000 hektar, den våldsammaste händelsen i vinets världshistoria. Vi måste gå tillbaka till kejsare Domitianus och år 92 för att finna en motsvarighet. För det första kommer vår vinexport till södra halvklotet att upphöra senast 2015, i utbyte mot dess tjänstemarknad. För det andra kommer pensionärerna i norra Europa att gradvis bosätta sig i södra Europa. Därför behöver Europa markreserver, och det kan man hitta bland de 400 000 hektar som kommer att röjas där man kan bygga hus - 4 miljoner hus på 4 miljarder kvadratmeter, med en omsättning på 1 000 miljarder euro.
Det som är den verkliga tragedin är att man roffar åt sig land, för vin handlar om mera än en gemensam organisation av marknaden: det är mer än jordbruk, till och med mer än kultur, trots målarna, de 275 poeter som besjungit vinet och uppbyggnaden i de 5 000 byar i Europa där man gör vin - vinet är det som förenar oss med det gudomliga. Vid bröllopet i Kanaan var Jesu första under att förvandla vatten - inte till whisky och cola eller Nokiatelefoner - utan till vin. Att överge det är därför inte som att överge fåren i Nya Zeeland eller kycklingarna i Brasilien - det är att överge Europas identitet.
Det är därför som ni, fru kommissionsledamot, måste hålla fast vid vinet, som argentinaren Jorge Luis Borges kallade den djupa patriarkaliska floden som flyter genom världshistorien.
Giuseppe Castiglione
(IT) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag vill tacka min kollega Katerina Batzeli för det arbete som hon har gjort liksom kommissionsledamot Mariann Fischer Boel för hennes förmåga att lyssna under överläggningarna. Vi hoppas att det lagförslag som läggs fram för oss kommer att överensstämma med de många önskemål som uttryckts både av parlamentet och av europeiska vinodlare. Det är en mycket viktig utmaning: att möjliggöra för europeisk vintillverkning att förnya sin styrka på marknaden, återvinna sin konkurrenskraft och, framför allt, låta våra viner konkurrera med viner som inte kommer från EU, genom att återerövra gamla marknader och även skaffa nya.
Vissa förslag övertygar oss inte alls, fru Fischer Boel, och framför allt kan inte huvudprincipen i reformen vara definitiv nedläggning. Ett sådant steg skulle leda till en okontrollerad massnedläggning av besvärliga egendomar, som både fyller en funktion i produktionen och i skyddet av miljön och landsbygden. Att lägga ned när nya tillverkningsländer planterar skulle innebära att vi lämnade över omfattande nya marknadsandelar till dem. Det är frågan om att välja klass, och vi kan bara välja kvalitetsvin, inte en dryck som bara är ”skaplig”. När vi marknadsför våra viner måste vi marknadsföra våra traditioner, våra jordar, vår kultur, vårt mervärde och uttrycket för ett storslaget historiskt och kulturellt arv.
Av den anledningen är jag inte alls övertygad av förslaget att tillåta importerad must för berikning av våra viner eller att tillåta att de blandas med viner från länder utanför EU. Jag är ännu mindre övertygad om idén att på etiketten ange årgång och druvsort utan någon geografisk beteckning som möjliggör användandet av olika druvsorter som är knutna till området. Man löper framför allt en stor risk att vilseleda konsumenterna.
När det gäller liberalisering borde vi, i stället för att skydda vinodlarnas arbete och investeringar, marknadsföra våra geografiska beteckningar internationellt och skydda dem från ekonomisk värdeminskning. Det finns två ord som vi borde lägga på minnet: flexibilitet och marknadsorientering. Med ”flexibilitet” menar man dock inte ett plötsligt, fullständigt och urskillningslöst avskaffande av alla nuvarande förvaltningsåtgärder. Dessutom anser jag att alla resurser bör fördelas utifrån historiska kriterier, nämligen i linje med samma kriterier som har använts för alla andra reformer som antagits hittills.
Vincenzo Lavarra
(IT) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag anser att Batzelibetänkandet om den gemensamma organisationen av marknaden för vin är ett förberedande steg i den dialog som kommer att leda oss fram till ett lagstiftningsbetänkande, och därmed till det slutgiltiga avgörandet under detta år. Jag menar dock att det skulle vara en god idé för parlamentet att fatta beslut om vissa av de huvudsakliga slutsatserna i förslaget, och det borde definitivt omfatta nedläggning.
I likhet med andra kolleger instämmer jag inte med detta förslag om man ser det som det enda alternativet för att åter nå balans på marknaden. Vi måste konkurrera med varandra på världsmarknaden, och styrkan hos de europeiska vinerna ligger i tyngdpunkten på kvalitet och traditionella metoder samt i dess anknytning till jordarna och urgamla metoder som använts på detta område.
Av den anledningen är jag också emot import av must: den socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet har lagt fram ett ändringsförslag om detta. Jag menar att dialog, inklusive dagens meningsutbyte, kommer att leda till positiva resultat - även under övergångsperioder - jämfört med åtgärder som ett omedelbart avskaffande av destillering, som skulle innebära att skyddsnätet försvann för många vinodlare. Jag menar att vi, om vi lyssnar på varandra, kommer att kunna hålla kvar europeisk vinproduktion på världsarenan.
Marie-Hélène Aubert
(FR) Fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det är nu några månader sedan vi blev tagna på sängen av vinavtalet med Förenta staterna, som vi tvingades begära en brådskande debatt om och som redan innehöll vissa av de dåliga elementen i den reform som ni föreslår i dag: försvagningen av de europeiska kriterierna för vinkvalitet, förvirring i fråga om geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar, tillåtelse för högst tvivelaktiga oenologiska metoder samt ett mer omfattande öppnande av marknaden, som kommer att gynna standardiserade produkter som är avsedda att falla den likaledes standardiserade världskonsumenten i smaken.
Utan tvivel kommer handlare och exportörer att tjäna på det, men utvecklingen av produkter med nära kulturell anknytning till lokalområdet kommer inte att göra det. Inte heller kommer mångfalden och de europeiska vinernas rikedom i smak att tjäna på det, och inte heller konsumenten, som snart kommer att tvingas bälga i sig hopkok som knappast förtjänar att gå under namnet vin. Vinodlarna kommer definitivt inte heller att gynnas, de som arbetar hårt, ibland i svåra regioner och på små ägor, för att bibehålla en hög kvalitet på vinet och njutningen av att dricka det.
Låt oss nu avskaffa det absurda system som uppmuntrar till överproduktion och har alltför många bieffekter, fru kommissionsledamot. Men kämpa också tillsammans med oss för att få till stånd resurser för att marknadsföra kvalitetsviner, för att göra mesta möjliga av mångfalden av smaker och områden, för att bevara jordarna och den biologiska mångfalden och för att tala om för hela världen vilken fantastisk alkemi som ligger i det europeiska vinet som har funnits i över 2 000 år!
Vincenzo Aita
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! Jag menar att siffrorna talar för sig själva: produktionen i Europa har minskat de senaste åren, medan länder utanför Europa har kunnat iaktta en konstant ökning i sina produktionsandelar. I dag inleds en reform av den gemensamma organisationen av marknaden för vin, och EU måste beakta att ungefär 3 400 000 hektar och 3 000 000 arbetstagare berörs. Om man ser nedläggning som ett verktyg för att nå balans på marknaden innebär det att man följer samma väg som tidigare förändringar av gemensamma organisationer av marknader för tobak och socker. Vi kan inte fortsätta på den vägen, som leder till sjunkande sysselsättning och att hela jordbruksområden överges, som ofta återfinns i känsliga områden om man ser till den hydrogeologiska förmågan.
Vid varje reform måste man således framför allt ta hänsyn till företag, arbetstagare och miljöförhållanden. Det är endast genom att skydda och bibehålla ett EU-system för jordbruksproduktion som vi kommer att kunna garantera kvalitet och trygghet för konsumenterna. De insatser som föredraganden, Katerina Batzeli, har gjort har inneburit en förbättring i förhållande till kommissionsledamotens ställningstaganden. Trots det menar jag att det finns angelägna frågor.
Framför allt måste vi överge nedläggningsscenariot och använda omställningsavgiften för dessa jordbruksföretag med svårigheter på marknaden för att åstadkomma en högkvalitativ produktion. Som framgår av de senaste uppgifterna om exporten från EU måste vi betona kvaliteten och därmed produktion som kan uppfattas som identisk med jordarna och med våra traditioner. Det är den vägen vi måste gå och inte göra om vinet till en vanlig industriprodukt. Därmed borde vi inte heller tillsätta socker för att berika vinet, och vi måste ställa upp exakta regler för vinframställning.
Användandet av must som tillverkats i EU borde inte vara straffbart, eftersom det är en traditionell metod i europeisk vinframställning och inte till nackdel för kvaliteten på vinet. Av den anledningen är det viktigt att bibehålla stödet för must. Vid den finansiella analysen är det viktigt att man vid varje reform tar hänsyn till de klimatförändringar som skett på senare tid, som kommer att få dramatiska konsekvenser i vissa områden i södra Europa, med stor förvirring för jordbruket. Det är dags för Europa att försvara sitt land, sin civilisation och sina traditioner.
Esther Herranz García
(ES) Vin produceras inte, det vårdas och utvecklas. Det är en fin nyansskillnad, men den är viktig för den säger mycket om den som talar, om dennes utgångspunkt och lyhördhet gentemot sektorn. Europas vinsektor har problem. Det grundläggande problem som den står inför just nu är att den interna efterfrågan har ökat, för konsumtionen ökar fortfarande på internationell nivå.
Det problemet måste lösas, och man måste då ta hänsyn till de många olika konsekvenserna av det, eftersom den europeiska vinsektorn står inför en importökning. Problemet består därför inte i vad vi producerar utan det pris som vi säljer det till. Varför säljer vi till olika priser? Huvudsakligen därför att europeiska producenter inte är tvungna att uppfylla samma krav som producenter från tredjeländer utan snarare många fler. Därför konkurrerar de inte på samma villkor.
Vi måste göra sektorn konkurrenskraftig, inte genom att rycka upp 400 000 hektar med vinstockar utan genom att styra, inte genom urskillningslös liberalisering utan snarare genom att styra, marknadsföra och skydda den kultur, de traditioner och den kvalitet som europeiska viner har, eftersom vin inte produceras - det vårdas och utvecklas. Vi måste därför stödja denna kultur och sprida kunskap hos konsumenterna om vilket vin de dricker, när ett vin är ett vino de crianza eller ett vino de reserva, en gran reserva, ett bordsvin, ett vino de la tierra, ett vino de añada eller hur vi vill beskriva det. Vi måste förbättra och komplettera alla vinets kvaliteter, kontrollera vintillverkningsmetoder, främja en ansvarsfull konsumtion och framför allt forskning, utveckling och innovation. Inte genom att producera utan hellre genom att utveckla vinet inom den kultur, den tradition och den kvalitet som europeiska viner står för, med respekt för våra traditioner och, framför allt, genom att öka efterfrågan för att anpassa kvaliteten uppåt, aldrig nedåt.
Vi hoppas därför att kommissionens förslag åtminstone kommer att visa på ledarskap och inlevelseförmåga och verkligen skapar garantier för sektorns konkurrenskraft.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Jag vill inleda med att gratulera Katerina Batzeli till hennes enastående insatser under svåra omständigheter och också tacka Mariann Fischer Boel återigen för att hon är här i kammaren.
Alla de politiska debatter, utfrågningar, möten med företrädare för sektorn, besök som vi har gjort i vinproducerande områden i olika medlemsstater och de hundratals ändringsförslagen är tillräckliga bevis för ledamöternas intresse för analysen av denna för europeiskt jordbruk så viktiga fråga.
Det råder konsensus om behovet av en reform, och det är riktigt att framhålla att inga alternativ till kommissionens ursprungliga modell har lagts fram. Det finns dock stora skillnader mellan parlamentet och kommissionen när det gäller tidtabellen, kraften och hur man genomför huvudåtgärderna. Det är självfallet nödvändigt att rycka upp vinstockar av låg kvalitet och lägga ned odlingarna, men det måste först och främst gälla olagliga vinstockar. Dessutom är det viktigt att det slutliga beslutet om nedläggning ligger hos medlemsstaterna. Det är definitivt nödvändigt att avskaffa destillering med understöd, men det är viktigt att skydda destillering av vin till alkohol för förtäring - starkviner, som är så viktiga för europeisk export, behöver sådant stöd.
Det verkar orimligt att marknadsföra europeiska viner med autenticitet och tradition när man samtidigt förespråkar gratis inträde för koncentrerad druvmust från tredjeländer. Detta betänkande visar på parlamentets lojalitet och engagemang. Jag litar på att kommissionen välkomnar våra förslag så att vi kan genomföra tillräckliga reformer i sektorn.
Ilda Figueiredo
(PT) Huvudsyftet med den planerade reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin är, vilket bekräftades av Mariann Fischer Boels anförande, att använda nedläggning av vinodlingar som ett sätt att balansera vinmarknaden. Det innebär att de minst utvecklade regionerna, särskilt familjejordbruk och jordbrukare med låga inkomster, kommer att drabbas hårdast. Det skulle få fruktansvärda sociala konsekvenser för miljön och leda till en tilltagande ökenspridning och, i sin tur, till att landsbygdsområden överges.
Konsekvenserna kan bli ödesdigra för de sydliga länderna, länder som Portugal, att jämföra med sommarens skogsbränder. Vi betonar därför skyddet av vinodling, som har spelat en central roll i europeisk civilisation, särskilt runt Medelhavet. Vi vill se våra jordbrukare tillverka allt bättre vin och bibehålla destillering av vin till alkohol för förtäring. Vi motsätter oss att man tonar ned tillverkningen av vin från druvor och ersätter den med industrivin, som är resultatet av importen av must från tredjeländer. Våra förstklassiga viner måste försvaras.
Christa Klaß
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot Fischer Boel, mina damer och herrar! Som vår rådsordförande, Angela Merkel, sa i sitt tal här i kammaren den 17 januari: ”Det som kännetecknar EU, det som utgör dess själ, är det sätt på vilket vi hanterar vår mångfald” och ”EU:s själ utgörs av tolerans”.
De senaste veckorna och månaderna har vi haft många diskussioner om förslaget om reformering av marknaden för vin. Nord och syd, de enskilda vinregionerna - en mångfald åsikter och intressen har varit företrädda. Var och en av oss anser att vi skulle ha gjort det annorlunda, om vi hade kunnat skriva Batzelibetänkandet själva. Vi skulle ha gjort det mer tydligt, mer kärnfullt. Icke desto mindre har vi lyckats moderera alla intressen så att alla kan stödja dem.
Det är alltså en kompromiss där man inte bara är tolerant mot utan också respekterar mångfalden i den europeiska vinsektorn och vidareutvecklar den - om än i små steg.
Kommissionsledamoten har gjort sig besväret att besöka många regioner med vintillverkning de senaste månaderna, och det är jag tacksam för. Hon har sett hur olika regionerna är. Särskilt på vinområdet behöver vi större spelrum för att fatta beslut på nationell och regional nivå. Vi behöver också ha nationella budgetar inom ramen för den första pelaren, som grund för lämpliga åtgärder som kan väljas från en EU-katalog med åtgärder för vin i regionerna som sedan genomförs.
Vi instämmer i att vi inte vill ge upp - vi vill inte lägga ned 400 000 hektar. Vi vill kämpa för marknadsandelar, för våra jobb, för vårt kulturlandskap och för den europeiska livsstilen. Vinet är en del av Europa, och vi måste bevara dess traditioner och därmed också gamla oenologiska metoder. Våra konkurrenter ute i världen väntar i kulisserna för att erbjuda det vi inte längre producerar.
Det är en sak som har blivit tydlig i diskussionen, och det är att Rom inte byggdes på en dag: det krävs uthållighet. Vi måste ha en politik som man kan lita på. På lång sikt måste dock våra åtgärder anpassas efter marknaden.
Béatrice Patrie
(FR) Fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi har inte arbetat förgäves. Först av allt vill jag tacka Katerina Batzeli för hennes betänkande, där det görs långtgående och mycket positiva förändringar av de överdrivet liberala förslag som kommissionen lade fram i somras.
Vi måste verkligen skicka ett kraftfullt budskap till hela vinsektorn, som befinner sig i en allvarlig kris. Vi vet att nedgången i konsumtionen i Europa tillsammans med en ökande import från tredjeländer har resulterat i sjunkande priser och sjunkande inkomster för vinodlare och att endast en proaktiv lagstiftningspolitik, och inte total liberalisering, kommer att kunna ta oss ur den krisen.
Vi vill främja vinodling med kvalitet, med respekt för naturen och traditionerna i våra vinodlingsområden och mångfalden av företag, främst familjeföretag. Den massiva urskillningslösa nedläggningen av 400 000 hektar, som ses som en strukturell lösning, måste avfärdas klart och tydligt. Planteringsrättigheter måste bevaras samtidigt som kontrollerna för att förhindra olaglig plantering måste utökas. Tilldelningen av nya rättigheter som registreras i det anpassade registret över vinodlingsarealer måste mest av allt gynna unga tillverkare av kvalitetsviner.
Handelsorganisationer spelar en viktig roll för sektorns konkurrenskraft, och de borde stärkas genom nationella verksamhetsprogram. Slutligen: Främjandet av en förnuftig vinkonsumtion tillsammans med en dynamisk exportpolitik som omfattar förenklad märkning kommer att kräva att man verkligen avsätter omfattande budgetresurser.
Ioannis Gklavakis
(EL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Vi ska just godkänna betänkandet om kommissionens meddelande om den gemensamma organisationen av marknaden för vin med ett antal ändringsförslag.
Vilket är då det grundläggande budskap som vi vill ge kommissionen?
För det första: nej till okontrollerad nedläggning som kan utplåna värdefulla produktionsområden där man tillverkar värdefulla kvalitetsviner.
För det andra: vissa åtgärder - jag avser destillering - som syftar till att balansera marknaden och att indirekt säkra tillverkarnas inkomster bör bibehållas.
För det tredje: nationella budgetramar bör skapas som innehåller olika åtgärder som medlemsstaterna kan välja mellan. För att dessa anslag ska bli effektiva krävs dock tillräcklig finansiering.
För det fjärde: vi måste självfallet undvika att överföra resurser från den första pelaren till den andra eftersom det i själva verket skulle försvaga den gemensamma organisationen av marknaden.
Vi måste rikta vår uppmärksamhet mot verkningsfulla lösningar, och jag ska nämna två:
För det första: vi måste framför allt sträva efter att bibehålla en vinproduktion av hög kvalitet i gemenskapen. Det kan vi lita på.
För det andra, och detta är allvarligare: Vi måste sträva efter mer intensiv marknadsföring av gemenskapsviner. Marknadsandelarna ökar inte genom önsketänkande. Bara genom en aggressiv politik kan vi åstadkomma en ökning av konsumtionen i och utanför EU.
Det är uppenbart att det finns olika åsikter om olika frågor i meddelandet, som berikning av vin. För oss - för mig - är vin som har gjorts genom att man har tillsatt socker och vatten inte riktigt vin. Vin är en produkt gjord av druvor, inte en produkt gjord av sockerbetor.
Jag vet att man kommer att besluta om tillsättning av socker. Om det beslutet fattas måste det anges på etiketten. Vi måste vara ärliga och skydda både konsumenter och producenter.
Bogdan Golik
(PL) Fru talman! Först av allt vill jag gratulera er till utnämningen. För allas vår räkning vill jag också tacka för att ni har tålamod med att vi överskrider tidsgränsen, vilket är nödvändigt med hänsyn till alla.
Jag vill börja med att hylla föredraganden, Katerina Batzeli, för allt det arbete som hon har gjort under de senaste månaderna med sitt betänkande om reformen av vinsektorn och den utmärkta samordningen av arbetet med detta dokument i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling.
Jag instämmer i behovet av en grundläggande reform av den gemensamma organisationen av marknaden för vin och av en strukturanpassning av vinproduktionen för att se till att den europeiska vinsektorn är konkurrenskraftig och balanserad. Åtgärder måste vidtas för att uppmuntra balans på marknaden så snart som möjligt, eftersom frånvaron av en sådan balans kommer att sluka allt mer av EU:s budgetresurser.
Jag vill fästa er uppmärksamhet på behovet av att stödja utvecklingen av landsbygdsområden i regioner där vinodling, även om den är obetydlig sett utifrån gemenskapen i dess helhet, är viktig för den lokala turismen och diversifieringen inom jordbruket. Dessa områden kommer också att påverkas av reformerna. Vi måste därför anpassa reformerna av vinmarknaden så att de inte leder till onödiga ekonomiska restriktioner för småskalig vinodling. Lokal förnyelse av vinodlingen i landsbygdsområden i de nya medlemsländerna är dessutom inte direkt kopplad till den europeiska vinmarknaden, och därför krävs ingen reglering enligt strikta marknadsprinciper. Dessa regioner har aldrig tillverkat några kostsamma sjöar av vin, och åtgärder för att begränsa framtida överproduktion ska därför inte tillämpas på områden med låg vinproduktion.
Carmen Fraga Estévez
(ES) Fru talman, fru kommissionsledamot! Det faktum att det inte fanns någon överenskommen kompromiss innan detta betänkande antogs har lett till en rad misstag och motsägelser som jag hoppas kommer att kunna lösas under omröstningen här i kammaren.
Bland dessa misstag skulle jag vilja påpeka det som finns i punkt 18 om destillering av biprodukter, där det framhålls att alkohol som erhålls genom denna typ av destillering åtminstone delvis bör avsättas till marknaden för alkohol avsedd för förtäring.
Detta visar att kunskaperna är bristfälliga om olika typer av destillering och om den alkohol som framställs på dessa sätt, eftersom alkohol avsedd för förtäring endast är avsedd att användas för framställning av konjak, portvin och likörer. Dessa drycker är produkter av hög kvalitet, och kan absolut inte framställas av alkohol som destillerats av biprodukter.
Dessa är skälen till varför jag anser att vi måste rösta nej till denna punkt för att förhindra ytterligare förvirring beträffande destilleringsmetoder och den alkohol som framställs genom dem.
För det andra skulle jag vilja betona något som är avgörande för alla reformer av den gemensamma organisationen av marknaden, nämligen budgetaspekter. Hittills har det vid alla reformer av den gemensamma organisationen av marknaden tillämpats fördelning av medel med utgångspunkt från historiska kriterier. Förvånande nog har man för avsikt att i fallet med reformen av vinmarknaden genomföra ändringar utifrån andra beräkningsmetoder vilka ännu inte är särskilt tydliga, utan kommer att skapa mycket osäkerhet inom sektorn.
För att ytterligare klargöra Katerina Batzelis betänkande föreslår jag därför också att vi röstar för ändringsförslag om att använda det historiska kriteriet för fördelning av medel.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Kära fru Fischer Boel! Tro mig, vi vill också ha en reform, en djupgående och radikal reform, och i genomförandet av denna bör kommissionen och Europaparlamentet vara allierade. Vi är dock oeniga med kommissionsledamoten på så sätt att vi inte vill lägga så stor vikt vid nedläggning, eftersom alla parter är överens om att strukturförändringar och modernisering åtminstone är lika viktigt som nedläggning.
Jag skulle vilja uppmärksamma kommissionsledamoten på att det finns en stor fara för de nya medlemsstaterna om fattiga vinodlare lägger ner verksamhet i alltför hög grad, vilket endast kommer att leda till ytterligare problem för de nya medlemsstaterna. Det är skälet till att alla betalningar måste göras till det nationella anslaget, och jag vill gratulera kommissionsledamoten till detta, eftersom ett nationellt anslag kan vara framtiden inte bara för vinsektorn, utan också för hela den gemensamma jordbrukspolitiken. Låt oss fastställa gränserna och sedan lägga in det i det nationella anslaget i enlighet med subsidiaritetsprincipen.
Detta är en utmärkt lösning, men våra utgångspunkter för att fastställa de nationella anslagen innebär problem, fru kommissionsledamot, om det är sant att vi måste grunda dem till 20 procent på territoriella och till 80 procent på historiska referenser. Det skulle vara en allvarlig diskriminering av de nya medlemsstaterna. För de nya medlemsstaterna skulle följaktligen endast en fördelning av det nationella anslaget på grundval av territorium vara godtagbar om denna information är korrekt - jag hoppas att den inte är det.
Beträffande den femte aspekten, destillering, har ni rätt. Den måste upphöra helt. När det gäller landsbygdsutveckling vill vi slutligen göra det möjligt att använda ytterligare medel från fonden för landsbygdsutveckling för att utveckla vinregionerna, förutom de medel som är budgeterade för vinframställningssektorn.
Astrid Lulling
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot! För det första är jag mycket glad över att konstatera att kvinnor anger tonen i denna debatt. Tyvärr har detta betänkande varit olycksaligt redan från början. Det är sant att det har förbättrats lite. Enligt min mening är det dock alltför förvillande för att man ska kunna sända den önskade tydliga signalen till kommissionen och också för att få den att inse att saker och ting inte är så dåliga som de tycks vara i meddelandet. Jag kommer att stödja de delar i betänkandet där den särskilda organisationen av marknaden för vin anses nödvändig. Jag anser dock att det inte är något annat än ren provokation att kommissionen nu ytligt ägnar sin uppmärksamhet åt förslag om en enhetlig organisation av marknaden för alla jordbruksprodukter när vi har funderat i månader över reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin, frukt och grönsaker.
Tar kommissionen oss över huvud taget på allvar? Vad har den i bakhuvudet? När det gäller den gemensamma organisationen av marknaden för vin måste finansieringen utgå från den första pelaren. Vi behöver en bättre användning av medlen för att vi ska kunna bibehålla och förbättra vår produktionspotential, återvinna gamla marknader och erövra nya marknader samt för att främja måttlig och sund vinkonsumtion. Vi behöver mer subsidiaritet och ansvar för yrkesutövningen, så att medel kan användas mer selektivt på regional nivå. När det gäller fördelning av de nationella medlen är det ändå så att de regioner som har ansträngt sig minst för att producera och saluföra viner av god kvalitet inte bör belönas ytterligare en gång på grundval av ”historiska kriterier” för att de plöjer ner flera hundra miljoner euro för att destillera osäljbara viner. Det är oacceptabelt. Det är också otänkbart att de norra regionerna, som har salufört sina kvalitetsviner utan gemenskapsmedel, ska förbjudas att framställa sina viner enligt traditionella metoder. Det är inte någon lösning på de strukturella problemen i de regioner som har legat och sovit under de strukturella reformerna på en säng gjord av deras miljoner från destillation.
Europa har faktiskt inte något strukturellt överskott av vin, utan istället ett överskott som exakt motsvarar de kvantiteter som planteras illegalt. Om vinodlare vill avveckla sina företag tidigt bör de kunna göra det, och de sociala effekterna bör mildras, men de bör göra det utan att orsaka oreparabla skador genom att lägga ned framställning av kvalitetsviner. Det måste vara möjligt att konkurrera om marknader över hela världen på rättvisa konkurrensvillkor. Europeiska viner ska inte framställas genom att använda vatten från Europa eller import från tredjeländer. Att blanda europeiska och importerade viner är också otänkbart. Vad tänkte kommissionen?
(Talmannen avbröt talaren.)
Margrietus van den Berg
(NL) Fru talman! Jag skulle vilja testa ett annat synsätt. Det vore kortsynt att i detta globaliseringens tidevarv tro att EU-politiken endast påverkar våra egna medborgare. Om EU ändrar sin politik för vinsektorn kommer det att påverka väldigt många andra människor utanför Europa, människor vars inkomster kommer att minska till följd av orättvis konkurrens från den europeiska vinsektorn. Det är skälet till varför det är nödvändigt att integrera politiken på olika områden. Kommissionens förslag om att reformera vinsektorn är ett steg i rätt riktning. Som vice ordförande i utskottet för utveckling och som socialdemokrat är jag djupt besviken över att man i betänkandet från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling har försummat EU:s utvecklingspolitik och frågan om rättvis handel. Enligt betänkandet måste vinsektorn hållas utanför förhandlingarna i världshandelsrundan.
Enligt betänkandet beror egentligen svårigheterna inom vinsektorn på den allt större importen från tredjeländer. Under tiden måste kommissionen vidta alla möjliga åtgärder för att skydda vår vinsektor. Varför ska vi i de utvecklade länderna med ena handen ta bort från utvecklingsländerna det vi ger dem genom EU:s utvecklingspolitik? Varför skulle vi vilja stänga våra marknader för rättvis konkurrens? Varför inte låta kunderna bestämma vilket vin de vill dricka, vare sig det är ett franskt bordeauxvin, en sydafrikansk Chardonnay eller en chilensk merlot? Rättvis handel med andra länder utesluter inte en konkurrenskraftig europeisk vinsektor, men däremot utesluter en protektionistisk vinpolitik tiotusentals människor som för sitt dagliga bröd är beroende av en rättvis vinhandel. Därför är jag glad över att dricka ett glas sydafrikansk ”Groot geluk” när jag säger ”Kommissionen får mitt stöd för en konsekvent europeisk politik. Skål!”
Oldřich Vlasák
(CS) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vinmarknaden har de senaste åren kämpat med överskott som den nuvarande politiken för den gemensamma vinmarknaden inte har kunnat lösa på ett tillfredsställande sätt. Stödet till destillering av vin, exempelvis, är enligt min mening ett meningslöst slöseri med begränsade resurser. Dagens reformerade vinmarknad uppmuntrar inte tillverkare av bordsviner av låg kvalitet att utvecklas till att producera viner av högre kvalitet. Det är av detta skäl som det är så viktigt att reformera marknaden.
Det som behövs är en avsevärd ökning av konkurrenskraften inom den europeiska vinsektorn. I detta hänseende finns det många förslag i Katerina Batzelis betänkande, och jag för min del anser att det är ett mycket välbalanserat betänkande.
Det nyckelområde som vi måste rikta in vår uppmärksamhet på är budgetreformen. Stödet måste vara proportionellt till det markområde som används till vinodling och till vinproduktionens värde. Stöd bör inte ges till nedläggning av vingårdar, vilket man konstaterat bryter mot gemenskapsbestämmelserna. Exportbetalningarna till bordsviner är helt osystematiska och bidrar inte till att förbättra de europeiska vinernas goda rykte.
Sist, men inte minst, måste vi förstå att om vi vill stödja europeiska produkters konkurrenskraft kan vi inte trakassera de europeiska producenterna. De geografiska förhållandena i de norra länderna står helt i motsats till förhållandena i länderna i söder. Sötning av sockerbetor är lika mycket en tradition i de norra länderna som att tillsätta syra i viner i de sydliga länderna. Att förbjuda det skulle innebära slutet för många skickliga vinodlarfamiljer i våra länder, det skulle bryta traditioner och följaktligen också förstöra lösningar på produktionsproblem på landsbygden. Tack för er uppmärksamhet.
Françoise Castex
(FR) Fru talman, fru kommissionsledamot! Den europeiska vinodlingen behöver en omfattande reform. Som ni kommer att förstå vill vi att reformen ska ske med respekt för den europeiska vinodlingstraditionen och de män och kvinnor som arbetar inom denna sektor.
Jag skulle dock vilja rikta er uppmärksamhet på yttrandet från utskottet för internationell handel, vilket finns med i Katerina Batzelis betänkande. Vid reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin måste hänsyn tas till de kommersiella intressena. Europa är fortfarande världens största vinexportör, och även om det är nödvändigt att göra den mer konkurrenskraftig mot bakgrund av den ökande konkurrensen från viner i Nya världen är livskraften i denna sektors export framför allt kvalitet och äkthet, ett erkännande som dessa viner åtnjuter över hela världen.
Vi behöver därför en offensiv handelspolitik för att främja kvaliteten på de europeiska vinerna. Det vore därför absurt och skulle få motsatta effekter att till exempel tillåta vinifikation av importerad druvmust och blandning av europeiska viner och importerade viner.
Europaparlamentet ställer sig därför starkt negativt till detta i sitt betänkande. Det är av samma skäl nödvändigt att garantera ett bättre skydd för skyddade geografiska beteckningar (SGB) och skyddade ursprungsbeteckningar (SUB) vid förhandlingarna inom Världshandelsorganisationen och i bilaterala avtal. Vi vill försvara vinproduktion som är knuten till lokala områden mot viner som till stor del är oreglerade.
Fru kommissionsledamot! Jag hoppas att Europeiska kommissionen kommer att respektera de synpunkter som uttrycks i Katerina Batzelis betänkande, och jag vill hylla och tacka henne här ikväll.
Armando Veneto
(IT) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi vet att den reform som vi vill genomföra på ett lämpligt sätt måste möta den utmaning som den europeiska vinmarknadens konkurrenskraft står inför på världsmarknaden. Vi håller med om att Europa endast kan möta denna utmaning om man behåller och förbättrar vinernas kvalitet genom att förbättra deras individuella egenskaper. Men inte alla de svar som vi har funnit uppfyller detta slutliga mål. Vi kan därför säga att den text som har antagits i utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling är den bästa möjliga texten, men den behöver ändå ändras ytterligare.
Det är därför rätt att genomföra en försiktig reform stegvis, vilken hanteras korrekt och grundas på subsidiaritetsprincipen för att respektera de enskilda ländernas och regionernas egenskaper. Av alla dessa skäl bör jordbruksstöden omfattas av den första pelaren. Vi måste genomföra utbildningskampanjer för att främja ansvarsfull konsumtion, bibehålla destillering, åtminstone nu som ett säkerhetsnät för producenterna, låta medlemsstaterna begränsa nedläggning av vinodlingar med utgångspunkt från stränga miljömässiga och sociala kriterier och prioritera skyddet av små odlingar av hög kvalitet.
När det gäller att behålla de nuvarande reglerna om tillåtna metoder för vinframställning, berikning med socker och druvmust, vill jag säga att vissa nationella delegationers nitiska försvar av dessa metoder väcker problemet med nationella intressen jämfört med unionens intressen som helhet och visar att vi måste stärka begreppet ett enat Europa och undvika snedvridning av marknader, vilket överdriven nationalism leder till. Om det intressanta är att förbättra de europeiska vinernas konkurrenskraft innebär det att förslaget att stödja metoder som att tillsätta sackaros och använda druvmust motverkar detta mål, eftersom användning av sådana tillsatser sänker kvaliteten och minskar skillnaderna, och att dessa faktiskt är de bästa uttrycken för vinodling.
Kanske gör vi en bättre insats ur denna synvinkel genom att ställa oss frågan om vad som ligger i gemenskapens intresse och, som jag gör, uppmana alla EU-länder - utan undantag - att komma överens om att det är olämpligt och politiskt inkorrekt att sätta nationella intressen före europeiska intressen, och att det är nödvändigt att hitta en rimlig balans mellan dessa krav.
Christine De Veyrac
(FR) Fru talman! Jag skulle för det första vilja gratulera föredraganden Katerina Batzeli, som, vilket vi har hört, uttrycker en synpunkt som det råder bred enighet om här i kammaren.
Låt oss upprepa det ännu en gång, kommissionens förslag är inte godtagbara i sin nuvarande form. Vi kan inte på något sätt förneka att det finns ett problem. Den europeiska konsumtionen sjunker, vår export ligger på en stillastående nivå, men samtidigt ökar vår vinimport. Kommissionens svar på detta är att föreslå en massiv nedläggningsplan som verkligen innebär skrothögen för våra vinodlare.
Det sägs att det råder överproduktion, okej, men att vägra att vidta åtgärder mot importen är att använda den europeiska produktionen som marknadens ”säkerhetsventil”. Det är oacceptabelt. Vi kan bara godta att vingårdar läggs ned om utgångspunkten är att det ska ske frivilligt, vilket innebär en avsevärd ekonomisk kompensation, och om vi inför idén med tillfällig nedläggning.
Min andra punkt är att det inte heller är acceptabelt att minska budgeten för den gemensamma organisationen av marknaden för vin. Kommissionen nämner möjligheten att överföra en del av budgeten till landsbygdsutveckling. Men utan att vilja ifrågasätta själva principen om en särskild gemensam organisation av marknaden för vin anser jag att det är svårt att se hur den redan låga nivån på anslagen skulle kunna minskas, särskilt när vi just har välkomnat två nya medlemsstater som själva är producenter. Som flera av oss har sagt är vi därför emot att överföra några som helst anslag från den första till den andra pelaren av den gemensamma jordbrukspolitiken.
Min tredje punkt, som jag ska avsluta med, är att vi för vår del verkligen tror att den europeiska vinodlingen har en framtid. Vi tror inte att vinodlarnas tid är förbi. Framtiden ligger inte i att koncentrera odlingar såsom föreslås i den massiva nedläggningsplanen. Vi måste bygga den framtiden genom att göra de europeiska vinerna mer konkurrenskraftiga, särskilt utomlands. Av det skälet anser vi att den första prioriteringen för reformeringen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin bör vara att göra våra viner mer attraktiva genom en stor plan för att främja och marknadsföra dem i världen.
Fru kommissionsledamot! Jag är glad över att ni har sagt så mycket hittills. Nu vill vi se att åtgärder vidtas.
Giorgos Dimitrakopoulos
(EL) Fru talman! Jag vill varmt gratulera min kära vän Katerina Batzeli till hennes utmärkta arbete, och vill säga att jag är mycket nöjd med att detta betänkande har utarbetats av en ledamot från Grekland som har en flera århundraden lång historia av vinodling.
Vin har som jordbruksprodukt haft en central ställning i vårt liv, i våra seder och traditioner, i vår historia, i vår glädje och i vår sorg. Med andra ord är vinet en integrerad del av vår civilisation.
Det är därför mycket positivt att den inställning som den grekiska vinodlingssektorn företräder i stor utsträckning återspeglas i detta betänkande. Samtidigt är betänkandet av Katerina Batzeli fortsättningen på en tydlig ståndpunkt från Europaparlamentets sida beträffande den nya gemensamma organisationen av marknaden för vin som planeras av kommissionen och som sätter försiktighet och logik i motsats till vad som enligt min uppfattning är kommissionens hastiga och förenklade första tankar.
Jag uppmanar er att rösta för betänkandet i dess nuvarande lydelse.
Agnes Schierhuber
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag skulle vilja ansluta mig till debatten och tacka föredraganden och alla skuggföredragandena för deras arbete. Detta är den tredje reformen av vinsektorn på 12 år, och jag är glad över att ett meddelande från kommissionen nu har gjort det möjligt att försona de mycket olika ståndpunkterna och målen. Orsaken till att våra synpunkter i början skiljde sig så mycket åt är att vin är ett mycket känsloladdat ämne. Jag säger alltid att vin är bland de mest eleganta jordbruksprodukterna. Att det finns många olika åsikter visas också genom att nästan 600 ändringsförslag har lagts fram. Enligt min åsikt kan detta betänkande till stor del ses som mycket positivt. Det innehåller många kompromisser. Jag skulle särskilt vilja betona att traditionella vinframställningsmetoder verkligen har beaktats. Det måste dock klargöras att det inte finns någon som helst möjlighet till dubbel kompensation eller stöd till regionerna, eftersom vi inte kan motivera detta för Europas skattebetalare.
Ett problem återstår som har betydelse för Österrike. Det återstår fortfarande att beakta frågan om märkning av bordsviner på lämpligt sätt. Vi vill under alla omständigheter att bordsviner ska märkas på ett annat sätt än kvalitetsviner. För konsumenternas skull måste skillnaden vara tydlig.
Slutligen vill jag be kommissionsledamoten att läsa detta initiativbetänkande noggrant. Jag är övertygad om att hon och hennes personal kommer att göra det. Det innehåller några bra förslag som kommissionen förhoppningsvis kommer att införliva i sitt förslag till ny gemensam organisation av marknaden för vin, vilket ska läggas fram för oss under sommaren.
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Jag skulle bara vilja vidröra några av de större frågor som har tagits upp av många av er under denna mycket viktiga debatt.
Nästan alla nämnde nedläggning. Jag är inte säker på att ni lyssnade noggrant på vad jag sa inledningsvis, nämligen att vi måste se till att nedläggningen inte splittrar betydelsefulla och legitima sociala och miljömässiga frågor. Lyssna noggrant, så kommer jag att ta hänsyn till detta när vi utarbetar lagstiftningsförslagen.
Friedrich-Wilhelm Graefe zu Baringdorf framhöll mycket tydligt att våra vinodlare inte bör påtvingas nedläggning. Just precis. Detta bör inte ske, eftersom beslutet om nedläggning bara ska fattas av vinodlarna själva och ingen annan. Det är inte ett beslut som ska fattas av medlemsstaterna eller kommissionen, utan endast av vinodlarna. Men vi bör inte tvinga de odlare som kämpar för att nå framgång inom vinodling i dag att stanna kvar i en verksamhet år efter år utan att kunna tjäna pengar. Låt oss därför ge dem en möjlighet att lämna sektorn på ett anständigt sätt.
Vad gäller destillering har jag fortfarande inte träffat någon som utom protokollet sagt att krisdestillering kan vara en vettig lösning. Jag tror tvärtom att det ger våra medborgare en ursäkt att framställa den gemensamma jordbrukspolitiken på ett mycket negativt sätt, där det hänvisas till de gammalmodiga metoder och verktyg som vi använde förr i tiden. Det är inte försvarbart att lägga en halv miljard euro varje år på att göra oss av med vin som ingen vill dricka. Det fungerar inte, och jag hoppas att ni stöder mig i detta.
Därför är det nödvändigt med främjande. Det är något som Europaparlamentet har betonat åtskilliga gånger, och jag är beredd att verka för detta. Men främjande på EU-nivå får inte innebära ett skydd för vinsektorn. Vinsektorn måste också själv bli mycket mer offensiv.
På Irland har vi sett vinkonsumtionen öka. Och i dag importeras 70 procent av det vin som konsumeras på Irland från tredjeländer. Av den anledningen förstod jag inte varför det bara fanns två vinproducenter, varav ingen var europeisk, närvarande vid världsmästerskapen i plöjning nyligen på Irland, som drog 250 000 besökare. Jag kan bara ställa mig frågan varför.
Vad gäller importerad druvmust för framställning av vin har jag från första början sagt att vi måste lägga fram allt på bordet, och jag har noterat reaktionerna från Europaparlamentet, från olika medlemsstater och från intressenterna.
Christa Klaß nämnde att det finns enorma skillnader inom de olika regionerna. Jag har själv kunnat se detta, och därför anser jag att vi måste betona vikten av idén om nationella anslag i kommissionens meddelande. Enligt min uppfattning är det en utmärkt möjlighet för medlemsstaterna och för regionerna att godkänna de olika verktygen och pengarna som en del av ett nationellt anslag som är skräddarsytt för de olika regionerna. Jag anser att detta är ytterst viktigt.
Ganska många av er betonade att vi måste grunda vår framtid inom vinsektorn på kvalitet och åter kvalitet, och detta stöder jag helt och fullt.
Jag ser fram emot vidare diskussioner med er i framtiden om vinreformen som jag kommer att lägga fram inför rådet, förhoppningsvis precis före sommaruppehållet, och sedan kommer jag samtidigt med glädje att komma hit till Europaparlamentet och presentera den, som en grund för våra framtida diskussioner.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag kl. 12.00.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Zita Pleštinská 
skriftlig. - (SK) EU:s vinsektor framställer några av världens finaste viner och har en enorm potential som måste utvecklas ytterligare på ett hållbart sätt. Den kinesiska marknadens konstanta tillväxt, där nu vin börjar framställas aktivt, samt den ökande produktionen i länder som Australien, Nya Zeeland, USA, Kanada och Sydafrika har lett till att vinerna från ”Nya världen” har vunnit en avsevärd marknadsandel på bekostnad av de europeiska vinerna.
Jag håller med kommissionen om att det inte råder balans mellan tillgång och efterfrågan inom vinsektorn, och de ökade utmaningarna på den europeiska marknaden och den internationella marknaden visar också att en reform är nödvändig för denna sektor. Jag är dock helt emot vissa av de lösningar som föreslagits i kommissionens meddelande av den 22 juni 2006. Planerna på en massiv och godtycklig nedläggning av vingårdar hotar särskilt miljön och är enligt min mening en omotiverad attack på Europas arv inom vinodling. Vinodling, som huvudsakligen utgår från naturens resurser, har positiva effekter genom att skydda marken mot erosion. Som drivkraft inom landsbygdsutvecklingen står vinodlingen också för de så efterlängtade löftena om välstånd för många europeiska regioner.
Med sin vinodlartradition har regionerna i Slovakien koncentrerat sig på att främja vinturism genom att utnyttja den potential som vinvägarna i nedre Karpaterna, Kamenínska, Hontianská och Tokaj ger, och de väntar nu på reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vinsektorn för att säkerställa dynamisk tillväxt och konkurrenskraft i den europeiska vinsektorn genom att fördela lämpliga ekonomiska resurser och framför allt genom att främja innovation.
Alessandro Battilocchio 
Jag håller med kommissionen om att det är viktigt att förenkla och harmonisera lagstiftningsåtgärderna och göra Europas vinsektor mer konkurrenskraftig samtidigt som en hållbar miljö garanteras. Å ena sidan måste dock det stöd som ges till Europas jordbrukare och den tunga jordbruksbudgeten minskas gradvis till förmån för andra politikområden, men å andra sidan måste EU skydda de grundläggande sektorerna i sin ekonomi. Vinsektorn räknas helt säkert till dessa med ett resultat som 2005 gav nästan 2 miljoner euro i vinst och som bara i Italien omfattar mer än 2,5 miljoner företag. Denna sektor får inte helt lämnas i famnen på den fria marknaden. Fri konkurrens kan ha skadliga effekter på kvaliteten och mångfalden i den produktion i EU som huvudsakligen grundas på verksamheten inom små företag som inte kan konkurrera på den internationella marknaden. Jag beklagar också försöket - som tyvärr har genomförts - av länderna i norra Europa att ändra konkurrensvillkoren inom EU genom att ge stöd till dem som använder sackaros som ett sätt att öka alkoholhalten i viner, men inte behålla stödet till framställning av druvmust, vilket är en vanlig metod i Italien och andra Medelhavsländer och som garanterar att kvaliteten på vår produktion förbättras.
