Situācija Vidusjūras reģionā, it īpaši Tunisijā un Ēģiptē (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir Komisijas priekšsēdētāja vietnieces un Eiropas Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos paziņojums par situāciju Vidusjūras reģionā, it īpaši Tunisijā un Ēģiptē.
Catherine Ashton
Komisijas priekšsēdētāja vietniece/ Eiropas Savienības Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos. - Priekšsēdētāja kungs, mēs visi ļoti cieši sekojam nesenajiem notikumiem Tunisijā un vēl nesenāk - Ēģiptē.
Iedzīvotāji abās valstīs ir pauduši pamatotas sūdzības un prasības, un viņi sagaida pienācīgu atbildi ne vien no savām valstīm, bet arī to partneriem, tostarp Eiropas Savienības. Viņu vēstījums ir skaidrs - viņu politiskās sistēmas ir sasniegušas punktu, no kura vairs nebūs atpakaļceļa, un tagad ir jānāk pārmaiņām.
Es izmantoju šo iespēju, lai paustu apbrīnu par viņu godu un drosmi, un, ņemot vērā to, ko pašlaik rāda televīzijā - īpaši no Ēģiptes -, es aicinu nomierināties, savaldīties un veidot dialogu.
Iesākumā es runāšu par Tunisiju. Notikušās pārmaiņas ir ievērojamas, un tās ir veidojušas ceļu demokrātiskākai valsts attīstībai. Neskatoties uz daudzajām problēmām, mēs jau varam saskatīt pozitīvu attīstību Tunisijā, kur ir pielikti pūliņi, lai apmierinātu iedzīvotāju prasības. Pārejas perioda valdība ir veikusi dažus svarīgus pasākumus, jo īpaši - atbrīvojot politieslodzītos un atļaujot vārda brīvību, kā arī sodot bijušā prezidenta Ben Ali ģimenes locekļus par korupciju.
Turklāt ir izveidotas un sākušas darbu trīs neatkarīgas komisijas: Izmeklēšanas komisija par korupciju un valsts līdzekļu nelikumīgu izlietošanu, Izmeklēšanas komisija par pārkāpumiem pēdējo notikumu apspiešanas laikā un Augstākā līmeņa politisko reformu komisija.
Es arī esmu atzīmējusi pēdējo valdības pārveidi, reaģējot uz iedzīvotāju prasībām. Valdība ir guvusi galveno opozīcijas partiju un galvenās arodbiedrības - Tunisijas ģenerālās arodbiedrības - atbalstu. Lai Tunisija varētu organizēt demokrātiskas un pārredzamas vēlēšanas, kā arī īstenot būtiskas politiskas, ekonomiskas un sociālas izmaiņas, svarīgs ir miers un stabilitāte. Eiropas Savienība ir gatava atbalstīt valsti un tās iedzīvotājus šajā grūtajā pārejas brīdī, un mēs reaģējām nekavējoties - nevis, lai uzspiestu savus viedokļus vai idejas, bet lai piedāvātu mūsu palīdzību un kopīgi strādātu.
Pagājušajā nedēļā es runāju ar jauno ārlietu ministru Ounaies kungu pēc viņa iecelšanas amatā, un mēs šodien tikāmies Briselē. Mums šeit bija nopietnas diskusijas - pirmās, kurās viņš bija piedalījies pēc stāšanās amatā, - par vislabāko veidu, kā Eiropas Savienībai atbalstīt pāreju un palīdzēt Tunisijas iedzīvotājiem. Viņš šodien apstiprināja prasību pēc ES atbalsta vēlēšanu sagatavošanas posmā un turpmāko vēlēšanu novērošanā. Mēs gatavojamies uz Tunisiju nosūtīt ekspertu misiju, lai izvērtētu vēlēšanu tiesību aktus un lai šajā jautājumā sniegtu juridiskas konsultācijas pārejas perioda iestādēm, un pagājušajā nedēļā Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) izpilddirektors Hugues Mingarelli bija Tunisijā, apspriežot ar iedzīvotājiem viņu vajadzības.
Attiecībā uz citiem palīdzības veidiem mēs esam palielinājuši piešķirto līdzekļu daudzumu sadarbībai ar pilsonisko sabiedrību. Tas tiks apvienots ar mūsu palīdzības programmu pārorientēšanu, lai tiešāk palīdzētu iedzīvotājiem. Viena pati liberālā politika nevar radīt nepieciešamo ekonomisko un sociālo labklājību un labklājības sadali visiem Tunisijas iedzīvotājiem. Tādēļ mēs ar Tunisiju pārskatīsim savas prioritātes, lai ņemtu vērā jauno situāciju un mūsu palīdzību pielāgotu viņu sociālajām vajadzībām.
Šodien ministrs mani informēja par viņu bažām un plāniem, lai mēs kopā ar citiem starptautiskajiem partneriem varētu reaģēt.
Es piedāvāju konkrētu atbalstu, sākotnēji attiecībā uz atbalstu vēlētājiem, pārvaldību un pāreju uz demokrātiju, pilsoniskās sabiedrības un NVO atbalstu, tiesiskuma tiesu reformu atbalstu, ekonomikas pārvaldību un cīņu pret korupciju, ekonomikas un sociālo attīstību (tostarp atbalstu nabadzīgajām teritorijām Tunisijas centrālajā un dienvidu daļā).
Mēs arī esam gatavi kopā ar dalībvalstīm apsvērt ar mobilitāti saistītus pasākumus un lielāku piekļuvi tirgum. Par visiem šiem jautājumiem jau tiek veidoti darba līmeņa kontakti, un mēs turpināsim šo dialogu. Es plānoju doties uz Tunisiju aiznākamajā nedēļā.
Attiecībā uz Tunisijas iestāžu prasību iesaldēt Ben Ali kunga un ar viņu cieši saistītu cilvēku līdzekļus mēs jau esam spēruši pirmos soļus. Mēs paātrinājām procedūras, lai ļautu Ārlietu padomei pirmdien pieņemt lēmumu par ierobežojošiem pasākumiem, lai noteiktu līdzekļu iesaldēšanu personām, attiecībā uz kurām tiek veikta izmeklēšana par valsts līdzekļu piesavināšanos Tunisijā. Tunisijas iestādes mums ir iesniegušas to personu sarakstu, kurām jāpiemēro šie pasākumi.
Kā jau es norādīju, mūsu izpilddirektors Hugues Mingarelli pagājušajā nedēļā bija devies uz šo reģionu. Viņš piedalījās diskusijās ar provizorisko valdību un visu trīs jaunizveidoto komisiju priekšsēdētājiem un tikās ar pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem.
Es vēlos arī paust atzinību par Eiropas Parlamenta iniciatīvu uz Tunisiju nosūtīt delegāciju. Es uzskatu, ka ir ļoti svarīgi, lai kritiskā pārejas brīdī uz demokrātiju Tunisijas iedzīvotāji redzētu spēcīgu ES atbalstu, īpaši Eiropas Parlamenta atbalstu. Mums ir jāstiprina visi iespējamie iedzīvotāju savstarpējie kontakti un jāvēršas pie pilsoniskās sabiedrības, un tas ietver atbalstu NVO, profesionālām apvienībām un studentu apmaiņas programmām.
Tagad mums ir iespēja nostiprināt Tunisijas un Eiropas Savienības partnerattiecības, pamatojoties uz demokrātijas un ekonomisko un sociālo reformu apstiprināšanu. Es ceru, ka varam radīt savstarpēju cieņu un uzticību starp mūsu attiecīgajām tautām, lai Tunisijai nodrošinātu stabilitāti un demokrātisku un plaukstošu nākotni. Šajā saistībā es gaidu drīzumā paredzētās brīvās un demokrātiskās vēlēšanas un jaunās valdības izveidi. Es ar Tunisijas ārlietu ministru vienojos drīzumā atsākt sarunas par priviliģētu statusu, lai tās pabeigtu, tiklīdz sāks darbu jauna, demokrātiski vēlēta valdība.
Visbeidzot, ārlietu ministrs aprakstīja pašreizējo gaisotni kā samierināšanas gaisotni. Es ceru, ka mēs varēsim strādāt ar Tunisiju, lai šo gaisotni attīstītu par jaunu brīvāku demokrātiju.
Tagad es pievērsīšos situācijai Ēģiptē. Tikai nedaudz vairāk nekā pirms nedēļas mēs bijām aculiecinieki ārkārtējas kustības sākumam Ēģiptē. Pret valdību vērstie protesti - ko nepārprotami iedvesmojuši notikumi Tunisijā un citās valstīs un kas galvenokārt bija organizēti, izmantojot sociālos plašsaziņas līdzekļus un nododot informāciju mutiski - manuprāt, pārsteidza visu pasauli.
Šīs tautas sacelšanās lielākais spēks ir tas, ka tā notiek visā Ēģiptē. Simtiem tūkstoši iedzīvotāju, jauni un veci, vīrieši un sievietes, iziet ielās, pieprasot savas likumīgās politiskās un sociāli ekonomiskās tiesības. Šie protesti ir izplatījušies no Kairas uz Aleksandriju un Suecu, un tālāk visā Ēģiptē, pūļi ir kļuvuši arvien lielāki un daudzveidīgāki, un protestētājus apvieno viņu prasības pēc režīma maiņas un cilvēka pamattiesību ievērošanas.
Sākotnēji relatīvi miermīlīgie protesti ir kļuvuši arvien vardarbīgāki, policijai šaujot ar asaru gāzi un gumijas lodēm un izmantojot ūdens lielgabalus. Mūs māc bažas, ka, iespējams, ir izmantota arī kaujas munīcija. Tāpat kā visi klātesošie godājamie deputāti, es paužu nožēlu par ievērojamo skaitu dzīvību zaudējušo demonstrāciju laikā, un manas domas ir pie tiem, kuri ir zaudējuši savus mīļos. Lielas bažas rada arī daudzi ievainotie un arestētie, un visām pusēm ir jāizrāda savaldība un jāpārtrauc vardarbība.
Mēs esam sagatavojušies pirmdienas Ārlietu padomei ar mūsu secinājumiem, kuros Ēģiptes iestādes aicinātas nekavējoties atbrīvot visus aizturētos miermīlīgos demonstrantus. Vārda brīvība un pulcēšanās brīvība ir ikviena pamattiesības, un valsts pienākums ir tās aizsargāt. Plašsaziņas līdzekļiem, tostarp internetam, noteiktie ierobežojumi ir nepieņemami, un es pieprasu, lai Ēģiptes iestādes nekavējoties atjaunotu visus komunikāciju tīklus.
Demonstrācijās visā valstī Ēģiptes iedzīvotāji pauž vēlmi pēc pārmaiņām. Katrā mītiņā visā valstī pulcējas simtiem tūkstoši iedzīvotāju. Ir ārkārtīgi svarīgi, lai šīs balsis tagad tiktu uzklausītas un lai šī situācija tiktu risināta, veicot steidzamus, konkrētus un apņēmīgus pasākumus. Ir pienācis laiks mierīgai pārejai un miermīlīgai un tālejošai pārveidei.
Iestādēm ir jāmēģina ar nopietnu attieksmi veidot atklāts dialogs ar politiskajiem spēkiem. Ir svarīgi, lai šajā dialogā pilsoniskajai sabiedrībai būtu svarīga nozīme. Ēģiptes iestādēm ir ātri jāvirzās uz priekšu, izveidojot plašu valdību, kas novestu pie reāla būtisku demokrātisku reformu procesa un veidotu ceļu brīvām un godīgām vēlēšanām.
Mēs piedāvāsim pilnīgu atbalstu Ēģiptei, kas mēģinās šo pārveidi padarīt demokrātiskāku un plurālistiskāku. Mēs visi kopīgi esam ieinteresēti Vidusjūras un Tuvo Austrumu reģiona mierā un labklājībā.
Tagad mums ir jāpielāgo un jāpastiprina mūsu rīcībā esošie līdzekļi, lai atbalstītu nepieciešamās politiskās, ekonomiskās un sociālās reformas. Mūsu sadarbības pamatelementi jau ir demokrātija, cilvēktiesības un tiesiskums, un mums atkal ir jāvērš uz to uzmanība un jāpastiprina mūsu darbs.
Man politika ir pārmaiņas: palīdzība cilvēkiem veidot pašiem savu dzīvi. Visās arābu valstīs mēs esam pieredzējuši daudz pozitīvu pārmaiņu, kuru pamatā ir iedzīvotāju prasības.
Kā Eiropas Savienībai mūsu piedāvājums šim reģionam un iedzīvotājiem ir solidaritāte un atbalsts, lai ieviestu reformas. Mēs esam demokrātiju savienība - mūsu aicinājums ir demokrātija, tādēļ mēs atbalstīsim šo pārmaiņu procesu radoši un apņēmīgi.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
PPE grupas vārdā. - (ES) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, dāmas un kungi! Lai kāds būtu Ēģiptes situācijas rezultāts vai iznākums, es uzskatu, ka varam droši sacīt, ka tur būs situācija "pirms” un "pēc”, ņemot vērā notikumus, kas norisinās Tunisijā.
Manuprāt, mums nevajadzētu meklēt vainīgos šajā Parlamentā, jo šī krīze Eiropas Savienībai ir bijusi pārsteigums, tomēr es uzskatu, ka mums vajadzētu par šo tematu izdarīt dažus secinājumus.
Pirmkārt, Eiropas Savienībai ir jābūt redzamākai, tai ir jāpauž vienota nostāja un jāizvairās no kakofonijas; tieši tādēļ mēs esam izveidojuši Eiropas Ārējās darbības dienestu un Augstā pārstāvja amatu.
Otrkārt, mums ir jāmācās no bezrūpīgās politikas attiecībā uz brīvības ienaidniekiem: no Baltkrievijas līdz Kubai un ar Vidusjūras reģiona valstīm pa vidu. Mums ir sev jāpajautā, vai tur patiešām ir lielāka stabilitāte, labklājība un demokrātija, kā bija paredzēts Barselonas procesā.
Treškārt, priekšsēdētāja kungs, es uzskatu, ka mums ir jānošķir tas, kas Eiropas Savienībai ir jādara vidējā termiņā, un tas, kas tai ir jādara īstermiņā. Īstermiņā - manuprāt, baronese Ashton ir sagatavojusi ceļvedi - Eiropas Savienībai šiem pārejas procesiem ir jāsniedz mērķtiecīgs atbalsts, lai nepieviltu šo draudzīgo valstu cerības uz brīvību. Mūsu pienākums, priekšsēdētāja kungs, ir arī tās brīdināt par riskiem, ko šie procesi ietver, lai tos nesabojātu brīvu sabiedrību ienaidnieki.
Vidējā termiņā, priekšsēdētāja kungs, ir svarīgi, lai Eiropas Savienība pamatīgi apdomātu stratēģisku pieeju, lai reformētu mūsu kaimiņattiecību politiku, ko mēs vakar arī pieprasījām Füle kungam Ārlietu komitejā.
Tas viss ir jādara, priekšsēdētāja kungs, vienlaikus paturot prātā, ka bieži ir grūtāk saglabāt brīvības līdzsvaru, nekā nokratīt tirānijas jūgu.
Adrian Severin
S&D grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, pašreizējiem notikumiem Tunisijā, Ēģiptē un citās šā reģiona valstīs mums jāatgādina, ka stabilitāte bez brīvības ir, ja ne tīra ilūzija, tad vismaz neilgtspējīga realitāte.
Mums arī jāatceras, ka revolūcija vai sociāla sacelšanās ir pārmaiņu garantija, taču tā nav labāku pārmaiņu garantija. Es ceru, ka mēs spēsim palīdzēt šajā procesā, lai to padarītu par tādu procesu, kas rada pārmaiņas uz labāku, nevis sliktāku situāciju.
Ir rūpīgi jāanalizē stāvoklis gan Tunisijā, gan Ēģiptē (un ne tikai tur), jo mums jāsaprot, vai mūsu agrākā rīcība bija pareiza, lai novērstu šīs krīzes. Kādi pasākumi mums turpmāk jāveic, lai prognozētu vai novērstu līdzīgas krīzes? Un, visbeidzot, - ko mēs varētu darīt, lai nodrošinātu, ka pašreizējā krīze rada virzību uz attiecīgo cilvēku brīvību un stabilitāti reģionā, vienlaikus novēršot jebkādas pārmaiņas uz lielāku vai cita veida nestabilitāti un cita veida totalitārismu vai apspiešanu.
Šajā saistībā mums ir jāpieņem preventīva un aktīva attieksme, un tam ir nepieciešama stratēģija. Protams, mūsu vēstījumi bija pareizi attiecībā uz atslēgvārda "reforma” līdzsvarošanu ar atslēgvārdiem "kārtība” vai "stabilitāte”. Taču lielākās grūtības ir tieši detaļās, un, patiesi, daudzi no mums uzskata, ka mēs vēl neesam pievērsušies detaļām un ka mēs neesam izrādījuši pietiekamu redzējumu vai pietiekamu spēku, lai risinātu šīs problēmas. Vēl viens svarīgs faktors ir mūsu spēja runāt ar visiem likumīgajiem dalībniekiem, tostarp islāma spēkiem, tādā veidā, lai spētu tos visus integrēt pozitīvā procesā.
Mēs ceram, ka Komisija un Padome varēs turpmāk izveidot šādu stratēģiju, un mēs būtu priecīgi, ja tās varētu mums par to pastāstīt ko vairāk.
Guy Verhofstadt
Priekšsēdētāja kungs, es uzskatu, ka notikumi, kas pašlaik risinās Tunisijā un īpaši dažu pēdējo stundu laikā Ēģiptē, ir gan vēsturiski, gan ļoti traģiski.
Mēs tagad dzirdam, ka dažu pēdējo stundu laikā ir ievainoti simtiem cilvēku. Es uz to norādu galvenokārt tāpēc, ka es saskatu līdzību starp to, kas pašlaik notiek Tuvajos Austrumos, Ziemeļāfrikā, un to, kas notika Eiropā 1989. gadā. Tieši tādēļ esmu pārsteigts, izbrīnīts un vīlies par to, ka Eiropa pašlaik pieļauj tieši tādas pašas kļūdas, kādas tā izdarīja 1989. gadā, un es gribu uz to skaidri norādīt.
Ir neticami, priekšsēdētāja kungs, ka mums, tā dēvētajam demokrātiskajam kontinentam, joprojām nav izdevies piedāvāt neierobežotu atbalstu tautas masām ielās - masām, kuras nelūdz neko citu kā mūsu atbalstu.
(Aplausi)
Dāmas un kungi, es vēl neesmu dzirdējis, ka baronese Ashton piedāvātu mūsu atbalstu, ne vakar, ne šodien.
Kāpēc, baronese Ashton, Eiropa ir reaģējusi tik nepārliecinoši? Patiesībā mēs vispār neesam reaģējuši. Jūs reaģējāt, un pēc tam Vācija, Francija un Apvienotā Karaliste arī nāca klajā ar paziņojumu, neapspriežoties savā starpā, itin kā Eiropa nepastāvētu. Man jāatzīst, ka vienīgā apmierinošā runa no Eiropas bija ārpus ES, proti, tas bija Turcijas premjerministrs Erdogan kungs, kurš teica Mubarak kungam, ka viņam vajadzētu ieklausīties savas tautas prasībās un ka tāpēc viņam vajadzētu atkāpties no amata. Tā bija vienīgā apmierinošā atbilde, kas bija sadzirdama Eiropas līmenī.
(Aplausi)
Es uzskatu, ka jūsu šodienas runa ir ļoti svarīga cilvēkiem ielās, kuri varbūt pat cīnās par savām dzīvībām. Es uzskatu, ka Eiropa pēdējās dienās ir pieļāvusi divas kļūdas.
Pirmkārt, mēs nesaprotam, cik vēsturisks ir šis mirklis, un, otrkārt, - kas daudz svarīgāk - mēs esam nepareizi novērtējuši situāciju. Mēs baidāmies - un tādēļ ir šīs nepareizi novērtētais paziņojums -, ka islāma režīms pēc vēlēšanām atkal nāks pie varas. Ļaujiet jums pateikt, ka man nav bail. Es uzticos Tunisijas un Ēģiptes iedzīvotājiem.
(Aplausi)
Tieši viņi vēlas demokrātiju, un tas, ka kopti un musulmaņi pašlaik plecu pie pleca dodas demonstrācijās, ir pietiekams pierādījums tam, ko viņi vēlas, proti, patiesi atklātu demokrātiju.
Es jums minēšu vēl vienu piemēru, lai parādītu, kāpēc mums nevajadzētu baidīties pieprasīt atklātu demokrātiju šajās valstīs. Jūs visi zināt par Mohammed Bouazizi, cilvēku, kurš ar savu pašuzupurēšanos faktiski aizsāka revolūciju Tunisijā. Baronese Ashton, uz Bouazizi kunga zārka nebija islāma zaļā karoga. Uz tā bija Tunisijas sarkanais karogs, un tātad šīs revolūcijas, ko pašlaik vērojam, nav islāmistu revolūcijas. Gluži pretēji, tās ir revolūcijas par brīvību.
(Aplausi)
Tāpēc tagad, kad tūkstošiem cilvēku gandrīz nedēļu ir sapulcējušies Kairā un kad notiek demonstrācijas Jordānijā, Jemenā, Sīrijā un Alžīrijā, es aicinu jūs, baronese Ashton, mainīt Eiropas Savienības nostāju. Es vēlētos, lai jūs runātu mūsu vārdā un skaidri sacītu šodien šajā Parlamentā, ka Eiropas Savienība par 100 % atbalsta cilvēkus Ēģiptē un viņu prasības. Mēs vēlamies, lai prezidents Mubarak beidzot ieklausītos savā tautā un, atkāpjoties no amata, atbrīvotu savu valsti, lai tā var šodien baudīt demokrātiju un brīvību. Šādu vēstījumu es vēlētos dzirdēt jūsu gaidāmajā reakcijā.
(Aplausi)
Daniel Cohn-Bendit
Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton! Jūs aicināt būt mierīgiem. Tomēr sauksim lietas īstajos vārdos! Tieši Mubarak kunga karaspēks šodien Ēģiptē mītiņa laukumā ir radījis teroru, nevis demonstranti! Tāpēc neprasīsim visiem būt mierīgiem. Prasiet, lai Mubarak kungs beidz uzbrukt demonstrantiem, jo viņš to dara, lai pēc tam varētu sacīt: "Es atjaunošu kārtību šajā haosā”. Tas ir slazds, ko viņš mums izliek, un viss, ko mēs spējam izdarīt, ir teikt abām pusēm: "Nomierinieties!” Nē, neapšaubāmi nē. Mums jāsaka Mubarak kungam, lai viņš nomierinās, un vislabākais veids, kā visu nomierināt, ir viņam doties projām, atkāpties. Tad Kairā būs miers.
Vai redzējāt, ka cilvēki, kuri atnāca ar nažiem, bija Mubarak kunga policisti? Tie bija nabadzīgi cilvēki, kurus šorīt no Ēģiptes dziļumiem atveda autobuss, kuri radīja nepatikšanas. Tas ir jāpasaka, baronese Ashton, un mēs uz to nedrīkstam pievērt acis. Ir kas tāds, kas mani jūsos pārsteidz: šodien jūs saprotat visu, kas noticis, to, kas notika Tunisijā pirms trīs nedēļām. Tomēr, kad pirms trīs nedēļām mēs Eiropas Parlamentā aicinājām jūs apturēt sarunas par Tunisijas statusa paaugstināšanu diktatūras dēļ, jūs sacījāt, ka tas nav iespējams. Tad šodien tas ir iespējams. Jūs esat pēdējās minūtes pretestības cīnītāja. Tas visu padara ļoti skaidru. Tāpēc es jums uzdošu vienu jautājumu, baronese Ashton - pasakiet, kur Tunisijas gadījumā Eiropa ir ieguldījusi savu naudu. Pasakiet, kuri uzņēmumi ir saņēmuši Eiropas naudu; pasakiet, kuri Ben Ali kunga un viņa sievas uzņēmumi tika atbalstīti ar Eiropas naudu. Varat mums to pateikt. Šim Parlamentam ir tiesības zināt.
Otrkārt, baronese Ashton, tā kā jūs sakāt, ka tagad atbalstīsiet Tunisijas iedzīvotājus, es vēlētos lūgt jums nodrošināt kādu lietu - lai pārejas laika demokrātiskajā procesā būtu līdzvērtīgas iespējas. Ja būs jaunas vēlēšanas - kā jums zināms, Tunisijas Konstitucionālajai demokrātiskajai apvienībai (RCD) ir nauda, bet opozīcijas partijām, kuras ir aizliegtas gadiem ilgi, tās nav -, tad Eiropas Savienībai ir jāveic savs uzdevums, atbalstot demokrātisku godīgumu un vienlīdzību. Ēģiptes gadījumā, baronese Ashton, šodien viens ir skaidrs - ja mums neizdosies atbalstīt ēģiptiešus atbrīvošanās procesā, tad Tuvo Austrumu iedzīvotāji, arābu tautas atkal pagriezīs mums muguru - laikā, kad mūsu rīcībā ir ārkārtēja situācija, situācija, kuru nepieminējāt arī jūs, Verhofstadt kungs: Gazā notika demonstrācija, lai atbalstītu Ēģiptes iedzīvotājus, un Hamas aizliedza šo demonstrāciju. Tas ir pierādījums tam, ka brīvības vējš tagad pūš pret Tuvo Austrumu un arābu valstu teokrātijām, un mūsu uzdevums ir viņiem palīdzēt. Mēs gadiem ilgi esam žēlojušies, kad vienīgā izvēle bija starp diktatūru un teokrātiju. Tātad, Inshallah! Pastāv trešā iespēja, kas ir brīvība un cīņa par brīvību pret diktatūrām un teokrātijām, un mūsu kā eiropiešu uzdevums ir atbalstīt tos, kuri vada šo cīņu.
(Runātājs piekrita atbildēt uz jautājumu, kas uzdots saskaņā ar "zilās kartītes” procedūru (Reglamenta 149. panta 8. punkts))
Niki Tzavela
Priekšsēdētāja kungs, izrādot visu cieņu Verhofstadt kungam un Cohn-Bendit kungam, es vēlētos pateikt Augstajai pārstāvei, ka man ir ļoti nopietni iebildumi pret abu kungu sacīto. Visa šī situācija man atgādina Irānu. Lūdzu, rīkojieties piesardzīgi attiecībās ar Ziemeļāfriku. Tā pasaules daļa nav Eiropa.
Jautājums ir šāds - vai nevarat atcerēties, kas notika Irānā? Vai nesaskatāt līdzības? Vai nepiekrītat, ka mums šajā gadījumā ir jānodrošina mierīga pāreja?
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju)
Daniel Cohn-Bendit
(FR) Tzavela kundze, es neuzdrošinātos jums nolasīt lekciju vēsturē, tomēr es vēlētos norādīt, ka Irānā tie bija rietumi, ASV, kas atbalstīja Irānas šahu, un ka līdz pat pēdējam brīdim, pat Bakhtiar valdības laikā, mēs bijām nepareizajā pusē, un mēs devām visus ieročus, lai Irānas teokrātija uzvarētu.
Tieši uz to es vēlējos jums norādīt - ja mēs neatbalstīsim tos, kuri cīnās par brīvību, tad viņi nonāks strupceļā, un pretējā puse uzvarēs. Tieši šādu mācību mēs guvām Irānā, Tzavela kundze. Mācību Irānā rezumēja Gorbačeva kungs: "Vēsture sodīs tos, kuri ierodas par vēlu.”
Es aicinu, lai šoreiz Eiropa šajā reģionā neierastos par vēlu.
(Aplausi)
Charles Tannock
ECR grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, Francija, protams, parūpējās par Ayatollah Khomeini un nodrošināja viņa lidojumu atpakaļ uz Teherānu.
Taču, runājot par citu jautājumu, Ēģipte ir republika kopš 1956. gada, bet Mubarak ir tikai trešais valsts prezidents. Tunisijā Ben Ali bija tikai otrais līderis kopš neatkarības iegūšanas pirms 53 gadiem. Kad politiskā vide pieļauj tik maz cerību uz pārmaiņām, neizbēgami sāk mutuļot vilšanās, kā mēs tagad redzam attiecībā uz pārmaiņu vētru, kas brāžas pāri šim reģionam.
Mana grupa, ECR grupa, aicina Ēģiptē panākt patiesi demokrātisku un miermīlīgu pāreju. Šodien mēs esam liecinieki satraucošai vardarbības tendencei. Ir grūti iedomāties, kā citādi Mubarak var ticamā veidā piedalīties pārejā, kas nebūtu viņa atkāpšanās.
Arī Tunisijā joprojām valda satraukums, un jo ilgāks tas būs, jo lielākas ir briesmas, ka politisko iniciatīvu pārņems islāmisti. Iespējams, Tunisija ir bijusi autoritāra un korumpēta, taču tā bija dziļi sekulāra un atbalstīja rietumus. Mums tas jāatceras.
Patiesi, tādas pašas briesmas draud arī Ēģiptē, kur islāmistu Musulmaņu brālība mēģina aizpildīt politisko vakuumu, kamēr mēs te runājam. Ēģiptes politiķu radikalizācija šai valstij un kaimiņos esošajai Izraēlai būtu katastrofa. Taču tas arī varētu smagi ietekmēt Suecas kanāla darbību.
ES diplomātiskajiem centieniem Tunisijā un Ēģiptē ir jābūt pievērstiem vienīgi tam, lai nodrošinātu stabilitāti un kārtību un pretotos pret tiem, kuri vēlas izplatīt vardarbību un bailes, kā tas redzams šodien. Lai izveidotu liberālu demokrātiju šajās valstīs bez šādām tradīcijām, ES, ASV un mūsu politiskajiem ideju ģeneratoriem Eiropā tagad ir jāpiešķir ievērojami resursi mēreniem demokrātiskiem politiķiem un jaunām partijām, kurām jābūt ar apņemšanos ievērot demokrātijas plurālismu un brīvas un godīgas vēlēšanas un atšķirībā no Musulmaņu brālības jābūt gataviem atkāpties no varas, kad ir ciesta sakāve pie vēlēšanu urnām. Tas ir milzīgs uzdevums, un, protams, mēs tagad varbūt piedzīvojam vēsturisku "Berlīnes mūra krišanas mirkli” musulmaņu pasaulē.
Jau pastāv labi demokrātiski paraugi valstīs, kur vairākums iedzīvotāju ir musulmaņi, piemēram, Indonēzijā, Turcijā un Bangladešā, ko atdarināt Ēģiptē un Tunisijā. Cerams turpmāk musulmaņu pasaulē izvēle nebūs starp sekulāru tirāniju un islāmistu teokrātijām, bet gan tā vietā pastāvīgu demokrātiju.
(Runātājs piekrita atbildēt uz jautājumu, kas uzdots saskaņā ar "zilās kartītes” procedūru (Reglamenta 149. panta 8. punkts))
Marc Tarabella
(FR) Priekšsēdētāja kungs, es vienkārši vēlētos vērsties pie Tannock kunga, lai nosodītu viņa attieksmi pret visiem tiem, kuri šodien piedalās demonstrācijās, kā arī papildinātu Verhofstadt kunga un Cohn-Bendit kunga teikto.
Šī ir tautas sacelšanās, jo iedzīvotāji ir pakļauti nožēlojamai nabadzībai. Tādējādi vadītāji, kurus esam atbalstījuši, kaut lai nodrošinātu zināmu stabilitāti un lai novērstu islāmisma briesmas, valda ar teroru un tur iedzīvotājus nabadzībā. Tāpēc es vēlētos pajautāt jums, vai piekrītat, ka iedzīvotājiem ir tiesības sacelties, kad viņi tiek turēti nabadzībā.
(Aplausi)
Charles Tannock
Priekšsēdētāja kungs, manuprāt, es savā runā ļoti skaidri pateicu, ka nevēlos, lai valstīs mūsu kaimiņos valdītu sekulārs tirāns vai islāmistu teokrāts. Man, protams, patiktu liberāldemokrāts, kurš ir gatavs atbalstīt brīvas un godīgas vēlēšanas. Es uzskatu, ka ekonomikas situācija un augstais bezdarba līmenis Tunisijā un Ēģiptē ir nopietna problēma un mums ir jādara viss iespējamais, lai to risinātu. Bet tas šajā gadījumā nav galvenais. Būtībā pašreizējais uzdevums ir šajās valstīs nodrošināt kārtīgu un mierīgu pāreju, nevis tiesiskuma un kārtības sabrukumu. Mēs vēlamies kaimiņos redzēt stabilitāti, mieru un, protams, demokrātiju.
Priekšsēdētājs
Atļaujiet tikai piezīmēt, Tannock kungs, ka jūsu labvēlīgā atsauce uz liberāldemokrātiem zāles vidusdaļā radīja lielu prieku. Iespējams, jums vēlāk tas būs mazliet jāizskaidro.
(Smiekli)
Marie-Christine Vergiat
Priekšsēdētāja kungs, es īpaši nevēlos atgriezties pagātnē, taču es dzirdu dažas pārsteidzošas runas. Es uzskatu, ka pēdējā laikā, nu jau mēnešiem ilgi, mēs kopā ar dažiem deputātiem no Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupas faktiski esam vienīgie, kuri aicina debatēt par situāciju Tunisijā. Kā pareizi sacīja Cohn-Bendit kungs, šeit patiešām ir daudz pēdējās minūtes pretestības cīnītāju. Mēs varam daudz runāt par pagātni, taču mēs uz to norādījām savā rezolūcijā, un mēs uzskatām, ka mums vajadzētu, pirmkārt un galvenokārt, pievērst uzmanību nākotnei.
Pirmām kārtām mums ir jāizvairās no jebkāda veida iejaukšanās šo valstu iekšlietās. Mūsu kā eiropiešu ziņā nav norādīt, kādam jābūt šo valstu valdību sastāvam. Tunisijas tauta rīkojās viena pati, lai atbrīvotos no diktatoriskā režīma. Mums jāļauj, lai tā pauž savu gribu, un tā jāatbalsta ceļā uz demokrātiju. Ikviens, kurš seko situācijai Tunisijā, zinās, ka pagātne vēl ir spēkā un ka tur ir cilvēki, kuri slepus ietekmē notikumus un plāno sazvērestības.
Šodien Ēģiptē notiekošā vardarbība arī parāda, ka situācija ir sarežģīta. Tātad, jā, noteikti nosodīt jebkādu vardarbību un nevis tikai aicināt to ierobežot, kā to darījāt Tunisijas gadījumā. Policijas vardarbība vienmēr ir nepieņemama: tā ir tikpat nepieņemama šodien, kā pagātnē; tas ir nepieņemami Tunisijā un Ēģiptē tāpat kā visur citur. Pajautāsim Tunisijas iestādēm un Tunisijas iedzīvotājiem, ko viņi sagaida, neko viņiem neuzspiežot.
Jūs pārskatījāt savas diskusijas ar ārlietu ministru, taču jūs piebildāt - un, šķiet, neviens jums to nebija jautājis -, ka vēlaties palielināt tirgus piekļuvi Tunisijā. Manuprāt, tas ir diezgan nepiemēroti, jo šajā jomā no Eiropas Savienības palīdzība nav trūkusi.
Šķiet, ka visiem šodien atvērušās acis attiecībā uz Ben Ali kunga režīmu. Jā, ekonomikas liberalizācija Tunisijā ir devusi labumu Ben Ali un Trabelsi ģimenēm, pateicoties Eiropas Savienības palīdzībai. Jā, Eiropas Savienībai jābūt stingrai attiecībā uz visiem cilvēktiesību pārkāpumiem. Eiropas Savienība šajās valstīs lielā mērā ir zaudējusi ticamību. Jā, visbeidzot, mums ir jāatbalsta demokrāti un jānosoda jebkāda diktatūra.
Fiorello Provera
EFD grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Magribā mainās vecā kārtība, un šī krīze rada daudz problēmu, kuras nebūs viegli atrisināt.
Pastāv riski, kā arī cerības. Iespējams, ka sekulāros autoritāros režīmus varētu aizstāt agresīvas, destabilizējošas islāma fundamentālistu teokrātijas. Mums jāatceras, kas notika Irānā - ir grūti demokrātisku attīstību apvienot ar revolūciju. No Irānas noteikti var gūt mācību.
Vēl vienas briesmas ir tās, ka, visticamāk, ekonomikas krīze šajā reģionā pasliktināsies, radot vēl lielāku jauniešu bezdarbu un lielu migrantu pieplūdumu, ar kuru Eiropa vairs nevar tikt galā.
Šie notikumi ir zīme, ka mūsu Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu politika ir neatbilstoša, un tie rāda, ka līdz šim īstenotā sadarbības politika nespēj radīt nosacījumus attīstībai un demokrātijai. Notikušo nav radījusi vienīgi ekonomikas krīze, kaut gan tā ir bijusi ļoti smaga, bet gan sociālās stabilitātes trūkums, citiem vārdiem sakot, tādu līdzekļu trūkums, kas pārstāvētu iedzīvotāju intereses, piemēram, arodbiedrības, brīva prese, politiskais plurālisms, brīvprātīgo sektors, tiesiskums un vienādas iespējas visiem.
Šā reģiona valstu atbalstam to virzībā jābūt Eiropas politikas pamatā līdzās ekonomikas un tirdzniecības palīdzībai. Šis ir veids, kā radīt patiesu stabilitāti - nevis stabilitāti, ko nodrošina autoritāri režīmi, bet gan stabilitāti, kas balstīta sociālajā vienprātībā, līdzdalībā un demokrātiskās iestādēs.
Nicole Sinclaire
Priekšsēdētāja kungs, gatavojoties ad hoc delegācijai, kas rīt dodas uz Tunisiju un kurā man ir prieks piedalīties, es pašlaik galvenokārt domāju par Tunisijas iedzīvotāju labklājību un to, ka mums visiem jāatceras, cik svarīgi tas ir un kāpēc mēs cienām viņu kultūras vērtības un viņu identitāti, palīdzot viņiem veidot jaunu nākotni, pamatojoties uz tiesiskumu un demokrātijas ideāliem.
Iedzīvotāji gaida pārmaiņas, un viņi gaida palīdzību bez saistībām. Es ļoti priecājos, ka Cohn-Bendit kungs ir turpinājis pievērsties jautājumam, kuru es šorīt izvirzīju delegācijas komitejā par to, kas tieši ir noticis ar ES naudu visu šo gadu laikā. EĀDD pārstāvis norādīja, ka tā ir iztērēta reformām. Kādām reformām? Ja būtu bijušas pienācīgas reformas, iedzīvotāji nebūtu šādi sacēlušies. Vai mēs varam saņemt patiesas atbildes? Mums ir jāizdara spiediens uz pagaidu valdību, lai izmeklētu, kur šī nauda ir nonākusi, un nodrošinātu, lai ES nauda turpmāk tiktu tērēta pareizi.
Ioannis Kasoulides
Priekšsēdētāja kungs, arābu valstis ir mūsu partneri Vidusjūras reģiona valstu savienībā. Visās mūsu attiecībās ar tām mēs vienmēr esam veicinājuši plurālistiskas demokrātijas, plašsaziņas līdzekļu brīvības, vārda un pulcēšanās brīvības, cilvēktiesību ievērošanas, neatkarīgas tiesu varas un labas pārvaldības principus. Taču mēs vienmēr esam uzsvēruši, ka šie principi ir jāīsteno no iekšpuses, nevis jāuzspiež no ārpuses.
Tunisijas iedzīvotājiem izdevās no iekšienes nepakļauties represijām, policejiskai valstij un spīdzināšanai un iegūt brīvību un demokrātiju. Tunisijas iestādēm ir jāievēro iedzīvotāju griba un nekavējoties jāuzsāk demokratizācijas process, Ben Ali pietuvinātajām personām liekot uzņemties atbildību korupcijas vai apspiešanas gadījumos.
Līdzīgu iemeslu dēļ Ēģiptes iedzīvotāji nav padevušies slepkavībām, arestiem, asaru gāzei un lodēm un ir pieprasījuši maizi un brīvību, cieņu un emancipāciju.
Esiet piesardzīgi - demokrātija nenozīmē vēlēšanas. Tā nozīmē daudz, daudz ko vairāk. Mēs viennozīmīgi atbalstām Ēģiptes iedzīvotājus un aicinām viņu pašreizējos vadītāju ieklausīties savas tautas gudrībā un nekļūt par šķērsli, atbildot uz viņu cerībām.
Mūsu Eiropas amatpersonām, Padomei un priekšsēdētāja vietniecei/ Augstajai pārstāvei, es gribu teikt, lūk, ko: "Ir apbēdinoši klausīties, kā prezidents Obama vai Hilarija Klintone runā droši un īstajā laikā, kamēr jūs kā vienmēr spēlējat otro vijoli un esat tik tikko dzirdami.”
Véronique De Keyser
(FR) Priekšsēdētāja kungs, patiešām ir laiki, kad ir jāzina, kurā pusē būt. Man tas Eiropas Savienībā ir teikts daudzas reizes. Šodien ir ļoti skaidrs, kuru pusi izvēlēties - kā sacīja mani kolēģi, tā ir brīvības puse, tā ir tautas balss.
Kamēr es te runāju, muzejs Kairā ir liesmās, ielās sākas kaujas, un es uzskatu, ka vismaz Ēģiptes gadījumā mēs neesam bijuši pietiekami skaidri. Prezidentam Mubarak ir jāaiziet - tas ir skaidri jāpasaka. Prezidents Mubarak, kāds viņš ir pašlaik - un es cienu viņa ilgo cīņu -, nav spējīgs vadīt politisko pāreju; ir neprāts to no viņa prasīt un ļaut Mubarak klanam šodien Kairas ielās noslēgt rēķinus ar ElBaradei klanu. Mums ir jāuzņemas savi pienākumi šajā jautājumā.
Es arī vēlētos jums pateikt, ka dažas pēdējās dienas un naktis es nepārtraukti domāju par mūsu pieļauto kļūdu. Mēs pieļāvām iespaidīgu kļūdu - mēs stabilitātes vārdā atbalstījām korumpētus režīmus, nedomājot par sociālo taisnīgumu vai tautu brīvības centieniem.
(Aplausi)
Tā ir kļūda, kas mums jālabo, un tagad ir pienācis laiks to darīt.
Baidos, ka otra kļūda, dāmas un kungi, ir tā, ka mēs nesapratām politisko islāmu. Es neteicu: "Mēs nepieņēmām politisko islāmu!” Pastāv atšķirība starp teroristiem, fundamentālistiem un dažiem musulmaņu brāļiem. Mums ir jāsaskata atšķirība, lai uzsāktu dialogu, jānošķir tie, kurus mēs nevēlamies, taču šodien mēs esam izveidojuši ceļu šiem fundamentālistiem. Mēs esam radījuši ceļu atsevišķiem teroristiem!
Ir pienācis laiks pārskatīt šīs nostājas, un, visbeidzot, mums ir jāturas pie šo valstu - Tunisijas, Ēģiptes utt. - pagātnes sasniegumiem. Es šeit runāju par šo valstu sekulārajām struktūrām un par sieviešu tiesībām, kuru šajās valstīs bija daudz - sekulārās struktūrās un konstitūcijās -, kas nav saistītas ar šariata likumu. Demokrātiju var izveidot ar ārkārtīgi atšķirīgām pusēm. Neizliesim reizē ar ūdeni no vanniņas arī bērnu. Turēsimies pie šīs idejas par sekulāru valsti, par atšķirīgu reliģiju un ticību ievērošanu un politisko daudzveidību.
(Aplausi)
Edward McMillan-Scott
Priekšsēdētāja kungs, es domāju, ka šodien ārkārtīgi steidzams ir jautājums par situāciju Ēģiptē. Es tur biju nelielas novērotāju misijas priekšsēdētājs 2005. gada vēlēšanās. Mums tika lūgts doties uz pirmo kārtu un pēc tam uz otro kārtu, taču pirmā kārta bija tik haotiska un neiespējami slikti organizēta, tik korumpēta, ka mēs izlēmām neatgriezties uz otro kārtu.
Ēģipte ir valsts, kurā aptuveni 30 gadus diktators Mubarak personā ir pārņēmis absolūtu varu ar īpaši brutālu, despotisku un patvaļīgu valdīšanu, un, lai gan mēs visi atzīstam ārkārtējās norises Ēģiptes ielās, mēs arī atpazīstam Mubarak reakcijā personu, kurai šķiet, ka tai ir atbalsts ne vien Ēģiptē, bet arī citur.
Tagad mēs arī atzīstam, ka Eiropas Savienībai nav Sestās flotes. Mēs esam tikai spējīgi izmantot morālu spēku, tāpēc tad, kad baronese Ashton ļoti klusi runāja šo debašu sākumā, viņai diemžēl nebija arī pātagas. Tādēļ mums ir jārunā mierīgi, jā, taču arī vienbalsīgi, un es uzskatu, ka Eiropas problēma pašlaik ir tā, ka Cathy Ashton un citu vadītāju līmenī tā nerunā vienbalsīgi.
Tas jau iepriekš tika minēts- ka Lielbritānijas, Francijas un Vācijas premjerministri, sagatavoja atsevišķus paziņojumus. Paudīsim vienotu nostāju! Noteiksim pilnīgi skaidri, kāda ir mūsu nostāja - atbalstīt demokrātiju un cilvēktiesības ne vien Eiropā, bet arī visā pasaulē un jo īpaši šajā laikā Vidusjūras reģionā.
Franziska Katharina Brantner
(DE) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, es vēlētos atkārtot jums pausto aicinājumu mums iesniegt ES naudas saņēmēju sarakstu šajās valstīs. Pastāv pamatotas bažas, ka Ben Ali klans un viņa uzņēmumi arī izmanto ES naudu.
Es uzskatu, ka mums ir jāpārskata mūsu pašu darbs šajā reģionā. Mums ir jānoskaidro, kā tiek izmantota mūsu nauda, un mums, protams, vajadzīgas skaidras pārmaiņas. Šīm skaidrajām pārmaiņām Tunisijā, protams, vispirms ir vajadzīgs jauns delegācijas vadītājs. Es jums vēlētos nolasīt to, ko viņš mums šodien rakstīja e-pasta vēstulē:
(FR) Eiropas stratēģija Tunisijā nav jāpārskata. Mums būs lielāka sarunu pušu un partneru izvēles brīvība, taču intervences nozares un mūsu nolīgumi ar šo valsti pašlaik izrādās vēl jo svarīgāki.
Es uzskatu, ka ir neticami, ka delegācijas vadītājs raksta, ka mums nav jāpārskata mūsu politika attiecībā uz Tunisiju. Es aicinu jūsu uzņemties pienākumu mainīt delegācijas vadītāju.
Es arī vēlētos izteikt piebildi attiecībā uz to, ko minēja De Keyser kundze; es uzskatu, ka ir arī pienācis laiks jums atbalstīt sievietes pārejas periodā. Piemēram, kādēļ neorganizēt lielu konferenci ar jūsu atbalstu, kurā atbalstītu sievietes pārejas periodā, uzsverot viņu nozīmi un atbalstot viņas, lai nostiprinātu un uzsvērtu ar garīdzniecību nesaistīto un sekulāro procesu šajās valstīs. Tā jums varētu būt feministu programma.
(Aplausi)
Mirosław Piotrowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, politiskos spēkus visā pasaulē ir piesaistījuši masveida protesti Tunisijā un jo īpaši stratēģiski svarīgajā Ēģiptē. Ir iespējami vairāki scenāriji: no miermīlīgas demokrātiju atbalstošo spēku veiktas varas pārņemšanas līdz ekonomikas haosam un bruņota konflikta uzliesmojumam, un nevar izslēgt pat kodolieroču izmantošanu.
Situācija pastāvīgi mainās un to ir grūti prognozēt. Arābu sabiedrības, kurās gadiem ilgi ir atņemtas tādas pamattiesības kā vārda brīvība vai tiesības piedalīties brīvās vēlēšanas, ir apņēmīgas panākt varas maiņu par katru cenu. Eiropas Parlamentam vajadzētu panākt kopēju nostāju un veikt pasākumus, lai nodrošinātu, ka netiek destabilizēts viss reģions. Mēs nedrīkstam aizmirst nesen mūsu Parlamentā pieņemto rezolūciju par kristiešu vajāšanu, kurā bija minēta arī Ēģipte. Mums vajadzētu apsvērt reālāku pasākumu veikšanu un nosūtīt uz Ēģipti novērošanas misiju.
Willy Meyer
(ES) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton! Eiropas Savienībai ir jāpārskata kaimiņattiecību politika, jo ir skaidrs, ka mēs esam radījuši iespaidu, ka mums vairāk rūp brīvās tirdzniecības nolīgumu noslēgšana nekā tautu un viņu cilvēktiesību attīstība. Problēma, baronese Ashton, nav Eiropas Savienības pašreizējā nostāja attiecībā uz Ben Ali vai Mubarak režīmiem, bet gan Eiropas Savienības nostāja aizvakar, kurā netika pausts ne mazākais atbalsts pārmaiņām, kuras tauta prasa ielās.
Tā ir problēma, kas jāatrisina Eiropas Savienībai - ka mēs neizrādām nekādu atbalstu pārmaiņām, kuras prasa iedzīvotāji ne vien Tunisijā, bet arī Marokā, Ēģiptē, Jordānijā un Jemenā; milzīgs daudzums iedzīvotāju, kuri vairs nevar izturēt autokrātiju vai krīzi, kas skar visvājākos. Šāda ir pārskatīšana, kas jāveic Eiropas Savienībai; tai jārīkojas apstākļu priekšplānā, mainot savas kaimiņattiecību politikas virzienu.
Bastiaan Belder
(NL) Priekšsēdētāja kungs, nav pārsteidzoši, ka satraucošās politiskās norises Tunisijā un Ēģiptē cieši vēro Irānas Islāma Republikā. Gan Irānas valdība, gan opozīcija atbalsta ielās izgājušos iedzīvotājus. Interesanti, ka tās abas apgalvo, ka aizsākušas šo arābu tautas sacelšanos. Irānas režīms ar entuziasmu sagaida revolucionāro vilni, kas sākās šajā valstī 1979. gadā un kas, pēc viņu domām, tagad izplatās visās arābu valstīs, savukārt Irānas opozīcija sevi uzskata par Tunisas un Kairas masveida tautas protestu aizsācēju.
Kamēr pragmatiskā arābu nometne Tuvajos Austrumos tuvojas gaidāmajam sabrukumam, Irānas vadībai ir vairāk iemeslu optimismam nekā opozīcijai. Eiropas Savienībai nevajadzētu ignorēt šos draudus. Arābu valstu radikalizācija noteikti nav saderīga ar cilvēka cienīgu dzīvi, pēc kā pamatotas ilgas pauž Tunisijas un Ēģiptes protestētāji. Irānas Islāma Republiku nekādā gadījumā nedrīkst uztvert kā modeli, bet gan kā brīdinājumu.
Philip Claeys
(NL) Priekšsēdētāja kungs, tas, kas tagad notiek tādās valstīs kā Tunisija un Ēģipte, ir ārkārtīgi nozīmīga attīstība. Tauta saceļas pret diktatoriskiem despotiem, un tas ir labi.
Protams, lielais jautājums ir par to, kas sekos pēc šiem notikumiem. Kad runa ir par islāma pasaules demokratizāciju, rodas tāds kā paradokss, kad vairāk demokrātijas bieži noved pie plašāka islāmisma, kas savukārt noved pie demokrātijas samazināšanās. Protams, mums no Eiropas vajadzētu atbalstīt demokrātijas procesu. Tomēr šis atbalsts ir jāsniedz patiesi demokrātiskiem spēkiem, un mēs nekad nedrīkstam apzināti palīdzēt tādām organizācijām kā Musulmaņu brālība, lai Ēģiptē izveidotu teokrātisku diktatūru, piešķirot tai ES atbalstu. Pretējā gadījumā mēs nonāksim tādās situācijās, ko pašlaik pieredzam Irānā, kura izrīkojas visā reģionā.
Tāpēc izvēlēsimies savus partnerus piesardzīgi. Galu galā vēl pirms dažām nedēļām Ben Ali un viņa partija bija Sociālistu internacionāles dalībnieki. Tomēr tagad, kad situācija ir mainījusies, viņš no tās ir pēkšņi izslēgts. Dāmas un kungi, turpmāk esiet piesardzīgi, uzmanīgi izvēlieties partnerus un neatvieglojiet situāciju islāmistiem.
Hans-Gert Pöttering
(DE) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, dāmas un kungi! Reaģējot uz notikumiem arābu valstīs, mums ir jābalstās uz mūsu humānisma jēdzienu. Ikvienam cilvēkam, vai nu tas ir musulmanis, ebrejs, kristietis vai cilvēks bez noteiktas ticības, ir vienāda vērtība un vienādas tiesības dzīvot ar cieņu. Ja tā ir, tad tas arī nozīmē, ka iedzīvotājiem arābu valstīs ir tiesības dzīvot brīvībā, demokrātijā un ar tādu dzīvesveidu, kas respektē cilvēka cieņu.
Tādēļ šodien mūsu pienākums un svarīgs uzdevums mūsu nākotnei ir sacīt tiem arābu valstu iedzīvotājiem, kuri miermīlīgi atbalsta brīvību un demokrātiju, ka mēs esam solidāri kopā ar viņiem. Mēs paužam savu solidaritāti ar miermīlīgajiem musulmaņiem arābu valstīs.
(Aplausi)
Mēs reiz izdarījām kļūdu, pieverot acis attiecībā uz totalitāro komunismu, jo sacījām, ka mums vajadzīga stabilitāte. Mēs šodien nedrīkstam atkārtot šo kļūdu, jo stabilitāte arī paredz brīvību un demokrātiju, un tas ir kas tāds, kas mums jāatbalsta.
Ja tas, ko pašlaik dzirdam, ir tiesa - es iepriekš nezināju, ka Kairā ir notikusi šaušana, un agrāk armija bija arī apvaldīta gan Tunisijā, gan Ēģiptē -, ka vardarbīgā veidā iesaistās armija, tad tas var ilgt tikai īsu brīdi. Eiropā mums bija sacelšanās Austrumvācijā 1953. gadā, Ungārijā 1956. gadā, Čehoslovākijā 1968. gadā, un tad nāca Solidarność.
Galu galā uzvarēs brīvība, un tāpēc visiem tiem, kuri pašlaik izmanto vardarbību, mums jāsaka: beidziet šaut un dodiet tautai brīvību, nodrošinot brīvas vēlēšanas. Mums ir jāpieliek visi pūliņi, lai to atbalstītu gan vārdos, gan darbos, arī šajā Parlamentā.
Hannes Swoboda
(DE) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton! Daži cilvēki norāda, ka jūs nespējot mācīties no pagātnes. Tomēr mums tas ir jāmēģina darīt. Kas attiecas uz neapmierinātajiem izsaucieniem par Irānu - un Cohn-Bendit kungs jau uz tiem atbildēja - es vēlētos vēlreiz pieminēt, kas tolaik notika Irānā. Mēs atbalstījām netīru režīmu. Mēs vairāk vai mazāk bijām iecietīgi pret slepenpoliciju, kura tolaik izrīkojās pret tautu un spīdzināja cilvēkus. ASV kopā ar Apvienoto Karalisti gāza Mohammad Mossadegh, kurš vēlējās miermīlīgu revolūciju.
Tagad šajā saistībā mēs esam panākuši zināmu progresu, taču mēs joprojām neesam gājuši pietiekami tālu. Es uzskatu, ka mums tas ir jāsaka ļoti skaidri - un šajā saistībā es piekrītu manam kolēģim deputātam, kurš jau to pieminēja, ka mums ir jābūt to iedzīvotāju pusē, kuri uzsāka un pastiprināja šo revolūciju - un tie nebija islāmisti. Būsim priecīgi par lielisko iespēju, ko radījis fakts, ka šo revolūciju nesāka islāmisti, bet gan cilvēki ielās, vienkāršie pilsoņi, kuri bija neapmierināti ar sociālo netaisnību, ekonomisko situāciju un demokrātijas trūkumu. Lūk, kas tur notika.
Baronese Ashton, dāmas un kungi! Paskatīsimies uz sevi paškritiski, jo tā rezultātā ir sabrukusi daļa mūsu kaimiņattiecību stratēģijas. Turklāt daļa mūsu kaimiņattiecību stratēģijas bija balstīta uz to, ka tur ir stabilitāte. Mums ir vajadzīgs miers Tuvajos Austrumos. Mēs cerējām, ka miers Tuvajos Austrumos tiks panākts ar diktatūrām un diktatoriem, un tas ir ne vien neiespējami, bet arī nepieņemami.
Tāpēc mums ir jārunā un jāpauž sava nostāja skaidri. Miers Tuvajos Austrumos būs ilgstošs tikai tad, ja tā pamatā būs demokrātija, nevis diktatūras. Tāpēc, baronese Ashton, mums sava nostāja ir jāpauž skaļi un skaidri. Es zinu, ka esat pazīstama par savu maigo pieeju, taču šajā saistībā es piekrītu saviem kolēģiem deputātiem, ka jums ir jārunā skaļi un skaidri. Jums jārunā tik skaļi, lai padarītu nedzirdamas daudzas mūsu ārlietu ministru balsis, dažkārt varbūt pat tik skaļi, lai mēs dzirdētu nevis Hilarijas Klintones balsi, bet gan Catherine Ashton balsi. Tieši to sagaida Parlaments. Uztveriet to arī kā mūsu uzticēšanās pierādījumu, ka mēs sagaidām, ka runāsiet ļoti skaidri.
Metin Kazak
(BG) Priekšsēdētāja kungs, protesti Tunisijā un Ēģiptē, ko izraisīja dusmas un neiecietība par jauniešu aizvien lielāko bezdarbu, policijas brutālajām metodēm, korupciju un autoritārismu, kā arī cilvēktiesību, vārda brīvības un demokrātijas principu neievērošanu, ir problēmas, ar kurām saskaras citas arābu valstis, kuras arī vēlas pārmaiņas.
Notikumi Tunisijā, kura tika uzskatīta par stabilitātes un ekonomiskās drošības miera ostu, ir pārsteidzoši līdzīgi tiem, kas sāka Austrumeiropas padomju bloka krišanu. Tie rada dzirksti, kas vēstī par arābu stabilitātes pseidomodeļa sabrukumu un kas aizsāks demokrātiskas pārmaiņas šajā reģionā.
Prasības ir skaidras, un Tunisijas un Ēģiptes tautas nepiekristu nekādiem puspasākumiem. Pašlaik jau iesakņojas daudzi priekšnosacījumi pārejai uz demokrātiju, piemēram, aktīva, labi organizēta pilsoniskā sabiedrība, brīva prese, respektēti opozīcijas pārstāvji un pastāvošas politiskās partijas. Tomēr mums ir pilnībā jāpārskata mūsu pašreizējā ārpolitika, baronese Ashton.
Eiropas Savienībai vajadzētu izdarīt stratēģisku izvēli, panākot līdzsvaru starp tās politiskajām un ekonomiskajām interesēm un demokrātiskajām vērtībām, kas mūs vieno. Eiropai ir jāparāda, ka tā apņēmīgi aizstāv demokrātiju un nevis tikai atbalsta stabilitāti šajā reģionā. Tas jādara, lai tad, kad radīsies pārmaiņas, cilvēki atcerētos, kurš bija viņu pusē un kurš atbalstīja jau neiespējamo status quo.
Heidi Hautala
Priekšsēdētāja kungs, pirms 60 gadiem revolūcija arābu valstīs nozīmēja Eiropas koloniālās valdīšanas beigas. Otrā revolūcija arābu valstīs ir tā, kas pašlaik norisinās mūsu acu priekšā. Šis ir brīdis, kad Eiropas Savienībai ir jāizvēlas, vai tā būs vēstures pareizajā vai nepareizajā pusē.
Uzdevums ir palīdzēt veicināt neatkarīgu pilsonisko sabiedrību arābu valstīs. Ir jāpārskata mūsu budžets Eiropas Savienībā, lai apmierinātu steidzamās vajadzības Tunisijā, kura ir cietusi no 23 gadus ilgas autokrātijas.
Lielākā daļa Tunisijas iedzīvotāju neuzticas šai pagaidu nevēlētajai valdībai. Tunisijā jau sākas patiesības process, bet Eiropas Savienībai pašai ir vajadzīgs patiesības process - tik liela ir bijusi tās nevērība attiecībā uz cilvēktiesībām un demokrātijas vērtībām arābu valstīs gadiem ilgi. Šis patiesi ir cilvēktiesību laiks.
Ivo Strejček
Priekšsēdētāja kungs, es nepiekrītu viedoklim, ka pašreizējās sacelšanās pamatā Ēģiptē galvenokārt ir spēki, kas ilgojas pēc Eiropas stila demokrātijas. Es pašreizējos dumpjus un haosu uztveru kā revolūciju par pārmaiņām, ko motivē centieni pēc labākas dzīves.
Taču vissvarīgākais jautājums mums, eiropiešiem, ir draudi, ka šo trauksmaino situāciju varētu ļaunprātīgi izmantot radikālie islāmisti. Ja notiktu tik krasas politiskas pārmaiņas, Eiropa, kā arī ASV, zaudētu mērenu arābu sabiedroto, un tiktu apdraudēts Ēģiptes miera līgums. Ēģipte var ātri un viegli kļūt par Eiropai, Izraēlai un ASV naidīgu režīmu un satuvināties ar Hamas. ES ir stingri jānostājas to pusē, kuri tiecas pēc brīvības un kuri nerimstoši atbalsta brīvas vēlēšanas.
Takis Hadjigeorgiou
(EL) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Acīmredzot lielākais vairākums Parlamentā atbalsta sacelšanos Ēģiptē, un tas, protams, ir ļoti pareizi, lai gan ir daži izņēmumi, kā mēs tikko dzirdējām. Tomēr es uzskatu, ka - un jums vajadzētu man piekrist - politika nozīmē ātru un savlaicīgu rīcību, un es uzskatu, ka mums, visiem klātesošajiem, ir jāpiekrīt, ka mēs neredzējām, kas pēdējos gadu desmitos notiek Ēģiptē.
Kur mēs visi bijām, kad miljardiem ASV dolāru tika virzīti Ēģiptē, lai atbalstītu šo režīmu? Mēs esam ar Ēģiptes iedzīvotājiem, kuri protestē par savām tiesībām uz labklājību, veselību un izglītību. Tāpēc Parlamentam vajadzētu turpināt sniegt vienprātīgu atbalstu. Es gribētu minēt, ka mums šā procesa gaitā ir jāpatur prātā palestīnieši, lai Palestīnas iedzīvotāji nekļūtu par upuriem. Tie no klātesošajiem, kuri pārstāv Kipru, vienu no Ēģiptes kaimiņvalstīm, ārkārtīgi cieši uzrauga notikumu gaitu, un - es atkārtoju - mēs atbalstām Ēģiptes iedzīvotāju tiesības šajos nemieros.
Lorenzo Fontana
(IT) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, dāmas un kungi! Kā daudzi ir norādījuši, ir noteikti vēlams Ziemeļāfrikā izveidot demokrātiju, tāpat kā mums ir demokrātija šeit, Eiropā.
Tomēr ir arī riski, ar kuriem mums jāsaskaras. Mēs visi atceramies uzbrukumu koptu kristiešiem Ziemassvētkos tieši Ēģiptē. Mēs baidāmies, baronese Ashton, ka viss var kādu dienu beigties ar islāmistu diktatūru Ziemeļāfrikā.
Raugoties no šī viedokļa, ir ļoti svarīgi, lai Eiropa būtu modra, lai mēs nenonāktu situācijā, kad Ziemeļāfrikā ir naidīgas valstis, kurām - atcerieties - ir daudzas tirdzniecības attiecības ar Eiropu. Nav šaubu, ka pašreizējā ekonomikas krīzē mūsu ekonomika pienācīgi nereaģēs uz šo destabilizāciju. Mums arī jāpatur prātā, ka šī destabilizācija noteikti ietekmēs imigrāciju, jo īpaši Eiropas dienvidu valstīs.
Tāpēc es aicinu Komisiju un Augsto pārstāvi modri uzraudzīt šos jautājumus.
Barry Madlener
(NL) Priekšsēdētāja kungs, baronese Ashton, beidziet būt tik naiva. Guy Verhofstadt kungs, beidziet būt tik naivs arī jūs. Galu galā Musulmaņu brālība vēlas šariatu, un šariats nav demokrātija.
Vissvarīgākā opozīcijas partija - Musulmaņu brālība - vēlas karu ar Izraēlu. Baronese Ashton, jūs par to neesat teikusi ne vārda. Jūs šeit izliekaties, ka esat naiva, kad pieprasāt labāku nākotni Ēģiptei, taču vienlaikus atsakāties atzīt draudus, ko rada islāms. Jo islāms un demokrātija nevar pastāvēt līdzās.
Es gribu to jums paziņot skaļi un skaidri, jo es nevēlos redzēt, kā uz Ēģipti ar nepareizu vēstījumu dodas naiva Ashton kundze. Ashton kundze, esiet modra attiecībā uz briesmām, kas sagaida Ēģipti un mūs, un informējiet par tām. Brīdiniet Ēģiptes iedzīvotājus, ka šariats nozīmē katastrofu, katastrofu mums visiem.
(Runātājs piekrita atbildēt uz jautājumu, kas uzdots saskaņā ar "zilās kartītes” procedūru (Reglamenta 149. panta 8. punkts ))
Nirj Deva
Priekšsēdētāja kungs, jautājums, ko es vēlētos uzdot godājamajam deputātam, ir šāds - kā demokrātija var attīstīties sabiedrībā, kur nav demokrātiskās tradīcijas iestāžu un vēstures?
Demokrātija vienkārši neuzdīgst neauglīgā laukā. Mēs visu laiku runājam par demokrātisku valstu radīšanu, nestrādājot pie demokrātisku iestāžu izveides, uz kurām balstoties, uzplaukst demokrātija.
Barry Madlener
(NL) Priekšsēdētāja kungs, es varu tikai piekrist Deva kungam. Protams, demokrātija neuzradīsies vienkārši tāpat, taču es Ēģiptei neredzu nekādu citu alternatīvu. Patiesi, es nespēju izcelt nevienu Ēģiptē, kas varētu pārņemt vadību. Galu galā pašiem ēģiptiešiem ir jāizvēlas savi vadītāji.
Taču mēs varam aicināt ēģiptiešus ievēlēt nevis Musulmaņu brālību, bet sekulārus līderus.
Mario Mauro
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, baronese Ashton! Iespējams, es pret jums iepriekš esmu bijis skarbs, taču man jāatzīst, ka šis uzdevumus padara jūsu dzīvi ļoti sarežģītu, tāpēc es ceru, ka tas, kas man jums jāsaka, varētu jums palīdzēt.
Pirmkārt, es vēlos ļoti skaidri norādīt, ka valstu uzdevums ir aizsargāt savus iedzīvotājus, nevis vadīt viņu dzīvi. Ja valdība vada cilvēku dzīvi, nevis tos aizsargā, tā vairs nav valdība un kļūst par režīmu. Tieši tas notika Tunisijā un Ēģiptē, jo politiskās situācijas, kas sākās ar lielu neatkarības iegūšanas ideālismu, daudzus gadus ir bijušas režīmi. Mūsu uzdevums ir aizsargāt brīvību un demokrātiju, kas ir to cilvēku sirdīs, kuri šodien to aizstāv ielās.
Otrais temats, ko vēlos pieminēt, attiecas uz mums, Eiropas Savienību. Mums jāpieņem, ka mums nav politiskas stratēģijas Eiropas un Vidusjūras reģiona valstīm, kas nozīmē to, ka jāpieņem, ka Barselonas process un Vidusjūras reģiona valstu savienība ir bijuši nesekmīgi. Tā ir izlikšanās - šīs ir tikai politiskas spēles, kas nekam neder un kas neko nav sasniegušas. Mums šajā saistībā ir jārīkojas izlēmīgi. Mums ir jāsāk attīstīt šī stratēģija - mums tā ir jāplāno un tā ir jāizpilda, tāpat kā mēs to darījām Austrumeiropai un Balkāniem, lai gan viņi bija jāpiespiež to ievērot. Ja mums nebūs šī stratēģija, nebūs nozīmes, vai mēs paužam vai nepaužam vienotu nostāju, jo mūsu vārdiem nebūs jēgas.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, baronese Ashton! Man rodas iespaids, ka jūs vēl pietiekami labi neapzināties, kas notiek Vidusjūras reģionā. Man jāatzīst, ka ES iestāžu lēnumu, risinot Vidusjūras reģiona jautājumu, var izskaidrot vienīgi ar situācijas nepārzināšanu un nespēju sajust patlaban notiekošās pārmaiņas.
Mēs nonākam politiskas un vēsturiskas ēras beigās, kurā Eiropas politika attiecībā uz dienvidiem ir bijusi juceklīga un neproduktīva. Ekonomikas krīze, ar migrāciju saistītās grūtības un valdošo šķiru nemainība ir radījusi eksplozīvu kombināciju, kas pašlaik skar Tunisiju un Ēģipti, bet iespējams, ka izplatīsies citās valstīs.
Vēršoties pie dažiem saviem kolēģiem deputātiem, es gribētu teikt, ka mēs netiksim cauri sveikā, domājot, ka viss, kas jādara, ir vienkārši atbalsta sniegšana pašreiz notiekošajām demonstrācijām. Eiropai ir jāparāda lielāks politiskais briedums. Lai to izdarītu, mums ir jāpārregulē Eiropas politiskās antenas. Eiropas ārpolitikai ir jāizkļūst no tās pusslepenā režīma un jāuzņemas vadība starptautiskā līmenī, atbalstot pašreiz notiekošos demokrātiskās pārejas procesus.
Jo īpaši mums ir vajadzīga skaidra politika vairākās jomās: jauna partnerattiecību un kaimiņattiecību politika un jauna drošības politika Vidusjūras reģionam, visas Eiropas lielāka gatavība risināt Vidusjūras reģiona jautājumu, kā arī kopīgas rīcības politika, lai Eiropa rīkotos šajā reģionā kopā ar citiem dalībniekiem, piemēram, ASV un Turciju.
Mums ir vajadzīga liela virzības maiņa, un, lai tas notiktu, Komisijai ir jārīkojas ļoti pazemīgi, atsākot debates par ārpolitiku attiecībā uz Vidusjūras reģionu un ar jaunu skatījumu pievēršoties Vidusjūras reģiona valstu savienībai, vienlaikus nodrošinot, ka Eiropai tajā ir nozīme. Tas ir ļoti svarīgi Eiropai, un mums tas ir pilnībā jāapzinās.
Marielle De Sarnez
(FR) Priekšsēdētājas kundze! Pasaule mainās, un tas ir vislabāk redzams arābu pasaulē, kur, ļaujiet man atgādināt jums, 40 % iedzīvotāju dzīvo zem nabadzības sliekšņa un jauniešu vidū ir visaugstākais bezdarba līmenis pasaulē.
Arābu tautas tiecas pēc attīstības un demokrātijas, un, tām ejot roku rokā, gan Tunisijā, gan Ēģiptē, šie cilvēki ir pārņēmuši likteni savās rokās, lai uzspiestu pārmaiņas, kas tiem pienākas. Turklāt par spīti visām provokācijām - kā mēs atkal to redzējām šodien Kairā - un visām grūtībām, nekas un neviens neapturēs šo kustību.
Tunisijas gadījumā vakar un Ēģiptes gadījumā šodien mēs esam dzirdējuši vienu balsi, Amerikas Savienoto Valstu balsi, kas noteikti ir nostājusies demokrātijas pusē. Es ticu Eiropai, bet arī uzskatu, ka tā ir bezjēdzīga, ja noteikti nenostājas demokrātu pusē uz katra soļa. Mans sapnis būtu bijis, lai Eiropa izmantotu šo iespēju, man tas būtu paticis. Tā to neizdarīja. Tas ir ne tikai tās lomas dēļ, kuru jūs spēlējāt, tas ir arī vadītāju pārmērīgās piesardzības dēļ, kuri pārāk bieži izvēlas palikt malā, nevis rīkoties.
Vairāk kā 20 gadus pēc mūra krišanas mēs esam vēsturisku pārmaiņu liecinieki. Es aicinu jūs atrisināt to, lai nepalaistu garām šo iespēju veidot pasaules vēsturi.
Derk Jan Eppink
Priekšsēdētājas kundze! Viss, ko es gribēju teikt, jau faktiski ir pateikts, tādēļ es aprobežošos tikai ar vienu jautājumu Augstajai pārstāvei.
Šodien bijušais britu premjerministrs Blēra kungs, kuru jūs varbūt zināt, daudz slavēja Ēģiptes prezidentu Hosni Mubarak. Šodien CNN viņš sacīja: "H. Mubarak ir ārkārtīgi drosmīgs un labs spēks.” Blēra kungs arī brīdina pret steigu ar vēlēšanām Ēģiptē.
Blēra kungs pašlaik ir sūtnis Izraēlas-Palestīnas miera procesā, kuru atbalsta Eiropas Savienība. Ko jūs domājat par Tonija Blēra izteikumiem?
Gerard Batten
Priekšsēdētājas kundze! Lielas briesmas Ēģiptei un citām Ziemeļāfrikas valstīm, protams, ir tas, ka to valdību gāšana neveidos rietumu stila liberālu demokrātiju, bet drīzāk islāma fundamentālistu valdīšanu un jaunu tumšo laikmetu, kā mēs to redzējām Irānā.
Tomēr, gāžot nedemokrātiskās un nepārstāvošās valdības, no apspiesto cilvēku skatu punkta var iegūt zināmu apmierinājumu. Visas valdības, arī tirānijas, galu galā gūst savu spēku no to pārvaldīto cilvēku piekrišanas. Un cilvēkus var apspiest ilgi un daudz, bet vienmēr pastāv iespēja, ka viņi sacelsies.
Tagad šeit ir paralēle ar Apvienoto Karalisti, kur visu politisko krāsu valdības viena pēc otras konsekventi ir nodevušas mūsu valsti un atdevušas mūsu tiesības uz demokrātisku pašnoteikšanos Eiropas Savienībai. Saskaņā ar Magna Carta angļiem ir tiesības uz likumīgu pretošanos. Interesanti, cik tālu viņi būs jānoved, pirms viņi izies ielās tāpat kā Ēģiptes iedzīvotāji.
Andrew Henry William Brons
Priekšsēdētājas kundze! Mums visiem būtu jāaplaudē represīvo režīmu krišanai vai gaidāmajai krišanai, bet varbūt tikai tad, kad mēs zinām - vai esam gandrīz droši - par to, kurš vai kas tos aizstās.
Tunisijā, tāpat kā Irākā un Ēģiptē, bija politiski represīvs režīms pat pēc Tuvo Austrumu standartiem, bet pēc Tuvo Austrumu standartiem tas bija arī sekulārs, pat sociāli liberāls režīms. Pastāv draudi, ka sociāli liberālu autokrātiju var aizstāt sociāli represīva autokrātija vai pat sociāli represīva demokrātija.
Tie, kas gaida ērtu un civilizētu varas nodošanu visās vai kādā no šīm valstīm, var vēlreiz padomāt. Ja mums būtu jāredz pilsoņu kari, vardarbība un šo valstu ekonomiku iznīcināšana, mēs varētu dot labus padomus un mūsu iedzīvotāji varētu sūtīt palīdzību, bet es ceru, ka mēs neuzskatām par savu pienākumu sūtīt uz turieni savu karaspēku, lai to tur nogalinātu. Mūs pienākums noteikti nav glābt šo valstu iedzīvotājus un ievest tos Eiropā.
Mário David
(PT) Priekšsēdētājas kundze! Pasaule un jo īpaši Eiropa nevar palikt vienaldzīga pret dažās Ziemeļāfrikas un Tuvo Austrumu valstīs notiekošo tautas pretošanās kustību spēku vai neatzīt šo demonstrāciju nozīmi un likumību. Jebkurai tautai, kas tiecas pēc demokrātijas un brīvības, mums jāapliecina pilnīga solidaritāte, kā faktiski mēs darījām attiecībā uz saviem draugiem Austrumeiropā nesenā pagātnē.
Mēs šobrīd piedzīvojam īpašu vēstures momentu - vienu no tiem, kas maina tās gaitu un rada jaunas realitātes. Objektīvi jānorāda, ka islāma ekstrēmisms ir radies kā politiska - un nevis reliģiska - atbilde uz dažām no šīm problēmām, kuru veicināja sociālā atstumtība un kas ir atbilde uz sociālo atstumtību. Šī reģiona nākotnei vajadzīgas stipras, tolerantas demokrātijas, kas respektē minoritātes, kurās valsts ir apsolīta visiem un to netaisni neizmanto tikai daži.
Mums blakus ir pasaules daļa, kam jāizmanto šis atdzimšanas brīdis, lai virzītos tālāk uz mieru un sociālo progresu. Tai jāpierāda, ka šajā kaimiņu reģionā visi var dzīvot kopā mierā un savstarpējā cieņā, neatkarīgi no reliģiskās ticības, politiskās izvēles vai tautības.
Priekšsēdētājas kundze, es beidzu savu uzstāšanos. Baronese Ashton, tā vietā, lai tikai daži vadītāji strādātu kopā vai atsevišķi - Portugālē mēs sakām "Ir grūti būt par mācītāju savā draudzē” - Eiropai kā veselumam ir jāuzņemas vadošā loma palīdzībā šīm reformām un jāmeklē jauna paradigma Tuvajiem Austrumiem, kas izvairās no radikālisma, respektē cilvēktiesības un jo īpaši sieviešu tiesības.
Saïd El Khadraoui
(NL) Priekšsēdētājas kundze! Šajā brīdī notiek vardarbīgas konfrontācijas starp H. Mubarak atbalstītājiem un pretiniekiem. Mums jāsūta skaidrs signāls Mubarak kungam un jāaicina viņa atbalstītāji nekavējoties atkāpties un novērst nevajadzīgu asinsizliešanu.
Ēģiptē notiekošais mums visiem ir nācis kā pārsteigums. Mums jāizturas pret to kā neticamu iespēju un iespēju palīdzēt šim reģionam pēc gadiem ilgas politiskas un ekonomiskas stagnācijas attīstīties par īstu demokrātiju ar iespējām visiem. Šeit es vispirms domāju par miljoniem jaunu cilvēku, kuri ir izsalkuši pēc lielākas brīvības un iespējas attīstīties. Tā ietekmi nevar novērtēt par zemu. Daži runā par 1989. gada momentu arābu pasaulei, bet, vai tas būs šis gadījums vai nē, mēs redzēsim.
Eiropas Savienība varētu izrādīt lielāku vēlēšanos sniegt nozīmīgu atbalstu pārejas procesam un, protams, man būtu gribējies - kā citi deputāti jau teica - dzirdēt jūs runājam par šo lietu. Mums vajadzētu ļoti drīz skaidri pateikt, ka šim pārejas procesam jāsākas nekavējoties un ka Mubarak kungam, skaidri sakot, vairs nav nekādu likumīgu tiesību vadīt vai pārraudzīt procesu.
Tādējādi mums pēc iespējas drīzāk jānosaka laika grafiks, skaidra darba kārtība pasākumiem un reformām, kam jānoved pie pirmajām brīvajām un pārredzamajām vēlēšanām šī gada septembrī. Tas, piemēram, nozīmē grozījumu izdarīšanu konstitūcijā, vēlēšanu likumos un politisko jautājumu atspoguļošanā plašsaziņas līdzekļos, lai visi kandidāti varētu iepazīstināt vēlētājus ar savām kampaņām.
Pēc iespējas drīzāk visi demokrātiskie spēki jāpulcina pie sarunu galda, lai vadītu notiekošo pareizajā virzienā, un Eiropai tajā jādarbojas pozitīvi un konstruktīvi.
Vienlaikus mums jāapzinās situācijas sarežģītība. Piemēram, armiju cildina par tās atturīgo un izlēmīgo darbību. Tā ir saņēmusi daudz uzslavu par to, bet tā ir arī svarīgs ekonomikas dalībnieks. Ja mēs vēlamies īstenot patiesi demokrātiskas reformas, tad būs nepieciešamas arī ekonomikas reformas, un tas nebūs viegli.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
(NL) Priekšsēdētājas kundze! Es ar lielu interesi noklausījos Augstās pārstāves un manu kolēģu teikto. Daudzi no jums teica, ka ir ļoti pārsteigti par Tunisijā un Ēģiptē notiekošo. Es izmantošu iespēju teikt, ka mani izbrīna šādi apgalvojumi, jo patiesībā mēs ilgu laiku zinājām, ka tie nav gluži demokrātiski režīmi un ka, gluži pretēji, tie bija autoritāri vai ļoti autoritāri režīmi, kas apspieda savas tautas.
Mēs izvēlējāmies nerisināt šo situāciju tieši, jo domājām, ka tas būs vislabākais veids, kā garantēt stabilitāti reģionā un pāri Vidusjūrai. Jā, mums vēlreiz ir pierādījums, ka autoritāru un korumpētu režīmu atbalstīšana stabilitātes un haosa novēršanas labā parasti beidzas ar nestabilitāti, haosu un lielisku iespēju zaudēšanu nākotnei.
Es ceru, ka mēs būsim prātīgi un atbalstīsim demokrātijas procesu prātīgā veidā. Saistībā ar to es aicinu jūs pievērst sevišķu uzmanību virknes politisko partiju atbalstīšanai gan Tunisijā, gan Ēģiptē. Tās ir vājas partijas. Pēdējos gados tām tik tikko ir bijusi iespēja veidot sevi. Tādēļ tām vajadzēs ikvienu palīdzību, lai tās pildītu savas funkcijas vēlēšanās, kas, cerams, būs godīgas un notiks drīz.
Geoffrey Van Orden
Priekšsēdētājas kundze! Es īpaši vēlējos uzsvērt punktu, ka pārāk daudzos gadījumos mēs esam redzējuši, ka mūsu brīvo sabiedrību patvērumu negodīgi izmanto ekstrēmisti, kuri galu galā atgriežas savās izcelsmes valstīs, ir naidīgi mūsu vērtībām un izraisa revolūciju. Vakar apritēja 32. gadadiena kopš Irānā no Parīzes atgriezās Ayatollah Khomeini. Mēs zinām, kur tas noveda.
Rachid Ghannouchi, kurš aizstāvējis Izraēlas valsts iznīcināšanu, tikko atgriezies Tunisijā pēc divām Londonā pavadītām desmitgadēm. Viņš uzskata Palestīniešu pārvaldi par nelikumīgu, viņš atbalsta Hamas. Tas, protams, ir kustības Musulmaņu brālība atzarojums, kas ir labi organizēta politiskā grupa Ēģiptē. Šādas organizācijas veido savu varas bāzi, reaģējot uz cilvēku ikdienas vajadzībām, un tad konsolidē savu varu, izmantojot teroru.
Mums jāveic stingrāki pasākumi, lai novērstu ekstrēmisma inkubēšanu mūsu pašu galvaspilsētās, un jādara vairāk, lai aizsniegtu leģitīmo pilsonisko sabiedrību tādās vietās kā Ēģipte un Tunisija ar labi koncentrētu palīdzību, tostarp labi kontrolētu finanšu palīdzību.
Vito Bonsignore
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Es piekrītu tam, ko jau teica mani kolēģi no Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) grupas. Tomēr es vēlos uzsvērt faktu, ka nesenie notikumi Vidusjūras valstīs ir pārsteiguši mūs visus, jo vēl pirms dažām nedēļām tie bija pilnīgi neparedzami.
Šķiet, pārsteigts ir arī Ārējās darbības dienests, kuru vada baronese Ashton un kurš, manuprāt, šobrīd demonstrē vājas reakcijas spējas. Šobrīd man interesē, vai ir vērts tērēt tik daudz naudas dienestam, kurš izveidots tāds, kāds tas ir pašlaik. Mēs vēlreiz redzam pilnīgu Eiropas klātbūtnes trūkumu Eiropas un Vidusjūras reģiona attiecībās.
Mēs atbalstām visu tautu tiesības lemt par savu valdību un savu valdošo šķiru brīvās, demokrātiskās vēlēšanās, nevis ar darbībām, kuras uzspiež brutāls spēks un ekstrēmisms. Kā jau tika teikts, ir laiks stabilitātei un demokrātijai iet roku rokā. Tādēļ mēs tagad izmantojam visus likumīgos līdzekļus, lai stiprinātu demokrātiju un politisko plurālismu, respektējot tiesiskumu, cilvēktiesības un iedzīvotāju drošību.
Visai pasaulei un visvairāk mums, eiropiešiem, ir vajadzīgs mierīgs Vidusjūras reģions. Eiropas Savienībai jāmaina tās politika un jācenšas bez tālākas kavēšanās nodrošināt adekvātu palīdzību un sadarbību, lai radītu nepieciešamo sociāli ekonomisko attīstību visās Vidusjūras reģiona valstīs.
Carmen Romero López
(ES) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Tunisijas demokrāti mums pasnieguši pēdējā laika brieduma paraugstundu. Tādēļ šajos spriedzes brīžos, kuros mēs dzīvojam, un, ņemot vērā Ēģiptē notiekošās masu slepkavības, mēs vēlētos vienotu Eiropas Savienības balsi, lai patiešām varam pielikt punktu šai slepkavošanai un lai brīvības vēji patiešām var atnest lielas pārmaiņas demokrātijas virzienā arī Ēģiptē.
Tomēr Tunisijas gadījumā mums vēl ir laiks. Parlamentā mēs rīt balsosim par rezolūciju - valstī būs delegācija - un mūsu atbalsts, mūsu demokrātiskā garantija arī ir ļoti svarīga šajos brīžos, jo īpaši Tunisijā, tad Ēģiptē un visās tajās valstīs, kas prasa vairāk brīvības.
Joprojām ir daudz lietu, ko mēs varam darīt, jo sadalīšanās un šāda veida revolūcijas radītā ekonomikas sabrukuma izmaksas jāsamazina līdz minimumam. Ir pārāk daudz ienaidnieku, kuri vēlas pārvērst Tunisiju par paraugu, kas ir pilnīgi atšķirīgs no tā, ko vēlamies mēs. Tunisija ir pārvērtusies par paraugu, un tas, ko mēs redzam, patiesībā ir postkoloniālā laikmeta beigas un patiesas neatkarības sākums.
Tādējādi Tunisijas ekonomiskā situācija - nemaz nerunājot par palīdzību, kuru minēja Ashton kundze, - ir iespēja Eiropas Centrālajai bankai ieņemt nostāju, lai nepalaistu garām pieredzi, kura varētu būt vitāli svarīga Vidusjūras reģiona nākotnei. Ir svarīgi, lai šis lēmums tiktu pieņemts steidzamības kārtā.
Marietje Schaake
Priekšsēdētājas kundze! Tieši tagad, kamēr mēs stāvam šeit, Ēģiptes iedzīvotāji ir ieslodzīti un viņiem uzbrūk Tahrira jeb Brīvības laukumā, un, kā tiek ziņots, armija un policija uzbrūk, nevis aizsargā. Savos mierīgajos protestos dažādas izcelsmes ēģiptieši pieprasa ievērot cilvēktiesības un demokrātiju, politiskās reformas, labu pārvaldību un sociāli ekonomisko attīstību.
Varbūt šīs prasības izklausās jums pazīstamas, jo tie ir precīzi ES programmu mērķi Tuvajos Austrumos un jo sevišķi Ēģiptē. Komisija viena pati šiem mērķiem ir kopā iztērējusi gandrīz EUR 3 miljardus pēdējo 15 gadu laikā. Ja iedzīvotāju prasības jau atbilst mūsu politiskajiem mērķiem, kāpēc ir tik grūti ātri paust stingru ES nostāju?
Pašlaik vairāk nekā jebkad ir vajadzīga stingra, proaktīva Eiropa. Brīvības un demokrātijas saulei uzlecot pār Tuvajiem Austrumiem, šķelšanās mākoņi apdraud Eiropas vienotību un spēju uzņemties atbildību. Es aicinu jūs skatīties, kas notiek, kamēr mēs runājam, un rīkoties, nepārprotami atbalstot tautu. Viņu tiesības un Eiropas uzticamība ir saistītas.
Vēl viens fenomens, kas pastāvīgi ir tautu un diktatūru attiecībās, ir komunikācijas un informācijas tehnoloģijas. Tunisijas valdība ierindojās starp visbargākajām cenzūras, uzraudzības un filtrēšanas tehnoloģiju izmantotājām, lai apspiestu iedzīvotājus. Tādiem Eiropas uzņēmumiem kā Vodafone un French Telecom bija ievērojama nozīme Ēģiptē un sakaru pārtraukšanā, pagriežot slēdzi un "atvienojot” Ēģipti. Es vēlētos redzēt izmeklēšanu par Eiropas uzņēmumu nozīmi cilvēktiesību pārkāpšanā, vārda brīvības, preses brīvības un piekļuves informācijai traucēšanā un tādas vides radīšanā, kurā cilvēktiesību pārkāpumi var notikt bez dokumentēšanas.
Tomasz Piotr Poręba
(PL) Priekšsēdētājas kundze, Ashton kundze! Manuprāt, Eiropas Savienība ir pieļāvusi vairākas kļūdas iepriekšējās attiecībās ar Tunisiju un Ēģipti. Mēs kļūdījāmies attiecībā uz Tunisiju, nepaceļot balsi pēc tam, kad Ben Ali uzvarēja prezidenta vēlēšanās 2009. gadā. Atgādinājumam piebildīšu, ka viņš ieguva 90 % balsu, bet vēlēšanas nebija ne brīvas, ne demokrātiskas. Tas pats bija, kad Tunisijā tika grozīts Kriminālkodekss, pieliekot punktu nevalstisko un cilvēktiesību organizāciju aktivitātēm. Mēs nevaram atļauties šādu pasivitātes un neaktivitātes politiku, kad runa ir par pasākumiem, kuri jāveic Eiropai Ziemeļāfrikas reģionā šodien. Būs ļoti grūti atjaunot stabilitāti reģionā, ja mēs nedarbosimies aktīvi un nedemonstrēsim mūsu apņēmību sasniegt šo mērķi. Valdības, kuras respektē cilvēktiesības, vārda un plašsaziņas līdzekļu brīvību, atgriezīsies pie varas Ziemeļāfrikā tikai tad, ja mūsu nostāja šo valstu notikumos būs aktīva un apņēmības pilna. Liels paldies!
Cristian Dan Preda
(FR) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, dāmas un kungi! Pirms gada mēs šajā Parlamentā debatējām par Eiropas Savienības attiecībām ar Tunisiju, un es toreiz teicu, ka sociālajiem sasniegumiem, ar kuriem tunisieši tik ļoti lepojās, jāseko politiskajam progresam.
Turklāt pēdējo nedēļu laikā mēs esam redzējuši, ka politiskais progress ir vismaz tādā nozīmē, ka sākusies sacelšanās ir pilnīgi skaidra un acīmredzama izpausme vēlmei pēc brīvības. Situācija Ēģiptē ir līdzīga, lai gan viss notiek ātri. Mēs nezinām, kāds būs iznākums, un nākotnē, bez šaubām, būs citas vietas, kas tikpat skaidri demonstrēs vēlmi pēc brīvības.
Tajā pašā laikā, kā mēs redzējām šovakar, daži no mums baidās, ka šis pārmaiņu vējš ne vienmēr var novest pie sekulārisma vai sekulāras valsts turpinājuma, pie mērenības vai stabilitātes. Uzskatu, ka mums jāapzinās fakts, ka patiešām pastāv iespēja, ka nākamajās nedēļās un gados šis reģions nepiedzīvos politiskus režīmus, kas ir gan stabili, gan brīvības un mērenības iedvesmoti. Tas ir pilnīgi iespējams, un es ticu, ka mums jābūt gataviem arī šādam iznākumam.
Tādēļ es aicinu baronesi Aston varbūt virzīt Eiropas stratēģiju atpakaļ tajā virzienā, kuru izveidoja Komisija 2005. gadā savā ziņojumā Barselonas augstākā līmeņa sanāksmei.
Kader Arif
- (FR) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Līdz šim es uzskatīju, ka tautas vienmēr bija priekšā savām politiskajām elitēm. Šodien es esmu diezgan pārliecināts par to. Vispirms es vēlētos parādīt cieņu Tunisijas un Ēģiptes tautu drosmei un apņēmībai. Tās mums ir atgādinājušas, ka vērtības, kuras mēs aizstāvam pasaulē - cilvēktiesības un demokrātija - nav tikai rietumu vērtības, kā daži apgalvo, bet drīzāk universālas vērtības, kas kopīgas visiem.
Uzskatu, ka Eiropa vairs nedrīkst turpināt pieļaut kļūdas šajā pasaules daļā, svārstoties no kļūdainām analīzēm uz nepareizi virzītiem projektiem. Šīs tautas gaida no mums reakciju, kas ir vienāda ar viņu drosmi un centieniem. Tās nelūdz labdarību, bet noteikti prasa solidaritāti un vēl vairāk atbildību. Šajos nenoteiktajos laikos neviens nevēlas haosu, bet nevienam nevajadzētu ilgāk pieņemt arī status quo.
Mums jāatbalsta cerība, kuru radījuši notikumi Tunisijā un Ēģiptē, lai palīdzētu apliecināt un izveidot demokrātijas, kas dos labumu šīm valstīm, to iedzīvotājiem un arī mums, un esmu pārliecināts, ka jūs esat to pārliecinoši pateikusi, baronese Ashton.
Nobeigumā es citēšu vārdus, ko reiz teica kāds dzejnieks: "Pasaule guļ neprātīguma trūkuma dēļ.” Šīs tautas patiesi ir bijušas neprātīgas saucienā pēc savas brīvības, bet es ceru, ka galu galā tās būs atmodinājušas mūsu sirdsapziņas.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton! Es vēlos aicināt jūs būt drosmīgākai. Aizbrauciet uz Kairu pirms Ārlietu ministru padomes sanāksmes! Parunājiet tur ar valdības pārstāvjiem un opozīciju! Atgriezieties Briselē un pastāstiet kolēģiem par redzēto un dzirdēto! Izstrādājiet darba kārtību un neklausieties 27 dažādos viedokļos, ar kuriem ir ļoti grūti kaut ko patiesībā darīt.
Kad Mingarelli kungs brauc uz Tunisiju - ko es vērtēju ļoti pozitīvi - informējiet mūs, lai mēs zinām un lai publika zina, ka Eiropa tur piedalās. Es vispirms uzzināju, ka amerikānis ir tur, un tikai tad es dzirdēju, ka Mingarelli kungs arī ir tur. Jūs esat Eiropas ārlietu ministre, un es godīgi iesaku jums, no vienas puses, būt mūsu ārlietu ministrei. No otras puses, kā Eiropas ārlietu ministrei, jums nav jāreaģē uz katru izaicinājumu, ko cilvēki noliek jums priekšā.
Šodien šeit tika izteikti salīdzinājumi ar 1989. gadu, un es domāju, ka tas ir pareizi. Uzskatu, ka Tahrira laukums Kairā 2011. gadā ir līdzvērtīgs Aleksandra laukumam Berlīnē 1989. gadā. Tur notiek revolūcija. Tomēr, ja mēs uz brīdi atsaucam atmiņā 1989. gada revolūciju, mēs atcerēsimies, ka mums tad bija tā pati dilemma. Mēs gribējām brīvību, stabilitāti un demokrātiju, un mēs neņēmām vērā faktu, ka šis process, pāreja no stabilas diktatūras uz demokrātiju, reti ir mierīgs, sakārtots un stabils. Šajā ziņā sava vieta ir arī diplomātijai, organizācijai un piesardzībai.
Tam nevajadzētu novērst mūs no fakta, ka mēs esam ārkārtīgi iepriecināti par šo revolūciju. Tā ir revolūcija pret diktatūru un par brīvību. Es patiesi esmu pārliecināts, ka Eiropa var diktēt iekārtu šajās valstīs. Lai gan mūsu priekam jābūt redzamam, ir skaidrs arī tas, ka pat ar ierobežotu ietekmi noteikti nebūs iespējams izveidot valsti ar Mubarek kungu. Ar šodienas vardarbību Tahrira laukumā pēdējās likumības pazīmes šim valdniekam Ēģiptē ir zudušas.
Sajjad Karim
Priekšsēdētājas kundze! Šis brīdis ir nācis ilgi. To atnesa gan vecie, gan tie, kuri nav pieredzējuši neko citu kā H. Mubarak Ēģiptē. Mēs reaģējām, apgalvojot, ka Ēģipti nevajadzētu destabilizēt vairāk nekā tā ir destabilizēta tagad; ka Ēģiptes tautai jāieceļ valdība pēc pašu izvēles, izsakot savu brīvo gribu.
Labi, tas ir pareizi, bet ar to nepietiek. Un tad no šajā Parlamentā runājošajiem šodien es dzirdu brīdinājumus par islāma cunami, kas gaida savu atnākšanu un iznīcinās mūs visus.
Baidos, ka, izvirzot šos argumentus, jūs runājat tikai par totalitāra režīma nelielu maskēšanu ar ļoti plānu demokrātijas slāni un nepiešķirat nekādu vērtību cilvēkiem, kuri ir samaksājuši ar savām asinīm un dzīvībām gan Tunisijā, gan Ēģiptē. Viņi samaksāja ar savām dzīvībām par savu tautiešu brīvību, un viņi nevērtēs jūsu brīvību zemāk. Tie, kas atrodas ielās, par spīti lielajam skaitam, ir balss mazākums, kas patiesībā pārstāv vēl lielāku klusējošo vairākumu.
Augstā pārstāve, šis nav ļenganu rokasspiedienu laiks. Lai jūsu solī ir spēks, sūtiet skaidru vēsti - Mubarak kungam tagad jāiet.
Simon Busuttil
(MT) Priekšsēdētājas kundze! Nav šaubu, ka Eiropa būtu varējusi darīt daudz vairāk, lai palīdzētu arābu pasaulei un tās valstīm ceļā uz demokrātiju. Tomēr, ja jābūt vienam pozitīvam iznākumam dramatiskajiem notikumiem, kam mēs esam bijuši aculiecinieki, tad tas noteikti ir arābu pārņemtā kontrole pār savu likteni, lai uzlabotu savu situāciju.
Galu galā vēsturē netrūkst piemēru par rietumvalstu intervencēm, kuras nodarījušas vairāk ļaunuma kā labuma. Tāpēc mums jāatmet ideja, ka mums jāsteidzas glābt katru reizi, kad kaut kas jāsakārto, un jādiktē un jāmāca citiem, kā tiem vadīt savu darbību. Šodien mums jājautā sev, ko turpmāk darīt, ņemot vērā notikušo.
Manuprāt, ir jāpaveic divas lietas. Pirmkārt, mums jāiejaucas ar visu spēku, ko varam mobilizēt, un ar visu palīdzību, ko mēs varam piedāvāt, lai uzlabotu demokrātisko vidi šajās valstīs un jo īpaši stiprinātu demokrātiskās institūcijas. Tādējādi tās var uzplaukt un vienlaikus "izspiest” jaunos ekstrēmistus un diktatorus.
Otrkārt, mums jājautā sev, kur mēs kļūdījāmies. Mums jājautā, vai Eiropas un Vidusjūras reģiona politika bija tikai vārdi, kam nesekoja darbība. Kāda bija Vidusjūras valstu savienības nozīme šajā visā? Vai Eiropa kādreiz beigs reaģēt un tā vietā pieņems lēmumu rīkoties?
Rosario Crocetta
(IT) Priekšsēdētājas kundze, dāmas un kungi! Eiropai ir laiks censties sniegt Tunisijas tautai un tās pārejas valdībai konkrētu atbalstu un atjaunot Eiropas un Vidusjūras reģiona dialogu, kas pēdējos gados atstāts novārtā.
Dusmu eksploziju jauno un nabadzīgo cilvēku vidū Magrebā un Ēģiptē ir izraisījusi nevienlīdzīgā bagātības sadale un ierobežojumi cilvēkiem īstenot savas pamatbrīvības. Ziemeļāfrika ir uzliesmojusi un pieprasa vairāk demokrātijas, labāku ekonomiku, lielāku līdzdalību un nodarbinātību, vienlaikus neticīgi raugoties uz veco Eiropas kontinentu, kurš ir nekustīgs un nespēj saprast sociālo transformāciju, kas ir notikusi reģionā, lai veidotu patiesu progresa un miera politiku.
Eiropai vairāk uzmanības jāpievērš cilvēktiesībām un demokrātijai un jāveicina plašāks dialogs, lielāka sadarbība un patiesāka ekonomiskā palīdzība. Eiropai jāatver savas durvis un sirds Ziemeļāfrikai, lai Vidusjūra var kļūt par miera jūru. Nedrīkst vairāk būt migrantu noraidīšanas, izmantojot vardarbīgu sadarbību ar tādām valstīm kā Lībija. Mums vajadzīgas lielākas investīcijas, lielāka atklātība, vairāk palīdzības un vairāk Eiropas un Vidusjūras reģiona politikas. Vēsture to prasa no mums.
Zbigniew Ziobro
(PL) Priekšsēdētājas kundze! Mēs nevaram salīdzināt Tunisijas iekšējo situāciju ar Ēģipti. Masu protestu pamata cēlonis bija tas pats, bet tiem bija pavisam cita ietekme uz starptautisko situāciju.
Masu pārmaiņas Tunisijā, ko izraisīja sabiedrības atbalsta izsīkšana Ben Ali, var nozīmēt labākas nākotnes iespēju šai valstij. Turpretī situācija Ēģiptē jāvērtē ar zināmu piesardzību. Par spīti savai feodālajai valdīšanai, Hosni Mubarak kalpoja par stabilitātes garantu Ēģiptē. Ja viņu tagad gāzīs, pieņemot, ka piemērotu apstākļu trūkums līdz šai dienai nozīmē, ka nav izveidojusies demokrātiska opozīcija - un šo punktu es vēlos uzsvērt - var izrādīties, ka Ēģipte tiek iegrūsta rokās ekstrēmām politiskām grupām, kas saistītas ar kustību Musulmaņu brālība. Ir jāņem vērā šāda notikumu pavērsiena starptautiskās sekas. Iespējamā alianse ar Hamas, stingrā politika pret Izraēlu, pastiprināta kristiešu vajāšana un situācijas saasināšanās reģionā - vai šīs iespējas ir labākas kā stabilitāte Mubarak vadībā? Atzīstot viņa fundamentālos trūkumus, kā arī protestu pret notiekošo viņa režīmā likumību, mums jāapdomā, kāds būtu optimālais risinājums šajā situācijā un kāda pieeja būtu jāieņem Eiropas Savienībai.
Francisco José Millán Mon
(ES) Priekšsēdētājas kundze! Tunisijas un Ēģiptes notikumi ir ļoti nozīmīgi un iespējams, ka šie pārmaiņu procesi izplatīsies citās valstīs Vidusjūras reģionā, kuram ir vislielākā nozīme Eiropas Savienībai. Šīs valstis atrodas tieši pie mūsu sliekšņa, un mūs ar tām saista daudzas stipras draudzības saiknes.
Pēdējā desmitgadē Eiropas Savienība nav spējusi pārliecināt to vadītājus sākt vajadzīgās reformas. Iepriekšējā parlamentārā sasaukuma termiņā es uzsvēru, ka stabilitāti nevar turpināt izmantot, lai attaisnotu pārmaiņu trūkumu, bet šīm valstīm drīzāk nepieciešamas dziļas politiskas, ekonomiskas un sociālas reformas. Tagad pārmaiņas un reformas pieprasa cilvēki, kas izgājuši ielās.
Dāmas un kungi! Es atzinīgi vērtēju faktu, ka Padome beidzot pievērsusi uzmanību pirmdienas notikumiem un ir pieņēmusi nostāju. Arī man šķiet, ka pārejas process Tunisijā notiek pareizajā virzienā. Tomēr izplatītāks diemžēl ir uzskats, ka Eiropas Savienība gandrīz nepiedalās šajos procesos pēdējās nedēļās. Mēs esam dzirdējuši vairākas prezidenta Obamas runas, mēs esam dzirdējuši valsts sekretāres H. Klintones paziņojumus un esam dzirdējuši pat par kontaktiem starp Tunisijas armiju un ASV armijas pārstāvjiem...
Eiropas Savienības redzamība nekādā veidā nav salīdzināma. Lisabonas līguma jaunajiem mehānismiem būtu bijis jābūt aktīvākiem un redzamākiem, tostarp Eiropadomes priekšsēdētājam.
Baronese Ashton, es atzinīgi vērtēju jūsu braucienu uz Tunisiju pēc divām nedēļām, bet esmu arī pārliecināts, ka mums jāuzlabo savas paredzēšanas un reaģēšanas spējas. Vai mēs gribam būt svarīgs globāls dalībnieks? Mums jāsāk, kļūstot par nozīmīgu dalībnieku vismaz reģionālā līmenī.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Priekšsēdētājas kundze! Eiropas Savienība ļoti cieši vēro situāciju Tunisijā un atbalsta Tunisijas tautas centienus, kas vērsti uz mierīgu pāreju uz demokrātiju. Sākotnējie pasākumi, kurus veic pārejas valdība Tunisijā, vērsti pareizajā virzienā. Mēs aicinām jaunās valdības pilnībā ieviest saistības attiecībā uz pārvaldību, tiesiskuma un pamatbrīvību respektēšanu, kā arī ekonomikas un sociālajām reformām. Domāju, ka visas šīs reformas ir viena no labākajām investīcijām Tunisijas nākotnē un palīdzībā tai izveidot stabilu demokrātiju.
Eiropa meklē stabilu partnerību ar Tunisiju kā EUROMED daļa, un tai jāmobilizē visi tās rīcībā esošie instrumenti, lai sekmētu pārejas procesu, radītu spēcīgas demokrātiskas institūcijas un veicinātu aktīvu pilsoniskās sabiedrības iesaistīšanās sākumu reformu īstenošanā. Mūsu pašu īpašās interesēs ir stabila, plaukstoša un demokrātiska Tunisija, ar kuru mēs varam veidot labvēlīgu abpusēju sadarbību, kas balstās uz kopīgām interesēm un vērtībām.
Michael Gahler
(DE) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, dāmas un kungi! Par to, kas tagad jādara, ir jau runāts daudzas reizes - šajā ziņā ir plaša vienprātība. Mūsu rezolūcija ir skaidra attiecībā uz Tunisiju, bet attiecībā uz Ēģipti mums tā vajadzības gadījumā būs jāpaplašina, izdarot mutiskus grozījumus.
Es domāju, ka ir pamats paškritikai. Mūsu izpildvara Briselē un dalībvalstīs pārāk ilgi turējās pie status quo. Ja mēs būtu nopietni izturējušies pret saviem principiem ikdienas politikā attiecībā uz cilvēktiesību universālo raksturu un demokrātiju, mums būtu bijis skaidri jārunā ar Tunisiju un Ēģipti par viņu acīmredzamajām nepilnībām. Mēs zinājām, ka darbība pret islāmistiem un fundamentālistiem nebija vērsta tikai pret šīm grupām, bet arī pret jebkādu attiecīgās valdības politikas kritiku. Vēl nav par vēlu. Prasība pēc demokrātijas un cilvēktiesībām nav iejaukšanās iekšējās lietās un to nevar apsūdzēt arī situācijas destabilizēšanas veicināšanā. Neviena diktatūra, neviens autoritārs režīms pats par sevi nav stabils. Ar mūsu pašreizējo politiku mēs vienkārši esam ieguvuši laiku, nevis stabilitāti.
Tunisija un Ēģipte kalpo kā piemēri citiem. Visi zina par citiem reģionā. Daudzi cilvēki baidās tos nosaukt vārdos. Manuprāt, piemēram, Saūda Arābija ir iespējama kandidāte. Šī situācija prasa Augstās pārstāves politisku vadību. Tomēr 27 valstīm nav atšķirīgas intereses. Ja jūsu spriedums ir pareizs, negaidiet līdz pēdējais diplomātiskais skeptiķis ir īsi pārstāstījis to savam ārlietu ministram. Arī jums vajadzēja teikt to pašu, ko senators John Kerry teica attiecībā uz Ēģipti aizvakar un Baraks Obama šovakar. Emancipējiet sevi Eiropas Savienības interesēs, lai pati ES un neviens cits formulētu tās politiku nākotnē ar tās apkārtējām valstīm. Iespējams, jūs pat varētu doties uz Tunisiju un Ēģipti nākamajā nedēļā un tad ziņot mums par to aiznākamajā nedēļā Strasbūrā.
Richard Howitt
Priekšsēdētājas kundze! Kopā ar visiem citiem šajās debatēs es dalos dziļajās bažās par mierīgajiem protestētājiem Ēģiptē, jo īpaši ņemot vērā vardarbības turpināšanos šodien.
Es vēlos atzīmēt šajās debatēs bažas par Al Jazeera ilgstošo slēgšanu, par ko Eiropa pagaidām ir klusējusi, un sešu Al Jazeera žurnālistu arestu, kā arī par nepieciešamību uzsākt darbu ar IT uzņēmumiem, Interneta un mobilo telefonu pakalpojumu piegādātājiem, tostarp manas valsts Vodafone, par izvēli, ko viņi izdarīja Ēģiptē dažās pēdējās nedēļās.
Es arī vēlētos, ka ES vadītāji agrāk būtu pateikuši to, ko viņi saka šodien. Prezidents N. Sarkozī 2007. gada decembrī teica: "Es vēlētos pateikt prezidentam Mubarak, cik augstu es vērtēju viņa pieredzi, gudrību un mēreno skatījumu. ... Prezidents Mubarak ir mūsu draugs.” Šodien viņš aicina uz pārmaiņām.
Alistair Burt, Lielbritānijas Ārlietu ministrijas valsts ministrs apgalvo, ka viņš par visu vairāk vēlas stabilitāti Ēģiptē. William Hague, atsakoties minēt, cik drīz viņš vēlētos redzēt notiekam vēlēšanas, tagad aicina uz pāreju.
Visbeidzot, esmu vienisprātis ar baronesi Ashton, mūsu Augsto pārstāvi. Eiropai labi padodas pārejas posma tiesiskums, vēlēšanas, demokrātijas veidošana, pilsoniskās sabiedrības attīstība. Lai kādas būtu kļūdas un pagātnes bagāža, viņai un mums vajadzētu uzskatīt to par krīzi reģionā, bet iespēju Eiropai veltīt mūsu resursus, lai vairotu cieņu pret demokrātiju un cilvēktiesībām. Tās nav vērtības, ko mēs uzspiežam no Eiropas. Tās tiek pieprasītas Tunisas un Kairas ielās, un mūsu pienākums ir ieklausīties.
Bogusław Sonik
(PL) Ikvienā revolūcijā pastāv risks, ka cilvēku prasības pēc demokrātijas un maizes piesavināsies likumīgas un uz īstas demokrātijas pamatiem balstītas varas ienaidnieki. Mums nav garantijas, ka sacelšanās Tunisijā, Ēģiptē un citās reģiona valstīs nekļūs par iemeslu, lai varu sagrābtu islāma ekstrēmisti, kā tas notika Irānā. Patiesības mirklis tuvojas arī Eiropas institūcijām. Eiropas Savienībai ir visas iespējas beidzot pildīt funkcijas, kam tā tika radīta. Tai jāsniedz efektīvs atbalsts plurālistiskajiem politiskajiem spēkiem. Tai arī jāpārskata kaimiņattiecību politika, jo ir skaidri redzams, ka veids, kādā tā ir vadīta līdz šim, ir ļāvis izmantot to korumpētu vadītāju valdību atbalstīšanai. Ievērojamai daļai naudas, kas paredzēta kaimiņu reģionu, brīvības, demokrātijas un labklājības attīstībai, jānonāk pie šo valstu iedzīvotājiem, cieši sadarbojoties ar nevalstiskajām organizācijām, akadēmiskajām un kultūras kopienām. Prioritātei jābūt arī atbalstam projektiem, kas vērsti uz jaunu cilvēku un sieviešu asociācijām.
Ashton kundze, Eiropas Savienības politika līdz šim šajā reģionā ir beigusies ar fiasko. Mums vajadzētu uzņemties risku un atbalstīt Ēģipti bez H. Mubarak ceļā uz plurālistisku, sekulāru Ēģiptes republiku, kura ciena tās minoritātes. H. Mubarak ir laiks doties projām, viņa laiks ir pagājis. Viņš izniekoja to laiku, kas viņam bija dots.
Nicole Sinclaire
(uzdod Howitt kungam jautājumu saskaņā ar "zilās kartītes” procedūru (Reglamenta 149. panta 8 punkts)) Jūs minējāt dažus prezidenta N. Sarkozī un Burt kunga komentārus. Es nezinu, vai jūs bijāt sēžu zālē iepriekš, kad kolēģis atsaucās uz Blēra kunga izteikumiem par Mubarak kungu. Vai jūs varat apstiprināt, vai jūs esat vienisprātis ar Blēra kungu vai nē?
Richard Howitt
Priekšsēdētājas kundze! Es atkārtošu to, ko teicu savā runā, proti, ka ir liela pagātnes bagāža, par kuru mums visiem vajadzētu domāt un no kuras mācīties.
Taču tam nevajadzētu atturēt mūs kā Eiropas Savienību no darba ar Ēģipti un arābu pasauli, lai atbalstītu demokrātiju un cilvēktiesības, un es ceru, ka mana kolēģe, par spīti saviem atšķirīgajiem uzskatiem par Eiropu, būs vienisprātis ar mani..
Dominique Vlasto
(FR) Priekšsēdētājas kundze! Daudzas lietas jau ir pateiktas, bet es vēlētos atkārtot visus līdzjūtības un atbalsta vārdus, kuri jau ir veltīti Tunisijas un Ēģiptes tautām. Tās ir cerību simboli visiem, kas aizstāv brīvību. Domās es arī esmu kopā ar upuriem.
Tagad es vēlētos teikt, ka Eiropas Savienībai, kas ir slavena ar savu reakcijas trūkumu, kā citi teica, patiešām ir jāatbalsta Tunisijas un Ēģiptes tautas, lai palīdzētu tām sekmīgi atvērt savas valstis reformām un izveidot demokrātiju.
Eiropas Savienība ir nolēmusi atbalstīt Tunisijas vadītājus viņu centienos sākt mierīgu pāreju, organizēt gaidāmās vēlēšanas, lai iegūtu brīvību, un palīdzēt Tunisijas tautai baudīt labklājību, ko rada attīstība, sociāls miers un ekonomika, kas nodrošina darba vietas jauniem cilvēkiem.
Es vēlētos beigt savu uzstāšanos, sakot, ka Vidusjūras reģiona valstu savienību gaida svarīgs uzdevums, jo "jasmīnu revolūcija” ir izraisījusi viļņošanos visās Ziemeļāfrikas valstīs un Tuvajos Austrumos. Tai jāīsteno stingra stratēģija pret šīm valstīm. Tomēr brīdinu - sastopoties ar šo leģitīmo demokrātisko kustību, Eiropai jārada līdzsvars starp neiejaukšanos iekšējās lietās, atbalstu šo tautu likumīgajiem centieniem un stabilitāti.
Alf Svensson
(SV) Priekšsēdētājas kundze! Eiropas Parlamentā mēs bieži esam runājuši par cieņu pret demokrātiju, cilvēktiesībām un brīvībām, bet patiesība ir tāda, un esmu pārliecināts, ka varam to šovakar atzīt, ka mēs bieži esam devuši priekšroku kam citam, proti, politiskai stabilitātei un labām darījumu attiecībām. Tagad pār mums pēkšņi nākusi atskārsme, ka cilvēki arābu pasaulē arī ilgojas un tiecas pēc brīvības. Mēs tagad daudz runājam par riskiem, kas saistīti ar šo pāreju. Ir skaidrs, ka tie patiešām pastāv. Iespējams, šeit nav neviena, kurš pieceltos un trīs reizes uzsauktu "urā!” Musulmaņu brālībai. Tomēr mēs zinām, ka galu galā brīvību un cilvēktiesību un brīvību ievērošanu vēlas ikviens indivīds, un viņam ir arī tiesības to saņemt.
Tagad mums jānodrošina, ka ES vairs nav tikai skatītājs, kas ļauj notikumiem ritēt savu gaitu. Tā vietā mums jāuzņemas iniciatīva un, kā baronese Ashton tikko šeit uzsvēra, jācenšas iesaistīties demokrātiju veidošanā. Ir iespaidīgi, ka jaunie cilvēki ir sākuši šīs sacelšanās, daļēji pateicoties saziņas līdzekļiem, kas tagad ir pieejami. Tādējādi es nedomāju, ka mums vajadzētu pārāk iedziļināties šajās kustībās no ideoloģiskā vai reliģiskā aspekta. Tomēr, lai ko tās nozīmē, galu galā mums šeit, šajā sēžu zālē un Eiropas Parlamentā kopumā jāpiešķir prioritāte brīvībai un cilvēktiesību ievērošanai.
Anna Záborská
(SK) Priekšsēdētājas kundze! Vairāk kā divu gadu novērojumi mums atklājuši pakāpenisku demokrātijas, vārda brīvības, pulcēšanās brīvības un reliģiskās brīvības samazināšanos minētajās valstīs. Vēlēšanu rezultāti šajās valstīs to skaidri apliecina.
Totalitāri režīmi nerodas vienā naktī. Par spīti nepārprotamajiem signāliem, Eiropas Savienība nav ieņēmusi skaidru nostāju cilvēktiesību ievērošanas pusē. Diemžēl mēs esam vieni no pēdējiem, kas pieņem kopīgo nostāju.
Kāpēc mēs izveidojām Vidusjūras reģiona valstu savienību Francijas prezidentūras laikā? Vai mums trūka diplomātisko resursu sarunās par stabilitāti šajā pasaules daļā?
Eiropas Savienības valstis desmitiem gadu ir atbalstījušas šīs valstis, jo īpaši ar finansējumu. Tās pašas valstis tagad sāk domāt par to, kā iesaldēt banku kontus un atbalstīt šo valdību opozīciju. Vai tā nav zināma liekulība? Situācija Vidusjūras reģionā mums ir mācību stunda nespējā ievērot cilvēktiesības. Piemēram, reliģijas brīvība netiek ievērota un var kļūt par radikāļu un teroristu ieroci, iezīmējot totalitāra režīma sākumu.
Es to saku tādēļ, ka ir daudzas citas valstis, kurām ir līdzīgas iezīmes.
Ernst Strasser
(DE) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton! Debatēm šajā Parlamentā, kurām jūs sekojat ar interesi, ir viena jo sevišķi kopīga iezīme, un tā ir prasība jums, baronese Ashton. Paceliet savu balsi! Virzieties uz priekšu, esiet mazliet drošāka un arī skaļāka! Aizstāviet tos, kas modernā civilizētā sabiedrībā atbalsta demokrātiju, vārda un preses brīvību!
Tunisija, Ēģipte un, iespējams, dažas citas valstis ir gatavas smagām pārmaiņām. Tām nepieciešams mūsu atbalsts un tādēļ nav pareizi jūsu galvenajam pārstāvim šajā valstī teikt, ka nav nepieciešamas pārmaiņas stratēģijai. Gluži otrādi, mums vajadzīga Vidusjūras reģiona stratēģija un, iespējams, Tuvo Austrumu stratēģija vai vajadzīgs pārdomāt līdzāspastāvēšanu Vidusjūras krastos, un, protams, galvenā prioritāte un ļoti steidzami darāmais ir adaptācija, gatavošanās un atbalsts vēlēšanām.
Nevajadzētu palikt nepamanītam ES galvenā pārstāvja šajā valstī paziņojumam, ka pārejas valdība Tunisijā tagad cenšas noslēgt četrus starptautiskus līgumus cilvēktiesību aizsardzībai, ka visi politiskie ieslodzītie ir atbrīvoti, disidenti ir atgriezušies un tiek gatavotas un vadītas demokrātiskas vēlēšanas. Mums jāatbalsta šis process, un Parlaments vēlas dzirdēt jūs spēcīgāk runājam par šo jautājumu.
Marco Scurria
(IT) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton, dāmas un kungi! Šai krīzei jādod mums stimuls noskaidrot, vai Eiropas Savienība patiešām vēlas darboties ārpolitikā.
Ārpolitika ir nopietna lieta - tai vajadzīgas stratēģijas, stingri mērķi un skaidras alianses. Mēs nevaram turpināt ceļot pa pasauli, draudzīgi uzsitot visiem uz pleca un izliekoties, ka viss vienmēr notiek labi. Ēģiptē pirms dažām nedēļām notika vēlēšanas, un mēs negatavojāmies cīņai, jo sapratām, ka tur bija diktatūra, kas visus mūs muļķoja. Tagad, kad miljoniem cilvēku ir izgājuši ielās, mēs visi runājam par demokrātiju un cilvēktiesībām. Tas ir tas, ko mēs vēlamies, un mēs centīsimies nodrošināt, ka tas īstenojas, bet mums vajadzētu būt uzmanīgiem, sekojot pūlim. Es atceros, kad Irānas tauta cēlās, lai atbrīvotos no šaha, un mēs zinām, kā tas beidzās - ar režīmu, kurā pat pašlaik aizvien tiek pakārti dučiem cilvēku.
Es ceru, piemēram, ka Ēģiptes valdība spēs noturēt ekstrēmistus bezizejā un tai būs stabilizējoša nozīme Izraēlas-Palestīnas krīzē. Baronese Ashton, šajā pasaules daļā nenoliedzami vajag vairāk demokrātijas, kā arī vairāk Eiropas politikas.
Miroslav Mikolášik
(SK) Priekšsēdētājas kundze! Mēs esam aculiecinieki milzīgai spriedzei un konfliktam starp valdību un pilsonisko sabiedrību Tunisijā un Ēģiptē, kas nenoliedzami ir radušies nopietnu, ilgstošu ekonomikas un sabiedrības problēmu dēļ, kuras ignorēja valstu valdības.
Fiziskā vardarbība sadursmju laikā labākajā gadījumā ir nožēlojama un tikai apstiprina steidzamo vajadzību pēc ārēja atbalsta mierīgai pārejai uz demokrātiju. Eiropas Savienībai tāpēc vajadzētu būt gatavai virzīt visus tās resursus uz tiesiskas valsts un cilvēktiesību, tostarp reliģisko tiesību, stiprināšanu šajās valstīs. Mēs nevēlamies, lai pie varas nāk netoleranti un kareivīgi islāmisti.
Labu kaimiņattiecību un reģiona drošības uzturēšanai ir nepieciešams pievērsties pasākumiem, kas paredzēti pilsoniskās sabiedrības stiprināšanai, stipras opozīcijas radīšanai un demokrātisku vēlēšanu nodrošināšanai, lai atturētu ekstrēmistiski radikālas grupas no varas uzurpēšanas.
Ioan Mircea Paşcu
Priekšsēdētājas kundze! Pats fakts, ka mēs diskutējam par Tunisiju - mūsu sākotnējo tematu - laikā, kad Ēģipte ir sasniegusi viskarstāko punktu, liecina par to, cik tālu mēs atpaliekam no realitātes pat tad, ja mūsu debašu nosaukumu var viegli mainīt.
Mūsu publiskās reakcijas ir bijušas biklas, bažīgas un liekulīgi aicinošas uz ierobežojumiem un dialogu revolūciju vidū, parādot praktiskā saprāta trūkumu. Pat gaidas, ka revolūcijas novedīs pie sabiedrībām, kas balstās uz mūsu vērtību kopumu, ignorē kultūras un reliģiskās atšķirības, kas šķir šīs sabiedrības no mūsējās.
Kā tad reaģēt? Pirmkārt, mums vajadzētu saprast, ka tas ir uzdevums, kas prasa kopīgu koordinētu atbildi, nevis sacensības par to, kurš pirmais izrādīs vislielāko līdzjūtību. Baronese Ashton, jūsu vārdiem būs vajadzīgā autoritāte klausītājos tikai tad, ja tos publiski pilnībā atbalstīs visa Padome.
Otrkārt, mums vajadzētu sākt domāt par šo revolucionāro kustību gala rezultātiem. Kādi režīmi radīsies? Un, visbeidzot, mums vajadzētu cienīt to tiesības lemt pašiem par sevi.
Ivo Vajgl
(SL) Priekšsēdētājas kundze! Kad beigsies revolūcija, kas pašlaik notiek Kairas ielās, Ēģiptes tauta izvēlēsies politisko sistēmu un savus vadītājus. Pastāv iespēja, ka tur būs arī tie, kas atbalstīs prezidentu Mubarak par to pozitīvo nozīmi, kas viņam bija, uzturot zināmu stabilitāti Tuvajos Austrumos. Tomēr tas nav tas, ko tieši tagad vēlos teikt.
Notikumi Tunisijā un Ēģiptē atklāj izšķirošo nozīmi, kas piemīt Eiropas Savienībai Vidusjūras reģionā un visos reģionos, uz kuriem attiecas mūsu kaimiņattiecību politika. Mums jāreformē Eiropas kaimiņattiecību politika, mums vajadzīga dinamiska stratēģija, kas atrisinās iesāktos notikumus Baltkrievijā, Osetijā, Abhāzijā, Kalnu Karabahā, Piedņeprā, Kiprā, Palestīnā un Rietumsahārā. Mums vajadzīga stratēģija bijušajām Padomju Savienības republikām Vidusāzijā un Aizkaukāzā. Tās arī aizslaucīs demokratizācijas vējš; nav jābūt gaišreģim, lai redzētu to tuvojamies. Jūs gaida daudz darba, baronese Ashton! Esiet mērķtiecīga, un mēs jūs atbalstīsim!
Malika Benarab-Attou
(FR) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton! Kļūdaini atbalstot diktatoriskos režīmus Vidusjūras dienvidu piekrastē, domājams, kā aizsargvalni pret islāma fundamentālismu, mums tagad jārisina problēma, ko izraisījuši šie vēsturiskie notikumi.
Eiropai jāpārskata tās spēkā esošā politika attiecībā uz autoritārajiem režīmiem un diktatūrām. Prezidentam Mubarak tagad jāatkāpjas. Mums tas nozīmē atbalstu demokrātijām un demokrātiskajiem procesiem, kurus izvēlējušās šo valstu tautas, nevis vienkāršu sava skatījuma uzspiešanu. Ieklausīsimies viņu balsīs, būsim pazemīgi, nejauksim sekulārismu un drošību. Pārmaiņas šajās valstīs jau notiek. Mūsu finanšu instrumenti jāpielāgo, lai nodrošinātu drošu atbalstu demokrātijas aizstāvjiem...
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju)
Marisa Matias
(PT) Priekšsēdētājas kundze! Es domāju, ka šīs divas valstis un citas valstis šajā reģionā parāda, kā vairākkārt pēdējos gados Eiropas vadītāji spējuši vairāk būt darījumu, nevis demokrātijas un vairāk diktatoru, nevis nabadzīgo pusē.
Es atklāti bažījos par pašreizējo situāciju Ēģiptē un par šodienas notikumiem, tādēļ uzskatu, ka mēs nedrīkstam parādīt mieru, bet drīzāk solidaritāti. Mums jāizrāda solidaritāte ar miljoniem ēģiptiešu Kairā un visā valstī, kam ir apnicis bads, apspiestība un bezdarbs. Tādēļ mums jāsaka, ka mums jāstāv plecu pie pleca ar šiem cilvēkiem pēc prezidenta Mubarak runas šodien, kam seko režīma suņu palaišana un ceļa atbrīvošana vardarbībai. Mēs nedrīkstam atļaut radīt baiļu stratēģiju, kas liktu šiem cilvēkiem doties mājās.
Ja mēs būtu dzirdējuši šos ierosinājumus pirms 36 gadiem Portugālē, mēs būtu devušies mājās. Labi, ka mēs negājām mājās, jo tas nozīmē, ka mums bija demokrātiska revolūcija.
Jaroslav Paška
(SK) Augstā pārstāves kundze! Eiropas Ārlietu dienestam ir liels skaits darbinieku, speciālistu un analītiķu. Tādējādi mūsu ekspertiem vajadzēja spēt profesionāli novērtēt sociālās sacelšanās gan Tunisijā, gan Ēģiptē un ieteikt jums piemērotus pasākumus, ar kuriem Eiropa palīdzēs šo valstu iedzīvotājiem pārvarēt problēmas, kas saistītas ar nevēlamiem politiskajiem līderiem. Strausa politika, kuru mēs līdz šim esam parādījuši attiecībā uz civilajiem nemieriem Āfrikas valstīs, tomēr rada šaubas par mūsu ārlietu dienestu spēju rīkoties.
Eiropas Savienības Augstā pārstāve, ja turpmāk būs kavēšanās ar profesionālas reakcijas gatavošanu uz pašreizējiem notikumiem Tunisijā un Ēģiptē, mūsu nodokļu maksātāji varēs pamatoti interesēties, kāpēc viņi maksā tik milzīgas summas dažādiem birokrātiem ES ārlietu dienestā, ja tie nespēj jums sagatavot tūlītēju un profesionālu reakciju uz vētrainajiem notikumiem Eiropā.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētājas kundze, baronese Ashton! Optimisti uzskata, ka revolucionārie notikumi Tunisijā un Ēģiptē varētu kalpot par sākumu kaut kam līdzīgam arābu nāciju pavasarim - līdzīgiem notikumiem, kādus mēs, piemēram, redzējām Austrumeiropā 1989. gadā. Kā eiropiešiem mums, protams, vienmēr vajadzētu būt brīvības un demokrātijas pusē, un mēs ļoti priecātos, ja tas tā būtu. Tomēr mums nevajadzētu aizmirst, ka mēs, eiropieši, un rietumi kopumā zināmā mērā arī esam noslēguši līgumsaistības ar visnepatīkamākajām un brutālākajām diktatūrām arābu pasaulē.
Mums nevajadzētu lolot ilūzijas. Lai gan Facebook, internets un Twitter ir mūsdienīgi revolūcijas virzīšanas līdzekļi, tie neaizstāj demokrātiskās struktūras un tiesiskumu, kam jābūt revolūciju pamatā, lai notiktu pāreja uz demokrātisku sistēmu. Tas, ko mēs, eiropieši, varam darīt, un tas, kas mums jādara, ir skaidri jāpauž mūsu nostāja un jāpalīdz būvēt šīs demokrātiskās sistēmas, lai galu galā spētu ieviest šajos reģionos tiesisku varu, kā arī brīvā tirgus ekonomiku, kas nepieciešama demokrātijai.
Catherine Ashton
Komisijas priekšsēdētāja vietniece/ Eiropas Savienības Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos. - Priekšsēdētājas kundze! Ļaujiet man sākumā skaidri pateikt. Es nepieņemu principu, ka Eiropa ir bijusi lēna vai nokavējusi. Mēs pirmie nācām klajā ar paziņojumiem gan par Tunisiju, gan par Ēģipti. Mēs sākām runāt par Tunisiju 10. janvārī, un es nācu klajā ar paziņojumu par Ēģipti pagājušajā nedēļā. Mēs bijām priekšā visiem. Tās nav sacensības un ātruma sacīkstes, bet es nepieņemu šādu kritiku.
Es nepieņemu arī to, ka mēs esam rīkojušies lēni. Mēs ik stundu esam sazinājušies ar cilvēkiem Tunisijā un Ēģiptē, ar mūsu delegācijām, kurām es apliecinu cieņu par to, kas tām bija jādara pāris pēdējās nedēļās, un esam bijuši arī tiešā kontaktā ar valdību un dienestiem. Jūs būsiet informēti arī par citiem jautājumiem, kurus mēs esam risinājuši šajā laikā, tādēļ es nepieņemu, ka mēs būtu bijuši pārāk klusi. Es nepieņemu arī to, ka mēs neesam darījuši pietiekami daudz.
Es pieņemu, ka mēs varam darīt vairāk. Vai jūs iedevāt man visus rīkus, kas man vajadzīgi ar Lisabonas līgumu? Droši vien nē. Vai jūs iedevāt man visus nepieciešamos resursus? Droši vien nē, bet mēs darīsim visu iespējamo saistībā ar Ārējās darbības dienestu un man uzticētajiem pienākumiem. Es nepiederu tiem, kas publiski pauž savus personīgos uzskatus. Es runāju Eiropas Savienības vārdā. Es klausos jūsos, dalībvalstīs un Komisijā. Tādus pienākumus jūs noteicāt Lisabonas līgumā, un es tos pildīšu.
Tiem, kas nebija šeit agrāk, es atkārtoju, ka Tunisijas ārlietu ministrs šodien bija manā birojā savā pirmajā vizītē ārpus Tunisijas Eiropas Savienībā, jo es uzaicināju viņu, un tāpēc, ka viņš zina, cik svarīgi mēs esam -ne tikai šodien, bet arī nākamajā nedēļā, nākamajā mēnesī un nākamajā gadā. Runājot ar viņu, es runāju Eiropas vārdā. Viņš zina, ka manu teikto atbalstīs 27 valstis, cerams, ar Eiropas Parlamenta un arī ar Komisijas atbalstu.
Tas šiem cilvēkiem kaut ko nozīmē. Tas kaut ko nozīmē, ja tad, kad mēs runājam, ir viens vēstījums, kas nepavisam nenozīmē - kā cilvēki saka - vienu balsi. Tas ir tas pats vēstījums, vai to saka Vācijas kanclere, Lielbritānijas premjerministrs, citas Eiropas Savienības valsts prezidents, jebkurš no 27. Mēs sakām vienu un to pašu. Tādēļ ārlietu ministru sanāksme pirmdien, secinājumi, kurus viņi izdarīja, un preses konferences, kuras viņi sniedza par visiem jautājumiem, ko mēs risinām savās kaimiņvalstīs un ārpus tām, ir tik nozīmīgi cilvēkiem tur. Mēs nedrīkstam izlaist to no redzesloka visā, ko mēs darām.
Esmu vienisprātis ar jums, ka mums jābūt aktīvākiem šajās valstīs, lai darītu vairāk, un es pilnībā piekrītu, ka mums jāpārskata kaimiņattiecību politika. Esmu teikusi to ilgu laiku. Mums jābūt drošiem, ka mums ir diversificētāka pieeja, ka mēs pievēršamies katrai valstij un izstrādājam to, ko mēs vēlamies panākt kopā ar šīs valsts cilvēkiem - jā, darīt vairāk ar pilsonisko sabiedrību, jā, pievērsties cilvēktiesībām un demokrātijai, jā, risināt mums kopīgās ārpolitikas jautājumus. Es piekrītu. Es cenšos to darīt. Ja jūs skatāties uz darbu, ko mēs esam veikuši pēdējos divos vai trijos mēnešos, jūs pamanīsiet kopēju tēmu manis teiktajā, kas ir bijusi nepieciešamība būt aktīvākiem mūsu kaimiņvalstīs. Tai vajadzētu būt mūsu galvenajai prioritātei pēc dienesta izveidošanas, un tai jābūt labākai, gudrākai un vairāk saistītai ar viņu vajadzībām.
Es nevaru uzņemties atbildību par to, kas notika pirms manis, bet es varu atbildēt par šī mantojuma pārvēršanu nākotnes stratēģijā, par kuru jūs varat būt tikpat lepni, kā es. Tā sākas ar to, ko mēs darām tagad, un to, cik mēs spēsim uzņemties atbildību un virzīties uz priekšu.
Es nenovērtēju par zemu situācijas sarežģītību un tās virzības ātrumu. Esmu vienisprātis ar tiem, kas arī ir norādījuši, ka demokrātija nav acumirklis laikā. Tas ir process. Jūs veidojat demokrātiju un izvirzāt tās organizācijas, kas var strādāt ar cilvēkiem, lai palīdzētu viņiem saprast viņu demokrātiskās tiesības, ko demokrātija var nozīmēt un ko tā var darīt - pārveidot sabiedrību. Mēs izmantojam šo vārdu Padomes secinājumos noteikta iemesla dēļ, jo es ticu pārveidošanai ne tikai šodien un rīt, bet ilgtermiņā. Tas ir Eiropas piedāvājums. Tas ir Eiropas piedāvājums mūsu kaimiņiem, kuri kļuva par mūsu partneriem, un tās dalībvalstīm. Tā atnesa pārveidošanu, kas ilgs paaudzēm. Tas ir tas, ko mēs darām. Mēs nenodarbojamies ar seklām reakcijām un atbildēm. Mēs strādājam ar to, ko mēs dodam cilvēkiem uz mūžu, viņu bērnu mūžam un vēl ilgāk.
Un, protams, visā tajā es neesmu aizmirsusi visus citus jautājumus. Es vēroju notiekošo Jordānijā. Esmu tur izveidojusi kontaktus. Es, protams, esmu iesaistījusies Irānā notiekošajā. Nedēļas nogali pirms divām nedēļām es pavadīju sarunās ar irāņiem, un no visiem manis veiktajiem paziņojumiem, no visiem jautājumiem, ko esam izvirzījuši, jūs zināt, cik dedzīgi es aizstāvu cilvēktiesības Irānā.
Es noteikti neesmu aizmirsusi Tuvo Austrumu miera procesu. Es vakar runāju ar George Mitchell. Rīt mēs tiksimies ar premjerministru Fayyad. Mēs strādājam ar Kvartetu. Viņi tiekas sestdien Minhenes Drošības konferencē, kur es šajā reizē vadīšu Kvartetu.
Es neesmu aizmirsusi nevienu citu jautājumu. Es neesmu aizmirsusi arī Albāniju, uz kurieni šonedēļ manā vārdā dosies Miroslav Lajčák, lai turpinātu dialogu. Mēs neaizmirstam neko, kas jārisina, nedz arī jautājumus, par kuriem mēs debatēsim šajā Parlamentā šovakar.
Un es neesmu atbildīga par Tonija Blēra teikto. Es varu runāt tajā pašā valodā, es varu nākt no tās pašas politiskās partijas, bet es neesmu un arī nebūšu atbildīga par viņu.
Nākamajā nedēļā es došos uz Drošības padomi, arī jūsu vārdā. Drošības padomē mums atkal ir iespēja parādīt, ko Eiropas Savienība var piedāvāt šiem cilvēkiem šodien un rīt. Ir patiesi svarīgi, ka es saņemu jūsu atbalstu to darīt - ne klusi, es varu būt ļoti skaļa - bet atbilstoši kohēzijai, ar virzību, ar mērķi, ar stratēģiju un plānu, lai tad, kad Tunisijas ārlietu ministrs ierodas manā birojā, es varu sniegt viņam plānu. Es nesaku: "Priecājos jūs redzēt, nāciet un parunājiet ar mani TV kameru priekšā piecas minūtes.” Nē. Es sacīju viņam, ka mēs sēdēsim stundu un izskatīsim plānu attiecībā uz to, ko mēs domājam, ka varam viņam piedāvāt. Cik daudz naudas? Ko es varu darīt? Kas man jāmaina? Kādi instrumenti mums jāsaliek kopā? Cik elastīguma man tagad ir? Cik daudz man jāiegūst? Ko jums vajag no mums, Eiropas Investīciju bankas, Āfrikas Savienības Bankas, Amerikas Savienotajām Valstīm, citiem jūsu partneriem? Kā mēs veidosim plānu?
Tad es tikos ar Jemenas ārlietu ministru, un mēs darījām to pašu - kā valstu grupa, kas ir Jemenas draugi, veido jaunu attīstības fondu? Vai mēs darām to ar arābu valstīm, ar kurām es esmu runājusi? Ko mēs darām?
Manuprāt, tā Eiropai vajadzētu strādāt, un to es daru katru dienu jūsu vārdā un turpināšu to darīt.
Tagad es ceru, ka varēšu drīz atstāt šīs debates un lūgt otru komisāru stāties manā vietā. Es atvainojos par to, bet notikumi Ēģiptē, kā jūs pareizi teicāt, attīstās, un es varu arī izstāstīt jums, ko mēs arī darījām, kamēr šeit runājām. Mēs esam nosūtījuši ziņojumus, esam runājuši ar ārlietu ministra vietnieku manā vārdā. Ziņojumi tagad ir nosūtīti tieši. Drošības spēkiem jāiejaucas nekavējoties, lai apturētu vardarbības eskalāciju. Šis ziņojums tika nosūtīts no manis, kamēr es arī sēdēju šeit, runājot ar jums. Viņiem jāuzņemas atbildība, valdība ir atbildīga par armijas palīdzību cilvēkiem un tai jāpārliecinās, ka iedzīvotāji tagad tiek aizsargāti. Ātrās palīdzības automašīnām jāatļauj iebraukt laukumā un izbraukt no tā, jo mēs saņemam informāciju, ka tām neļauj iebraukt. Es runāšu ar prezidenta vietnieku Suleiman, tiklīdz es atstāšu šo sēžu zāli. Tiek izteikts aicinājums, un tādēļ jums jāatvaino mani un jāļauj man iet.
Pašlaik notiek sanāksme, kur tiek mēģināts izstrādāt ceļvedi ar opozīciju, tagad Eiropas vadītāji ir aizņemti, mūsu vārdā runājot ar citiem vadītājiem reģionā un cenšoties pierunāt viņus arī nākt klajā ar aicinājumiem. Tam jābūt tādam tālruņu kokam, kādu jūs agrāk neesat redzējuši, vadītājiem runājot ar vadītājiem, nododot ziņojumus Ēģiptei. Kamēr tas viss notiek, manā birojā notiek krīzes sanāksme, lai precīzi izstrādātu rīcības plānu, lai kāds būtu iznākums.
Tā es esmu rīkojusies katru dienu, kopš sākās krīze, ar to, kas notika Albānijā, kas notika Baltkrievijā, ko mēs darījām Sudānā, kur mūsu īpašais pārstāvis vadīja darba grupu un kur Véronique De Keyser, pati atrodoties tur, redzēja, ko Eiropa dara.
To mēs darām. Vai mēs varētu darīt vairāk? Protams. Vai es vēlos, kaut es varētu strādāt par četriem? Jā. Vai es domāju, ka rīki ir pareizie? Nē. Vai es domāju, ka mēs esam panākuši progresu? Jā. Vai es domāju, ka mēs varam darīt daudz vairāk? Protams.
Ja jūs vēlaties, lai es tikai parādos un esmu redzama kopā ar visiem, es to nedarīšu. Es jums pateikšu, kam, manuprāt, Eiropa tika radīta - demokrātiju un cilvēktiesības likt pamatā ikvienai darbībai, ko mēs veicam, un atbalstīt Ēģiptes un Tunisijas tautas šodien.
(Aplausi)
Priekšsēdētāja
Es esmu saņēmusi sešus rezolūciju priekšlikumus, kas iesniegti saskaņā ar Reglamenta 110. panta 2. punktu.
Debates tiek slēgtas.
Balsošana par rezolūciju priekšlikumiem par Tunisiju notiks ceturtdien.
Balsošana par rezolūciju priekšlikumiem par Ēģipti notiks februāra II daļas sesijā.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Sergio Berlato
Dažu pēdējo dienu laikā situācija Tunisijā un citās Vidusjūras dienvidu piekrastes valstīs ir sasniegusi kritisku stāvokli. Dzīvību ir zaudējuši dučiem cilvēku, kuri iesaistījušies vardarbīgās demonstrācijās pret augstajām dzīvošanas izmaksām un brīvā tirgus trūkumu. Es vēlos izmantot iespēju, lai atgādinātu, ka 1995. gadā Barselonā ES uzsāka partnerības programmu ar Vidusjūras reģiona valstīm, kuras mērķis bija ekonomiskā, politiskā, militārā un sociālā sadarbība. Tomēr šobrīd šie mērķi ne tuvu nav sasniegti. Dramatiskā situācija Tunisijā parāda neatliekamo vajadzību pēc Eiropas skatījuma uz Vidusjūras reģionu vai, patiesi, dienvidu piekrastes valstu iesaistīšanas šobrīd spēkā esošajās partnerības un kaimiņattiecību politikās. Situācija Ēģiptē dažās pēdējās stundās ir vēl vairāk pasliktinājusies. Tiek ziņots par vairākiem ievainotiem un nogalinātiem cilvēkiem sadursmēs, kas notiek valstī starp policiju un cilvēkiem, kuri piedalās demonstrācijās pret prezidenta Mubarak valdību. Es uzskatu, ka šo valstu interesēs un jo īpaši Eiropas interesēs mums jāatbalsta ekonomikas un sociālās reformas, kas spēj atbilst lielākās iedzīvotāju daļas centieniem un kurām vajadzētu atnest mieru un pakāpenisku dzīves apstākļu uzlabošanos Ziemeļāfrikas valstīs.
Richard Falbr
Eiropas Savienība 1995. gadā izvirzīja vērienīgu mērķi radīt mieru, stabilitāti un labklājību Vidusjūras reģionā. Vidusjūras valstis ieguva finansējumu ar noteikumu, ka tās uzņemsies vajadzīgās ekonomikas un politiskās reformas. Tomēr nekas tāds nenotika. Vairumā gadījumu ES centienus palīdzēt tās dienvidu kaimiņiem drīzāk vadīja bailes, ka pie varas varētu nākt islāma radikāļi, tādējādi apdraudot reģiona stabilitāti. Vēsture liecina, ka atbalsts autoritārajiem režīmiem neatmaksājas. Tas neatmaksājās Amerikas Savienotajām Valstīm un Centrālamerikai, un tas neatmaksājas arī ES. Daži kritiķi mūs pamatoti sauc par liekuļiem. Mēs runājam par cilvēktiesībām, par nepieciešamību pēc sociālā dialoga un par ekonomisko attīstību, un tomēr gadu desmitiem mēs esam ignorējuši faktu, ka Tunisiju un citas Ziemeļāfrikas valstis ir vadījuši nežēlīgi un nedemokrātiski režīmi. Jāsaka, ka tā ir dramatiska neveiksme tiem, kas veicināja šādu politiku. ES pārstāvju mulsinošais aicinājums H. Mubarak rīkot demokrātiskas vēlēšanas ir tikai skumjš neveiksmīgās politikas iznākums.
Ilda Figueiredo
Sašutuma vilnis Āfrikas valstīs un jo īpaši Tunisijas un Ēģiptes tautu cīņas pieprasa mūsu vislielāko uzmanību un solidaritāti. Konkrēti Ēģiptes gadījumā, kuras tauta turpina cīnīties par savām sociālajām un darba tiesībām, par sociālo taisnīgumu, par demokrātiju un brīvību, mēs dedzīgi nosodām apspiešanu, kas saskaņā ar prezidenta Mubarak valdības pavēlēm tika un tiek vērsta pret strādniekiem un cilvēkiem, kuri cīnās, un mēs godinām gandrīz 100 Ēģiptes iedzīvotājus, kurus nogalinājusi valsts vardarbība.
Tāpat kā Tunisijā un vairākās citās arābu pasaules un Āfrikas valstīs, situācija Ēģiptē ir nesaraujami saistīta ar kapitālisma krīzes padziļināšanos un vardarbīgo sociālo ofensīvu, kas to raksturo, ne mazāk ņemot vērā aizvien ātrāko bezdarba pieaugumu, kas ietekmē jaunos cilvēkus, un aizvien ātrāko pārtikas cenu pieaugumu.
Pēdējie notikumi Ēģiptē un plašā sociālā kustība, kas raksturo tos, ir nesaraujami saistīta arī ar strādniekus pārstāvošo un citu progresīvo tautas kustību organizāciju drosmi, neatlaidību un apņēmību, kuras uzņēmušās svarīgas darbības gadiem ilgajā cīņā un ļoti grūtos apstākļos. Mēs turpinām diskutēt par politisku risinājumu, kas meklējams stingrā cieņā pret suverēnu Ēģiptes tautas gribu, ir brīvs no jebkādas ārējas iejaukšanās, manipulācijas vai spiediena.
Filip Kaczmarek
rakstiski. - (PL) Pašreizējie notikumi Tunisijā un Ēģiptē var kalpot par atslēgu visa reģiona nākotnei. Šī reģiona sabiedrībām ļoti ilgu laiku nav bijusi iespēja atklāti paust savas mērķus, sapņus vai bailes. Mēs vēl nezinām, kāds būs notikumu iznākums Ziemeļāfrikā. Mums noteikti vajadzētu censties palielināt ietekmi uz situācijas attīstību. Galu galā šie notikumi risinās valstīs, kuras ir mūsu tiešie kaimiņi. Eiropa faktiski bijusi diezgan iesaistīta reģionā, par kuru mēs diskutējam. Mēs ilgu laiku esam zinājuši, ka vietējās valdības ne vienmēr ir attaisnojušas savu sabiedrību gaidas. Protestus izraisīja problēmas, kas visbiežāk izraisīja sociālo neapmierinātību - nabadzība, izmisums un valdību augstprātība. Es neticu, ka Tunisija un Ēģipte sapņo par tādu demokrātiju, kā to saprot rietumos. Šie cilvēki vienkārši sapņo par labāku dzīvi, un labāka dzīve ne vienmēr nozīmē demokrātiju. Vai viņi ir pelnījuši labāku dzīvi? Jā, pavisam noteikti. Ikvienam ir tiesības uz labāku dzīvi un tiesības uz cilvēka cieņas respektēšanu, uz brīvību un attīstību. Lai viņu cerības piepildās ātri un bez asinsizliešanas! Liels paldies!
Kelam, Tunne
rakstiski. - Pirmais secinājums no lielajām pārmaiņām Tunisijā, Ēģiptē un citur ir tāds, ka demokrātiskā pasaule absolūti nebija tām gatava. ES, kā arī ASV tika pārsteigtas nesagatavotas, un tām vēl ir jāimprovizē reaģēšana un pielāgošanās šiem revolucionārajiem notikumiem.
Tas pats notika pirms 20 gadiem, kad sabruka Padomju Savienība. Izrādījās, ka tūkstošiem sovjetologu savās analīzēs bija palaiduši garām slēpto ievērojamo spēku, kurš beigās atspējoja padomju diktatūru - paverdzināto cilvēku vēlmi pēc brīvības.
Šī brīža situācija ir parādījusi nenobriedušās Eiropas kopējās ārpolitikas raksturīgo vājumu. Tā ir atklājusi hronisko krīzi vērtībām, uz kurām oficiāli balstās ES. Reālpolitikā šīs vērtības sistemātiski ir tikušas atstātas novārtā vai nepietiekami novērtētas par labu stabilitātei vai pragmatiskām tuvredzīgām attiecībām.
Šis ir brīdis, lai saprastu, ka novēršanās no brīvības apspiešanas, attaisnojot to ar stabilitātes sargāšanu un ekonomiskām interesēm, noteikti novedīs pie postošām politiskajām kļūdām. Tikai patiesa demokrātija var nodrošināt ilgtermiņa stabilitāti. Paļaušanās uz autokrātiskiem režīmiem nozīmē palielināt pašapmāna burbuli, kas agrāk vai vēlāk pārplīsīs, radot smagus morālus zaudējumus to demokrātiskajiem partneriem.
Krzysztof Lisek
Eksperti uzskata, ka nemieri Tunisijā ir radījuši domino efektu. Ļoti iespējams, ka nākamā valsts reģionā, kas piedzīvos pārmaiņas pēc Tunisijas un Ēģiptes, būs Jemena. Lībija, Alžīrija, Jordānija, Sīrija un Maroka arī ir minētas. Globalizācija un to pavadošā brīvā informācijas plūsma atver acis šo režīmu iedzīvotājiem. Viņi vēlas pārmaiņas, pieklājīgu dzīvi mūsdienīgā, demokrātiskā valstī un tiesību aktus, kurus pieņem saskaņā ar pārredzamiem principiem. Šādā situācijā ES vajadzētu veicināt šīs vērtības un darīt visu, ko tā var, lai nodrošinātu, ka arābu valstis izvairās no pilsoņu kara vai ekstrēmistu nākšanas pie varas. Es vēlos uzsvērt, ka mūsu atbalstam jāaprobežojas ar politiskiem pasākumiem un tas nedrīkst ietvert militāru darbību. Kā ES mums vajadzētu atbalstīt arābu valstis mierīgā reformu īstenošanā. Ir skaidra nepieciešamība pēc dialoga gan ar draudzīgajām valdībām, gan ar opozīciju, tostarp islāmiskām kustībām. ES vairāk jābūt klāt reģionā un jāpārskata visa Eiropas kaimiņattiecību politika, kas dos iespēju efektīvāk veicināt demokrātiju ne tikai arābu valstīs, bet arī mūsu kaimiņvalstīs austrumos, piemēram, Baltkrievijā. Mums vajadzīgi efektīvi stratēģiskie plāni, kas ietver piemērotu ES finanšu palīdzību demokrātijas vecināšanai, pilsoniskajai sabiedrībai un cilvēktiesībām. Esmu pārliecināts, ka ES jārunā vienā balsī un jāpauž vienbalsīgs antidemokrātisko režīmu nosodījums.
Nuno Teixeira
Notikumi neskaitāmās arābu valstīs, jo īpaši Tunisijā un Ēģiptē, ir demonstrācijas, kas ieies vēsturē kā cilvēku atbrīvošanās no autoritāriem režīmiem, kas nerespektē demokrātiskas sabiedrības pamatlikumus: tiesiskuma varu un cilvēktiesību aizsardzību.
Es domāju, ka tagad būs svarīgi pārdomāt īstermiņa un ilgtermiņa stratēģijas Tunisijai un Ēģiptei ilgajā pārejas procesā uz demokrātiju, lai novērstu ekstrēmistu grupu nākšanu pie varas. Es atzinīgi vērtēju ES misiju Tunisijā, lai novērtētu tiesisko situāciju posmā pirms vēlēšanām un novērošanas misiju šīm vēlēšanām - tādi paši pasākumi jāveic arī Ēģiptē, tiklīdz tiks panākta stabilitāte.
Tomēr es uzskatu, ka ir ļoti svarīgi pārskatīt kaimiņattiecību politiku, kur mēs esam bijuši aculiecinieki tam, ka tā nesasniedz vienu no saviem mērķiem - demokrātijas un cilvēktiesību veicināšanu. Domāju, ka jābūt lielākai pieeju dažādībai Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumos, kam vajadzētu tieši ietekmēt pilsonisko sabiedrību. Dialogam ar Tunisiju, Ēģipti un to kaimiņvalstīm jāsasniedz mērķis garantēt demokrātisku stabilitāti. Lai panāktu to, jārada stratēģijas un jāpalielina nepieciešamajām sociāli ekonomiskajām un politiskajām reformām pieejamie resursi.
Traian Ungureanu
rakstiski. - Veicinot demokrātisko progresu arābu pasaulē, nedrīkst apdraudēt ES stratēģiskās intereses. Notikumi Tunisijā un Ēģiptē pierādīja, ka autokrātija nav risinājums. Tomēr vieni un tie paši notikumi negarantē demokrātisku iznākumu. Nesenā vēsture liecina, ka demokrātiskās revolūcijas var nolaupīt labi organizēts, karojošs islāms. Irānas 1979. gada revolūcija ir slavens piemērs par demokrātisku sacelšanos, kas kļuva autokrātiska. Mums jānosaka precīzs līdzsvars starp prezidenta Mubarak sociālo politiku un Ēģiptes stratēģisko līniju. Ēģipte ir elastīgs sabiedrotais, tas apvienoja spēkus, kas atbrīvoja Kuveitu un nodrošināja vairāk kā 30 miera gadus ar Izraēlu. Ēģiptē notiekošajā pastāv gan cerība, gan draudi. Demonstranti un viņu likumīgās prasības ir patiesa atklātu debašu nepieciešamības izpausme. Bet Ēģiptes sabiedrībā pastāv liels apspiedošas uzvedības, prakses un politikas potenciāls. Sieviešu apgraizīšana, publisku eksekūciju un spīdzināšanas atzīšana un islāma likumu strikta interpretācija ir plaši izplatīta. Kustība Musulmaņu brālība atklāti veicina šo darba kārtību un to atbalsta 20 % vēlētāju izvēles. Tagad jābūt uzmanīgiem, ja demokrātijai ir jābūt Ēģiptes nākotnei.
Antonio Masip Hidalgo
rakstiski. - (ES) Nestabilitāte Vidusjūras reģionā un Suecā piešķir lielāku jēgu mūs argumentiem par ogļu nozīmi.
Atbalstīsim ES ražotu enerģiju, kas ir drošs resurss.
Corina Creţu
Nemieri, kurus arābu pasaulē izraisīja jaunais Mohamed Bouazizi, kurš aizdedzināja sevi, nepavisam neatspoguļo jebkādus nepārprotamus reliģiskus vai ideoloģiskus elementus. Sociāli ekonomiskās prasības dabiski ir galvenās rūpes laikā, kad Ēģiptē pārtikas cenu pieaugums ir saasinājis grūtos apstākļus, kuros puse no valsts 80 miljoniem iedzīvotāju cīnās par izdzīvošanu, zem nabadzības robežas iztiekot ar diviem dolāriem dienā. Uzskatu, ka mūsu attieksmē pret notikumu attīstību arābu pasaulē jāņem vērā, no vienas puses, dabiskais atbalsts vēlmei pēc brīvības, bet no otras puses, mēs nevaram ignorēt draudus globālajai stabilitātei, kas var rasties, sabrūkot šim reģionam, kas kļūst aizvien neprognozējamāks, haotiskāks vai nonāk islāma ietekmē. Satraucošas pazīmes liecina, ka daudzi protestētāji nepavisam netiecas pēc rietumu demokrātijas modeļa - gluži pretēji. Es nevaru beigt uzstāšanos, nedomājot par Krievijas invāziju Gruzijā pirms diviem gadiem, kad pārsteigtā rietumu pasaule klusējot noskatījās un vienkārši ignorēja to. Atkal pie ES robežām notiek izšķiroši notikumi, pārsteidzot mūs nesagatavotus. Mēs atkal neiesaistāmies darbībā, lai gan šī darbība tieši ietekmē Eiropas stabilitāti daudzos aspektos.
John Attard-Montalto
rakstiski. - Jaunā Tunisijas premjerministra pirmā ārzemju vizīte bija Eiropas Savienībā. Baronese Catherine Ashton apsveica premjerministru, un augstu tika novērtēts tas, ka ES bija viņa pirmās ārzemju vizītes vieta. Izvēle pati par sevi ir svarīga, jo Tunisijas premjerministrs vēlējās dot skaidru vēstījumu par ceļu, kuru viņš vēlas savai valstij. ES iestājas par demokrātiju, tiesisku varu, cieņu pret cilvēktiesībām un pamatprincipiem. Tā iestājas par stabilitāti un drošību, šajā gadījumā Vidusjūras reģionā. Tunisija ir viena no Maltai tuvākajām Ziemeļāfrikas kaimiņvalstīm. Šajā pārejas periodā notiekošais ir svarīgs ne tikai manai valstij, bet arī reģionam. Ņemot vērā mēreno stāvokli, esmu optimistisks, ka Tunisijas ārpolitika turpināsies tajā pašā virzienā. Es arī ceru, ka tās iekšējā situācija uzlabosies. Ir svarīgi, lai ES ir redzama tās dažādajās palīdzības un attīstības programmās, kuras var piedāvāt Tunisijai. Valstis, kas pieņem demokrātiskas vērtības un veicina stabilitāti un drošību reģionā, jānovērtē to centienu dēļ. Tādēļ ir svarīgi, ka ES ilustrē šo atzinību gan redzami, gan taustāmi.
Rafał Trzaskowski
ANO vakar paziņoja, ka vairāk kā 200 cilvēki ir miruši nemieros, kas sekoja revolūcijai Tunisijā. Tā ir traģiskā puse notikumiem dienvidos, kas nāca kā pārsteigums. Tam vajadzētu likt ikvienam no mums pielikt visas pūles, lai panāktu gan šīs valsts, gan visa reģiona demokratizāciju, jo sevišķi tādēļ, ka vecā kārtība mūsu acu priekšā brūk arī Ēģiptē. Diemžēl nevar būt runas par to, ka Eiropas Savienība būs vienota. Nemānīsim sevi, ka jaunizveidotā ES diplomātija spēlēs vadošo lomu no sākuma, kad atsevišķām dalībvalstīm ir tik stipras konkrētās intereses. Tomēr Tunisijas gadījumā mūsu rīcībā, iespējams, ir mazāk iespaidīgi instrumenti, bet tie spēj dot ļoti taustāmus rezultātus. To skaitā ir ES kaimiņattiecību politika, kas pašlaik tiek pārskatīta un kura attiecīgi jāgroza, ņemot vērā šī brīža notikumus. Tie ietver arī iespēju nosūtīt ES novērošanas misiju, un iespējams, ka vairs nav neviena, kas būtu jāpārliecina par nepieciešamību to darīt. Eiropas Savienībai tagad jāpievērš sava uzmanība konkrētiem uzdevumiem.
Kristiina Ojuland
rakstiski. - Es pievienojos apbrīnam, kas tika izteikts debatēs par Tunisijas un Ēģiptes tautu drosmi, paužot savu neapmierinātību un vilšanos savos režīmos. Šobrīd nemieri ir sasnieguši punktu, no kura nav atpakaļceļa, un Eiropas Savienībai jādod ieguldījums pārejas procesā, kas ir aizsācies. Ir bijušas dažas piesardzīgas balsis, kas aicina saglabāt status quo, jo īpaši Ēģiptē, apgalvojot, ka režīma gāšana var novest pie pilsoņu kara, kas savukārt var nodot varu reliģiskajiem fundamentālistiem. Uzskatu, ka mūsu uzdevums nav paredzēt iespējamo notikumu attīstību šajās valstīs. Vēlos atgādināt jums, ka tad, kad austrumu bloks bija uz sabrukuma robežas, arī bija daži, kas labprāt nebūtu iesaistījušies, baidoties no nestabilitātes reģionā nākotnē. Neatkārtosim šo kļūdu un tā vietā palīdzēsim Tunisijas un Ēģiptes tautām likt pamatus īstai demokrātijai vislabākajā iespējamajā veidā. Esmu pārliecināta, ka islāms un demokrātija nav nesavienojami - demokrātiskajā Indonēzijā ir vislielākais musulmaņu iedzīvotāju skaits pasaulē.
