Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin perjantaina 15. toukokuuta 1998 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Muistopuhe
Puhemies
Arvoisat parlamentin jäsenet, täytän velvollisuuteni syvästi liikuttuneena ja kunnioitan kollegamme Francisco Lucas Piresin muistoa. Professori Lucas Pires, joka oli parlamenttimme jäsen Portugalin liittymisestä lähtien ja toimielimemme varapuhemies kahdesti, antoi säkenöivän älynsä ja sivistyneisyytensä Euroopan rakentamisen ihanteen tarpeisiin ja rikastutti parlamentin keskustelua tuomalla siihen historiallisen kokemuksen yhdestä Euroopan vanhimmista kansakunnista.
Antamansa esimerkin takia Francisco Lucas Pires, jonka viimeinen julkinen esiintyminen oli Euroopan unionin paviljongin vihkiminen maailmannäyttelyssä (Expo 98), jää mieliimme Euroopan kansalaisuuden oppi-isänä, maansa asioille voimakkaasti sitoutuneena miehenä, joka saattoi joka hetki ymmärtää ja puolustaa Euroopan rakentamisen välttämättömyyttä.
Unionimme lippu on hänen kunniakseen laskettu puolitankoon. Pyydän teiltä minuutin hiljaisuutta hänen muistokseen.
(Parlamentti vietti minuutin hiljaisuuden.)

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Perjantaina 15. toukokuuta pidetyn istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Rübig
Arvoisa puhemies, haluaisin vain kirjauttaa pöytäkirjaan, että Ranskan poliisi suojeli Euroopan parlamenttia erinomaisesti edellisellä Strasbourgin istuntoviikolla ja että se oli näkyvästi läsnä parlamentin lähistöllä.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, Air France -yhtiön työntekijät ovat jättäneet varoituksen ensi maanantaina alkavasta kahden viikon mittaisesta lakosta. Jos tämä lakko toteutuu, me Euroopan parlamentin jäsenet emme pääse tulemaan seuraavaan Strasbourgissa pidettävään täysistuntoon. Onko puhemies ryhtynyt jonkinlaisiin toimiin tämän varalta?

Puhemies
Herra Medina, ainoa toimi, johon voin ryhtyä - ja johon olen ryhtynyt - on muistuttaa jatkuvasti Ranskan viranomaisia asiasta - viime viikolla muistutin asiasta vastaavaa ministeriä - Strasbourgiin saapuvien liikennevälineiden valitettavasta tilanteesta. Lakkovaroituksen vuoksi käännyn luonnollisestikin hänen puoleensa uudelleen ja pyydän häntä ryhtymään tarvittaviin erityistoimiin.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, minäkin olen luonnollisesti iloinen siitä, että Ranskan poliisi suojelee meitä niin hyvin, mutta haluaisin vain kysyä herra Rübigiltä, eikö hänellä ole toista levyä ohjelmistossaan ja eikö hän voisi lakata pitkästyttämästä meitä tällä joutavalla asialla.
(Hälinää)

Banotti
Arvoisa puhemies, olen varma, että aiotte mainita siitä, ja olen varma, että kollegat yhtyvät tuntemaamme iloon Irlannissa molemmissa kansanäänestyksissämme annettuihin ratifiointeihin.
(Voimakkaita suosionosoituksia) Belfastin sopimus sai tyrmäävän voiton, kansanäänestyksen tulos Amsterdamin sopimuksesta oli hiukan vähemmän tyrmäävä mutta kuitenkin 60 %: n voitto, ja toivomme nyt, että Tanskassa saadaan samanlainen tulos muutaman päivän kuluttua.

Puhemies
Rouva Banotti, ilmaisitte asian paljon paremmin kuin itse olisin osannut tehdä.

Roth
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, viittaan työjärjestyksen liitteen V 1 artiklan 1 b kohtaan. Siinä on kyse tilintarkastustuomioistuimen kertomusten painamisesta ja jakamisesta. Muistelkaamme Amsterdamin sopimusta: siinä puhutaan erittäin paljon avoimuudesta. Olen kuitenkin viime päivinä kysellyt itseltäni, mikä on oikeastaan avoimuuden ja julkisuuden tila täällä meidän parlamentissamme! Ensinnäkin on ehdottomasti järjetöntä, että tilintarkastustuomioistuimen virallinen väliaikainen kertomus Euroopan parlamentin jäsenten kulukorvausten ja lisien maksamisesta on tietojemme mukaan jätetty puhemiehelle noin kuukausi sitten, että puhemiehistö sai sen 13. toukokuuta, että siitä ei ole kuitenkaan tiedotettu kaikille poliittisille ryhmille eivätkä parlamentin jäsenet ole saaneet tätä tärkeää asiakirjaa, vaan heidän on luettava sen yksityiskohdista lehdistä!
Minun on sanottava teille: minusta puhemies ja puhemiehistö ovat näin menetellessään käyttäytyneet todella vastuuttomasti, ja tämä menettely aiheuttaa meissä epäluottamusta heitä kohtaan.
(Herra Wijsenbeekin välihuomautuksia) Pyydämme kertomuksen välitöntä sisäistä ja ulkoista julkaisemista ja vaadimme tietoa siitä, onko muita kertomuksia tai onko tässä esimerkiksi liitettä.
Toiseksi on täysin - pitäkää nyt suunne kiinni, herra Wijsenbeek - mahdoton hyväksyä sellaista menettelyä, että Euroopan demokraattinen unioni EDU keskustelee ja päättää aiheesta, joka koskee jokaisen ryhmän jokaista jäsentä, suljettujen ovien takana sulkien ulkopuolelle meidän ryhmämme ja ARE-ryhmän. Ryhmämme pääsihteeri poistettiin tänä aamuna salista. Vaadimme sen vuoksi puhemieskonferenssin erityisistuntoa, koska ei voi olla niin, että tällaisia päätöksiä ja tällaisia keskusteluja, joiden vaikutus on niin laaja, että ne koskevat todella meitä kaikkia, tehdään ja käydään toimielimessä, jossa kaikki tämän parlamentin ryhmät eivät ole edustettuina!
(Suosionosoituksia) Kolmanneksi arvostelemme mitä kärkevimmin sitä, kuinka parlamentissa järjestelmällisesti viivytetään ja estetään tarvittavia ja jo kauan kaivattuja uudistuksia, uudistuksia, joita tarvitaan kovasti, jos Euroopan parlamentti haluaa olla uskottava, jos se vaatii hyväksyntää ja jos se haluaa vaatia itselleen lisää oikeuksia.
(Hälinää) Tilintarkastustuomioistuimen kertomus puuttuu juuri näihin epäkohtiin...
(Puhemies keskeyttää puhujan.)
Puhemies
Rouva Roth, kun artiklaa lainataan, se on ensin luettava. Teidän esille tuomanne artikla velvoittaa julkaisemaan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset sekä niihin liittyvät toimielinten vastaukset. Asiakirja, johon te viittaatte, sisältää vain alustavia huomautuksia eikä se ole kertomus. Sen vuoksi tämän parlamentin puhemiehistö, jolla toimivalta on, ei ole vielä julkistanut vastauksiaan.
Toiseksi, rouva Roth, kaikki poliittiset ryhmät ovat saaneet eilen kertomuksesta yhden kappaleen. Nämä alustavat huomautukset on toimitettu kaikille poliittisille ryhmille. Sen vuoksi luonnollisestikin, jos haluatte kertoa sen ryhmänne jäsenille, voitte tehdä sen siinä missä kuka tahansa muukin puheenjohtaja, se on teidän päätettävissänne. Asiaa ei ole salattu, se on teidän vallassanne. Se, mitä en voi tehdä, on levittää puhemiehistön tietämättä luottamuksellista asiakirjaa, jota sen on tarkasteltava. Varapuhemiesten on saatava asiakirja ensimmäisenä, ja he ovat sen ensimmäisenä saaneetkin. Lukekaa työjärjestystä. Ei sitä, minkä Vihreä ryhmä haluaa siitä lukea, vaan se, mitä työjärjestyksessä sanotaan. Jos haluatte muuttaa sitä, muuttakaa sitä asianmukaisin keinoin. Niin kauan kuin sitä ei muuteta, minä noudatan sitä.
Herra Brinkhorst, aiotteko esittää jonkin pöytäkirjaa koskevan huomautuksen?

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, reagoidakseni siihen, mitä juuri olitte sanomassa: ymmärrän, että puhemiehistö haluaisi keskustella tästä, mutta uskoakseni meillä on oikeus saada tietää pian, mitä on tekeillä. Lehdistö hyökkäilee jatkuvasti meitä vastaan Saksassa, Alankomaissa ja muissa maissa. Joten siitä näkökulmasta katsottuna toivon, että te edes jossain määrin ymmärtäisitte, että näistä asioista kannetaan huolta.

Puhemies
Ymmärrän, mistä puhutte, mutta minun on ennen muuta noudatettava työjärjestystä. Työjärjestyksen mukaisesti olen ensinnäkin antanut asiakirjan, joka ei ole lopullinen - toistan tämän vielä kerran - tarkasteltavaksi puhemiehistölle, jolla on toimivalta tutkia sitä, ja toiseksi kun tästä asiakirjasta on esitetty kysymyksiä, sen ovat tehneet kaikki poliittiset ryhmät. Näin ollen kertomus julkaistaan sitten kun se on lopullinen, ei nyt, kun se on vielä alustava. Kääntykää ryhmänne puheenjohtajan puoleen, joka antaa sen teille.
Herra Wijsenbeek pyytää minulta puheenvuoroa henkilökohtaista lausumaa varten. Mihin lausumaan viittaatte, herra Wijsenbeek?

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, viittaan 108 artiklaan henkilökohtaisista lausumista.
Kun täällä puhutaan nyt suusta, tiedämme kaikki, kuka aina avaa suunsa ja saattaa ahkerat ja rehelliset kollegansa epäilyksenalaisiksi, koska vihreät haluaisivat perustaa vaalikampanjansa näille epäilyksille, ja sen vuoksi avaan suuni.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Esityslista
Puhemies
Muistutan teitä siitä, että parlamentti päätti 12. toukokuuta pitämässään istunnossa, että herra Marset Camposin laatima tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0188/98) viidennen puiteohjelman täytäntöönpanosta yritysten, tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen osallistumista koskevien sääntöjen osalta lisätään tämän päivän esityslistan loppuun.
Siirrymme siis neuvoston ja komission julkilausumiin Cardiffin Eurooppa-neuvoston kokouksen valmistelusta, jonka jälkeen seuraa keskustelu. Annan ministeri Cookille puheenvuoron neuvoston puolesta.

De Melo
Arvoisa puhemies, näyttää siltä, että komission tiedonanto kiireellisistä ja tärkeistä poliittisista aiheista on poistettu esityslistalta. Haluaisin esittää kysymyksen. Indonesian viimeaikaisten tapahtumien takia on tärkeää, että täällä käsiteltäisiin kaikkien poliittisten vankien, erityisesti timorilaisten ja heidän poliittisen johtajansa Xanana Gusmãon, tilannetta. Kysynkin, arvoisa puhemies: onko tämä asia - ensimmäiseksi esityslistalle merkitty asia - poistettu vai siirretty johonkin sopivaan ajankohtaan?

Puhemies
Se on todellakin lykätty toiseen ajankohtaan, koska komissio haluaa nyt antaa julkilausumansa 15. ja 16. kesäkuuta Cardiffissa pidettävän Eurooppa-neuvoston valmistelua koskevasta kiireellisestä aiheesta. Mikäli siis ei ole muuta huomautettavaa, hyväksymme esityslistan muuttamisen ja siirrymme käsittelemään tätä kysymystä.

Cardiffin Eurooppa-neuvoston kokouksen valmistelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Cardiffissa 15. ja 16. kesäkuuta pidettävän Eurooppa-neuvoston kokouksen valmistelusta.
Herra De Melo pyytää puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten.

Cook
Arvoisa puhemies, saanen sanoa puheeni aluksi, että olen anteeksipyynnön velkaa, jos se, mitä minulla on sanottavana Cardiffista, ei ole yhtä mielenkiintoista eikä jännittävää kuin juuri kuulemienne työjärjestyspuheenvuorojen sisältö. Pidän etuoikeutena sitä, että voin kuunnella näin jännittävää ja selkeää mielipiteenvaihtoa. Se on kunnianosoitus maanosamme demokratian terveyttä kohtaan.
Olen täällä tänä iltapäivänä, koska jo kahden viikon kuluttua Eurooppa-neuvosto kokoontuu Cardiffissa. Tämä merkitsee puheenjohtajakautemme huippukohtaa. Olemme yrittäneet käyttää puheenjohtajakauttamme osoittaaksemme Britannian lähestymistavan Euroopan unionia kohtaan muuttuneen. Britannian hallitus oli valtaan tullessaan päättänyt näyttää, että Britannia oli nyt sitoutunut ja rakentava kumppani Euroopan unionissa. Uskon, että puheenjohtajuutemme on korostanut onnistumistamme tuon muutoksen aikaansaamisessa Britannian lähestymistavassa Eurooppaa kohtaan.
Kaksi tärkeimmistä tavoitteistamme oli saada laajentuminen hyvään alkuun ja saada talous- ja rahaliiton kolmas vaihe käyntiin. Molemmat noista tärkeimmistä tavoitteista on jo saavutettu. Luullakseni se herättää kysymyksen, onko meille jäljellä tarpeeksi tehtävää Cardiffissa, niin ettei puheenjohtajakautemme huippukokouksesta tule niiden saavutusten antikliimaksia, jotka jo ovat olleet puheenjohtajakautemme historiallisina virstanpylväinä. Minulla on ilo sanoa Euroopan parlamentille, että edessämme on täysi, kiireinen ja tärkeä esityslista Eurooppa-neuvostossa Cardiffissa. Huippukokouksen aikana tarkastelemme talousuudistusta, Agenda 2000 -ohjelmaa ja Eurooppa-hankkeen tulevaisuutta. Tutkimme myös joitakin tapoja, joiden avulla Euroopan unioni voi saada aikaan muutoksen alueilla, jotka vaikuttavat suoraan kansalaisiimme: rikollisuudessa ja ympäristössä. Toivotamme tuohon huippukokoukseen tervetulleeksi - ja tervetulleeksi viimeistä kertaa - myös presidentti Mandelan, joka liittyy eurooppalaisten valtionpäämiesten joukkoon lounaalle huippukokouksen toisena päivänä. Tapaamme hänet hänen omasta pyynnöstään, jotta hän voi ennen virasta poistumistaan sanoa hyvästit Euroopan johtajille, jotka ovat työskennelleet niin tiiviissä kumppanuudessa hänen Etelä-Afrikan johtonsa kanssa, jotta saavutettaisiin huomattavaa edistystä demokratiassa ja etnistä suvaitsevaisuutta, jota olemme todistaneet omassa sukupolvessamme.
Ennen kuin pääsemme neuvostossa siihen asti, meidän täytyy saada suoritettua monia asioita. Saanen aloittaa talousuudistusaiheesta. Aloittaessamme puheenjohtajakautemme olimme päättäneet pitää työpaikat tärkeimpänä aiheena ja tärkeässä etusija-asemassa koko puheenjohtajakautemme ajan. Cardiffissa saamme päätökseen suuren osan siitä työstä, jota olemme tehneet viimeisen viiden kuukauden aikana. Tarkastelemme edistystä, jota jäsenvaltiot ovat saavuttaneet yhteismarkkinoilla, ja sovimme tulevista toimista, joiden avulla siirrymme kohti tehokasta, kilpailukykyistä taloutta, johon kuuluu syrjimätön yhteiskunta, johon jokainen voi osaltaan vaikuttaa ja osallistua työn kautta.
Suunnittelemme myös keskustelua kilpailukykyä käsittelevästä toimintaohjelmasta. Jos Eurooppa aikoo menestyä pitkällä aikavälillä, meidän on luotava ympäristö, jossa pienet ja keskisuuret yritykset voivat kukoistaa. Niillä on oltava mahdollisuus saada rahoitusta, joka mahdollistaa niiden kukoistuksen. Niiden on oltava vapaita tarpeettomasta byrokratiasta. Euroopasta ei puutu luovuutta eikä mielikuvitusta. Meidän on tarjottava tuolle luovuudelle ja mielikuvitukselle mahdollisuus ilmaista itseään yrittäjyyden kautta, mikä tuo Eurooppaan vaurautta ja työpaikkoja.
Tarkastelemme myös työllisyyttä koskevia toimintasuunnitelmia, jotka jäsenvaltiot ovat laatineet Luxemburgin ylimääräisen neuvoston jälkeen. Tämä kokous tulee olemaan ensimmäinen Eurooppa-neuvosto, jolla on käsiteltävänään jokaisen jäsenvaltion toimintasuunnitelmat siitä, kuinka ne aikovat parantaa työllisyyttä ja vähentää työttömyyttä. Haluamme nähdä, mitä päätelmiä noista suunnitelmista voidaan tehdä ja mitä niistä voidaan oppia. Haluamme varmistaa, että jokainen jäsenvaltio voi jakaa muiden jäsenvaltioiden parhaat käytännöt työllistämistä koskevissa politiikoissaan, joustavilla työmarkkinoilla ja yhtäläisissä mahdollisuuksissa työmarkkinoilla. Nuo toimintasuunnitelmat herättävät tietenkin vaikeita poliittisia kysymyksiä: kysymyksiä siitä, kuinka voimme uudistaa verotus- ja hyvinvointijärjestelmiämme siten, että työnteko kannattaa, ja kuinka voimme tehdä naisille mahdolliseksi työn ja perheen yhdistämisen. Jos aiomme onnistua, meidän on varmistettava, että jaamme jokaisen alueen parhaan käytännön.
Cardiffin Eurooppa-neuvosto antaa myös tärkeän etusija-aseman välivaiheen keskustelulle Agenda 2000 -ohjelmaan liittyvistä aiheista: rakennerahastojen uudistuksesta ja yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksesta; kurista budjettimenettelyissämme ja siitä, kuinka muokkaamme Euroopan unionia, jotta olemme itse valmiita laajentumiseen, jota varten niin monet kunnianhimoiset ehdokkaat nyt valmistelevat talouksiaan ja yhteisöjään. Sen jälkeen kun komissio maaliskuussa julkisti yksityiskohtaiset ehdotuksensa Agenda 2000 -ohjelmasta, olemme puheenjohtajamaana laatineet laajan työohjelman, jolla viedään eteenpäin keskustelua komission ehdotuksista.
Monissa neuvoston kokouksissa ministerit ovat tarkastelleet tuota asiakirjaa ja keskustelleet siitä, kuinka nämä asiakirjat liittyvät toisiinsa. Keskustelimme yleisten asioiden neuvostossa vain kaksi päivää sitten kaksi tuntia puheenjohtajamaan kertomuksesta, joka koski Agenda 2000 -ohjelmaan liittyvää tekeillä olevaa työtä, ja tuo laaja keskustelu, johon kaikki jäsenvaltiot osallistuivat, on hyvin arvokas puheenjohtajamaalle sen valmistellessa Eurooppa-neuvostolle työohjelmaa, jossa on auktoriteettia ja opastusta sekä komission että neuvoston virkamiehille Agenda 2000 -ohjelman viemisessä eteenpäin. Euroopan parlamentti haluaisi nähdä näistä asioista tehtävän päätöksiä ennen seuraavia Euroopan parlamentin vaaleja. Tavoitteemme olisi se, että Cardiffissa päästäisiin onnistuneisiin päätelmiin sellaisen aikataulun mukaisesti, joka mahdollistaisi keväällä 1999 ylimääräisen Eurooppa-neuvoston, jossa tehtäisiin lopulliset päätökset Agenda 2000 - ohjelmasta.
Haluaisin korostaa myös sitä, että pääaihe Cardiffissa on osoittaa, kuinka koko puheenjohtajakautemme ajan olemme yrittäneet saada Euroopan unionin toimimaan ihmisten hyväksi, ja varmistaa, että keskitymme aiheisiin, jotka ovat tärkeitä kansalaisillemme ja jotka koskettavat heitä suoraan. Jos EU: n huippukokous on menestys, se johtuu vain siitä, että ihmiset, jotka tarkkailevat valtionpäämiehiä, huomaavat, että sillä, mitä nämä puhuvat ja päättävät, on merkitystä heidän elämässään. Emme saa antaa sellaista kuvaa Eurooppa-neuvostosta, että se kokoontuisi keskustelemaan aiheista, jotka kuuluisivat vain huippupoliitikoille. Kansalaisten on nähtävä heidän ottavan esille esityslistan, joka vaikuttaa tavallisten eurooppalaisten perheiden huolenaiheisiin ja elämään.
Keskitämme huomiomme Cardiffissa kahteen erityiskysymykseen: ympäristön parantamiseen ja rikollisuuden vastaiseen taisteluun. Liikenne- ja ympäristöneuvoston yhteiskokous, joka pidettiin huhtikuussa - ensimmäinen ympäristö- ja liikenneministerien yhteiskokous unionin historiassa - näytti, kuinka voimme sisällyttää ympäristökysymykset muihin eurooppalaisiin politiikkoihin. Cardiffissa neuvosto keskustelee komission kertomuksesta, joka koskee sitä, kuinka voimme varmistaa, että ennakkotapauksesta, jossa ympäristöä koskeva strategia ja liikennepolitiikka yhdistettiin, tulee normi eikä poikkeus kaikessa Euroopan unionin työssä.
Neuvosto keskustelee myös edistyksestä, jota olemme saavuttaneet yhteisessä taistelussa rikollisuutta vastaan, erityisesti työssä, jota teemme nyt koko Eurooppa-konferenssin ajan kaikkien hakijavaltioiden kanssa varmistaaksemme, että nykyiset jäsenvaltiot ja tulevat jäsenvaltiot työskentelevät jo nyt yhdessä - eivät vasta sen jälkeen, kun niistä tulee Euroopan unionin jäseniä, vaan nyt - rikollisten rajanylitysten yhteisten ongelmien parissa, jotka koskevat sekä nykyisiä että tulevia jäsenvaltioita.
Joten Cardiffin esityslistalla on paljon asioita. Käsiteltävänä on paljon asioita, ja toivon, että olen osoittanut, että suuri osa esityslistasta käsittää käytännöllisiä, tiettyjä toimia, joilla osoitetaan kansoillemme, että todellista edistystä saadaan aikaan. Samalla kun viemme eteenpäin tuota käytännöllistä esityslistaa, on tärkeää, että pidämme edessämme kuvan sellaisesta Euroopasta, jota yritämme luoda. Kun olemme tuoneet yhteen kaikki Euroopan hallitusten päämiehet, tuntuu pelkästään oikeutetulta, että löytäisimme tuolta täpötäydeltä esityslistalta tilaa sille, että he saisivat vastata kysymykseen, millaista Eurooppaa yritetään rakentaa. Ja sen vuoksi tässä Eurooppa-neuvostossa, toisin kuin useimmissa äskettäisissä Eurooppaneuvostoissa, hallitusten päämiehillä on lounaalla avoin keskustelu siitä, millainen haluamme Euroopan olevan seuraavalla vuosisadalla ja mikä sen mallina saattaisi olla; siitä, mitä meidän on vielä tehtävä luodaksemme sellaisen Euroopan, joka voi toimia ja toimia hyvin 26 jäsenvaltion myötä, vertailukohtana 6 jäsenvaltiota, joista Euroopan unioni sai alkunsa. Ja erityisesti siitä, kuinka viemme eteenpäin niitä toimielimiä koskevia kysymyksiä, joita ei saatu päätökseen Amsterdamin huippukokouksessa, mutta jotka ovat välttämättömiä, jos aiomme uudistaa Euroopan unionin rakennetta ja päätöksentekoprosesseja tehdäksemme ne sopiviksi uudelle laajemmalle Euroopan unionille, jonka näemme syntyvän seuraavan vuosisadan ensimmäisenä vuosikymmenenä.
Tämä on jännittävä tehtävä. En usko, että kovinkaan monet ihmiset omissa maissamme ovat vielä käsittäneet sitä suunnatonta historiallista askelta, jota laajentuminen merkitsee Euroopalle. Vain hyvin harvat kansalaisistamme vielä ymmärtävät, että joskus seuraavien kymmenen vuoden kuluessa näemme sellaisen Euroopan unionin synnyn, joka ulottuu Portugalista Puolaan, Skotlannista Sisiliaan, Euroopan, joka on lähes puolet entistä suurempi pinta-alaltaan ja kolmanneksen suurempi väestömäärältään ja yhteismarkkinoiden kuluttajamäärältä. Tuo on valtava loikka Euroopalle. Sen vuoksi on oikein, että kun kokoonnumme Cardiffissa, meidän olisi löydettävä aikaa pohtia, mitä se merkitsee Euroopalle, millaisen Euroopan ja millaisen esikuvan Euroopalle voimme parhaiten tarjota, jotta se vastaisi nykyisten jäsenten jatkuvaa visiota ja niiden uusien jäsenten nälkäistä kunnianhimoa, jotka ovat liittymässä luomaamme kansojen demokraattiseen perheeseen. Jos saamme aikaan onnistuneen keskustelun tuosta aiheesta, meillä on Cardiffissa sellainen esityslista, jossa käytännöllisen, yksityiskohtaisen edistymisen ja visionäärisen, tulevaisuuden Euroopan mallia koskevan keskustelun välillä vallitsee oikea tasapaino. Odotan kovasti kuulevani tänä iltapäivänä Euroopan parlamentin panoksen siihen, kuinka voimme edistää noita esityslistan molempia puolia Cardiffin huippukokouksessa.
(Suosionosoituksia)
Santer
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin tehdä tänä iltapäivänä Cardiffin Eurooppa-neuvostoa silmällä pitäen lyhyen yleiskatsauksen Euroopan yhdentymisen nykytilasta. Käsittelen myös niitä suuria poliittisia aiheita, jotka nousevat esille Cardiffin huippukokouksen osalta, ennen kuin hahmottelen joitakin pohdintakohteita tulevaisuutta varten.
Haluan ensiksikin osoittaa teille tänään optimismin viestin. Minusta vaikuttaa nimittäin siltä, että Cardiffin Eurooppaneuvoston lähestyessä unioniin puhaltaa onnistumisen ja edistyksen tuuli, jonka euron ja talous- ja rahaliiton edessä oleva toteutuminen on nostattanut. Minusta vaikuttaa nimittäin siltä, että Cardiffin huippukokouksen lähestyessä luottamus palaa ja kasvaa; makrotaloudellinen tilanne on nimittäin vakaa ja vakuuttava, korot ovat alhaiset, inflaatio on hyvin pieni, julkiset menot ovat tarkassa valvonnassa, elpyminen koskee lukuisia aloja, tarjontaa koskeva talousuudistus alkaa tuottaa tulosta ja ensimmäiset merkit työttömyyden vähentymisestä ovat näkyvissä.
Lisättäköön tähän, että Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin pitäisi tapahtua lähiaikoina, että Agenda 2000: n puitteissa esittelemistämme yksityiskohtaisista ehdotuksista käydään neuvotteluja ja että laajentumisprosessi on aloitettu. Eikö tämä ole todiste siitä, että Euroopan unioni kehittyy, että se pitää sitoumuksistaan kiinni, että se noudattaa määräaikoja ja että se on oikealla tiellä? Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että tätä komission ohjelmaa arvioidaan.
Toimielimemme hoitavat täysin osansa liikkeellepanevana voimana tässä voimakkaassa kehityksessä kohti lisääntynyttä yhdentymistä läheisessä yhteistyössä parlamentin ja unionin perättäisten puheenjohtajamaiden kanssa - käytänkin tilaisuutta hyväkseni kiittääkseni puheenjohtajamaata Yhdistynyttä kuningaskuntaa sen suurista ponnisteluista. Poliittinen viesti, jonka Eurooppa lähettää tällä hetkellä muulle maailmalle, on kristallinkirkas: se kykenee toimimaan, se toimii. Meidän on otettava poliittisesti tästä hetkestä vaarin.
Eräs kohta vaikuttaa minusta kuitenkin vieläkin tärkeämmältä: havaitsen nimittäin kasvavaa poliittista yksimielisyyttä, täällä ja jäsenvaltioissa, niistä keinoista, jotka ovat välttämättömiä voidaksemme käydä käsiksi jäljellä oleviin rakenteellisiin ongelmiin. Kansalliset työllisyysohjelmat, jotka hyväksyttiin Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa, ovat erityisen tärkeitä tässä yhteydessä. Ne todistavat jo yksinään hyvien ajatusten runsaudesta, työttömyyden torjuntaa koskevien politiikkojen lähentymisestä yhteisten suuntaviivojen ympärille ja yhteisestä liikkeellelähdöstä työmarkkinaosapuolten kanssa.
Havaitsen myös, että on olemassa yhteistä poliittista tahtoa saada sisämarkkinat nopeasti valmiiksi yhtenäismarkkinoiden hyväksi laatimamme toimintasuunnitelman mukaisesti. Panen myös erityisen iloisena merkille juuri sen, että yhteisön säännöstön saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä paranee.
Näen myös, että me kaikki tunnemme tarvetta sellaiseen unioniin, joka on selvästi yritteliäämpi, unioniin, joka kykenee omaksumaan uudet ajatukset ja teknologiat ja kehittämään niitä itse unionin sisällä, joka kykenee tukemaan pienyrityksiä kehittymään nopeasti, kasvamaan ja menestymään, joka kykenee myös poistamaan kaiken turhan byrokratian ja antamaan luovien lahjakkuuksiemme kypsyä, joka kykenee lopuksi samalla kertaa luomaan työpaikkoja ja hyvinvointia. Näitä aiheita käsitellään varmasti hyvin paljon Cardiffissa.
Lopuksi, tunnen myös, että suurin osa meistä on tietoinen siitä, että voimme toimia paljon paremmin oikeus- ja sisäasioiden sekä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla; riittäisi, että löytäisimme yhteisesti tarpeellisen poliittisen tahdon.
Cardiffissa on tarkoitus keskustella talousuudistuksesta, Agenda 2000: sta, laajentumisesta ja ulkoisista prioriteeteistamme. Meillä on myös tilaisuus puhua ympäristöstä, etenkin siitä tavasta, jolla ympäristö voidaan sisällyttää paremmin yhteisön muiden politiikkojen laatimiseen. Kaikkien toimielimiemme on saatava aikaan nopeita edistysaskelia tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Oletan, että puheeksi tulee myös yhteisön ja jäsenvaltioiden saavuttama edistys niiden sitoumusten toteuttamisessa, jotka ne hyväksyivät Kioton pöytäkirjan nojalla kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisestä.
Olen myös erityisen iloinen siitä, että on varattu aikaa keskustelulle Euroopan unionin tulevasta suunnasta ja kehityksestä, niistä haasteista, jotka sen on otettava vastaan, välttämättömyydestä voittaa kansojemme luottamus ja siitä näkemyksestä, jota tarvitsemme kaikkeen tähän pääsemiseksi.
Talousuudistuskeskustelussa käsitellään kaikkien niiden politiikkojen kirjoa, jotka ovat tarpeen talous- ja rahaliiton etujen vahvistamiseksi ja maksimoimiseksi. Tavoitteena on tietenkin edistää työllisyyttä parantuneen kilpailukyvyn ja lisääntyneen sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ansiosta makrotaloudellisen vakauden ilmapiirissä. Keskustelumme koskevat muiden aiheiden ohella myös talouden laajojen suuntaviivojen hyväksymistä, jotta voisimme täydentää tätä erinomaista menettelyä mikrotaloudellisen valvonnan tehostamisella seurataksemme tarkasti tavara-, palvelu- ja pääomamarkkinoiden yhdentymisastetta unionissa yhtenäisvaluutan etujen lisäämiseksi.
Eurooppa-neuvosto tarkastelee myös saavutettua edistystä mitä kansallisiin työllisyysohjelmiin tulee. Olemme tosin vasta välivaiheessa, mutta kaikkien jäsenvaltioidemme päättäväisyys saada prosessi toimimaan on tehnyt minuun vaikutuksen. Cardiffissa teemme tilannearvion tärkeimmistä nykyisin esille nousevista aiheista: ammattiinpääsymahdollisuuksien lisäämisestä, tasa-arvoisten mahdollisuuksien edistämisestä, työmarkkinoiden mukautusmahdollisuuksien parantamisesta, sellaisen ilmapiirin luomisesta, joka suosii etenkin pienyrityksissä vallitsevan yrittäjähengen kehittymistä ja kasvua. Tämä rakentava prosessi antaa aiheen monenväliselle keskinäiselle kehitykselle ja yhteiselle kilpailulle sen ansiosta, että vertaiset patistavat toinen toisiaan.
Meidän on tästä hetkestä Wienin Eurooppa-neuvostoon asti, siis Itävallan puheenjohtajakaudella, ylitettävä neljä vaihetta parantaaksemme työllisyysstrategiaa. Meidän on nimittäin ensiksikin määriteltävä yhteiset indikaattorit ja terminologia. Toiseksi meidän on kehotettava jäsenvaltioita kirjaamaan työllisyysohjelmansa kansallisiin talousarvioihinsa. Kolmanneksi meidän on vahvistettava yhteistyötä ja täytäntöönpanoa työmarkkinaosapuolten kanssa, ja lopuksi laadittava yhteys kansallisten työllisyysohjelmien ja Euroopan sosiaalirahaston rahoittamien hankkeiden välille.
Komissio esitti 18. maaliskuuta Agenda 2000: ta koskevat lainsäädäntöehdotuksensa. Näitä ehdotuksia täydennetään tänä syksynä kertomuksella omien varojen järjestelmän toiminnasta. Kaikki seikat kootaan silloin päätöksen tekemiseksi kaikista näistä toimista kaikki asiat huomioon ottaen, sillä tarvitsemme lainsäädäntöpäätöksiä ennen seuraavia Euroopan parlamentin vaaleja. Meidän on lisäksi löydettävä sellainen käytännön toimintatapa, jonka avulla parlamentti voi hoitaa täysin osansa, kuten se hoiti viime kerralla, sen kireän aikataulun mukaisesti, jota meidän on pakko noudattaa. Ensimmäiset ponnekkaat neuvottelut ovat alkaneet Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella.
Kuulemani eri mielipiteet vahvistavat vakaumustani, että toimemme ovat oikeudenmukaisia ja tasapainoisia. Cardiffissa kirjaamme saavutetun edistyksen. Yksimielisyyden on oltava täydellinen, tai muuten ei ole yksimielisyyttä. Toivon kuitenkin, että voimme todeta näkökantojen olevan laajalti lähellä toisiaan, mitä tulee useisiin kohtiin: välttämättömyyteen syventää yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta, välttämättömyyteen uudistaa rakennerahastoja keskittämisen, yksinkertaistamisen ja vastuualojen selkeän rajaamisen perusteella; liittymistä edeltävien sellaisten merkittävien määräysten antamiseen maanviljelyn, rakenneinterventioiden, investointituen ja hallinnollisen tuen aloilla, joilla ehdokkaita valmistellaan omaksumaan yhteisön säännöstöä; tasapainoiseen rahoituskehykseen, joka mahdollistaa uudistusten ja liittymistä edeltävän tuen rahoituksen, jossa noudatetaan budjettikuria ja joka jättää riittävän liikkumavaran liittymisten ensimmäisen aallon rahoittamiseksi; lopuksi, on neuvoteltava uusi toimielinten välinen sopimus, joka perustuu siihen hedelmälliseen yhteistyöhön, joka vallitsi kahden budjettivaltaa käyttävän elimen välillä viime budjettikaudella.
Jos voimme edetä tältä pohjalta, meidän pitäisi kyetä edistymään vuoden mittaan merkittävästi. Toivon, että Eurooppaneuvosto sitoutuu toimimaan tämänsuuntaisesti Cardiffissa ja vahvistaa määräpäivän koko prosessille. Cardiffissa teemme tilannekatsauksen siitä merkittävästä edistymisestä, joka on saavutettu Luxemburgin laajentumista koskevien päätelmien täytäntöönpanossa. Laajentumisen kokonaisprosessi on käynnistetty menestyksekkäästi sitten viime Eurooppa-neuvoston. Eurooppa-konferenssi kokoontui Lontoossa 12. maaliskuuta ja avasi näin virallisesti foorumin, jonka tavoitteena on koota Euroopan unionin jäsenvaltiot ja ne eurooppalaiset valtiot, jotka pyrkivät liittymään unioniin ja jotka jakavat sen arvot ja sen sisäiset ja ulkoiset tavoitteet.
Euroopan komissio pahoittelee, ettei Turkki ole vielä vahvistanut aikomustaan osallistua tähän konferenssiin, ja toivoo, että tämä maa, joka on hyvin tärkeä kumppani, voi päättää lähiaikoina osallistumisestaan tässä yhteydessä käynnissä olevaan työhön.
Liittymisprosessi käynnistettiin sitä paitsi yhdentoista ehdokasvaltion kanssa, ja neuvottelut ovat alkaneet niistä kuuden kanssa. Pidämme liittymiskumppanuuden kehittämistä kymmenen Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltion kanssa olennaisena vaiheena. Samoin kuin näiden maiden laatimat kansalliset strategiat, liittymiskumppanuudet ovat avanneet tien neuvottelujen onnistumiselle ja näiden maiden yhdentymiselle Euroopan unioniin.
Eurooppa-neuvosto panee Cardiffissa myös merkille lukuisat tapaukset, joita on sattunut kuuden viime kuukauden aikana ulkoasioiden alalla. Tyydyn muistuttamaan siitä kannustavasta tuloksesta, joka saavutettiin viime Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välisessä huippukokouksessa, joka pidettiin 18. toukokuuta Lontoossa. Korkeimmalla tasolla solmitun poliittisen sopimuksen avulla voimme ratkaista kauppaselkkauksen, jonka Helms-Burtonin ja d'Amaton lait aiheuttivat. Toivomme, että Yhdysvaltain kongressi hyväksyy täysin Yhdysvaltain hallituksen tekemät sitoumukset.
Arvoisa puhemies, ilmoittaessani komission puheenjohtajakauteni alussa politiikastani "toimia vähemmän, toimia paremmin" , aioin tehdä siitä työllemme yleisen toimintalinjan. Toisin sanoen, keskittää olennaisimman - komission aloitteenteko-oikeuden - tärkeimpiin prioriteetteihimme täysin toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti.
Komissio välittää Eurooppa-neuvostolle kertomuksen tilanteesta. Tämä kertomus on nimeltään "Tosiasiat" , ja siinä todetaan uusien lainsäädäntöehdotusten vähentyneen suuresti vuodesta 1990 lähtien. Olemme lisänneet komission kumppanien kuulemista, olemme parantaneet lainsäädännön laatua, olemme myös yksinkertaistaneet tätä lainsäädäntöä, olemme antaneet kansalaisillemme paremmin tietoa, ja lainsäädännön saattaminen kansallisten oikeusjärjestysten osaksi on parantumassa.
Tässä kertomuksessa todetaan kuitenkin myös, että meidän on liian usein pakko toimia aloilla, joiden ei pitäisi kuulua yhteisön toimivaltaan, että lakien säätämiseen pakottava painostus, joka on peräisin etenkin jäsenvaltioilta - joskus jopa Euroopan parlamentilta - on jatkuvaa, etenkin teknisillä aloilla ja varsinkin niiden jäsenvaltioiden taholta, jotka puhuvat eniten toissijaisuuden noudattamisesta. Lopuksi, joskus käy niin, että käsiteltäväksi antamamme yksinkertaiset ja täysin järkevät ehdotukset muutetaan toisinaan myöhemmin säädöksiksi, jotka ovat niin monimutkaisia, että kutsuisin niitä mielelläni "bysanttilais-kafkamaisiksi" .
Komission on edelleenkin hoidettava poliittinen tehtävänsä lujasti ja täysin itsenäisesti. Sen on pysyttävä perustamissopimuksen suojelijana. Tulemme tekemään ehdotuksia, joiden tavoitteena on syventää ja laajentaa Euroopan yhdentymistä perustamissopimusten käsittämällä alalla. Sellainen on tehtävämme, joka sitä paitsi vahvistettiin uudelleen Amsterdamin sopimuksessa.
Meidän on kuitenkin tiedettävä, minne haluamme kulkea, ja meidän on myös löydettävä keinot ja meillä on oltava tilaisuus vakuuttaa muut toimielimet siitä, että olemme oikealla tiellä. Jos nimittäin tarkastelemme poliittisia aikaansaannoksiamme, yksi asia ilmenee selvästi: todellista edistymistä on saavutettu yleisesti ottaen niillä aloilla, joilla komissio toimii liikkeelleja alullepanevana voimana käyttäen aloitteenteko-oikeuttaan.
Siksi sanon "kyllä" toissijaisuudelle, "kyllä" poliittisemmalle ja paremmin määritellylle Euroopan unionille, mutta "ei" niille, jotka haluavat käyttää toissijaisuutta hyväkseen hidastaakseen Euroopan yhdentymisprosessia, ja "ei" vieläkin lujemmin niille, jotka pyrkivät muuttamaan unionin toimielinten tasapainoa.
Arvoisa puhemies, haluan tehdä Euroopan unionista maailman merkittävämmän kaupan ja kansainvälisen sijoitustoiminnan alueen. Haluan, että rakentaisimme yhdessä sellaisen eurooppalaisen kasvun ja hyvinvoinnin mallin, joka olisi todellakin yleismaailmallinen ja jossa työmarkkinaosapuolille ja kaikille yhteiskunnan toimijoille tarjottaisiin mahdollisuuksia, kumppanuuksia ja osallistumista ja joka nojaisi tasa-arvoisiin mahdollisuuksiin ja oikeudenmukaisuuteen.
Tähän päästäksemme meidän on kuljettava jatkuvasti eteenpäin, ja mielestäni tarvitsemme uutta pohdintaa voidaksemme antaa uudelleen puhtia sosiaaliselle vuoropuhelulle ja sosiaaliselle Euroopalle, uusia ajatuksia siitä, mitä tarkoitamme "yleisellä edulla" , uusia käsityksiä maailmanmarkkinoiden asianmukaisuudesta talouden mallina, uusia menetelmiä, joiden tavoitteena on sisällyttää etiikka, luonnontieteet ja ympäristö politiikkojen laatimisprosessiimme, sellaista laajempaa näkemystä kaupankäynnistä, joka sisältää ympäristön ja sosiaaliset oikeudet, monenvälisyyden tehostamista, sillä siitä on aina ollut meille menneisyydessä hyötyä ja on varmasti tulevaisuudessakin; ja kykyämme toimia määrätietoisesti ulkoasioissa on vahvistettava.
Luulen myös, että on tullut hetki pohtia jälleen kerran kullekin kuuluvaa tehtävää: komission tehtävää, mutta myös parlamentin tehtävää ja neuvoston työtä. Panokset eivät ole koskaan olleet yhtä ilmeiset; Euroopan unionille on luotava sellainen toimielinjärjestelmä, joka on parempi kuin missään muualla maailmassa, toisin sanoen sellainen järjestelmä, joka on ripeämpi ja reagoivampi, sopivampi, tehokkaampi, demokraattinen, täysin avoin ja joka vastaa paremmin kansalaistemme odotuksia ja joka pystyy tekemään viipymättä ne lukuisat päätökset, joita Euroopan valtavat intressit edellyttävät.
Kaiken kaikkiaan, arvoisa puhemies, tarvitsemme sellaisen lainsäädäntöjen, ulkosuhteiden ja yhteistyön perustan, joka olisi unionille todellinen institutionaalinen valtti ensi vuosituhannella. Olen vakuuttunut siitä, että Cardiffin Eurooppa-neuvosto muodostaa uuden tärkeän vaiheen suunnattaessa kohti näitä rohkeita tavoitteita.
(Suosionosoituksia)
David
Arvoisa puhemies, Britannian puheenjohtajakauden alussa Britannian pääministeri kaipasi Eurooppaa, joka työskentelisi yhdessä joukkueen tavoin. Tony Blair sanoi, että Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden tehtävänä oli saada Eurooppa toimimaan ihmisten hyväksi.
Kun lähestymme Cardiffin huippukokousta ja Britannian puheenjohtajakauden loppua, uskomme sosialistiryhmässä vahvasti, että Britannian hallitus on pitänyt sanansa. Työpaikoille ja työllistämiselle on annettu niiden ansaitsema huomio. On päästy sopimukseen yhtenäisvaluuttaan siirtymisestä 1. tammikuuta ensi vuonna. Laajentumiskehitys on alkanut, eikä puheenjohtajamaa ole peräytynyt sen varmistamisesta, että päättäväinen alku on saatu aikaan sellaisten vaikeiden kysymysten osalta kuin yhteisen maatalouspolitiikan ja rakennerahastojen uudistaminen. Toivoisin kuitenkin, että kaikki Agenda 2000 -ohjelmaa koskevat lainsäädäntömenettelyt toimeenpantaisiin kesäkuuhun 1999 mennessä ja että Euroopan parlamentti olisi täysin mukana kaikissa menettelyissä. Myös kehitys kohti tehokkaampaa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa olisi mainittava. Haluaisin onnitella herra Cookia erityisesti hänen aloitteestaan asevientiä koskevista menettelysäännöistä.
Näillä aloilla ja itse asiassa monilla muillakin aloilla on edistytty, mutta haluaisin erityisesti viitata siihen seikkaan, että puheenjohtajamaa Britannia on todellakin ollut hyvin todellisesti fyysisesti läsnä Euroopan parlamentissa. Olen vähän tutkinut asiaa ja ilahtunut kovasti huomatessani esimerkiksi, että Britannian ministerejä on ollut läsnä jokaisessa täysistunnossa puheenjohtajakauden aikana. 30 eri keskustelussa on esiintynyt edustajamme 16 kertaa; valiokuntien kuultavana puheenjohtajamaa on ollut 48 kertaa, ja puheenjohtajakauden loppuun mennessä Britannian hallituksen ministerit ovat olleet läsnä parlamentissa enemmän kuin 80 kertaa. Tämä on erittäin hyvä esimerkki, ja juuri tämän hallituksen hyvin konkreettinen läsnäolo Euroopan parlamentissa, jos mikään, on merkkinä selvästä erosta edelliseen hallitukseen nähden.
Kun Cardiffin huippukokous lähestyy, meidän ei pidä ainoastaan arvioida sitä, mitä on saavutettu, vaan, mikä ehkä vielä tärkeämpää, meidän on katsottava tulevaisuuteen. Meidän on keskityttävä aiheisiin, jotka vievät meidät Cardiffista Wieniin, ja sosialistiryhmän mielestä talouden ja työllisyyden on oltava esityslistan kärjessä. Suhtaudumme erittäin myönteisesti siihen, että Luxemburgin työllisyyshuippukokouksen jälkeen kansalliset hallitukset ovat esittäneet työllisyyssuunnitelmia. Kiireinen tehtävä nyt on kuitenkin varmistaa, että molemmat suunnitelmat toimeenpannaan mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti.
Suunnitelmat vaihtelevat tietenkin jäsenvaltiosta toiseen, mutta on tärkeää, että tunnustamme kaikki sen, että tarvitaan yhteisiä aiheita useiden eri lähestymistapojen keskellä. Esimerkiksi jos koko Euroopan on tarkoitus menestyä maailmantaloudessa, meidän on kilpailtava siinä maailmantaloudessa tehokkaasti. Kilpailukyky ei ole "ota tai jätä" - vaihtoehto, vaan päinvastoin kilpailukyky on välttämätön edellytys kestävälle taloudelliselle kehitykselle. Samanaikaisesti meidän on käsitettävä, että on useita tekijöitä, jotka määräävät, voimmeko kilpailla tehokkaasti. Niiden joukossa ovat työvoimamme taidot, sopeutumiskyky ja motivaatio, se, kuinka laajasti voimme kehittää yrittäjyyttä suosivaa ja innovatiivista kulttuuria, ja se, kuinka paljon voimme investoida talouteemme tulevaisuutta varten.
Sen vuoksi on välttämätöntä, että me kaikki tunnustamme tutkimuksen ja kehityksen ja yleensä tieteen tärkeyden. Tähän liittyen kehottaisin neuvostoa saattamaan käyttöön tarvittavat varat tutkimusta ja teknologista kehitystä koskevaa viidettä puiteohjelmaa varten.
Lopuksi Cardiffia edustavana Euroopan parlamentin jäsenenä olen tavattoman ylpeä siitä, että EU: n huippukokous pidetään Walesin pääkaupungissa. Tänään Cardiff tulee esiin aidosti eurooppalaisena kaupunkina. Se on kaupunki, joka on ylpeä perinteistään, mutta myös kaupunki, joka katsoo optimistisesti tulevaisuuteen. Todellakin kun otetaan huomioon se, että tämä huippukokous pidetään tämän puheenjohtajakautemme lopussa, jota todella uskon pidettävän loistavana menestyksenä, Cardiffia parempaa isäntäkaupunkia tuskin voisi olla.

Provan
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen ryhmässä odotamme kovasti sitä, että Cardiffin huippukokouksesta tulee menestys. Haluamme, että siitä tulee menestys, koska, jos ollaan rehellisiä, puheenjohtajamaa nykyisellään tarvitsee menestystä.
Brittijäsenenä minulle tuottaa tietyllä tapaa surua - ei vihaa, ei poliittista vihamielisyyttä - kuulla toistuvia viittauksia puheenjohtajamaan epäonnistumisesta Euroopan unionin johtajana. Johtamistaito on avain kaikkiin menestyksekkäisiin puheenjohtajakausiin. Missä määrin voi ulkoministerillä, jonka arvostus omassa maassaan on pudonnut melko alas, olla oikeus puhua Euroopan unionin puolesta? Tähän mennessä puheenjohtajamaa on tehnyt vain vähän taistellakseen sitä vastaan, että unionilta puuttuu vaikutusvaltaa, jopa kotiovellamme. Emme ole saaneet kovinkaan paljon aikaan Algeriassa, Israelissa, Keski-idässä emmekä Turkissa, johon komission puheenjohtaja viittasi.
Tämä puheenjohtajamaa jää valitettavasti historiaan siitä, että se oli vastuussa kaikkien aikojen huonoimmin hoidetusta korkean tason nimityksestä, jota on kansainvälisellä tasolla tehty, nimittäin Euroopan keskuspankin pääjohtajan nimityksestä. Tämä olisi voitu välttää ja kauaskantoiselta vahingolta olisi vältytty, jos kompromissin tarve olisi tunnustettu aikaisemmin, koska ongelma oli ilmeinen. EMU-hanketta ei olisi kokonaisuutena saatu näyttämään niin naurettavalta kuin 2. ja 3. toukokuuta tehtiin.
Itse asiassa koko Euroopan unionin poliittinen järjestelmä saatiin silloin näyttämään naurettavalta. Olkaamme myönteisempiä, haluamme menestystä. Mitä Cardiffissa voitaisiin saavuttaa, jotta pelastettaisiin tämä maineeltaan surullisen huono puheenjohtajuus?
Ensinnäkin Agenda 2000 -ohjelman on todella edistyttävä. Agenda 2000 on tärkeä, kuten jokainen tähän asti on maininnut. Se on tärkeä, koska Maailman kauppajärjestön ja sen neuvottelut alkavat vuoden 1999 alussa, kuten Genevessä sovittiin viime viikolla. Tällä hetkellä näyttää siltä kuin eurooppalaiset odottaisivat ulkoapäin tulevaa painostusta Maailman kauppajärjestön neuvotteluihin runnoakseen läpi YMP: n uudistuksen. Mehän olemme keskustelleet YMP: n uudistuksesta monta vuotta, ja on aika, että todella pääsemme asiassa eteenpäin, jotta laajentuminen voi tapahtua.
Laajentuminen on luultavasti tärkein yksittäinen aihe, joka Euroopan unionilla on vastassaan tällä hetkellä. Meidän on ojennettava ystävän kätemme, koska yhdeksän pitkää vuotta on kulunut siitä, kun Berliinin muuri alkoi murentua. On tarkasteltava uudelleen niin nykyisiä politiikkoja kuin sitä, kuinka päätöksiä aiotaan tehdä Euroopan unionissa tulevaisuudessa. Nuo ovat tärkeitä aiheita, hyvät naiset ja herrat, ja toivon, että neuvosto voi edistää niitä Cardiffissa.
Kolmas todella tärkeä näkökohta, kuten neuvoston puheenjohtaja on maininnut, on työllisyys. Me tarvitsemme syrjimättömän yhteiskunnan, ja se merkitsee sitä, että meidän on käytävä käsiksi joihinkin nykyisistä raskaista säädöksistä. 20 miljoonaa työtöntä ei ole hyvä luku, ja myös työpaikkojen luomisen luku on surkea Euroopan tasolla. Tarvitsemme joustavuutta, matalampaa verotusta, vapaampaa kauppaa ja sosiaalimenojen vähentämistä. Arvoisa puhemies, toivon, että voimme odottaa menestystä Cardiffin huippukokouksessa.

Pasty
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, odotamme tulevalta Cardiffin huippukokoukselta kolmea tärkeää suuntaviivaa. Ensiksikin, odotamme Amsterdamin sopimuksen hyväksymisen yhteydessä täysin syrjäytetyn Euroopan unionin toimielinuudistuksen poliittista elvyttämistä, sellaisena kuin kansleri Kohl ja presidentti Chirac toivoivat viime Ranskan ja Saksan välisessä huippukokouksessa. Tätä uudistusta ei ole ainoastaan saatava aikaan ennen käynnissä olevien liittymisneuvottelujen päättymistä, vaan se myös helpottaisi suuresti meneillään olevia Amsterdamin sopimuksen ratifiointimenettelyjä, jos se johtaisi nopeasti selkeisiin suuntaviivoihin.
On nimittäin vaikea saada yleinen mielipide ymmärtämään unionin toimielimille annettavien uusien toimivallan siirtojen välttämättömyys niin kauan kuin näiden toimielinten lopullista muotoa ei ole täsmennetty, olipa kyse muun muassa määräenemmistöpäätöksiin tarvittavien äänten painotuksesta, kansallisten parlamenttien mukaan ottamisesta toista ja kolmatta pilaria koskevien politiikkojen laatimiseen tai sellaisen uskottavan mekanismin perustamisesta, jonka tavoitteena on taata toissijaisuusperiaatteen noudattaminen. Lopuksi, Cardiffin huippukokouksen on tuotava esiin poliittisia suuntaviivoja, jotka koskevat neuvotteluja niin sanotusta Agenda 2000: sta. Euroopan unionin maanviljelijät tarvitsevat sitä, että heitä rauhoitellaan YMP: n tulevaisuudesta ja sen rahoituksesta. He eivät ole kuitenkaan tähän mennessä kuulleet odottamiaan rauhoittavia sanoja. He eivät vastusta sellaista YMP: n uudistusta, jossa tuen jakamista muutetaan oikeudenmukaisemmaksi, mutta he eivät halua tulla uhratuiksi maailmanlaajuisen vapaakauppa-ajattelun tai laajentumisen vaatimien rahataloudellisten rajoitteiden nimessä. Rakennerahastojen nykyisillä edunsaajilla on samoin oltava takuu niiden politiikkojen jatkumisesta, joihin ryhdyttiin Euroopan unionin sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi.
Lopuksi, Cardiffin huippukokouksessa, jossa ennakoidaan Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanoa työllisyyspolitiikkojen lähentymisestä, on tarkasteltava eri jäsenvaltioiden esittämiä toimintaohjelmia. On tärkeää, ettei tämä toimitus ole pelkästään muodollinen ja ettei neuvoston puheenjohtaja tyydy keräämään Eurooppa-luokan eri oppilaiden koepapereita niin, että opettaja jakaa hyviä ja huonoja arvosanoja. Tarvitsemme yhteisen strategian todellista laatimista, mitä työpaikkojen luomiseen tulee, strategian, joka olisi suunnattava vähiten ammattikoulutusta saanutta työvoimaa rasittavien kustannusten merkittävään keventämiseen, arvonlisäverotuksen yhdenmukaistamiseen, ALV: n, jota olisi vähennettävä niiden toimintojen osalta, joissa palkkakustannusten ja sosiaaliturvamaksujen osuus on merkittävä, ja voimakkaaseen kannustukseen kehittää työpaikkoja luovia aloja - pk-yrityksiä, pientä ja keskisuurta teollisuutta, käsiteollisuutta, vapaita ammatteja ja lähipalveluja tarjoavaa yhdistystoimintaa.
Suuri yksimielisyys vallitsee ilmeisesti kaikista näistä kysymyksistä, jotka on todellakin kirjattu Cardiffin huippukokouksen esityslistalle, mutta panemme neuvostosta toiseen merkille, ettei tämä yksimielisyys konkretisoidu toden teolla näiden hyvien aikomusten kouriintuntuviksi ja havaittaviksi saavutuksiksi. Toivomme siis, että eurooppalaisten maanmiestemme suuriin odotuksiin vihdoinkin vastataan. Toivokaamme, ettei Cardiffin huippukokous anna heille uutta tilaisuutta pettyä.

Watson
Tammikuussa neuvoston puheenjohtaja kertoi meille, että jokainen uusi puheenjohtajamaa tuo oman kansallisen sisunsa ja uudenlaisen kokemuksen ja uuden päättäväisyyden lyödäkseen puheenjohtajuuteen oman leimansa. Cardiffissa määritellään, millainen on ollut Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuus. Onko se merkki New Labour -puolueen puheenjohtajakauden uudesta tarmosta ja uudesta päättäväisyydestä? Taloudellisella rintamalla esityslistanne on merkittävä: pääoman ja työmarkkinoiden vapauttaminen, riskisijoituspääomia koskevat uudet aloitteet, uusi toimintaohjelma, joka koskee koulutuksen, työllistämisen ja työllisyyden toimintasuunnitelmia. Puheenjohtajakautensa aikana, myös kotimaassaan, hallituksenne on todellakin harjoittanut talouspolitiikkoja, joista monetaristi-edeltäjänne olisivat olleet ylpeitä. Kysyn vain, kun Cardiffissa on esillä kysymys Walesin laaksoista, jotka ruokkivat sosialismia Britanniassa, muistavatko he silloin isänsä kasvot hänen kävellessään kaivokselta takaisin kotiin.
Työttömyys on yhä maanosamme vitsaus, ja samalla kun iloitsemme tehdystä työstä, tarvitsemme enemmän kuin pelkkiä koulutussuunnitelmia ja veroleikkauksia. Missä ovat toimet, joilla vähennetään pienyritysten byrokratiaa? Missä ovat suunnitelmat verotustaakan siirtämiseksi pois niistä asioista, joita haluamme enemmän, kuten työstä ja sijoituksista, niihin asioihin, joita emme niinkään halua, kuten luonnonvarojen tuhlaukseen ja saasteeseen? Missä ovat sijoitukset Euroopan liikenneverkostoon, joka saisi taloutemme kirjaimellisesti liikkeelle? Pääministeri Wilson sanoi, että viikko on pitkä aika politiikassa. Kuusi kuukautta politiikassa on puheenjohtajakausi. Mitä teillä on näyttää siitä?
Ulkoministeriön kyvykkyys ja sen halukkuus osallistua Euroopan parlamentin toimintaan on tukenut Britannian puheenjohtajakautta. Puheenjohtajamaa voi juhlia edistystä joillakin aloilla kuten liittymisen valmisteluissa ja rahaliitossa. Mutta jopa tässä sitä haittaa Yhdistyneen kuningaskunnan päättämättömyys rahaliittoon osallistumisessa - sen haluttomuus ottaa ratkaiseva askel, sen kykenemättömyys päättää edes kansanäänestyksen päivämäärästä ja sen omahyväisyys sen kouliessa Yhdistyneen kuningaskunnan yleistä mielipidettä Euroopasta.
Miksi Cardiffin esityslistassa ei ole taloudellisen osan lisäksi mitään Europol-sopimuksesta, energiaverosta, josta sovittiin Kiotossa, tai EU: n toimielinuudistuksesta, josta sovittiin Amsterdamissa? Epäilemättä teillä on jaloja pyrkimyksiä ja runsaasti uskoa. Epäilemättä teillä ovat opetuslapset valmiina ja kirkko järjestettynä. Ette voi kuitenkaan odottaa gospelin alkua samaan aikaan, kun teillä on meneillään valokuvaustuokio Nelson Mandelan kanssa.
Tammikuisessa keskustelussamme muistutin teitä Sir Francis Baconin sanoista, että toivo on hyvä aamiainen mutta huono illallinen. Tämän parlamentin liberaalidemokraatit odottivat enemmän Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudelta. Olette saattaneet vaihtaa käsilaukkupolitiikan Guccin salkku -politiikkaan. Sisältö on kuitenkin tärkeämpi kuin kuori. Suuri brittiläinen työväenpoliitikko Aneurin Bevin syytti kerran vastustajiaan prameilevien merkkien kiinnittämisestä tyhjiin matkalaukkuihin. Ellei tulevina kuukausina saada vielä paljon aikaan, nuo sanat saattavat vielä kääntyä hänen seuraajiaan vastaan.

Moreau
Arvoisa puhemies, työllisyysongelman kirjaaminen Cardiffin huippukokouksen esityslistalle osoittaa, ettei enää ole mahdollista jättää huomiotta maissamme esiin nousevia sosiaalisia ja demokraattisia vaatimuksia. Vaikka hyvinvointia on ennustettu jo vuosikymmenten ajan, kansamme toteavat katkerasti, että työttömyys ja köyhyys lisääntyvät. Se, mikä on rahoitusmarkkinoille hyvää, on heille huonoa.
Työllisyyttä ja kasvua koskevat suositukset, joihin rajaan puheenvuoroni, ovat olennainen asia, jolle on annettava tunnustus. Ne ovat kuitenkin yhtenäisvaluuttaan siirtymisen tiukassa puristuksessa, johon sisältyy työnteon kustannusten ja julkisten menojen leikkaamistavoite. Etusijalla ovat siksi ne kansallisten ohjelmien mukaiset toimet, joissa pyritään mukautettavuuteen, eli joustavuuteen tai jopa sääntelyn purkamiseen. Mielestäni on mentävä toiseen suuntaan, jossa etusija annetaan sosiaaliselle kannattavuudelle pikemminkin kuin rahataloudelliselle kannattavuudelle, suuntaan, jossa etusijan saa inhimillinen kehitys ja jossa yhteistyö asetetaan kilpailun tilalle.
Joissakin jäsenvaltioiden esittämissä toimissa ryhdytään tällaiseen toimintaan. Ranskassa ja Italiassa on siten aloitettu työajan lyhentämisprosessi. Ranskassa on myös kehitetty työpaikkoja nuorille. EIP on tehnyt Euroopan tasolla päätöksen korkotukiluotoista työllisyyden edistämiseksi. Esitämme tässä hengessä kolmenlaisia toimia, joita on kannustettava, sellaisen todellisen kilpailukyvyn hyväksi, joka perustuu terveelle pohjalle. Ensiksikin, kyseeseen tulevat tietenkin työajan lyhentäminen ilman palkanmenetystä, mutta myös sosiaalista suojelua koskevan lainsäädännön yhdenmukaistaminen korkeimman tason mukaan, elinikäisen koulutuksen kehittäminen, jonka puitteissa järjestetään pätevöittäviä harjoittelupaikkoja, ammatilliset uravalinnat, sekä julkisten palvelujen edistäminen.
Ehdotamme rahoituskeinoja yritysten rahoituskustannusten keventämiseksi, emme sosiaaliturvamaksuja. Mainitsitte, arvoisa puhemies, byrokratian. Tällaista byrokratiaa on tosin olemassa, mutta millainen merkittävä rasite rahoituskustannukset ovatkaan yritysten kirjanpidolle. Esitämme siksi ajatuksen valikoivien korkojen luototuspolitiikasta työllisyyden edistämiseksi, sellaista verotusta, jolla varoitetaan keinottelemasta Tobinin verolla, julkisten työllisyystukien demokraattista valvontaa, jottei niitä käytettäisi työntekijöiden irtisanomiseksi, päättäväistä toimintaa sosiaalisen polkumyynnin ja yritysten siirtymisten vastustamiseksi, toimintaa, josta on tullut kiireellistä varsinkin, kun lapsityötä on alettu vastustaa. Mielestämme nykysuhdanteessa saavutettujen voittojen pitäisi palvella sosiaalista edistystä, eikä niitä pitäisi käyttää yksinomaan julkistalouksien alijäämien vähentämiseksi, mikä jarruttaa kasvua ja siis valtion tuloja. Lopuksi, on perustettava työntekijöiden, heidän ammattiyhdistystensä ja yleisemmin kansalaisten uusia oikeuksia ja todellista valtaa. Esimerkiksi eurooppalaisilla yritysneuvostoilla pitäisi olla valta puuttua asioihin eikä ainoastaan oikeus saada tietoa.
Näillä ehdotuksilla kyetään mielestämme vastaamaan aikamme suuriin haasteisiin. Asioita aletaan mielestämme tiedostaa, ja tämän tiedostamisen osalta mitään ei ole vielä menetetty. Ryhmämme aikoo myös ponnistella myötävaikuttaakseen siihen tukemalla Euroopan parlamentissa vallitsevaa sosiaalista liikettä.

Wolf
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kun kuulin puheenne, mieleeni tuli kotoinen sananlasku: kun ei tee mitään, ei tee virheitäkään. Aloitteita ja esiintymisiä - kuten kollega David sanoi - puheenjohtajakaudellanne on ollut runsaasti. Täytäntöönpanon osalta väittäisin mielelläni vastaan herra Provanille, mutta kaikkien aikojen pisin lounas oli kyllä täytäntöönpanon katastrofi! Voimme ottaa esimerkiksi asevientiä koskevan sopimuksen: onnenpotku, että teitte aloitteen, mutta tulosta ei vain näy! Voimme vain toivoa, että voimme vastaavasti parantaa tilannetta vuosittaisissa tapaamisissa, joista sentään sovittiin, ja saamme aikaan sitovia monenvälisiä järjestelyjä.
Vaikutelmani on seuraava: nyt kiirehdittiin menettelytapoja kovalla tohinalla, mutta poliittisen sisällön kustannuksella. Puheenjohtajamaalla on myös hiukan vastuuta unionin tilasta, eikä se voi vain rauhoittaa itseään paketointi- ja muotoilutaidoillaan. Keskeinen ongelma on kuitenkin seuraava: jos haluamme tarjota jotakin tavallisille ihmisille, meidän on tarjottava heille etupolitiikkaa. Meidän on näytettävä heille, miten eurooppalainen politiikka tyydyttää heidän tarpeensa paremmin, eivätkä maantieteelliset luettelot auta heitä. Maantieteelliset luettelot siitä, keitä kaikkia Euroopassa on, eivät tee työttömistä kylläisiä, eivät luo työpaikkoja eivätkä näköaloja. Britannialla ei ole puheenjohtajakaudellaan selkeää linjaa, ja se kävi taas ilmi puheestanne, ja sehän merkitsee luonnollisesti myös sitä, että epäonnistumisiakaan ei ole havaittavissa. Työllisyyspolitiikassa ei ole tehty selvää eroa epäonnistuneeseen uusliberalistiseen malliin, jota herra Provan - siinä olen ehkä eri mieltä hänen kanssaan - tarjosi täällä taas kerran. Sääntelyä purkamalla, palkkoja alentamalla, niillä pitäisi luoda uusia työpaikkoja ja kammeta joskus arvoituksellisella tavalla kasvu vauhtiin. Ettehän te usko siihen enää itsekään!
Luxemburgin syntiinlankeemuksena oli se, että työllisyyspolitiikka rajoitettiin pääosin työmarkkinapolitiikaksi. Ranska ja Italia jätetään näin yksin. Uusien työpaikkojen luominen työaikaa lyhentämällä, uusi talouspolitiikka ja suunnanvaihto ympäristöveroja käyttämällä eivät ole asialistalla. Joissakin jäsenvaltioissa on esitettyjen kansallisten toimintasuunnitelmien perusteella ilmeinen vaara, että palataan takaisin Essenin menettelyyn. Arvoisa herra Santer, komissiokin on mielestäni selkeästi vastuussa siitä, että se myös sanotaan selvästi arvioinneissa ja että vaaditaan myös korjauksia, jotta todella saadaan aikaan sitova menettelytapa, jotta tavoitteet eivät olisi vain paperilla, vaan ne myös pantaisiin täytäntöön ja niille suotaisiin varoja ja toimia eikä pelkästään filosofisia mietiskelyjä. Emme myöskään tarvitse toimia, joita ollaan toteuttamassa joka tapauksessa tai joita muiden - esimerkiksi kuntien - on tarkoitus toteuttaa.
Tarvitsemme ainakin tarmokkaita toimia nuorisotyöttömyyttä vastaan, emmekä saa niitä tämänhetkisen tilanteen perusteella. Suhtaudumme erittäin vakavasti kielteiseen vastaukseen, jonka komission puheenjohtaja täällä muotoili: toissijaisuusperiaatteen väärinkäyttö asian palauttamiseksi kansalliselle tasolle hyödyttää periaatteessa oikeistoa, lopulta heidän vastenmielisiä edustajiaan. Meidän on vastustettava sitä yhdessä.

Macartney
Arvoisa puhemies, neuvoston puheenjohtaja sanoi, että kahden viikon kuluttua on erittäin tärkeä tapahtuma. Minun ei tarvitse muistuttaa teitä siitä, että koko Eurooppa, miljoonat katsojat, seuraavat tuota tapahtumaa, jolloin Skotlanti ottaa yhteen Brasilian kanssa maailmanmestaruuskisojen avausottelussa. Olen varma, että neuvoston puheenjohtaja toivottaa kanssani onnea Skotlannin joukkueelle.
Kiitän häntä hänen innostuksestaan Cardiffin huippukokousta kohtaan, joka on tuon tapahtuman jälkeen. Ehkä voin tehdä selväksi, että todellinen haaste meille poliitikkoina on tehdä Cardiffin huippukokouksesta kansalaisille yhtä tärkeä tapahtuma kuin maailmanmestaruuskisoista. Saatatte sanoa, että se on paljon vaadittu, mutta ensi vuonna tai niihin aikoihin tehtävissä päätöksissä on monia puolia, jotka ovat perustavan tärkeitä kansalaisille. Haaste sekä Britannian että Itävallan puheenjohtajuudelle ja kaikille niitä seuraaville on hyväksyttävyys. Kuinka saamme kansalaiset hyväksymään Euroopan, jota yritämme rakentaa? Uskon, että Cardiffiin valinta huippukokouksen pitopaikaksi on innoittava ratkaisu. Walesin kansa osoitti viime vuonna, että se oli valmis harjoittamaan demokraattista itsemääräämisoikeuttaan, ja niinpä Cardiff on demokraattisen kokouksen pitopaikka ensimmäistä kertaa historiansa aikana. Irlannin kansa äänesti juuri viime viikolla jälleen merkityksellisten edistysaskelten puolesta demokratiassa, ja uskon, että olemme vasta uuden kehityksen alussa, jossa osansa on myös omalla maallani Skotlannilla.
Ennen kuin Cardiffin virallinen huippukokous pidetään, jotkin kansalaisuudettomat Euroopan kansat, jotka saavat innoitusta Walesin ja Pohjois-Irlannin, Irlannin tasavallan ja Skotlannin esimerkistä, pitävät vaihtoehtoisen huippukokouksen. Ne esittävät vaihtoehtoisen näkemyksen Euroopasta, mutta siinä ei rajoituta kysymyksiin perustuslaillisesta muutoksesta, koska uskomme, että on joitakin erittäin tärkeitä aiheita, jotka yhdistävät Euroopan monia kansoja ja alueita.
Olen hyvin iloinen siitä, että neuvoston puheenjohtaja ja komission puheenjohtaja korostavat Agenda 2000 -ohjelman tärkeyttä. Sillä voisi olla hyvin syvällinen merkitys sekä Euroopan kansoille että koko Eurooppa-hankkeen hyväksyttävyydelle. Vetoomus, jonka haluaisin esittää, on se, että mitä tahansa Cardiffissa saadaan aikaan, se antaa Euroopan parlamentille paljon aikaa tutkia tuolloin ehdotetun luonnoksen seurauksia. Tiedän, että se on epäkiitollinen tehtävä niin komissiolle kuin neuvostollekin, mutta meidän on saatava tämä asia kohdalleen.
Olen täysin samaa mieltä komission puheenjohtajan kanssa siitä, että työttömyyden hoito on tärkein tehtävä, joka meillä on edessämme. Jos saamme työttömyyden taittumaan ja selvitämme sen ja tuotamme talouskasvua Eurooppaan, silloin koko eurohanke on osoittautunut tekemisen arvoiseksi. Jos epäonnistumme, ihmiset ihmettelevät, mistä siinä kaikessa oikein mahtoi olla kyse.
Esitän enää kaksi viimeistä huomautusta. Päätöslauselmassa, jota parlamentti käsittelee huomenna, suositellaan kansainvälistä rikostuomioistuinta sellaisena tärkeänä uudistuksena, jota ryhmäni on hyvin aktiivisesti ajanut eteenpäin, ja toivon, että sitä kannatetaan.
Viimeinen huomautus, jonka haluaisin esittää yhteenvetona Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden haasteesta ja toistaen herra Pastyn ja muiden tekemiä huomautuksia, on se, että toimielinuudistus ei voi pysähtyä, ja uskon, että on suuri piristysruiske, jos voimme Cardiffin huippukokouksen aikana saada aikaan yhteisen säädöksen siitä, että tämän parlamentin jäseniä ei syrjitä kansallisuuden perusteella. Meillä kaikilla olisi oltava samat ehdot ja olosuhteet; meidät on valittu virkaan vaaleilla.

Muscardini
Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri, tässä salissa juhlimme yhtenäisvaluutan syntyä. Milloin meillä on tilaisuus juhlia poliittisen unionin syntymistä, joka on ainoa mahdollisuus tehdä Euroopasta kansalaisten Eurooppa, jolla on yhteiset tavoitteet ja turvatumpi ja valoisampi tulevaisuus, sen sijaan että se on pelkkä vapaakauppa-alue jota yksittäisten maiden tai joidenkin monikansallisten yritysten edut ohjaavat?
Vaadimme, että Cardiffin huippukokouksessa viimein konkreettisesti edetään kohti poliittisen unionin toteuttamista, ja siksi on välttämätöntä aloittaa keskustelu Euroopan toimielinuudistuksesta: Euroopan parlamentille on annettava lisää päätäntävaltaa, mutta on myös nimettävä elin, joka edustaa, ainakin aluksi, kaikkia jäsenvaltioita yhteiseen puolustukseen liittyvissä asioissa, järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa, 20 miljoonan työttömän ja 40 miljoonan uusköyhän etujen ajamisessa, elin, joka alkaisi myös pohtia unionin ulkopolitiikan toteuttamista. Ministerineuvosto edustaa näet yksittäisiä hallituksia, ei yhteistä eurooppalaista tahtoa.
Koska tätä elintä ei tällä hetkellä ole, ulkopolitiikan ei pitäisi olla riippuvaista neuvostosta vaan ennen kaikkea Euroopan parlamentista, joka on eurooppalaisten kansalaisten ääni. Taistelua järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan ei voida koskaan toteuttaa, jos esimerkiksi Europolin toimintaa jatkuvasti haittaavat jäsenvaltioiden väliset näkemyserot. Mikäli Cardiffissa toistetaan aikaisempien huippukokousten kaavaa tai mikäli siellä saadaan aikaiseksi vain mitättömän pieniä edistysaskelia, on olemassa vaara, että luodaan Eurooppa, jota kansalaiset eivät enää ymmärrä: euro koetaan toiveita herättäväksi, mutta samalla kansalaiset tuntevat levottomuutta, sillä ei ole poliittista suuntaa, joka antaisi taloudelle selkeitä tavoitteita, joihin pyrkiä: poliittisen suunnan puute tekee itse asiassa talouden elpymisenkin hyvin epävarmaksi.
Ei riitä, että sanotaan, että Maastricht pakottaa vakauteen ja että vakaus mahdollistaa tällä hetkellä aikaisempaa huomattavasti keveämmän verotuksen käyttöönoton, mikäli sitten monissa jäsenvaltioissa on itse asiassa käytössä pankkijärjestelmiä, jotka joissakin tapauksissa toimivat täysin toisin kuin mitä innostuneesti ja niin painokkaasti julistimme tässä salissa viime toukokuun 2. päivänä. Mikäli poliittisen unionin puute uhkaa - riippuen tämän tai tuon maan vaalituloksista - tuoda uudelleen esiin suhdannevaihteluihin liittyvän ongelman - sen, että Eurooppa joko on tai ei ole olemassa ylikansallisena yhteisönä, tai ei aina...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Olen vastaanottanut viisi päätöslauselmaesitystä työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

Titley
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa onnittelemalla henkilökohtaisesti neuvoston puheenjohtajaa hänen onnistumisestaan asevientiä koskevien menetteIysääntöjen saavuttamisessa. Näissä menettelysäännöissä asetetaan joitakin tärkeitä periaatteita, jotka edustavat merkittävää harppausta eteenpäin EU: n panostuksessa maailman rauhaan ja tasapainoon. Menettelysäännöt tarjoavat myös selvemmän kehyksen eurooppalaisen puolustusvälineteollisuuden rationalisoinnille, mikä puolestaan johtaa suurempaan keskinäiseen riippuvuuteen, joka tekee tulevaisuudessa kansalliset hintojen pudotukset tarpeettomiksi.
Haluaisin onnitella häntä myös siitä, että hän ei koskaan jättänyt tilaisuutta käyttämättä ottaakseen ihmisoikeusasioita esityslistalle toimikaudellaan neuvoston puheenjohtajana. Etenkin se, että hänen onnistui ulottaa esityslista koskemaan Kiinaa ja edistää Kiinan ihmisoikeusasiaa, on ollut yksi tämän puheenjohtajakauden onnistumisista.
Selvästi merkittävin onnistuminen on ollut Luxemburgin huippukokouksen laajentumisprosessia koskevien johtopäätösten edistäminen. Hyvin monimutkainen neuvotteluprosessi aloitettiin ajallaan, ja sen lisäksi Eurooppa-konferenssi saatiin käyntiin siten, että varmistettiin se, että päästiin heti keskustelemaan Euroopan unionin kansalaisia suoraan koskettavista asioista, erityisesti huumeista ja rikollisuudesta. Nämä olivat huomattavia saavutuksia, mutta on tärkeää, nyt kun olemme saaneet prosessin käyntiin, ettemme anna muiden poliittisten prioriteettien, kuten yhtenäisvaluutan, työntää laajentumista taka-alalle, missä se olisi vaarassa juuttua teknisiin keskusteluihin.
Joten mielestäni on tärkeää, että Cardiffin huippukokouksesta lähetetään useita selviä viestejä. Ensinnäkin sieltä pitäisi lähettää selvä merkki jatkuvasta poliittisesta sitoutumisestamme laajentumisprosessiin. Toiseksi siellä olisi toistettava neuvoston ja komission sitoutuminen siihen, että parlamentti pidetään ajan tasalla laajentumisprosessista ja siihen, että tunnustetaan se tärkeä osa, joka parlamentilla voi olla. Suosittelisin tuleville puheenjohtajamaille kokousta, jollaisen herra Henderson järjesti parlamentaaristen sekavaliokuntien puheenjohtajiston kanssa, keinona viedä asioita eteenpäin.
Kolmanneksi meidän on arvioitava edistystä, jota on saavutettu yhteisön säännöstön tutkimisessa ja liittymistä edeltävän strategian kehityksessä. Toivoisin, että erityistä huomiota voidaan osoittaa Keski- ja Itä-Euroopan maiden sosiaaliselle ulottuvuudelle, joka on erityisen tärkeä. Meidän on varmistettava, että komission ensimmäinen vuosikertomus, jota odotetaan myöhemmin tänä vuonna, on aikataulun ja suunnitelman mukainen.
Lopuksi kuten muut puhujat ovat sanoneet, meidän on edistettävä Agenda 2000 -ohjelman ehdotuksia, koska on erittäin tärkeää, jos aiomme pitää laajentumisen aikataulussa, että saamme lainsäädäntömenettelyt päätökseen ennen kesäkuuta 1999. Sen vuoksi meillä on oltava poliittinen sopimus Wienin huippukokoukseen mennessä.
Muutoin saanen onnitella puheenjohtajamaa Britanniaa siitä, että se on edistänyt Luxemburgissa tehtyjä johtopäätöksiä Keski-idän rauhanprosessista. Sosialistiryhmä tunnustaa valtavat ponnistelut, jotka Britannian ulkoministeri ja Britannian pääministeri ovat tehneet käynnistäessään uudelleen tuon prosessin ja toteuttaessaan Luxemburgin johtopäätöksiä, erityisesti heidän kiinnittäessään Israelin hallituksen huomion näkemyksen puutteeseen näiden siirtokuntien jatkamisessa ja tarpeeseen kehittää taloudellinen strategia Palestiinan puolella.
Lopuksi toivoisin, että Cardiffin huippukokouksessa iloittaisiin ennakolta Bosnian vaaleista. Ne ovat toinen askel rauhan ja vakauden prosessissa entisessä Jugoslaviassa, ja toivoisin, että tuemme täysin noita vaaleja.
Vertaisin Euroopan unionin puheenjohtajuutta British Grand National -kilpailuun tai Derbyyn. Menestyksessä on tärkeää, että kilpailu kyetään käymään loppuun asti. Vielä tärkeämpää menestyksessä on, että lopetetaan siten kuin Britannian hallitus on tekemässä, tyylikkäästi ja itsevarmasti ja siten, että voimavaroja on vielä jäljellä.

Hernández Mollar
Arvoisa puhemies, on ilmeistä, että nämä olosuhteet, joissa työllisyyspolitiikasta keskustellaan, eivät ole samat kuin aikaisempina vuosina. Rahaliitto on jo tosiasia. Kansalliset työllisyysohjelmat on jo esitetty ja taloudellinen yhdentyminen on luonut luottamuksen ilmapiirin, joka edistää työllisyyden kasvua. Nykyisellä puheenjohtajamaalla on ollut onnea saattaa pitkä Euroopan rakentamisprosessi huippuunsa. Eräissä maissa, kuten Espanjassa, voidaan sosioekonomiselta kannalta kurinalaisen politiikan harjoittamisen myötä nähdä jo hallituksen toiminnan tulokset ja menetelmistä työpaikkojen luomiseksi - mikä on aina parempi kuin niiden jakaminen - on puhuttu ja toisteltu riittävästi Essenin huippukokouksesta Luxemburgin huippukokoukseen asti.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olemme 2000-luvun kynnyksellä. Teknologinen vallankumous, talouden maailmanlaajuistuminen ja suuret markkinat vaativat jäsenvaltioilta merkittävää panosta koulutuksessa. Takeet työpaikoista ovat riippuvaisia pätevyydestä ja koulutuksesta ja myös siitä, että koulutuslaitoksissa suoritetaan työmarkkinoiden kysyntää vastaavia ammattitutkintoja.
Haluan korostaa myös sen ehdotonta merkitystä, että työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu olisi se pelikenttä, jolla työn organisointi mukautetaan uuden ajan vaatimuksiin ottaen huomioon vakaan työllisyyden, jatkuvan koulutuksen ja työajan uudelleenjärjestelyn. Mielestäni esimerkiksi se ei olisi asianmukaista, että hallitukset päättäisivät työajan lyhentämisestä, kun nimenomaan yhtiön oman tuottavuuden dynamiikka ja sen koko itsessään ovat niitä tekijöitä, jotka voivat määritellä suuntaviivat sille, miten juuri työntekijät ja työnantajat voivat päästä sopimukseen tästä asiasta.
Lopuksi, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, työpaikkojen luomisessa on otettava huomioon koko yhteiskunta, ja esimerkiksi Espanjan ja Italian esittämät työllisyysohjelmat korostavat tarvetta antaa vastuuta myös alueellisille ja paikallisille viranomaisille. Työnvälityspalvelujen on lähennyttävä työnantajien ja työntekijöiden tarpeita ja etsittävä uusista työmahdollisuuksista ratkaisuja niiden työllistämiseksi, jotka etsivät työtä epätoivoisesti.
Työttömyys ja vajaatyöllisyys aiheuttavat syrjäytymistä, köyhyyttä ja epätoivoa. Kansalaiset ovat jo kyllästyneet puheisiin ja lupauksiin. Euro ja työllisyysohjelmat ovat välineitä sen tavoitteen saavuttamiseksi, että kansalaiset näkisivät oikeuden työskennellä toteutuvan siinä vauraassa ja solidaarisessa yhteiskunnassa, jonka me kaikki haluamme tehdä tästä uudesta Euroopasta, jota olemme rakentamassa.

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, ensiksi minulla on ilo saada onnitella puheenjohtajamaa Yhdistynyttä kuningaskuntaa sen menestyksestä meidän kaikkien Euroopan unioniin kuuluvien puolesta. Toivotan puheenjohtajamaalle jatkuvaa menestystä muutaman seuraavan viikon aikana ja toivon, että Cardiffin huippukokous on kuin Grand National - kilpailun maaliin pääsy, kuten herra Titley sanoi. Se tosiasia, että neuvoston puheenjohtaja on punatukkainen, ei mitenkään tarkoita sitä, että meidän olisi verrattava häntä Red Rum -hevoseen, joka oli yksi kestävimmistä juoksijoista Grand Nationalin radalla. Jos muistan oikein, se voitti kaikkiaan kolme kertaa.
Haluaisin sanoa, että puheenjohtajamaa Yhdistynyt kuningaskunta toi mukanaan suurta innostusta, energiaa ja korkeatasoisen organisaatiokyvyn, mitä me kaikki arvostamme kovasti. Iloitsen erityisesti siitä, että se kunnioitti aina täysin parlamentin ja sen jäsenten osaa. Haluaisin kiittää Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen jäseniä ja pääministeriä heidän valtavasta ponnistelustaan heidän johtaessaan maani rauhanprosessin sen nykyiseen tilaan. Kuten kaikki tietävät, kaikki Irlannin saaren ihmiset tukivat sitä voimakkaasti niinkin äskettäin kuin viime viikolla. Cardiffin huippukokous tarjoaa Euroopan unionille ihanteellisen tilaisuuden arvioida, kuinka se voi parhaiten tukea rauhan ja sovinnon prosessia, jolle Irlannin kansa ja kansanäänestys antoivat ylivoimaisen kannatuksensa. Unioni on antanut huomattavaa poliittista ja käytännöllistä tukea tämän prosessin tukemiseksi vuosien ajan, ja toivon kovasti, että puheenjohtajamaa Britannia varmistaa, että viime viikkojen tärkeä kehitys saa Cardiffissa ansaitsemaansa huomiota.
Äskettäin komissio esitteli ehdotuspaketin, jossa vaadittiin muiden muassa YMP: n, rakennerahastojen ja unionin koko finanssipolitiikan uudistusta. Huippukokouksessa olisi keskityttävä kehittämään laajoja poliittisia suuntaviivoja, jotka koskevat tätä ehdotuspakettia, jolla on suuri vaikutus ei ainoastaan EU: n toimielinten toimintaan vaan myös kansalaisten päivittäiseen elämään tulevina vuosina. On esimerkiksi tärkeää, että eurooppalaiset johtajat vakuuttavat uudestaan sitoutumistaan maanviljelijän keskeiseen rooliin maatalouspolitiikassa ja maaseudun kehittämispolitiikassa. Jokaisen YMP: n uudistuksen olisi oltava siten mukautettu, että perhetilojen säilyttäminen ja niiden kannustaminen olisi jatkossakin Euroopan maatalousalan perusta. On yhtä tärkeää, että YMP: n uudistusta harkittaisiin rinnakkain rakennerahastojen uudistuksen kanssa, koska keskeisen osatekijän koko unionin rakennepolitiikassa olisi oltava nykyisen väestömäärän säilyttäminen maaseutualueilla ja suhteellisen syrjäisillä seuduilla unionin reuna-alueilla. Tämä voidaan saavuttaa ainoastaan tunnustamalla, että maatalous on jatkuvasti ratkaisevassa osassa maaseutualueilla lähitulevaisuudessa ja että rakennepolitiikka olisi sovitettava sellaisten toisiinsa liittyvien alojen kehityksen maksimoimiseen kuten maatilamatkailu, elintarviketeollisuus ja ympäristöllisesti herkkien alueiden säilyttäminen.
Lopuksi sanon jälleen puheenjohtajamaa Yhdistyneelle kuningaskunnalle: jatkakaa hyvää työtä, kaksi viikkoa on jäljellä, ja muistakaa, että on tärkeää selvittää myös viimeinen este, ennen kuin ylitätte menestyksekkäästi maaliviivan, minkä te teette, olen varma siitä.

Ojala
Arvoisa puhemies, on selvää että EU-maiden johtajien tavatessa Cardiffissa julkinen mielenkiinto kohdistuu siihen, miten työttömyyttä vähennetään ja mitä aiotaan tehdä käytännössä. On hyvä, että kansalliset työllisyystoimet ovat tulevaisuudessa nykyistä paremmin arvioitavissa. Tarvitsemme luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja esimerkiksi siitä, onko nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyys EU-maissa vähenemässä. Pelkkien kansallisten ohjelmien tarkastelu ei välttämättä riitä kertomaan, toimiiko kasvun ja työllisyyden strategia koko Euroopan tasolla. Mielestäni tarvitaan EU: n panostusta erityisesti nuorisotyöttömyyttä ja pitkäaikaistyöttömyyttä vähentäviin ohjelmiin. Cardiffin kokouksessa tulisi tehdä periaatepäätös, että Agenda 2000 -ohjelmassa uusien työpaikkojen luominen on nykyistä tärkeämpi peruste EU: n antaman tuen myöntämiselle. Aktiivisen työllisyyspolitiikan tuloksellisuus on lopulta se mittari, joka kertoo kykeneekö Eurooppa ratkaisemaan jälkiteolliseen yhteiskuntaan siirtymiseen liittyvän suurtyöttömyyden ongelman.

Lukas
Arvoisa puhemies, kuusi kuukautta on lyhyt aika neuvoston puheenjohtajuuden kannalta. On tuskin mahdollista jättää tänä aikana syviä jälkiä Euroopan poliittiseen prosessiin. Sitäkin tärkeämpiä ovat jatkuvuus ja toisiaan seuraavien puheenjohtajamaiden välinen yhteistyö. Kansalaiset saavat kuitenkin osittain kansallisten viestinten kautta vaikutelman, että jokainen puheenjohtajakausi olisi erillinen historiallinen tilanne. Eurooppa ikään kuin löydetään aina uudelleen kuuden kuukauden välein. Kysyn sen vuoksi itävaltalaisena oppositiopoliitikkona puheenjohtajamaa Britannialta seuraavaa: alkavatko itävaltalaiset heinäkuussa todellakin nollapisteestä, kuten vaikuttaa, vai onko puheenjohtajamaa Britannian ja tulevan puheenjohtajamaan Itävallan välillä aitoa yhteistyötä, jonka ansiosta aloitettuja prosesseja voidaan jatkaa saumattomasti? Jos on, niin millä alueilla on olemassa yksimielisyyttä ja missä Itävalta voi jatkaa brittien aloittamaa työtä?

Van Velzen, Wim
Arvoisa puhemies, kun puheenjohtajamaa ilmoitti, että se haluaa arvioida Cardiffissa työllisyyssuunnitelmia, suhtauduin asiaan epäilevästi ja mielestäni arvioinnin suorittaminen oli liioittelua ja jopa epäkohteliasta Wieniä kohtaan, jossa prosessin pitäisi tapahtua. Koska olen voinut tehdä hieman havaintoja tilanteesta, olen nyt oikeastaan hyvin iloinen siitä, mitä puheenjohtajamaa on päättänyt tehdä ja miten se on antanut samalla sysäyksen prosessille, joka käynnistettiin Luxemburgin huippukokouksessa. Jos tarkastellaan, mitä jäsenvaltioissa on nyt saatu aikaan Amsterdamin sopimuksen ja huippukokouksen jälkeen, voidaan havaita, että tulokset ovat oikeastaan monta kertaa parempia kuin kukaan osasi alussa odottaa. Itse pelkäsin, että puheenjohtajamaan kysymykseen vastattaisiin, että aikaa tarvitaan lisää ja että vielä täytyy odottaa. Kaikki ovat nyt kuitenkin täyttäneet tehtävänsä. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että olisimme saavuttaneet tavoitteet, koska jos suunnitelmia aletaan arvioida, joitakin havaintoja varmasti vielä tehdään. Toivon, että Cardiffissa päästään myös sisällöllisesti toinen toistaan lähemmäksi. Tällä hetkellä vielä liian monet jäsenvaltiot suhtautuvat kevyesti asiaan ja ajattelevat, että suuntaviivat koskevat muita jäsenvaltioita ja että ne ovat itse jo täyttäneet kaikki vaatimukset. Se on järjetöntä. Mikään jäsenvaltio ei voi väittää noudattavansa kaikkia suuntaviivoja.
Haluaisin mainita, että kansallisten suunnitelmien täytyy olla muutakin kuin pelkkä tekninen toimenpide, jonka aikana täytetään siististi papereita. Suunnitelmissa täytyy ennen kaikkea keskittyä toimenpiteiden laatuun, uudistamiseen ja uudelleen aktivointiin. Ei saa myöskään olla niin, että jäsenvaltiot poimivat neljästä päätetystä tavoitteesta kaksi ja jättävät ottamatta huomioon yhtäläiset mahdollisuudet ja sopeutuvuuden ja keskittyvät ennen kaikkea uudelleen työllistämiseen tai työllistettävyyteen ja yrittäjyyteen. Kaksi viimeistä tavoitetta kuulostavat minusta vähän siltä, että työttömyydestä saa kiittää pääasiassa itseään, että täytyy olla työllistettävämpi ja että ei saa olla aloitekyvytön vaan täytyy ryhtyä yrittäjäksi. Mielestäni juuri nämä kaksi muuta tavoitetta ovat erityisen tärkeitä jäsenvaltioille, koska niissä vedotaan jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten vastuuseen. Ei ole sattuma, että juuri näitä kahta tavoitetta on vähätelty viime aikoihin asti.
Sitten viimeinen asia. Sekä Amsterdamin että Luxemburgin huippukokouksissa pyrittiin tasapainoon makrotaloudellisen lähestymistavan ja aktiivisen työmarkkinapolitiikan välillä. Tähän mennessä ei ole vielä saatu aikaan oikeaa sisällöllistä sopimusta. Prosessin aikana näemme, kuinka komission eri pääosastot ja eri ministerineuvostot käsittelevät näitä aiheita. Pyydän puheenjohtajamaata ottamaan Cardiffissa jo ensimmäiset askeleet tiellä kohti eri osapuolten yhteistä toimintatapaa sekä valmistelussa että päätöksenteossa.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, olen Regensburgin hiippakunnan katolisen työntekijäliikkeen puheenjohtaja ja mieleeni tuli tämänpäiväistä keskustelua kuunnellessani kardinaali Cardynin sanat: jokainen nuorisotyöntekijä on kaikkea maailman kultaa arvokkaampi. Tämä lausunto on vanha. Sen sisältö on yhä ajankohtainen. Työpaikat ovat tärkeitä, mutta niiden puolesta on tähän asti saatu liikaa puhetta ja liian vähän tuloksia, siinä haluaisin tukea kollegaani Wim van Velzeniä.
Toimintasuunnitelmia on. Toivon vain, että ne voidaan panna nopeasti ja menestyksellisesti täytäntöön, muuten parhaimmatkaan toimintasuunnitelmat eivät auta. Parhaat käytännöt kyllä, mutta toivon, että ne otetaan myös nopeasti käyttöön maissa, joissa niitä ei ole vielä sovellettu. Pk-yritysten tukemisesta kuulemme joka tilanteessa. Ei yksikään puheenjohtajamaa eikä yksikään komissio ole kuitenkaan kyennyt huolehtimaan siitä, että pienille ja keskisuurille yrityksille annetaan yksinkertaisia säännöksiä, jotta ne voivat myös soveltaa niitä. Vero- ja hyvinvointijärjestelmien pitää alentaa välillisiä työvoimakustannuksia, mutta niiden on oltava myös tasapuolisia, jotta työntekijät eivät kanna taas kuormaa yksinään. Rakenneuudistus, Agenda 2000 - minusta näyttää, arvoisa komissaari Santer, että maaseutua on kohdeltu erittäin huonosti " gulassi" -tavoitteessa II. Sen osalta on tapahduttava vielä jotain.
Ympäristön osalta sallikaa minun sanoa: mielellään ihminen ja luonto, ei pelkkä luonto ilman ihmistä! Yhteisön omien varojen järjestelmän toimivuudesta minulla on kysymys: miksi ei ole rahaa tietokoneisiin, jos toisaalta haaskataan miljardeja yhteisön omiin varoihin? Ehkä voisitte tehdä jotain tämän suuntaista. Pankaa sosiaalinen markkinatalous mahdollisimman nopeasti täytäntöön jäsenyyttä tavoittelevissa maissa, jotta siellä ei olisi samoja ongelmia kuin meillä. Älkää unohtako toissijaisuutta, vaikka olisitte keskushallintona usein mielellänne kuulematta siitä!

Andrews
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi kiittää puheenjohtajamaa Britanniaa siitä, että se osallistui Irlannin rauhanprosessiin. Mitä tulee herra Blairiin, uskon, että hän on ensimmäinen Britannian pääministeri, joka koskaan on tehnyt Irlannista prioriteetin. Haluaisin kiittää Britannian hallitusta siitä, että se liittyi jälleen Eurooppaan, koska tarvitsemme brittejä kovasti Euroopassa.
Minä ja monet parlamentin jäsenet ihailemme todella paljon herra Cookin kantaa sotatarviketeollisuuteen ja kontrolliin. Haluan osoittaa hänelle ihailuani sen vuoksi.
Jugoslaviassa Slobodan Milosevi on yhä paikan päällä entisessä Jugoslaviassa ja hän on paljosta vastuussa. Euroopan unioni pysytteli syrjässä ja katseli kansanmurhaa Jugoslaviassa; toivottavasti emme tee samoin Kosovossa. Meidän on pantava Milosevi näyttämään korttinsa. Ihailen herra Cookia siitä, että hän tuomitsi teurastuksen Kosovossa. Tiedän, että Robin Cook on mies, jolla on korkea moraali ja joka on vilpitön siinä, että hän tuomitsi teurastuksen ja etnisen puhdistuksen siinä maassa. Hän on, kuten mekin parlamentissa olemme, tietenkin järkyttynyt siitä, mitä siellä tapahtuu. Meidän on pysäytettävä serbivähemmistö Kosovossa. Toivon myös, että hän nostaa Itä-Timorin kysymyksen esiin kiireellisenä asiana jossain vaiheessa, ehkä Cardiffissa. Algerian kauhut ja se, että Algerian hallituksella ei ollut vastauksia riippumattomalle ihmisoikeuskomissiolle, joka vieraili Algeriassa nähdäkseen, mitä siellä tapahtuu, olisi myös otettava esiin. Haluan onnitella puheenjohtajamaa Britanniaa. Se on ollut loistava puheenjohtajamaa, ja haluan osoittaa ihailuani teille henkilökohtaisesti, herra Cook, rohkeudestanne tarttua hyvin suuriin kysymyksiin.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, päätöslauselmaesitykseen, jota minä kannatan, sisältyy konkreettisia ehdotuksia työttömyyden parantamiseksi. Siinä on kuitenkin kohtia, joita pitäisi palauttaa ennalleen ja painottaa. Viittaan työajan vähentämiseen, jota 35-tuntinen työviikko vain symboloi, sillä tiedämme, että ellei ole sitovia toimenpiteitä, yritykset voivat helposti korvata menetetyt tunnit käyttämällä kehittynyttä tekniikkaa. Ehkäpä meidän pitäisi puhua työajan ratkaisevammasta vähentämisestä.
Viittaan lisäksi uusien ammattien syntymiseen vastauksena todellisiin yhteiskunnallisiin tarpeisiin, joita ei kuitenkaan tunnusteta työmarkkinoilla. Niitä voitaisiin kuitenkin edistää terveillä taloudellisilla tuilla, kuten jo Delorsin valkoisessa kirjassa edellytettiin, tai kuten nykyään Ranskan hallitus kokeilee.
Lopuksi, arvoisa puhemies, meidän pitäisi palata sijoituksiin paljon puhuttuihin Euroopan laajuisiin verkkoihin, niihin, jotka loisivat - kuten meille silloin sanottiin - välittömästi mutta pääasiassa välillisesti uusia työpaikkoja koko Euroopassa. Maidemme, koko unionin talousministerit ovat vesittäneet tämän suunnitelman, ja arvoisa puhemies, jotkut heistä ovat todennäköisesti Cardiffissa ilman mitään ristiriitaisuuden tunnetta.

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, iloitsen kovasti herra Cookin esittämästä viittauksesta talousuudistuksen tarpeeseen. Monet meistä parlamentissa uskovat, että talous- ja rahaliiton prosessin loppuun saattamisessa Euroopan unionin tehtävänä on todellakin kääntää huomionsa talousuudistukseen. Koska euroalue käsittää noin 20 % maailman tuotannosta ja se on maailman suurin tuoja ja viejä, on välttämätöntä, että teemme Euroopan unionissa talousuudistuksia, joiden avulla yhtenäisvaluutasta tehdään menestys.
Yhteinen tehtävämme on varmistaa, että taloutemme toimivat tehokkaasti sekä siten, että taloudellinen dynamismi yhdistyy yhteiskunnalliseen oikeudenmukaisuuteen. On välttämätöntä, että puheenjohtajamaa ja hallitusten päämiehet panevat Cardiffissa käyntiin uuden eurooppalaisen tavan toteuttaa talousuudistus. Tässä on nostettava esiin yrittäjyyttä ja mahdollisuuksia kannattava toimintaohjelma, johon kuuluvat keinot rohkaista yrittäjyyttä yhdessä sellaisten politiikkojen kanssa, joilla varmistetaan kaikille taloudellinen työllisyys ja mahdollisuudet koulutukseen, perustuen vanhalle vahvuudellemme, vakaudelle ja yhteenkuuluvuudelle.
Parlamentti kannattaa voimakkaasti talousuudistusohjelmaa, jota tasapainotetaan rahaliiton prosessilla. Sosialistiryhmä on määrittänyt kolme erityistä alaa, jotka toivon neuvoston puheenjohtajan esittelevän Cardiffissa. Ensimmäinen on työmarkkinoiden uudistus. Euroopassa on 18 miljoonaa työtöntä, ja samaan aikaan kun 10 % USA: n työttömistä on ollut työttömänä kauemmin kuin vuoden ajan, lähes 50 % Euroopan työttömistä on pitkäaikaistyöttömiä. USA: ssa pitkäaikaistyöttömät saadaan paremmin takaisin työelämään. Me tarvitsemme uusia keinoja, kun käsitetään, että jatkuvan innovaation ja teknologisen muutoksen nopeasti kehittyvässä maailmassa hallitukset voivat auttaa siinä, että ihmisille annetaan mahdollisuudet selviytyä väistämättömästä muutoksesta. Samalla kun hallitus voi tehdä yhä vähemmän estääkseen ihmisiä menettämästä edellistä työpaikkaansa, hallituksen pitäisi tehdä paljon enemmän auttaakseen ihmisiä saamaan heidän seuraavan työpaikkansa.
Olemme hyvin huolissamme pääomamarkkinoista, ja pääomamarkkinauudistusta tarvitaan. USA: lla on valtavat pääomamarkkinat ja oman pääoman markkinat, joilla autetaan riskisijoituspääomien kanssa. Euroopalla on sirpaleiset ja riittämättömät oman pääoman markkinat. Meidän on varmistettava, että riskisijoituspääomaa on saatavissa pienille ja keskisuurille yrityksille. On välttämätöntä, että aloitamme Cardiffissa Euroopan laajuisen prosessin luodaksemme oman pääoman markkinat riskisijoituspääomaa ja sijoituksia varten.
Kolmas ala, joka tarvitsee uudistusta, on tuotemarkkinat. Meillä on yhtenäismarkkinat, mutta ne ovat yhä sirpaleiset. Tarvitsemme yhä toimia, joilla rakennetaan Euroopan unionin sisämarkkinoita. Cardiffin kokous on loistava tilaisuus hyväksyä rahaliiton prosessi ja aloittaa talousuudistuksen tärkeä ja välttämätön työ. Jos se on tavoitteena Cardiffissa, herra Cookilla on parlamentin täysi kannatus.

De Giovanni
Arvoisa puhemies, Amsterdamin sopimus on yhä ratifioimatta, mutta nyt on jo alettu puhua toimielinuudistuksista. Minun on sanottava, että olin tänään hyvin tyytyväinen kuullessani sekä neuvoston puheenjohtajan että komission puheenjohtajan mainitsevan toimielimiin liittyvien kysymysten tärkeyden Euroopan kehityksen tulevaisuuden kannalta. Merkkejä tästä on nähtävissä myös virallisten toimielinten ulkopuolella: monet - kuten Jacques Delors ja puhemiehemme Gil-Robles, ja jopa neuvoston puheenjohtaja Blair muutama päivä sitten - ovat ilmaisseet huolensa niistä vaikeuksista, joita saattaa ilmetä unionin päätöksentekomenettelyissä unionin laajennuttua.
En halua tässä puuttua näihin uudistuksiin enkä halua esittää niistä mitään arviota, haluan ainoastaan pohtia, miksi tämä toimielinasia on otettu uudelleen esille, kun Amsterdamin sopimusta vielä käsitellään. Mielestäni siihen on eräs hyvin tärkeä syy: haasteet, jotka Euroopan unioni kohtaa, vaativat näitä toimielinuudistuksia. Rahaliiton asettama haaste: rahaliitto aiheuttaa painetta kohti poliittista liittoa - näinhän me kaikki sanomme - mutta tähän tarvitaan valtavasti poliittista ja institutionaalista tahtoa, sillä mikään ei ole koskaan tapahtunut automaattisesti. Entä laajentuminen sitten: laajentumisen rakenteellisia seurauksia ei kukaan epäile tosissaan, sillä on ilmeistä, että laajentumisesta voi seurata kaksi erilaista Eurooppaa: joko paljon hajanaisempi Eurooppa, joka muistuttaa enemmänkin suurta kauppapaikkaa, tai tietysti poliittinen Eurooppa. Tämä on se syy, jonka vuoksi toimielinuudistukset ovat yhä väistämättömämpiä, oltiinpa niistä sitten mitä mieltä tahansa.
Kuinka siis menetellä? Juuri tästä haluan lyhyesti puhua puheenvuoroni toisessa osassa. Euroopan parlamentti on antanut marraskuussa 1997 päätöslauselman. Ehdotamme määrätietoista menettelyä: pyydämme komissiota laatimaan toimielimiä koskevan asiakirjan ennen vuoden loppua, ja pyydämme sitä juuri komissiolta, koska kunnioitamme sen asemaa aloitteentekijänä ja koska mielestämme keskustelussa toimielinten rooli on oleellisen tärkeä, kun institutionaalinen keskustelu aloitetaan uudelleen. Pyydämme neuvostoa antamaan komissiolle valtuudet laatia tämä aloite.
Tämä on hyvin tärkeä seikka! Taaskaan en puutu itse asiaan, mutta haluan huomauttaa, että ainoastaan määrittelemällä selkeästi toimielinten väliset suhteet ja tavoiteltavat päämäärät saatamme antaa vastauksen Euroopan tulevaisuutta koskevaan kysymykseen, siihen, millaisen Euroopan haluamme, millaisen suunnitelman haluamme toteuttaa. Mielestäni on äärimmäisen tärkeää, että tämä parlamentti välittää tulevalle - vuonna 1999 valittavalle - parlamentille sanoman siitä, että sen on välttämättä uudistettava toimielimiä.

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Santer, hyvät kollegat, olemme jo muutamissa sopimuksissa - Maastrichtin sopimuksessa ja Amsterdamin sopimuksessa - sitoutuneet erään asian kannattajiksi, niin myös Amsterdamin sopimuksen 6 artiklassa, nimittäin sen vaatimuksen, että ympäristöpolitiikkaa ja ympäristönsuojelua ei olisi pelkästään sisällytettävä yhteisöpolitiikkojen määrittelemiseen ja toteuttamiseen, vaan niiden pitäisi olla jalona tavoitteena.
Olen ollut nyt yhdeksän vuotta tässä parlamentissa ja tunnen puheet, mutta tunnen myös teot. Puheet ovat aina loistavia, ja puheenjohtajamaa Britannian teotkin on erinomaisia, mutta odotan nyt parlamentin ja toivottavasti myös komission kanssa, arvoisa herra Santer, paljon Cardiffin huippukokouksesta. Jos olemme vakuuttuneita siitä - ja puheenjohtajamaa Britannia on, sikäli kuin tiedän, vakuuttunut siitä - että ympäristöpolitiikka on tärkeä yhteisötavoite tämän unionin ihmisille, ja jos olemme samanaikaisesti vakuuttuneita siitä, että työttömyyden torjuminen on tärkein tehtävä, joka meidän on itsellemme asetettava, silloin meidän pitäisi olla riittävän älykkäitä yhdistämään nämä tavoitteet. Jos voimme todistaa - ja me voimme todistaa sen - että ympäristöpolitiikka, korkeammat ympäristöstandardit, uudet ympäristönormit, jotka on laadittu komission ja Euroopan parlamentin kanssa, mutta myös teollisuuden ja ammattijärjestöjen yhteistyökumppanien kanssa, jos siis voimme todistaa, että nämä uudet politiikat voivat luoda työpaikkoja, meidän on toteutettava ne. Toteutammeko me ne? Ei, emme toteuta!
Jos emme lopultakin ala sisällyttää ympäristönormeja ja ympäristönsuojelua sekä ympäristövaikutuksien ja kestävyyden arvioimista kaikkiin muihin yhteisöpolitiikkoihin, voimme unohtaa kaikki muut puheet täällä. Rouva Bjerregaard voi lopettaa työnsä, minä voin tehdä saman, ja laajat muut unionin alueet voivat myös tehdä sen. Meidän on siis muutettava jotain. Mitä muutamme? Meillä on oltava sitova puitelainsäädäntö, joka määrää, että ympäristöpolitiikka on osa liikenne-, energia- ja talouspolitiikkaa, kuten kollegani Donnelly jo kuvasi.
Enää ei kuitenkaan riitä, että se lukee sopimuksen 6 artiklassa. Olen väsynyt lukemaan sopimuksia - juristina olen tehnyt sitä riittävän kauan - ja tiedän myös, mitä niissä voidaan ilmaista. Haluaisin, että neuvoston puheenjohtaja, te, arvoisa herra Cook, puheenjohtajamaa Britannia ja syyskuun 27. päivän jälkeen muodostettava Saksan uusi hallitus tukevat komissiota siinä, että ympäristöpolitiikan yhdistäminen muihin yhteisöpolitiikkoihin saadaan sitovaksi. Haluaisin siitä velvoittavan sitoutumisen, millä tarkoitan sitä, että haluaisin teidän, arvoisa herra Cook, ja Cardiffin huippukokouksen velvoittavan komissiota esittämään puitelainsäädännön eli lainsäädännön, joka sitoo, ei taas sellaista hölynpöly-sitoutumista!
Sallikaa minun sanoa vielä lopuksi: leikin lapsena mielelläni saippuakuplilla. Ne voi puhaltaa täyteen ilmaa, jolloin ne muuttuvat valtavan isoiksi, kimaltelevat kaikissa väreissä, ovat erittäin vaikuttavia, menettävät värinsä, puhkeavat ja ovat poissa. Minua ei enää lainkaan huvita se, että taas yksi huippukokous menettää värinsä, puhkeaa ja on poissa. Arvoisa herra Santer, ja arvoisa herra Cook, pyydän, että te huolehditte siitä, että meillä on Cardiffin huippukokouksen jälkeen sitova lainsäädäntö siitä, että ympäristölainsäädäntö on osa kaikkia muita yhteisöpolitiikkoja!

Schulz
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, puhun tämän keskustelun viimeisenä puhujana, mutta toivon, että asiat, joista puhun, ovat erittäin korkealla neuvoston esityslistan tärkeysjärjestyksessä. Haluaisin esittää kaksi pyyntöä, teille, arvoisa herra Cook, ja teille, arvoisa herra Santer, kaksi pyyntöä, että ottaisitte Cardiffiin mukaan Euroopan parlamentin kiireellisen kyselyn. Järjestäytyneen rikollisuuden torjuminen on neuvoston, komission ja Euroopan parlamentinkin työn ehdottomasti tärkeimpiä tehtäviä. Me tiedämme, että siellä, missä on mahdollista harjoittaa rajatonta taloutta, on myös mahdollista harjoittaa rajatonta laitonta taloutta. Sen vuoksi tarvitsemme vastapainoksi niiden ihmisten rajattomalle vapaudelle, jotka voivat käyttää väärin talousjärjestelmäämme, myös mahdollisimman rajatonta valtuutettujen poliisi- ja oikeuselinten yhteistyötä Euroopan laajuisesti toimivien verkostoituneiden rikollisten torjumiseksi.
Tämä kauniisti kuvattavissa oleva prosessi ei vain etene sillä vauhdilla kuin Euroopan parlamentti toivoisi. Käsityksemme mukaan syynä on osaksi se, että pidättäytyminen kansalliseen riippumattomuuteen painaa aina vaa'assa enemmän kuin käytännön vaatimus yhteistyöstä Euroopan tasolla, erityisesti vaatimus poliisin yhteistyöstä ja oikeudellisesta yhteistyöstä, kun huippukokousten kauniisti muotoiltujen, Euroopan yhdentymistä koskevien sanojen kaiku on häipynyt kuulumattomiin, vaikka yhdentymisen on tapahduttava välttämättä myös kolmannen pilarin alueilla. Sen vuoksi haluaisin vielä kerran aivan tarkasti muotoilla Euroopan parlamentin pyynnön, joka sisältyy lukemattomiin päätöslauselmiin, pyynnön, jonka laadimme juuri niiden aloitteiden ja yhteisten toimenpiteiden jälkihuomautukseksi, joita korkean tason työryhmä esitti järjestäytyneen rikollisuuden torjumista koskevassa kertomuksessaan, pyynnön, joka käy ilmi näistä lausunnoista: edetkää rohkeasti kansallisvaltioiden tason ulkopuolelle ja poistakaa voimalla erityisesti poliisiyhteistyön esteet - mutta myös oikeudellisen yhteistyön esteet, mikä on yhtä tärkeää! Vaatikaa komissiossa rohkeammin neuvostolta, että teille siirretään lisää toimivaltaa, yhteisöoikeudellista toimivaltaa järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi!
Pidän ehdottomasti yhtenä lähitulevaisuuden tärkeimmistä tehtävistä sitä, että opimme yhdistämään taloudellisen alueen lisäksi myös muita alueita ja organisoimaan myös ylikansallisella tasolla niitä välineitä, joita välttämättä tarvitsemme väärinkäytöksiä vastaan kamppaillessamme. Jos emme poista tätä eroa, järjestäytyneellä rikollisuudella on edelleen paremmat mahdollisuudet Euroopassa kuin poliisilla.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka vuonna 1997
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Spencerin laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A4-0169/98) Euroopan unionin asemasta maailmassa ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttamisesta vuonna 1997.

Spencer
Arvoisa puhemies, perustamissopimusten nojalla parlamentissa on käytävä vuosittain keskustelu yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) kehityksestä. Mietinnössäni tuo velvollisuus täytetään samassa muodossa kuin teimme sen viime vuonna. Yhteiset toiminnat, yhteiset kannat ja julkilausumat neljän vuoden ajanjaksolta esitetään vertailuna taulukon muodossa. YUTP: stä on selonteko alueellisesti, alkaen lähialueiltamme ja jatkuen kauempiin alueisiin.
Näiden välineiden käytöstä ei ole mitään erityisen mielenkiintoista huomattavaa, paitsi niiden jatkuva kyvyttömyys kohdata todelliset haasteet, joita Eurooppa kohtaa maailmassa. Itse asiassa vuonna 1997, Amsterdamin sopimusta lukuun ottamatta kiinnostavin asia, joka tapahtui, oli toimielinten välinen YUTP: n rahoitusta ja parlamentaarista osallistumista koskeva sopimus. Tuo osallistuminen riippuu siitä, miten tehokasta se on budjettivaliokunnan ja ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan välisessä hyvässä yhteistyössä. Tuosta sopimuksesta on peräisin myös neuvoston sitoutuminen siihen, että se tarjoaa meille asiakirjan " YUTP: n keskeiset näkökohdat ja perusvalinnat" . Se on mahdollisimman suppea asiakirja, josta merkitys on riisuttu neuvoston työryhmien julkaisemista edeltävässä muokkauksessa. Se on historiallinen, se on kertova, siinä omistetaan ainoastaan puolitoista sivua tulevaisuudelle ja tuolloinkin vain hyvin epämääräisesti. Sitä on parannettava ensi vuonna.
Tarkkaavaiset kollegat ovat huomanneet, että olemme muuttaneet tämän vuoden keskustelun nimeksi " Euroopan unionin asema maailmassa" , jotta voimme tarkastella koko ajanjaksoa ottaaksemme menneisyydestä opiksemme ja heijastaaksemme oppimaamme tulevaisuuteen. Euroopan asema maailmassa on enemmän kuin ne rajatut ja vielä tähän asti kehittymättömät toimet, jotka YUTP kattaa. Se käsittää komission kaupalliset ja muut toimivaltuudet, parlamentin aseman, sen puhemiehet, valiokunnat ja valtuuskunnat. Sen on käsitettävä myös jäsenvaltioiden ulkopolitiikat. Kuten sanon mietintöni sivulla 9, luomme yhteistä ulkopolitiikkaa emmekä yhtenäistä ulkopolitiikkaa. Yhteinen valuutta ja yhtenäisvaluutta vastaavat toisiaan osittain tai tarkasti. Yhteinen politiikka suurentaa tehokasta vaikutusta. Yhtenäinen ulkopolitiikka olisi yksittäisen valtion, jollainen unioni ei ole, aikaansaannos.
Mielestäni meidän olisi pyrittävä maksimoimaan Euroopan vaikutusvalta maailmassa oman etumme ja väittäisinpä, että koko maailman edun vuoksi. Tehdäksemme niin meidän olisi käytettävä kaikki keinomme kaikissa toimielimissä ja jäsenvaltioissa. 18 kuukauden ajanjakso, joka on edessämme, kattaa kolme puheenjohtajakautta, joita johdetaan kolmella hyvin erilaisella tavalla ja kolmella hyvin eriasteisella kokemuksella. Voin vakuuttaa neuvoston puheenjohtajalle, etten aio osallistua herra Cookin erityisavustajan ja alaisen herra Titleyn suorittamaan puheenjohtajamaan julkiseen mainostamiseen enkä todellakaan herra Provanin julkiseen soimaukseen puheenjohtajamaan pyrkimyksistä. Aion pysytellä syrjässä ja tarkastella kaikkia noita kolmea puheenjohtajamaata yhteisen ulkopolitiikan osalta. Ja minun on pääteltävä, että tällä hetkellä on mahdotonta viedä läpi älyllisesti tai poliittisesti tyydyttävää puheenjohtajakautta, kun otetaan huomioon jännitteet nykyisten toimielinrakenteiden ja YUTP: n oman liioittelevan ja kunnianhimoisen retoriikan välillä.
Yhä uudelleen näemme Euroopan hyväksyvän, että amerikkalaiset tekevät todelliset päätökset. Seuraamme heitä nöyrästi myöntäen varoja ja joukkoja Bosnian kaltaisiin tilanteisiin, joiden osalta olemme luopuneet tehokkaasta päätöksenteosta. He määräävät ja me maksamme. Se ei ole hyväksi heille, eikä se ole hyväksi meille. Optimisti sanoisi, että Amsterdamin jälkeen YUTP on siirtymävaiheessa. Varmasti tilanne paranee, kun sen sijaan, että neuvoston puheenjohtaja lähetettäisiin Ankaraan yhden päivän kestävälle hallinnolliselle vierailulle, jossa ei kyetä suostuttelemaan turkkilaisia tulemaan paikalle edes omaan assosiointineuvostoonsa, voisimme sen sijaan lähettää korkean tason edustajan. Varmasti analyysi- ja suunnitteluyksikön olemassaolo parantaisi valmiustasoamme. Tällä hetkellä onnistumme olemaan huonosti varautuneita emme ainoastaan ennustettavissa olevaan, kuten Intian ydinkoe, tai ikuiseen, kuten Saddam Hussein, vaan jopa rehellisesti sanoen myöhässä olevaan, kuten Kosovoon.
Tällä hetkellä olemme kaikkein huonoimmassa asemassa. Olemme liian ylpeitä, että ojentaisimme Euroopan edut kaikki tyynni Setä Samulille. Olemme liian itserakkaita pysyäksemme asianmukaisesti hiljaa. Meillä on liian hyvä muisti mutta ei tarpeeksi näkemystä, jotta loisimme oman ulkopolitiikkamme. Joten mihin tyydymme? Pöyhkeään diplomatiaan, joka on näyttämistä mutta ei käyttämistä varten. Tämän parlamentin ja kansallisten parlamenttien ulkoasiainvaliokuntien tärkein tehtävä ei ole valvoa ulkopolitiikkaa harjoittavia virkamiehiä. Se on rohkaista heitä harjoittamaan sellaista ulkopolitiikkaa, joka ansaitsee edes tulla kutsutuksi sillä nimellä. Euroopan unionille ei yksinkertaisesti riitä se, että Eurooppa on voimaton Keski-idän rauhanprosessissa, hiljaa niemimaan osalta ja syrjästäkatsojana Balkanin valtioiden osalta. Suosittelen ulkoasioita käsittelevän valiokunnan mietintöä täysistunnolle.

Cook
Arvoisa puhemies, haluaisin vastata herra Spencerin huomautuksiin ja saanen sanoa hänelle heti, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan muovaamisessa on valtavia ongelmia. Ymmärrän täysin pettymyksen, jonka hän ilmaisi erittäin hyvin, ja voin ymmärtää, että tuo pettymys jaetaan laajalti koko Euroopan parlamentissa. Meidän ei kuitenkaan auta hyväksyä pettymystämme, ellemme ymmärrä niitä todella valtavia ongelmia, jotka kytkeytyvät yhteisen ulkopolitiikan muovaamiseen sellaisten 15 jäsenvaltion välillä, joilla on erilaiset historiat ja erilaiset historialliset siteet, jotka ovat syntyneet noista historioista; joilla on sellaiset erilaiset kielelliset ja kulttuuriset siteet muihin maihin, jotka aiheuttavat erilaiset asenteet erilaisia konflikteja kohtaan ympäri maailmaa; ja joilla on nykyään naapurimaidensa kanssa erilaisiin konflikteja, joita kaikki muut 15: stä eivät välttämättä jaa.
Sen vuoksi tavatessamme yleisten asioiden neuvostossa ei ole epätavallista - kuten totesimme maanantaina kahdessa eri tilanteessa - että yksi maa vastustaa jyrkästi kaikkia muita 15: tä. Se ei ole aina sama maa. En yritä mainita erikseen tai syyttää yksilöllisesti mitään yksittäistä jäsenvaltiota. Silloin tällöin useimmat jäsenvaltiot sanovat ainakin joskus, että tämä kysymys on meille perustavan tärkeä, emmekä voi saavuttaa yksimielisyyttä, josta loput 14 voisivat olla yhtä mieltä. Haluan sanoa herra Spencerille, että tämän herättämää ongelmaa ja pettymystä ei voida erottaa siitä oletuksesta, että jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus säilyttää oma ulkopolitiikkansa sen tosiseikan tuntomerkkinä, että se on yhä oikeutettu kansallisvaltio ja se osallistuu itse kansainvälisiin foorumeihin. Herra Spencerin puolue ei ehdota, että me muuttaisimme tuota periaatetta, eivätkä niin tee rehellisesti sanoen Euroopan unionissa edustettuina olevat hallituksetkaan, joiden puolueiden jäsenet ovat täällä Euroopan parlamentissa.
Sen vuoksi, jos olemme tunnustaneet lähtökohdan, meidän on myös oltava realistisia sen suhteen, mitä yhteisessä politiikassa voidaan saavuttaa, kun aloitetaan tuosta nimenomaisesta vaikeudesta. Olen täysin valmis hyväksymään sen selvänä vastalauseena yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaamme kohtaan, että yritämme muovata täällä yhteisiä kantoja sellaisten 15 jäsenvaltion kesken, jotka eivät välttämättä lähesty jokaista ongelmaa samasta näkökulmasta, samaa historiallista taustaa vasten eivätkä myöskään samojen yleisen mielipiteen paineiden alaisina. Jos Euroopan unionin halutaan menestyvän, meidän on varmistettava, että sillä on joustavuutta tunnistaa erot historiassa, kulttuurissa ja yleisessä mielipiteessä.
Tuota taustaa vasten ja noilla erittäin suurilla varauksilla esittäisin, että jos katsotaan taaksepäin viime kuukausia, on tapahtunut paljon, mihin Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat olla tyytyväisiä luotuaan yhteisiä kantoja ja luotuaan yhteisen lähestymistavan ulkomaailmaa kohtaan ja tilaisuuden tullen - koska meillä on ollut tuo yhteinen kanta - voimakkaasti vaikuttaen. Jos saan aloittaa ihmisoikeus- ja demokratia-aiheesta, joka on oman sisäpolitiikkamme asialistan kärjessä Britanniassa ja on sen vuoksi ollut puheenjohtajakautemme asialistan kärjessä, asia on niin, että maanantaina pääsimme sopimukseen asevientiä koskevista menettelysäännöistä. Nuo menettelysäännöt edustavat kahta merkittävää askelta eteenpäin. Niissä luodaan yhteiset vaatimukset, joiden mukaan jokainen jäsenvaltio päättää asevientiä koskevista luvista. Varmasti Euroopan kansat kilpailevat yhä keskenään näistä tilauksista, mutta ne kilpailevat keskenään hinnasta ja laadusta. Ne eivät kilpaile keskenään ihmisoikeuksien noudattamisessa.
Toiseksi noihin sääntöihin sisältyy ilmoitusjärjestelmä, jonka avulla jokainen jäsenvaltio voi ilmoittaa kaikille muille, että se on hylännyt jonkin sopimuksen ihmisoikeusperustein, ja toisen jäsenvaltion, joka haluaa ottaa vastaan sellaisen sopimuksen, on ensin ilmoitettava siitä ja neuvoteltava sen maan kanssa, joka ensin hylkäsi sopimuksen. Tämä on aivan uusi järjestelmä, joka voi antaa luottamusta jäsenvaltioille sen suhteen, että jos ne hylkäävät sopimuksen ihmisoikeus- tai demokratiaperusteilla tai demokratian tai väkivaltaisuuksien lietsomisen pelon perusteella, mikään toinen kumppani ei käytä niiden päätöstä hyväkseen ottamalla sopimuksen vastaan tai ei ainakaan missään tapauksessa voi tehdä niin kertomatta asiasta niille ensin, mikä on tehokas estävä tekijä.
Mielestäni säännöt eivät ole täydelliset. Saanen sanoa pahoittelevani sitä, että pääsimme yksimielisyyteen ainoastaan pudottamalla pois joitakin tavoitteista, joita meillä oli avoimuuden saavuttamiseksi. Olen valmis ajattelemaan, että herra Spencerillä ja muilla on täysi oikeus esittää arvostelua noista säännöistä. Arvostelua esitettäessä ei kuitenkaan saisi unohtaa sitä, että säännöt ovat kuitenkin merkittävä askel eteenpäin. Yksi kotimainen arvostelija sanoi, että minulla on vain puolikas leivästä, mutta minua pitäisi vähintäänkin onnitella siitä, että minulla on edes tuo puolikas leivästä. Tällaiset saattavat pakostakin olla ne olot, joissa edistämme yhteistä politiikkaa 15 jäsenvaltion kesken.
Toiseksi herra Spencer viittasi Turkin vierailuuni. Ongelmamme Turkissa ei ole oikeastaan ongelma, joka meillä olisi Euroopassa. Eurooppa on valmis assosiointineuvostoon Turkin kanssa. Turkki on ottanut kannakseen, että se ei ole valmis tuohon assosiointineuvostoon, ja meidän on kunnioitettava tuota kantaa. Turkki ei ole Euroopan unionin jäsen. Se ei ole yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan osapuoli. Se ei ole osa mitään sisäistä järjestystä, johon me itse kuulumme Euroopan unionin jäsenvaltioina. Mielestäni Turkki teki virheen. Välillämme on kuilu, jonka yli olisi tärkeää rakentaa silta niin Euroopan kuin Turkinkin kannalta, mutta siltaa ei voi rakentaa pelkästään vedenjakajan toiselta puolelta. Myös Turkin on autettava meitä olemalla halukas rakentamaan osan siltaa yhtä hyvin omalta puoleltaan.
Ilmoittaisin Euroopan parlamentille, että kun olin Ankarassa, vierailin Akin Birdalin luona, joka on ihmisoikeusyhdistyksen puheenjohtaja ja jota vastaan tehtiin murhayritys kaksi viikkoa sitten. Tavatessani herra Birdalin hän oli hämmästyttävän hyvällä tuulella ja sellaisen rohkeuden ja päättäväisyyden vallassa, että pidin sitä sekä innoittavana että nöyräksi tekevänä. Herra Birdalia ammuttiin läheltä ja hänessä oli 14 luodin sisäänmeno- ja ulostulohaavaa. Nähdessäni hänet vain seitsemän päivää tapauksen jälkeen hän istui sängyllään, oli selväjärkinen ja päättäväinen ja ilmaisi minulle näkemyksen, että hänen kaltaisensa ihmiset kannustavat ihmisoikeuksien tielle ja hyvään hallintotapaan ja avoimeen, läpinäkyvään demokratiaan Turkissa sekä siihen, että Turkki saatetaan oikealle eurooppalaiselle tielle. Tuo on näkemys, johon varmasti jokainen Euroopan parlamentissa haluaisi yhtyä.
Haluaisin myös tarttua herra Spencerin tekemään huomautukseen asemastamme entisessä Jugoslaviassa. Sanoisin herra Spencerille, että hän aliarvioi sitä, mitä on saavutettu viime vuonna. Bosniassa on siirrytty merkittävästi kohti Daytonin sopimuksen mukaisen prosessin täytäntöönpanoa. Kun olin viimeksi Sarajevossa aiemmin tänä vuonna, Bosnian ulkoministeri sanoi, että kukaan ei voittanut sotaa, me kaikki hävisimme sodan. Se oli lausunto, joka oli ehdottomasti ja yksinkertaisesti totta, mutta se oli myös lausunto, jota yksikään ylempi bosnialainen poliitikko ei olisi antanut ennen aivan viime kuukausia. Suuressa osassa Bosnian poliittista yhteisöä tunnustetaan nyt selvästi, että edistyminen vaatii pikemminkin Daytonin etnisten yhteenottojen lopettamista käsittelevän asialistan hyväksymistä kuin sen maan takaisin valtaamisen yrittämistä, jonka kaikki etniset ryhmät kokevat menettäneensä konfliktin vuosina.
Euroopan unioni on ollut tärkeässä osassa tuossa prosessissa. Ensiksi olimme tärkeässä osassa siinä, että viime kuukausina olemme osoittaneet uudelleen elpynyttä päättäväisyyttä sotarikollisia kohtaan. Olen vahvasti sitä mieltä, että Bosniassa ei voi olla mitään merkityksellistä sovintoa ja etnistä oikeudenmukaisuutta, ellei niitä, jotka olivat vastuussa pahimmista julmuuksista konfliktissa, tuoda oikeuden eteen. Minulla on ilo sanoa Euroopan parlamentille, että tuon päättäväisen lähestymistavan ansiosta meillä on nyt puolet syytteeseen pannuista sotarikollisista odottamassa oikeudenkäyntiä. Tällaista meidän olisi ollut vaikea edes toivoa vuosi sitten.
Toiseksi Euroopan unioni on myötävaikuttanut merkittävästi korkean tason edustajan kautta saamalla aikaan avoimemman ja oikeudenmukaisemman tiedotusvälineisiin pääsyn tason. Korkean tason edustaja käytti juuri tuota päättäväistä lähestymistapaa serbitasavallassa televisiota kohtaan, joka oli erittäin tärkeässä osassa valittaessa serbitasavallan hallitusta, joka ensimmäistä kertaa konfliktin päättymisen jälkeen on nyt sitoutunut Daytonin sopimuksen mukaiseen prosessiin ja edistää sitä. Euroopan unionin puheenjohtajamaan edustajana olin ensimmäinen Bosnia-Hertsegovinan ulkopuolinen ulkoministeri, jolla oli tilaisuus puhua serbitasavallan kokoukselle ja rohkaista heitä tiellä kohti etnistä sovintoa ja Daytonin sopimuksen mukaista prosessia.
Bosniassa tapahtuu siis edistystä - hidasta edistystä, riittämätöntä edistystä - mutta edistystä, joka on osittain tulosta Euroopan unionin, neuvoston ja komission työstä, jotka ovat reagoineet serbitasavallan uuden hallituksen vaaleihin antamalla sille lisävaroja ja -tukea. Ongelma entisessä Jugoslaviassa on se, että kaksi Bosnian naapurimaata on yhä maita, joita hallitsevat sellaiset poliitikot, jotka eivät näytä olevan sitoutuneita Daytonin sopimuksen mukaiseen prosessiin, mitä voisi kuitenkin odottaa sellaisilta ihmisiltä, jotka allekirjoittivat Daytonin sopimuksen.
Kroatiassa neuvosto on tuominnut presidentti Tudjmanin ja hänen hallituksensa toistuvan kykenemättömyyden edistää merkittävämmin pakolaisten paluuta. Sen vuoksi viime yleisten asioiden neuvostossa pyysimme komissiota tarkastelemaan uudelleen, voiko Kroatia säilyttää autonomisia kauppajärjestelyjä samanaikaisesti kuin se jatkaa Daytonin sopimuksen mukaisen sitoumuksensa laiminlyöntiä. Belgradissa Jugoslavian liittotasavaltaa hallitsee yhä presidentti Milosevi, jonka käyttäytyminen Kosovoa kohtaan on hallinnut niin suurta osaa kansainvälisistä keskusteluistamme viime kuukausina. Olen pahoillani sanoessani, että kaikki ponnistelumme noissa kansainvälisissä kokouksissa sekä eurooppalaisella tasolla että yhteysryhmän tasolla ovat epäonnistuneet tähän asti vakauden aikaansaamisessa ja väkivallan lopettamisessa Kosovossa. Itse asiassa väkivalta on viime päivinä ollut erityisen ankaraa. Useita kyliä on tuhottu, ja on tapahtunut usean sadan raju nousu niiden pakolaisten määrässä, jotka nyt hakevat turvapaikkaa Kosovon ulkopuolelta sen Albanian ja Montenegron vastaisten rajojen toiselta puolelta.
Tämän tilanteen suuri tragedia on se, että ainoa ryhmä, joka hyötyy Belgradin menettelytavasta, on Kosovon vapautusarmeija, jonka paras värväävä kersantti on presidentti Milosevi. Iloitsen siitä, että Belgrad ja Pristina käyvät nyt vuoropuhelua, mutta minulla on suuria epäilyksiä siitä, kuinka menestyksekäs tuo vuoropuhelu voi olla, kun taustalla on jatkuva väkivalta. Presidentti Milosevi osallistuu vuoropuheluun, mutta tuo osallistuminen ei todennäköisesti ole menestyksekästä niin kauan kuin hän jatkaa väkivallan käyttöä kosovolaisia itseään vastaan. Näiden syiden vuoksi Euroopan unioni toimi nopeasti sen jälkeen, kun yhteysryhmä teki päätöksen ryhtyä sarjaan Belgradin vastaisia toimia - asevientikieltoon, viisumikieltoon, liittotasavallan ulkopuolisten varojen jäädyttämiseen. Nuo toimet ovat nyt käytössä, ja Euroopan unioni ryhtyi niihin kymmenen päivän kuluessa yhteysryhmän kokouksesta.
Vuoropuhelussamme Belgradin kanssa on kuitenkin myös toinen puoli, ja toistuva halumme on lakkauttaa nuo toimet ja tarjota liittotasavallalle samalla tavalla liittymistä Euroopan unioniin, kuten olemme tarjonneet monille alueen muille maille. Suuri tragedia Serbian kansalle on se, että presidentti Milosevi on jättänyt kansan eristyneemmäksi kuin mitä mikään muu maa on maanosan tuolla alueella. Olen tavannut joitakin nuoremman sukupolven edustajia Belgradissa, esimerkiksi niitä, jotka johtavat riippumatonta B 92 -radioasemaa. He ovat kosmopoliittisia, kaukonäköisiä nuoria, jollaisia tapaa kaikissa eurooppalaisissa pääkaupungeissa. Juuri heissä on Serbian tulevaisuus. On tärkeää, että samalla kun painostamme presidentti Miloseviia mahdollisimman voimakkaasti, teemme myös selväksi niille, jotka toivovat vaihtoehtoista politiikan muotoa, että olemme heidän puolellaan ja että he ovat tervetulleita joukkoomme, jos he onnistuvat sisäpoliittisissa keskusteluissa Serbiassa.
Myönnän - ja on kohtuullista tehdä niin herra Spencerin johdannon jälkeen - ettemme ole ratkaisseet Kosovon ongelmaa, mutta väittäisin tosiaankin hyvin vahvasti, että vastatessaan Kosovon kriisiin Euroopan unioni on osoittanut enemmän kiireellisyyttä, enemmän solidaarisuutta ja on saavuttanut yhteisen kannan paljon nopeammin ja vakaammin kuin se koskaan teki Bosnian alkuvuosina. Jos olisimme osoittaneet tuota kiireellisyyttä ja tuota vakautta Bosnian konfliktin alkuvuosina, emme ehkä joutuisi nyt taistelemaan sellaisen paljon pahemman ongelman kanssa, joka meillä nyt on.
Haluaisin myös valaista menestystä, jota olemme osoittaneet yhteisessä kannassamme, joka liittyy moniin muihin ongelmiin maailmassa oman maanosamme ulkopuolella. Tom Spencer mainitsi Keski-idän rauhanprosessin. Rauhanprosessi on umpikujassa. Jokaisen parlamentin jäsenen on oltava levoton siitä, että umpikujasta ei päästä pois. Olen vakavasti huolestunut siitä, että jotkut Israelin hallituksessa kuvittelevat, että vaihtoehtoja on kaksi. Ensimmäinen on edistyminen rauhanprosessissa, mikä saattaa olla epäedullista heidän etujensa kannalta, ja toinen on vallitseva tila, nykyinen umpikuja, joka ei vaadi heitä tekemään uusia kompromisseja. Pelkään, että se on väärä käsitys kahdesta vaihtoehdosta. Todellisuudessa vaihtoehdot ovat ne, että joko edistymme rauhanprosessissa tai luiskahdamme takaisin yhteenottoihin ja väkivaltaan ja epävakauteen alueella. Vallitseva tila ei ole kestävä keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä.
Mutta vaikka jokaisella läsnäolijalla on täysi oikeus olla tyytymätön siihen, että rauhanprosessissa ei olla edistytty enemmän, väittäisin päättäväisesti parlamentille, että meillä ei ole koskaan ollut sellaista hetkeä koko kolmen tai neljän vuoden aikana sen jälkeen kun Oslon rauhanprosessi alkoi, jolloin Euroopan unionin puheenjohtajamaa olisi ollut sitoutuneempi prosessiin kuin nyt. Äskettäiset Lontoon neuvottelut pidettiin puheenjohtajamaan pääkaupungissa. Sekä amerikkalaiset, jotka esittelivät paketin aloitteet, että neuvottelujen osapuolet tapasivat toistuvasti puheenjohtajiston kanssa noiden kahden päivän aikana. Puheenjohtajamaa voi todellakin vaatia melkoista kunniaa itselleen siitä, että se sai palestiinalaiset vakuuttuneiksi siitä, että heidän kannattaisi osallistua noihin neuvotteluihin ja hyväksyä amerikkalaisten paketti, painostaen siten myös Israelin hallitusta hyväksymään paketin.
Puheenjohtajamaa on myös järjestänyt turvallisuusneuvonantajan Palestiinan viranomaisille, ja erikoislähettiläämme herra Moratinosin avustuksella olemme luoneet sellaisen pysyvän turvallisuuskomitean Palestiinan kansallisten viranomaisten kanssa, jossa käsittelemme suoraan ja käytännön kannalta turvallisuuskysymyksiä. Juuri Euroopan unioni on pannut eniten varoja siihen, että Gazan lentokentästä tulee todellisuutta, ja juuri Euroopan unioni ja eurooppalaiset yritykset sijoittavat eniten Gazan teollisuusalueelle. Jos teemme läpimurron kysymyksessä uudesta lisäsijoittamisesta, juuri Euroopan unioni on johtava osapuoli sen varmistamisessa, että molemmat noista väliaikaisista sopimuksista ovat voimassa ja niillä on hyvin todellista arvoa Palestiinan taloudelle.
Samaten voimme vaatia kunniaa siitä, että olemme saaneet aikaan hyvin menestyksekkään huippukokouksen Yhdysvaltain kanssa kaksi viikkoa sitten, jolloin teimme hyvin todellisen läpimurron, joka on valtavan tärkeä Euroopalle siinä, että Yhdysvaltain viranomaiset ovat allekirjoittaneet kanssamme sellaisen sopimuksen pakotteita koskevasta lainsäädännöstä, jossa selvästi hylätään ekstraterritoriaalisuus, mikä on meille erittäin tärkeää. Meillä on nyt perusta, jolle Atlantin molemmilla puolilla voidaan rakentaa yhteinen kanta Irania vastaan, sen sijaan että Iranista tulisi jaon perusta Atlantin eri puolilla olevien kahden vallan välille. Hyväksyimme yleisten asioiden neuvostossa niin äskettäin kuin viime maanantaina Afrikkaa koskevan yhteisen kannan, jossa korostetaan sitoumuksiamme hyvään hallintotapaan, ihmisoikeuksiin ja kehitykseen. Tämä on itsessään hyvin tärkeä askel eteenpäin, koska jos olemme vilpittömiä, yksi ongelmista, joita Afrikalla on ollut jopa siirtomaaajan jälkeisenä aikana, on niiden eurooppalaisten valtojen välinen kilpailu, jotka olivat aiemmin siirtomaavaltoja Afrikassa. Historiallinen saavutus, jonka teimme maanantaina, on jättää tuo ajattelutapa lopullisesti taaksemme ja myöntää, että meillä todella on yhteisiä etuja Afrikassa, ja meidän olisi saavutettava yhteinen kanta, jolla edistämme noita yhteisiä etuja pikemminkin kuin jatkamme sitä väärinkäsitystä, että meillä on eri etuja Euroopan eri kansallisina valtoina.
Joten kaikilla noilla perusteilla väittäisin päättäväisesti, että edistystä on tapahtunut kohti yhteisiä kantoja, kohti yhteisiä jaettuja tavoitteita ulkopuolisen maailman osalta ja kohti suurta solidaarisuutta, jota osoitetaan kansallisvaltioiden keskuudessa. On ollut muita alueita, joiden osalta olisin voinut toivoa, että olisimme voineet saada aikaan päättäväisemmän ja yhtenäisemmän lähestymistavan. Olen vilpitön Euroopan parlamentille ja sanon, että vaikka suhtaudun myönteisesti siihen, että pystyimme maanantaina antamaan selvän lausunnon, jossa tuomittiin Intian äskettäiset ydinkokeet, olisi ollut paljon parempi, jos päättäväisemmät toimet olisivat tukeneet tuota lausuntoa ja antaneet sanoillemme painoa. Jäsenvaltioiden keskuudessa ei ole kuitenkaan eroa siinä, miten suhtaudumme ydinkokeisiin. Ne kauhistuttavat meitä. Uskomme, että ne ovat vahingollisia kansainväliselle ydinsulkusopimukselle. Uskomme, että ne lietsovat alueellisia jännitteitä, ja uskomme myös, että Intian ja niemimaan muiden maiden turvallisuuden kannalta olisi paljon parempi, jos voisimme löytää sellaisen ratkaisun Kashmirin kiistaan, joka olisi paljon hedelmällisempi jännitteiden lievittämiseen niemimaalla kuin jommankumman puolen tekemät ydinkokeet, tehtiinpä niitä kuinka paljon tahansa.
Lyhyesti sanoen, kun otetaan huomioon vaikeudet ja tosiasiat, olemme todellakin edenneet kohti sellaisen yhteisen ulkoja turvallisuuspolitiikan aikaansaamista, joka vaikuttaa merkittävästi ulkopuoliseen maailmaan. Haluan päättää puheeni sanomalla, että kun lähestymme laajentumisen aikaa, meidän olisi myös tunnustettava, että tuo laajentunut Eurooppa ei tarjoa meille ainoastaan mahdollisuutta vaurauden kasvuun vaan se tarjoaa myös suuremman mahdollisuuden vaikuttaa maailmaan enemmän. Meillä on enemmän valtaa maailmassa. Meidän on kysyttävä itseltämme: kuinka käytämme tuota valtaa. Kuinka teemme laajentuneen Euroopan unionin eurooppalaisesta vallasta vallan, joka toimii maailmassa hyvyyden puolesta? Yksi niistä asioista, joita meidän on tehtävä, on varmistaa, että käytämme tuota valtaa vahvistamaan ja tukemaan Euroopan unionin arvoja ja arvoja, joita Euroopan parlamentin päättäväinen demokratia tuo julki.
Viime aikoihin asti oli muodikasta nähdä jännite yhtäältä ihmisoikeuksiin ja hyvään hallintotapaan sitoutumisen ja toisaalta kauppaan, vientiin ja vaurauteen sitoutumisen välillä. Tämä on yhä mahdollista joidenkin sellaisten brittipoliitikkojen keskuudessa, jotka eivät ole seuranneet aikaa eivätkä huomaa, että he ovat yhä juuttuneina aikavääristymään. Minun on sanottava, että äskeisen Aasian kriisin jälkeen tuo kahtiajako näyttää olevan kaukana totuudesta. Äskeisessä Aasian talouskriisissä on ollut kiinnostavaa se, että maat, jotka ovat parhaiten onnistuneet vastaamaan taloudellisiin paineisiin, ovat olleet niitä maita, joilla on avoimimmat ja vastuullisimmat hallintojärjestelmät ja sananvapaus. Ne maat, joissa sallittiin eniten yksilöllistä vapautta ja aloitteellisuutta, ovat kyenneet paremmin tarttumaan uusiin teknologioihin ja selviytymään avoimilla ja läpinäkyvillä rahoitusmarkkinoilla.
Sitä vastoin niillä mailla, jotka ovat olleet haluttomampia jakamaan valtaa kansoilleen, jakamaan tietoa kansoilleen ja jakamaan vapautta kansoilleen, on ollut eniten vaikeuksia vastata rahoitusmarkkinoiden paineisiin. Arvojemme ja vaurautemme edistämisen tavoitteiden välillä ei enää ole jännitettä. Ne käyvät käsi kädessä. Sen vuoksi meidän olisi varmistettava, että kun ensin tunnistamme ongelmat, jatkamme yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan luomista ja varmistamme, että se on sellainen yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, joka heijastaa yhteisiä eurooppalaisia etujamme sekä tuo esiin yhteiset eurooppalaiset arvomme. Jos saamme sen aikaan, olemme saaneet aikaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan, josta voimme olla yhteisesti ylpeitä.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, haluan kiittää ministeri Cookia herra Spencerin mietinnön johdosta annetusta erityisen perusteellisesta vastauksesta, mutta olen hämmästynyt siitä, miksi puheenjohtajamaa ei ole ilmaissut lainkaan kantaansa Cardiffin huippukokousta käsittelevän keskustelun aikana.

Fassa
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämän laajan ja hyvin muotoillun selonteon, jonka neuvoston brittiläinen puheenjohtaja juuri esitti, pitäisi tuottaa meille kaikille suurta huojennusta. On tullut jo sananparreksi todeta, ettei Euroopan unionilla ole ulkopolitiikkaa huolimatta lukuisista retorisista ilmaisuista ja toivotuksista, joita on tapana esittää; kuitenkin ulkoasioita käsittelevän neuvoston puheenjohtajan mukaan Euroopan unionin roolia korostamalla on saavutettu merkittävää edistystä useissa asioissa.
Kaikkea tätä voimme mielestäni pitää välttämättömänä, mutta ei riittävänä kehityksenä. Toisin sanoen tällä hetkellä Euroopan unionin ulkopolitiikassa on tapahtumassa määrällistä kasvua, joka johtuu tietynlaisesta euroinnostuksesta ja siitä, että olemme hyväksyneet yhtenäisvaluutan, mutta huolimatta tästä lisääntyneestä pyrkimyksestä toteuttaa ja tahtoa yhteistä ulkopolitiikkaa, tehtävää on mielestämme vielä paljon. Lisäksi ulkopolitiikan laadussa on vielä paljon kohentamista. Uskon, että tämän parlamentin jäsenenä on toivottava, että ulkopolitiikasta tulee kaikkien poliittisten ponnistelujen pysyvä ja yhteinen teema seuraavissa Eurooppa-vaaleissa.

Titley
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa tuosta laajasta selonteosta. Yksi ongelmista Spencerin mietinnöstä keskusteltaessa on ollut se, että katselemme taaksepäin YUTP: n toimintaan viime vuonna, vaikka tiedämme aivan hyvin, että maailma, josta keskustelemme, muuttuu. Se muuttuu, kun Amsterdamin sopimus on ratifioitu. Amsterdamin sopimus nähdään käännekohtana yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toiminnassa. Amsterdamin sopimuksessa tunnustetaan, toisin kuin Maastrichtin sopimuksessa, että toimimme nyt täysin uudessa turvallisuustilanteessa kylmän sodan päättymisen jälkeen, mikä vaatii laajempia välineitä ja laajempia toimia Euroopan ja maailman turvallisuuden säilyttämiseksi.
Tässä keskustelussa meidän olisi oikeastaan tarkasteltava noiden muutosten seurauksia ja sitä, kuinka voimme maksimoida niiden tehokkuuden, jotta huolemme siitä, kuinka YUTP on toiminut menneisyydessä, eivät toistu tulevaisuudessa. Toivon erityisesti, että Amsterdamin sopimus merkitsee hetkeä, jolloin prosessin yhdenmukaistaminen lakkaa riivaamasta meitä, ja alamme huolehtia enemmän tuloksen tehokkuudesta. Äänestäjiäni ei kiinnosta se, onko yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka nimensä veroinen, vaan se, kykenemmekö saavuttamaan rauhan ja vakauden Euroopan mantereella.
Amsterdamin sopimus vie meitä eteenpäin monin tavoin. Suunnittelu- ja varhaisvaroitusyksikkö tekee meille lopultakin mahdolliseksi eritellä, mitä tarkoitamme yhteisellä ulko- ja turvallisuuspolitiikalla. Sellaisen korkean tason edustajan olemassaolo, joka voi hoitaa päivittäisiä asioita ja yhteisten strategioiden perustamista, tekee meille mahdolliseksi yhtenäisemmän lähestymistavan käyttöönoton. Meidän on tarkasteltava myös joitakin Amsterdamin sopimuksen luomia haasteita. Parlamentti kannattaa esimerkiksi erittäin voimakkaasti - ja aivan oikeutetusti - Petersbergin tehtäviä. Britannian armeija on nyt suhteessa kokoonsa sitoutunut tiukemmin kuin koskaan toisen maailmansodan jälkeen. Mitkä ovat siten sen seuraukset, että Petersbergin tehtäviä kehitettäisiin kansallisia ulkopolitiikkojamme ja kansallisia kykyjämme varten, kunnianhimojemme tyydyttämiseksi?
Yksi alue, jolla meidän on edistyttävä, on neuvoston ja parlamentin välinen yhteys. Parlamentti on aina osoittanut Algeriaa ja Albaniaa koskevissa lähestymistavoissaan, konfliktien ehkäisyverkoston perustamisessa ja lähestymistavassaan YUTP: n rahoittamista koskevaa toimielinten välistä sopimusta kohtaan, että se on taitava rakentamaan kehittynyttä vuoropuhelua neuvoston ja komission kanssa. Kehottaisin sen vuoksi, että kun Amsterdamin sopimus on ratifioitu, neuvosto työskentelisi tiiviimmin parlamentin kanssa tulevaisuudessa kehittääkseen YUTP: tä.

Günther
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin kiittää sydämellisesti esittelijää työstä, jonka hän esitti meille. Haluaisin käsitellä kahta kohtaa, sekä ryhmäni näkökulmasta että kehitys- ja yhteistyövaliokunnan näkökulmasta. Mehän puhumme yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta. Tässä nousee esiin kysymys, miten hoidamme konflikteja. Esittelijä korosti sitä mietinnössään, mutta koemme edelleenkin epämieluisia yllätyksiä. Olemme jo useaan kertaan vannoneet konfliktien ennaltaehkäisyn puolesta, ja haluaisin tunnustaa tässä yhteydessä, että olemme nyt päässeet sopimukseen asekaupan menettelysäännöistä. Mekin arvioimme vielä tarkasti sitä paperia. Tässä yhteydessä ei saa kuitenkaan jättää huomiotta sitä, että laitonta asekauppaa sillä ei lopeteta - ja sehän on edelleen suuri ongelmamme.
Olin hieman pahoillani siitä, että neuvoston puheenjohtaja ei käsitellyt nyt joitakin kohtia, jotka olivat mielestäni tärkeitä mietinnössä. Lyhyyden vuoksi voin esittää vain numerot, eli kysymyksessä ovat 10, 14, 15 ja 17 kohdat; nämä ovat kysymyksiä, joita olisi käsiteltävä. Neuvoston puheenjohtaja on tosin sanonut, että se olisi jäsenvaltioiden asia, ja näin hän antaa Musta Pekka -kortin eteenpäin, mutta olisi ollut myös mielenkiintoista kuulla, olisiko tässä lähestymistapoja, joita kannattaisi käyttää.
Yhden kohdan haluaisin vielä mainita, nimittäin kysymyksen ihmisoikeuslausekkeista, jotka on otettava mukaan kolmansien maiden kanssa tehtäviin sopimuksiin, vaatimus, joka on kehityksen alueella oikeastaan jo pääosin toteutettu ja jota varten luotiin myös oikeudelliset perustat. Nyt osoittautuu, että ulkopolitiikkakin voi joskus oppia jotain kehityspolitiikalta.

Daskalaki
Arvoisa puhemies, ulkoasiain valiokunnan puheenjohtaja on laatinut hyvin huolellisen mietinnön, josta valiokunnassa keskusteltiin yksityiskohtaisesti ja jonka valiokunta hyväksyi yksimielisesti.
Joka vuosi Euroopan parlamentti tutkii, minkä verran edistystä on saavutettu tiellä kohti yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, ja joka vuosi meidän on myönnettävä, että edistysaskeleet eivät ole kovin ratkaisevia, sanoaksemme asian kauniisti.
Herra Spencer halusi asettaa kysymyksen suurempiin puitteisiin ja tarkastella asiaa laajemmasta näkökulmasta. Arvioidessaan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan siirtymävaihetta ja ulkopolitiikan erilaista luonnetta verrattuna unionin muihin politiikkoihin hän toi esiin - hän itsekin painotti tätä puhuessaan aikaisemmin - yhteisen muttei yhtenäisen eurooppalaisen ulkopolitiikan määrittelemisen painottaen myös Euroopan parlamentin roolia, josta me paljon puhumme ja joka ei vielä ole sellainen kuin haluaisimme.
Esittelijä sisällytti mietintöönsä Amsterdamin sopimuksessa ennakoituja yhteenottojen ennaltaehkäisykeinoja koskevien konkreettisten mainintojen lisäksi hyvin tasapainotetun maininnan viimeaikaisiin ydinkokeisiin Intiassa, samoin kuin visaisen ongelman aseviennin menettelysäännöistä. Kukaan ei voi puhua näistä asioista erikseen, siihen ei ole aikaa. Haluaisin vain sanoa, että mietinnössä käsitellään kaikkia unionia kiinnostavia ajankohtaisia kysymyksiä, ja ryhmämme kokonaisuudessaan kannattaa yleisesti mietintöä pitäen kuitenkin pienen vähämerkityksisen varauman komission edustustojen diplomaattisiksi edustustoiksi muuttamisen osalta.

Bertens
Arvoisa puhemies, myöskään vuosi 1997 ei ole ollut hyvä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kannalta. Neuvosto ei vaikuta olevan juurikaan valmis käyttämään aktiivisesti yhteisen ulkopolitiikan keinoja. Se, mitä Maastrichtissa pidettiin aikoinaan suurena edistysaskeleena kohti varsinaista yhteistä politiikkaa, on paljastunut pelkäksi sanahelinäksi. Unionin pitäisi oppia olemaan antamatta suuria lupauksia. Sellaiset saattavat nimittäin vahingoittaa suhdettamme kansalaisiin. Numerot puhuvat puolestaan kollega Spencerin erinomaisessa mietinnössä. Viime vuoteen verrattuna yhteisön toimenpiteet ovat jopa vähentyneet. Unioni on vetäytymässä takaisin kuoreensa. Se ei voi olla totta. Unioni kuorii vain kerman päältä Lähi-idässä, Suurten järvien alueella Afrikassa tai Latinalaisessa Amerikassa ja vieläpä maksaakin sen itse.
Viime vuosi oli myös Agenda 2000: n vuosi. Pelkään yhä, että komission taloudellisten näkemysten perusta on ollut liian heikko, mutta nyt ei saa ajatella säästöjä lyhyellä aikavälillä. Laajentuminen on nimittäin yksi unionin tärkeimpiä kansainvälisiä haasteita tällä vuosikymmenellä. Nämä vuodet ovat siirtymäkauden vuosia. Amsterdamin sopimus ratifioidaan. Edistys on ollut tähän mennessä kuitenkin vaatimatonta. Käytäntö näyttää, mitä kaikkea Amsterdamin sopimus on tuonut tullessaan. Veto-oikeus saattaisi viedä meidät vielä kauemmaksi taaksepäin. Toivon, että jäsenvaltiot voisivat unohtaa hetkeksi lyhyen aikavälin etunsa ja ymmärtää, että tehokas yhteinen politiikka on niiden yhteinen etu. Se, miten Ranskan hallitus pystyi pysäyttämään asekauppaa koskevien sääntöjen parantamisen, on ikävä esimerkki veto-oikeuden vaikutuksista. Toivon vain, että kansalaiset ymmärtävät, että heidän hallituksensa ja tämä parlamentti eivät ole vastuussa tästä vallan puutteesta.

Carnero González
Arvoisa puhemies, uutta yksinapaisuuden ja maailmanlaajuistumisen leimaamaa kansainvälistä järjestystä kohti tapahtuvassa siirtymisprosessissa Euroopan unioni ei ole vieläkään tilanteen tasalla. Syyt: poliittisen tahdon puuttuminen ja sen edellyttämien järjestelmien puute. Nykyisiä voimavaroja käytetään epäilemättä puutteellisesti ja tässä mielessä myös perustamissopimusten uudistaminen on ollut puutteellista. Albania, Kosovo, Algeria, samoin kuin viimeisin Irakin kriisi ovat esimerkkejä siitä, mikä aiheuttaa ymmärrettävästi suurta tyytymättömyyttä kansalaisissa. Politiikka ja talous eivät ole tasapainossa ja menetelmiä on epäilemättä muutettava.
Mitä tavoitteita Euroopan unionin yhteisellä ulko- ja turvallisuuspolitiikalla on oltava? Ensinnäkin Euroopan turvallisuus; toiseksi ihmisoikeuksien ja köyhyyden vähentämisen puolesta taistelemisen asettaminen ulkoisen toiminnan ydinkysymykseksi, lisäksi tässä on otettava huomioon laajentumisen mukanaan tuoma sysäys. Minun näkökulmastani katsoen ensimmäiseksi on estettävä jäsenvaltioiden ulkopolitiikan hajaantuminen, ja toiseksi on omaksuttava lisää yhteisiä kantoja ja toimintoja koskevia päätöksiä, ja tietenkin on paikallaan mennä tapahtumien edelle ja käyttää sitä, mitä voisimme nimittää "ennalta ehkäiseväksi diplomatiaksi" .
On asioita, jotka ovat selkeästi ensisijaisia. Mainitsin aikaisemmin Kosovon, mutta meidän ei pidä unohtaa myöskään Välimeren, Kyproksen ja Turkin, Lähi-idän ja Länsi-Saharan tapauksia. Parlamentti on pyytänyt, että omaksuttaisiin näitä koskeva yhteinen kanta. Haluaisin tietää, mikä on neuvoston mielipide asiasta. Myös kansainvälistä rikostuomioistuinta koskeva asia on kesken.
Meidän on oltava tyytyväisiä aseita koskevista menettelysäännöistä, mutta ei siitä yhteisymmärryksestä, johon brittipuheenjohtajisto ja Yhdysvallat ovat päässet Helms-Burtonin laista ja ekstraterritoriaalisista laeista. Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että tämä yhteisymmärrys on meidän omien etujemme vastainen eikä se sovi yhteen niiden periaatteiden kanssa, joita parlamentti ja jäsenvaltiot ovat niin moneen otteeseen painottaneet. Mielestäni ulkoasiain valiokunnan esittelemä mietintö on tämänsuuntainen.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, mielestäni kollega Spencerin mietinnössä annetaan melko realistinen kuva siitä, millä tavalla Euroopan kansalaiset suhtautuvat yhteiseen politiikkaan. Tosiasia on kuitenkin se, että kun syntyy pahoja kriisitilanteita - tarkoitan tässä Bosnian aikaisempaa tilannetta, Kosovon nykytilannetta ja myös Intian tekemiä ydinkokeita - yleinen käsitys on, että Euroopan unioni käyttäytyy hyvin voimattomasti eikä onnistu pääsemään sopimukseen toiminnasta unionin ulkopuolella. Jos tähän asiaan liittyen kysytään keskivertokansalaiselta, onko unionin ulkopolitiikka uskottavaa ja tehokasta, vastauksen laadusta ei ole epäilystä. Mielestäni ministeri Cookin vastauksessa on kuitenkin paljon totta, sillä asian ydin on se, että jäsenvaltioilla ei ole riittävästi poliittista tahtoa, jotta ne voisivat tehdä ulkopolitiikasta yhteisen. Sen olemme voineet havaita myös Barcelonan prosessin yhteydessä eikä ainoastaan rauhanprosessin pysähtymisenä, josta Israel on tällä hetkellä eniten vastuussa. Samalla voimme havaita, kuinka hitaasti kumppanuussopimuksia solmitaan, ja joskus tapahtuu jarrutusta, jossa on kysymys pikkusieluisesta kansallisen edun tavoittelusta eikä lainkaan yhteisestä ulkopolitiikasta.

Lalumière
Arvoisa puhemies, keskustelu yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta vuonna 1997 aiheuttaa vastakkaisia arvioita. Yhtäältä hyväksyn täysin Spencerin mietinnön, jossa hän selostaa erittäin hyvin ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokuntamme kannanotot. Tämä mietintö on toisin sanoen erinomainen, sillä se sisältää erittäin perusteltua arvostelua YUTP: n nykytilasta. Meillä ei nimittäin ole juurikaan aihetta iloita siitä, miten YUTP on kehittynyt viime vuodesta, ja se on toinen huomautukseni. Tilanne on melko kehno, vaikka neuvoston puheenjohtaja yritti selkeästi ja taitavasti osoittaa meille aikaansaannokset.
Korostan joitakin kohtia. Toimielinten osalta odotamme edelleen Amsterdamin sopimuksen ratifiointeja, joten meillä ei ole vielä suunnittelu- ja varhaisvaroitusyksikköä eikä korkean tason edustajaa, jolle annettaisiin nimeksi herra tai rouva YUTP. Mitä parlamentin osaan tulee, vaikka voimmekin YUTP: n rahoitusta koskevia määräyksiä käsittelevän toimielinten välisen sopimuksen yhteydessä iloita siitä, että näemme parlamentin keinojen valvoa neuvostoa tällä alalla hieman parantuvan, on todettava, että neuvoston tähän mennessä toimittamat asiakirjat ovat liian suppeita ja liian niukkasanaisia vaativien parlamentaarikkojen tyydyttämiseksi. Herra Spencer valitti sitä muuten juuri äsken puheenvuorossaan.
Mitä ulkopolitiikan kysymysten sisältöön tulee, viime vuoden lopputulos jättää usein katkeran maun suuhun. Monia julkilausumia on annettu, mutta hyvin vähän yhteisiä kantoja ja toimia. Euroopan unioni ei ole sen lisäksi juurikaan huolehtinut suurista asiakokonaisuuksista. Mainitsen siten Turkin. Suhteitamme tähän suureen kumppaniin ei suoraan sanoen ole hoidettu mestarillisesti. Niinpä näytämme tällä hetkellä olevan umpikujassa. Turkin asenne on jyrkän vihamielinen, Kreikka ja parlamentti jarruttavat yhä rahoituspöytäkirjan laatimista, Kyproksen tilanne ei edisty ja unionin jäsenvaltioiden kannat eroavat toisistaan, vaikka tarvitsisimme selkeän ja johdonmukaisen yhteisen kannan. Mitä komissioon tulee, odotamme yhä, että se tuo tietoon Turkkia koskevan strategia-asiakirjan, jota olemme tarvinneet jo vuosia.
Näemme tämän esimerkin myötä todellisen yhteisen ulkopolitiikan puuttumisen vaarat. Kuljemme eteenpäin summittaisesti eikä se ole kovin tehokasta. Ja kaksi viikkoa sitten hyväksyttyyn Tindemansin erinomaiseen mietintöön viitaten teen saman huomautuksen turvallisuuspolitiikasta. Kaikki on itse asiassa kiinni poliittisesta tahdosta, toiset ovat sanoneet näin, ja korostan tätä kohtaa, mitään tärkeää ei tehdä, jos ei niin haluta.

Souchet
Arvoisa puhemies, vuosittainen mietintö YUTP: n täytäntöönpanossa saavutetusta edistyksestä, olipa mietinnön laatija kuka tahansa, koskee vähemmän sen puitteissa suoritettujen toimien konkreettisten tulosten arviointia kuin saavutettua edistymistä kohti yhteisöllistämistä, jolla kumottaisiin vähitellen YUTP: n hallitusten välisyys sellaisena kuin siitä määrätään perustamissopimuksissa, vaikka hallitusten välisyys on kuitenkin YUTP: lle ainoa mahdollisuus olla olemassa ja ainoa tae sen tehokkuudesta, kuten muistutamme tarkistuksessamme 10. Mietinnössä alistutaan ainoastaan vastahakoisesti mainitsemaan, tehokkuuden vuoksi, yhden jäsenvaltion omakohtainen toiminta koko Euroopan hyväksi, kuten Italian toiminta Albanian kriisissä. Voidaan toivoa, että Ranskan harjoittama maltillinen toiminta Irakin jarrutukseen nähden suhteettoman sotilaallisen reaktion välttämiseksi mainitaan vuoden 1998 osalta. Ei, ainoat todelliset maininnan arvoiset edistysaskeleet on irrotettava kaikesta yhteydestä jäsenvaltioihin.
Mietinnössä pysähdytään siis mieluummin puhumaan Amsterdamin sopimuksen suurista läpimurroista, joita ovat mietinnön mukaan YUTP: n toiminnallisten menojen yhteisöllistäminen ja mahdollisuus tehdä joitakin ulkopolitiikan päätöksiä enemmistöllä, ja samalla suositellaan todellisen yhteisen eurooppalaisen diplomatian perustamista, joka alkaa siitä, että komission edustustot muutetaan varsinaisiksi Euroopan unionin diplomaattisiksi edustustoiksi.
Meistä vaikuttaa päinvastoin olennaiselta vahvistaa uudelleen selvästi, se on tarkistuksemme 11 tarkoitus, komission edustustojen ja jäsenvaltioiden suurlähetystöjen välinen ero, koska ainoastaan jälkimmäisillä on sellainen diplomaattinen asema, joka on YUTP: n mukaisesti tehtyjen aloitteiden kannalta välttämättömien tietojen pääasiallinen lähde ja aloitteiden toteuttamisen tärkein edistäjä. Hyvä yhteistyö on mahdollista tältä selvältä perustalta eri yksikköjen välillä, ja sillä vältetään ylläpitämästä haitallista sekaannusta vastaanottajamaissa. YUTP: ssä pyritään joko tehokkuuteen tai epärealistisuuteen YUTP: ssä tulevaisuudessa hyväksyttävän profiilin mukaan, joka on luonteeltaan joko vaatimattomasti täydentävä tai sellainen, jossa pyritään korvaamaan mahdollisimman pitkälle kansalliset diplomatiat, ja sen mukaan, suuntautuuko se vaihtelevaan geometriaan vai lisätäänkö siinä enemmistöpäätöksiä.
Kansallisten parlamenttien tietämättömyys ja Euroopan parlamentin YUTP: tä koskevan toimivallan rajoittamaton laajentaminen, jota Euroopan parlamentti vaatii nojautumalla jo tapahtuneeseen YUTP: n hallitusten välisyyden hämärtymiseen, eivät ennusta hyvää. Ei olisi kenenkään edun mukaista, että YUTP: n hallitusten välisyys on pian pelkkä ulkokuori, joka kätkee toisenlaisen todellisuuden. Siinä luisuttaisiin silloin pelkkään julkilausumien antamiseen ja abstraktiin, keinotekoiseen ja pinnalliseen toimintaan.

Antony
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, se, mitä kollega Souchet juuri sanoi erinomaisella tavalla, vapauttaa minut lukemasta valmistelemaani puhetta ja suo minulle päinvastoin mahdollisuuden sanoa, arvioituani sitä suppeaa ja kuvia kumartelematonta tapaa, jolla kollegamme Spencer käsitteli keskusteltavana olevaa aihetta, kuinka paljon haluaisinkaan vastata herra Cookin pitkään selontekoon, ja haluamatta käydä kohta kohdalta läpi kaikkea sitä, mitä hän käsitteli, haluaisin sanoa hänelle seuraavaa.
Mitä Jugoslaviaan tulee, arvostin tapaa, jolla hän tunnusti, kuinka hitaasti yritimme reagoida ongelmaan. Muistutettakoon kuitenkin tässä, että meidät pani pääasiassa liikkeelle usko federalististen, serbialais-kommunististen ja serbialaisbolsevististen kahleiden oikeutukseen, kuten mielelläni sanon. Pakolaisten osalta ymmärrän, että hän tuo julki Kroatian ja Serbian hallitusten hitauden, mutta osaltani uskon myös, että olisi syytä välttää se, että palauttamalla heidät entisille tuhotuille asuinsijoilleen luomme uudelleen selkkauksen aiheita. Olen osaltani elättänyt viiden vuoden ajan kristillis-solidaarisen yhdistyksen (association chrétienté-solidarité) , jonka puheenjohtaja olen, kanssa yli 300: aa Kroatian ja Bosnian orpoa. Tunnen erityisen hyvin nämä maat, olen kulkenut niitä ristiin rastiin ja uskon, että järki sanoo, että jos voimme pitää serbipakolaiset Serbiassa ja kroaatit Kroatiassa, hyvä niin. Säästäkäämme haaveet täysin yhdentyneestä ihmiskunnasta myöhemmäksi ajankohdaksi.
Mitä Lähi-itään tulee, miten voisi olla panematta merkille, ettei Libanonista enää nykyään puhuta. Israelin ja Palestiinan ongelmat liittyvät kuitenkin tiiviisti Libanonin ongelmiin. On ilmoitettu Syyrian presidentin Hafez al-Assadin saapumisesta heinäkuussa Ranskaan. Nämä ovat valtioiden välisiä suhteita, ymmärrän sen, mutta Hafez al-Assad on diktaattori, kuten Saddam Hussein. Hän on ehkä vielä pahempi diktaattori: hän järjesti Hamrasin kaupungin tuhoamisen, Ranskan suurlähettilään Delamarren murhan ja Drakkarin laskuvarjojääkäriemme murhan. Herra Hafez al-Assad tulee Pariisiin, vaikka Libanon ei ole vapaa, koska Israel miehittää sen eteläosaa, Syyria pohjoisosaa ja Samir Geagealla on tänään menossa 1500. päivä pidätettynä yhdessä useimpien kristillisen vastarintaliikkeen toimihenkilöiden kanssa. Olisi siis paljon sanottavaa. Minulla ei ole siihen aikaa.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää edellisten puhujien ja myös puheenjohtajamaan lailla herra Spenceriä erittäin perusteellisesta ja hyvin laaditusta mietinnöstä, jonka hän on laatinut yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttamisesta vuonna 1997. Hän ei ole jättänyt mitään osa-alueita liian vähälle huomiolle, ja voin olla monin osin täysin samaa mieltä hänen analyysistaan.
Herra Spencer jopa huomauttaa, että vuodesta 1997 pitäisi puhua oikeastaan siirtymäkauden vuotena siinä mielessä, että kyseisenä vuonna Amsterdamissa perustamissopimukseen lisättiin uusia kohtia, joiden täytyy vaikuttaa lähitulevaisuudessa unionin ulkopolitiikan tehokkuuteen. Mietintö osoittaa, että parannuksia tarvitaan vielä monissa asioissa. Kun on kysymys geopoliittisista kysymyksistä, unioni kykenee lähes aina pääsemään yhteiseen poliittiseen ratkaisuun. Tarkoitan tässä yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa laaja-alaisessa mielessä ja ajattelen politiikkaa, jota toteutetaan ja on toteutettu esimerkiksi Euroopan unionin laajentumisen yhteydessä ja joka on siis tärkeä osa ulkopolitiikkaa. Haluaisin myös mainita Euro-Välimeriyhteistyötä koskevat aloitteet, Venäjän, Ukrainan ja muiden IVY-maiden kanssa tehtävän yhteistyön syventämisen, Baltian alueen huomioon ottamisen sekä Kaakkois-Euroopan maita koskevan alueellisen lähentymisen.
Komissio on muun ohessa laatinut tiedonantoja Kiinan-suhteista ja uuden transatlanttisen agendan. Neuvosto seuraa neuvotteluissaan näitä aloitteita. On myös myönteistä, että unionilla on tärkeä rooli silloin, kun käsitellään laaja-alaisia kysymyksiä, kuten ihmisoikeuksia, demokratiaa, ydinturvallisuutta, ydinsulkusopimusta sekä myös miinojen kieltämistä. Puheenjohtajamaa on myös antanut asiasta erilaisia esimerkkejä.
Olen samaa mieltä mietinnössä esitetystä näkemyksestä, että Afrikan mantereen kehitykseen kiinnitetään ehkä liian vähän huomiota. Afrikan konfliktien ehkäisemistä ja ratkaisemista koskeva yhteinen kanta on tosin hyväksytty, mutta ulkoministerien neuvotteluissa ei ehkä kiinnitetä riittävästi huomiota Afrikan yksittäisiin konflikteihin, joilla on usein kauheita seurauksia humanitaariselta kannalta. Ehkä ulkoministerit pitävät Afrikkaa yhä enemmänkin kehitysyhteistyöministereille kuuluvana aiheena.
Myös tällä kertaa täytyy todeta, kuten viime vuonnakin, että unioni ei oikeastaan kykene toimimaan riittävällä tavalla, kun on kysymys äkillisistä kriisitilanteista. Kun tarvittaisiin nopeita päätöksiä, kansalliset reaktiot ovat usein etualalla tai noudatettavasta strategiasta käytävissä neuvotteluissa on mukana vain vähän jäsenvaltioita.
Olen samaa mieltä puheenjohtaja Cookin kanssa siitä, että joskus ei ole riittävästi poliittista tahtoa käyttää olemassa olevia keinoja. Kuten jo käsiteltäessä herra Tindemansin mietintöä unionin puolustuspolitiikasta huomautin, jätimme viime vuonna käyttämättä sen mahdollisuuden, että Länsi-Euroopan unioni olisi ottanut huomattavan roolin kaoottisen tilanteen hallitsemiseksi, kun Albaniassa puhkesi kriisi pyramidipelin vuoksi.
Minun täytyy myös sanoa, että olemme ehkä jälleen olleet liian pidättyväisiä Kosovon kriisin leviämisen estämiseen tähtäävissä toimissa. Ei ole edes aloitettu keskustelua siitä, että Länsi-Euroopan unionia pyydettäisiin analysoimaan tilannetta ja tekemään mahdollisesti suosituksia EU: n lähempää tarkastelua ja päätöksentekoa varten. Itse asiassa odotimme, että NATO ottaisi vastuun itselleen. Länsi-Euroopan unioni on jäänyt yhä taka-alalle.
Tuovatko viime vuonna Amsterdamissa sovitut perustamissopimuksen muutokset ratifioinnin jälkeen mukanaan muutoksen EU: n käyttäytymiseen kriisitilanteissa ja lisää tehokkuutta ja avoimuutta ulkopolitiikkaamme? Jos yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta vastaavaksi nimitettäisiin henkilö, joka toisi ulkopolitiikkaamme lisää jatkuvuutta ja yhtenäisyyttä, pääsisimme varmasti tärkeän askeleen eteenpäin. Sellaisen suunnittelu- ja analysointiyksikön perustaminen, jonka toiminnassa voitaisiin käyttää hyväksi jäsenvaltioiden, komission ja Länsi-Euroopan unionin yhteistä tietämystä, olisi varmasti hyödyllistä.
Heikoksi kohdaksi jää kuitenkin päätöksenteko. Neuvosto voi yksimielisillä päätöksillään muotoilla yleiset lähtökohdat, minkä jälkeen yleisten asioiden neuvosto voi tehdä päätöksiä määräenemmistöllä. Ongelmaksi jää luonnollisesti se, missä määrin tällaista järjestelyä voidaan käyttää ajankohtaisissa ja äkillisissä tapauksissa, jotka vaativat nopeaa päätöksentekoa. Tämä jää käytännössä nähtäväksi, ja tulevassa mietinnössä varmaankin arvioidaan asiaa.
Suhtaudun toiveikkaasti Amsterdamin sopimuksen mukaiseen uuteen lähestymistapaan. Se saattaa edistää kaikkien jäsenvaltioiden parempaa sitoutumista, mikä puolestaan voi muodostaa yhteiselle ulkopolitiikalle tukevamman perustan. Haluan painottaa sitä, että tämän perustan myötä myös Euroopan parlamentti saa olla paremmin mukana eikä pelkästään käymällä keskusteluja ajankohtaisista poliittista tilanteista ja hyväksymällä päätöslauselmia vaan olemalla suoraan mukana toiminnassa. Tarkoitan tässä parlamentin jäsenten vierailuja kolmansiin maihin sekä heidän toimintaansa tarkkailijoina vaaleissa ja muissa tehtävissä. Tämä perusta on varmasti tärkeä tulevaa laajentumista ajatellen. Lisäksi olen sitä mieltä, että talous- ja rahaliitto sitoo jäsenvaltiot tiukemmin toisiinsa, kuten aikaisemmin todettiin. Yhteisen rahapolitiikan toteutuminen voi varmasti vaikuttaa myönteisesti muihin politiikan osa-alueisiin.
Antamalla perustamissopimuksen uusille säännöksille konkreettisen sisällön ja suorittamalla myös tiettyjä Petersbergin tehtäviä unioni voi joka tapauksessa aloittaa yhteisen turvallisuuspolitiikan. Pitkällä aikavälillä tätä voi seurata yhteinen puolustuspolitiikka, jonka avulla unioni voi saavuttaa tasaveroisen roolin Euroopan turvallisuusjärjestelmässä. Kun on kysymys konflikteista Euroopassa tai sen rajoilla, voidaan havaita, että emme kykene vielä täyttämään tärkeää roolia tasaveroisesti. Muut täyttävät nopeasti tällaisen tyhjiön, ja Euroopan unioniin vedotaan useimmiten ainoastaan sen taloudellisten mahdollisuuksien vuoksi, kuten herra Spencer on aivan oikeutetusti huomautti. Vain hyvin valmisteltu ja toteutettu yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka voi tuoda asiaan jonkinlaisen muutoksen.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, haluan ennen kaikkea sanoa suhtautuvani myönteisesti herra Spencerin mietintöön ja korostan sitä, että hän on osannut välttää sitä hiukan valittelevaa sävyä, mikä toisinaan on ominaista parlamentin ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskeville kannanotoille, sillä ne ovat litanioita, niissä luetellaan niitä epäonnistumisia joita meille kertyy, ja mielestäni herra Spencer on päinvastoin onnistunut antamaan mietinnölle myönteisen sävyn. Saanen sanoa kuitenkin osallistuakseni ajankohtaiseen keskusteluun - sillä neuvoston puheenjohtaja herra Cook on tehnyt tähän asiaan liittyvän yhteenvedon Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden osalta, olemme puolivälissä vuotta, ja mielestäni hän on toiminut hyvin - että olen neuvoston puheenjohtajan kanssa samaa mieltä siitä, että olemme todellakin hyvin erilaisia, historiamme ovat erilaisia, meillä on toisinaan ratkaisemattomia riitoja, mutta totuus on se, että merkittävä ristiriita vallitsee ulkopolitiikan ja sen välillä, mitä teemme muilla alueilla. Talous- ja rahaliiton puitteissa, vaikka olemmekin hyvin erilaisia, olemme päättäneet ottaa euron käyttöön, jopa Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella ja ilman, että maa itse toistaiseksi osallistuu siihen toimiessaan oikeudenmukaisena valvojana. Siitä huolimatta tuomme ulkopolitiikassa aina esille eroavuudet ja ongelmat, ja mielestäni on olemassa perusväittämä, jonka mukaan ulkopolitiikka on aina olemassa olevan sisäisen voiman historian saatossa muodostunut heijastuma ja kehityksen tulos.
Lisäisin vielä, että Euroopan unionin läsnäololle on maailmassa olemassa selkeä tilaus. Se on olemassa epäonnistumisistamme huolimatta, ja me kehitämme sitä esimerkiksi Euroopan unionin laajentumisen ja Venäjän-suhteiden osalta, ja meillä on sellaisia Euroopan unionin edustajia myös Bosniassa ja Lähi-idässä, jotka ovat läsnä joka päivä eivätkä ainoastaan silloin, kun paikalla on televisiokameroita. He pyrkivät olemaan myös tietyllä tavalla johdonmukaisia. Olen kiittänyt neuvoston puheenjohtajaa ministeri Cookia hänen rohkeudestaan Jerusalemissa, ja mitä Yhdysvaltoihin tulee, tapahtuu sellaisia asioita kuten juuri tänään, kun kongressin puhemies Gingrich nimitti Israelin parlamentissa pohjoisamerikkalaista ministeriä "palestiinalaisten agentiksi" . Tällaista ei mielestäni sanota vielä meidän keskuudessamme.
Mielestäni on pystyttävä parempaan, ja - luullakseni - vahvistamme vähitellen kaikkea, oikean suuntaisesti, mutta meiltä puuttuu kuitenkin joitakin tärkeitä välineitä, ja mielestäni Amsterdamissa ei edistytty riittävästi. Olemme nimittäneet Euroopan keskuspankin puheenjohtajan, olemme kasvattaneet troikkaa vahvistamalla vähän komissiota, mutta sitten meillä on myös herra tai rouva YUTP: n virka (korkean tason edustaja), jota ei tällä hetkellä ole täytetty. Parlamentti on päässyt liittymään prosessiin talousarvion osalta, mutta nyt, kun tehdään toimielinten välistä sopimusta, sitä ei oteta huomioon, eikä meidän mahdollisesti antamiamme suosituksia ja ehdotuksia kuulla. Mielestäni meillä on vielä aikaa, ei muuttaaksemme Amsterdamin sopimusta, vaan yrittääksemme parantaa suhteitamme. Tämän vuoksi pidän herra Spencerin tähän liittyviä ehdotuksia myönteisinä.

Stenzel
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka vastaa valitettavasti edelleenkin enemmän toiveajattelua kuin todellisuutta. Spencerin mietintö viittaa siksi aivan oikeutetusti siihen, että julkisuuteen ei ole välittynyt vaikutelmaa siitä, että eurooppalaisen ulkopolitiikan kehittämisessä on edistytty. Toimielinten välisen sopimuksen puuttuminen parlamentin oikeudesta saada tietoa ja tulla kuulluksi on myös heikkous. Näin ollen on vain todettava valittaen, että EU: n ulkopolitiikan ja kauppapoliittisten toimien välillä vallitsee edelleen ristiriita.
Kun otetaan huomioon Euroopan unionin suuret ulkopoliittiset vaatimukset, joita laajentuminen aiheuttaa, olisi tarpeen, että Euroopan kansalaiset saisivat osallistua tähän prosessiin Euroopan parlamentin osalliseksi ottamisen kautta, ei hiekan heittämiseksi koneistoon, vaan Euroopan unionin laajentumiseen kohdistuvan hyväksynnän lujittamiseksi. Euroopan unionin ulkopoliittista toimintakykyä koetellaan jatkuvasti. Olisi tärkeää, että se ei ainoastaan puhuisi yhdellä äänellä poliittisesti, vaan että sillä olisi käytössään tarvittava turvallisuuspoliittinen välineistö, jotta se voisi käyttää rauhaa säilyttäviä ja luovia toimia aivan kriisien ennaltaehkäisyn periaatteiden mukaisesti, tapahtukoon se Albaniassa tai Kosovossa. Tulevan neuvoston puheenjohtajamaan Itävallan mielestä Kosovon edelleen vaikeutuva tilanne on kaikkein tärkein asia. Niin kauan kuin puuttuu poliittista tahtoa todella vaikuttaa, kaikki aloitteet uhkaavat jäädä voimattomuuden osoituksiksi, ja Euroopan unioni joutuu vaaraan - kuten jo kerran Balkanilla - jäädä hallitsemattoman kehityksen kuokkavieraaksi ja menettää kykynsä toimia.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, mietinnön ja asian otsikko on vaikuttava: " Euroopan unionin asema maailmassa" . Tämän vaikuttavan otsikon jälkeen seuraa teksti, jossa on 9 johdantokohtaa ja 26 kohtaa. Näille kaikille on ominaista: katkeruus, surkuttelu, pelkkä toteavuus, rohkeuden puute paljastaa, mistä on kysymys. Euroopan parlamentin suhteet ulkopoliittisiin kysymyksiin: siitä ei saa tietoa, neuvosto ja komissio eivät kysy parlamentin mielipidettä, päätöksiä ei tehdä toimielinten tasolla, jotta ne olisivat pakollisia, kuten perustamissopimuksissa säädetään.
Toisaalta, itse yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka: olematonta tai riittämätöntä. Mietinnössä sanotaan: yleinen mielipide ei arvosta sitä. Näin on. Asevientiä ei ole sovitettu yhteen. Ei kerrota, miksi ja miten näin tapahtuu.
Kolmanneksi, yhteisön arvot, joita se julistaa: ensinnäkään solmittaessa sopimuksia unionin ulkopuolisten maiden kanssa ei oteta huomioon lausekkeita - ihmisoikeuksia ja kaikkea, mitä näihin arvoihin voidaan sisällyttää. Ei puhuta kuvaavasta Turkin tapauksesta, Turkista, joka halveksii näitä kaikkia, mutta pilkkaa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Tatarella
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, tahdon onnitella puheenjohtajaa - toisin kuin ennen minua puhunut kollega - hänen erinomaisen mietintönsä johdosta. Se on tärkeä ja hyvin kirjoitettu asiakirja, sillä se mahdollistaa sen, että tämä väittely ei pääty tavanmukaiseen vuosittaiseen tapaamiseen vaan tarjoaa päinvastoin hyvän tilaisuuden ennen kaikkea täsmälliseen analyysiin ja siihen, että ulkopolitiikan tilaa ja Euroopan roolia maailmassa voidaan tarkastella syvällisesti ja harkitusti; toiseksi se tarjoaa Euroopan parlamentille tilaisuuden ottaa selkeästi ja voimakkaasti kantaa omaan rooliinsa, omaan asemaansa, omaan valtaansa; kolmanneksi, se tarjoaa tilaisuuden selvittää täsmällisesti ja selvästi parhaat mahdolliset ehdotukset ja uudet ajatukset, jotta ulkopolitiikan alalla voitaisiin saavuttaa todellista edistystä.
Tässä mielessä on merkittävää ja tärkeää tunnustaa jälleen Euroopan parlamentin oikeus saada tietoa kansainvälisistä neuvotteluista ja kahden- ja monenvälisistä kauppasopimuksista ja ottaa niihin kantaa. Arvoisa puhemies, työjärjestystämme on mahdollisimman pian mukautettava niin, että parlamentin roolia ja valtaa voidaan vahvistaa siten, että taataan tehokas ja kattava tiedonsaanti ja parlamentin kannan kuuleminen. Tällä hetkellä neuvosto ja komissio pitävät parlamenttia pilkkanaan: antaessaan parlamentille tietoja vain satunnaisesti ne eivät noudata perustamissopimuksen niille asettamia velvoitteita, eivätkä varsinkaan velvollisuuksiaan Euroopan kansalaisia kohtaan. Tämä parlamentti edustaa 300 miljoonaa kansalaista, sen edustajat valitaan suoralla vaalilla viidessätoista jäsenvaltiossa ja se on maailman vahvin demokraattinen kansanedustuslaitos.
Tästä demokraattisesta mahdista tietoisina meidän on vaadittava parlamentille merkittävämpää roolia, jotta se voi osallistua tehokkaasti todellisen Euroopan unionin ulkopolitiikan kehittämiseen, sillä kuten me kaikki tiedämme, tällä hetkellä sitä ei ole tai se on täysin riittämätöntä.

Truscott
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää neuvoston ja komission puheenjohtajia heidän tänään iltapäivällä antamistaan julkilausumista ja herra Spenceriä hänen mietinnöstään.
Saanen aloittaa onnittelemalla neuvoston puheenjohtajaa siitä, että uraa-uurtava sopimus, joka käsittelee EU: n asevientiä koskevia menettelysääntöjä, varmistettiin maanantaina. Iloitsen niiden kahdeksan kriteerin vahvistamisesta, joista sovittiin Luxemburgin ja Lissabonin Eurooppa-neuvostoissa ja jotka merkitsevät sitä, että EU: n viemiä aseita ei saa käyttää sisäiseen sortoon, ulkoisiin hyökkäyksiin tai terrorismin tukemiseen. Menettelysäännöt lisäävät yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tehokkuutta. Saanen kuitenkin pyytää, että neuvoston yhdistetty vuosittainen kertomus menettelysäännöistä julkaistaan, jotta vahvistetaan avoimuutta ja annetaan Euroopan parlamentille tilaisuus keskustella menettelysääntöjen täytäntöönpanosta ja kommentoida niitä.
Mitä tulee YUTP: n toimintaan vuonna 1997, on oikeudenmukaista huomata, että on saavutettu useita onnistumisia, mukaan lukien demokratian lujittaminen Keski- ja Itä-Euroopassa. Suunnittelu- ja varhaisvaroitusyksikön sekä korkean tason edustajan viraston luominen, jotka on luonnosteltu Amsterdamin sopimuksessa ja joista on mainittu jo tänään iltapäivällä, auttavat parantamaan YUTP: n näkyvyyttä. Lisätyötä on kuitenkin tehtävä siinä, että luodaan tiiviimpiä organisaatioyhteyksiä WEU: n ja EU: n välille, joiden on Amsterdamin sopimuksen J.7 artiklaa koskevan pöytäkirjan nojalla oltava kohdallaan vuoden kuluessa sopimuksen voimaantulosta. Tämä on välttämätöntä, jotta YUTP: stä, komissaarin mainitsemista Petersbergin tehtävistä ja Euroopan turvallisuus- ja puolustusidentiteetistä tehdään todellisuutta. WEU: n edustajakokouksen ja Euroopan parlamentin välinen parlamenttien välisistä suhteista vastaava valtuuskunta auttaisi tässä tehtävässä.
Vuonna 1998 olemme todistaneet YUTP: n kehittyvän edelleen, ja neuvoston puheenjohtaja on hahmotellut monia näistä edistysaskeleista, joista mainitsisin erityisesti historiallisen laajentumisprosessin käynnistämisen.
Toivon, että ensi vuonna neuvosto luo yhä tiiviimmän työskentelysuhteen parlamentin kanssa, kun YUTP kehittyy edelleen.

Sindal
Arvoisa puhemies, herra Spencerin mietinnön yhteydessä parlamentti on yleisesti ottaen ollut yksimielinen siitä, että edistystä ei juuri ole tapahtunut. Minäkin olen asiasta samaa mieltä. Olen lisäksi samaa mieltä vielä kolmesta asiasta. Kyse on puuttuvasta askeleesta, mitä tulee tahtoon estää konfliktit, esimerkiksi Balkanilla, kuten olemme kuulleet. Lisäksi on kyse toimielinten välisestä yhteistyöstä ja muodollisista säännöistä. Minäkin haluan huomauttaa siitä, että jos tätä halutaan pitää kansallisena hankkeena, on erittäin tärkeää, että parlamentti osallistuu siihen asiaankuuluvalla tavalla. Olen samaa meiltä siitä, mitä YUTP: stä ja koko analyysiyksiköstä on sanottu, mutta haluaisin painottaa, että pidän tätä analyysiyksikköä tukena neuvostolle, enkä jonakin uutena ylevänä toimielimenä.
Olen kuitenkin myös eri mieltä asioista. Tanskalaisena olen hieman huolestunut mietinnössä kuvatuista hyvistä aikomuksista, kun ne jäävät sen ehdotuksen varjoon, joka koskee varustelupolitiikan ja Länsi-Euroopan unionin sisällyttämistä unioniin. Otan siihen luonnollisesti etäisyyttä. Petersberg-sopimusta kuvataan oikein ja annan sille tukeni. Amsterdamin sopimus kuvaa hyvin sitä, mitä voidaan kutsua mahdollisuudeksi yhdistää jäsenvaltioiden ulkopolitiikka yksittäisten valtioiden toiveita kunnioittaen, kuten ulkoministeri Cook aikaisemmin sanoi. Ei pidä olla niin kunnianhimoinen, että hanketta ei pystytä toteuttamaan. Uudet turvallisuusrakenteet eivät yksin johda tuloksiin, vaan ratkaisevaa on jäsenvaltioiden tahto.

Donner
Arvoisa puhemies, herra Cook esitti vaikuttavan julkilausuman Britannian puheenjohtajakauden aikaisista saavutuksista. Hän unohti mainita, että jalkapallon maailmanmestaruuskisat alkavat kesäkuussa; ehkä nekin ovat brittien ponnistelujen ansiota.
Unionissa on runsaasti puheliaita onnentoivottajia; neuvosto antoi 124 julkilausumaa ulkopolitiikasta vuonna 1997. Muuttivatko ne todellisuutta? Vastaus on "ei" . Spencerin mietinnössä sen nykyisessä muodossa on toive WEU: n sisällyttämisestä unioniin. Ehkä joillakin ihmisillä on puhdas omatunto tuon jälkeen.
Jokainen puhuu säästä, kukaan ei tee mitään sen hyväksi. Jokainen puhuu ulkopolitiikasta, mutta missä on todellinen sisältö? Jos toissijaiset asiat vievät liian paljon aikaa, laajentumisen ja heikon toimintakyvyn kaltaisille ratkaiseville aiheille jää vähemmän aikaa.
Yleiset politiikat ovat yhä asian ydin unionissa. Jokainen haluaa säilyttää rauhan ja vakauden, mutta halukkuus yhteiseen toimintaan on yhä rajallinen, kuten nähtiin Albaniassa. Yksi esimerkki, kun Keski-idän rauhanprosessi hitaasti kuivuu kokoon - kiitos herra Netanjahun - huolimatta unionin runsaista sijoituksista alueelle, koko tulevaisuudenkuvaa yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta on tutkittava uudelleen, tässä tapauksessa myös taloudellisia ja muita pakotteita.
Spencerin mietintö osoittaa selvästi, että ulkopolitiikan alalla ei ole juurikaan edistytty. Onnittelut herra Spencerille päivänselvän asian toteamisesta.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin ensin onnitella kollega Spenceriä hänen mietinnöstään, joka antaa aiheen varmasti erittäin mielenkiintoiseen ja kriittiseen keskusteluun. Haluaisin näiden monien keskustelujen ja sisällöllisten puheenvuorojen jälkeen rajoittua oikeastaan vain kahteen huomautukseen. Ensimmäinen on ulkopolitiikkamme näkyvyys ja toinen diplomatia. Mitä tulee ulkopolitiikkamme näkyvyyteen, haluaisin korostaa, että jopa alueilla, joilla saamme sovittua yhteisestä ulkopolitiikasta, se ei ole monesti todella näkyvää kyseisten maiden kansalaisille. Tiedän, että se on ongelma. Palasin juuri Turkista. Mahtavatko monet Turkissa tietää, millaista ulkopolitiikkamme on, mikä on Luxemburgin päätös? Ulkoministeri Robin Cookhan kävi juuri erittäin menestyksellisellä, erittäin myönteisesti sujuneella vierailulla, vaikka tulos ei olekaan vielä selvillä, mutta sehän olisikin liikaa vaadittu. Osaavatko monetkaan arvostaa ponnisteluja, joita juuri EU tekee ihmisoikeusjärjestöjen tukemiseksi? Olin äskettäin Israelissa ja Palestiinassa. Minkälaista siellä on? Olemmeko miettineet riittävästi sitä, miten voimme lisätä ulkopolitiikkamme näkyvyyttä?
Toinen huomautukseni liittyy diplomatiaan. Meillä on diplomaatteina erinomaisia naisia ja miehiä. Kysyn kuitenkin itseltäni, miksi Algerissa ei ole vieläkään komission edustajaa, näin monen kuukauden kiihkeiden neuvottelujen jälkeen? Miksi Turkissa ja Slovakiassa diplomaattinen edustusto on niin kauan miehittämättömänä? Se ei liene komission virhe, voi olla, että jotkin maat, jotka ovat innokkaita lähettämään sinne edustajia omista riveistään, tarvitsevat niin kauan aikaa. Uskon kuitenkin, että se on kestämätöntä yhteisen ulkopolitiikkamme kannalta, ja pyydän komission edustajia, komissaari on nyt täällä, ja myös teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, huolehtimaan siitä, että etujemme toteuttaminen on tehokkaampaa niilläkin alueilla, joilla meillä on yhteinen ulkopolitiikka. Pidän sitä erittäin tärkeänä.

Cook
Arvoisa puhemies, huomaan olevani samaa mieltä useimmista tavoitteista, joita on esitetty tässä erittäin vilkkaassa keskustelussa, jossa kaikki osallistujat ovat puhuneet tarmokkaasti ja selvästi asiaansa sitoutuneina.
Saanen heti puuttua yhteen puheeseen, jonka sisällöstä en ollut samaa mieltä. En voinut olla yhtä mieltä siitä, mitä herra Anthony sanoi pakolaisten paluusta entiseen Jugoslaviaan. Älkäämme unohtako lähtökohtaa sille, miksi heistä tuli pakolaisia. Heistä tuli pakolaisia hirveän, väkivaltaisen, etnisyyteen perustuvan yhteenoton takia. Kun rakennamme uutta Eurooppaa, on hyvin tärkeää, että rakennamme uutta Eurooppaa etnisen moniarvoisuuden ja vähemmistöjä koskevan suvaitsevaisuuden periaatteen varaan; se on loppujen lopuksi yksi vaatimuksista, joita määräämme maille, jotka pyrkivät unionin jäsenvaltioiksi, ja sen olisi myös oltava vaatimus, jota edellytämme mailta, jotka pyrkivät kauppasopimuksiin kanssamme.
Puhuin aiemmin tänään iltapäivällä siitä, miten tervetulleeksi toivotamme presidentti Nelson Mandelan Cardiffiin. Emme voi juhlia rotuerottelun lakkauttamista Afrikassa, joudumme jopa sietämään, että rotuerottelua harjoitetaan kotikulmillamme Euroopassa.
Muutoin huomaan olevani paljolti samaa mieltä monista täällä esitetyistä tavoitteista. Yksi seikka, jonka huomasin johtaessani keskusteluja, on se, että toisinaan ei ymmärretty, että toiveen esittäminen ei riittänyt tuloksen aikaansaamiseksi. Minuun teki erityisesti vaikutuksen herra Carnero Gonzálezin lista yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan epäonnistumisista: Albania, Algeria, Kosovo, Länsi-Sahara, Keski-idän rauhanprosessi.
Maailmassa on suunnattomia ongelmia ja joitakin vakavia konfliktitapauksia. Uskon, että asetamme itsellemme täysin mahdottoman tehtävän, joka pakostakin jättää meidät pettymyksen tunteen valtaan, jos testaamme yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa sillä perusteella, onko sen avulla ratkaistu kaikki maailman konfliktit.
Ensinnäkin tuollainen on saavuttamaton tavoite. Toiseksi haluaisin myös neuvoa kollegoja vastustamaan nykyaikaista imperialismin muotoa, jossa ajatellaan, että ne ratkaisut, joiden päätämme itse olevan oikeita ratkaisuja Euroopassa, ovat ilman muuta mieluisia niille kansoille, jotka ovat osallisina konflikteissa joillakin muilla maailman mantereilla. Meillä on velvollisuus tarjota parhaat toimet auttaaksemme löytämään ratkaisuja ja ryhtymään toimiin niitä vastaan, jotka tahallaan ja vastuuttomasti pitkittävät konfliktia tai väkivallan käyttöä. Näiden kahden tavoitteen puitteissa, jotka ovat pyrkimys saada konfliktiin ratkaisu ja se, että saadaan ihmiset luopumaan väkivallan käytöstä konfliktin ratkaisun keinona, meidän itsemme olisi muodostettava yhteinen kanta maidemme keskuudessa. Se ei aina saa aikaan ratkaisua, mutta meillä on varmasti velvollisuus muodostaa tuo yhteinen kanta.
Jos katsotte taaksepäin viime kuukausien tapahtumia, Euroopan unioni on todella hyväksynyt yhteisen kannan monista näistä konfliktin aiheista ja yrittänyt saada aikaan ratkaisuja. Se ei ole aina onnistunut, ja niissä tapauksissa, joissa olemme onnistuneet, kuten Bosnian osalta, viime vuosien katkerista vihamielisyyksistä luopumisen prosessi vie väistämättä jonkin aikaa ellei peräti sukupolven ajan, ennen kuin se on päätepisteessä. Pyytäisin Euroopan parlamentin jäseniä, samalla kun heillä on täysi oikeus vaatia yhteistä huolenpitoa ja yhteistä toimintaa neuvostolta, tunnustamaan sen, että sellainen ei välttämättä tuota tuloksia eikä varmasti tuota sellaisia tuloksia, jotka ovat mahdollisia heti lyhyellä aikavälillä.
Tarttuisin lopuksi vielä pariin puheenvuoroon, joissa on viitattu Amsterdamin sopimuksen tarjoamiin järjestelmiin, joilla yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa parannettaisiin. Asia on todella niin, että kun meillä on suunnittelu- ja varhaisvaroitusyksikkö sekä korkean tason viranomainen paikallaan, meillä on parempi järjestelmä hyväksymiemme yhteisten kantojen ilmaisemiseksi. Niillä ei tietenkään ole oikeudellista perustaa ennen kuin Amsterdamin sopimus on ratifioitu. Se on jäsenvaltioiden asia. Kollegat Euroopan parlamentissa voivat palata jäsenvaltioihin varmistamaan, että ne varmistavat mahdollisimman nopeasti sen, että valtiot todella ratifioivat sopimuksen. Minulla on ilo kertoa teille, että olemme Britanniassa saaneet parlamentaariset prosessit lähes päätökseen Amsterdamin sopimuksen ratifioimista varten. Jos muut parlamentit pysyvät samassa aikataulussa, saamme ratifioinnin suoritettua muutaman seuraavan kuukauden aikana, ja se antaa meille oikeudellisen perustan näiden eteenpäin vievien askelten osalta yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa. Sillä välin olemme käyttäneet puheenjohtajuuttamme edistääksemme valmistelua, jotta siitä hetkestä lähtien kun meillä on oikeudellinen perusta etenemistä varten, voimme edetä nopeasti henkilöstömuutoksissa, järjestelyissä ja varojen toimittamisessa, joten oikeudellisen perustan saatuamme voimme toimia välittömästi.
Päätän puheeni esittämällä yhden pyynnön jäsenille. Olen kuunnellut tänään suuresti kiinnostuneena lukuisia puheita, joissa on vaadittu yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ja joissa neuvosto on tuomittu sen saavuttamiseksi tarvittavan poliittisen tahdon puuttumisen vuoksi. Minun on sanottava, että kaikkien niiden maiden osalta, joista kuulin puhujien puhuvan tänään kaunopuheisesti ja kiihkeästi, voisin luetella listoja tapauksista viimeisten viiden kuukauden ajalta, jolloin puhujan oma jäsenvaltio on vastustanut muita valtioita yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan luomisessa; erityisesti näin on kaikkein tiukimpia vaatimuksia yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta esittäneen rouva Lalumièren tapauksessa.
Sellaisen yhteisen kannan muodostaminen ei ole helppoa, se vaatii kompromissia aivan kaikilta. Emme koskaan saa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa siten, että yksi kansakunta vaatii, että koko muu Eurooppa ottaa käyttöön heidän yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikkansa. YUTP vaatii meidän välisiämme vaihtokauppoja, ja jos aiomme saavuttaa sen, paras mahdollisuutemme sen saavuttamiseksi on, että ryhdymme toimeen tunnustamalla avoimesti, että kaikkien maiden on työskenneltävä yhteiseksi hyväksi ja toisinaan niiden on hylättävä kansalliset kantansa niin tehdäkseen.
Toisinaan, ja oma maani pidättää itsellään sen oikeuden, meidän on sanottava, että ei, emme voi hylätä tätä tiettyä kansallista näkökulmaa, koska se on liian tärkeä. Meidän on säilytettävä tuo oikeus puolustaa kansallista etua. Sitä ei tietenkään voi verrata yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan, mutta sanoisin parlamentille, että se on myös välttämätön osa sitä, että varmistetaan, että saamme kansan suostumuksen ja kansan tuen Euroopan unionin legitimiteetille.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Etelä-Afrikan tilanne
Puhemies
Esityslistalla ovat seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Etelä-Afrikan tilanteesta.

Henderson
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista iloni siitä, että parlamentti on päättänyt ottaa tämän tärkeän asian keskustelunaiheeksi juuri tänä tärkeänä ajankohtana. Kuten parlamentin jäsenet tietävät, Euroopan unioni on sitoutunut vuodesta 1994 lähtien useaan otteeseen antamaan apuaan Etelä-Afrikalle apartheid-hallinnosta pois siirtymisessä. Haluamme edelleenkin päättäväisesti jatkaa avun antamista Etelä-Afrikalle sen yhteiskunnassa tapahtuvan taloudellisen ja poliittisen siirtymän aikana. Olemme Euroopassa nähneet, miten yhteisten taloudelliseen kehitykseen ja vaurauteen tähtäävien päämäärien saavuttaminen lujittaa yhteiskuntia. Olemme kaikki valmiit myöntämään, että kaupankäynti ja yhteistyö kansakuntien välillä ovat omiaan tiivistämään niiden keskinäisiä yhteyksiä. Euroopan unionille paras tapa auttaa Etelä-Afrikkaa on suoda sille entistä laajemmat mahdollisuudet kaupankäyntiin ja talouden kehittämiseen ja auttaa Etelä-Afrikkaa tätä kautta korjaamaan yhteiskuntansa jakautuneisuutta, jonka vuosikausia jatkuneet viha ja sorto ovat aiheuttaneet.
Uskon myös, että Etelä-Afrikalla on lisäksi edellytykset toimia koko Afrikan kasvua ja kehitystä edistävänä katalysaattorina. Euroopan unionin on jatkossakin tehtävä kaikkensa näiden edellytysten edelleen kehittämiseksi. Monet edellä mainitsemistani Euroopan unionin sitoumuksista on jo täytetty. Yksi tällainen toimi oli tarjota Etelä-Afrikalle mahdollisuutta liittyä Lomén sopimukseen tietyin ehdoin, ja olen iloinen voidessani todeta, että liittyminen tulee viimein voimaan 1. kesäkuuta, kun kaikki jäsenvaltiot ovat sen ratifioineet. Odotan innokkaasti Etelä-Afrikan täyttä osallistumista AKT-maiden ja Euroopan unionin väliseen poliittiseen vuoropuheluun, jolla on keskeinen sija Lomén sopimukseen perustuvissa suhteissa.
Euroopan unioni ja Etelä-Afrikka solmivat marraskuussa 1996 myös tiede- ja teknologiasopimuksen, ja neuvotteluissa kalastusta sekä viinejä ja väkijuomia koskevista erillissopimuksista edistytään jatkuvasti. Kehitysapuna Euroopan yhteisö on myöntänyt Etelä-Afrikalle huomattavia, vuositasolla yli 100 miljoonan ecun suuruisia summia Euroopan jälleenrakennusja kehitysohjelman kautta, jota jatketaan ainakin vuoteen 1999 asti. Voin kertoa parlamentille, että puheenjohtajamaa Yhdistyneen kuningaskunnan ensisijaisena tehtävänä on edistyä mahdollisimman pitkälle neuvotteluissa Etelä-Afrikan kanssa solmittavasta kauppa- ja yhteistyösopimuksesta ja siihen liittyvistä kalastusta sekä viinejä ja väkijuomia koskevista sopimuksista. Olemme edistyneet paljon muutaman viime kuukauden aikana, mutta uskoakseni osapuolilla on poliittista tahtoa edetä kesäkuun loppuun mennessä vielä huomattavasti pitemmälle.
Kauppaneuvottelut ovat edenneet viime aikoina hitaasti, mutta ne saivat uutta pontta viime syksynä Etelä-Afrikan tekemän yksityiskohtaisen tarjouksen johdosta. Pääneuvottelijat kummallakin puolella uskovat, että pääsy sopimukseen, joka on tasapuolinen ja molemmille osapuolille edullinen, on käden ulottuvilla. Itse asiassa yleisten asioiden neuvosto pyysi 30. päivänä maaliskuuta Coreperia tutkimaan yhdessä komission kanssa vaihtoehtoja Euroopan yhteisön tekemän tarjouksen parantamiseksi. Neuvottelut ovat nyt ratkaisevassa vaiheessa. Kummaltakin osapuolelta vaaditaan ponnistuksia joustavuuden osoittamiseksi. Puheenjohtajamaa on pysytellyt jatkuvasti kosketuksissa eteläafrikkalaisen osapuolen kanssa ja niin ikään toiminut tiiviissä yhteistyössä komission sekä muiden jäsenvaltioiden kanssa. Pidän rohkaisevana, että Etelä-Afrikan ministerit ovat toistuvasti ilmoittaneet pyrkivänsä päättäväisesti sopimukseen.
Kumpikin osapuoli joutuu vielä tarkastelemaan uudelleen joitakin alueita, kuten kokonaiskaupan alan laajentamista, jotta päästäisiin WTO: n edellytykset täyttävään sopimukseen. Solmittavan sopimuksen on täytettävä myös kummankin osapuolen tärkeinä pitämät ja kiivaasti puolustamat taloudelliset edut esimerkiksi maatalouden ja teollisuuden aloilla. Luonnollisesti yhteisön kannalta herkkien näkökohtien sekä sen taloudellisten etujen huomioon ottaminen on edelleen neuvottelijoidemme keskeisiä tavoitteita. Neuvosto on ollut koko neuvottelujen ajan erittäin hyvin selvillä niistä vaikutuksista, joita sopimuksella voi olla Eteläisen Afrikan kehitysyhteisön naapurimaihin. Sekä Euroopan unioni että Etelä-Afrikka ovat tehneet toistuvasti selväksi, että näiden maiden tärkeinä pitämät näkökohdat on otettava neuvotteluissa huomioon. Euroopan unionin ja EteläAfrikan välisen sopimuksen on oltava myönteinen koko alueelle.
Tätä silmällä pitäen komissio on ilmoittanut harkitsevansa teknisen avun toimittamista Eteläisen Afrikan tulliliittoon kuuluville maille mahdollisen taloudellisen sopeutumisjakson aikana, ja uskon vakaasti, että myös Etelä-Afrikan naapurimaat pääsevät osallisiksi niistä taloudellisista eduista, joita sopimus toisi Etelä-Afrikalle. Haluan tässä yhteydessä kiittää arvoisia parlamentin jäseniä siitä kiinnostuksesta, jota he ovat osoittaneet neuvoston pyrkimyksille päästä sopimukseen Etelä-Afrikan kanssa. Erityisesti haluan kiittää Etelä-Afrikan suhteista vastaavan valtuuskunnan jäseniä, joita tapasin aiemmin puheenjohtajamaan edustajana ja joiden neuvotteluprosessille osoittamat tuen ilmaukset on otettu erittäin kiitollisina vastaan. Toivon, että kaikki arvoisat parlamentin jäsenet tukevat jatkossakin ponnistuksiamme edessä olevien ratkaisevien viikkojen aikana sekä myöhemmin, kun lopulliselle sopimukselle tarvitaan tämän toimielimen hyväksyntä.
Eurooppa-neuvostossa Cardiffissa Euroopan unionilla on jälleen tilaisuus osoittaa, miten suuren merkityksen se antaa EteläAfrikan suhteilleen, kun presidentti Mandela nauttii lounasta paikalle kokoontuvien valtion ja hallitusten päämiesten kanssa. Haluaisin toistaa vielä kerran uskoni siihen, että kummankin osapuolen kovalla työllä ja hyvällä tahdolla kauppaneuvottelut voidaan saattaa tyydyttävään lopputulokseen. Toivon, että pystymme etenemään jatkossakin ripeästi kohti sopimusta ja niiden sitoumusten täyttämistä, jotka olemme Etelä-Afrikalle antaneet. Kiitän vielä kerran parlamenttia sen jatkuvasta mielenkiinnosta ja tuesta sekä siitä, miten tähdellisenä ja ensisijaisena se on pitänyt kauppasopimuksen solmimista EteläAfrikan kanssa.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, on pian kolme vuotta siitä, kun käynnistimme kunnianhimoiset neuvottelut uuden Etelä-Afrikan kanssa unionin asetettua itselleen ainutlaatuisen päämäärän: luoda pitkäaikainen perusta tämän tärkeän yhteistyökumppanin kanssa tehtävälle yhteistyölle, joka tukisi maan historiallista siirtymistä demokratiaan ja ottaisi huomioon sen talouselämän kaksijakoisen luonteen.
Viime vuoden huhtikuussa meillä oli ilo toivottaa Etelä-Afrikka tervetulleeksi mukaan Lomén sopimukseen sen 86: ntena jäsenenä. AKT- ja EU-maiden ministerien neuvostossa Luxemburgissa allekirjoitettiin erityinen pöytäkirja, jolla EteläAfrikka liittyi tietyin ehdoin mukaan Lomén sopimukseen. Tämä päätti ensimmäisen vaiheen neuvotteluissa, jotka tähtäävät perustan luomiseen EU: n ja Etelä-Afrikan väliselle yhteistyölle.
Kolmen vuoden kovan työn jälkeen olemme kuitenkin saaneet hieman pettyneinä todeta, että seuraavaa vaihetta, joka tähtää kahdenkeskisen kauppa-, yhteistyö- ja kehityssopimuksen solmimiseen, ei ole vielä saatu päätökseen. Olemme edistyneet suuresti ja päässeet epäröiden yksimielisyyteen useimmista tulevan sopimuksen aihealueista. Silti paljon on vielä tehtävää monissa tärkeissä kysymyksissä, ennen kuin voimme päästä lopulliseen sopimukseen.
Viime kuussa käytiin 18. neuvottelukierros ja seuraava kierros on suunniteltu pidettäväksi 10. ja 11. kesäkuuta. Jäljellä on monia kohtia, joissa kuilu EU: n ja Etelä-Afrikan välillä on vielä ylitettävä. Vaikka sanonkin näin, uskon, että meillä on hyvät edellytykset saada työ pian päätökseen. Vielä on jäljellä mahdollisuuksia, joita voimme käyttää. Komissio pyrkii kaikin keinoin saamaan päätökseen menossa olevat kahdenväliset neuvottelunsa Etelä-Afrikan kanssa ennen siirtymistä Lomén sopimuksen jälkeisiin neuvotteluihin ensi syksynä. Ymmärtääksemme myös eteläafrikkalainen osapuoli toivoo pääsevänsä sopimukseen EU: n kanssa ennen kuin maassa alkaa vaalikampanja seuraavia yleisiä vaaleja varten, jotka on määrä pitää vuoden 1999 alkupuoliskolla.
Mitkä sitten ovat keskeiset vielä avoimet kysymykset? Ensinnäkin muissa kuin kaupan alaan liittyvissä kysymyksissä on vielä eräitä ongelmia, joista merkittävimmät koskevat ehdottamamme sopimuksen täyttämättäjättämislausekkeen sanamuotoa sekä kysymystä Etelä-Afrikan kehitysyhteistyöhön myöhemmin varattavista taloudellisista voimavaroista. Sopimuksessa ei ole tarkoitus mainita rahasummia, mutta yhteisöltä on pyydetty poliittista vahvistusta sille, että taloudellista apua EteläAfrikalle ollaan todella valmiit jatkamaan vuoden 2000 jälkeenkin.
Toiseksi, monia avoimia kysymyksiä on vielä jäljellä kauppaan liittyvissä, jokaisen vapaakauppajärjestelyn kannalta olennaisissa näkökohdissa. Tarvitaan vielä lisäkeskusteluja ja -neuvotteluja, ennen kuin voidaan sopia täsmällisistä toimista sellaisissa kysymyksissä kuin polkumyynnin vastaiset toimet, suojakeinot, kilpailupolitiikka, julkiset hankinnat, henkisen omaisuuden suoja ja merikuljetukset.
Lopuksi kaupan alalla on vielä konkreettisia esteitä, jotka on ratkaistava, ennen kuin Etelä-Afrikan kanssa on mahdollista päästä sopimukseen, joka noudattaa yhteisön olennaisina pitämiä periaatteita. Käsittelen niitä lyhyesti seuraavassa. Ensimmäinen periaate on, että sopimuksen on oltava täysin yhtäpitävä WTO: n asettamien vaatimusten kanssa. Kuten tiedätte, vallitsevan käsityksen mukaan vapaakauppasopimuksen on katettava vähintään 90 % osapuolten välisen kokonaiskaupan määrästä, jotta vältetään sen tulkinnasta mahdollisesti syntyvä keskustelu Maailman kauppajärjestössä. EU: n tämänhetkinen tarjous kattaa 89 % Etelä-Afrikasta tulevasta tuonnista. Etelä-Afrikan tarjouksessa ehdotetaan vapautettavaksi 81 % Euroopan unionin alueelta tulevasta tuonnista. Molemmat tarjoukset ovat siten merkittävä askel markkinoiden avaamisen suuntaan, mutta eivät vielä kyllin houkuttelevia vastapuolen kannalta, eivätkä ne mahdollisesti riitä myöskään takaamaan sopimuksen yhtäpitävyyttä WTO: n vaatimusten kanssa. Kummankin osapuolen olisi aika laajentaa neuvottelutarjouksensa kattavuutta.
Tiedämme, ettei tämä askel ole helppo, sillä se koskettaa kummallekin osapuolelle herkkiä aloja ja tärkeitä etuja. Meidän on siitä huolimatta edettävä tähän suuntaan pitäen samalla mielessä kaksi periaatetta, vastavuoroisuuden ja epäsymmetrisyyden, jotka luovat perustan kauppaneuvotteluillemme. Tullien poistaminen on periaatteessa toteutettavissa nopeammin Euroopan unionin puolella, missä siihen voidaan päästä 10 vuodessa. Etelä-Afrikan tarjous perustuu 12 vuoden siirtymäkauteen. Jos pystymme sopimaan lisähelpotuksista kaupan alalla, se takaisi syvällisemmät parannukset markkinoillepääsyn alalla ja samalla merkittävän eriyttämistekijän, joka ottaisi huomioon osapuolten väliset kehityserot.
Toinen periaate on johdonmukaisuus EU: n yhteisten politiikkojen kanssa. Etelä-Afrikan kanssa solmittavan kauppasopimuksen on oltava johdonmukainen Euroopan unionin nykyisten politiikkojen, kuten Euroopan unionin yhteisen kauppapolitiikan sekä erityisesti yhteisen maatalouspolitiikan ja yhteisen kalastuspolitiikan, kanssa. Etelä-Afrikan tapaus on unionin historian ensimmäinen esimerkki suosituimmuussopimuksesta, jossa vapaakaupan tavoitetta sovelletaan myös maatalouteen. Suurin osa Euroopan unionin Etelä-Afrikalle myöntämistä maataloutta koskevista helpotuksista on suunniteltu ajoittuviksi alkamaan vuosien 2003 tai 2005 jälkeen, niin että ne voidaan sovittaa yhteen YMP: n uudistusten edistymisen kanssa. Tietyt maataloustuotteet on määrä jättää toistaiseksi tullivapauden ulkopuolelle. Osittaista vapauttamista voidaan silti harkita joissakin tapauksissa näidenkin tuotteiden kohdalla ja olisi varauduttava tilanteen säännölliseen uudelleenarviointiin. Tullihelpotuksia on suunniteltu myös kalataloustuotteille, mutta niiden toteutuminen riippuu kalastusta koskevien erillisneuvottelujen etenemisestä.
Kolmas periaate on johdonmukaisuus muiden osapuolten kanssa solmittujen suosituimmuussopimusten ehtojen kanssa. EteläAfrikan kanssa solmittavan sopimuksen on niin ikään oltava johdonmukainen Euroopan unionin nykyisten ulkoisten sopimusten kanssa, jolloin on otettava erityisesti huomioon Välimeren maat ja AKT-ryhmän maat. Hienosäätö on tarpeen näiden maiden olennaisten vientietujen turvaamiseksi Euroopan unionin markkinoilla, mutta myös sen varmistamiseksi, että Etelä-Afrikan pääsylle EU: n markkinoille asetettavat ehdot ovat vertailukelpoisia vastaavassa asemassa olevien muiden maiden ehtojen kanssa. Johdonmukaisuuteen on pyrittävä myös alkuperäsääntöjä koskevissa ehdoissa.
Neljäs ja viimeinen periaate on, että mukana on oltava vahva kehitystä koskeva ulottuvuus, josta hyötyvät sekä Etelä-Afrikka että sen naapurimaat. Vakaana tavoitteenamme on varmistaa, että EU: n ja Etelä-Afrikan välisellä sopimuksella on myönteinen ja kehitystä edistävä vaikutus, ei vain Etelä-Afrikkaan sinänsä vaan myös koko eteläisen Afrikan alueeseen ja AKT-ryhmään kokonaisuutena.
Heti neuvottelujen alettua kaksi vuotta sitten aloitimme säännöllisen neuvonpidon AKT-ryhmän sekä useiden eri alaryhmien kanssa, joita tapaamme säännöllisesti. Tämän prosessin aikana saamiemme tietojen perusteella olemme vakuuttuneita siitä, että mikäli Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välinen sopimus saadaan onnistuneesti toteutetuksi, se on oleva hyödyksi ensinnäkin molemmille sen osapuolille mutta myös monille muille, joilla on vahvoja taloudellisia siteitä Etelä-Afrikkaan.
Miten voimme varmistaa ne myönteiset vaikutukset, joihin tähtäämme? Mielestäni vastaus on poliittinen sitoutuminen, jolle luo perustan perusteellinen taloudellinen analyysi. Poliittinen sitoutuminen asiaan meillä jo on. Analyysi on edelleen tekeillä. Näkemyksemme mukaan Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välisen vapaakauppasopimuksen vaikutukset tulevat ilmenemään kolmessa ulospäin laajenevassa kehässä. Ensinnäkin siitä koituu etuja BLNS-maille - Botswanalle, Lesotholle, Namibialle ja Swazimaalle - jotka ovat neljä Etelä-Afrikan naapurivaltiota ja Eteläisen Afrikan tulliliiton, SACU: n, jäseniä. Toiseksi se tulee hyödyttämään SADC-aluetta - 14 maan muodostamaa laajempaa piiriä, joka kattaa koko eteläisen Afrikan. Kolmanneksi on tarkasteltava laajempaa AKT-maiden kokonaisuutta.
Odotamme, että asiasta tehdään jatkuvia tutkimuksia, joilla voidaan vahvistaa, että vapaakauppasopimuksesta koituu niin kuluttajille kuin yrittäjillekin merkittävää hyötyä. Yrityksille avautuu mahdollisuus hankkia toimintaansa varten tarvitsemiaan aineita, tarvikkeita ja pääomahyödykkeitä hinnaltaan edullisemmasta ja monipuolisemmasta tarjonnasta, jolloin ne saavat entistä paremmat edellytykset investointien tekemiseen, vientiin ja lisätyövoiman palkkaamiseen. Työpaikkojen syntymisen ja alueellisten investointien vilkastumisen odotetaan olevan Etelä-Afrikan kanssa solmittavan vapaakauppasopimuksen merkittävimpiä myönteisiä vaikutuksia, joita entistä tiiviimpi taloudellinen yhteistyö vielä voimistaa.
Näissä periaatteissa, jotka toimivat ohjenuorana unionin Etelä-Afrikan kanssa käymissä neuvotteluissa, ei ole sijaa ristiriitaisuuksille. Ne heijastelevat pyrkimyksiä, joita uudella Etelä-Afrikalla on, maalla, joka on asettunut " Afrikan uudistumisen" eturintamaan. Samalla kun Eurooppa-neuvosto valmistautuu vastaanottamaan presidentti Mandelan ensi kuussa Cardiffissa, meidän on varmistettava, että yhteisö toteuttaa tekemänsä sitoumukset avokätisessä ja uutta luovassa sopimuksessa, joka vilkastuttaa alueen kauppaa, tuo sille kehitystä ja edistää sen rauhaa ja vakautta.
Siirtyessämme Etelä-Afrikan kanssa käytävien kunnianhimoisten neuvottelujen ratkaisevaan vaiheeseen olemme täysin tietoisia siitä, että aikaansaatava sopimus on merkittävä myös monien muiden kannalta, ja sitä tullaan pitämään monissa AKT-maissa ratkaisevana koetuksena itse Lomén sopimuksen tulevaisuudelle. On meidän tehtävämme osoittaa, että kaupan vapaus voi toteutua myös kehityksellisissä yhteyksissä, ja sovittaa molemminpuoliset edut ja solidaarisuus toisiinsa. Toivon, että jäsenvaltiomme yhtyvät ilmaisemiimme näkemyksiin, ja jos näin tapahtuu Cardiffissa, olen varma, että onnistumme asiassa hyvin pian.

Kinnock, G. (PSE)
 Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komissaaria sekä onnitella puheenjohtajamaa Yhdistynyttä kuningaskuntaa niistä selkeistä sitoumuksista, joita se on tehnyt kyseisissä kauppa- ja kehitysneuvotteluissa. Tahtoisin kiittää myös itse pääministeriä siitä, että hän on ollut valmis nostamaan tämän asian etusijalle kanssamme Euroopan parlamentissa. Kuten molemmat heistä totesivat, olemme tulleet hyvin ratkaisevaan neuvottelujen vaiheeseen. Kumpikaan heistä ei suoraan maininnut, että neuvottelujen yhdeksättätoista kierrosta, joka oli määrä pitää tällä viikolla, on lykätty. Tämä on hyvin huolestuttava viivästys erittäin vaikeassa prosessissa. Tämä on asia, josta olen ollut tietoinen siitä asti, kun toimin väliaikaista sopimusta käsitelleen mietinnön esittelijänä.
Kuitenkin jos asiaa ajatellaan siinä valossa, että Etelä-Afrikan neuvotteluryhmä on nyt halukas antamaan uuden - merkittävästi parannetun - tarjouksen, joka kattaisi mahdollisesti 85 % tuotteista, onko neuvoston mielestä odotettavissa, että komissiolta olisi tulossa neuvotteluihin myös meidän puoleltamme vastaavanlaisia tarkistuksia? Ilmaistakoon asia selkeästi. Eteläafrikkalainen osapuoli ilmoittaa nyt olevansa halukas tekemään omalta puoleltaan tuntuvia tarkistuksia, jotta asiassa olisi nähtävissä selkeää edistymistä. Ellei Euroopan unioni ole valmis tekemään selkeitä aloitteita neuvottelujen uudelleen elvyttämiseksi, vaarannamme mahdollisesti koko prosessin etenemisen.
En halua, että neuvoston puheenjohtaja pitää minua uhkakuvien maalailijana, mutta tosiasia on, että EU: lla on vain kaksi viikkoa aikaa valmistella asianmukainen vastaus, jolla voidaan varmistaa, että neuvottelujen keskeiset kauppaa koskevat osakokonaisuudet saadaan päätökseen ja niistä päästään keskustelemaan Coreperissa seuraavalla viikolla. Emme tietenkään odota, että asiassa päästäisiin lopulliseen tai täysin valmiiseen sopimukseen, mutta meidän olisi pyrittävä "hienosäätöön" jo ennen Itävallan puheenjohtajakautta. Näin käy, jos olemme päässeet suureksi osaksi yksimielisyyteen tärkeimmistä ja kiistanalaisimmista kauppaan liittyvistä kysymyksistä. Ilmeisesti epäsymmetrisyyttä koskeva kysymys on nostettava päivänvaloon ja asiasta on ravisteltava kunnolla pölyt ja se on otettava neuvotteluissa perinpohjaiseen keskusteluun. Komissio on jo maininnutkin asiasta.
Maailmanlaajuisilla muuttuvilla markkinoilla mitä tahansa kaupan vapauttamiseen tähtäävää sopimusta, joka pitäisi saada solmituksi nyt kaavailluissa aikarajoissa, olisi todennäköisesti vaikeaa saada toteutetuksi. Meneillään ovat YMP: n uudistus ja uudet GATT-neuvottelut, joten eikö ole todennäköistä, että ne menettävät sekä ajankohtaisuutensa että merkityksensä niissä aikarajoissa, joissa niitä on määrä käsitellä? Valmistautukaamme palaamaan perusasioihin. Älkäämme juuttuko enää kinastelemaan tuote tuotteelta. Meidän on oltava avokätisiä.
Presidentti Mandela lähestyy presidenttikautensa päätöstä osoitettuaan rohkeutta ja vankkumatonta päättäväisyyttä paremman tulevaisuuden varmistamisessa eteläafrikkalaisille. Edessämme on selkeä tehtävä. Neuvoston puheenjohtaja muistanee, että tiedustelin häneltä tammikuussa Strasbourgissa, olisiko mahdollista, että kutsuisimme presidentti Mandelan Cardiffiin allekirjoittamaan sopimuksen. Hän on nyt tulossa Cardiffiin jättämään jäähyväisiä valtioiden päämiehille - ja tutustumaan Walesin pääkaupungin antimiin! Eikö olisikin hieno loppusilaus asialle, jos voisimme tuolloin ilmoittaa, että laaja yksimielisyys on saavutettu Euroopan unionin ja hänen edustamansa Etelä-Afrikan valtion välillä?

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin käyttää tämän ongelman yhteydessä laajempaa lähestymistapaa ja jättää vähemmälle neuvottelujen yksityiskohdat. Kun olin itse ministerinä, minun täytyi käydä myös ministerineuvostossa neuvotteluja esimerkiksi transit-sopimuksista Itävallan ja Sveitsin kanssa, ja tiedän, miten yksityiskohtiin voidaan juuttua, jos suuri kokonaisuus unohdetaan.
Kun Etelä-Afrikka siirtyi pitkän ja synkän apartheidkauden jälkeen kunnioitettavalla tavalla takaisin demokraattiseen järjestelmään, koko läntinen maailma oli täynnä ylistystä ja lupauksia maan tulevaisuudesta. Tuolloin myös Euroopan unioni oli samaa mieltä näistä ylistyksistä ja lupauksista. Etelä-Afrikan talouspakotteet piti purkaa, ja sen sijasta piti aloittaa taloudellinen yhteistyö. Etelä-Afrikan piti myös saada ruhtinaallista apua Euroopan kehitysyhteistyörahastoista. Tältä kaikki näytti heti itsenäistymisen jälkeen. Viimeksi mainittu on onneksi toteutunut. Neuvoston puheenjohtaja ja myös herra Pinheiro ovat jo selittäneet asiaa. Etelä-Afrikka saa runsaasti taloudellista tukea apartheidin seurausten purkamiseksi, ja hankkeet toimivat tietääkseni hyvin.
Suurena ongelmana on kuitenkin kauppasopimus, joka on jo kolme vuotta myöhässä. Juuri tämä sopimus on hyvin tärkeä Etelä-Afrikalle, koska Etelä-Afrikan maatalouden ja teollisuuden täytyy saada vuosia kestäneiden talouspakotteiden jälkeen mahdollisuus kasvaa ja viedä tuotteita myös Eurooppaan. Tämä on todella ainoa tapa taistella köyhyyttä vastaan ja parantaa myös mustan väestön työllisyyttä Etelä-Afrikassa. Nuorista 40 % on työttömiä, mikä on liikaa. Meidän täytyy ymmärtää tämä tilanne hyvin, sillä näin suuri työttömyys vaarantaa maan vakauden ja ehkä jopa demokratian. Asiaan liittyy myös kasvava rikollisuus. Tätä taustaa vasten on vaikea ymmärtää, miksi neuvottelut kestävät niin kauan, ja on myös käsittämätöntä, että neuvotteluissa on juututtu pikkuasioihin. Etelä-Afrikalla on luonnollisesti ollut myös paljon ongelmia. Sen me tiedämme. Ongelmia on ollut myös naapurimaiden kanssa, mikä on vakava asia. Suurin syyllinen neuvottelujen jumiutumiseen ovat kuitenkin unionin jäsenvaltiot, jotka kieltäytyvät tekemästä myönnytyksiä maatalousasioissa. Tämä on koko asian ydin.
Minun ryhmäni on sitä mieltä, että on aika lopettaa onnettomat neuvottelut yksityiskohdista ja alkaa lähestyä Etelä-Afrikkaa. Tätä varten kaikissa jäsenvaltioissa täytyy tehdä hieman kompromisseja. Siten saadaan aikaan myös todellinen sopimus. Mielestämme presidentti Mandelan tullessa Cardiffiin - olen saanut tavata presidentti Mandelan monta kertaa - hänet täytyy ottaa hyvin vastaan. Hallitusten päämiehet voisivat rohkeasti päättää neuvottelut Cardiffissa ja ilmoittaa, miten jatkossa toimitaan. Haluamme ojentaa kätemme Mandelalle ja toivomme, että Etelä-Afrikka pääsee hyvään sopimukseen Euroopan kanssa ja saa siten mahdollisuuden kehittää talouttaan. Arvoisa puhemies, se on meille tarpeen. Sen vuoksi esitin tämän poliittisen vetoomukseni enkä mennyt syvälle loputtomiin pikkuasioihin, joista saamme pian taas kuulla.

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, haluan kiittää neuvostoa ja komissiota niiden tänään parlamentille esittämistä puheenvuoroista. Olemme kaikki pettyneitä Etelä-Afrikan kanssa käytävien kauppa-, yhteistyö- ja kehityssopimusta koskevien neuvottelujen hitaasta etenemisestä, mutta on tärkeää, että niiden lopputuloksena on kummankin osapuolen pitkäaikaisten etujen kannalta suotuisa sopimus. Etelä-Afrikka on Saharan eteläpuolisen Afrikan talouden keskeinen voimatekijä, ja Euroopan unioni on sen tärkein kauppakumppani. On selvää, että jokaisella sopimuksella on oleva kauaskantoisia vaikutuksia, ei pelkästään vastaisiin suhteisiimme Etelä-Afrikan tasavallan kanssa, vaan myös sen naapurimaiden kannalta.
Parlamentin tulisi käyttää tämänpäiväisessä keskustelussa esille noussutta tilaisuutta ja toistaa sitoumuksensa poliittiseen päämäärään saada solmituksi Etelä-Afrikan kanssa kauaskantoinen ja laaja-alainen sekä kummankin osapuolen etujen kannalta tasapuolinen sopimus. Haluan ilmaista täyden luottamukseni komissaari Pinheiroa ja hänen neuvottelijaryhmäänsä kohtaan, joiden tiedän tekevän kaikkensa sopimuksen solmimiseksi ministerineuvoston antamien neuvotteluvaltuuksien mukaisesti; valtuuksien, jotka eivät edustaneet valtion- ja hallitusten päämiesten presidentti Mandelalle esittämiä julkilausumia ja sitoumuksia, mikä tietenkin lisäsi suuresti odotuksia Etelä-Afrikassa.
Huhtikuussa komission virkamiehet esittivät joukon ehdotuksia, jotka mahdollistaisivat markkinoiden avaamisen 95prosenttisesti; tämä olisi merkittävä parannus eurooppalaisen osapuolen aiemmin tekemiin ehdotuksiin. Toivon, että EteläAfrikka pystyy jo piankin vastaamaan tähän parannettuun tarjoukseen ja että nyt ponnisteltaisiin kaikin voimin neuvottelujen saamiseksi päätökseen mahdollisimman lähellä tavoitteeksi asetettua päivämäärää, eli vuoden 1998 puolivälissä tai viimeistään vuoden loppuun mennessä.
Haluan vielä parlamentin Etelä-Afrikan suhteista vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajana käyttää tilaisuutta mainitakseni, että minä ja valtuuskuntakollegani olemme käyneet Etelä-Afrikan hallitusta edustavien ministerien sekä kansalaisjärjestöjen edustajien kanssa laajoja keskusteluja, joissa on käsitelty Euroopan unionin toteuttamaa Euroopan jälleenrakennus- ja kehitysohjelmaa (EPRD), että tämä avustusohjelma antaa jatkossakin arvokkaan panoksen Etelä-Afrikan heikompiosaisen väestönosan taloudellisen kehityksen edistämiseen, ja toivon, että ohjelmaa jatketaan myös vuoden 1999 jälkeen. Päätän puheenvuoroni pyytämällä komissiota jättämään parlamentille ja neuvostolle mahdollisimman pian ehdotuksen EPRDohjelman jatkamisesta, jotta se ehtii käsiteltäväksemme hyvissä ajoin ennen nykyisen ohjelman päättymistä.

Bertens
Arvoisa puhemies, se, mikä vaikutti uuden aikakauden alulta, ei ole onnistunut tähän mennessä lainkaan odotusten mukaisesti. Etelä-Afrikan tapauksessa olisi parasta käyttää kaksijakoista lähestymistapaa, niin että EteläAfrikka olisi täysivaltaisena jäsenenä mukana Lomén yleissopimuksessa ja että kahdenvälisesti pyrittäisiin vapaakauppaan. Toteuttaminen on kuitenkin osoittautunut hankalaksi. Se, että 45 % maataloustuotteista suljetaan ulkopuolelle, on lähestymistavan hengen vastaista. Unionin täytyy tulla tässä asiassa vastaan. Kysymys on epäsymmetrisestä sopimuksesta sellaisen maan kanssa, jossa kaikki ei ole toistaiseksi kunnossa.
Unionin täytyy myös käyttää hyväksi jälleenrakennuksen ja kehityksen jatko-ohjelmaa, ja kun nykyinen ohjelma päättyy vuonna 1999, sitä on syytä jatkaa välittömästi. Haluaisin mielelläni kuulla neuvostolta ja komissiolta, voidaanko avustustyössä kiinnittää enemmän huomiota kehityksen turvallisuusnäkökohtiin. Rikollisuus vahingoittaa Etelä-Afrikkaa, ja väkivalta hallitsee koko maata.
Aseiden liikkumista täytyy valvoa tarkemmin. Ehkä neuvosto voisi antaa tässä yhteydessä tietoja aseita koskevasta unionin toimintaohjelmasta ja konferenssista, jonka neuvosto järjesti hiljattain Etelä-Afrikassa.

Querbes
Arvoisa puhemies, Etelä-Afrikan ja Euroopan unionin välisten neuvottelujen edistyminen ja loppuun saattaminen on mielestämme olennainen haaste. Tämä haaste, josta neuvoston puheenjohtaja muistutti, tarkoittaa tässä maassa saavutetun inhimillisen ja demokraattisen kehityksen lujittamista, taloudellista toimintaa ja työpaikkoja synnyttävän kehityksen edistämistä ja vakauden, rauhan ja kokonaisen Afrikan mantereen osan kehityksen suosimista EteläAfrikan ja sen eteläiseen Afrikkaan kohdistuvan vaikutuksen kautta.
Toivomme tässä hengessä, että presidentti Mandelan ja Euroopan unionin johtajien välisessä tulevassa tapaamisessa voitaisiin todeta, ettei neuvotteluprosessissa ole ainoastaan saavutettu uutta edistymistä, vaan myös että neuvottelujen loppuun saattaminen on mahdollista. Jotta tähän päästäisiin, komission ja neuvoston on osoitettava, kuten niiden edustajat juuri vahvistivat, sitä jalomielisyyttä, joka elävöittää eurooppalaisia hallituksia niiden suhteissa Etelä-Afrikkaan, ja punnittava tarkkaan ne molemminpuolisesti edulliset seuraukset, jotka voisivat syntyä Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välisten taloussuhteiden kehittymisestä.
Etelä-Afrikan kanssa harjoittamamme kauppavaihdon kehittyminen ei tietenkään voi johtaa unionin jonkin tuotannonalan uhraamiseen, etenkään maanviljelyn, josta käydään liian usein kauppaa unionin tekemissä sopimuksissa kolmansien maiden kanssa. Kyseessä olevat ongelmat eivät kuitenkaan ole vertailukelpoisia. Hyvin harva tuotanto on tosiasiassa kilpailukykyinen, mikä johtuu välimatkoista, ja vuodenaikojen käänteisyys voi myötävaikuttaa siihen, että tuotantojen välistä täydentävyyttä vahvistetaan enemmän kuin kilpailua. Näihin kysymyksiin on kiinnitettävä suurta huomiota. Meidän on siten ulotettava, välttämättä epäsuhtaisen lähestymistavan puitteissa, se solidaarisuusponnistelu, johon meidän on ryhdyttävä, koskemaan kaikkia unionin tuotannonaloja. Tarkistamalla lisäksi vuosittain niiden tuotteiden luetteloa, joita tämä ponnistelu ei koske, hallitsemme paremmin kilpailutilanteet ja rajaamme aluksi kyseessä olevien tuotteiden määrän.
Lisään puheenvuoroni päätteeksi, että yhteisen kehittämisen ja solidaarisuuden toimiemme on oltava ilmaistavissa unionin muiden välineiden kautta, kuten suoran rahoitustuen tai Lomén yleissopimuksen välityksellä. Toivon, että komissiolla ja neuvostolla on tässä hengessä tahtoa tehdä tulevina viikkoina sellainen taloussopimus, joka todistaa Euroopan kansojen tuesta kansalle, joka kukisti apartheidin.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista poliittisen ryhmäni nimissä huolestuneisuutemme unionin ja EteläAfrikan välisten neuvottelujen tilasta. Euroopan parlamentti laati jo vuosia sitten täsmällisiä ehdotuksia, joissa otettiin huomioon apartheidin perintö sekä alueellinen yhdentyminen ja jossa vedottiin selkeästi siihen, että suhteen pitäisi olla epäsymmetrinen Etelä-Afrikan hyväksi. Ehdotukset, jotka ovat unionissa vieläkin pöydällä, eivät vastaa lainkaan Euroopan parlamentin selvästi muotoilemia toiveita. Haluaisin kiinnittää huomiota neljään asiaan.
Ongelmana on ensinnäkin se, että Etelä-Afrikan maataloustuotteita päästetään liian vähän meidän markkinoillemme, kun taas toisaalta unionin vankasti tuetut maataloustuotteet aiheuttavat tuhoa Etelä-Afrikan markkinoille. Jos ajatellaan yhdenmukaisuutta Euroopan unionin muiden alojen politiikan kanssa, Euroopan unionin täytyy mennä ensin itseensä.
Toiseksi tiettyjä Etelä-Afrikassa valmistettuja tuotteita kohtaan harjoitetaan protektionismia.
Kolmanneksi tietyt myönnytykset vaikuttavat lyhyellä aikavälillä vähän, tai ne astuvat voimaan vasta niin pitkän ajan kuluttua, että tuotteiden viejät ehditään työntää pois Etelä-Afrikan markkinoilta.
Lopuksi Botswanan, Lesothon, Namibian ja Swazimaan tullimaksuista saamien tulojen vähenemistä koskeva kohta ei ole tällä hetkellä sopiva ehdotus Euroopan unionilta.
Tämän vuoksi haluan vedota sen puolesta, että olisimme jalomielisiä. Olkaamme innovatiivisia, koska tähän mennessä emme todellakaan ole sitä olleet.

Macartney
Arvoisa puhemies, kun Etelä-Afrikka teki mahdottomasta mahdollista siirtymällä rauhanomaisesti demokratiaan, koko maailma ylisti sitä innoitusta, jota presidentti Mandela meille antoi. Koko maailma ylisti myös niitä uhrauksia, joita tuohon päämäärään pääseminen vaati etulinjaan kuuluneilta valtioilta: Botswanalta, Lesotholta, Swazimaalta, Namibialta ynnä muilta. Niillä kaikilla on erityinen syy odottaa näiden neuvottelujen lopputulosta, sillä ne ovat kytköksissä protektionistiseen järjestelmään, josta ne kaikki ovat hyötyneet. Ei niin, että nämä maat olisivat toivoneet sitä, mutta järjestelmä vain oli sellainen. En ole vielä täysin vakuuttunut siitä, että Euroopan taholta tehdyt esitykset riittäisivät korvaamaan sen keskinäisen riippuvuuden, johon nämä maat ovat keskenään ajautuneet.
Haluaisin toistaa parlamentin eri tahoilta kantautuneet näkemykset avokätisyydestä, ja minua rohkaisee suuresti se yksimielisyys, jolla siihen pyritään. Käsillä on hetki, jolloin Eurooppa voi tehdä oikeat johtopäätökset ja sivuuttaa osan asianosaisten tahojen esittämistä yksittäisistä vastalauseista ja saapua Cardiffiin ja ilmoittaa presidentti Mandelalle: ylistämme teitä, tervehdimme teitä, mutta emme vain kauniilla sanoilla vaan myös teoilla. Kerratakseni parlamentissa vallitsevia tuntoja pyydän neuvostoa ja komissiota asettamaan tämän yhdeksi ensisijaisista päämääristään.

Theorin
Arvoisa puhemies, on valitettavaa, että Etelä-Afrikan ja EU: n välisissä tärkeissä kauppapoliittisissa neuvotteluissa ei ole kunnolla edistytty. Yli kolmen vuoden ajan Etelä-Afrikan demokraattinen hallitus on joutunut taistelemaan EU: n syrjivää kauppapolitiikkaa vastaan. EU on Etelä-Afrikan suurin kauppakumppani. Siitä huolimatta muutamat maat harjoittavat protektionistista politiikkaa muun muassa viinin, kalan ja maataloustuotteiden suhteen. EU tukee esimerkiksi säilyketomaatteja ja syrjäyttää siten kilpailussa täysin eteläafrikkalaiset tomaatit niiden omilla markkinoilla - mikä lisää työttömyyttä. Isku on erittäin kova, koska jokainen juuri tämän teollisuuden parissa työskentelevistä naisista elättää 7-8 henkeä.
Valkoiset omistavat edelleenkin 87 % maasta. Kolmasosa kansasta on työttömänä, kolmasosalla on työtä ja kolmasosalla on epävirallista työtä. Etelä-Afrikan ongelmat ovat suuria. Tulee esimerkiksi kestämään ainakin 20 vuotta ennen kuin asuntopulasta selvitään.
Etelä-Afrikka on noussut apartheidista ja poliittisesta sorrosta. Laaja poliittinen liike taistelee määrätietoisesti luodakseen uuden Etelä-Afrikan, josta kukaan meistä, jotka useiden vuosien ajan työskentelimme apartheidin vastaisessa liikkeessä, ei uskaltanut edes unelmoida.
On erittäin tärkeää, että EU tukee tätä nuorta demokratiaa sen taistelussa rauhan ja vakauden puolesta ja tukee maan hyvinvoinnin lisäämistä. Etelä-Afrikka on nyt tehnyt lisää myönnytyksiä neuvotteluissa. Puheenjohtajistolla on erityinen vastuu huolehtia siitä, että EU on nyt vihdoinkin valmis allekirjoittamaan tämän sopimuksen. Olisi merkityksellistä ja tärkeää, että Nelson Mandela saisi allekirjoittaa tämän tärkeän sopimuksen, kun hän vielä on presidenttinä.
"Politiikka on tahtomista" , Olof Palme sanoi kerran. EU: n on nyt aika näyttää tätä tahtoa!

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, koska Etelä-Afrikasta on tullut Afrikassa poikkeuksellinen demokratian esikuva, meidän pitäisi tehdä Euroopan unionissa kaikki mahdollinen tämän prosessin tukemiseksi. Olkaamme nyt selkeitä. Tällä hetkellä piispa Tutun johtama totuuskomissio käsittelee pettymyksiä, vihaa, väkivaltaa ja alistamista, joten kaikenlainen tuki, arvostus ja jopa ihailu on paikallaan. Kuuntelimme neuvoston puheenjohtajana toimivaa herra Cookia edellisessä keskustelussa, ja hän sanoi silloin, että meidän täytyy tehdä kaikkemme demokratian edistämiseksi maailmassa ja että lapsellisella tavalla - itse sanoisin että pikkusieluisella tavalla - kiellämme markkinoille pääsyn ja kieltäydymme assosiointisopimuksen allekirjoittamisesta. Mielestäni meidän pitäisi muistuttaa Isoa-Britanniaa puheenjohtajamaana siitä, että se tekisi kaikkensa, jotta presidentti Mandelalle, joka on saanut Nobelin rauhanpalkinnon ja joka tulee nyt keskustelemaan koko ministerineuvoston kanssa, tarjottaisiin Cardiffissa valmista sopimusta.
Me toimimme sen varassa, että Iso-Britannia puheenjohtajamaana onnistuu asiassa, mutta me tiedämme myös, että vastustus ei tule komissiosta ja että parlamenttikaan ei vastusta sopimusta. Tiedämme, että vastustus tulee neuvostosta ja että neuvoston jäsenet eivät pääse asiasta sovintoon. Se on mielestäni neuvostolta aika sopimatonta, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.

Spiers
Arvoisa puhemies, myös minä pidän hyvinä toimia, joihin on ryhdytty kauppasopimuksen solmimiseksi Britannian puheenjohtajakaudella, samoin kuin neuvoston istuvan puheenjohtajan henkilökohtaista sitoutumista asiaan, mutta toivon, että tämä työ palkitaan siten, että kun presidentti Mandela saapuu Cardiffiin, hänen ei tarvitse pelkästään kiitellä Euroopan johtajia avusta menneinä apartheidin vuosina, vaan hän voi kiittää heitä myös toimista täysimääräisen ja tasapuolisen kauppasopimuksen aikaansaamiseksi.
Komissaari Pinheiro totesi, että tarvittaisiin poliittista sitoutumista, joka pohjautuu perusteelliseen taloudelliseen analyysiin. Siihen minun on lisättävä, että tarvitaan myös moraalista ulottuvuutta; sen tunnustamista, että EU: n tavanomaiset toimet maataloutensa suojaamiseksi aiheuttavat todellista kärsimystä Etelä-Afrikassa.
Herra Henderson puhui EU: n Etelä-Afrikan suhteista vastaavan valtuuskunnan tekemästä työstä, mutta mitä meidän pitäisi sanoa tavatessamme eteläafrikkalaisia parlamentin jäseniä, jotka kertovat, että EU: n Namibiaan toimittama ylijäämänaudanliha hävittää naudanlihan tuotantoa eteläisessä Afrikassa, tai että EU: n tuella tuotetut hedelmät ja vihannekset ovat halvempia kuin paikallisesti tuotetut ja tuhoavat niin ollen Etelä-Afrikan omaa säilyketuotantoa.
Aiemmin tänä vuonna Etelä-Afrikan suurin säilykealan yritys vähensi palkkalistoiltaan kaksituhatta kausityöntekijää ja neljäsataa vakituista työntekijää. EU: n korkeat tullit ja sen halpa, tuettu vienti Etelä-Afrikkaan mainittiin merkittävimmiksi tähän johtaneiksi tekijöiksi. Kun otetaan huomioon maan jopa 50 %: n työttömyysaste, näiden työpaikkojen menetysten vaikutus on selvästi turmiollinen. Jos EU olisi tullut asiassa enemmän vastaan kolme vuotta sitten, tämä olisi kenties voitu välttää ja työpaikat olisivat säästyneet.
On mahdollista edetä tuote tuotteelta, tuoteryhmä tuoteryhmältä. Vakavia ongelmia ilmenee, kuten neuvoston puheenjohtaja varmasti tietää, myös maitotaloustuotteiden kohdalla, ja Etelä-Afrikan hallitus tarvitsee lisäaikaa saattaakseen päätökseen alueellisen strategiansa ennen kuin se voi avata markkinat EU: n tuella tuotettujen tuotteiden lisätuonnille. Ongelmana tässä on ollut juuri tuoteryhmittäin eteneminen, tämä kirjanpidollinen asenne, ja nyt tarvitaan aivan ilmeisesti juuri avokätisyyttä ja hyvää tahtoa, joista monet parlamentin jäsenet ovat puhuneet.
Puheenvuoroni päätteeksi ja lisäyksenä herra Wijsenbeekin huomautukseen neuvostossa ilmenneistä ongelmista toteaisin, että mikäli eräät jäsenistämme olisivat pystyneet vakuuttamaan omien maidensa hallitukset tästä asenteesta, meillä kenties olisi vähemmän ongelmia. Ainakin on rohkaisevaa, että parlamentti on yksimielinen.

Junker
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan unioni on osaltaan vastuussa Etelä-Afrikan demokraattisesta ja taloudellisesti kukoistavasta kehityksestä. Kun ottaa huomioon tempoilun, jota harrastetaan monesti vaikeasti soviteltavissa olevissa yksityiskohdissa, on sallittava kysymys, minkälaisia markkinahäiriöitä Euroopan unionin on syytä pelätä. Se on maailman suurin kauppayhteisö. Vientitalouden alueella on miljoonia työpaikkoja, ja se vaikuttaa voimakkaasti Euroopan hyvinvointiin. Euroopan unioni muodostaa 373 miljoonine kuluttajineen kuitenkin myös erittäin merkittävät tuontimarkkinat, joilla ei saisi olla mitään protektionistisia esteitä, ei varsinkaan kehitysmaiden varalta, jotka ovat riippuvaisia maailman markkinoille pääsystä ja tarvitsevat välttämättä vientitulojaan voidakseen myönteisesti hallita muutosprosessejaan.
Etelä-Afrikkakin tarvitsee kiireesti kauppapoliittisia tulevaisuudennäkymiä, jotta se voi varmistaa rauhan ja vakauden oloissa tapahtuvan kestävän kehityksen. Se hyödyttää myös koko eteläisen Afrikan aluetta, kuten jo usein oikein sanottiin. On todellakin jo aika saada aikaan syrjimätön kauppajärjestelmä Etelä-Afrikan kanssa ja selvittää välittömästi vielä avoimet kysymykset, jotta neuvoston kokouksessa voidaan edullisesti päättää vapaakauppasopimusta koskevat neuvottelut, vieläpä ilman pikkumaisia rajoituksia.
Saksalainen sanalasku kuuluu: missä on tahtoa, siellä on myös ratkaisu. Jos Euroopan unionilla on todella tahtoa - ja tämä koskee juuri neuvostoa - päästä myönteiseen ratkaisuun, se lisää myös neuvottelukumppanin vastaantulovalmiutta. Luotan puheenjohtajamaa Britannian hyvään tahtoon saada aikaan läpimurto ja tärkeät suuntaviivat Afrikan ja näin ollen koko eteläisen Afrikan myönteiselle kehitykselle.

Smith
Arvoisa puhemies, aloitan siitä, mihin komissaari Pinheiro lopetti, nimittäin poliittisesta sitoutumisesta. Miten on käynyt Euroopan unionin lupauksille antaa tukensa Etelä-Afrikan hauraan demokratian lujittamiselle? Kun Euroopan johtajat tapaavat presidentti Mandelan Cardiffissa, pystyvätkö he katsomaan tätä silmiin ja sanomaan, että olemme täyttäneet lupauksemme? Etelä-Afrikka on viime vuosina pyrkinyt valtavin harppauksin ja suunnattomin ponnistuksin mukauttamaan ja avaamaan suljettua talouttaan. Mitä EU on tehnyt? EU on muuttanut jatkuvasti niitä muuttujia, joiden pohjalta Etelä-Afrikka aikoinaan lähti mukaan neuvotteluihin. Välillä puhuttiin viiden vuoden siirtymäajasta, sitten siirtymäaikaa ei ollut lainkaan; välillä oli puhe vapaakauppasopimuksesta, joka perustuu suurimpaan mahdolliseen epäsymmetrisyyteen, välillä tiukasti WTO: n sääntöjen mukaisesta vapaakauppasopimuksesta. Euroopan unioni vaatii yhä rinnakkaista tariffinpoistoa määrätyillä avainsektoreilla. Pidän lähinnä hätkähdyttävänä ironista tilannetta, joka syntyy, kun komissio nyt käyttää Etelä-Afrikkaa mallina vastaisille Lomén kauppaneuvotteluille. Tämä on oleva sopimuksen todellinen koetinkivi, kun Etelä-Afrikalta itseltään ensin evättiin pääsy Lomén sopimuksen piiriin siksi, että se ei ollut tyypillinen Lomé-sopimusmaa.
Emme voi suhtautua itsetyytyväisesti niihin seurauksiin, joita näillä neuvotteluilla on ja tulee olemaan Etelä-Afrikan kansan kannalta. Tämän viikon perjantaina Kapkaupungissa kokoontuu yli 30 Etelä-Afrikan ammattijärjestöjen edustajaa ja EteläAfrikan parlamentin jäsentä keskustelemaan sopimuksen vaikutuksista Etelä-Afrikan asukkaiden toimeentuloon. Heidän tehtävänään on selvittää näiden tärkeinä pitämät kysymykset, jotka toivoakseni otetaan käsiteltäviksi lähikuukausina. Myös Eteläisen Afrikan tulliliittoon (SACU) kuuluvien maiden parlamentaarikot jättivät äskettäin kirjelmänsä komissaari Pinheirolle ja puheenjohtajamaa Yhdistyneelle kuningaskunnalle. Meidän on otettava heidän esittämänsä näkökohdat tarkasteltaviksi ja pyytäisinkin, että kopioita tästä asiakirjasta jaettaisiin kaikkien parlamentin jäsenten saatavaksi. Alueellista strategiaa koskevassa kysymyksessä ehdottaisin komissaarille ja puheenjohtajamaa Yhdistyneelle kuningaskunnalle, että ottaisimme tarkasteltavaksi komission ja Etelä-Afrikan allekirjoittaman aiesopimuksen, jolloin voitaisiin ottaa pohdittavaksi, millä tavoin alueellisia kysymyksiä olisi tulevaisuudessa käsiteltävä.
Lopuksi totean, että niin kauan kuin parlamentaarikkokollegamme Etelä-Afrikassa ja SACU: hun kuuluvissa maissa eivät voi hyväksyä nyt ehdotettua kauppasopimusta, minäkään en omalta osaltani pidä ehdotettua sopimusta hyväksyttävänä, ja kehottaisin parlamenttia äänestämään samalla tavalla.

Barros Moura
Arvoisa puhemies, otan osaa kaikkia koskettavaan huoleen näiden Etelä-Afrikan kanssa käytävien neuvottelujen mielestäni jo liiallisesta pitkittymisestä. Kaikkien kollegojeni tavoin olen sitä mieltä, että Euroopan unionin on kunnioitettava velvollisuuksiaan tukea taloudellisen kehityksen avulla ei-rasistisen demokratian vakiinnuttamista Etelä-Afrikassa. Taloudellisen kehityksen, jonka ansiosta Etelä-Afrikka voi myös puuttua rikollisuuteen ja turvattomuuteen, joihin on täällä jo viitattu. Olen myös sitä mieltä, että Euroopan unionin on tuettava Nelson Mandelaa, tuota maailmanlaajuisesti merkittävää henkilöä, jota odotetaan piakkoin Cardiffiin.
Haluan kuitenkin tietää, ja sen tähden kysyn komissaari Deus Pinheirolta, jolla ei liene mitään ongelmia vastata portugaliksi, mitä on tapahtumassa? Mikä estää tekemästä sellaista sopimusta, joka kohtelee tasapuolisesti niin Etelä-Afrikkaa kuin ilmeisesti eurooppalaisia tuottajiakin? Onko se vain perusteetonta eurooppalaista protektionismia vai onko siihen painavia syitä? Mitkä ovat maataloustuotteita ja muita ongelmallisempia tuotteita ja mitä muita vaihtoehtoja puhtaalle ja yksinkertaiselle poissulkemiselle voidaan keksiä?
Toisaalta millainen vaikutus Euroopan unionin Etelä-Afrikan kanssa solmimalla sopimuksella on naapurimaihin? Ja millä tavalla Lomén sääntöjä voidaan soveltaa Etelä-Afrikkaan vaarantamatta samalla kaikkein eniten tukea tarvitsevia AKTmaita? Tämä on ikään kuin yhteisen edun mukaista. Voisiko Etelä-Afrikka muita alueen valtioita kunnioittaen toimia todella ilman hegemoniapyrkimyksiä Afrikan taloudellisen kehityksen vauhdittajana?

Henderson
Arvoisa puhemies, esittäisin päätteeksi vain pari huomautusta. En aio palata kysymyksiin, joita käsittelin aloituspuheenvuorossani, enkä myöskään komissaari Pinheiron esille ottamiin näkökohtiin. Ensiksikin haluan tuoda esille, että minuun tekee syvän vaikutuksen se, kuinka tähdelliseksi tämä kysymys tunnetaan parlamentin kaikilla tahoilla ja kuinka tarpeellisena kauppasopimuksen solmimista pidetään. On hyvin tärkeää, että meillä on tällainen tuki pohjanamme. Olen tyytyväinen voidessani todeta tämän tuen ulottuvan myös tärkeälle maatalouden alalle, joka kuuluu neuvottelujen vaikeisiin aihealueisiin.
Monet keskusteluun osallistuneet esittivät kysymyksen siitä, millaista joustavuutta meidän on tarkoitus osoittaa. Onko komissio sellaisessa asemassa, että se voi osoittaa joustavuutta? Lähtökohtana on, että lisää joustavuutta tarvitaan kaikilta osapuolilta, mikäli neuvottelut halutaan saattaa joutuisammin päätökseen. Mikäli eteläafrikkalainen osapuoli osoittaa lisää joustavuutta - ja toivon, että näin tapahtuu - niiden keskustelujen perusteella, joita neuvostossa on käyty tästä aiheesta aiemmin tänä vuonna, komissiolla on jonkin verran varaa joustoon, niin että se pystyy vastaamaan aloitteisiin, joita eteläafrikkalaiset neuvottelukumppanimme mahdollisesti esittävät.
Mitä tulee Etelä-Afrikan huippukokoukseen ja presidentti Mandelan vierailuun, arvelisin, että me kaikki luultavasti pidämme erittäin suotavana sitä, että vierailu toteutuu laajimmissa mahdollisissa poliittisissa yhteyksissä. Arvoisa ystäväni rouva Kinnock totesi, että olisi hieno loppusilaus asialle, jos sopimus saataisiin aikaan ennen sitä. Olen samaa mieltä siitä, että se olisi hieno loppusilaus asialle, mutta presidentti Mandelan vierailun merkitys on siinä, että se voi toimia ratkaisevana kannustimena meille kaikille, jotta kävisimme mahdollisimman ripeästi läpi käsiteltävänä olevat kysymykset, ei kuitenkaan tekemällä myönnytyksiä siellä, missä emme voi niitä tehdä eikä sivuuttamalla kysymyksiä, jotka vaativat tulla käsitellyiksi. Sen sijaan se on kannustin meille kaikille pyrkiä käsittelemään näitä kysymyksiä myönteisesti ja rakentavasti, niin että silloinkin, jos loppusilaukseen asti ei päästä Cardiffissa, se kenties saadaan aikaan syksyyn mennessä.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, arvelen, että olemme täysin yksimielisiä siitä, että totuuden hetki on koittanut molemmille osapuolille, mikä tarkoittaa Euroopan unionin taholla komissiota, neuvostoa ja parlamenttia. Tuotakoon samalla selvästi esiin, että puheenjohtajamaa Britannia on ollut tässä erittäin merkittävässä asemassa sekä ollut suureksi avuksi viemällä asiaa eteenpäin tavalla, jota haluan tässä julkisesti korostaa. Kuten olemme saaneet kuulla, parlamentti on kiirehtinyt asiaa ja asettanut kaiken poliittisen painoarvonsa sen taakse, että neuvotteluihin saadaan lisää joustoa ja lisää avokätisyyttä.
Tämän sanottuani haluaisin puuttua muutamaan mahdollisesti merkittävään kohtaan. Ensinnäkin, tätä neuvottelukierrosta ei lykätty komission takia, vaan siksi, että eteläafrikkalaiset eivät olleet vielä valmiita siihen. He olisivat halunneet lykätä sitä enemmänkin, mistä kuitenkin kieltäydyimme hyvin yksinkertaisesta syystä. Jos kokous pidetään 10. ja 11. kesäkuuta, on vielä mahdollisuus, jos työskentelemme ankarasti, että ehdimme raportoida tuloksista Coreperille. Meidän on tehtävä kaikkemme, jotta meillä olisi luovuttaa puheenjohtajamaa Britannialle ainakin yleispiirteinen hahmotelma siitä, mille olemme hakemassa siunausta Cardiffista. Emme saa hukata tätä mahdollisuutta. Olen neuvotellut asiasta sellaisten kollegojeni kanssa, jotka ovat olleet tiiviimmin mukana neuvotteluissa, ja he ovat tarvittaessa valmiit työskentelemään 24 tuntia vuorokaudessa, jotta asia saataisiin viedyksi niin pitkälle kuin mahdollista ja puheenjohtajamaa Britannia saisi tämän tilaisuutensa. Tämä ei ole helppoa, mutta tiedämme sen olevan halukas käyttämään tätä tilaisuutta.
Toiseksi, mitä tulee BLNS-maihin, olemme luonnollisesti tarkastelleet niiden tilannetta hyvin vakavasti, ja haluankin kertoa parlamentille, että samaan tapaan kuin Länsi-Afrikan rahaliiton Waemun kohdalla, olemme valmistautuneet laatimaan vastaavanlaisen ohjelman, jossa tullitulojen menetykset korvataan siirtymäkauden aikana. Keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä korvaus tulee automaattisesti, mutta lyhyellä aikavälillä voi ilmetä ongelmia, ja olemmekin ilmoittaneet näille maille, että olemme valmiit avustamaan niitä tänä aikana.
Toinen seikka, johon puuttuisin, on se, että vielä muutama vuosi sitten olikin kenties totta, että Euroopan unionin naudanlihavienti johti vilpilliseen kilpailuun Etelä-Afrikan markkinoilla, mutta niin ei ole ollut enää kahden viime vuoden aikana. Nyt tilanne on se, että Argentiinasta tuodaan halpaa naudanlihaa niin alhaiseen hintaan ja siinä määrin vilpillisiä maahantuontitapoja noudattamalla, että siitä on tullut nyt varsinainen ongelmamme. Olemme leikanneet vientitukia lähes 80 %: lla sen varmistamiseksi, että näin ei pääsisi tapahtumaan Etelä-Afrikan kohdalla.
Viineistä sanoisin, että koska tuonti Etelä-Afrikasta on kasvanut 150 % nykyisilläkin tulleilla, ymmärtänette, että kun Euroopan viinintuotannossa esiintyy ylituotantoa, suhtaudumme hieman huolestuneesti markkinoiden vapauttamiseen. Kyse ei ole mistään kirjanpitomenetelmästä. Puhumme vakavista asioista ja meidän on oltava johdonmukaisia politiikkojemme eri näkökohtien käsittelyssä.
Puutun lopuksi kysymykseen epäsymmetrisyydestä, ja tällä ei ole mitään tekemistä WTO: n kanssa. Voimme sopia millaisesta epäsymmetrisyydestä haluamme. Sen sijaan emme voi solmia ensin sopimusta ja odottaa, että WTO ilmoittaisi meille jälkikäteen, että se ei olekaan yhtäpitävä sen sääntöjen kanssa. Meidän on siksi varmistettava, että se, mitä ehdotamme WTO: lle, on sen sääntöjen mukaista, jotta tiedämme, että sopimuksellamme on oikeudellinen suoja. Viimeisenä kohtana totean, että Euroopan unionin Etelä-Afrikalle antama poliittinen sitoumus tekee perustelluksi sen kaltaisen joustavuuden, jota komission on ehdottanut. Toivon vilpittömästi, että neuvosto suostuu ehdotukseemme, joka olisi merkittävä edistysaskel eurooppalaisen osapuolen tekemiin ehdotuksiin. Valitettavasti päätösvalta asiassa kuuluu neuvostolle.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari Pinheiro!
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä .
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Gasòliba I Böhmin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0193/98) EY: n perustamissopimuksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti laaditusta komission suosituksesta jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi (KOM(98)0279 - C4-0291/98).

Gasòliba I Böhm
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, keskustelu talouspolitiikan suuntaviivoista takaa asianmukaisen avoimuuden ja osallistumisen siinä kehyksessä, jossa euron hallinnoinnin ja ohjauksen sekä rahaliiton ensimmäisten askelten ja suuntaviivojen on liikuttava. Talouspolitiikan yleiset suuntaviivat ovat avainkysymys, jolla puolustetaan rahaliiton ja euron vaatimaa talous- ja rahapolitiikan eurooppalaista ulottuvuutta.
Mietintö, josta minulla on kunnia puhua teidän läsnäollessanne, hyvät parlamentin jäsenet, ilmentää talousasioita käsittelevän valiokunnan laajaa yhteisymmärrystä. Mietintö hyväksyttiin valiokunnassa käytännössä yksimielisesti ilman että kukaan äänesti sitä vastaan. Tämän yhteisymmärryksen pitäisi levitä Euroopan toimielinten - neuvoston, komission ja parlamentin - keskuuteen, sillä rahaliiton rakentaminen ja euro tarvitsevat erittäin laajaa ja lujaa yhteisymmärrystä nimenomaan Euroopan rahan vakauden ja vahvuuden sekä kestävän kasvun takaamiseksi unionin tasolla, mikä johtaa korkeampaan työllisyysasteeseen, jonka lopputuloksena voisimme ratkaista vakavimman ongelmamme, työttömyyden.
Mietinnössä korostetaan ja myötäillään hintojen vakauden säilyttämisen periaatetta, mutta annetaan tärkeitä Euroopan talouden suuntaviivojen määrittelyä ja korkean työllisyysasteen leimaaman kestävän kasvun ydinkysymyksiä koskevia ehdotuksia. Tämän vuoksi painotetaan sijoitusten merkitystä, joihin alhaisen inflaatioasteen ja alhaisen korkotason talous vaikuttavat myönteisesti. Viimeksi mainituilla asioilla on tunnetusti myönteinen vaikutus sijoituksiin ja säästöihin. Lisäksi suositellaan, että vakaus- ja kasvusopimuksessa määrättyjen ehtojen noudattamista jatketaan yhtä tiukasti kuin ne ansaitsevatkin ja sen yhteisymmärryksen vallitessa, johon päästiin sopimuksen vahvistamisen yhteydessä, mikä merkitsee julkisen talouden tervehdyttämistä, lähentymisprosessien jatkumista ja unionin jäsenvaltioiden välistä talouden koordinointia.
Verokiilan kohoamista ei tarkastella, koska mielestämme se voisi vääristää sijoituksia. Sijoitukset otetaan kuitenkin huomioon tärkeänä kasvuun vaikuttavana tekijänä Euroopan unionissa. Tässä kasvussa erittäin merkittävä tekijä on myös palkkaus, jota pidetään avainkysymyksenä paremman työllisyysasteen takaamiseksi. Sen vuoksi ehdotetaan työpaikkojen luomista haittaavien välillisten työvoimakustannusten keventämistä.
Sosiaalietuudet täytyy säilyttää, mutta niiden rahoitusta on tutkittava juuri talouden kasvun sekä asianmukaisten talouden ja sosiaalisten toimijoiden välisten sopimusten pohjalta, jotta nämä sopimukset johtaisivat hedelmällisen työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun ansiosta myönteisiin tuloksiin.
Mietinnössä korostetaan myös tarvetta parantaa Euroopan talouden kilpailukykyä nykyisen kaltaisessa avoimessa ja globaalistuneessa tilanteessa. Sen vuoksi tämän paremman kilpailukyvyn saavuttamiseksi mainitaan muutamia tärkeitä näkökohtia: parempaa tuotantojärjestelmää suosivien infrastruktuurien kehittäminen, koulutus, ammatillinen koulutus, tutkimus ja kehitys ovat avaintekijöitä Euroopan talouden menestyksen takaamiseksi lähitulevaisuudessa. Tärkeää on myös laaja-alaisempi kilpailu.
Lopuksi haluaisin korostaa, että Euroopan sisämarkkinoilla on edelleen esteitä, jotka pitää poistaa, että perussektoreilla, kuten energia- ja televiestinnän aloilla, on olemassa suurta jäykkyyttä ja suuria vääristymiä ja että sen vuoksi on päästävä parempaan joustavuuteen ja avoimuuteen.
Haluaisin painottaa sitä, että on tärkeää, että tästä alkuhetkestä lähtien komission ehdotukset ja parlamentin tekemät tätä mietintöä koskevat ehdotukset otetaan huomioon, minkä vuoksi pidän tärkeänä kertoa ennakkoon, että huomenna vaadimme suullisella tarkistusehdotuksella Ecofin-neuvostoa ottamaan erityisesti huomioon Euroopan komission ja Euroopan parlamentin ehdotukset talouspolitiikan suuntaviivoja hyväksyessään.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nyt meillä on rahaliitto ja euro, mitä emme pidä prosessin päätepisteenä, vaan alkuna uudelle vaiheelle, johon kaikkien unionin viranomaisten on osallistuttava ja jossa niiden on koordinoitava ja jonka täytyy ehdottomasti johtaa meidät uuteen Euroopan unionin poliittiseen ja rahataloudelliseen ulottuvuuteen.

Metten
Arvoisa puhemies, euro otetaan käyttöön 1. tammikuuta 1999, mutta euro ei tule yksin. Talouspolitiikan laajat suuntaviivat tekevät sen selväksi. Suuntaviivoilla ilmaistaan ennen kaikkea sitä, millaista toimien yhdistelmää Eurooppa tarvitsee. Rahapolitiikkaa johtavan Euroopan keskuspankin tärkein tehtävä on Maastrichtin sopimuksen perusteella hintojen vakauden säilyttäminen, ja vasta kun vakaus on saavutettu, yleisellä talouspolitiikalla voidaan tukea kasvua ja työllisyyttä. Näin ollen hintojen vakaudesta on tehty ikään kuin Euroopan politiikkojen yhdistämisen kulmakivi. Tämä tarkoittaa, että budjettipolitiikan ja palkkakehityksen täytyy olla sen suuntaista, että inflaatiota ei pääse syntymään. Jos inflaatiota alkaa syntyä, EKP reagoi väistämättä nostamalla korkoja. Se jarruttaa talouskasvua ja työllisyyttä.
Maastrichtin sopimuksen vuoksi budjettipolitiikka ja palkkapolitiikka ovat enemmän tai vähemmän hintojen vakauttamistavoitteen vankeja. Tällä hetkellä se ei kuitenkaan ole ongelma, koska nykyinen inflaatiomme on 1, 4 %, mikä tarkoittaa varmasti hintojen vakautta. Hintojen vakauden säilyttämiseksi jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten täytyy olla valmiita mukauttamaan politiikkaansa, mutta niiden täytyy myös kehittää keinoja kyetäkseen nopeaan reagointiin. Inflaation uhatessa täytyy voida sopeuttaa esimerkiksi työehtosopimuksia tai korottaa veroja väliaikaisesti. Talouspolitiikan laajat suuntaviivat, joista tänään täällä puhumme, eivät ole enää luonteeltaan vain suuntaa antavia, kun euro tulee käyttöön ja unionin rahapolitiikka käynnistetään 1. tammikuuta 1999, koska ei enää riitä, että jokainen maa vain pyrkii välttämään inflaatiota. Jos inflaatio kiihtyy muiden jäsenvaltioiden politiikan vuoksi, EKP reagoi nostamalla korkoja ja jarruttamalla kasvua.
Eli vain omista asioista huolehtiminen ei enää riitä. Kaikkien 11: n euroalueeseen kuuluvan maan täytyy toimia yhdessä. Inflaatio ei ole tällä hetkellä tietenkään suurin ongelma Euroopan unionissa. Suurin ongelma ovat työttömyys ja suurien maiden riittämätön talouskasvu, joka on puolestaan merkittävä syy työttömyyteen.
Kasvun edistämiseksi on tärkeää, että Euroopan unioni luo itse kasvusysäyksiä, joista viime vuonna merkittävä osa tuli unionin ulkopuolelta. Näen kuitenkin komission tarjoamassa toimien yhdistelmässä merkittäviä sysäyksiä. Vuoden 1998 budjettipolitiikka ei ole niin tiukkaa kuin vuonna 1997, jolloin panostettiin todella paljon. Rahapolitiikka voi olla hieman vapaampaa, koska reuna-alueiden maiden korkotaso laskee Saksan tasolle ja koska palkkojen nousun ei tarvitse välttämättä enää olla 1 %: a jäljessä tuottavuuden noususta. Näiden tekijöiden summa saa mielestäni aikaan selvän kasvusysäyksen Euroopan taloudelle. Tämä on näiden laajojen suuntaviivojen tuoma myönteinen signaali.

Herman
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komission suositukset vaikuttavat meistä tasapainoisilta ja maltillisilta. Niissä yritetään tehdä talousarvion tasapainon ja valuutan vakauden vaatimukset yhteensoveltuviksi kestävän kasvun ja työllisyyden parantamisen tavoitteiden kanssa. Ne sisältävät hyvin konkreettisia kehotuksia joillekin maille ja joillekin talouselämän toimijoille. Nämä kaikki ovat hyviä asioita, mutta meitä ja uskoakseni koko parlamenttia huolestuttaa kohtalo, joka näitä suosituksia odottaa.
Useat politiikan kommentaattorit ja valppaat tarkkailijat ovat jo huomauttaneet, että koko järjestelmän vikana on joko sellaisen taloudellisen hallituksen tai sellaisten talouden yhteensovittamismekanismien puute, joilla varmistettaisiin tosiasiassa, että jäsenvaltiot hyväksyvät nämä suositukset. Voimme olla tästä hyvin huolissamme. Ei olisi nimittäin ensimmäinen kerta, kun kansallisten hallintojen väliset neuvottelut, luonnonvastaiset liitot, jos sallitte ilmaisun, tekevät vähitellen ja salakavalasti poliitikkojen korkeimmalla tasolla huippukokouksessa lausumat suuret julistukset sisällöltään tyhjiksi, lausuttiinpa ne Amsterdamissa tai Luxemburgissa, jotta hallinnot voisivat säilyttää valtansa. Ja koska komission suositusten on kuljettava tämän kollegion eli rahakomitean kautta, voimme olla varmoja siitä, että nämä kaikki itsevaltiaat, jotka haluavat säilyttää valtansa ja jotka anastavat keskenään itselleen oikeuden olla ärsyttämättä ketään, karsivat suosituksista pois kaiken niiden sisältämän asian, samoin kuin niiden toisinaan sisältämät jotkin särmätkin. He välttyvät siis siltä, että komissio voisi sovelluttaa sellaisia suosituksia, jotka ymmärrettäisiin huonosti tai jotka saisivat huonon vastaanoton jossakin jäsenvaltiossa.
Tämä on juonittelua, jonka olen tuntenut hyvin jo erittäin kauan ja johon ei valitettavasti taida tulla muutosta, vaikka olemmekin kulkeneet eteenpäin. 103 artikla säädettiin kauan sitten, ja on toivottava, että tällä artiklalla, jota on tulkittava nykyään aivan uudella tavalla, koska meillä on nyt keskuspankki ja yksi ainoa rahapolitiikka, voidaan myötävaikuttaa talouspolitiikkojen yhteensovittamiseen. Uskon, että paperilla olevat ehdotukset voisivat olla hyviä, jos komission suositukset olisivat komission ehdotuksia. Tiedätte, että kun neuvosto turmelee komission ehdotuksen, komissio voi vetää sen pois. Tässä on kyse suosituksesta, eikä sitä voida vetää pois. Tuloksena on, ettemme tiedä, mitä Ecofin-neuvosto aikoo tehdä ja minkä asiakirjan parissa se työskentelee. Voimme kuitenkin pelätä, ettei tämä asiakirja sisällä yhtäkään niistä suosituksista, jotka ovat asianmukaisimpia.

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin toivottaa komissaarin tervetulleeksi parlamenttiin ja kiittää häntä talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja koskeneesta tiedonannosta. Haluaisin niin ikään osoittaa erityiskiitokseni mietintömme valmistelijalle; hän on laatinut erittäin hyvin tasapainotetun asiakirjan, jossa on otettu huomioon se uudenlainen todellisuus, jossa nykyään toimimme. Olemme tekemisissä maailmanlaajuisten markkinoiden kanssa. Meille unionina on tärkeää pitää huolta kilpailukyvystämme sekä uusien työllisyys- ja kasvutilaisuuksien luomisesta.
Tämän lisäksi olen sitä mieltä, että nykyisessä Amsterdamin sopimuksessa tuodaan ensi kertaa korostetusti esiin työllisyyden tärkeä merkitys Euroopan unionin kokonaiskehityksen osana. Meille parlamentin jäseninä on tärkeää oivaltaa osuutemme niiden ajatusten toteuttajina, joita Euroopan kansalaiset haluavat nähdä toteutettavan. He eivät halua meidän keskustelevan täällä kerran vuodessa talouden laajoista suuntaviivoista, ellei sillä ole mitään vaikutusta heidän omaan elämäänsä. He haluavat nähdä, että tapahtuu myönteistä kehitystä, ja yritänkin tuoda esiin tämäniltaisessa puheenvuorossani, että on paljon myönteisiä asioita, joita me täällä parlamentissa voimme tehdä.
Voimme ensinnäkin tarkastella omaa rooliamme - tarkastella lainsäädäntöä, jota valmistelemme, ja varmistaa, että sillä ei ole haitallisia vaikutuksia työpaikkojen luomiseen eikä innovaatioiden ja yrittäjyyden kannustamiseen yhteisömme sisällä.
Toiseksi tämän parlamentin piiristä löytyy valtava määrä kokemusta ja tietämystä erilaisista järjestelmistä, erilaisista työllistämiskeinoista ja työllisyyspolitiikoista. Sen sijaan, että jakaannumme vasemmistoon ja oikeistoon, markkinoiden vapauttamisen tai laissez faire -talouden kannattajiin tai mihin tahansa ryhmiin, meidän olisikin kenties syytä yhdistää voimamme ja koota kaikkien näiden ajattelutapojen parhaat käytännöt yhdeksi politiikaksi.
Kolmanneksi meidän pitäisi budjettivallan käyttäjänä toimia kohdistetummin suunnatessamme rahoitusta sosiaalirahastoon ja rakennerahastoille, jotta voisimme palkita niitä, jotka yltävät parhaisiin saavutuksiin parlamentin asettamien suuntaviivojen täyttämisessä. Emme saa unohtaa, että meillä on käytettävissämme runsain mitoin toimivaltuuksia ja joukko erilaisia toimenpiteitä, joita voimme käyttää hyväksemme.
Esittelijä jo mainitsikin muutamia näistä omassa puheenvuorossaan ja mietinnössään. Keskittyisin erityisesti pkyrityssektoriin ja siihen, millaisia tukitoimia voimme toteuttaa yhteisön tasolla, kansallisella tasolla ja paikallisella tasolla. Tälle talouden mittapuilla mitattuna suurimmalle kasvun ja työllisyyden veturille olisi suunnattava ylimääräistä tukea.
Saanen lopuksi viitoittaa lyhyesti suuntaa, johon meidän olisi tulevaisuudessa pyrittävä. Mottonamme 2000-luvulle tultaessa olisi oltava, että annamme kansalaisille työvälineet yhteistyöhön ja työskentelyyn osana uutta Eurooppaa.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, sekä talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista että esittelijän mietinnöstä käy ilmi, että jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin täytyy ryhtyä yhdessä tiettyihin toimenpiteisiin EMUn käynnistymisen jälkeen. Haluaisin yhtyä herra Hermanin esittämään näkemykseen siitä, että itse asiassa me tiedämme, mitä meidän täytyy tehdä, mutta että meiltä puuttuvat välineet todellisen koordinoinnin järjestämiseksi. Juuri nyt kun EMU on käynnistymässä, on erityisen tärkeää, että jäsenvaltiot ryhtyvät tarvittaviin toimenpiteisiin työmarkkinoiden säätelemiseksi, jotta Euroopan työttömyys saadaan alenemaan.
Tässä yhteydessä haluaisin viitata tiettyihin kehityskulkuihin Aasiassa, jossa pätevät aivan toisenlaiset lainalaisuudet kuin Euroopassa. Emme varmasti voi jäädä seuraamaan tilannetta tekemättä mitään. Meidän täytyy olla erityisen aktiivisia ehdotettujen toimenpiteiden toteuttamisessa. Tilanne on kuitenkin jo vuosien ajan ollut sellainen, että me ehdotamme toimenpiteitä, mutta mielestäni asiat eivät etene riittävän nopeasti. Haluan, että Euroopan komissio pyytäisi neuvostoa panemaan ehdotetut toimenpiteet täytäntöön hyvin nopeasti.

Theonas
Arvoisa puhemies, suosituksessaan komissio varmistaa ja konkretisoi meidän mielestämme kovan monetaristisen ajattelun, joka on seurausta unionin kokonaispolitiikasta ja käy täysin selväksi vakautussopimuksesta, jonka soveltamista varsin ankarin äänenpainoin jo kiirehditään.
Uusi muoto, jonka yleinen suuntaus on saanut, varmistaa ensimmäistä kertaa Euroopan unionin institutionaalisen jaon kahden nopeuden jäsenvaltioihin. Tätä komission tekemää jakoa ei missään tapauksessa voida hyväksyä. Suosituksessaan komissio vaatii entistäkin ankarampaa julkistaloudellista politiikkaa, säästöpolitiikan jatkamista ja tiukentamista, yksityistämisten edistämistä, työmarkkinoiden säätelyn purkamista, sosiaaliturvajärjestelmän uudelleenjärjestelyä sekä sen valtion rahoituksen supistamista. Kuitenkin juuri tämä politiikka on vastuussa sietämättömästä yhteiskunnallisesta tilanteesta ja työttömyydestä unionissa.
Samoilla linjoilla liikkuu myös talousasioita käsittelevän valiokunnan mietintö. Siinä ei ainoastaan innokkaasti hyväksytä komission näkemyksiä, johtopäätöksiä ja linjauksia, vaan monessa tapauksessa ollaan paavia paavillisempia ja vaaditaan vieläkin ankarampia toimenpiteitä työllisyyden kustannuksella ja pääoman voittojen hyväksi. Siinä vaaditaan palkkojen nimellisten ja kokonaiskorotusten alistamista valuuttojen vakaudelle ja sijoitusten voittoasteelle, esitetään palkkajoustoja suhteessa tuottavuuteen, alueeseen ja alaan, kehotetaan poistamaan valtion tuet, vihjataan yksityistämisten kiihdyttämisestä sekä yksityisen pääoman pääsystä julkisiin sijoituksiin ja eläkelaitoksiin välittämättä seurauksista sosiaaliturvan tasolle unionissa.
Arvoisa puhemies, me äänestämme tätä mietintöä vastaan, johon valitettavasti ei jäänyt jälkeä meidän kielteisestä äänestyspäätöksestämme valiokunnassa. Kieltäydymme hyväksymästä ja tukemasta politiikkaa, joka uhraa laajojen kansankerrosten oikeudet kouralliselle pankkiireja ja monopoleja. Tuemme työväestön yhä laajemmat mittasuhteet saavaa kamppailua nyt ja tulevaisuudessa.

Hautala
Arvoisa puhemies, tämä mietintö oli laadittava hyvin nopeasti ja ehkä se on johtanut siihen, että se on jossain määrin yleinen. Koko parlamentti voi varmasti yhtyä siihen, että talouspolitiikan koordinointi on nyt, kun euroalue on syntymässä, tärkeämpää kuin koskaan. Tältä pohjalta voimme varmasti tehdä jatkossakin hyvää yhteistyötä komission kanssa.
Komissio on nyt oikeastaan ensimmäistä kertaa ottanut askelia kohti konkreettisia työllisyystavoitteita näissä laajoissa talouden suuntaviivoissaan ja tähän ryhmämme on hyvin tyytyväinen. Haluamme korostaa sitä, että työllisyyden on todella oltava jatkossa talouspolitiikan koordinoinnin painopiste. Ovathan työttömyysmenot valtava kansantaloudellinen rasite. On ehdottomasti toimittava niin, että kansantalouden voimavaroja saadaan kohdistettua kasvuun ja kestävään toimintaan.
Ryhmämme haluaa luonnollisesti korostaa sitä, että kasvun, jota tässä tavoitellaan, tulee entistä määrätietoisemmin olla ympäristön kannalta kestävää. On oikeastaan hämmästyttävää, miten vaikeaa on ollut edetä tähän suuntaan, vaikka reseptitkin ovat aika lailla yleisesti tiedossa. Meidän tulisi kyetä tekemään ympäristön saastuttamisesta kannattamattomampaa verottamalla sitä enemmän ja vastaavasti voisimme sitten alentaa työhön kohdistuvaa verotusta. Toivottavasti Amsterdamin sopimuksen vaatimukset tekevät tämän ekologisen verouudistuksen mahdollisemmaksi ja realistisemmaksi nyt, kun siirrytään euron käyttöön.
Elämme sillä tavalla ratkaisevaa aikaa, että Euroopan keskuspankki ottaa varmasti juuri niin suuren osan talouspolitiikasta kuin sille halutaan antaa. Ryhmäni haluaa korostaa, että on äärimmäisen tärkeää, että vastapainoksi todellakin luodaan yhteistä talouspolitiikkaa, jotta Euroopan keskuspankki ei pääse liian määräävään asemaan.

Formentini
Arvoisa puhemies, tämä on toukokuun 2. päivänä tehdyn päätöksen jälkeen ensimmäinen kerta, kun parlamentin mielipidettä kysytään talouspoliittisista aiheista, ei päätöksestä vaan komission jäsenvaltioille antamasta, niiden politiikkaa koskevasta suosituksesta. Tiedämme, kuinka hienotunteisuutta vaativaa ja vaikeaa näiden politiikkojen hoito nykyään on johtuen nimenomaan siitä, että on päätetty käynnistää sopimuksen ja siten talous- ja rahaliiton kolmas vaihe.
Jäsenvaltioilla on nyt käytössään ainoastaan verotuksellinen kannustin, kun mahdollisuus käyttää budjettikannustinta on niiltä poistettu. Tämä saattaa aiheuttaa ongelmia yksittäisissä jäsenvaltioissa erilaisilla alueilla, ja kaikkien alueiden kilpailukyvyn turvaamisessa. Ranskalaisen ekonomistin ja pankkiirin Antoine Michelin mukaan alueen kilpailukyvylle on kolme keskeistä edellytystä, sillä kilpailua ei nykyään käydä niinkään yritysten kuin alueellisten järjestelmien välillä: alueella on oltava tehokas hallinto, oikeudenmukainen ja mahdollisimman kevyt verotus ja kilpailukykyä tukevat infrastruktuurit.
Mielestäni jokaisen jäsenvaltion on toimittava niin, ettei voimavaroja ole pakko siirtää alueelta toiselle, sillä se on tuhlausta. Tarkoitan erityisesti Italian valtiota, jolla on jo valmiina massiivisia ohjelmia, jotka tähtäävät voimavarojen siirtoon tuottavilta alueilta alueille, joita tällä hetkellä avustetaan. Tämä aiheuttaa vakavia vaikeuksia; mielestäni tämä politiikka ei luo tasapainoa vaan epätasapainoa. Sen tähden olisi suotavaa, että juuri Euroopan parlamentti sanoisi jäsenvaltioille, että on parempi, että voimavarat pysyvät siellä, missä ne on tuotettu, ja että ne investoidaan siellä, jotta koko Eurooppa kokonaisuutena voisi tämän järkevän politiikan seurauksena nauttia kasvusta. Jos näin ei tehdä, seuraukset saattavat olla vakavia.

Hendrick
Arvoisa puhemies, saanen aluksi kiittää esittelijää, herra Gasòliba I Böhmiä hänen talouden laajoja suuntaviivoja koskevasta mietinnöstään. Myös minä pidän esittelijän tavoin ilahduttavana sitä, että komissio painottaa työllisyyden nopeaa lisäämistä ja korkean työllisyystason saavuttamista. Näiden suuntaviivojen perusteella on selvää, että tarvitsemme sellaista eri politiikkojen yhdistelmää, joka suosii talouden kasvua. Selvää on kuitenkin myös se, että kun inflaatioaste Euroopan yhtenäisvaluutan piiriin kuuluvissa maissa on keskimäärin 1, 6 %, kenties hivenen väljempi rahapolitiikka yhdessä sisäisen kysynnän kasvun kanssa voisi tuoda lisää kipeästi kaivattuja työpaikkoja kaikkialla Euroopan unionin alueella.
Puheenjohtajamaa Britannia on pyrkinyt edistämään ajatusta joustavista työmarkkinoista, mikä yhdessä sisäisesti tuotettujen tuotteiden, palvelujen ja pääoman lisääntyneen kysynnän kanssa sekä viennillä aikaansaatavan kasvun lisäksi voi uskoakseni toimia työllisyyttä edistävänä katalysaattorina, jolla saamme täällä Euroopan unionin alueella kipeästi tarvitsemiamme työpaikkoja. Edellä on jo viitattu uuden euron syntyyn, ja uskon, yhdessä monien muiden parlamentin tätä laitaa edustavien jäsenten kanssa, että euro parantaa yhtenäismarkkinoiden toimintaa ja lisää keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä yleisesti työpaikkojen määrää kaikkialla yhtenäismarkkinoiden alueella. Monet euron vastustajat ovat aiemmin sanoneet, että työpaikkojen menetykset ovat johtuneet siitä, että jäsenvaltiot ovat pyrkineet saavuttamaan lähentymiskriteerit. Itse arvioisin, että ajan mittaan työpaikkojen lisääntymisestä tulee määräävä tekijä juuri tämän kehityskulun ansiosta.
Euroopan tulevaisuus ja turvallisuus riippuvat myös siitä, miten hyvin kykenemme saamaan mahdollisimman monet Euroopan kahdestakymmenestä miljoonasta työtä vailla olevasta ihmisestä takaisin työhön. Lamakaudet vuosisadan alkupuoliskolla ja erityisesti 1930-luvulla johtivat joukkotyöttömyyteen ja kahteen maailmansotaan. Työpaikkoja syntyy, mutta ei riittävän nopeasti, sillä samalla työpaikkoja poistuu lähes yhtä nopeasti. Tämänhetkiset työttömyysluvut ovat miltei yhtä korkeita kuin ne olivat Essenin huippukokouksen aikaan eli pian sen jälkeen, kun tulin valituksi tähän parlamenttiin vuonna 1994. Olen sitä mieltä, että olosuhteet ovat nyt oikeat työpaikkojen luomiselle, ja kuten kotimaassani on tapana sanoa, on parasta toimia hyvän sään aikaan. Nyt kun inflaatio on alhainen, voimme tehdä sen. Siksi esitänkin, että Euroopan unionin jäsenvaltiot ryhtyisivät toimimaan tähän suuntaan.

Von Wogau
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, on päätetty yhtenäisen eurooppalaisen valuutan käyttöönotosta 11: ssä Euroopan unionin jäsenvaltiossa 1. tammikuuta 1999. Euroopan keskuspankki on siitä lähtien vastuussa yhtenäisestä eurooppalaisesta rahapolitiikasta. Sen vuoksi on yhä tärkeämpää mukauttaa kansalliset talouspolitiikat edelleen toisiinsa. Se on välttämätöntä ensinnäkin Euroopan valuutan vakauden takaamiseksi pitkällä aikavälillä ja toisaalta sopivien puitteiden luomiseksi kasvulle ja työllisyydelle. Eurooppa-neuvoston päätökset talouspolitiikan pääpiirteistä ovat siinä erityisen tärkeä väline. Euroopan parlamentti vaikuttaa siihen - sopimuksen mukaan - osaltaan voimakkaasti.
Tässä yhteydessä haluaisin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan puolesta onnitella kollega Gasòliba I Böhmiä hänen erinomaisesta mietinnöstään. Komissio esittää suosituksessaan suuntaviivat, jotka on osoitettu suoraan yksittäisille jäsenvaltioille, jotta valtioiden taloudet tervehtyisivät. Suhtaudun myönteisesti näihin konkreettisiin, maan tiettyyn tilanteeseen liittyviin suosituksiin. Ne ovat mielestäni hyödyllisempiä kuin yleisesti muotoillut, kaikille maille niiden kulloistakin tilannetta huomioon ottamatta osoitetut ehdotukset. Odotan, ja se on suoraviivaista sopimuksen soveltamista, että neuvosto tekee päätöksensä komission ehdotusten pohjalta, sillä komissio tekee tässä asiassa ensinnäkin erittäin järkeviä ehdotuksia ja toiseksi sopimuskin edellyttää, että niin menetellään.
Vakaus- ja kasvusopimus on tärkeä ja uutta luovakin kansallisten talouspolitiikkojen tarvittavan voimakkaan koordinoinnin väline. Hyvinä aikoina tavoitteena ovat tasapainoiset talousarviot tai ylijäämät, niin että taloudellisesti vaikeina aikoina voidaan noudattaa taloutta tukevaa suhdannepolitiikkaa. Kristillisdemokraattina nimittäisin sitä Raamatun ohjeiden mukaiseksi talouspolitiikaksi, joka sanoo aina, että hyvinä vuosina on varauduttava huonoihin vuosiin.
Vakauspolitiikan merkitystä kasvulle ja työllisyydelle ei voi mielestäni koskaan korostaa riittävästi. Nyt historiallisen alhaiset pitkät korot ovat tulosta menneiden vuosien johdonmukaisesta vakauspolitiikasta. Alhaiset korot merkitsevät luottamusta taloudellisen kehityksen vakauteen. Vakauspolitiikka luo näin puitteet, joissa kasvu ja siitä seuraava työllisyys ovat vasta mahdollisia.
Veropolitiikassa on otettu entistä voimakkaamman sopeuttamisen ensimmäiset askeleet. Neuvoston äskettäinen päätös yritysverotuksen säännöistä on askel tähän suuntaan. Myös korkojen verotuksen ratkaisu siintää vähitellen. Päiväjärjestyksessä pysyy edelleen periaate arvonlisäveron perimisen siirtämisestä määrämaasta alkuperämaahan.
Kansallisten veropolitiikkojen voimakkaamman sopeuttamisen tavoitteena ei ole kuitenkaan täydellinen yhdenmukaistaminen. Sisämarkkinat elävät kilpailusta. Siihen kuuluu myös kilpailu siitä, mikä valtio tarjoaa edullisimmin ehdoin kansalaisilleen ja yrityksilleen palvelut, joita valtiolta odotetaan. Tämä järjestelmien välinen kilpailu säilyy sen vuoksi jatkossakin olennaisena osana eurooppalaista veropolitiikkaa. Sopeuttamistarve lisääntyy myös yhteisön ja sen jäsenvaltioiden kilpailupolitiikan, yhteisön rakennepolitiikan ja eurooppalaisen infrastruktuurin luomisen osalta. Toimintatarvetta on myös eurooppalaisen markkinatalouden ekologisten ja sosiaalisten puitteiden osalta, sillä tavoitteenamme on eurooppalaisen talouspolitiikan luominen ekologisen ja sosiaalisen markkinatalouden periaatteiden pohjalta. Kollega Gasòliba I Böhmin mietintö on tärkeä puheenvuoro siitä!

Cars
Arvoisa puhemies, tässä, nyt ja lähitulevaisuudessa otetaan kantaa kaikkiin niihin kysymyksiin, jotka tulevaisuudessa johtavat ja opastavat Euroopan keskuspankkia, joka aloittaa toimintansa jo maanantaina, mikäli saamani tiedot pitävät paikkansa.
Se on hyvä, mutta mihin maani ja oman maani hallitus sijoittuu tässä yhteydessä? Eurooppaan suuntautuneena ruotsalaisena liberaalina ja sellaiseen puolueeseen kuuluvana, joka on selkeästi eurooppalaisen yhteistyön kannalla, tuntuu ikävältä - suorastaan surulliselta - että oman maani hallitus on jättäytynyt ulkopuolelle mahdollisuudesta vaikuttaa työhön ja hyvinvointiin liittyviin kysymyksiin, jotka ovat tärkeitä koko Euroopan tulevaisuudelle.

Féret
Arvoisa puhemies, äänestin 2. toukokuuta yhtenäisvaluutan puolesta varovaisen innostuneesti. Äänestin puolesta, koska mielestäni euro on parempi kuin sellainen Belgian frangi, joka on ikuisesti sidoksissa pelkkään Saksan markkaan, ja se on parempi kuin kaikkivaltias Yhdysvaltain dollari.
Olen kuitenkin aina ollut tässä parlamentissa sitä mieltä, ettei euron tulolla ole mitään vaikutusta työttömyyteen, joka on osunut lähes 20 miljoonaan eurooppalaiseen ja joka aiheutuu yhtäältä yritysten siirroista maihin, joissa työvoima on 40-50 kertaa halvempaa kuin Euroopassa, ja toisaalta samaan lopputulokseen johtavasta Euroopan ulkopuolisen väestön maahanmuutosta, joka kasvattaa työpaikan hakijoiden joukkoa. En voi myöskään uskoa siihen opinkappaleeseen, jonka mukaan korkokanta pysyy ikuisesti matalana. Euro edellyttää, olipa se kuinka vahva tahansa ja sanottiinpa mitä tahansa, että rahan korko kasvaa vähitellen.
Kehotan siis komissiota hillitsemään optimismiaan ja olemaan todellisuudentajuisempi ja rohkeampi niissä päätöksissä, joita on tehtävä mitä pikimmin varjellaksemme niitä työpaikkoja, jotka meillä on vielä jäljellä, ja antaaksemme lopultakin toivoa nuorille, jotka eivät enää usko loistavaan tulevaisuuteen.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, komission esittämät talouspolitiikan pääperiaatteet paljastavat tällä kertaa todella myös käsikirjoituksen, joka jo Amsterdamin päätöksistä ja Luxemburgin työllisyyshuippukokouksen päätöksistä kirjattiin eurooppalaisen työllisyys- ja talouspolitiikan muistokirjaan, mikä antaa meille syyn toivoa, että lopultakin saadaan aikaan asiallinen ja tasapuolinen toimien yhdistelmä Euroopan unionin taloutta varten. EU: n valtiovarainministerien neuvoston odotetaan sen vuoksi käynnistävän yhteisöstrategioita investointeja ja työllisyyttä varten ja suorittavan talouspolitiikan koordinoinnin siten, että se myös ansaitsee nimensä, joka Maastrichtin sopimukseen on kirjoitettu.
Euroopan unionin pitää asettaa talouspolitiikka työllisyyden palvelukseen. Noin kolmasosa nykyisestä joukkotyöttömyydestä johtuu kokonaistaloudellisen koordinoinnin epäonnistumisesta. Maastrichtin sopimus on lopultakin pantava täytäntöön myös talous- ja työllisyyspolitiikan osalta. Lisäksi tarvitsemme investointien tukemaa, työllisyyteen vaikuttavaa kasvua. Emme tarvitse pelkästään suhdanteiden parantumista, jossa käytetään hyväksi vapaana olevaa kapasiteettia, vaan ennen kaikkea keskipitkän aikavälin kasvua, joka luo uutta tuotantokapasiteettia ja uusia työpaikkoja. Ratkaisevaa on investointiasteen korottaminen, se on edelleen yksinkertaisesti häpeällisen alhainen!
Tällaisen investointien tukeman kasvun edellytykset ovat paremmat kuin koskaan, ja komissio viittaa siihen oikeutetusti. Nyt on välttämätöntä aloittaa myös julkiset investoinnit ja pukea Delorsin valkoisen kirjan uudenaikaistumista ja innovaatioita koskevat infrastruktuuriohjelmat uuteen asuun. Eurooppalaisen investointisopimuksen on johdettava siihen, että julkisia varoja virtaa tuottavaan käyttöön, valtioiden ja yksityisen talouden väliseen investointijärjestelmään. Samalla on ajateltava juuri keskiluokkaan kohdistuvaa herätevaikutusta.
Siirtyminen 2000-luvulle ei onnistu pelkän rahaliiton avulla. Me tarvitsemme ihmisten edun vuoksi lopultakin eurooppalaista talous- ja finanssipolitiikkaa ja lisää koordinointia, sen sanoinkin jo. Tukeakseen eurooppalaisen politiikan ohjaamista komission pitää panna eurooppalaiset taloudelliset tutkimuslaitokset laatimaan vuosittainen lausunto Euroopan unionin talouden ja työllisyyden tilasta.

Van Velzen, Wim
Arvoisa puhemies, on kummallista, että vaikka olen virallisesti työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan lausunnon valmistelija, saan puhua vasta toiseksi viimeisenä. Kysymys on muodollisuudesta, jota en voi käsitellä tässä lähemmin.
Tarkasteltuani herra Gasòliban lopullista mietintöä ja komission ehdotusta voin sanoa rehellisesti, että pystyn havaitsemaan selvää edistystä aikaisempiin mietintöihin verrattuna. Makrotalouspolitiikkaan ja toisaalta rakennepolitiikkaan on kiinnitetty huomiota selvästi tasapainoisemmin. Tämä ei tarkoita, että olisin täysin tyytyväinen. Mielestäni vakausanalyysissa työllisyyttä tai työttömyyttä on järjestelmällisesti aliarvioitu yhtenä tekijänä tai häiritsevänä tekijänä. Sitä vastoin joustavuutta, jonka hyöty ja välttämättömyys ovat kiistanalaisia, on järjestelmällisesti yliarvioitu.
Olen pitänyt ja pidän vieläkin heikkona kohtana suuntaviivoissa esitettyä konkreettista strategiaa kysynnän virkistämiseksi, johon mietinnössä myös pyydetään kiinnittämään jonkin verran huomiota. Ainoa asia, josta olemme oikeastaan keskustelleet paljon, on hallittu palkkakehitys, ja minulla on sellainen käsitys, että kysymys on ennen kaikkea tulosopimusten mukaisista palkoista. Kun tarkastelen kotimaani Alankomaiden mallia, voin havaita, että tulosopimusten mukaisten palkkojen kehitys on ollut erittäin hallittua, mutta että tulosopimukseen kuulumattomien palkkojen kehitys on ollut pöyristyttävää, koska johtajien tulot ovat kasvaneet yli 30 % sellaisissa yrityksissä, joissa muiden tulot ovat kasvaneet alle 2, 5 %. Pidän tärkeänä sitä, että tähän asiaan on kiinnitetty huomiota komission kertomuksissa, koska on naurettavaa jatkuvasti painostaa tulosopimusten mukaisten palkkojen heikkoon kehitykseen ja jättää mainitsematta johtajien mieletön rikastuminen.
Mielestäni on tärkeää pyytää paria toimenpidettä ja mielestäni kaikkein tärkeintä on, että neuvoston ja komission välillä saadaan lopultakin aikaan tehokasta yhteistoimintaa työllisyyttä ja makrotaloudellisia suuntaviivoja koskevia päätöksiä valmisteltaessa. Toiminta on ollut liian erillistä, sillä sekä virkamiesten että neuvoston tasolla on toimittu liian kaukana toisistaan. Olen tehnyt joskus ehdotuksen siitä, että päätöksenteko tapahtuisi valtiovarainministerien neuvostossa, Ecofinneuvostossa, ja sosiaaliasioita käsittelevässä ministerineuvostossa, ja haluaisin nyt toistaa tämän pyynnön ja lausunnon. Muuten ei ole mahdollista saavuttaa yhtenäistä ja tasapainoista lähestymistapaa.
Minua ihmetyttää, että aina vedotaan uudelleen palkkakehityksen alueellisen eriytymisen puolesta. Kannatan vetoamista siihen, että palkkakehityksen pitäisi perustua tuottavuuteen, mutta vastustan Saksan tilanteen vuoksi alueellisen eriytymisen vaatimista koko Eurooppaan. Jos luulette, että eriytyminen voisi tapahtua kivuttomasti ja aiheuttamatta vahinkoja, pyydän teitä tarkastelemaan, mitä Isossa-Britanniassa on tapahtunut.

Lienemann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari, ainoa kysymys, jolla on jotain merkitystä eurooppalaisille nykyään, on saada tietää, käydäänkö komission esittämissä talouden laajoissa suuntaviivoissa tehokkaasti ja ponnekkaasti käsiksi työttömyysongelmaan.
Vastaukseni tähän kysymykseen on selvästi, että jos kaikkiin välttämättömiin toimiin ei ryhdytä, tulos ei ole sellainen kuin sen pitäisi olla. Olen iloinen siitä, että herra Gasòliban mietintö ja valiokuntakeskustelut saivat parlamentin korostamaan välttämättömyyttä elvyttää sisäistä kysyntää ja korostamaan myös investoinnein tapahtuvan elvyttämisen kiireellisyyttä. Pahoittelen kuitenkin, ettei komissio vieläkään puutu kunnolla työajan lyhentämiskysymykseen. Näin myös pelkkänä provokaationa komission tekstin, joka koski työajan lyhentämisen yleistä toteuttamista ja jossa ilmoitettiin, että koska tämä aiheuttaa komission mielestä suuria ongelmia, se pitää eriytettyä ja neuvoteltua ratkaisua parempana.
Mielestäni se on liikaa tai liian vähän. Se on liikaa, koska Ranskan yleinen mielipide piti sitä tietenkin Ranskan hallituksen syyttämisenä. Se ei kuitenkaan kuulu komission toimivaltaan. Se on liian vähän, sillä jos meidän on lueteltava kaikki, mikä aiheuttaa nykyään ongelmia työllisyyden ja Euroopan talouden tulevaisuuden kannalta, monia asioita puuttuu. Olisin halunnut, että komissio vastustaa yhtä ärhäkästi esimerkiksi lisääntynyttä joustavuutta, palkkojen alentamista, sitä, ettei yhä useampi työntekijä pysty osa-aikatyön avulla elämään ihmisarvoisesti ja siis sitä, että osa-aikatyö jarruttaa sisäistä kysyntää ja kulutuksen elpymistä eli kasvua.
Joko komissio teki luettelon kaikesta siitä, mikä voi uhata kasvua ja Euroopan tulevaisuutta tai sitten sen oli pidättäydyttävä kommentoimasta erästä kansallista määräystä, ja pahoittelen, että komissio omaksuu eurooppalaisen työnantajiston tekstit tässä asiassa. Iloitsen joka tapauksessa siitä, että herra Gasòliba ja komissio palauttivat entiselleen Delorsin valkoisen kirjan ehdotukset, jotka vaikuttivat minusta olevan enemmän tilanteen tasalla työttömyysongelman ratkaisemisen suhteen kuin komission nykyiset ehdotukset.

De Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen valmistelulla on tänä vuonna aivan erityinen merkitys. Parlamentti on sen sitä paitsi ymmärtänyt hyvin. Todisteena siitä on se ammattimaisuus, jolla myötävaikutitte niiden laatimiseen. Herra Gasòliban meille esittelemän mietinnön laatua ja johdonmukaisuutta on korostettava, ja annan hänelle tunnustusta. Iloitsen myös komission nimissä tuesta, jota Euroopan parlamentti antaa komission suositukselle talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista vuodeksi 1998.
Tämä tuki on tärkeää kahdesta syystä. Ensiksi koska siinä painotetaan näiden laajojen suuntaviivojen toiminnallisuutta, jotka ovat ensimmäiset laatuaan talous- ja rahaliiton aloittamisesta tehdyn päätöksen jälkeen. Toiseksi koska se vahvistaa yksimielisyyttä eurooppalaisen talouspolitiikan sisällöstä. Talouspolitiikkojen koordinoimisen toiminnallisuus riippuu sekä tämän yhteistyön kehyksestä että sen toteuttamistavasta.
Mitä tämän koordinoimisen kehykseen tulee, laajat suuntaviivat kehittyvät talous- ja rahaliiton toteuttamisen myötä todelliseksi eurooppalaiseksi talouspoliittiseksi ohjelmaksi. Niinpä vuoden 1998 talouspolitiikan laajat suuntaviivat sijoittuvatkin todellisen monenkeskisen valvonnan puitteisiin, jossa kansalliseen toimivaltaan edelleen kuuluvien talouspolitiikkojen vahvistettu koordinointi saa täyden merkityksensä.
Kesäkuussa 1997 kokoontunut Amsterdamin Eurooppa-neuvosto ja joulukuussa 1997 kokoontunut Luxemburgin Eurooppaneuvosto pyysivät tästä syystä komissiota laatimaan suosituksia 103 artiklan 4 kohdan nojalla siinä tapauksessa, että jokin jäsenvaltio voi loppujen lopuksi vaarantaa talous- ja rahaliiton toimivuuden. Näissä samoissa Eurooppa-neuvostoissa pyydettiin, että talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa otettaisiin huomioon työllisyyttä koskevat monivuotiset ohjelmat sekä suuntaviivat työllisyyden edistämiseksi. Komissio valvoo näiden toimitusten johdonmukaisuutta ja kantaa täysin vastuunsa tässä asiassa.
Miten tämä kehys voidaan toteuttaa? Entä miten tätä koordinoimista voidaan valvoa? Uudet laajat suuntaviivat sisältävät tänä vuonna juuri erityisiä maakohtaisia suosituksia sekä julkistalouden että rakenteiden osalta. Komission ehdottamat koko euroaluetta koskevat suositukset ovat samoin yhteydessä euron tuloon, ja ne ovat uutuus. Nämä eri suositukset, jotka ovat seurausta Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätöslauselmasta, ovat olennaisia. Niiden muuttaminen sanamuodoltaan epätarkemmiksi ja siis vähemmän sitoviksi ei vastaisi Euroopan talouspolitiikan koordinointi- eikä seurantatarpeisiin.
Talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen tekeminen toiminnallisemmiksi valvonnan ja koordinoimisen osalta merkitsee kuitenkin myös Euroopan talouspolitiikan kaikkien toimijoiden tehtävän tarkempaa määrittelyä, olipa kyse Euroopan keskuspankista rahapolitiikan ja sen yhteisön tavoitteisiin kohdistuvan myötävaikutuksen osalta, yhteisön toimielimistä koko talouspolitiikan tasapainottamisen osalta, kansallisista hallituksista budjettipolitiikan osalta ja kaikista työmarkkinaosapuolista palkkojen määräämisen osalta. Herra Wim van Velzen, en usko, että mainitsemaanne Alankomaiden esimerkkiä voitaisiin tässä suhteessa yleistää koskemaan koko Eurooppaa. Se vaikuttaa minusta melko tapauskohtaiselta. Mitä alueelliseen eriyttämiseen tulee, kaikki ovat yleisesti ottaen sitä mieltä, että se on välttämätöntä. Italian esimerkki, etenkin Etelä-Italian, todistaa siitä; tuottavuus on otettava huomioon.
Tunnette komission ehdotuksen laajoista suuntaviivoista. Se vastaa tähän johdonmukaisuuden ja perusteellisuuden huoleen noudattaen samalla toissijaisuusperiaatetta, joka liittyy Euroopan talouspolitiikkojen toteuttamiseen. Niinpä yhdyn sanoihin, jotka useat teistä lausuivat - esimerkiksi herra von Wogau, herra Herman, rouva Boogerd-Quaak, rouva Randzio-Plath - komissio haluaa välttää näiden uusien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen osalta sen, että kansallinen herkkätunteisuus kykenisi pääsemään voitolle yhteisön edusta tai talous- ja rahaliiton edusta.
Muistutan teille samassa hengessä, että perustamissopimuksessa määrätään, että päätökset talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista tehdään määräenemmistöllä - näin määrätään perustamissopimuksen 103 artiklan 2 kohdassa. Neuvosto voi siis hyväksyä komission suosituksen määräenemmistöllä. Ei ole välttämätöntä pyrkiä yksimielisyyteen hinnalla millä hyvänsä. Jotta siinä olisi jotain järkeä, talouspolitiikkojen koordinoimisen on oltava todellisen monenvälisen valvonnan toiminnallinen väline, valvonnan, jota komissio harjoittaa ja hallinnoi tiiviissä yhteydessä parlamenttiin. Tämä on joka tapauksessa valtioiden ja hallitusten päämiesten tahto, joka ilmenee Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätelmissä. Siinä kaikki laajojen suuntaviivojen ajatusmallin osalta, jossa pyritään toiminnallisuuteen.
Siirryn nyt käsittelemään lyhyesti näiden laajojen suuntaviivojen sisältöä, jota minulla jo on ollut tilaisuus esitellä teille yksityiskohtaisesti. Rajoitan puheeni siis olennaiseen, niin makrotaloudelliselta kuin rakenteelliseltakin kannalta. Palautan mieliinne, että vuoden 1998 laajoissa suuntaviivoissa määrätään makrotaloudellisen näkökohdan osalta kahdesta korkean tason tavoitteesta: työllisyydestä ja talous- ja rahaliiton onnistumisesta. Komissio on siksi iloinen esittelijänne varauksettomasta suostumuksesta komission suosittelemaan strategiaan, ja mielessäni on etenkin päätöslauselmaesityksenne 6 kohta.
Komissio kannattaa samoin, sen suositus on siitä todisteena, välttämättömyyttä päästä tarkoituksenmukaiselle yksityisten ja julkisten investointien tasolle, kuten rouva Randzio-Plath sanoi. Parlamentti, herra Hendrick, kantaa huolta myös sisäisen kysynnän tasosta. No, voin rauhoittaa teitä, talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa otetaan tämä talouspolitiikan ulottuvuus huomioon, vaikkei kysyntää pidäkään piristää keinotekoisesti. Tavoitteena on, että investoinnit ja kulutus tulevat vähitellen viennin tilalle, jotta voisimme päästä keskipitkällä aikavälillä itse itseään ruokkivaan kasvuun. Komission viimeisimmät ennusteet vahvistavat sitä paitsi, että tämä dynamiikka on käynnissä.
Lopuksi, esittelijänne hyväksyy rakennepolitiikkojen osalta komission suositukset, olipa kyse tuotteiden, palvelujen tai pääomien markkinoista tai työmarkkinoista. Kuten Luxemburgin Eurooppa-neuvosto suositteli, komission suosituksessa tehdään laajoista suuntaviivoista tehokas väline palvelemaan jäsenvaltioiden välistä kestävää lähentymistä. Talouspolitiikan laajat suuntaviivat suunnataan siten aikaisempaa enemmän jäsenvaltioiden kasvumahdollisuuksien parantamiseksi tarkoitettuihin toimiin, jotta jäsenvaltioiden työllisyyttä voitaisiin parantaa.
Komissio pitää siksi tärkeänä suositusten antamista, jotta kilpailukykyä, työmarkkinoiden sekä tavaroiden ja palvelujen markkinoiden tehokkuutta, koulutusta sekä tiedonvälitystä voitaisiin parantaa, ja se kannattaa myös vero- ja sosiaaliturvajärjestelmien tekemistä työllisyydelle suotuisammiksi. Mitä työajan lyhentämiseen tulee, tekemänne esitys, rouva Lienemann, ei vastaa mielestäni komission esitystä, ja voin sanoa teille, että mietinnössä ja komission suosituksissa omaksutaan täysin Jacques Delorsin esittämän vuoden 1993 valkoisen kirjan sisältö.
Haluaisin yhteenvetona korostaa, että näissä talouspolitiikan uusissa laajoissa suuntaviivoissa määritellään talouspolitiikkojen koordinoimisen seuranta- ja valvontakeinot. Tämä esittelijänne valitsema ja kannattama lähestymistapa, jota kannatetaan myös päätöslauselmaesityksessänne, on kokonaisvaltainen ja johdonmukainen. Tätä koordinoimistoimitusta, ja harkitsen sanojani, sellaisena millaisena valtioiden ja hallitusten päämiehet sen halusivat, ei saa tulevaisuudessa turmella. Talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpano, joka on välttämätöntä talous- ja rahaliiton hyvälle toiminnalle ja työllisyyden hyväksi laaditun koordinoidun strategian toteuttamiseksi, riippuu yhteisön toimielinten ja kansallisten hallitusten poliittisesta tahdosta. Komissio harjoittaa omalta osaltaan valppaasti valvontaa, josta se tiedottaa teille tiiviisti.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komissaari de Silguy!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 20.22 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Kansallisten viranomaisten velvollisuus kuulla EKP: tä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hermanin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0195/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi jäsenmaiden viranomaisten velvollisuudesta kuulla Euroopan keskuspankkia suunnitelmista lainsäädännöksi (KOM(97)0725 - C4-0147/98-98/0056(CNS)).
Esittelijä ei ole vielä paikalla. Joka tapauksessa, sitten kun hän kunnioittaa meitä läsnäolollaan, annamme hänelle puheenvuoron. Paikalla on kuitenkin Unioni Euroopan puolesta -ryhmän herra Giansily, jolle annan puheenvuoron kolmeksi minuutiksi.

Giansily
Arvoisa puhemies, on totta, että mielestäni olisi ollut parempi kuulla puheenvuoroni sen jälkeen, kun herra Herman oli perustellut oman kantansa, mutta sanon teille hyvin mielelläni, mitä haluan nostaa esille hänen mietinnöstään.
Aivan ensiksi, arvoisa puhemies, perustamissopimuksen 105 artiklan 4 kohdassa ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän peruskirjan 4 artiklassa määrätään, että Euroopan keskuspankkia kuullaan suunnitelmista lainsäädännöksi EKP: n toimivaltaan kuuluvilla aloilla, mutta niissä rajoissa ja sellaisin ehdoin, jotka neuvosto vahvistaa 106 artiklan 6 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen; tällöin EKP: tä kuulevat kansalliset viranomaiset.
Käsiteltäväksemme jätetyn päätösehdotuksen tavoitteena on täsmentää niitä ehtoja, velvoitteita ja rajoja, jotka on määrätty niiden kansallisten viranomaisten noudatettaviksi, jotka aikovat hyväksyä sääntelyitä, jotka kuuluvat Euroopan keskuspankin toimivaltaan, kun otetaan huomioon, että tavoitteena on varmistaa EKPJ: n ja Euroopan keskuspankin käytännön toiminta. Kun otetaan huomioon, että jäsenvaltiot ovat järjestäneet juuri äsken käsittelemämme näkökohdat eri tavoin, ne ovat päätösehdotuksen mukaan vapaita toimimaan näiden näkökohtien osalta vapaasti sillä ehdolla, mikä on sanomattakin selvää, että päätöksessä määrättyä periaatetta ja sääntöä noudatetaan. Muistutettakoon, että Euroopan keskuspankki on keskeinen elin ja että kaikkien viranomaisten on käännyttävä ensin sen puoleen joka kerta, kun ne aikovat hyväksyä muutoksia voimassa oleviin sääntöihin EKP: n toimivaltaan kuuluvilla aloilla.
Tämä koko kehitys, arvoisa puhemies, saa hyväksyntämme. Emme ole kuitenkaan samaa mieltä niistä peloista ja jopa vaatimuksista, joita esittelijä tarkistuksissa esittää. Ymmärrämme hyvin lukiessamme herra Hermanin, jolle annan tunnustuksen, ehdotuksia, että hän on innostunut nopeuttamaan Euroopan liittovaltioprosessia antamalla etenkin tarkistuksellaan 4 painostuskeinoja neuvostolle, jotta se voisi pakottaa valtiot noudattamaan sellaisia erityisnormeja, joita Euroopan keskuspankki ei haluaisi. Minusta vaikuttaa kuitenkin siltä, että tämä ei ole perustamissopimuksen hengen mukaista. Näiden viime kuukausien kaikki keskustelut osoittavat, että tämän parlamentin laajan enemmistön tahtona on suojata Euroopan keskuspankkia poliittiselta painostukselta ja taata sen itsenäisyys. Halu panna se keskelle painostusta käyttävää elintä vaikuttaa minusta kaiken viime kuukausina sanotun vastaiselta. Ja pidämme siksi komission tekstin alkuperäisiä ehdotuksia parempina kuin esittelijän mielestämme liian rajoittavan tekstin sanamuotoa, koska komission teksti vaikuttaa meistä hyvin mukautetulta, joustavammalta ja avoimemmalta. Olemme samoin sitä mieltä, ettei ole välttämättä hyvä asia omaksua ennakolta epäluuloista asennetta kansallisiin viranomaisiin nähden.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Giansily.
Koska esittelijä on jo paikalla, pyydän häntä esittämään puheenvuoron.

Herman
Arvoisa puhemies, esitän teille anteeksipyyntöni. Tämä rakennus on niin valtava, etenkin etäisimmiltä osiltaan, että minulta meni lähes viisi minuuttia pelkästään kokouspaikaltani pois pääsemiseen ja tänne tulemiseen.
On etu voida puhua esittelijänä puheenvuoron käyttäneiden jälkeen, koska heille voidaan jo antaa vastaus. Selitän kuitenkin ensin syyn, miksi ehdotin näitä tarkistuksia. Aikomuksenani ei ollut ollenkaan antaa keskuspankille lisää valtaa. Kyse ei ole ollenkaan siitä, kuten herra Giansily sanoi, että keskuspankki ympäröitäisiin painostusverkolla, jonka uhri se olisi, ei ollenkaan. Halusin tehdä seuraavaa.
Komissio, kuten neuvostokin, antaa liian usein lakimiesten ohjata toimintaansa. Lakimiehet olivat löytäneet keinon, joka oli täysin kelvollinen, kun kyse oli tilanteen ratkaisemisesta Euroopan rahapoliittisen instituutin kanssa. Miksi? Siksi, koska rahapoliittinen instituutti ei ole vielä keskuspankki. Rahapolitiikat ja keskuspankit pysyvät toiminnassa 1. tammikuuta 1999 saakka. Jos jäsenvaltiot ryhtyvät näin ollen toimiin, jotka kuuluvat keskuspankin välittömään tai välilliseen toimivaltaan, on normaalia, että ne kuulevat keskuspankkia. Määräys oli tällainen. Koska lakimiehet tai diplomaatit eivät kuitenkaan ole aina kovinkaan rohkeita tai pikkutarkkoja, mitä he tekivät? Kun tästä tekstistä oli päästy yksimielisyyteen, he siirsivät sen koskemaan seuraavaa vaihetta. He eivät mukauttaneet tekstiä ottaakseen huomioon, että siirrytään eri vaiheeseen, ettei rahapoliittinen instituutti ole keskuspankki ja että keskuspankki soveltaa toimintansa aloitettuaan yhtenäistä rahapolitiikkaa.
Tästä hetkestä lähtien asiat muuttuvat. Miksi valtioiden olisi yhtenäisvaluutan perustettuaan vieläkin pysyttävä toimivaltaisina ratkaisemaan esimerkiksi vekselin tai sekin oikeudellista asemaa koskeva ongelma? Mitä järkeä on kansalaisten kannalta siinä, että käytössä on yhteinen valuutta, mutta jos he haluavat käyttää vekseliä tai sekkiä, he ovat tekemisissä 15 eri lainsäädännön kanssa? Komission ehdottama järjestelmä ei muuta näitä kohtia. Siinä järjestetään ainoastaan keskuspankin kuuleminen. Minä puolestani vahvistan uudelleen periaatteen, että kaikkien keskuspankin toimivaltaan kuuluvien asioiden on vastedes oltava - itse perustamissopimuksen tekstissä sanotaan niin - eurooppalaisen lainsäädännön alaisia. Hyväksyn kuitenkin sen, että lainsäädännöillä on vain etäinen yhteys valuuttaan ja että ne kuuluvat välillisesti kansalliseen toimivaltaan. Komission ehdottama kuulemisjärjestely vaikuttaa minusta tässä kohdin tietenkin täysin hyväksyttävältä ja normaalilta. Laadin tästä syystä tarkistukset, joissa tämä kohta palautetaan entiselleen. Ja minulla on ilo todeta, että vakaumuksistani oltiin raha-asioita käsittelevässä alivaliokunnassa yksimielisesti samaa mieltä, samoin kuin itse varsinaisessa valiokunnassakin.
Siinä syy, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, miksi herra Giansilyn esittämä väite ei ole minuun nähden sopiva, eikä edes tekstiin nähden, koska herra Giansilyn lukemassa tekstissä ikään kuin houkutellaan lausumaan sanoja, jotka tarkoittaisivat muuta kuin mitä minä tarkoitin.

Puhemies
Herra Herman, koska tiedän kuinka tiukka ja täsmällisyyttä rakastava herra Herman on, ymmärsin, kun näin, että ette ollut paikalla, että jotain tärkeää oli tapahtunut. Minun on kuitenkin kerrottava teille, että puheenvuoronne alussa herra Giansily pahoitteli sitä, ettei hän voinut kuulla teitä ensin. Viittasitte useaan otteeseen herra Giansilyyn, mutta työjärjestyksen mukaan herra Giansilylla oli oikeus kuulla teitä ensin. Hän, joka epäilemättä kuuli teitä ensin, on herra Ribeiro, jota pyydän esittämään kahden minuutin pituisen puheenvuoron Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä - Pohjoismaiden vihreä vasemmisto -ryhmän puolesta.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, jälleen kerran kuuntelin hyvin mielelläni kollega Hermania meitä erottavista asioista huolimatta. Euron hyväksymisen jälkeen on tarpeen jouduttaa kaikkea, mitä olisi valmisteltava sen käyttöönottoa varten. Komission ehdotus on sen suuntainen, sopii se sitten tai ei niille, jotka ovat alusta lähtien vastustaneet tätä tiettyä päämäärää palvelevaa prosessia.
Näin ilmennettäisiin perustamissopimuksen 105 artiklan 4 kohtaa, jossa määrätään, että EKP: tä kuullaan suunnitelmista lainsäädännöksi EKP: n toimivaltaan kuuluvilla aloilla; tällöin EKP: tä kuulevat kansalliset viranomaiset. Jos komissio sanoo " haavoittaa" , kollega Herman, se sanoo " tappaa ja naarmuttaa" . Ehdotus on vielä liian suuressa määrin hajautettu, mitä perusteltiin vuonna 1991, jotta - kuten hän tunnustaa - tietyt jäsenvaltiot eivät säikähtäisi hanketta. Koska enää ei ole tarpeen väittää muuta kuin mihin pyrittiin, jotta ne eivät säikähtäisi, ja koska mielipide on vähitellen alistunut euron tuloon ja sen seurauksiin - kuten myös perusteluissa sanotaan - ja sille on suunnattu vääristävä tiedotuskampanja - kuten minä sanon - kollega Hermanille ei riitä pelkkä askel, vaikka se olisikin nopea: hänen mietinnössään halutaan ottaa harppaus. Tällä harppauksella tarkistusten ohella lisätään komission ehdotukseen artikla, joka johtaa siihen, ettei ole enää perusteltua puhua kansallisista viranomaisista. Nämä yhteisöt, joilla olisi velvollisuus pyytää lausuntoa ja noudattaa sitä, olisivat hyvin vähän kansallisia eivätkä lainkaan viranomaisia, vaikka niillä on demokraattinen oikeutus, joka EKP: ltä suoraan sanoen puuttuu.
Kollega Herman toimi väärin. En usko, että ne kollegat, jotka äänestävät tästä päätöslauselmaehdotuksesta, ovat saaneet riittävästi tietoa siitä, mistä he äänestävät, niin huimaava oli tämän mietinnön hyväksymisprosessi.

De Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, keskustelu, jota käymme tänä iltana, voi vaikuttaa tekniseltä, ja kuitenkin se on tärkeä ja välttämätön, koska se liittyy Euroopan keskuspankin perustamista koskevaan lainsäädäntöön. Parlamenttia on siten kuultu neljästä komission ehdotuksesta ja kolmesta Euroopan keskuspankin ehdotuksesta. Puhun tietenkin vain komissiota koskevista ehdotuksista.
Kolme ehdotusta neljästä eivät aiheuta ongelmia. Esittelijänne ehdottaa niiden hyväksymistä: kyse on Euroopan keskuspankin pääoman merkintää koskevasta jakoperusteesta, EKP: n henkilökunnan veroihin liittyvistä kysymyksistä, sekä erioikeuksista ja vapauksista. Voin siis vain iloita tuestanne.
Ongelma ilmenee neljännen päätösehdotuksen osalta eli sen osalta, joka koskee jäsenvaltioiden viranomaisten velvollisuutta kuulla Euroopan keskuspankkia suunnitelmista lainsäädännöksi; esittelijänne ehdottaa tämän suhteen neljää tarkistusta. Haluaisin aivan ensiksi muistuttaa tämän tekstin yleisestä ajatusmallista, ennen kuin esitän teille komission kannan neljästä ehdotetusta tarkistuksesta. Filosofisella tasolla, jos voin niin sanoa, komission ehdotus saa vaikutteita yhdestä periaatteesta ja yhdestä kokemuksesta. Periaatteesta, jonka mukaan perustamissopimusta on noudatettava tinkimättä. Kokemuksesta, jonka saimme yhdessä ja joka koski Euroopan rahapoliittiseen instituuttiin liittyvää sekundaarista lainsäädäntöä, kokemuksesta, joka oli luullakseni tyydyttävä.
Haluaisin lisäksi ilmoittaa, ettei kukaan voi väittää, että yhtenäisvaluutta johtaa automaattisesti euron yhtenäisten rahoitusmarkkinoiden syntymiseen. Hyvin voimakas markkinalogiikka on tietysti olemassa, ja jotkin käytännöt lähentyvät toinen toistaan itsestään joissakin markkinoiden osissa, mielessäni on etenkin rahamarkkinat. Muu lähentyminen riippuu sitä vastoin oloista, jotka ovat ulkoisia markkinoiden ja jopa talous- ja rahaliiton toiminnan kannalta. Täysin yhdentyneiden yhtenäisten rahoitusmarkkinoiden perustaminen edellyttää siis joitakin yhdenmukaistamisia. Jotkut niistä kuuluvat yhteisön toimivaltaan, toiset pelkästään kansalliseen toimivaltaan.
Yhteisön toimivallan osalta mielessäni on etenkin talletuksia koskeva lainsäädäntö, jonka verotusta koskevasta osasta on juuri tehty direktiiviehdotus, jonka komissio hyväksyi aivan hiljattain ja joka on välitetty teille. Mielessäni on myös direktiivi listalleottoesitteistä tai edelleen kirjanpitosääntöjen mahdollinen mukauttaminen ja mahdollinen yhdenmukaistaminen. Jäsenvaltioiden toimivallan osalta mielessäni on etenkin valtioiden joukkovelkakirja-antien aikataulu, mutta mielessäni on myös maksukyvyttömyys- ja konkurssilainsäädännön uudistus tai edelleen rahoituslaitoksia koskeva sääntely. Merkittävät edistysaskeleet ovat kaikilla näillä aloilla ennakkoehtoja täysin yhdentyneiden euron rahoitusmarkkinoiden syntymiselle, kuten esittelijänne sitä paitsi toivoi, jos ymmärsin oikein.
Tällainen on ehdotustemme henki. Siirryn nyt käsittelemään hyvin nopeasti neljää tarkistusta. Tarkistukset 1 ja 2 viittaavat itse asiassa juuri mainitsemaani kysymykseen rahoitusalan sääntelyä koskevan toimivallan jaosta Euroopan keskuspankin ja jäsenvaltioiden välillä. Kuten ilmoitin hetki sitten, euron käyttöönotto ei voi johtaa automaattiseen yhdenmukaistamiseen eikä toimivallan siirtoon - herra Giansily korosti sitä äsken aivan oikein. Tätä toimivallan siirtoa kansalliselta tasolta yhteisön tasolle ei ole sitä paitsi eritelty perustamissopimuksessa. Nämä kaksi tarkistusta ylittävät siis 105 artiklan 4 kohdan soveltamisalan. Kyllä, herra Herman, asiat muuttuvat 1. tammikuuta 1999, ja sanon sen usein parlamentissa. Itse perustamissopimus ei kuitenkaan muutu eikä myöskään 105 artiklan 4 kohta. Komissio ei siksi voi hyväksyä näitä kahta tarkistusta.
Haluaisin kuitenkin rauhoittaa teitä. Tärkeimpiin varotoimiin on nimittäin ryhdytty tässä asiassa. Ensiksikin, Euroopan rahapoliittinen instituutti samoin kuin komissio arvioivat ja vahvistivat siten lähentymiskertomuksessa euroon osallistuvien jäsenvaltioiden keskuspankkeja koskevan lainsäädännön yhteensoveltuvuuden perustamissopimuksen määräysten kanssa. Toiseksi, jos jokin jäsenvaltio hyväksyisi lainsäädännön alaan liittyvän tekstin tai lain, jotka vaikuttaisivat Euroopan keskuspankin toimivaltaan, menettely yhteisön tuomioistuimessa olisi tietenkin mahdollinen. Lopuksi, tämä komission päätösehdotus perustuu vastaaviin määräyksiin, joita sovelletaan tällä hetkellä Euroopan rahapoliittiseen instituuttiin talousja rahaliiton puitteissa. Nämä määräykset ovat tyydyttäviä, ne ovat toiminnallisia ja ne ovat osoittaneet tehokkuutensa. Komission tällä hetkellä käsiteltävänä olevat ehdotukset ovat sitä paitsi saaneet Euroopan rahapoliittisen instituutin hyväksynnän.
Komissio ei voi lisäksi hyväksyä myöskään tarkistusta 4, joka tarkoittaisi käytännössä sitä, että kansallisten viranomaisten on taivuttava Euroopan keskuspankin lausuntoon, kun sitä kuullaan. 105 artiklan 4 kohdassa määrätään nimittäin ainoastaan velvollisuudesta kuulla EKP: tä, jonka lausunnot eivät ole sitovia. Komission on kuitenkin tässäkin kohdassa, riippumatta 105 artiklan 4 kohdasta, valvottava edelleen, että jäsenvaltiot noudattavat perustamissopimuksen määräyksiä, etenkin mitä Euroopan keskuspankin toimivaltaan ja itsenäisyyteen tulee. Voin vakuuttaa teille, että komissio kantaa täysin vastuunsa tässä asiassa. Lopuksi herra Herman, voin kuitenkin toimia mieliksenne: voimme hyväksyä tarkistuksen 3.
Haluan yhteenvetona kiittää esittelijäänne hänen analyysistään, ja sanottakoon henkilökohtaisella tasolla, onnitella häntä hänen tahdostaan saada yhteisöhenki etusijalle. Komissio on samaa mieltä tästä lähestymistavasta, mutta sallikaa meidän kuitenkin sanoa teille, perustamissopimusten suojelijana, ettei ole mahdollista ohittaa perustamissopimuksen määräyksiä, eikä varsinkaan 105 artiklan 4 kohdan soveltamisalaa.

Herman
Kiitos, arvoisa puhemies, että myönsitte minulle tämän pienen vastausoikeuden. Olen täysin samaa mieltä siitä, mitä komissaari äsken sanoi. Valitettavasti arvoisa komissaari lukee tekstejä eri tavalla. Kun puhutaan asioista, jotka kuuluvat keskuspankin toimivaltaan, kyse ei ole enää kansalliseen toimivaltaan kuuluvista asioista. Ja arvoisa komissaari tietää varmasti, ettei tekstejä tulkita nykyään tuomioistuimissa tai yhteisön tuomioistuimessa niiden laatijoiden tarkoituksen tai tulkinnan mukaan, vaan muodollisesti. Näimme tämän jälleen äskettäin, ja komissio oli sen ensimmäinen uhri, kun kyseessä ovat ulkosuhteita koskevat ongelmat. On sanottu, että kaikki mikä koskee yksiköitä, ei kuulu komissiolle, koska yksiköistä ei puhuta perustamissopimuksessa. Se on täysin muodollinen tulkinta. Tietäkää siis, arvoisa komissaari, että teillä on tuomareita, jotka tulkitsevat asioita muodollisesti, ja puhuttaessa Euroopan keskuspankin toimivaltaan kuuluvista asioista, ne eivät ole enää asioita, jotka kuuluvat kansalliseen toimivaltaan. Kaikki puheessanne mainitsemanne esimerkit kuuluvat kuitenkin yhä kansalliseen toimivaltaan.

De Silguy
En aio pitkittää keskustelua, koska teillä on paljon mietintöjä käsiteltävänänne ja koska parlamentti on aikataulustaan jäljessä. Haluaisin ainoastaan muistuttaa, että mitä pankkeihin tulee, vaikka tämä koskee myös joitakin muita aloja, keskuspankit säilyttävät velvollisuutensa ja toimivaltansa. Tätä seikkaa ei voida tylysti laajentaa muuttamatta perustamissopimusta. Perustamissopimus ei salli meidän toimia herra Hermanin suositteleman lähestymistavan mukaisesti. Pahoittelen sitä henkilökohtaisesti, mutta tekstit ovat tällaiset.

Puhemies
Kiitos, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Ennakkoarvio parlamentin ja oikeusasiamiehen tuloista ja menoista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Violan laatima budjettivaliokunnan mietintö (A4-0175/98) ennakkoarviosta parlamentin ja oikeusasiamiehen tuloista ja menoista varainhoitovuodeksi 1999.

Viola
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin ennen kaikkea korostaa eräitä yhteisiä tekijöitä, jotka eivät ainoastaan luonnehdi parlamentin talousarviota vuodelle 1999, vaan useissa tapauksissa myös muiden toimielinten talousarvioita: euron käyttöönottoa, vuoteen 2000 siirtymisen vaikutuksia tietoliikenteeseen, seuraavia Eurooppa-vaaleja ja niihin liittyvää tiedotuspolitiikkaa, Amsterdamin sopimuksen seurauksia, kiinteistöohjelman toimeenpanoa, johon liittyy LEO-keskuksen osto-oikeuden käyttäminen ja IPE IV-rakennuksen haltuunotto, ja lopuksi uutta henkilöstöpolitiikkaa.
Vuoden 1999 talousarvion lähtökohdat perustuvat eräisiin seikkoihin: toisaalta otsakkeen 5 kasvu on 4 %, johon parlamentin ja oikeusasiamiehen on pidättäydyttävä. Toistan tässä, ettei tätä lisäystä tule pitää saavutettavana tavoitteena vaan kustannusten kattona, jota ei saa ylittää, ja siten on seurattava tiukan budjetin periaatetta, joka on verrattavissa jäsenvaltioiden itselleen asettamiin vaatimuksiin. Toisaalta parlamentin ja oikeusasiamiehen määrärahoja jaettaessa on muistettava, että niiden lähtökohtana on nollalinjavaihtoehto, ja että uudet pyynnöt ovat, ja niiden on oltava, asianmukaisesti perusteltuja.
Näiden ehtojen noudattaminen mahdollistaa sen, että Euroopan parlamentin talousarvion kokonaissumma on 916, 1 miljoonaa ecua, vain 0, 88 % enemmän kuin vuonna 1998 ja sen marginaali on 28, 5 miljoonaa ecua, minkä ansiosta voimme selvittää lokakuussa eräitä tärkeitä yhä avoimina olevia kysymyksiä, kuten Strasbourgin IPE IV-rakennuksen ostoon tarvittavien varojen jakoa vuosittaisiin eriin, parlamentin jäsenten uudesta ohjesäännöstä aiheutuvia kuluja - puhemiehistö on perustanut työryhmän, jonka on esitettävä näitä aiheita koskevat ehdotukset budjettivaliokunnalle ennen talousarvion ensimmäistä käsittelyä - menoja, jotka liittyvät päätöksiin, joita tehdään avustajia koskevan ohjesäännön, ja parhaillaan free-lance-tulkkien kanssa käytävien neuvotteluiden tiimoilta.
Käsittelen seuraavaksi varainhoitovuoden 1999 erityispiirteitä, euron käyttöönottoa ja vuoteen 2000 liittyvien tietoliikenneongelmien ratkaisun valmistelua, jotka heijastuvat jopa tähän käsillä olevaan talousarviokäsittelyyn. Sen tähden, ja sen mukaisesti, mitä Luxemburgin Eurooppa-neuvosto viime joulukuussa ilmoitti, ryhdymme tarkoituksenmukaisiin toimenpiteisiin ensimmäisen käsittelyn yhteydessä.
Mitä tulee parlamenttiin, jonka menot ovat 19, 4 % otsakkeen 5 menojen kokonaismäärästä, ja neljännen vaalikauden päättymiseen, huomautan, että seuraavien vaalien kustannusten on arvioitu olevan noin 17 miljoonaa ecua. Tämä olettamus liittyy toimielimen uusien jäsenten lukumäärään ja niihin toimiin, joihin vaalien takia ryhdytään, esimerkiksi tiedottamiseen.
Joka tapauksessa Eurooppa-vaalit tarjoavat, kuten ennenkin, tilaisuuden ryhtyä toteuttamaan lukuisia erityisiä tiedotukseen liittyviä aloitteita, joilla tähdätään äänestysaktiivisuuden parantamiseen, kuten yhdessä komission kanssa ja tiiviissä yhteistyössä Eurostatin kanssa toteutettavalla "Use your vote" -kampanjalla.
Mitä taas Amsterdamin sopimuksen vaikutuksiin ja laajentumispolitiikkaan tulee, olemme ottaneet huomioon, vaikkakin suhteellisen vähäisessä määrin, parlamentin tarpeen saada käyttöön tarkoituksenmukaiset henkilöresurssit. Tämä tarve on otettu huomioon ehdotuksessa perustaa 10 uutta väliaikaista, laajentumisprosessiin liittyvää virkaa pääsihteeristön ennen talousarvion ensimmäistä käsittelyä toimivaltaisille elimille esittämän työnkuvauksen pohjalta.
Kiinteistöasioiden osalta on korostettava sitä, että vuodesta 1999 alkaen kuluja on määrä supistaa yli 17 miljoonaa ecua. Tässä yhteydessä haluan huomauttaa, että rakennusten D1 ja D2 maksujen päättymisestä koituvat säästöt jättävät seuraavalle varainhoitovuodelle 27 miljoonan ecun liikkumavaran, ja mikäli tällaista politiikkaa jatketaan, se tuottaa varmasti todellista säästöä unionin taloudelle myös seuraavina varainhoitovuosina. Tällaiseen politiikkaan liittyy herra Tomlinsonin tarkistus, jossa otetaan huomioon puhemiehistön päätös sijoittaa käytettävissä olevat varat kuluvana varainhoitovuonna komiteoiden käyttöön osoitettujen rue Belliardin kiinteistöjen osto-oikeuden käyttämiseen vuoden 1998 talousarvion oikaisukirjelmällä ja jota minä esittelijänä kannatan.
Oikeusasiamiehen osalta olemme sitä mieltä, että ehdotus perustaa kolme uutta virkaa - ei kuutta, kuten on pyydetty - noudattaa paremmin sitä tiukan budjetin periaatetta, jota kaikilta toimielimiltä, oikeusasiamies mukaan luettuna, vaaditaan. Tällä en tahdo sulkea pois mahdollisuutta palata asiaan myöhemmin, mikä saattaisi merkitä asiaa koskevia tarkistuksia lokakuussa, ottaen huomioon myös parlamentin puhemiehen ilmoittaman neuvoston ja komission kannan, jonka mukaan on parlamentin tehtävä määritellä oikeusasiamiehen henkilöstön lukumäärään ja ohjesääntöön sovellettavat yleiset periaatteet.
Näiden seikkojen johdosta pyydän sosiaalidemokraattien ryhmää peruuttamaan tarkistuksensa tai muotoilemaan sen uudelleen suullisella tarkistuksella siten, että voin hyväksyä sen.
Lopuksi tahtoisin korostaa toisaalta sitä, että komission nimikkeistöön tekemät myönteiset muutokset ja Euroopan parlamentin hallinnon tämän ratkaisun johdosta tekemät myönteiset toimenpiteet mahdollistavat sen, että nyt käsittelyssä oleva parlamentin talousarvio sisältää liitteen, jossa määrärahat on esitetty jaoteltuina käyttötarkoituksen mukaan; ja toisaalta, yhteisymmärrystä, johon on päästy puhemiehistön kanssa ja erityisesti viimeisessä vaiheessa asiakirjaa laatineen varapuhemiehen, kollegan ja hyvän ystäväni Lucas Piresin kanssa - tässä pieni syy, joka vielä lisää suruamme hänen traagisen ja liian varhaisen poismenonsa johdosta.

Tomlinson
Arvoisa puhemies, usein sanotaan, että yksi ensimmäisistä hulluuden merkeistä on se, kun alkaa puhua itsekseen. Tämän keskustelun osanottajamäärä osoittaa, kuinka lähellä jotkut meistä ovat hulluksi tulemisen vaaraa. Mielialaani keventää vain hiukan erittäin lämmin tervetulotoivotus, jonka esitän täällä tässä keskustelussa läsnäolevalle pääsihteerille ja komissaari Liikaselle.
Haluaisin aloittaa onnittelemalla herra Violaa erinomaisesta mietinnöstä. Se ei ole erinomainen vain siksi, että se on hyvä sinänsä, vaan koska se heijastaa sitä, mistä on viime vuosina tullut budjettivaliokunnassa saumaton jatkumo talousarviota koskevasta lähestymistavasta omalle parlamentillemme. Herra Viola on pitänyt myönteisenä järkähtämättömyyttä ja ehdotonta kiinnipitämistä 20 % katosta otsakkeen 5 määrärahojen osalta ja hän vaatii niiden hyväksymistä erittäin lujasti päätöslauselmassa, jonka hän jättää käsiteltäväksemme tänään.
Ryhmäni kannattaisi kiistatta kolmea periaatetta, jotka heijastavat jatkumoa, johon viittasin: yritys saada ennakkoarviomme perustumaan yhä enemmän nollabudjetin periaatteisiin, se, että talousarviota tehdessä otetaan erittäin hyvin huomioon määrärahat, jotka on asetettu aikaisemmissa talousarvioissa, ja vaatimus, jossa edellytetään, että asianmukaiset tukiasiakirjat tukevat uusia määrärahoja koskevia pyyntöjä.
Noiden periaatteiden taustalla on myös herra Violan hyvin selkeä lausunto prioriteeteista. Yksi noista prioriteeteista liittyy parlamentin kiinteistöpolitiikkaan. Vaikka läsnäolijoiden määrä on näin pieni, meidän olisi ehkä huomattava, että osa tuosta kiinteistöpolitiikasta tekee herra Violan esityksessä perusteluineen esittämien periaatteiden toteuttamisen aikamuodosta hieman vanhanaikaisen. Tarvittavat allekirjoitukset tehtiin eilen, jotta voimme edetä Leopold-rakennuskompleksin ostoon. Tuo on erittäin tärkeää osana parlamentin kiinteistöpolitiikkaa koskevaa lähestymistapaa. Olemme käyttäneet ostovaihtoehtoa ennentoukokuun 31. päivää ja siten meidän on onnistunut saada parlamentin talousarvioon 7, 25 miljardin Belgian frangin hyödyllinen panos, josta on neuvoteltu parlamentin ja Belgian kuningaskunnan välillä.
Nuo 180 miljoonaa ecua, jotka belgialaiset osoittavat turvaamaan maasta ja maankäytöstä aiheutuvia kustannuksia, ovat hyvin tärkeä osa rakennuspolitiikkaamme. Herra Violan mietintöön on kuitenkin lisätty budjettivaliokunnan esittämä tarkistus 2, jota tiedän herra Violan kannattavan. Se on tarkistus, jossa viitataan korjaavaan ja täydentävään lisätalousarvioon N: o 1/1998. Siinä tarkistuksessa pyydämme komissiolta oikaisukirjelmää korjaavaan ja täydentävään lisätalousarvioon N: o 1/1998, jotta voimme jatkaa kiinteistöjen hankintaa koskevaa politiikkaamme. Puhemiehistön ja budjettivaliokunnan näkemys on - ja tästä ne ovat täysin yksimielisiä - että tuossa korjaavassa ja täydentävässä lisätalousarviossa meidän olisi yritettävä ostaa Belliard I ja II -rakennukset, jotta ne saadaan alueiden komitean, talous- ja sosiaalikomitean ja sen yhteisen rakenteen käyttöön, joka Amsterdamin sopimuksen mukaisesti lakkautetaan, mutta jonka on yhä tuotettava yhteisiä palveluita noille kahdelle komitealle. Joten suosittelen vakaasti tarkistusta 2, jonka budjettivaliokunta on jo esitellyt parlamentille.
Myös uuden henkilöstöpolitiikan, joka on sellainen politiikanala, jonka pääsihteeri on hyvin selvästi esitellyt sekä parlamentille että henkilöstölle, sanotaan kuuluvan prioriteetteihin. Kolmannen prioriteetin, johon suhtaudun erityisen myönteisesti, yhdistämme ongelmiin, jotka liittyvät euron käyttöönottoon ja vuoteen 2000 siirtymisen vaikutuksiin. Toivon, että voimme odottaa hallinnollisen yksikön tuottavan parlamentille raportin siitä, mitä tämä prioriteetti merkitsee käytännössä, ilman että sitä välttämättä odotetaan ensi vuoteen. Nämä ovat vakavia ongelmia tietotekniikkayksikölle, joka on jo nyt monin tavoin ylikuormitettu, ja ne ovat luultavasti kaksi tärkeimmistä vaatimuksista, jotka sille tehdään.
Lopuksi haluaisin viitata tarkistukseen 1, joka on ryhmäni nimissä. Olemme esittäneet tämän tarkistuksen herra Wynnin nimissä, jotta voimme jättää oikeusasiamiehen henkilöstöasioita koskevan kysymyksen avoimeksi ensimmäiseen käsittelyyn asti, jolloin meillä on selvempi näkemys henkilöstön kokonaistarpeesta. Olemme tehneet niin ottaen huomioon vetoomusvaliokunnan vuoden 1999 talousarvion esittelijän Barbara Schmidbauerin näkemykset. Suosittelen myös tuota tarkistusta parlamentille.
Haluaisin sanoa valiokunnan sosialistijäsenten puolesta, että samastumme kovasti siihen, mitä herra Viola on sanonut varapuheenjohtaja Lucas Piresin valitettavasta kuolemasta. Herra Pires osoittautui erittäin hyväksi keskustelukumppaniksi puhemiehistön ja budjettivaliokunnan välillä. Tulemme varmasti kaipaamaan häntä tuossa tehtävässä, mutta tulemme kaipaamaan häntä ennen kaikkea hyvänä parlamentaarikkona.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, herra Tomlinson puhui siitä, että päädymme ehkä puhumaan keskenämme. Minulle tästä tulee mieleen se, kun käymme vaalikampanjaa, julistamme hyviä uutisia ja toisinaan huomaamme salien olevat tyhjiä. Tietenkin olemme tietoisia tekemästämme lähetystyöstä ja sen vuoksi emme luovuta, vaan jatkamme ja sanomme ainoastaan: "Anteeksi, voisitteko kaikki tulla eturiviin?" Niin, minä luulen, että voisimme ainakin siirtyä eturiviin ilman, että herra Liikanen joutuu siirtymään paikaltaan, minkä hän kyllä ansaitsee, mutta olisimme kuitenkin vähän suojatumpia.
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella herra Violaa talousarviosta, jonka hän meille esittelee. Talousarvio, joka on vaikea, ja se onkin hienoa: vaikean talousarvion laatiminen. Lihavina vuosina talousarvion tekeminen on pitkästyttävää. Tämä on vaikea talousarvio kiinteistöihin, irtaimistoon ja toimistoautomatiikkaan tehtävien sijoitusten vuoksi.
Violan esittämässä asiakirjassa haluaisin kuitenkin keskittyä ennen kaikkea oikeusasiamiestä koskevaan talousarvioon. Oikeusasiamies on instituutio, joka syntyi jo sillä aikakaudella, kun talousarvion tuottamat ilot olivat ohitse, instituutio, joka syntyi - kuten kaikki syntyy - tyhjästä ja siihen ei kohdistunut odotuksia, ja koska siihen ei kohdistunut odotuksia, sillä oli syntyessään hyvin tarkka hallintokaavio.
Luulen - enkä ainoastaan luule, vaan se on itsestään selvää - että odotukset ovat kasvaneet, ja sen vuoksi oikeusasiamiehen hallintokaavio on mukautettava siltä vaadittavaan työtahtiin. Ja siltä vaadittava työtahti ei ole sen enempää eikä vähempää kuin kansalaisten haluamalla toimielimellä. Haluatte kätevän toimielimen, jolla on hyvä kustannus-hyöty-suhde. Sen vuoksi on mielestäni tullut myös se hetki, että pohdimme vakavasti sitä, onko oikeusasiamiehen hallintokaaviolle todellakin tehtävä vielä jotain. Sen lisäksi, että sille annetaan ne toimet, joita se on tässä yhteydessä pyytänyt, on pohdittava tosissaan myös sitä, tarvitseeko oikeusasiamies suuremman hallintokaavion.
On totta, että maat eivät ole reagoineet samalla tavalla. On maita - esimerkiksi Suomi ja Espanja - jotka ovat suhtautuneet paremmin ja toiset tulevat vielä hiukan jälkijunassa. Haluamme kuitenkin tilanteen tasalla olevan toimielimen, ja sen vuoksi sen on oltava myös toisten toimielinten tasolla, minkä vuoksi sillä on oltava tarvittava henkilökunta ja tarvittavat resurssit. Tietenkin henkilökunnalla on oltava vakituiset työsopimukset ja määräaikaisia työntekijöitä on käytettävä siihen, mihin heidät on tarkoitettukin, eli vain määräaikaiseen työhön.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää herra Violaa tasapainoisesta ja maltillisesta mietinnöstä Euroopan parlamentin talousarvioksi vuodelle 1999. Talousarvion loppusumma on 916 miljoonaa euroa, mikä on puhemiehistön esityksen mukainen. Siinä on nousua tästä vuodesta 5, 2 miljoonaa euroa eli 0, 6 prosenttia. Tämä vastaa hyvin vaatimusta, että menojen lisäämisessä on noudatettava vastaavaa kurinalaisuutta kuin mitä jäsenvaltiot itse noudattavat. Menojen osuus kaikista EU: n hallintomenoista jää myös alle kahdenkymmenen prosentin, mikä on parlamentin aikaisempien sitoumusten mukaista. Talousarvion tasapainottamista helpottaa kiinteistömenojen supistuminen 17 miljoonalla eurolla, kun Strasbourgin ja Brysselin rakennusohjelmat saadaan päätökseen. Toisaalta vaalikauden päättyminen ja euroon siirtyminen aiheuttavat ensi vuonna ylimääräiset 16, 8 miljoonan euron kustannukset. Siksi talousarvion muutos ja erityisesti henkilöstömenot ovat vaatineet suurta pidättyvyyttä.
Haluaisin erityisesti puuttua yhteen asiaan, nimittäin oikeusasiamiehen talousarvioon. Euroopan parlamentin oikeusasiamiesinstituutio perustettiin Maastrichtin sopimuksella ja se aloitti toimintansa vuonna 1995. Jo kahden ja puolen vuoden kokemus on osoittanut, että se on tarpeellinen. Tästä selkeänä esimerkkinä on kantelujen räjähdysmäinen kasvu, viime vuonna 40 prosenttia. EU: n ja Euroopan parlamentin keskeisiä tehtäviä on mielestäni heikoimman kansalaisen puolustaminen. Koska oikeusasiamiesinstituutio on kerran perustettu jäsenmaiden yksimielisellä päätöksellä, sille tulisi antaa edes kohtuulliset resurssit asioiden hoitamiseen, muuten koko järjestelmä kääntyy omia tarkoitusperiään vastaan, kun asiat ruuhkaantuvat ja päätökset viivästyvät. Oikeusasiamiehen esitys kuudesta väliaikaisesta virasta on vaatimaton ottaen huomioon instituution toiminnan laadun ja toimintakentän suunnattoman laajuuden sekä instituution tavattoman lyhyen kehitysvaiheen. Siksi kannatan tässä vaiheessa herra Wynnin tarkistusesitystä numero yksi. Muilta osin kannatan mietinnön hyväksymistä.

Müller
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, minusta tuntuu vaikealta puhua nyt Euroopan parlamentin talousarviosta käsittelemättä tilintarkastustuomioistuimen tuoreessa kertomuksessaan tekemiä huomattavia selvityksiä parlamentin jäsenten kulukorvauksista ja lisistä. Sen vuoksi kyse ei ole piittaamattomuudesta kollega Violaa ja hänen työtään kohtaan, sillä korostan, että ryhmäni tukee mietintöä ja siinä esitettyjä tärkeysjärjestyksiä ja luonnollisesti myös tarkistuksia, erityisesti mitä tulee oikeusasiamieheen, ja uhraan puheaikani nyt erityiskertomukselle, varsinkin kun parlamentin talousarvio puuttuu varmasti yksityiskohtaisesti ehdotuksiin, joita tilintarkastustuomioistuimen kertomus sisältää, ja herra Viola esittää meille vastaavia ehdotuksia, siitä olen varma.
On erittäin valitettavaa, että puhemies torjui iltapäivällä puhemieskonferenssin kokoonkutsumisen ja vetäytyi muodollisuuksien taakse. Jos suuri yleisö hermostuu oikeutetusti kestämättömiin korvaussäännöksiin ja vihjaa, että parlamentissa vallitsee oman edun tavoittelun mieliala, parlamentin puhemiehen ei pitäisi linnoittautua työjärjestyksen kohtien taakse. Hyökkäävä menettelytapa olisi paikallaan, sillä oikeastaan pyysimme itse tilintarkastustuomioistuimen kertomusta, koska mehän tunsimme periaatteessa kaikki menettelytapojen aukot, jotka nyt vahvistettiin meille. Hyökkäävä menettely tarkoittaisi tässä tapauksessa myös sitä, että kontradiktorinen menettely supistettaisiin mahdollisimman vähiin. Miksei 24 tuntiin, sillä tilintarkastustuomioistuimen havaintoihinhan voidaan antaa mahdollisimman yksinkertainen vastaus. Se kuuluisi: "Olemme samaa mieltä, näin se on nykyään" , ja " Olemme samaa mieltä, näin haluamme muuttaa sitä tulevaisuudessa" . Mutta voiko puhemiehen ja puhemiehistön muutoshaluun luottaa? Sitä epäilen!
Puhemies Hänschin perustama työryhmä on hajonnut. Vapaaehtoisen eläkerahastojärjestelmän arviointi - on valunut hiekkaan. Matkakustannusten selvitysten järkiperäistäminen - on puolitiessä, no jaa, valunut hiekkaan. Olisi ehkä parasta antaa mietintö talousarvion valvontavaliokunnan hoidettavaksi. Vakuutan teille, että me toimisimme siellä nopeasti ja sujuvasti!

Puhemies
Rouva Müller, kritisoitte parlamentin puhemiehen kannanottoja - hän ei ole paikalla, mutta minä edustan häntä tällä hetkellä - ja minulla on velvollisuus muistuttaa teitä siitä, että puhemies on sanonut parlamentille, ettei tilintarkastustuomioistuimen kertomusta ole olemassa. On olemassa alustavia mielipiteitä, joihin kaikki poliittiset ryhmät ovat tutustuneet, sillä ne on annettu joka ikisen ryhmän puheenjohtajalle. Lisäksi puhemiehistö, jolle kuuluu vastuu tähän mielipiteeseen vastaamisesta, valmistelee siihen parhaillaan vastausta. Nämä olivat melko tarkasti puhemiehen sanat, joista muistutan vielä kerran.
Annan teille puheenvuoron menettelyä koskevaa esitystä varten minuutin ajaksi.

Müller
Arvoisa puhemies, asiani ydin ei ollut osoittaa vääräksi sitä, mitä puhemies sanoi aamulla, vaan ydin oli se, että odotin poliittista reaktiota. Sitä minä arvostelen. Se on luonnollisesti vain väliaikainen kertomus. Se jaettiin luonnollisesti ryhmien puheenjohtajille aivan liian myöhään, ja luonnollisesti sain sen jäsenenä myös eilen illalla. Se ei ole asiani ydin! Asiani ydin on se, että vaadin puhemieheltämme poliittista reaktiota, jos ulkopuolella oleva epäluuloinen ja vihjaileva lehdistö esittää kysymyksiä, joihin tämän parlamentin jokaisen jäsenen on vastattava. Arvostelu oli poliittista eikä menettelytapaan ja työjärjestykseen kohdistuvaa! Siinä puhemies on varmasti oikeassa!

Puhemies
Kiitos, että myönnätte julkisesti puhemiehen toimineen oikein. Mielipiteenne lehdistöstä ovat yhtä lailla kunnioitettavia kuin kenen tahansa muunkin, mutta minun on huomautettava teille, että puhemies on vastuussa nimenomaan parlamentille.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, mitä avoimempia ja selkeämpiä olemme tässä asiassa, sen parempi parlamentin kannalta. Muistutan, että ehdotin jo hyvin kauan sitten, että jokin valiokunta huolehtisi kaikista näistä kysymyksistä.
Sallittehan, että hämmästelen jälleen kerran sitä, että budjettikeskustelua käydään täällä Brysselissä rikkoen räikeästi Edinburghin sovitteluratkaisua, minkä sekä yhteisön tuomioistuin että Amsterdamin sopimus vahvistavat. Hyvä herra Tomlinson, meitä oli läsnä enemmän talousarvion suuntaviivoja käsitelleessä keskustelussa, jota käytiin tänä vuonna Strasbourgissa.
Tämän huomautuksen tehtyäni haluaisin ottaa välittömästi esille uudestaan tämän kotipaikkaa koskevan kysymyksen pannakseni merkille, että Violan mietinnössä varataan määrärahoja "yhdestätoista tavallisesta ja kuudesta lisäistuntojaksosta muodostuvaa parlamentin istuntokalenteria varten." Yksitoista tavallista istuntojaksoa kahdentoista asemesta, kaikki ovat siitä samaa mieltä. Elämme vaalivuotta: miksi kuusi lisäistuntojaksoa, vaikka puhemieskonferenssin hyväksymässä kalenterissa määrätään ainoastaan viidestä?
Mietinnön toisessa olennaisessa määräyksessä varataan määrärahoja puolueettoman, EU: n kansalaisille suunnatun parlamentin tiedotuskampanjan toteuttamiseen. Meille ehdotetaan tiedotuspolitiikkaan tarkoitettujen määrärahojen lisäämistä; 2 750 000 ecua on jo vapautettu tätä varten siirrolla, joka hyväksyttiin 28. toukokuuta ja jossa perustetaan erityistoimia Euroopan parlamentin vaaleja varten. Euroopan parlamentti valmistautuu siis hyväksymään vuoden 1999 talousarvion, jota käytetään loppujen lopuksi ainoastaan sen propagandamäärärahojen lisäämiseksi.
Onko löydettävissä yhtäkään esimerkkiä demokratiasta, jossa vaalien kynnyksellä varataan erityistä tiedotustoimintaa varten määrärahoja niiden neljän miljardin lisäksi, jotka jo on uhrattu yhteisön talousarviossa välittömästi tai välillisesti propagandaan? Se ei kuitenkaan muuta mitään. Liittovaltiopropaganda yrittää edelleen väsymättä muuttaa niiden mielipidettä, jotka vastustavat täydessä ymmärryksessä Euroopan yhdentymisprosessia.

Perry
Arvoisa puhemies, kannatan täysin tarvetta harjoittaa aivan ehdotonta maltillisuutta talousarviossa, ennen kaikkea toimielimiin käyttämämme rahan osalta. Sen vuoksi herra Viola saa täyden kannatukseni nyt samoin kuin hän saa sen huomenna erittäin tärkeälle Euroopan saarialueita koskevalle mietinnölleen. Sanoisin kuitenkin sivuhuomauksena pahoittelevani sitä, että emme käytä henkilöstöasioissa enemmän määräaikaisia työsopimuksia. Yritysten ja yksityisten ihmisten, jotka luovat Euroopan vaurauden, on kaikkien toimittava maltillisesti, eikä niillä ole koko elämänajan kestäviä työpaikkoja.
Tuon sanottuani totean, että tärkeimmän tavoitteemme on oltava se, kuinka voimme auttaa Euroopan kansalaisia. Joten myös minä aion keskittyä oikeusasiamiestä koskevaan talousarvioon. Euroopan oikeusasiamies on ratkaisevassa osassa. On tärkeää, että hän saa tarvitsemansa varat. Vetoomusvaliokunnan jäsenenä teidän tavoin, arvoisa puhemies, olen työskennellyt hyvin läheisesti herra Södermanin kanssa. Hän on erittäin tunnollinen virkamies. Kukaan ei voisi sanoa, että hän toimisi mahtaillen tai liioitellen. Se ei kuulu hänen suomalaiseen tyyliinsä. Hänen toimistonsa on pienin oikeusasiamiehen toimisto koko Euroopassa, Maltaa lukuun ottamatta. Joten hänen alustava pyyntönsä kuudesta väliaikaisesta työntekijästä olisi vähintäänkin ansainnut täyden harkinnan ja mielekkään vuoropuhelun.
Kautta Euroopan ilmestyy sanomalehtiä, jotka varmistavat toimeentulonsa paljastamalla eurooppalaisen hallinnon erehdyksiä ja virheitä. Ikävä kyllä sellaisia erehdyksiä ja virheitä on liian paljon. Oikeusasiamies meillä on virkamies, joka voi toimia Euroopan kansalaisten puolesta, mutta voidakseen tehdä työnsä kunnolla, hän tarvitsee riittävästi varoja sen tekemiseen. Meidän olisi varmistettava, että hän saa nuo varat. Jos haluamme tarkastella sitä, mistä nuo rahat on saatavissa, ehdotan, että teemme talous- ja sosiaalikomiteassa kunnollisen kustannus-hyötyanalyysin.

Piha
Arvoisa puhemies, kiitän ensinnä mietinnön valmistelijaa erittäin huolellisesti tehdystä työstä Haluan myös kiinnittää huomionne Euroopan oikeusasiamiehen talousarvioon. Mahdollisuus vedota oikeusasiamieheen on yksi tärkeimmistä unionin kansalaisten oikeuksista. Oikeusasiamiehen tehtävänähän on käsitellä kanteluita, jotka koskevat yhteisön muiden toimielinten toiminnassa ilmenneitä epäkohtia. Oikeusasiamiehen toimisto on nyt toiminut riittävän kauan sen arvioimiseksi, millainen henkilöstömäärä tarvitaan riittävän laadukkaan ja nopean palvelun tuottamiseksi unionin kansalaisille. Euroopan oikeusasiamiehen toimisto on joutunut jatkuvasti lisääntyvien selvityspyyntöjen kohteeksi. Tämä osoittaa, että kansalaiset ovat kokeneet Euroopan oikeusasiamiehen toiminnan tarpeelliseksi unionin hallinnossa ilmenneiden epäkohtien korjaamisessa.
Parlamentin jäsen Viola esittää mietinnössään kolmen uuden viran perustamista oikeusasiamiehen toimiston työpaineiden helpottamiseksi. Ongelma ei kuitenkaan ole ainoastaan uusien virkojen määrä, vaan erityisesti niiden taso. Unionin kansalaisilla on oikeus odottaa, että heidän kanteluitaan käsittelevällä Euroopan oikeusasiamiehen toimistolla on käytettävissään sellainen oikeudellinen henkilöstö, jolla on vähintään vastaavan tasoinen kokemus kuin tutkimusten kohteena olevilla yhteisön toimielimillä. Muussa tapauksessa luomme tilanteen, jossa eurobyrokraateilla on käytössään huippuunsa viritetty formula-auto ja Euroopan unionin kansalaisten asiaa ajavalla oikeusasiamiehellä tavallinen perheauto, sanotaan vaikka Mazda 323. Se ei mielestäni ole reilua kantelun tehnyttä kansalaista kohtaan.
Toivon, että me voimme vielä harkita oikeusasiamiehen esitystä tarvittavien uusien virkojen määrästä ja erityisesti niiden tasosta ennen kuin syksyllä lopullisesti hyväksymme talousarvion vuodelle 1999.

Rübig
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin oikein sydämellisesti onnitella herra Violaa hänen mietinnöstään ja siirtyä heti talousarvion kohtaan 205, joka koskee rakennuksen turvallisuutta ja vartiointia. Sen osalta nousua on 67 %, me käytämme turvallisuuteemme yhteensä 17 miljoonaa ecua, ja me tiedämme, että rakennuksen turvallisuus kaipaa varmasti vielä parannuksia. Parlamentissa tapahtuu lukuisia varkauksia. Sen vuoksi olen käynnistänyt toimen nimeltä turvallisuus ja rikollisuuden torjunta. Yli 150 jäsentä on allekirjoittanut sitä koskevan addressin, ja minusta sen pitäisi olla meille tärkeä asia, että tällä alueella olisi havaittavissa jotain hyödyllistäkin, jos kerran käytämme niin paljon rahaa turvallisuuteen.
On totta, että Strasbourgissa asetetaan parlamentin istunnon ajaksi erityisyksiköt parlamenttiamme vartioimaan. Brysselissäkin poliisi ja luonnollisesti myös sotaväki vartioivat parlamenttia. Uskon, että olisi järkevää nopeuttaa virallisia keskusteluja parlamentin turvallisuuden takaamiseksi ja tämän alueen kustannusten muovaamiseksi todella tehokkaasti. Uskon, että se on tärkeä asia Brysselin kansalaisille, se on tärkeä asia Euroopan parlamentin jokaiselle työntekijälle ja tärkeä asia eurooppalaisella tasolla. Kannattaisin sitä, että käymme keskusteluja tästä asiasta. Puhemies on suostunut siihen, ja minusta meille kaikille pitäisi olla tärkeää huolehtia Brysselin ihmisten turvallisuudesta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Rübig.
Arvoisat jäsenet, herra Rübigin puheenvuoron myötä puheenvuoroille varattu aika on päättynyt. Komissaari Liikanen, jonka toivotan tervetulleeksi, on ilmoittanut, ettei hän halua käyttää puheenvuoroa.
Ennen keskustelun päättämistä annan puheenvuoron esittelijä Violalle, joka haluaa ehkä selittää herra Perrylle, onko Maltan oikeusasiamiehellä pienempi vai suurempi toimisto, sillä tiedän herra Violan tulleen Maltalta juuri eilen.

Viola (PPE)
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa muutamia asioita oikeusasiamiehestä, joka on ollut kaikkien kollegojen puheenvuorojen aiheena. Kukaan ei vähättele oikeusasiamiehen toiminnan lisääntymistä viime vuosina, mutta hänen alkuperäiset vaatimuksensa sisältävät kuitenkin seikkoja, jotka ovat ristiriidassa virkamiehiä koskevien henkilöstösääntöjen määräysten ja toimielinten määrittelemien hallinnollisten menojen järkeistämisen kanssa. Oikeusasiamies voi esimerkiksi pyytää ainoastaan alempia virkoja, hän ei voi suoraan pyytää korkeita virkoja, ja samoin eräät ylennykset, esimerkiksi A3: n muuttaminen A2: een vain kolmen vuoden jälkeen, toisin sanoen se, että ulkopuolelta A3-tasolle palkattu virkamies ylennetään A2: een kolmen vuoden jälkeen, vaikuttaa minusta suoraan sanoen hieman liioitellulta vaatimukselta.
Mikäli tätä aihetta käsitellään tasapainoisesti ja maltillisesti, olen valmis käsittelemään aihetta uudelleen, mutta toistan, että on säilytettävä tasapaino ja maltillisuus ja noudatettava sääntöjä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Viola.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Raja-alueiden työntekijät
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Van Lanckerin laatima työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö (A40168/98) raja-alueiden työntekijöiden tilanteesta Euroopan unionissa.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat mutta vähälukuiset kollegat, en usko olevani väärässä, jos sanon, että raja-alueiden työntekijät ovat Euroopan unionin sosiaalisen integraation ilmapuntari. Koska heitä on Euroopassa noin 380 000, he ovat niin merkittävä ryhmä, että heidän asiansa pitäisi olla tärkeällä paikalla Montin verotusta käsittelevässä ryhmässä, komission työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevassa toimintasuunnitelmassa ja eurooppalaista työmarkkinapolitiikkaa koskevissa suunnitelmissa. Kun tarkastelemme raja-alueiden työntekijöiden tilannetta, voimme havaita, kuinka vähän Euroopan työmarkkinat ovat vasta yhdentyneet ja kuinka paljon henkilöiden liikkumiselle on vielä esteitä sekä kuinka paljon työtä täytyy vielä tehdä, jotta jäsenvaltioiden sosiaaliturva- ja verotusjärjestelmiä saataisiin lähennettyä. Silloin tällöin ilmapuntari osoittaa myrskyä. Esimerkiksi 1. tammikuuta 1994, kun Alankomaiden sosiaaliturvan rahoitusta muutettiin, 13 000 raja-alueiden työntekijän palkka aleni keskimäärin 3 000 Belgian frangia kuukaudessa. Tämä olisi riittävää syy siihen, että Belgian ammattiliitoissa alkaisivat hälytyskellot soida ja että ne käyttäisivät oikeuttaan vetoomukseen, mutta tämä on vain jäävuoren huippu. Olemme havainneet tutkimuksestamme, valiokunnan kokouksien aikana, tieteellisistä tutkimuksista, yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ja EURES-neuvonantajien lausunnoista, että lähes kaikilla raja-alueilla on omat ongelmansa.
Sosiaaliturvan siirtämiseen liittyvien ongelmien lisäksi verotusjärjestelyt aiheuttavat kaaoksen, koska verotusta säännellään 220 erilaisella kahdenvälisellä sopimuksella. Ongelmaa pahentaa se, että sopimukset eivät vastaa sosiaaliturvajärjestelyjä ja että joskus niitä sovelletaan asuinmaassa ja joskus työskentelymaassa. Koska kaikki maat usein uudenaikaistavat tai yksityistävät sekä sosiaaliturva- että verotusjärjestelmiään, ongelmat vain lisääntyvät. Tämän vuoksi on oikeutettua, että rajaalueiden työntekijät vaativat eurooppalaista politiikkaa.
Raja-alueiden työntekijöiden vaatimukset ovat hyvin kohtuullisia. Olemme myös esittäneet joitakin heidän vaatimuksistaan tässä mietinnössä. Toivon, että parlamentti kannattaa huomenna tätä mietintöä. Haluaisin käyttää myös tilaisuutta hyväkseni ja kiittää täällä olevia kollegoitani sydämellisesti hyvin intensiivisestä yhteistyöstä sekä myös komissiota, joka on avustanut meitä paljon toimittamalla kaikenlaisia tietoja.
Ensimmäinen vaatimus on, että on parempi ehkäistä ennakolta kuin parantaa jälkeenpäin. Näin ollen pyydämme komissiota laatimaan ehdotuksen Eurooppa-testistä, jonka avulla olisi pakollista selvittää etukäteen, mitä vaikutusta uudella vero-, sosiaaliturva- ja työlainsäädännöllä on raja-alueiden työntekijöihin. Parlamentin lakiosaston mukaan, arvoisa komissaari, perustamissopimuksen 49 artikla tarjoaa meille tähän tosiaan oikeudellisen perustan. Haluaisin kuulla myös teidän konkreettisen arvionne tästä asiasta.
Tässä mietinnössä kehitellään konkreettisesti Eurooppa-testiä. Työmarkkinaosapuolten edustajista ja sosiaali- ja verohallinnon asiantuntijoista koostuva kansallinen elin voisi suorittaa valvontaa kaikissa jäsenvaltioissa. Olemme sitä mieltä, että unionin tasolla sosiaaliturvaa käsittelevä neuvoa-antava komitea sekä työntekijöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevä neuvoa-antavan komitea voisivat kiinnittää erityistä huomiota raja-alueiden työntekijöiden ongelmiin ja ehdottaa ratkaisuja ongelmiin, joita jää Eurooppa-testistä huolimatta.
Sitten toinen ehdotus. Pyydämme jäsenvaltioita perustamaan korvausrahastoja lakien muuttamisesta aiheutuneiden tulonmenetysten korvaamiseksi raja-alueiden työntekijöille. Tässä yhteydessä minun täytyy sanoa, arvoisat kollegat, että tämä ehdotus on käsitetty hieman väärin. Kysymys ei ole ollenkaan eurooppalaisen rahaston perustamisesta. Aloite jätetään kokonaan jäsenvaltioiden harteille. Tämä on Euroopan parlamentin vetoomus. Korvausrahastoja käytettäisiin ainoastaan niissä tapauksissa, että Eurooppa-testin jälkeen havaittaisiin, että vero- ja sosiaalilakien muuttaminen aiheuttaisi tulonmenetyksiä ja että kyseinen jäsenvaltio kuitenkin päättäisi toteuttaa muutokset, joihin jäsenvaltioilla on joskus perustellut syyt. Toivon siis, että kollegani luopuisivat lopultakin vastustuksestaan.
Parlamentti haluaa ottaa tällä mietinnöllä myös askeleen kohti sosiaaliturva- ja verolainsäädännön perusteellisempaa eurooppalaista koordinointia jäsenvaltioissa. Mitä tulee sosiaaliturvaan, arvoisa komissaari, voin puhua hyvin lyhyesti. Komissio on jo tehnyt erilaisia ehdotuksia. Me vaadimme, että huomiota kiinnitetään myös uusiin sosiaaliturvaa täydentäviin järjestelmiin, joita asetus ei vielä kata, mutta tässä asiassa komissio ansaitsee täyden kunnian jo tekemistään aloitteista, ja me toivomme vain, että neuvosto voi lopultakin nyt tehdä päätöksiä.
Verotuksen alalla on sitä vastoin täysi säännöstön sekamelska. Tämän vuoksi pyydämme komissiota tutkimaan kahdenvälisiä verosopimuksia, laatimaan eurooppalaisen sopimusmallin OECD: n laatiman sopimusmallin tilalle sekä laatimaan unionin direktiivin ulkomailla asuvien syrjinnän estämisestä käyttäen perustana jo kauan sitten luvattua pöytäkirjaa. Toivon, että komissaari voi myös ilmoittaa mielipiteensä asiasta, vaikka asia oikeastaan kuuluu hänen kollegansa Montin toimivaltaan.
Verotuksen ja sosiaaliturvan yhteensovittamisen puuttuminen aiheuttaa oikeastaan eniten ongelmia. Sen vuoksi mielestäni on syytä vaatia, että molemmissa järjestelmissä sovelletaan yhdenmukaisesti joko asuinmaan tai työskentelymaan periaatetta. Olen itse ollut sitä mieltä, että työskentelymaan periaate vastaa parhaiten toisaalta voimassa olevia sosiaaliturvajärjestelyjä ja toisaalta kaksinkertaista verotusta koskevien sopimusten yleisiä periaatteita. Jos tähän yhdistettäisiin johdonmukainen syrjinnän poistaminen verovähennysasioissa ja jäsenvaltioiden välinen korvausjärjestelmä, voitaisiin huolehtia siitä, että viimeinenkin vastustus saataisiin poistettua. Ilmeisesti kaikki eivät ole vielä tähän valmiita, arvoisa komissaari, ja sen vuoksi pyydämme komissiota tutkimaan tarkasti työskentelymaan ja asuinmaan periaatteen valinnan etuja ja haittoja sekä laatimaan sen perusteella parlamentille ehdotuksen.
Mietintö on myös lämmin vetoomus sen puolesta, että raja-alueiden työntekijöiden palveluja ja tiedonsaantia parannettaisiin EURES-verkostojen puitteissa, mutta mielestämme myös jäsenvaltioiden hallintojen pitäisi täyttää paremmin vastuunsa rahaalueiden työntekijöistä. Raja-alueet eivät voi olla enää kirjaimellisesti perifeerisiä alueita, eivätkä raja-alueiden työntekijöiden ongelmat voi olla enää toissijaisia ongelmia.
Lopuksi haluan sanoa, että valitamme usein Euroopan olevan liian etäällä kansalaisista. Tässä on kysymys varsinaisesta ilmapuntarista, eli ihmisistä, jotka joutuvat päivittäin tekemisiin Euroopan ongelmien kanssa. Toivon, että komissio suhtautuu vakavasti näiden ihmisten ongelmiin ja tiedottaa meille vuosittain tilanteesta. Toivon myös, että näitä ongelmia voidaan käsitellä jatkuvasti parlamentissamme.

Glase
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, käsiteltävänä oleva mietintö raja-alueiden työntekijöistä kuuluu sarjaan mietintöjä, jotka käsittelevät niiden ihmisten ongelmia, jotka käyttävät tai haluavat käyttää hyväkseen yhtä Euroopan unionin tärkeimmistä perusvapauksista. Esittelijä on nähnyt erittäin paljon vaivaa mietinnön laatimisessa, jotta saisi esitettyä raja-alueiden työntekijöiden monenlaiset ongelmat. Vaikka Euroopan sisäisten rajojen ei pitäisi teoriassa eikä käytännössä muodostaa mitään esteitä ihmisten vapaalle liikkuvuudelle, on kuitenkin runsaasti verooikeudellisia ja sosiaaliturvaan liittyviä vaikeuksia, jotka tekevät työntekijöitä auttavan selvityksen välttämättömäksi.
Ensimmäiseksi pitäisi määritellä yksiselitteisesti käsite raja-alueen työntekijä. Aivan liian usein sitä tulkitaan eri tavoilla. Komission olisi hyvä ehdottaa jotakin. Olemme ryhmässämme työskennelleet erittäin tiiviisti tämän asian parissa ja olemme monessa asiassa samaa mieltä esittelijän kanssa. Haluaisimme tarkistustemme avulla vaikuttaa siihen, että raja-alueiden työntekijöiden ongelmia käsittelevä mietintö myös rajoittuu tähän aiheeseen eikä siihen sekoiteta muita ongelmia. Suhtaudumme torjuvasti niihin kohtiin, jotka koskevat korvausrahaston perustamista. Sen osalta olemme sitä mieltä, että tällaisen jäsenvaltioiden enemmän tai vähemmän vapaaehtoisen yksilöllisten ominaisuuksien korostamistavan avulla ei saada aikaan oikeaa ratkaisua. Päinvastoin, se synnyttäisi sellaisen tavan lykätä epämiellyttäviä asioita, jota asianomaiset työntekijät eivät haluaisi joutua käyttämään.
Siitä syntyisi, jos syntyisi, monia valtioiden välisiä sopimuksia, jotka lisäisivät entisestään hämmennystä. Sen jälkeen minkään maan ei enää tarvitse ponnistella löytääkseen yhteisen ja periaatteellisen ratkaisun ongelmaan. Haluaisin kehottaa komissiota etenemään tässä asiassa konkreettisesti ja kiirehtimään jo tekemiään ehdotuksia. Neuvosto sitoo kätensä yksimielisyyttä vaativan menettelytapansa vuoksi. Nämä ovat jarruja, jotka pitäisi nyt lopultakin poistaa Euroopan asian hyväksi. Samoin torjumme vaatimuksen, jonka mukaan itsenäisiä työehtosopimuksia pitäisi tarkkailla ja ohjailla. Työehtosopimusten itsenäisyys on jotain sellaista, jota olemme täällä aina kovasti puolustaneet. Peruutin tarkistuksemme 10, joka koskee kohtaa 13, koska se laadittiin saksankielisen version käännösvirheen perusteella. Sama koskee saksankielisen version käsitettä " Europaprüfung " (Eurooppa-testi), mutta sen osalta pääsimme jo esittelijän kanssa yksimielisyyteen siitä, että sen vastaavasta muuttamisesta eri versioissa huolehditaan.

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, haluaisin sijoittaa käsiteltävänä olevan mietinnön hieman laajempaan yhteyteen. Olemme keskustelleet tänään iltapäivällä politiikan laajoista suuntaviivoista ja samalla todenneet, oikeastaan parlamentin laajuisesti, että Euroopan unionissa ei ole vieläkään tarpeeksi tiettyjen erittäin tärkeiden politiikan osa-alueiden koordinointia. Tämän vuoksi Van Lanckerin mietintö on erityisen tärkeä, koska siinä tuodaan esille asioita, jotka itse asiassa näyttävät koskevan ensi sijassa raja-alueiden työtekijöitä mutta jotka liittyvät kaikin puolin työmarkkinoiden muuttamiseen joustavammiksi ei pelkästään maiden sisällä vaan myös mahdollisuuksiin työskennellä eri maiden alueella.
Eri komissaarit ovat tekemisissä tämän aiheen kanssa. Rouva Van Lancker on jo maininnut siitä. Verotusta käsittelevä Montin ryhmä ja myös Veilin ryhmä ovat tehneet hyvää työtä. Tällä hetkellä me tarkastelemme, mitä voisimme tehdä eläkkeiden tapauksessa. Siitä huolimatta raja-alueiden työntekijät joutuvat usein erityisen vaikeisiin tilanteisiin ja menettävät työskennellessään toisessa maassa usein perusluonteisia etuja tai kaikki edut, kuten oikeutensa eläkkeeseen.
Olen esittänyt tähän mietintöön vielä tarkistusta Dekkerin ja Kohllin tapausten vuoksi ja toivon, että esittelijä ottaa tämän tarkistuksen käsiteltäväksi, koska tässä on kysymys hyvin perusluonteisesta asiasta, nimittäin oikeudesta myös työelämän jälkeiseen terveydenhoitoon.
Olen erityisen tyytyväinen rouva Van Lanckerin mietintöön. Hän on tehnyt erinomaista työtä, ja toivon myös, että tämä mietintö olisi perusteena vielä jäljellä olevien puutteiden korjaamiselle.

Wolf
Arvoisa puhemies, minusta rouva Van Lancker ei ole työskennellyt pelkästään paljon vaan ennen kaikkea myös hyvin. Haluaisin vielä tarttua väitteeseenne tärkeästä asemasta. Uskon, että raja-alueiden työntekijät ovat kuin bioindikaattorit, jotka ilmaisevat unionin vapaan liikkuvuuden ja yhtäläisten oikeuksien tilaa tässä unionissa. Täytyy sanoa, että kuormitusaste näyttää niiden osalta kuitenkin korkealta. Jos otamme mittapuuksi sen, toiminnalla on jo kiire. Siitähän pääsimmekin jo kerran yksimielisyyteen; esimerkiksi rouva Oomen-Ruijtenin mietintö peruttiin, kunnes pääsimme komission kanssa parempaan yhteisymmärrykseen asiasta. Kysymys on tällä hetkellä ennen kaikkea sosiaaliturvasta, verotuksesta ja niiden keskinäisestä vuorovaikutuksesta. Ne eivät ole mitään kunnallispolitiikan kysymyksiä. Niillä ei voi rasittaa rajakuntia, vaan jäsenvaltioiden on vihdoinkin toimittava!
Lisäksi elämässä on yleensä luonnollisesti kyse myös pääsystä terveydenhoitoon, perheenjäsenten vakuuttamisesta, varhaiseläkkeistä, lisäeläkejärjestelmistä, pääsystä työttömyysvakuutuksen piiriin ja verotuksesta. Kaikki tämä johtuu ministerineuvoston ongelmasta päästä yksimielisyyteen, vaikka muilla alueilla kaikkea sisämarkkinoiden täytäntöönpanoon liittyvää ei tarvitse päättää yksimielisesti, vaan asioita voidaan toteuttaa enemmistöpäätöksellä. Tällä kohdin on jonkinlainen järjestelmällinen ongelma. Olen sitä mieltä, että ehdotus korvausrahastosta haittaa kärsineille tai kuulemismenettelyn muodostama ennakkovaroitusjärjestelmä ennen vastaavaa lainsäädäntöä on hyvä ajatus. En ole samaa mieltä Euroopan kansanpuolueen ryhmän kanssa sen pyrkimyksestä poistaa tarkistusten avulla oleellisia sisällöllisiä kohtia sillä varjolla, että täällä tehdyt väliaikaiset ratkaisut saattavat estää mahdollisesti joskus syntyvää maailmanlaajuista ratkaisua. Meidän olisi tuettava tätä esitystä tällaisena. Rouva Van Lancker on uskoakseni korostanut oleellisia kohtia. Jos päätämme asian näin, pääsemme askeleen eteenpäin.

Striby
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Van Lanckerin mietinnössä käsiteltävän kysymyksen olisi kiinnitettävä kaiken huomiomme. Keskustellessamme, vieläpä tässä istuntosalissa, ongelmista, joita aiheutuisi esimerkiksi herneiden koon, mopojen moottorien tai metsätraktorien nopeuden yhdenmukaistamisen puutteesta, on olemassa jäsenvaltioiden kansalaisia ja valtioiden raja-alueilla asuvia, jotka eivät voi tehdä työtä naapurijäsenvaltiossa kohtaamatta ylitsepääsemättömiä hallinnollisia, sosiaalisia tai verotuksellisia ongelmia.
Mitä ajatella kauppavaihdon maailmanlaajuistumisen, elektronisen kaupankäynnin ja ammatillisen ja maantieteellisen liikkuvuuden aikana sellaisesta Euroopan unionista, joka tuo julki suuria periaatteita, tässä tapauksessa kaikkien sisärajojen poistamisen, pystymättä ratkaisemaan edes hallintoon liittyviä ongelmia? Ongelma on hankala, ja jopa euro, kaikkien ongelmiemme suuri parannuskeino, ei voi sille mitään. Eri jäsenvaltioissa on erilaiset ja usein monimutkaiset sosiaaliset järjestelmät. Tarvittaisiin siis suurta poliittista tahtoa ja todellista huolta yhteisestä hyvästä tarttuaksemme tällä alalla ilmeneviin kysymyksiin.
Rouva Van Lancker mainitsi aivan oikein mietintönsä alaviitteissä ne lukuisat vetoomukset, joita toimivaltainen valiokuntamme käsittelee tässä asiassa. Ne koskevat esimerkiksi lukuisia kaksoisverotuksen tapauksia, joissa henkilöä verotetaan sekä asuinvaltiossa että työskentelyvaltiossa, tai tapauksia, joissa eri avustuksia ei ole myönnetty, koska henkilö asuu toisessa jäsenvaltiossa. On sopimatonta vaatia läpi mietinnön lisää varoja jäsenvaltioiden kansalaisten liikkuvuuden edistämiseksi, tai vaatia kansalaisten Euroopan luomista, kun juuri ne, jotka ylittävät sisärajat päivittäin tai viikoittain, kohtaavat tämän takia merkittäviä ongelmia.
Tämän lisäksi tulevat tapaukset, joissa yhteisön kansalaiset joutuvat vaikeuksiin, koska jäsenvaltioiden kantoja ei ole yhteensovitettu niiden kolmansien valtioiden kanssa tekemissä kahdenvälisissä sopimuksissa. Esimerkkejä on tässäkin kohdin riittämiin, muun muassa Sveitsin osalta. Ranskassa esimerkiksi Haut-Rhinin departementin raja-alueiden työntekijöiden asiaa ajava komitea tarjoaa meille useita esimerkkejä, kuten esimerkiksi tapauksen, jossa eräs Italian kansalainen, joka oli tehnyt työtä ja maksanut sosiaaliturvamaksuja Ranskassa 25 vuotta, sen jälkeen kaksi vuotta Sveitsissä ja joka vammauduttuaan oli saanut korvauksia näiden kahden viimeisen vuoden perusteella, sillä hän oli Italian kansalainen eikä Ranskan ja Sveitsin kahdenvälinen sopimus siis koskenut häntä.
Hyvät kollegat, älkäämme koskaan unohtako, että olemme ensisijaisesti edustajia, joiden velvollisuutena on edistää yhteisen hyvän toteutumista. Eurooppaa ei rakenneta suurilla kokonaisuuksilla, aiejulistuksilla eikä itseonnitteluilla, vaan niiden päivittäisellä tuella, jotka sen muodostavat, tarkoitan ihmisiä ja kansoja. He pystyvät kuuntelemaan ja ymmärtämään meitä, koska me pystymme kuuntelemaan heitä ja ratkaisemaan heidän ongelmansa, silloin kun meillä on siihen oikeudellinen ja tekninen pätevyys.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluan lausua vilpittömät kiitokset esittelijälle, joka on laatinut hyvän mietinnön.
Mietintö on lähtenyt liikkeelle siitä, että belgialaisilla raja-alueiden työntekijöillä on ollut ongelmia. Alankomaiden sosiaaliturvan verorahoituksen vuoksi heidän ostovoimansa on vähentynyt muutamalla sadalla guldenilla kuukaudessa. Esittelijä on käsitellyt tätä asiaa ja liittänyt mukaan suuren määrän vetoomuksia, joita on toimitettu vetoomusvaliokunnalle. Vetoomusvaliokunta on itse asiassa viimeinen oljenkorsi niille kymmenille tuhansille, jotka joutuvat jatkuvasti tekemisiin raja-alueiden ongelmien kanssa.
Euroopassa on runsaat 600 000 rajojen yli liikkuvaa työntekijää, ja lisäksi monet saavat eläkettä tai muuta korvausta toisessa jäsenvaltiossa tehdystä työstä. Näin ollen kysymys on huomattavasta ihmisryhmästä, joka toivoo lisää koordinointia sosiaaliturvaan, verotukseen sekä sairauseläkkeisiin ja -korvauksiin. He ovat usein huonommassa asemassa verrattuna niihin työntekijöihin ja korvauksen saajiin, jotka asuvat ja työskentelevät samassa jäsenvaltiossa.
Euroopassa pyritään koordinointiin. Sosiaaliturva sisältyy kuitenkin ainoastaan asetukseen, jossa on vielä muitakin heikkouksia. Suurena ongelmana on verotus, joka ei ole yhdenmukainen sosiaaliturvan kanssa esimerkiksi sairauskorvausten tapauksessa. Koska jäsenvaltiot muuttavat jatkuvasti sosiaalilainsäädäntöään ja koska verotuksellisia elementtejä otetaan yhä enemmän käyttöön, on aika ryhtyä verotuksen koordinointiin unionin tasolla. Belgian ongelmien vuoksi suoritettu Limburgin yliopistollinen tutkimus osoittaa, että sosiaaliturvamaksujen ja verojen periminen ainoastaan asuinmaassa, tai jos halutaan, ainoastaan työskentelymaassa tekisi lopun monista epäoikeudenmukaisuuksista. Esittelijä oli tehnyt aluksi päättäväisesti selkeämmän valinnan yhtenäisyyden hyväksi, mutta hänen tekemänsä muutokset mitätöivät valinnan. Se on mielestäni harmillista. Nyt komissio saa tehtäväkseen myös verotuksen käsittelyn. Vaikka olisin halunnut, että asia olisi muotoiltu tarkemmin, kannatan Euroopan komission nopeaa ja jatkuvaa panosta ratkaisun löytämiseksi. Jos komissaari ilmoittaa meille, mitä hän aikoo tehdä, voin antaa ainakin vähän toivoa rajojen yli työskenteleville kannattajilleni, joille eurooppalainen ihanne on tärkeä asia.
Eräs mietintöön kuuluvista asioista, johon toivon myös myönteistä ratkaisua ja jonka olen ottanut täällä esille tarkistuksessa kuutisen vuotta sitten toisella nimellä, on työvoiman liikkuvuuden vaikutuksen testaus. Tässä mietinnössä asiasta käytetään termiä Eurooppa-testi, joka tarkoittaa, että jäsenvaltioiden muuttaessa sosiaali- tai verolainsäädäntöään olisi niiden velvollisuus selvittää muutosten merkitys nykyisten ja entisen raja-alueiden työntekijöiden kannalta. Jos ongelmista olisi tietoa, jäsenvaltioiden kansanedustajat voisivat pohtia ratkaisuja.
En pidä kovinkaan järkevänä, että perustettaisiin korvausrahasto, jonka kautta pitäisi kattaa raja-alueiden työntekijöiden menetykset jäsenvaltion tasolla. On hyvin myötämielinen ajatus - sanon tämän myös kollega Chanterielle - että Belgian viranomaiset ovat ryhtyneet toimiin, koska Alankomaat ei ole vaikuttanut olevansa valmis tekemään kahdenvälistä sopimusta. Mielestäni tällaista tilapäistä parannuskeinoa olisi kuitenkin vaikea järjestää unionin tasolla.
Kiitokset esittelijälle, joka on tuonut esille ajatuksen kokeilun toteuttamisesta. Kannattaisi ajatella Maasin ja Reinin rajaaluetta, missä raja-alueiden nykyisten ja entisten työntekijöiden ja heidän perheidensä sairauskorvausten tapauksessa ei ole enää merkitystä sillä, mistä korvaukset nostetaan. Muistan, että olen pyytänyt sitä myös Limburgissa, mutta tuloksetta. Minua kiinnostaa, onko komissio valmis tukemaan tällaista uutta aloitetta, kun otetaan huomioon, että tämänkaltaisissa asioissa on menty hyvinkin pitkälle yhteisöjen tuomioistuimen kautta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Oomen-Ruijten. Minun on sanottava teille, rouva Oomen-Ruijten, että kello on liittoutunut kanssanne, sillä se alkoi laskea aikaa paljon sen jälkeen kun olitte aloittaneet puheenvuoronne.
Teillä on nyt puheenvuoro kolmen minuutin ajan - toivokaamme, että kello toimii nyt hyvin - herra Chanterie.

Chanterie
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisa kollegat, uskon meidän kaikkien olevan samaa mieltä siitä, että olemme viime vuosien aikana keskustelleet monta kertaa sisämarkkinoiden eduista. Raja-alueiden työntekijät ovat niitä kansalaisia, jotka kokevat tuntuvimmin sisämarkkinoiden syntymisen ja toiminnan haitat. He asuvat tietyssä maassa, mutta työskentelevät toisessa maassa, naapurimaassaan. He maksavat verot toiseen maahan ja sosiaaliturvamaksut toiseen maahan.
Kyseisten maiden verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmät vastaavat usein yhteisön oikeuden kirjainta ja henkeä, mutta järjestelmät yhdessä aiheuttavat raja-alueiden työntekijöille merkittäviä tulonmenetyksiä. Tilanne on tämä. Se on monien niiden belgialaisten tilanne, jotka työskentelevät Alankomaissa, Ranskassa tai Saksassa. Nämä raja-alueiden työntekijät ovat tilanteen uhreja, koska tietyt jäsenvaltiot - ennen kaikkea Alankomaat, jota meidän täytyy moittia - ovat ottaneet tavakseen rangaista sosiaalisesti niitä työntekijöitä, jotka työskentelevät niiden alueella.
Me tunnemme kyllä tilanteen. On kysymys asioista, joita säädellään kahdenvälisillä sopimuksilla. Sopimukset ovat jäsenvaltioiden kahdenvälisiä sopimuksia, joihin Euroopan unionin on hyvin vaikea puuttua. Kansalaisemme törmäävät juuri tähän ongelmaan. He odottavat, että juuri Euroopan unioni puuttuisi tilanteeseen, mutta Euroopan unionilla on tähän mennessä ollut vähän keinoja puuttua siihen. Sen vuoksi on laadittu tämä valiokunta-aloitteinen mietintö. Haluan kiittää esittelijää mietinnöstä ja olen myös iloinen siitä, että monet tarkistuksistani on hyväksytty valiokunnassa. Sen vuoksi aion varmasti kannattaa mietintöä.
Haluaisin vielä hieman puuttua testistä ja korvauksista esitettyihin ajatuksiin. Arvoisa komissaari, uskon, että Eurooppa-testi on hyvin tärkeä osa tätä mietintöä. Sen tai muun testin avulla raja-alueiden työntekijät voivat havaita, mitä haittaa jäsenvaltioiden uudesta lainsäädännöstä tai päätöksistä on. On keskusteltu myös oikeudellisesta perustasta. Mielestäni myös siihen on itse asiassa olemassa ratkaisu.
Sitten toiseksi korvausrahastosta. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että ei voida vain palata normaaliin päiväjärjestykseen ja odottaa päivää, jolloin ratkaisu ilmestyy tyhjästä, koska nykyinen järjestelmä aiheuttaa ihmisille huomattavia tulonmenetyksiä. Kannatan kovasti ajatusta korjausrahastosta ja korjausjärjestelmästä, jotta haitoista kärsivät ihmiset saisivat myös jotain hyvitystä.

Schiedermeier
Arvoisa puhemies, esittelijä toteaa oikeutetusti, että 380 000 raja-alueiden työntekijää muodostaa vähemmistön Euroopan työmarkkinoiden arviolta yhteensä 150 miljoonasta työntekijästä. Toisaalta on itsestään selvää, että työntekijöiden vapaa liikkuvuus on tärkeä oikeus sisämarkkinoilla. Sen EU: n tavoitteiden kannalta tärkeän aseman myönnän kernaasti. Sen vuoksi olen täysin raja-alueiden työntekijöiden ja siirtotyöläisten tasapuolisen kohtelun kannalla Euroopan komission toimintasuunnitelman mukaisesti, joka sisältää siis viisi painopistealuetta eli työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien tärkeimpien oikeustoimien parantamisen tai mukauttamisen, työmarkkinoiden avoimuuden lisäämisen, vastuun siirtämisen jäsenvaltioille ja yhteistyön kehittämisen, vapaan liikkuvuuden oikeutta koskevan valistustyön parantamisen ja ulkopuolisen vaikutuksen vahvistamisen sekä innovatiivisten projektien edistämisen Euroopan sosiaalirahaston puitteissa.
Työehtosopimusvaltaan - arvokas asia - ei voi koskea missään tapauksessa, kuten kollega Van Lancker vaatii kohdassa 7. Toissijaisuusperiaatettakin on kunnioitettava. Kahdenväliset ratkaisut on joka tapauksessa asetettava etusijalle. En voi missään tapauksessa hyväksyä EU: n laajuista korvausrahastoa. Perheiden yhdistämisen laajentaminen sekä työttömyyskorvausten, raha- ja perhe-etuuksien sekä oleskeluluvan viennin ulottamisen kolmansista maista tuleviin perheenjäseniin torjun edelleenkin, ennen kuin on selvitetty, kuka kuuluu perheen lähipiiriin. Siihen eivät voi missään nimessä kuulua yli 21-vuotiaat lapset, jotka eivät enää ole huollettavia, eivätkä suoraan ylenevän polven sukulaiset, jotka eivät ole huollettavia. Muuten, kollega Chanterie, haluaisin vielä lopuksi viitata yhteen kohtaan: raja-alueiden työntekijät tekevät työtään aivan vapaaehtoisesti.

Lulling
Arvoisa puhemies, niistä 380 000 työntekijästä, jotka tekevät työtä raja-alueiden työntekijöinä jäsenvaltioiden välisillä raja-alueilla, lähes 20 %, jotka ovat kotoisin Ranskasta, Saksasta ja Belgiasta, tekee työtä Luxemburgin suurherttuakunnassa. Myötävaikutamme siis merkittävästi työttömyyden alenemiseen näillä alueilla. Olen ylpeä voidessani korostaa, että näiden maassamme olevien raja-alueiden työntekijöiden työpaikka, palkka-, työ- ja sosiaaliturvaehdot, etenkin eläkejärjestelmien ehdot, ovat paljon suotuisammat kuin seuduilla, joilla he asuvat.
Tämän sanottuani, olisi täysin mieletöntä määrätä, kuten mietinnössä ehdotetaan, korvausrahaston perustamisesta. On tosiaankin mieletöntä haluta väittää, että raja-alueiden työntekijät kärsivät yleisesti ottaen yhteisössä tulonmenetyksistä ja syrjinnästä. Maamme kansalaiset ovat toisinaan sitä mieltä, että heitä hieman syrjitään. Rouva Van Lancker ei ole valitettavasti nähnyt metsää puilta, ja minun on sanottava, että siirrämme maasta lapsilisiä, opintotukia ja hoitovakuutusavustuksia, joita ei ole edes olemassa Belgiassa ja Ranskassa, raja-alueiden työntekijöille.
Halusin tehdä nämä tarkennukset, arvoisa puhemies, ja etenkin ilmaista periaatteen, että on suositeltavaa, että sekä sosiaaliturvamaksut että tuloverot maksetaan työskentelymaassa. Se on meille loukkaamaton periaate raja-alueiden työntekijöiden edun nimissä.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää rouva Van Lanckeria hänen erinomaisesta mietinnöstään, joka koskee raja-alueiden työntekijöiden tilannetta ja erityisesti sosiaalisia ja verotuksellisia ongelmia, joita nämä työntekijät kohtaavat. Komissio tukee täysin hänen huolenaiheitaan. Itse asiassa komission työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevassa toimintasuunnitelmassa, joka hyväksyttiin 12. marraskuuta 1997, korostettiin rajat ylittävän liikkuvuuden tärkeää tehtävää unionissa. Siinä korostettiin varsinkin tarvetta erityisiin selviin määräyksiin, joilla voitettaisiin raja-alueiden työntekijöiden kohtaamat ongelmat, jotka aiheutuvat kansallisten oikeusjärjestelmien erojen seurauksena sosiaaliturvan, verotuksen, terveydenhuollon ja sosiaalisten etuisuuksien kaltaisilla alueilla. Tämän lakisääteisen toiminnan lisäksi rajat ylittävää yhteistyötä on vaalittava, jotta katetaan erityiset rajatyöntekijöiden mielenkiinnon kohteet kuten sosiaaliturva ja verotus.
Päätöslauselmaluonnoksessanne vaaditaan useita toimia mukana olevilta eri osapuolilta. Suhtaudun myönteisesti ehdotukseenne esittää päätöslauselma neuvostolle, eurooppalaisille työmarkkinaosapuolille, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille sekä komissiolle. Olen täysin samaa mieltä siitä, että ainoastaan yhteinen toiminta kaikilla näillä tasoilla tuo mielekkään ratkaisun niihin ongelmiin, joita on analysoitu perusteluissa.
Saanen nyt esittää lyhyesti komission lähestymistavan päätöslauselmassa esitettyihin kohtiin. Mitä tulee verotusasioihin, komissio on ollut jo kauan tietoinen raja-alueiden työntekijöiden erityisistä verotukseen liittyvistä ongelmista ja on yrittänyt myötävaikuttaa niiden ratkaisuun lainsäädännöllisillä ja muilla aloitteilla. Jo vuonna 1979 komissio esitti direktiiviluonnoksen muualla asuvien työntekijöiden verotuksellisen käsittelyn tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta. Valitettavasti ehdotusta ei hyväksytty, koska neuvostossa ei kyetty saavuttamaan vaadittua yksimielisyyttä. Sen vuoksi komissio hyväksyi vuonna 1993 suosituksen tietyssä maassa asuvien työntekijöiden tulojen verotuksen käsittelystä. Suositus ja sen lähestymistavan seurauksena Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen juridiikka, erityisesti Schumacher-päätös, hyödyttivät merkittävästi muualla asuvia työntekijöitä. Useimmat asianosaiset jäsenvaltiot ovat nyt sopeuttaneet suosituksen mukaisesti sellaisten muualla asuvien työntekijöiden verotusta koskevan lainsäädäntönsä, jotka ansaitsivat päätulonsa toisessa jäsenvaltiossa, kuin missä he asuivat.
Komissio on tarkastellut myös lainsäädäntöä jäsenvaltioissa ja pannut alulle oikeudenloukkausmenettelyjä useita jäsenvaltioita vastaan sen vuoksi, että ne eivät ole noudattaneet syrjinnän kieltävää määräystä. Tässä mietinnössä korostetaan sitä, että verotusta koskevan oikeudenkäytön määräysten ongelmien osalta tarvitaan yhteisön lähestymistapaa rinnakkain nykyisen sosiaaliturvan alan oikeudenkäytön kanssa. Komissio voi periaatteessa olla samaa mieltä siitä, että yhteisön toimintaa tarvitaan. Sen on otettava huomioon, että verotusta koskevan sitovan yhteisön lainsäädännön hyväksymiseksi tarvitaan yksimielisyys. Tuloverotuksen yhdenmukaistamisen puuttuessa kahden jäsenvaltion kahdenväliset verotussopimukset määräävät yhä niiden keskinäisten verotusoikeuksien määräytymisen.
Tuomioistuin teki äskettäin päätöksen, että yhteisön oikeuden nykyisten määräysten mukaisesti jäsenvaltiot saavat vapaasti järjestää kahdenvälisesti raja-alueiden työntekijöiden tuloverotusta koskevan oikeudenkäytön. Monenkeskinen lähestymistapa sellaisen eurooppalaisen sopimuksen muodossa, joka koskisi tulojen ja pääoman verotuksen kaksoisverotuksen välttämistä, vaatisi myös yksimielisyyttä. Komissio kiinnittää kuitenkin erityisesti huomiota siihen, että raja-alueiden työntekijöiden kohtaamiin verotukseen ja sosiaaliturvaan liittyviin ongelmiin on löydettävä yhtenäinen ratkaisu.
Mitä tulee sosiaalipolitiikkaan, suhtaudun myönteisesti siihen, että parlamentti kannatti komission eri ehdotuksia yhteisön alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden sosiaaliturvaa koskevan asetuksen 1408/71 muuttamisesta. Niinpä olette luultavasti tietoisia siitä, että yhteisöjen tuomioistuin on äskettäin tehnyt kaksi tärkeää päätöstä. Nämä päätökset merkitsevät sitä, että henkilö, jolla on yhdessä jäsenvaltiossa otettu lääkärinhoitoon oikeuttava vakuutus, on oikeutettu saamaan korvauksen tuolta valtiolta kaikesta lääkärinhoidosta, jota hän saa toisessa jäsenvaltiossa sen maan vakuutusmaksujen mukaisesti, jossa vakuutus on otettu. Koska nämä päätökset ovat suoraan sovellettavissa, kokeilut, joita rouva Van Lancker ehdottaa päätöslauselmassaan, eivät vaikuta nyt tarpeellisilta.
Haluaisin kiittää rouva Van Lanckeria ja hänen kollegojaan EURES-verkostolle annetusta rohkaisevasta tuesta. Euroopan parlamentti on tukenut rajat ylittäviä EURES-kumppanuuksia aivan alusta asti, ja suhtaudumme myönteisesti ehdotukseen, että rajat ylittäviä EURES-kumppanuuksia olisi vauhditettava. Minun olisi kuitenkin korostettava, että samalla kun rajat ylittävien kumppanuuksien määrä on noussut 11: stä 18: aan kahden viime vuoden aikana, talousarviomme ei ole kasvanut. Itse asiassa se on hieman pienentynyt samana ajanjaksona. Nämä rajat ylittävät kumppanuudet tarjoavat raja-alueiden työntekijöille sellaisia palveluja, kuten asianmukaista tietoa heidän oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan. Siinä mielessä ne tukevat joitakin tässä päätöslauselmassa esitettyjä pyyntöjä.
EURES-neuvonantaja voi auttaa kansallisia ja EU: n toimielimiä siinä, että niitä tiedotetaan mahdollisimman nopeasti liikkuvuuden esteistä. Tulevaisuudessa aiomme kerätä sellaista tietoa suunnitelmallisemmin. EURES-kumppanit ja niiden neuvonantajat voivat siten myötävaikuttaa ennakkovaroitusjärjestelmän perustamiseen. Olisi kuitenkin tehtävä selväksi, että ne eivät voi järjestää täydellistä suojaa kaikilla unionin raja-alueilla tai kaikkiin päätöslauselmassa mainittuihin näkökohtiin. Komissio esittää kuitenkin pian parlamentille kattavan kertomuksen EURES-verkoston työstä vuosilta 1996 ja 1997. Se voisi olla hyvä tilaisuus käydä perusteellinen vuoropuhelu EURES-verkoston tulevasta kehityksestä.
Mitä tulee ehdotukseen perustaa tietopalveluja (call centres) siirtotyöläisille ja raja-alueiden työntekijöille, haluaisin kiinnittää parlamentin huomion komission aikomukseen pysyvän vuoropuhelun aloittamiseksi kansalaisten kanssa. Tästä ilmoitetaan virallisesti EU: n huippukokouksessa Cardiffissa. Tietopalveluja perustetaan kaikkiin jäsenvaltioihin Kansalaisena Euroopassa -hankkeen aloitteen antaman mallin mukaisesti ja niissä annetaan kansalaisille tietoja heidän oikeuksistaan sekä kaikista yhteisöön liittyvistä ongelmista.
Lopuksi haluaisin kommentoida ajatusta ehdotuksesta direktiiviksi, joka koskisi Eurooppa-testin käyttöönottamista, joka velvoittaisi jäsenvaltioita testaamaan lainsäädäntönsä vaikutuksia raja-alueiden työntekijöihin. Haluaisin tehdä selväksi, että komission tehtävänä on jo nyt varmistaa, että kaikki kansallisen lainsäädännön määräykset ovat yhteensopivia perustamissopimuksen ja sekundaarilainsäädännön kanssa aina kun yhteisön oikeus on kyseessä. Komissio jatkaa varmasti perustamissopimuksen 169 artiklassa määrätyn vallan käyttöä ja oikeudenloukkausta koskevia menettelyjä jäsenvaltioita vastaan niiden rikkoessa EY: n oikeutta.
Ymmärrän kuitenkin, että esitetyllä ehdotuksella direktiiviksi pyritään järjestämään yleisempää sosioekonomisten vaikutusten arviointia, joka koskee sen kansallisen lainsäädännön seurauksia, joka on itse yhteensopiva EY: n oikeuden kanssa, mutta joka saattaa aiheuttaa haitallisia vaikutuksia raja-alueiden työntekijöille. Vaikka en ole varma, olisiko näissä oloissa sopivaa ehdottaa direktiiviä, minusta vaikuttaa sopivalta kannustaa, kuten mietinnössä ehdotetaan, niiden kumppaneiden rajat ylittävään yhteistyöhön, jotka ovat mukana eri alueilla ja yhteisön tasolla. Voin siis vahvistaa, että komissio aikoo kannustaa tähän yhteistyöhön, jotta EY: n oikeuden loukkaukset ja kansallisen lainsäädännön sosioekonomiset vaikutukset raja-alueiden työntekijöihin voidaan tunnistaa.
Lopuksi haluaisin kiittää esittelijää hänen virikkeitä antavasta mietinnöstään ja korostaa komission päättäväisyyttä pitää yllä sen yrityksiä niiden ongelmien voittamiseksi, joita raja-alueiden työntekijät kohtaavat.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komissaaria hänen kattavasta vastauksestaan, joka on mielestäni hyvin tyydyttävä. Haluan kuitenkin esittää vielä yhden kysymyksen Eurooppa-testistä. Tiedän, että komissaari ei ollut aikaisemmin kovinkaan innostunut Eurooppa-testistä, mutta tiedän myös, että Euroopan komission lakiosasto on tutkinut perustamissopimuksen mukaista oikeudellista perustaa. Voiko komissaari vahvistaa tai kiistää, onko olemassa jokin oikeudellinen perusta tällaiselle testille, jolla ei ainoastaan testata sitä, vastaako jäsenvaltioiden sosiaalilainsäädäntö unionin lainsäädäntöä, vaan myös sitä, millaisia vaikutuksia sosiaalilainsäädännöllä on raja-alueiden työntekijöihin? Jälkimmäisessä tapauksessa on kysymys toisenlaisesta testistä. Lakiosastomme on ilmoittanut 49 artiklan olevan sopiva oikeudellinen perusta. Olisin tyytyväinen, jos komissaari voisi kertoa minulle, mitä Euroopan komission lakiosasto on todennut.

Flynn
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa rouva Van Lanckerille, että mielipiteeni on, että oikeudellinen perusta on olemassa. Kysymys on siitä, että tästä on tehtävä joitakin poliittisia ratkaisuja, ja ennen kuin tätä koskevien asioiden ja muiden verotusta koskevien asioiden käsittelyä jatketaan, veropoliittisen työryhmän olisi ensin tarkasteltava näitä asioita. Ainoa vaikeus on, että se näyttää olevan ylikuormitettu asioilla, jotka on käsiteltävä tänä vuonna. Tiedän, että heidän on pakko hoitaa tutkimus eläkkeistä ja energiaverotuksesta ja elektronisesta kaupankäynnistä. Se on aika ylikuormitettu työohjelma tällä hetkellä. Mutta vastaus on lyhykäisyydessään "kyllä" , se voidaan panna alulle, jos on olemassa oikeudellinen perusta, jotta siihen voidaan ryhtyä.

Puhemies
Herra Flynn, kiitän teitä puheenvuorostanne.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Moottoriajoneuvojen rekisteröintiasiakirjat
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Bazinin laatima liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A4-0190/98) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen rekisteröintiasiakirjoista (KOM(97)0248 - C4-0423/97-97/0150(SYN)).

Bazin
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, haluaisin tehdä kolme huomautusta: ensimmäinen koskee nykytilannetta, toinen tämän direktiiviehdotuksen tavoitteita ja kolmas tässä hankkeessa kohdattuja vaikeuksia.
Voidaan sanoa, että nykytilannetta leimaa lähinnä hyvin suuri tämäntyyppisten asiakirjojen eli rekisteröintitodistusten moninaisuus - näitä auton rekisteriotteita kutsutaan maassani "harmaiksi korteiksi" . Ne ovat äärimmäisen vaihtelevia sekä sisällöltään että muodoltaan. Tämä äärimmäisen suuri moninaisuus, joka liittyy lähes täydelliseen kodifioinnin puutteeseen, tekee asiakirjan kansainvälisestä luettavuudesta ja sen käytöstä äärimmäisen vaikean kauttakulkuliikenteen ajoneuvojen valvonnasta vastaaville viranomaisille.
Direktiiviehdotuksen tavoitteet ovat yksinkertaiset: kyse on asiakirjan ulkonäön yhdenmukaistamisesta: siinä ehdotetaan, että asiakirjassa on kaksi osaa, että täsmennetään, mitä tietoja asiakirjassa on oltava erona siitä, mitä tietoja tässä samassa asiakirjassa voi olla , ja lopuksi että hyväksytään yksinkertaiset kirjaintunnukset, niin että tämä asiakirja olisi helposti luettavissa siirryttäessä maasta toiseen. Tässä hankkeessa on kohdattu lukuisia vaikeuksia, ja ne johtuvat asiakirjan suuresti vaihtelevasta oikeudellisesta luonteesta eri maiden välillä.
Joissakin maissa se on pelkkä rekisteröintitodistus, toisissa se on melkeinpä omistustodistus. Joissakin maissa taas tätä asiakirjaa ei ole edes olemassa, koska asiat on järjestetty eri tavalla.
Sitten on kysymys asiakirjan tehtävästä. Jotkut hallinnot haluavat pitää sitä ainoastaan hallinnollisena asiakirjana. Toisten mielestä sitä voidaan käyttää lähinnä poliisivalvonnassa. Lopuksi, sen mukaan, mitä tietoja tässä asiakirjassa on tai ei ole, voidaan valvoa myös ajoneuvon toimintaa. Näemme siis, että äärimmäisen erilaiset hallintofilosofiat ikään kuin kätkeytyvät tämän asiakirjojen moninaisuuden taakse.
Sanon siksi yhteenvetona, että on hyvä, että tämä direktiiviehdotus on aluksi aivan maltillinen. Järkisyyt puoltavat sitä, ja olin ehdottanut siksi omalta osaltani ainoastaan kolmea tarkistusta, tarkistuksia 1, 3 ja 4. Niissä korostettiin sitä, että tämä on ensimmäinen askel, mutta että hanke ei saa jäädä siihen. Niissä lykättiin hieman voimaantulopäivää ja vaadittiin sitten tietojen vaihtoa kansallisten hallintojen ja komission välillä.
Liikenne- ja matkailuvaliokunnan kollegat halusivat puolestaan hyväksyä herra Sealin tekemät tarkistukset, joissa ehdotetaan joitakin keinoja petosten torjumiseksi. Yhdyin heidän mielipiteeseensä. En voi sitä vastoin hyväksyä tarkistusta 7, jonka vihreiden ryhmä jätti, sillä se vain kuormittaisi asiakirjaa lisää tiedoilla, jotka koskevat ajoneuvon toimintaa, mikä tekisi varmasti äärimmäisen vaikeaksi itse tämän ensimmäisen askeleen hyväksymisen tässä kehityksessä kohti rekisteröintitodistusten yhdenmukaistamista.

Sarlis
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että tämä komission esittämä järjestely on onnistunut ja tarpeellinen kahdesta syystä:
Ensiksi, koska maantiekabotaasi vapautetaan. Maantiekabotaasin vapauttamisen yhteydessä on välttämätöntä, että seurataan ja valvotaan tehokkaasti kuorma-autoja, jotka liikennöivät sisämarkkina-alueella.
Toiseksi, koska, kuten osoitti parlamentin tutkintavaliokunta, joka tutki petoksia ja salakuljetusta kauppatavaroiden liikenteessä ja erityisesti maantieliikenteessä, useimmat salakuljetusyritykset erityisesti tupakan ja alkoholijuomien osalta tapahtuivat juuri maanteitse. On satoja - sanoisin - tapauksia, joissa kuorma-autot lasteineen ovat kadonneet, ne vaihtavat matkalla rekisterinumeroa ja väriä, tämä on osoitettu ja todistettu komission mietinnössä tälle petoksien ja tavaraliikenteen tutkintavaliokunnalle.
Mitä tulee tämän ehdotuksen sisältöön, josta sallinette, että onnittelen komissiota sekä esittelijä Bazinia, kaksi asiaa nousee esiin:
Ensiksi, jos kuorma- tai linja-auto luokitellaan jossain jäsenvaltiossa, entinen lupa on siirrettävä tähän uuteen luokittelumaahan. Tämä on peruslähtökohta.
Toiseksi, uuden luvan myöntävällä maalla on velvollisuus lähettää se vanhan liikenneluvan myöntäneeseen maahan ilmoittaakseen myös tälle toiselle valtiolle, että auton rekisterinumero on muuttunut.
Eräs tärkeä asia on vielä, että edellytetään enemmän autojen valvontaa kaikilla Euroopan unionin valtaväylillä. Joissakin maissa, kuten Isossa-Britanniassa, Tanskassa ja Ruotsissa, joissa kuorma-autoilta ei vaadita liikennelupaa, nämä luvat tulevat nyt pakollisiksi silloin, kun liikutaan näiden maiden ulkopuolella.
Minun on vielä sanottava, että Euroopan kansanpuolue kannattaa mietintöä sekä esittelijän tarkistuksia.

Jarzembowski
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, hyvät naiset ja herrat, tämä on todella liikennepolitiikkaan vihkiytyneiden keskustelu. Kyseessä on mietintö, joka on hieman tekninen, mutta ei nyt kuitenkaan aivan kauhean tekninen. Sallikaa minun aloittaa kiittämällä sydämellisesti liikenne- ja matkailuvaliokunnan puheenjohtajaa. Hänen velvollisuutenaan on usein toimia esittelijänä ja edistää asiaa, jos mikään ryhmä ei halua asian vuoksi ottaa mietintöä hoitaakseen, ja hän suhtautuu tehtäväänsä vakavasti, ja kiitän häntä aivan erityisesti siitä, että hän hoitaa liikennepolitiikkaa niin innokkaasti valiokunnassamme.
Sitten itse asiaan: me tuemme komission direktiiviehdotusta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen rekisteröintiasiakirjojen yhdenmukaistamisesta. Uskon, että rekisteröintiasiakirjojen yhdenmukaistaminen yksinkertaistaa liikennevalvontaa unionissa, sillä asiakirjoissa on tulevaisuudessa myöntämismaasta riippumatta joka tapauksessa joukko selviä, yhtenäisiä sisältöjä, muun muassa siitä, missä jäsenvaltiossa ajoneuvo on rekisteröity ja kuka on rekisteröintiasiakirjojen laillinen haltija. Se ei valitettavasti kerro vielä sitä, kuka on ajoneuvon omistaja, mutta ainakin tiedämme jo, kuka on rekisteröintiasiakirjojen laillinen haltija. Direktiiviehdotus edistää näin samalla myös ajoneuvoihin liittyvän rikollisuuden torjumista. Rekisteröintiasiakirjojen yhdenmukaistaminen yksinkertaistaa lisäksi moottoriajoneuvon rekisteröinnin siirtämistä jäsenvaltiosta toiseen.
Arvoisa komissaari, ryhmäni uskoo kuitenkin, että tämä voi olla vasta ensimmäinen askel yhdenmukaistamiseen, sillä Euroopan yhteisössä ei voi olla järkevää, että monissa maissa on yksiosaiset rekisteröintiasiakirjat ja toisissa kaksiosaiset, mistä seuraa erilaiset oikeudelliset seuraamukset kulloisissakin jäsenvaltioissa. Siinä ei ole sisämarkkinoilla oikeastaan mitään järkeä. Uskon, että tarvitsemme sisämarkkinoilla tietynlaista yhdenmukaistamista. Sen ei tarvitse mennä jokaiseen yksityiskohtaan, mutta perustiedot on yhdenmukaistettava järkevästi. Siinä mielessä olisin iloinen, jos sitoutuisitte siihen, että yhdenmukaistamisen on jatkuttava tätä ensimmäistä askelta pitemmälle, varsinkin kun uskon, että autovarkauksia ja autojen salakuljetusta yhteisön alueella ja yhteisöstä ympäröiviin kolmansiin maihin on ehkäistävä ponnekkaammin, ja siinä on avuksi, jos meillä on järkevät rekisteröintiasiakirjat. Siinä mielessä, arvoisa komissaari, tuemme ehdotustanne. Toivomme, että te tuette liikennevaliokunnan puheenjohtajan tarkistuksia - luonnollisesti vihreiden ehdotusta lukuun ottamatta, sitä emme tue itsekään - ja muuten toivomme, että tämä on ensimmäinen askel varovaisen mutta asiallisesti perustellun yhdenmukaistamisen tiellä.

Kinnock Neil
Arvoisa puhemies, voinen aloittaa kiittämällä herra Bazinia hänen erinomaisesta ja lyhyestä mietinnöstään, jonka hän teki velvollisuutensa täyttäen mutta myös aika innostuneesti. Kuten tässä mietinnössä todetaan, ja kuten olemme juuri kuulleet herra Bazinilta, jäsenvaltioiden moottoriajoneuvojen rekisteröinnin menettelyissä ja tarkoitusperissä on huomattavia eroja. Myös Wienin tieliikennesopimuksen, joka on tehty vuonna 1968, hyväksyminen vaihtelee, joten kasvava liikkuvuus yhteisössä ja yhtenäismarkkinoilla tekee nyt rekisteröintiasiakirjojen sisältämää tietoa koskevien sääntöjen yhdenmukaistamisen mielekkääksi, kuten herra Sarlis huomautti. Iloitsen luonnollisesti huomatessani, että herra Bazin ja hänen kollegansa kannattavat ehdotuksen tavoitteita. Olen tietenkin harkinnut useita tarkistuksia huolellisesti, ja vaikka olen niistä enimmäkseen samaa mieltä, jotkin puhtaasti käytännölliset seikat aiheuttavat sen, etten ikävä kyllä voi hyväksyä niitä kaikkia.
Tarkistuksessa 1 vaaditaan sellaista lisäystä johdantoon, jossa sanotaan, että tämä ehdotus on ensimmäinen askel kohti täydellisempää yhdenmukaistamista. Vaikka olen samaa mieltä tarkistuksen näkemyksestä, herra Jarzembowskin juuri äsken esittämistä syistä, ja vaikka uskon myös, että tulevaisuudessa siirrytään kohti suurempaa yhdenmukaisuutta, sellaisen uuden johdannon lisääminen ei olisi tiukasti lainsäädännöllisen tarkoituksen mukaista, ja täten komissio ei voi hyväksyä sitä.
Tarkistuksella 3 pyritään muuttamaan täytäntöönpanon päivämääriä, jotta ehdotuksen todelliset aikavälit otettaisiin huomioon. Vaikka tarkistuksen tarkoitus on varmasti järkevä, muutetun ehdotuksen tarve ja toisen käsittelyn tarve merkitsevät sitä, että todennäköisesti edes ehdotettuja uusia päivämääriä ei voida saavuttaa. Uskon, että on sen vuoksi parasta jättää tämä yksityiskohta odottamaan yhteisen kannan varsinaista hyväksymistä ja päättää sopivista päivämääristä silloin. Toivon sen vuoksi, että tämä tarkistus voidaan peruuttaa.
Tarkistuksessa 4 vaaditaan komissiota toimittamaan kaikille jäsenvaltioille kopiot kaikista rekisteröintitodistuksista, ja voin varmasti kannattaa tätä tarkistusta hyödyllisenä keinona levittää merkityksellistä tietoa.
Tarkistukset 2, 5 ja 6 liittyvät petosten torjuntatoimiin. Voin hyväksyä sekä periaatteen että erityisesti tarkistuksen 5, jossa vaaditaan moottorin sarjanumeron sisällyttämistä rekisteröintiasiakirjaan. Kaksi muuta tarkistusta vaikuttaisi kuitenkin siten, että rekisteröintiasiakirjojen korvaamista vaadittaisiin silloin, kun tiettyjä uusia varaosia olisi asennettu ajoneuvoon, mukaan lukien esimerkiksi varaikkuna. Olen varma, että tämä ei ole voinut olla tarkistuksen laatijoiden tarkoituksena, koska seuraukset olisivat selvästi erittäin byrokraattisia. Toivon, että harkittuaan asiaa arvoisat jäsenet eivät jatka näiden tarkistusten esittämistä.
Tarkistuksen 7 tarkoituksena oli tehdä ajoneuvon ympäristöominaisuuksien sisällyttämisestä rekisteröintiasiakirjoihin pakollista eikä vapaaehtoista. Koska sellaiset yksityiskohdat voisivat vaikuttaa verotusjärjestelmiin joskus tulevaisuudessa ja koska sellaiset piirteet voisivat joutua tienvarsitarkistusten kohteeksi, komissio pitää järkevänä, että sellainen tieto tehdään pakolliseksi, ja sen vuoksi voimme kannattaa tätä tarkistusta.
Olen hyvin kiitollinen herra Bazinille ja hänen valiokunnalleen rakentavasta asenteesta, jolla he suhtautuvat ehdotukseen, joka, olen siitä varma, osoittautuu arvokkaaksi ajoneuvojen omistajille ja liikenneviranomaisille, ja joka on myös hyödyllinen lisäys ponnisteluissa taistella varkauksia ja petoksia vastaan. Joten odotan kovasti yhdessä tämän arvoisan parlamentin jäsenten kanssa sen kehittymistä laiksi asti.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Perunatärkkelys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Redondo Jiménezin laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0163/98) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä annetun asetuksen (EY) N: o 1868/94 muuttamisesta (KOM(97)0576 - C4-0045/98-97/0300(CNS)).

Redondo Jiménez (PPE)
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kyse on neuvoston asetuksesta N: o 1868/94, jonka 1 ja 2 artiklassa puhutaan komission velvollisuudesta esittää kertomus tämän asetuksen toimivuudesta ja ehdotuksesta jatkaa tämän asetuksen voimassaoloaikaa tai muuttaa asetusta jollakin tavoin, sekä tärkkelyskiintiön jaosta. Tämä koski Tanskaa, Saksaa, Ranskaa, Alankomaita ja Espanjaa. Vuoden 1995 tammikuussa mukaan tuli kolme muuta maata - Itävalta, Ruotsi ja Suomi - minkä vuoksi kiintiötä myös muutettiin tuona päivänä siten, että kiintiö nostettiin 1 869 750 tonnin kokonaismäärään.
Tässä ehdotuksessa nimetään myös ne hallintovälineet joiden perusteella määritellään perunan vähimmäishinta, viljelijöille maksettavat korvaukset ja erityiset tuotantotuet, joita maksetaan kolmella perusteella: tärkkelyksen valmistukseen vaikuttavien rakenteellisten haittojen, käyttökelpoisten oheistuotteiden puuttumisen ja tuotannon kausivaihtelun perusteella.
Haluaisin tarkastella tässä täysistunnossa niitä ristiriitaisuuksia, joita havaitsen tässä komission esittämässä ehdotuksessa. Ehdotuksessa käytetään kriteerejä, joita meidän on mielestäni tarkasteltava täällä meidän kaikkien kesken. Ensinnäkin, hyvät jäsenet, meidän on mielestäni tiedettävä, puhummeko perunasta vai tärkkelyksestä. Jos puhumme tärkkelyksestä, tärkkelyksen hinnan on oltava sama huolimatta siitä, mistä se on peräisin, olkoon se sitten peräisin perunasta tai viljasta. Tässä tapauksessa on olemassa syrjintää perunatärkkelyksen hyväksi, jonka yliarvostaminen on noin 35 %: n luokkaa, mikä pitäisi tutkia. Jos puhumme perunasta, sallinette, hyvät jäsenet, että päätös tehdään sitten täällä: tutkimme tätä asiaa perinpohjaisesti ja ryhdymme sääntelemään tärkkelyksen valmistukseen tarkoitettujen perunoiden lisäksi myös erilaisiin tarkoituksiin, sekä elintarvike- että teollisuuden tarkoituksiin käytettäviä perunoita. Tässä esittäisin monien Euroopan unionin maiden vaatimuksen: ehdotamme perunan yhteistä markkinajärjestelyä.
Mitä tulee tärkkelystuotannolle maksettaviin tukiin, sitä maksetaan kausivaihteluiden, oheistuotteiden käyttämättä jättämisen ja maatalouden ympäristöpolitiikan toimien perustella. Minä haluaisin komission ottavan huomioon myös sen, että kausivaihtelujen takia pitäisi tukea maksaa kaikelle elintarviketeollisuudelle. Onko komissio valmis maksamaan tukea kaikelle elintarviketeollisuudelle niistä tuotteista, joiden tuotannossa kausivaihtelut aiheuttavat ongelmia? Mielestäni se olisi vakavanlaatuinen virhe. Oheistuotteiden käyttämättä jättämisen kohdalla ongelma olisi sama, sillä kuinka monet teollisuuden alat, sen lisäksi, että niillä ei ole käyttökelpoisia oheistuotteita, maksavat vielä niiden hävittämisestä? Maksamme siis sellaisesta, josta toiset maksavat sen takia, että he tuottavat sitä.
Mitä tulee maatalouden ympäristöpolitiikan toimiin, saanen sanoa, että olemme maksaneet 20 vuoden ajan tärkkelysteollisuudelle siitä, että näihin toimiin ryhdyttäisiin. Mielestäni näiden toimien toteuttamiseksi on ollut paljon aikaa.
Mitä haluan sanoa tällä, hyvät jäsenet? Sitäkö, että meidän on poistettava nämä tuet? Ei. Luulen, että komission, kuten meidänkin, jotka harjoitamme täällä politiikkaa, on oltava joustavia ja meidän on otettava huomioon meille aiheutuvat sekä yhteiskunnalliset, alueelliset että ympäristöongelmat. Niinpä ehdotan tässä tapauksessa, että perunan yhteisen markkinajärjestelyn käyttöönottoa tutkittaisiin huolellisesti. Perunatärkkelyksen osalta tutkittaisiin kuitenkin kolmivuotisjakson jatkuvuutta. No niin, toivon, että otatte huomioon juuri nämä minun ristiriitaisuuksina täällä esittämäni kommentit sitten, kun tutkitte uusia yhteisiä markkinajärjestelyjä, joita meidän täytyy tutkia, sillä meille sanotaan aina, että meillä on rahoitukseen liittyviä ongelmia, minkä vuoksi emme voi suurentaa talousarvioitamme. Siitä huolimatta, hyvät jäsenet, komission ehdotuksessa ylitetään talousarvio 26 %: lla, mikä on mielestäni hyvin merkittävä asia. Meille sanotaan, että lakkauttamistoimilla voitaisiin säästää 150 miljoonaa ecua. Hyvät jäsenet, kun puhumme öljystä, ovat kyseessä luvut, jotka liikkuvat sen 200 miljoonan tuntumassa, joka parhaillaan nostattaa tomupilveä Euroopan unionin tasolla. Sen vuoksi toimimme johdonmukaisesti ja sovellamme samoja kriteerejä kaikkiin yhteisiin markkinajärjestelyihin.

Hardstaff
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää rouva Redondo Jiméneziä hänen mietinnöstään, ja olen havainnut melko kiinnostuneena, että hän on esittänyt joitakin niistä tosiasioista, joita minä esitin kolme vuotta sitten, jolloin minua pyydettiin kirjoittamaan mietintö perunatärkkelyskiintiöistä. Palatakseni ajassa hetkeksi taaksepäin, kiintiöt otettiin käyttöön, koska perunoiden tuotanto tärkkelykseksi oli kasvanut valtavasti, kun perunoista saatavaa tärkkelystä alettiin käsitellä tukien suhteen samalla tavalla kuin viljakasveja. Perunat, jotka kasvatetaan perunoiksi, syötäväksi ranskalaisina tai tavallisina perunoina, eivät saa tukia, ja tuotannon valtavan kasvun takia näistä kiintiöistä tuli välttämättömiä.
Toistan jälleen, kuten sanoin jo tuolloin, että yleisiä varoja käytetään hyvin kyseenalaisesti tuettaessa ihmisiä siinä, että he kasvattavat perunoita tärkkelykseksi, vaikka on olemassa muitakin tärkkelyksen lähteitä. Se rahamäärä, joka käytetään tämän tuotannon tukemiseksi, on kasvanut valtavasti. Perunatärkkelyksen osuus oli 48 % tärkkelyksen kokonaisviennistä vuosina 1996-1997. Ei sen vähempää kuin 385 000 tonnia tuota ainetta! Miksi käytämme yleisiä varoja tukeaksemme ihmisiä siinä, että he kasvattavat perunoita tärkkelykseksi, jota emme voi käyttää EU: ssa? Maksamme tuottajille tärkkelyksen tekemisestä ja sitten maksamme heille sen maasta viemisestä, koska kukaan ei halua sitä. Tämä on aivan järjetöntä, ja meidän ei pitäisi yrittää jatkaa näitä tukia, meidän olisi yritettävä pienentää kiintiöitä, jotta lopetamme ainakin vientituet.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluaisin kiittää rouva Redondoa erittäin sydämellisesti hänen mietinnöstään, ja haluaisin aivan avoimesti vastustaa rouva Hardstaffia, kun hän kysyy: miksi emme ota maissia tai viljaa perunoiden sijasta? Missä menestyy peruna, siellä ei menesty vehnä eikä maissi, ja sen vuoksi juuri perunatärkkelyksen tuotanto on välttämätöntä ja tärkeä tekijä Euroopan monille epäsuotuisille alueille. Tärkkelysteollisuuden tulevaisuudelle on sen vuoksi myös välttämätöntä - sillä se varmistaa myös työpaikkoja - että maanviljelijöille myönnetään perunatärkkelyksen tuotantopalkkiota. Haluaisin esittää vielä yhden asian: meille kaikille on selvää, että korkea teknologia on tärkkelyksen tuotannossa tärkeää myös yrityksille tai perunatärkkelyksen tuottajille, ja jalostusyritykset tarvitsevat luotettavia yhteistyökumppaneita maanviljelijöiden keskuudessa. Maanviljelijät voivat kuitenkin tuottaa perunoita vain, jos näitä perunatärkkelykselle myönnettäviä korvauksia maksetaan. Olen sitä mieltä, että meidän tulisi tukea komission ehdotusta nykyisessä muodossa sekä ehdotusta, jonka mukaan kiintiöt säilytetään seuraavien kolmen vuoden ajan.

Mulder
Arvoisa puhemies, aina ei ole näin, mutta nyt ryhmäni voi pääosin kannattaa komission ehdotusta. Mielestämme on tärkeää, että eri raaka-aineista valmistetusta tärkkelyksestä täytyy maksaa samalla tavalla ja erityisesti myös perunasta valmistetusta tärkkelyksestä. Miksi olemme sitten tätä mieltä?
Ensinnäkin ne Euroopan alueet, joilla viljellään perunaa tärkkelystuotantoa varten, eivät ole yleensä kovinkaan hedelmällisiä. Muitakaan vaihtoehtoja ei juuri ole. Jos emme viljelisi perunaa, suuria alueita Euroopassa uhkaisivat pahat menetykset. En ole myöskään lainkaan samaa mieltä sosialistiryhmän puhujan kanssa. Olin oikeastaan odottanut, että tällaiset perustelut olisivat vaikuttaneet häneen, kun ajattelemme, mitä kaikki maksaa. Tällä hetkellä maksamme tietääkseni 200 miljoonaa ecua tätä toimintaa varten. Euroopan alueellisen kehityksen kokonaisuuden kannalta se on todella pieni summa. Saamme myös vastinetta rahallemme. Mikä sitten on houkuttelevaa tämän teollisuuden tapauksessa? Vuosien saatossa on käynyt ilmi, että tämä teollisuus voi olla hyvin ympäristöystävällistä ja että se ei enää saastuta. Tämä on houkuttelevaa alalla, jolla maataloustuotteita ei käytetä elintarvikkeiden valmistukseen. Tällainen kehitys on hyvin tärkeää. Alankomaalaisissa sanomalehdissä oli hiljattain uutinen, jossa kerrottiin, että eräs tehdas on kehittänyt tuotteen, jolla voidaan korvata liivate. Kun ajatellaan BSE-ongelmaa, tämä on hyvin kiinnostavaa. Tällaisissa asioita täytyy kannustaa. Tällaiset asiat ovat ehkä pitkällä aikavälillä tämänkaltaisen teollisuuden pelastus. Näin ollen antamamme tuki on varmasti vaivan arvoista.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Mulder. Annoitte kuitenkin itse itsellenne viisi sekuntia lisää puheaikaa, sillä minä en koskaan keskeytä ketään. Ilmoitan teille ainoastaan jollain lailla tarmokkaasti sitten, kun aikanne on päättynyt. Vastuu siitä, ylitättekö sen vai ette, kuuluu jokaiselle jäsenelle.
Nyt kokeillaankin nimenomaan sitä, antaako herra van Dam, jolla on puolitoista minuuttia aikaa ja joka aikoo puhua Riippumattomat kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän puolesta, itselleen lisäaikaa tämän puolentoista minuutin jatkeeksi, jonka päättymisestä ilmoitan hänelle tarmokkaasti.

Van Dam
Arvoisa puhemies, komission ehdotus perunatärkkelyksen kiintiöjärjestelmän jatkamisesta kolmella vuodella ansaitsee kaiken tuen. Järjestelmä on edistänyt markkinoiden vakaata kehitystä. Perunatärkkelyksen markkinajärjestelyjen kustannukset ovat pysyneet kurissa. Tulevien vuosien tuotannon suunnittelun kannalta on tärkeää, että päätökset kiintiöiden jatkamisesta saadaan tehtyä mahdollisimman pikaisesti.
Esittelijän tarkistukset, joilla tähdättiin perunatärkkelystuotannon tuen alentamiseen, hylättiin oikeutetusti maataloutta käsittelevässä valiokunnassa. Perunatärkkelyksen tuen yksipuolinen alentaminen häiritsisi pahasti viljatärkkelyksen ja perunatärkkelyksen tasapainoa markkinoilla. Tämän vuoksi perunatärkkelyksen markkinajärjestelyjen mahdollisen muuttamisen täytyy perustua uudistuksiin vilja-alalla. En pidä hyväksyttävinä Agenda 2000: ssa olevia ehdotuksia siitä, että perunatärkkelyksen hinnanalentumiskorvaus olisi vain 44 %.
Lopuksi haluan mainita, että tärkkelysperunaa ei voi verrata ruokaperunaan. On kysymys täysin eri tuotteista ja eri markkinoista. Perunatärkkelyksen markkinajärjestely on ehdottoman tärkeä asia, koska tuottajat joutuvat kilpailemaan viljatärkkelyksen tuottajien kanssa. Viljatärkkelyksen tuotantoa tuetaan huomattavilla MacSharry-palkkioilla, mutta kuten tarkistuksessa 3 todetaan, ruokaperunan markkinajärjestelyille ei ole mitään tarvetta. Ruokaperunan tapauksessa riittävät vapaat markkinat.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää rouva Redondoa hänen mietinnöstään perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä. Lisäksi tässä mietinnössä hyväksytään eräs tarkistus, tarkistus 3, jossa pyydetään analysoimaan perunakysymystä kokonaisuudessaan, myös ruokaperunaan liittyviä kysymyksiä. Sillä Euroopan perunamarkkinoita sääntelevää YMJ: tä tarvitaan, jotta maanviljelijöitä voitaisiin suojella hintojen alenemiselta, josta tämä tuote tavanomaisesti kärsii.
Perunamarkkinoita vaivaavat jaksoittaiset heilahtelut, mikä aiheuttaa kausittaista hintojen alenemista, jolla on vakavat vaikutukset tuotantosektoriin. Tämän vuoksi on tarpeen, että Eurooppa puuttuu asiaan säännelläkseen näitä markkinoita, ja älkäämme unohtako, että peruna on tuotantomäärältään kymmenenneksi suurin maataloustuote, ja se on ainoa Euroopan unionin 25 tärkeimmästä maataloustuotteesta, jota unioni ei itse sääntele.
Muunlaisista tuotteista jokainen maksaa 2 miljardia ecua, ja joissakin tapauksissa 1, 5 miljardia ecua yhteisön varoista, ja siitä huolimatta perunaa, joka on Euroopan kymmenenneksi tärkein maataloustuote, ei säännellä millään lailla. Nämä ovat joustamattomat markkinat, eivätkä tuotannon kasvu ja siitä johtuva hintojen aleneminen kasvata kulutusta. Eräiden tutkimusten mukaan näitä markkinoita voidaan säännellä luomalla kiintiöjärjestelmä ja pinta-alaperusteisten korvausten järjestelmä, sillä on näytetty toteen, että viljelty pinta-ala, hinnat ja tuote ovat yhteydessä toisiinsa.
Sen lisäksi, että tällainen sääntelyjärjestelmä suojelee tuotetta - perunaa - markkinoiden heilahteluilta, sen hallinnointi olisi yksinkertaista ja kustannukset yhteisön veronmaksajille olisivat mahdollisimman vähäiset. Sen vuoksi puollan tämän mietinnön hyväksymistä. Tarkistuksella 3 meidän on kuitenkin myös vedottava neuvostoon, jotta se uskaltaisi välittömästi - niiden viiden tai kuuden vuoden jälkeen, joiden aikana ehdotukset ovat olleet sen pöydällä - pyrkiä järjestelmään, joka sääntelee YMJ: llä ruokaperunaan liittyviä ongelmia koko Euroopan unionissa.

Anttila
Arvoisa puhemies, onnittelen rouva Redondoa perunatärkkelystuotantoa käsittelevän mietinnön laatimisesta. Annan suuren arvon sille, että esittelijällä oli valiokuntakäsittelyssä valmiutta hyväksyä kompromissiesityksiä, jotka tasapainottivat mietintöä hyvin paljon ja jotka ottavat enemmän huomioon eri maiden tärkkelystuotannon erityisolosuhteet.
Komissio esittää kiintiöjärjestelmän pitämistä ennallaan, jotta yhteisön tärkkelysmarkkinat voitaisiin tervehdyttää. Suomessa kotimaisella perunatärkkelystuotannolla on mahdollista kattaa vain puolet kotimaisen paperiteollisuuden kysynnästä ja siksi Suomi on esittänyt kiintiötään nostettavaksi 70 000 tonniin. Se vastaisi paremmin jo olemassa olevaa tuotantokapasiteettia.
Pohjoisen ilmaston vuoksi tärkkelysperunan satovaihtelut ovat Suomessa suurempia kuin Keski-Euroopassa. Siitä johtuen tuotantoa on vaikea sovittaa kiintiön viiden prosentin joustavuusrajaan. Perunan suuriin satovaihteluihin viitaten kymmenen prosentin siirtomahdollisuus olisi varsin perusteltu ja siinä mielessä pidän tarkistusta numero kuusi erittäin onnistuneena. Siinä ehdotetaan mahdollisuutta poiketa kiintiöstä kymmenellä prosentilla.

Cresson
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensiksi kiittää esittelijää, rouva Redondo Jiménezia, ja maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevää valiokuntaa, jotka laativat mietinnön ehdotuksesta, jolla mukautetaan perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmää. Ehdotuksen tarkoituksena on jatkaa nykyjärjestelmää uudeksi kolmivuotiskaudeksi.
Komissio hyväksyy hyvin mielellään tarkistuksen 1, jossa korostetaan perunatärkkelyksen tuottajien sosiaalis-taloudellista merkitystä ja perustellaan tätä alaa koskevia toimia. Komissio hyväksyy samoin tarkistuksen 2, jossa vahvistetaan tavoite säilyttää perunatärkkelysalan ja viljatärkkelysalan välinen tasapaino. Mitä tarkistukseen 3 tulee, joka koskee ravinnoksi tuotettuja perunalajeja, komissio on tietoinen välttämättömyydestä toteuttaa peruna-alan yhteinen markkinajärjestely. Se esitti siksi parlamentille ja neuvostolle vuonna 1992 tämänsuuntaisen ehdotuksen. Mitä tarkistukseen 4 tulee, jossa ehdotetaan perunatärkkelystä tuottaville yrityksille maksettavan palkkion rajoittamista markkinointivuonna 1998-1999, komissio pahoittelee, ettei se voi hyväksyä tätä tarkistusta, joka johtaisi siihen, että tämä ala joutuisi epäedulliseen asemaan rakenteellisten tuotantorajoitustensa takia. Samoin tarkistuksen 5 osalta komissio ei ymmärrä, miksi kolmivuotiskautta, joka on jo vahvistettu ehdotuksen 1 artiklassa, olisi täsmennettävä, ja miksi asetuksessa vahvistetun palkkion määrää ei voitaisi säilyttää. Komissio ei näin ollen voi hyväksyä tätä tarkistusta. Mitä tarkistukseen 6 tulee, jonka tarkoituksena on lisätä järjestelmän joustavuutta, komissio pahoittelee, ettei se voi hyväksyä tätä tarkistusta, joka saattaisi lisätä tuotantoa markkinoilla, jotka ovat jo suhteellisen kylläiset.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Cresson.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Korkeakouluopetus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta neuvoston suosituksen antamiseksi eurooppalaisesta yhteistyöstä korkeakouluopetuksen laadun arvioinnissa (C4-0191/98-97/0121(SYN)) (Esittelijä: Heinisch).

Heinisch
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, hyvät naiset ja herrat, eurooppalainen yhteistyö korkeakouluopetuksen laadun varmistamiseksi: ensi silmäyksellä voisi olla sitä mieltä, että kyseessä on toivoton yritys. Jäsenvaltioiden itsenäiset kulttuuripolitiikat, koulutusjärjestelmien monipuolisuus, korkeakoulujen riippumattomuus ja yksilöllisyys ovat toisella puolella, ja nämä toissijaisuusperiaatteen muotoilut ovat nyt ristiriidassa sen välttämättömyyden kanssa, että korkeakoululaitoksessa on vakiinnutettava eurooppalaiset laatustandardit, sillä yhteisössä vallitsee hyvinkin periaatteellinen yhteisymmärrys siitä, että eurooppalaisten korkeakoululaitosten vertailtavuus on välttämätön edellytys Euroopan unionin opiskelijoiden liikkuvuuden edistämiselle, mikä on meidän kaikkien nimenomainen toive, koska me toivomme heidän yhdistävän Euroopan unionin.
Sitä varten tarvittava korkeakoulujärjestelmien vertailtavuus on kuitenkin mahdollista vain, jos päästään yksimielisyyteen siitä, miten laatu voidaan määritellä ja lopulta mitata. Lisäksi nousee esiin kysymys, kenen olisi tarkoituksenmukaista olla vastuussa laadun varmistamistoimista. Ne kannat, joita komissio, neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat edustaneet meitä nyt työllistävään suositukseen liittyvien töiden kuluessa, heijastavat voimakkaasti vaikeuksia, joihin törmäämme niin usein eurooppalaisen koulutuspolitiikan yhteydessä, kun on kyse yhteisön kannalta suotuisien tavoitteiden toteuttamisesta toissijaisuusperiaatetta tiukasti noudattaen.
Komissio kaavaili alkuperäisessä ehdotuksessaan, että sen olisi yksinään oltava vastuussa sellaisen eurooppalaisen verkoston luomisesta, joka edistää laadun varmistamista ja arviointia. Jäsenvaltiot eivät luonnollisestikaan voisi hyväksyä sellaista, ja parlamentti hyväksyikin sen vuoksi ensimmäisessä käsittelyssä minun ehdotukseni, jonka mukaan jäsenvaltioiden pitäisi vaikuttaa olennaisesti verkostojen luomiseen. Johtoajatuksena oli, että verkoston perustaminen voisi onnistua vain keskinäisen luottamuksen pohjalta ja yhteistyössä ja että eurooppalaista verkostoa olisi erittäin vaikea kuvitella ilman vastaavia kansallisia edellytyksiä.
Yhteisessä kannassa hyväksyttiin parlamentin ajatus tässä hyvin ratkaisevassa asiassa. Sen mukaan jäsenvaltioille suositellaan verkoston perustamista, kun taas komission tehtäväksi jää tukea yhteistyötä korkeakouluopetuksen laadun arvioinnista ja varmistamisesta vastaavien viranomaisten välillä. Tämän tärkeän kohdan lisäksi neuvosto on hyväksynyt parlamentin 13 muun tarkistuksen sanamuodon tai sisällön. Minulle on tärkeää, että neuvosto on omaksunut kantaansa kaksi perustavaa pohdiskelua, joiden varaan rakensin mietintöni. Onnistuimme niin ollen korostamaan selvemmin korkeakoulujen itsenäisyyden periaatetta ja niiden pedagogisen toimintavapauden vaalimista. Varsin velvoittava sävy, jolla jäsenvaltioita kehotettiin tiettyihin toimiin, on heikentynyt komission alkuperäiseen ehdotukseen verrattuna.
Muutamia sellaisia tarkistuksia, joita parlamentti tuki mietintöäni seuraten, ei ole kuitenkaan hyväksytty. Neuvosto on torjunut KIE-maiden sisällyttämisen laadun varmistamiseen tähtääviin toimiin. Jos näille valtioille annettu suositus kariutuisi nyt siihen, että sitä ei voi lainsäädännöllisistä syistä antaa valtioille, jotka eivät ole jäseniä, minusta on kuitenkin tärkeää olla unohtamatta niiden sisällyttämisen tärkeyttä, sillä kaikki tavoitteet, joihin laadun varmistamiseksi pyrimme, pätevät luonnollisesti myös valtioihin, joihin haluaisimme yhteisöämme ennen pitkää laajentaa. Niidenkin on saatava osansa yhdistymisen vaikutuksista, joihin toimemme tähtäävät, ja juuri niille on tärkeää hyötyä Euroopan innovaatiokyvystä ja vaikuttaa siihen.
Neuvosto ei hyväksynyt toistakaan tarkistusta. Siinä puhuin sen puolesta, että myös tutkimuksen alueelle luotaisiin arviointijärjestelmiä. Saksassa, jossa opetus ja tutkimus muodostavat yhtenäisen yksikön, minusta näytti aivan ilmeiseltä, että korkeakoulun laatua voidaan arvioida vasta, kun sen tutkimussaavutuksetkin arvioidaan. Maastrichtin sopimuksen 126 artikla, johon suosituksemme perustuu, ei kuitenkaan salli lausuntoa tutkimuksen alueelta. Se muodostaa oikeudellisen perustan ainoastaan koulutuskysymyksille.
Pyrin sovitteluratkaisuun tarkistuksella, jonka jätin nyt toisessa käsittelyssä vielä uudelleen. Tarkistus sisällyttää nyt laadunarviointitoimiin tutkimustyöhön kouluttamisenkin. Näin se kuuluu 126 artiklan muodostamaan oikeudelliseen perustaan, ja tutkimuksen arviointi voidaan näin ollen sisällyttää koulutukseen.
Olen sitä mieltä, että toissijaisuusperiaatteen ja koulutuspoliittisten tavoitteiden seuraamisen välinen kuilu on ylitetty sillä. Tiedämme varmasti kaikki, että joudumme tätä sovitteluratkaisua toteuttaessamme voittamaan vielä joitakin esteitä. Sovitteluratkaisun pitäisi kuitenkin olla suuntaa antava alkavan 2000-luvun korkeakouluopetukselle. Kun kehitymme globaalisemmaksi, meidän on asetettava Euroopan unionissa kansainvälisiä mittapuita ja kuljettava korkeakoulupolitiikassakin uusia teitä. Niihin kuuluvat tieteidenväliset ja eurooppalaiset koulutusohjelmat. Meidän on tunnustettava, kuinka tärkeää on, että kaikkien koulutustoimien pohjaksi asetetaan yhtenäinen koulutuskäsite. Meidän on itse asiassa kaikkien nähtävä vaivaa kehittääksemme kumppanuuksia ja korvataksemme niillä pätevyyden heikkenemiseen kohdistuvan pelon.

Elchlepp
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, me tuemme yhteistä kantaa, ja tarkistuksemme on otettu siinä huomioon. Korkeakoulujen ja niiden kaikkien jäsenten suorittaman koulutuksen laadun varmistamisen ja parantamisen ja jatkuvan kriittisen arvioinnin pitäisi oikeastaan olla paljon itsestään selvempää parhaiden mahdollisten elämän- ja ammattimahdollisuuksien tarjoamiseksi nuorille valmistujille. Valitettavasti näin ei ole, joissakin Euroopan maissa on enemmän, joissakin muissa vähemmän. Opiskelijoiden on varmasti katkeraa havaita, jos he nykyään usein epäilyttävien järjestykseenpanemismenettelyjen jälkeen saavat kuulla, että heidän yliopistonsa sijoittuu julkisessa arvioinnissa huonosti, koska siellä on kenties jätetty hyödyntämättä uudistusten aika. Lopultakin sellaisen tavan pitäisi yleistyä, että jokainen korkeakoulu antaa arvioida tutkimuksensa ja opetuksensa ja että arviointiryhmissä on mukana ulkopuolisia kansainvälisiä asiantuntijoita.
Yliopistojen on esimerkiksi kysyttävä itseltään kriittisesti, kuinka hyvää ja eteenpäin suuntautuvaa niiden koulutustarjonta on, suuntaavatko ne koulutusohjelmansa Erasmus-ohjelman kautta Eurooppaan, tarjoavatko ne luentoja ja seminaareja esimerkiksi muilla kielillä, ovatko ne tehneet sopimuksia muiden maiden korkeakoulujen tai talouden toimialojen kanssa, jotta opiskelijoille tarjotaan käytännön kokemusta ulkomailla, tai tarjoaako korkeakoulu itseään esimerkiksi työssäkäyvien paikallisena jatkokoulutuspaikkana tai osallistuuko jokin ammattialue etäopiskeluun. Tämä uusi ajattelutapa tuntuu varmasti tutkimuksen ja opetuksen alalla monien mielestä vaikealta, ja hyvä niin. Vain niin vältetään jähmettyminen. On varmasti tärkeää antaa laadun varmistamisen tapahtua mahdollisimman yhdenmukaisten mittapuiden mukaan. Pidän kuitenkin kyseenalaisena sitä, että tätä varten perustetaan uusia elimiä, vieläpä oikeudellisesti heikolle jäälle, kuten Euroopan tasolla toimiva toimielinten "verkosto" , ja se on torjuttava. Sen avulla emme edisty. Tärkeää on korkeakoulujen välinen jatkuva kokemusten vaihto arviointimenetelmistä. EU voisi järkevästi tukea projekteja.
Lopuksi: miksi Euroopan korkeakouluilla ei voisi olla erilaisia profiileja? Sehän tarjoaa mahdollisuuksia innovaatioihin. Miksei Milanossa voitaisi tarjota esimerkiksi hieman erilaisia painopistealueita sisältäviä arkkitehtuuriopintoja kuin esimerkiksi Aachenissa, jos molempien laatutaso on hyvä?

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, suurkiitos siitä, että kuuntelette tärkeät lausumani näin myöhään! Laadun varmistamiseen voi varmasti suhtautua myönteisesti. Myönteistä on myös se, että joku näkee vaivaa laadun yhdenmukaistamiseksi Euroopassa. Se, mitä ei kuitenkaan oteta huomioon, on vapaa pääsy, josta puhumme. Opiskelijoiden vapaa pääsy kaikkiin Euroopan korkeakouluihin luo korkeakoulujen arvojärjestyksen ja synnyttää kilpailua, joka johtaa siihen, että korkeakoulut näkevät vaivaa opiskelijoiden houkuttelemiseksi. Se on paljon tärkeämpää kuin määräykset korkeakoulujen yhdenmukaistamisesta. Täällä mainittu käsite tutkimustyöhön kouluttaminen on kuitenkin hieman kyseenalainen, koska tutkimustyöhön kouluttaminen tarkoittaisi sitä, että tutkimusta varten pitäisi kehittää omia opetussuunnitelmia.
Toiseksi tästä puuttuu se, että puhuttaisiin tutkimuksen ja teollisuuden välisen yhteistyön puolesta, sillä tiedämme kokemuksesta, että tutkimus toimii vain siellä, missä sitä järjestetään myös yhdessä teollisuuden kanssa.

Cresson
Arvoisa puhemies, haluan aivan ensiksi kiittää parlamenttia ja erityisesti kulttuuri-, nuorisoja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevää valiokuntaa ja sen esittelijää, rouva Heinischia, siitä, että he käsittelivät niin nopeasti neuvoston yhteisen kannan. Tässä yhteisessä kannassa noudatettiin pääpiirteissään komission ehdotuksen henkeä. Siinä omaksuttiin myös suuri määrä niitä tarkistuksia, joita parlamentti oli ehdottanut ensimmäisessä käsittelyssä. Neuvoston tekstistä löytyy tosiaankin kaikki merkittävät tarkistuksenne, kuten ne, jotka koskevat korkeakoulun määritelmää, kansallisten koulutus- ja laadunarviointijärjestelmien moninaisuutta sekä oppilaitosten itsenäisyyttä ja omaleimaisuutta.
Jos haluamme edistää sellaista koulutusta ja ammattikoulutusta, jotka vastaavat tulevaisuuden haasteisiin, kuten perustamissopimuksessa toivotaan, laadunarviointijärjestelmät ovat välttämättömiä välineitä. Niillä myötävaikutetaan ratkaisevasti työllisyyttä, kasvua ja kilpailukykyä edistäviin poliitikkoihin. Kuten olette voineet todeta, suosituksissa tuodaan selvästi esiin periaatteet, joihin laadunarviointijärjestelmät perustuvat. Myötävaikutuksenne auttoi paljon niiden tarkennusta. Muistutan, että ne ovat peräisin käytännön kokeilusta, johon useat oppilaitokset osallistuivat, ja että meidän oli tämän kokeilun avulla mahdollista käsittää täysin opetuksen laadunarviointijärjestelmien yhteiset piirteet unionin eri maissa.
Haluaisin mainita myös tämän yhteistyön merkityksen, jos haluamme päästä opetusjärjestelmien todelliseen avoimuuteen ja edistää oppilaitosten välistä molemminpuolista tietoa niiden opetuksen jatkuvuudesta ja laadusta. Tämän pitäisi myötävaikuttaa opiskelijoiden kansalliset rajat ylittävään liikkuvuuteen, tutkintojen ja ammattipätevyyden tunnustamiseen sekä tutkinnon suorittaneiden vapaaseen liikkuvuuteen Euroopassa.
Mitä esittelijän ehdottamaan tarkistukseen tulee, yhdyn mielihyvin toiveeseen korostaa, että korkeakoulujen ei ole ainoastaan parannettava opetuksen ja oppimisen laatua, vaan myös tutkimustyöhön liittyvän koulutuksen laatua. Muistatte, ettei komissio voinut hyväksyä ensimmäisessä käsittelyssä tarkistusta, jossa viitattiin tutkimustyöhön yleisesti, koska suosituksen oikeudellinen perusta ei käsitä tätä alaa. Nyt ehdotetun tarkistuksen ala on sen sijaan määritelty selvästi ja rajattu koskemaan tutkimustyöhön liittyvää koulutusta. Minusta vaikuttaa hyödylliseltä ottaa tämä tarkistus mukaan siinä mielessä, että tutkimustyöhön liittyvä koulutus liittyy usein läheisesti korkeakoulun antamassa opetuksessa yleiseen opetukseen.
Olen jo korostanut usein tämän suosituksen merkitystä laadukkaan opetuksen edistämiseksi Euroopassa. Voin siis vain iloita siitä, että toimielinten välinen päätöksentekoprosessi johtaa hyvin myönteiseen sopimukseen. Sitten kun neuvosto on hyväksynyt suosituksen lopullisesti, komissio ryhtyy luomaan mahdollisimman nopeasti laadunarviointiverkostoa, jonka työstä tulee ratkaisevaa meidän kaikkien toivoman eurooppalaisen opetusalueen muodostamisessa.

Puhemies
Paljon kiitoksia rouva Cresson.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11. 00.

Viides puiteohjelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Marset Camposin laatima tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0188/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi
I.Euroopan yhteisön viidennen puiteohjelman (1998-2002) täytäntöönpanosta yritysten, tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen osallistumista sekä tutkimustulosten levittämistä koskevien sääntöjen osalta (KOM(97)0587/2 - C4-0015/98-97/0309(SYN)), II.Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) viidennen puiteohjelman (1998-2002) täytäntöönpanosta yritysten, tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen osallistumista koskevien sääntöjen osalta (KOM(97)0587/2 - C4-0016/98-97/0310(CNS)).
Marset Campos
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat parlamentin jäsenet, esitetty ehdotus Euroopan yhteisön ja Euroopan atomienergiayhteisön viidennen puiteohjelman täytäntöönpanosta yritysten, tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen osallistumista sekä tutkimustulosten levittämistä koskevien sääntöjen osalta täyttää tarpeellisen tehtävän tekemällä mahdolliseksi niiden tavoitteiden ja toimien täytäntöönpanon, joista tässä puiteohjelmassa määrätään. Valiokuntamme kanta oli kokonaisuudessaan suosiollinen, ja se piti myönteisenä kaikkia toimia, joiden nähtiin olevan kaikkein kiinnostuneimpien tutkijoiden sisäänpääsy yhteisön tutkimukseen.
Valiokuntamme on keskittynyt muutamaan kysymykseen, joiden tarkoituksena on onnistua löytämään ratkaisu joihinkin aikaisempien kokemusten ja hakumenettelyjen yhteydessä ja hakumenettelyissä havaittuihin ja vielä ratkaisemattomiin ongelmiin, joiden kimppuun on käytävä huolimatta tässä ehdotuksessa esitetyistä parannuksista, sillä ne eivät ole riittäviä. Tällä tavoin ilmaisemme huolemme teknologisten innovaatioiden nopeuden vaikutuksista joihinkin tutkimusaiheisiin, varsinkin tietoyhteiskuntaan liittyvissä asioissa niin hakijaryhmien muodostamisen, niiden toiminnan käynnistämisen kuin niiden talousarviota koskevien velvoitteidenkin osalta.
Toinen esitetty parannus koskee tarvetta taata se, että hakumenettelyjä koskevat tiedot olisivat virallisen lehden lisäksi saatavilla myös muiden sähköisten viestinten kautta ja kaikilla kielillä.
Saimme myös useita ehdotuksia päätöksentekoprosessin nopeuttamiseksi siten, että hakuaika olisi alle neljä kuukautta, ja tällä tavoin autettaisiin hakijaryhmiä.
Pidimme asianmukaisena sitä, että ne monenlaiset osatekijät ja erilaiset ominaisuudet, jotka tulevat mukaan kuvaan jokaisessa maassa, jossa on tutkimusryhmä, otetaan huomioon rahoitusapua toteutettaessa, ja että tämän vuoksi emme luo eriarvoisuutta kohtelemalla kaikkia samalla tavoin.
Yksi valiokunnan mielestä erityisen merkittävä näkökohta koski epäsuoran toiminnan yhteydessä toteutettavaa tutkimustyötä, jonka kustannuksista yhteisö on rahoittanut vähintään 50 %, ja sen tuloksena saatavan tietämyksen omistamista. Meidän mielestämme oli riittämätöntä ja väärin, että omistuksen jakamisesta määrättäisiin vain silloin, kun yhteisön rahoitus olisi 100 %.
Yksi erityisen kiinnostava aihe koko unionissa on petosten vastainen toiminta. Vaikka se tuntuukin mahdottomalta, olemme myös saaneet kuulla joissakin tapauksessa varoittavia ääniä tästä vitsauksesta. Tämän vuoksi, ja ottamalla oikeudelliseksi perustaksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätökset, jotka toimivat ennakkotapauksina, olemme esittäneet konkreettisia mekanismeja, joiden avulla voidaan estää, välttää ja tarpeen vaatiessa määrätä sanktioita niille ryhmille, joiden kohdalla tässä asiassa ilmenee poikkeuksia, rikkomuksia ja merkittäviä epäselvyyksiä. Kaikki tämä liittyy huoleen asetuksen 2988/95 takaamasta Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta.
Siirtyäksemme muihin asioihin, pidämme asianmukaisena sitä, että sopimuspuolet saavat tarvittavat tiedot kaikilla kielillä, ja sitä, että kaikkia tietoyhteiskunnan voimavaroja käyttämällä tiedot ovat pk-yritysten, yliopistojen ja tutkimuskeskusten saatavilla.
Viimeiseksi mielestämme on asianmukaista, että sekä hyväksyvän että hylkäävän päätöksen perustelut ovat ehdottomasti motivoituja, argumentoituja ja perusteellisia. On todettava, että valiokunnassa käyty keskustelu oli monipuolinen, ja siinä käsiteltiin muun muassa huolta siitä, saadaanko lisää pienikokoisia pk-yrityksiä osallistumaan, tai ensisijaisten tavoitteiden määrittämistä väittelemällä siitä, kuuluvatko teknologinen ja innovatiivinen kilpailukyky tai Euroopan kansan sosiaalisten tarpeiden tyydyttäminen ratkaiseviin tavoitteisiin.
Lopuksi voidaan todeta, että koska Euroopan parlamentti ilmentää suoraan sille uskottuja huolia ja toiveita, se pyrkii täydentämään tällä osallistumisellaan tätä jo sinänsä myönteistä ja erittäin tärkeää aihetta koskevaa ehdotusta.

Van Velzen (PPE), W.G.
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, aluksi haluaisin kiittää esittelijää hänen erinomaisesta työstään. Mietintö koskee yritysten, tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen osallistumista tutkimukseen. Luonnollisesti kysymys koskee myös tutkimustulosten levittämistä. Mielestäni mietintö on itse asiassa vähintään yhtä tärkeä kuin viidennen puiteohjelman sisältö. On vielä paljon tehtävää, ja jos asioita ei säädellä kunnolla sopimuksin tai jos tulosten levittäminen ei toimi hyvin, saavutamme luonnollisesti vain vähäisiä tuloksia.
Meillä on tietysti merkittävät perinteet. Olemme toteuttaneet monia puiteohjelmia, ja olen hyvin kiitollinen siitä, että komissio on laatinut hyvin paljon seurantaraportteja sekä suorittanut hyvin paljon arviointitutkimuksia. Tästä kaikesta on hyvä ottaa oppia. Haluaisin mainita viisi tai kuusi asiaa, jotka ovat nousseet tässä yhteydessä esiin.
Kun lukee erilaisia arviointiraportteja - tarkoitan esimerkiksi ESPRITiä - voi havaita, kuinka pitkiä ja byrokraattisia menettelyt ovat. On aivan johdonmukaista, että komissio haluaa toimia varovasti, mutta joskus päätöksenteko kestää 18 kuukautta. Rahoituksen järjestäminen kestää kauan, mikä on varmasti ongelma erityisesti pienemmille yrityksille.
Kolmas asia on se, että olisi luonnollisesti hyvin tärkeää, että hyvin nopeiden innovaatioiden kohdalla tilannetta ei kärjistettäisi. Jos menettelyt kestävät kauan, toiminnassa ei onnistuta. Raportointia vaaditaan valtavasti, mikä on johdonmukaista byrokratian kannalta, mutta se aiheuttaa ongelmia pienemmille yrityksille, jotka haluavat osallistua tutkimukseemme. Tulosten levittämisestä ei tehdä aina hyviä sopimuksia.
Kun olemme nyt asettamassa uusia sääntöjä ja velvoitteita, meidän täytyy myös tarkastella niitä. Tämä on myös syy siihen, miksi olemme esittäneet tarkistuksia, jotka toivon myös komissaarin ottavan vakavasti. Minulla on ollut sellainen vaikutelma, että komissiossa on vastustettu kovasti näiden tarkistusten vakavaa tarkastelua, koska on olemassa jo etukäteen laadittu malli, jota se pitää lähtökohtana. Se on mielestäni väärin, arvoisa puhemies. Haluaisin pyytää kiinnittämään huomiota siihen, että nykyisessä tilanteessa meidän pitäisi ottaa huomioon, että pk-yritysten muodostamat ryhmät suorittavat usein tutkimusta jonkin muun yrityksen kanssa ja että on huolehdittava siitä, että yritys voi toimia oikeushenkilönä yhdessä pk-yritysten ryhmän kanssa. Tarkistus 1 liittyy tähän asiaan.
Tarkistus 2 on hyvin tärkeä, kun on kysymys hyvin innovatiivisista hankkeista, joita ei mahdollisesti ole enää olemassa vuoden kuluttua. Tällöin ei tarvitse soveltaa, kuten ESPRIT-hankkeiden tapauksessa, sääntöä siitä, että hankkeen on oltava käynnissä vuoden kuluttua. Sen vuoksi tällaisissa erityistapauksissa - ei kuitenkaan yleissääntönä - yritystä vaaditaan toimittamaan tiivistelmä työntekijöidensä ansioluetteloista ja kuvaus heidän työkokemuksestaan.
Tarkistuksessa 3 otetaan huomioon, että yhteenliittymän etukäteisrahoitus ei saa jatkua kauempaa kuin kuusi kuukautta. Tämä voi olla joskus ongelma.
Tarkistuksessa 4 ei puhuta pelkästään julkaisemisesta Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, mikä on hyvä, koska niin tekevät kaikki. Nyt on tarkoitus käyttää tekniikkaa, ja tietoja täytyy asettaa saataville myös elektronisessa muodossa. Meidän mielestämme ajanhukan välttämiseksi on hyvin tärkeää, että yhteenliittymällä olisi oikeus komissiolle osoitetun pyynnön perusteella neuvotella oikeudellisista ja sopimuksellisista velvoitteista. Muuten menetetään aikaa, mikä on huono asia tutkimustoimintamme kannalta. Jos yhteenliittymä on saanut sopimuksen, mutta ei aloitakaan toimintaansa - tällaisiakin tapauksia on ollut - täytyy käyttää sanktioita. Silloin täytyy vain yksinkertaisesti sanoa, että jos toiminta ei ole alkanut neljän kuukauden kuluessa, hakemus täytyy tehdä uudelleen. Uskon, että koko prosessia voidaan nopeuttaa tällä tavalla.
On myös hyvin tärkeää, että sopimuksessa mainitaan, miten tuloksia levitetään ja hyödynnetään. Tämä asia täytyy määrätä etukäteen eikä jälkikäteen. Tuloksille täytyy laatia myös kriteerit. Olen nähnyt hankkeiden yhteydessä esimerkiksi sellaisia tutkimustulosten kuvauksia, joista ei selviä, mikä on lopputulos hankkeen päättyessä. Komission täytyy vaatia, että tällaisten hankkeiden lopputulokset esitetään.
Olemme esittäneet tällaisia tarkistuksia. Toivon, että komissaari on suhtautunut niihin hyväntahtoisesti ja haluaa vastaavasti tulla meitä vastaan tässä asiassa.

Vaz Da Silva
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvä esittelijäkollega, hyvät kollegat, tulosten levittäminen ja hyödyntäminen ovat tieteellisen tutkimuspolitiikan olennainen osa niille maille, joiden teollisuus on vähemmän kehittynyttä. Vaikka niiden merkitys on vahvistettu komission tekstissä, meillä on syytä pelätä, että käytännössä niitä ei vieläkään hoideta tyydyttävällä tavalla.
Mitä tulee levittämiseen, elektroniset välineet ovat erinomainen apukeino niille, jotka jo tietävät, mitä ne etsivät. Ne eivät kuitenkaan riitä. On tarpeen tulla vastaan niitä muita, jotka eivät vielä tunne vaihto- ja yhteistyömahdollisuuksia tutkimuksen ja teknologian alalla. Nämä voivat olla niin tutkimuskeskuksia niin yliopistoja kuin pieniä ja keskisuuria yrityksiäkin. Muistuttaisin, että on tärkeää säilyttää pk-yritysten määritelmä 500 työntekijässä eikä alentaa sitä 250: een, kuten tarkistuksessa 1 esitetään. Jos näin tehdään, Portugalin kaltainen maa ei pysty osallistumaan pk-yritysten tukiohjelmiin, mikä on vastoin sitä, mihin herra Marset Campos varmastikin pyrkii esittäessään tarkistusta. On kuitenkin totta, että Portugalissa vain tietynkokoiset yritykset voivat harjoittaa tutkimusta.
Mitä tulee hyödyntämiseen eli kykyyn muuttaa tutkimus tuotteeksi, olisi hyvä ratkaisu kehittää yhteyttä EUREKAohjelmaan. Vetoan tässä kokoukseen, joka päättää kesäkuussa Portugalin puheenjohtajakauden EUREKAssa, jotta luotaisiin edellytykset suurempaan vuorovaikutukseen viidennen puiteohjelman ja EUREKAn välillä. Ja koska pian käsitellään viidennen puiteohjelman soveltamista, viimeinen vetoomuksen sana, jottei tehtäisi sitä virhettä, että juuri kansainvälisenä valtamerien vuonna pienennettäisiin meritieteiden -ja teknologioiden talousarviota. Ne ovat Euroopan tunnusmerkki. Maailma ei ymmärtäisi tällaista näkemyksen puutetta, eikä tulevaisuus antaisi sitä meille anteeksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Vaz Da Silva.
Hyvät parlamentin jäsenet, rouva Vaz Da Silvan puheenvuoron myötä on parlamentin jäsenten puheenvuoroille varattu aika päättynyt. Sen vuoksi pyydän komissaari Cressonia käyttämään puheenvuoron.

Cresson
Arvoisa puhemies, haluaisin aivan ensimmäiseksi kiittää tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan jäseniä ja erityisesti sen esittelijää, herra Marset Camposia, heidän tekemästään työstä. Olen täysin samaa mieltä herra Marset Camposin esittämästä mielipiteestä: tutkimukseen osallistumista ja tutkimustulosten levittämistä koskevien sääntöjen on oltava selviä kaikille tutkimuksen toimijoille. Ne on pantava täytäntöön mahdollisimman avoimesti.
Tätä aihetta koskevat ehdotuksemme liittyvät laajempaan yhteyteen, jossa komissio on ponnistellut taatakseen yhteisön tutkimusohjelmien parhaimman mahdollisen hallinnan. Se pyrkii etenkin yksinkertaistamaan menettelyjä ja lyhentämään määräaikoja mahdollisimman paljon.
Olemme valmistelleet ehdotusta, josta keskustelemme, nojautumalla nykyisistä säännöistä saatuun kokemukseen. Nämä säännöt ovat toimineet pääpiirteissään tyydyttävästi. Nämä tutkimustoimintaan osallistuvien kannalta erittäin merkittävät säännöt, kuten esittelijä aivan oikein korostaa, ovat luonteeltaan kuitenkin melko teknisiä. Esitän lyhyesti komission kannan parlamentin molemmista lausuntoehdotuksista seuraavasti. Komissio kannattaa suurimmalta osaltaan tarkistusten 4 ja 8 tavoitteita (EY, Euratom). Edellisessä täsmennetään, että ehdotuspyynnöt on julkistettava muilla keinoin kuin virallisen lehden välityksellä. Jälkimmäisessä laajennetaan yhteisön antaman rahoituksen toteuttamistapoja. Komissio voi hyväksyä nämä tarkistukset osittain sillä ehdolla, että sanamuotoa muutetaan.
Komissio ei voi tehdä niin muiden tarkistusten osalta. Komissio on nimittäin sitä mieltä, vaikka se jakaakin näihin tarkistuksiin liittyvät huolenaiheet, että joko ehdotetut määräykset jo käsittävät nämä tarkistukset, esimerkiksi tarkistukset 1 (EY, Euratom) ja 5, 11 ja 16 (EY), tai nämä tarkistukset ovat omiaan tuomaan koko tutkimuspolitiikan hallinnoimiseksi tarkoitettuihin periaateteksteihin päivittäistä hallinnointia koskevia määräyksiä, esimerkiksi tarkistukset 2 ja 7 (EY, Euratom) ja 14 (EY). Jotkut ovat omiaan nostamaan esiin oikeudellista perustaa koskevia ongelmia, esimerkiksi tarkistukset 12 ja 13 (EY). Toisia on tarkasteltava täytäntöönpanotoimien puitteissa, esimerkiksi tarkistuksia 3 ja 6 (EY, Euratom) ja 9 ja 15 (EY).
Olen kiitollinen Euroopan parlamentille siitä, että se on käsittänyt tämän asiakokonaisuuden kiireellisyyden. Tämän lausunnon hyväksymisen ensimmäisessä käsittelyssä pitäisi antaa 22. kesäkuuta kokoontuvalle tutkimusasiain neuvostolle mahdollisuuden hyväksyä ehdotuksesta yhteinen kanta. Olemme kaikki tietoisia siitä, että nykyisen puiteohjelman, sen erityisohjelmien sekä olemassa olevien tutkimukseen osallistumista ja tutkimustulosten levittämistä koskevien sääntöjen voimassaoloaika umpeutuu vuoden lopulla. Olemme siis ryhtyneet todelliseen kilpajuoksuun aikaa vastaan. Jos haluamme välttää eurooppalaisen tutkimusponnistelun keskeytymisen, viidennen puiteohjelman, sen erityisohjelmien sekä uusien osallistumis- ja levittämissääntöjen on oltava käytettävissä hyvissä ajoin, jotta voimme jatkaa toimiamme heti 1. tammikuuta 1999. Olemme oikealla tiellä tavoitteeseen pääsemiseksi. En ole kuitenkaan tietämätön niistä vaikeuksista, jotka meitä odottavat viidennen puiteohjelman hyväksymiseksi tyydyttävissä oloissa. Olen varma, että voin luottaa tukeenne jatkossakin tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Cresson.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
Arvoisat parlamentin jäsenet, ilmoitan teille, että olemme käsitelleet esityslistalla olevat asiat ja toivotan teille voimat palauttavaa lepoa, jonka tiedän teidän erittäin hyvin ansainneen, ja muistutan teitä siitä, että seuraava istunto avataan huomenna torstaina 28. toukokuuta 1998 klo 9.00 ja sen arvioidaan päättyvän klo 13.00.
(Istunto päättyi klo 23.50.)

