

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Itävallan puheenjohtajakauden toimintaohjelman esittely. 
Wolfgang Schüssel,
   . Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, esitän teille kaikille lämpimän tervehdykseni tänä aamuna.
Minulle on suuri ilo puhua Euroopan parlamentissa. Minulla on kunnia esitellä Itävallan tasavallan puolesta lyhyt yhteenveto kuusikuukautisen puheenjohtajakautemme toimintaohjelmasta. Euroopan parlamentti on aivan erityinen toimielin, koska se edustaa ainutlaatuisella tavalla uuden Euroopan vahvuutta.
Tämä parlamentti valittiin vuoden 2004 historiallisissa vaaleissa. Ensimmäisen kerran 25 valtiota pitivät vaalit samanaikaisesti ja valitsivat kansanedustuslaitoksen edustamaan heitä ja , Euroopan kansaa. Euroopan kahtiajako poistettiin näin lopullisesti, vaikka Euroopan uudelleenyhdentymisen prosessi onkin yhä vääjäämättä käynnissä.
Tämä parlamentti on loistava esimerkki uuden Euroopan valtavasta vahvuudesta, joka perustuu ajatusten ja kokemusten moninaisuuteen, historiaan sekä elämäntarinoihin ja toiveisiin. Tiedämme, että Euroopan unionin sointi ei ole peräisin sooloartistilta vaan orkesterista, ja tämä sama pätee myös Euroopan parlamenttiin. Euroopan unioni ei ole yksivärinen vaan monenkirjava, mitä myös puheenjohtajavaltio Itävallan logo symbolisoi. Vahvuus, moninaisuus ja Euroopan erilaiset identiteetit tekevät Euroopan unionista omanlaisensa. Yksikään maa ei ole hävinnyt liityttyään Euroopan unioniin. Me kaikki olemme hyötyneet siitä. Olemme saavuttaneet vapauden, rauhan, turvallisuuden ja avaimet hyvinvointiin.
Saatatte kuitenkin kysyä, että jos kerran kaikki on niin suurenmoista, niin miksi monet kansalaiset ovat hyvin epäileväisiä. Meidän on oltava tässä asiassa hyvin tarkkoja ja arvioitava tilannetta rehellisesti. Historiallisen vuoden 2004 huippuhetkiä seurasi erityisen vaikea vaihe. Uudesta perustuslaista käytyjen kolmen vuoden tiiviiden neuvottelujen jälkeen se hylättiin Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksissä. Sen jälkeen alkoi ankara köydenveto seuraavan seitsemän vuoden rahoitusnäkymistä. Joissakin EU:n pääkaupungeissa tehtiin terrori-iskuja, kansalaisten huoli EU:n uusista laajentumisista kasvoi ja Euroopan unionin kansalaisten ja toimielinten välillä oli todellinen luottamuspula.
Tämän vuoksi olemme ottaneet Itävallan puheenjohtajakauden tavoitteeksi tämän erityisongelman ratkaisemisen. Haluamme, että puheenjohtajakautemme päätyttyä kansalaisten luottamus Euroopan unioniin, jäsenvaltioiden välinen luottamus ja Euroopan unionin toimielinten välinen luottamus ovat jälleen vahvistuneet. Jotta voimme saavuttaa tämän tavoitteen, meidän on ensiksi saatava selvyys tärkeistä kysymyksistä, jotka mietityttävät ihmisiä.
Ystäväni, merkittävä itävaltalainen kvanttifyysikko Anton Zeilinger kiinnitti huomioni yhteen fysiikan ilmiöön, jota en ollut tuntenut aikaisemmin ja joka kiehtoi minua valtavasti. Hän kertoi, että tärkein on kysymys. Kvanttifysiikassa se on paljon tärkeämpi kuin yleinen viitekehys. Kysymyksellä houkutellaan esiin totuus, ja kysymyksen muotoilulla määritetään todellisuuden laatu. Tämän vuoksi meidän on alettava kysyä näitä kysymyksiä. Kysymysten on oltava suoria, ja meidän on oltava tietoisia myös niiden epämiellyttävistä seurauksista. Emme saa kaikkiin kysymyksiin yhtä tyydyttäviä vastauksia, mutta meidän on tunnettava myös nopeat oikopolut. On tarve kuunnella, sillä Euroopan unionin on oltava sekä hyödyllinen että suojeleva. Useat todelliset uhat auttavat meitä keskittämään ajatuksemme näihin seikkoihin.
Otimme vastaan puheenjohtajuuden 1. tammikuuta tänä vuonna, jolloin pidettiin myös Wienin uudenvuoden konsertti. Pyrimme kyseisellä tapahtumalla levittämään hiukan optimismia ja hilpeyttä. Juuri kun latvialainen kapellimestari Maris Jansons nosti tahtipuikkonsa, venäläiset supistivat kaasutoimituksiaan vähentäen niitä ensiksi 30 prosenttia ja sitten tammikuun 1. ja 2. päivän välisenä yönä 50 prosenttia. Energia-asioista vastaavalla talous- ja työministerillä Martin Bartensteinilla oli tuolloin tehtävänä etsiä tilanteeseen ratkaisu kumppaneidemme – Ukrainan, Venäjän ja eurooppalaisten kumppaneidemme – ja komission jäsenen Piebalgsin kanssa. Tämä tapaus opetti meille sen, että asiassa, joka on tähän saakka kuulunut jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan, suuret ongelmat voidaan ratkaista ainoastaan EU:n tasolla. Euroopan unionin on lisättävä osallistumistaan tällä alalla.
Mitä tulee riippuvuuden vähentämiseen yksittäisestä toimittajasta, monipuolistamiseen, riittävien varantojen varastointiin ja energiaverkostojen turvallisuuden varmistamiseen – joka muuten edellyttää kannustimia pitkäaikaisille investoinneille sekä pitkäkestoisia toimitusyhteyksiä ja toimitussopimuksia – meidän ei pidä omaksua lyhytnäköistä ajattelutapaa ja keskittyä seuraavan kvartaalin tuottoihin; pitkäaikaiset järjestelyt ovat ainoa ratkaisu EU:lle. Kyse on myös valinnoista. Olen aina puolustanut jokaisen maan oikeutta ja velvollisuutta valita omat energialähteensä. Olemme valinneet ratkaisun, joka ei sisällä ydintekniikkaa ja sen rauhanomaista käyttöä, ja puolustan tätä päätöstä. Kannatan samalla kuitenkin jokaisen maan oikeutta säilyttää valinnanvapautensa.
Meidän on oltava varovaisia, ettemme ajaudu yksipuoliseen lähestymistapaan. Euroopan unionin on tehtävä yhteistyötä, jotta turvallisuuskysymykset saadaan etusijalle, ja meidän on kiinnitettävä paljon aiempaa enemmän huomiota uusiutuviin energialähteisiin ja varmistettava, että kaikki meidän ja ympäristömme kannalta tärkeät vaihtoehdot tutkitaan perusteellisesti.
Energian toimitusvarmuus on tärkeä aihe Euroopan unionin kevään huippukokouksessa. Haluan tässä vaiheessa kiittää neuvoston puheenjohtajavaltiota Yhdistynyttä kuningaskuntaa siitä, että se on käsitellyt kattavasti tätä kysymystä ja osoittanut ennakoivansa hyvin tulevaa kehitystä antamalla kysymykselle laajaa huomiota Hampton Courtissa pidetyssä huippukokouksessa. Teemme tässä asiassa tiivistä yhteistyötä myös komission kanssa.
Muita tärkeitä aiheita ovat lintuinfluenssan torjuminen ja tarve muodostaa jyrkkä kanta Iranin ydinohjelman uudistamiseen. Näillä aloilla on tärkeää lisätä Euroopan unionin osallistumista ja eurooppalaisen rintaman yhtenäisyyttä kansainvälisellä tasolla, jotta voimme antaa takeet turvallisuudesta koko maailman ja erityisesti Euroopan unionin kansalaisille.
Toinen hyvin tärkeä aihe, joka askarruttaa kansalaisia, on talouskasvu ja työllisyys. Se on keskeinen aihe kevään Eurooppa-neuvostossa, sillä on sanomattakin selvää, että työpaikkojen ja työnsaantimahdollisuuksien puute huolestuttaa Euroopan unionin kansalaisia entisestään. Monet kokevat, että Euroopan unionin toimet kansalaisten auttamiseksi tällä saralla ovat liian vähäisiä.
Komission arvioitavana on nyt 25 uudistusohjelmaa. Olemme valinneet 25 jäsenvaltion varmistettavissa olevien vapaaehtoisten sitoumusten ja komission suositusten yhdistelmän, joiden avulla on tarkoitus siirtyä aloitteen käytännön vaiheeseen ja saavuttaa näkyviä tuloksia. Kukaan poliitikko ei voi luvata työpaikkoja heti, ja jos he niin sanovat, he toimivat hätiköidysti. Voimme kuitenkin luoda suotuisat olot työpaikkojen syntymiselle. Kaikki tietävät ja ennen kaikkea te tiedätte, että nykyisen talousarvion mukaisella 1 prosentilla Euroopan unionin bruttokansantuotteesta taikka 1,045 prosentilla tai 1,1 prosentilla Euroopan unionin bruttokansantuotteesta ei voida luoda miljoonia työpaikkoja. Voimme kuitenkin toimia esimerkkinä ja varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat vapaaehtoisia sitoumuksiaan. Ennen kaikkea me voimme tuoda Euroopan unionin asialistalle sellaisia uusia aiheita, joihin on ehkä kiinnitetty aiemmin vain vähän huomiota.
Yksi tällainen asia on mielestäni pienten ja keskisuurten yritysten tukeminen. Monilla pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on ollut tapana valittaa, ettei niitä ole otettu riittävästi huomioon ja ettei niiden käytettävissä ole ollut riittävästi varoja ja EU:n ohjelmia. Meidän on ymmärrettävä, että pk-yritykset saattavat olla ainoa todellinen uusien työpaikkojen lähde Euroopan unionissa. Pk-yritykset ovat nukkuva jättiläinen, joka meidän on herätettävä. On varmistettava, että pk-yritykset pystyvät hyödyntämään pääomamarkkinoita sekä tutkimusta ja kehitystä. Tämä on asia, jota komission on käsiteltävä pk-yrityksiä koskevassa ohjelmassaan, jonka se esittää. Kun rakennerahastojen aluetukea myönnetään, pk-yrityksille on annettava mahdollisuus tukeen ja ne on otettava huomioon. Parempaa sääntelyä koskevaan ohjelmaan on sisällytettävä erityistoimenpiteitä, joilla kevennetään pk-yritysten hallinnollisia kustannuksia. Byrokratian vähentäminen on tärkeä tavoite erityisesti pk-yritysten kannalta.
Toinen tärkeä vahvuus, jota ei ole hyödynnetty riittävästi, on työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen välinen kumppanuus Euroopan unionin tasolla. Itävallan kokemusten perusteella voin todeta, etteivät demokratia ja markkinatalous voi toimia kunnolla ilman työnantajien ja työntekijöiden vapaita, vahvoja ja riippumattomia edustusjärjestöjä. Itävallan malli on luonnollisesti hyvin mielenkiintoinen. Sopimuksia ei tehdä ilman keskusteluja: mielipiteitä vaihdetaan hyvinkin taajaan ja joskus kiistelläänkin. Olisi järjetöntä olettaa, että nämä kysymykset voitaisiin ratkaista ilman demokraattista väittelyä. Väittely antaa usein puhtia poliittiselle keskustelulle. Haluan kutsua puheenjohtajakaudellamme Euroopan unionin työmarkkinaosapuolia tavoittelemaan yhdessä meidän kanssamme näitä tavoitteita – työpaikkoja, talouskasvua ja energian toimitusvarmuutta – ja olenkin jo käynyt erittäin hyviä neuvotteluja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön ja työnantajajärjestön UNICE:n kanssa.
Palveludirektiivi on hyvin tärkeä tässä yhteydessä. Tiedän, että parlamentti on painiskellut kovasti tämän asian parissa. Yli 1 000 tarkistuksen jälkeen olette voineet havaita, kuinka vaikeaa on yhdistää näin laajan markkinoiden osan avautuminen takeisiin, joita kansa meiltä odottaa. On sanomattakin selvää, että markkinoiden avautumiseen on väistämättä liityttävä päättäväisiä toimia sosiaalisen polkumyynnin torjumiseksi ja toimia niiden totuttujen julkisten palvelujen suojelemiseksi, joita paikallisviranomaisemme ovat perinteisesti tarjonneet. Tämä tasapaino on välttämätön. Meiltä toivotaan avoimuutta ja suojelua. Haluan, että työmarkkinaosapuolet ovat tukenamme tässä asiassa, jotta asianmukainen tasapaino voidaan saavuttaa.
Keskeistä tässä kaikessa on luonnollisesti riittävä kasvu. Siitä ei päästä mihinkään. Kevään huippukokouksessa on omistauduttava erityisesti kasvun vauhdittamiseen. Se edellyttää paitsi tutkimusta ja perusrakenteita myös laajentumista. Mikäli laajentuminen toteutetaan harkiten ja kunnolla, se voi olla kasvua edistävä tekijä paitsi Euroopan unionille myös vanhojen jäsenvaltioidemme teollisuudelle. Jos taloutemme kasvaisi 3 prosentin vauhtia ja työllisyys vähintään 1 prosentin vauhtia, tämänhetkinen työttömyysluku, 19 miljoonaa, puolittuisi viidessä vuodessa. Tämä on äärimmäisen kunnianhimoinen tavoite, mutta jos parannamme myös koulutusjärjestelmiämme ja lisäämme joustavuutta, voimme saavuttaa sen. Luonnollisesti juuri tähän alaan on panostettava. Aasian ja Yhdysvaltojen ankaran kilpailun ja väestönkehityksen nykyisen suuntauksen vuoksi meillä ei yksinkertaisesti ole varaa siihen, että työvoimamme ei ole asianmukaisesti koulutettua tai ei kykene maksimoimaan käytettävyyttään.
Hyvin tärkeä asia komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin kannalta ovat luonnollisesti seuraavaa seitsemää vuotta koskevista rahoitusnäkymistä käytävät neuvottelut. En peittele tätä. Me tarvitsemme ja edellytämme yhteistyötä, koska seitsemän vuoden rahoitusnäkymien muodostaminen – mikä on harvinaista, sillä yleensä talousarviosuunnittelumme käsittää ainoastaan yhden tai kahden vuoden pituisen ajanjakson – tuo luonnollisesti turvallisuutta ja ennustettavuutta. Tiedän, että monet täällä Euroopan parlamentissa eivät ole tyytyväisiä siihen tekstiin, jonka Eurooppa-neuvosto lopulta onnistui hyväksymään joulukuussa suuren uurastuksen ja monien vaikeuksien jälkeen. Joudun kuitenkin sanomaan suoraan, että tutkimuksen lisäämistä toivovien on kiinnitettävä huomionsa ensisijaisesti kansallisiin talousarvioihin. Jos me jäsenvaltioissa olemme aidosti sitoutuneita panemaan täytäntöön itse tekemämme päätöksen osoittaa 3 prosenttia kansallisista talousarvioista tutkimukseen vuoteen 2010 mennessä, niin saadaan tutkimukseen vuosittain osoitettavan 200 miljardin euron lisäksi 50 prosenttia enemmän varoja eli 300 miljardia euroa – mikä on paljon enemmän kuin yleiseen talousarvioon varattu määrä, ja tämä kunnianhimoinen tavoite voidaan hyvinkin saavuttaa. Joudun sanomaan teille suoraan, että koettelemme rajojamme rahoitusnäkymien kanssa. Jos me edelleen joudumme sitoutumaan tai haluamme sitoutua poistamaan kansallisista talousarvioista Euroopan unionin toiminnan rahoittamiseksi suoritettavat jäsenyysmaksut, tästä tulee viimeinen kerta, kun onnistumme laatimaan rahoitusnäkymät.
Sanon teille suoraan – vaikka jotkut eivät haluaisi kuulla tätä – että Euroopan unionin on pystyttävä rahoittamaan itse toimintansa. Ei ole oikein, että meidän on nyhdettävä varat kansallisista talousarvioistamme, joihin kohdistuu jo muutenkin paineita. Juuri tämä johtaa nettomaksajien ja nettosaajien välisiin valitettaviin jännitteisiin ja tilanteeseen, jossa kaikki etsivät voittajia ja häviäjiä. Ajatus siirtymisestä omarahoitukseen ei ole välttämättä yleisesti kovin suosittu, mutta velvollisuuteni neuvoston puheenjohtajana ei ole sanoa suosiota kerääviä asioita vaan asioita, jotka on sanottava. Meidän on mielestäni kiinnitettävä huomiota tähän asiaan, ja tiedän, että komission puheenjohtaja Barroso on hyvin samaa mieltä. Komission tehtävänä on tuoda kaikki nämä asiat esiin vuosia 2008–2009 koskevassa arvioinnissa. On tietenkin järjetöntä, että lyhytaikaisen keinottelun voitot jäävät tällä hetkellä täysin verotuksen ulkopuolelle. Verotuksen porsaanreikiä ei voida hyväksyä kuten ei myöskään sitä, että kansainvälinen ilma- tai meriliikenne on käytännössä verovapaata. Euroopan unioni ei voi hyväksyä tällaista tilannetta samalla, kun tärkeisiin toimiin ei löydy rahoitusta.
Pyydän siksi komissiota sisällyttämään tämän asian arviointiinsa ja pyydän myös nimenomaisesti tukea Euroopan parlamentilta. Jos haluamme vahvan Euroopan unionin, me emme voi arastella ja pelokkaina vältellä tätä asiaa.
Näen täällä penkkirivissä istumassa ulkoasioista vastaavan komission jäsenen Ferrero-Waldnerin ja arvostetun yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajamme Solanan, joiden on usein kierrettävä hattu kourassa kerätäkseen rahaa elintärkeisiin rauhanhankkeisiin, mikä johtuu pelkästään siitä, ettei meillä ole ollut rohkeutta keskustella näistä asioista riittävästi.
Edustamanne uusi Euroopan unioni tarvitsee myös uutta solidaarisuutta toimielintensä välille. Siinä ei ole mitään järkeä, että neuvosto, komissio, parlamentti ja jäsenvaltiot moittivat toisiansa. Olemme kaikki samassa veneessä ja meidän on edettävä samaan suuntaan. Periaatteenani ja puheenjohtajakautemme mottona on välttää vastakkainasettelua ja suosia yhteistyötä. Meidän on kuunneltava, kun jotkut kansalaisemme valittavat EU:n rahoituksen väärinkäytöstä tai voimavarojen tuhlaamisesta joihinkin ohjelmiin. Nämä ongelmat voidaan ratkaista riippumattoman tarkastelun avulla. Meidän on kuunneltava, kun jotkut vaativat Euroopan unionin päätöksenteon avoimuuden lisäämistä – esimerkiksi neuvoston lainsäädäntötoiminnassa – tai rahoituspäätösten julkistamista, jotta kansalaiset tietävät todelliset edunsaajat. Miksi näin ei voitaisi tehdä? On aivan oikein, että tällainen tieto julkaistaan. Kyse on Euroopan unionin veronmaksajien rahoista. Meidän on tehtävä tässä asiassa yhteistyötä.
Meidän on kuunneltava myös niitä, jotka sanovat: "On toki hyvä asia, että talous toimii kohtalaisen tehokkaasti, mutta mitä on tapahtunut tavallisten kansalaisten suojelulle, sosiaaliselle yhteenkuuluvuudelle ja heikommista huolehtimiselle?"
Jacques Delors esitti European college of Parmassa pitämällään luennolla hyvin osuvan toteamuksen. Hän sanoi, että markkinoiden ja sosiaalipolitiikan välisen tasapainon löytäminen edellyttää sosiaalikysymysten tunnustamista kehitystekijöiksi sen sijaan, että niitä pidetään markkinatalouden sivutuotteina. 
On siis löydettävä tasapaino sosiaalisten arvojen ja markkinatalouden mahdin välille ja sosiaalikysymykset on tunnustettava kehitystekijöiksi sen sijaan, että niitä pidetään markkinatalouden sivutuotteina.
 Toteamus on mielestäni äärimmäisen kiinnostava. Juuri siihen kiteytyy eurooppalainen elämäntapa, ja otamme sen huomioon Euroopan unionin tulevaisuudesta käytävässä keskustelussa, jota käsittelen nyt puheenvuoroni päätteeksi.
Me johdamme Euroopan unionin tulevaisuudesta käytävää keskustelua kesäkuun huippukokoukseen päättyvällä ensimmäisellä puolivuotiskaudella. Viime kesäkuusta lähtien puheenjohtajavaltio Itävalta on osallistunut tähän keskusteluun yhdessä Euroopan parlamentin kanssa täällä, yhdessä komission kanssa, jolta me pyydämme uutta vauhtia keskusteluun, yhdessä kansallisten parlamenttien kanssa ja tietenkin yhdessä Euroopan kansan kanssa. Tiedän, että parlamentti hyväksyy tänään tai huomenna hyvän ja tasapainoisen päätöslauselman perussopimus- työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnön perusteella. Suhtaudun siihen hyvin vakavasti myös Itävallan puheenjohtajakauden aikana. Keskustelun ei pidä olla elitististä, sillä Euroopan unioni koskettaa kaikkia. Monet Euroopan unionin kansalaiset haluavat osallistua keskusteluun Euroopan unionin tulevaisuudesta. Kyse ei ole pelkästään yhdestä asiakirjasta. Kyse on paljon muustakin: Euroopan unionin identiteetistä. Mikä meitä yhdistää? Mitkä sisäiset voimat pitävät meidät yhdessä? Kyse on vastuiden oikeudenmukaisesta jakamisesta: mitä Euroopan unioni voi tehdä ja mitä sen on tehtävä? Niillä, jotka yrittävät ratkaista nämä tärkeät kysymykset, on oltava molemmat kädet vapaina tehtävän hoitamiseen. Kätemme eivät ole vapaina, ellemme päästä irti muista asioista. Todellinen halu ratkaista tärkeät kysymykset edellyttää valmiutta luovuttaa vähäpätöisempiä kysymyksiä koskeva vastuu muille toimielimille. Tässä mukaan tulee toissijaisuus, käsite, joka esiintyy aina palopuheissamme. Meidän on herätettävä se henkiin. Tämän vuoksi omistamme sille kokonaisen huippukokouksen pääsiäisen jälkeen.
Tämä keskustelu koskee Euroopan unionin rajoja. Käytännönläheisemmin sillä tarkoitetaan niitä perusteita, jotka määrittävät Euroopan unionin vastaanottokyvyn. Näiden rajojen määrittely ei ole tutkijoiden tai maantieteilijöiden tehtävä. Se on poliittinen asia. Poliittisessa keskustelussa on keskityttävä vastaanottokykyyn. Siinä on keskityttävä myös Euroopan unionin näkyvyyteen koko maailmassa ja omien rajojensa sisällä. On mielestäni väärin, että me tapaamme ainoastaan Brysselissä tai täällä Strasbourgissa. Euroopan unionin on näyttävä myös sen syrjäisillä alueilla ja muilla elämänaloilla. Puheenjohtajina havaitsemme, että kansalaisista on hyvin mielenkiintoista voida havaita, kokea, ymmärtää ja käsittää, että Euroopan unioni ei pelkää tulla kansalaistensa luokse. Kansalaisten on myös voitava purkaa vihansa ulos, jotta Euroopan unionin malli voi toimia.
Puhun nyt eurooppalaisesta elämäntavasta. En ole koskaan ymmärtänyt, miksi yhdysvaltalaiset kehuskelevat elämäntavallaan mutta me eurooppalaiset emme koskaan uskalla puhua avoimesti, rohkeasti ja ylpeästi omasta elämäntavastamme. Rauha, turvallisuus, demokratia, ihmisoikeudet, solidaarisuus ja elämänlaatu – näitä asioita ei pidä pitää itsestäänselvyyksinä eikä mitään niistä saavuteta ilmaiseksi.
Näiden seikkojen perusteella esitämme luonnoksen aikataulut käsittäväksi toimintasuunnitelmaksi ja/tai väliraportin kesäkuuhun mennessä. Vastaväitteitä ja eriäviä näkemyksiä on sallittua esittää tässä keskustelussa ja ne myös otetaan lämpimästi vastaan. Pahinta mitä minulle voisi käydä, olisi se, että kutsuisin teidät tänne keskustelemaan, eikä ketään tulisi tai kukaan ei osallistuisi keskusteluun. Kuten filosofi Martin Buber aikoinaan totesi, kaikkien odotetaan antavan jonkin panoksen tämän maailman rakentamiseksi. Tämä pätee erityisesti Euroopan unioniin. Euroopan unionin toiminta on tiimityötä. Yhdistynyt kuningaskunta toimi puheenjohtajana ennen meitä. Jatkamme heidän työnsä pohjalta, ja tänä vuonna meillä ja suomalaisilla on tarkoin yhteensovitettu yhteinen toimintaohjelma, jonka perusteella hoidamme puheenjohtajuutta yhteistuumin. Aiomme samalla olla luotettavia kumppaneita niin Euroopan parlamentin kuin komissionkin kanssa. Odotan luottavaisin mielin yhteistyötämme ja toivon lisäksi, että onnistumme yhteisten toimiemme avulla innostamaan ja inspiroimaan Euroopan unionin kansalaisia. Toivotan teille kaikkea hyvää.
José Manuel Barroso,
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Schüssel, hyvät parlamentin jäsenet, olen tyytyväinen voidessani puhua tänään Itävallan puheenjohtajakauden toimintaohjelman esittelytilaisuudessa. Tunnemme kaikki itävaltalaisen diplomatian taidokkuuden ja perinteikkyyden. Haluan kertoa, että olen jo kauan pitänyt puheenjohtaja Schüsseliä älykkäänä ja hyvin omistautuneena Euroopalle.
Olen erityisen tyytyväinen siihen, että tämä puheenjohtajakausi voi alkaa nyt, kun rahoitusnäkymistä on jo saavutettu jonkinlainen näkemys joulukuun Eurooppa-neuvoston saavuttaman sopimuksen ansiosta. Kuten olen jo todennut, kyseisen sopimuksen syntyminen oli tärkeä hetki Euroopan unionille, sillä Euroopan unioni pystyi silloin osoittamaan, että se on edelleenkin tehokas ja tarpeellinen. Sopimus on luonut melko optimistisen ilmapiirin vuodelle 2006, joka on hyvin tärkeä vuosi.
Meidän on nyt jatkettava tätä dynaamista lähestymistapaa ja tuotava se esiin käytännössä. Vaikka neuvosto otti joulukuussa askelen eteenpäin, meidän tehtävämme on nyt ottaa seuraava askel yhdessä eli toisin sanoen meidän on edistyttävä hyvin nopeasti toimielinten välisestä sopimuksesta käytävissä neuvotteluissa ja tehtävä toimielinten välinen sopimus hyvin nopeasti. Olen hokenut tätä jo kuukausien ajan: kolmen toimielimen välinen sopimus on välttämätön, ja tehokas yhteistyö näiden toimielinten välillä on ratkaisevan tärkeää. Meidän on nyt aika siirtyä sanoista tekoihin.
Haluan tässä yhteydessä korostaa erityisesti toimenpiteitä, jotka liittyvät kansalaisuuteen ja etenkin kulttuuriin ja nuorisoon. Näiden alojen toimia tarvitaan lisää, jotta voimme täyttää yhteisen sitoutumisemme siihen, että kansalaiset tuodaan lähemmäksi toimenpiteitämme ja että eurooppalaista ulottuvuutta edistetään.
Komissio esittää 1. helmikuuta muutetun luonnoksen toimielinten väliseksi sopimukseksi, joka toimii neuvottelujemme perustana. Kuten tiedätte, määrärahakysymyksen ohella meidän on edelleen täsmennettävä tärkeitä kohtia, joiden osalta komissio on onnistuneesti käyttänyt vaikutusvaltaansa ja jotka ovat rahoituksen joustavuuden ja mukautettavuuden lisääminen, mukautumista globalisaatioon helpottavan rahaston perustaminen ja tarkistuslausekkeen mahdollisuus. Komissio katsoo, että nämä joustavuustekijät ovat ratkaisevia sopimuksen tekemiseksi kolmen toimielimen välillä.
Meidän on myös tehtävä yhteistyötä sellaisen lainsäädäntöehdotussarjan antamiseksi, jolla toimielinten välinen sopimus pannaan täytäntöön sen jälkeen, kun se on hyväksytty. Myös tällä alalla tarvitaan neuvoston ryhmien, parlamentin valiokuntien ja komission yksiköiden toimia. Tämä on todellinen haaste, jota emme voi laiminlyödä. Meidän on itse asiassa varmistettava, että Euroopan unioni on valmis ryhtymään työhön 1. tammikuuta 2007. Jos määräajat ohitetaan, on suuri vaara, että rakennerahastojen täytäntöönpanossa myöhästytään, ja rakennerahastot ovat keskeisiä tekijöitä laajentuneen Euroopan unionin solidaarisuuden kannalta.
Hyvät kuulijat, Euroopan unionin tuleva vuosi on toisaalta täynnä mahdollisuuksia ja toisaalta täynnä vastuutehtäviä. Puheenjohtajavaltio voi luottaa komission täysimääräiseen tukeen ja yhteistyöhön. Näemme läheisen yhteyden Itävallan puheenjohtajakauden ohjelman ja niiden tavoitteiden välillä, joihin komissio on pyrkinyt toimikautensa alusta lähtien, ja erityisesti komission strategisten tavoitteiden välillä. Kulttuurin ja arvojensa tukemana Euroopan unioni kehittyy edelleen, jos se pystyy edistymään samanaikaisesti kolmella alalla, jotka ovat talouden suorituskyky, sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja voimavarojen kestävä hallinta.
Tässä onnistuakseen Euroopan unioni tarvitsee kaikki toimijat kattavaa todellista kumppanuutta. Tarvitsemme kaikkien panoksen, jotta Euroopan unioni voi toimia täydellä teholla. 
 Arvoisa puhemies, kansalaistemme suurimpia huolenaiheita ovat talouskasvu ja työttömyys. Meidän on osoitettava heille, että Euroopan unioni voi vastata uskottavasti heidän huoliinsa. Maaliskuussa kokoontuvassa kevään Eurooppa-neuvostossa koetellaan ensimmäistä kertaa, ovatko kaikki toimijat todella vahvasti sitoutuneita talouden uudistamiseen ja modernisoimiseen. Jäsenvaltiot ovat laatineet omat kansalliset uudistusohjelmansa. Komissio viimeistelee parhaillaan arvioitaan kyseisistä ohjelmista ja raportoi asiasta kevään Eurooppa-neuvostolle. Haluan kiittää Euroopan parlamenttia sen antamasta tuesta ja odotan innolla yhteistyön jatkamista kanssanne kasvu- ja työllisyysasioissa.
Lissabonin ohjelman parlamentaarinen ulottuvuus ei ole silmänlumetta vaan keskeinen tekijä edistettäessä tarvittavien uudistusten toteuttamista ja varmistettaessa tuki näihin uudistuksiin. Tässä mielessä voimme todeta, että Lissabonin ohjelma on jo onnistunut. Sen avulla on onnistuttu luomaan yhteinen näkemys ja vahva yhteisymmärrys. Kukaan ei enää vakavasti kiistä sitä, että etusijalle on asetettava työllisyyttä tukeva talouskasvu. Nyt on aika muuttaa sanat teoiksi ja näkemykset toiminnaksi. Odotamme kevään Eurooppa-neuvostolta vahvistusta siitä, että Euroopan unioni on sitoutunut uskottavasti rakenneuudistuksiin ja että se on valmis tekemään kaikkensa talouskasvun sekä uusien ja parempien työpaikkojen luomiseksi.
Olemme näin ollen tyytyväisiä siihen, että puheenjohtajavaltio Itävalta on valmis tuomaan uutta vauhtia keskusteluun, jota käydään joistakin vireillä olevista, Lissabonin strategian onnistumisen kannalta keskeisistä ehdotuksista, kuten palveludirektiivistä. Palvelujen moitteettomasti toimivien sisämarkkinoiden perustaminen tarjoaa hyvän tilaisuuden vahvistaa EU:n mahdollisuuksia. Komissio tekee tiivistä yhteistyötä puheenjohtajavaltion ja parlamentin kanssa, jotta neuvosto ja parlamentti voivat päästä direktiiveistä poliittiseen sopimukseen.
Olen tyytyväinen siihen, että parlamentti valmistelee aktiivisesti perustaa tasapainoiselle lähestymistavalle eli lähestymistavalle, jota sovelletaan palveluilla käytävää kauppaa koskeviin perustamissopimuksen määräyksiin, ja että samanaikaisesti varmistetaan lähetettyjen työntekijöiden työ- ja palkkausehtojen noudattaminen ja tunnustetaan yleishyödyllisten palvelujen erityisluonne.
Uskon, että Euroopan työmarkkinaosapuolilla on tässä keskeinen tehtävä. Pyydämme työmarkkinaosapuolia panostamaan yhdessä tasapainoiseen kunnianhimoiseen palvelualan ratkaisuun. Meidän on syytä sanoa suoraan, että palveluala sekä pienet ja keskisuuret yritykset ovat Euroopan unionin tärkeimmät uusien työpaikkojen lähteet. Niiden olisi saatava ansaitsemansa tuki poliittisilta johtajilta.
Edistymisen tarkistetussa Lissabonin ohjelmassa on näyttävä työssä, jota on tehty Hampton Courtin kokouksen jälkeen. Kyse on keskeisistä aloista, kuten tutkimuksesta ja kehityksestä, korkeakouluista, väestörakenteen muutoksesta, energiasta, maahanmuutosta, turvallisuudesta ja Euroopan unionin asemasta maailmassa.
Komissio tekee uusia tutkimuksen ja kehityksen alan aloitteita, joilla valmistellaan Euroopan teknologiainstituutin perustamista sekä edistetään tutkintojen keskinäistä vertailukelpoisuutta ja vastavuoroista tunnustamista.
Aiomme keskittyä keskusteluun, jota käydään väestörakenteen muutoksesta ja sen vaikutuksista aiempaa oikeudenmukaisempaan työn ja muun elämän tasapainoon. Esittelemme myös sukupuolten tasa-arvoa koskevan toimintasuunnitelman, jossa tarkastellaan Euroopan unionin eri alojen politiikkaa, arvioidaan, miten eri politiikoilla voidaan pienentää sukupuolten välistä kuilua työllisyys- ja työttömyysoloissa ja puututaan naisiin kohdistuvaan väkivaltaan ja ihmiskauppaan.
Pyrimme parantamaan Euroopan unionin toimien tehokkuutta ulkoisten tavoitteiden saavuttamisessa ja yhteisten etujen edistämisessä lisäämällä toimiemme johdonmukaisuutta. Tämän puheenjohtajakauden alkua leimaavat energiakysymykset, ja haluan kiittää puheenjohtajavaltio Itävaltaa erinomaisesta yhteistyöstä, jota se teki Venäjän ja Ukrainan välisen äskettäisen kaasuriidan käsittelyssä. Energiakysymykset pysyvät asialistallamme keskeisellä sijalla. Äskettäinen kriisi ja öljyn hinnan pysyminen korkealla antavat opetuksen niille, jotka yleensä vastustavat ja haittaavat eurooppalaisen ulottuvuuden sisällyttämistä energiapolitiikkaan ja jotka aina vastustavat eurooppalaista ulottuvuutta politiikassa ja päätöksenteossa.
Euroopan unionilla on oltava aiempaa parempi ja yhteensovitetumpi energiapolitiikka, joka perustuu energialähteiden eriyttämisen, toimitusvarmuuden ja kestävyyden periaatteisiin. Jo paljon ennen Hampton Courtin kokousta johtajat toivat selkeästi esiin tarpeen laatia uusi lähestymistapa, ja komissio ilmoitti laativansa vihreän kirjan, jossa käsitellään energian toimitusvarmuutta sekä energiapolitiikan kilpailukykyä ja kestävyyttä. Valmistelemme lisäksi useita aloitteita energiatehokkuudesta ja puhtaista tekniikoista. Jatkamme biomassaa koskevalla toimintasuunnitelmalla käynnistettyä keskustelua ja täydennämme sitä biopolttoaineista annettavalla tiedonannolla.
Lisäksi esitämme aitojen Euroopan laajuisten energiamarkkinoiden kehittämiseen liittyviä ajatuksia, joilla vahvistetaan naapurivaltioidemme kanssa tehtävää yhteistyötä. Tämä on esimerkki yhteisen lähestymistavan perustana olevasta yhteisestä terveestä näkemyksestä, minkä yhteydessä mitään vaihtoehtoa ei pidä sulkea pois.
Kansalliset johtajat ja kansalaiset ymmärtävät yhteisen ja johdonmukaisen eurooppalaisen politiikan merkityksen. Euroopan unionin toimielinten on nyt aika suorittaa tehtävänsä kunnianhimoisesti ja tarkasti. Odotan mielenkiinnolla sitä, että saan työskennellä kanssanne seuraavina kuukausina Euroopan energiapolitiikan muotoilussa.
Tämä viekin minut toiseen tärkeään asiaan. Komissio on asettanut kestävän kehityksen ensisijaiseksi tavoitteeksi ja antoi viime joulukuussa tiedonannon kestävän kehityksen strategian tarkistamisesta. Olemme tyytyväisiä siihen, että puheenjohtajavaltio Itävalta on valinnut tämän yhdeksi painopistealoistaan. Näin saadaan kaivattua uutta vauhtia Euroopan unionin uuden kestävän kehityksen strategian valmisteluun. Komission asiakirja on kunnianhimoinen ja käytännönläheinen. Siinä esitetään pitkän aikavälin näkemys ilmastonmuutoksen, luonnonvarojen säilyttämisen, sosiaalisen syrjäytymisen ja maailman köyhyyden kaltaisten asioiden käsittelemiseksi. Siinä asetetaan selkeät tavoitteet, realistiset päämäärät ja menetelmät edistyksen valvomiseksi ja mittaamiseksi. Asiakirjassa asetetaan etusijalle todellinen kumppanuus kaikkien sidosryhmien – ei ainoastaan toimielinten vaan myös yritysten – välillä. Alueellisten viranomaisten ja kansalaisten on tehtävä yhteistyötä käytännön tulosten saavuttamiseksi.
Seuraavina kuukausina keskeisellä sijalla Euroopan unionin asialistalla on myös turvallisuus. Olen tyytyväinen nähdessäni, että puheenjohtajavaltio Itävallan vapauden, oikeuden ja turvallisuuden alan painopisteet ovat yhteensopivat komission painopisteiden kanssa.
Tukiohjelman toteuttaminen käytännössä on edelleen yhteinen ensisijainen tavoitteemme.
Maahanmuuton alalla jatkamme joulukuussa 2005 hyväksytyllä laillista maahanmuuttoa koskevalla toimintapoliittisella suunnitelmalla käynnistettyä keskustelua ja teemme ehdotuksia, jotka koskevat pitkäaikaisen oleskeluluvan myöntämistä kansainvälistä suojelua tarvitseville henkilöille.
Esitämme tällä puolivuotiskaudella myös vihreän kirjan huumausaineista ja kansalaisyhteiskunnasta, ehdotuksen avioerotapauksissa sovellettavasta oikeudesta ja vihreän kirjan aviovarallisuusjärjestelmiä koskevasta lainvalinnasta. Komissio esittelee Haagin toimintasuunnitelmaa koskevan ensimmäisen täytäntöönpanokertomuksen. Uskomme, että näissä tärkeissä asiakirjoissa edistytään merkittävästi Itävallan puheenjohtajakaudella.
Viimeinen painopiste, jota haluan kommentoida, ovat suhteemme naapurivaltioihimme. Vuosi 2006 on ratkaiseva ajanjakso. Komissio arvioi keväällä Bulgarian ja Romanian edistymistä liittymisvalmisteluissa ja niiden valmiutta liittyä Euroopan unioniin.
Olemme tyytyväisiä siihen, että puheenjohtajavaltio Itävalta on kiinnittänyt erityistä huomiota Länsi-Balkaniin. Länsi-Balkanin mailla on ollut vuodesta 2003 selkeä eurooppalainen ulottuvuus. Siellä käynnissä oleva prosessi on ratkaisevan tärkeä rauhan ja vakauden varmistamiseksi Euroopassa. Komissio pitää erittäin tärkeänä alueen tilanteen tarkkaa seuraamista ja alueen suhdetta Euroopan unioniin. Olemme tämän vuoksi päättäneet vierailla henkilökohtaisesti alueella lähiviikkoina.
Euroopan unionin on myös valmistauduttava ottamaan enemmän vastuuta Kosovossa. Kun Kosovon tulevasta asemasta käytävissä keskusteluissa edetään ratkaisevaan vaiheeseen, Euroopan unionin on osoitettava, että se pystyy vaikuttamaan käytännössä tämän monitahoisen ja arkaluonteisen kysymyksen ratkaisemiseen.
Valtioiden ja hallitusten päämiehet aloittivat viime vuonna Euroopan unionin tulevaisuutta koskevan mietintätyön. Kansalaiset, kansalaisyhteiskunta ja poliittiset toimijat ilmaisevat tästä aiheesta näkemyksiään, odotuksiaan ja ajatuksiaan sekä keskustelevat niistä. Komissio hoitaa tehokkaasti oman osansa ja panee täytäntöön K-suunnitelman, joka koskee kansanvaltaa, kuuntelemista ja keskustelua. Voin ilokseni kertoa, että komission jäsenet ovat tehneet vuoden 2005 aikana kaikkiaan 68 vierailua kansallisiin parlamentteihin, esitelleet politiikkaamme ja sen EU:n kansalaisille antamaa lisäarvoa, ja kuunnelleet. Vuoropuhelu ei nimittäin ole pelkästään asioiden selvittämistä vaan siinä on kyse ennen kaikkea myös kansalaisten mielipiteen kuuntelemisesta. Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit pitävät tätä keskustelua tärkeänä. Komissio on valmis tekemään täysimääräistä yhteistyötä aloitteissaan.
Meitä edeltäneet EU:n johtajat olivat valmiita haaveilemaan tulevaisuudesta. Heillä oli eurooppalaisen vakaumuksensa ruokkimaa rohkeutta. He avasivat uuden tien sovintoon ja Euroopan menestykseen. Tänään saamme nauttia tästä perinnöstä ja heidän kaukokatseisuudestaan. Aikana, jona menneisyyden saavutuksia ja nykyisiä vapauksia on niin helppo vähätellä, me emme voi kuitenkaan pitää kansalaisten hyväksyntää itsestäänselvyytenä. Se on ansaittava.
Näkemykseni mukainen aiempaa vahvempi Euroopan unioni tarjoaa vankan poliittisen, taloudellisen ja sosiaalisen kehyksen kansalaisillemme sekä perustuu kulttuuriin ja yhteisiin arvoihin. Kyse on demokraattisesta, vastuullisesta ja avoimesta Euroopan unionista. Nykyisessä levottomassa maailmassamme tarvitsemme enemmän kuin koskaan vahvaa Euroopan unionia, joka edistää turvallisuutta, ihmisoikeuksia ja oikeusvaltioperiaatteiden noudattamista.
Kesäkuun Eurooppa-neuvoston jälkeen komissio arvioi julkisen keskustelun ja K-toimintasuunnitelman yhteydessä käytyjen keskustelujen alustavat tulokset. Puheenjohtajavaltio Itävallan pyynnöstä aiomme myös ehdottaa asialistaa Euroopan unionissa käytävän keskustelun jatkamista ja Euroopan unionissa toteutettavia toimia varten. Tämä muodostaa perustan, jonka pohjalta valtioiden ja hallitusten päämiehet voivat hahmotella Euroopan unionin tulevaa kehitystä sitoutumalla uudelleen siihen, että yhteiset tavoitteemme muutetaan toimiksi.
Euroopan unionin tärkeimmän aarteen muodostavat yhteiset arvot ja rikas kulttuuri, joiden tulisi innoittaa meitä pohtimaan Euroopan unionin tulevaisuutta. Toimielimet ovat luonnollisesti tärkeitä, mutta ne ovat välineitä päämäärämme saavuttamisessa, eikä meidän pidä unohtaa hankkeemme päätavoitteita. Meidän on varmistettava määrätietoinen johtajuus ja luja yhteisymmärrys, jotta Euroopan unionia voidaan viedä yhdessä eteenpäin. Meidän on keskityttävä olennaiseen. Meidän on keskityttävä saamaan aikaan tuloksia. Meidän on ilmoitettava julkinen päämäärämme selkein ja merkityksellisin sanakääntein.
Totean lopuksi saman, minkä totesin liittokansleri Schüsselille ollessani muiden komission jäsenten kanssa hänen luonaan vierailulla Wienissä, eli että puheenjohtajavaltio Itävalta teki hyvän päätöksen valitessaan kauniit ja kirkkaat Euroopan värit logoonsa. Nyt on mielestäni aika hankkiutua eroon harmaista ja mustista väreistä, korostaa Euroopan unionin moninaisuuden luomia mahdollisuuksia ja hyödyntää puheenjohtajavaltio Itävallan hyvin tärkeää kuutta kuukautta osoittaaksemme uudistetun sitoutumisemme Euroopan unioniin, jolla on tulevaisuus ja joka uskoo tulevaisuuteen.
Hans-Gert Poettering,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan sanoa aluksi, että odotamme teiltä, neuvoston puheenjohtaja, hyvin paljon, koska, kuten itse totesitte, Euroopan unioni tarvitsee luottamusta ja edistystä. Nämä suuret odotukset, joita meillä on teidän ja puheenjohtajakautenne suhteen, eivät ole vain abstrakti toive vaan ne perustuvat oikeutettuun toiveeseemme siitä, että te suoriudutte tehtävästänne viisaasti, toisin sanoen että te suhtaudutte tehtäväänne kunnianhimoisesti ja realistisesti. Muistan hyvin, kun Itävalta oli neuvoston puheenjohtajana vuonna 1998. Maanne johtajat kuuluvat ja erityisesti te kuulutte vakaumuksellisiin eurooppalaisiin, joiden sitoutuminen Euroopan unioniin näkyy pelkkien sanojen sijasta myös toimina, ja te olette myös pätevä toimeenne. Toivon ja uskon, että tämän puolivuotiskauden päätteeksi voimme todeta, että puheenjohtajakautenne oli onnistunut. On tietenkin vielä liian varhaista tehdä arviota, mutta perusedellytykset ovat suotuisat.
Mainitsitte asian, jonka uskon olevan Euroopan unionin ydinperiaate, nimittäin sen, että julkisen luottamuksen Euroopan unionin toimielimiin on kummuttava valtion päämiesten vastavuoroisesta luottamuksesta. Olen todella toiveikas sen suhteen, että te onnistutte muovaamaan Eurooppa-neuvostosta ja hallituksista päätöksentekoelimen, jolla on yhteinen halu viedä Euroopan unionia eteenpäin, ja samalla hälventämään vaikutelmaa siitä, etteivät hallitusten päämiehet kykene katsomaan kotimaittensa kansallisia etuja pidemmälle, mikä koituu turmioksi Euroopan unionille. Eurooppa-neuvostossa on ryhdyttävä ajamaan Euroopan unionin etua keskinäisen luottamuksen hengessä.
Meidän Euroopan unionissa on ymmärrettävä, ettei nykypäivän suuriin haasteisiin voida vastata ilman Euroopan unionia. Euroopan unioni ei ole vastaus jokaiseen ongelmaan, mutta suuriin haasteisiin ei voida vastata ilman sitä. Komission puheenjohtaja totesi, että Euroopan unionin toimielimet ovat keino päämäärän saavuttamiseksi. Tämä pitää paikkansa, ja se tarkoittaa sitä, että me tarvitsemme Euroopan unionin toimielimiä varmistaaksemme, etteivät jotkin hallitukset ala sanella muille, miten edetä. Siitä päättäminen ei kuulu pelkästään suurille maille. Me Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmässä vastustamme Euroopan unionia, jota suuret valtiot hallitsevat. Kuulimme Alankomaiden ulkoministerin toteavan juuri eilen tai toissapäivänä, että Euroopan unionin perustuslaki on kuollut, mitä pidämme yhtä lailla vallankäyttöpyrkimyksenä, koska siten annetaan ymmärtää, että muidenkin maiden olisi seurattava Alankomaiden esimerkkiä. Emme hyväksy myöskään tällaista toimintatapaa.
Puhuitte työllisyydestä, taloudesta ja kasvusta. Kannatamme kaikkea, mitä sanoitte, mutta kun me puhumme pienten ja keskisuurten yritysten tukemisesta, emme pyydä avustuksia. Nämä yritykset toivovat ainoastaan verotaakan keventämistä ja byrokratian vähentämistä. Jos voimme tarjota tämän Euroopan unionin ja kansallisten perussääntöjen avulla, myös uusia työpaikkoja voi syntyä. Tämän vuoksi sanomme, että pienten ja keskisuurten yritysten olisi oltava talouspolitiikkaa koskevien pohdintojemme ytimessä.
Tämä merkitsee luonnollisesti myös sitä, että suhtaudumme myönteisesti Euroopan unionin lainsäädäntöön, myös palveludirektiiviin. Puhuitte avoimuudesta ja suojelusta. Juuri niitä koskeva tasapaino meidän on löydettävä. Teemme työtä tämän eteen Euroopan parlamentissa, ja toivon, että onnistumme löytämään hyväksyttävän ratkaisun helmikuun ensimmäisessä käsittelyssä.
Olen iloinen siitä, että sosialistiystäväni on tästä samaa mieltä, mutta en uskaltaisi missään tapauksessa puhua hänen ryhmänsä puolesta. Hän tekee sen pian itse.
Haluan lisäksi todeta palveludirektiivistä käytävän keskustelun yhteydessä, että Euroopan unionin kyky käsitellä globalisaatiosta johtuvia merkittäviä ongelmia saattaa heikentyä sisämarkkinoiden puuttumisen vuoksi. Tarvitsemme yhtenäiset eurooppalaiset markkinat, jotta voimme vastata globalisaatioon.
Pyydämme teitä laatimaan perustuslakia koskevan aikataulun, jotta voimme lopulta saavuttaa tuloksen, jonka kaikki Euroopan unionin valtiot voivat hyväksyä, koska me – tarkemmin sanottuna me PPE-ryhmässä – olemme täysin vakuuttuneita siitä, että perustuslaki tarvitaan.
Täällä mainittiin myös energia. On sanomattakin selvää, että energiakeskustelu koskee osittain omaa tarjontaamme, meitä ja meidän vaurauttamme. Oma vaurautemme ei kuitenkaan merkitse viime kädessä mitään, ellei se perustu demokratiaan. Tämän vuoksi me emme aio suvaita tilannetta, jossa yksi G8-maista asettaa erilaiset hinnat Ukrainan kaltaisille demokraattisille maille ja häikäilemättömien diktaattorien johtamille Valko-Venäjän kaltaisille maille, jotka tästä huolimatta saavat kaasua halvemmalla. Me emme aio olla osallisina tässä. Haluamme puolustaa kaikkia naapurivaltioitamme vakaan sosiaalisen kehityksen, demokratian, oikeusvaltion ja ihmisarvon pohjalta. Toivotamme teille menetystä näissä toimissa.
Martin Schulz,
   Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, arvoisa liittokansleri – saksalaiselle sosiaalidemokraatille jo tällä puhuttelumuodolla on nostalginen viehätys – kuuntelin teitä hyvin tarkasti, ja minun on todettava, että puheenne oli vaikuttava ja erityisesti se tapa, jolla sen esititte. Teitä kuunnellessa saa sen vaikutelman, että Eurooppa-neuvostossa on nautinto istua ja että on auvoisaa toimia neuvoston puheenjohtajana, että se on aidosti ylevä kutsumustehtävä. Vaikutelmat ovat kuitenkin pettäviä, kuten teidän omat kokemuksenne menneisyydestä ovat osoittaneet ja kuten olette alusta lähtien ymmärtänyt. Tästä syystä aiomme tutkia hieman lähemmin tehtäväänne neuvoston puheenjohtajana ja tuloksia, joita neuvosto on esittänyt meille, ja sen jälkeen uskaltaudumme vertailemaan niitä, mitä te olette kuvaillut puheenjohtajakautenne välttämättömiksi tavoitteiksi, taloudelliseen todellisuuteen, jota vasten tavoitteita on arvioitava.
Ennen kuin jatkan, minun on kuitenkin kommentoitava yhtä asiaa. Teidän on selitettävä minulle jälkeenpäin, mitä tekemistä uudenvuoden konsertilla oli sen kanssa, että Venäjällä suljettiin kaasuhanoja. Sanoitte, että kapellimestari oli tuskin nostanut tahtipuikkonsa uudenvuoden konsertissa, kun kaasuhanoja väännettiin pienemmälle. Sitten kertomus kulki kohti huipentumaansa: kun konsertti päättyi, hanat suljettiin kokonaan. Meidän on todellakin syytä keskustella tästä salaperäisestä yhteydestä Wienin uudenvuoden konsertin ja Venäjältä Eurooppaan suuntautuvien kaasutoimitusten välillä.
Arvoisa liittokansleri, mainitsitte kolme tavoitetta. Totesitte, että EU:n kansalaiset haluavat talouskasvua ja työpaikkoja. Olette kyllä tässä aivan oikeassa: talouskasvua ja työllisyyttä. EU:n kansalaiset eivät myöskään halua, että YUTP:n korkean edustajan Solanan ja komission jäsenen Ferrero-Waldnerin on kierrettävä ympäriinsä hattu kourassa rahaa kerjäten silloin, kun haluamme osallistua Gazan alueen vakauttamisoperaatioihin, Lähi-idän rauhan turvaamiseen tai maailman ongelma-alueiden vakauttamiseen. On epäilemättä oikein sanoa, että EU:n kansalaiset ovat tukenamme, kun esitämme sen kaltaisia tavoitteita, joita viime sunnuntaina Wienissä hyväksyttiin ja jotka koskevat terrorismin torjuntaa ja Euroopan unionin tehokkaita poliisivoimia, jotka voivat auttaa kansallisia poliisivoimia järjestäytyneen rikollisuuden torjumisessa. Tämänkaltaisten toimien avulla voimme varmistaa kansalaisten tuen Eurooppa-hankkeelle. Juuri tämän vuoksi Euroopan parlamentti asetti rahoitusnäkymiä koskevassa Bögen mietinnössä talouskasvun lisäämisen sekä Euroopan ja koko maailman turvallisuuden parantamisen rahoitusnäkymiä koskevien ehdotustensa keskeiselle sijalle.
Vertailkaamme nyt ehdotuksiamme niihin päätöksiin, joita – tekin liittokansleri Schüssel – teitte neuvostossa joulukuussa. Ehdotitte talouskasvuun ja työllisyyteen 35 miljardia euroa vähemmän kuin parlamentti, sisäiseen turvallisuuteen poliisivoimien tehokkaan yhteistyön kautta 7,8 miljardia vähemmän kuin parlamentti ja ulkopolitiikkaan 12,8 miljardia vähemmän! Kaikilla niillä aloilla, jotka luettelitte äsken puheenjohtajakautenne strategisina tehtävinä, neuvosto teki tuntuvia leikkauksia teidän oman äänenne tuella. Tässä tulee ilmi Euroopan unionin kriisin todellinen luonne: neuvostossa tehdyt lupaukset, joita ei kuitenkaan myöhemmin kyetä täyttämään. Tätä on Euroopan unionin kriisi.
Arvoisa komission puheenjohtaja, puhun nyt teille. Joudun toteamaan, etten todellakaan ymmärrä Teitä. Parlamentin voimakkaiden suosionosoitusten saattelemana kehotitte neuvoston puheenjohtajavaltiota Yhdistynyttä kuningaskuntaa etenemään juuri sen suuntaisesti kuin äsken kuvailin eli nimenomaan yhteisen politiikkamme mukaisesti. Lisäksi talousarvioehdotuksessanne vaaditte jopa määrärahojen lisäämistä. Teidän komissionne vaati 1 022 miljardin euron suuruista rahoitusta tehtäviemme suorittamiseksi seuraavan seitsemän vuoden aikana. Päivän päätteeksi tämä summa on leikattu 862 miljardiin euroon eli siitä on kadonnut 160 miljardia euroa, ja silti te kutsuitte tulosta onnistuneeksi. Tätä minä en ymmärrä. Liittokansleri Schüssel, haluamme päästä sopimukseen. Haluamme, että Euroopan unionin rakennetta tehostetaan. Siihen ei aina tarvita lisää rahaa. Jos lisävaroja ei saada, meidän on hyväksyttävä se. Menorakenteet on kuitenkin järjesteltävä siten, että kuvailemanne tavoitteet voidaan saavuttaa. Nyt me olemme saavuttaneet ainoastaan muuttumattoman talousarviorakenteen. Lisäksi meillä on nyt pääministeri Blairin lause, joka on tullut Pythagoraan lauseen rinnalle. Tony Blair olisi todellakin nimitettävä ehdolle Nobelin matematiikan palkinnon saajaksi sen lauseensa ansiosta, jonka mukaan summan lisäämisen hidastaminen on yhtä kuin summan vähentäminen – nerokasta!
Arvoisa liittokansleri, koska tänä vuonna juhlitaan Mozartin syntymän 250-vuotispäivää, pohdin Osminin aarian sanoja Mozartin loistavassa oopperassa – Ryöstö Seraljista – mikä on itse asiassa hyvä kuvaus siitä, mitä neuvosto on meille tehnyt. Osmin laulaa säkeessään tuntevansa kaikki teidän temppunne ja metkunne, kaikki teidän salajuonenne ja petoksenne . Tämä sopii Eurooppa-neuvostolle kuin nenä päähän.
Euroopan parlamentin on kuitenkin lisättävä säkeistöön seuraava osa, jossa todetaan, että parempia tarvitaan kuitenkin siellä, missä voitosta luovutaan, sillä tiedän hyvin, mitä mikin on .
Euroopan parlamentti on valmis pyrkimään kanssanne mainitsemiinne tavoitteisiin mutta tarvittavien määrärahojen ja rakenteiden avulla. Neuvotelkaamme niistä. Arvoisa komission puheenjohtaja, olette oikeassa, kun sanotte, että Euroopan unioni tarvitsee vähemmän harmaata ja mustaa. Euroopan unioni tarvitsee myös enemmän punaista!
Graham Watson,
   . Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teidän on sanottu olevan taitava piirtäjä ja vuorikiipeilijä. Olette piirtänyt meille selvän kuvan puheenjohtajakaudestanne ja olette hahmotellut huippukokoustenne ääriviivat.
Tärkein tehtävänne näiden kuuden kuukauden aikana on saavuttaa sopimus parlamentin kanssa Euroopan unionin seitsemän vuoden menosuunnitelmista. Olette yhtenä talousarvion leikkaamisehdotuksen tukijoista työstänyt Euroopan unionille huonoimmat toimintamahdollisuudet kuin koskaan aiemmin. Tällä talousarviolla ei vastata edes EU:n johtajien vaatimuksiin, puhumattakaan kansalaistemme kunnianhimoisista toivomuksista. Tämän vuoksi liberaalit ja demokraatit äänestävät tänään pääministeri Blairin välittämän sopimuksen hylkäämisen puolesta.
Jos haluatte palauttaa luottamuksen Eurooppa-hankkeeseen, teidän on vakuutettava Euroopan unionin kansalaiset siitä, että EU toimii heidän etujensa mukaisesti. Erasmus-ohjelma on yksi näkyvimmistä ja onnistuneimmista hankkeistamme, mutta siitä huolimatta neuvosto yrittää supistaa nuoria varten varattuja määrärahoja. Airbus-hanke on yhteisen uurastuksen tuloksena saavutettu voitto, mutta hankkeen uusimista koskevaan tutkimukseen ja kehitykseen on kuitenkin liian vähän varoja. Luotamme siihen, että neuvosto osoittaa halukkuutensa tehdä yhteistyötä parlamentin kanssa varojen kohdentamiseksi uudelleen tutkimuksen ja kehityksen kaltaisille painopistealoille.
Joka vuosi suuria summia jää käyttämättä tai maksusitoumuksia puretaan maatalouden ja rakennerahastojen kaltaisilla aloilla. Nämä summat olisi säilytettävä EU:n painopistealoja varten eikä niitä pitäisi palauttaa jäsenvaltioille. Samalla tavoin talousarvion olisi perustuttava todelliseen osuuteen BKTL:sta eikä nimellisiin lukuihin. Kun kasvu on esimerkiksi puolikin prosenttia ennusteita suurempaa, 1,045 prosenttia BKTL:sta on lähes 16 miljardia enemmän. Jos Lissabonin ohjelmalla todella onnistutaan lisäämään kilpailukykyämme, tämä luku saattaa olla vieläkin suurempi. Voimmeko luottaa, että te tarkastelette tämänkaltaisia ajatuksia toimielintenvälisessä sopimuksessa?
Liberaalit ja demokraatit odottavat innolla yhteistyötä kanssanne taloudellisen kilpailukyvyn ja työpaikkojen lisäämiseksi. Olette kuvannut tätä "Euroopan unionin politiikan kiireellisimmäksi tehtäväksi". Se edellyttää kuitenkin EU:n tarjoamien mahdollisuuksien hyödyntämistä ja sitä, ettei asiassa peräännytä protektionistien painostuksen vuoksi.
Laajentuneessa Euroopan unionissa Wienin portit eivät ole enää piiritettyinä, eikä Euroopan yhteisöjen tuomioistuin uhkaa elämäntapaanne.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vuosi 2006 on Euroopan työntekijöiden liikkuvuuden teemavuosi. Eikö olekin siksi ironista, että te yritätte pidentää – ensimmäistä kertaa EU:n historiassa – siirtymäjärjestelyjä, jotka estävät työntekijöiden vapaan liikkumisen Euroopan unionissa.
Liberaalit ja demokraatit eivät hyväksy kahden kolmasosan Euroopan unionia, jossa uusien jäsenvaltioiden kansalaisia kohdellaan toisen luokan kansalaisina. Lisäksi EU:n yrittäjät tarvitsevat kaiken ammattitaitoisen avun, jonka ne vain voivat saada, niin kauan kuin maahanmuuttokysymyksestä ei ole saavutettu yhteisymmärrystä.
Eikö kuuluisa itävaltalainen Simon Wiesenthal nimenomaan todennut, että vapaus ei ole taivaanlahja, vaan sen puolesta on taisteltava joka päivä? Liberaalit ja demokraatit ovat samaa mieltä. Luotamme lisäksi siihen, että te ylläpidätte sitoutumistamme yksilön vapauksiin ja ihmisoikeuksiin maailmassa, jossa ne yhä useammin jäävät jalkoihin.
Varmistakaamme, että Wienissä sijaitsevasta Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksesta tulee täysin toimiva ihmisoikeusvirasto.
Lisäksi on painostettava osapuolia kansainväliseen ihmisoikeusvuoropuheluun, jolla puututaan demokratian hiipumiseen Venäjällä, vapauksien rajoittamiseen Kiinassa ja Yhdysvaltojen presidentin tekopyhyyteen tämän surmatessa Pakistanin pikkukylien asukkaita demokratian ja sivistyksen nimissä.
Uskon, että Itävallan puheenjohtajakausi voi olla palvelus Euroopan unionille ja koko maailmalle.
Jos pidätte joulukuussa tehdyn, avoimuutta koskevan lupauksen ja järjestätte neuvoston kokoukset julkisina, kansalaiset voivat ymmärtää paremmin Euroopan unionia.
Jos voitte löytää uudelleen vuoden 1998 Pörtschachin kokouksen hengen ja esittää myönteisen asialistan, liberaalit ja demokraatit kiittelevät toimianne.
Jos teette yhteistyötä kanssamme ja jos kolleganne saavat perustuslakikeskustelun takaisin raiteilleen, luotte uutta toivoa Euroopan unionin asioihin.
Toivotamme teille rohkeutta ja menestystä seuraaviksi kuukausiksi. 
Daniel Marc Cohn-Bendit,
   Arvoisa puhemies, arvoisat puheenjohtajat, hyvät parlamentin jäsenet, naapurini palautti mieleeni, että te, neuvoston puheenjohtaja, pelaatte jääkiekkoa. Antanette siinä tapauksessa minulle anteeksi muutaman taklauksen.
Me kaikki väitämme olevamme vilpittömiä ja olemme kaikki taatusti luotettavia – siitä ei ole epäilystäkään. Ystäväni Albert Einstein kertoi kvanttiteoriasta seuraavaa: jos tärkeää on kysyä oikea kysymys, teidän on aina yritettävä selvittää, mitä on jätetty kysymyksen ulkopuolelle, koska lopulta juuri se on tärkeää. Noudatan näin ollen Einsteinin neuvoa ja totean teille seuraavaa: olette tietenkin rehellinen mielipidevaikuttaja, ja jokaisen maan olisi tietenkin järjestettävä energiahuoltonsa sopivaksi katsomallaan tavalla. Ongelmana on se, miten asettelemme tutkimuksemme painopisteet. Annammeko me etusijan vanhoille energianlähteille eli ydinenergialle vai tutkimukselle, joka koskee a) uusiutuvia energialähteitä b) ja aurinkoenergiasta saatavaa vetyä? Ne eivät voi molemmat olla tutkimuksen painopisteinä. Mitä tulee valintaan veden ja hiilen välillä, me emme voi valita molempia. Teillä voi olla kakku tai te voitte syödä sen. Teidän on jo korkea aika ilmoittaa, mitä te itse haluatte sen sijaan, että te yksinkertaisesti sanotte, että te suostutte mihin tahansa, mitä muut haluavat.
Olen samaa mieltä kanssanne pienistä ja keskisuurista yrityksistä, mutta myös niiden osalta on jossain vaiheessa tehtävä päätös. Kannatamme joustavuuden lisäksi myös turvallisuutta. Olisi meidän kannaltamme väärin järjestää yhteiskunta sellaiseksi, että niiden, joilla on vaikeuksia joustavuuden kanssa, on myös maksettava hinta epävarmuudesta. Lyhyesti sanottuna meidän on tehtävä päätös järjestelmästä, joka takaa sekä joustavuuden että turvallisuuden. Te ette sanoneet tätä.
Te jatkoitte sanomalla meille, että me tarvitsemme Euroopan unioniin markkinat. Mainiota! Mekin kannatamme sitä. Te puhuitte myös palveludirektiivin puolesta. Mielenkiintoista kyllä, on yksi asia, jota te ette maininnut eikä poliittinen liittolaisenne Poetteringkaan maininnut, ja haluaisin kuulla, mitä teillä on siitä sanottavaa. Tarkoitan tällä alkuperämaan periaatetta. Kukaan ei kyseenalaista palvelujen tarjoamisen vapauden periaatetta Euroopan unionissa. Kyseenalaistamme ainoastaan alkuperämaan periaatteen, joka tuhoaa sosiaalisen oikeudenmukaisuuden jäsenvaltioissa. Kannatatteko vai vastustatteko te sitä? Ette ole kertonut meille. Tämä on sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ongelma, ja se osoittaa, että tämän parlamentin oikeiston ja vasemmiston välillä todellakin on eroa.
Käsittelen seuraavaksi kasvua. Viittasitte perustellusti koulutukseen ja tutkintoihin. Euroopan unioni ei tietenkään ole vastuussa koulutuksesta, mutta se voi jakaa hyviä käytäntöjä. Kaipaan puheenjohtajavaltiota, joka lopultakin kokoontuu komission kanssa yhteen tutkimaan Euroopan unionin koulutusjärjestelmää ja päättelee, kuten uusliberalistinen OECD:kin päätteli, että Saksan ja Itävallan järjestelmät ovat surkeita, koska ne eivät yksinkertaisesti takaa tasa-arvoa. Nyt puhujana ei siis ollut jäsen Cohn-Bendit vaan OECD kansainvälisessä opiskelija-arviointiohjelman (PISA) tutkimuksessaan. Meidän on aika tajuta tämä. Saksan niin sanottu suorituksiin perustuva järjestelmä on häpeäpilkku, ja sitä on tarkistettava Euroopan unionin tasolla.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, käsittelen seuraavaksi sitä, mitä te ette sanonut. Haluaisin tietää yhden asian eurooppalaisesta elämäntavasta. Eurooppalainen elämäntapa merkitsee käytännöllisesti katsoen samaa kuin Eurooppa-oikeus. Onko mahdollista, että maailmassamme on hallintoelimiä – tarkalleen ottaen tarkoitan CIA:ta – jotka toimivat Euroopan unionissa sellaisen lainsäädäntökehyksen alaisena, jolla ei ole mitään tekemistä eurooppalaisen elämäntavan kanssa? Miten puheenjohtajavaltio aikoo tukea Euroopan parlamentin ja Euroopan neuvoston tutkintakomiteaa ja tähdentää Yhdysvalloille ja muulle maailmalle, että Eurooppa ei ole paikka, jossa mikä tahansa imperialistinen mahti voi tehdä mitä tahansa? Haluaisin myös kuulla, millaisen konfliktien riskin Euroopan unioni on valmis hyväksymään puolustaakseen elämäntapaansa. Kuten näette, ystäväni Albert Einstein oli oikeassa: asioita on tutkittava perinpohjin silloin, kun jotkin seikat jätetään mainitsematta.
Francis Wurtz,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Schüssel, puheenjohtajakautenne on saamassa hyvän alun, sillä samoihin aikoihin parlamentti luultavasti hylkää satamapalvelujen vapauttamista koskevan direktiivin, rahoitusnäkymiä koskevaa Eurooppa-neuvoston luonnosta vastustetaan kiivaasti ja niin edelleen. Olette saanut perinnöksi miinakentän. Paljon onnea! Jotkut teidän edeltäjistänne näkivät julkisuuskuvansa muuttuvan kuuden kuukauden aikana voittoisan itsevarmasta puheenjohtajasta säälittävän heikoksi puheenjohtajaksi. Aloitatte puheenjohtajakautenne nöyrin mielin, ja teette mielestäni siinä aivan oikein. Käsittelen ainoastaan yhtä toimintaohjelmanne kohtaa. Viitatessanne perustuslaista käytävään keskusteluun kirjoitatte 8 kohdassa seuraavaa: 
Yritämme olla jälleen vastaanottavaisempia ihmisten huolille, jotka koskevat eurooppalaisen elämäntavan säilyttämistä globalisaation yhteydessä. Kyse on luottamuksen palauttamisesta Euroopan unionin poliittisiin päätöksentekijöihin. 
Siinä se hankaluus itse asiassa onkin. Sanat eivät kuitenkaan nykyisessä Euroopan unionin toimielimiin kohdistuvan tyytymättömyyden ilmapiirissä enää riitä: tarvitaan käytännönläheisiä, selviä ja vakuuttavia toimia. Kuuluisalla esi-isällämme oli tapana sanoa, että jälkiruokaa koetellaan syödessä. Kun tämä pidetään mielessä, mielestäni tärkein ele olisi nyt vaatia selvästi ja julkisesti palveludirektiiviluonnoksen ja kaikkien muiden vastaaviin liberalistisiin periaatteisiin pohjautuvien tekstiluonnosten hylkäämistä tai lopullista poisvetämistä.
Ryhmäni kokoontui viime torstaina Brysselissä keskustelemaan yli 200 eri puolilta Euroopan unionia tulleen sosiaalialan toimijan kanssa jäsen Bolkesteinin symbolisen tekstin tulevaisuudesta. Nämä toimijat edustivat muun muassa Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön sihteeristöä sekä Puolan ja Romanian työmarkkinafoorumia, ja mukana oli myös useita paikallisesti, alueellisesti tai kansallisesti valittuja edustajia. Kaikki he vastustivat voimakkaasti komission tekstiä, jota muun muassa ETUC:n johtajat kuvasivat hyvin vaaralliseksi.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Schüssel, te itse panitte merkille lokakuussa Hampton Courtissa sen ilmiömäisen tavan, jolla tämä direktiiviluonnos sai puoleensa todellista vastustusta useimmissa jäsenvaltioissamme sen jälkeen, kun kansalaiset saivat tietää sen sisällöstä. Joidenkin harkitsemattomien lähteiden mukaan olette sanonut: "Me emme voi pelastaa sitä, meidän on vedettävä se takaisin." Teidän mielestänne meidän todellakin pitäisi vetää teksti takaisin, mutta ei siten, että palaisimme takaisin uuden, vähän muutetun luonnoksen, Bolkesteinin vesitetyn version – miksi eräs Attac-johtaja sitä nimitti torstaisessa kokouksessamme – kanssa.
Todellisuudessa tämä asia on paljastanut sen, mitä yhä useammat Euroopan kansalaiset eivät halua: työntekijöiden yllyttämistä toisiaan vastaan ja sen seurauksena työntekijöiden sosiaalisten etujen ja oikeuksien supistamista. Kyse on samasta logiikasta, jonka satamatyöntekijät hylkäävät kaikkialla Euroopan unionissa siitä riippumatta, mihin ammattijärjestöön he kuuluvat. Sama pätee ruotsalaisiin työntekijöihin, jotka olivat mukana erittäin symbolisessa Vaxholmin tapauksessa. Muita vastaavia raportteja olemme saaneet muun muassa Suomesta, Skotlannista ja Irlannista.
Kansallisen lainsäädännön yhdenmukaistaminen tapahtui sellaisten poliittisten toimien ja äänestysten avulla, jotka antoivat meille edes toivoa siitä, että ylhäältä käsin tapahtuva yhdenmukaistaminen voisi toimia. Vuosien kuluessa olemme vaivihkaa siirtyneet yhdenmukaistamisen avulla saavutetusta Euroopan unionin yhdentymisestä markkinoiden avulla toteutettavaan Euroopan unionin yhdentymiseen, mikä tarkoittaa yhdentymistä vapaan kilpailun kautta. Tämä johtaa luonnollisesti usein alasajoihin.
Arvoisa puheenjohtaja, te ette saavuta Euroopan kansalaisten luottamusta, ellette tee selkeää eroa tästä liberalistisesta ajattelutavasta ja ellette todella aseta työntekijöitä ja kansalaisia Eurooppa-hankkeen etusijalle markkinoiden sijasta. Kuuden kuukauden kuluttua puheenjohtajakauttanne arvioidaan pääasiassa tästä näkökulmasta.
Roger Knapman,
   . Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pääministeri Blairin johtama puheenjohtajakausi ja hänen panoksensa euroskeptisyyteen olivat niin mahtavia, että olisimme toivoneen puheenjohtajakauden jatkuvan vielä toiset kuusi kuukautta, mutta niin ei käynyt. Voin kuitenkin vakuuttaa, että olette toiseksi paras valintamme. Olemme hyvin kiitollisia ajatuksistanne, joiden mukaan jollain tavalla perustuslaki ei olekaan kuollut vaan se oletettavasti vain nukkuu. Ajattelette luultavasti, että se voidaan herättää henkiin milloin tahansa, mikä lehtitietojen mukaan järkytti myös komission puheenjohtajaa Barrosoa tämän viettäessä perustuslakia koskevaa pidennettyä harkinta-aikaa.
Jatkakaa siis parhaanne mukaan! Älkää välittäkö siitä, että 70 prosenttia kotimaanne Itävallan kansalaisista ei hyväksy sitä, mitä olette sanonut tänä aamuna. Älkää välittäkö siitä, että kaksi kolmasosaa Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisista katsoo, että heille ei ole enää mitään hyötyä tämän häpeällisen parlamentin jäsenyydestä. Älkää välittäkö hylkäävästä kansanäänestyksestä Ranskassa, älkää välittäkö hylkäävästä kansanäänestyksestä Alankomaissa. Ylevästä asemastanne osoittamanne halveksinta demokratiaa kohtaan pannaan kyllä merkille, ja olen varma, että monet myös täällä parlamentissa hyväksyvät toimintatapanne.
Mitä tulee arkipäiväisempiin asioihin, EU:sta on tulossa hyvin kallis klubi jäsenilleen. Unohtakaa se, että hyväntahtoisena aikana pääministeri Blair tulee ja myöntää paljon rahaa – 7 miljardia Englannin puntaa – ja että hänen mahdollinen seuraajansa haluaa nyt järjestää kansallisen isänmaallisen "Britannia-päivän" yrittääkseen mitätöidä kansalaistensa mielipiteisiin vaikuttaneet vahingot. Talousarviotamme on lisätty 63 prosenttia seitsemän vuoden aikana, ja nyt myös työaikadirektiivi on sisällytettävä osaksi lainsäädäntöä, minkä vuoksi emme voi luoda edes vaurautta.
Esityslista on todellakin aivan mahtava! Kaikille niille, jotka tulevat Itä-Euroopasta rahan toivossa, on todettava: olen pahoillani, mutta rahaa ei ole! 
Cristiana Muscardini,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, hyvät kollegat, luotamme siihen, että puheenjohtajavaltio pitää lupauksensa ja sytyttää uudelleen kansalaisten luottamuksen unioniin, kuten on sanottu. Kansalaisten on luotettava unioniin, joka tarvitsee, kuten kaikki tietävät, sekä yhteistä ulkopolitiikkaa että – kiireellisesti – myös uudelleen elvytettyä talouspolitiikkaa, josta nyt häpeällisesti puuttuu unionin koko olemassaolon kannalta olennaisten kahden tarpeen kunnioittaminen. Nämä ovat kilpailukyvyn palauttaminen ja tarve säilyttää sosiaaliset oikeudet.
Unionin on löydettävä uudelleen voima ja tahdonvoima saada toimielimensä ja kansalaiset tekemään yhteistyötä. Ainoa todella yhteinen asia, joka meillä nyt on – ja sekin vain 12 jäsenvaltiossa – on rahapolitiikkamme, jonka itse asiassa määrittää keskuspankki ilman riittävää poliittista vuorovaikutusta muiden toimielinten kanssa. Tästäkin meidän on keskusteltava.
Arvostamme puheenjohtajavaltio Itävallan sitoutumista uuden matkamme valmisteluun kohti perustuslakisopimusta – lippujen lisäksi toivomme entistä sujuvampaa ja toteuttamiskelpoista matkaa. Haluamme enemmän kuin toiveikkaita ajatuksia ja unelmia, jotka usein eivät kohtaa sitä todellisuutta, jossa meidän on toimittava, mutta joka tapauksessa uskallusta on. On tärkeää kyetä ennakoimaan tulevaisuutta realistisesti eikä pelkästään hallitsemaan nykyhetkeä. Koska olemme sitoutuneet entistä yhtenäisempään unioniin, jossa eri toimielinten toimivalta on entistä selkeämmin määritetty, entistä aktiivisempaan unioniin, joka on entistä lähempänä kansalaisia, meidän on yhdessä ja määrätietoisesti ryhdyttävä käsittelemään kolmea ongelmaa: maahanmuuttoa, energiaa ja ympäristöä.
Maahanmuutossa tarvitaan yhteistä politiikkaa, jotta voidaan käsitellä sekä nykyisen tilanteen humanitaarisia näkökohtia että maahanmuuttovirtojen usein aiheuttamaa kansainvälisen terrorismin uhkaa. Sivistynyt ja onnistunut yhteiselo, joka johtaa aitoon yhdentymiseen, on mahdollista vasta, kun muut kuin EU:n kansalaiset, olivatpa he kotoisin mistä tahansa, kunnioittavat valtioidemme lainsäädäntöä ja perustuslakeja.
Ilman energiaa ei ole kehitystä, ja energian tuhlaus aiheuttaa korvaamatonta vahinkoa. Energiaa ei voida erottaa turvallisuudesta, jätehuollosta ja ympäristön suojelusta, jotka ovat yhteistä hyvää ja koko selviytymisemme edellytys. Jäsenvaltioiden valtiovarainministerit eivät ole vielä aktiivisesti ryhtyneet käsittelemään ilmastonmuutokseen liittyviä ongelmia, vaikka ilmastonmuutoksella tulee olemaan paljon taloudellisia seurauksia.
On toivottavaa, että Itävallan puheenjohtajakauden aikana myös valtiovaroista ja suunnittelusta vastaavat ministerit tekevät työtä tämän ongelman ratkaisemiseksi ja pohtivat niitä kustannuksia, joita maailma on joutunut maksamaan viimeaikaisten katastrofien seurauksena ihmishenkinä, asuntoina, maataloudessa ja maaseudulla. Lisäksi on pohdittava jälleenrakentamiskustannuksia.
Unionissa tarvitaan yhteistä ympäristöpolitiikkaa, aivan kuten tarvitaan myös unionin ympäristöpolitiikkaa suhteessa muuhun maailmaan, sillä se on yksi velvoitteistamme ja tavoitteistamme, jotka asetimme itsellemme valmistelukunnan työstäessä perustuslakisopimusta.
Arvostamme puheenjohtajavaltion mielenkiintoa kauppa- ja naapuruuspolitiikkaa kohtaan. Naapuruuspolitiikkaan on sisällyttävä yhteisön säännöstön noudattaminen. Viittaan Kroatian hallituksen edustajan hiljattain esittämiin epätarkkoihin – etten sanoisi virheellisiin tai jopa valheellisiin – lausuntoihin. Kauppapolitiikan yhteydessä meidän on muistettava vaatia ihmisoikeuksien kunnioittamista aina, kun näin ei toimita. 
Hans-Peter Martin (NI ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämä on ollut värikäs aamu. Jatkakaamme samaan malliin. Monien muiden tavoin olen vakuuttunut siitä, että unionin asiat olisivat paremmalla mallilla, jos te tänään istuisitte toisella puolella, jos olisitte komission puheenjohtaja sen sijaan, että olette vain neuvoston määräaikainen puheenjohtaja. Käytettävissänne olevassa hyvin lyhyessä ajassa ette voi toivoa suuria uratöitä, mutta on varmasti mahdollista vahvistaa tasoa ja näyttää esimerkkiä energian ja toissijaisuusperiaatteen kaltaisilla aloilla. Myös rahoituksen alalla voitte saavuttaa jotain. Älkää kuitenkaan salliko niiden, jotka historia on osoittanut kyvyttömiksi käsittelemään rahaa, johtaa teitä harhaan. Älkää uskoko, että enemmällä rahalla saadaan automaattisesti parempia tuloksia. Rahat ovat todellakin olemassa. Meillä on 112 miljardia euroa. Kysymys kuuluukin, mitä niillä tehdään. Arvoisa liittokansleri, sanoitte itse, että tämä on kaikkein tärkein asia. Sanoitte itse, että luottamusta on rakennettava. Tehkää niin! Ryhtykää tositoimiin! Sanokaa, kuka mitäkin saa ja kuka mitäkin maksaa unionin rahakasoilla.
Kuinka monta euroa tukea vaikutusvaltainen pankki- ja mediamoguli Christian Konrad ystävineen on jo saanut esimerkiksi metsästysmaille? Kuinka monta euroa suoraa tukea ovat saaneet pääministeri Erwin Pröll, hänen ystävänsä ja hänen sukulaisensa, joka on maatalousministeri? Onko totta, että 427 vaikutusvaltaista itävaltalaista maanviljelijää, jotka ovat lähes kaikki tiiviissä yhteydessä puolueeseenne, saavat vuosittain yli 72 000 euroa suoraa tukea? Voisin jatkaa edelleen. Entäpä Danone ja Ranska? Entäpä Müllerin maitovalmisteet ja Saksa? Entäpä julkisoikeuden sääntelemät yritykset? Avatkaa verhot! Tehkää todella avoimeksi se, kuka mitäkin saa. Avatkaa neuvoston istunnot julkiselle tarkastelulle, jotta tiedämme, kuinka nämä päätökset tehdään. Koska haluatte palauttaa luottamuksen, teidän olisi tarkasteltava valtion yleisradioyhtiötä ORF:ia. Mitä sen päätoimittaja Werner Mück siellä nyt tekee? Entä muut vanhan ajan palvelijat, joita sinne edelleen ilmestyy? Teillä on nyt mahdollisuuksia, tarttukaa niihin! Muuttakaa itseänne! Saattakaa päätökseen Itävallan sisäpolitiikan salailun aika. Ryhtykää eurooppalaiseksi valistajaksi! Miljoonat unionin kansalaiset kiittävät teitä siitä. 
Othmar Karas (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, toivotan neuvoston puheenjohtajan lämpimästi tervetulleeksi Euroopan parlamenttiin. Me itävaltalaiset emme ole ainoita, jotka iloitsevat siitä, että Wolfgang Schüssel ryhtyy neuvoston puheenjohtajaksi. Arvoisa liittokansleri, jaamme ensisijaiset tavoitteenne ja poliittiset periaatteenne. Toisin kuin kansallisissa parlamenteissa, me istumme Euroopan parlamentissa puoliympyrässä, sillä me tarvitsemme toisiamme. Kiitos siitä, että kehotatte toimielimiä siirtymään uuden yhteistyön henkeen vaistomaisen vastakkainasettelun ja hajanaisuuden sekä päivittäisen poliittisen teeskentelyn sijaan. Puheenvuoronne oli piristävä poikkeus siihen, mitä olemme viime kuukausina saaneet kuulla.
Uusi lähestymistapa edellyttää kuitenkin keskinäistä kunnioitusta ja halukkuutta vuoropuheluun, luottamukseen ja kompromisseihin. Kirjassa , jossa itse kirjoititte yhteistyöstrategiasta, on seuraava lainaus Kofi Annanilta: "Emme tarvitse enää lupauksia. Nyt on pidettävä jo annetut lupaukset". Katson, että tämä on puheenne perussisältö. Tämän vuoksi me kannatamme pienten ja keskisuurten yritysten vahvistamispyrkimyksiä, mutta vastustamme pk-yritysten kilpailukykyä ja innovaatioita koskevan ohjelman rahoituksen vähentämistä 70 prosentilla. Kannatamme koulutusta, ja tämän vuoksi meidän on vastustettava 40 prosentin leikkausta koulutuksen määrärahoista. Kannatamme avointa, helposti lähestyttävää, demokraattista, parlamentaarista, sosiaalisesti vastuullista ja entistä vahvempaa unionia, mutta tämä tarkoittaa, että meidän on käynnistettävä keskustelu unionin poliittisesta tulevaisuudesta ja tehtävä kansalaisista unionin sidosryhmä. Kannatamme palveludirektiiviä. Kehittäkäämme siitä sosiaalisen markkinatalouden malliesimerkki. Kannatamme yhteisöperiaatteelle perustuvaa EU:ta. Jatkakaamme EU:n kehittämistä ja vahvistakaamme yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. Meidän on oltava valmiita puhumaan ja kuuntelemaan, sillä tehtävää on paljon. Käykäämme työhön! 
Hannes Swoboda (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, aluksi totean, ettei liittokansleri itse asiassa kertonut meille paljoakaan tulevasta laajentumisesta, vaikka se on yksi puheenjohtajavaltio Itävallan painopistealoista. Ensin se koskee Bulgariaa ja Romaniaa ja sitten seuraavien vaiheiden valmisteluja Kaakkois-Euroopassa. Mitä tulee Bulgariaan ja Romaniaan, haluan muistuttaa teitä neuvoston lupauksesta keskustella syvällisesti parlamentin kanssa siitä, voiko laajentuminen tapahtua vuonna 2007, kuten toivon sen tapahtuvan, vai onko sitä siirrettävä vuoteen 2008. Toivomme puheenjohtajavaltion kunnioittavan sitoumustaan kuulla meitä tässä asiassa.
Katson Kaakkois-Euroopan alueen hyvin merkittäväksi. Kertokaa kollegoillenne neuvostossa, ettei kyse ole näiden valtioiden mukaan ottamisesta yhdessä yössä paremman puutteessa, vaan pikemminkin liittymismahdollisuuksien säilyttämisestä, jotta nuorista olisi mielekästä jäädä alueelle sen sijaan, että poistuisivat sieltä. On tarkistettava monia asioita. Yksi tällainen asia on se, kuinka alueen valtiot kohtelevat vähemmistöjään. Meillä parlamentissa vähemmistöjen kohtelu on aina merkittävä tekijä. Arvoisa liittokansleri, tältä osin olen jo syvästi pettynyt. Kuinka kuvittelette puolustavanne neuvoston puheenjohtajana vähemmistöjen oikeuksia, kun ette kotimaassanne kykene taivuttelemaan koalitiokumppanianne Jörg Haideria osoittamaan vähäisintäkään kunnioitusta slovenialaisvähemmistölle antamalla ripustaa kaksikielisiä paikannimikylttejä? Toivon myös teidän tekevän kaikkenne tämän puheenjohtajakauden aikana sen varmistamiseksi, että Itävalta toimii esimerkillisellä tavalla ja lipsumatta kansainvälisen luottamuksen synnyttämiseksi.
Laajentumisesta meillä on toisinaan käsitys, että hallitusten päämiehet – eikä tämä todellakaan koske yksin teitä – tekevät päätöksiä hyvin nopeasti. Kun sitten pitäisi kertoa omille kansalaisille, miksi on edettävä kohti laajentumista ja mitä laajentumisesta on hyötyä, hallitusten päämiehillä on vain vähän sanottavaa. Neuvoston on pohdittava yhdessä parlamentin ja komission kanssa – sillä voimme tehdä sen vain yhdessä – kuinka voimme yhdessä esittää suuren historiallisen laajentumishankkeen kansalaisille, sillä kuten aivan oikein totesitte, luottamuspula on todellinen. Meidän on yhdessä pohdittava sitä, mitä voimme tehdä luottamuspulan poistamiseksi.
Talousongelmia ja työttömyyttä koskevissa asioissa kannatan teitä täysin. Yksi kriteereistä, joilla arvioimme suoristustanne, on se tapa, jolla odotettua vetoomustanne työttömyyden torjumiseksi puheenjohtajakautenne aikana noudatetaan. Arvioimme myös sitä, missä määrin olette valmis näyttämään tietä erityistoimenpitein. Tässä yhteydessä on sitäkin surkuteltavampaa, että vaikka tutkimukseen ja kehittämiseen on entistä enemmän varoja käytettävissä, jotkin näistä varoista on, kuten hyvin tiedätte, poistettu infrastruktuurien kehittämisestä. Euroopan rautatieverkosto, joka on meille kaikille ja erityisesti kotimaallemme niin tärkeä, kärsii valtavista leikkauksista, joita olemme alalla tehneet. Katsomme, että tätä ei voida hyväksyä ja että meidän olisi pyrittävä mukauttamaan tilannetta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, me sosiaalidemokraatit arvioimme puheenjohtajakauttanne objektiivisesti. Vertaamme saavutuksianne tänään esittämiinne lupauksiin. Toivomme Itävallan puheenjohtajakauden olevan erinomainen menestys. Euroopan unioni on meille niin tärkeä, ettemme voisi vähempää toivoa. 
Karin Resetarits (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, suonette minulle anteeksi, kun vertaan teitä, liittokansleri Schüssel, Zeukseen, mutta itse asiassa monet hallitusten päämiehet kohtelevat Eurooppaa kuten antiikin Kreikan ylijumala kohteli Europaa, nimittäin rakastajattarena, jota liehitellään täällä, mutta jota kotona vaimon seurassa ei mainita tai vähätellään, ettei epäilys heräisi.
Kansalaiset kotimaissamme reagoivat samalla tavalla kuin lapset perheessä, jossa on vallalla tällainen epäselvyys. He ovat hyvin levottomia ja epäluuloisia, heistä tulee kapinallisia, kuten selvästi havaitsimme Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestysten kielteisissä tuloksissa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluatte siis tuoda Eurooppaan uutta intoa? Voitte tehdä sen vain antamalla hyvän esimerkin ja luomalla kauan kaivattua selkeyttä. Neuvoston jäsenten on mentävä kotiin ja tunnustettava suhteensa Eurooppaan, seistävä urheina hänen rinnallaan, huolehdittava siitä, että hänelle annetaan huolellisesti arvioitu taloudellinen tuki, joka vastaa hänen tarpeitaan, ja kerrottava kotimaansa kansalaisille, että jokaisen yksittäisen jäsenvaltion tulevaisuudennäkymät globaalissa kilpailussa vauraudesta ovat täysin riippuvaisia vahvan ja itseensä luottavan Euroopan olemassaolosta, ja että Euroopan tehtävänä on jalostaa globalisaatiota.
Johannes Voggenhuber (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minäkin haluan toivottaa teidät tervetulleeksi tänne, arvoisa liittokansleri, ja toivon teille menestystä ja onnea aina kun omistaudutte yhteiselle Euroopan asialle.
Neuvoston puheenjohtajavaltion Luxemburgin loistavan ja lähes epätoivoisen puheen jälkeen puoli vuotta sitten ja neuvoston brittiläisen puheenjohtajan demagogisen puheenvuoron jälkeen olette antanut meille tänään eräänlaisen oppitunnin eurooppalaisesta harmoniasta ja pyrkinyt houkuttelemaan politiikan taikahuilusta kuuluville . Tämä ei kuitenkaan voi peittää sitä, että todellisuudessa unioni on kriisissä. Sen sävelet eivät peitä hallitusten kinastelua ja nationalistien lehmänkauppojen jatkuvaa hälinää. Se ei peitä Euroopan tuskallista valitusta hallitusten tehdessä siitä syntipukkia aina kun ne sellaista tarvitsevat – samasta Euroopasta, jonka nuo hallitukset ovat itse luoneet.
Kuuntelin lumoutuneena ja suurella kunnioituksella puhettanne Euroopan kansalaisista, sillä on sanottava, että suurin osa hallituksista kiistää Euroopan kansalaisten olemassaolon. Jos Euroopan kansalaiset otettaisiin vakavasti, sillä olisi valtava merkitys perustuslakisopimusta koskevassa asiassa. Palatakseni kollegani Cohn-Benditin sanoihin, taikahuilu ei kuulu edes hallitusten hiljaisuuden yli – niiden tukahdutetun hiljaisen ilon yli, kun perustuslakisopimus romahti, sillä perustuslakisopimus olisi antanut Euroopalle, Euroopan kansalaisille, enemmän oikeuksia, tosin hallitusten toimivallan kustannuksella.
Teitä ei nähdä eturivissä, kun eurooppalaisen demokratian puolesta taitetaan peistä: arvoisa liittokansleri, hiljaisuus sosiaaliasioissa ja oppitunteja harmoniasta. Eurooppalainen elämäntapa ei ole vaarassa, eikä se ainakaan ole teidän vastuullanne. Sillä on monta puolta. Kansalaiset kehittävät eurooppalaisen elämäntavan itse. Euroopan sosiaalimalli, sosiaalinen markkinatalous, kuitenkin on vaarassa. Ette sanonut siitä sanaakaan. Emme me vapauden vuoksi tarvitse taikahuilua. Yhteistyönne CIA:n tapauksessa, perusoikeuksiin kohdistuneessa hirviömäisessä hyökkäyksessä aivan Euroopan sydämessä,…
Kartika Tamara Liotard (GUE/NGL ). –
   Aluksi haluan toivottaa teidät, liittokansleri Schüssel, lämpimästi tervetulleeksi. Voidaan rehellisesti sanoa, että Itävallan puheenjohtajakautta hallitsee kaksi aihetta: epäonnistunut perustuslakiprosessi ja palveludirektiivi.
Alankomaiden ja Ranskan kansalaiset ovat yksinkertaisesti julistaneet perustuslakisopimuksen kuolleeksi. Koska kaksi jäsenvaltiota on sen hylännyt, se ei enää ole asialistalla, ja mitä nopeammin Euroopan unioni myöntää tämän, sitä nopeammin voimme käynnistää tarvittavat uudistukset: vähentää EU:n puuttumista kansalliseen vastuualaan kuuluviin asioihin, lopettaa rahan tuhlauksen ja petokset unionissa ja toteuttaa EU:n todellisen demokratisoitumisprosessin.
Palveludirektiivin osalta Itävalta pyrkii löytämään kompromissin kahden leirin kesken. Jos aikomus kuitenkin on saada aikaan kompromissi monikansallisten yritysten ja ammattiliittojen välillä, tuloksena on aina työolojen heikentyminen Euroopan unionissa. Lisäksi on mahdotonta tehdä myönnytyksiä ehdotuksen ydinajatuksesta, alkuperämaaperiaatteesta.
Koska puolueeni ja ryhmäni vastustavat kilpailua työoloissa sekä sosiaalista polkumyyntiä Euroopan unionin tulevaisuudessa, me vastustamme myös direktiiviehdotusta. Eurooppalaiset eivät halunneet perustuslakisopimusta, eivätkä he halua tätä palveludirektiiviä.
Puheenjohtajavaltio Itävalta voisi jäädä historiaan ensimmäisenä puheenjohtajavaltiona, joka todella kuuntelee kansalaisten toiveita. Jos kuitenkin tehdään päätös perustuslakisopimuksen ja palveludirektiivin sullomisesta kansalaisten kurkusta alas, se vain lisää eurooppalaisen yhteistyön vastustusta. 
Mario Borghezio (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puheenjohtajavaltio Itävallalla, jolle toivotamme onnea, on monta asiaa pohdittavanaan: nyt kuolleen ja kuopatun Euroopan perustuslakisopimuksen hylkääminen sekä Euroopan unionin kansalaisten keskuudessa leviävä epäilys. Kehotamme sitä keskittymään kansojen ja alueiden Eurooppaan.
Olen esittänyt Triesten kaupunkia ehdolle alueiden Euroopan pääkaupungiksi, sillä kaupunki symboloi erilaisten etnisten ryhmien Eurooppaa ja eri kansojen sivistynyttä yhteiseloa. Ihmisoikeuksista haluan mainita täällä parlamentin ulkopuolella olevat Istrian, Dalmatian ja Fiumen kansalaiset. Haluan kiinnittää huomiota siihen, että heidän omistusoikeuksiaan on jälleen poljettu, vaikka vuoden 1947 rauhansopimuksessa määrättiin sen suojelemisesta. He ovat yhä täällä! Arvoisa liittokansleri Schüssel, annan teille tätä pitkään jatkunutta ja hyvin arkaa asiaa koskevat asiakirjat.
Puolustakaamme ihmisten oikeuksia, älkäämme antako unionista tulla Brysselin teknokraattien unionia. Olosuhteet, jotka ovat johtaneet ihmisten skeptisyyteen, johtuvat juuri teknokraattien ja pankkien ylivallasta unionissa, unionissa, joka toivoo Turkin liittyvän jäseneksi ja Bolkesteinin direktiivin tulevan hyväksytyksi. Me kannatamme toisenlaista unionia: kansojen ja alueiden unionia. Viisaan on tarjottava ääni tälle syvälle tunteelle. 
Konrad Szymański (UEN ). –
   Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että olin ällistynyt kuullessani Itävallan talousasioiden ministerin tosiasiassa puolustavan palveludirektiivin jäädyttämistä, kun neuvoston työohjelmassa keskitytään institutionaalisiin asioihin.
Tässä yhteydessä minun on kysyttävä, onko aikomuksena tuhlata yhteiset kuusi kuukauttamme keskusteluun hylätystä perustuslakisopimuksesta? Haluan myös kysyä, mitä toimia on suunniteltu yhteisten palvelumarkkinoiden luomiseksi Euroopan unionissa ja kaikkien työmarkkinoiden esteiden poistamiseksi. Loppujen lopuksi nyt on täysin selvää, ettei viimeksi mainitulle ole taloudellisia perusteita.
Olen erityisesti kiinnostunut reaktiosta ruotsalaisten ammattiliittojen laittomiin toimiin. Latvian Vaxholm-tapauksen jälkeen ne suunnittelevat nyt toisen uudesta jäsenvaltiosta peräisin olevan rakennusyrityksen vahingoittamista. Tässä tapauksessa kyse on puolalaisesta yrityksestä nimeltä Zojax. 
Andreas Mölzer (NI ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, jos puheenjohtajavaltio Itävalta haluaa ehkäistä sen, että Euroopan kansalaisten laajat joukot torjuvat katastrofaalisesti EU:n, sen on esitettävä oikeat kysymykset.
Näin tehdessään se tekisi virheen vältellessään ydinkysymystä siitä, mikä pitäisi olla tämän Euroopan yhdentymisprosessin lopputulos: liittovaltion kaltainen supervaltio, jossa kannatetaan keskusjohtoisuutta, mihin epäonnistunut perustamissopimus olisi epäilemättä johtanut, vai valtioiden liitto, kansakuntien Eurooppa.
Olisi myös väärin välttää sen pohtimista, mihin asti Eurooppa ulottuu ja miksi islamilaisen Anatolian kaltaisten paikkojen pitäisi koskaan kuulua Eurooppaan, tai kuinka pitkälle itään laajentumista olisi jatkettava ja olisiko prosessia syytä valmistella huolellisemmin.
Viimeinen välttämätön kysymys on, miksei unioni voi toimia sälyttämättä entistä raskaampaa taakkaa suurimmille nettomaksajille, joihin myös Itävalta nyt kuuluu.
Toivon todella, ettette jatka näiden kysymysten kiertelyä – tyylikkäästi tosin, se minun on myönnettävä, mutta harmillisesti – sillä kysymykset ovat unionin tulevaisuuden kannalta keskeisiä. Jos jatkatte niiden kiertelyä, kansalaisten skeptisyys EU:ta kohtaan kasvaa edelleen Itävallan puheenjohtajakauden aikana. 
Timothy Kirkhope (PPE-DE ). –
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, PPE-DE-ryhmän Euroopan demokraattien puolesta ja ensimmäisenä puheenvuoron käyttävänä brittiläisenä konservatiivina minäkin toivotan teidät tervetulleeksi ja toivon teille kaikkea hyvää. Otatte vastaan neuvoston puheenjohtajuuden merkittävällä hetkellä, ja puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan hukattua mahdollisuutensa teillä on nyt tilaisuus saada aikaan todellista edistystä useilla keskeisillä aloilla.
Toivon vilpittömästi, että talousuudistusta edistetään jokseenkin pikaisesti. Sen käsittely pitkittyi edellisellä puheenjohtajakaudella, ja pyydän, ettette suostu poikkeamaan uudistuksen ajamisesta. Olen jokseenkin huolissani palveludirektiivistä, johon ymmärtääkseni suunnittelette joitakin muutoksia, sekä suunnitelmistanne koordinoida sosiaaliturvajärjestelmiä. Toivon, ettette tee näiden toimenpiteiden yhteydessä mitään sellaista, joka vahingoittaisi talouskehityksen näkymiä. Pyydän, ettette myöskään muuttaisi työaikadirektiivin opt-out-mahdollisuutta, joka varsinkin Yhdistyneen kuningaskunnan kannalta on ollut keskeisessä asemassa valtion viimeaikaisessa taloudellisessa hyvinvoinnissa.
Kannatan lämpimästi vaatimustanne Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asemaa koskevasta vakavasta keskustelusta. Keskustelu on äärimmäisen merkittävää, sillä tuomioistuin on viime vuosina näyttänyt laajentavan yhteisön toimivaltaa aloille, joilla nimenomaan ei ole yhteisön lainsäädäntöä. Kyseessä olisi siis ajankohtainen keskustelu, jonka käymisestä olisin hyvin iloinen.
Esititte useita huomautuksia Euroopan perustuslakisopimuksesta. Haluan tehdä selväksi, että katsomme, ettei perustuslakisopimuksen henkiin herättäminen tällä hetkellä olisi järkevää. Alankomaiden ulkoministerin huomautuksia ei voida sivuuttaa. Unionin kansalaiset eivät halua entistä keskusjohtoisempaa valtiota eivätkä myöskään keskusjohtoista Euroopan unionia. Perustuslakiprosessin käynnistyessä johtajat totesivat Laekenissa haluavansa yhdistää uudelleen EU:n ja sen toimielimet kansalaisiin. Perustuslakisopimuksella siinä ei onnistuttu. Kansalaiset haluavat kuitenkin EU:n, joka käsittelee työpaikkoja, talouskasvua, ympäristöä sekä yhteistyötä rikollisuuden ja terrorismin torjumisessa. Meidän on lopetettava kulunut keskustelu toimielimistä ja perustuslaeista. Keskittykäämme niihin aloihin, joilla EU voi tuoda lisäarvoa ihmisten elämänlaatuun ja elinoloihin.
Toivotan teille paljon onnea.
Poul Nyrup Rasmussen (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri, olen täysin samaa mieltä siitä, mitä ryhmäni puheenjohtaja Schulz sanoi rahoitusnäkymistä. Arvoisa liittokansleri, toivon todellakin, että neuvottelutaitonne avulla osoitatte tarvittavaa joustavuutta tulevissa neuvotteluissa parlamentin kanssa.
Ryhmäni puheenjohtaja korosti myös, kuten tekin, kuinka tärkeää on, että kevään puheenjohtajavaltio edistää lisäkasvua ja uusien työpaikkojen syntymistä. Havaitsin teidän sanovan, että kolmen prosentin kasvu ja yhden prosentin lasku työttömyydessä olisi mahdollista tulevina vuosina. Tämä on erinomainen näkymä, jota kannatan, mutta tavoitteen saavuttamiseksi meidän on käytettävä oikeita välineitä. Toimikaamme näin, mutta käyttäkäämme oikeita välineitä tavoitteen saavuttamiseksi.
Lähetin teille muutama päivä sitten ehdotuksen uudesta kasvustrategiasta, jonka sosialistiryhmä ja puolue hyväksyvät. Jäsen Schulz ja minä olimme Lontoossa juuri päivää ennen Hampton Courtin tapaamista, ja tuolloin sosialistijohtajat, presidentit ja pääministerit päättivät yksimielisesti esittää Euroopan unionille uutta yhteistä kasvustrategiaa, jossa tunnustetaan, että kasvua ei saavuteta pelkän Euroopan unionin direktiivin avulla – meillä ei ole tarvittavaa toimivaltaa. Yhdessä voimme sen kuitenkin tehdä vapaalla hallitustenvälisellä päätöksellä tulevassa kevään neuvoston huippukokouksessa.
Toivon vilpittömästi, että jaatte Euroopan sosialistihallitusten esittämän näkemyksen ja että kokoatte joukot myös toisella puolella, olivatpa ne harmaita tai minkä värisiä tahansa. Kuten sanoitte, vain tuloksella on merkitystä. Kasvustrategia on osoittanut, että jos vauhditamme kasvua yhdistämällä uudistukset ja ohjatun kysynnän älykkäisiin koulutusinvestointeihin, aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan, lastenhoitoon, tutkimukseen sekä pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, voimme saada aikaan tulosta. Tarvitaan kuitenkin kevään Eurooppa-neuvoston yhteisiä päätöksiä sekä valvottuja ja ohjattuja päätöksiä seuraavien kolmen, neljän vuoden aikana.
Kysyin komission puheenjohtajalta Barrosolta pari viikkoa sitten, pystymmekö siihen. Voisimmeko tehdä uuden sopimuksen, joka olisi uusi alku kevään huippukokoukselle? Arvoisa puheenjohtaja Barroso, sain sen vaikutelman, että mielestänne sitä kannattaa kokeilla. Teillä on nyt tilaisuus, ja jos teette sen, Euroopan kansalaiset tulevat kuulemaan Euroopan äänen, mutta mekin kuulemme kansalaisten äänen, ja sitten he alkavat kuunnella meitä. Sitten he ovat valmiita keskustelemaan unionin uudesta perussopimuksesta. Eikö tämä olisi sen arvoista? Minusta se olisi. 
Silvana Koch-Mehrin (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teillä on edessänne monta tärkeää tehtävää seuraavien kuuden kuukauden aikana. Luettelitte näitä tehtäviänne, ja suurin osa niistä liittyy jokapäiväiseen työhömme täällä. Katson kuitenkin, että teillä on myös paljon perustavampi tehtävä toteutettavananne, nimittäin Euroopan identiteetin löytäminen uudelleen. Jos tämä yhteinen identiteetti ei ole näkyvä, herää välittömästi kysymys: mihin Euroopan unionin legitimiteetti perustuu? Teidän on etsittävä vastausta kysymykseen siitä, onko unioni kannattava minulle tai muille. Onko se poliittisesti kannattava? Onko se taloudellisesti kannattava? Kuinka unioni käytännössä näkyy jokapäiväisessä elämässäni? Mistä tiedän olevani eurooppalainen?
Tämän vuoksi teidän on käytävä julkista keskustelua. Sallikaa myös poleeminen kritiikki, sillä olen vakuuttunut siitä, että kritiikin vaientamisesta on enemmän haittaa unionille kuin kriitikoille.
Samalla toivon teille rohkeutta käynnistää poikkeuksellisia aloitteita. Minun on sanottava, että taiteellinen toimintanne on tehnyt minuun vaikutuksen. Olette loppujen lopuksi johdossa. Olette joukkuepelaaja. Olette tottunut kovaan peliin. Puolet ministereistänne on naisia. Tehkää siis unioni eläväksi ihmisten mielissä! Se olisi menestys.

Sepp Kusstatscher (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri, on kolme erityistä huolenaihetta, jotka haluan nimenomaan välittää neuvoston nykyiselle puheenjohtajavaltiolle.
Ensimmäinen koskee vähemmistöjen suojelua. Me Etelä-Tirolin ja Alto Adigen alueen etniset itävaltalaiset olemme aina saaneet Wienistä paljon ymmärrystä ja tukea. Olkoon Itävalta yhtä jalomielinen myös omien rajojensa sisäpuolen vähemmistöille, kuten Kärntenin slovenialaisille. Kärntenissä parhaillaan käynnissä oleva kiista paikannimikylteistä on järkyttävä.
Toinen huolenaihe liittyy Alppeja koskevan yleissopimuksen liikennettä koskevan pöytäkirjan ratifioimiseen. Jos Itävalta ei ratkaise tätä asiaa, joka on jo pitkään ollut Alppien alueella sijaitsevien jäsenvaltioiden huolenaihe, kuka sen tekee?
Kolmas huolenaihe liittyy tarpeeseen estää Brennerin solan kautta kulkevan tunnelin rakentaminen. Suurnopeusjunaraiteiden rakentaminen halki Alppien on hyvin vaarallista monesta syystä. Näitä ovat yhdistetty liikenne vanhalla ja suunnitellulla uudella radalla, suurnopeusmatkustajajunat, jotka kulkevat niin monien ja niin pitkien tunnelien kautta, tavaraliikenne Alppien rautateillä, josta seuraisi kohtuutonta haittaa lähistöllä asuville, sekä varsinaisen tunnelikompleksin rakentaminen hätiköiden ilman syöttöliikenteen samanaikaista rakentamista. Tämä uusi megaluokan hanke olisi vielä tappiollisempi kuin Englannin kanaalin alittava Eurotunneli. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella uutta puheenjohtajavaltiota Itävaltaa puheenjohtajuuden vaihtuessa. Kenties me nyt saamme aikaan konkreettista ja vauhdikasta politiikkaa Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakauden kuplien sijaan. Ja kuitenkin, arvoisa liittokansleri Schüssel, EU:n puheenjohtajakautenne ohjelma on hälyttävä, varsinkin ulko- ja sotilaspolitiikan alalla. Toisaalta meille kerrotaan, että on avoimesti keskusteltava Euroopan perustuslakisopimuksen seuraavista vaiheista. Onhan se hienoa, mutta nykyinen perustuslakisopimus on kuollut. Pääasiassa me tarvitsemme vain hautauspäivämäärän. Toisaalta perustuslakisopimuksen joitakin osia, joita tarvitaan unionin sotilaspolitiikan soveltamiseksi, yksinkertaisesti sovelletaan ilman ratifiointia. Ohjelmanne sotilaspolitiikan alalla on erityisen ongelmallinen puolueettomalle valtiolle. Esitän kaksi esimerkkiä: on ensinnäkin ponnisteltava, jotta taisteluryhmät ovat valmiina 1. tammikuuta 2007, ja toiseksi niin kutsuttu Euroopan puolustusvirasto on katsottava ensisijaiseksi.
Arvoisa liittokansleri Schüssel, älkää antako EU:lle sotilaallisia kasvoja, antakaa sen säilyttää sivistyneet siviilikasvonsa. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   – Arvoisa liittokansleri, menestyksen ohje on hyvin yksinkertainen. Ottakaa suurikokoinen valokuva pääministeri Blairista, ripustakaa se työpöytänne yläpuolelle ja kirjoittakaa sen alle: "Minun ei pidä jäljitellä". Menestys on varma.
Toinen ohje on, ettei pidä olla sovitteleva. Seiskää sen takana, mihin uskotte. Sovittelevuutenne 3. lokakuuta 2005 on kaiverrettu muistiimme.
Toinen asia on, että teidän on rajattava amerikkalaisten valvonta vain CIA:n alaan ja työskentelyyn. Pitäkää huolta siitä, etteivät he vedä teitä uusiin uhkayrityksiin Lähi-idässä, älkääkä varsinkaan pyrkikö elvyttämään perustuslakisopimusta. Se on kuollut ja kuopattu. Se ei voi olla Euroopan kansalaisia koskeva näkemys.
Toisaalta huolehtikaa myös Maastrichtin indikaattorien muuttamisesta, sillä Euroopan kehittyvät valtiot eivät voi noudattaa niitä. Torjukaa vahva euro, joka estää teollisuuden kasvun ja estäkää tietysti myös korkea korkotaso, joka on tuhoisa kotitalouksille.
Vielä yksi asia: kun haitte vuonna 1945 YK:n jäsenyyttä Itävallan saksalaisena tasavaltana, teille sanottiin: "ei saksalainen". Nyt me sanomme "ei makedonialainen" entisen Jugoslavian tasavallalle. 
Guntars Krasts (UEN ). –
   Euroopan unioni kohtaa tänä päivänä niin merkittäviä sisäisiä ja ulkoisia haasteita, ettei riitä, että nykyinen puheenjohtajavaltio pelkästään jatkaa jo aloitettua työtä.
Heijastaako puheenjohtajavaltion työohjelmaesitys Euroopan unionin keskeisiä tehtäviä? Katson, että puheenjohtajavaltio on riittävän tarkkaan tuonut esiin ne ongelmat, jotka ratkaisemattomina tekevät hyvin vaikeaksi kuvitella Euroopan unionin tulevaa menestyksekästä kehitystä. On löydettävä selkeät vastaukset Euroopan unionin laajentumisen rajoja ja yhdentymisen laajuutta koskeviin perustaviin kysymyksiin. Näin olisi mahdollista palata perustuslakisopimusta koskevaan keskusteluun erilaisen keskinäisen ymmärryksen avulla.
Lissabonin strategian soveltamisessa on nyt viimeinen hetki sovittaa yhteen jokapäiväisen toiminnan tehokkuus sekä loppuunsaattamisen määräajat. Palvelualan vapauttamista koskeva päätös toisi uusia taloudellisen toiminnan aloja Euroopan unionin markkinoille, mutta se olisi myös merkittävintä tukea, mitä Euroopan unioni voi pk-yritysten kehitykselle tarjota.
Energiatoimitusten varmuutta koskevat strategiset päätökset ovat myös kiireellinen tehtävä, jotta yritysten tutkimusta ja infrastruktuurien kehittämistä koskevat toiminnot saadaan ohjattua strategiseen/ratkaisevaan suuntaan viipymättä. Nykyinen puheenjohtajavaltio ei siis saisi viivytellä perusluonteisten ongelmien määrittämisessä ja jäsenvaltioiden ohjaamisessa löytämään niihin ratkaisuja tämän puheenjohtajakauden aikana. 
Sergej Kozlík (NI ). –
   Minulla on aikaa vain hyvin ytimekkään perusviestin esittämiseen. Euroopan parlamentti hylkää tänään puolilta päivin pitkän aikavälin rahoitusnäkymiä 2007–2013 koskevan neuvoston kannan. Parlamentti lähettää myös viestin, että se on valmis jatkamaan keskustelua rahoitusnäkymistä puheenjohtajavaltio Itävallan kanssa sopimukseen pääsemiseksi. Näin voidaan luoda edellytykset sille, että parlamentti hyväksyy talousarvion täysistunnossaan maaliskuun lopussa.
Jos emme ole valmiita sietämään kriisiä EU:n toimielimissä, puolet Itävallan puheenjohtajakaudesta kuluu sen varjossa, että talousarviosta pyritään pääsemään sopimukseen. Talousarvionäkymien viimeistely ja edes joidenkin Euroopan parlamentin esittämien ehdotusten sisällyttäminen niihin voi osoittautua hyödylliseksi joidenkin puheenjohtajavaltio Itävallan tavoitteiden saavuttamisessa. Se voi myös osoittautua hyödylliseksi EU:n kansalaisten odotusten täyttämisessä koulutuksen, uusien työpaikkojen, työvoiman joustavuuden ja koheesiopolitiikan aloilla. 
Jaime Mayor Oreja (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri, ei ole epäilystäkään siitä, etteikö kuusi kuukautta ole liian lyhyt aika edellyttää, että liittokansleri ratkaisisi Euroopan unionin nykyisen kriisin toimikautensa loppuun mennessä.
Kuusi kuukautta voi kuitenkin olla riittävän pitkä aika asianmukaisen suunnan osoittamiseen Euroopan unionin tarvitsemalle muutokselle ja oikaisulle. Tämän vuoksi puhun ainoastaan kahdesta kiireellisestä asiasta, jotka uskon Euroopan unionin kohtaavan.
Ensinnäkin, arvoisa liittokansleri, kuultuanne meitä kaikkia toteatte, ettei Euroopan unionilla ole ongelmia sanojen kanssa, sillä lähes me kaikki pyydämme samaa asiaa: enemmän Eurooppaa ja todellisten ongelmien sisällyttämistä Euroopan unionin toimintaan.
Ongelma ei koske sanoja, vaan asenteita. Jokaisen toimielimen on muutettava asennettaan yhä uudelleen, kun tarkastellaan unionin kansalaisiin vaikuttavia asioita. Sinä päivänä, kun Euroopan parlamentti ei tarkastele Eurooppa-neuvoston puheenjohtajavaltion tekemisiä vaan pikemminkin niiden hallitusten päämiesten tekemisiä neuvostoissa, jotka eivät ole puheenjohtajavuorossa, käsittelemme epäilemättä yhtä Euroopan unionin ongelmaa, nimittäin sitkeyden puutetta: Kaikkien hallitusten olisi työskenneltävä jatkuvasti, vaikka ne eivät olisikaan Eurooppa-neuvoston puheenjohtajavuorossa.
Toiseksi, arvoisa liittokansleri, muutaman vuoden kuluessa unionin kansalaisten on tunnistettava ja hyväksyttävä Euroopan unionin poliittinen asema kohtaamiemme suurten ongelmien yhteydessä. Näitä ovat energia, maahanmuutto, terrorismi, kasvu ja työllisyys.
Tällä hetkellä unionin kansalaiset eivät tiedä, mitä Euroopan unioni tekee näissä asioissa. He eivät arvioi, esitä kritiikkiä tai tuomitse, koska he eivät tiedä, mitä Euroopan unioni tekee näillä aloilla. Meidän on tehtävä poliittista työtä saadaksemme kansalaiset tietoisiksi siitä, mitä Euroopan unioni ja sen toimielimet näillä aloilla tekevät. Arvoisa liittokansleri, tämä on toiseksi suurin unionin kohtaamista kiireellisistä haasteista. 
Maria Berger (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa liittokansleri, valitsitte Mozartin 250-vuotisjuhlavuoden yhdeksi puheenjohtajakautenne ohjelman johtoaatteeksi. Eräät muut jäsenet ovat hyväksyneet johtoaatteen. Kaikella kunnioituksella Mozartia kohtaan, Euroopan unionin sairauden hoidon kannalta olisi kenties hyödyllisempää muistaa toisen itävaltalaisen ja eurooppalaisen syntymää. Tarkoitan Sigmund Freudia, jonka työhön sisältyi alemmuuskompleksien, turhautumisen ja narsismin tutkiminen, sillä kaikki nämä näyttävät vaivaavan Euroopan psyykeä. Meillä on paljon alemmuuskomplekseja. Viittasitte itse eurooppalaiseen elämäntapaan. Se on pääasiassa sosiaaliselle oikeudenmukaisuudelle rakennettu malli, jota meidän kuuluisi viedä. Meidän ei pitäisi tuoda Eurooppaan uusliberalistisia malleja muualta maailmasta.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, tämän vuoksi vetoan teihin, jotta etsisitte musikaalista harmoniaa Condoleezza Ricen ja Bushin hallinnon kanssa, mutta ette suostuisi laulamaan heidän poliittista sävelmäänsä. Esittäkää Eurooppa maailmalle itsevarmana. Kuten Freud meille opetti, turhautuminen johtuu täyttymättömistä odotuksista. Näitä me kohtaamme Euroopassa liian usein. Lupasimme esimerkiksi 30 ensisijaista liikennehanketta, ja sitten hyväksyttiin rahoitusnäkymät, joiden vuoksi näitä hankkeita ei pystytä rahoittamaan sen paremmin unionin kuin kansallisinkaan varoin. Jopa Itävallassa oma apulaiskanslerinne on jo luopunut hankkeesta, jota pidän hyvin tärkeänä, nimittäin Prahan ja Linzin välisestä rautatieyhteydestä.
Uskoakseni kaikki tämä liittyy toisiin oireisiin, jotka ovat erityisen ilmeisiä Eurooppa-neuvostossa, nimittäin narsismiin ja itsekeskeisyyteen, jotka toistuvasti estävät meitä viemästä Euroopan unionia eteenpäin. 
Anne E. Jensen (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri, arvoisa komission puheenjohtaja, emme hyväksy joulukuun budjettisopimusta, koska se ei millään tavoin täytä entistä dynaamisemman ja kilpailukykyisemmän EU:n tavoitteita ja koska se ei takaa EU:lle entistä merkittävämpää kansainvälistä asemaa. Sekä teillä, komission puheenjohtaja Barroso, että teillä, liittokansleri Schüssel, on tiedossanne, mitä me täällä Euroopan parlamentissa pyydämme ja mitä emme pyydä budjettineuvotteluissa. Ensisijaisesti haluamme kuitenkin laajemman ja joustavamman kehyksen, ja te olette tietenkin molemmat tänään osoittaneet, että tarvitsemme tällaisen kehyksen.
Arvoisa liittokansleri Schüssel, olette oikeassa sanoessanne, että nyt on aika korostaa EU-verotuksen ideologista vastustusta, sillä on selvää, että laajentumisen jälkeen olemme uudessa tilanteessa. Ensinnäkin pöydän ympärillä on paljon enemmän valtioita, mutta välillämme on myös entistä suuremmat vaurauserot. Meidän on löydettävä jotain nykyisen rahoituskäytännön tilalle, joka perustuu kansallisten valtiokonttorien maksuosuuksiin. Jokainen valtio kiinnittää aivan liian paljon huomiota nettomaksuosuuteensa, sen sijaan että tarkastelisi kokonaiskuvaa. Olen samaa mieltä siinä, että meidän on korostettava tätä. 
Patrick Louis (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri, annoitte issa merkittävää tietoa: muistutitte, ettei yhteisöjen tuomioistuimen pidä päätöksissään siirtää toimivaltaa komissiolle perussopimusten ulkopuolella. Kiitämme teitä selväjärkisyydestänne.
Asiassa Marks[amp]Spencer 13. joulukuuta 2005 annetun tuomion mukaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä sovelletaan perustamissopimusten teleologista tulkintaa, joka ylittää tuomioistuimen tuomiovallan. Toivomme, että parlamentti määrittelee puheenjohtajakaudellanne uudelleen yhteisöjen tuomioistuimen aseman ja rajoittaa sen päätösten vaikutusta.
Arvoisa liittokansleri, jos haluatte sovittaa uudelleen yhteen Euroopan ja sen kansalaiset, teillä on vain yksi tavoite: käyttäkää auktoriteettianne palauttaaksenne vallan takaisin suvereeneille kansoille! 
Jana Bobošíková (NI ).
   – Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, odotan puheenjohtajakaudeltanne edistymistä Euroopan perustuslakisopimusta koskevissa neuvotteluissa. Odotan teidän lopultakin keräävän rohkeutta kertoa kansalaisille selväsanaisesti, että poliitikkojen heille tyrkyttämä teksti on käsittämätön ja vääränlainen ja, mikä tärkeintä, ettei se mitenkään ratkaise Euroopan unionin nykyistä kriisiä. Euroopan yhdentymiselle on itse asiassa olemassa esikuva, merkittävä perusta, jolle Itävalta voi perustaa ilmoituksensa kansalaisille. Alle sata vuotta sitten Itävalta-Unkarin liittovaltio oli ainutlaatuinen liittovaltio, jolla oli yhteinen ulkoasiainministeriö, sotaministeriö ja valtiovarainministeriö sekä yhteinen korkein oikeus. Sen muodostivat 21 eurooppalaista valtiota, joissa kansalaiset puhuivat useita kieliä, ja sen olemassaolo kesti 51 vuotta. Mikä sen tuhosi? Kenelläkään ei ollut rohkeutta ratkaista tällaisesta yhteiselosta luonnollisesti syntyviä ongelmia. Poliitikot uskoivat, että ongelmat ratkeaisivat itsestään ajan kuluessa. Me tiedämme, mitä tapahtui. Arvoisa puhemies, toivon tämän vuoksi, ettei Itävalta seuraa edeltäjiensä jälkiä, vaan tuo sen sijaan esiin, että Euroopan perustuslakisopimusta voidaan muuttaa siten, että siitä tulee toimiva, ymmärrettävä ja oikeudenmukainen. 
Antonio Tajani (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puheenjohtajavaltio Itävallan puheenjohtajakausi ei käynnisty unionin kannalta helppoon aikaan, vaikka sopimus rahoitusnäkymistä kenties edustaakin uuden luvun alkua. Itse asiassa unioniin kohdistuu vakavia hyökkäyksiä sisältäpäin ja aivan yhtä vaarallinen uhka ulkoapäin.
Sisältäpäin tulevan hyökkäyksen takana ovat ne, jotka eivät usko ainakaan enää siihen perustavaan asemaan, joka unionilla voi ja pitää olla. He käyttävät hyväkseen uskottavuuskriisiä, joka on vieraannuttanut liian monet kansalaiset toimielimistä, joita he pitävät liian etäisinä ja kaikkivoivan mutta taitamattoman byrokratian johtamina. Kansalaiset haluavat poliittisen unionin, joka kykenee ratkaisemaan ne ongelmat, joita jäsenvaltiot ja paikalliset elimet eivät pysty ratkaisemaan.
Tämän vuoksi meidän on tehtävä työtä sellaisen entistä poliittisemman unionin eteen, joka ponnistelee huolehtiakseen kansalaisten eduista. Tarvitsemme vankkaa sitoutumista talouskasvuun, joka luo uusia työpaikkoja. Tarvitsemme tukea pienille ja keskisuurille yrityksille – kuten mainitsitte – sekä budjettiuudistusta ja toimenpiteitä tärkeän maahanmuuttoasian käsittelemiseksi. Tarvitaan myös perustuslakisopimusta, jotta voimme saavuttaa nämä tavoitteet, yksinkertaistaa lainsäädäntömenettelyä sekä taata poliittisen toiminnan jatkuvuuden.
Olemme vakuuttuneita siitä, että edistyminen tähän suuntaan on mahdollista seuraavien kuuden kuukauden aikana, ja odotamme luottavaisina vuotta 2007, jolloin puheenjohtajavaltio Saksa juhlistaa iloisena yhteisön perustamissopimusten allekirjoittamisen 50. vuosipäivää ja jolloin voimme tehdä rakentavia unionin tulevaisuutta koskevia valintoja. Perustuslakisopimus ei ole kuollut: on perustava tavoitteemme saattaa se voimaan.
Ulkoinen uhka on terrorismi. Meidän on puolustettava itseämme vahvistamalla kansainvälistä yhteistyötä, ei pelkästään oikeudellisin ja toimitapoja koskevin aloittein, vaan ennen kaikkea sellaisten poliittisten toimien avulla, joilla unionista tulee ratkaiseva tekijä rauhan saamisessa Lähi-itään. Terrorismin vastainen sota kohdistuu pääasiassa tähän maanosaan. Israelin turvallisuuden takaaminen ja Palestiinalaisvaltion luominen ovat avaimet vapauteen ja rauhaan väkivallan ja fundamentalismin sijaan.
Arvoisa liittokansleri, sekä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä kannattavat puheenjohtajavaltio Itävallan ehdotusta unionin aseman elvyttämisestä sekä unionin toimielinten ja sen kansalaisten välisen kuilun sulkemisesta. Voitte luottaa apuumme. Arvoisa liittokansleri Schüssel, toivomme teille menestystä työssänne. 
Ralf Walter (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, olemme aloittamassa keskusteluja rahoitusnäkymistä. Arvoisa liittokansleri, sanoitte aluksi, että vuotuiset talousarviot ovat teille tuttuja, koska olette työskennellyt Itävallan budjetin parissa. Myös unionilla on sellainen. Erona on se, että meidänkin on pyrittävä parlamentin ja neuvoston välisen vapaaehtoisen toimielinten sopimuksen puitteissa luomaan sekä resurssien määrää että niiden käyttöä koskevia yhteisiä sääntöjä seitsemän vuoden ajanjaksolle. Koska kyseessä on vapaehtoinen kahden toimielimen välinen sopimus, ei ole yllättävää, että toinen toimielimistä ei ole valmistautunut pelkästään kelpuuttamaan toisen toimielimen huippukokouksessa hyväksymiä lukuja sellaisen vakuutuksen perusteella, että toinen on tehnyt kaikkensa eikä enempään pystytä. Se olisi viimeinen pisara! Parlamentti, joka luottaisi tällaiseen vakuutukseen, vaarantaisi yhden perusoikeuksistaan ja peruisi vastaavat lainsäädännölliset ja käytännölliset vastuunsa.
Tarkastelkaamme lähemmin esittämiänne lukuja. Hyväksyimme vain muutama viikko sitten talousarvion vuodeksi 2006. Se on 1,09 prosenttia BKT:sta. Neuvostossa totesitte, että meidän on tulevaisuudessa selvittävä 1,045 prosentilla, mikä on huomattavasti vähemmän. Samaan aikaan meillä on merkittäviä tehtäviä, jotka on toteutettava. Näitä ei kuitenkaan voida asianmukaisesti rahoittaa tämän kokoisesta talousarviosta, mikä merkitsee pettymyksen tuottamista kansalaisille, tai sitten meidän on keksittävä keinoja entistä suuremman joustavuuden toteuttamiseksi, jotta voimme pitää lupauksemme. Meidän on tehtävä päätöksiä karsitusta strategiastanne. Millä aloilla haluatte todella toteuttaa leikkauksia? Terrorismin vastaisessa sodassa? Olen kuullut, että Europolia vahvistetaan. Lentoliikenteen turvallisuudenko vuoksi, vaikka perustamme sitä varten oman viraston? En usko, että voimme toteuttaa minkäänlaisia säästöjä näillä aloilla. Entäpä oppilas-, opiskelija- ja harjoittelijavaihto? Nämä matkustavat toisiin Euroopan valtioihin kehittääkseen omia taitojaan, työskennelläkseen eurooppalaisessa ympäristössä ja tehdäkseen itsensä kilpailukykyisiksi tulevia vuosia ajatellen. Varmasti vaihto on hyvin tärkeää!
Sanoitte, että tutkimuksen on oltava jäsenvaltioiden vastuulla. Satelliittinavigointi, suuret laserit, neutronilähteet, geenipankit: olisiko tutkimuksen kaikilla näillä aloilla rajoituttava kansallisiin toimiin? Minusta tämä ei ole oikea tapa. Olemme tehneet paljon töitä esittääksemme hyvän ehdotuksen. Neuvottelemme kanssanne vastuusta keskinäisen luottamuksen hengessä, jotta voidaan määrittää, mikä on mahdollista. Eurooppalaisena uskon kuitenkin, että meidän on pohdittava sitä, minkä arvoinen unioni meille on. Ennen kuin ruvetaan kiistelemään miljardeista, totean, että olen tehnyt tämän selväksi muille saksalaisille jäsenille ja itselleni. Ehdotuksemme tarkoittaa, että jokaisen saksalaisen on käytettävä tulevaisuudessa kymmenen euroa kuukaudessa, jotta kaikki tämä toteutuisi. Niillä, jotka väittävät meidän Euroopan parlamentin jäsenten olevan täysin järjiltämme tai menevän liian pitkälle, ei ole käsitystä siitä, minkä arvoinen unioni on. 
Lena Ek (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Barroso, arvoisa liittokansleri Schüssel, tarvitaan täysin uudenlainen tapa ajatella, jotta voimme ratkaista vanhan ajattelutavan luomat ongelmat, sanoi Albert Einstein, joka mainittiin täällä jo aiemmin. Haluan tämän vuoksi esittää joitakin erityisiä kysymyksiä. Mitä puheenjohtajavaltio aikoo käytännössä tehdä pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi? Sanotte aikovanne luoda työpaikkoja energiapolitiikan avulla. Voitteko selittää, kuinka se tapahtuu? Aiotteko tukea vapaaehtoisia vai pakollisia tavoitteita vaihtoehtoisen energian ja biomassan aloilla? Tämäkin on hyvin tärkeä asia.
Kuten hyvin tiedetään, on helpompaa puolustaa periaatteitaan kuin elää niiden mukaisesti. Puhutte paljon ympäristöstä ja kuluttajien vallasta. Tämän vuoksi haluan kysyä kemikaalidirektiivistä. Aiotteko taistella sen puolesta, että kaikkein vaarallisimpien kemikaalien korvaaminen on mahdollista, ja aiotteko parantaa joulukuussa tehtyä neuvoston sopimusta? Lisäättekö siihen kuluttajien oikeuden tietää, mitä vaarallisia kemikaaleja tuote sisältää?
Lopuksi haluan kiittää teitä erittäin onnistuneesta konferenssista Wienissä viime viikolla ja toivottaa teille onnea puheenjohtajakaudellanne. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kuuntelin teitä hyvin tarkkaavaisesti, ja toivon teille näin vuoden alussa paljon menestystä.
Puheenjohtajavaltio Yhdistynyt kuningaskunta keskittyi hienoihin puheisiin. Teidän puheenjohtajakaudeltanne odotamme konkreettisia toimia. Ehdotuksiin tarvitaan nöyryyttä ja toimiin tehokkuutta. Eurooppalaiset eivät enää odota teiltä henkevää lyriikkaa, lupauksia joita ei pidetä, vaan konkreettisia toimia jokapäiväisessä elämässä.
Ymmärrän toiveenne palauttaa kansalaisten luottamus, mutta sallikaa minun vielä suhtautua epäilevästi. Esitän vain yhden esimerkin, jonka koen hyvin läheiseksi, nimittäin lapsille tarkoitetut lääkkeet. Tällä hetkellä lastemme käytettävissä on hyvin vähän erityisesti heitä varten kehitettyjä lääkkeitä. Tästä asiasta me voimme tehdä päätöksiä nopeasti. Parlamentti esitti kantansa ensimmäisessä käsittelyssä, ja neuvosto antoi poliittisen suostumuksensa, mutta yhteinen kanta on viivästynyt perusteettomista syistä. Arvoisa liittokansleri, toivon teidän osoittavan henkilökohtaista sitoutumistanne täällä parlamentissa ja tekevän kyseisestä tekstistä ensisijaisen tavoitteen, jotta se voidaan hyväksyä puheenjohtajakautenne aikana. Olen kuitenkin huolissani, sillä en nähnyt ohjelmassanne mitään viittausta tähän niin merkittävään asiaan, jonka pitäisi hyödyttää lapsia ja joka osoittaisi kaikille Euroopan unionin lisäarvon. Odotan tukeanne, ja te voitte puolestanne luottaa määrätietoisuuteeni.
Arvoisa liittokansleri, on rankka tehtävä palauttaa Euroopan parlamentin luottamus neuvostoa kohtaan, sillä Euroopan unioni ei selviydy ilman todellista talousarviota. On niin paljon tehtävää, rakennettavaa, kehitettävää ja annettavaa jokaiselle kansalaiselle. Neuvoston ehdotuksen vuoksi, rahoitusnäkymiä koskevan neuvoston surkean sopimuksen vuoksi, me voisimme saman tien lopettaa parlamentin toiminnan, sulkea talon ja lähteä lomille. Toivon teidän todellakin tiedostavan tilanteen!
Arvoisa liittokansleri, toivotan teille onnea! 
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ). –
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mitä tulee vuosien 2007–2013 talousarvioihin, olkaa niin hyvä ja tehkää kaikkenne naapurivaltion liittokanslerina sen varmistamiseksi, että toimielinten välinen sopimus saadaan aikaan, sillä uusilla jäsenvaltioilla ei ole aikaa tuhlattavana. Jos seitsenvuotista talousarvioluonnosta ei saada aikaan, menetämme kaksi kolmannesta tuestamme, ja jos luonnos viivästyy enää yhtään, emme pysty valmistelemaan laajoja rakenne- ja koheesiohankkeita.
Katsomme, että on hyvin tärkeää saada aikaan parempi talousarvio, mutta haluamme säilyttää kaikki uusille jäsenvaltioille joulukuussa annetut myönteiset ja merkittävät mahdollisuudet, jotka liittyvät rakenne- ja koheesiorahastojen käyttöön.
Mitä tulee perustuslakisopimukseen, tämä oli ensimmäinen laajentuminen, jota ei edeltänyt yhteistyön syventäminen. Yhteistyötä ei voida syventää ilman perustuslakisopimusta, ja tässä voitte luottaa Unkariin; kaksi valtiota ei voi estää muita 23:a valtiota.
Euroopan unionin kilpailukyvyn kannalta palveludirektiivi ja työvoiman vapaata liikkuvuutta koskeva direktiivi ovat välttämättömiä. Esimerkiksi Irlannissa työttömyys ei kasvanut vaan itse asiassa laski työvoiman liikkuvuuden vapauttamisen myötä.
Lopuksi haluan sanoa, että olen unkarilaisena hyvin tyytyväinen siihen, että tarkastelette Balkanin asiaa, sillä on olemassa suuri vaara: jos Euroopan unioni ei pysty vakauttamaan Montenegron ja Kosovon statusta, Länsi-Balkanin epävakaus kasvaa, sillä amerikkalaiset eivät tiedä paljoakaan vähemmistöasioista. Vähemmistöjä käsittelevän ryhmän puheenjohtajana haluan samalla toistaa sen, mitä Hannes Swoboda jo sanoi. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, odotan vastaustanne Itävallan slovenialaisten tilanteesta. 
Andrew Duff (ALDE ). –
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, presidentti Chirac sanoo toivovansa asteittaista uudistusta. Ministeri Sarkozy sanoo haluavansa keskitetyn perustuslain ja kuudesta suurimmasta jäsenvaltiosta muodostuvan ydinryhmän. Liittokansleri Merkel sanoo toivovansa sosiaalipöytäkirjaa. Ministeri Juncker ja pääministeri Verhofstadt haluavat uusia neuvotteluja perussopimuksesta. Ministeri Bot sanoo, että hanke on loppuunsaatettu. Pääministeri Blair vaikenee visusti tämän kysymyksen osalta. Kuka kollegoistanne mahtaa olla oikeassa?
João de Deus Pinheiro (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, kannatamme vahvasti pääasiallisia suuntaviivoja, ja koska minulla on vain kaksi minuuttia aikaa, käsittelen kahta asiaa, joihin ei mielestäni pitäisi soveltaa kaksia eri normeja.
Ensimmäinen asia on energiavarmuus. Suurin osa fossiilisista polttoaineistamme tulee alueilta, jotka ovat poliittisesti hyvin epävakaita, kuten Lähi-idästä, Venezuelasta, Nigeriasta ja Algeriasta. Vaikka kuinka arvioisimme uudestaan varantomme ja neuvottelisimme pitkäaikaisia sopimuksia, energiatarjontaamme unionissa tulee aina kohdistumaan uhka. On tullut aika tutkia ydinvoiman mahdollisuutta pää kylmänä, sillä muutoin joudumme jatkamaan elämäämme alituisen uhan alla.
Arvoisa liittokansleri Schüssel, toinen aihe, johon viittasitte, koski kasvua, työllisyyttä, globalisaatiota sekä Lissabonin strategiaa. Tässäkin meidän on vältettävä kaksijakoisuutta. En muista yhtään eurooppalaista hanketta, joka ei olisi komission toteuttama, kehittämä ja seuraama. On tullut aika todeta, että tämä strategia, jota ei ole sovellettu komission ehdotuksesta vaan hallitustenvälisen toiminnan perusteella, on taantunut eikä se toimi enää. Komissiolta on vaadittava enemmän. Sen on esitettävä etenemissuunnitelma ja seurattava sitä, kuten tapahtui sisämarkkinoiden ja yhteisvaluutan tapauksissa.
Katsomme edelleen, että käsitys, jonka mukaan hallitustenvälinen yhteistyö auttaisi Lissabonin strategian menestymisessä, on täysin virheellinen. Meidän ei pidä vältellä kansalaisten katsetta. Meidän on todettava: annetaan komissiolle sen tarvitsema toimivalta, jotta Lissabonin strategia voi toimia. 
Nicola Zingaretti (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuunneltuani ohjelmaanne olen helpottunut, ensinnäkin puheenvuoronne alussa esittämänne lauseen selkeyden vuoksi. Sanoitte, että tarvitaan enemmän unionia. Minusta tämä ei ole pelkkä klisee, sillä mielestäni se kuvaa välillämme tällä hetkellä olevien erojen ydintä.
Toiset katsovat, että voimme löytää ulos tästä umpikujasta vain suuntautumalla kohti yhdentymistä ja poliittista unionia, kun taas toiset pettävät itseään ajattelemalla, että meillä voi olla suuria hankkeita ja tavoitteita samalla kun leikkaamme unionin tavoitteita, resursseja ja toimintatapoja. Tämä on harhaa, petos, jonka olemme nähneet jo ennenkin niiden taholta, joilla on itse asiassa salainen esityslista, ja niiden taholta, jotka jäsenvaltioissa eivät halua kantaa vastuutaan.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toinen merkittävä sana on johdonmukaisuus. Jos haluamme sen unionin, josta puhuitte, tarvitsemme apuanne. Olkaa hyvä ja auttakaa meitä – parlamenttia – muuttamaan tulevina viikkoina rahoitusnäkymiä, jotka ovat tulosta kansallisista peloista ja oman edun tavoittelusta ja jotka ovat omiaan tuhoamaan unionin. Auttakaa meitä saamaan perustuslakiprosessi jälleen vauhtiin entistä laajemman yhdentymisen saavuttamiseksi, jotta voimme luopua mahdollisimman pian Nizzan sopimuksesta ja jotta voimme varmistaa, että me ja ne valtiot, jotka niin haluavat, voimme edistää unionin kannalta olennaista politiikkaa perussopimusten sallimissa rajoissa.
Puhun johdonmukaisuudesta, koska se on kaikkein vaikeimmin varmistettava asia nykyaikana. Epäjohdonmukaisuus ja toisinaan jopa täällä parlamentissa kuullut julistukset, joita käytäntö ei vahvista, ovat nykyisin pääsyy unionin, sen toimielinten ja kansalaisten väliseen kuiluun. 

Annemie Neyts-Uyttebroeck (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, aluksi haluan esittää tätä keskustelua koskevan huomion. Mielestäni on silmäänpistävää, että äärivasemmiston, äärioikeiston ja sitoutumattomien esittämät argumentit ovat täysin samanlaisia. Tässä on kenties aihetta ajatteluun.
Arvoisa liittokansleri Schüssel, seuraavaksi haluan puhua puheenjohtajavaltion ohjelmasta. Ensinnäkin haluan ryhmäni puolesta toivottaa teille onnea ohjelmassanne. Ennen kaikkea haluan kuitenkin kiittää teitä siitä, että huomioitte Balkanin ja erityisesti Länsi-Balkanin, ja toivotan teille onnea Salzburgin konferenssiin. Näinä laajentumisväsymyksen aikoina tämä on tärkeä merkki, josta olen ryhmäni puolesta teille kiitollinen. 
Etelka Barsi-Pataky (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, monissa maanosissa käytetään vuosittain miljardeja kehitykseen. Erste Bank, jota todella voidaan pitää maanosana, aloitti toimintansa vuonna 1997, jolloin sillä oli 60 000 asiakasta, ja on kasvanut niin suureksi, että – juuri lukemani mainoksen mukaan – sillä on nyt 12,5 miljoonaa tiliasiakasta Itävallassa, Tšekin tasavallassa, Slovakiassa, Unkarissa, Kroatiassa ja Sloveniassa. 
Arvoisa puhemies, Itävalta on hyödyntänyt yhdentymisen suomia ainutlaatuisia mahdollisuuksia, ja sitä on syytä onnitella tästä. Samalla Itävalta on yksi niistä jäsenvaltioista, jotka tietävät oikein hyvin, mitä on vielä tehtävä ennen laajentumisen jatkamista, jotta varmistetaan vuoden 2004 laajentumisen teho, mahdollisuuksien jakautuminen asteittain tasaisesti ja erojen pienentäminen.
Talouskasvu ja lisää työpaikkoja – siinä puheenjohtajavaltion maaliskuussa pidettävän konferenssin aiheet. Tämän saavuttamiseksi odotamme puheenjohtajavaltio Itävallan varmistavan, ettei unionia jaeta perusteettomin tai keinotekoisin peloin. Ihmisten ja palvelujen vapaa liikkuvuus on sisällytettävä esityslistaan. Tarvitsemme esteettömät yhteismarkkinat.
Unioniin vuonna 2004 liittyneet valtiot kärsivät pienten ja keskisuurten yritysten voimakkaan kerroksen puuttumisesta. Odotamme puheenjohtajavaltio Itävallalta aloite-ehdotuksia kansallisten hallitusten kanssa sen varmistamiseksi, että myös näissä valtioissa kannustetaan perustamaan ja kehittämään pk-yrityksiä, jotka luovat suurimman osan työpaikoista. Esityslistalle on otettava kilpailukykyä koskevaa sääntelyä tai puiteohjelma.
Odotamme puheenjohtajavaltio Itävallan varmistavan, että saamme yhdessä parlamentin kanssa parannettua seitsenvuotisen talousarvion lukuja. Kun tämä on tehty, meidän on välittömästi helpotettava saatavilla olevien varojen käyttöä! Poistakaamme vihdoin jo nykyisellään vaikeaa varojen käyttöä haittaavat esteet, olipa kyse ajallisista viivästyksistä tai liiallisista rajoituksista. Tavoitteena eivät ole takaisinmaksut vuoden lopussa vaan varojen käyttö. Tarvitsemme joustavamman talousarvion. Arvoisa liittokansleri, toivotamme puheenjohtajavaltio Itävallan tervetulleeksi ja luotamme teihin. 
Bernard Poignant (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minusta olisi voinut tulla itävaltalainen, koska tulen Bretagnesta, alueelta, jossa herttuan tytär 1400-luvulla naitettiin Itävallan Maximilianille. Avioliittoa ei koskaan pantu täytäntöön ja se purettiin, joten olen 16. polven ranskalainen.
Käytin historiallista viittausta kiinnittääkseni huomionne ja värittääkseni talousarviota koskevaa voimakasta näkemystäni. Ensinnäkin, varokaa parlamenttia, sillä se kehittyy edelleen ja on siksi toisinaan kapinallinen: komission jäsenehdokas Buttiglione ei myöntynyt häntä vastaan esitettyyn kritiikkiin. Satamatyöntekijöiden, tapauksessa tarkoituksena on toistaa samaa vanhaa kaavaa, mutta me emme suostu siihen vaan äänestämme yksinkertaisella enemmistöllä. Varokaa tätä parlamenttia. "Varokaa" ei ole aivan oikea sana, mutta parlamentti voi reagoida ja kapinoida.
Tämän vuoksi parlamentille on annettava vähän rahaa, tai pikemminkin vähän lisää rahaa. Kerron otsakkeen, jolle haluan hieman lisää rahaa: kansalaiset, nuoret, koulutus ja kulttuuri. Lisätkää siihen hieman rahaa!
Miksikö? Koska Ranskan kansalaisena minuun teki suuren vaikutuksen se, mitä tapahtui 29. toukokuuta. Minusta 29. toukokuuta on historiallinen päivämäärä. Se ei ole mikä tahansa päivämäärä, ja keskustelut, joihin olen osallistunut, ovat toisinaan olleet karuja: on hienoa puhua markkinoista ja eurosta, mutta tähän otsakkeeseen olisi lisättävä varoja. Tehkää se kansalaisten tietoisuuden lisäämiseksi, sillä historiaa voidaan muuttaa. Tehdyt sopimukset voidaan rikkoa.
Bronisław Geremek (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, Itävallan puheenjohtajakauden alussa haluan toivottaa liittokansleri Schüsselille menestystä. Luotan siihen, että Euroopan unionin yhteinen ulkopolitiikka on osa tätä menestystä.
Demokratia, ihmisoikeudet ja rauha ovat ratkaisevia tekijöitä monissa asioissa, joita unioni parhaillaan käsittelee. Viittaan Iraniin, Venäjään ja Kiinaan. Unionin on puhuttava yhteisellä äänellä kaikissa kolmessa tapauksessa, ei pelkästään sen vuoksi, että unionin sanomisten on heijastettava sen ulkopolitiikan eettistä ulottuvuutta, vaan myös sen takaamiseksi, että käytetään asianmukaisia välineitä, vaikka meillä ei vielä olekaan perustuslakisopimusta.
Kaksi Euroopan unionin jäsenvaltiota on YK:n turvallisuusneuvoston pysyviä jäseniä. Neljä unionin jäsenvaltiota kuuluu G8-maihin. Yksi näistä valtioista olisi valtuutettava edustamaan Euroopan unionia ja puhumaan sen puolesta. Toivon näin tapahtuvan teidän virkakautenne aikana, arvoisa liittokansleri. 
Gunnar Hökmark (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan sanoa seuraavaa neuvoston puheenjohtajalle ja komission puheenjohtajalle: lakatkaamme puhumasta Lissabonin prosessista sellaisenaan. Puhukaamme sen sijaan siitä, mitä olemme tehneet ja mitä on vielä tehtävä, jotta tavoitteet ja tarpeet voidaan muuttaa todellisuudeksi, ja tarkoitan tällä Euroopan kilpailukykyä. Muutoin kaikki viittaukset Lissabonin prosessiin ovat vain keino kääntää huomio pois siitä, mitä ei ole tehty. Puhukaamme siitä, mitä on todella tehtävä.
Pannaan täytäntöön palveludirektiivi. Se on kaikkein käytännöllisin asia, jolla voimme vahvistaa unionin kilpailukykyä. On varmistettava, että tämä tapahtuu kunnioittaen eurooppalaista moninaisuutta, johon suurin osa jokaisen valtion kilpailukyvystä perustuu. Se ei ole pelkästään tärkein toimenpide unionin kilpailukyvyn vahvistamiseksi, se on myös tärkein asia, jolla voimme saada aikaan Euroopan yhdentymisen ja taata sen, että kaikki unionin jäsenvaltiot voivat kokea kasvua sekä nauttia suhteista, joita rajat eivät haittaa.
Varmistakaa, että parlamentin kanssa käydyistä neuvotteluista syntyvässä pitkän aikavälin talousarviossa katsotaan ensisijaiseksi tutkimus ja kehittäminen. Tämä on yksi niistä yksittäisistä toimenpiteistä, joilla voimme parhaiten auttaa tekemään Euroopasta johtavan tietoon perustuvan yhteisön.
Varmistakaa, että Euroopan unioni toimii tiukasti ja yhtenäisesti Iranin kysymyksessä, sillä Iranin nykyistä politiikkaa ei voida hyväksyä kansainvälisessä yhteisössä, eikä se ole jokaista valtiota koskevien vaatimusten mukaista. Valtioon, joka uhkaa hävittää toisen valtion, kehittää salaa ydinpolttoaineteknologiaa ja tukee terrorismia, on sovellettava yhteistä ja yhtenäistä unionin politiikkaa yhdessä kansainvälisten kumppaneidemme kanssa.
Nämä tehtävät ovat unionin tehtäviä, ja ne osoittavat, miksi tarvitaan yhteistyötä unionissa. Neuvostolla ja komissiolla on suuri vastuu sen varmistamisessa, että politiikkaan sisältyy käytännön toimia asianmukaisten toimenpiteiden täytäntöön panemiseksi. 
Monika Beňová (PSE ). –
   Hyvät kollegat, lähes kaksi vuotta sitten, kun olimme liittymässä kunniakkaaseen ja arvostettuun liittoon, joka Euroopan unioni epäilemättä on, oletimme tulevamme tasavertaisiksi jäseniksi, saavamme saman aseman kuin muutkin jäsenet ja kansalaistemme saavan samat oikeudet, aivan kuten Itävallan liittyessä EU:hun. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että tiettyjen valtioiden on vaikea ylläpitää niitä samoja vapauksia, joihin EU alkuaan perustui.
Pyydän liittokansleri Schüsseliä ja komission jäsentä Ferrero-Waldneria Itävallan edustajina Euroopan komissiossa varmistamaan, että räikeän syrjivät toimenpiteet puretaan Itävallan puheenjohtajakauden aikana. Arvoisa liittokansleri, olen slovakialainen Euroopan parlamentin jäsen ja uskon vahvasti, että Slovakian tasavallan kansalaisilla ja muiden hiljattain unioniin liittyneiden valtioiden kansalaisilla on oltava samat oikeudet kuin muiden EU:n jäsenvaltioiden kansalaisilla. 
Ria Oomen-Ruijten (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri Schüssel, voitte olla varma siitä, että pysähtyneisyyden leimaaman puheenjohtajakauden jälkeen odotuksemme Itävallan puheenjohtajakaudella ovat suuria. Arvoisa liittokansleri Schüssel, teidän on puheenjohtajakautenne aikana annettavassa kertomuksessa luonnosteltava unionin tulevaisuudennäkymät.
Kyse ei ole pelkästään perustuslakisopimuksesta, vaikka onkin totta, ettei unioni voi enää kasvaa ilman sitä. Kyse on myös unionin tulevasta vauraudesta, kasvusta ja työllisyydestä. Neuvoston on asetettava ensisijaiset tavoitteet ja annettava näin Lissabonin strategialle todellinen muoto. Näin vahvistetaan myös kilpailukykyä ja turvataan eurooppalaisen vaurauden malli. On kyse myös eurooppalaisen sosiaalimallin tulevaisuudesta, minkä liittokansleri aivan oikein mainitsi tänä aamuna.
Kuusi kuukautta sitten pääministeri Blair esitteli auliisti pyrkimyksiään eurooppalaisen sosiaalimallin nykyaikaistamiseksi. Aiheelle omistettiin ylimääräinen huippukokous, vaikkei sille ollut esittää mitään konkreettisia tuloksia. Globalisaation haasteeseen ei ole löydetty vastauksia eikä toimenpiteitä eurooppalaisen sosiaalimallin ankkuroimiseksi uudelleen muuttuvaan ja ikääntyvään yhteiskuntaan ole pantu täytäntöön. Nuorten määrä vähenee, eivätkä yhteiskunnan rajat ole enää rajoja.
Kehotan liittokansleri Schüsseliä varmistamaan, että hänen puheenjohtajakaudellaan edetään kauniista sanoista tekoihin. Tehkäämme yhteistyötä saadaksemme uutta henkeä eurooppalaiseen sosiaalimalliin ja puuttukaamme sitten niiden toimintaan, jotka luovat eroavuuksia markkinoiden ja niiden sujuvan toiminnan sekä kansalaisten hyvinvoinnin kannalta merkityksellisen sosiaalipolitiikan välille.
Ei ole epäilystäkään siitä, etteivätkö myös kristillisdemokraatit katsoisi sosiaalisesti orientoitunutta markkinataloutta kulmakiveksi siinä yhteiskunnassa, joka rakentuu kansalaisten varaan. Myönnän, että omissa piireissäni, kuten myös sosialistien parissa, vapaiden markkinoiden hyväksyminen valtaa alaa, ja että toisinaan sitä tuntee itsensä huutavan ääneksi erämaassa. Toivon, että puheenjohtajavaltio sekä työllisyys- ja sosiaaliasioiden valiokunta, jonka on määrä laatia tästä mietintö, onnistuvat saamaan kaiken varmemmalle pohjalle. Kiitän puheenjohtajavaltiota siitä, että se on avulias tässä asiassa. 
Josef Zieleniec (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, nyt kun rahoituskriisi joulukuun Eurooppa-neuvostossa on menestyksekkäästi torjuttu, tehtävänämme on selviytyä institutionaalisesta kriisistä ja saattaa unioni oikealle polulle, jotta se voi kohdata globalisoituneen maailman haasteet. Olen hyvin iloinen siitä, että yksi Itävallan julistamista ensisijaisista tavoitteista on saattaa perustuslakisopimus uudelleen käsiteltäväksi. Tämän osalta haluan kuitenkin varottaa salakareista reitillä, jonka komissio – ja parlamentti, tosin vain osittain – on valinnut, nimittäin yhä uusien keskustelujen järjestäminen kansalaisten odotuksista sekä sen jälkeen sellaisen uuden tekstin laatiminen, jolla pyritään sekä ratkaisemaan toimielinuudistusasia että käsittelemään kaikkia unionin talouteen, sosiaalialaan ja turvallisuuteen liittyviä ongelmia. Jos lähdemme tälle tielle, me toistamme ne erheet, joihin viime vuoden epäonnistuneet kansanäänestykset perustuivat. Kaikki, jotka hautoivat mielessään varauksia EU:n sisäpolitiikasta, liittoutuivat perustuslakisopimuksen vastustajiin riippumatta unionin toimielinkehystä koskevista näkemyksistään. Me teimme virheen esittäessämme ratifioitavaksi perustuslakisopimuksen, jossa esitettiin sekä toimielinten toimintasäännöt että yhteenveto kaikesta yhteisestä politiikasta.
Nyt tulevan laajentumisen edellä ja kansainvälisen järjestyksen jatkuvien muutosten vuoksi meidän on erotettava toisistaan toimielinkehys, toisin sanoen perustuslakisopimuksen ensimmäinen ja toinen osa, sekä yhteisiä politiikkoja koskeva kolmas osa. Perustuslakisopimuksen ensimmäisestä ja toisesta osasta ei käyty keskustelua ennen kansanäänestystä, ja niiden ratifioiminen antaisi meille mahdollisuuden etsiä toimivia ratkaisuja maanosassa kaikkein eniten kiistaa aiheuttavissa asioissa uudistamalla toimielinten toimivaltaa koskevia sääntöjä. Jos haluamme ratkaista kaiken kerralla, päädymme taas umpikujaan. Itävallan puheenjohtajakauden merkittävin tulos olisi toteuttamiskelpoinen suunnitelma, jossa unionin toimielinuudistusta koskeva keskustelu pidettäisiin erillään unionin muita ongelmia koskevasta yleisestä keskustelusta. 
Marianne Thyssen (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisat kolmen toimielimen johtajat, hyvät kollegat, ei ole olemassa ihmekaavaa onnistuneelle puheenjohtajakaudelle, mutta kunnianhimo ja toimielinten välinen rakentava yhteistyö auttavat jo pitkälle, ja kuten tiedätte, voitte luottaa ryhmämme tukeen.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, emme kykene arvioimaan puheenjohtajakautenne menestystä ennen kuin kuuden kuukauden kuluttua, mutta jotta pääsisitte oikeille raiteille – tai pysyisitte niillä, sillä arvostin suuresti avauspuheenvuoroanne – haluan esittää kaksi konkreettista ehdotusta.
Ensinnäkin kehotan teitä etsimään rakenteellista ratkaisua pitkään esillä olleeseen asiaan, joka koskee vapaaehtoiseen alennettuun alv-kantaan kelpoisten tuotteiden ja palvelujen lopullista luetteloa. Olemme vitkastelleet kylliksi. Meidän on nyt tehtävä päätöksiä.
Alat, joille on vilautettu alennetun alv-kannan porkkanaa – joita ovat esimerkiksi ravintola-ala, mutta myös jotkin muut pk-yritykset – eivät saa haluamaansa. Ne, jotka selvisivät työvaltaisiin palveluihin sovellettavia alennettuja verokantoja koskevasta kokeilusta, jota on jatkettu kolme kertaa, ovat kestämättömässä oikeudellisen epävarmuuden tilanteessa. Koska en usko komission pystyvän sietämään kuudennen alv-direktiivin ilmeisiä rikkomisia paljon pitempään, tämä vaikuttaa minusta ensisijaiselta toiminta-alalta.
Toiseksi olen iloinen siitä, että sanotte haluavanne yhdistää avoimuuden ja suojelun palveludirektiivissä. Me emme parlamentissa myöskään välttele kovaa työtä saadaksemme aikaan laajasti kannatetun myönteisen enemmistön. Jos vertaatte komission alkuperäistä ehdotusta parlamentin sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnan työn tulokseen, havaitsette, että tarkistusten kautta on omaksuttavissa toisenlainen lähestymistapa. Jos neuvosto tukee meitä tässä pitkäaikaisessa kunnianhimoisessa tavoitteessa, tämä hienosyinen asia voi hyvinkin olla puheenjohtajakautenne kulmakivi.
Toivotan puheenjohtajavaltio Itävallalle – Euroopan unionin palveluksessa, kuten itse sen sanoitte – menestystä näissä kahdessa mutta myös muissa esityslistan asioissa. 
Jacek Emil Saryusz-Wolski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri, sallikaa minun hieman lainata jäsen Poignantin sävyä ja lisätä luetteloon omia toiveitani talousarvion suhteen. Valitettavasti talousarvio on liian pieni! Kotimaanne Itävalta kuuluu kuuden klubiin, yhden prosentin klubiin, saiturien klubiin, joka haluaa enemmän unionia vähemmällä rahalla. Arvoisa liittokansleri, puheenjohtajana teidän on lisättävä rahaa naapuruuspolitiikkaamme idässä sekä siihen uuteen haasteeseen, jonka Euroopan unionin energiavarmuus aiheuttaa. Muuten nousemme kapinaan, kuten jäsen Poignant totesi, liian saitoja neuvostoja vastaan. 
Puheenjohtajavaltio Itävallan aikomus tehdä työtä kasvun ja työllisyyden, kilpailukyvyn ja Lissabonin suunnitelman eteen on todellakin kiitettävä. Nämä tavoitteet voidaan saavuttaa ainoastaan saattamalla päätökseen sisämarkkinat. Parasta, mitä voimme tehdä Lissabonin suunnitelman, kasvun ja työllisyyden eteen, on avata työvoima- ja palvelumarkkinat. Itävalta on tunnustanut selkeästi valkoisessa kirjassaan, että palveludirektiivillä on olennainen asema sisämarkkinoiden loppuunsaattamisessa ja Euroopan kilpailukyvyn vahvistamisessa. Kuitenkin, mitä tulee konkreettisiin toimiin esitettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi, puheenjohtajavaltion julistukset eivät ole niinkään vakuuttavia.
Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevan siirtymäajan ensimmäinen tarkastelu toteutetaan pian. Itävalta ilmoitti kuitenkin, että se aikoo käyttää tätä tilaisuutta siirtymäajan jatkamiseen työntekijöiden vapaan liikkuvuuden alalla, ja se aikoo rajoittaa palvelujen vapaata liikkuvuutta. Ovatko puheenjohtajavaltio Itävallan julistukset johdonmukaisia sen aikomusten kanssa jäsenvaltiona? Toisaalta puheenjohtajavaltio ilmoittaa tavoitteekseen rohkean taistelun unionin kilpailukyvyn puolesta, ja toisaalta Wienissä pyritään tukahduttamaan unionin potentiaalia.
Laajentumisen oli määrä tuoda Euroopan unionille suuria etuja ja lisätä sen kilpailukykyä maailmankaupassa pitkälti hyvin pätevän, liikkuvan ja suhteellisen halvan työvoiman avulla. Nyt tietyt jäsenvaltiot, Itävalta mukaan luettuna, haluavat luopua näistä ratkaisevista eduista ottamalla välittömästi laajentumisen jälkeen käyttöön siirtymäajat huolimatta Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ja Ruotsin myönteisistä esimerkeistä. 
Ursula Stenzel (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri ja neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission puheenjohtaja, hyvät kollegat, olen itse asiassa oikein tyytyväinen tavasta, jolla asemat jaetaan Euroopan unionissa, kun liittokansleri Schüssel on sekä liittokansleri että neuvoston puheenjohtaja ja puheenjohtaja Barroso johtaa komissiota. Järjestelystä on hyötyä Euroopan unionille ja kotimaallemme.
Itävallan puheenjohtajakausi neuvostossa osuu onnekkaasti yhteen minun Euroopan parlamentista lähtöni kanssa. Olen toiminut parlamentissa kymmenen vuotta, joiden aikana minulla on ollut kunnia johtaa Itävallan kansanpuolueen valtuuskuntaa. Näiden kymmenen vuoden aikana Euroopan unioni on kokenut radikaaleja muutoksia, ja niin olemme mekin. Kunniapaikalla näissä muutoksissa on Euroopan unionin laajentuminen, jonka eteen olen tehnyt työtä monissa eri asemissa ja joka on vahvistanut niin Euroopan unionia kuin Itävaltaakin. Se, että jäsenvaltioiden määrä on kasvanut 15:sta 25:een, ei ole nyt eikä ennenkään ollut syy siihen, miksi kansalaiset ovat levottomia. Se ei tapahtunut liian nopeasti, se oli oikea vastaus oikeaan aikaan kylmän sodan päättymisen ja Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen ja se oli uusi alku unionissa. Vaikka lisäkasvu on tietenkin tarpeen, tärkeää on se, mihin neuvoston puheenjohtaja ilokseni viittasi, nimittäin ne standardit, joita meidän on noudatettava, kun Euroopan unioniin otetaan uusia jäseniä – standardit, jotka meidän on otettava vakavasti, joita emme voi emmekä saa vaarantaa emmekä yhtäkkiä sivuuttaa. Euroopan kasvu on riippuvainen korruption torjumisesta, oikeusvaltion puolustamisesta ja asianmukaisen, demokraattisen ja avoimen hallinnon puolustamisesta. Eurooppalaisten yritysten ja teollisuudenalojen, unionin kansalaisten ja Euroopan unionin itsensä on institutionaalisesti ja psyykkisesti kyettävä ottamaan vastaan laajentumisen vaikutukset. Tämä on kriteeri, jota meidän on sovellettava tulevilla laajentumiskierroksilla, jotka koskevat Romaniaa ja Bulgariaa, joiden molempien toivon ajallaan täyttävän edellytykset.
Puheenvuorossaan neuvoston puheenjohtaja viittasi moniin seikkoihin, joita haluan tarkentaa. Ensimmäinen on se, että unioni tarvitsee vahvat omat varat. Hyvä Wolfgang, jos onnistutte tuomaan uusia ajatuksia eurooppalaiseen keskusteluun ja saatte unionin viimeinkin suostumaan aitoon omia varoja koskevaan keskusteluun, se olisi merkittävä askel eteenpäin. Minun on sivumennen sanottava, että katson teillä olevan riittävästi neuvottelutaitoja, jotta voitte ratkaista tulevia rahoitusnäkymiä koskevan ongelman mukautuvalla asenteella Euroopan parlamenttia kohtaan, ja näin parlamentin ja komission on helpompi lähentyä neuvostoa tässä asiassa.
Toinen mielestäni myönteinen seikka, jonka haluan tuoda esille, on se, että unioni tarvitsee ratkaisuja työmarkkinaosapuolten välille ja on ilmeisen kyvytön hylkäämään työmarkkinaosapuolten välisen kumppanuuden käsitettä tässä dynaamisessa ja globaalissa kasvuprosessissa. Tämä on merkittävä ja perustava lähtökohta. Olemme nähneet satamatyöläisten mielenosoitukset täällä. Työmarkkinaosapuolten kumppanuutta ei voida käyttää talouskasvun jarruna, vaan pikemminkin päinvastoin sen moottorina. Loppujen lopuksi Eurooppa ja Euroopan unioni tarvitsevat energiaa, ei pelkästään sanan kirjaimellisessa merkityksessä, vaan myös poliittista energiaa, joten haluan lopuksi esittää yhden vetoomuksen. Meidän on kiinnitettävä enemmän huomiota naapuruuspolitiikkaan, politiikkaan, joka antaa Euroopan unionille mahdollisuuden jakaa huomiotaan niinkin merkittävälle valtiolle kuin Ukraina. Tässä yhteydessä ei voida soveltaa yhden koon lähestymistapaa. Meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota Ukrainan demokratiakehitykseen ja valtion taloudelliseen riippumattomuuteen. Olen varma, että tässä asiassa tehdään paljonkin tällä puheenjohtajakaudella.
Kolmanneksi ydinaseiden leviämistä on rajoitettava.
Puhemies.
   Toivotamme jäsen Stenzelille paljon onnea uudessa tehtävässään kotimaassaan. 
Wolfgang Schüssel,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aluksi haluan yhtyä Ursula Stenzelille osoitettuihin suuriin kiitoksiin hänen kymmenen vuoden työstään Itävallan ja Itävallan kansalaisten hyväksi täällä Euroopan parlamentissa – kaikkien poliittisten ryhmien ja jokaisen toimielimen myötä. Voin kenties mainita, että hänestä tulee tavallaan minun johtajani, sillä hänestä tulee eräänlainen keskisen Wienin kaupunginjohtaja, joten minusta tulee yksi hänen alamaisistaan. Toivotan hänelle onnea.
Voin kenties lyhyesti käsitellä tässä keskustelussa esiin tuotuja aiheita. Olen kiitollinen kaikille niille, jotka käsittelivät laajentumista ja viittasivat erityisesti Balkanin tulevaisuudennäkymiin. Puhun tästä lyhyesti, sillä olen jo ollut yhteydessä lähes kaikkiin poliittisiin ryhmiin tästä aiheesta ja tiedän teidän tietävän, että asia on ensiarvoisen tärkeä Itävallalle siitä yksinkertaisesta syystä, että Balkanin maat ovat naapureitamme – vanhan vitsin mukaan Balkanin maat alkavat Rennwegistä, keskisen Wienin kolmannesta piirikunnasta – ja Balkanin tapahtumilla on suora vaikutus meihin. Jos emme unionissa vie vakautta, päädymme tuomaan epävakautta. Unkarin, Itävallan, Slovenian, Italian ja Kreikan välillä ei voi olla epävakaata aluetta. Siellä ei saa olla harmaata aluetta, vaan mahdollisuuksien alue, jota ilman välttämätön uudistusten ja etnisten ryhmien sovittelu Bosniassa, Serbiassa ja Kosovossa ei lopulta ole mahdollista. Tämä kaikkien on tiedostettava.
Tämä mielessämme me sitoudumme tehtävään, ja olemme nyt myös antaneet YK:n lähettiläälle Martti Ahtisaarelle tukikohdan ja toimiston Wienissä, ja siellä käydään päivittäin syvällisiä keskusteluja. Tiedämme, että tämä on meidän yhteinen tehtävämme. Voisin lisätä, että Balkanin alue on yksi unionin suurista menestystarinoista. Amerikkalaiset kenties voittivat Milosevicin sotilasvoimin, mutta 90 prosenttia rauhanturvajoukoista siellä on nyt eurooppalaisia. Emme esittele siellä maailmalle Euroopan unionin sotilaallisia kasvoja, vaan Euroopan rauhanomaista ilmettä. Tämäkin kaikkien on tiedostettava.
On syytä mainita, että vietämme tänä vuonna sekä Wolfgang Amadeus Mozartin syntymän 250-vuotisjuhlaa että ensimmäisen naiselle, Bertha von Suttnerille, annetun Nobelin rauhanpalkinnon satavuotisjuhlaa. Hänen tunnuslauseensa, "" – laskekaa aseenne – on todellinen ohjelma, ja erityisen ajankohtainen 2000-luvulla, kun ajatellaan Irania, josta keskustelin eilen Mohammed El Baradein kanssa – myös IAEA toimii Wienissä. Iran on äärimmäisen huolen aihe. Johtaja El Baradei sanoi lukemisen arvoisessa haastattelussaan viimeisimmässä numerossa, että vaikka hänen tarkastajansa ovat kolmen vuoden ajan käyneet tiiviitä keskusteluja, tutkineet ja seuranneet tarkkaan Iranin ydinohjelmaa, vieläkään ei ole mahdollista vahvistaa, että se on luonteeltaan rauhanomainen, ja tämä on asia, johon kiinnitämme tulevina kuukausina paljon huomiota. Meidän ei pidä esittää uhkaavia eleitä. Meidän on pikemminkin lähetettävä Euroopasta selkeä viesti, jossa kehotetaan Irania lykkäämään ohjelmaansa, palaamaan neuvottelupöytään ja pidättäytymään yksipuolisista toimista, jotka saattaisivat vaarantaa maailmanrauhan. Parlamentin, neuvoston, komission ja edustajiemme Benita Ferrero-Waldnerin ja Javier Solanan on toimitettava tämä viesti. Se on ainoa tapa, jolla voimme saada uskottavuutta kyseisessä maan osassa.
Seuraavaksi puhun energiasta, josta myös haluan puhua kaunistelematta. Tiedän luonnollisesti, että jokaisella valtiolla on oma tapansa käsitellä tätä aihetta, mutta olen kampanjoinut sen puolesta, että lopulta jokaisella valtiolla on valinnan vapaus, mitä tulee sen energiantuotantotapoihin, ja sittenkin on paljon asioita, jotka ovat avoimia keskustelulle. Uskon henkilökohtaisesti, että olisi hyvin vaarallista kulkea sitä tietä, joka johtaa ydinvoiman uuteen käyttöönottoon, ja siihen liittyy paljon vielä ratkaisemattomia ongelmia. Kyseessä on ala, jolla ei pidä aliarvioida kansalaisten huolia. Euroopan tasolla voimme kuitenkin käsitellä uusiutuvia energialähteitä, joista komission puheenjohtajalla Barrosolla on todella ensiluokkaisia ajatuksia, ja biopolttoaineita, joihin voisin mainita amerikkalaisten investoivan viisi kertaa niin paljon kuin Euroopan unioni ja jäsenvaltiot yhteensä. Tällä alalla tarvitsemme uskottavuutta. Meillä on uusiutuvia energialähteitä, meillä on puuta ja biomassaa. Nähdäkseni tässä on maataloudelle mahdollisuus tuleviksi vuosiksi ja vuosikymmeniksi. Meidän olisi tarkasteltava asiaa avoimesti ja suoraan, tietenkään sivuuttamatta tarvetta ottaa huomioon jäsenvaltioiden välillä olevia luontaisia eroja.
Seuraavaksi haluan tarkastella Euroopan laajuisia verkkoja. Olen ollut Eurooppa-neuvoston jäsen kymmenen vuoden ajan; kerran toimiessani ulkoministerinä toimin jopa puheenjohtajavaltio Itävallan johtajana. Olemme puhuneet Euroopan laajuisista verkoista kymmenen vuoden ajan, eikä tähän mennessä ole saatettu päätökseen yhtä ainutta hanketta. Haluan tehdä tämän selväksi: meidän on onnistuttava tässä. Kunnianhimoinen tavoitteeni on todellakin – ja toivon komission auttavan meitä tässä – saada vähintään yksi mätäs kaivettua Brennerin rautatietunnelihankkeessa puheenjohtajakautemme aikana. Jos haluamme siirtää liikenteen pois maanteiltä, tarvitsemme kilpailukykyisen rautatieinfrastruktuurin, jolle sen voi siirtää. Tämä on ainoa vaihtoehto. Pyydän, että teemme oman osamme siinä, että Euroopan laajuisista verkoista tulee menestys, kaikki muu on pelkkää retoriikkaa.
Puhuessani kansainvälisistä asioista unohdin mainita CIA-kysymyksen ja sen, että suhtaudumme siihen hyvin vakavasti. Jos voin puhua täysin suoraan, tässä ei voida soveltaa eri standardeja. Ihmisoikeudet ovat jakamattomia ja niin on myös oikeusvaltio. Yhdysvaltojen kansalaisten aloittaessa tämän keskustelun satuin olemaan Bertelsmann-säätiön mukana Washingtonissa, jossa tapasimme senaatin republikaanien enemmistön johtajan, senaattori Bennettin, ja käsittelimme asiaa juuri näillä sanoilla. Annamme tämän vuoksi täyden tukemme Eurooppa-neuvostolle sen tutkimuksissa ja kehotan jäsenvaltioita toteuttamaan tarvittaessa myös omia tutkimuksia. Tässä ei voida soveltaa kahdenlaisia sääntöjä: salaiset vankilat, salaiset lennot ja ei-toivottujen henkilöiden luovutukset ovat asioita, jotka on tietenkin epäilysten ilmetessä tutkittava lainsäädännön mukaisesti, mutta se on tehtävä omien oikeudellisten standardiemme mukaisesti. En epäile, etteivätkö parlamentti ja neuvosto soveltaisi tähän samaa lähestymistapaa ja etenisi yhdessä.
Olen kiitollinen teille huomautuksesta, jonka mukaan meidän on kiinnitettävä enemmän huomiota lasten oikeuksiin. Olemme hyvin huolestuneina todenneet, että alalla tapahtuu järkyttäviä asioita, kun lapsipornoa levitetään ympäri maailmaa Internetissä, kun lapsilla käydään kauppaa kaikkialla maailmassa ja kun eurooppalaisissa sivistyneissä yhteiskunnissa ymmärretään aivan liian vähän tarvetta suojella lasten oikeuksia, tukea perheitä ja tasapainottaa työ- ja perhe-elämää. Kaikki nämä asiat ovat tietenkin selkeästi kansallisten valtioiden toimivallassa, mutta niitä voidaan käsitellä yhteisön tasolla.
Eräät teistä toivat esiin vähemmistöjen oikeudet Itävallassa, ja olen iloinen voidessani puhua asiasta. Virkakauteni aikana – toisin sanoen vuodesta 2000 – Burgenlandissa on merkitty katukyltit kroatian ja unkarin kielillä. Tätä on juhlittu laajalti, kansalaiset ovat ottaneet asiaan voimakkaasti kantaa, ja sen puolesta syntyi vahva konsensus. Viime vuonna, vain joitakin viikkoja sitten, 20 kaupunkia ja kylää hankki ylimääräisiä kaksikielisiä kylttejä osana valtiosääntömme syntymäpäiväjuhlallisuuksia, ja tämä oli suuri menestys. Joissakin kylissä asiat eivät ole edenneet riittävän pitkälle. Tapasin viime perjantaina 12 pormestaria heidän kylissään tavoitteena löytää yhteinen ratkaisu. Vaikka esittelenkin sitoumustani täällä parlamentissa, parlamentin ei pitäisi kantaa huolta tästä asiasta, joka on pikemminkin Itävallan sisäinen asia. En hyväksy syytöksiä, joiden mukaan me itävaltalaiset huolehtisimme vähemmistöjen oikeuksista vähemmän kuin muut Euroopan alueet, mutta toivon konsensusta poliittisten voimien kesken ja haluan etsiä ratkaisua kansalaisten kanssa. Suhtaudun luottavaisesti siihen, että löydämme ratkaisun.
Mitä tulee työmarkkinoihin, kymmenen tai kahdentoista uuden jäsenvaltion kanssa on päästy sopimukseen. Kymmenen on jo jäseniä ja Bulgaria ja Romania liittyvät piakkoin. Suhtaudun itse asiassa hyvin luottavaisesti siihen, että uudet hallitukset ovat tässä asiassa halukkaita yhteistyöhön, jotta voidaan säilyttää määräpäivä vuonna 2007, mutta sopimuksiin sisältyy siirtymävaiheen sääntöjä, joita sovelletaan sekä uusiin jäsenvaltioihin että nykyisiin jäsenvaltioihin. Haluan sanoa täysin suoraan, että näin toimitaan yhteisestä sopimuksesta. Itävallan hallituksen päämiehenä velvollisuuteni on myös huolehtia, ettei työmarkkinaosapuoliin Itävallassa kohdistu liiallista painetta ja että asiassa säilytetään avoimuuden ja suojelun välinen tasapaino, johon monet ovat täällä viitanneet. Haluan vielä lisätä, että raja-alueilla pyrimme auttamaan joustavin järjestelyin tiettyjä aloja – esimerkiksi hoitoalaa – ja tähän mennessä se on itse asiassa toiminut hyvin.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen osalta haluan ainoastaan käynnistää täällä parlamentissa keskustelun menemättä yksityiskohtiin. Tässäkin on säilytettävä tietty tasapaino yhteisön lainsäädännön noudattamisen ja täytäntöönpanon sekä perussopimusten sisältämien toissijaisuuslausekkeiden välillä, sillä on olemassa sellaisiakin seikkoja, kuten kansalliset oikeudet ja kansalliset lainsäätäjät, ja kansallisten tuomioistuimien ja yhteisöjen tuomioistuimen on otettava tämä huomioon lainsäädäntöä tulkitessaan ja arvioitava suhteellisuutta, kuten Saksan, Itävallan ja Ranskan korkeimmat oikeudet rutiininomaisesti tekevät. Kaikki nämä seikat on pidettävä kohtuullisessa tasapainossa, enkä epäile, etteikö Euroopan yhteisöjen tuomioistuin tuntisi vastuutaan tässä.
Lopuksi haluan palata siihen, mitä jäsen Schulz sanoi Mozartista, Freudista ja taikahuilusta, sekä siihen, mitä muut sanoivat Zeuksesta. Olen paljon vaatimattomampi ja uskon, ettei kuuden kuukauden puheenjohtajakausi realistisesti tarkasteltuna voi koskaan riittää unionin muuttamiseen. Tämä on täysin selvää. Voimme kuitenkin aloittaa asioita. Haluamme esimerkiksi päästä vauhtiin rahoitusnäkymien kanssa ja haluamme tehdä sen teidän kanssanne. Jotta näin tapahtuisi, tarvitsemme suostumuksenne, ja sen me pyrimme saamaan. Meidän on pohdittava, mitkä ovat ihanteelliset keinot tämän toteuttamiseksi. Itävalta ehdotti alun perin, että Euroopan investointipankki saisi noin 10 miljardia euroa lisää tutkimustukea – tämä on merkittävä edistysaskel, jonka julkinen ja yksityinen kumppanuus on tehnyt mahdolliseksi. On olemassa erilaisia käsityksiä siitä, mitä joustavuus merkitsee – määrät vaihtelevat noin yhdestä miljardista eurosta aina 3,5–4 miljardiin euroon – ja niissä on jonkin verran liikkumavaraa. Näitä asioita on käsiteltävä luottamukseen perustuvassa vuoropuhelussa. Ensinnäkin tarvitsen luonnollisesti valtuutuksen, ja Itävalta saa sen muilta jäsenvaltioilta muutaman viikon kuluessa. Voimme aloittaa keskustelun kanssanne heti kun komissio on saanut laadittua omat käytännön ehdotuksensa siitä, kuinka tämä jakautuu eri otsakkeisiin. Olen varma, että pystymme tarjoamaan enemmän varoja saataville teitä kiinnostaville aloille – erityisesti tutkimukseen ja kilpailukykyyn – kuin edellisellä jaksolla.
On vielä jotain, mitä ei pidä ylenkatsoa: rahoitusnäkymien mukaan Bulgarian ja Romanian kustannukset korvataan täysimääräisesti yhteisestä maatalouspolitiikasta, joten tämä on noin kahdeksan miljardia euroa nykyisissä rahoitusnäkymissä. Tosiasiassa varoja leikataan neljä prosenttia, ja lisäksi kahdeksan miljardia euroa varataan Romanialle ja Bulgarialle. Kun tarkastelemme näitä asioita realistisesti ja käytännön tasolla, uskon meidän varmasti saavan asiat järjestykseen luottamukseen perustuvan vuoropuhelun kautta.
Minulla ei ole taikahuilua sen paremmin kuin tahtipuikkoa tai taikasauvaakaan, mutta jos viittaan Osminiin, on mielenkiintoista, että hän lopulta häviää. Mielenkiintoista on myös se, että Konstanze, joka meille nyt merkitsee Eurooppaa, sanoi hänelle lopuksi: "Mikään ei ole kauheampaa kuin kosto, mutta vain suurille sieluille on annettu taito olla inhimillinen ja ystävällinen ja antaa epäitsekkäästi anteeksi." Olkaamme me niitä suuria sieluja ja tehkäämme jotain Euroopan hyväksi.
José Manuel Barroso,
   Arvoisa puhemies, arvoisa liittokansleri Schüssel, hyvät parlamentin jäsenet, liittokansleri Schüssel on jo vastannut Itävallan puheenjohtajakauden ohjelmaa koskeneisiin kysymyksiin. Haluan lopuksi yksinkertaisesti esittää yhteenvedon ja esitellä teille suuntaviivat, joiden mukaan katson puheenjohtajakauden kulkevan.
Tulee kaksi merkittävää hetkeä: kevään Eurooppa-neuvosto ja kesäkuun Eurooppa-neuvosto. Ensimmäisessä on määrä panna täytäntöön uusi hallintojärjestelmä sekä uusi kasvu- ja työllisyysstrategia, ja toisessa on määrä tehdä päätöksiä Euroopan unionin tulevaisuutta koskevista toimenpiteistä.
Ensinnäkin Euroopan parlamentin kanssa on sovittava hyvin tärkeästä asiasta, rahoitusnäkymistä kaudelle 2007–2013. Tunnette hyvin komission kannan tässä asiassa. Tiedätte, kuinka paljon komissio on tehnyt työtä mahdollisimman kunnianhimoisen sopimuksen aikaansaamiseksi. Katsomme itse asiassa, että oli tärkeää saada aikaan jäsenvaltioiden välinen sopimus. Kuvitelkaa millainen tilanne olisi nyt Euroopassa, jos emme olisi edes saaneet aikaan sitä sopimusta, joka oli mahdollinen Eurooppa-neuvostossa.
Mitä neuvotteluihin tulee, vielä on paljon tehtävää ja tehtävissä. Minä ja koko komissio pyydämme vilpittömästi realismia näihin neuvotteluihin. Katsomme itse asiassa, että mahdolliset lisäviivästykset voisivat todella vaarantaa uusien rahoitusnäkymien soveltamisen 1. tammikuuta 2007 alkaen. Jos näin kävisi, siitä kärsisivät eniten juuri uudet jäsenvaltiot tai ne Euroopan alueet, jotka tarvitsevat enemmän solidaarisuutta. Uskomme tämän vuoksi, että neuvotteluvaraa on vielä, mutta neuvottelut on käynnistettävä kunnianhimoisin ja realistisin tavoittein sekä hyvin vastuuntuntoisesti. Jos onnistumme ratkaisemaan tämän ongelman, asemamme on mitä mainioin sen varmistamiseksi, että kevään Eurooppa-neuvosto on suuri menestys.
Tämä on ensimmäinen kerta, kun sovellamme Lissabonin uutta hallintojärjestelmää. Kaikki jäsenvaltiot ovat jo toimittaneet kansalliset uudistusohjelmansa. Esittelemme arviomme 25. tammikuuta, ja tulen tänne parlamenttiin esittelemään sen teille. Katson, että olemme täyttäneet edellytykset sille, että unionille annetaan vauhtia kasvun ja työllisyyden aloilla. Meidän on kuitenkin tehtävä asia selväksi: meillä on painopistealoja. Liittokansleri Schüssel korosti joitakin näistä painopistealoista, muun muassa tutkimusta, pieniä ja keskisuuria yrityksiä sekä energiaa. Kaikilla näillä aloilla Hampton Courtin esityslista täydentää Lissabonin suunnitelmaa. Jos me kuitenkin todella haluamme kasvua unionissa, me tarvitsemme todellakin yhtenäismarkkinat. Suuri tehtävämme – joka kuuluu komission ja parlamentin mandaattiin – on varmistaa, että yhtenäismarkkinat toimivat laajentuneessa unionissa.
Meitä on nyt 25, ja meidän on muistettava, että on olemassa perusvapauksia, jotka ovat Euroopan yhteisöä koskevan hankkeen ydin: luonnollisesti tavaroiden vapaa liikkuvuus, mutta myös pääoman, palveluiden ja ihmisten vapaa liikkuvuus, myös työntekijöiden. Haluamme todellakin unionin ja tiedämme, että sen on oltava paljon enemmän kuin markkinat: unioni on poliittinen ja sosiaalinen hanke. Jotta unioni voi olla näitä molempia, meidän on taattava perusvapaudet koko alueella ja huolehdittava siitä, ettei synny minkäänlaista jakoa uusien ja vanhojen jäsenvaltioiden välille. Olemme nyt kaikki jäseniä Euroopan unionissa, joka perustuu solidaarisuusajatukselle.
Lopuksi totean, että kesäkuun Eurooppa-neuvoston on tehtävä päätös unionin tulevaisuudesta. Nyt kun puhumme aiheesta, katson jäsen Duffin kysymyksen hyvin tärkeäksi. On totta, että joitakin merkittäviä eroja on, ja mielestämme tätä keskustelua on käytävä hyvin varovasti ja tietoisina vastuustamme. Tämän perusteella uskomme olevan mahdollista viimeistellä unionin tulevaisuutta koskevat laajat suuntaviivat kesäkuun Eurooppa-neuvostoa silmällä pitäen, saada aikaan uusi yhteisymmärrys eurooppalaisen hankkeemme edistämiseksi ja löytää parhaat mahdollisuudet niiden institutionaalisten kysymysten ratkaisemiseksi, jotka todella on ratkaistava. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ).
   – Puheenjohtajavaltio Itävalta aloittaa kautensa erityisen kriittisenä ajankohtana EU:n historiassa, ja monta merkittävää asiaa on ratkaistavana, kuten parlamentin kanssa rahoitusnäkymistä käytävät neuvottelut sen varmistamiseksi, että niissä otetaan huomioon solidaarisuuden sekä taloudellisen ja sosiaalisen koheesion tarve. Muita ovat satamatöiden vapauttamista koskeva direktiivi ja palveluiden sisämarkkinoiden luomista koskeva pahamaineinen Bolkesteinin direktiivi, joka vaarantaa työntekijöiden, kuluttajien ja palveluiden käyttäjien oikeudet, sekä selkeä päätös hylätä niin kutsuttu perustuslakisopimus Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestysten tulosten perusteella.
Tarvitaan myös suurta muutosta valuuttapolitiikassa ja makrotaloudellisissa tavoitteissa, jos haluamme käsitellä useiden valtioiden kohtaamia taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia. Tällainen muutos edellyttää kasvu- ja vakaussopimuksen romuttamista ja sen korvaamista asianmukaisella sosiaalista edistymistä ja kehittymistä koskevalla sopimuksella, jolla edistetään julkisia investointeja, työttömyyden ja eriarvoisuuden torjuntaa sekä tulojen jakamista uudelleen.
Puheenjohtajavaltion julkislausumissa ei ole riittävästi käsitelty kaikkia näitä asioita. Tässä ei ole mitään uutta, kun tarkastellaan edellisiä puheenjohtajakausia, vaikka olemmekin iloisia lupauksesta käydä avointa keskustelua. Se ei tosin ole paljon. 
Margie Sudre (PPE-DE ). –
   Kiitän puheenjohtajavaltio Itävaltaa sen aikomuksesta ehdottaa vakavia toimenpiteitä Euroopan unionin päätöksentekoprosessin parantamiseksi. Myös Ranska ja Saksa ovat esittäneet ehdotuksia asioiden edistämiseksi tällä alalla. Voimme vain kannustaa niitä, ja tästä viikosta alkaen Euroopan parlamentti osallistuu täysimääräisesti toimintaan.
Tässä ei ole kyse retoriikasta vaan sen varmistamisesta, että laaja-alaisen kuulemisen jälkeen voidaan tehdä unionin asioista päätöksiä viivytyksettä ja esteittä. Meidän on edettävä harkintavaiheesta ja siirryttävä realististen ja rohkeiden ehdotusten tasolle, jotka pannaan täytäntöön seuraavina vuosina.
Kansalaisten kannalta kasvu ja työllisyys ovat kaikkein huolestuttavimmat aiheet. Tämän vuoksi ne edellyttävät vahvaa poliittista sitoutumista ja tarkkaa toimintaohjelmaa niin unionilta ja jäsenvaltioilta kuin parlamentiltakin.
Toivon kevään 2006 Eurooppa-neuvoston onnistuvan saamaan tarkistetun Lissabonin strategian uudelleen käyntiin, jotta pelastumme lopultakin kirouksilta ja voimme keskittää huomiomme todellisiin aiheisiin ja näin tehdessämme tarjota selviä merkkejä siitä, mihin suuntaan unionin asioita on ajettava. 

Richard Howitt (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, pyydän teitä työjärjestyksen 19 artiklan 1 kohdan nojalla päättämään asiasta, joka koskee asiallista toimintaa parlamentissa. Näyttöruutujen mukaan yksi Euroopan parlamentin poliittisista ryhmistä on järjestämässä tänään iltapäivällä lehdistötilaisuuden aiheesta, josta parlamentti nyt äänestää, ja pyrkii kritisoimaan Euroopan parlamentin jäseniä kutsumalla aihetta parlamentaariseksi autismiksi.
En halua kommentoida lehdistötilaisuuden sisältöä, mutta pyydän teitä toteamaan, että vamman käyttäminen halventavana terminä on vammaisten syrjimistä. Pyydän teitä määräämään, että ryhmän on välittömästi muutettava otsikko, joka on loukkaava autistien kannalta.
Eija-Riitta Korhola (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, oikeastaan minulla olisi samantapainen huomautus homofobia-otsikosta kuin tästä autismista. Vastustan ehdottomasti homoseksuaalien syrjintää, mutta mietinnön otsikko on epäonnistunut. Jos me puhumme täällä oikeasta ongelmasta, syrjinnästä, miksi ihmeessä käytetään täysin epäasiallista homofobia-sanaa? Fobiat luokitellaan ahdistuneisuushäiriöihin. Ne ovat neuroottisiksi häiriöiksi katsottavia pelkotiloja, ja niiden avuksi tarvitaan terapiaa eikä niitä voida poliittisin ohjaustoimin hoitaa ...
Puhemies.
   – Hyvä jäsen Korhola, emme voi aloittaa uudelleen keskustelua kohdista, joista on määrä äänestää. Kiitos teille, mutta minun on keskeytettävä teidät. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana äänestykset.

Heide Rühle (Verts/ALE ).
   – Arvoisa puhemies, liberaalien sekä Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmän kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen haluan ennen kaikkea jälkimmäisen ryhmän toivomuksesta muuttaa tarkistuksemme sanamuotoa siten, että "muualta kuin Yhdistyneestä kuningaskunnasta kotoisin olevat kuluttajat" vaihdetaan ilmaukseen "muut kuin Euroopan kansalaiset". Tämä muutos ei kaipaa selityksiä. On itsestään selvää, että "muut kuin Euroopan kansalaiset" on huomattavasti kattavampi ilmaus kuin vain "kuluttajat". Liberaalien kuulemisen perusteella pyydän, että "Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntö" muutetaan muotoon "Yhdistyneen kuningaskunnan ja/tai EU:n lainsäädäntö". Tämä ei kaipaa selityksiä, ja muutoksen tarkoitus on päivänselvä. 


Francis Wurtz (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, kollegani Markov pyysi erittäin selväsanaisesti tarkistusta 1 koskevan äänestystuloksen tarkistamista koneäänestyksessä. Mielestäni voimasuhteet olivat samat kuin tarkistuksesta 3 toimitetussa äänestyksessä. Siksi toivon tarkistuksesta 1 saadun äänestystuloksen tarkistamista. 
Puhemies.
   – Hyvä jäsen Wurtz, en voi suostua toivomukseenne yksinkertaisesti siksi, että voimasuhteet olivat tarkistuksen 1 kohdalla täysin erilaiset. 

Paolo Costa (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, käytän työjärjestyksen 168 artiklan mukaisen puheenvuoron Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän puolesta. En puhu asiaa käsittelevän valiokunnan puheenjohtajan ominaisuudessa, vaikka asemani puolesta voisin vaatia virallisesti direktiiviehdotuksen palauttamista valiokuntaan. Vaadin ehdotuksen palauttamista, koska sillä olisi sama vaikutus kuin ehdotuksen hylkäämisellä. Erona on vain se, että mahdollisuus kantamme ilmaisemiseen tällä vaalikaudella säilyy Euroopan parlamentin käsissä. Muutoin vaarana on, että näytämme suostuvan aivan kaikkeen.
Ratkaisuni peruste on, että emme ole tänään valmiita äänestämään. Emme ole valmiita sisällön puolesta emmekä sen tunneilmapiirin vuoksi, jossa äänestys todennäköisesti toimitetaan. Emme ole valmiita sisällön puolesta, koska parlamentti keskittyi neuvotteluissaan – pyydän anteeksi osuuttani niissä – liiaksi muutamia vuosia sitten hylätyn ensimmäisen ehdotuksen historiaan. Tämänkertaisessa keskustelussa emme ole voineet ottaa huomioon maailmantilanteessa tapahtuneita muutoksia, joiden vaikutus satamamenettelyihin on käänteentekevä. Emme myöskään ole voineet pohtia satamien keskinäistä kilpailua taikka satamille myönnettävää valtiontukea.
Lyhyesti sanoen emme ole valmiita, koska todennäköisesti äänestämme tunnepohjalta sellaisessa ilmapiirissä, joka saa meidät väkisinkin suhtautumaan epäasiallisesti joko osoittamalla ylimielisyyttä…
Puhemies.
   – Hyvä jäsen Costa, pyyntönne on täysin selvä. Työjärjestyksen 168 artiklan mukaisesti pyydetään yhtä puheenvuoroa puolesta ja yhtä vastaan. 
Paolo Costa (ALDE ).
   – Olkaa hyvä ja antakaa minun puhua loppuun. Se on oleellista sen vuoksi, mitä parlamentin ulkopuolella toissailtana tapahtui. Vaarana on, että joko suhtaudumme ylimielisesti niihin, jotka osoittivat mieltään täysin asianmukaisesti, tai sitten olemme…
Martin Schulz (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ilmoitan, että Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä vastustaa jäsen Costan tarkistusta kahdella perusteella. Aloitan jäsen Costan viimeksi käsittelemästä kohdasta. Toissapäiväiset tapahtumat täällä olivat enimmäkseen sellaisia kuin sosiaaliturvansa uhatuksi tuntevien miesten ja naisten tavanomaiselta mielenosoitukselta voidaan odottaakin.
Nämä miehet ja naiset voivat luottaa meihin. Sen sijaan meidän kaltaisiimme sosialisteihin eivät voi luottaa ne, jotka eivät koskaan kuuntele perusteluita loppuun ja jotka luulevat, että väkivalta voi olla poliittinen väline. Emme ole solidaarisia heitä kohtaan. He muodostivat vähemmistön, ja paheksumme heidän tekojaan.
Arvoisa puhemies, satamapaketti on valmis äänestettäväksi. Se on valmis hylättäväksi, ja niinpä pyydämmekin toimittamaan äänestyksen nyt.
Jens-Peter Bonde (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, meille kaikille on hyvin selvää, mistä äänestämme. Se oli selvää jo vuonna 2003, kun hylkäsimme ehdotuksen, ja parlamentin suuri enemmistö hylkää sen uudestaan. Jos käytämme ehdottamaanne menettelyä, tämä hylkäämistä puoltava enemmistö jää piiloon, kun asia yritetään palauttaa valiokuntakäsittelyyn. Parlamentin pitäisikin äänestää siitä, toimitetaanko hylkäämistä puoltavista ehdotuksista äänestys ennen menettelytapaehdotusta. On täysin järjetöntä, että puhemiehistö käyttäisi menettelyä, jolla voidaan salata Euroopan parlamentin enemmistön kanta. 

Willi Piecyk (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, totean vain selvyyden vuoksi, että niiden, jotka haluavat hylätä satamapaketin, on äänestettävä "kyllä" ensimmäisessä äänestyksessä. Sekaannusten välttämiseksi heidän on siis äänestettävä paketin hylkäämisen puolesta. Äänestäkää "kyllä" ensimmäisessä äänestyksessä! Äänestäkää "kyllä" ja hylätkää ehdotus! 

Jacques Barrot,
   . Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti. Tein koko keskustelun ajan selväksi, että olin paikalla kuunnellakseni parlamenttia ja että odotin parlamentin äänestystä. Ennen kuin esittelen suunnitelmani, esitän hyvin lyhyesti pahoitteluni erään tapahtuman johdosta sekä erään toiveeni. Ensinnäkin pahoittelen sitä, ettei parlamentti menettelyn takia voinut ilmaista kantaansa tarkistetusta ehdotuksesta. Esittelijänne tarkistukset lievensivät tiettyjä pelkoja, jotka koskettivat lukuisia satamissamme toimivia ryhmiä, niin yrityksiä kuin työntekijöitäkin. Tästä syystä annan tunnustusta valiokuntanne työlle. Komissio pystyi hyväksymään tarkistukset. Siinä olivatkin pahoittelut.
Toivon, ettemme unohtaisi tämän ehdotuksen tavoitetta, joka tuli vieläpä useasti esiin eilisessä keskustelussa. Euroopan satamia on autettava vastaamaan tehokkaasti meriliikenteen kasvuun ja niitä uhkaavaan kapasiteetin ylittymiseen. Tehokkaiden satamapalveluiden avulla pystytään lisäämään Euroopan unionin kilpailukykyä sekä edistämään kasvua ja työllisyyttä.
On selvää, että teen komission jäsenten kollegiolle tarkasti selkoa eilisestä keskustelusta ja tämänpäiväisestä äänestyksestä. Kehotan sitä tekemään niistä päätelmänsä. Kehotan sitä myös jatkamaan yhteistyötä kaikkien asianosaisten toimijoiden kanssa: jäsenvaltioiden, toiminnanharjoittajien, käyttäjien ja ammattiliittojen. Komission on myös toimittava yhteistyössä parlamentin kanssa luodakseen perustan EU:n satamapolitiikalle, jolla voidaan hallinnoida ja rauhoittaa sijoittajia. Toivonkin voivani vastata parhaalla mahdollisella tavalla eurooppalaisten satamien odotuksiin, olipa kyse sitten hintojen avoimuudesta, infrastruktuurin käytöstä, valtiontukiin turvautumisesta tai laajemmassa mittakaavassa satamien yhdistämisestä intermodaaliketjuun. Keskustelussamme on käynyt hyvin selväksi, että tämän kokonaisvaltaisen toimintamallin kaikkia osia tarvitaan.

Emilio Menéndez del Valle (PSE ).
   – Luen englanninkielisen tekstin, koska asiasta on keskusteltu sen perusteella. Se kuuluu seuraavasti: 
"Calls for a solution to the problem of the so-called caveats which impede a proper cooperation among the different national contingents in the country." (Kehottaa etsimään ratkaisua niin kutsuttuja rajoitteita koskevaan ongelmaan, joka estää tehokkaan yhteistyön kansallisten kiintiöiden mukaisten joukkojen välillä maassa.) 

Puhemies.
   – Äänestykset ovat päättyneet. 
Jan Andersson, Anna Hedh, Ewa Hedkvist Petersen ja Inger Segelström (PSE ),
    Pyrimme pääsemään neuvoston kanssa sopimukseen talousarvion kurinalaisuutta ja talousarviomenettelyn parantamista koskevasta uudesta toimielinten välisestä sopimuksesta. Neuvottelujemme lähtökohtana on Euroopan parlamentin 8. kesäkuuta 2005 antama päätöslauselma politiikan haasteista ja rahoitusmahdollisuuksista laajentuneessa unionissa 2007–2013. Näin ollen kannatamme Euroopan parlamentin päätöslauselmaa Eurooppa-neuvoston 15.–16. joulukuuta 2005 hyväksymästä yhteisestä kannasta. Emme kuitenkaan kannata päätöslauselman sanamuotoa EU:n maatalouspolitiikan eurooppalaisen ulottuvuuden edistämisestä. Odotamme EU:n tulojen ja menojen tarkistamista vuonna 2008 ja toivomme, että siten ajanmukaistetaan EU:n talousarvion rakennetta ja vähennetään yhteisen maatalouspolitiikan kustannuksia. 
Richard James Ashworth (PPE-DE ),
   . Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivijäsenten valtuuskunta kannattaa Bögen mietinnössä esitettyä vaatimusta rahoitusnäkymiä 2007–2013 koskevan Eurooppa-neuvoston yhteisen kannan hylkäämisestä sen nykyisessä muodossa. Kannatamme myös vaatimusta tiukasta sitoutumisesta rahoitusnäkymien uudistamiseen siten, että Euroopan parlamentilla on selkeä rooli, ja tuemme voimakkaasti vaatimusta riittävistä tukitoimenpiteistä, joilla varmistetaan tehokkaampi täytäntöönpano ja varojen käyttöä koskeva valvonta jäsenvaltioissa.
Panemme kuitenkin huolestuneina merkille, että budjettivaliokuntaa kehotetaan käyttämään neuvottelujen perustana Euroopan parlamentin 8. kesäkuuta 2005 esittämää kantaa, jonka hyväksyminen lisäisi maksusitoumusmäärärahoja 112 474 miljardia euroa kauden aikana. Tästä syystä olemme äänestäneet tyhjää lopullisessa äänestyksessä. 
Francisco Assis, Luis Manuel Capoulas Santos ja Edite Estrela (PSE ),
   .  Äänestimme tyhjää rahoitusnäkymiä 2007–2013 koskevasta päätöslauselmasta toimitetussa lopullisessa äänestyksessä, koska emme hyväksy päätöslauselman 4 kohtaa.
Mielestämme vähimmäissopimus oli loppujen lopuksi EU:lle edullinen, koska sillä estettiin vakava poliittinen kriisi unionissa, vaikkakin väliaikaisesti.
Sanan "hylkää" käyttäminen 4 kohdassa antaa EU:n kansalaisille sellaisen kuvan, että Euroopan parlamentti pyrkii käynnistämään uudelleen rahoitusta koskevan keskustelun, mikä ei ole näissä olosuhteissa mahdollista saati tarkoituksenmukaista.
Näin ollen katsomme sanan "hylkää" tarkoittavan samaa kuin "erimielisyys", mikä ei selvästikään horjuta saavutettua yhteisymmärrystä. 
Gerard Batten, Graham Booth, Derek Roland Clark, Nigel Farage, Roger Knapman, Michael Henry Nattrass, Jeffrey Titford ja Thomas Wise (IND/DEM ),
   . Ihmiset saattavat yllättyä siitä, että UKIP-ryhmä on ensimmäisen kerran äänestänyt sävyltään avoimesti federalistisen mietinnön puolesta. Teemme niin, koska tämän mietinnön hyväksyminen mitätöi Tony Blairin välityksellä joulukuussa tehdyn sopimuksen. Mielestämme 63 prosentin lisäys Yhdistyneen kuningaskunnan EU:n jäsenmaksuosuuteen on kohtuuton. On käsittämätöntä, että hyvityksestämme suostuttiin antamaan pois 7 miljardia puntaa. Nykyiset rahoitusnäkymät ovat Yhdistyneen kuningaskunnan kannalta epäreilut.
Jos tämä mietintö hyväksytään, joudumme jälleen turvautumaan perustamissopimuksen 272 artiklaan ja vuotuisiin talousarvioneuvotteluihin. Vaikka olemmekin jyrkästi eri mieltä tämän mietinnön perusteista, teemme mielihyvin oman osuutemme käynnistääksemme uuden keskustelun siitä, miten Yhdistyneen kuningaskunnan veronmaksajien rahoja käytetään. Mitä enemmän ihmiset joutuvat kärsimään EU:n toiminnasta, sitä vähemmän he pitävät siitä. 
Bastiaan Belder (IND/DEM ),
   . – Heittämällä rahoitusnäkymiä 2007–2013 koskevan neuvoston yhteisen kannan romukoppaan Euroopan parlamentin enemmistö vaarantaa Euroopan unionin toiminnan, emmekä hyväksy sitä.
Ensinnäkin totean, että jäsenvaltiot keräävät jäsenmaksuosuudet Euroopan unionille. Parlamentti ylittää valtuutensa, jos se aikoo pakottaa jäsenvaltiot antamaan enemmän varoja EU:n käyttöön.
Toiseksi Euroopan unionin talousarviossa on kohtia, joiden pitäisi toissijaisuusperiaatteen mukaisesti saada paljon vähemmän tai ei lainkaan rahoitusta: ulkopolitiikka, koulutus, sosiaaliasiat, työllisyys, kulttuuri ja terveydenhuolto. Myöskään EU:n propagandan rahoittamisesta ja "Eurooppa-mielisten" suunnitteluryhmien tukemisesta ei ole mitään todellista hyötyä.
Kolmanneksi koheesio- ja rakennerahastopolitiikan toimet on keskitettävä heikommassa asemassa oleville alueille niissä jäsenvaltioissa, joiden BKT on alle 80 prosenttia EU:n keskiarvosta. On siis johdonmukaista, että rakennetukitoimien painopiste siirretään eteläisistä jäsenvaltioista itäisiin jäsenvaltioihin. 
Kansalaisten etua ajatellen Euroopan parlamentin on löydettävä neuvokkaampia ratkaisuja ja jätettävä EU:lle vain sen ydintoiminnot, toisin sanoen tehtävä enemmän vähemmillä rahoilla. 
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
    Emme ole tyytyväisiä neuvostossa 16. joulukuuta saavutettuun sopimukseen. Haluamme vähentää maatalouspolitiikan ja rakennerahastojen kustannuksia ja kohdentaa enemmän varoja tutkimukseen ja kehitykseen sekä yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Parlamentilla on rahoitusnäkymiä koskeva yhteispäätösoikeus, ja se on ilmoittanut ajavansa hyvin tarmokkaasti omaa talousarviopolitiikkaansa. Emme kannata parlamentin puoltamaa kasvuhakuista talousarviopolitiikkaa, mutta tuemme muita ehdotuksia, kuten tutkimus- ja kehitysmäärärahojen lisäämistä. 
Tällä perusteella emme äänestäneet lopullisessa äänestyksessä päätöslauselmaa vastaan vaan äänestimme tyhjää, koska tuemme parlamentin ehdotusta osittain. 
Lena Ek (ALDE ),
    Päätin tänään äänestää tyhjää, kun Euroopan parlamentti äänesti rahoitusnäkymiä koskevasta päätöslauselmastaan. Siinä Euroopan parlamentti hylkää neuvoston sopimuksen. Olen tosiaankin hyvin pettynyt neuvoston sopimukseen, jonka mukaan tärkeimmät painopistealani saavat vähemmän varoja kuin komissio ehdotti. Tällaisia aloja ovat esimerkiksi tutkimus, innovaatiot, rajat ylittävän rikollisuuden torjuntatoimet, ympäristötoimet sekä pienten ja keskisuurten yritysten auttamiseen varatut rakennerahastovarat.
Neuvosto on kuitenkin käyttänyt valitettavan paljon aikaa, enkä halua viivyttää tätä menettelyä enempää. On tärkeää varmistaa vuosina 2007–2013 toteutettavien hankkeiden ja ohjelmien rahoitus, ettei niitä tarvitse keskeyttää epävarmuuden ja rahoittajien puutteen takia. Se on erityisen tärkeää kymmenelle uudelle jäsenvaltiolle. Siksi olen päättänyt olla horjuttamatta rahoitusnäkymiä, joista on nyt päästy yhteisymmärrykseen. 
Neena Gill (PSE ),
   . PSE-ryhmään kuuluvat Yhdistyneen kuningaskunnan edustajat äänestävät tyhjää Bögen mietinnöstä 18. tammikuuta 2006 toimitettavassa lopullisessa äänestyksessä seuraavista syistä:
1. Olemme huolissamme 7 kohdassa mainitusta maatalouspolitiikan edistämisestä, jota olemme pitkään vastustaneet.
2. PSE-ryhmään kuuluvat Yhdistyneen kuningaskunnan edustajat vastustavat 4 kohdan ensimmäistä lausetta, jossa todetaan, että Euroopan parlamentti "hylkää Eurooppa-neuvoston yhteisen kannan". Ensinnäkin puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan tehtävä oli mielestämme vaikea sen yrittäessä saavuttaa yhteisymmärrystä tästä arkaluonteisesta ja eripuraa aiheuttavasta kysymyksestä. Harvat uskoivat, että Yhdistynyt kuningaskunta pystyisi saamaan aikaan lopullisen kompromissin, koska EU:n 25 jäsenvaltion kannat tästä kysymyksestä olivat toisinaan täysin ristiriidassa keskenään. Toiseksi Euroopan parlamentin tehtäviin ei mielestämme kuulu neuvoston kannan hylkääminen: voimme ainoastaan ottaa neuvoston kannan huomioon päättäessämme omasta kannastamme. Se saattaa olla ristiriidassa neuvoston kannan kanssa, mutta siinä ei voida hylätä neuvoston kantaa.
3. PSE-ryhmään kuuluvat Yhdistyneen kuningaskunnan edustajat kannattavat Euroopan parlamentin toimia talousarvion vastuullisuuden ja joustavuuden lisäämiseksi, jotta EU pystyisi vastaamaan tuleviin haasteisiin, joita sen asema keskeisenä globaalina vaikuttajana sille tuo. 
Ana Maria Gomes (PSE ),
   .  Joulukuussa neuvosto sivuutti parlamentin yhteispäätösvaltuudet ja -velvoitteen ja laiminlöi Lissabonin strategian keskeisten toimien sekä EU:n kansainväliseen asemaan liittyvien toimien rahoittamisen.
Näin ollen komissiolla ei ole varoja rahoittaa kansalaisia koskevia toimia, joihin kuuluvat esimerkiksi nuoriso, koulutus, tutkimus ja kulttuuri. Se ei myöskään pysty rahoittamaan globalisaatioon mukautumista helpottavaa rahastoa (Globalisation Adjustment Fund) eikä unionin ulkoisia sitoumuksia, kuten rauhanturvaoperaatioita ja joukkotuhoaseiden leviämistä estäviä toimenpiteitä.
Siksi äänestin nykymuotoisen sopimuksen hylkäämisen puolesta ja kehotan aloittamaan neuvottelut rahoitusvajeen paikkaamiseksi.
Puheenjohtajavaltiolle on annettava valtuudet neuvotella parlamentin kanssa joustovarasta, jolla taataan kaikki tarvittavat määrärahat. Sen on voitava sopia tarkistuslausekkeesta, joka mahdollistaa vuoden 2008 menojen uudelleentarkastelun, mukaan luettuna rahoituksen suuntaaminen YMP:sta kilpailukykyyn ja innovaatiotoimiin. Puheenjohtajavaltion on myös voitava harkita uudelleen Euroopan unionin talousarviomäärärahoja.
Tarkoituksena ei ole käynnistää uusia neuvotteluita Brysselissä joulukuussa tehdystä sopimuksesta, vaan pikemminkin täydentää sitä varoilla, joilla rahoitetaan yhtenäisemmän, kilpailukykyisemmän ja vastuullisemman sekä kansainvälisesti uskottavamman EU:n kannalta keskeiset toimet ja toimenpiteet. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Eurooppa-neuvosto hyväksyi joulukuussa yhteisön talousarviosta 2007–2013 tehdyn sopimuksen. Siinä ei valitettavasti taata riittäviä määrärahoja eikä vahvisteta sopivia painopisteitä ja välineitä, joilla selvittäisiin 27-jäseniseksi laajentuneen unionin taloudellisista, sosiaalisista ja ekologisista tarpeista ja ongelmista.
Paljon mainostettu "solidaarisuuden" käsite on sysätty taka-alalle ja koheesiopolitiikan rahoitusta on leikattu 0,41 prosentista 0,37 prosenttiin yhteisön BKTL:sta huolimatta siitä, että laajentumisesta johtuvat taloudelliset ja sosiaaliset erot ovat kasvaneet. Myös sosiaali- ja ympäristöalan, maatalouden, yhteistyön, tutkimuksen ja kulttuurin määrärahoja on leikattu. Samanaikaisesti "kilpailukyvyn", maahanmuuton valvonnan, rajavalvonnan, turvallisuuden sekä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan rahoitusta on lisätty kehitysavun kustannuksella.
Näin varmistetaan taloudellisesti pisimmälle kehittyneiden valtioiden sekä niiden suurien talous- ja rahoitusryhmittymien edut niin sanottujen koheesiomaiden, kuten Portugalin, sekä työntekijöiden etujen kustannuksella.
Koko "neuvotteluprosessia" ovat luonnehtineet lukuisat toinen toistaan huonommat ehdotukset. Vaikka käsittelemässämme ehdotuksessa siis hylätäänkin neuvoston sopimus, siinä vahvistetaan parlamentin neuvottelukanta, jossa on rahoitusta ja painopisteitä koskevia puutteita. 
Joel Hasse Ferreira (PSE ),
   .  Rahoitusnäkymiä koskevassa hyväksytyssä ehdotuksessa on kaksi kohtaa, joita olisi pitänyt käsitellä eri tavalla.
Ensimmäinen on lause, jossa "hylätään" neuvoston saavuttama yhteisymmärrys. Olisi ollut tarkoituksenmukaisempiakin keinoja ilmaista, ettei sopimusta hyväksytä. Toinen on tapa, jolla viitataan maatalouspolitiikkaan. Jotkin jäsenvaltiot ovat saaneet unionin talousarviosta enemmän varoja YMP:n kautta, mikä on haitannut Euroopan unionin kehittämistä ja estänyt varojen myöntämisen tarkoituksenmukaisemmin perustein.
Neuvostossa saavutettu sopimus on Portugalin kannalta myönteinen. Parlamentilla on kuitenkin täysi oikeus yrittää käynnistää sopimuksen viimeistelyä koskeva menettely.
Tämän prosessin aikana talousarviomenettelyssä ei ole tapahtunut merkittävää täyskäännöstä, sillä varojen yleisiä jakoperusteita ei ole millään tavoin muutettu. Solidaarisuuden eteläisiä ja itäisiä koheesiomaita kohtaan on jatkuttava. EU:n kilpailukyvyn edistäminen ei saa heikentää vähemmän kilpailukykyisten maiden asemaa. 
Jeanine Hennis-Plasschaert (ALDE ),
   . Totean hyvin selvästi, että en hylkää Eurooppa-neuvoston yhteistä kantaa. Euroopan parlamentin pitäisi kuitenkin yhtenä lainsäädäntö- ja budjettivaltaa käyttävänä elimenä pystyä toimimaan parlamentaarisen asemansa mukaisesti, kun on kyse toimintalinjojen määrittelystä, niiden uudistamisesta sekä niitä koskevan talousarvion laatimisesta. Siksi kannatan parlamentin halukkuutta käydä rakentavia neuvotteluja neuvoston kanssa. 
Kartika Tamara Liotard (GUE/NGL ),
   . – Vaikka Euroopan parlamentin sosialidemokraattinen ryhmä onkin tyytyväinen EU:n talousarvion supistamiseen ja erityisesti Alankomaiden maksuaseman parantamiseen, suhtaudumme yhä erittäin kriittisesti siihen, miten jäljelle jääviä varoja käytetään. Maataloustukia jaetaan edelleen puolueellisesti, varoja syydetään päämäärättömästi ympäriinsä ja hienoja hankkeita edistetään. On täysin anteeksiantamatonta, että talousarviosta pitäisi päästä yhteisymmärrykseen kaikkein köyhimpien jäsenvaltioiden kustannuksella. 
Cecilia Malmström (ALDE ),
    Päätöslauselmassa hylätään neuvoston sopimus rahoitusnäkymistä. Mielestäni on kuitenkin harkitsematonta, että Euroopan parlamentti hylkää ehdotuksen, ja siksi olen päättänyt äänestää tyhjää. Neuvoston saavuttama yhteisymmärrys on ollut pitkän ja vaikean työn takana, ja olisi ollut ongelmallista, ellei neuvosto olisi lopulta onnistunut sopimaan asiasta. Parlamentilla on tietenkin yhteispäätösoikeus ja valtuudet hylätä neuvoston ehdotus, mutta olisi valitettavaa, jos monivuotinen talousarvio jäisi toteutumatta toimielinten välisen valtataistelun takia. Parlamentin on nyt kannettava vastuunsa ja toimittava parhaansa mukaan yhteistyössä neuvoston kanssa monivuotisen talousarvion aikaansaamiseksi.
Mielestäni on hyvä, että neuvosto pääsi sopuun rahoitusnäkymistä ja ettei menotaso ollut liian korkea, mutta suhtaudun myös kriittisesti laajoihin talousarvion osiin. Talousarviota on esimerkiksi kohdennettu väärin varaamalla liikaa rahaa maatalouteen ja aluetukeen.
Parlamentti haluaa kohdentaa enemmän varoja tärkeille aloille, mutta se puoltaa kohtuuttoman korkeita kokonaismenoja ja haluaa neuvoston tavoin jakaa liikaa varoja maatalousmenoihin ja aluetukeen. Siksi en tue parlamentin kantaa. EU:n varojen jakoperusteiden tiukka priorisointi on äärimmäisen tärkeää unionin kannalta välttämättömien muutosten toteuttamiseksi. 
Toine Manders (ALDE ),
   . – Tänään Euroopan parlamentti antoi päätöslauselman EU:n monivuotisesta talousarviosta. Olen tyytyväinen kompromissiin, jonka neuvosto saavutti joulukuussa 2005 ja pidän sitä hyvänä perustana jatkoneuvotteluille Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä.
Mielestäni tämä ei millään tavoin vähennä Alankomaiden hallituksen valtiovarainministerin Zalmin johdolla toteutettujen menestyksekkäiden toimien merkitystä. Neuvoston päätös leikata Alankomaiden maksuosuutta EU:lle miljardilla eurolla ei kuulu parlamentin toimivaltaan eikä siksi ole neuvottelujen asialistalla. Vakaa näkemykseni on, että Euroopan unionin pitäisi investoida enemmän osaamiseen, innovaatioihin ja yrittäjyyteen, eikä kompromississa ole mielestäni otettu näitä seikkoja riittävästi huomioon.
Lisäksi olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentin pitäisi muiden kansallisten kansanedustuslaitosten tavoin kantaa vastuunsa talousarviota koskevista päätöksistä. Neuvottelut, jotka Euroopan parlamentti aikoo käynnistää neuvoston kanssa, ovat samankaltaiset kuin keskustelu, jota Alankomaiden edustajainhuone käy hallituksen kanssa kuningattaren puheen johdosta. 
Diamanto Manolakou (GUE/NGL ),
   – Eurooppa-neuvosto pääsi yhteisymmärrykseen rahoitusnäkymistä 2007–2013 neuvoteltuaan tiiviisti siitä, kuka antaa vähemmän ja kuka saa enemmän kansalaisten rahoja, jotta eurooppalaiset monopolit voisivat hyötyä niistä ja parantaa kannattavuuttaan ja etuoikeuksiaan. Samalla se loi perustan YMP:n uudistamiselle ja maatalousmenojen vähentämiselle, millä tuhotaan yhä useampia pieniä ja keskisuuria tiloja.
Rahoituspaketissa, jota on korotettu 110 prosenttia, edistetään kansalaisten varoilla tukahduttamispolitiikkaa ja kansalaisvastaisen Lissabonin toimintaohjelman strategiaa, samalla kun maanviljelijöiden voimavaroja niukennetaan vähitellen.
Kreikan kommunistiseen puolueeseen kuuluvat Euroopan parlamentin jäsenet hylkäävät rahoitusnäkymiä 2007–2013 koskevat päätökset, koska ne vahingoittavat ihmisiä ja heidän oikeuksiaan. Emme siltikään ole samaa mieltä Euroopan parlamentin päätöslauselmassaan esittämistä hylkäämisperusteista, koska niiden ajatusmalliin ei kuulu kansalaisvastaisten toimien ja EU:n militarisoinnin vastustaminen. Tästä ovat osoituksena vaatimukset EU:n "kilpailukyvyn ja turvallisuuden" sekä jäsenvaltioiden menojen valvonnan vahvistamisesta. Tällaisella ajattelutavalla suositaan kapitalistista rakenneuudistusta, työntekijöiden säälimättömämpää hyväksikäyttöä sekä tukahduttamistoimien ja demokratian vastaisten toimien lujittamista. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Kaikkien yhteiseen päätöksentekoon osallistuvien suurimpana huolenaiheena on toimia vastuullisesti. Kansalaiset tietävät liiankin hyvin, että rahoitusnäkymien hyväksymisprosessi joulukuussa oli hankala. Se on vain osoitus siitä, kuinka vaikeita nämä neuvottelut saattavat olla varsinkin niissä olosuhteissa, joissa niitä tänään käydään.
Kuten olen aiemmin todennut, joulukuun huippukokouksen lopputulos on yleisesti ottaen myönteinen EU:n ja Portugalin etujen kannalta, vaikka se ei täyttänytkään vaatimuksia ja omia tavoitteitani. Mielestäni on siis oikeutettua yrittää parantaa sopimusta, kunhan samalla varmistetaan, ettemme vaaranna saavuttamaamme yhteisymmärrystä. Panokset ovat liian korkeat, jotta päähuomio voitaisiin kiinnittää toimielinten väliseen tasapainoon. 
José Albino Silva Peneda (PPE-DE ),
   .  Äänestin neuvoston rahoitusnäkymistä tehtyä sopimusta vastaan, koska se on mielestäni oire Euroopan unionin edessä olevasta kriisistä. Sopimus on vaatimaton, tavoitteeton ja hengetön.
Sopimus on taloudellisesti vaatimaton muihin kumppanielimiin verrattuna ja myös siksi, että neuvoston ehdotus on pikemminkin yhteenveto eri jäsenvaltioiden esittämistä vaatimuksista kuin minkäänlainen poliittinen tahdonilmaus.
Tavoitteettomuus ilmenee räikeinä epäjohdonmukaisuuksina aiemmin hyväksyttyihin toimiin nähden. Euroopan kansalaiset ovat yhä turhautuneempia EU:n toimielimissä havaittavaan tehottomuuteen. Yhtäältä neuvosto tekee päätöksiä, jotka esitellään kansalaisille selvänä merkkinä edistymisestä tietyillä eurooppalaisille merkittävillä aloilla, ja toisaalta samainen neuvosto ei sitten pystykään laatimaan rahoitusnäkymiä, joissa olisi tarvittavat varat näiden toimenpiteiden toteuttamiseen.
Lopuksi totean, että tämä sopimus on täysin hengetön, koska siinä ei noudateta ehdokasvaltioiden Bulgarian ja Romanian kanssa tehtyjä sitoumuksia.
Tällaista asennetta kutsutaan tekopyhyydeksi. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Neuvoston viime joulukuussa keskellä yötä pitämän kokouksen lopputulos pettää Skotlannin ja Euroopan. Parlamentti ei voi hyväksyä sitä, ja tuen mielihyvin tätä esitystä nykyisen sopimuksen hylkäämisestä ja sen parantamista koskevien neuvottelujen aloittamisesta. Parlamentti on ollut erittäin tärkeässä asemassa pakottaessaan jäsenvaltiot, ja ennen muuta Yhdistyneen kuningaskunnan, toimimaan järkevästi, mutta pystymme silti saavuttamaan parempaa kuin tänään käsittelemämme sopimuksen. Mielestäni parlamentti on oikeassa vaatiessaan parempaa kompromissia, ja olen iloinen siitä, että olemme tänään hyväksyneet tämän esityksen. Odotan neuvotteluita. 
Proinsias De Rossa (PSE ),
   . Olen tyytyväinen Euroopan parlamentin puheenjohtajakokouksen päätökseen nimittää 22-jäseninen Euroopan parlamentin tutkintavaliokunta selvittämään kysymystä kansalaisten Equitable Life -vakuutusyhtiön kriisissä menettämistä säästöistä. Säästönsä menettäneiden joukossa oli peräti 6 500 irlantilaista.
Tuen vetoomusta, jonka Equitable Life -yhtiön sijoittajat ovat jättäneet Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnalle. On aivan oikein, että Euroopan parlamentin tutkintavaliokunta selvittää heidän tapauksensa perin pohjin.
Irlannin hallituksen on nyt nimitettävä tutkija, joka edustaa Irlannin kansalaisten etuja tässä asiassa ja tekee yhteistyötä Euroopan parlamentin tutkintavaliokunnan kanssa. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Äänestäjät eri puolilta Skotlantia ovat ottaneet minuun yhteyttä Equitable Lifen tapauksen johdosta peräten tekoja pelkkien sanojen sijaan. Tänään olemme vastanneet heidän pyyntöihinsä, ja olen iloinen siitä, että parlamentti on ottanut tämän ratkaisevan askelen, jonka Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus on laiminlyönyt. Ihmisten säästöt ja eläkesuunnitelmat menivät täysin sekaisin Equitable Life -yhtiön romahdettua, ja on oikein, että he jatkavat vastausten etsimistä. Odotan yhteistyötä valiokunnan kanssa, jotta tästä asiasta päästään selvyyteen. 
Carlos Coelho (PPE-DE ),
   .  Vapauteen ja arvoihin perustuvassa Euroopassa on tehtävä täysin selväksi, että kansalaisoikeudet ja oikeusvaltion periaatteiden ensisijaisuus ansaitsevat täyden suojan.
Terrorismin torjunnan pitäisi kuulua tähän asiakokonaisuuteen. Niinpä emme saa hylätä perintöämme ja laajaa kansainvälistä kannatustamme. Terroristeista meidät erottaa syvä kunnioituksemme ihmisiä ja kaikkia heidän oikeuksiaan kohtaan.
Tämän väliaikaisen valiokunnan on käytettävä valtuuksiaan kerätäkseen ja analysoidakseen sellaista tietoa, joka voi olennaisesti edistää totuuden selvittämistä -lehdessä julkaistuista raporteista; -järjestö on vahvistanut nämä raportit.
Meidän on selvitettävä totuus siksi, että sitkeät huhut ruokkivat epäluuloja ja lietsovat arvailuja ja siksi, ettemme voi missään olosuhteissa sallia Euroopan alueen käyttämistä salaisiin vangitsemisiin. Se olisi häpeällistä ja uhmaisi kansainvälisiä ihmisoikeussääntöjä sekä EU:n käytäntöjä ja arvoja. 
Proinsias De Rossa (PSE ),
   . Euroopan parlamentin tutkintavaliokunta perustettiin selvittämään väitteitä CIA:n salaisista vankiloista ja vankien kiduttamisesta EU:n alueella tai EU:n jäsenyyttä hakevissa valtioissa. Lisäksi se tutkii, ovatko EU:n jäsenvaltiot tai ehdokasvaltiot sekaantuneet asiaan aktiivisesti tai passiivisesti ylläpitämällä "tuomioistuinten ulkopuolisia" vankiloita ja siten toimineet vastoin Euroopan unionin perusoikeuskirjaa.
On tärkeää, että tutkimme asian juuria myöten. Tutkimusten on oltava ennakkoluulottomia, mutta eri mahdollisuudet on silti otettava huomioon. Haluamme yksinomaan selvittää totuuden. Jos teemme tämän, taistelemme todellakin terrorismia mutta myös kidutusta vastaan. 
Claude Moraes (PSE ),
   . Äänestin sen puolesta, että Euroopan parlamentti ryhtyisi selvittämään väitteitä CIA:n toimista, jotka liittyvät oletettuihin sieppauksiin, "poikkeuksellisiin luovutuksiin", "vangittuna pitämiseen salaisissa kohteissa", "vangittuna pitämiseen ilman mitään laillisia oikeuksia", kidutukseen, julmuuksiin tai vankien epäinhimilliseen taikka ihmisarvoa alentavaan kohteluun Euroopan unionin maaperällä, jäseniksi liittyvät valtiot ja ehdokasvaltiot mukaan luettuina.
Koska asia on aiheuttanut laajalti huolta myös Lontoon vaalipiirissäni, on tärkeää, että Euroopan parlamentin tutkintavaliokunta tekee parhaansa arvioidakseen näiden väitteiden todenperäisyyden. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   . – CIA:n toimet ovat aiheuttaneet paljastuksia ja levottomuutta, jotka koskevat kansalaisten sieppauksia, epäiltyjen siirtämistä, suoritettuja tutkimuksia ja Euroopan maissa sijaitsevia vankiloita. Tähän kaikkeen Euroopan parlamentti yrittää vastata perustamalla tutkintavaliokunnan Euroopan kansalaisten hämäämiseksi.
EU kantaa tekopyhästi huolta ihmisoikeusloukkauksista Euroopan maaperällä ja yrittää pelastaa EU:n "menetetyn kunnian". Kuitenkin juuri EU ja jäsenvaltioiden hallitukset ovat tehneet Yhdysvaltojen kanssa salaisia sopimuksia ja menneet täysin mukaan niin kutsuttuun terrorismin vastaiseen strategiaan. Nyt ne yrittävät teeskennellä olevansa yllättyneitä ja puhtaita kuin pulmuset.
Kansalaisia loukataan ja aliarvioidaan, kun Euroopan parlamentin poliittiset ryhmät, joiden hallituspuolueet ovat allekirjoittaneet sopimukset, protestoivat suureen ääneen niiden tuloksista. 
EU ja Yhdysvallat ovat yhdessä vastuussa tiedustelupalvelujen käsittämättömästä toiminnasta. Kaiken lisäksi tiedustelupalvelut valmistautuvat soveltamaan terrorismia koskevia lakeja hyökätäkseen kansalaisliikkeitä vastaan ja päästääkseen valloilleen sodan valtioita ja kansalaisia vastaan. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Varsinkin nykyisenlaisessa konfliktitilanteessa, jossa Yhdysvallat ja liittoutuneet ovat tällä hetkellä mukana, on aivan oleellista puolustaa sivistyneitä perusarvoja. Ääritilanteissa meidän on oltava entistä valppaampia. Siksi yhdyn kaikkien niiden näkemykseen, jotka Euroopassa ja Yhdysvalloissa ovat korottaneet äänensä näiden arvojen väärinkäyttöä tai loukkaamista vastaan. Tämä on yksiselitteinen kantani, ja olen ilmaissut sen aiemmissa yhteyksissä.
Minun onkin ilmaistava pettymykseni siitä, miten tätä niin kutsuttuja "CIA:n lentoja" koskevaa keskustelua on käyty. Se on perustunut suurelta osin arvailuihin, epäilyksiin ja syytöksiin, ja liittolaistemme sekä EU:n jäsenvaltioiden kaikkein arvostetuimpien poliittisten johtajien sanalla vaikuttaa olevan kaikkein vähiten arvoa.
Tätä taustaa vasten puheenjohtajakokous onnistui mielestäni pääsemään ratkaisuun, joka oli tarkoituksenmukainen ja ennen kaikkea tasapainoinen ja soveltuva siihen rooliin, joka parlamentilla voi tässä kysymyksessä olla. Siksi äänestin sen puolesta. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Olen äärimmäisen huolissani väitteistä, että ystävämme ja kollegamme amerikkalaiset ovat käyttäneet eurooppalaisia lentokenttiä välilaskupaikkoina lennoilla, jotka ovat lainsäädäntömme vastaisia. On oikein, että Euroopan parlamentti pyrkii saamaan selvyyden tästä epäilyttävästä toiminnasta, sillä asia on tärkeä kaikille kansalaisillemme. Omasta puolestani en usko, että amerikkalaiset ovat syyllistyneet puoleenkaan siitä, mistä heitä syytetään, mutta pystymme vastaamaan näihin väitteisiin vain selvittämällä totuuden, ja juuri siitä syystä odotan yhteistyötä tutkintavaliokunnan kanssa. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  EU:n on jatkettava selkeästi ja johdonmukaisesti demokratian, oikeusvaltion periaatteiden ja ihmisoikeuksien puolustamista niin kutsutun Lähi-idän rauhanprosessin yhteydessä sen kaikkein laajimmassa merkityksessä. Tässä nimenomaisessa tapauksessa meidän on tuettava tehokkaasti Libanonissa toteutettuja toimia sekä sanoin että teoin. Käytännössä meidän on yhdessä selvitettävä kaikki vihjeet, jotka voivat paljastaa totuuden entisen pääministerin Rafiq Haririn murhasta. Siksi äänestin käsittelemämme mietinnön puolesta. Haluan myös mainita esittelijän korostamat menettelytapakysymykset, jotka ansaitsevat mielestäni lisähuomiota. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Olemme tyytyväisiä sovittelukomitean hyväksymään kaivannaisteollisuuden jätehuollosta laadittuun lopulliseen mietintöön, joka on erittäin edullinen Portugalin kannalta.
Tällä uudella lainsäädännöllä vahvistetaan useiden jäsenvaltioiden ympäristömääräyksiä ja kiristetään yhtiöiden velvoitetta siivota alueet teollisuustoimintansa lopettamisen jälkeen. Siten ne joutuvat kantamaan vastuunsa ympäristön ja kansanterveyden suojelusta.
Yhtä tärkeitä ovat luettelot, joita nykyisten alueiden tilanteesta laaditaan asianmukaisten toimien toteuttamista varten.
Luotamme siihen, että nämä ehdotukset toteutetaan kautta linjan. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Tämä direktiivi on tärkeä ympäristösäädös.
Sekä esittelijän että parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan tekemän erinomaisen työn johdosta ilmaisen tukeni tälle mietinnölle. Siihen sisältyy merkittäviä toimia, joilla vähennetään kaivannaisteollisuuden jätteiden ympäristöhaittoja ja ihmisten terveydelle aiheuttamia vaaroja.
Siksi äänestin Sjöstedtin mietinnön puolesta. 
Andreas Mölzer (NI ).
   – Euroopan unionissa on noin 20 000 uimarantaa, eikä ihmisillä ole aavistustakaan heidän vesistöissään vaanivista vaarallisista bakteereista. Uimarit nielevät keskimäärin 50 millilitraa vettä, ja lapset toisinaan kymmenkertaisen määrän roiskuttaessaan vettä, joten sairastumisriski on voitava eliminoida varmasti. Useat tekijät voivat aiheuttaa sairauksia pahoinvoinnista ihottumiin, mutta myös muita mahdollisesti tappavia sairauksia. Niinpä on sitäkin rohkaisevampaa, että EU:n direktiivillä on pystytty parantamaan uimaveden laatua viime vuosina. Sillä on kuitenkin heikennetty jyrkästi pienten järvien, kuten Itävallan alppijärvien, mahdollisuutta itsesääntelyyn. Tämän vuoksi emme voi enää luottaa yksinomaan lakisääteisiin määräyksiin, kieltoihin ja investointeihin, vaan meidän on sen sijaan yritettävä vaatia kansalaisilta aktiivista yhteistyötä ja perehtymistä ympäristöasioihin. 
Charlotte Cederschiöld, Christofer Fjellner, Gunnar Hökmark ja Anna Ibrisagic (PPE-DE ),
    EU:lla ei tietenkään pitäisi olla yhteistä direktiiviä uimaveden laadun sääntelystä. Äänestimme mietinnön puolesta, koska parlamentti kuunteli kritiikkiämme ja vähentää nykyistä sääntelyä. Mietinnössä torjutaan myös jyrkästi lisäsääntelyä koskevat ehdotukset, joita esitettiin parlamentin keskustellessa kysymyksestä edellisen kerran.
On syytä korostaa, että aiempi ehdotus osoitti selvästi, miten vaikeaa on laatia yksityiskohtaisia sääntöjä, joita joudutaan soveltamaan aivan erilaisissa olosuhteissa. Niissä maissa, joissa on pitkä rannikko, laajoja vesialueita, lyhyt uintikausi, alhainen veden lämpötila ja harva asutus, pitäisi olla erilaiset vaatimukset kuin niissä maissa, joiden rannoille suuri määrä ihmisiä matkustaa uimaan lämpimissä vesissä pitkien uintikausien aikana. Me Ruotsin konservatiivit olemme tyytyväisiä siihen, että kritiikkiämme on kuunneltu. 
Carlos Coelho (PPE-DE ),
   .  Luonnollisesti tuen tätä ehdotusta. Se on erityisen tärkeä kotimaalleni Portugalille, jossa puolet valtion alueesta on rannikkoa, jossa on lukuisia jokia ja muita vesistöjä ja jossa vesiurheilulajien harrastajamäärät kasvavat edelleen.
Tällä ehdotuksella edistetään huomattavasti väestön terveyden ja ympäristön suojelua, koska käsiteltävillä tarkistuksilla parannetaan selkeästi tietämystä uimavedestä sekä uimaveden seurantaa ja laadunvalvontaa.
Sovittelukomitean laatimalla tekstillä korjataan puutteita ja saatetaan ajan tasalle uimaveden laatua koskeva nykyinen asetus.
Vaatimuksia on tiukennettu. Laatuluokitukseltaan "riittävälle" vedelle on määrätty uudet bakteerien raja-arvot, yleisölle tiedottaminen ja yleisön osallistuminen on tehty pakolliseksi ja EU:n laajuinen merkkien standardointi auttaa vähentämään terveysriskejä ja ehkäisemään tauteja ja tulehduksia. 
Lena Ek (ALDE ),
    Olen tänään päättänyt tukea äänestyksessä sovittelukomitean yhteistä tekstiä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi uimaveden laadun hallinnasta. Tukeni perustuu siihen, että tähän kysymykseen sovelletaan toissijaisuusperiaatetta, eli sitä pitäisi mielestäni tässä tapauksessa käsitellä paikallis- tai aluetasolla. Uimaveteen liittyvät kysymykset koskettavat monia Ruotsin kuntia, joissa on valtava määrä uimarantoja. Siksi on tärkeää, ettei direktiivillä lisätä kuntiin kohdistuvaa byrokratiaa. Äänestin kaikesta huolimatta tämän ehdotuksen puolesta, koska se on monella tapaa parempi kuin nykyinen uimaveden laatua koskeva direktiivi vuodelta 1976. Ensinnäkin se on selkeämpi ja toiseksi sen terveys- ja ympäristövaatimukset ovat paremmat. Karsitumman mutta tehokkaamman EU:n on harkittava tämänkaltaisten kysymysten palauttamista jäsenvaltioille, joissa ne käsitellään kansallisesti tai paikallis- ja aluetasolla. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Vuodelta 1976 peräisin oleva uimaveden laatua koskeva direktiivi oli vanhentunut tieteellisen tietämyksen lisääntymisen ja tiukentuneiden terveysvaatimusten takia. Tärkeintä saavutetussa ratkaisussa onkin se, että direktiiviä on saatettu osittain ajan tasalle. Esittelijän mukaan näillä tarkistuksilla lasketaan uimaveden aiheuttamaa terveysriskiä 12 prosentista 7,5 prosenttiin.
Sovittelumenettely oli vaikea jyrkästi eroavien kantojen vuoksi, ja tulos oli tyydyttävä mutta riittämätön varsinkin niiden muuttujien suhteen, joista on nyt tullut pakollisia.
Suurin hyöty on saavutettu yleisölle tiedottamisen alalla. On toivottavaa, että ajan tasalla olevaa tietoa julkaistaan ja pidetään nähtävillä uimarannoilla. 
Duarte Freitas (PPE-DE ),
   .  Sovittelukomitean laatima teksti – josta tänään äänestämme – sisältää erittäin tervetulleita tarkistuksia ehdotukseen, joka jätettiin toiseen käsittelyyn 21. huhtikuuta 2005.
Tekstiin ei otettu mukaan ehdotusta rannikkovesien ja sisävesien välisen eron poistamisesta, eikä lopullisesta tekstistä poistettu uimaveden laatuluokitusta "riittävä". Siten turvataan Portugalin kaikkein tärkeimmät edut tässä asiassa ja täytetään WHO:n viimeisimmät suositukset.
Olen tyytyväinen uimaveden laadun arviointia varten ehdotettuihin muuttujiin sekä arvioinnissa ja luokituksessa käytettäviin menetelmiin. Siksi kannatan kyseisten muuttujien hyväksymistä.
Mielestäni onkin mahdollista sekä parantaa ympäristöä että suojella kansalaisia ja tiedottaa heille paremmin heidän käyttämänsä uimaveden laadusta. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Tässä mietinnössä käsitellyn kysymyksen ei pitäisi olla EU:n asialistalla. Ei tietenkään ole järkeä verrata Välimeren uimaveden tilaa ja sen uimavedelle asetettuja vaatimuksia niihin vaatimuksiin, joita uimavedelle asetetaan Suomen ja Ruotsin kaltaisissa tuhansien järvien maissa. Uimavesidirektiivi on esimerkki siitä, että EU soveltaa käytännössä harvoin toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta. Tämä on valitettavaa.
Sovittelumenettelyn tuloksena saavutetulla ehdotuksella on tiettyjä etuja verrattuna nykyiseen direktiiviin. Siinä on esimerkiksi vähemmän jäsenvaltioissa sovellettavia arviointiperusteita. Samalla siihen on otettu mukaan uusia järjettömiä vaatimuksia, kuten yhtenäisten merkkien käyttöön ottaminen koko EU:n alueen uimarannoilla.
Luotamme siihen, että jäsenvaltiot pystyvät itsenäisesti hoitamaan uimarantojen veden laatuun liittyvät kysymykset. Siksi vastustamme periaatteessa uimavesidirektiiviä ja äänestimme sovittelukomitean kompromissia vastaan. 
Cecilia Malmström (ALDE ),
    Päätin puoltaa äänestyksessä sovittelukomitean yhteistä tekstiä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi uimaveden laadun hallinnasta. Olen periaatteessa sitä mieltä, ettei uimaveden laadun kaltaista kysymystä pitäisi käsitellä EU:ssa, vaan jäsenvaltioissa kansallisesti tai paikallisesti. Äänestin ehdotuksen puolesta, koska sillä selkeytetään huomattavasti uimaveden laadusta vuonna 1976 annettua aiempaa direktiiviä. Tämän ehdotuksen kannattaminen on yksi keino edistää EU:n lainsäädännön selkeyttämistä. Tietenkin ehdotuksessa tehdyt muutokset parantavat tilannetta myös terveyden ja ympäristön kannalta.
Jotta EU toimisi tehokkaammin ja aktiivisemmin tärkeissä rajat ylittävissä kysymyksissä, pitäisi tiettyjen alojen päätöksenteko siirtää jäsenvaltioille. Tämä on yksi niistä aloista, ja asia pitäisi hoitaa lähempänä kansalaisia. 
David Martin (PSE ),
   . Äänestin tämän mietinnön puolesta, koska siinä säilytetään neuvoston esitys uudesta neljännestä veden laatuluokituksesta. Lisäksi nämä neljä luokkaa on yhdistetty niiden toksikologista tasoa paremmin määrittävillä luvuilla. Näiden uusien luokitusta parantavien lukujen avulla pitäisi voida vähentää uimaveden terveysriskejä. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Yhteisymmärrys, johon sovittelukomitea pääsi uimaveden laadun hallintaa koskevasta direktiivistä, perustuu veden laadun uusiin arviointiperusteisiin ja yleisölle tiedottamiseen.
Tiukemmat säännöt ja parempi tiedottaminen yleisölle ovat äärimmäisen tärkeitä Portugalille, kun otetaan huomioon sen laaja rannikko sekä sosiaalinen, kulttuurinen ja taloudellinen arvo, jota rannikko ja sen lukemattomat vesitiet maalle tuovat sekä matkailun että sosiokulttuurisen toiminnan muodossa.
On tehtävä kaikki mahdollinen terveysriskien torjumiseksi ja vähentämiseksi. Siksi tällä ehdotuksella edistetään mielestäni merkittävästi ihmisten terveyden ja ympäristön suojelua. Näillä tarkistuksilla parannetaan selkeästi tietämystä uimavedestä sekä uimaveden seurantaa ja laadunvalvontaa. Lisäksi ehdotuksen avulla tasapainotetaan vaatimusten mukaisesti uusien laatukriteerien käyttöönotosta aiheutuvia kustannuksia.
Siksi äänestin Maatenin mietinnön puolesta. 
Margrietus van den Berg (PSE ),
   . Tämän päätöslauselman aiheena oleva uimaveden laatu on tärkeä asia, mutta sitä pitäisi mielestäni toissijaisuusperiaatteen näkökulmasta käsitellä kansallisesti. EU:n säädökset eivät tuo tähän asiaan lisäarvoa. Tästä syystä äänestän päätöslauselmaa vastaan. 
Eija-Riitta Korhola (PPE-DE ),
   . – Arvoisa puhemies, puheeni loppui harmillisessa paikassa kesken, kun aika loppui, ja haluan korjata sitä. Luen sen, mitä minun piti sanoa, jotta ympäristöjärjestöille ei tulisi väärinkäsityksiä siitä, mitä sanoin:
Esimerkki tästä on suurimmilta ympäristöjärjestöiltä tällä viikolla tullut kirje, joka antaa harhaanjohtavan kuvan niille nyt mahdollisesti avautuvasta muutoksenhakuoikeudesta. Ne mainitsevat teollisuusyritysten omaavan mahdollisuuden nostaa kanteita EY-tuomioistuimessa, ja nyt tämä lainsäädäntö vain toisi ne samalle tasolle. Kirje jättää mainitsematta, että nyt ympäristöjärjestöt eivät suinkaan tavoittele samaa tasoa yritysten kanssa, joilta vaaditaan kyseessä olevan päätöksen koskevan niitä "suoraan ja erikseen", toisin sanoen asianosaisena, vaan ympäristöjärjestöt saisivat nyt koko unionin alueella ilman asianosaisuuskriteerejä valita, mistä kohteesta ne ovat kiinnostuneita. Harhaanjohtamista oli se, että tämä olennainen yksityiskohta jätettiin sanomatta. 
Proinsias De Rossa (PSE ),
   . Olen hyvin tyytyväinen ehdotukseen asetukseksi Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta EY:n toimielimiin ja muihin elimiin. Kansalaisilla on laillinen oikeus tiedonsaantiin sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus ympäristöasioissa myös EY:ssä.
Mielestäni on erityisen tärkeää, että asetusehdotuksessa esitettyyn "ympäristötiedon" määritelmään sisältyy tietoa jäsenvaltioita vastaan käynnistettyjen EY:n lainsäädännön rikkomista koskevien menettelyjen edistymisestä. Aivan liian usein EU:n kansalaisten ainoa keino saada tietoa jäsenvaltioiden vapaaehtoisesti tekemien sitoumusten laiminlyönnistä on komission lehdistötiedotteiden seuraaminen. Tämä ei riitä, ja tiedottamiskäytäntö on vakiinnutettava.
Lopuksi pahoittelen, ettei neuvosto päässyt yhteisymmärrykseen asiaan liittyvästä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta koskevasta direktiiviluonnoksesta, jota Euroopan parlamentti tuki tarkistetussa muodossa 31. maaliskuuta 2004. Kehotankin neuvostoa ja komissiota toimimaan entistä voimakkaammin tämän nimenomaisen aloitteen puolesta. 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Mielestämme mietintöön, joka koskee Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamista Euroopan unionin toimielimiin, hyväksyttiin tänään erittäin merkittäviä tarkistuksia. Mietinnössä asetetaan etusijalle ensinnäkin yleisön oikeus saada tietoa päätöksentekoprosessiin osallistumista koskevista menettelyistä, toisin sanoen näiden menettelyjen käytöstä. Toiseksi siinä korostetaan oikeutta tiedon saatavuuteen ja viimeiseksi muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa.
Tarkistukset koskevat esimerkiksi ympäristöpolitiikkaan liittyvien painopisteiden määrittelyä ja yleisön osallistumista ympäristöpolitiikan määrittelyyn. Tiedonsaantimahdollisuuksista on nyt ilmoitettava selkeästi, kuten esimerkiksi mahdollisuudesta saada tietoa yhteisön lainsäädännön rikkomista koskevien menettelyjen edistymisestä. Lisäksi tietoa on tarjottava arvioimalla lukuisten kuulemisten tuloksia.
Joillakin aloilla mietintö ei kuitenkaan täytä yleissopimuksen vaatimuksia. Tämä pätee varsinkin oikeuden saatavuuteen sikäli, ettei taloudellisten esteiden vähentämiseen tai poistamiseen ole olemassa vakiintunutta tukimekanismia. Oikeuden saatavuutta rajoittaakin usein juuri se, ettei oikeutta hakevilla ole tarvittavia taloudellisia voimavaroja.
Yleisesti ottaen tämä on merkittävä edistysaskel, jolla varmistetaan toisaalta tehokas osallistuminen ajoissa suunniteltujen menettelyjen kautta ja toisaalta tiedon saatavuus, joka mahdollistaa järkevän demokraattisen osallistumisen. 
Robert Goebbels (PSE ),
   – Äänestin tiettyjä Århusin yleissopimuksen soveltamista koskevia parlamentin tarkistuksia vastaan. Kannatan tietenkin mahdollisimman kattavaa tiedottamista kansalaisille. Mielestäni tiedottaminen ei kuitenkaan saa johtaa siihen, että tietyt kansalaisjärjestöt, joiden edustavuudesta ei vieläkään ole näyttöä, nostavat jatkuvasti kanteita. Mikäli kyseessä on todistettavasti yleinen etu, sen mentävä usein itsekkäidenkin näkökohtien edelle. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Mielestämme Århusin yleissopimus on arvokas oikeudellinen väline, jolla taataan ympäristötiedon julkinen saatavuus ja kansalaisten osallistuminen päätöksentekomenettelyihin. Yleissopimuksen tavoite on siis rakentava. Äänestimme tarkistusta 25 vastaan. Yksinomaan periaatteellisista syistä katsomme, että oikeutta pitäisi käydä kansallisissa tuomioistuimissa, jotka soveltavat nykyistä lainsäädäntöä. 
Toine Manders (ALDE ),
   . – Demokraattisille arvoille perustuvassa yhteiskunnassa pitäisi mielestäni antaa kaikille osapuolille samat oikeudet. Niihin sisältyy myös oikeussuojakeinojen yhtäläinen ja syrjimätön saatavuus niin kansalaisille, yrityksille kuin kansalaisjärjestöillekin. Tästä on jo annettu riittävät määräykset perustamissopimuksen 230 artiklan 4 kohdassa. Siksi oli mielestäni asianmukaista äänestää tarkistuksia 19, 22, 24 ja 25 vastaan. 
Frank Vanhecke (NI ).
   – Arvoisa puhemies, itse asiassa jo eilisen satamapalvelujen vapauttamisesta käydyn keskustelun jälkeen oli ilmeistä, että Euroopan parlamentin jäsenten valtaenemmistö halusi, ja haluaa edelleen, ottaa huomioon Euroopan satamatyöläisten heille esittämät oikeutetut perustelut. Se on tietenkin hyvä asia.
Voimme vain toivoa, että jossakin määrin todellisuudesta vieraantunut komissio ei jatka vihanpitoaan. Tässä suhteessa meidän ei pitäisi elätellä liikaa toiveita, koska meille aiotaan uskoakseni jo ensi kuussa esitellä uudelleen Bolkesteinin direktiivi.
Näin ollen panen mielihyvin merkille, että hylkäämällä tänään jäsen Jarzembowskin mietinnön olemme selvästi valinneet periaatteen, jonka mukaan työllistämme ensin omat kansalaisemme. Olemme suojelleet jäsenvaltioiden satamatyöläisiä täysin erilaisia työehtoja soveltavien maiden epäreilulta kilpailulta. Olen iloinen siitä, että parlamentin vasemmisto ja oikeisto ovat kerrankin asettaneet omat kansalaisensa etusijalle. Ne ovat kerrankin asettaneet omien kansalaistensa perusedut ideologian edelle. Toivottavasti muut seuraavat niiden esimerkkiä. 
Dirk Sterckx (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, en hylännyt ehdotusta satamadirektiiviksi. Mielestäni sitä olisi pitänyt tarkistaa ja parantaa, sillä meillä oli käsissämme tasapuolinen tarkistuspaketti.
Olisimme voineet ammattiliittojen vaatimuksesta poistaa direktiivistä omahuolintaa koskevan lausekkeen. Olisimme voineet laatia lupia ja sopimuksia koskevat säännökset, joiden nojalla satamaviranomaiset valitsevat satamapalvelujen tarjoajat. Olisimme voineet laatia selkeän oikeudellisen kehyksen luotsipalveluille. Olisimme voineet suunnitella selkeät siirtymäjärjestelyt nykyiselle lupakäytännölle. 
Parlamentin enemmistö piti tätä tarpeettomana, vaikka EU:n satamia koskevista toimintalinjoista on keskusteltu jo kymmenen vuotta ja tunnemme todennäköisesti jo kaikki perustelut. En aio langeta lyhytnäköiseen ajatteluun ja pistää päätäni pensaaseen. Meidän poliitikkojen velvollisuutena on säätää lakeja. Tänään niin ei tehty. Siirrämme nyt päätöksenteon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomareille, jotka päättävät, mikä on palveluiden vapaan liikkuvuuden merkitys satamissamme. Euroopan parlamentti oli tänään lyhytnäköinen. Itse olin eri mieltä asiasta. 
Christopher Heaton-Harris (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, esittelin PPE-ryhmän puolesta satamapalveludirektiivin sisämarkkina-asioiden valiokunnassa, ja äänestin ilmiselvästi sen hylkäämisen puolesta, vaikkakin täysin eri syistä kuin lähes kaikki muut parlamentin jäsenet. Tällä direktiivillä otettiin takapakkia siinä vapauttamisessa, johon Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli jo ryhdytty. Monet parlamentin jäsenet kieltäytyivät tunnustamasta sitä, että toimimme nyt globaalissa taloudessa ja kilpailijamme ovat parempia ja nopeampia kuin me. Olinkin huolissani siitä, ettei tämä edellisen komission laatima jokseenkin surkea direktiiviehdotus ollut riittävän kauaskantoinen; nykyisen komission ei olisi koskaan pitänyt esittää sitä uudelleen.
Meidän pitäisi monistakin syistä olla tietoisia ja huolestuneita globaaleista kilpailijoistamme. Emme pysty mitenkään hoitamaan tilannetta sulkemalla silmämme tosiasioilta ja unohtamalla, että toimimme globaaleilla markkinoilla. 
James Hugh Allister (NI ),
   . Äänestin ehdotettua satamapalveludirektiiviä vastaan, koska sillä olisi mielestäni ollut vakavia seurauksia vaalipiirini tärkeimmälle satamalle, Belfastin satamalle. Tavanomaista "yhden koon" ratkaisua kaikille EU:n satamille tuputtavalla direktiivillä velvoitettaisiin Belfastin satama, jossa käsitellään 66 prosenttia Pohjois-Irlannin meritse tapahtuvasta kaupasta, noudattamaan tarpeettomia ja kauppaa rajoittavia käytäntöjä, jotka tuhoavat sen taloudellisen kannattavuuden.
Varsinkin Belfastin nykyiset investointiohjelmat, jotka ovat elintärkeitä satama-alueen tulevaisuudelle ja joita parhaillaan otetaan käyttöön, kärsisivät jatkuvasta kilpailuttamisesta, mikä on epäkäytännöllistä pitkäaikaisen infrastruktuurin turvaamisen kannalta.
Vaikka onkin aivan oikein, että tietyillä markkinoilla kilpaillaan avoimesti, on mielestäni tarpeetonta soveltaa tällaisia vaatimuksia tässä muodossa markkinoihin, jotka jo perustuvat sopimusten avoimeen kilpailuttamiseen, kuten Belfastin sataman rahdinkäsittely.
Pohjois-Irlanti on suuresti riippuvainen kilpailukykyisen ja tehokkaan satamainfrastruktuurin ylläpitämisestä. Mielestäni tällä tarpeettomalla direktiivillä vain estettäisiin Belfastin ja muiden satamien kehitys. Siksi torjun jyrkästi ehdotuksen, jolla olisi lamaannuttava ja taannuttava vaikutus. 
Kader Arif (PSE ),
   . Koska eurooppalaiset satamat ovat maailman nykyaikaisimpia ja kilpailukykyisimpiä, en ymmärrä, mihin tarvitaan Euroopan satamapalvelujen vapauttamista koskevaa direktiiviä.
En myöskään ymmärrä, miksi komissio haluaa itsepintaisesti antaa säädöksen, johon varustamot, Euroopan satamien hallinto ja etenkään satamatyöläiset eivät ole tyytyväisiä. Tämä itsepintaisuus hipoo jo demokratian kieltämistä, kun käy selväksi, että komissio rohkenee esitellä saman ehdotuksen, jonka Euroopan parlamentin jäsenet ovat jo hylänneet.
Direktiivissä ehdotettu omahuolinta uhkaa sekä tuhansien työntekijöiden työpaikkoja Euroopan satamissa että tavaroiden ja henkilöiden turvallisuutta, kun näitä työntekijöitä kilpailutetaan tilapäisesti palkatun ja usein ammattitaidottoman työvoiman kanssa.
Äänestämällä tätä epäoikeudenmukaista ehdotusta vastaan haluan saada ammattinsa säilymistä puolustavat työntekijät vakuuttuneiksi tuestani. Kehotan komissiota ryhtymään vihdoin työhön, jotta se takaisi korkean työllisyyden ja parantaisi yhdenmukaisesti sosiaaliturvaa sen sijaan, että se keskittyy järjestelmällisesti ja häpeämättä purkamaan kansalaistemme sosiaalietuuksia yhdistäen siihen häikäilemättömän sosiaalisen polkumyynnin. 
Marie-Arlette Carlotti (PSE ),
   . – Komissio haluaa saattaa voimaan direktiivin, jonka Euroopan parlamentti on hylännyt jo kolmesti edellisellä vaalikaudella. Tämä on demokratian kieltämistä.
Ei ole kuitenkaan mitään syytä hyväksyä tänään tätä ehdotusta, joka uhkaa vakavasti ihmisten turvallisuutta ja työpaikkoja.
Ehdotuksessa esitetään omahuolintaa, joka antaa "aloittelijoille" mahdollisuuden työskennellä satamassa ja käsitellä rahtia, ja edistetään siten sosiaalista polkumyyntiä ja vaarannetaan turvallisuus.
Satamassa työskentelevistä ammattiryhmistä yksikään ei ole tyytyväinen tähän ehdotukseen: eivät varustamot, luotsit eikä satamapalveluhenkilöstö.
Vapaa markkinatalous näyttääkin olevan syynä siihen, että haluamme muuttaa satamamme supermarketeiksi myymällä satamainfrastruktuurin yksityisille.
Euroopan satamat ovat kilpailukykyisiä, ja jos aiomme antaa säädöksiä, niiden on koskettava merituvallisuutta, salmien turvallisuutta, aluesuunnittelua ja miehistöjen voimakasta keskittymistä Pohjanmerelle Välimeren kustannuksella.
Komission ehdotus ei vastaa satamiemme nykyisiä vaatimuksia. Se on hylättävä.
Tässä kuussa satamapalveludirektiivi, ensi kuussa "Bolkestein-direktiivi". Milloin aiomme kuunnella eurooppalaisia? 
Richard Corbett (PSE ),
   . Äänestin tätä direktiiviehdotusta vastaan, ja olen tyytyväinen siihen, että parlamentti hylkäsi sen. Hylkääminen osoittaa, että EU:n toimielinten keskinäinen valvontajärjestelmä todella toimii. Ilman vaaleilla valittua Euroopan parlamenttia vaarana olisi todellakin ollut, että komissio ja jäsenvaltioiden ministerit neuvostossa olisivat omin päin antaneet tämän epämieluisan säädöksen. 
Paolo Costa (ALDE ),
   . ALDE-ryhmä katsoo, että satamapalvelujen on kuuluttava sellaiseen yhteisön lainsäädäntökehykseen, jossa otetaan huomioon niiden erityisedellytykset. Tällaisella säädöskehyksellä pitäisi antaa palveluntarjoajille tasapuolinen mahdollisuus osallistua sataman toimintaan, mistä olisi olennaista etua satamien kehitykselle. Tämä olisi myös otollinen tilaisuus harkita satamaviranomaisen asemaa tai sataman toimintamenetelmiä.
Lisäksi on tehtävä perinpohjainen selvitys valtiontuen myöntämisedellytyksistä avoimen ja oikeudenmukaisen kilpailun takaamiseksi satamien välillä.
Ilman tällaista kehystä perustamissopimusta sovellettaisiin tapauskohtaisesti, mikä johtaisi kiistojen ratkaisemiseen tuomioistuimissa, joissa todellinen valta on tuomareilla. Näin syrjäytettäisiin Euroopan unionin kaksi lainsäädäntöelintä.
Euroopan komission ehdotus oli liian epätäydellinen ja sekava saadakseen Euroopan parlamentin kannatuksen ilman huomattavia tarkistuksia.
Tämän ehdotuksen hylkäämisen vuoksi ja kaikista näistä syistä ALDE-ryhmä kehottaa Euroopan komissiota järjestämään kattavan kuulemismenettelyn…
Manuel António dos Santos (PSE ),
   .  EU voi kehittyä ja vakiinnuttaa asemansa vain, jos se perustuu sellaisiin arvoihin kuin yhteisvastuu, väkivallattomuus, yleinen järjestys sekä valtiorakenteiden väkivallattomuuden määrätietoinen edistäminen.
Parlamentti keskusteli pääsyä satamapalvelujen markkinoille koskevasta direktiivistä kohtuuttoman painostavassa ja väkivallan täyttämässä ilmapiirissä, josta aiheutui anteeksiantamattomia taloudellisia vahinkoja ja henkilövahinkoja.
Lain rikkomiseen ja levottomuuksiin syyllistyneet eivät hyödy toiminnastaan millään tavoin.
Vaikka tässä direktiivissä käsitellyt kysymykset ovatkin sinänsä arvokkaita ja yhteiskunnalliset etunäkökohdat saatiin tasapainoon, päätin siitä huolimatta äänestää tyhjää. 
Edite Estrela ja Emanuel Jardim Fernandes (PSE )
   , .  Äänestimme direktiiviehdotuksen hylkäämisen puolesta, koska mielestämme hallitsematon pääsy julkisten palvelujen markkinoille johtaa vakaviin kansanterveys- ja turvallisuusongelmiin. Lisäksi se estää turvatun palvelutarjonnan ja palvelun jatkuvuuden heikentäen siten kyseisen palvelun tehokkuutta. On muistettava, että kyseessä on julkinen palvelu.
Kolme vuotta sitten komissio esitti ensimmäisen tätä alaa koskevan ehdotuksen, joka tuolloin hylättiin. Keskustelemme siis jälleen kerran päätöslauselmaehdotuksesta, jonka asiaa käsittelevä valiokunta kaatoi äänestyksessä. Äänestys oli selkeä viesti parlamentille: on mahdotonta hyväksyä sellaisia säädöksiä, jotka voivat aiheuttaa oikeudellisia ristiriitoja nykyisen kansainvälisen oikeuskehyksen ja yhteisön nykyisen lainsäädännön kanssa – mainittakoon esimerkiksi julkisten palvelujen käsitteeseen olennaisesti kuuluvia velvoitteita koskeva asetus (ETY) N:o 1191/69 – ja johtaa omahuolintapalveluiden täydelliseen vapauttamiseen.
Tämä sanoma menee vieläkin pidemmälle ja osoittaa selvästi, etteivät Euroopan kansalaisten edustajat mitenkään voi hyväksyä ehdotusta, joka on sovellettavissa huomattavan erilaisiin satamiin; niissä pakollinen vapauttaminen luultavasti johtaa taloutta vahingoittaviin monopoleihin. Kaiken lisäksi ehdotuksella on hirvittävät yhteiskunnalliset seuraukset. 
Bruno Gollnisch (NI ),
   . Satamapalveluiden vapauttamista koskeva Euroopan komission direktiivi on pelkkä satamiin sovellettava Bolkesteinin direktiivi. Ehdotus on palautettu Euroopan parlamentin käsittelyyn, vaikka sen edellinen lähes identtinen versio hylättiin jo muutamia kuukausia sitten. Bolkesteinin direktiivin tavoin tällä ehdotuksella junaillaan sosiaalista polkumyyntiä nimenomaan Euroopan unionin alueella ja vaarannetaan työpaikat. Ehdotuksella ei myöskään taata mitään: ei kilpailukykyä, kasvua, tehokkuutta eikä turvallisuutta. Sillä edistetään ainoastaan loukkaamattomana pidettyä vapaata kilpailua todellisista seurauksista piittaamatta.
On selvää, etteivät eurooppalaiset satamat ole niin kilpailukykyisiä kuin toivoisimme, että maakuljetusreittien ruuhkia on purettava ja että tietyistä ammattiyhdistysmonopoleista ja niiden väärinkäytöksistä olisi paljonkin sanottavaa. Näitä ongelmia ei kuitenkaan ratkaista tuhoamalla työpaikkoja, esittämällä ideologisia ehdotuksia, joiden vaikutuksia ei ole arvioitu, tai avaamalla taloutemme epäreilulle kansainväliselle kilpailulle.
Päätavoitteemme on oltava eurooppalaisten työntekijöiden työpaikkojen puolustaminen Euroopassa, ja meille -puolueen jäsenille ranskalaisten työntekijöiden työpaikkojen puolustaminen Ranskassa. Hylkäämme ehdotuksen lopullisesti. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Satamapalveludirektiivi on esimerkki tarpeettomasta EU:n lainsäädännöstä. Äänestimme mietintöä vastaan ja kehotimme hylkäämään komission ehdotuksen. Päätimme kannattaa tarkistuksia, joiden tavoitteena on direktiivin soveltamisalan rajoittaminen. Näin ollen äänestimme niiden ehdotusten puolesta, joissa luotsipalvelut ja omahuolinta jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Suhtaudumme satamapalveludirektiiviin varauksellisesti useista syistä.
– Satamapalveludirektiivissä ei oteta huomioon toissijaisuus- eikä suhteellisuusperiaatetta. Luotsausta, lastin purkamista ja omahuolintaa koskevat poliittiset päätökset on tehtävä jäsenvaltioissa.
– Direktiiviehdotuksen mukaan samaa työtä tekevät työntekijät voivat kuulua eri etujärjestöihin. Tämä edistää työnseisauksia ja haittaa rauhanomaisia ja järjestäytyneitä työmarkkinasuhteita.
– Satamapalveludirektiivi tuskin edistää kilpailua. Satamat ovat keskenään kilpailevia yrityksiä. Satamapalveludirektiivillä yritetään pakottaa satamat hyväksymään tilanne, jossa muut yhtiöt pystyvät ottamaan itselleen osan niiden liiketoiminnasta vastoin niiden tahtoa. Tämä on järjetöntä. Kenellekään ei juolahtaisi mieleenkään pakottaa Volvoa hyväksymään sellaisia alihankkijoita, joita se ei halua.
Satamayrittäjien välinen kilpailu on hyvä asia ja edistää tehokkaampia ratkaisuja. Jos jonkin toisen toimialan suuryritys ei ole tehokas ja asiakaslähtöinen, se putoaa markkinoilta. Näin asiat toimivat myös eurooppalaisissa satamayhtiöissä. 
Louis Grech (PSE ),
   . – Tällä direktiivillä ajetaan läpi tarpeettomia ja epätoivottuja määräyksiä ja valvontaa.
Ehdotus direktiiviksi vaarantaa satamatyöntekijöiden toimeentulon monissa maissa, myös Maltalla. Tämä on meille olennainen kysymys. Nykyisellään direktiivi huonontaa palveluiden laatua ja turvallisuutta sekä aiheuttaa lisäuhkia jo tehdyille tai suunnitelluille investoinneille, joiden tavoitteena on parantaa lukuisten satamien infrastruktuuria.
Päinvastoin kuin komission jäsenet väittävät, tällä direktiivillä ei luoda uusia markkinoita, ei lisätä kilpailun oikeudenmukaisuutta eikä senkään vertaa työntekijöiden mahdollisuuksia. Sitä vastoin tästä direktiivistä on haittaa sekä satamassa työskenteleville että muille talouselämän aloille.
Meidän on ymmärrettävä, että Euroopan unionin laajentuminen on lisännyt jäsenvaltioiden välisiä eroja, ja niinpä lakeja säädettäessä on varottava niputtamasta kaikkia jäsenvaltioita yhteen ja olettamasta, että se, mikä pätee yhteen jäsenvaltioon, pätee muihinkin. 
Solidaarisuudesta maltalaisia sekä monia muunmaalaisia työntekijöitä kohtaan äänestän siis tätä direktiiviä vastaan. Viime kädessä sillä heikennetään työntekijöiden asemaa ja pikemminkin aiheutetaan ongelmia kuin ratkaistaan niitä. 
Françoise Grossetête (PPE-DE ),
   . – Äänestin ehdotuksen hylkäämistä vastaan. Itse asiassa olisin halunnut esittää näkemykseni tarkistetusta ehdotuksesta.
Ehdotetuilla tarkistuksilla olisi voitu auttaa eurooppalaisia satamia vastaamaan kansainväliseen kilpailuun.
Hetkellinen tunnekuohu meni satamiemme tulevaisuuden edelle.
Korostan, ettei satamatyöläisten asennetta voida hyväksyä. Kansallista kansanedustuslaitosta vastaan ei koskaan olisi hyökätty samalla tavoin kuin Euroopan parlamenttia vastaan hyökättiin eilen. Satamatyöläiset vierittivät syyn Euroopan parlamentin niskoille heitellen katukiviä, rautatankoja ja muuta vastaavaa, vaikka parlamentti tekee unionin toimielimistä eniten työntekijöiden puolustamiseksi.
Tuomitsen siis työntekijöiden vehkeilyn. Vaikka jaankin heidän huolensa joistakin näkökohdista, en koskaan myönny väkivallan käyttöön painostuskeinona. Tässä on kyse hyökkäyksestä demokratiaa vastaan.
On kylläkin käsittämätöntä, että satamissamme työskentelee ammattitaidotonta henkilöstöä. Emme kuitenkaan voi jatkuvasti huolehtia talouden kehittämisestä, kilpailukyvystä ja sosiaalisesta edistyksestä, ellemme hanki tämän alan toimiin tarvittavia varoja. Hampurin, Marseillen ja Antwerpenin satamien toiminnan jatkuminen varmistetaan tarjoamalla niissä vähintään yhtä houkuttelevia palveluita kuin Aasian satamissa. 
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ),
   .  Ehdotuksemme satamapalveluja koskevan direktiivin hylkäämisestä on ilokseni hyväksytty.
Suunnitelmat satamapalvelujen vapauttamiseksi on romutettu toisen kerran alan työntekijöiden voimakkaan liikehdinnän vuoksi. He ovat alusta alkaen vastustaneet tätä uutta hyökkäystä oikeudenmukaisia työpaikkoja vastaan. Vapauttamisen tarkoituksena oli myös antaa tämä kansallisen kehityksen kannalta merkittävä ala suurimpien varustamoiden hallintaan ja siten loitontaa osapuolia entisestään.
Meidän on kuitenkin pidettävä silmällä kaikkia EU:n uusia yrityksiä jättää jälleen käsiteltäväksi ehdotus, joka on hylätty kahdesti. Satamapalveluita yritetään yksityistää sisällyttämällä ala palvelujen sisämarkkinoita koskevaan surkeaan direktiiviehdotukseen tai jättämällä yhteisön sisäistä merenkulkua koskevat ehdotukset vaivihkaa uudelleen käsiteltäviksi. Kaikki tällaiset yritykset on torjuttava päättäväisesti.
Kuten työntekijät ovat korostaneet, yhteisön direktiiville ei ole tällä alalla perusteita.
Tällä kertaa satamapalvelutyöntekijöiden voittoon on syytä olla tyytyväinen. Sen avulla eri maiden työntekijät vastustavat EU:n uusliberalistisia toimia, joilla vaalitaan suurien talous- ja rahoitusryhmittymien etuja, poljetaan työntekijöiden oikeuksia ja heikennetään jäsenvaltioiden julkista sektoria ja palveluita. 
Jeanine Hennis-Plasschaert (ALDE ),
   . Satamapalvelujen on kuuluttava sellaiseen lainsäädäntökehykseen, jossa otetaan huomioon niiden erityisluonne. Yhteisön kehyksellä varmistettaisiin tasapuolinen mahdollisuus satamatoiminnan harjoittamiseen. Lisäksi yhdennetyt toimet ovat välttämättömiä eurooppalaisten satamien kehityksen tukemiseksi. Tämä olisi myös otollinen tilaisuus harkita sataman hallintoelimen roolia sekä sataman toimintamenetelmiä.
On myös oleellista tehdä tarkka selvitys valtiontukisäännöistä, jotta taataan avoin ja oikeudenmukainen kilpailu eurooppalaisten satamien välillä. Emme voi hyväksyä tapauskohtaisia päätöksiä, jotka johtaisivat "tuomarivaltaan" ja Euroopan unionin kahden lainsäädäntöelimen syrjäyttämiseen.
Euroopan komission ehdotus oli liian epätäydellinen saadakseen tukea. Tämän ehdotuksen hylkäämisen vuoksi ja kaikista mainituista syistä kehotan Euroopan komissiota käynnistämään laajan kuulemismenettelyn kaikkien asianosaisten osapuolten kanssa. Kehotan sitä myös antamaan puheenvuoron toistaiseksi huomiotta jätetyille osapuolille, jotka ovat esittäneet vaatimuksia, sekä esittämään kunnianhimoista valkoista kirjaa koko EU:n merisatamapolitiikasta mahdollisimman pian. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ),
   . Äänestin mietintöä ja direktiiviä vastaan aivan kuten tämän ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä. Satamien omistajat ja hallintoelimet vastustivat direktiiviä, samoin työntekijät ja ammattiliitot.
Olen iloinen siitä, että Euroopan parlamentin jäsenet ovat jälleen kerran torjuneet ehdotuksen, ja toivon, että komissio kuuntelee tällä kertaa demokratian ääntä yrittämättä jälleen esitellä vastenmielisiä suunnitelmiaan. 
Anne E. Jensen (ALDE ),
   Tanskan liberaalipuolueeseen kuuluvat Euroopan parlamentin jäsenet äänestivät ensimmäisen tarkistuksen puolesta. Siinä kehotetaan hylkäämään komission ehdotus, koska sen perusteella on mahdotonta päästä tyydyttävään tulokseen. Satamapalveludirektiiviä tarvitaan, mutta ei komission ehdottamassa muodossa. Tämän alan lainsäädäntöprosessi on aloitettava alusta. 
Carl Lang (NI ),
   . – Satamapalvelujen vapauttamista koskevan direktiivin kolmannessa versiossa Euroopan komissio ehdottaa työpaikkojen vähentämistä, palkkatason alentamista ja sosiaalista polkumyyntiä sekä turvallisuusmääräysten ja ammattipätevyyden heikentämistä.
Tuhannet satamatyöläiset, jotka osoittivat mieltään eri puolilla Eurooppaa marraskuussa 2003 tuomitakseen nämä vääryydet, eivät saaneet ihmisiä järkiinsä. Komissio ei suvaitse poikkeuksia vaalimassaan antinationalistisessa ja yhteiskunnanvastaisessa ääriliberalismissa: komissio haluaa edelleen vääjäämättä palauttaa satamapalveludirektiivin Euroopan unionin esityslistalle, aivan kuten Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksissä hylätyn Euroopan perustuslakiehdotuksenkin.
Satamapalvelujen vapauttamista koskeva direktiivi on todellinen Bolkesteinin direktiivin pikkusisar. Sen ainoana tavoitteena on sallia työntekijöiden vastakkainasettelu käyttämällä ulkomaista huonosti koulutettua työvoimaa kansallisten työntekijöiden kustannuksella sellaisissa aluksissa, jotka aivan liian usein ovat mukavuuslippualuksia.
Hyökättyään julkisia palveluita, tekstiiliteollisuutta, hiili- sekä rauta- ja terästeollisuutta vastaan vapaakauppakiihkoilijat käyvät nyt siis satamatyöntekijöiden kimppuun yrittämällä ajaa läpi kansallisvastaista ajattelumalliaan, jossa ulkomaiset työntekijät asetetaan etusijalle työmarkkinoilla. -puolue puolustaa tapansa mukaan ranskalaisten työpaikkoja. 
Marine Le Pen (NI ),
   – Satamapalvelujen vapauttamista koskevan komission direktiiviehdotuksen tavoitteena ovat vain ja ainoastaan mukavuuslippusatamat. Emme halua olla missään tekemisissä niiden kanssa sen enempää kuin mukavuuslippualustenkaan kanssa, joihin häikäilemättömät varustamot palkkaavat huonosti koulutettua ja alipalkattua työvoimaa.
Komission halu vapauttaa tämä ala mihin hintaan hyvänsä tietää työttömyyttä ja yhteiskunnallista hätää. Ääriliberalistisen ja antinationalistisen ideologiansa nimissä komissio ilmoittaa leikkaavansa kustannuksia turvallisuuden, työllisyyden ja palvelujen laadun kustannuksella. Satamien työntekijöiden monopoliaseman tuhoaminen aiheuttaa paitsi uuden yhteiskunnallisen murhenäytelmän myös turvattomuutta Euroopan satamissa, ja viime kädessä se vain heikentää niiden kilpailukykyä.
Koko Euroopan satamatyöläisten ja satamien edustajien marraskuussa 2003 järjestämän valtavan mielenosoituksen ansiosta tämä "Bolkestein II" -direktiivi heitettiin syrjään. Siten estettiin tämän epäoikeudenmukaisesti leimatun ammatin vapauttaminen kehitysmaiden huonosti koulutettujen työntekijöiden hyväksi.
Jälleen kerran suositaan ulkomaisen työvoiman työllistämistä ja sen myötä asiantuntemuksen, ammattitaidon, perinteiden ja sosiaalisten saavutusten katoamista. 
Fernand Le Rachinel (NI ),
   Satamapalveluiden vapauttaminen on juuri se aihe, joka herättää voimakkaita tunteita Euroopan unionin toimielimissä ja saa jäsenvaltiot reagoimaan. Vuonna 2003 Euroopan komissio onnistui saamaan tuhansia pääasiassa ranskalaisia, englantilaisia, saksalaisia, belgialaisia ja alankomaalaisia satamatyöläisiä kaduille vastustamaan toisinaan väkivaltaisestikin sellaista direktiiviehdotusta, joka heikentäisi heidän asemaansa ja johtaisi väistämättä huomattaviin työpaikkojen menetyksiin heidän alallaan.
Kaikkein kiistanalaisin näkökohta oli omahuolinta, toisin sanoen varustamon mahdollisuus huolehtia itse oman henkilöstönsä ja laitteistonsa avulla tietyistä satamapalveluista, jotka olivat tähän saakka olleet satamatyöläisten yksinoikeus.
Tänään esitellyssä asiakirjassa omahuolinnan periaate on säilytetty, jolloin kuka tahansa voi pestautua satamatyöhön sekä luotsi-, kiinnitys- ja hinauspalveluihin. Lisäksi romualuksia käyttävät häikäilemättömät varustamot voivat teettää työt huonosti koulutetulla ja alipalkatulla henkilöstöllä.
Olipa tavoite mikä tahansa, Eurooppaa ei pidä rakentaa vaarantamalla turvallisuusnormit ja ammattipätevyyttä koskevat vaatimukset. Euroopan unionin päättäjien on mukavasta norsunluutornistaan käsin yritettävä jälleen kerran keksiä jotakin parempaa tai sitten pantava ehdotuksensa syrjään. 
Jörg Leichtfried (PSE ),
   .  On kulunut tuskin vuottakaan siitä, kun Euroopan komission ehdotus direktiiviksi pääsystä satamapalvelujen markkinoille hylättiin juuri ennen komission toimikauden päättymistä, 13. lokakuuta 2004. Onkin aivan käsittämätöntä, että komissio voi nyt esittää uuden direktiiviehdotuksen, jossa on paitsi huomattavasti tiukempia säännöksiä myös samat perussäännöt, jotka koituivat sen edellisen ehdotuksen kohtaloksi. Mielestäni ehdotus direktiiviksi poikkeaa tähän saakka noudatetusta EU:n kilpailupoliittisesta mallista, jonka tavoitteena on varmistaa toimiva kilpailu. Mallin mukaan sääntelytoimet markkinoilla tai yksittäisellä markkinasektorilla ovat perusteltuja vain, jos markkinarakenteita koskevat ehdot tai markkinatoimijoiden yritykset rajoittaa kilpailua estävät talouden tehokkaan toiminnan.
Olen helpottunut tämän keskustelun tuloksesta sekä laajojen mielenosoitusten silminnähtävästä vaikutuksesta, vaikka tuomitsen tietenkin erittäin voimakkaasti Strasbourgissa puhjenneet väkivaltaisuudet. Direktiiviehdotuksella puututaan satamien lastauspalveluiden kilpailuun, vaikka markkinoiden rakenteet, niiden toiminta tai sen tulokset eivät edellytä toimia. 
David Martin (PSE ),
   . Äänestin satamapalveludirektiivin hylkäämisen puolesta, sillä mielestäni jäsenvaltioiden pitäisi säännellä omien satamiensa sisäistä toimintaa edellyttäen, että se on Euroopan unionin kilpailu- ja valtiontukilainsäädännön mukaista. 
Jean-Claude Martinez (NI ),
   – Ääriliberalismin ja sääntelemättömän vapaakaupan hyökyaalto on 20 vuoden ajan tuhonnut hiilikaivoksiamme ja terästehtaitamme sekä niitä teollisuudenaloja, joissa tuotetaan tekstiili- ja nahkatuotteita, työstökoneita, elektroniikkaa ja ajoneuvoja. Se on autioittanut kalasatamiamme, lammas-, nautakarja- ja siipikarjatilojamme, Languedoc-Roussillonin alueen viinitarhoja, Länsi-Intian banaaniviljelmiä ja Réunionin suurtiloja jättäen naiset ja miehet, mukaan luettuina jäsenvaltioidemme työntekijät, yhtäkkiä vaille sosiaalista suojelua. Tämä aalto murtui vihdoin Ranskan kansalaisten tahdonilmaukseen 29. toukokuuta 2005 järjestetyssä kansanäänestyksessä.
Ihmiset eivät enää hyväksy omien sosiaaliturvakäytäntöjemme purkamista. He eivät myöskään hyväksy ulkomaisen "työvoiman" häpeällisen riiston suosimista Bolkesteinin direktiivin ja sen pikkusisaren, satamapalveludirektiivin, avulla.
-puolueeseen kuuluvat Euroopan parlamentin jäsenet ovat tänä keskiviikkona, 18. tammikuuta 2006, parlamentin enemmistön turvin torjuneet toisen kerran eurooppalaisten satamatyöläisten, satamaluotsien ja ahtauksesta sekä muusta satamatyöstä vastaavan henkilöstön uhraamisen Euroopassa yksinomaan merirahtia hallitsevien monikansallisten yhtiöiden hyväksi. 
Seán Ó Neachtain (UEN ),
   . Tunnen käsiteltävänä olevasta komission ehdotuksesta samaa huolta kuin monet irlantilaiset sidosryhmät, jotka esittivät ehdotuksia Irlannin hallitukselle, ja samaa huolta tunnetaan myös monissa jäsenvaltioissa. Suurin huolenaihe on, että komissio esittää oikeudellisia vaatimuksia, jotka voivat haitata direktiivin soveltamisalaan kuuluvien tärkeimpien satamien keskeisiä kaupallisia ja kaupankäyntiin liittyviä valtuuksia. Näin ollen on kyseenalaista, onko komission ehdotus kaikkien sisäisten satamatoimien pakollisesta toimilupakäytännöstä käyttökelpoinen.
Hallituksen tekemä (merisatamien korkean tason arviointi) -tutkimus osoitti, että Irlannin merisatamissa käydään kovaa kilpailua satamien sisäisillä palvelumarkkinoilla. Vuokraisäntämalli toimii menestyksekkäästi tärkeimmissä satamissa, joissa sisäisten palvelujen kilpailuttaminen on yleinen käytäntö, eikä yksikään toimija ole määräävässä asemassa. Tämä on edistänyt merkittävästi yksityisen sektorin osallistumista satamapalveluiden tuottamiseen.
Tutkimuksessa korostettiin myös kovaa kilpailua Irlannin merireiteillä ja niiden välillä. Irlannin saariaseman vuoksi kasvava kilpailu satamien välillä on myös ratkaisevan tärkeää, mutta satama-alan on tuettava tulevia yrityksiä EU:n satamapolitiikan toteuttamiseksi. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ),
   – Äänestin satamapalvelujen vapauttamista koskevaa mietintöä vastaan, koska investointien ja valtiontuen avoimuuden lisäämisen sijasta siinä painotetaan Euroopan satamien välisen kilpailun kiristämistä. Tarjouskilpailujärjestelmän avulla yksityisyritykset pystyvät käyttämään satamissa omia työntekijöitään, ja vakituinen satamahenkilöstö menettää työpaikkansa. "Omahuolintaa" koskevaa ehdotusta on täysin mahdotonta hyväksyä.
Satamissamme on jo riittävästi kilpailua, ja on syytä panna merkille, että ne ovat myös maailman halvimpia. Uudet hinnanalennukset ja kiristynyt kilpailu vaikuttavat kielteisesti sekä turvallisuustoimenpiteisiin että ympäristönsuojeluun. 
Peter Skinner (PSE ),
   . Äänestin mietintöä vastaan, koska siinä on säännöksiä, jotka haittaavat satamien kaupallista toimintaa ja vaikuttavat myös satamien työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta koskeviin kysymyksiin.
En ole tyytyväinen siihen, että näillä asioilla on käyty kauppaa. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Satamat, ammattiyhdistykset ja muut elimet Skotlannissa ovat torjuneet jyrkästi tämän paketin. Merenkulkuvaltiona meillä on jo tehokkaat satamapalvelut, eikä kilpailumalli, jota komissio pyrkii tässä paketissa toteuttamaan, sovi Skotlannin eikä uskoakseni myöskään koko Euroopan tarpeisiin. Vähemmistön häikäilemätön väkivalta pilasi tämän viikon alussa esitetyt vastalauseet, mutta on ironista, että mieltä osoitettiin juuri sen EU:n toimielimen edustalla, joka ajaa heidän asiaansa. Olen iloinen, että olemme tänään panneet komission harkitsemaan asioita uudelleen, ja toivon, että se tällä kertaa hyväksyy näkemyksemme tästä asiasta. 
Dominique Vlasto (PPE-DE ),
   – Kannatin äänestyksessä ehdotuksen palauttamista parlamentin liikenne- ja matkailuvaliokuntaan. Siten ehdotusta olisi voitu harkita perusteellisemmin, ja siihen tehdyt uudet tarkistukset olisivat antaneet mahdollisuuden kuulla uudelleen lukuisia ammattilaisia, kuten varustamoita, luotseja, satamapalvelu- ja hinaushenkilöstöä sekä satamatyöntekijöitä. Lisäksi Euroopan komissiota olisi voitu kehottaa vetämään ehdotus takaisin, ja kaikki tämä olisi tehty rauhanomaisesti.
Äänestin direktiiviehdotuksen hylkäämistä vastaan ensinnäkin siksi, että tarkistettu ehdotus olisi muodostanut järkevän perustan parlamentin työlle: ehdotustahan oli käsitelty vasta kerran. Lukuisat ammattilaiset haluavat sääntelykehyksen, ja tarvitsemme EU:n laajuiset säännöt edistääksemme oikeudenmukaista kilpailua ja satamiin tehtäviä investointeja sekä vahvistaaksemme oikeusvarmuutta tällä alalla.
En halunnut myöskään mukailla vasemmiston kantaa. Hylätessään ehdotuksen se aiheutti sellaisten tarkistusten hylkäämisen, joilla olisi voitu taata meriturvallisuus, koulutus ja sosiaaliset normit.
Kieltäydyn myös taipumasta satamatyöntekijöiden painostukseen. Heidän maanantainen mielenosoituksensa oli pöyristyttävä, kun ainakin 12 ihmistä loukkaantui ja Strasbourg kärsi jopa 300 000 euron vahingot. Olen todella pahoillani siitä, että tänään voidaan sanoa Euroopan parlamentin jäsenten antaneen periksi satamatyöntekijöille. 
Corien Wortmann-Kool (PPE-DE )
   , . Äänestin direktiivin hylkäämisen puolesta, koska ainoa mahdollisuutemme oli äänestää komission alkuperäisen ehdotuksen puolesta tai sitä vastaan. Tämä ehdotus uudeksi satamadirektiiviksi jättää paljon toivomisen varaa monella alalla. Vaikka jäsen Jarzembowskin laatimat tarkistukset olivat asiapitoisia ja järkeviä, ne eivät saaneet tarpeeksi kannatusta. Koska ainoa vaihtoehtomme on jatkaa keskustelua EU:n satamapolitiikasta sanan laajassa merkityksessä, olen kehottanut komission jäsentä laatimaan tausta-asiakirjan, johon toivottavasti perehtyä toden teolla. 
Karin Scheele (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, olin mukana valtuuskunnassa, joka matkusti seuraamaan Afganistanin vaaleja syyskuussa. Jo silloin totesimme, että ne suuret rahasummat, joita muun muassa Euroopan unioni investoi kehitysyhteistyöhön Afganistanissa, osoittivat erityisvaliokunnan tarpeellisuuden. Mielestäni on äärimmäisen tärkeää, että olemme tämänpäiväisellä päätöslauselmallamme saaneet sen aikaan. Uskoakseni tämän Euroopan parlamentin jäsenistä koostuvan ryhmän yhtenä tehtävänä on seurata Euroopan unionin poliittisia tavoitteita Afganistanissa, ennen kaikkea kehitystä ihmisoikeuksien ja naisten oikeuksien alalla. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Tuemme Afganistanin kehitystä kohti rauhaa, vakautta ja demokratiaa Taleban-hallinnon kaaduttua. Mielestämme on kuitenkin huolestuttavaa, että EU:lla on yhä näkyvämpi sotilaallinen rooli maassa.
Afganistan ei ole EU:n lähinaapuri. Näin ollen joukkojen sijoittaminen sinne ei ole EU:n tehtävä. Se on pikemminkin Yhdistyneiden Kansakuntien mandaatilla toimivien yksittäisten maiden ja puolustusorganisaatioiden tehtävä. Niille pitäisi luoda paremmat edellytykset sotilaalliseen toimintaan maailman kriisipesäkkeissä.
Edellä mainitun perusteella äänestämme tyhjää päätöslauselmasta toimitettavassa lopullisessa äänestyksessä, mutta tuemme ihmisoikeuksien turvaamista koskevia ehdotuksia. 
Tobias Pflüger (GUE/NGL ),
   .  Kaikkein järkyttävintä Euroopan parlamentin Afganistania koskevassa yhteisessä päätöslauselmassa on se, ettei siinä sanallakaan kritisoida lännen sotilasoperaatioita. Sen sijaan siinä tuetaan Naton "International Security Assistance Force" (ISAF) -operaatiota ja Kestävä vapaus -operaation (Operation Enduring Freedom, OEF) avulla käytävää niin kutsuttua "terrorismin vastaista sotaa". Ei riitä alkuunkaan, että vihreiden ryhmä vaatii ainoastaan ISAF:n ja OEF:n komentorakenteiden erottamista, sillä alueella toteutettavissa operaatioissa ISAF ja OEF kytkeytyvät tiiviisti yhteen.
ISAF:n sotilaallisen operaation laajentaminen eteläiseen Afganistaniin, joka on selvemmin sotatoimialuetta, ja sen myötä tiiviimpi osallistuminen sotaan pahentavat asioita. Eurooppalaisten joukkojen huomattava läsnäolo Afganistanissa helpottaa Yhdysvaltojen joukkoihin ja siten Irakin miehitysjoukkoihin kohdistuvia paineita.
Myös sotilastukikohdat, joiden ansiosta sotilaallinen läsnäolo Afganistanissa on ylipäänsä mahdollista, on suljettava. Tämä koskee etenkin Termezissä Uzbekistanissa sijaitsevaa Saksan sotilastukikohtaa, jonka kautta kaikki Afganistaniin sijoitettavat joukot kulkevat. Yhteistyö Uzbekistanin kanssa on pöyristyttävää siksi, että maata johtaa autoritaarinen hallitus, joka on nimenomaan vastuussa Andijanin verilöylystä. Afganistanissa sijaitsevien sotilastukikohtien sulkemista on viivästyttänyt huomattavasti myös viimeisin kansainvälisen oikeuden loukkaus, johon CIA:n yksiköt syyllistyivät pommittamalla pakistanilaista kylää. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Tämän äänestysselityksen tarkoituksena on yhtyä pääpiirteissään parlamentin tyytyväisyyteen viime vuosien demokratisointiprosessia kohtaan. Ne ajat, jolloin Taleban-hallinto syyllistyi hirvittäviin väärinkäytöksiin ja ihmisoikeuksia koskevien keskeisten perussääntöjen ja -periaatteiden loukkauksiin, ovat kaukana takanapäin. Tehtävää on vielä paljon, mutta nykyään Afganistan on epäilemättä parempi paikka kuin vuosikymmeniin.
Tämä tyytyväisyydenilmaus ei koske kahta seikkaa. Kuten aiemmat puhujat mainitsivat, Afganistanissa on toisaalta vielä paljon tehtävää eri tasoilla. Toisaalta kansainvälisen yhteisön ja etenkin EU:n ja sen jäsenvaltioiden on jatkettava sekä aineellisen että inhimillisen käytännön tuen toimittamista, vaikka ymmärrämmekin, että se on palkitsevuudestaan huolimatta pitkäkestoinen prosessi. 
Esko Seppänen ja Jonas Sjöstedt (GUE/NGL ),
   . Äänestimme tyhjää Afganistania koskevasta päätöslauselmasta toimitetussa lopullisessa äänestyksessä.
Vastustimme Yhdysvaltojen johtamaa hyökkäystä Afganistaniin ja vaadimme Yhdysvaltojen johtaman liittouman joukkojen vetäytymistä.
Mielestämme ISAF-joukot pitäisi muodostaa sellaisista maista, jotka eivät ole osallistuneet Yhdysvaltojen johtaman liittouman joukkoihin, ja pääosin muslimimaista, jotta helpotetaan kommunikointia afganistanilaisten kanssa ja heidän ymmärtämistään.
ISAF-rauhanturvajoukkojen pitäisi olla Yhdistyneiden Kansakuntien suorassa määräysvallassa ja Natosta riippumattomia.
Panemme kuitenkin päätöslauselmassa merkille myös lukuisia tärkeitä kohtia, joissa käsitellään demokratian kehittämisen tarvetta, ihmisten elintasoa ja sukupuolten tasa-arvoa sekä Afganistanin tarvitsemaa tehokkaampaa kehitysapujärjestelmää.
Näin ollen äänestämme tyhjää lopullisessa äänestyksessä. 
Eija-Riitta Korhola (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, vastustan ehdottomasti homoseksuaalien syrjintää. Pahoittelen kuitenkin, että mietinnön otsikko oli aivan epäonnistunut ja että joissakin kohdin oli pakko vain äänestää tyhjää.
Jos me puhumme täällä oikeasta ongelmasta, syrjinnästä, miksi ihmeessä käytetään täysin epäasiallista psykologista sanaa homofobia? Fobiat luokitellaan ahdistuneisuushäiriöihin, ne ovat neuroottisiksi häiriöiksi katsottavia pelkotiloja. Niiden avuksi tarvitaan terapiaa eikä niitä voi poliittisin ohjaustoimin hoitaa, yhtä vähän kuin klaustrofobiaa tai araknofobiaa. Todelliset fobiat kehittyvät usein jonkun lapsuudenaikaisen tapahtuman vuoksi, ja niille voi olla ihan perustellut syynsä. Minä harmittelen sitä, että jos ihmisiä aletaan täällä syyllistää heidän tunteistaan tai fobioistaan, siitä vain tulee yksi uusi syrjinnän ja manipuloinnin muoto. 
Romano Maria La Russa (UEN ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, pahoittelen yhteisen päätöslauselman laatimiseen käytettyjä menettelyjä. En hyväksy sitä, että neuvottelut käytiin häpeällisesti salassa ja ettei edustamani ryhmä osallistunut niihin. Ymmärrän tietenkin hyvin, että kaikki poliittiset ryhmät ovat tasa-arvoisia, mutta ilmeisesti jotkin ryhmät ovat "tasa-arvoisempia" kuin toiset.
Ryhmäni on vakaasti sitä mieltä, ettei demokratiassa voida sallia sukupuoleen, rotuun tai uskontoon perustuvaa epäoikeudenmukaisuutta tai syrjintää. Minusta tuntui kuitenkin välttämättömältä hylätä päätöslauselma, joka ei ole minun ja sisältää kaiken lisäksi asiakirjan tavoitteiden kanssa ristiriidassa olevia kohtia.
Päätöslauselman mukaan homoseksuaalit pitäisi tunnustaa täysimääräisesti natsijärjestelmän uhreiksi. Sehän on itsestään selvää! Mutta merkitseekö se, etteivät muut vainot olleet yhtä vakavia? Unohdammeko julmuudet, joista he kärsivät kommunistihallinnon ja muidenkin hallintojen aikana? Koska vapaus oman seksuaalisuuden ilmaisemiseen on taattava, tätä vapautta on mielestäni aina toteutettava yhteiskunnallemme ominaisia arvoja ja periaatteita kunnioittaen. 
Perhe on aina tarkoittanut isää ja äitiä, miestä ja naista. Euroopan unioni ei mielestäni voi suoda itselleen oikeutta jyrätä alleen kansallisia hallituksia edistämällä kampanjoita oletettua syrjintää vastaan vain tukeakseen tiettyjä eturyhmiä, jotka eivät ole edes mainitsemisen arvoisia. Euroopan unioni ei voi ratkaista arvoihin, kulttuuriin ja perheeseen liittyviä kysymyksiä samalla tyylillä kuin yhteismarkkinakysymyksiä sekä pyytämällä jäsenvaltioita laillistamaan homoseksuaalien avioliitot yhdenmukaisuuden ja ihmisoikeuksien suojelua koskevan perusteettoman velvoitteen nimissä. Muuten se saattaisi heikentää ikivanhan yhteisömme perimmäistä arvojärjestelmää. 
Francesco Enrico Speroni (IND/DEM ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, äänestin päätöslauselmaa vastaan. Olen tästä asiasta samaa mieltä ministeri Tremaglian kanssa, joka totesi kerran, että "homot", tai ainakin heidän tukijansa, ovat Euroopassa enemmistö.
Siitä huolimatta kaikkien poliittisen korrektiuden vaalijoiden – olen ylpeä siitä, etten kuulu heihin – pitäisi ajatella myös kieliasun moitteettomuutta: "homofobia" on "ksenofobian" vastakohta. Kun Euroopan parlamentti ei hyväksy erilaisuutta pelkääviä eikä myöskään samankaltaisuutta pelkääviä, millaisia ihmisten sitten pitäisi olla? 
Jean-Pierre Audy (PPE-DE ),
   – Äänestin homofobiaa Euroopassa koskevaa päätöslauselmaesitystä vastaan, sillä mielestäni on rajoittavaa pitää homofobian torjuntaa pääasiassa sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjuntana. Sekaannus homofobian, joka määritellään "samankaltaisuuden peloksi", ja homoseksuaalisuutta kohtaan tunnetun vastenmielisyyden välillä aiheuttaa väärinkäsityksiä. Jos ei oteta lukuun avioliittoon ja lapsiin liittyviä kysymyksiä, joissa poliittisen harkinnan on kehityttävä samaan tahtiin yhteiskunnan vaatimusten kanssa, kannatan tietenkin kaikenlaisen sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumista. Mielestäni kuitenkin sekä ihmisten eriarvoinen kohtelu että samankaltaisia ihmisiä kohtaan tunnettu pelko ansaitsevat parempaa kuin tämän päätöslauselman. 
Johannes Blokland (IND/DEM ),
   . – Itsenäisyys/demokratia -ryhmään kuuluva alankomaalaisjäsenten valtuuskunta kannattaa Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän käsiteltäväksi jättämää päätöslauselmaa homofobiasta. Itsenäisyys/demokratia -ryhmä ei kuitenkaan tue päätöslauselmia, joita ovat jättäneet käsiteltäväksi Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä, Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä, Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto, eikä etenkään yhteistä päätöslauselmaesitystä homofobiasta Euroopan unionissa.
Alankomaiden valtuuskunta tukee UEN-ryhmän laatimaa päätöslauselmaa, koska vain siinä todetaan selkeästi, että päätöksenteko syrjinnän alalla kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tässä asiassa on noudatettava toissijaisuusperiaatetta.
Lisäksi toteamme tuomitsevamme vihanlietsonnan homoseksuaaleja kohtaan sekä ihmisten väkivaltaisen kohtelun heidän sukupuolisen suuntautumisensa perusteella.
Uskontoon, rotuun tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän vastaisten toimien hyväksyminen kuuluu mielestämme jäsenvaltioiden tehtäviin. Poliittiset ryhmät sivuuttavat päätöslauselmissaan tämän periaatteen suuntaamalla huomionsa useiden jäsenvaltioiden poliittiseen tilanteeseen. 
Marie-Arlette Carlotti (PSE ),
   – Euroopan maat tuntuvat joutuneen huolestuttavan homofobiatartunnan uhreiksi.
Tämä homofobia on sitäkin tyrmistyttävämpää, koska ihmisillä ei enää tunnu olevan mitään estoja sen suhteen ja koska se ilmenee kaikin tavoin: sanallisessa ja fyysisessä väkivallassa, syrjinnän jatkumisessa ja uudessa lainsäädännössä. Esimerkiksi Latvian parlamentti esitti perustuslakiin tarkistusta samaa sukupuolta olevien henkilöiden avioliittojen kieltämiseksi.
Euroopan unioni ei hyväksy homofobiaa, olipa se sitten peiteltyä tai hyväksyttyä.
Syrjimättömyys taataan perustamissopimuksissa, Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksessa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa.
Se on taattava myös käytännössä.
Lisäksi Euroopan parlamentti on aina kunniakkaasti kuulunut tämän taistelun etujoukkoihin. Se on sitoutunut edistämään ihmisoikeuksia ja vähentämään syrjintää muun muassa helmikuussa 1994, syyskuussa 1996, heinäkuussa 2001 ja kesäkuussa 2005.
Sen on tehtävä niin tänäänkin.
Tätä tavoitellaan päätöslauselmassa, jonka päämääränä on tuomita yksiselitteisesti kaikki syrjinnän muodot. Siinä luotetaan muutoshalukkuuteen ja vaaditaan "syrjimättömyyspaketin" täydentämistä perustamissopimuksen 13 artiklan nojalla. Lisäksi siinä vaaditaan tiedonannon julkaisemista EU:ssa laillisesti tunnustettujen samaa sukupuolta olevien avioparien vapaan liikkuvuuden esteistä.
Päätöslauselma on selkeä ja välttämätön poliittinen signaali. Äänestän määrätietoisesti ja vakaumukseni mukaisesti sen puolesta. 
Jean Lambert (Verts/ALE ),
   . Olen tyytyväinen tästä kysymyksestä tänään toimitettuun äänestykseen ja varsinkin siihen, että parlamentti sitoutui ylivoimaisella enemmistöllä samaa sukupuolta olevien puolisoiden tasavertaiseen kohteluun.
Olen erittäin pahoillani parlamentin haluttomuudesta ottaa kantaa jäsenvaltioiden tapahtumiin. Tiedämme, että parlamentin sanat ja teot vaikuttavat yleisiin käsityksiin.
Puolan viimeaikaiset tapahtumat ja lausunnot sekä Latvian ja Liettuan parlamenteissa käydyt keskustelut ovat mielestäni olleet pöyristyttäviä. Osa keskusteluista on ollut suoranaista vihanlietsontaa. Tällainen käytös on vastoin Euroopan neuvoston yleissopimuksia ja EU:n perustamissopimuksia, joten Euroopan parlamentin pitäisi uskaltaa ottaa kantaa ja asettua vastustamaan tätä. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Jaan tässä päätöslauselmaesityksessä ilmaistun huolen sekä muut huolenaiheet, joista parlamentissa aiemmin keskusteltiin. Kiinnitän erityistä huomiota muutamiin periaatteisiin, joihin samastun ja joita puolustan. Kaikkia vihamielisyyden muotoja on torjuttava, kaikkia lakisääteisiä syrjinnän muotoja on vastustettava.
Tässä päätöslauselmassa on kuitenkin muutamia ehdotuksia, jotka nähdäkseni ylittävät parlamentin toimivallan ja rajoittavat yksittäisten valtioiden toimivaltaa. Tietyt poliittiset ryhmät, joiden kanssa minulla ei ole mitään tekemistä, pyrkivät hyväksyttämään EU:n toimielimissä sellaista, mitä niiden jäsenvaltioissa on hylätty. Paheksun tätä.
Lisäksi huomautan, ettei fobioita, jotka ovat merkki käyttäytymiseen liittyvistä ongelmista, voida torjua lainsäädännöllä eikä kansanedustuslaitoksissa. 
José Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
   .  Me kaikki vastustamme kaikkia syrjinnän ja väkivallan muotoja. On itsestään selvää, ettei tässä suhteessa voida sallia poikkeuksia.
Näin ollen vapaata ja demokraattista keskustelua, jota jäsenvaltioissa käydään niiden omasta siviililainsäädännöstä, perhelainsäädännöstä tai henkilöoikeudellista asemaa koskevasta lainsäädännöstä, ei pidä sekoittaa "homofobiaan". Siten luotaisiin kohtuuttomaan henkiseen painostukseen perustuva ja rajoittava ilmapiiri, joka on täysin ristiriidassa avoimen demokraattisen yhteiskunnan kanssa. Vastakkaisia näkemyksiä ei pidä sekoittaa "homofobiaan". On väärin ruokkia tai kuvitella vihan ja suvaitsemattomuuden tunteita. Erimielisyyksien luokitteleminen "fobioiksi" on jo sinänsä esimerkki äärimmäisyydestä.
Suuri osa tästä päätöslauselmasta ei itse asiassa täsmää johdanto-osan kappaleessa A esitetyn "homofobian" määritelmän kanssa. Näin ollen päätöslauselma menettää kaiken merkityksensä ja tarkoituksensa. 
Lisäksi se on monilta osin ristiriidassa toissijaisuusperiaatteen kanssa, joka on koko EU:n keskeinen periaate ja kulmakivi. Tästä olisi pelkkää haittaa Eurooppa-hankkeelle.
Siksi äänestin päätöslauselmaesitystä vastaan. 
Anna Záborská (PPE-DE ),
   – Homofobia tarkoittaa pelkoa "samankaltaista" kohtaan. Ilmauksessa ei ole mitään halventavaa tai pahansuopaa. Fobia on neuroosi, jolle on ominaista ahdistustekijän aiheuttama äärimmäinen pelkotila, ja se vaatii asianmukaista hoitoa vastaehdollistamisen, psykoanalyysin ja lääkkeiden avulla. Vastustin äänestyksessä tätä päätöslauselmaa, jossa ei käsitellä homofobiaa.
Kaikki väkivallan muodot kaikkia ihmisiä kohtaan ovat tuomittavia. Kansalaisia ei jaotella eri luokkiin. Oikeus elämään, vapauteen ja turvallisuuteen sekä ihmisarvon kunnioittaminen kuuluvat kaikille ihmisille. Nämä oikeudet on turvattu lainsäädännöllä. 
Yksityis- ja perhe-elämän suoja sekä ajatuksen-, omantunnon- ja uskonnonvapaus ovat kansainvälisillä sopimuksilla turvattuja perusoikeuksia. Jäsenvaltioiden on kunnioitettava oikeutta avioliittoon, oikeutta, jonka mukaan "avioliittoiässä olevilla miehillä ja naisilla on oikeus mennä avioliittoon ja perustaa perhe tämän oikeuden käyttöä säätelevien kansallisten lakien mukaisesti."
Euroopan unionilla ei ole toimivaltaa näillä aloilla, eikä se voi arvioida jäsenvaltioidensa perustuslakeja ja kansallista lainsäädäntöä. Kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen ja ovat näin ollen vastuussa tällaisiin oikeuksiin liittyvistä asioista Strasbourgissa toimivalle Euroopan ihmisoikeustuomioistuimelle. 
Eija-Riitta Korhola (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, olin yksi ilmastopäätöslauselman laatijoista ja Montrealin kokouksen osallistujista. En voi pitää Montrealin tulosta läheskään niin myönteisenä kuin me poliittisen korrektiuden nimissä nyt joudumme täällä sanomaan. Vain yksi neljäsosa päästöistä kuuluu vähennysvelvoitteiden piiriin, ja siksi mielestäni on hieman älyllisesti epärehellistä puhua saavutuksista. Ennemmin tai myöhemmin EU:n on lopetettava tämä kaunopuheisuus ja kohdattava tosiasiat. Jos kolme neljäsosaa maailman kasvihuonekaasujen tuottajista saa vielä jatkaa päästöjensä kasvattamista, meidän olisi aika todeta, että tämä resepti on epäonnistunut, ja ryhtyä toisenlaisiin ilmastopoliittisiin toimiin. Mutta onko kyse poliittisesta ylpeydestä, jos emme kykene tällaista asiaa myöntämään? 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Olemme yleisesti ottaen tyytyväisiä käsiteltäväksi jätettyyn päätöslauselmaan, joka oli jatkotoimi Montrealissa järjestetylle Yhdistyneiden Kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puiteyleissopimuksen osapuolten yhdennelletoista konferenssille. Päätöslauselmassa korostetaan osapuolten halua noudattaa Kioton pöytäkirjaa ja pahoitellaan Yhdysvaltain hallituksen jatkuvaa vastahakoisuutta osallistua merkittävään ilmastonmuutosta koskevaan kumppanuuteen.
Vastustamme joitakin kohtia lopullisessa päätöslauselmassa ja pahoittelemme, ettei ehdotuksiamme hyväksytty. Karvaimman pettymyksen tuotti se, että allekirjoittamistamme ehdotuksista hylättiin vaatimus olennaisten joustomekanismien pikaisesta tarkistamisesta ennen päästökauppajärjestelmän laajentamista muille aloille, kuten ilmailuun. Mielestämme järjestelmän laajentamista on arvioitava, jotta sen voidaan osoittaa edistävän ilmastonmuutoksen torjumista. Se ei myöskään saa hyödyttää rikkaita maita ja alueita kehittyvien maiden ja teollisuudenalojen kustannuksella.
Vastustamme myös päästöoikeuksien kaupan korostamista edes arvioinnin yhteydessä. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Maailmanlaajuinen ilmastonmuutos on huomattava ongelma, jota voidaan hyvällä syyllä käsitellä kansainvälisellä tasolla. Junilistan toistaa kuitenkin aiemmin esittämänsä kannan. Sen mukaan Euroopan parlamentin ei pidä ottaa ohjia käsiinsä jäsenvaltioiden ulkopolitiikassa kehottamalla niitä kolmansia maita, jotka eivät ole vielä ratifioineet Kioton pöytäkirjaa, tekemään niin. Kansalliset hallitukset voivat esittää itsenäisesti tällaisia vetoomuksia. Mielestämme jäsenvaltioiden pitäisi myös voida muodostaa omat kantansa neuvoteltaessa kansainvälisistä ilmastokysymyksistä. Oletamme kuitenkin, että kaikki osapuolet noudattavat tehtyjä sopimuksia.
Suhtaudumme kriittisesti EU:n viestintästrategiaan, jonka avulla ihmisille tiedotettaisiin ilmastokysymyksistä. EU:n yhteistyö perustuu jäsenvaltioiden keskinäiseen luottamukseen. Olemme vakuuttuneita siitä, että yksittäiset jäsenvaltiot pystyvät hoitamaan menestyksekkäästi toimenpiteet, joita yleisön mahdollisuus saada asianmukaista tietoa ilmastokysymyksistä edellyttää. Tässä äänestysselityksessä ilmaisemamme kanta kuvastaa periaatteessa suhtautumistamme tähän kysymykseen. Äänestysselitys pätee siis samankaltaisissa kysymyksissä myös tulevaisuudessa. 
Andreas Mölzer (NI ),
   .  Cree-intiaanien sanonta kuuluu, että vasta sitten, kun viimeinen puu on kiskottu juuriltaan, viimeinen joki myrkytetty ja viimeinen kala pyydystetty, ihminen huomaa, ettei rahaa voi syödä. Tämä saattaakin pian toteutua.
Aivan liian kauan olemme huoletta peukaloineet luonnon herkkää järjestelmää. Vasta nyt olemme alkaneet kiinnittää enemmän huomiota ympäristönsuojeluun ja käynnistäneet ensimmäiset ratkaisevat hankkeet ympäristön pelastamiseksi. Meidän on kuitenkin toimittava entistä ponnekkaammin.
Olemme hitaasti mutta varmasti sulkemassa Golfvirtaa, omaa luonnollista lämmitysjärjestelmäämme. Näin ollen ilmaston lämpenemisen aiheuttamat muutokset merivirroissa riistävät meiltä päivittäin noin 86 miljoonaa tonnia viljelysmaata, samalla kun noin 225 000 ihmistä syntyy ja aavikoituminen etenee yhä kiihtyvällä vauhdilla. Eurooppaa uhkaa kaikkein tuhoisin ilmastonmuutos runsaaseen 5 000 vuoteen. Pohjoisosissa jää sulaa ja etelässä aavikot leviävät, ja samanaikaisesti ikiroutaan ja tundralle "varastoituu" valtavat määrät hiilidioksidia. Asiat saavat siis lähitulevaisuudessa melko epämiellyttävän käänteen.
Lukuisat asiantuntijat ovat suunnitelleet valtavan määrän mahdollisia ratkaisuja, jotka lojuvat heidän pöytälaatikoissaan. Meidän on nyt aika perehtyä niihin tarkemmin ja panna ne täytäntöön sekä tehdä vihdoinkin yhteistyötä yhteisen päämäärän hyväksi. 
Jens-Peter Bonde (IND/DEM ),
    JuniBevægelsen (Kesäkuun liike) -ryhmä äänesti kestävän kehityksen ympäristönäkökohdista laaditun mietinnön 45 kohdan puolesta. Se haluaa kuitenkin säännellä mahdollisimman vähän ympäristöön liittyvien verojen käyttöönottoa yhteisössä, jotta jäsenvaltioissa voidaan määrätä kauaskantoisempia vaatimuksia.
45 kohta:
"tukee ympäristöön liittyvien verojen käyttöön ottamista yhteisössä; korostaa, että ympäristöön liittyvät verot ovat muiden markkinalähtöisten välineiden tavoin saasteiden vähentämiseen tähtäävän politiikan kannalta välttämätön väline; pyytää komissiota antamaan asiasta ehdotuksia ja jäsenvaltioita hyväksymään ensimmäisen eurooppalaisen ympäristöön liittyvän veron viimeistään vuonna 2009". 
Ilda Figueiredo (GUE/NGL ),
   .  Äänestimme käsiteltävänä olevan mietinnön puolesta. Siinä pyritään arvioimaan kestävän kehityksen ympäristönäkökohtia ja esitetään jonkin verran kritiikkiä komission kannasta, tietyistä tehottomista direktiiveistä ja niukasta rahoituksesta.
Mietinnössä ei varsinaisesti käsitellä ympäristöongelmien taustalla olevia toimintalinjoja, kuten ensisijaisesti voitontavoitteluun perustuvan kilpailukyvyn asettamista ihmisten ja ympäristön edelle. Mietinnössä on kuitenkin myönteisiä näkökohtia, kuten vähemmän saastuttavien liikennemuotojen edistäminen, aluesuunnittelun ja metsänhoidon suunnittelun rooli ja elintarviketoimitusten varmistaminen.
Olemme myös tyytyväisiä siihen, että mietinnössä liitetään yhteen köyhyys ja ympäristöasiat. Siitä huolimatta on tyrmistyttävää, että täysistunnossa hylättiin alaa koskevat tärkeimmät näkökohdat, kuten se, ettei markkinoiden vapauttaminen ole ratkaisu köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen. Samoin torjuttiin arvostelu köyhyyden, sosiaalisen syrjäytymisen ja kasvavan eriarvoisuuden vastaisten ehdotusten tehottomuudesta. 
Hélène Goudin, Nils Lundgren ja Lars Wohlin (IND/DEM ),
    Tässä mietinnössä käsitellään lukuisia merkittäviä kestävän kehityksen alan ongelmia. Junilistan-ryhmä katsoo, että EU:lla on hyviä syitä tehdä yhteistyötä rajat ylittävissä ympäristökysymyksissä. Mietinnössä käsitellään kuitenkin monia keskeisiä politiikan aloja, joiden ei pitäisi kuulua EU:n toimivaltaan. Niitä ovat esimerkiksi:
– investoinnit julkiseen liikenteeseen tai mahdollisesti jäsenvaltioiden tieverkon kehittäminen, 
– kehitysmaiden velkojen mitätöinti,
– ympäristöön liittyvät verot EU:ssa,
– ympäristökasvatuksen sisällyttäminen tai liittäminen muulla tavoin peruskoulujen opetusohjelmaan jäsenvaltioissa,
– työn verotus jäsenvaltioissa,
– työllisyys ja yhteiskuntaan integroituminen.
Suhtaudumme erittäin kriittisesti siihen, että EU:n toimielimet haluavat kahmia yhä lisää vaikutusvaltaa. Siksi päätimme äänestää koko mietintöä vastaan, mutta suhtaudumme myönteisesti yksittäisiin kohtiin, etenkin niihin, joissa käsitellään todellisia rajat ylittäviä ympäristöongelmia. 
Luís Queiró (PPE-DE ),
   .  Kestävä kehitys on kiistatta yksi EU:n keskeisistä tavoitteista ja maailmanlaajuinen haaste. Näin ollen kestävän kehityksen strategiat edellyttävät kauaskantoisia näkemyksiä korkeimmilta poliittisilta päättäjiltä.
Meidän on tartuttava yhteiskunnan, demokratian ja ympäristön asettamiin haasteisiin vastuullisesti sekä viranomaisten että kansalaisten toiminnan avulla. Varmistamme kuitenkin, että kaikki toteutettavat toimenpiteet täsmäävät yhteiskunnan ja talouden kasvu- ja kehitystavoitteisiin, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä yhteiskuntiemme tulevaisuudelle.
Tässä mietinnössä tarkastellaan vuodesta 2001 alkaen saavutettua edistystä ja esitetään uusia toimenpiteitä. Prosessin yhteydessä meidän on jälleen varmistettava, että kestävä kehitys kuuluu tulevaisuudessakin EU:n painopisteisiin ja pidettävä kiinni tavoitteestamme saavuttaa Lissabonin strategian päämäärät.
Näin ollen äänestin Ferreiran mietinnön puolesta. 
Alyn Smith (Verts/ALE ),
   . Kestävälle kehitykselle on pantava enemmän painoa kaikilla politiikan aloilla, ja olen iloinen siitä, että tämä mietintö tarjoaa lähtökohdan kyseisen tavoitteen saavuttamiselle. Kannatan sitä mielihyvin. Kotimaani Skotlanti voi antaa ainutlaatuisen panoksen uusiutuvaan energiaan valtavilla luontaisilla mahdollisuuksillaan, joiden ansiosta siitä voi tulla Euroopan vihreä voimala. Näitä mahdollisuuksia ei kuitenkaan kehitetä ilman kaikentasoisten hallintorakenteiden voimakasta tukea, ja meidän on yritettävä tarttua entistä ponnekkaammin tässä mietinnössä esitettyihin ajatuksiin ja kehittää niitä. 
María Sornosa Martínez (PSE ),
   Espanjalaisten sosialistijäsenten valtuuskunta on iloinen tämän valiokunta-aloitteisen mietinnön hyväksymisestä. Sen avulla on tarkoitus parantaa mahdollisuuksia saavuttaa aitoa kestävää kehitystä.
Siitä huolimatta huomautan, että olemme päättäneet äänestää 15 kohdassa olevan tarkistuksen 2 toista osaa vastaan. Mielestämme vesivarojen suojelu- ja hallintatoimien on perustuttava järkeen, vaikuttavuuteen ja tehokkuuteen eikä ainoastaan vedenoton vähentämiseen tarkoitettuihin toimenpiteisiin, koska sillä saattaisi olla toisenlaisia haittavaikutuksia. 
Puhemies.

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana Johannes Voggenhuberin ja Andrew Duffin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A6-0414/2005) harkintakaudesta: Euroopan unionista käydyn keskustelun arvioinnin rakenne, teemat ja taustaa (2005/2146(INI)). 
Andrew Duff (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, tämä mietintö on parlamentin ensimmäinen kannanotto kriisiin, jonka Ranska ja Alankomaat aiheuttivat hylätessään perustuslain. Mietintö antaa meille ja erityisesti parlamentille mahdollisuuden pohtia, mitä menetämme, jos emme kykene pelastamaan tätä hanketta ja saattamaan sitä menestyksekkäästi päätökseen. Se antaa meille mahdollisuuden vastata neuvostosta kuuluvaan mielipiteiden kakofoniaan – joidenkin jäsenvaltioiden näkemykset ovat yksinkertaistettuja, joidenkin ristiriidassa sopimuksen kanssa ja joidenkin poliittisesti epätodennäköisiä. Mietintö antaa meille mahdollisuuden kannustaa komissiota toimimaan suoraviivaisemmin ja tehokkaammin, jotta se voi auttaa meitä löytämään ulospääsytien tästä kriisistä. Se myös antaa parlamentille mahdollisuuden täyttää paikkansa poliittisella kentällä ja keskittyä harkintakauteen.
Tiedämme, ettemme voi saavuttaa kaikkea tätä yksin vaan tarvitsemme kansallisten parlamenttien tiivistä yhteistyötä. Minun on todettava, että pidän tähän liittyen melko omituisena, että Itävallan, Suomen ja Saksan parlamenttien puhemiehet vaikuttavat jossain määrin haluttomilta tekemään yhteistyötä kanssamme. Parlamenttien tehtävä on päättää, tekevätkö ne yhteistyötä vai eivät. Niillä kansallisilla parlamenteilla, jotka päättävät tehdä yhteistyötä, on ratkaisevaa sananvaltaa Euroopan unionin tulevaisuutta koskevien päätösten muovaamisessa.
Ehdotuksissa, joille valiokunta antoi voimakkaan tukensa, esitetään parlamentaarista prosessia. Tarkoituksenamme on perustaa useita parlamentaarisia foorumeita, joissa keskustellaan muutamista Euroopan unionin luonteeseen ja tarkoitukseen liittyvistä perustavanlaatuisista – ehkä jopa alkeellisista – kysymyksistä. Haluamme käydä yhteisten politiikkojen uudistamista koskevaa keskustelua, jonka kieltäminen oli osin turhauttavaa ensimmäiselle Eurooppa-valmistelukunnalle. Tämä keskustelu voi olla ja sen pitäisi olla radikaalia, mutta sitä on käytävä perustuslain kontekstissa ja sen on liityttävä läheisesti toimivaltakysymyksiin, välineisiin ja menettelyihin.
Ensimmäinen näistä foorumeista järjestetään 9. toukokuuta, ja se esittää päätelmänsä Eurooppa-neuvostolle, jonka on määrä tehdä ensimmäiset päätökset hankkeen edistämisestä.
Haluaisimme saattaa harkintakauden päätökseen vuoden 2007 lopussa tekemällä sitovan ja selkeän päätöksen siitä, mitä perustuslakisopimukselle tehdään. Kuten päätöslauselmassa todetaan, unionilla on käytettävissään teoriassa useita vaihtoehtoja, mutta käytännössä niitä on vain kaksi. Ensimmäinen vaihtoehto on täydentää nykyistä sopimusta tulkitsevilla pöytäkirjoilla tai julistuksilla. Toisena vaihtoehtona on muuttaa pikemminkin III osan asiasisältöä, jotta voimme käsitellä niitä oikeutettuja huolenaiheita ja levottomuutta, joita kansalaiset Ranskassa ja Alankomaissa sekä muutamissa muissa jäsenvaltioissa ovat ilmaisseet.
Poliittisten ryhmien välillä ja sisällä on epäilemättä kiistaa asianmukaisesta tavasta ilmaista itseämme. Olemme kuitenkin hyvin yksimielisiä perustuslakisopimuksen pelastamisen pääkohdista, ja suositan parlamentille päätöslauselman hyväksymistä.
Johannes Voggenhuber (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, esittelemme tänään mietinnön Euroopan unionia koskevasta harkintakaudesta. Tämän harkintakauden tuloksena syntyi useita kuukausia kestäneen keskustelun jälkeen ja perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan ylivoimaisen enemmistön tuella suunnitelma perustuslakikriisin voittamiseksi. Parlamentti ottaa hyvin pian tämän suuren askeleen ja tekee tämän merkittävän päätöksen. Jos minulla olisi vain minuutti puheaikaa, käyttäisin sen kiittääkseni mietinnön toista esittelijää, jäsen Duffia, poikkeuksellisesta kunniasta ja ilosta saadessani työskennellä hänen kanssaan tämän mietinnön parissa.
Häneltä opin, että tulevaisuus, jolla tarkoitan yhteistä tulevaisuuttamme Euroopan unionissa, on mahdollista löytää katsomalla mitä erilaisimpiin suuntiin, ja siitä olen hänelle hyvin kiitollinen. Jos itävaltalaisen vihreän ja englantilaisen liberaalin yhdistelmä ei ole este tälle alulle, muunlaiset yhdistelmät voivat nähdäkseni toimia aivan yhtä hyvin.
Edes neuvoston puheenjohtajan tänä aamuna taikahuilullaan soittamat harmoniset sävelet eivät voineet tietenkään peittää Euroopan unionissa vallitsevaa kriisiä. Neuvoston puheenjohtaja ei maininnut sitä sanallakaan. Minä kuitenkin haluan puhua tästä kriisistä ja siitä, mistä siinä on pohjimmiltaan kyse. Koko tämän uudelleen puhjenneen kiistan, keskinäisten erimielisyyksiemme ja Euroopan unionin kriisin ytimessä on Euroopan unionin , Jean Monnet'n, seuraava toteamus: "emme yhdistä valtioita vaan ihmisiä". Tästä tämänhetkisessä kiistassa on kyse.
Onko Euroopan unioni tulevaisuudessa valtionkanslioiden, hallitusten ja eliittien unioni vai kansalaisten unioni, johon perustuslaki on avannut oven? Ne, jotka puhuvat perustuslaista aivan kuin se olisi kuollut, torjuvat kansalaisten EU:n, vahvistavat hallitustenvälistä EU:ta ja manaavat esiin 1800-luvun haamuja, Pandoran laatikon varhaisimpia onnettomuuksia. Näitä ovat nationalismi, valtioiden keskinäinen kilpailu, vallan tasapaino -periaate, valtapyrkimykset, pirstaleinen Eurooppa, joka ei kykene turvaamaan rauhaa omassa maanosassaan, rauhanmahdiksi tulosta puhumattakaan. Tästä kiistassa on kyse.
Istuntosalin ulkopuolella meidät ottivat vastaan strutseiksi pukeutuneet kollegat. Heidän ei olisi tarvinnut pukeutua näin, sillä tiesimme aivan hyvin, keitä he olivat, emmekä ole sokeita. Tiedämme, että ratifiointiprosessin tilapäinen epäonnistuminen on nationalistien silmissä historiallinen tilaisuus nationalismin elpymiselle. Heille perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta sanoo tällä mietinnöllä ja lähes yksimielisesti vakuuttavasti "ei".
Perustuslaki ei ole kuollut, sillä ihmisten tarve saada elää tulevaisuudessa Euroopan unionissa vapaina ja rauhanomaisissa oloissa niin kotimaassaan kuin ulkomaillakin elää edelleen toiveena heidän sydämissään ja mielissään. Perustuslaki on ratkaiseva askel tiellä kohti yhteiskuntajärjestystä, poliittista rakennetta ja poliittista aluetta, joissa tällainen tulevaisuus on mahdollinen.
Esittelemme tänään mietinnön, jossa ehdotetaan strategiaa kriisin ratkaisemiseksi. Tässä kriisissä on kyse luottamuspulasta unionissa, jossa ei osata tehdä eroa kansalaisten unionin ja valtioiden unionin välille ja jossa kansalaisten odotukset petetään suorastaan säännönmukaisesti. Euroopan unionilla ei ole vastausta sosiaalisiin kysymyksiin, se kärsii demokratiavajeesta, perusoikeuksia ei ole turvattu, EU:n toiminta ei ole riittävän avointa ja jäsenvaltioiden hallituksilla on rajatonta valtaa, jonka valvonta on vähäistä. Tämä perustuslaki on kuitenkin edistysaskel, ja mikäli se on vaikeuksissa, yritämme pitää sen oikeassa kurssissa.
Olemme laatineet suunnitelman eurooppalaista keskustelua varten. Tarkoituksenamme on nähdäkseni ottaa kansalaiset jälleen mukaan tähän prosessiin, mikä tarkoittaa nimenomaan sitä, että eliittien hankkeesta tehdään , yhteinen asia.
Toivon, että parlamentti – jos se hyväksyy mietinnön – vetoaa yhdessä meidän kanssamme kaikkiin puolueisiin, kaikkiin EU:n kansalaisiin, kuntiin ja alueisiin sekä ammattijärjestöihin ja kansalaisyhteiskuntaan, jotta ne kävisivät tätä keskustelua ja ottaisivat Euroopan unionin tulevaisuuden yhteiseksi asiakseen sekä toimisivat yhdessä meidän kanssamme määrätietoisesti sen hyväksi.
Tarkoituksenamme oli, että tällä keskustelulla olisi tietty muoto. Olimme kaikissa poliittisissa ryhmissä yhtä mieltä kuudesta kysymyksestä, joiden joukossa on monia tabuksi muodostuneita aiheita. Näitä ovat unionin yhdentymisen tavoite, Euroopan unionin rajat, taloudellisen ja sosiaalisen mallin tulevaisuus, unionin rooli maailmassa sekä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, sosiaalisista kysymyksistä puhumattakaan. Vaikka perustuslaki ei täyttäisikään kaikkia toiveitamme, mikä on sanomattakin selvää, toivon silti, että esittämämme suunnitelma vie meidät paljon lähemmäs tätä tavoitetta.
Saanen todeta vielä yhden asian liittyen siihen, miten näkemyksemme tarkasti ottaen eroaa perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan näkemyksestä. Esittelijöiden toiveena ja pyrkimyksenä on uuden edistysaskeleen ottaminen sen sijaan, että keskustelun katsotaan johtavan ainoastaan ratifiointiprosessin jatkamiseen. He haluavat, että meidän on myös mahdollista parantaa perustuslakia, säilyttää sen keskeiset elementit ja tarkastella sitä uudelleen vuonna 2007 avoimemmassa prosessissa ja uskottavammassa keskustelussa sekä esitellä tämän uudelleentarkastelun tulos kansalaisille EU:n laajuisessa kansanäänestyksessä. Toiveenani on, että komission maltillisuuden ja parlamentin rohkeuden avulla tämä uusi askel voidaan ottaa.
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, minulla on suuri ilo puhua tänään täällä täysistunnossa ja tavata teidät, mikä on kummassakin tapauksessa ensimmäinen kerta. Olen erityisen iloinen, että vuoropuhelussa, jota toimielinten on käytävä keskenään, käsitellään nyt aihetta, jossa yhteistyö on erityisen tärkeää. On totta, että vuosi 2005 oli vaikea, kuten molemmat esittelijät ovat jo todenneet. Jäsen Voggenhuber käytti siinä yhteydessä jopa sanaa "kriisi". Kärsimme todellakin luottamuspulasta Euroopan unionin kansalaisten silmissä. Meidän on vastattava niihin kysymyksiin, joita he aivan oikeutetusti meille esittävät. Olen myös samaa mieltä jäsen Duffin kanssa siitä, että tämä luottamuspula ja Eurooppa-hankkeeseen liittyvät epäilyt tarjoavat meille tilaisuuden, jota meidän kaikkien – niin komission, parlamentin kuin neuvostonkin – on yhdessä hyödynnettävä.
Haluan tässä yhteydessä esittää erityiskiitokset parlamentille, sillä te painitte tämän kysymyksen kanssa jo silloin, kun jäsenvaltioiden hallitukset eivät vielä olleet halukkaita aloittamaan vakavasti keskustelua asiasta. Parlamentissa on käyty Duffin ja Voggenhuberin mietinnön pohjalta keskustelua, joka auttaa meitä eteenpäin. Puheenjohtajavaltio Itävalta on puheenjohtajakautensa alusta lähtien pyrkinyt osallistumaan tähän keskusteluun, viemään sitä eteenpäin ja kehittämään sitä. Olette kaikki tätä keskustelua seuratessanne voineet havaita, miten valtavan vilkasta se on ollut alusta lähtien. Sen kuluessa on esitetty mielipiteitä laidasta laitaan, mikä ilmenee myös perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan hyväksymästä mietinnöstä.
Mietinnöstä välittyy selkeästi se, ettei ole olemassa hätäratkaisuja, temppuja eikä oikoteitä, joilla voisimme niin sanotusti kuroa umpeen Euroopan unionin ja sen kansalaisten välisen luottamuskuilun. Vain ongelmien todellinen ja vakava käsitteleminen on uskottavaa ja tehokasta pitkällä aikavälillä. Tämän keskustelun on mielestämme oltava laaja-alaista, kuten todetaan myös tänään keskusteltavana olevassa mietinnössänne. Meidän on keskusteltava paitsi perustuslakisopimuksesta ja oikeudellisesta ulottuvuudesta myös laajasti siitä, millaisen Euroopan unionin haluamme, mihin suuntaan haluamme edetä, missä EU:n rajat kulkevat ja miten voimme käsitellä kansalaisten pelkoja ja huolenaiheita.
Me neuvostossa haluamme paitsi jatkaa tätä keskustelua myös syventää sitä. Olemme suunnitelleet useita tapahtumia, joissa haluamme käydä laajapohjaisia keskusteluja Euroopan unionin kansalaisten kanssa. Keskustelimme vasta eilen komission ja parlamentin kanssa menetelmistä ja strategioista, joiden avulla voisimme tuoda Euroopan unionia ja sitä, mitä se edustaa, lähemmäs kansalaisia. Keskustelimme myös siitä, millä keinoilla, millä keskustelufoorumeilla ja miten tehokkaasti voisimme parhaiten täyttää odotukset, joita kansalaisilla on Euroopan unionista.
Kuten neuvoston puheenjohtaja totesi aiemmin tänään, tarkoituksenamme on tarkastella nyt käynnistettävässä keskustelussa myös kysymystä eurooppalaisesta identiteetistä. Mozartin syntymän 250-vuotispäivänä aiomme käsitellä Salzburgissa kysymystä "Mitä on Eurooppa, mitä on eurooppalainen identiteetti?".
Itävallan puheenjohtajakauden aikana järjestetään useita muita tapahtumia, sillä EU:n tulevaisuudesta käytävä keskustelu on hyvin monitahoinen. Vain käsittelemällä EU:n tulevaisuutta kaikista näkökulmista on mahdollista tiedostaa kaikki ne ulottuvuudet, joita tähän kysymykseen liittyy. Tämän tärkeän julkisen keskustelun ohella jäsenvaltioiden hallitusten on myös tehtävä käytännön työtä, jotta meille selkiytyy, mihin suuntaan meidän tulisi edetä.
Neuvoston puheenjohtajavaltion tärkeimpänä tehtävänä on saada kaikki jäsenvaltiot mukaan, sillä vain yhdessä meidän on mahdollista päästä eteenpäin. Kuten liittokansleri on jo todennut, tavoitteenamme on, että pystymme puheenjohtajakautemme päätteeksi laatimaan etenemissuunnitelman ja sopimaan siitä, miten voimme tehdä parhaiten yhteistyötä saavuttaaksemme yhteiset tavoitteemme.
Toivon, että onnistumme yhteisillä toimillamme tulevina kuukausina lisäämään myönteistä ajattelua Euroopan unionissa. Olen samaa mieltä jäsen Voggenhuberin kanssa siitä, että meidän on keskusteltava EU:sta yhteisenä asiana (), josta kaikki sen kansalaiset todellakin hyötyvät.
Margot Wallström,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, tällä vuoden ensimmäisellä täysistuntojaksolla haluan toivottaa teille kaikille erinomaista vuotta 2006. Perustuslain näkökulmasta kuluva vuosi voi uskoakseni merkitä pelkästään parannusta edelliseen vuoteen verrattuna. Sekä perustuslakiin liittyvistä kysymyksistä että institutionaalisista suhteista vastaavana komission jäsenenä toivon, että voimme jatkaa hedelmällistä, tehokasta ja tiivistä yhteistyötämme.
Kiitän esittelijöitä tästä harkintakautta käsittelevästä mietinnöstä ja päätöslauselmaesityksestä. Olen jo keskustellut siitä useaan otteeseen niiden kahden Euroopan parlamentin jäsenen kanssa, jotka olivat jäseninä Eurooppa-valmistelukunnassa. Haluan korostaa alustavien pohdintojen jälkeen tapahtunutta huomattavaa edistystä ja onnitella yhteisesittelijöitä heidän työstään ja myös kyvystään sisällyttää mietintöön valiokunnassa käytyjen kiihkeiden keskustelujen kuluessa esitetyt lukuisat näkemykset.
Esitän tähän liittyen neljä huomautusta. Ensinnäkin me kaikki haluamme saada perustuslakiin pohjautuvan ratkaisun sekä tehdä Euroopan unionista avoimemman, demokraattisemman ja toimivamman. Kysymys kuuluu, miten tällainen ratkaisu saadaan aikaan Ranskan ja Alankomaiden kielteisten kansanäänestysten jälkeen. Ilahduin huomatessani, että kaikki perustuslakia koskevat vaihtoehdot on jätetty päätöslauselmassanne avoimiksi. Harkintakauden aikana on olennaista kuunnella kansalaisia, työmarkkinaosapuolia, poliittisia puolueita sekä kansallisia ja alueellisia parlamentteja ottamatta ennakolta kantaa tällaisen laajemman vuoropuhelun ja keskustelun tulokseen. Ellemme tee näin, vuoropuhelu ja keskustelu ovat täysin merkityksettömiä.
Panin myös merkille teidän suosimanne vaihtoehdon. Perustuslaissa pitäytyminen ei ole kuitenkaan mahdollista ilman Ranskan ja Alankomaiden tukea sekä tarvittaessa ilman lisäselvennyksiä ja -toimia. Viimeaikaiset Eurobarometri-tutkimukset ovat osoittaneet, että Euroopan perustuslain kannatus EU:n kansalaisten keskuudessa on lisääntynyt viimeisten viiden kuukauden aikana 2 prosentilla ja on nyt 63 prosenttia. Kuten perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa on todettu moneen otteeseen, näin ollen on tärkeää muuttaa tekstin sijaan kontekstia. Tästä syystä vuoropuhelussa on keskityttävä Eurooppa-hankkeeseen perustuslaillisen uudistuksen yhteydessä ja tämän uudistuksen toteuttamisessa käytettävien välineiden perimmäiseen tavoitteeseen. Vasta kun kansallisten keskustelujen tuloksiin perustuva kansalaisten kuunteleminen on saatu päätökseen, voimme tehdä päätelmiä parhaasta perustuslakiin pohjautuvasta ratkaisusta Euroopan unionille. Tämän vuoksi komissio haluaa myös keskittyä politiikan painopistealueisiin, jotka koskevat kansalaisten talouskasvuun, työpaikkoihin, työllisyyteen ja turvallisuuteen liittyviä huolenaiheita.
Toiseksi vastustan parlamentin tavoin ehdotuksia perustaa tiettyjen jäsenvaltioiden ydinryhmiä. Haluamme Euroopan unionin, joka kuuluu kaikille, ei vain joillekin. Euroopan unioni lujittaa parhaillaan viimeisintä liittymisprosessia. Meidän on edelleen tehtävä lujasti töitä varmistaaksemme uusien jäsenvaltioiden kitkattoman yhdentymisen. Minun näkemykseni on, että tehostetun yhteistyön on tapahduttava kaikissa tapauksissa nykyisten sopimusten puitteissa ja oltava avoinna kaikille jäsenvaltioille.
Voitte olla varmoja, ettei komissio enkä minä tue ehdotusta Euroopan unionin institutionaalisen kehyksen ulkopuolella tapahtuvan yhteistyön lisäämisestä.
Kolmanneksi minusta olisi järkevää tehdä lopulliset päätelmät harkintakaudesta vuonna 2007 Saksan tai Portugalin puheenjohtajakaudella. Kesäkuun 2006 Eurooppa-neuvosto on selvästikin tärkeä virstanpylväs tässä prosessissa, mutta sen ei pitäisi merkitä koko prosessin päättymistä. Eurooppa-neuvoston tehtävä on tietysti päättää harkintakauden mahdollisesta jatkamisesta kesäkuuhun 2006 ulottuvan jatkokauden jälkeen, jota puheenjohtajavaltio Itävalta on jo ehdottanut. Kuten K-suunnitelmassa on esitetty, komissio valmistelee joka tapauksessa kesäkuun Eurooppa-neuvostoa varten tiedonannon, jossa se esittää näkemyksensä harkintakauden aikana saadusta alustavasta palautteesta. Tiedonanto perustuu vierailuihin, joita komission puheenjohtaja, minä ja muut komission jäsenet parhaillaan teemme jäsenvaltioihin, erityiseen Eurobarometri-tutkimukseen sekä keskustelufoorumeihin ja 9. toukokuuta järjestettäviin konferensseihin.
Kyseisessä yhteenvetoasiakirjassa on määrä selittää taustaa ja komission viimeisen vuoden aikana omaksumaa lähestymistapaa sekä esitellä pääpiirteissään kansalaisten kuuntelemisen alustavat tulokset ja esittää puheenjohtajavaltio Itävallalle useita päätelmiä jatkotoimista. Komission asiakirja täydentää tosiasioihin perustuvaa kertomusta, jonka puheenjohtajavaltio Itävalta laatii jäsenvaltioiden panoksen perusteella.
Neljänneksi annan tukeni sille, että torjutte perustuslain selektiivisen täytäntöönpanon. Syy tähän on yksinkertainen, kyse on kunnioituksesta. Kunnioituksesta niitä jäsenvaltioita kohtaan, jotka hylkäsivät perustuslakisopimuksen, ja niitä jäsenvaltioita kohtaan, jotka ovat jo ratifioineet perustuslain, sekä kunnioituksesta toimielinten välistä tasapainoa kohtaan. Valikoiminen saattaisi synnyttää sellaisen vaikutelman, että EU pyrkii kiertämään kansallisten kansanäänestysten tulokset, ja heikentää todennäköisesti toimielinten välistä kokonaistasapainoa.
Meidän pitäisi kunnioittaa toimielintemme ja jäsenvaltioiden välisiä eroavaisuuksia. Kun ryhdymme toteuttamaan erilaisia ansiokkaita aloitteita ja hankkeita, meidän pitäisi ennen kaikkea aina kunnioittaa kunkin jäsenvaltion demokraattisia perinteitä. Kaikilla meillä on tärkeä, mutta erilainen rooli.
Lopuksi korostan, ettemme voi keskustella näistä kysymyksistä käynnistämättä poliittista keskustelua ja keskustelematta politiikan painopistealueista. Euroopan unionin kansalaiset tulevat huomaamaan, että EU:ssa on poliittisia erimielisyyksiä. Tämä on toinen foorumi, jossa voidaan keskustella politiikan painopistealueista, mutta ilman sitä ja ilman perustuslakiin liittyvistä kysymyksistä käytävää keskustelua mikään ei toimi. Meidän on yhdistettävä tämä prosessi siihen, että annamme toimielimillemme legitiimiyden tuottamalla EU:n kansalaisten toivomat poliittiset tulokset, joten meidän on tarkasteltava sekä heidän jokapäiväisiä huolenaiheitaan että perustuslakikysymyksiä.
Elmar Brok (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, ehdotus sopimukseksi Euroopan perustuslaista sai Eurooppa-valmistelukunnassa ja hallitustenvälisessä konferenssissa tasapainoisen vastaanoton suureksi osaksi kansallisten parlamenttien ansiosta, jotka muodostivat suurimman ryhmän valmistelukunnassa. Neljätoista jäsenvaltiota on ratifioinut sopimuksen, mikä tapahtui kahden jäsenvaltion tapauksessa kansanäänestyksen jälkeen, mutta kaksi jäsenvaltiota ei ole ratifioinut sopimusta. Tämä epäonnistuminen, joka ei johtunut pelkästään kansallisista kysymyksistä vaan myös koko Euroopan unionissa vallitsevasta mielialasta, tarkoittaa paitsi kansallisen politiikan myös EU:n politiikan epäonnistumista siinä mielessä, ettemme ole onnistuneet oikeuttamaan EU:n olemassaoloa.
Meidän on otettava kansalaisten huolenaiheet vakavasti, eritoten Ranskassa ja Alankomaissa. Emme voi yksinkertaisesti sivuuttaa niitä, vaan meidän on selitettävä yksityiskohtaisesti, miksi tarvitsemme tämäntyyppistä Euroopan unionia. Tähän tarkoitukseen harkintakautta on käytettävä. Sen aikana ei pidä keskustella perustuslain yksityiskohdista vaan oikeuttaa Euroopan unionin olemassaolo sen kansalaisille.
Meidän on tiedostettava ja tehtävä muillekin selväksi, että perustuslakisopimukseen sisältyy näkökohtia, joiden puuttumista kansalaiset aiemmin kritisoivat. Tällainen on esimerkiksi EU:n tehostunut toimintakapasiteetti ulko- ja turvallisuuspoliittisissa asioissa, mihin laatimassani lausunnossa keskitytään ja mikä on kaikkien mielipidetutkimusten mukaan juuri sitä, mitä kansalaiset haluavat. He haluavat nimittäin EU:n olevan edustettuna ulkomaailmassa. Juuri perustuslakiin sisältyy tätä koskevia sääntöjä, joita ei sisälly muihin sopimuksiin ja joita emme nykytilanteessa voi laatia ilman perustuslakia. Perustuslakisopimuksessa annetaan toissijaisuudelle uusi muoto turvaamalla kansallisten parlamenttien osallistumismahdollisuudet, mikä tekee näin ollen keskittämisen mahdottomaksi, ja ehdotetaan tämän toissijaisuusajatuksen tueksi yhteisvastuullisuutta.
Kansalaisten oikeuksilla ja perusoikeuskirjalla on merkittävä asema perustuslaissa. Siinä kansalaisista tehdään päätöksentekijöitä ja myös suojellaan heitä. Meille on myös oltava selvää, että tulevaisuudessa esimerkiksi toimeenpanovaltaa EU:ssa käyttävän komission puheenjohtaja selviää suoraan Euroopan parlamentin vaalien tulosten perusteella kansalaisten vaikuttaessa valintaan. Tästä syystä meidän pitäisi keskittyä siihen, että I ja II osa muodostavat varsinaisen perustuslakisopimuksen, kun taas III osa vastaa Nizzan sopimusta, mistä vallinneita väärinkäsityksiä emme ole pystyneet poistamaan. Olenkin kiitollinen puheenjohtajavaltio Itävallalle sen aikomuksesta esittää "suunnitelma" ja iloinen, että Saksan tarkoituksena on tehdä puheenjohtajakautensa aikana uusia aloitteita. Meidän pitäisi nyt keskittyä vuoropuheluun, arvioida harkintakautta ja esittää ehdotuksemme vuonna 2007. Tämä tarkoittaa, ettemme voi ryhtyä toimiin jo nyt, kuten jäsenet Duff ja Voggenhuber ehdottavat. Se olisi ennenaikaista eikä vastaa kansalaisten toiveita. 
Hannes Swoboda (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, olen hyvin kiitollinen molemmille esittelijöille heidän mietinnöstään. Tiedän, että jäsen Brokin äsken esille tuomat kysymykset ovat herättäneet paljon keskustelua eritoten parlamentin poliittisten ryhmien sisällä, ja molempien näkökantojen puolesta voidaan esittää monia perusteluja. Meidän on ehkä aloitettava kuitenkin sisältökysymyksistä, joita olemme saattaneet jossain määrin laiminlyödä. Miten esimerkiksi voimme vakuuttaa kansalaiset siitä, että Euroopan unioni tarvitsee sellaisen perustuslain, joka on nyt laadittu? Annoin tästä muutamia esimerkkejä teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta laatimassani lausunnossa. Saanen mainita yhden esimerkin, jolla ei ollut vielä paljon painoarvoa lausuntoa laatiessani mutta jonka merkitys on kasvanut muutamien viime päivien aikana parlamentissa. Tarkoitan tietysti energiakysymystä.
Oli melko yllättävää ja myös hämmästyttävää huomata, miten monet parlamentin jäsenet, jotka olivat viime aikoihin saakka suhtautuneet eurooppalaiseen energiapolitiikkaan ehkä pikemminkin epäilevästi, puoltavat nyt voimakkaasti yhteistä energiapolitiikkaa. Ilahduin kuullessani, mitä jäsen Saryusz-Wolskilla oli sanottavanaan tästä aiheesta. Itävallan liittokansleri on aina puolustanut toissijaisuutta. Tänään hän antoi neuvoston puheenjohtajana voimakkaan tukensa yhteiselle energiapolitiikalle. Tämä on vain yksi esimerkki, joka osoittaa, miten tärkeää on, että toimivaltuuksia ja valtaoikeuksia, joita olemme erityisesti perustuslaissa antaneet Euroopan unionille, hyödynnetään täysimääräisesti. Tämä on nähdäkseni se tie, jota meidän on kuljettava.
Voisin tässä yhteydessä mainita esimerkkinä avaruuspolitiikan, josta olemme myös keskustelleet täällä parlamentissa ja jossa ei ole kyse eurooppalaisten lähettämisestä avaruuteen vaan pikemminkin ympäristön seurannasta tai tsunamivaroitusten antamisesta hyvissä ajoin. On monia muita toimia ja aloitteita, jotka ovat realistisia ja toteuttamiskelpoisia ja jotka on mahdollista selittää kansalaisille, jos keskitymme sisältökysymyksiin toimielinkysymysten sijaan.
Me täällä parlamentissa odotamme tietysti suunnitelmaa tai ehdotusta siitä, miten asiassa on määrä edetä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pyydän teitä hartaasti korostamaan kaikissa tärkeissä asioissa, joita teidän on käsiteltävä puheenjohtajakautenne tulevina viikkoina ja kuukausina, miten paljon paremmin voisimme käsitellä näitä asioita, jos meillä olisi Euroopan perustuslaki. Tämä on ehdottoman tärkeää. 
Paolo Costa (ALDE ),
   – Arvoisa puhemies, hyvät kuulijat, kuten joku asian erittäin osuvasti ilmaisi, 50 vuoden ajan Eurooppa-hanke on ollut suljettujen ovien takana pelattu jalkapallopeli. Ranskassa ja Alankomaissa perustuslaista järjestetyn kansanäänestyksen myötä kansalaiset, jotka halusivat päästä sisään ja seurata peliä katsomosta, menivät vieläkin pitemmälle ja organisoivat tosiasiallisen pelikentän valtauksen. Syynä nykyiseen kriisiin EU:ssa on myös se, ettei suljettujen ovien takana tapahtuvaan elitistiseen päätöksentekoon eikä sopimuksiin perustuvaan Euroopan unioniin ole enää paluuta ja ettei kukaan samaan aikaan tiedä, miten kansalaiset saadaan takaisin katsomoihin, jotta he voivat ilmaista mielipiteensä asianmukaisesti, kuten fanit tavallisesti tekevät.
Sellaisen järjestelmän luominen, joka perustuu osallistumiseen ja vastuullisuuteen ja jossa unioni vastaa suoraan kansalaisille ilman jäsenvaltioiden oman edun tavoitteluun perustuvaa, vääristävää ja harhaanjohtavaa välittäjän roolia, on ehdoton edellytys Eurooppa-hankkeen uudelleen käynnistämiselle, oli hankkeen uusi sisältö mikä tahansa. Kysymys kuitenkin kuuluu, vastuullisuus mistä? Meidän on vältettävä tekemästä sitä virhettä, että harkintakausi muuttuu toimettomuuden kaudeksi.
K-suunnitelma ei toimi, ellei siihen sisälly "kansanvallan", "kuuntelemisen" ja "keskustelun" lisäksi myös "kampanja". Kampanja muodostaa parhaan kontekstin, jossa perustuslakitekstiä voidaan muotoilla uudestaan, ja on paras keino saada ihmiset ymmärtämään, miten hyödyllinen Euroopan unioni voi olla. Tämän vuoksi myös itse aiheutetuista epäonnistumisista, kuten tämänpäiväisestä satamapalveluiden markkinoille pääsyn sääntelemisen tosiasiallisesta torjumisesta, voi tulla symbolisesti vaarallisia.
Euroopan unionilla on tunnustettua toimivaltaa aloilla, joilla nykyisissä sopimuksissa määrätään jo määräenemmistöäänestyksestä ja toimielintenvälisestä yhteispäätösmenettelystä – liikenne on tästä yksi esimerkki. On myös aloja, joilla toissijaisuutta pitäisi oikeastaan tulkita päinvastaisesti: jäsenvaltioiden ei saa antaa hoitaa huonosti asioita, jotka voidaan hoitaa paremmin Euroopan unionin tasolla. Näillä toimivaltaansa kuuluvilla aloilla unionin on parannettava tuloksiaan ja uskallettava osoittaa, miten hyödyllinen se voi olla.
Nykyään ei enää riitä, että EU nähdään pelkästään näppäränä ratkaisuna sodan ja myös kylmän sodan ongelmiin. Tarvitsemme Euroopan unionin, joka pystyy vastaamaan kolmannen vuosituhannen asettamiin maailmanlaajuisiin haasteisiin. EU:ssa on meneillään harkintakausi, jonka tarkoituksena on antaa meille parempi käsitys siitä, miten meidän on toimittava jatkossa. Meidän on kuitenkin varottava käyttämästä tätä harkintakautta verukkeena sille, ettemme ryhdy nyt mihinkään toimiin, tai uhkaamme mitätöidä kaikki pohdintamme, olivat ne miten älykkäitä tahansa. 
Vladimír Železný (IND/DEM ),
   . – Olen ylpeä siitä, että kuulun Itsenäisyys/demokratia-ryhmään, jota on kuvailtu ei kovinkaan osuvasti euroskeptiseksi. Näin ollen on saattanut tulla yllätyksenä, että minut nimitettiin valmistelemaan aluekehitysvaliokunnan lausuntoa mietintöön harkintakaudesta, josta päätettiin perustuslain hylkäämisen jälkeen. Pidän tätä merkkinä valiokuntamme avoimesta lähestymistavasta tähän kysymykseen. -periaate, eli kuultakoon myös toista osapuolta, on yksi todellisen vuoropuhelun perusedellytyksistä.
Näkemykseni herättivät valiokunnassa rakentavaa keskustelua, jonka tuloksena syntyi kompromissi, joka oli tarkkaan harkittu ja kaikkea muuta kuin hampaaton. Mietintö sai kaikkien valiokunnan jäsenten tuen, eikä sitä vastustettu lainkaan äänestyksessä, jossa neljä valiokunnan jäsentä äänesti tyhjää. Tämä on osoitus siitä, että vuoropuhelu unionin tulevaisuudesta on mahdollinen. Lausunnossamme itse asiassa kannatetaan periaatteita, jotka puuttuvat Duffin ja Voggenhuberin mietinnöstä. Viittaan tällä erityisesti oikeudellisen ennalta varautumisen periaatteeseen, jonka pitäisi olla ohjenuoranamme, jotta emme viittaa harkintakauden aikana hyväksymissämme säännöksissä jatkuvasti perustuslakiin, joka on tällä hetkellä oikeudelliselta kannalta katsottuna kuollut mutta joka saatetaan herättää henkiin alkuperäisessä muodossaan. On naiivia ja väärin uskoa, että mitä useammin viittaamme perustuslakiin, sitä enemmän edistämme sen elpymismahdollisuuksia. Tällaisia sääntöjä saatetaan tarpeettomasti heikentää joskus tulevaisuudessa.
Valiokuntamme lausunnossa myös suositellaan, että meidän pitäisi tehdä yhteistyötä kansallisten ja alueellisten parlamenttien kanssa, jotka ovat erittäin päteviä ja legitiimejä instituutioita, ja että näin ei pitäisi tapahtua vain kerran vuodessa näön vuoksi, kuten nyt käsiteltävänämme olevassa mietinnössä suositellaan. Valitettavasti mietintöön sisältyy myös muita seikkoja, jotka saavat aikaan soraääniä. Kaikkein yllättävintä on se, että mietinnössä esitetään, mihin tulokseen avoimen vuoropuhelun tulisi johtaa. Siinä jopa todetaan, että perustuslaki, joka on nyt kuollut, on tarkoitus ratifioida vuonna 2009. Tämä merkitsee ainakin kahden EU:n jäsenvaltion kansalaisten demokraattisen tahdon polkemista. Jos määräämme vuoropuhelun tuloksen etukäteen, jos rajaamme vuoropuhelun koskemaan valtiojohtoisia elimiä, jotka eivät edusta Euroopan unionin kansalaisia, ja jos jatkamme rahojen käyttämistä siten, että vain kaikkein myönteisimmät mielipiteet tulevat kuulluiksi, Euroopan unionilla ei ole koskaan mitään mahdollisuutta kehittää tehokkaita rakenteita. 
Willem Schuth (ALDE ),
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi onnitella jäsen Duffia ja jäsen Voggenhuberia heidän mietintönsä tasapuolisuudesta. Olen hyvin iloinen voidessani esitellä teille tänään maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lausunnon tästä mietinnöstä. Parlamentti on pyrkinyt pitkään ottamaan yhteispäätösmenettelyn käyttöön maatalousasioissa, ja on myönteistä, että Amsterdamin sopimuksesta lähtien esitetty yhteispäätösmenettelyn käyttö ympäristönsuojelun, elintarviketurvallisuuden ja kuluttajansuojan aloilla on sisällytetty perustuslakiehdotukseen. Maatalouspolitiikan alalla maatalousministerien neuvosto voi kuitenkin edelleen jättää Euroopan parlamentin kannan huomiotta, sillä yhteispäätösmenettelyä ei nykyisen perustamissopimuksen nojalla sovelleta yhteiseen maatalouspolitiikkaan.
Vaikka perustuslakiehdotus edellä mainitut seikat huomioon ottaen edistikin demokraattista oikeutusta, sillä sen mukaan kaikissa maatalouspolitiikkaa koskevissa päätöksissä käytettäisiin yhteispäätösmenettelyä, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta katsoo, että nykyiseen perustuslakitekstiin on kuitenkin tehtävä joitakin parannuksia. Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteet, sellaisina kuin ne on esitetty III-227 artiklassa, ovat ristiriidassa I-3 artiklassa kuvattujen Euroopan unionin tavoitteiden kanssa, eikä niitä voida enää huomioida. Yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteet on pikaisesti saatettava ajan tasalle ottaen huomioon nykyisen maataloutemme monitahoinen luonne. Maatalous tarjoaa työpaikan 10 miljoonalle ihmiselle EU:ssa ja voi ainoana varmistaa maaseudun kestävän kehityksen, mikä on otettava huomioon maataloutta tarkasteltaessa.
Tällä perustuslakiehdotuksella ei pystytä laatimaan yhteistä maatalouspolitiikkaa, jonka yhteiskunta kokonaisuutena ottaen voisi hyväksyä. Mahdollisen tulevan sopimuksen yhtenä ensisijaisena tehtävänä on näin ollen oltava yhteispäätösmenettelyn laajentaminen koskemaan yhteistä maatalouspolitiikkaa ja erityisesti nykyisen perustuslakitekstin III-230 artiklan 2 kohdassa ja III-231 artiklan 2 kohdassa olevien puutteiden korjaaminen.
Yhteinen maatalouspolitiikka on erittäin tärkeä, ja sillä on merkittävä asema EU:n talousarviossa, joten EU:n kansalaisilla on täysi oikeus mahdollisimman suureen avoimuuteen ja, ennen kaikkea tällä arkaluonteisella alalla, yhteispäätösoikeuteen. Tämä voi nähdäkseni tarkoittaa ainoastaan Euroopan parlamentin täyttä yhteispäätösoikeutta kaikissa maatalouspolitiikkaan, kuluttajansuojaan ja elintarviketurvallisuuteen liittyvissä asioissa. 
Maria Berger (PSE ),
   . Arvoisa puhemies, se mitä seuraavaksi sanon, tulee todellakin suoraan sydämestä. Molempia esittelijöitä on syytä onnitella käsiteltävänämme olevan mietinnön lisäksi heidän kestävästä sitoutumisestaan perustuslakiasiaan myös aikoina, jolloin se ei saanut kovinkaan suurta kannatusta. Toivon, että nämä ajat ovat nyt jääneet taakse.
Minulla on ollut kunnia laatia oikeudellisten asioiden valiokunnan lausunto, joka noudattelee hyvin pitkälti toimivaltaisen valiokunnan mietintöluonnoksen sisältöä. Oikeudellisten asioiden valiokunnan erityisenä huolenaiheena on ollut, ettei meidän pitäisi hylätä ennenaikaisesti nykyistä perustuslakiehdotusta. Niiden aihealueiden osalta, jotka ovat meille todella tärkeitä, kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kokoonpano ja toimivaltuudet, lainsäädäntöprosessin ja komiteamenettelyn uudelleenjärjestäminen sekä oikeudellinen yhteistyö, emme yksinkertaisesti usko, että aloittaminen aivan puhtaalta pöydältä antaisi meille mahdollisuuden tehdä mitään todellisia parannuksia. Perustuslakiehdotuksen hylkäämisellä kokonaan olisi todennäköisemmin aivan päinvastainen vaikutus. Kriittiset näkemykset, joita puheenjohtajavaltio Itävalta esitti valitettavasti tänään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivallasta ja jollaisia kuuluu myös muilta tahoilta, saavat minut ajattelemaan, että perustuslakiehdotuksessa tarjotut ratkaisut ovat viime kädessä todellakin erittäin hyviä.
Meillä on hyvät oikeudelliset syyt vastustaa perustuslakiehdotuksen harkitsematonta jakamista osiin. Perustuslakiehdotuksen I osaan sisältyy erittäin suuri joukko perusperiaatteita, ja me kaikki tiedämme, että vain III osaan sisältyvät poikkeukset mahdollistivat näiden periaatteiden poliittisen hyväksynnän. Meidän on pahoitellen todettava, että meillä on samoin hyvät oikeudelliset syyt katsoa, että perustuslain I ja III osa liittyvät toisiinsa kiinteästi ja ettei uusi rakenne ole mahdollinen ilman III osan perinpohjaista muokkaamista.
Päätän puheenvuoroni ilmaisemalla syvän pettymykseni kolmen kansallisen parlamentin puhemiehen lähettämään kirjeeseen. Monien Eurooppa-valmistelukunnan entisten jäsenten näkeminen täällä istuntosalissa muistuttaa minua siitä omistautuneisuudesta, jolla kansallisten parlamenttien jäsenet tekivät kanssamme yhteistyötä perustuslakiehdotuksen valmistelussa, ja heidän esittämistään tärkeistä ehdotuksista. Näin ollen en yksinkertaisesti voi pitää tätä kolmen parlamentin puhemiehen kirjettä viimeisenä sanana tästä aiheesta. 
Jean-Marie Cavada (ALDE ),
   Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Winkler, arvoisa varapuheenjohtaja Wallström, kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta hyväksyi suurella enemmistöllä 28. marraskuuta 2005 lausunnon, jonka olin laatinut sitä varten. Mitä tässä lausunnossa sanotaan? Ensinnäkin siinä korostetaan kaikkia olemassa oleviin sopimuksiin tehtäviä parannuksia, jotka sisältyvät perustuslakiehdotukseen. Turvallisuuden, vapauden ja oikeuden osalta tehtävät parannukset olivat moninaisia ja tärkeitä, ja ennen kaikkea Euroopan unionin muodostavat kansakunnat olivat niistä yksimielisiä.
En aio luetella kaikkia näitä parannuksia vaan mainitsen ainoastaan neljä näkökohtaa, jotka todennäköisesti auttavat meidät näiden vaikeuksien yli ja jotka on otettu takaisin asialistalle kollegojeni Duffin ja Voggenhuberin laatimassa erinomaisessa mietinnössä.
Ensinnäkin määräenemmistöön perustuvan äänestyksen yleistyminen ja lainsäädännön yksinkertaistaminen antavat meille mahdollisuuden laatia politiikkaa pienten yksityiskohtien ja vivahteiden sitä estämättä. Toiseksi yhteisöjen tuomioistuimen lainkäyttövaltaa laajennetaan. Tuomioistuinhan toimii lainsäätäjänä silloin, kun parlamentti ei tiedä, mitä tehdä. Euroopan parlamentin aseman ratkaiseva vahvistaminen lainsäädäntömenettelyssä voidaan myös mainita, sillä kyse on asiasta, jota meidän on edistettävä. Neljänneksi perusoikeuskirjan sisällyttäminen perustuslakitekstiin antaa viimeksi mainitulle juridisen arvon. Perustuslakiehdotukseen sisältyy tietysti muitakin myönteisiä näkökohtia, mutta edellä mainitsemani seikat ovat todella keskeisiä.
Suokaa anteeksi, että viittaan näihin meille edelleen avoimina oleviin mahdollisuuksiin. Halusin tällä vain korostaa edistysaskelia, joita perustuslakiin sisältyy alalla, josta ei ole keskusteltu kaikissa EU:n jäsenvaltioissa, nimittäin perusoikeuskirjan sekä vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuvan alueen osalta. Kyseisellä alalla on todellakin olemassa välineet, joilla uusi kehys voidaan luoda jo nyt tarvitsematta odottaa uutta asiakirjaa. Miksi jäsenvaltiot eivät näin ollen hyödynnä näitä välineitä enemmän yhdistääkseen jälleen EU:n, joka on kokenut kovia?
Totean lopuksi, että meistä on ensiarvoisen tärkeää ottaa järjestelmällisesti huomioon EU:n politiikan vaikutus perusoikeuksiin. Jotta alustavan lakiehdotuksen esittämisessä ei viivyteltäisi, haluamme korostaa, miten kiireellistä on perustaa riippumaton perusoikeusvirasto, kuten parlamentti pyysi 26. toukokuuta 2005. 
Edit Bauer (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Winkler, arvoisa komission jäsen, keskustelemme harvoin kysymyksistä, jotka ovat tärkeämpiä kuin parhaillaan käsiteltävänä oleva. Kiitos siitä kuuluu esittelijöille, jotka ovat tehneet aloitteen ja esitelleet laaja-alaisten keskustelujen pohjalta tämän aiheen.
Euroopan unionin tulevaisuus on yhteinen ongelmamme, yhtä tärkeä niin nuorille kuin iäkkäillekin, miehille ja naisille. Kuten komission jäsen Wallström on korostanut, useimmat EU:n kansalaiset eivät pidä EU:n toimielinten päätöksentekomekanismeja ongelmallisina. Kansalaisten ongelmana on ensisijaisesti se, että heiltä puuttuu selkeä näkemys omasta tulevaisuudestaan, tulevaisuudennäkymistään, turvallisuudestaan ja uusista haasteista, joihin he pyrkivät edelleen löytämään ratkaisun.
Epävarmuus ja tulevaisuudenpelko olivat selkeästi pääsyyt perustuslakiäänestysten kielteiseen tulokseen. Me kaikki olemme selvästikin vastuussa etenemistavan löytämisestä. Meidän täällä Euroopan parlamentissa on oltava tietoisia siitä, mitä viestitämme kansalaisille tehdessämme päätöksiä esimerkiksi koheesiovälineistä tai eläkeoikeuksien siirrettävyydestä tai suosiessamme uusien jäsenvaltioiden kansalaisten sijaan kolmansista maista tulevia maahanmuuttajia.
Jäsenvaltioiden hallitusten on kannettava oma osansa vastuusta, sillä ne käyttäytyvät usein aivan kuin koko EU:ta koskevat asiat, kuten Lissabonin strategiassa muotoillut työelämän tasapainoa koskevat tavoitteet, eivät koskisi niitä. Peruskysymys kuuluu edelleen, pystymmekö kehittämään riittävän vetoavan yhteisen näkemyksen ja ovatko eurooppalaiset arvomme tarpeeksi vahvoja takaamaan riittävän sosiaalisen yhteenkuuluvuuden.
Arvoisa puhemies, naisia on yli (puolet) kaikista EU:n kansalaisista ja äänioikeutetuista. Heillä on omat erityisongelmansa, jotka edellyttävät hienovaraista lähestymistapaa ja tyydyttäviä ratkaisuja. Naisten näkemyksiin pitäisi näin ollen kiinnittää riittävän vakavaa huomiota tulevassa keskustelussa. Arvoisa puhemies, puheenvuoroni päätteeksi haluan korostaa, että naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta pitää EU:n jakaantumista jälleen ydinjäsenvaltioihin ja muihin jäsenvaltioihin yhtenä edistymispyrkimystemme pahimpana mahdollisena lopputuloksena. 
Alexander Stubb,
   . Arvoisa puhemies, haluan korostaa kolmea seikkaa. Ensinnäkin on mukava puhua jälleen perustuslaista. Talousarvio on poissa tieltä, ja voimme keskittyä muihin asioihin. Minusta vaikuttaa aivan siltä kuin perustuslaki olisi ollut teho-osastolla viimeiset kahdeksan tai yhdeksän kuukautta. Nyt se on päässyt pois tehohoidosta, ja toipuminen on uskoakseni hidasta, mutta tavoitteenamme pitäisi mielestäni olla perustuslain voimaantulo vuonna 2009.
Tämän mietinnön sanoma on mielestäni se, että kaikki vaihtoehdot ovat avoinna ja että hiljaa hyvä tulee. Meidän ei pitäisi julistaa perustuslakia kuolleeksi, käynnistää neuvotteluja uudelleen eikä sanoa, ettei perustuslakisopimus voi tulla voimaan. Meillä on aikaa ja meidän on harkittava asiaa.
Toiseksi Euroopan parlamentin ja kolmen kansallisen parlamentin puhemiehen välillä on ollut viime aikoina jossain määrin kiistaa. Meidän on muutettava se rakentavaksi keskusteluksi. Euroopan parlamentin ei pitäisi eikä se saa suhtautua kansallisiin parlamentteihin ylimielisesti tai holhoavasti. Kannatan eurooppalaisen foorumin perustamista, mutta meidän pitäisi tehdä yhteistyötä ja käydä todellista keskustelua Euroopan unionin tulevaisuudesta.
Kolmanneksi olemme kuulleet joidenkin tahojen puhuvan muutamien viime kuukausien aikana "ydin-Euroopasta". Tällaiset puheet ovat mielestäni täyttä roskaa, koska ihmiset, joiden kuulemme puhuvan "ydin-Euroopasta", ovat tavallisesti niitä, jotka haluavat jarruttaa yhdentymistä. Aloittakaamme ratifioimalla perustuslaki, pankaamme pyörät pyörimään, tehkäämme yhteistyötä ja, mikä tärkeintä, tehkäämme yhteistyötä Euroopan unionin toimielinten sisällä. Kavahdan puheita "ydin-Euroopasta". Paras tapa edetä on toimia perustuslakisopimuksen puitteissa ja tehdä yhteistyötä, ja olen varma, että voimme voittaa nämä vaikeudet ja saada perustuslain vuoteen 2009 mennessä. 
Richard Corbett,
   . Arvoisa puhemies, vain vuosi sitten Euroopan parlamentti hyväksyi perustuslain ylivoimaisella enemmistöllä. Nyt tämän enemmistön sisällä on edustettuna vähintään kaksi eri näkemystä. Ensimmäisen näkemyksen mukaan perustuslakiteksti on kuollut sen tultua hylätyksi Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksissä ja meidän olisi parasta alkaa pohtia muita vaihtoehtoja ja valmistella toisenlaista etenemistapaa. Toisen näkemyksen mukaan meidän pitäisi vain odottaa hetki, sillä enemmistö jäsenvaltioista on itse asiassa nyt ratifioinut perustuslakitekstin. Eurooppa-neuvostossa kokoontuneet hallitusten päämiehetkään eivät julistaneet perustuslakia kuolleeksi vaan jatkoivat ratifioinnin määräaikaa ja päättivät harkintakaudesta. Tämän harkintakauden aikana meidän on kuunneltava niitä, jotka hylkäsivät perustuslain, mutta meidän on myös kuunneltava enemmistöä, joka on hyväksynyt perustuslain, ja löydettävä etenemistapa, jossa nämä kaksi eri näkemystä voivat lopulta yhdistyä.
Nyt käsiteltävänä olevassa mietinnössä onnistutaan kokoamaan nämä kaksi näkökantaa yhtenäiseksi näkemykseksi. Siinä todetaan, että nyt on liian aikaista tehdä päätelmiä ja että harkintakautta on jatkettava ainakin vuoteen 2007 asti. Siihen saakka meidän on pidettävä kaikki vaihtoehdot avoimina. Harkintakautta on pidennettävä ja asioiden tarkastelua syvennettävä. Kuten on odotettavissa, sanomme tietysti, että parlamentti pitäytyisi mieluummin nykyisessä tekstissä, mutta ymmärrämme, että se olisi mahdollista vain, jos ryhdytään toimiin yleisen mielipiteen rauhoittamiseksi ja vakuuttamiseksi. Näitä toimia ei ole määritelty sen tarkemmin. Vaihtoehtoja on teoriassa monia: täydentävät tulkintaa koskevat lausumat, lisäpöytäkirjat, tekstin osittainen uudelleenmuotoilu, koko tekstin uudelleenmuotoilu ja uuden tekstin laatiminen. Näistä vaihtoehdoista päätämme harkintakauden päätteeksi, mutta jatkakaamme nyt harkintaa, syventäkäämme ja laajentakaamme sitä ja tehkäämme sen pohjalta päätelmiä vuoden kuluttua.
Arvoisa puhemies, yksi asia on varma: vallitseva tilanne, toisin sanoen nykyiset perussopimukset, ei anna laajentuneelle unionille riittäviä edellytyksiä toimia tehokkaasti tai demokraattisesti. Tämä ongelma ei häviä mihinkään. 
Bronisław Geremek,
   Arvoisa puhemies, Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän liberaalidemokraatit pitävät erittäin myönteisenä Duffin ja Voggenhuberin mietintöä harkintakaudesta. Olimme vakuuttuneita siitä, että EU tarvitsee perustuslaillisen kehyksen. Perustuslakisopimus oli mielestämme tehokas väline, jolla EU:ta voidaan kehittää ja antaa sille poliittinen ja sosiaalinen ulottuvuus, jotka ovat molemmat välttämättömiä. Emme ole muuttaneet mieltämme emmekä katso, että perustuslaki pitäisi julistaa kuolleeksi ennen kuin olemme tutkineet, näkyykö siinä elonmerkkejä. Potilasta ei voida muuten julistaa kuolleeksi.
Tässä yhteydessä ei kuitenkaan voida myöskään sivuuttaa sitä seikkaa, että ratifiointiprosessin aikana ilmeni, että EU:n eliittien toivomus integraation syventämisestä on ristiriidassa joidenkin Euroopan unionin kansalaisten tuntemusten kanssa. Tämä ristiriita ei ole merkityksellinen vain niiden kahden jäsenvaltion kannalta, jotka kieltäytyivät ratifioimasta perustuslakiehdotusta. Kyse on vakavasta ongelmasta.
Jean Monnet'lla oli tapana sanoa, että vakavan ongelman ratkaiseminen edellyttää toisinaan sen kontekstin muuttamista. Juuri tämä on harkintakauden tarkoitus. Euroopan unionin tulevaisuudesta käytävän laajan julkisen keskustelun on määrä luoda uusi konteksti EU:n perustuslakihankkeelle. Euroopan parlamentin tehtävänä on määritellä näiden keskustelujen kehys ja niitä koskevat järjestelyt, saada kansalliset parlamentit ja kansalaisyhteiskunta ottamaan osaa keskusteluihin, täsmentää käsiteltäviä kysymyksiä ja laatia tarvittava asialista. Tällä tavoin Eurooppa-foorumin on mahdollista toimia koko EU:n kattavan julkisen keskustelufoorumin muodossa. Emme saa tehdä vielä päätöksiä perustuslakisopimuksen tulevaisuudesta. Sen aika tulee harkintakauden, EU:n laajuisen keskustelun ja kontekstin muuttamisen jälkeen. Tämä tuodaan erittäin hyvin esille meille esitellyssä mietinnössä. 
Monica Frassoni,
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä tukee Duffin ja Voggenhuberin mietintöä. Euroopan unioni tarvitsee demokraattisen perustuslain eikä voi vain kompuroida eteenpäin Nizzan sopimuksen turvin. Keskustelua perustuslaista on käytävä koko Euroopan unionissa. Kolmen kansallisen parlamentin puhemiesten lähettämä kirje osoittaa, ettei vastuuta tästä keskustelusta voida jättää kansalliselle tasolle vaan että tarvitaan aidosti eurooppalainen elin, kuten Euroopan parlamentti, johtamaan tätä keskustelua ja – hyvä on, kyllä, meidän on sanottava se avoimesti – myös ohjailemaan sitä.
Mietinnöstä puuttuu kuitenkin kaksi asiaa, jotka toivomme voivamme sisällyttää siihen parlamentin äänestyksessä. Jäsen Corbett, en ole samaa mieltä kanssanne. Ei pidä todellakaan paikkaansa, että perustuslain puolesta äänestäneet olisivat jakaantuneet kahteen ryhmään: niihin, jotka haluavat nyt päästä eroon perustuslakitekstistä, ja niihin, jotka haluavat säilyttää sen. Asia ei ole näin. Tarkistuksessa, josta äänestämme huomenna, todetaan nimenomaisesti, että yhtenä mahdollisuutena – ei teoriassa vaan käytännössä – voisi olla perustuslakitekstin muuttaminen ja että, mikäli näin tapahtuisi, se edellyttäisi uutta perustuslakiprosessia, joka voisi myös päättyä kansanäänestykseen.
On kuitenkin väärin ja lyhytnäköistä ajatella, että Euroopan parlamentin pitäisi ehdottaa ainoastaan nykyisessä tekstissä pitäytymistä eikä mitään muita vaihtoehtoja. Juuri tällainen asenne saattaisi todellakin jakaa Eurooppa-liikkeen kahtia, toisin sanoen liikkeen, joka hankki perustuslaille laajan tuen Euroopan parlamentissa 500 äänen turvin.
Katson näin ollen, että parlamentin suuren enemmistön pitäisi tukea esittelijöiden esittämää kahta tarkistusta, koska niissä todetaan yksinkertaisesti, että on mahdollista keskustella useista eri vaihtoehdoista. Yksikään vaihtoehto ei ole ehkä muita parempi, mutta niistä kaikista pitää mielestäni keskustella. Tämä koskee myös sitä vaihtoehtoa, joka kuulostaa tällä hetkellä oudon hurjalta, nimittäin että meidän pitäisi avata uudelleen keskustelu perustuslaista myös kansalaisten kanssa.
Francis Wurtz,
   . Arvoisa puhemies, harkintakausi, jonka Eurooppa-neuvosto määräsi alkavaksi sen jälkeen, kun perustuslain vastustajat olivat voittaneet Ranskassa ja Alankomaissa, on tuottanut ensimmäiset tuloksensa: se on parantanut ihmisten käytöstapoja. Esimerkiksi parhaillaan keskusteltavana olevan päätöslauselman kaksi yhteisesittelijää eivät katsoneet tällä kertaa aiheelliseksi kuvailla ranskalaisten ja alankomaalaisten äänestäjien enemmistöä ilkeillä haukkumanimillä, joilla heitä nimiteltiin muutama kuukausi sitten.
Haluankin kiittää jäsen Voggenhuberia ja jäsen Duffia siitä, että he korostavat ainakin päätöslauselmassaan, että kansalaiset ovat, päätöslauselmaa siteeratakseni, "ilmaisseet huolen ja levottomuuden aiheensa, jotka on otettava huomioon," ja että meidän on kunnioitettava heidän päätöstään ja "analysoitava huolellisesti kansanäänestysten kielteisten tulosten syitä". Tämä on edistysaskel. Vieläkin selvemmäksi tämä asia tulisi, jos mietinnössä todettaisiin, että perustuslakiehdotus on nyt kuollut ja että keskustelussa keskitytään siihen, millä se pitäisi korvata. Ryhmäni on valmis osallistumaan aktiivisesti kansalaisten kanssa käytävään keskusteluun EU:n tulevaisuudesta. Olemme pohjimmiltaan samaa mieltä aiheista, joita on ehdotettu käsiteltäviksi näissä keskusteluissa.
Herää kysymys, mikä on tämän keskustelun poliittinen tulos. Miten pitkälle olette valmiita menemään nykyisen EU:n politiikan ja rakenteiden muuttamisessa täyttääksenne useimpien eurooppalaisten yhteiskuntien parhaillaan esittämät vaatimukset, jotka perustuslakisopimuksen hylkääminen erittäin dramaattisesti osoitti? Juuri tämä on ongelma. Nyt käsiteltävänämme olevassa mietinnössä, jota seuraavaksi siteeraan, ehdotetaan ainoastaan "toimia julkisen mielipiteen vakuuttamiseksi", kun otetaan huomioon, ja siteeraan jälleen, että "joka tapauksessa perustuslaki tulee voimaan vuoden 2009 aikana". Siinä tapauksessa kyse ei ole enää keskustelusta vaan tiedotuskampanjasta.
Olisi häpeä, jos lähtisimme tälle tielle ja hukkaisimme näin tämän tilaisuuden. Lähes poikkeuksetta ryhmäni ei siten aiokaan toimia näin. 
Jens-Peter Bonde,
   . Arvoisa puhemies, haluan kysyä parlamentin strutsienemmistöltä, ettekö ole kuulleet, että 55 prosenttia ranskalaisista äänestäjistä äänesti perustuslakia vastaan, vaikka 90 prosenttia heidän kansanedustajistaan oli neuvonut tekemään päinvastoin. Ettekö ole huomanneet, ettei 62 prosenttia alankomaalaisista äänestäjistä noudattanut neuvoa, jonka 80 prosenttia kansallisen parlamentin jäsenistä antoi? Ettekö ole lukeneet perussopimuksia, joissa edellytetään yksimielisyyttä sopimusmuutoksissa? Miksi rikkoa omia sääntöjänne? Teillä näyttää olevan sekä silmät että korvat, joten käyttäkää niitä!
Perustuslakiehdotus on kuollut! Kehotatte siitä huolimatta kansallisia parlamentteja rikkomaan lakia. Jatkatte perustuslakitekstiä koskevaa propagandaa. Tämän rakennuksen ulkopuolella julistatte edelleen "kyllä" perustuslaille. Voisitteko kuvitella kansallisen parlamentin ylistävän työväenpuolueen politiikkaa ja tuomitsevan konservatiivien politiikan itse parlamenttirakennuksen edessä? Ei, ette voisi, vai voisitteko. Käytätte yhä veronmaksajien rahoja jakaaksenne miljoonia esitteitä, joihin sisältyy hylättyä perustuslakia koskevaa propagandaa. Aloititte sellaisen tekstin ratifioinnin, jota ei ollut vielä asianmukaisesti käännetty. Kieltäydyitte julkaisemasta lukijaystävällistä painosta perustuslaista, koska halusitte, että se hyväksytään lukematta. Manipuloitte kansanäänestysten aikataulua ja toivoitte ahdistavanne Yhdistyneen kuningaskunnan nurkkaan 24 ratifioinnin jälkeen. Hyvät kollegat, te kuitenkin hävisitte, kuten minulle on tapahtunut useita kertoja.
Nyt on teidän vuoronne noudattaa äänestäjien tuomiota. Sen sijaan jatkatte kuitenkin propagandan rahoittamista myöntämällä 300 000 euroa Eurooppa-liikkeelle, 110 000 euroa Eurooppalaisille federalisteille, yhteensä miljoonia euroja perustuslain kannattajille.
Vaadimme vapaata, oikeudenmukaista ja avointa keskustelua, jossa perustuslain kannattajat ja vastustajat ovat tasavertaisesti edustettuina. Teidän, jotka aiotte äänestää alankomaalaisten ja ranskalaisten äänestäjien tuomion kumoamisen puolesta, pitäisi hävetä! SOS Democracy Intergroup on esittänyt vähemmistöön jääneen mielipiteen. Torjumme ajatuksen liittovaltion perustuslaista ja pyydämme, että sen sijaan tarkistetaan nykyisiä perussopimuksia ja tehdään yhteistyösopimus.
Suorilla vaaleilla valittu valmistelukunta voisi laatia uuden sopimuksen, josta järjestettäisiin kansanäänestys kaikissa jäsenvaltioissa, mahdollisesti samanaikaisesti seuraavien Euroopan parlamentin vaalien kanssa. Sitten tietäisimme, mikä kansalaisten tuomio on. Ranskalaiset äänestäjät eivät ole katuneet perustuslain hylkäämistä. Monet alankomaalaiset äänestäjät ovat muuttaneet mielensä, nimittäin ne, jotka äänestivät perustuslain puolesta. Kuunnelkaa äänestäjiä ja aloittakaamme puhtaalta pöydältä.

Brian Crowley,
   . Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää esittelijöitä heidän työstään ja siitä, mitä he ovat pyrkineet saavuttamaan tällä mietinnöllä. Toiseksi haluan ennen kaikkea kiittää puheenjohtajavaltio Itävaltaa poliittisesta rohkeudesta ottaa tähän asti vain sisäpiirille tarkoitettu kysymys takaisin poliittiselle asialistalle.
Yksi tärkeimmistä kysymyksistä, joita meidän on tarkasteltava – ja tämä on jatkoa sille, mitä jäsen Bonde äsken sanoi – on se, milloin "ei" tarkoittaa todellakin "ei". Milloin yksi jäsenvaltio voi estää kaikkien muiden jäsenvaltioiden etenemisen? Milloin kaksi jäsenvaltiota voi estää muita jäsenvaltioita siirtymästä eteenpäin? Ainutlaatuista koko Euroopan unionin toiminta-ajatuksessa on ollut se, että EU on pyrkinyt löytämään yhteistä pohjaa hyvin erilaisten ja vaihtelevien intressien välillä. Vain koska perustuslaillisen muutoksen ja päätöksenteon tehostamiseen tähtäävän sopimusmuutoksen eteneminen on pysähtynyt, tarkoittaako tämä, että meidän on haudattava päämme hiekkaan, kuten muutamat kollegoistani sanoisivat? Vaikka strutsi saattaakin haudata päänsä hiekkaan jossain vaiheessa, se on myös erittäin nopea juoksija.
Meidän on opittava hyvin nopeasti, miten tulla nopeiksi juoksijoiksi, voidaksemme käsitellä kansalaisten huolenaiheita. Nämä huolenaiheet eivät liity vain Euroopan unionin malliin. Monet niistä kansalaisista, jotka äänestivät perustuslakia vastaan Ranskassa tai Hollannissa, tekivät sen sisäpoliittisista syistä ja myös siksi, että he pelkäsivät. Kuten havaitsimme Irlannissa muutama vuosi sitten, joidenkin kansalaisten kielteisen äänestyspäätöksen taustalla oli irrationaalinen pelko siitä, että maahan tulvii valtavasti maahanmuuttajia, jotka vievät kaikki työpaikkamme, romuttavat vähitellen sosiaalisen hyvinvointimme ja tuhoavat maamme. Todellisuus oli kuitenkin aivan toista ja osoitti, että yhdentyminen on mahdollista ja että terveen järjen käyttäminen ja rauhallisena pysyminen on mahdollista. Kaikkein tärkeintä on muistaa, ettei tämä pidä paikkaansa vain täällä ennakkoluuloisessa Euroopan parlamentissa eikä vain kansallisissa parlamenteissa. Vasta sitten, kun olemme onnistuneet vakuuttamaan kansalaiset ja antamaan heille mahdollisuudet osallistua Eurooppa-hankkeeseen, voimme todella sanoa luoneemme kansalaisten Euroopan, joka heille oikeutetusti kuuluu. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa puhemies, perustuslaki epäonnistui erittäin selvästi omassa eloonjäämiskokeessaan, nimittäin kaikkien jäsenvaltioiden hyväksynnän saamisessa. Mietintö, jossa kielletään muuttunut todellisuus, on voinut syntyä vain perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan todellisuudesta irrallaan olevassa sisäänpäin lämpiävässä ilmapiirissä. Henkeäsalpaavalla ylimielisyydellä tässä mietinnössä pyritään, kuten edellinen puhujakin, arvostelemaan Ranskan ja Hollannin kansalaisten demokraattista päätöstä jälkikäteen ja kumoamaan se julistamalla, ettei kansanäänestysten tuloksissa ollut kyse perustuslain hylkäämisestä vaan erimielisyyksistä ja muista kysymyksistä.
Hölynpölyä! Äänestyslipukkeessa olleessa kysymyksessä oli kyse vain yhdestä asiasta, nimittäin perustuslain hyväksyttävyydestä, ja vastaus tähän kysymykseen oli aivan yhtä selvä. Miksi ette kohtaisi totuutta? Te hävisitte. Eurofiilit täällä parlamentissa ovat sen sijaan ottaneet käyttöön uuden iskulauseen. Se on heidän mielestään erittäin nokkela: "ongelmana ei ole teksti, vaan konteksti". Miten osuvaa, että konteksti alkaa englanniksi sanalla "con", joka on suomennettuna "vastaan". Sillä siitä tässä harkintakaudessa on kyse. Miten perustuslakiteksti voidaan panna uuteen uskoon siten, että he voivat ensi kerralla huijata äänestäjät ostamaan pilaantunutta tavaraa, toisin sanoen perustuslain? 
Jean-Luc Dehaene (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minun on suureksi yllätyksekseni tehtävä edellisten puhujien puheenvuoroista se johtopäätös, että kansalainen on tärkeä sanoessaan "ei", toisin kuin ilmeisesti sanoessaan "kyllä". Saanen kuitenkin vain todeta tässä kohdin, että kansanäänestysten tulokset ovat olleet myös myönteisiä ja että 13 jäsenvaltiota on jo hyväksynyt perustuslain. Tämä on minusta aivan yhtä tärkeää, mikä ei kuitenkaan tarkoita, ettei kielteisiä äänestystuloksia pitäisi ottaa huomioon, sillä niistä välittyy myös vahva viesti, johon meidän pitäisi kiinnittää huomiota. Kyseessä on kuitenkin pelkästään kielteinen viesti, joka ei tarjoa vaihtoehtoa, vaikka paradoksaalisesti pelkoa, jota tämä kielteinen äänestystulos ilmentää, voitaisiin todennäköisesti lievittää parhaiten Euroopan perustuslaissa ja eurooppalaisella ratkaisulla.
Kuten komission jäsen aivan oikein huomautti, tarkastellessamme Eurobarometri-tutkimuksia havaitsemme, että kansalaiset tietävät erittäin hyvin useiden rajatylittävien ongelmien edellyttävän Euroopan laajuista toimintaa ja "enemmän Eurooppaa". Ajattelen tässä yhteydessä erityisesti toista ja kolmatta pilaria, joihin perustuslaki olisi pääasiassa tarjonnut ratkaisun. Toinen paradoksi on se, että kansanäänestyskeskustelujen aikana tämän poliittisen Euroopan vahvistaminen lähes sivuutettiin toisessa ja kolmannessa pilarissa.
Mielestäni nyt on todellakin aika hyödyntää aktiivisesti komission K-suunnitelmassa esitettyä harkintakautta. Meidän pitäisi toisin sanoen harkita asioita kaikessa rauhassa eikä kiirehtiä suotta. Tämän vuoksi kannatan nyt käsiteltävänä olevaa mietintöä, koska siinä viitataan tähän suuntaan, vaikka pelkäänkin, että tietyissä esittelijöiden uudelleen esittämissä tarkistuksissa näytetään suosivan oikoteitä ja tehtävän päätelmiä ennenaikaisesti. Meidän pitäisi mielestäni käyttää yhdessä kansallisten parlamenttien kanssa riittävästi aikaa pääasiassa siihen, että pystymme antamaan vastauksen mietinnössä mainittuun peruskysymykseen. 
Carlos Carnero González (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan muistuttaa komission jäsentä ja tiettyjä kollegoja siitä, että 20 vuotta sitten Espanja liittyi Euroopan unioniin. Tämä oli hyvä uutinen kotimaalleni ja varmasti koko unionille. Sanon tämän siksi, että me espanjalaiset liityimme unioniin 20 vuotta sitten ja hieman yli vuosi sitten järjestimme kansanäänestyksen ja äänestimme Euroopan perustuslain puolesta samoilla oikeuksilla, velvollisuuksilla ja vastuilla, joilla kaksi muuta jäsenvaltiota, Ranska ja Alankomaat, äänestivät perustuslakia vastaan. "Kyllä" on samanarvoinen kuin "ei", sanotaan se sitten kansanäänestyksessä tai kansallisen parlamentin toimesta. Nyt unionin jäsenvaltioiden ehdoton enemmistö on sanonut "kyllä" Euroopan perustuslaille.
Tämä mietintö, jonka kahden esittelijän kanssa minulla on ollut sosialistiryhmän varjoesittelijänä tilaisuus tehdä yhteistyötä neljän kuukauden ajan, on tasapainoinen tulos, jossa todetaan pääasiassa neljä seikkaa.
Ensinnäkin Euroopan parlamentti pitää perustuslakia edelleen parhaana välineenä demokraattisemman ja tehokkaamman unionin luomiseen.
Toiseksi, mikäli perustuslaki ei tule voimaan, unionin poliittiset ja institutionaaliset ongelmat eivät vain jatku vaan myös pahenevat. Lisäksi on mahdotonta toteuttaa uusia laajentumisia Nizzan sopimuksen pohjalta Bulgarian ja Romanian liittymisen jälkeen.
Kolmanneksi meidän on käynnistettävä todellinen harkintakausi ja keskustelu toimielinten kesken ja kansalaisten kanssa etsiäksemme ratkaisuja nykyiseen kriisiin. Tämän harkintakauden päätteeksi meidän on tehtävä päätelmät, jotka mahdollistavat edistymisen ja poliittisen unionin loppuun saattamisen.
Neljänneksi, jotta noudattaisimme johdonmukaisesti tammikuussa 2005 antamaamme päätöslauselmaa, harkintakauden myönteisenä tuloksena olisi se, että päätetään pitäytyä nykyisessä tekstissä, vaikka tämä on mahdollista vain, jos toteutetaan asianmukaisia toimia. Määrittelemme asianmukaiset toimet myöhemmin.
Nykyinen poliittinen konteksti huomioon ottaen voimme sanoa, että on uusia elementtejä, joiden pohjalta voimme edetä perustuslakiprosessissa ja osoittaa vääräksi kaksi seikkaa. Ensinnäkin toteamuksen siitä, että perustuslaki on kuollut – kertomuksia sen kuolemasta on suuresti liioiteltu. Toiseksi ajatuksen, jonka mukaan meidän on ensin käsiteltävä työttömyyttä, maahanmuuttoa tai rikollisuuden torjuntaa ja jossa sivuutetaan se tosiasia, että tässä onnistuminen edellyttää perustuslakia. Perustuslaki ei ole vain institutionalistien asia.
Ignasi Guardans Cambó (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, siirryn käyttämään puheenvuorossani lääketieteellisten kielikuvien sijaan ruoanlaittoon liittyviä kielikuvia ja pyydän täysistuntoa sanomaan "ei" näille mikrossa lämmitetyille tähteille. Meillä on edessämme kuivahtanut, kylmä ruoka, joka on menettänyt kaiken makunsa ja kaikki arominsa. Voisimme tietysti käyttää samoja raaka-aineita ja valmistaa niistä toisenlaisen aterian ehkä lisäämällä joitakin mausteita ja poistamalla kaikkein pahanmakuisimmat ainesosat. Euroopan unionin kansalaisilla on kuitenkin oikeus uuteen reseptiin ja uuteen ateriaan, joka on kaikkien makuun eikä vain eilisen tähteitä uudelleen lämmitettynä.
Minun on sanottava kaikella kunnioituksella kollegoitani kohtaan, että saan heidän keskinäisistä keskusteluistaan toisinaan sellaisen vaikutelman, että he ovat kiintyneet liiaksi perustuslain ruumiiseen – lääketieteelliseen kielikuvaan palatakseni. Toivon, että näillä jäsenillä olisi rohkeutta päästää irti perustuslakitekstistä, jonka syntymistä he ovat seuranneet hyvin läheltä, ja rohkeutta ottaa uusi askel, nimittäin kehittää uusi resepti, jota Euroopan unioni ja sen kansalaiset tarvitsevat. 
Bernat Joan i Marí (Verts/ALE ). –
Puhemies.
   Jäsen Joan i Mari, pyydän teitä keskeyttämään puheenvuoronne, koska tulkit ovat saaneet ohjeet olla tulkkaamatta katalaanista. Jos jatkatte katalaaniksi puhumista, parlamentin jäsenet eivät ymmärrä, mitä sanotte. 
Bernat Joan i Marí (Verts/ALE ). –
Puhemies.
   Jäsen Joan i Mari, kuten aiemmin sanoin, tulkit eivät ole tulkanneet puheenvuoroanne, eikä puheenvuoronne tekstiä toisteta sanatarkoissa istuntoselostuksissa. 
Sylvia-Yvonne Kaufmann (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, mietintöön sisältyy yksi lause, jonka merkitystä ei voida painottaa riittävästi, nimittäin seuraava lause: "Nizzan sopimus ei ole kestävä perusta Euroopan yhdentymisprosessin jatkamiselle". Lisäisin tähän, että kyseinen sopimus merkitsee lopun alkua laajentuneelle kansalaisten unionille. Mistä Nizzan sopimuksessa on loppujen lopuksi kyse? Nizzan sopimuksessa on kyse siitä, ettei EU:ssa ole oikeudellisesti sitovia perusoikeuksia, kansalaisaloitteita eikä selkeää toimivaltajakoa, ettei Euroopan parlamentilla ole täysimääräisiä budjettioikeuksia eikä kansallisilla parlamenteilla mahdollisuutta vastata komission ehdotuksiin, ettei parlamentaarinen valvonta koske Europolia ja ettei EU:lla ole ulkoministeriä eikä omaa diplomaattikuntaa.
Luettelo kaikista niistä asioista, jotka Euroopan unionilla on menetettävänään ilman perustuslakia, on erittäin pitkä. Emme saa palata menneeseen. Pitäisikö meidän sitten sanoa täysin vakavissamme, että Nizzan sopimus on valettava betoniin? En halua, että Euroopan unioni taantuu vapaakauppa-alueeksi, jolla on vain vähän sosiaalista vastuuta. En voi hyväksyä ydin-Eurooppaa, joka johtaa uusien rajalinjojen syntymiseen Euroopan unionissa, joten perustuslakiprosessin on jatkuttava. Euroopan unioni tarvitsee uuden sopimuksen. On täysin selvä asia, että on hyödytöntä "jatkaa entiseen malliin".
Kansalaisten huolenaiheet ja ongelmat on viimeinkin otettava vakavasti – tämä on perustuslaista Ranskassa ja Alankomaissa järjestettyjen kansanäänestysten selkeä sanoma. Tarvitsemme Euroopan unionissa poliittista muutosta, jonka tavoitteena on sosiaalinen Eurooppa. Vain sitten saamme kansalaisten aktiivisen tuen laajentuneelle unionille ja rauhanomaisesti yhdentyneelle Euroopalle. 
Bastiaan Belder (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, Duffin ja Voggenhuberin mietinnön sävy muistuttaa minua vuodentakaisesta täysistuntokeskustelusta, jossa parlamentti oli ottavinaan perustuslain innolla vastaan, eikä mikään näyttänyt olevan esteenä sille, että perustuslaki ratifioidaan menestyksekkäästi kaikissa 25 jäsenvaltiossa.
Pettymyksekseni minun on nyt tehtävä se johtopäätös, ettei parlamentti ole oppinut mitään kahden kansanäänestyksen kielteisestä tuloksesta. Euroopan parlamentti ei harkitse nyt Euroopan unionin tulevaisuutta vaan strategiaa, jolla kahdesti hylätty perustuslaki saataisiin kaikesta huolimatta ratifioitua. Kaikki tämä tapahtuu tietysti niiden huomattavien toimien varjolla, joiden tarkoituksena on rauhoittaa yleistä mielipidettä.
Ottaen huomioon nämä läpinäkyvät yritykset sivuuttaa ranskalaisten ja alankomaalaisten äänestäjien nimenomainen tahto haluan kuitenkin ilmaista kiitollisuuteni useista molempien esittelijöiden esittämistä tarkistuksista. He eivät ainakaan pidä pakkomielteenomaisesti kiinni nykyisestä perustuslaista ja näyttävät myös ymmärtäneen Ranskan ja Alankomaiden kielteisen äänestystuloksen paremmin kuin suurten poliittisten ryhmien jäsenet. He ovat myös halukkaampia tarkastelemaan näitä kysymyksiä perinpohjaisesti.
Kuulin arvoisan kollegani Voggenhuberin puhuvan nationalismista. Pidän häntä niin älykkäänä henkilönä, että oletan, ettei hän sisällytä kaikkia perustuslain vastustajia tähän ryhmään, sillä minun kohdallani kyse ei todellakaan ole nationalismista. 
Irena Belohorská (NI ). –
   Haluan kiittää jäsen Duffia arvokkaasta mietinnöstä. Monien Euroopan unionin kansalaisten silmissä EU käyttää aikansa keskustelemalla banaaneista, porkkanan muodosta ja aurinkosäteilyn tasosta muttei kysymyksistä, jotka koskettavat kansalaisten jokapäiväistä elämää. Seitsemän kymmenestä Slovakian kansalaisesta tietää erittäin vähän EU:sta ja sen rakenteesta. Kansalaiset pitävät unionia etäisenä päivittäisistä ongelmistaan. Oli järkytys, että useammat kansalaiset äänestivät äskettäisessä Big Brother -tosi-tv-ohjelmassa kuin Euroopan parlamentin vaaleissa.
Joukkotiedotusvälineillä on tärkeä ja ratkaiseva asema EU:n kansalaisille tiedottamisessa. Kansalaiset ovat kiinnostuneita EU:sta ja haluavat tietoa sen toiminnasta. Joukkotiedotusvälineiden pitäisi alkaa kertoa kansalaisille EU:n toimielinten työstä ja tavoista, joilla niiden päätökset voivat vaikuttaa kansalaisten jokapäiväiseen elämään. Tämä edellyttää kuitenkin oikeita olosuhteita. Ymmärrän, että toimittajasta voi tuntua vaikealta selittää lainsäädäntöehdotusta, johon sisältyy tuhansia tarkistuksia, erityisesti jos teksti on julkaistu vain muutama päivä ennen äänestystä ja jos sitä ei lisäksi ole saatavilla kaikilla virallisilla kielillä. Jos tiedotusvälineiden on tarkoitus tiedottaa kansalaisille objektiivisesti EU:ssa tehtävästä työstä, niiden on keskityttävä toimielinten varsinaiseen työhön mehevien juttujen tai skandaalien sijaan. Samaan aikaan meidän on kuitenkin luotava edellytykset sille, että kansalaisten tietämys lisääntyy. Tämä tarkoittaa EU:n lainsäädännön yksinkertaistamista ja suljettujen ovien takana käytävien keskustelujen määrän rajoittamista. 
Íñigo Méndez de Vigo (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, toivon, että ymmärrätte minua, koska aion käyttää puheenvuorossani EU:n virallista kieltä. Kielet ovat mielestäni pikemminkin viestintä- kuin eristämiskeino.
Arvoisa puhemies, mietinnössä esitetään nähdäkseni kolme tärkeää huomiota. Jäsenet Dehaene ja Stubb ovat jo tuoneet esille muutamia tärkeitä seikkoja tämän kysymyksen osalta, mutta haluaisin mainita niiden lisäksi vielä kolme seikkaa.
Ensinnäkin perustuslakisopimus syntyi konsensuksen tuloksena, ja siihen saakka, kunnes meillä on vaihtoehtoinen ruokalista, meidän on tultava toimeen nykyisellä. Kyseessä on hyvä konsensus, koska ne kansalaiset, jotka äänestivät perustuslakia vastaan tietyissä EU:n jäsenvaltioissa, eivät pysty edes juomaan kahvia yhdessä tai laatimaan vaihtoehtoista tekstiä. Tämä on todellisuus. Perustuslain vastustajat ovat ihmisiä, jotka torjuvat mutta eivät esitä rakentavia ehdotuksia. Siihen saakka kunnes pöydällä on toinenkin ruokalista, pitäydyn nyt saatavilla olevassa ruokalistassa, kuten Euroopan parlamenttikin.
Toiseksi vastustamme perustuslain tiettyjen näkökohtien osittaista soveltamista. Miksikö? Samasta syystä eli siksi, että perustuslaki on syntynyt konsensuksen tuloksena. Kaikki meistä eivät kannata perustuslakia kaikilta osin, mutta tuemme sitä kokonaisuutena emmekä näin ollen hyväksy ajatusta perustuslain selektiivisestä täytäntöönpanosta, kuten parlamentti aivan oikein toteaa mietinnössään. Hyväksymme perustuslain kokonaisuutena mutta emme valikointia
Kolmanneksi parlamentti toteaa mietinnössä, että Euroopan perustuslakia koskevan sopimuksen syntyminen on kaikkien tulevien laajentumisten ennakkoedellytys, ja tähän on hyvä syy. Olemme tietoisia siitä, ettei unioni toimi sen enempää demokraattisesta kuin tehokkuuden näkökulmastakaan ilman perustuslakiin sisältyviä määräyksiä. Arvoisa puhemies, tämä ilmenee Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 49 artiklasta, ja osoitan nämä sanani strutsiystävillemme, koska parlamentin on ilmaistava kantansa kaikista Euroopan unionin laajentumisista. Käsiteltävänä olevan mietinnön myötä Euroopan parlamentti tekee hyvin selkeän ja juhlallisen sitoumuksen: EU ei laajene ilman perustuslakia. 
Jo Leinen (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puheenjohtajana haluan esittää kiitokseni esittelijöille, jotka ovat työskennelleet erittäin tärkeän kysymyksen parissa melko vaikeana aikana. Duffin ja Voggenhuberin mietintö on herättänyt vilkasta keskustelua ja on siten osa komission jäsenen K-suunnitelmaa.
Keskustelujemme tulos on erittäin rohkaiseva, sillä parlamentin ylivoimainen enemmistö pitää tiukasti kiinni Euroopan perustuslaista. Syyt uuden EU:n sopimuksen laatimiseen eivät ole suinkaan hävinneet mihinkään vaan muuttuneet päinvastoin yhä pakottavammiksi: tehokkuutta, avoimuutta ja demokratiaa on lisättävä. Kaikki uudistukset ja edistysaskeleet, joita perustuslaki tuo mukanaan, ovat kipeästi tarpeen. Alankomaissa ja Ranskassa käyty keskustelu ei ole jättänyt niitä unholaan. Olen hyvin iloinen, että puheenjohtajavaltio Itävalta elvyttää tätä keskustelua. Muutamien viime kuukausien aikana olemme olleet jossain mielessä lamaantuneita. Tarvitsemme vuonna 2006 laaja-alaista keskustelua kaikissa 25 jäsenvaltiossa, ja voin kertoa neuvoston puheenjohtajalle ja komission varapuheenjohtajalle toivovani, että kaikki 25 jäsenvaltiota antavat oman panoksensa tähän keskusteluun. Olen nähnyt joulukuun huippukokouksessa tarkastellun väliraportin, joka jätti erittäin paljon toivomisen varaa. Useimmissa jäsenvaltioissa keskustelu ei ole vielä edes alkanut, joten olisi täysin väärin esitellä nyt tammikuussa 2006 keskustelun tulokset ennen kuin koko keskustelua on edes käyty. Nyt meidän on käytettävä yksi vuosi siihen, että keskustelemme EU:n politiikan suurista kysymyksistä kaikkien asianosaisten kanssa kaikissa jäsenvaltioissa. Tämän jälkeen voimme tehdä vuonna 2007 päätelmät siitä, minkä menettelyn valitsemme saattaaksemme tämän hankkeen menestyksekkäästi päätökseen. Meillä on useita eri vaihtoehtoja. Kotimaani Saksan liittokansleri on kysynyt, miksi emme laajenna perustuslakia lisäämällä siihen pöytäkirjan sosiaalisesta Euroopasta. Tämä on yksi mahdollinen etenemistapa, josta meidän on keskusteltava.
Tämä harkintakausi vahvistaa meitä ja eurooppalaista demokratiaa. Meillä on kaikki mahdollisuudet selvitä tästä kriisistä paremmassa kunnossa kuin olimme ennen sitä.
Jules Maaten (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, perustuslakisopimus on kuollut, kauan eläköön perustamissopimus. Vaikka on totta, että perustuslakisopimus on hylätty pikemminkin kontekstin kuin itse perustuslakitekstin takia, on myös totta, että perustuslakisopimuksen teksti osoittautui liian heikoksi ratkaisemaan kontekstiin liittyviä ongelmia. Perustuslakitekstiin ei sisältynyt riittävästi rohkeita ja vetoavia ajatuksia.
Miksi emme anna kansalaisille todellista valtaa ja anna heidän valita suoraan esimerkiksi komission puheenjohtajaa? Miksi emme tarjoa mahdollisuutta järjestää yhteinen eurooppalainen kansanäänestys – siis ei 25:tä tai 27:ää kansallista kansanäänestystä vaan todellinen eurooppalainen kansanäänestys – tai miksi emme luo aidosti eurooppalaista poliittista kenttää, toisin sanoen eurooppalaista ?
Kontekstin osalta Alankomaiden kansalaiset, kuten olettaakseni useimpien muidenkin jäsenvaltioiden kansalaiset, eivät kuitenkaan halua keskustella toimielimistä juuri nyt, kiitos vain. He haluavat EU:n, joka on kilpailukykyinen, luo työpaikkoja, torjuu terrorismia ja rajatylittävää rikollisuutta, harjoittaa asianmukaista ulkopolitiikkaa ja tekee vihdoinkin yksinkertaisesti sitä, mitä siltä odotetaan. Mikäli emme onnistu tässä, perustuslakisopimuksen elvyttäminen on toivoton yritys, ja kaikesta puheesta tulee puhtaasti teoreettista.
Tarvitsemme varmastikin uuden sopimuksen tehdäksemme EU:sta entistä demokraattisemman ja tehokkaamman, mutta asialla ei ole mikään kiire. Mietinnön esittelijät ovat esittäneet monia erinomaisia ajatuksia muun muassa harkintakauden jatkamisesta vuoden 2007 loppupuolelle ja useampien vaihtoehtojen säilyttämisestä avoimina. Pidän myös yleisesti ottaen myönteisenä tämän keskustelun menettelytavoista sopimista. Emme kuitenkaan tarvitse perustuslaki-nimistä asiakirjaa, joka pikemminkin säikäyttää kansalaiset kuin saa heidät osallistumaan. Ruusuhan tuoksuu aivan yhtä ihanalta, vaikka sillä olisi jokin toinen nimi. Näin ollen perustuslaki-nimestä ja perustuslakitekstistä kiinni pitäminen kaikin voimin on ryhmälleni ylipääsemätön ongelma.
Jos ratkaisuna tähän ongelmaan on perustuslakitekstin parantaminen – ja toivon meidän todella onnistuvan tässä, sillä se on tärkeää – kannatan sitä, että kaikki EU:n kansalaiset voivat äänestää perustuslakitekstistä kansanäänestyksessä, joka järjestetään samanaikaisesti seuraavien Euroopan parlamentin vaalien kanssa. 
Roger Knapman (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, käsiteltävänämme ei ole Voggenhuberin ja Duffin mietintö vaan ainoastaan kehno (engl. duff) mietintö. Kysymys kuuluu, onko perustuslaki kuollut vai pelkästään unessa? Jos vastaus kaikkeen tähän olisi ollut "kyllä", on päivänselvää, ettei komission jäsenillä olisi ollut mitään vaikeuksia selittää, mitä "kyllä" tarkoitti. Vain meille yksinkertaisille maalaisille, jotka satumme uskomaan kieltävään vastaukseen, on nyt tarpeen selittää, mitä "ei" tarkoittaa.
"Ei" tarkoittaa tässä tapauksessa silkkaa röyhkeyttä komission taholta. Komissio on niin röyhkeä, että se vie perustuslakihanketta eteenpäin, vaikka 70 prosenttia itävaltalaisista ei halua näin tapahtuvan, vaikka kaksi kolmasosaa Ison-Britannian kansalaisista ei näe mitään hyötyä tämän valeparlamentin tulevassa jäsenyydessä ja vaikka niin ranskalaiset kuin hollantilaisetkin ovat äänestäneet perustuslakia vastaan.
Mikä ei-sanassa on sellaista, mitä komissio ei ymmärrä? "Ei" tarkoittaa, ettei suuri osa EU:n kansalaisista halua jatkaa tätä teeskentelyä. Luulimme liittyvämme yhtenäismarkkinoihin, jotka ovat paisuneet ja paisuneet kuin pullataikina niin, että tässä mietinnössä ollaan jo työntämässä meitä kohti täyttä poliittista unionia. No, kaikki tämä epäilemättä romahtaa jossain vaiheessa, koska tämä ei ole sitä, minkä puolesta ihmiset luulivat äänestävänsä. Olen iloinen, ettei Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue epäonnistu samalla tavoin, koska mikään ei voi estää ajatusta, jonka aika on nyt tullut, ja tarkoitan tällä kansallista vapautta. 
Jan Tadeusz Masiel (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Eurooppa sai alkunsa keskiajalla kristinuskon pohjalta. Euroopan unioni syntyi alun perin estääkseen uusien sotien syttymisen. Kansakunnilla ja kansoilla on taipumus liittyä yhteen joko jonkin ympärille tai sitä vastaan.
Eurooppa kuuluu nyt menneisyyteen. Sen on korvannut Euroopan unioni, jolta puuttuu edelleen yhteinen näkemys, joka sitoisi sen jäsenet toisiinsa. Tällä hetkellä jokainen meistä voi löytää syyn perustuslain hylkäämiselle. Joidenkin mielestä talousarvio on liian pieni, joidenkin mielestä taas liian suuri, kun taas toiset ovat huolissaan Turkista. Uudet jäsenvaltiot ovat tyytymättömiä epäoikeudenmukaiseen yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja suljettuihin työmarkkinoihin. Haluamme siitä huolimatta pysyä yhdessä.
Meidän on päästävä eroon kaikista erimielisyyksistämme ennen kuin annamme perustuslain uudelleen kansalaisten arvioitavaksi. Tällä kertaa meidän on myös kuunneltava, mitä kansalaisilla on sanottavanaan, ja otettava se huomioon. 
József Szájer (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, vaikka vähemmistö pitääkin aina paljon kovempaa ääntä itsestään, monet meistä täällä parlamentissa katsovat, että toimiakseen asianmukaisesti Euroopan unioni tarvitsee perustuslakisopimuksen. Tämä koskee erityisesti sellaisia aloja kuin lisääntynyt avoimuus ja parlamentin kasvava valvontarooli tai myös vähemmistöoikeuksien suojelu EU:ssa.
Tärkein syy nyt puhjenneeseen kriisiin ei ole kuitenkaan Euroopan unionin tulevan toiminnan paremman sääntelyn takaavan perustuslain sisältö vaan se, että monien kansalaisten silmissä EU:n toiminta ei ole tyydyttävää eikä vakuuttavaa. Toimielimet ja Euroopan unionia johtava eliitti ovat menettäneet monien kansalaisten luottamuksen.
Tuen Euroopan komission näkemystä. Kuten mainitsin hyväksytyssä tarkistusehdotuksessani, on tärkeää varmistaa, että pohdinta-ajan yhtenä tavoitteena on sen pohtiminen, miten Euroopan unioni voi voittaa uudelleen kansalaisten luottamuksen. Me myös katsomme, että jotta tässä onnistuttaisiin, tarvitaan keskustelua siitä, miten Euroopan unioni voi parantaa suoritustaan ja miten se voi osaltaan auttaa ihmisten todellisten ongelmien ratkaisemisessa.
Perustuslakisopimus, tai sen kaikkein tärkeimmät osat, on säilytettävä. Meidän on kuitenkin tiedostettava, ettei EU:n kansalaisten luottamusta voiteta takaisin monimutkaisilla teksteillä vaan Euroopan unionin suorituksella, työpaikoilla, talouskasvulla ja yhteisten eurooppalaisten etujen tehokkaalla ajamisella maailmassa. Jos voitamme takaisin kansalaisten luottamuksen, he myös antavat tukensa perustuslakisopimukselle. 
Pierre Moscovici (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä yhteisesittelijöitä, jäsen Duffia ja jäsen Voggenhuberia. He ovat tehneet loistavaa ja erittäin ennakkoluulotonta työtä, joka muodostaa erinomaisen pohjan keskustelulle, kuten on jo todettu.
Olen Eurooppa-valmistelukunnan entinen jäsen, sosialisti ja ranskalainen, satunnaisessa järjestyksessä mainittuina, ja haluan tässä vaiheessa puuttua tähän perustuslain kuolemasta tai ylipäätään perustuslaista käytävään halpamaiseen keskusteluun. Kunnioitan suuresti ihmisiä, jotka äänestivät perustuslakitekstin puolesta – kuten itsekin tein – mutta emme voi samaan aikaan käyttäytyä aivan kuin mitään ei olisi tapahtunut ja aivan kuin Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestykset eivät muuttaisi tilannetta mitenkään. Emme voi myöskään käyttäytyä aivan kuin nyt olisi vain yksi mahdollinen ratkaisu ja yksi mahdollinen lopputulos, nimittäin ranskalaisten ja alankomaalaisten hylkäämän alkuperäisen tekstin ratifioiminen kiertoteitse.
Tästä syystä meidän on autettava esittelijöitä, ja tätä tarkoitusta varten olen allekirjoittanut esittelijöiden ja jäsen Berèsin kanssa useita tarkistuksia, joissa vaaditaan todellisuuden ottamista huomioon. Suositan teille erityisesti kolmea tarkistusta: tarkistuksia 18, 24 ja 27. Hyväksymällä nämä tarkistukset parlamentissa annamme mielestäni itsellemme useita eri vaihtoehtoja, toimimme ennakkoluulottomasti, annamme todellisen panoksen keskusteluun emmekä juutu yhteen ainoaan ratkaisuun, ajatukseen tai ajattelutapaan. Kun kaikki on sanottu ja tehty, haluan äänestää tämän tekstin puolesta, kuten ranskalaiset sosialistitkin, mutta emme voi tehdä niin, jos perustuslakiteksti on yksipuolinen. Ottakaamme näin ollen huomenna jälleen yksi askel eteenpäin äänestämällä näiden tarkistusten puolesta.
Nils Lundgren (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, perustuslakiehdotus on hylätty Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestysten myötä. Tästä ei voi olla mitään epäselvyyttä. Kahden jäsenvaltion kansalaisten suuri enemmistö on äänestänyt perustuslakiehdotusta vastaan kansanäänestyksissä, joissa äänestysprosentti oli korkea. On demokraattinen skandaali, että EU:n poliittista valtaa pitävät yrittävät nyt selitellä tätä tulosta. Poliitikot ja korkeat virkamiehet keskustelevat parhaillaan avoimesti siitä, miten näiden kansanäänestysten tulokset on määrä kiertää. Heillä on röyhkeyttä tulkita omin päin tuloksia niin, että ne ovat osoitus tyytymättömyydestä molempien jäsenvaltioiden hallituksiin. Poliitikot ja virkamiehet alkavat laskeskella, miten monet jäsenvaltiot kannattivat perustuslakiehdotusta, vaikka on selvää, että kaikkien jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ehdotus.
Harvoin on käynyt näin selväksi, miten suuri kuilu poliittisen eliitin ja kansalaisten välillä on EU:ta koskevissa kysymyksissä. Kaikki viittaa siihen, että perustuslakiehdotus olisi hylätty myös Saksassa, jos siellä olisi järjestetty asiasta kansanäänestys. Sama pätee Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, Itävaltaan, Ruotsiin, Tanskaan ja ehkä myös muihin jäsenvaltioihin. EU:n valtaeliitti puhuu kuitenkin häpeämättömästi viime vuonna koetuista vaikeista takaiskuista. Haluan huomauttaa, että demokraattiset tulokset ovat takaiskuja vain niille, jotka ovat hävinneet, koska heiltä puuttuu kansan tuki. Tätä tosiseikkaa on mahdotonta kiertää. 
Daniel Hannan (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kuunnellessani tätä keskustelua mieleeni muistuvat Bertolt Brechtin säkeet: 
– " – Eikö hallituksen olisi helpompaa hajottaa kansa ja valita tilalle uusi? 
Kahden keskeisen perustajajäsenvaltion kansalaiset ovat tyrmänneet hankkeenne, ystäväiseni. Tiedän, että torjutuksi tuloa on vaikea hyväksyä, mutta tarkastelkaa seuraavia lukuja: 55 prosenttia ranskalaisista äänestäjistä ja 62 prosenttia alankomaalaisista äänestäjistä. Yritätte kenties väittää, että äänestäjät ovat ymmärtäneet asian väärin, että he kärsivät marxilaisten lanseeraamasta väärästä tietoisuudesta, että he tarvitsevat parempaa propagandaa ja että on meidän, toisin sanoen euroeliitin, tehtävä osoittaa heille oikea suunta. Tähän sanon, että "tehkää voitavanne".
Tämänhetkiset mielipidemittaukset Alankomaissa osoittavat, että 82 prosenttia äänestäjistä äänestäisi nyt perustuslakia vastaan, mikä on selkeä osoitus tämän pelottoman kansan vakaasta harkinnasta. Hyvät kollegat, jos kuitenkin uskotte voivanne kääntää heidän päänsä, siitä vain. Tekemällä niin osoittaisitte ainakin sitoutuvanne demokraattisiin ihanteisiin, joista niin usein puhutte.
Moraalisesti paljon tuomittavampaa olisi jatkaa perustuslain, tai ainakin sen sisällön, täytäntöönpanoa ilman kansalaisten suostumusta. Juuri näin te kuitenkin parhaillaan teette. Katsokaa niiden perustuslakiin sisältyvien toimien ja toimielinten määrää, jotka on jo toteutettu ja perustettu tai joita toteutetaan ja perustetaan parhaillaan kaikesta huolimatta: Euroopan ulkosuhdehallinto, Euroopan ihmisoikeusvirasto, Euroopan puolustusvirasto, Euroopan avaruusohjelma, Euroopan operatiivisen ulkorajayhteistyön hallintavirasto ja tuomioistuimen toimivaltaan kuuluva perusoikeuskirja. Yhdelläkään näistä toimista ja toimielimistä ei ole asianmukaista oikeusperustaa perustuslain ulkopuolella. Hyväksymällä ne tästäkin huolimatta osoitatte, ettette anna minkään estää poliittisen yhdentymisen kiirehtimistä, oli kyse sitten sisäisestä tai ulkoisesta voimasta, omaa asemaanne koskevista säännöistä tai kansalaisten vaaliuurnilla ilmaisemasta nimenomaisesta vastustuksesta. Toimiessanne näin oikeutatte vastustajienne kaikkein ankarimman arvostelun.
Maanmieheni Oliver Cromwellin sanoin, "pyydän teitä, Kristuksen sydämellisellä rakkaudella, harkitsemaan sitä mahdollisuutta, että saatatte olla väärässä".
Genowefa Grabowska (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, parhaillaan keskusteltavana oleva päätöslauselma on hyvin perusteltu ja tarkoituksenmukaisen tasapainoinen kompromissiasiakirja. Lisäksi sitä käsiteltiin ennätysajassa. Päätöslauselma nivoutuu erittäin hyvin meille tänään esiteltyihin puheenjohtajavaltio Itävallan painopistealueisiin ja myös Suomen puheenjohtajakauteen ja tulevaan Saksan puheenjohtajakauteen.
Tämä tarkoittaa, että julki tuoduista epäilyistä ja vastahakoisuudesta huolimatta perustuslakia ei ole tietenkään hylätty. Se ei kuulu menneisyyteen vaan on päinvastoin edelleen erittäin näkyvässä asemassa asialistallamme. Ranskan ja Alankomaiden kielteisten äänestystulosten seurauksena perustuslaki on edelleen vahvasti elossa, koska jatkamme siitä keskustelemista. Kaikkien EU:n kansalaisten on löydettävä vastaus kysymykseen, millaisen Euroopan unionin he haluavat.
Päätöslauselmassaan parlamentti kehottaa kaikkia EU:n kansalaisia osallistumaan laaja-alaiseen keskusteluun äsken mainitsemastani kysymyksestä. Se kehottaa myös kaikkia kansallisia parlamentteja ja hallituksia kertomaan omista odotuksistaan. Niiden yhdeksän jäsenvaltion hallituksille, jotka eivät ole vielä ratifioineet perustuslakia, meidän pitäisi sanoa, että niiden on aloitettava ratifiointimenettely, koska asianomaisten maiden pääministerit allekirjoittivat perustuslakisopimuksen ja koska se on niiden oikeus ja velvollisuus kansainvälisen lain mukaan. Tästä velvollisuudesta määrätään valtiosopimusoikeutta koskevassa Wienin yleissopimuksessa.
Haluan esittää lopuksi vielä yhden huomautuksen. Jäsenvaltion lähestymistapa Euroopan perustuslakiin ei ole vain testi, jolla mitataan sen halua auttaa yhteisen Euroopan rakentamisessa. Se on myös testi, jolla mitataan kyseisen jäsenvaltion uskottavuutta kumppanina kansainvälisissä suhteissa. 
Maria da Assunção Esteves (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, parlamentti on tänään avannut erittäin tärkeän keskustelun. Poliittiset instituutiot ja sosiaaliset toimijat ottavat tiedotusvälineiden ohella vastuun seuraavan kysymyksen käsittelemisestä: haluaako Euroopan unioni turvata tulevaisuutensa?
Perustuslakikysymyksessä ei ole kyse pelkästään toimielinten rakenteesta. Siinä on enemmänkin kyse tavasta, jolla Euroopan unioni varmistaa, että sen toimielimet toimivat maailman moraalisen tietoisuuden mukaisesti. Kaikki me, Euroopan unionin kansalaiset, vallan käytävillä ja unionin eturintamassa, tunnemme tämän haasteen painon. Miten voimme hallinnoida näin valtavan suurta ja avointa kosmopoliittista aluetta? Miten voimme toteuttaa oikeudenmukaisuuden hankkeen, joka ulottuu myös EU:n rajojen ulkopuolelle? Miten voimme rakentaa elämäntavan, joka ei pohjaudu perinteeseen? Miten voimme tehdä Euroopan unionista demokraattisen mahdin ja uuden maailmanjärjestyksen perustajan? Miten voimme erilaisista yhteisöistä koostuvana unionina toimia roolimallina? Miten voimme löytää yhdessä tavan suojella ihmisoikeuksia kaikkialla maailmassa? Miten voimme löytää yhdessä tavan vaikuttaa maailman tapahtumiin? Miten voimme antaa politiikalle takaisin sen lainsäädäntövallan globalisoituneessa ja sääntelemättömässä taloudessa? Miten voimme yhdistää oikeudenmukaisuuden tehokkuuteen? Miten voimme avata ovet uusille poliittisille malleille?
Tulevaisuus ei jätä meille sijaa pelolle. Meidän on aloitettava pikaisesti keskustelu poliittisesta yhdentymisestä, kosmopoliittisen ja inhimillisemmän elämäntavan käyttöönotosta sekä siitä, missä määrin perustuslaki itse edustaa ja missä määrin sillä rakennetaan eurooppalaista identiteettiämme. Eurooppalainen identiteettimmehän ei syntynyt perinteestä vaan moraalista, halusta ja järkisyistä. 
Pasqualina Napoletano (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Eurooppa-hankkeen kaatuminen on todellinen uhka, ja meillä on todisteet siitä. Saadaksemme tai palauttaaksemme kansalaisten luottamuksen tarvitsemme näkemystä, tehokasta politiikkaa ja tehokkaita välineitä, joihin kuuluvat taloudelliset resurssit ja toimielimet.
Me parlamenttina emme mielestäni saa luopua mahdollisuudesta sopimukseen Euroopan perustuslaista. Mitä tulee nykyiseen perustuslakitekstiin kohdistuvaan ankaraan arvosteluun, parlamentin on nähdäkseni puolustettava kaikkea, mitä tämän tekstin avulla on saavutettu. Pystytäänkö keskustelussa siirtymään eteenpäin? En usko, että siitä tulee helppoa, mutta en suoraan sanoen aio myöskään sulkea tätä mahdollisuutta pois.
Lisäksi haluaisin meidän toimivan läheisessä yhteistyössä kansallisten parlamenttien kanssa, kuten on jo korostettu, koska tapa, jolla erityisesti jäsenvaltioiden hallitukset ovat keskustelleet tästä aiheesta, ei ole mielestäni ollut perusteellinen eikä oikea. Haluan kiittää puheenjohtajavaltio Itävaltaa siitä, että se on viimeinkin osittain elvyttänyt tätä keskustelua. Toivokaamme, että tästä lähtien eri toimielimet ymmärtävät toisiaan paremmin. 
Panayiotis Demetriou (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, en aio toistaa argumentteja, joita olemme tänään kuulleet esittelijöiden ja muiden puhujien esittävän perustuslaista. En aio myöskään viitata viime vuonna käytyihin yksityiskohtaisiin, laajoihin ja tyhjentäviin keskusteluihin vaan niissä käsiteltyyn vuoropuheluun.
Haluan tuoda julki käsitykseni siitä, että vuoropuhelussa, jota meidän on käytävä, on keskityttävä perustuslain sijaan Euroopan unionin eksistentiaalisiin ongelmiin. Näitä ovat ensinnäkin se, missä määrin Euroopan unioni on edelleen tarpeellinen. Toiseksi, jos Euroopan unioni on tarpeellinen, millaisen Euroopan unionin haluamme. Kolmas ongelma on se, miten pitkälle haluamme Euroopan unionin laajentuvan.
Mikäli näihin eksistentiaalisiin kysymyksiin ei löydy yhteistä vastausta sekä politiikan että kansalaisten tasolla, pelkään suuresti, etteivät Euroopan unionin kansalaiset tule koskaan hyväksymään minkäänlaista perustuslakia Euroopan unionille. Jos ja siltä osin kuin me Euroopan unionissa uskomme, että unionia on yhtenäistettävä ja vahvistettava, haasteenamme on vakuuttaa kansalaiset myös siitä, että tämä etenemistapa on oikea. Luottamus ja usko eurooppalaiseen näkemykseen muodostavat perustan valtioiden ja kansalaisten yhteiselle suostumukselle perustuslaillisiin järjestelyihin, joilla turvataan Euroopan unionin toiminta.
Jos jäsenvaltioiden kansalaiset eivät ymmärrä, millainen merkitys Euroopan unionilla sekä sen yhtenäistämisen ja vahvistamisen jatkamisella on ihmiskunnalle, ennustan, ettei mitään perustuslakiehdotusta hyväksytä tulevaisuudessa. Tästä syystä meidän ei nähdäkseni pitäisi hukata yhtään enempää aikaa. Meidän on kehitettävä sitä perustaa, joka meillä on, nimittäin perustuslaki. Sitä meidän on työstettävä ja kehitettävä, koska pelkään suuresti, että kaikki muut toimet, joilla pyrimme kehittämään sille vaihtoehdon, epäonnistuvat ja merkitsevät lopullista epäonnistumista, joka tapahtuu Euroopan unionin yhdentymisen ja edistymisen kustannuksella. 
Stavros Lambrinidis (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, kahdeksan kuukautta sen jälkeen, kun perustuslakisopimuksen teksti hylättiin Ranskassa ja Alankomaissa järjestetyissä kansanäänestyksissä, meneillään on edelleen loputtoman pitkä harkintakausi, jonka aikana pohditaan sitä, miten nämä tapahtumat voitaisiin pukea sanoiksi. Meidän on nyt aika ryhtyä töihin. Mitä tämä työ käsittää? Siinä ei mielestäni ole kyse itseanalysoinnista loputtomissa keskusteluissa, joissa käsitellään uuden hyvinvointivaltion täsmällistä määritelmää, EU:n rahoitusta ja niin edelleen. Jos uskomme, että kaikissa näissä kysymyksissä lähentyminen on edellytys uudelle perustuslakia koskevalle yritykselle, en usko meidän saavan koskaan Euroopan perustuslakia.
Päinvastoin tällä harkintakaudella pitäisi mielestäni olla vain yksi lopullinen tavoite. Kunkin poliittiseen vakaumukseen katsomatta meidän on saatava itsemme vakuuttuneiksi siitä, että voimme eurooppalaisina käsitellä kaikkia näitä suuria eurooppalaisia ongelmia paremmin yhdessä kuin yksin. Tämä on ehkä myös kaikkein tärkein konteksti, jonka on sisällyttävä mihin tahansa tekstiin, jos kaikkien kansalaisten on määrä voida hyväksyä se. 
Reinhard Rack (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, en hyväksy tiettyjen EU:n arvostelijoiden omaksumaa demokratia-ajatusta. Nämä henkilöt kaivautuvat yleensä puolustusasemiin kansallisten lippujensa taakse ja yrittävät värvätä muita EU:n kansalaisia asiansa kannattajiksi. Kuulemme nyt sanottavan kerta toisensa jälkeen, ettei 70 prosenttia itävaltalaisista halua perustuslakia. Tällä viitataan ilmeisesti viimeisimpiin Eurobarometri-mielipidetutkimuksiin, jotka eivät kerro asiasta yhtään sen enempää. Tässä yhteydessä sivuutetaan räikeästi demokraattiset säännöt ja menettelyt, joita sovelletaan kotimaassani Itävallassa, jossa kansallisneuvosto ja liittoneuvosto ovat ratifioineet perustuslain erittäin suurella enemmistöllä. Jotkut kuitenkin panevat enemmän painoarvoa mielipidemittausten prosenttiluvuille kuin valtiosäännön edellyttämille menettelyille.
En myöskään hyväksy niiden henkilöiden toimintatapaa, jotka haluavat keskustella vaihtoehdoista ennen kuin meneillään oleva ratifiointiprosessi on edes saatu päätökseen. Uusia vaihtoehtoja vaativat pitävät useimmissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa demokraattisesti tehtyjä päätöksiä arvottomina.
Missä nämä vaihtoehdot muuten ovat? Kävimme Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa pitkiä keskusteluja kaikista vaihtoehdoista, demokraattisemmasta Euroopan unionista, sosiaalisemmasta unionista ja niin edelleen. Tulimme näissä keskusteluissa yhä uudelleen samaan lopputulokseen. Vaikka kaikki tämäntyyppiset parannukset ovatkin erittäin suotavia, ne johtaisivat viime kädessä syvenevään Eurooppaan ja vahvistaisivat Euroopan unionia. Ne johtaisivat toisin sanoen juuri siihen, mitä useimmat jäsenvaltiot ja niiden kansalaiset eivät tällä hetkellä halua, nimittäin kansallisvaltioiden vallan jatkuvaan heikkenemiseen. Noudattakaamme siis perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan enemmistön ehdotusta ja tiedottakaamme EU:n kansalaisille siitä, mitä vuonna 2004 laadittuun perustuslakisopimukseen todella sisältyy ja mitä ei. Meidän pitäisi myös pyrkiä saavuttamaan toisella yrittämällä yksimielinen tuki perustuslaille, joka on paras markkinoilla tällä hetkellä oleva. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, minusta oli hyvin mielenkiintoinen kokemus osallistua tähän keskusteluun ja seurata mielipiteidenvaihtoa. Keskustelun kuluessa on esitetty mielipiteitä laidasta laitaan, mutta yksi näkemys näyttää minusta vastaavan neuvoston jäsenten enemmistön kantaa. Jäsenvaltioiden enemmistö katsoo, että Euroopan unionin olisi tässä tilanteessa pidettävä kaikki realistiset ja järkevät vaihtoehdot avoimina, kunnes saamme selkeämmän kuvan tilanteesta. Olemme nimittäin oppineet edellisvuotisista kokemuksistamme, etteivät nopeat, ehkä jopa ennenaikaiset tai harkitsemattomat tilannearviot vie tätä keskustelua eteenpäin. Olen samaa mieltä jäsen Leinenin kanssa siitä, että neuvoston puheenjohtajavaltio toimisi tässä keskustelun vaiheessa ajattelemattomasti, mikäli se pyrkisi ennakoimaan keskustelun tuloksia, ja uhkaisi todellakin näin tehdessään aiheuttaa vahinkoa.
Tarvitsemme nyt keskustelua. Sallikaa minun ilmaista vielä kerran kiitollisuuteni perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnalle ja esittelijöille, jäsen Duffille ja jäsen Voggenhuberille, tämän keskustelun käynnistämisestä. Puheenjohtajavaltio osallistuu tähän keskusteluun. Mekin katsomme, että kaikkia keskustelun kuluessa esitettyjä mielipiteitä on kunnioitettava. Kuten varapuheenjohtaja Wallström niin osuvasti totesi, "haluamme Euroopan unionin, joka kuuluu kaikille". Tällaisen Euroopan unionin rakentaminen on tehtävä, jonka myös neuvoston puheenjohtajavaltio Itävalta on asettanut itselleen. Yhdessä muiden jäsenvaltioiden kanssa ja muita toimielimiä kuullen valmistelemme suunnitelmaa, johon aiemmin viitattiin.
Tänään esitettyyn toteamukseen, jonka mukaan kansalaiset eivät ole kiinnostuneita keskustelemaan toimielimistä, vastaan, että Euroopan unioni tarvitsee kuitenkin sellaiset toimielimet ja sellaisen toimielinrakenteen, jotka antavat sille mahdollisuuden tehdä sen, mitä kansalaiset siltä odottavat.
Toivon hartaasti, että neuvoston puheenjohtajan aiemmin tänään käyttämästä puheenvuorosta on käynyt selväksi, että neuvoston puheenjohtajavaltio Itävalta aikoo aivan ehdottomasti käsitellä vakavasti ongelmia, jotka vaikuttavat Euroopan unionin kansalaisiin ja kiinnostavat heitä. 
Margot Wallström,
   – Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, haluan oikeastaan sanoa vain lyhyesti kaksi asiaa. Ensin siteeraan jäsen Brokia, joka sanoi keskustelun alussa, että kansalaiset ovat asianosaisia. Juuri Euroopan unionin kansalaiset ovat kaikkein tärkein kohderyhmä, ja heillä on eniten voitettavanaan tai hävittävänään siinä, miten hoidamme kysymyksen uudesta sopimuksesta Euroopan perustuslaiksi.
Toiseksi haluan todeta, ettei demokratia ole penkkiurheilulaji. Se edellyttää, että käymme keskustelua ja vuoropuhelua kansalaisten kanssa, että otamme poliittiset johtajamme ja kansalaisemme mukaan kaikin mahdollisin tavoin ja että autamme toisiamme toimimaan erilaisissa rooleissamme tässä yhteydessä.
Kuultuani niin monia kertoja ironisia huomautuksia tyyliin "mikä ei-sanassa on sellaista, mitä komissio ei ymmärrä", haluan lisätä, että tiedämme itse asiassa mielipidetutkimusten ja haastattelujen perusteella hyvin tarkasti, miksi kansalaiset ovat äänestäneet perustuslakisopimuksen puolesta tai sitä vastaan. Emme ole siis keksineet sitä omasta päästämme. Tiedämme, että jokaisessa kansanäänestyksessä, jossa käsitellään myös perustuslakikysymyksiä, on vaarana, että saadaan itse asiassa vastauksia kysymyksiin, joita ei ole edes esitetty. Tämä on asia, josta poliitikot kaikissa jäsenvaltioissamme ovat tietoisia.
Myöskään siinä ei ole mitään erityisen outoa, että 25 jäsenvaltiota, jotka osallistuvat keskusteluun siitä, miten meidän on määrä vastata perustuslain asettamaan haasteeseen Euroopan unionissa, jonka jäsenmäärä on kasvanut 15 valtiosta 25 valtioon, pohtivat todellakin sitä, miten aiomme selviytyä tilanteesta, jossa kaksi jäsenvaltiota on hylännyt perustuslakisopimuksen mutta 14 jäsenvaltiota hyväksynyt sen. Miten toimimme tässä tilanteessa? Pitääkö meidän nyt yksinkertaisesti päättää perustuslakiprosessi, vai onko tästä tilanteesta jokin ulospääsytie? Näissä pohdinnoissa ei ole mitään outoa. Teette asiat hieman liian helpoiksi itsellenne. Kaikkein mielenkiintoisinta on se, että Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuoluetta edustaville jäsenille, jotka kutsuvat Euroopan parlamenttia valeparlamentiksi, näyttää sopivan vallan mainiosti, että eurooppalaiset veronmaksajat maksavat heidän tämän valeparlamentin jäseninä nauttiman palkkansa, vaikka he eivät esitä yhtään ainoaa omaa rakentavaa ajatusta.
Meidän on mielestäni todellakin ryhdistäydyttävä ja käytävä älyllisesti rehellistä keskustelua Euroopan unionia koskevista kysymyksistä. Meillä on erittäin paljon tietoa, eikä oikoteitä ole. Naurattepa tälle miten paljon tahansa, voimme vain käydä keskustelua ja vuoropuhelua kansalaisten kanssa ja keskustella asiakysymyksistä ennen kuin nivomme ne perustuslakia koskeviin ratkaisuihin, jotka ovat välttämättömiä, mikäli aiomme saada avoimemman, demokraattisemman ja tehokkaamman Euroopan unionin. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Bruno Gollnisch (NI ). –
   On helppoa nähdä roska veljesi silmässä, muttei yhtä helppoa nähdä hirttä omassa silmässään. Samat ihmiset, jotka eilen arvostelivat ankarasti uskomatonta parlamentaarisen demokratian kieltämistä komission esittäessä uudelleen satamapalveluita koskevan direktiivinsä sen jälkeen, kun se oli hylätty parlamentissa, ovat tänään valmiita hyväksymään mietinnön, jossa kielletään kansanvalta vieläkin vakavammalla tavalla.
Kaksi Euroopan unionin perustajajäsentä, Alankomaat ja Ranska, on hylännyt Euroopan perustuslain. Kaikkien riippumattomien tarkkailijoiden käsitys on, että kansalaisilla oli paljon tietoa päätöksensä tueksi. He eivät äänestäneet vain kontekstin mukaan, he äänestivät itse tekstiä vastaan. Kymmenen jäsenvaltiota ei ole vielä ilmaissut kantaansa, eivätkä useat näiden maiden johtajat usko näin tapahtuvan. Tämä johtuu siitä, ettei perustuslaki voi lain eikä itse perustuslakitekstin mukaan tulla voimaan, koska useat sen allekirjoittaneista jäsenvaltioista ovat kieltäytyneet ratifioimasta sitä. Perustuslaki on kuollut.
Euroopan parlamentti aikoo kuitenkin ainoastaan pohtia parasta tapaa tarjoilla kansalaisille sama ruokalaji, samoilla sanoilla, ja aivopestä heidät propagandakampanjoilla tiedotusvälineiden ummistaessa siltä silmänsä. Tämä menettelytapa on skandaali, enkä voi hyväksyä sitä. 
Ian Hudghton (Verts/ALE ). –
   En voi tukea tätä mietintöä. Siinä ei oteta huomioon, että kahden jäsenvaltion äänestäjät ovat hylänneet perustuslakisopimuksen. Sopimus hylättäisiin epäilemättä myös muissa jäsenvaltioissa, jos niissä annettaisiin mahdollisuus kansanäänestykseen. Mietinnön kaksi esittelijää haluavat jotenkin herättää henkiin nykyisen, hylätyksi tulleen sopimustekstin keskeisen sisällön. Tämä ei vaikuta minusta uskottavalta. Miten ranskalaisten ja alankomaalaisten äänestäjien voidaan odottaa hyväksyvän tällaista röyhkeyttä? Nyt on meneillään niin sanottu harkintakausi. Tehkäämme siitä kausi, jonka aikana asiaa harkitaan uudelleen ja tuodaan jotain uutta tilalle sen sijaan, että vain toistetaan samat asiat asiakirjassa, joka on jo hylätty vakuuttavasti. 
Puhemies.
   Toivotan parlamentin puolesta tervetulleeksi Suomen eduskunnan puhemiehen Paavo Lipposen ja hänen valtuuskuntansa. 
Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Tšetšeniasta vaalien jälkeen ja kansalaisyhteiskunnasta Venäjällä. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Tšetšenian konflikti aiheuttaa edelleen epävakautta Pohjois-Kaukasuksen alueella. Tämän Kaukasian tasavallan poliittinen, taloudellinen ja sosiaalinen tilanne sekä ihmisoikeustilanne on edelleen erittäin epätyydyttävä ja todellinen aihe huoleen. Kaikki Euroopan unionin toimielimet tietävät hyvin, miten merkittävä seikka tämä on meidän suhteissamme Venäjän federaatioon.
Kuten tiedätte, Tšetšeniassa järjestettiin parlamenttivaalit viime vuoden marraskuun 28. päivänä, ja ne olivat ensimmäiset lakia säätävän kokouksen vaalit kahdeksaan vuoteen. Valitettavasti Euroopan unioni ja ETYJ eivät pystyneet lähettämään tarkkailijoita vaaleihin turvallisuussyistä. Se, että Tšetšeniassa pystyttiin järjestämään parlamenttivaalit ensimmäistä kertaa kahdeksaan vuoteen, oli tuolloisen puheenjohtajavaltion mukaan joka tapauksessa myönteistä kehitystä, vaikka onkin korostettava, että vakavia ongelmia esiintyi. Euroopan unioni auttoi kouluttamaan näihin vaaleihin paikallisia tarkkailijoita, ja komissio myönsi 60 000 euroa kansalaisjärjestöjen puolueettomien ja ammattimaisten paikallisten vaalitarkkailijoiden tukemiseen.
Välittömästi vaalien jälkeen EU:n tuolloinen puheenjohtajavaltio antoi julistuksen, jossa todettiin, etteivät vaalit olleet ongelmattomat ja että eräät tarkkailijat olivat ilmaisseet huolensa niistä. Se kehotti Venäjän viranomaisia tutkimaan ilmoitukset väärinkäytöksistä ja pelottelusta. Julistuksen lopuksi todettiin, että demokraattisten instituutioiden vahvistaminen edelleen osana kaikki osapuolet yhdistävää poliittista prosessia on olennaisen tärkeää Tšetšenian kestävälle ja rauhanomaiselle pitkän aikavälin kehitykselle sekä koko Pohjois-Kaukasuksen rauhalle ja vakaudelle.
Euroopan unioni on ilmaissut usein vakavan huolestumisensa poliittisesta prosessista Tšetšeniassa ja kehottaa Venäjän viranomaisia edelleen lisäämään tämän poliittisen prosessin avoimuutta ja legitiimiyttä. Ihmisoikeus- ja demokratiakysymykset otetaan säännöllisesti ja toistuvasti esiin Euroopan unionin ja Venäjän suhteissa. Kumppanuus- ja yhteistyösopimuksessa luodaan perusta EU:n ja Venäjän välisille suhteille, ja siinä viitataan yhteisiin arvoihin, kuten demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja oikeusvaltioon.
Tšetšenia on tärkeä aihe Venäjän kanssa kahdesti vuodessa ihmisoikeuksista käytävissä keskusteluissa, jotka aloitettiin virallisesti maaliskuussa 2005 Luxemburgin puheenjohtajuuskaudella. EU hyödyntää näitä keskusteluja erityisesti ilmaistakseen huolensa ihmisten katoamisista ja ihmisoikeusrikkomusten yleisestä rankaisemattomuudesta. Näiden erittäin tärkeiden keskustelujen viime kierros käytiin Brysselissä 8. syyskuuta 2005, ja niitä jatketaan tänä vuonna Itävallan puheenjohtajuuskaudella. Tarvitsemme Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden kestävää sitoutumista asiaan, sillä keskustelut tarjoavat foorumin tällaisten aiheiden käsittelemiseksi hyvin avoimesti ja rakentavasti.
Tšetšenian toisen konfliktin puhjettua syyskuussa 1999 Euroopan unioni on omaksunut ja säilyttänyt selkeän kannan ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevaan kysymykseen. EU ajaa edelleenkin poliittista ratkaisua konfliktiin ja on kehottanut Venäjän federaatiota tiiviiseen yhteistyöhön kansainvälisten ihmisoikeusjärjestelmien kanssa, erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien kanssa, kidutusta ja muuta julmaa, epäinhimillistä tai halventavaa kohtelua tai rankaisemista käsittelevän YK:n erityisedustajan kanssa sekä Euroopan neuvoston kanssa, erityisesti kidutuksen ja epäinhimillisen tai halventavan kohtelun taikka rangaistuksen estämiseksi perustetun eurooppalaisen komitean kanssa, ja tietysti myös ETYJ:n kanssa. ETYJ:n palaaminen Tšetšeniaan ja sen jatkuva osallistuminen kenttätyöhön olisi joka tapauksessa myönteistä. ETYJ:n rooli oli erittäin tärkeä jo haettaessa ratkaisua Tšetšenian ensimmäisen konfliktiin, ja vastaavalla roolilla olisi tälläkin kertaa suuri merkitys.
EU:n ja Venäjän huippukokouksessa marraskuussa 2004 Venäjä hyväksyi Euroopan komission 20 miljoonan euron avustusohjelman Pohjois-Kaukasuksen sosiaalis-taloudellisen elpymisen tukemiseksi jatkuvan humanitaarisen avun ohella. Tämän ohjelman tarkoituksena on osaltaan edistää avointa ja demokraattista poliittista prosessia Tšetšeniassa.
Kansalaisyhteiskunnan osalta kansalaisjärjestöjen ja ihmisoikeusaktivistien tilanne, oikeusjärjestelmän uudistus ja tiedotusvälineiden vapaus Venäjällä antavat erityistä aihetta huoleen, ja ne otetaan säännöllisesti esiin keskusteluissa EU:n ja Venäjän edustajien välillä. EU on täysin vakuuttunut siitä, että vahva ja riippumaton kansalaisyhteiskunta on Venäjän etu.
Joulukuun 2005 lopussa duuma ja federaationeuvosto hyväksyivät lakiesityksen kansalaisjärjestöistä. EU on toistuvasti ilmaissut huolestuneisuutensa tästä lakiesityksestä, muun muassa 22. marraskuuta 2005 päivätyssä kirjeessään duuman puhemiehelle Gryzloville ja troikan virallisessa yhteydenotossa 2. joulukuuta 2005. Oletan, että teemme kantamme tähän asiaan selväksi vielä kerran nyt, kun laki on allekirjoitettu. Esityksen nykyisessä muodossa ulkomaisten kansalaisjärjestöjen on toimitettava Venäjän viranomaisille tiedot ohjelmastaan, rahoituksestaan ja organisaatiostaan. Venäläisiltä kansalaisjärjestöiltä voidaan kieltää toiminta sotilastoiminnan alueilla, mikä luonnollisesti rajoittaa merkittävästi niiden toimintaa arkaluontoisilla alueilla tai tekee sen jopa täysin mahdottomaksi.
Venäjän G8-ryhmässä 1. tammikuuta 2006 alkaneen puheenjohtajuuskauden odotettiin kannustavan maata kohentamaan kansainvälistä imagoaan ja auttavan sitä toimimaan aiempaa aktiivisemmin ja pitkäjännitteisemmin Tšetšenian konfliktin ratkaisemiseksi ja samalla tilanteen kohentamiseksi Etelä-Kaukasuksella, jossa Etelä-Ossetian, Abhasian ja Vuoristo-Karabahin kolme konfliktia kaipaavat kiireesti ratkaisua, vaikka ne ovatkin nyt lukkiutuneet. EU on ilmoittanut seuraavansa tiivisti Venäjän toimia sen G8-ryhmän puheenjohtajuuskaudella. Kansalaisyhteiskuntaa koskeva kysymys otetaan toistuvasti esiin kahdesti vuodessa käytävissä ihmisoikeuskeskusteluissa Venäjän kanssa.
Arvoisa puhemies, meidän on suhtauduttava jatkossakin päättäväisesti vuoropuhelun jatkamiseen Venäjän federaation kanssa Tšetšeniasta ja muista ihmisoikeuskysymyksistä kaikista vaikeuksista ja vastustuksesta huolimatta ja painostettava sitä kohentamaan tilannetta. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, olen hyvin kiitollinen tästä tilaisuudesta esittää komission näkemys Tšetšenian tulevaisuudesta vaalien jälkeen. Kuten neuvoston puheenjohtaja mainitsi, on myönteistä, että vaalit sujuivat ilman väkivaltaa, vaikka prosessin puutteita ei voidakaan jättää huomiotta. Kolmen puolueen kannatus riitti edustukseen uudessa parlamentissa, ja Kreml-mielinen Yhdistynyt Venäjä sai muita huomattavasti enemmän edustajia. Toivomme, että tämä on askel kohti entistä laajempaa poliittista edustusta, parempaa vakautta ja lopulta kohti rauhanomaista demokratiaa.
ETYJ ja Euroopan neuvosto eivät lähettäneet todellista tarkkailijavaltuuskuntaa, koska olosuhteet kentällä eivät tätä sallineet, mutta Euroopan neuvosto lähetti kahdeksanjäsenisen selvitysvaltuuskunnan. Meillä ei siis ole virallisia raportteja, mutta olemme saaneet tietoomme viimeksi mainitun valtuuskunnan jäsenten ja muiden organisaatioiden lausumat, joissa kiinnitetään huomiota eritoten prosessin puutteisiin, ja vaadimme, että tällaiset väitteet tutkitaan asianmukaisesti.
Suhtaudumme toki myönteisesti siihen, että Venäjän federaation viranomaiset ovat sitoutuneet merkittävien jälleenrakennusvarojen myöntämiseen, mutta on toteutettava muitakin toimenpiteitä, jotta nämä vaalit kehittävät tilannetta kohti rauhaa ja demokratiaa. Vaikka Tšetšenian turvallisuustilanne näyttääkin kohentuneen, siellä vallitsee valitettavasti edelleen rankaisemattomuuden ilmapiiri. Raportoidut katoamis- ja kidutustapaukset olisi tutkittava perin pohjin ja niihin syyllistyneet olisi saatettava oikeuden eteen, lainvalvontaviranomaisten edustajat mukaan luettuina.
Huomautamme, että Venäjä on ilmaissut halukkuutensa yhteistyöhön YK:n ihmisoikeusjärjestelmässä, esimerkiksi YK:n ihmisoikeusvaltuutetun Louise Arbourin kanssa. Nämä vakuuttelut olisi toteutettava käytännössä, ja YK:n erityisedustajien kanssa olisi tehtävä yhteistyötä. On niin ikään tärkeää valvoa, että Tšetšenian paikallinen asiamies hoitaa tehtävänsä puolueettomasti ja tehokkaasti.
Haluan korostaa, että Euroopan komissio – kuten jo mainittiin – hoitaa tehtäväänsä tällä alueella. Olemme sopineet 20 miljoonan euron ohjelmasta, jolla elvytetään Pohjois-Kaukasuksen sosiaalis-taloudellista tilannetta, jonka katsomme kuuluvan tämän konfliktin perussyihin. Ohjelmalla täydennetään humanitaarista apua, jonka suurin rahoittaja me Echon välityksellä olemme. Tämä on selkeä osoitus halukkuudestamme osallistua aktiivisesti demokratian ja vakauden vahvistamisprosessiin alueella.
Ohjelmamme auttaa tukemaan suuresti tarpeellista terveys- ja koulutusalan jälleenrakennusta ja luomaan työpaikkoja ja ansiotuloja tuottavaa toimintaa. Edellisissä tehtävissäni Itävallan ulkoasiainministerinä vierailin Tšetšeniassa ETYJ:n puheenjohtajana. Muistan käyntini siellä erittäin hyvin. Näimme omin silmin terveydenhoitolaitoksia, ja paljon parannettavaa todellakin on.
Lisäksi aikomuksenamme on avata toimisto Pohjois-Kaukasuksen alueelle, mahdollisesti Vladikavkaziin, sillä näin voisimme seurata ohjelmamme täytäntöönpanoa ja pysyä paremmin perillä paikallisesta tilanteesta.
Minun on kuitenkin ilmaistava huolemme jatkuvista vaikeuksista, joita kansalaisjärjestöillä on, kuten puheenjohtajavaltio totesi. Tämä koskee myös Euroopan komissiolta tukea saavia järjestöjä, kuten Nižni Novgorodin Venäjä–Tšetšenia-ystävyysseuraa, ja humanitaarista apua Echo-ohjelman puitteissa jakavia kansalaisjärjestöjä.
Tätä taustaa vasten haluan kiinnittää huomionne äskettäisiin muutoksiin kansalaisjärjestöjä koskevassa Venäjän lainsäädännössä. Ilmaisimme huolemme kyseisen lainsäädännön vaikutuksesta Echon kautta EIDHR- ja Tacis-ohjelmista rahoitusta saaviin, Pohjois-Kaukasuksella toimiviin kansalaisjärjestöihin kansalaisyhteiskunnan ja ihmisoikeuksien kehitystä käsittelevän puheenjohtajaneuvoston puheenjohtajalle. Keskustelin asiasta myös ulkoasiainministeri Lavrovin kanssa, ja hän vakuutti minulle, että ehdotukseen tehdään muutoksia duuman toisessa käsittelyssä. Duuman loppujen lopuksi hyväksymässä lainsäädäntötekstissä otetaankin jossain määrin huomioon Euroopan unionin ja Euroopan neuvoston ilmaisema huoli, mihin suhtaudumme myönteisesti. Olemme silti edelleen huolissamme siitä, että osa säännöksistä on yhä liian kauaskantoisia – esimerkiksi paikallisten kansalaisjärjestöjen rekisteröinnin epäämismahdollisuuksien soveltamisala ja niin paikallisia kuin ulkomaisiakin kansalaisjärjestöjä koskevat tarkastukset.
Panemme erittäin huolellisesti merkille, millä tavoin nämä säännökset pannaan täytäntöön. Se on meidän tehtävämme nyt. Lisäksi hyödynnämme jokaisen tarjoutuvan tilaisuuden saattaa Venäjän viranomaisten tietoon kaikki täytäntöönpanossa havaittavat huolestuttavat seikat. Säännöllinen poliittinen vuoropuhelumme Venäjän kanssa ja maaliskuuksi sovittu EU:n ja Venäjän ihmisoikeuskeskustelujen seuraava kierros tarjoavat tähän erinomaisen tilaisuuden. 
Charles Tannock,
   . Arvoisa puhemies, Venäjällä on selvästi vastassaan vakava rikollisuus- ja terrorismiuhka Tšetšeniassa, ja ympäröivällä Pohjois-Kaukasuksella on edelleen epävakaata niin turvallisuusjoukkojen kuin rikollistenkin päivittäisen surmatöiden vuoksi. Myös siviilejä siepataan tiheään eikä tästä rangaista, tekijöinä ovat riippumattomat ja raa'at sotilasmieliset ryhmät. Beslanin murhenäytelmä on kaikkien muistissa. En ole vieläkään saanut tyydyttävää vastausta omalta eli Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselta siihen, miksi se on myöntänyt pakolaisaseman Ahmed Zakajeville, joka on jäsenenä samaisessa niin sanotussa Tšetšenian pakolaishallituksessa kuin Beslanin tapahtumien takana ollut etsintäkuulutettu terroristi Šamil Basajev. Lisäksi länsimaihin suuntautuu edelleen tämän raakalaismaisen sodan uhreiksi joutuneiden, aidosti viattomien tšetšeenipakolaisten virta. On siis EU:n etujen mukaista vaatia ihmisoikeuksien noudattamista ja suhtautua entistä kriittisemmin marraskuun 2005 vaalien demokraattisuuteen.
Kannamme nyt huolta esimerkiksi paikallisen tuomioistuimen päätöksestä lakkauttaa venäläis-brittiläisen humanitaarisen -ryhmän toiminta Ingušiassa. Tuomioistuin harkitsee myös vaatimusta toisen hyväntekeväisyysjärjestön kieltämiseksi. Kyseessä on yhdysvaltalainen . Tämä osoittaa, miten vihamielisesti alueella toimivien ulkomaisten humanitaaristen kansalaisjärjestöjen läsnäoloon suhtaudutaan. Tämä kuvaa koko Venäjän alueella voimistuvaa autoritaarista järjestelmää, jota äskettäin osuvasti kuvasi ja jonka olemme saaneet havaita duuman äskettäisestä ulkomaisia kansalaisjärjestöjä koskevasta laista. Sen lopullisessakin versiossa sallitaan edelleen Venäjän suvereniteettia, kulttuuriperintöä ja kansallisia etuja uhkaavien ulkomaisten järjestöjen rekisteröinnin epääminen. Nämä ovat epämääräisiä syitä, jotka jättävät paljon tulkinnanvaraa paikallishallinnolle.
Tämänpäiväisen päätöslauselmamme tarkoituksena on painostaa Venäjän federaatiota parantamaan ihmisoikeuksien tasoa tällä traagisella alueella, joka on ollut pitkään konfliktin ikeen alla. 
Reino Paasilinna,
   . Arvoisa puhemies, arvoisat kuulijat, olemme tehneet päätöslauselmia Tšetšeniasta nyt viitisentoista vuotta ja aina ne ovat olleet kriittisiä. Parlamentti lähetti myös valtuuskunnan toissa vuonna Tšetšeniaan, ja minä olin sen puheenjohtaja. Se on tosin tästä tämän päivän päätöslauselmasta jo unohtunut.
Tämän päivän yhteisessä kannanotossa on monta kriittistä seikkaa tästä konfliktista. Siinä ehdotetaan, että duuma perustaisi tutkintavaliokunnan selvittämään viranomaisten toimia Tšetšeniassa. Toinen ehdotus on perustaa väliaikainen kansainvälinen yhteistuomioistuin selvittämään näitä rikoksia. On muitakin ehdotuksia. Ehdotuksemme eivät ole johtaneet sanottaviin tuloksiin koko tänä aikana. Kysyinkin puheenjohtajavaltiolta, voisimmeko käsitellä yhteisesti koko konfliktia, ei pelkästään sen osia, mikä ärsyttää Venäjää, vaan nostetaan koko asia pöydälle yhdessä Venäjän kanssa. Mehän pystymme antamaan sinne apua, kuten Ferrero-Waldner sanoi. Meillä on kaikki intressit rauhoittaa Venäjä ja Venäjän johto on pyytänyt hyviä neuvoja, joten eiköhän etsitä yhdessä ulospääsytietä. Puheenjohtajavaltion päämiehellä olisi hyvä yhteys presidentti Putiniin tässä yhteydessä, hän voisi puhua suoraan tälle. 
Cecilia Malmström,
   Arvoisa puhemies, Tšetšenia on meidän maanosamme verta vuotava haava satoine tuhansine kuolleine ja rampautuneine ihmisineen, tuhansine traumoja saaneine ja vanhempansa menettäneine lapsineen. Se on järkyttävä pakolaiskriisi ja inhimillinen murhenäytelmä kaikessa suhteessa. Julmuuksiin syyllistyvät sekä sotilaalliset että sotilasmieliset joukot, eikä kukaan joudu oikeuden eteen tai vastaamaan teoistaan. Kumpikin osapuoli on vastuussa väkivallanteoista, mutta tšetšeenisiviilit ovat kärsineet täysin suhteettomasti. Tämän vuoksi kansainvälisellä yhteisöllä ja meillä EU:ssa on velvollisuus, todellakin moraalinen velvollisuus, puuttua asiaan. Emme voi pysyä välinpitämättöminä. Meidän on tuomittava väkivaltaisuudet ja vaadittava Venäjää tehostamaan toimiaan rauhanomaisen ratkaisun löytämiseksi ongelmaan. EU:n nykyisten, erittäin rakentavien toimien lisäksi me voimme aikanaan tarjota apua välityksen, jälleenrakennuksen ja kunnostuksen muodossa.
Tavallaan vaalit olivat kaikesta huolimatta menestys. Tilanne on kuitenkin hyvin epävarma, ja valtavasti on vielä tehtävää. Tšetšenian demokraattiset voimat on tunnistettava ja yritettävä aloittaa vuoropuhelu, sillä neuvotteleminen on ainoa mahdollinen tapa edetä. Tuomitsemme luonnollisesti tšetšeeniseparatistien tekemät terroriteot, eikä hirveitä tapahtumia esimerkiksi Beslanissa ja Moskovan teatterissa voida koskaan tuomita liiaksi.
Tällaisia neuvotteluja ajatellen Venäjän kehitys on erittäin huolestuttavaa. Sekä komission jäsen että neuvoston puheenjohtaja totesivat asian. Vuoropuhelun aloittamista vaikeuttavat yhtä lailla vapaaehtoisjärjestöjen työtä estävä lainsäädäntö kuin tiedotusvälineisiin kohdistuvat jatkuvat rajoituksetkin. On vaikea arvostella ja vaikea edistyä.
On ilahduttavaa, että neuvoston puheenjohtaja on näin selkeä Venäjää koskevassa arvostelussaan. Olemme täällä parlamentissa peräänkuuluttaneet pitkään entistä johdonmukaisempaa Venäjän-strategiaa. Valitettavasti me tiedämme kyllä, että esimerkiksi energian tarpeen vuoksi monet yksittäiset jäsenvaltiot suhtautuvat yhä tekopyhästi suuren naapurimme ihmisoikeustilanteeseen ja oikeusvaltion periaatteen loukkauksiin. Tšetšenian on aina pysyttävä asialistalla. Sen me olemme velkaa Tšetšenian ja Venäjän kansoille ja sen me olemme velkaa itsellemme, jos haluamme pysyä uskottavina.
Bart Staes,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Winkler, arvoisa komission jäsen, kun kuuntelen teitä, olen iloinen, että olemme Euroopan parlamentin jäseniä, ettemme onneksi ole diplomaatteja ja ettemme ole menettäneet kosketustamme todellisuuteen. Onneksi meillä on edelleen oikeus ilmaista yllättyneisyyttämme tai suuttumustamme.
Tästä syystä Euroopan parlamentti on viime vuosina ensimmäisenä tuominnut sen, mikä Venäjällä ja Tšetšeniassa on vikana. Tšetšeniassa ja koko Pohjois-Kaukasuksella vallitsee eräänlainen laittomuuden tila. Sieppauksia, pahoinpitelyjä ja mielivaltaisia tappoja on yhä enemmän. Voidaan perustellusti sanoa, ettei Venäjän federaatio hallitse tilannetta, päinvastoin. Konflikti leviää Tšetšeniasta Ingušian halki koko Pohjois-Kaukasukselle.
Tätä taustaa vasten neuvoston tai komission väitteet siitä, että järjestetyt vaalit sujuivat varsin hyvin, ovat todella häpeällisiä, ja kehotankin komissiota, neuvostoa, ulkoasiainministereitä ja erityisesti Belgian ulkoasiainministeriä, joka toimii nyt ETYJ:n puheenjohtajana, kertomaan, miten asia todella on. Lopuksi haluan vedota siihen, että Venäjää autetaan tässä vaiheessa…
Jonas Sjöstedt,
   Arvoisa puhemies, kuten täällä on todettu, Tšetšenian vaaleissa oli merkittäviä puutteita ja vikoja. Siitä ei ole epäilystäkään. Samalla ne olivat askel eteenpäin. Nyt on mahdollisuus rakentaa Tšetšeniaan poliittiset hallintoelimet hieman uskottavammin. Kaikkien näiden julmuuksien ja sodantäyteisten vuosien jälkeen on selvää, ettei Tšetšenian konfliktia voida ratkaista sotilaallisesti. Ajatus, että kaikki vastarinta Tšetšeniassa voidaan murskata, kuten Venäjän hallitus uskoo, on myytti. Loppujen lopuksi tarvitaan poliittista prosessia ja neuvotteluja.
Meille kaikille on selvää, että tšetšeeniseparatistien vastenmieliset teot on tuomittava. On niin ikään tärkeää huomata, että tosiasiassa myös Venäjä on harjoittanut terroristipolitiikkaa eräitä tšetšeeniväestön osia kohtaan. Se on syyllistynyt valtaviin julmuuksiin, eikä kukaan ole joutunut vastuuseen. Tämä ajaa suoraan kaikkein ehdottomimpien Tšetšenian äärivoimien asiaa. Vasta kun tällaiset teot loppuvat, tarjoutuu oletettavasti mahdollisuus vuoropuheluun ja rauhanomaiseen ratkaisuun. 
Michał Tomasz Kamiński,
   Arvoisa puhemies, parlamentin tämänpäiväinen keskustelu on esimerkki tämän parlamentin demokraattisesta luonteesta.
Haluan kiittää edellisiä puhujia tarkasta ja luotettavasta Tšetšenian tilanteen arvioinnista. On kuitenkin sanottava aivan selkeästi, että jos tällainen keskustelu voidaankin käydä täällä Euroopan parlamentissa, sitä ei voida käydä Venäjällä, koska demokratiaa meidän länsimaalaisten ymmärtämässä merkityksessä ei Venäjällä nykyisin ole. Moskova ja Pietari eivät ole sotajalalla. Jos niiden alueilla ei ole demokratiaa, niin ei sitä varmasti ole Groznyissa eikä muuallakaan Tšetšeniassa, jossa käydään sotaa.
Komission jäsen Ferrero-Waldner totesi tänään, ettei Euroopan unioni voinut lähettää tarkkailijoita seuraamaan Tšetšenian vaaleja, koska olosuhteet kentällä eivät sitä sallineet. Haluan kiittää komission jäsentä rehellisyydestä. Minun on kuitenkin pakko huomauttaa, että jos olosuhteet kentällä kerran olivat sellaiset, ettei tarkkailijoiden turvallisuutta pystytty takaamaan, miten me voimme hyväksyä, että olosuhteet olivat yleensäkään oikeat vaalien järjestämiseen? Sitä ne eivät olleet. Yksi syy tähän on, että kansainvälisen lain mukaan Tšetšenia on itsenäinen valtio, jota vieras valtio miehittää. Minun on tähdennettävä tätä aivan erityisesti. Tšetšenian kansa ei ole koskaan ilmaissut vapaasti haluaan kuulua Venäjän federaatioon. Tšetšenia julistautui itsenäiseksi, ja koko maailma katsoi, kuinka Venäjän tankit vyöryivät maahan vastineena julistukselle.
Jos meillä täällä parlamentissa on edustamistamme poliittisista puolueista riippumatta todella yhteiset perusarvot, kuten demokratia ja itsemääräämisoikeus, joihin meidän yhteisömme perustuu, meidän on lähetettävä parlamentin kiireellinen vetoomus Tšetšenian kansan vapauden puolesta. 
Luca Romagnoli (NI ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minusta vaikuttaa siltä, että Euroopan unioni ja parlamentti eivät jätä käyttämättä yhtäkään tilaisuutta arvostella ja vastustaa – usein vähäisin puolueettomin todistein – sellaisten valtioiden viranomaisia ja hallituksia, joiden kanssa niiden olisi niiden oman edun nimissä ylläpidettävä hyviä suhteita. Näin niiden tulisi toimia Venäjän kanssa eikä hukata miljoonia euroja EU:n veronmaksajien rahoja epäilyttäviin aloitteisiin niin sanottujen "demokraattisten valvontaorganisaatioiden" tukemiseksi.
Jotta voimme luoda kaikkien Euroopan, on tärkeää ajatella järkiperäisesti ja puolueettomasti turvallisuuteen ja terrorisminvastaiseen toimintaan liittyviä toimenpiteitä, jotka ovat vaikuttaneet tai voivat vaikuttaa myös meidän unionimme rauhaan ja vakauteen.
Minun ei uskoakseni tarvitse muistuttaa tätä parlamenttia niistä kauheista rikoksista, joita henkilöt, jotka väittävät taistelevansa Tšetšenian kansan itsemääräämisoikeuden puolesta, ovat tehneet Tšetšenian ja Venäjän siviiliväestöä kohtaan. Haluan kuitenkin todeta, että jotkut haluavat ehdottomasti puuttua asioihin ja arvostella ja että eri puolilla maailmaa esiintyviä tilanteita arvioidaan usein eri mitoin.
Päätöslauselma Tšetšeniasta on ties kuinka mones esimerkki tästä, enkä taaskaan aio tukea tekopyhiä päätöslauselmia, jotka ovat samalla Euroopan unionin kaakkoisrajojen etujen vastaisia. Näissä eduissa tulisi ottaa huomioon tarve…
Tunne Kelam (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, venäläisten ihmisoikeusryhmien mukaan nämä niin sanotut vaalit käytiin vain paperilla. Paikallisen väestön osallistuminen oli erittäin vähäistä – lähes olematonta. Sen sijaan äänestykseen osallistuivat tuhannet Venäjän armeijan sotilaat yhdessä Kremlin nimittämän johtajan Kadyrovin aseistettujen joukkojen kanssa. Tämä on skandaali. Nämä vaalit on näin ollen nähtävä naamiointitoimintana, jolla kätketään jatkuva väkivalta ja sorto.
Kun Venäjän joukot hyökkäsivät vuonna 2000 Groznyiin, ihmisoikeustaistelija Lida Jusupova istui puoliksi raunioituneen talon kellarissa. Siellä olleet ihmiset tunsivat itsensä puolustuskyvyttömiksi ja hylätyiksi. Jotenkin he saivat tiedon siitä, että samaan aikaan Euroopan neuvoston parlamentaarinen yleiskokous keskusteli Venäjän tilanteesta. Radiota kuunnelleet iäkkäät asukkaat kysyivät Jusupovalta: "Aikovatko he auttaa meitä? Strasbourg on meidän ainoa toivomme." Tästä on kulunut nyt kuusi vuotta, eikä kysymykseen ole vieläkään vastattu.
Eilinen tapaaminen venäläisten kansalaisoikeusjärjestöjen edustajien kanssa vahvisti meidän pitkäaikaiset huolenaiheemme. Viimeinen merkittävä ilmaus tästä huolesta oli Malmströmin mietintö. Tämänpäiväisessä päätöslauselmassa todetaan valitettavasti, etteivät neuvosto ja komissio ole vastanneet näihin huolenaiheisiin ja ihmisoikeusloukkauksiin riittävästi. Voitaisiin jopa sanoa, etteivät ne ole vastanneet niihin lainkaan. Siksi nyt on aika ottaa periaatteellinen ja yhtenäinen kanta näihin kysymyksiin, koska valtaisat, rankaisematta jääneet ihmisoikeusloukkaukset Tšetšeniassa leviävät nyt kautta koko Venäjän federaation viruksen lailla.
Lopuksi totean, että tämänpäiväinen päätöslauselma...
Richard Howitt (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, ilmaisen aluksi syvän pahoitteluni siitä, että presidentti Putin allekirjoitti saamieni tietojen mukaan eilen uuden lain, jolla valvotaan kansalaisjärjestöjä, ja samaan aikaan Ingušian korkein oikeus epäsi toimiluvan brittiläiseltä -hyväntekeväisyysjärjestöltä, jonka Moskovan-edustajan kanssa puhuin tänä aamuna. Organisaatio on antanut humanitaarista apua noin tuhannelle tšetšeenipakolaislapselle. Tämä osoittaa, millaista tehoiskua tämä laki merkitsee.
Laki on selkeästi Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen vastainen, ja on tärkeää, ettei Euroopan unioni tyydy pelkästään protestoimaan vaan käy toimeen, muun muassa vaatii kansalaisjärjestöjen osallistumista EU:n ihmisoikeuskeskusteluihin Venäjän kanssa.
Havaitsemamme kehitys näyttää olevan presidentti Putinin yritys saada asiaan sotilaallinen ratkaisu. Siihen liittyy räikeitä ihmisoikeuksien loukkauksia, kuten mielivaltaisia pidätyksiä, kiristettyjä tunnustuksia ja kidutusta ja noin 2 500 katoamistapausta vuodesta 1999 lähtien. Presidentti Putin kutsuu vieressä sijaitsevaa Dagestania "pikku-Irakiksi Venäjän kynnyksellä". Me emme voi antaa asioiden edetä tähän suuntaan. 
Milan Horáček (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, presidentti Putin allekirjoitti kansalaisjärjestöjä koskevan lain salassa. Ingušiassa on kielletty jo kolme avustusjärjestöä, niiden joukossa yksi humanitaarista apua pakolaisille antava järjestö.
Autoritaaristen järjestelmien suhtautuminen kansalaisyhteiskuntaan on osoitus siitä, että riippumattomat, todenperäiset tiedot Tšetšenian traagisen sodan kaltaisista aiheista eivät ole niiden mielestä suotavia. kaltaiset kansalaisjärjestöt välittävät meille tietoja laittomuuksista ja ihmisoikeuksien rikkomuksista Tšetšeniassa, jossa vapaat vaalit ovat mahdottomuus.
Liittokansleri Merkel otti Venäjän-vierailullaan esiin Tšetšenian arkaluontoisen kysymyksen samaan tapaan kuin sitä ennen Guantánamon kysymyksen vieraillessaan Washingtonissa. Venäjän presidentin vastaus hänelle oli, että myös lännessä, siis myös EU:ssa, on demokratian ja ihmisoikeuksien puutteita. Tähän voin vastata vain, ettei meillä EU:ssa ole yhtä laajoja sananvapauden rajoituksia, yhtä kammottavaa sotaa kuin Tšetšeniassa, sellaista oikeuslaitosta, joka hylkää oikeusvaltion periaatteen yhtä täydellisesti kuin Jukosin tapauksessa, eikä yhtä epäinhimillisiä vankilaoloja kuin Hodorkovskilla ja Lebedevillä. Ihmisoikeudet ovat universaaleja ja jakamattomia, eikä niiden noudattamista saa laiminlyödä. 
Aloyzas Sakalas (PSE ).
   – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan aluksi huomauttaa, että ehdotettu päätöslauselma on huomattavasti konkreettisempi kuin mikään aiemmista, joissa syyttömien tšetšeenien teurastus tuomittiin eri tavoin sen mukaan, ketkä siihen syyllistyivät – separatistit vai Venäjän armeijan joukot. Ensin mainitusta käytettiin nimitystä terrorismi, ja jälkimmäinen oli ihmisoikeuksien loukkaus. Tästä voidaan päätellä, ettei meidän tuomiomme perustu sinällään tosiasioihin vaan pikemminkin siihen, onko väkivallantekijä vahva ja onko sillä öljy- ja kaasuvaroja. 
Haluan kuitenkin todeta, etteivät päätöslauselmamme koskaan tehoa, ellei EU:n jäsenvaltioiden ulkopolitiikkaa mukauteta näiden päätöslauselmien sisältöä vastaavaksi. Miksi presidentti Putinin oikeastaan pitäisi reagoida meidän nyyhkytyksiimme, kun hänet edelleen toivotetaan sydämellisesti tervetulleeksi omiin valtioihimme ja hänelle annetaan vieläpä erittäin kunnioitettavia ja vastuullisia tehtäviä, kuten G8-kokousten puheenjohtajuus. Tämän vuoksi ehdotan, että samalla kun hyväksymme päätöslauselmaluonnoksen, liitämme siihen asianmukaiset diplomaattiset toimet, ettei se jää taas yhdeksi päätöslauselmaksi, joka ei pohjimmiltaan muuta mitään. 
Józef Pinior (PSE ). –
   (Arvoisa puhemies, kun Euroopan parlamentti keskustelee Venäjästä, -sanomalehden päätoimittajan ja Venäjä–Tšetšenia-ystävyysseuran johtajan Stanislav Dmitrijevskin oikeudenkäynti jatkuu Nižni Novgorodissa.
Dmitrijevski on Venäjän federaation kuuluisimpia ihmisoikeustaistelijoita. Venäjä–Tšetšenia-ystävyysseuran Internet-sivusto on Etelä-Kaukasuksen ja varsinkin Tšetšenian ihmisoikeuksia ja poliittisia vapauksia koskevan tilanteen tärkein ilmaisukanava. Seuraava Dmitrijevskin oikeudenkäynnin kuuleminen on 3. helmikuuta 2006.
Kun keskustelemme Venäjästä, meillä on taipumus ilmaista huoli demokratian tilasta sekä ihmisoikeuksien ja kansalaisjärjestöjen toiminnan rajoittamisesta. On silti aiheellista muistaa, että toisenlainenkin Venäjä on olemassa. Sen Venäjän ihmisoikeustaistelijat ja poliitikot ovat valmiit vastustamaan autoritaarista poliittista järjestelmää. Sillä Venäjällä on kukoistava kulttuuri ja herkästi reagoiva kansalaisyhteiskunta, ja se on toimiva yhteys nykyisen Venäjän ja Euroopan unionin välillä. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, suhtaudumme erittäin vakavasti tämän Tšetšenian tilanteesta ja ihmisoikeuksista Venäjällä käydyn keskustelun aikana ilmaistuihin huoliin ja murheisiin. Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja liittokansleri Schüssel totesi tänä aamuna sellaista, minkä haluan toistaa täällä: meille ihmisoikeudet ja perusvapaudet ovat jakamattomia. Ne ovat eurooppalaisia arvoja, ja tähdennän, että tämä koskee ilman muuta myös Venäjää. Euroopan unioni – viittaan tässä erityisesti neuvoston toimiin – keskustelee Tšetšeniassa tapahtuvista ihmisoikeusloukkauksista toistuvasti Venäjän kanssa kaikilla tasoilla. Ottamatta kantaa siihen, onko näissä keskusteluissa käytettävä kieli teidän korviinne liian diplomaattista vai ei, se on meidän venäläisten kumppaneidemme kanssa käyttämää kieltä.
Vuoropuhelun ylläpitäminen on erityisen tärkeää, koska ainoastaan sen kautta voimme esittää huolestuneisuutemme näistä ihmisoikeusloukkauksista. Siksi aloitetut ja jatkossa säännöllisesti käytävät ihmisoikeuskeskustelut ovat erityisen tärkeitä. Niitä käydään taas maaliskuussa, ja neuvosto valmistautuu niihin hyvin tunnollisesti.
Jaamme tietenkin täällä esitetyn huolen kansalaisjärjestöjä koskevasta laista. Meistä on valitettavaa, että laki on allekirjoitettu. Voitte olla varmoja, että neuvosto mainitsee nämä huolet ja tarkkailee kansalaisjärjestöjen asemaa Venäjällä hyvin tiiviisti. Olen luonnollisesti yhtä mieltä sen parlamentin jäsenen kanssa, joka totesi, että meidän on vahvistettava Venäjällä demokratiaan ja ihmisoikeuksiin sitoutuneita voimia. Voin vakuuttaa, että juuri niin me parhaillaan teemme. 
Benita Ferrero-Waldner,
   . Arvoisa puhemies, haluan puheenvuoroni aluksi palata vaaleihin. Euroopan neuvosto lähetti kahdeksanjäsenisen selvitysvaltuuskunnan, me emme lähettäneet vaalitarkkailuvaltuuskuntaa. Vaalit eivät olleet vapaat tai oikeudenmukaiset, puutteita oli, mutta samalla ne olivat merkki edistyksestä, koska ne käytiin ensi kerran ilman väkivaltaa näinkin vaikeassa ympäristössä. Komission rahoittama paikallinen yksikkö totesi, että joitain väärinkäytöksiä esiintyi, mutta yleisesti äänestysprosentti oli korkeampi kuin milloinkaan aiemmin: lopullinen luku oli 55 prosenttia. Katsomme, että edistystä on tapahtunut, mutta tiedämme, ettei tilanne kokonaisuudessaan ole todellakaan tyydyttävä.
Saanen sanoa tämän jälkeen, mikä tähän on syynä. Kyseessä on poliittinen konflikti, johon tarvitaan poliittinen ratkaisu, mutta köyhyyttä on myös paljon. Siksi köyhyyden perussyihin on puututtava. Tähän me komissiossa parhaillaan pyrimme Tacis-ohjelmamme avulla kolmella alalla: terveydenhuollossa, koulutuksessa – erityisesti työpaikkojen luomisessa – ja ansiotulojen kohentamisessa. Tiedämme, että pääsyy monien ihmisten murtumiseen on se, ettei heillä ole työtä.
Kolmantena seikkana, jonka mainitsin erittäin selkeästi, panemme vastedes erittäin huolellisesti merkille kansalaisjärjestöjen osalta sen, miten säännökset pannaan täytäntöön, koska presidentti Putin allekirjoitti lain vasta eilen tai tänään. Meidän on nyt tarkkailtava sitä. Olen yhtä mieltä puheenjohtajavaltion kanssa siitä, että tämän on tapahduttava säännöllisessä poliittisessa vuoropuhelussa Venäjän kanssa.
Voitte olla varmoja, että me mainitsemme aina asioista. Kuten aiemmin totesin, olen puhunut ulkoasiainministeri Lavrovin kanssa tästä aiheesta, ja ainakin muutamia muutoksia on otettu huomioon. Silti olen kaiken kaikkiaan yhtä mieltä niiden kanssa, joiden mukaan tarvitsemme johdonmukaisen Venäjän-politiikan, joka kattaa energian toimitusvarmuuden. Tiedämme, että Venäjä on meille tärkeä toimittaja, se on meille strateginen kumppani. Tämän samaisen kumppanin kanssa käytävässä vuoropuhelussa esitetään kuitenkin myös kriittisiä huomautuksia. 
Puhemies.
   Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä(1).
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana kyselytunti, jonka kysymykset on osoitettu neuvostolle (B6-0676/2005).
Ennen kyselytunnin aloittamista minulla on ensin teille ilmoitus ja kerron myös, että ministeri Winkler puhuu teille sen jälkeen. Olemme sopineet neuvoston kanssa siitä, että otamme tänään käyttöön uuden kyselytuntia koskevan menettelyn. Kaikki parlamentin jäsenet ovat saaneet siitä tarkat tiedot 9.12.2005 päivätyssä, jäsenille osoitetussa ilmoituksessa. Uuden menettelyn mukaan kyselytunti jaetaan kahteen osaan. Ensimmäisen osan aikana yleisistä asioista vastaava ministeri vastaa neljään puhemiehen valitsemaan ja tärkeäksi katsomaan kysymykseen. Toisen osan aikana ulkoministeri vastaa yhdeksään hänen toimialaansa liittyvään kysymykseen, siis kysymyksiin 5–14. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen mielissäni siitä, että minulla on tänään ensi kerran tilaisuus vastata kysymyksiinne täällä. Haluaisinkin puhua asiasta, jonka olette jo maininneet. Hoitaessamme nyt puheenjohtajavaltion tehtäviä ymmärrämme hyvin, että kyselytunti on merkittävä demokratian väline, sillä se antaa parlamentin jäsenille mahdollisuuden saada neuvostolta vastauksia kysymyksiin, jotka ovat tärkeitä heidän poliittisen toimintansa kannalta. 
Olemmekin siksi pohtineet parlamentin puhemiehistön kanssa, kuinka kyselytuntia voitaisiin tehokkaimmin hyödyntää työskentelykeinona. Kuten puhemies Kaufmann juuri totesi, olemme päätyneet ajatuksiin uudistuksista, joita haluaisimme kokeilla tänään ensi kerran. Uudentyyppisen kyselytunnin aikana on tarkoitus ensin käsitellä yleisesti kiinnostavia aiheita ja lopuksi keskustella jostain tietystä erikoisalasta. On siis tarkoitus esittää kysymyksiä, joihin kyseisestä alasta vastaava neuvoston puheenjohtajavaltion edustaja vastaa henkilökohtaisesti. Käsittääkseni saamme näin käsiteltyä teitä kiinnostavia aiheita kohdennetummin. Toivomme, että uusi menettely on parlamentin kannalta aiempaa hyödyllisempi ja samalla edistää toimielinten välistä vuoropuhelua ja luo sille vankemman pohjan, mitä Itävalta pitää puheenjohtajakaudellaan erityisen tärkeänä tavoitteena.
Ryhdymme tähän siitä huolimatta, että Itävallan hallitus on melko pieni ja tällaiseen uudentyyppiseen vuoropuheluun on käytettävissä vain varsin pieni määrä ministereitä, mutta haluamme pyrkiä tähän yhteisen edun nimissä. Ei ole myöskään ollut erityisen helppoa saada neuvoston muita jäseniä suostumaan näihin muutoksiin, mutta onnistuimme siinä. Arvoisa puhemies, toivon, että mahdollisimman monet parlamentin jäsenistä tarttuvat tähän tarjoukseen ja että heidän läsnäolonsa ansiosta kyselytunnista tulee vastaisuudessa eläväisempi tilaisuus. 
Puhemies.
   Aloitamme nyt kyselytunnin.
Voiko neuvosto ottaa kantaa 5. joulukuuta 2005 alkavalla viikolla Montrealissa Kanadassa pidetyn YK:n ilmastokonferenssin onnistumiseen.
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, jäsen Aylward lienee tietoinen siitä, että Eurooppa-neuvosto hiljattain totesi olevansa tyytyväinen Montrealissa 28.11.–10.12.2005 pidetyn YK:n ilmastokonferenssin myönteisiin tuloksiin. Tulevien ilmastonmuutosta koskevien keskusteluiden on Montrealin toimintasuunnitelman mukaisesti edettävä kahta rinnakkaista väylää. Ensinnäkin Kioton pöytäkirjan ratifioineet maat aloittavat neuvottelut kehittyneitä maita oikeudellisesti sitovista päästötavoitteista toisen velvoitekauden aikana. Toiseksi kaikki ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen osapuolet, joihin kuuluvat myös Yhdysvallat ja suurimmat kehitysmaat, ovat sopineet aloittavansa laajat neuvottelut ilmastonmuutokseen liittyvistä pitkän aikavälin koordinoiduista toimista. Voidaan todeta, että Kioton pöytäkirja on nyt täydessä toimintavalmiudessa ja että tilanne on kypsä edistyksen aikaansaamiseksi YK:n puitteissa. 
Liam Aylward (UEN ). –
   Aluksi haluan toivottaa ministeri Winklerin tervetulleeksi ensimmäiseen viralliseen osallistumiseensa Euroopan parlamentin toimintaan. Toivotan hänelle ja hänen hallituskumppaneilleen menestystä heidän puheenjohtajuuskaudellaan sekä kiitän ministeriä hänen perusteellisesta vastauksestaan.
Olen tyytyväinen Montrealin neuvotteluissa tehtyihin päätöksiin, jotka osoittivat kokouksen loppujen lopuksi onnistuneen kohtalaisesti. Haluaisin kuitenkin esittää sekä neuvostolle että komissiolle kysymyksen päätöksestä, jonka AP6-maat eli Kiina, Intia, Etelä-Korea, Japani, Yhdysvallat ja Australia tekivät Sydneyssä 12.1.2006, kun ne totesivat edustavansa 45 prosenttia maailman väestöstä ja aiheuttavansa lähes puolet kasvihuoneilmiötä edistävistä päästöistä. Koska ne toimivat yksin eikä ole olemassa minkäänlaisia pakollisia järjestelyjä, joiden nojalla niiden olisi noudatettava tiettyjä periaatteita, tiedustelenkin, kuinka neuvosto ja komissio aikovat puuttua asiaan. 
Puhemies.
   Jäsen Aylward, vaikka olenkin ollut hyvin suopea teitä kohtaan toivottaessanne ystävällisesti neuvoston puheenjohtajan tervetulleeksi, haluan kuitenkin muistuttaa kaikkia jäseniä siitä, että teillä on vain 30 sekuntia aikaa lisäkysymysten esittämiseen. Jos me kaikki ylitämme puheaikamme, voimme valitettavasti käsitellä vain hyvin pienen määrän kysymyksiä, joten olkaa ystävällisiä ja noudattakaa lisäkysymyksiä koskevia aikarajoja. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, on selvää – ja sen ovat osoittaneet myös Montrealin neuvottelut – että kasvihuonepäästöjen suurimmat tuottajat alkavat nyt yhä enemmän osallistua tulevaa ilmastonsuojelujärjestelmää koskevaan vuoropuheluun, ja on tärkeää, ettei kukaan toimi yksin.
Tulevaan järjestelyyn saattaa liittyä rakennemuutoksia, jolloin Euroopan unionin olisi huomattavasti helpompaa jatkaa kasvihuonepäästöjen vähentämistä nykyisten toimien avulla. Kansainvälisen ilmastoprosessin lisäksi on ollut myös muita merkittäviä järjestelyjä, ja monilla alueilla on tehty useita aloitteita.
Haluaisin tässä yhteydessä tuoda esiin Gleneaglesin toimintasuunnitelman, jossa korostetaan EU:n merkittävimpien kauppakumppaneiden merkitystä teknologian siirrossa ja ilmastonmuutoksen vaikutusten hoitamisessa sekä sitoudutaan vuoropuheluun ja teknologiseen yhteistyöhön Intian, Kiinan ja Venäjän kanssa.
Euroopan unionin etujen mukaista on tehdä yhteistyötä kaikkien maiden kanssa osana ilmastoa koskevaa kansainvälistä vuoropuhelua ja sen ulkopuolella, jotta tiettyjen ryhmien tai valtioiden toimet eivät estäisi päästöjen vähentämistä koskevia yhteisiä päämääriämme. 
Paul Rübig (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät parlamentin jäsenet, teollisuuden selvityksistä ilmenee, että päästöjen kauppajärjestelmä vääristää energiamarkkinoita, nostaa tarpeettomasti sähkön hintaa ja vaikuttaa myös kielteisesti ilmastostrategioihin. Onko neuvosto sitä mieltä, että EU:n päästökauppadirektiivillä päästään sen alkuperäisiin tavoitteisiin, ja voitaisiinko teidän mielestänne hiilidioksidiveron avulla saada varoja Euroopan unionille? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, EU:n päästökauppajärjestelmä on yksi ilmastonmuutoksen torjunnan kulmakivistä. Se on maailman ensimmäinen kansainvälinen CO2-päästöjen kauppajärjestelmä, joka käsittää noin 12 000 laitosta tai hiukan vähemmän kuin puolet kaikista Euroopan CO2-päästöistä. Se auttaa jäsenvaltioita yltämään päästötavoitteisiinsa. Minkään muun järjestelmän avulla ei ole mahdollista vähentää päästöjä yhtä kustannustehokkaasti.
Neuvosto on täysin tietoinen ongelmista, joihin viittasitte EU:n päästökauppajärjestelmän toteuttamisessa sen kokeiluvaiheessa. Alkuvaiheessa saatiin arvokkaita kokemuksia, joista on meille apua järjestelmän tulevassa kehittämisessä. Näiden alustavien kokemusten perusteella tilannetta tarkastellaan direktiivin mukaisesti kokonaan uudelleen vuonna 2006. Uudelleentarkastelun ansiosta voimme käsitellä kaikkia mahdollisia parannuksia ja toteuttaa ne vuoden 2012 jälkeisellä ajanjaksolla. 
Richard Seeber (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Winkler, kiitän teitä yksityiskohtaisista huomautuksistanne. Olemme tietoisia siitä, että kyseisestä ilmastonmuutossopimuksesta koituu teollisuudelle kustannuksia. Mitkä ovat siitä huolimatta teidän mielestänne vaihtoehtomme Euroopan unionin teollisuuden kilpailukyvyn parantamisessa, jotta se voisi edelleen menestyä kansainvälisillä markkinoilla? Onko meillä vaihtoehtoja? Entä mitkä ne ovat? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on aina pyrkinyt maailmanlaajuiseen yhteistyöhön ilmastonsuojelussa. Euroopan unioni ja sen edustajat ovat tuoneet tämän asian selvästi esille kaikilla kansainvälisillä foorumeilla sekä neuvoston päätelmissä. Kioton pöytäkirjan täytäntöönpano osoittaa uskottavasti sitoumuksemme ja sen, että ilmaston suojeleminen on mahdollista ja sopusoinnussa talouskasvun kanssa. Taloudelliset edut ja ilmastonsuojelu eivät mielestämme ole ristiriidassa keskenään. Esimerkiksi EU:n valitsema vaihtoehto, päästökauppajärjestelmä, on kustannustehokkain keino päästöjen vähentämiseen. Lisäksi kansainvälisissä selvityksissä on toistuvasti käynyt ilmi, että toimimatta jättämisestä aiheutuisi paljon korkeammat kustannukset kuin jos ilmastonsuojelutoimia aletaan rahoittaa heti. Mitä pikemmin ryhdytään toimiin ilmaston suojelemiseksi, sitä pienemmät ovat talouselämälle aiheutuvat kustannukset. Euroopan unionin on siksi taloudellisesti järkevää ryhtyä energiatehokkuuden perusteella ilmastonsuojelutoimiin, jotka lisäksi luovat uusia työpaikkoja. Täällähän onkin tänään käyty keskustelua energia-asioista. 
Puhemies.
   Kysymyksen nro 2 laatija on peruuttanut kysymyksensä.
Ihmisoikeuskysymyksistä on tullut entistä tärkeämpiä myös EU:ssa ja siksi alan toimet on sovitettava toimivalla tavalla yhteen muiden organisaatioiden, etenkin Euroopan neuvoston, toiminnan kanssa, jotta päällekkäisyydet voidaan välttää. Lisäksi on erittäin tärkeää, että terrorismin torjunnassa kunnioitetaan ihmisoikeuksia, kuten Euroopan parlamentti on toistuvasti edellyttänyt.
Millä tavoin Itävalta aikoo puheenjohtajakaudellaan tehostaa yhteistyötä EU:n ja Euroopan neuvoston sekä Etyjin kanssa, ja mikä on Itävallan kanta ihmisoikeuksien kunnioittamiseen terrorismin torjunnassa? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa jäsen Stenzelin esittämästä kysymyksestä, joka koski EU:n, Euroopan neuvoston ja Etyjin keskinäistä koordinaatiota ja ihmisoikeuksien noudattamista terrorismin torjunnassa, että meillä on erinomaiset suhteet Euroopan neuvostoon erityisesti oikeus- ja sisäasioissa. Totean myös, että minulle tarjoutui vasta tänään ensi kerran tilaisuus keskustella sen ministerikomitean kanssa Itävallan puheenjohtajuuskauden ensisijaisista tavoitteista. Viittasinkin aivan erityisesti Euroopan neuvoston ja Euroopan unionin yhteisiin etuihin ja niiden yhteistyöhön ihmisoikeuksien noudattamiseen liittyvissä kysymyksissä.
Haluaisin tässä yhteydessä mainita, että pidämme erittäin tärkeinä kokouksia, joita kaikki puheenjohtajavaltiot ovat järjestäneet Euroopan neuvoston troikan kanssa vuodesta 1997 lähtien. Viimeisimmän, 7.12.2005 pidetyn kokouksen asialistalla olivat tärkeällä sijalla Euroopan neuvoston esittämät suuntaviivat ihmisoikeuksista ja terrorismin torjunnasta. Ulkoasioiden alalla myös terrorismin kansainvälisiä ulottuvuuksia käsittelevä neuvoston työryhmä on säännöllisesti yhteydessä Euroopan neuvostoon.
Ihmisoikeuksia käsittelevä neuvoston työryhmä seuraa myös tarkkaan muilla foorumeilla kuten OECD:ssä, Euroopan neuvostossa ja YK:ssa vireillä olevia kansainvälisiä toimia, jotka koskevat ihmisoikeuksien noudattamista terrorismin torjunnassa. Haluamme varmistua siitä, että EU voi osallistua aktiivisesti kaikkiin näihin toimiin. Itävalta on puheenjohtajavaltiona tyytyväinen voidessaan vahvistaa, että se aikoo jatkaa tällaista yhteistyötä Euroopan neuvoston kanssa.
Euroopan neuvoston huippukokouksessa Varsovassa vuonna 2004 päätettiin tehdä Euroopan unionin kanssa sopimus, jossa määrätään yksityiskohtaisesti kyseisten kahden järjestön yhteistyön jäsentämisestä, kehittämisestä ja tiivistämisestä.
Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajuuskaudella sopimuksesta laadittiin alustava versio, joka on nyt Euroopan neuvoston tarkasteltavana sen omien menettelyjen mukaisesti. Itävalta aikoo puheenjohtajuuskaudellaan käydä kiinteässä yhteistyössä komission kanssa tiiviitä keskusteluja Euroopan neuvoston puheenjohtajan kanssa, jonka tehtäviä tulevana puolivuotiskautena hoitaa Romania, kuten varmaan tiedättekin. Tarkoituksena on saada tämä tärkeä asiakirja valmiiksi lähikuukausina. Keskustellessani tänään ministerin edustajien kanssa sitouduin tekemään Euroopan unionin puolesta kaikkeni, jotta kyseinen muistio voitaisiin – sikäli kuin vain mahdollista – saada valmiiksi ennen Romanian puheenjohtajuuskauden päättymistä eli kuluvan vuoden toukokuun loppuun mennessä.
Etyjin osalta molemmat järjestöt pitävät tiiviisti yhteyttä keskenään sekä itse paikalla että järjestötasolla, ja kyseisiä suhteita vahvistetaan jatkossa entisestään.
Haluaisin huomauttaa, että Etyjin puheenjohtajan tehtäviä hoitaa tulevina vuosina peräjälkeen kolme EU:n jäsenvaltiota, Belgia, Espanja ja Suomi. Lähes 50 prosenttia Etyjiin osallistuvista valtioista on nykyään myös EU:n jäsenvaltioita, ja niiden kantoihin ja toimiin yleensä osallistuu lisäksi vielä 10 muuta valtiota.
Etyjissä käydyissä merkittävissä keskusteluissa, jotka koskevat sen ja erityisesti demokraattisten instituutioiden ja ihmisoikeuksien toimiston ODIHR:n, jonka tehtävänä on suojella ihmisoikeuksia, toiminnan tehostamista, Euroopan unioni on aiemmin ollut systemaattisesti ja tuloksellisesti sitä mieltä, että kyseisen järjestön pitäisi olla täysin itsenäinen, jotta se voisi edelleen hoitaa tärkeitä tehtäviään demokratian ja ihmisoikeuksien edistämisessä kaikissa Etyjiin osallistuvissa valtioissa ilman syrjintää tai rajoituksia.
Itävalta aikoo puheenjohtajuuskaudellaan jatkaa tätä politiikkaa, jota kaikki jäsenvaltiot tietenkin kannattavat. 
Ursula Stenzel (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän teitä tästä erittäin yksityiskohtaisesta vastauksesta kysymykseeni, joka koski toimien koordinointia ihmisoikeuskysymyksissä ja terrorismin torjunnassa. Minulla on yksi lisäkysymys: mikä on puheenjohtajavaltion kanta Euroopan neuvoston tutkimuksiin, jotka koskevat CIA:n laittomiin lentoihin ja salaisiin pidätyskeskuksiin liittyviä epäilyjä? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, kuten liittokansleri Schüssel on tänään selvästi todennut, Itävalta kannattaa puheenjohtajavaltiona Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen ja pääsihteerin toimia, joiden tarkoituksena on tuoda tähän asiaan selvyyttä ja nostaa keskeiset kysymykset selvästi esille.
On saatava kumottua mahdolliset epäilyt siitä, ovatko kaikki Euroopan neuvoston jäsenvaltiot sitoutuneet Euroopan ihmisoikeussopimuksessa määriteltyjen oikeusvaltioperiaatteen ja ihmisoikeuksien noudattamiseen. Kannatamme samassa tarkoituksessa myös Euroopan parlamentin selvityksiä tästä asiasta. 
David Martin (PSE ). –
   Lisäkysymykseni koskee jäsen Stenzelin juuri esiin tuomaa näkökulmaa: aikooko neuvoston puheenjohtaja keskustella puheenjohtajavaltion edustajan ominaisuudessaan kaikkien muiden 24 jäsenvaltion kanssa ja kannustaa niitä tekemään tiiviisti yhteistyötä CIA:n lentoja tutkivan Euroopan parlamentin väliaikaisen valiokunnan kanssa? 
Hans Winkler,
   . Aiomme todellakin keskustella tästä kysymyksestä neuvoston kaikkien jäsenten kesken. 
Reinhard Rack (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Winkler, tuon esiin yleisemmän kysymyksen: tänään käydyssä keskustelussa on käynyt selväksi, että ihmisoikeuksien vahvistaminen koko EU:n piirissä on yksi Itävallan puheenjohtajuuskauden päätavoitteista. EU aikoo kehittää nykyään Wienissä sijaitsevasta Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksesta ihmisoikeusviraston. Tarjoutuuko tässä teidän nähdäksenne koordinointimahdollisuuksia ja hyödyllisiä palveluja täällä käsitellyn kysymyksenasettelun yhteydessä? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan ihmisoikeusviraston perustaminen edistää mielestämme merkittävästi EU:n kaikkien toimielinten toimintamahdollisuuksia. Käymällä vuoropuhelua Euroopan parlamentin sekä Euroopan neuvoston ja muiden instituutioiden kanssa pyrimme tekemään ihmisoikeusvirastosta tehokkaasti toimivan välineen, jolla on valmiudet todella edistää keskusteluja, joita käydään esiin ottamistanne aiheista, kuten ihmisoikeuksien suojelemisesta terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa.
Toivomme, että virasto saadaan perustettua Itävallan puheenjohtajakaudella ja että sen toiminta voi käynnistyä 1.1.2007. Sen ei ole tarkoitus kilpailla nykyisten instituutioiden kanssa. Emme halua kilpailla Euroopan neuvoston, tuomioistuimen ja syrjinnän vastaisen toimikunnan kaltaisten arvokkaiden ja merkittävien instituutioiden kanssa. Haluamme perustaa toimintakykyisen viraston, jonka ytimessä ja perustana on Wienissä sijaitseva rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus mutta jolla on laajemmat toimivaltuudet ja joka siten lisää Euroopan unionin uskottavuutta ihmisoikeuksien alalla. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Kreikassa asuvien pakistanilaisten laittomasta sieppaamisesta, pidättämisestä, vangitsemisesta ja kuulustelusta muutama päivä Lontoon pommi-iskujen jälkeen on tullut erittäin tärkeä poliittinen kysymys. Kreikan viranomaisille on BBC:n reportaasin mukaan esitetty syytöksiä myös useita päiviä kestäneistä kuulusteluista englanniksi, henkisestä kidutuksesta ja katoamisista. Tämä tapaus viittaa Ison-Britannian salaisen palvelun toimintaan Kreikassa ja on sidoksissa pidätettyjen laittomiin kuljetuksiin Euroopan lentokenttien kautta.
Tuomitseeko neuvosto salaisen palvelun tai muiden valtion viranomaisten tai voimien tekemät, valtioiden salaamat tai määräämät sieppaukset ja kidutuksen käytön, ja aikooko se ryhtyä tarvittaviin toimiin, jotta jokaisen maan kansanvalta ja itsemääräämisoikeus säilyisi? Aikooko se tehdä aloitteita, jotta lopetettaisiin tällaiset yleistyvät järjestelyt, jotka herättävät epäilyjä useampien tahojen ja maiden kesken sovituista toimista osana terrorismin vastaista hysteriaa? 
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa Kreikassa asuvien pakistanilaisten sieppaamista ja pidättämistä koskevasta jäsen Manolakoun kysymyksestä seuraavaa: neuvosto on aina korostanut sitä, että terrorismin torjunnassa on noudatettava täysin kansainvälisen oikeuden yleisperiaatteita sekä kansallisen lainsäädännön ja kansainvälisen oikeuden mukaisia ihmisoikeussäännöksiä.
Neuvosto haluaa jälleen kerran korostaa tuomitsevansa ehdottomasti kidutuksen ja muut laittomat toimintatavat ja painottaa sitä, kuinka välttämätöntä on kaikissa tilanteissa noudattaa yleisiä oikeusperiaatteita. Neuvosto ei kuitenkaan voi eikä halua ottaa kantaa parlamentin jäsenen mainitsemiin yksityiskohtiin. Useat kansainväliset elimet, varsinkin Euroopan neuvosto, tutkivat parhaillaan kyseisiä tapauksia, joita nyt esitetyssä kysymyksessä kuvataan sieppauksiksi. Olisi ennenaikaista ottaa kantaa asiaan ennen kuin selvitysten tulokset ovat käytettävissämme. 
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ),
   – Arvoisa puhemies, ministeri on juuri maininnut kaksi ristiriitaista asiaa: hän toisaalta ilmoitti yleisluontoisesti, että ihmisoikeuksien loukkaaminen on tuomittavaa, ja toisaalta sanoi kieltäytyvänsä ottamasta kantaa näihin Kreikassa vastustusta herättäneisiin tapahtumiin, jotka liittyvät Ison-Britannian salaisen palvelun toimintaan. Kyse ei ole CIA:n, vaan Euroopan unionin jäsenvaltion elimen toimista. Siksi lausunto ihmisoikeuksien suojelusta on mielestämme tekopyhä. Pyrimme vain tuomaan esiin sen, että kaikki kyseiset tapahtumat ovat seurausta "terrorisminvastaisten" toimien soveltamisesta eikä niiden päätavoitteena ole niin sanotun terrorismin torjunta vaan koko väestön terrorisointi. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, jos Euroopan parlamentti haluaa tutkia näitä syytöksiä, sillä on toki yhtenä vaihtoehtona antaa asiasta päätöslauselma. Kuten jo totesin, meidän kannaltamme tilanne on se, että lukuisat kansainväliset elimet tutkivat jo asianomaisia syytöksiä, ja mielestäni meidän on odotettava niiden esittämiä lopputuloksia. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, erittäin luotettava tietolähde BBC viittasi noihin tapahtumiin, joista myös te haluatte tietää enemmän. Ison-Britannian parlamentti on perustanut valiokunnan tutkimaan asiaa. Kreikan parlamentissa on myös keskusteltu aiheesta tuntikausia.
Aiotteko te neuvoston puheenjohtajana olla yhteydessä kyseisten kahden jäsenvaltion viranomaisiin, jotta ne voisivat kertoa neuvostolle, mitä on tapahtunut? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, jos Euroopan parlamentti haluaa tutkia näitä syytöksiä, sillä on toki yhtenä vaihtoehtona antaa asiasta päätöslauselma. Kuten jo totesin, meidän kannaltamme tilanne on se, että lukuisat kansainväliset elimet tutkivat jo noita syytöksiä, ja mielestäni meidän on odotettava niiden esittämiä lopputuloksia. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Mitä toimenpiteitä neuvosto aikoo toteuttaa pannakseen täytäntöön äskettäin Barcelonassa pidetyssä Euro-Välimeri-konferenssissa päätetyt sopimukset? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, vastauksena Barcelonan konferenssia koskevaan jäsen Medina Ortegan kysymykseen haluaisin todeta, että Barcelonan prosessin kymmenettä vuosipäivää juhlistaneessa Euro–Välimeri-konferenssissa päästiin sopimukseen yhteisestä viisivuotisohjelmasta, jonka tarkoituksena on vahvistaa kumppanuutta, ja päätettiin terrorismin torjunnassa noudatettavista toimintasäännöistä. Tämä on selvä osoitus siitä, että olemme yhdessä sitoutuneet vastustamaan terrorismia kaikissa ilmenemismuodoissaan.
Viisivuotisessa työskentelyohjelmassa on asetettu keskivälin tavoitteet, jotka koskevat poliittista ja turvallisuusasioiden kumppanuutta, kestävää sosioekonomista kehitystä ja uudistusta sekä koulutusta ja sosiokulttuurisia vaihtoja. Siinä käsitellään myös kysymyksiä, jotka liittyvät siirtolaisuuteen, yhteiskuntaan integroitumiseen sekä oikeuteen ja turvallisuuteen.
Itävalta on puheenjohtajavaltiona sitä mieltä, että kunkin puheenjohtajavaltion on vuorollaan tärkeää laatia neuvostolle kertomus, jossa se selvittää yksityiskohtaisesti suunnitelmansa kyseisen työohjelman täytäntöönpanosta. Itävalta kehottaa komissiota toimittamaan neuvostolle säännöllisesti tietoja täytäntöönpanon edistymisestä.
Barcelonassa tehtyjen sopimusten avulla voimme edetä alueellisessa yhteistyössä Välimeren alueen kumppaneidemme kanssa ja edistää samalla Euroopan naapuruuspolitiikkaa neuvottelemalla lisäksi vielä kahdenvälisistä toimintasuunnitelmista.
Huippukokouksessa saatiin aikaan useita merkittäviä tuloksia: hyväksyttiin poliittisia uudistuksia tukeva ja vahvistava hallintoväline, vahvistettiin, että yhteisenä tavoitteena on palvelujen ja maataloustuotteiden kaupan vapauttaminen, ja tuotiin esiin halukkuus torjua laitonta maahanmuuttoa esimerkiksi tekemällä takaisinottosopimuksia. Toisaalta EU sopi helpottavansa laillista maahanmuuttoa, ja tulevan ministerikokouksen tarkoituksena onkin tässä yhteydessä tarkastella kaikkia maahanmuuttoon liittyviä asioita. Huippukokouksen muihin tuloksiin kuului päätös koulutusvarojen lisäämisestä korkeakoulujen apurahaohjelman avulla ja sukupuolten tasa-arvon edistäminen.
Lopuksi totean, että terrorismin torjunnassa noudatettavien toimintasääntöjen hyväksyminen on merkittävä poliittinen saavutus, joka osoittaa, että Välimeren alueella esiintyvistä arkaluonteisista tilanteista huolimatta prosessiin osallistuvat kumppanit haluavat toimia yhdessä meihin kaikkiin vaikuttavan vakavan ongelman torjumiseksi. 
Manuel Medina Ortega (PSE ). –
   Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitän teitä antamistanne tiedoista. Ne ovat käsittääkseni hyvin perusteelliset ja painottuvat ennen muuta paljolti terrorismin torjuntaan, joka on välitön tavoitteemme.
Te kuitenkin tiedätte ja mainitsittekin jo, että terrorismin taustalla piilee vakavampi ongelma: koko Välimeren alueen eteläpuoli laahaa huomattavasti jäljessä kehityksestä, ja Euroopan unioniin kohdistuu valtava siirtolaispaine. Neuvoston hiljattain hyväksymissä rahoitusnäkymissä esitetään seitsenvuotiskaudeksi 800 miljoonan euron rahoitusta. Euroopan parlamentti suhtautuu tuohon lukuun tällä hetkellä varsin kriittisesti.
Uskooko neuvoston puheenjohtaja, että rahoitusnäkymiin sisältyvät summat ovat riittävän suuret Välimeren alueen eteläpuolta kohtaavien ongelmien ratkaisemiseksi? 
Hans Winkler,
   Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin vahvistaa myös neuvoston olevan sitä mieltä, että terrorismin ja laittoman maahanmuuton vastaisten nykyisten toimiemme rinnalla on tärkeää kehittää ohjelmia olosuhteiden parantamiseksi lähtömaissa, mihin EU on myös pyrkinyt jo jonkin aikaa. Olemme sitoutuneet tähän, ja se on myös osa sopimusta, johon hallitukset pääsivät rahoitusnäkymistä.
Rahoitus on mielestämme riittävä. Komission olisi nyt tehtävä konkreettisia ehdotuksia siitä, kuinka yksittäisiä ohjelmia rahoitetaan sovittujen kokonaissummien pohjalta. Euroopan parlamentin kanssa myöhemmin käytävissä neuvotteluissa on päästävä sopimukseen rahoitusnäkymistä. 
David Martin (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kun Välimeren alueen ympäristöministerit kokoontuivat marraskuussa, heidän käsityksensä alueen vesivarojen hoidosta oli melko epäsuotuisa, ja he totesivat, että tulevaisuudessa on odotettavissa merkittävä vesipula. Kyse ei ole vain ympäristöä koskevasta asiasta vaan myös turvallisuudesta. Vedensaantia koskevilla erimielisyyksillä voi olla vaikutusta alueen vakauteen.
Aikooko ministeri kehottaa, että tämä asia otettaisiin seuraavan Euro–Välimeri-konferenssin asialistalle? 
Hans Winkler,
   . Kiitän arvoisaa parlamentin jäsentä hänen puheenvuorostaan ja ehdotuksistaan. Otamme ne esille neuvostossa ja kysymme neuvoston muiden jäsenten mielipidettä siitä, voimmeko ja pitäisikö meidän esittää niiden käsittelemistä seuraavassa konferenssissa. Kiitän teitä joka tapauksessa näistä erittäin kiinnostavista ehdotuksista. 
Puhemies.
   Koska seuraavat kysymykset käsittelevät samaa aihetta, ne käsitellään yhdessä:
Mitä toimia neuvosto aikoo toteuttaa Kosovon lopullisen statuksen selvittämiseksi vielä tänä vuonna?
Neuvottelut Kosovon tulevasta lopullisesta hallinnasta ovat käynnistyneet Yhdistyneiden kansakuntien neuvotteluryhmän vetäjän Martti Ahtisaaren ja Kosovon presidentin Ibrahim Rugovan välisellä tapaamisella.
Onko neuvoston kanta edelleen se, että YK:n Kosovolle asettamien kahdeksan ehdon on täytyttävä ennen hallintaa koskevan ongelman ratkaisemista? Aikooko neuvosto ottaa esiin Kosovon viranomaisten kanssa kysymyksen Guantanamon tyyppisen pidätyskeskuksen olemassaolosta Camp Bondsteelin amerikkalaistukikohdassa?
Vuosi 2006 on erittäin merkityksellinen Länsi-Balkanin kehityksen kannalta. Eräs suurimmista haasteista on Kosovon tulevan aseman ratkaiseminen. Olipa asemaa koskevien neuvottelujen tulos mikä hyvänsä, Kosovo on saatettava Euroopan yhteyteen. Millä tavoin tämä eurooppalainen näkökulma olisi konkretisoitava?
Mitä suunnitelmia Itävallalla on Euroopan naapuruuspolitiikan varalle, etenkin Ukraina huomioon ottaen?
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, aloitan jäsenten Posselt, Papadimoulis ja Karas esittämistä Kosovoa koskevista kysymyksistä. EU ja Länsi-Balkanin maat antoivat huippukokouksessaan kesäkuussa 2003 Thessalonikin julkilausuman, jonka mukaan Länsi-Balkanin, siis myös Kosovon, tulevaisuus on Euroopan unionissa.
Neuvoston käsitys Kosovon-kysymyksestä nojautuu periaatteisiin, jotka Eurooppa-neuvosto hyväksyi 16. ja 17.6.2005 pitämässään kokouksessa osana Kosovosta antamaansa julkilausumaa. Kosovon asemaa koskevan ratkaisun on joka tapauksessa oltava täysin sopusoinnussa eurooppalaisten arvojen ja normien kanssa, noudatettava kansainvälisiä oikeusvälineitä ja velvoitteita sekä YK:n peruskirjaa ja edistettävä Kosovon ja lähialueen eurooppalaisia tulevaisuudennäkymiä.
Kosovon asemaa koskevassa sopimuksessa on varmistettava, ettei siellä palata ennen maaliskuuta 1999 vallinneeseen tilanteeseen. Kosovon tulevan aseman määrittämisen lähtökohtina on oltava monietnisyys sekä ihmisoikeuksien ehdoton noudattaminen. Niihin kuuluu myös kaikkien oikeus palata kotiinsa.
Kosovon aseman määrittämisessä on erittäin tärkeää myös varmistaa toimivat perustuslailliset takeet vähemmistöjen suojelemiseksi. Se käsittää myös järjestelyt, joilla niille taataan mahdollisuus osallistua keskushallintoon ja paikallishallintoelimiin, sekä nimenomaiset takeet kulttuuriperinnön ja uskonnollisten paikkojen suojelemisesta sekä toimivien järjestelyjen luomisesta järjestäytyneen rikollisuuden, lahjonnan ja terrorismin torjumiseksi.
Kosovon uuden aseman on myös vahvistettava alueen turvallisuutta ja vakautta. Siksi yksipuoliset tai voimatoimin aikaan saadut ratkaisut sekä Kosovon nykyiseen alueeseen kohdistuvat muutokset eivät ole hyväksyttävissä eikä Kosovoa voida jakaa tai yhdistää johonkin toiseen maahan tai osaan jotain toista maata. Naapurimaiden alueellista koskemattomuutta on ehdottomasti kunnioitettava. 
Neuvosto on myös sitä mieltä, että niin nykyisten kuin tulevienkin normien täytäntöönpanon jatkaminen on erityisen tärkeää varsinkin vähemmistöjen suojelemisessa. Tässä yhteydessä neuvosto on toistuvasti korostanut arvostavansa ja tukevansa YK:n pääsihteerin Kosovon erityisedustajan Jessen-Petersenin työskentelyä.
Neuvosto tekee parhaansa, jotta Kosovon asema saataisiin määritettyä, ja aikoo osallistua YK:n johtamaan neuvotteluprosessiin. Korkea edustaja Solana nimittikin marraskuussa 2005 Stefan Lehnen EU:n edustajaksi tekemään tiivistä yhteistyötä Kosovon tulevasta asemasta neuvottelevan YK:n erikoislähettilään Martti Ahtisaaren kanssa. Neuvosto hyväksyi kyseisen nimityksen.
EU:n edustaja avustaa YK:n erikoislähettilästä neuvottelujen valmistelemisessa ja auttaa myös EU:ta valmistautumaan tuleviin tehtäviinsä Kosovossa päätöslauselman nro 1244 mukaisen seurantakauden aikana. Hän tekee myös tiivistä yhteistyötä jäsenvaltioiden ja komission kanssa. Euroopan komissio on myös edustettuna Wienissä, missä YK:n erikoislähettilään päätoimipaikka sijaitsee.
Euroopan unionin kannalta tärkeitä asioita ovat esimerkiksi ihmisoikeuksien, vähemmistöjen, kulttuuristen ja uskonnollisten paikkojen, oikeusvaltioperiaatteen ja talouskehityksen kunnioittaminen. YK:n erikoislähettiläs on ilmoittanut olevansa halukas toimimaan tiiviissä yhteistyössä EU:n kanssa näissä ja muissa kysymyksissä.
Yhdistyneiden Kansakuntien Kosovon väliaikaishallinnon UNMIKin uudelleenjärjestelyjen yhteydessä EU on samalla neuvotellut epävirallisesti muiden kansainvälisten järjestöjen ja kumppaneiden kanssa. Tarkoituksena on arvioida kansainvälisten joukkojen tulevaa läsnäoloa koskevia vaihtoehtoja vaikuttamatta Kosovon asemaa käsittelevien neuvottelujen lopputulokseen. Tätä taustaa vasten korkea edustaja Solana ja komission jäsen Rehn esittivät toisen kertomuksensa siitä, kuinka EU voi valmistautua neuvoston ensi joulukuussa kohtaamiin haasteisiin.
Uusi kansainvälinen muodostelma päätöslauselman nro 1244 mukaista seurantakautta varten käsittää aivan jokaisen, ja EU on siinä vahvasti mukana. EU:lla pitäisi olla merkittävä asema oikeusvaltioperiaatteeseen liittyvissä asioissa, joihin kuuluvat poliisioperaatio ja voimavarojen kehittäminen, sekä talouselämässä. KFOR-joukot vastaavat kaikista kansainväliseen sotilaalliseen läsnäoloon liittyvistä kysymyksistä. 
Bernd Posselt (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Winkler, paljon kiitoksia erinomaisesta vastauksestanne. En olisi odottanutkaan mitään muuta. Tammikuussa tulee kuluneeksi 100 vuotta Moravian-kompromissista, joka on hyvä esimerkki. Ongelmana on vain se, että se koski ainoastaan Moraviaa. Olemme nyt tekemässä saman virheen etsimällä täsmällisiä ratkaisuja ja säätämällä erilaisia normeja. Vähemmistöjä koskevia määräyksiä laaditaan huolella Kosovossa, mutta mitään vastaavaa ei ole tekeillä Preševon laaksossa tai Vojvodinassa.
Pyytäisinkin teitä objektiivisesti kehittämään yhtenäiset ja vertailukelpoiset normit koko aluetta varten, sillä se on ainoa keino päästä rauhanomaiseen ratkaisuun. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, tunnemme jäsen Posseltin kanssa toisemme jo muista yhteyksistä. Otan tietenkin erittäin mielelläni vastaan mielipiteenne ja ehdotuksenne. Kuten olen jo kerran tänään todennut, olen sitä mieltä, että ihmisoikeudet ja vähemmistöjen oikeudet ovat jakamattomia. 
Dimitrios Papadimoulis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, puhuitte kuuden minuutin ajan, mutta ilmaisitte asianne hyvin yleisluontoisesti ja ympäripyöreästi. Kysyisinkin, onko YK:n päätöslauselma nro 1244 edelleen neuvoston politiikan ohjenuorana?
Mikä tulee olemaan tilanne, kun on kyse Kosovosta väkisin lähtemään joutuneiden serbien ja romanien oikeudesta palata kotiseuduilleen ja myös heidän mahdollisuuksistaan paluuseen?
Kun kerran totesitte Kosovon paikan olevan Euroopan unionissa, aiotteko kiinnittää viranomaisten huomion syytteisiin, joiden mukaan Yhdysvaltain Kosovon-tukikohdassa on Guantanamon vankilan tapaisia vankiloita? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, vakuutan teille, että neuvosto on edelleen ja vastakin sitä mieltä, että Kosovoa koskevien kahdeksan YK:n asettaman vaatimuksen on täytyttävä ennen sen aseman lopullista ratkaisemista. Päätöslauselma on sitova, sitä voidaan soveltaa ja ratkaisun on perustuttava siihen. Neuvottelut Kosovon asemasta on nyt käynnistetty, ja seuraamme niitä tarkoin. Olenkin jo viitannut Thessalonikin julkilausumaan, jonka mukaan Kosovon tulevaisuus on Euroopan unionissa, mitä haluan jälleen korostaa, sillä mainitsitte Euroopan unionin periaatteet ja arvot. Tämä tietenkin tarkoittaa sitä, että EU:n arvot on hyväksyttävä. Mitä tulee leiriä koskevaan kysymykseenne, siihen ei voida vastata Kosovon yhteydessä. 
Othmar Karas (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Winkler, viittasin kysymyksessäni myös Euroopan naapuruuspolitiikkaan. Haluaisin tiedustella teiltä, kuinka sitä on suunniteltu tehostettavaksi Itävallan puheenjohtajuuskauden ohjelmassa erityisesti Ukrainan suhteen. Haluaisin myös kuulla, onko EU varannut riittävästi varoja voidakseen toimia Kosovossa tilanteen edellyttämällä tavalla Kosovon aseman määrittämisen aikana ja sen jälkeen. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, aloitan kysymyksen jälkiosasta. Euroopan unionin on todellakin järjestettävä riittävät voimavarat, minkä se myös aikoo tehdä. YUTP-varoja on hiljattain lisätty huomattavasti kuluvalle vuodelle. Koska tulevan toimintamme laajuudesta ei vielä ole varmuutta emmekä vielä tiedä, minkälaisia muotoja Euroopan unionin läsnäolo Kosovossa voi saada, tällä hetkellä ei ole mahdollista kertoa tarkkaan, kuinka paljon varoja se vaatii. YUTP-talousarviota olisi myös mahdollista lisätä nopeasti varainhoitovuoden aikana Euroopan parlamentin suostumuksella toimielinten välisen sopimuksen 39 artiklan mukaisesti. Näin tapahtuukin, jos Euroopan unionille osoitetut tehtävät edellyttävät sitä.
Euroopan naapuruuspolitiikan avulla on jo ensimmäisen vuoden aikana edistetty merkittävästi EU:n määrätietoista toimintaa lähialueellaan, ja tuemme myös komission tästä asiasta tekemiä ehdotuksia. EU:n periaatteiden ja sääntöjen asteittaista, järjestelmällistä mutta kuitenkin yksilöllistä käyttöönottoa on edistettävä jatkossakin. Naapuruuspolitiikan julkituotuna tavoitteena on tarjota ja mahdollistaa huomattavan korkea integraatioaste. Kuten mainitsitte, siihen päästään Euroopan naapuruuspolitiikan toimintasuunnitelmien avulla, ja sekä meidän että komission mielestä Ukrainaa ja Moldovaa koskevat suunnitelmat ovat olleet onnistuneita. Niiden ensimmäisen vuoden saavutuksia tarkastellaan alustavasti vuonna 2006 Itävallan puheenjohtajuuskaudella. Ensi vuodesta lähtien Euroopan naapuruuspoliittinen kumppanuusväline ENPI tarjoaa meille uuden rahoitusvälineen, jonka avulla tukea on entistä helpompi kohdentaa. 
Meistä on myös tärkeää neuvotella ja sopia toimintasuunnitelmista kaikkien Euroopan naapuruuspolitiikkaan osallistuvien valtioiden kanssa niin pian kuin mahdollista. Näitä ovat erityisesti kolme kaukasialaistasavaltaa, Armenia, Azerbaidžan ja Georgia, ja tämäkin tehtävä kuuluu Itävallalle sen puheenjohtajakautena. Kyseisten maiden kanssa on aloitettu poliittiset neuvottelut viime joulukuussa. Tässä yhteydessä komissio on ilmoittanut selvästi, että nimenomaan näitä kolmea maata koskevia toimintasuunnitelmia on vietävä eteenpäin nopeasti. Puheenjohtajavaltiona Itävalta kannattaa sitä lämpimästi.
Tuemme voimakkaasti Ukrainan suhteita Euroopan unioniin Euroopan naapuruuspolitiikan avulla. Ukrainan nyt täytettyä markkinatalousaseman edellyttämät tekniset ehdot oletamme, että sille myönnetään pian virallisesti kyseinen asema. Tässä yhteydessä Ukrainan on mielestämme erityisen tärkeää liittyä lähitulevaisuudessa Maailman kauppajärjestöön, sillä jäsenyys tasoittaisi tietä vapaakauppa-alueen luomiselle Euroopan unionin kanssa. Euroopan komissio viimeistelee parhaillaan toteutettavuustutkimusta asiasta. Näkemyksemme mukaan tämän ehdotuksen toteuttaminen on jälleen merkittävä askel suhteissamme Ukrainaan, ja työskentelemme lujasti edetäksemme tähän suuntaan. 
Puhemies.
   Seuraavana on 
Kristittyjen vainoaminen ja häirintä on todistettavasti lisääntynyt monissa maissa. Miten neuvosto aikoo käsitellä kyseistä aihetta asianomaisten hallitusten kanssa? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa jäsen Bowisin kristittyjen vainoamisesta ja häirinnästä esittämään kysymykseen liittyen, että ihmisoikeuksien suojelua koskevaan kansainväliseen oikeuteen on kirjattu oikeus ajatuksen-, omantunnon- ja uskonnonvapauteen. Korostan erityisesti kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 18 artiklaa, joka on voimassa koko maailmassa ja jossa ajatuksen-, omantunnon- ja uskonnonvapaus on määritetty yksilön oikeudeksi. Kyseisen artiklan mukaan tämä oikeus sisältää vapauden tunnustaa omavalintaista uskontoa tai uskoa taikka omaksua se sekä vapauden joko yksinään tai yhdessä muiden kanssa julkisesti tai yksityisesti harjoittaa uskontoaan tai uskoaan jumalanpalveluksissa, uskonnollisissa menoissa, hartaudenharjoituksissa ja opetuksessa.
Kyseinen ihmisoikeus on erittäin tärkeä Euroopan unionille, joka siksi käy säännöllisesti keskusteluja kolmansien maiden kanssa tästä aiheesta, viimeksi New Yorkissa, missä EU:n jäsenvaltiot onnistuneesti ehdottivat YK:n yleiskokouksen kolmannelle komitealle päätöslauselman antamista suvaitsemattomuuden kaikkien ilmenemismuotojen ja uskontoon tai uskoon perustuvan syrjinnän poistamisesta.
Neuvosto on toistuvasti tuominnut uskontoon perustuvan suvaitsemattomuuden kaikissa muodoissaan ja kiinnittää myös tarkoin huomiota ihmisoikeuksiin liittyviin asioihin. Neuvosto hyödyntää kolmansien maiden kanssa käymänsä vuoropuhelun tarjoamia mahdollisuuksia tuoda selvästi julki käsityksensä uskonnollisiin ja muihin vähemmistöihin kohdistuvasta suvaitsemattomuudesta. 
John Bowis (PPE-DE ). –
   Onko ministeri kanssani yhtä mieltä siitä, että kristittyjä vainotaan yhä useammissa maissa – ainakin Intiassa, Pakistanissa, Sri Lankassa, Egyptissä, Nigeriassa, Vietnamissa ja Kiinassa – ja että hallitukset joko ummistavat silmänsä tai eivät ryhdy riittäviin toimiin vainon lopettamiseksi? Käymme kauppaa kyseisten maiden kanssa. Aikooko Itävalta nyt tehdä neuvostolle ja Euroopan unionille aloitteen kristittyjen uskonnollisten oikeuksien puolustamiseksi maissa, joiden kanssa olemme tekemisissä, aivan samoin kuin me aiheellisesti puolustamme uskonnonvapautta ja suvaitsevaisuutta Euroopan unionissa? 
Hans Winkler,
   . Kuten huomautin, Euroopan unioni ottaa tämän kysymyksen säännöllisesti esiin muiden maiden kanssa käymässään vuoropuhelussa ja kansainvälisillä foorumeilla, mikä on erittäin tärkeää. Olemme ottaneet sen esiin YK:ssa. Me emme ainoastaan osoita syyllisiä sormella, vaan ilmaisemme käsityksemme kyseisille maille selväsanaisesti, jos uskomme tai meillä on syytä uskoa, että niissä esiintyy vainoa tai rajoitetaan oikeutta vapaaseen uskonnonharjoittamiseen.
Esimerkkinä voin mainita, että korostamme selvästi uskonnonvapauden merkitystä keskustellessamme Kiinan kanssa ihmisoikeuksista, sillä tämä aihe on mielestämme otettava esiin sen kanssa käymässämme vuoropuhelussa. Näin on myös muilla aloilla. Päätöslauselma, jonka YK:n jäsenvaltioiden suuri enemmistö hyväksyi, on jälleen askel oikeaan suuntaan. Sen nojalla meillä on vastaisuudessa vapaammat kädet ottaa asianomainen kysymys esille suhteissamme kyseisten maiden kanssa. Kaupankäynti niiden kanssa ei estä meitä ilmaisemasta mielipidettämme selvästi, kun kyse on ihmisoikeuksien loukkauksista. 
Puhemies.
   Minulle on toimitettu kolme lisäkysymystä. Ne ovat uuden menettelymme mukaisia. Vuorossa on nyt neuvostolle osoitettuja kysymyksiä käsittelevän kyselytunnin toinen osa, ja ensimmäisen puheenvuoron saa jäsen Rübig esittääkseen lisäkysymyksensä. 
Paul Rübig (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Winkler, hyvät parlamentin jäsenet, Turkin kristityillä on edelleen paljon hankaluuksia. Mitä puheenjohtajavaltio aikoo tehdä heidän tilanteensa helpottamiseksi? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, Euroopan unioni tarkkailee uskonnollisten vähemmistöjen tilannetta erittäin tiiviisti. EU:n ja Turkin välisen, liittymistä valmistelevan kumppanuuden periaatteiden mukaan liittymisneuvotteluiden onnistumisen kannalta on olennaista, että Turkin hallitus toteuttaa lisää uskonnonvapauteen liittyviä uudistuksia erityisesti pappiskoulutuksen suhteen ja myöntämällä oikeushenkilön aseman vähemmistöille, joiden jäsenet eivät ole muslimeja, jotta sen politiikka vastaisi paremmin Euroopan unionin vaatimuksia myös näillä aloilla. Seuraamme tilannetta erittäin tarkoin liittymisneuvotteluissa, ja tuemme myös Turkkia välttämättömien uudistusten toteuttamisessa. 
James Hugh Allister (NI ). –
   Arvoisa ministeri, näiden aiheiden ottaminen esiin kyseisten maiden kanssa on tietenkin hyvä asia, mutta epäilemättä meillä pitäisi olla tuloksia aikaan saavat eettiset periaatteet. Eikö olisi jo aika kytkeä näiden maiden kanssa käytävä kauppa ja ihmisoikeuksien noudattaminen suoraan toisiinsa? Vapauttaessamme kaupan sellaisten maiden kanssa, joissa vainotaan kristittyjä ja muita, eikö meidän pitäisi asettaa kyseisille maille ehdoksi niiden ihmisoikeuspolitiikan vapauttaminen, jotta niissä elävillä vähemmistöillä olisi samat oikeudet, joita me pidämme itsestään selvinä? 
Hans Winkler,
   . Joissain tapauksissa kytkemme toisiinsa ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja tietyt asiat, joita Euroopan unioni tekee asianomaisten maiden hyväksi. Joissain maissa, joissa esiintyy ihmisoikeuksien loukkauksia, on voimassa tiettyjä pakotteita, kuten Myanmarissa/Burmassa. Meidän on myös muissa tapauksissa syytä muistaa, että meidän on tuettava siellä asuvia ihmisiä. Meidän on oltava hyvin varovaisia asettaessamme pakotteita, sillä niistä kärsivät hyvin usein maan kansalaiset eikä hallitus. Näkemyksemme mukaan jokaista tapausta on tarkasteltava erikseen. Uskomme rehelliseen, avoimeen ja suoraan vuoropuheluun. Jos se ei johda toivottuihin tuloksiin, meidän on keskusteltava neuvostossa muista mahdollisista menettelyistä. 
Bernd Posselt (PPE-DE ). –
   Kiitoksia siitä, että uskalsitte ottaa asian esille Kiinan viranomaisten kanssa. Haluaisin vain mainita maanalaisen kirkon aseman sekä piispojen ja muiden uskonnollisten henkilöiden pidätykset. Jäsen Rübigin tavoin tiedustelen, onko Turkissa tapahtunut uutta edistystä uskontolain suhteen? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen Posselt, mielestäni Kiinan viranomaisten kanssa keskusteleminen ei todellakaan vaatinut rohkeutta. Vuoropuhelumme, johon olen itsekin osallistunut, on hyvin avointa ja suorapuheista.
Esiin ottamaanne aihetta tietenkin seurataan paitsi suhteissamme Kiinan kanssa, myös Turkin-suhteissamme. Olemme tuoneet julki huolestuneisuutemme Turkin viranomaisten kanssa käymissämme keskusteluissa ja ilman muuta vaadimme vastakin, että Turkin tässä asiassa vahvistamat oikeudelliset ja hallinnolliset toimet täyttävät alaa koskevat odotuksemme, jotka tietenkin vastaavat puolestaan kansainvälisiä vaatimuksia. 
Puhemies.
   Kysymys numero 10 raukeaa laatijan poissaolon vuoksi.
Ruotsi on toiminut aktiivisesti Kolumbian demokratiaprosessissa. Kuitenkin on yleisesti tiedossa, että demokratiaan liittyvä ongelma on edelleen jäljellä ja että ihmisoikeusloukkaukset lisääntyvät. Konkreettinen esimerkki on nopeasti kasvava palmuöljyn tuotanto. Yleinen mielipide on kääntymässä yhä enemmän vastustamaan suuren mittakaavan öljytilojen laajentamista. Kyse on siitä, että tunnustetaan paikallisen väestön sekä alkuperäisväestön oikeus maahan. Monet EU:n jäsenvaltioista käyttävät palmunydinjauhoa eläinten rehuna, ja monet meistä käyttävät palmuöljyä sisältäviä kosmeettisia tuotteita. Mitä neuvosto aikoo tehdä, jotta EU:n jäsenvaltiot jatkaisivat Kolumbian demokratiaprosessin tukemista ja toimisivat edelleen sen puolesta, että Kolumbian ihmisoikeuksia loukkaavat rikokset saataisiin loppumaan? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, huomauttaisin Kolumbiaa koskevasta jäsen Segelströmin kysymyksestä, että vaikka useat lähteet ovatkin kertoneet ihmisoikeusloukkausten olevan vähenemässä Kolumbiassa, jokainen ihmisoikeusloukkaus antaa silti syytä huoleen. Niihin on useimmiten syynä Kolumbiassa jatkuva sisäinen aseellinen konflikti, ja niitä tekevät etupäässä laittomat aseelliset ryhmät. Siksi EU vetoaa jatkuvasti konfliktin osapuoliin, jotta ne noudattaisivat ihmisoikeuksia ja kansainvälistä humanitaarista oikeutta. Se on myös säännöllisesti yhteydessä erityisesti Kolumbian viranomaisiin sekä Bogotaan nimetyn YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimistoon.
Muistutan lisäksi siitä, että Kolumbian varapresidentti vieraili Itävallassa juuri ennen joulua. Keskustelin silloin itse hänen kanssaan, ja kävimme hyvin perusteellisia keskusteluja nimenomaan ihmisoikeuskysymyksestä.
Neuvosto vahvisti 3.10.2005 antamissaan päätelmissä jälleen antavansa täyden tukensa Kolumbian hallitukselle, erityisesti sen pyrkiessä vakiinnuttamaan oikeusvaltioperiaatteen kaikkialla maassa ja torjuessa terrorismia sekä laittomien huumausaineiden tuotantoa ja kauppaa.
Neuvosto myös vahvisti uudestaan, että sen pitkäaikaisena periaatteena on Kolumbian hallituksen tukeminen tämän pyrkiessä ratkaisemaan sisäinen aseellinen konfliktinsa neuvotteluteitse, mikä käsittää myös suorat keskustelut niiden laittomien aseellisten ryhmien kanssa, jotka ovat halukkaita tulemaan mukaan neuvotteluihin perustuvaan rauhanprosessiin.
Olemme siis tyytyväisiä siihen, että laittomien aseellisten ryhmien ja Kolumbian viranomaisten välillä on viime aikoina ollut yhteyksiä. Kehotamme kaikkia osapuolia tekemään parhaansa rauhanomaiseen ratkaisuun pääsemiseksi, jotta jo yli sukupolven ajan kestänyt sisäinen aseellinen konflikti saataisiin päätökseen, sillä se on ihmisoikeuksien loukkausten ensisijainen syy. 
Inger Segelström (PSE ). –
   Arvoisa ulkoministeri, kiitän teitä vastauksestanne. Olen ilahtunut siitä, että olette saanut luotua tuollaisen yhteyden. Mielestäni sellaista tarvitaan, sillä Kolumbiasta on tulossa yksi maailman suurimmista pakolaiskatastrofialueista, jossa jopa kolmen miljoonan ihmisen väitetään joutuneen pakenemaan asuinalueiltaan ja jättämään kotinsa. Siksi tiedustelenkin, onko nykyinen toimintamme EU:ssa riittävää vai voimmeko tehdä enemmän saadaksemme aikaan painostusta. Kuten totesitte, kyse on huumeisiin ja korruptioon liittyvistä ongelmista, mutta myös muutoksista maa-asioissa, ja siitä, että ihmiset haluavat nyt hyödyntää palmuöljyä, joka on kovin arvokasta. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen Segelström, esititte kysymyksen, johon ei oikeastaan ole vastausta. Teemmekö Euroopan unionissa tarpeeksi lievittääksemme kärsimystä monissa maissa? Tähän kysymykseen ei oikeastaan voi vastata abstraktisti. Teemme parhaamme. Haluaisin kuitenkin tuoda esiin joitain konkreettisia aloitteita, jotka liittyvät neuvoston viime lokakuulta oleviin päätelmiin, joihin olen jo viitannut. Huomauttaisin silti, että useimmat asianomaisista aloitteista kuuluvat komission toimivaltaan. Komissio esimerkiksi päätti joulukuussa 2005 myöntää 1,5 miljoonaa euroa osana nopean toiminnan järjestelmää. Jää nähtäväksi, riittääkö tämä, vai voimmeko tehdä vielä enemmän. 
Paul Rübig (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Winkler, hyvät kollegat, mitä mieltä olette siitä ehdotuksesta, että vuoden 2006 alkupuoliskolla järjestettäisiin G24-konferenssi rauhanprosessin tukemiseksi? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, en osaa tällä hetkellä sanoa, järjestetäänkö tuo kokous vuoden 2006 alkupuoliskolla. Asia riippuu siitä, pääseekö Meksikon johdolla toimivan G24-ryhmän troikka sopimukseen Kolumbian hallituksen kanssa. Tuollaisen kokouksen ajankohta sijoittuu joka tapauksessa hyvin lähelle toukokuun 2006 puolivälissä pidettävää EU:n ja Latinalaisen Amerikan huippukokousta sekä toukokuun lopulla järjestettäviä Kolumbian presidentinvaaleja. EU:n ja Latinalaisen Amerikan huippukokous muuten järjestetään täsmälleen kahden vaalikerroksen välissä, eikä siksi ole varmaa, voiko Kolumbian presidentti olla läsnä Wienissä pidettävässä konferenssissa. 
Puhemies.
   Kysymys numero 12 raukeaa laatijan poissaolon vuoksi.
Kansainvälisestä vastalausemyrskystä ja voimakkaista reaktioista huolimatta Euroopan neuvoston yleiskokoukseen tulee uudelleen äänestettäväksi sisällöltään selkeästi kommunismin vastainen muistio, jonka otsikko on muutettu "kommunistisen ideologian tuomitsemisesta" muotoon "kommunististen hallintojen rikokset tuomittava kansainvälisesti".
Mikä on neuvoston kanta yleistyviin pyrkimyksiin muuttaa historiaa ja puolustella fasismin ja imperialismin rikoksia, ja aikooko se tehdä aloitteita, jotta kaikki poliittiset puolueet voisivat toimia vapaasti, kommunistisen liikkeen rankaiseminen lopetettaisiin ja kommunististen puolueiden toimintakielto poistettaisiin? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, jäsen Pafilisin kysymyksen tiimoilta haluan viitata Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklaan. Vaikka olenkin varma, että hän tuntee kyseisen asiakirjan, haluaisin silti esittää siitä seuraavan otteen: "unioni perustuu jäsenvaltioille yhteisiin vapauden, kansanvallan, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen sekä oikeusvaltion periaatteisiin". Kyseisiin oikeuksiin sisältyy sananvapaus, eikä Euroopan unionin neuvoston asiana ole puuttua Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen päätöksentekoon. Kysymys koskee jälkimmäisen toimintaa, josta en voi esittää näkemyksiäni.
Athanasios Pafilis (GUE/NGL ).
   – Arvoisa puhemies, en olisi voinut kuvitellakaan, että neuvosto välttelisi vastaamasta suoraan kommunismin vastaista muistiota koskevaan kysymykseen. Se tunnetaan jokaisessa Euroopan maassa, ja tuhannet ihmiset politiikan koko kentältä ovat tuominneet sen. Muistio on uusi fasistinen teksti, jossa rinnastetaan natsismi ja kommunismi, ja on epäkunnioittava niitä miljoonia kommunismin tukijoita kohtaan, jotka uhrasivat henkensä voittaakseen fasismin. Siinä kriminalisoidaan kommunistien poliittinen toiminta ja ideologia ja – kun kerran itsekin viittasitte 6 artiklaan – nimenomaan loukataan perustavanlaatuisia demokraattisia oikeuksia. Vaadimme neuvostoa ottamaan kantaa asianomaiseen muistioon. 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, voin vain toistaa sen, mitä jo olen todennut: Euroopan unioni ei voi esittää käsityksiään toisen kansainvälisen järjestön hallintoelimen toiminnasta, keskusteluista ja päätöksistä. 
Paul Rübig (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa ministeri Winkler, hyvät kollegat, , ja sillä on luonnollisestikin paljon parempi yleisnäkemys poliittisista olosuhteista. Luuletteko, että myös siellä olisi mahdollista käynnistää keskustelu EU:n perustuslakisopimuksesta, joka voisi tietenkin tulevaisuudessa osaltaan tukea vakautta kyseisissä maissa? 
Hans Winkler,
   . Arvoisa puhemies, voidaan keskustella mistä hyvänsä aiheesta. On sen itsensä asia päättää, mistä siellä halutaan keskustella. On tietenkin myös mahdollista esittää tuollaisia ehdotuksia . Euroopan unioni itse tai sen neuvosto ei tietenkään voi tehdä sellaista ehdotusta toisen instituution hallintoelimelle. 
Puhemies.
   Kysymyksiin, joihin ei ajanpuutteen vuoksi voitu vastata, vastataan kirjallisesti (ks. Liite).
Kyselytunti on päättynyt.

Puhemies. –
   Esityslistalla on seuraavana Charles Tannockin laatima ulkoasiainvaliokunnan mietintö (A6-0399/2005) Euroopan naapuruuspolitiikasta (2004/2166(INI)) 
Charles Tannock (PPE-DE ),
   Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää edeltäjääni Laschetia, jonka mietinnön sain jatkaakseni hänen siirryttyään pois parlamentin jäsenen tehtävistä.
Suhtauduin aluksi epäillen Euroopan naapuruuspolitiikan käsitteeseen, kun se muotoiltiin ensimmäisen kerran laajempaa Eurooppaa koskevassa vuoden 2003 tiedonannossa. Suurin käsitteellinen ongelma oli, kuinka koordinoida sellaisia maita koskevaa politiikkaa, joilla on ilmeisen erilaiset ja ristiriitaiset tavoitteet, kuten Libyalla, joka halusi tuolloin toimia Afrikan unionin puheenjohtajavaltiona, ja Ukrainalla, joka haluaa liittyä Euroopan unioniin.
Poliittinen johtajuus tarkoittaa käsitteiden toteuttamista käytännössä, ja Euroopan naapuruuspolitiikka on nyt kumppanuusmaiden hyväksymää vakiintunutta poliittista todellisuutta. Mietintöni tarkoituksena on tarkastella naapuruuspolitiikan käytäntöä, esittää siitä parlamentin lisäsuosituksia ja selventää joitakin siitä vallitsevia väärinkäsityksiä.
Euroopan naapuruuspolitiikka tarkoittaa EU:n ja kaikkien sen nykyisten eteläisten ja itäisten naapurivaltioiden etuoikeutettua suhdetta. Se ei koske Länsi-Balkanin nykyisiä ehdokasvaltioita ja potentiaalisia hakijavaltioita, joihin sovelletaan erityisjärjestelyjä. Mitä tämä etuoikeus tuo mukanaan? Lyhyesti sanottuna kaksi asiaa: ensinnäkin sen avulla lujitetaan yhteisiä demokraattisia arvoja ja toiseksi tarjotaan tukea ja käydään kauppaa näiden arvojen edistämiseksi. Naapuruuspolitiikka etenee siis kahdella tapaa: toisaalta edistetään EU:n perustavia arvoja eli sitoutumista yhteisiin arvoihin, joita ovat oikeusvaltion periaate, hyvä hallintotapa, ihmisoikeuksien kunnioittaminen, hyvät naapuruussuhteet sekä markkinatalouden ja kestävän kehityksen periaatteet. Toisaalta näiden arvojen loukkaaminen voi johtaa tuen tai kauppaa koskevien etuoikeuksien rajoittamiseen. Lopullisena tavoitteena on luoda EU:n ympärille ystävällismielisten valtioiden piiri, jonka keskeisenä tarkoituksena on edistää ja lisätä hyvinvointia, vakautta ja turvallisuutta kumppanuuden avulla ja yhteiseksi hyödyksi. Eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä (ENPI) myönnetään lisää rahoitustukea. Välinettä sovelletaan myös Venäjään, ja se korvaa vuodesta 2007 nykyiset Tacis- ja Meda-ohjelmat. Olen kuitenkin huolissani siitä, että komissio saattaa erottaa Euroopan naapuruuspolitiikan ENPI:n talousarviosta sillä seurauksella, että parlamentin valvonta- ja seurantavaltuudet heikkenevät merkittävästi.
Komissio on jo esitellyt strategia-asiakirjan ja useita Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvia valtioita koskevia maaraportteja, joiden perusteella se on laatinut toimintasuunnitelmat. Toimintasuunnitelmien toteuttamista valvotaan säännöllisesti, ja haluan parlamentin osallistuvan aktiivisemmin tähän prosessiin. Tällä hetkellä on hyväksytty Israelia, Jordaniaa, Marokkoa, Tunisiaa, palestiinalaishallintoa, Ukrainaa ja Moldovaa koskevat seitsemän toimintasuunnitelmaa, ja parhaillaan laaditaan Armeniaa, Azerbaidžania, Egyptiä, Georgiaa ja Libanonia koskevia viittä toimintasuunnitelmaa.
Kannatan vahvasti sitä, että naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvien maiden pääsyä yhtenäismarkkinoille helpotetaan ja että joissakin tapauksissa niiden kanssa tehdään naapuruussopimukset ja täydelliset vapaakauppasopimukset EU:n kanssa. Kannatan myös maiden osallistumista YUTP:hen ja ETPP:hen ja neuvoston eri työryhmien toimintaan sekä tarvittaessa maiden jäsenyyttä EU:n elimissä.
Lisäksi on keskityttävä entistä paremmin huume-, ase- ja ihmiskauppaan sekä lisättävä rikollisuuden torjuntaa koskevien tietojen vaihtoa kansallisten viranomaisten kesken kansainvälisen terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. On jatkettava toimia aluekiistojen ja ratkaisemattomien konfliktien rauhanomaisen ratkaisemisen varmistamiseksi. Armenian ja Azerbaidžanin edustajat kokoontuvat sattumoisin tänään Lontoossa ratkaistakseen Vuoristo-Karabahin kysymyksen.
Useilla Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvilla mailla, kuten Azerbaidžanilla ja Algerialla, sekä öljyn- ja kaasuntuottajamailla ja kauttakulkumailla, on paljon energiavaroja. Energiapolitiikka ja EU:n energiavarmuus ovatkin Euroopan naapuruuspolitiikan keskeisiä tukipilareita. Äskettäinen Venäjän ja Ukrainan välinen kaasukriisi osoittaa, kuinka läheisesti energiapolitiikka ja ulkopolitiikka nivoutuvat nykyisin toisiinsa.
Lopuksi totean, ettei Euroopan naapuruuspolitiikka mielestäni tarjoa pysyvää ja pitkäaikaista vaihtoehtoa EU:n täysjäsenyydelle niissä demokraattisissa eurooppalaisissa maissa, joilla on oikeus hakea jäsenyyttä ja jotka ovat ilmaisseet halunsa siihen Ukrainan ja Moldovan tavoin. Mietinnössä tunnustetaan jossain määrin näiden maiden liittymistoiveet.
Mitä tulee sen sijaan muihin Keski-Aasiassa sijaitseviin entisiin neuvostotasavaltoihin, kuten Kazakstaniin, joka ei tällä hetkellä kuulu naapuruuspolitiikan piiriin, EU:n pitäisi mielestäni harkita vakavasti sitä, että näille maille annettaisiin mahdollisuus osallistua halutessaan tähän kunnianhimoiseen EU:n hankkeeseen sitten, kun niiden kumppanuus- ja yhteistyösopimukset päättyvät. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää tästä Euroopan naapuruuspolitiikkaa käsittelevästä erittäin hienosta mietinnöstä. Mietinnön ansiosta voin jälleen käsitellä tähän tärkeään aiheeseen liittyviä seuraavien kuukausien ensisijaisia tavoitteita.
Euroopan naapuruuspolitiikka on kunnianhimoinen politiikka, kuten olemme useaan otteeseen todenneet aina sen toteuttamisen alusta, vuodesta 2003, lähtien. Se on ainakin omasta mielestäni EU:n ulkosuhteiden tärkein osa, sillä vaurauden, vakauden ja turvallisuuden edistäminen on erittäin tärkeää. Naapurimaillamme on paljon pelissä. On täysin EU:n edun mukaista, että naapurimaamme ovat hyvin hallinnoituja ja demokraattisia kumppaneitamme, jotka voivat vihdoin hyötyä kestävän sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen myönteisistä seurauksista. Kuten mainitsitte, etumme mukaista on myös se, että lähialueidemme konfliktit ratkaistaan rauhanomaisesti ja että maahanmuuton, rajavalvonnan, järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin kaltaiset ongelmat ratkaistaan nykyistä tehokkaammin tiivistämällä yhteistyötä.
Vuonna 2005 Euroopan naapuruuspolitiikasta saatiin ensimmäiset konkreettiset tulokset, kun seitsemää ensimmäistä toimintasuunnitelmaa ryhdyttiin panemaan täytäntöön.
Mitä haluamme tehdä tulevaisuudessa? Komissio on toiminut aktiivisesti useilla aloilla, joita ovat muun muassa seuraavat: markkinatalousaseman edistäminen, viisumimuodollisuuksien helpottaminen ja energia-asiat Ukrainassa, rajavalvonta-apu Moldovan ja Ukrainan välisellä rajalla, sellaisten uusien foorumien perustaminen, joilla voidaan keskustella muun muassa demokratiasta, ihmisoikeuksista ja hallinnoinnista esimerkiksi Välimeren alueen kumppanimaidemme kanssa – muistutan marraskuussa Barcelonassa pidetystä Euro–Välimeri-konferenssista – valmistelut koulutusyhteistyön jatkamiseksi ja etenkin kumppanuus- ja tietojenvaihto-ohjelmien ja teknisen avun ohjelmien sisällyttämiseksi kumppanimaita koskeviin TAIEX-ohjelmiimme sekä ehdotuksemme uudeksi eurooppalaiseksi naapuruuden ja kumppanuuden välineeksi ENPI:ksi, jota ei eroteta Euroopan naapuruuspolitiikasta.
On todettava, että Euroopan naapuruuspolitiikan kehittämisestä on olennaisen tärkeää saada tuloksia vuosina 2006 ja 2007, ja kumppanivaltioillamme on erityinen täytäntöönpanovelvollisuus. Me jatkamme sitoumustemme täyttämistä, ja tärkeintä onkin nyt kumppanivaltioidemme reaktio. Jatkamme Euroopan naapuruuspolitiikan toimintasuunnitelmien täytäntöönpanoa läheisessä yhteistyössä kumppaniemme kanssa. Komissio julkaisee vuoden 2006 lopulla täytäntöönpanoa käsittelevän kattavan välikertomuksen. Teemme kumppanivaltioillemme mahdolliseksi osallistua joihinkin ohjelmiin ja joidenkin elinten toimintaan. Aloitamme esimerkiksi maatalous- ja kalastustuotteita koskevat neuvottelut Välimeren kumppanivaltioidemme kanssa ja käsittelemme viisumimuodollisuuksien helpottamista Ukrainan ja Moldovan kanssa. Ukrainan osalta valtuudet ovat jo olemassa. Hyväksymme myös ENPI:n mahdollisimman pian, ja sille saadaan toivottavasti riittävät määrärahat, jotta se voidaan saattaa täysin toimintakuntoon tammikuussa 2007. Komissio on vakuuttunut siitä, että ENPI tarjoaa aiempaa paremman, joustavamman ja kohdennetumman välineen, jolla voidaan tukea uudistuksia ja rajat ylittävää yhteistyötä.
Meillä ja kumppaneillamme on edessämme valtava haaste, sillä toimintasuunnitelmiin sisältyvät sitoumukset on nyt toteutettava käytännössä. Täytäntöönpano on aina tärkein edellytys, ja sen onnistuminen riippuu suurelta osin kumppanivaltioiden poliittisesta tahdosta sekä EU:n ja kumppanivaltioiden valmiuksista panna täytäntöön toimintasuunnitelmien sitoumukset. Voin vakuuttaa teille, että komissio tekee kaikkensa täytäntöönpanon varmistamiseksi.
Haluan myös todeta lyhyesti, että 1. tammikuuta alkanut kaasukiista on osoittanut energiakysymyksen nykyisen tärkeyden. Lisäksi haluan todeta, että meidän on pikaisesti tehtävä päätelmät tästä kaasukiistasta ja energiakysymyksestä ulkopolitiikkamme kannalta. Aikomuksenani on ensisijaisesti kehittää tehokasta energia-alan ulkopolitiikkaa, jonka tavoitteena on taata mahdollisimman hyvin EU:n energian toimitusvarmuus. Emme joudu aloittamaan aivan alusta, sillä useita välineitä on jo käytössä, mutta niitä on hyödynnettävä paremmin. Olemme käsitelleet Venäjän kanssa käytävässä energiavuoropuhelussa jo useita eri aloja ja saaneetkin aikaan hyvän perustan kahdenvälisten näkökantojen käsittelemiseksi. Vuoropuhelua on kuitenkin syvennettävä ja jatkettava edelleen. Komissio allekirjoitti vastikään Ukrainan kanssa energiaa koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan, minkä lisäksi annamme asiantuntija-apua Ukrainalle ja Moldovalle. Asiassa on siis monenvälinen ulottuvuus, joten tarkoitus on toimia muun muassa G8-maiden kokousten, Kansainvälisen energiajärjestön ja ETYJ:n välityksellä. Olemme laatineet sopimuksen Euroopan energiaperuskirjasta, jota Venäjä ei ole vielä allekirjoittanut, mutta toimimme myös Kaakkois-Euroopan energiayhteisön peruskirjan nojalla. Tämä tarkoittaa, että naapuruuspolitiikassa on todellakin käsiteltävä näitä kysymyksiä oikeassa muodossa. Myös jäsenvaltioiden on kuitenkin toimittava yhtenäisesti, kuten tänään jo totesin muussa yhteydessä. 
Elmar Brok,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, haluan kiittää sekä esittelijää hänen työstään että esittelijän edeltäjää Laschetia työn valmistelusta. Kiitän myös komission jäsentä Ferrero-Waldneria hänen vaikutuksestaan siihen, että naapuruuspolitiikassa käsitellään tätä erittäin tärkeätä alaa. Naapuruuspolitiikan välityksellä autetaan EU:n naapurimaita, minkä lisäksi se on oman etumme mukaista vakautta ja rauhaa edistävää politiikkaa.
Mielestäni toimintaohjelmien on perustuttava riittävällä tavalla rahoitettuihin rahoitusvälineisiin, ja niihin on lisäksi sisällytettävä yhteistyö Euroopan parlamentin kanssa tärkeillä aloilla sen tehtäväjaon mukaisesti, jota meidän on noudatettava.
Kun otamme naapurimaamme mukaan useiden eri alojen politiikan toteuttamiseen, vahvistamme talouspoliittisia suhteitamme, joihin kuuluvat tuki maiden poliittiselle kehitykselle, ihmisoikeuksien kunnioittamiselle ja usealle muulle alalle. Esimerkkinä mainittiin jo energiapolitiikka, johon sisältyy muun muassa avun tarjoaminen Ukrainalle. Autamme Ukrainaa pitämään hallussaan omat kaasuputkensa niin, etteivät muut saa niitä hallintaansa, mikä on myös EU:n edun mukaista.
Haluan korostaa, että tämä on yhtä lailla tärkeää niin Itä-Euroopan kuin Välimeren alueenkin kannalta. Yksittäisissä tapauksissa voimme kuitenkin käyttää eri menetelmiä ja foorumeita naapuruuspolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi. Itä-Euroopan mailla on tulevaisuudessa mahdollisuus liittyä EU:n jäseniksi, millä voidaan perustella maiden omat uudistustoimet ja tukea maiden hallituksia uudistusten toteuttamisessa.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että kaikilla mailla on automaattisesti mahdollisuus liittyä EU:n jäseneksi, kuten Ranskan pääministeri De Villepin totesi tänään Berliinissä pitämässään puheessa. On mahdollisesti kehitettävä myös menettelyjä, jotka eivät johda jäsenyyteen. Siksi on pohdittava, voitaisiinko naapuruuspolitiikkaa kehittää eräänlaiseksi "pidemmälle meneväksi Euroopan talousalueeksi". Käytän tätä käsitettä työnimenä ja monenvälisenä tarjouksena, jolla periaatteessa annetaan mahdollisuus EU:n jäsenyydelle, jos kyseiset maat pystyvät täyttämään kriteerit ja jos EU haluaa ja voi ottaa ne jäseniksi. Keskustelemme parlamentissa parhaillaan tämän ajatuksen toteutettavuudesta. Tämä ei kuitenkaan ole mietinnön tarkoitus, vaan mietintö edustaa välivaihetta niille Balkanin valtioille, joiden kanssa ei vielä ole aloitettu liittymisneuvotteluja. Tässä ei mitenkään kyseenalaisteta Thessalonikissa tehtyä liittymistä koskevaa sitoumusta.
Arvoisa komission jäsen, meillä on paljon tehtävää, ja haluan ryhmäni puolesta tarjota teille tarvitsemanne tuen läheisen yhteistyön edistämiseksi. 
Pasqualina Napoletano,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä jäsen Tannock, hyvät kollegat, haluan ensinnäkin kehottaa komissiota suhtautumaan vakavasti tähän mietintöön, toisin kuin tapahtui parlamentin vuonna 2003 hyväksymän mietinnön kanssa. Tuo mietintö sisälsi itse asiassa useita hyödyllisiä ehdotuksia naapuruuspolitiikan vahvistamisesta, joka on yksi EU:n merkittävimmistä haasteista. Rakentavat suhteet, jotka onnistumme luomaan naapurimaihimme, ovat itse asiassa ainoa tapa edistää rauhaa ja turvallisuutta rajoillamme.
Tämä ei ole helppo tehtävä muun muassa kahdesta syystä. Ensimmäinen on se, että EU:ta ympäröivät erittäin epävakaat ja konfliktialttiit alueet, kuten Tšetšenia, Vuoristo-Karabah, Transnistria, Afganistan, Irak ja Lähi-itä. Toiseksi naapuruuspolitiikka ei johda EU:n jäsenyyteen, mikä heikentää mahdollisuuksiamme vaikuttaa eri maiden sisäisiin uudistuksiin, näiden maiden keskinäisiin suhteisiin sekä niiden ja EU:n välisiin suhteisiin. 
Eräät naapuruuspolitiikan piiriin tällä hetkellä kuuluvat valtiot toivovat saavuttavansa EU:n täysjäsenyyden – esittelijä mainitsikin näistä jo Ukrainan ja Moldovan. Vaikka mahdollisuus ei ole poissuljettu, olisi rehellisesti todettava, ettei jäsenyys ole juuri nyt mahdollinen EU:n sisäisen tilanteen vuoksi eikä siitäkään syystä, että kyseisten maiden on vielä edistyttävä merkittävästi. Kaikki tämä kuitenkin tukee naapuruuspolitiikkaa.
Haluan korostaa naapuruuspolitiikkaa koskevan yleisnäkemyksen selkeyttämistä, vaikka se kattaakin eri alueita idässä, kaakossa ja etelässä sekä keskenään hyvin erilaisia maita. Turvallisuudesta, energiasta, maahanmuutosta, ympäristöstä ja ihmisoikeuksista on oltava näkemys, ja niistä on käytävä poliittista vuoropuhelua. Lisäksi on oltava tarkoitukseen sopivat instituutiot, joiden avulla voidaan edetä yhdessä.
Komission neuvottelemien toimintasuunnitelmien lisäksi tätä ulottuvuutta on vahvistettava muun muassa erityisalojen politiikan, kuten energiapolitiikan, avulla. Komission jäsen ottikin tämän esimerkiksi. Parlamentti huomautti vuonna 2003, että energia-alaan on kiinnitettävä huomiota suhteissamme naapurimaihin. Nyt toistamme saman neuvon ja kehotamme komissiota laatimaan tiedonannon niistä energiapolitiikan näkökohdista, jotka liittyvät ulko- ja naapuruuspolitiikkaamme.
Lopuksi toistan vielä aluksi esittämäni vetoomuksen komissiolle ja komission jäsenelle, joihin suhteemme on erinomainen: älkää aliarvioiko Euroopan parlamentin panosta. 
Paavo Väyrynen,
   Arvoisa puhemies, liberaaliryhmä on varsin tyytyväinen Tannockin mietinnön sisältöön, mutta olisimme halunneet siihen muutamia käsitteellisiä parannuksia.
Komissio käytti alun perin sanan "naapuruuspolitiikka" rinnalla "laajemman Euroopan" käsitettä. Sillä on sekä tieteellisessä että poliittisessa keskustelussa yleensä tarkoitettu koko Eurooppaa. Tannockin mietintöön sisältyy runsaasti kannanottoja paneurooppalaisen yhteistyön kehittämiseksi, muun muassa Euroopan neuvoston ja ETY-järjestön puitteissa, mutta väliotsikoinnissa tätä ei oteta huomioon. Siksi esitimme 30 kohdan jälkeen sijoitetun muotoilultaan epäonnistuneen väliotsikon korvaamista sanoilla "laajempi Eurooppa".
Liberaaliryhmä esitti myös "eteläisen ulottuvuuden" käsitteen sijoittamista mietintöön. Sillä voitaisiin osuvimmin kuvata unionin ulkosuhteita etelään, Välimeren alueelle, laajempaan Lähi-itään ja sen itäpuolella oleviin maihin. Olisi johdonmukaista puhua rinta rinnan unionin politiikan pohjoisesta ja eteläisestä ulottuvuudesta.
Kolmas käsitteellinen ehdotuksemme oli, että mietintöön olisi sijoitettu ajatus Euroopan kehittämisestä samankeskisten kehien järjestelmänä, joka koostuu yhtäältä joustavasta eriytymisestä unionin puitteissa ja toisaalta toiminnallisten yhteistyökehien luomisesta sen ympärille. Tämä ajatus tarjoaa mahdollisuuden hakea ratkaisua unionin syvenemisen ja laajenemisen väliseen ristiriitaan. Se sai kannatusta ryhmien välisissä keskusteluissa, mutta sitä ei haluttu ottaa tähän mietintöön. Ihmettelen miksi. Kun emme saaneet muilta ryhmiltä riittävää tukea tämän emmekä muidenkaan käsitteellisten parannusehdotustemme toteuttamiseen, emme vie niitä äänestyksiin. Odotamme parempia aikoja niiden hyväksymiseksi.
Kiitän esittelijä Tannockia hyvästä yhteistyöstä, erityisesti siitä, että hän hyväksyi meidän esityksemme pohjoisen ulottuvuuden vahvistamiseksi mietinnössä ja toisaalta paneurooppalaista yhteistyötä koskevat ehdotukset, vaikka tämä tärkeä laajemman Euroopan käsite jäikin ottamatta mukaan. 
Marie Anne Isler Béguin,
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitän edeltäjänsä työtä jatkanutta jäsen Tannockia siitä, että hän oli kaikkien käytettävissä ja halukas kuuntelemaan mielipiteitä näistä erittäin monimutkaisista asioista, joita tulee eteemme naapuruuspolitiikkaa määriteltäessä.
Naapuruuspolitiikasta tuli välttämätöntä uusien jäsenvaltioiden liityttyä EU:hun, ja siitä on tullut eräs EU:n ulkopolitiikan keskeisistä osista ja vahvuuksista. Siinähän otetaan mukaan kaikki EU:n itäiset naapurivaltiot ja Välimerta ympäröivät maat. Tällä tavoin EU on omaksunut merkittävän vastuun, ja sen täytyy kaikin keinoin pyrkiä siihen, ettei se murskaa naapurivaltioidemme toiveita. Näissä maissa on ryhdytty uusiin toimiin, ja ne odottavat EU:lta tukea demokratisointia, vakauttamista ja kestävää kehitystä koskevassa prosessissa, jonka ne ovat aloittaneet. Tietyissä maissa naapuruuspolitiikka on tulevan liittymisen edellytys. Naapuruuspolitiikan onnistumiseksi on siis vältettävä monia sudenkuoppia.
Naapuruuspolitiikkaan on sisällyttävä monenvälinen ulottuvuus, ja sen on tarjottava institutionaalinen kehys, jossa kumppanivaltiot otetaan täysimääräisesti mukaan eurooppalaisen politiikan määrittelyyn. Naapuruuspolitiikan ei pidä rajoittua ainoastaan vapaakauppa-alueeseen, vaan sen on perustuttava todellisiin yhteisiin arvoihin, demokratiaan ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen. Sillä on pyrittävä lujittamaan kansalaisyhteiskuntaa perustamalla kansalaisyhteiskunnan foorumi, jossa kansalaisjärjestöt toteuttavat toimintasuunnitelmia, jotka eivät ole pelkkiä toisarvoisia yhteistyösuunnitelmia. Arvoisa komission jäsen, suunnitelmien on oltava konkreettisia ja tehokkaita, ja EU:n on valvottava ja toteutettava niitä päättäväisesti täsmällisten kriteerien perusteella.
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, annan ylpeänä tukeni Etelä-Kaukasian maiden toimintasuunnitelmille, sillä Euroopan parlamenttia on kiittäminen siitä, että Armenia, Azerbaidžan ja Georgia kuuluvat naapuruuspolitiikan piiriin, ei komissiota tai neuvostoa.
Tällä hetkellä näiden kolmen entisen neuvostotasavallan menneisyyden taakka on raskas. Naapuruuspolitiikalla on tarkoitus auttaa niitä löytämään vastauksia ratkaisemattomiin konflikteihin. Vuoristo-Karabahin kysymys on ratkaistava, erityisesti azerbaidžanilaisten pakolaisten on saatava palata koteihinsa, eikä Nakhitchevanissa Armeniassa sijaitsevien historiallisten monumenttien tuhoamista voida hyväksyä. Lisäksi Turkin on avattava uudelleen rajansa Armeniaan, eikä EU voi myöntää Venäjälle etuoikeutettua kumppanuutta, jos Venäjä myöntää passeja Georgian separatisteille. EU:n on myös tuettava Georgian ja Etelä-Ossetian rauhansuunnitelmaa ja autettava Abhasiaa koskevan rauhansuunnitelman laadinnassa.
Kuten voitte havaita, on hyvin olennaista, että EU osallistuu vahvasti rauhanomaisen ratkaisun löytämiseen näihin konflikteihin laatimalla Etelä-Kaukasuksen vakaussopimuksen. Näin kaikki osapuolet voittavat. Tällä tavoin nämä maat voivat löytää tien kehitykseen ja pysyvään rauhaan, ja samalla EU saa huomattavaa tunnustusta pääosin Venäjän ja Yhdysvaltojen vaikutusvallassa olevalla alueella. Tehkäämme naapuruuspolitiikasta onnistuneen, yhteisen ja globaalin turvallisuuspolitiikan suunnannäyttäjä. 
Erik Meijer,
   Arvoisa puhemies, naapuruuspolitiikkaa voidaan harjoittaa kahdella toisistaan täysin eroavalla tavalla. Ensimmäinen perustuu EU:ssa kehitettyyn malliin eli täydelliseen itsekeskeisyyteen ja yrityksiin alistaa ympäristö talouden ja asevoimien vaatimuksille. Tämän mallin mukaisesti toimivat maat ovat tyytyväisiä, kun niiden naapurimaat toimittavat niille öljyä ja kaasua, pitävät pakolaiset poissa niiden alueelta ja alistavat omat kansalaisensa diktatorisille toimenpiteille, joiden tarkoituksena on estää se, että mallia toteuttavien maiden etu kärsisi.
Tällaisen mallin mukainen naapuruuspolitiikka on myös keino jättää lopullisesti Euroopan linnakkeen ulkopuolelle ne maat, joiden elintaso on alhaisempi, jotka eivät ole yhtä demokraattisia ja joissa ihmisoikeuksia ei kunnioiteta yhtä hyvin. Näiden maiden tarvitsee ainoastaan tarjota halpaa työvoimaa. Tällainen naapuruuspolitiikka muistuttaa tavasta, jolla Yhdysvallat kohteli Latinalaisen Amerikan maita kahden vuosisadan ajan.
On myös mahdollista toteuttaa täysin erilaista naapuruuspolitiikkaa, nimittäin sellaista, jossa tunnustetaan, että me tässä Euroopan osassa olemme järjestäneet useat asiat paremmin kuin muissa maissa ja että meillä on jotain tarjottavaa niille. Tällaisen politiikan mukaista on demokratian ja ihmisoikeuksien edistäminen Valko-Venäjällä, Tunisiassa, Algeriassa ja miehitetyillä palestiinalaisalueilla. Se tarkoittaa myös talouskehityksen tukemista niin, että kyseisten maiden vauraus saadaan nostettua EU:n tasolle. Useissa tapauksissa, kuten Länsi-Balkanin maiden ja mahdollisesti myös Ukrainan, Valko-Venäjän, Moldovan ja Turkin tapauksissa, naapuruuspolitiikka voisi olla myös siirtymävaihe EU:n täysjäsenyyteen.
Ryhmäni tuomitsee jyrkästi ensiksi mainitun kaltaisen naapuruuspolitiikan mutta suhtautuu erittäin myönteisesti jäljempänä mainittuun malliin. Onneksi se on myös vallalla jäsen Tannockin mietinnössä. Myös useimmissa tarkistuksissa demokratia, ihmisoikeudet ja solidaarisuus asetetaan tärkeämmiksi kuin taloudellinen ja sotilaallinen etu. Jos neuvosto ja komissio noudattavat tätä mallia, naapuruuspolitiikkamme etenee väistämättä oikeaan suuntaan. 
Bastiaan Belder,
   Arvoisa puhemies, jäsen Tannock omistaa perustellusti osan mielenkiintoisesta mietinnöstään erään EU:n naapurivaltion eli Valko-Venäjän nykytilanteen tarkasteluun. Erityisesti mietinnön 56 kohdassa hän vaatii kaikkia EU:n toimielimiä tukemaan entistä voimakkaammin Valko-Venäjän kansalaisjärjestöjen toimintaa ja poliittista oppositiota.
Tässä yhteydessä haluan kysyä komission jäseneltä, kuinka komission suunnitelmat Minskin lähetystön perustamiseksi ovat edenneet. Lähetystön pitäisi voida toimia omien tavoitteidensa mukaisesti ja demokraattisen oikeusvaltion edistämiseksi, mihin EU:n jäsenvaltiot ovat yhteisesti sitoutuneet. Se olisi ihanteellinen yhteydenpitokanava komission ja Valko-Venäjän kansalaisyhteiskunnan välillä ja voisi mahdollisesti olla myös välttämätön edellytys aktiivisen naapuruuspolitiikan toteuttamiselle Valko-Venäjän kanssa.
Pelkäänpä, ettei presidentti Lukašenkon valtaapitävä autoritäärinen hallitus olisi kovinkaan innostunut tästä. Se luultavasti pitäisi parempana, että sen alueella toimisi hampaaton EU:n lähetystö, jota se voisi käyttää keinona saada oikeutus kansainvälisen yhteisön silmissä. Kysynkin komission jäseneltä, eikö Lukašenkon hallituksen asenne mahdollisesti estä EU:n lähetystön perustamisen Valko-Venäjän pääkaupunkiin?
Jäsen Tannock kehottaa myös kaikkia osapuolia pyrkimään Transnistrian pitkittyneen ongelman poliittiseen ratkaisemiseen. Moldovan kannalta on pahaenteistä se, että osapuolista kaksi eli Venäjä ja Ukraina antoivat ilman Moldovaa yhteisen julkilausuman Transnistrian konfliktista vain kuukausi sitten joulukuun 2005 puolivälissä. Itse asiassa presidentit Putin ja Juštšenko eivät ottaneet julkilausumaan mukaan myöskään Yhdysvaltoja, EU:ta tai Romaniaa. Ne nimittivät toisensa Moldovan ja Transnistrian "takuuvaltioiksi". Voisiko tämä olla toistoa Jevgeni Primakovin aiemmille, vuonna 1997 toteuttamille toimille, jotka eivät itse asiassa saaneet minkäänlaista kansainvälistä kannatusta ja jotka Moldova torjui ehdottomasti?
Presidentit Putin ja Juštšenko ovat samalla ilmoittaneet olevansa vastuussa rauhasta, vakaudesta ja hyvinvoinnista Dnestrin molemmilla rannoilla eläville moldovalaisille, venäläisille ja ukrainalaisille. Tämä tarkoittaa käytännössä samaa kuin se, että alueiden julistetaan kuuluvan Venäjän ja Ukrainan yhteishallintoalueeseen. Ukrainan ja Venäjän hallitukset hyväksyivät 15. joulukuuta 2005 samalla toistensa täydentävät ehdotukset Transnistrian konfliktin ratkaisemiseksi. Nämä ovat avoimia ehdotuksia, jotka mielestäni tarkoittavat sitä, että niillä vahvistetaan Moldovan maantieteellinen jako, Venäjän aseellisen läsnäolon kansainvälinen oikeutus Transnistriassa sekä "Moldovan demokraattinen ja puolueeton valtio".
Haluan kysyä komission jäseneltä, kuinka hän tulkitsee tätä presidentti Putinin ja Juštšenkon kahdenvälistä sopimusta Moldovan tulevaisuudesta naapuruuspolitiikan yhteydessä. Toivon, että vastaatte molempiin kysymyksiini. 
Konrad Szymański,
   Arvoisa puhemies, haluan korostaa muutamaa olennaista periaatetta, jotka olisi otettava huomioon kaikessa järkevässä ja tehokkaassa naapuruuspolitiikassa.
Ensinnäkään tällaista politiikkaa ei pidä esittää täytenä vastakohtana EU:n jäsenyydelle. Päinvastoin, eurooppalaisen maan tilanteessa onnistuneen naapuruuspolitiikan pitäisi tuoda jäsenyysmahdollisuutta lähemmäksi. Naapuruus ei tietenkään automaattisesti tarkoita jäsenyyttä, mutta se voi johtaa siihen.
Toiseksi on korostettava, että tuen tason on oltava riippuvainen siitä, onko naapuri- tai kumppanimaa osoittanut olevansa halukas noudattamaan demokraattisia normeja. Tämä koskee erityisesti Valko-Venäjää, jonka hallituksen kanssa ei ole mahdollista tehdä yhteistyötä. Tätä olisi sovellettava kuitenkin myös Venäjään, sillä se on noudattanut demokraattisia normeja erittäin huonosti kumppanuussopimusten täytäntöönpanon aikana. Käsitykseni mukaan EU auttaa Venäjää rakentamaan teitä, joita myöhemmin käytetään epäoikeudenmukaisesti tuomittujen henkilöiden kuljettamiseen, tai öljyputkia, joiden kautta kuljetettua öljyä meille ei anneta.
Kolmas periaate on seuraava. Meidän olisi kaikin tavoin pyrittävä tukemaan kansalaisyhteiskuntaa ja demokraattisia voimia niissä maissa, joiden demokraattisuudessa on puutteita. Meidän on voitava turvautua erityisiin ihmisoikeusvälineisiin, jotta tämä voidaan tehdä tehokkaasti. Tällaisten välineiden olisi oltava riittävän joustavia, jotta ne tarjoaisivat tehokkaan välineen vihamielisessä oikeudellisessa ja poliittisessa ympäristössä.
Nämä periaatteet sisältyvät jäsen Tannockin mietintöön, jossa niitä tuetaan. Ryhmäni äänestääkin mielellään mietinnön puolesta. 
Ryszard Czarnecki (NI ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan naapuruuspolitiikka, tämänpäiväinen keskustelu ja käsiteltävänä oleva päätöslauselma osoittavat, että vaikka EU on kriisissä, me emme ole vielä menettäneet kykyä strategiseen ajatteluun. Tunnustamme, että meidän on avauduttava naapurimaidemme suuntaan. Laajentuneen EU:n talousongelmat ja perustuslain hyväksymisen vaikeudet eivät saa estää meitä kehittämästä tulevaisuudennäkemystä, joka ulottuu myös kotimaissamme järjestettävien vaalien jälkeiselle ajalle.
Suhteet naapurimaihimme idässä ja kaakossa muodostavat erittäin tärkeän osan naapuruuspolitiikkaamme. Päätöslauselmaluonnoksessa viitataan perustellusti Ukrainaan, Georgiaan, Moldovaan ja yleensä Etelä-Kaukasuksen maihin. Lisäksi on oikein myöntää virheet, jotka johtuvat siitä, ettemme ole harjoittaneet asianmukaista vaikutusvaltaa Venäjään sen varmistamiseksi, että Venäjä osallistuisi omalta osaltaan entisten neuvostotasavaltojen tilanteen vakauttamiseen sen sijaan, että se aiheuttaa niissä lisää epävakautta.
Haluan esittää huomautuksen komission jäsenelle Ferrero-Waldnerille. Emme voi olettaa, että joku muu toteuttaa Euroopan naapuruuspolitiikkaa puolestamme. Sitä ei pitäisi sysätä G8-maiden tai OECD:n niskoille, eikä siitä pidä tehdä poliittista heittopussia. On pidettävä mielessä eräs perusperiaate, nimittäin se, että uudesta eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä myönnettävää rahoitustukea on valvottava, kuten jäsen Szymański edellä totesi. Emme saa edistää epädemokraattisten hallitusten intressejä. On edellytettävä, että nämä hallitukset tukevat demokratiaa yhteiskunnissaan ja hallitusrakenteissaan sekä edistävät ihmisoikeusnormeja.
Lopuksi totean, että Euroopan naapuruuspolitiikka tarjoaa EU:lle mahdollisuuksia eikä ole pelkästään raskas velvollisuus. Tämä olisi hyvä muistaa. 
Paweł Bartłomiej Piskorski (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, olemme kaikki vahvasti sitä mieltä, että Euroopan naapuruuspolitiikka on keskeinen osa EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämistä. Olemme tietoisia myös siitä, että naapuruuspolitiikkamme on oltava sellaista, että se voidaan mukauttaa yksittäisten maiden tarpeisiin. Sehän kuitenkin vaikuttaa hyvin erilaisiin maihin, kuten Marokkoon ja Ukrainaan.
Olemme tietoisia myös siitä, että välineen on oltava joustava, mutta emme saa unohtaa, että tilanteita on kahdenlaisia. Tätä on hyvä korostaa. On tilanteita, joissa on kyse yhteistyön syventämisestä ja laajentamisesta energian ja turvallisuuden kaltaisilla aloilla sekä yhteistyön ulottamisesta muille aloille. Pohjois-Afrikan maat ovat hyvä esimerkki tästä. On myös puututtava tilanteisiin melko erilaisissa maissa, kuten Valko-Venäjällä ja Syyriassa, joissa vastassamme ovat diktatuurit ja epädemokraattisuus. Euroopan naapuruuspolitiikan pitäisi olla väline, jolla voidaan kannustaa näiden maiden demokratiakehitystä.
Suhtaudumme myönteisesti siihen, että jäsen Tannockin mietinnössä vastataan näihin haasteisiin, joten se ansaitsee tukemme. Erittäin hyvä lähtökohta on se, ettei naapuruuspolitiikkaa saa pitää vaihtoehtona näiden maiden tulevalle liittymiselle EU:hun. Kukaan ei vakavissaan usko, että Moldovan, Valko-Venäjän ja Ukrainan kaltaiset maat liittyisivät lähitulevaisuudessa EU:hun. Tärkeää kuitenkin on, että eurooppalaisille maille annetaan mahdollisuus hakea jäsenyyttä perustamissopimusten nojalla.
Kehotamme tukemaan myös jäsen Klichin esittämiä tarkistuksia 55 ja 52. Niissä muun muassa käytetään Valko-Venäjän hallituksesta sen oikeaa nimeä eli kutsutaan sitä epädemokraattiseksi hallitukseksi. 
Pierre Schapira (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, otan tyytyväisenä vastaan tämän naapuruuspolitiikkaa koskevan mietinnön. Siinä käsitellään kattavasti kaikkia ensisijaisia tavoitteita, jotka parlamentti on asettanut naapuruuspolitiikalle: ihmisoikeuksia, demokratiaa, maahanmuuttoa, ympäristöä ja vapaakauppaa.
Erästä keskeistä alaa ei kuitenkaan ole käsitelty lainkaan eli kehitysyhteistyötä. Saanen muistuttaa teille, että naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvista 17 valtiosta 12 on kehitysmaita ja että kolmannes valtioista kuuluu alhaisen tulotason maihin. Meneillään olevan ulkoisen toiminnan välineiden uudistamisen jälkeen näihin 12 kehitysmaahan ei enää sovelleta yhteistyö- ja kehitysvälinettä. Jos naapuruuspolitiikka ei sisällä minkäänlaista kehitysyhteistyöpolitiikkaa, tämä tarkoittaa sitä, etteivät nämä 12 valtiota saa EU:lta enää minkäänlaista kehitysyhteistyötukea.
Pahoittelen, ettei näin yleisluonteisessa ja laajassa poliittisessa suuntaviivatekstissä mainita lainkaan yhteistyötä. Ei ole järkevää puhua yhden alueen vaurauden lisäämisestä, ellei samalla sitouduta köyhyyden poistamiseen. Onko azerbaidžanilaisten, moldovalaisten tai palestiinalaisten perustarpeet tyydytetty tällä hetkellä? Kuinka nämä valtiot pystyvät taistelemaan diktatuuria vastaan ja toimimaan kilpailukykyisesti markkinataloudessa, kun osalla niiden väestöstä ei ole saatavilla edes juomavettä, sosiaalipalveluja, terveydenhuoltopalveluja tai peruskoulutusta? Kuinka voimme olettaa saavuttavamme jonain päivänä vuosituhannen kehitystavoitteet, jos emme pysty torjumaan köyhyyttä EU:n naapurialueilla?
Mielestäni teemme vakavan arviointivirheen, jos hyväksymme naapuruuspolitiikkaa koskevan mietinnön, jossa jätetään täysin huomiotta köyhyyden poistamistavoitteet. Joudumme valitettavasti tästä vastuuseen tulevaisuudessa. 
Diana Wallis (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, puhun suhteista Sveitsiin, Islantiin ja Norjaan vastaavan sekä Euroopan talousalueen (ETA) parlamentaarisessa sekavaliokunnassa toimivan valtuuskunnan puheenjohtajan ominaisuudessa. Pahoittelen mietinnön 43 kohdan sanamuotoa, jossa moukkamaisesti niputetaan nämä maat yhteen muiden EU:n naapurivaltioiden kanssa ja/tai verrataan niitä Andorraan ja Vatikaanivaltioon. Tämä ei valitettavasti ole ensimmäinen kerta, kun näin tapahtuu parlamentissa.
Pyrin tarkistuksessani siihen, että kohdassa viitattaisiin edes ETA/EFTA-maihin. Meidän olisi arvostettava sitä, että jäsenvaltiomme ovat ETA:n jäseniä. Suhteemme näihin maihin ovat läheiset ja tiiviit, ja ne merkitsevät jo täysimääräistä osallistumista sisämarkkinoihin ja muihin EU:n ohjelmiin. Tämän lisäksi ETA/EFTA-maat ovat jo itse asiassa kumppaneitamme ja osallistuvat demokratiaprosessiin ja muihin toimiin uusissa naapurivaltioissamme.
Jäsen Tannock arvostanee brittiläistä jalkapallovertausta. Vaikka nämä maat eivät tällä hetkellä haluakaan päästä valioliigaan ja olla täysimääräisiä jäseniä, ne ovat nyt mestaruussarjassa eivätkä todellakaan missään kakkosliigan häntäpäässä.
Käsittääkseni tarkoituksena on taas järjestää ETA/EFTA-maiden ulkoasiainministerien ja ulkoasiainvaliokuntamme välinen kokous. Toivon, että tarkistukseni säästää meidät häpeältä sen suhteen, miten suhtaudumme vanhimpiin ja läheisimpiin kumppaneihimme ja naapureihimme ja mitä tiedämme ETA/EFTA-maista. 
Cem Özdemir (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mekin suhtaudumme myönteisesti jäsen Tannockin mietintöön. Haluan tässä yhteydessä esittää erityiskiitokset jäsen Laschetille hänen alustavasta työstään.
Tärkeätä tässä mietinnössä on epäilemättä sen 4 kohta, jossa todetaan jälleen kerran, että on varmistettava talouskehityksen edistäminen ja kannustimet, joilla tuetaan demokraattista uudistusta. EU:n on kiinnitettävä aiempaa enemmän huomiota sen varmistamiseen, että kolmansien maiden kanssa tekemiimme sopimuksiin sisältyvät demokratialausekkeet otetaan tosissaan ja että niihin liittyy myönteisiä ja kielteisiä seuraamuksia. Mietinnössä viitataan tässä yhteydessä tehokkaaseen seurantamekanismiin. Olisi huomattava edistysaskel, jos saisimme perustettua perusoikeusviraston, josta keskustelemme tällä toiste, sillä se tarjoaisi välineen, jonka avulla voitaisiin tehokkaasti arvioida kumppanivaltioiden tilannetta.
On kuitenkin myös niin, että Euroopan naapuruuspolitiikassa vuodesta 2003 toteutettu kahdenvälinen lähestymistapa, jota tuemme ehdottomasti, on erilaisten maiden edun mukainen. Emme kuitenkaan saa unohtaa, että on toinenkin lähestymistapa: Barcelonan prosessi ja sen alueellinen lähestymistapa. Olisi viisasta pitää näitä toisiaan täydentävinä ja yhdistää kummankin hyvät puolet, jotta saadaan aikaiseksi yhdenmukaista EU:n politiikkaa.
Haluan ottaa esille myös maahanmuuttopolitiikan, joka ei valitettavasti tällä hetkellä sisälly Barcelonan prosessiin. Tästä asiasta olisi hyvä keskustella eteläisten Välimeren maiden kanssa. Ceutan ja Melillan kauhistuttavat kuvat ovat vielä tuoreena mielissämme, sillä ne vaikuttivat myös meihin Euroopan unionissa. Meidän on luonnollisesti keskusteltava raja-asioista, takaisinottosopimuksista ja turvapaikkamenettelyistä. Samalla on kuitenkin puhuttava pakolaisten ihmisarvoisesta kohtelusta ja parannettava yleistä tilannetta pakolaisten kotimaissa. Minua ilahduttaa, että EU tehostaa koulutusalan toimiaan, sillä tällä alalla on vielä paljon tehtävää. Ajattelen erityisesti eteläisten Välimeren maiden nuoria, joille on luotava mahdollisuuksia kotimaissaan. Nuoret jäävät kotimaahansa ainoastaan, jos heille tarjotaan siellä riittävästi mahdollisuuksia, ja silloin he myös hyödyntävät taitotietoaan oman maansa hyvinvoinnin ja demokraattisen toiminnan parantamiseksi.
Lopuksi haluan muistuttaa teitä Egyptin tilanteesta. Olemme tietoisia oppositiopoliitikko Aiman Nurin vangitsemisesta. Puhun varmasti meidän kaikkien puolesta ilmaistessani solidaarisuutemme häntä ja kaikkia Egyptin demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta ajoittain hankalissa oloissa kampanjoivia kohtaan. 
Esko Seppänen (GUE/NGL ). –
   Arvoisa puhemies, Tannockin valmistelema ulkoasianvaliokunnan mietintö on monelta osin perusteellinen. Siihen sisältyy poliittisesti herkillä aloilla monia sellaisia kannanottoja, joista kenenkään ei tarvitse kantaa vastuuta; onhan mietintö tehty valiokunnan omasta aloitteesta alalla, jolla Euroopan parlamentilla ei ole toimivaltaa.
Mietintö kuvastelee suuntausta, jonka mukaan unioniin kuulumattomille maille pitää antaa toivoa avusta ja tuesta. Sillä tavalla naapuruuspolitiikan maat, joista monet eivät ole EU:n naapureita, halutaan sitoa unioniin poliittisesti. Mietinnössä ei oteta selkeästi kantaa siihen, mitkä maat voivat päästä Euroopan unionin jäseniksi. Ei haluta sanoa esimerkiksi Ukrainalle, että se ei kelpaa tai että se kelpaa, vaikka Ukraina on paljon eurooppalaisempi maa kuin Turkki. Todellisuudessa Ukrainan jäsenyys pitkällä aikavälillä on niin pitkän aikavälin takana, ettei se ole lainkaan näköpiirissä.
Mietintöön on sangen köykäisin perustein otettu mainintoja EU:n perustuslaista sen sijaan, että olisi mietitty sitä, miten unionin jäsenyyttä voitaisiin lähestyä Euroopan talousalueen kaltaisen rakenteen kautta ja näkökulmasta.
Korruptoitunut hallinto on osa monien naapurimaiden arkea. Olisi esimerkiksi kiinnostavaa tietää, kuka omistaa Venäjän ja Ukrainan kaasusopimusta hallinnoivan Ros-Ukr-Energon. Mahtaako edes Ukrainan presidentti olla siinä asiassa puhdas? Ukraina "oranssin vallankumouksen" jälkeen on esimerkki korruptoituneesta hallinnosta. Esimerkiksi Azerbaidžania tai kauempana idässä kaasun ja öljyn alkulähteillä sijaitsevia Kazakstania ja Turkmenistania pitäisi arvioida myös tästä vallan väärinkäytön näkökulmasta – siihen tapaan kuin arvioidaan Valko-Venäjää – eikä vain kaasu- ja öljytoimitusten näkökulmasta. 
Gerard Batten (IND/DEM ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan naapuruuspolitiikan tarkoituksena on lujittaa demokratiaa ja oikeusvaltioperiaatetta EU:n naapurivaltioissa. Kuinka EU voi todella lujittaa demokratiaa EU:n ulkopuolisissa valtioissa, kun itse EU:n jäsenyyden keskeinen liikkeellepaneva voima on todellisen, merkityksellisen ja demokraattisen tilivelvollisuuden väistämätön poistaminen kaikissa jäsenvaltioissa? Kuinka EU voi vakavissaan vaatia laillisuusperiaatteen ulottamista EU:n ulkopuolisiin valtioihin, kun EU jättää itse noudattamatta omia lakejaan?
Tarkoitan tietenkin ehdotettua EU:n perustuslakia, jonka pitäisi olla perustamissopimusten muodostaman lainsäädännön nojalla jo kuollut ja kuopattu Ranskassa ja Alankomaissa pidettyjen kansanäänestysten hylkäävien tulosten johdosta. Sen sijaan perustuslakia pidetään hengityskoneessa siihen saakka, kunnes demokraattisesti ilmaistu hylkääminen voidaan kiertää jollakin salakähmäisellä tavalla. Jäsen Tannockin kannattaisi mieluummin keskittyä hänet valinneiden kansalaisten etujen ajamiseen eikä niiden etuihin, jotka häntä eivät ole valinneet. 
Ģirts Valdis Kristovskis (UEN ). –
   Arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, jäsen Tannockin mietintö on erinomainen kuvaus ongelmasta ja EU:n kyvystä pakottaa läpi omat intressinsä ja politiikkansa EU:ta ympäröivällä geopoliittisella alueella.
Demokraattinen, vakaa ja vauras naapurimaa on luonnollisesti paras kehityksen ja turvallisuuden tae. Kuten mietinnön laatija perustellusti toteaa, EU:n naapuruuspolitiikkaa olisi kuitenkin tehostettava täsmentämällä EU:n tavoitteisiin, painopisteisiin ja arviointiin liittyviä kriteereitä. EU:n uusien jäsenvaltioiden kokemuksia olisi hyödynnettävä pantaessa täytäntöön Euroopan naapuruuspolitiikkaa ja kannustettaessa Kaukasuksen maita, Ukrainaa ja Moldovaa toteuttamaan uudistuksia.
Mietinnössä todetaan perustellusti, että naapuruuspolitiikan onnistuminen yksittäisissä maissa riippuu EU:n ja Venäjän välisten suhteiden tilasta. Ei kuitenkaan ole todennäköistä, että vanhojen geopoliittisten luokittelujen mukaisesti ajatteleva Venäjä osoittautuisi luotettavaksi kumppaniksi. On itse asiassa lähes koomista kehottaa edistämään Valko-Venäjän demokratiakehitystä yhdessä Venäjän kanssa. On tunnettu tosiasia, että Putinin hallitus liukuu päivä toisensa jälkeen kauemmaksi demokraattisesta hallitusmuodosta kohti autoritaarista hallitusmuotoa.
Arvoisa komission jäsen Ferrero-Waldner, presidentti Putinin ja entisen liittokansleri Schröderin, Putinin ja pääministeri Blairin sekä Putinin ja presidentti Chiracin kahdenväliset vuoropuhelut ovat valitettavasti Venäjän tahdon mukaisia siinä mielessä, että Venäjä haluaa neuvotella eripuraisen EU:n kanssa. Tässä peräännytään EU:n naapuruuspolitiikan periaatteista ja edellytyksistä. Venäjän ja Ukrainan kaasunhintojen linjaaminen Turkmenistanin niin sanotun halvan kaasun hinnan kanssa on monopolistista eikä vastaa markkinoiden toimintaa.
Olen huolissani. Nyt kun Venäjän talous on kasvussa, on vaikea ymmärtää, miksi Venäjän rahoitusosuus EU:n toiminnasta ei kasva esimerkiksi pohjoista ulottuvuutta, globaalia kumppanuutta ja joukkotuhoaseiden käytöstä poistamista koskevien ohjelmien yhteydessä. Mietinnössä mainitaan kuitenkin esimerkkejä naapuruuspolitiikkaan osoitettujen varojen järkevästä ja tehokkaasta käytöstä. Kannattaa todellakin pyrkiä kaikin keinoin kehittämään alueellista ja alueiden osia koskevaa ulottuvuutta. EU:n uskottavan naapuruuspolitiikan luomiseksi on hyvä pohtia Itä-Euroopan maantieteellisten, historiallisten ja poliittisen näkökohtien merkitystä. 
Frank Vanhecke (NI ). –
   Arvoisa puhemies, mielestäni ei ole millään lailla ristiriidassa jäsen Tannockin työn kanssa päätellä, että Euroopan naapuruuspolitiikka on itse asiassa valtava mahdollisuus, jonka komissio on menettänyt. Se olisi nimittäin voinut varmistaa ensisijassa, että naapurimaamme Turkki otetaan mukaan naapuruuspolitiikkaan ja että Turkki saa siinä sille kuuluvan ensisijaisen aseman ja huomion. Tähän mennessä pitäisi olla jo selvää, että valtaosa EU:n kansalaisista vastustaa jyrkästi Turkin täysjäsenyyttä ja että tästä syystä olisi erittäin epädemokraattista jättää huomiotta tämä merkittävä vastalause. Haluan jälleen kerran muistuttaa, ettei Turkki ole eurooppalainen valtio maantieteellisessä, historiallisessa, uskonnollisessa eikä missään muussakaan mielessä. Turkki on kuitenkin naapurimaamme, jonka kanssa haluamme ylläpitää mahdollisimman hyvät suhteet, ja sillä olisi voinut olla merkittävä ja ensisijainen asema Euroopan naapuruuspolitiikassa. Mahdollisuus on siis menetetty, ja maksamme siitä vielä kalliisti jonain päivänä.
Mietinnössä käsitellään suhteitamme Maghreb-maihin, ja haluan lisätä erään tähän liittyvän huomautuksen. Pahoittelen, ettei mietinnössä ole otettu huomioon erästä erittäin tärkeää näkökohtaa eli sitä, että Marokon hallitus vaati äskettäin paluumuuttoa koskevaa politiikkaa. Sen avulla merkittävä osa 2,5 miljoonasta tällä hetkellä Euroopassa asuvasta marokkolaisesta voisi palata takaisin kotimaahansa. Kuten tiedätte, Euroopassa asuvista marokkolaisperäisistä nuorista 40 prosenttia on joko työttömänä tai muuten yhteiskunnan holhottavana. Kyseessä on merkittävä täyskäännös Marokon hallituksen politiikassa, ja meidän eurooppalaisten olisi aktiivisesti tuettava sitä erityisesti naapuruuspolitiikan kautta. 
Francisco José Millán Mon (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, naapuruussuhteet ovat erittäin tärkeitä niin ihmisille kuin valtioillekin. Myös EU pitää suhteita naapurimaihin ensisijaisen tärkeinä. Suhteiden on oltava myönteiset, ja niiden tavoitteena on oltava sellaisten rauhanomaisten, vauraiden, ihmisoikeuksia kunnioittavien ja vakaiden maiden piirin luominen EU:n ympärille, jotka noudattavat demokratia- ja oikeusvaltioperiaatetta. Tällaisen ystäväpiirin luominen on välttämätöntä EU:n edun kannalta, kuten komission jäsen juuri totesi.
Globalisaation ja keskinäisen riippuvuuden lisääntyessä on selvää, ettei EU:ta voida erottaa muurein sen lähinaapureista. Tästä syystä onkin tärkeää harjoittaa aktiivista ja jalomielistä naapuruuspolitiikkaa.
Kiitän jäsen Tannockia lämpimästi hänen työstään. Olen samaa mieltä mietinnössä esitetystä toteamuksesta, jonka mukaan yksittäiset naapuruuspolitiikat on erotettava toisistaan kyseisen naapurimaan perusteella. Erottelun ei pidä tapahtua sen perusteella, mihin maanosaan kyseinen maa kuuluu, sillä tällöin antaisimme sen vaikutelman, että EU:lla on sekä ykkösluokan naapuruuspolitiikka että toisen luokan naapuruuspolitiikka muita kuin eurooppalaisia Välimeren maita varten. Tämä olisi virhe, sillä useilla Välimeren mailla on erittäin läheiset ja kestävät suhteet EU:hun, jopa läheisemmät ja kestävämmät kuin EU:lla on useisiin eurooppalaisiin maihin, joihin myös sovelletaan naapuruuspolitiikkaa.
Sitoumustemme mukaisesti nämä Välimeren maat haluavat luoda mahdollisimman läheiset suhteet EU:hun. Meidän on lisäksi lisättävä yhteistyötä näiden maiden kanssa, jotta voimme korjata niiden takapajuisuutta muun muassa hallintoelinten demokratiakehityksen, talouskasvun ja yhteiskunnallisen kasvun alalla.
Tiiviimpi Euroopan naapuruuspolitiikka sisältää kuitenkin myös sellaisten uudistusten edistämisen, joiden tavoitteina ovat demokratia, ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja markkinatalous. On edettävä myös talouden avoimuuden, rajavalvonnan sekä terrorismin, järjestäytyneen rikollisuuden ja laittoman maahanmuuton torjumista koskevan yhteistyön alalla. On selvää, että näillä aloilla eteneminen on niin kyseisten naapurimaiden kuin koko alueenkin edun mukaista.
Arvoisa puhemies, esitän vielä yhden huomautuksen. Pahoittelen suuresti, että hyvin harvat eteläisen Välimeren alueen naapurimaat osallistuivat viime marraskuussa järjestettyyn Barcelonan huippukokoukseen. Mielestäni nämä maat menettivät erinomaisen mahdollisuuden osoittaa kiinnostuksensa suhteiden lähentämiseen EU:n kanssa. Tästä pettymyksestä huolimatta meidän on katsottava tulevaisuuteen ja kiinnitettävä huomiota EU:n strategisiin välttämättömyyksiin. Tämä tarkoittaa, että naapuruussuhteet on asetettava ensisijaisiksi paitsi naapurimaiden myös oman etumme vuoksi. 
Panagiotis Beglitis (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää komission jäsentä Ferrero-Waldneria ja korostaa, että hyvä ystäväni Tannock on muuttanut lopullisen tekstin sanamuotoa myönteisellä tavalla.
Haluan mainita joitakin seikkoja, joiden kehittymisestä riippuu Euroopan naapuruuspolitiikan kunnianhimoisten tavoitteiden saavuttaminen.
Ensinnäkään uskottavaa Euroopan naapuruuspolitiikkaa ei voida toteuttaa ilman tasapainoista maantieteellistä lähestymistapaa. Meidän on tehtävä kaikkemme sen estämiseksi, että jäsenvaltiot omaksuvat kuluttajasuuntautuneen lähestymistavan, joka perustuu niiden omiin kansallisiin intresseihin.
Tehokkaan naapuruuspolitiikan perusedellytys on, että jäsenvaltioista löytyy poliittista tahtoa hyödyntää mekanismeja, joista säädetään ihmisoikeuksien ja demokraattisten vapauksien suojaamiseksi. Meidän kaikkien olisi otettava opiksi kielteisistä kokemuksista, joita tällä alalla on saatu Barcelonan prosessista.
Naapuruuspolitiikkaan on yhdistettävä eurooppalaisen turvallisuusstrategian toteuttaminen erityisesti kansainvälisen terrorismin, järjestäytyneen rikollisuuden, energiaturvallisuuden ja ympäristöhaasteiden alalla.
Euroopan naapuruuspolitiikan ei pidä olla päällekkäinen Balkanin maiden eurooppalaisten tulevaisuudennäkymien ja tulevan EU:hun liittymisen kanssa, eikä sen pidä aiheuttaa epäselvyyttä niistä. Myös yhteydet Euro–Välimeri-yhteistyöprosessiin on määriteltävä entistä selkeämmin.
Toimintaohjelmat on pantava täytäntöön niin, että kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa toteutetaan parempaa yhteensovittamista ja tehokkaampaa yhteistyötä. Vuonna 2006 tarvitaan uskottavampaa rahoitussuunnittelua, jotta voidaan hyväksyä asiaankuuluva uusia rahoitusvälineitä koskeva asetus. Euroopan naapuruuspolitiikkaa on kehitettävä prosessissa, johon osallistuvat kansalaiset ja kolmansien maiden yhteisöt. Lisäksi on kehitettävä ja laajennettava alueellista yhteistyötä ja alueellisen tulliliiton yhdentymistä ja lujittamista.
Ratkaisevan tärkeä kansainvälinen energiatilanne edellyttää, että EU:n yhdenmukaistaa ja yhteensovittaa energiamarkkinoitansa naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvien maiden kanssa.
Lopuksi haluan korostaa, että Etelä-Kaukasuksen maiden kanssa käytäviä neuvotteluja toimintaohjelmien hyväksymisestä on nopeutettava erityisesti Georgian kanssa. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä ihmisoikeustilanteeseen ja kreikkalaisvähemmistön tilanteeseen Tsalkan alueella Georgiassa, sillä alueen kreikkalaisyhteisöllä on erityisiä ongelmia sekä ihmisoikeuksien että omistusoikeuksien kanssa. 
Cecilia Malmström (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, tämä on erittäin rakentava ja tärkeä mietintö eräästä EU:n tulevaisuuden tärkeimmistä aiheista. Millaisiksi muodostuvat suhteemme naapurimaihin? Kuinka voimme lisätä yhteistyötä aloilla, joilla yhteistyötä on tehtävä, kuten terrorismin torjunnan, ympäristöongelmien, turvallisuuden ja energian alalla? Kuinka voimme auttaa demokratian ja oikeusvaltion lujittamisessa naapurimaissamme?
Minun mielestäni meidän ei pitäisi tämänhetkisessä tilanteessa määritellä Euroopan rajoja. Niille eurooppalaisille maille, jotka pystyvät täyttämään ja haluavat täyttää kaikki kriteerit, olisi annettava selkeä mahdollisuus jäsenyyteen. Olemme havainneet tämän merkityksen uusien jäsenvaltioiden muutosten yhteydessä. EU:n jäsenyys toimi niille samanaikaisesti sekä porkkanana että keppinä, ja se on ollut erittäin tärkeä muutoksen kannalta. Jäsenyys on myös valtavan tärkeä Balkanin maiden ja Turkin demokratiakehityksen ja uudistusprosessin kannalta. Mielestäni meidän olisikin annettava Ukrainalle mahdollisuus jäsenyyteen.
EU ei luonnollisesti voi laajentua loputtomiin, ja siksi naapuruuspolitiikka voi tarjota vaihtoehdon jäsenyydelle. Tässä tapauksessa sen on kuitenkin tarjottava houkutteleva vaihtoehto. Parlamentin viesti on selvä. Meidän on määriteltävä ja täsmennettävä politiikan tarkoitus. Mitkä ovat ensisijaiset tavoitteet? Saammeko ratkaistua toimielimiin liittyvät kysymykset, joita herää näitä maita koskevien pohdintojen yhteydessä? Tarvitaan yhteisiä arvoja ja yhteisiä politiikan aloja. Yhteistyösopimukset on lisäksi räätälöitävä yksittäisiin tarpeisiin, sillä maiden välillä on valtavia eroja, kuten on todettu.
Huomio on keskitettävä demokratiaan liittyviin aiheisiin. Jäsen Tannockin esittämä siirtymäajan rahasto tai demokratiarahasto on erittäin hyvä ajatus. Haluan vielä kerran kiittää kollegaani Tannockia erittäin rakentavasta mietinnöstä. 
Hélène Flautre (Verts/ALE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jos haluamme, että naapuruuspolitiikasta tulee menestys, naapurimaidemme on toimittava kanssamme täydessä yhteistyössä. Tässä mielessä haluan kiinnittää huomionne nyt joitakin viikkoja Barcelonan huippukokouksen jälkeen siihen, että kokouksesta jäivät pois useimmat Välimeren maiden valtioiden ja hallitusten päämiehet, jopa jotkut naapuruuspolitiikan kumppanimme. Mielestäni on tärkeää, että komissio ja neuvosto tekevät päätelmänsä näiden kumppanimaiden asenteesta ja varmistavat, ettei tämä toistu naapuruuspolitiikan yhteydessä.
Tämä poissaolo oli osaksi osoitus siitä, etteivät kumppanivaltiot hyväksy ensinnäkään komission ja jäsenvaltioiden niihin kohdistamaa voimakasta painostusta, jonka tarkoituksena on saada ne tekemään maahanmuuttopolitiikkaa ja terrorismin torjuntaa koskevia yhteistyösopimuksia, ja toiseksikaan sitä, ettei todellisen kehitysyhteistyöpolitiikan toteuttamiseen ole osoitettu riittävästi varoja. Voimmeko olla varmoja, että EU ottanut tästä riittävällä tavalla opikseen?
Kaikki naapuruuspolitiikan yhteydessä jo neuvotellut toimintasuunnitelmat sisältävät kohtia, joissa käsitellään EU:n ulkorajojen turvaamiseksi tehtävää yhteistyötä eli terrorismin ja laittoman maahanmuuton torjuntaa. Ei voida hyväksyä sitä, että EU harjoittaa politiikkaa, jonka tarkoituksena on tehdä naapurimaistamme ulkorajojemme vartijoita. Tämä ei ole hyväksyttävää, koska kumppanivaltiot eivät halua sitä ja koska Euroopan parlamentti on jo selvästi ilmaissut vastustavansa tällaista suuntausta. Mutta onko parlamenttia kuultu näitä kansallisia toimintasuunnitelmia koskevien neuvottelujen missään vaiheessa?
EU:n politiikan on oltava vastavuoroista onnistuakseen. Toisin sanoen politiikan on oltava kaikkien osapuolten etujen mukaista ja lisäksi johdonmukaista. Emme esimerkiksi voi pyytää naapurimaitamme tekemään takaisinottosopimuksia samalla, kun tietyt EU:n jäsenvaltiot eivät noudata Geneven yleissopimuksen määräyksiä. Emme toisaalta myöskään voi kehottaa naapurivaltioita noudattamaan ihmisoikeuksia ja demokratian periaatteita samalla, kun suljemme silmämme terrorismin torjunnan yhteydessä tehdyiltä vakavilta ihmisoikeus- ja periaaterikkomuksilta.
Komissio neuvottelee parhaillaan ihmisoikeuksia ja demokratiaa käsittelevien alakomiteoiden perustamisesta. Ne ovat tärkeitä foorumeita, joilla voidaan seurata tehokkuuttamme näillä aloilla. Mielestäni onkin ikävää, ettei EU pyri aktiivisemmin perustamaan tällaisia alakomiteoita esimerkiksi Israelin kanssa. 
Irena Belohorská (NI ). –
   Hyvä jäsen Tannock, kiitos erinomaisesta mietinnöstä, jossa käsitellään EU:n ja sen naapurivaltioiden suhteita sekä ystäväpiirin muodostamista EU:n ympärille. Auttamalla naapurimaitamme autamme itse asiassa itseämme. Ystäväpiiri käsittää maita, jotka eivät halua EU:n jäseneksi mutta haluavat tehdä tiiviimpää yhteistyötä EU:n kanssa, sekä muita maita, jotka tavoittelevat jäsenyyttä mutteivät vielä pysty täyttämään ehdokasvaltioille asetettuja kriteereitä. On hienoa, että näiden maiden kanssa on allekirjoitettu liittymissopimukset ja toimintasuunnitelmat ja että ne ovat sitoutuneet toteuttamaan kaikki toimet, joita tarvitaan EU:n sisämarkkinoille osallistumiseen, ja yhdenmukaistavat lainsäädäntöään EU:n lainsäädännön kanssa.
Kun tarkastelemme näiden sopimusten täytäntöönpanoa vuosien kuluttua, näyttänee siltä, että jotkin tavoitteet olivat kunnianhimoisia mutteivät realistisia. EU tarjoaa naapuruuspolitiikan piiriin kuuluville maille merkittävää rahoitustukea. On kuitenkin seurattava, että maat noudattavat muita sopimuksiin sisältyviä tärkeitä määräyksiä, jotka koskevat ihmisoikeuksien kunnioittamista. Näiden määräysten rikkominen voi johtaa rahoitustuen keskeyttämiseen tai lakkauttamiseen. Vaikuttaa siltä, että määräykset ovat olemassa vain paperilla ja että kyseiset maat saavat rahoitustukea räikeistä ihmisoikeusloukkauksista huolimatta. Kehotankin parantamaan määräysten noudattamisen valvontaa tällä alalla. 
Anna Ibrisagic (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensiksi todeta, että annan kaiken tukeni jäsen Tannockin mietinnölle Euroopan naapuruuspolitiikasta. Kiitän häntä erinomaisesta työstä. Jäsen Tannockin mietintö osoittaa hänen olevan erittäin hyvin perillä Euroopan historiasta ja nykytilasta. Ainoastaan ne, jotka tuntevat historian, pystyvät vastaamaan huomisen haasteisiin.
Esittelijän työskentelyolosuhteet eivät kuitenkaan ole aina olleet kovinkaan helpot, sillä Euroopan naapuruuspolitiikka kattaa nykyisin toisaalta eurooppalaisia maita, joilla on oikeus hakea EU:n jäsenyyttä ja joista voi tulla jäseniä, ja toisaalta Euroopan ulkopuolisia maita, joista ei voi tulla EU:n jäseniä. Minun mielestäni naapuruuspolitiikkaa olisi sovellettava ainoastaan Euroopan naapurivaltioihin. Eurooppalaisia maita, jotka haluavat EU:n jäseniksi, ei tulisi pitää naapureina vaan potentiaalisina EU:n jäsenvaltioina, ja niille olisi annettava selvä mahdollisuus liittyä EU:hun.
Näitä aiheita koskeva keskustelu on lisäksi muuttanut viime aikoina merkittävästi suuntaansa. Kun puhumme Euroopan naapuruuspolitiikasta, puhumme pitkän aikavälin näkymistä. Lyhyen aikavälin näkymistä ei puhuta juuri lainkaan. Tarkoittaako tämä sitä, että mielipiteet parlamentissa ja sen ulkopuolella ovat muuttuneet, vai puuttuuko meiltä poliittista rohkeutta? Vuosi sitten esimerkiksi Ukrainasta oltiin sitä mieltä, että sillä oli selvä mahdollisuus liittyä EU:hun eikä epäilystäkään ollut siitä, etteikö se kuuluisi eurooppalaiseen perheeseen. Muistamme kaikki ne oranssit huivit, joita parlamentin jäsenet pitivät tuen ilmauksena Ukrainan demokratiaprosessille. Jos tuolloin olisi keskusteltu Ukrainan jäsenyysneuvotteluista, olen melko vakuuttunut siitä, ettei maan jäsenyyttä olisi vastustanut kovinkaan moni. Tilanne on nyt muuttunut. Kerromme toki Ukrainalle edelleen, että haluamme sen liittyvän EU:hun, mutta korostamme, että tähän menee vielä aikaa eikä päätöksiä pidä tehdä kiireessä.
Siirryn nyt käsittelemään toista valtiota eli Valko-Venäjää, jonka tilanne muistuttaa diktatuuria ja on kaikkea muuta kuin tyydyttävä. Sen tie mahdolliseen EU:n jäsenyyteen on pitkä ja kivinen. Tästä huolimatta katson, että demokratisointivaatimusten lisäksi meidän on lähetettävä selkeä viesti siitä, että myös Valko-Venäjällä on paikkansa eurooppalaisessa perheessä sitten, kun se jonain päivänä demokratisoituu. Peräänkuulutan näkemystä ja optimismia naapuruuspolitiikassa ja EU:ta koskevassa keskustelussa yleensä. Ilman optimismia ja selvästi ilmaistuja tavoitteita siitä, mihin pyrimme ja millaiseksi haluamme huomisen EU:n muodostuvan, emme myöskään pysty vastaamaan tämän päivän haasteisiin. 
Ana Maria Gomes (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää jäsen Tannockia uutta Euroopan naapuruuspolitiikkaa käsittelevästä mietinnöstä. Naapuruuspolitiikan on tarkoitus olla yksi EU:n strategisesti tärkeimmistä välineistä etenkin yleisen turvallisuuden kannalta, kuten totesi komission jäsen Ferrero-Waldner, jota myös haluan kiittää.
EU:n ei ole järkevää eristäytyä rajojensa taakse linnakkeeksi suojellakseen itseään terrorismin, järjestäytyneen rikollisuuden, huumekaupan, laittoman maahanmuuton sekä nais- ja lapsikaupan vaaroilta. Olivatpa muurit kuinka korkeat tahansa, niiden ohitse päästään aina, kuten Lampedusan, Ceutan ja Melillan dramaattiset tapahtumat osoittavat.
Hyvä naapuruus tarkoittaa asianomaisten naapurivaltioiden kannalta lujempaa yhteistä turvallisuutta. Tästä syystä on tärkeää panna asianmukaisesti täytäntöön tätä uutta politiikkaa, jonka avulla voimme tukea naapurivaltioitamme erityisin ohjelmin, jotka vaikuttavat suoraan niin EU:n kuin naapurivaltioidenkin turvallisuutta vahvistavasti. Kun autamme näitä maita ratkaisemaan turvallisuusongelmansa, laajennamme samalla osaltamme EU:ta ympäröivää vakaata aluetta.
EU:ta ympäröivä turvallisuusvyöhyke, joka tällä uudella politiikalla pyritään luomaan, ei kuitenkaan ole täydellinen lounaisosaltaan, jos välineeseen ei oteta mukaan Kap Verdeä. Jos Kap Verde jätetään ulkopuolelle, unohdetaan samalla sen vahvat yhteydet Eurooppaan ja sen yhteinen raja EU:n kanssa Kanariansaarten välityksellä. Mietinnössä olisi ehdotettava ratkaisua, jonka nojalla Kap Verde voisi osallistua Euroopan naapuruuspolitiikkaan kuuluviin ohjelmiin.
EU:n ei pidä antaa Kap Verdestä tulla naapuruusketjun heikkoa lenkkiä. Jos Kap Verde saa osallistua Euroopan naapuruuspolitiikkaan kuuluviin ohjelmiin, se voi merkittävästi lisätä EU:n ja koko maailman turvallisuutta. Kap Verden viranomaisia on autettava estämään se, että alueesta tulee järjestäytyneen rikollisuuden, laittoman maahanmuuton ja terrorismin pesä. Olenkin esittänyt ryhmäni tuella kaksi tarkistusta, joille toivon parlamentin enemmistön tukea. 
Jana Bobošíková (NI ). –
   Hyvät kollegat, on hienoa, että jäsen Tannock laati tämän erinomaisen mietinnön Euroopan naapuruuspolitiikasta. Siinä annetaan käytännöllisiä vastauksia ongelmiin, jotka EU:n on ratkaistava, jotta se saa hiljennettyä globalisaatiota vastustavat tuomiopäivän julistajat. Ei yksinkertaisesti ole mahdollista, että jokaisen EU:n laajentumisen yhteydessä ainoastaan siirretään EU:n ulkorajoja uusille leveys- ja pituusasteille ja merkitään EU:n alue hiekkaan. Tähän samaan hiekkaan voi sattumoisin aina piilottaa päänsä sen sijaan, että kohdattaisiin ympärillä olevan maailman ongelmat muun muassa EU:n naapurivaltioissa. Mielestäni mietinnössä käsitellään juuri tätä ilmiötä ja pyritään esittämään ratkaisuja. Euroopan naapuruuspolitiikka tarkoittaa tarjousta EU:n ja sen lähinaapurien etuoikeutetun suhteen muodostamiseksi, ja sitä tuetaan Tacisin ja Medan kaltaisista rahoitusvälineistä, jotka on tarkoitus korvata eurooppalaisella naapuruuden ja kumppanuuden välineellä vuonna 2007.
Toisaalta EU ei useinkaan vaikuta ymmärtävän, ettei se voi vaatia oikeutta määrätä siitä, mitä naapurimaat saavat ja eivät saa tehdä, ainoastaan sen perusteella, että se tarjoaa niille rahoitustukea. En pelkää sanoa tätä. Emme puhu nyt vastuuttomista tai alempiarvoisista maista, minkä ylimielinen EU usein unohtaa tuijottaessaan ainoastaan omaa napaansa. EU:n on kunnioitettava täysin naapurimaitaan, eikä sen pidä yrittää painostaa niitä. Ainoastaan tällöin voidaan puhua hyvästä naapuruuspolitiikasta. 
Alojz Peterle (PPE-DE ). –
   Keskustelemme eräästä keskeisestä EU:n politiikan alasta. Voin tyytyväisenä kiittää jäsen Tannockia erittäin hyvästä mietinnöstä ja komission jäsentä erityisestä kunnianhimosta. EU:n turvallisuus riippuu täysin sen naapurivaltioiden demokratia- ja talouskehityksen laadusta. Kannatan selkeätä poliittisen tahdon ilmausta siitä, ettemme tyydy nykytilanteeseen käytännön syistä vaan tuemme aktiivisesti demokratiakehitystä, ihmisoikeuksien kunnioittamista ja sosiaalisen markkinatalouden kehittämistä pysyvästi naapurimaissamme.
Tuen erityisesti komissiolle esitettyä kehotusta siitä, että se määrittelisi selkeät kriteerit, joiden perusteella arvioidaan naapurimaiden poliittista edistystä. Oletan, että ihmisoikeuksien kunnioittaminen on näistä kriteereistä tärkeimpiä. Haluan toistaa, että alueellinen yhteistyö on oleellisen tärkeää, kuten myös paikallistason hankkeet. Haluan lisäksi, että kaikkiin toimintaohjelmiin sisällytetään nuorisoa koskevia yhteistyöhankkeita ja erityisesti kansalaisyhteiskunnan kehittämiseen tarkoitettuja hankkeita.
Lopuksi ilmaisen vahvan tukeni ETYJ:iä ja Euroopan neuvostoa koskevalle huomautukselle. Uskon vahvasti, että EU voi saavuttaa ja sen on saavutettava ETYJ:n välityksellä tähänastista parempia tuloksia myös lähinaapureidemme rajojen takaisilla alueilla. Tarkoitan erityisesti Keski-Aasiaa. Kiitos tarkkaavaisuudestanne. Toivon, että voimme tulevaisuudessa lujittaa myös yhteistyömme parlamentaarista ulottuvuutta. 
Marianne Mikko (PSE ). –
   Hyvät kollegat, olen erittäin iloinen tämän erittäin ajankohtaisen mietinnön laatimisesta. Uusimman laajentumisen jälkeen EU tarvitsee nyt päättäväistä ja joustavaa naapuruuspolitiikkaa enemmän kuin koskaan. Euroopan komission on muotoiltava erittäin selvästi naapuruuspolitiikan tavoitteet ja painopisteet sekä politiikan onnistumista koskevat arviointiperusteet. Tämän hetkinen naapuruuspolitiikka on jäämässä unholaan, ja sen piiriin kuuluvat maat ovat liukumassa harmaalle alueelle.
Euroopan parlamentin valtuuskunnan puheenjohtajana olen joutunut seuraamaan tätä kehitystä Moldovassa. Maa on joutunut Transnistrian ongelman panttivangiksi, mitä emme saa unohtaa. Transnistrian konflikti on yksi suurimmista syistä Moldovan talouskehityksen hitauteen.
Kuten mietinnössä todettiin, EU ei kuitenkaan ole hyödyntänyt täysimääräisesti strategista kumppanuuttaan Venäjän kanssa konfliktin ratkaisemiseksi. Itävallan liittokansleri Schüssel ylisti tänään hallitustaan onnistuneista toimista Venäjän ja Ukrainan kaasuongelman ratkaisemiseksi. Komission puheenjohtaja Barroso yhtyi kehuihin. Moldovan vastaavaan ongelmaan ei ole kiinnitetty mitään huomiota, minkä vuoksi Moldova joutui lähes kolmen viikon pituiseen kaasukriisiin. Tämä osoittaa nykyisen naapuruuspolitiikan puutteellisuuden. EU:n ei pitäisi jatkaa tällaista toimintamallia, jossa jätetään täysin huomiotta keskellä Eurooppaa sijaitseva naapuruuspolitiikan kumppanivaltio, jonka väkiluku on 4 miljoonaa.
Tuen esittelijän esittämää kehotusta siitä, että tunnustetaan Ukrainan ja Moldovan pyrkimykset lähentyä EU:ta, ja suhtaudun myönteisesti vaatimukseen siitä, että niille on tarjottava mahdollisuutta liittyä EU:hun, siis silloin kun kaikki kolme Kööpenhaminan kriteeriä täyttyvät. EU:n jäsenyysmahdollisuus on olennaisen tärkeä demokratisoinnin ja talousuudistusten kannalta. Tätä samaa väitettä korostettiin perusteltaessa liittymisneuvottelujen aloittamista Turkin kanssa.
Jos voimme antaa tämän mahdollisuuden Turkille, jonka väkiluku on pian suurempi kuin Saksan, miksi emme voisi antaa selkeää viestiä Ukrainalle, joka on puolet pienempi kuin Turkki, ja Moldovalle, jonka väkiluku on 20 kertaa pienempi kuin Turkin. Tässä mielessä naapuruuspolitiikkaa koskeva mietintö on tervetullut poikkeus EU:ssa. Kiitän vielä kerran lämpimästi esittelijää ja teitä tarkkaavaisuudestanne. 
Christopher Beazley (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä Verheugenia hänen työstään Baltian maihin tapahtuneen onnistuneen laajentumisen varmistamiseksi. Voisiko komission jäsen Ferrero-Waldner selventää vastauspuheenvuorossaan erästä melko sekavaa seikkaa? Puhumme naapuruuspolitiikasta, mutta Venäjä on EU:n uusi naapuri. Onko Venäjä osa naapuruuspolitiikkaa vai noudatammeko erillistä EU:n ja Venäjän välistä politiikkaa?
Maanmieheni George Orwell kirjoitti kirjan , jossa hän käytti ilmaisua "Kaikki eläimet ovat tasa-arvoisia, mutta toiset eläimet ovat tasa-arvoisempia kuin toiset". Toivon, etteivät EU:n jäsenvaltioiden hallitukset jaa tätä kantaa vaan kannattavat pikemminkin yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ja sitä, ettei naapurimaidemme kanssa käydä kahdenvälisiä neuvotteluja.
Amerikkalainen runoilija Robert Frost totesi naapuruudesta, että hyvät aidat takaavat naapurisovun. Toivon, että Venäjä pystyy hyvin pian ratifioimaan rajasopimukset Viron ja Latvian kanssa. Olivatpa suhteemme miten hyvät tahansa, on erittäin hankalaa, jos naapurimaamme ei tunnusta jonkin jäsenvaltion ja sitä kautta koko EU:n rajoja. Ehkäpä komission jäsen voisi sanoa sanasen presidentti Putinin ja hänen kollegojensa kanssa saavutetusta edistyksestä tässä melko perustavanluonteisessa asiassa. Olemme antaneet venäläisille kollegoillemme ja ystävillemme ilmeisen paljon liikkumavaraa, mutta jos maa ei tunnusta rajojamme, siihen on erittäin vaikea luoda vastavuoroista luottamussuhdetta.
Kaksi minuuttia eivät juurikaan riitä tämän erittäin tärkeän asian käsittelemiseen. Pyydän kollegoitani kuitenkin kiinnittämään huomiota jäsen Tannockin mainion mietinnön 1 kohtaan, jossa todetaan Euroopan parlamentin toteavan, että "etuoikeutetun naapuruuden ehdottomana ennakkoehtona on se, että EU:n kumppanivaltiot noudattavat aktiivisesti ja konkreettisesti yhteisiä arvoja, joita ovat oikeusvaltion periaatteen, hyvän hallinnon, ihmisoikeuksien ja perusoikeuksien kunnioittaminen sekä avoimen sosiaalisen markkinatalouden […] noudattaminen".
Toivon, että presidentti Putinilla on aikaa lukea edes jäsen Tannockin mietinnön 1 kohta. 
Ιoannis Varvitsiotis (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää komission jäsentä ja esittelijä Tannockia heidän yhtenevistä kannoistaan. Euroopan naapuruuspolitiikan menestyksestä ei ole epäilystäkään.
Mielestäni on kuitenkin tullut aika pohtia, olisiko tälle politiikalle luotava institutionaalinen perusta. Täsmällinen ehdotukseni on seuraava: kaikkien Euroopan naapuruuspolitiikkaan tällä hetkellä osallistuvien maiden olisi muodostettava kansainyhteisö, joka olisi paranneltu versio brittiläisestä kansainyhteisöstä. Tällä tavoin EU loisi ympärilleen laajan rauhaan, vapauteen ja vaurauteen perustuvan alueen.
Tässä kansainyhteisön järjestelmässä kaikki maat kuuluisivat tulliliittoon, mutta niiden kansalaiset eivät voisi vapaasti liikkua EU:n jäsenvaltioissa tai osallistua yhteisön päättävien elinten toimintaan, eivätkä maat myöskään voisi liittyä euroalueeseen.
Tämä erityissuhde tarjoaisi taloudellisia ja muita etuja infrastruktuurin, energian, ympäristön ja liikenteen aloilla, mikä toimisi kannustimena kansainyhteisöön liittymiselle.
Kansainyhteisön perustaminen voi osoittautua arvokkaaksi vaihtoehdoksi, jos maan EU:hun liittymisen tiellä havaitaan vakavia esteitä. Tällä tavoin Euroopan reuna-alueiden maat voisivat lisäksi lähentyä nopeammin EU:ta. Näin luotaisiin Eurooppaan suuntautuneiden maiden alue ja ratkaistaisiin lopullisesti EU:n jatkuvan laajentumisen ja yhdentymisen ongelma. Samalla saadaan ajoissa hälvennettyä useat EU:n sisäiset ongelmat ja estettyä uudet ongelmat ja vastakkainasettelut ennen kuin ne vahingoittavat EU:n yhtenäisyyttä. Tämä samanaikaisesti yhdistää ja lujittaa meitä ilman merkittäviä kustannuksia ja huomattavasti pienemmällä riskillä. 
Józef Pinior (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, parlamentin tämäniltaisessa keskustelussa käsitellään yhtä EU:n suurimmista haasteista. Tarkoitan sellaisen naapuruuspolitiikan kehittämistä, jonka ansiosta nykymaailman turvallisuuden, demokratian, poliittisen vapauden ja talouskehityksen aluetta saadaan laajennettua EU:n lähiseuduille.
EU:sta on tullut globaali toimija, joka noudattaa aina periaatteitaan, joita ovat rauhan kunnioittaminen, kompromissihakuisuus sekä ihmisoikeuksien ja liberaalin demokratian puolustaminen. Se on sitoutunut erityisesti demokratian edistämiseen Pohjois-Afrikan, Lähi-idän, Kaukasuksen ja Itä-Euroopan maissa. On huomattava, että politiikka käsittää koko joukon vastavuoroisia poliittisia, taloudellisia, tieteellisiä ja kulttuurisia yhteyksiä.
Haluan kiinnittää huomiota Euroopan naapuruuspolitiikan ihmisoikeusulottuvuuteen. Yhteiskunnat, jotka kamppailevat maidensa demokratiavajetta ja ihmisoikeusloukkauksia vastaan, pitävät EU:ta kumppanina ja demokratiakehityksen takaajana. Euroopan naapuruuspolitiikassa olisi otettava huomioon näiden maiden yhteiskuntien toiveet. Siinä olisi tuettava kansalaisyhteiskuntaa ja autettava viisumimuodollisuuksien helpottamisessa. Sen avulla olisi lisäksi otettava eurooppalaiseen tutkimusalueeseen mukaan myös EU:n ulkopuolisia maita.
Lopuksi totean, ettei Euroopan naapuruuspolitiikasta saa muodostua estettä eurooppalaisten maiden toiveille tulevasta EU:n jäsenyydestä. 
Libor Rouček (PSE ). –
   Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, viime päivinä ja viikkoina on keskusteltu paljon EU:n riippuvuudesta ulkoisista energianlähteistä. EU:n jäsenvaltiot ovat suurelta osin riippuvaisia raakaöljystä ja maakaasusta, joita tuodaan mietinnössä käsitellyistä maista, kuten Venäjältä, Algeriasta, Libyasta, Egyptistä ja Azerbaidžanista, sekä muista siirtymävaiheen maista, kuten Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Georgiasta, joiden kautta nämä strategisesti tärkeät raaka-aineet kulkevat.
Tässä mielessä haluan käsitellä erästä naapuruuspolitiikan näkökohtaa, johon emme vielä ole kiinnittäneet riittävästi huomiota, nimittäin alueyhteistyötä. Mielestäni naapuruuspolitiikan ei pidä perustua ainoastaan kahdenvälisten suhteiden lujittamiseen vaan pikemminkin näiden maiden väliseen alueelliseen yhteistyöhön talouden, kulttuurin ja politiikan alalla. Jos tarkastellaan esimerkiksi yksittäisiä alueita, kuten Etelä-Kaukasusta, havaitaan että yhteistyö on joko erityisen ongelmallista tai sitä ei todellisuudessa tehdä lainkaan. Hyvät naapuruussuhteet ja EU:n naapurimaiden välinen alueellinen yhteistyö ovat kuitenkin yksi naapuruuspolitiikan tavoitteiden saavuttamisen edellytyksistä, jotta voidaan erityisesti varmistaa energiantoimitukset EU:n jäsenvaltioihin.
Haluankin kehottaa komissiota kiinnittämään aiempaa enemmän huomiota alueellisen yhteistyön edistämiseen ja alueellisten konfliktien ratkaisemiseen samalla, kun se toteuttaa naapuruuspolitiikan yksittäisiä käytännön toimia. 
Jana Hybášková (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kadehdin teidän fyysisiä voimavarojanne. Osoitan sanani myös jäsen Tannockille. EU:n edellinen laajentuminen muutti dramaattisesti EU:n ulkorajoja. Laajentuminen tapahtui, ja otimme käyttöön Euroopan naapuruuspolitiikan. Tämänhetkisestä naapuruuspolitiikasta tulee mieleen Naton rauhankumppanuus ja laajentuminen. Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa vahvistettiin laajentumiskriteerit, ja jäseniksi hyväksyttiin lopulta kymmenen maata. Prosessia ei käsitteellistetty, suunniteltu eikä hallinnoitu hyvin. Älkäämme tehkö samaa virhettä uudelleen.
Ensinnäkin: laajentuminen olkoon laajentumista. Naapuruuspolitiikan pitäisi olla kaikkea muuta kuin laajentumista. Puhukaamme naapuruuspolitiikasta.
Toiseksi: tarvitsemme myös etuoikeutettuja kumppanuuksia. Kaikilla historian suurvalloilla on ollut erityissuhteita, ja myös EU tarvitsee niitä. Olisi selkeästi määriteltävä uusi erityinen "A–"-luokka. Tiedämme kaikki, että meillä on ja on oltava erityissuhteet joihinkin maihin turvallisuuteen, energiaan, talouteen ja kauppaan liittyvistä syistä ja jopa sosiaalisista, kulttuurillisista ja poliittisista syistä. Näistä maista ei kuitenkaan ainakaan lähitulevaisuudessa tule EU:n jäseniä. Kutsukaamme tätä järjestelmää Euroopan naapuruuspolitiikaksi.
Kolmanneksi: nykytilanne on täysin virheellinen. Emme nimittäin puhu Euroopan naapuruuspolitiikasta vaan siitä, pitäisikö Balkanin maille, Ukrainalle ja Turkille antaa mahdollisuus liittyä EU:hun selvästi määriteltyjen kriteerien perusteella tai ilman niitä. Euroopan naapuruuspolitiikka on pidettävä erillään maiden nimistä, ja käyttöön on otettava käsitteet ja kriteerit.
Neljänneksi: kriteerit. Maantieteellisistä kriteereistä olisi keskusteltava perustamissopimuksen perusteella. Kaikki liittymiseen oikeutetut maat eivät pysty täyttämään Kööpenhaminan kriteereitä. Emme voi valehdella itsellemme, kun kyse on yksilön ihmisoikeuksien täysimääräisestä kunnioittamisesta, tasavertaisista taloudellisista mahdollisuuksista, täydestä vapauttamisesta ja yksityistämisestä. Meidän pitäisi määritellä "A–"-luokan Kööpenhaminan kriteerit. Voimme saada aikaan parannuksia alueella ainoastaan, jos suhtaudumme asiaan vakavasti ja avoimesti.
Viidenneksi: toimielimet ja valmiutemme. Neljää vapautta olisi analysoitava. Tavaroiden vapaa liikkuvuus on hyväksyttävää, mutta ihmisten vapaata liikkuvuutta olisi rajoitettava, kuten myös pääoman vapaata liikkuvuutta, muttei kuitenkaan palvelujen vapaata liikkuvuutta.
Avoimuus ja tilivelvollisuus ovat vakauden ja ymmärryksen kulmakiviä sekä olennaisia tekijöitä turhautumisen, ääri-ideologioiden ja radikalismin torjumisessa. Olkaamme avoimia ja loogisia. Silloin voimme kaikki olla turvassa ja nauttia vauraudesta. 
Bernd Posselt (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan tehdä selväksi, että annan kaiken tukeni jäsen Tannockin erinomaiselle mietinnölle ja komission jäsenen loistavalle ja käytännönläheiselle naapuruuspolitiikalle.
En kuitenkaan voi koskaan hyväksyä tiettyjä käsitteitä. Mitä yhteistä on useiden länsiukrainalaisten esi-isillä ja komission jäsenen tai minun, jäsenten Hybáškován, Roučekin tai Peterlen esi-isillä ja useiden muidenkin parlamentin jäsenten esi-isillä? He olivat keskieurooppalaisen Itävalta-Unkarin kansalaisia. Kukaan ei vielä ole pystynyt antamaan järkevää selitystä sille, miksi jotkut näistä kansalaisista olisivat yhtäkkiä länsieurooppalaisia ja toiset itäeurooppalaisia tai miksi jotkut olisivat yhtäkkiä eurooppalaisia ja toiset eurooppalaisten naapureita, kuten jotkut ovat ajattelemattomasti sanoneet.
Naapuruus- ja laajentumispolitiikka tarvitsee talouspolitiikan tavoin sääntelyä. Tosiasia on, että Ukraina, Valko-Venäjä ja Moldova ovat yksiselitteisesti eurooppalaisia maita, kuten Kaakkois-Euroopan maatkin, joita kutsumme kummallisella tavalla Länsi-Balkanin maiksi. Kaikille näille maille on lopulta annettava mahdollisuus EU:n täysjäsenyyteen, vaikka tällä hetkellä tiedämmekin, että joillekin maille tämä mahdollisuus on vielä hyvin kaukainen, kuten Ukrainalle, Valko-Venäjälle ja Moldovalle.
Tästä syystä on erittäin järkevää, että Euroopan naapuruuspolitiikka toimii välietappina. Tässä yhteydessä on kuitenkin erotettava toisistaan ne, joille politiikka antaa mahdollisuuden EU:n jäsenyyteen, ja ne, joihin haluamme luoda kestävät naapuruussuhteet, kuten eteläisen ja itäisen Välimeren maihin.
Tässä mielessä pidin erittäin hyvänä vihreiden jäsenen Özdemirin toteamusta siitä, että Barcelonan prosessi ja Välimeren maat on liitettävä tiiviimmin Euroopan naapuruuspolitiikkaan, sillä Välimeren-politiikkamme on oltava pitkällä aikavälillä naapuruuspolitiikkaa sen perinteisessä mielessä. Tästä syystä olemme hyväksyneet tämänhetkiset käsitteet ja luokittelut. Emme kuitenkaan saa unohtaa tosiseikkoja tai joudumme vielä yllättymään ikävästi. Saimme tästä hyytävää esimakua tänä talvena Venäjän ja Ukrainan välisen konfliktin muodossa. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, Euroopan naapuruuspolitiikalla pitäisi olla keskeinen sija kriisitilanteissa, joista saimme vastikään hyvän esimerkin, kun Venäjä sulki kaasuhanat Ukrainaan ja Moldovaan. Sen avulla pitäisi pystyä luomaan yhteinen näkemys EU:n politiikasta. Kaasusta on tullut poliittisen painostuksen väline, joten yhtenä Euroopan naapuruuspolitiikan ensisijaisista tavoitteista on oltava osallistuminen kolmansien maiden kanssa käytävään energiavuoropuheluun ja Euroopan laajuisten energiaverkkojen järjestämiseen.
Maailman tärkeimmät öljy- ja maakaasuvarannot sijaitsevat EU:ta ympäröivällä alueella. Useat EU:n naapurivaltioista ovat tuottaja- tai kauttakulkumaita. Tästä syystä meillä on erinomaiset mahdollisuudet toteuttaa politiikkaa, jonka tavoitteena on luoda EU:n ympärille ystäväpiiri. Tähän mennessä toteutetut toimet ovat osoittautuneet riittämättömiksi. Voisin mainita poliittisen hyväksynnän antamisen Itämeren ali kulkevan Euroopan pohjoisen kaasuputken rakentamiselle. Tämä järjestelmä on ristiriidassa jäsenvaltioiden intressien kanssa, minkä lisäksi se vaikuttaa pitkällä aikavälillä kielteisesti EU:n itärajan takaisiin valtioihin, jotka kuuluvat naapuruuspolitiikan piiriin. Tarkoitan muun muassa Ukrainaa, Valko-Venäjää ja Etelä-Kaukasuksen maita.
EU:n päättäjät eivät onnistuneet toimimaan päättäväisesti tässä asiassa, joten strategiset päätökset tehtiin useiden jäsenvaltioiden päämiesten ohi, mikä vaikuttaa kielteisesti useisiin kauttakulkuvaltioihin. Olisin kiitollinen, jos komission jäsen kommentoisi tätä seikkaa ja kertoisi siitä mielipiteensä.
Euroopan naapuruuspolitiikasta on tehtävä tehokas väline, jolla lujitetaan demokratiaa ja oikeusvaltioperiaatetta EU:n lähivaltioissa. Sillä on myös kannustettava muutoksiin maissa, joissa ei vallitse tosiasiallinen demokratia. Naapurivaltioiden demokraattisten liikkeiden toimintaa olisi tuettava helpottamalla niiden pääsyä riippumattomiin tiedotusvälineisiin ja tietoon. Tässä yhteydessä eurooppalaisella ihmisoikeus- ja demokratia-aloitteella voi olla huomattava merkitys. Tällä välineellä pitäisi pystyä tukemaan joustavasti ja tehokkaasti aloitteita, joilla edistetään parlamentaarista demokratiaa. Muistutan parlamentille, että tämä on ainoa EU:n ulkoisen toiminnan väline, jonka soveltamiseen ei tarvita kohdemaan suostumusta. 
Simon Busuttil (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin haluan kollegojeni tavoin kiittää esittelijää hyvästä työstä. Mietinnössä käsitellään kattavasti tätä erittäin laajaa alaa. Ymmärränkin, ettei esittelijän tehtävä ole ollut helppo. Jos saan esittää kritiikkiä, sanoisin ettei Itä-Euroopan ja eteläisen Välimeren maita pidetä keskenään tasavertaisina tässä mietinnössä. Vaikuttaa siltä, että mietintö on laadittu Itä-Euroopan maita varten, minkä jälkeen siihen on lisätty joitakin Maghreb- ja Mashreq-maita koskevia kohtia. Mietinnön 33 kohdassa komissiota pyydetään jopa määrittelemään selkeämmin naapuruuspolitiikan ja Euro–Välimeri-kumppanuuden välinen suhde. Arvoisa komission jäsen, tästä syystä kysynkin, että jos me Euroopan parlamentin jäsenet emme ymmärrä, missä määrin Euroopan naapuruuspolitiikka kattaa ja sisältää Barcelonan prosessin maat, ja jos emme ymmärrä, kuinka naapuruuspolitiikka täydentää Euro–Välimeri-politiikkaamme, kuinka voimme olettaa, että Välimeren alueen kumppanimaamme ymmärtäisivät sen. Ei ole ihme, että useat Välimeren maista kotoisin olevat ihmiset ja kumppanimme, joiden kanssa keskustelen erityisesti suhteista Maghreb-maihin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajan ominaisuudessa, ovatkin ilmaisseet minulle vakavan huolensa Euroopan naapuruuspolitiikasta. Ehkä siksi, että meidän tapaamme hekään eivät ymmärrä sen yhteyttä Barcelonan prosessiin ja pelkäävät, että se syrjäyttää Barcelonan prosessin Välimeren maiden vahingoksi. Ehkä he pelkäävät, että ensi vuonna perustettavasta uudesta rahoitusvälineestä eli eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä on pikemminkin haittaa kuin hyötyä, sillä varoja ei varata tiettyihin kohteisiin, joten Välimeren mailla ei ole takeita siitä, että ne saavat niille jo luvatut varat tai ainakaan yhtään enempää. Nämä ovat huolenaiheita, joita muun muassa tunisialaiset ja marokkolaiset kollegamme ovat tuoneet esille. Toivon, että komissio voi vastata näihin kysymyksiin, sillä esitetyt huolenaiheet ovat vakavia ja perusteltuja. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi tervehtiä kollegaani komission jäsentä Verheugenia, joka vastaa naapuruuspolitiikasta. On mukava yhteensattuma, että hän on täällä tänään.
Toiseksi haluan toistaa, että arvostan hyvin paljon jäsen Tannockin mietinnölle ja naapuruuspolitiikalle antamaanne erittäin laajaa tukea. Naapuruuspolitiikka todellakin kattaa useita asioita, ja siksi keskustelu on ollut laaja-alaista. Naapuruuspolitiikka on suunnattu EU:n itäisille naapurivaltioille mutta myös Välimeren alueen eteläisille naapureillemme. Käsittelen tätä hetken kuluttua.
EU:n näkökulmasta on selvää, että naapuruuspolitiikka eroaa selkeästi laajentumisesta, mutta samalla haluan sanoa myös sen, ettei tulevia tapahtumia ole ennalta määrätty. Tällä hetkellä naapuruuspolitiikka on täysin erillään laajentumisesta. Se on määritelty ja eroteltu mahdollisimman selkeästi.
On otettava huomioon myös alueellinen ulottuvuus, joka on erityisen selvä esimerkiksi Euro–Välimeri-prosessissa. Se on alueellinen prosessi, jota täydentää kahdenvälinen naapuruuspolitiikka, ja näin nämä kaksi toimivat yhdessä. Olemme aina tukeneet erittäin vahvasti etelän maiden välistä Agadirin yhteistyötä.
Itäisten naapurimaiden osalta alueellista ulottuvuutta voidaan luonnollisesti laajentaa, ja tehtävää on vielä paljon. Voin kuitenkin kertoa teille, että alueellinen ulottuvuus oli ilmeinen myös energiakriisin aikoihin. Olemme tukeneet, auttaneet ja kannustaneet Ukrainaa auttamaan Moldovaa viime aikojen hankalassa tilanteessa.
Energia-alalla olemme yleisesti ottaen pyrkineet saavuttamaan yhdennetyt energiamarkkinat. Mashreq-alueella on yhdennetyt kaasumarkkinat. Yhteistyötä tehdään lisäksi palestiinalaishallinnon ja Israelin välillä, ja tarkoituksena on ainakin tehokkaampi yhdentyminen.
Vastaan nyt muutamaan erityiskysymykseen, joita useat parlamentin jäsenet ovat esittäneet. Ensinnäkin totean, että suhtaudun erittäin myönteisesti Etelä-Kaukasuksen maiden ottamiseen mukaan naapuruuspolitiikkaan, mitä Euroopan parlamentti alun perin vaati. Mietinnössä ehdotetaan Euroopan naapuruuspolitiikan täysimääräistä hyödyntämistä valtioiden välisen luottamuksen lisäämisessä. Tämä on erittäin tärkeätä. Etelä-Kaukasuksen maissa on luotava vakautta. Olen samaa mieltä niiden kanssa, joiden mielestä meidän on edistettävä ja lujitettava ratkaisemattomien konfliktien selvittämistä näissä maissa. Juuri tähän pyrimme.
Naapuruuspolitiikkaa on kehitettävä ensisijaisesti Etelä-Kaukasuksen maiden osalta. Tiedätte kaikki, että näissä maissa on vieraillut teknisiä työryhmiä, jotka ovat neuvotelleet toimintasuunnitelmista siksi, että myös EU haluaa edistää alueellista vakautta ja lisätä tukea konfliktien ratkaisemiseksi. Tiedämme, että tämä vie aikaa, mutta on erittäin tärkeää, että sitoudumme siihen täysin.
Toinen kysymys liittyi Valko-Venäjään. Tähän mennessä komissiota on edustanut Kiovassa sijaitseva komission lähetystö, jonka Valko-Venäjä on hyväksynyt. Olen alustavasti pyytänyt, että Valko-Venäjälle perustetaan alueellinen lähetystö, jota johtaa Kiovan lähetystön alaisuudessa toimiva asiainhoitaja. Odotan Valko-Venäjän viranomaisilta myöntävää vastausta tähän. Mielestäni on kuitenkin niin, että Valko-Venäjällä sijaitsevan lähetystön avulla pystyisimme työskentelemään huomattavasti tiiviimmin maan hallituksen kanssa ja lujittamaan omia kriteerejämme.
Useat teistä tietävät, että annamme Valko-Venäjälle kahdenlaista apua. Toteutamme strategiaa, jonka tarkoituksena on nopeuttaa demokratiakehitystä ja vahvistaa ihmisoikeuksia koko väestön tarpeiden mukaisesti, ja lisäksi käynnissä on hajautettu ohjelma. Tämä tarkoittaa, että demokratisointia rahoitetaan EIDHR-aloitteesta. Sen lisäksi toteutamme esimerkiksi radioasemia koskevia suoria toimia ja pyrimme vaikuttamaan suoraan tiedonvälitykseen oman, Valko-Venäjälle suunnatun radiotoimintamme kautta. Näitä toimia toteutetaan jo. Toimimme myös korkea-asteen koulutuksen alalla; muistatte varmasti Minskin yliopiston sulkemisen ja työmme Vilnassa.
Myös Transnistrian konflikti on mainittu. Toimintasuunnitelmassa tehdyn sitoumuksen mukaisesti komissio on pyrkinyt tukemaan sovitteluprosessia huomattavasti aiempaa näkyvämmin. Olemme lokakuusta 2005 pyrkineet toimimaan tarkkailijoina Yhdysvaltojen kanssa. Euroopan unioni on nyt nimennyt Moldovan erityisedustajaksi suurlähettiläs Jacobovits de Szegedin, joka osallistuu Transnistrian konfliktin ratkaisemiseen. Perustimme 1. joulukuuta myös Moldovan ja EU:n rajavalvonnan avustusoperaation, jonka tarkoituksena on auttaa Moldovaa ja Ukrainaa varmistamaan maiden yhteisen rajan avoin valvonta. Näin edistetään rajavalvontaa koskevaa yhteistyötä ja pyritään torjumaan korruptiota ja tulliviranomaisten harhaanjohtamista.
Olen eri mieltä niiden kanssa, joiden mielestä Barcelonan huippukokous epäonnistui. Pahoittelen aidosti Barcelonan kokouksen uutisointia. Olin läsnä kokouksessa alusta loppuun saakka ja voin kertoa teille, että Barcelonassa käsiteltiin erittäin tärkeitä aiheita. Maahanmuutosta on laadittu kertomus, jonka pyydän teitä lukemaan. Terrorismin torjunnasta on vahvistettu yhteinen kanta. Komissio käsitteli aihetta huhtikuussa esittämässään tiedonannossa. Meidän pitäisi pohtia sitä, miksi joidenkin valtioiden päämiehet eivät osallistuneet huippukokoukseen. Esimerkiksi Marokon kuninkaan olisi ollut melko hankala vierailla Espanjassa maiden välisten erimielisyyksien vuoksi. Jordanian kuningas Abdullah II joutui vaihtamaan maansa hallituksen. Algerian presidentti Abdelaziz Bouteflika oli sairaalassa Pariisissa ja on käsittääkseni edelleen. Egyptissä oli juuri pidetty vaalit, eikä presidentti Mubarak voinut juuri silloin matkustaa Barcelonaan. Useat pääministerit kuitenkin osallistuivat kokoukseen, ja heidän on pantava täytäntöön tämä politiikka.
Kumppanuusohjelma ja TAIEX ovat kaksi erinomaista välinettä, joilla on merkittävästi autettu EU:hun liittyviä valtioita. Nämä välineet ovat myös naapurimaiden käytettävissä, ja niitä myös käytetään.
Useita muitakin kysymyksiä esitettiin, mutta ajan puutteen vuoksi en nyt voi käsitellä niitä yksityiskohtaisemmin. Vastaan kuitenkin mielelläni näihin kysymyksiin, jos ne esitetään uudelleen ulkoasianvaliokunnassa. 
Christopher Beazley (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, pidän työjärjestyspuheenvuoron keskustelun jälkeisiä täydentäviä kysymyksiä koskevan artiklan perusteella, jonka numero on varmastikin avustajienne tiedossa.
Komission jäsen ei pystynyt vastaamaan kysymykseen siitä, ovatko EU:n Venäjän-politiikka ja naapuruuspolitiikka yhteydessä toisiinsa. Kehotan komission jäsentä lukemaan jäsen Tannockin mietinnön 16 ja 26 kohdat. Ehkä hän voi vastata minulle kirjallisesti. 
Benita Ferrero-Waldner,
   Arvoisa puhemies, vastaan tähän mielelläni. Ajattelin ainoastaan, että keskustelu oli jo jatkunut liian pitkään.
Venäjä ei kuulu tavanomaisen naapuruuspolitiikan piiriin. Meillä on erityinen rahoitusväline eli eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline ENPI. Miksi näin? Siksi, että Venäjä on valtavan suuri maa ja se ansaitsee erityisen strategisen kumppanuuden. Olemme työskennelleet Venäjän kanssa neljän yhteisen aihealueen yhteydessä, ja jokaisessa huippukokouksessa käsittelemme koko asialistaa ja vaikeita kysymyksiä, joista mainitsitte rajasopimukset Viron ja Latvian kanssa. Tärkeitä ovat luonnollisesti myös muut kysymykset, kuten kaasu ja energia. Nämä ovat asianomaisten maiden ja Venäjän kahdenvälisiä kysymyksiä. Olemme pyrkineet helpottamaan neuvotteluja, mutta kuuleman mukaan osapuolet haluavat työskennellä näissä asioissa keskenään.
Olen havainnut ainakin jonkinlaista edistystä, mutta suhtaudun siihen varauksella, sillä se vie aikaa.
En unohtanut vastata kysymykseenne. Keskustelu jatkui vain todella pitkään, ja sen aikana pidettiin useita puheenvuoroja, joista kaikki olivat erittäin tärkeitä. 
Puhemies. –
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 19. tammikuuta 2006 klo 12.00.
José Ribeiro e Castro (PPE-DE ). –
   Naapuruuspolitiikasta on muokattava avoimempi käsite niin, ettei se koske ainoastaan Välimeren kysymyksiä tai EU:n itärajaa.
Emme saa unohtaa, että meillä on muitakin naapurimaita Atlantin rannikolla. Myös niihin on kiinnitettävä erityistä huomiota tässä yhteydessä, kun otetaan huomioon niiden merkitys ja erityinen arkaluonteisuus Euroopan turvallisuuden kannalta.
Nämä saarivaltiot ovat EU:n syrjäseutuja ja Euroopan mantereen naapureita, ja ne ovat erityisen alttiita laajamittaiselle salakaupalle. Tilanne on vaarallinen näille maille ja sitä kautta EU:n turvallisuuden kannalta, minkä vuoksi niihin on kiinnitettävä erityistä huomiota.
Jotkut sanovat, että Kap Verde sisältyy jo Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden (AKT-valtioiden) alueen sopimuksiin. Tämä on suppea näkemys, jossa ei oteta huomioon tosiseikkoja. Meidän on pystyttävä määrittelemään toimintamalleja, jotka ovat vuorovaikutuksessa muun muassa AKT-valtioihin sovellettavaan lähestymistapaan tuloksekkaalla, joustavalla ja kekseliäällä tavalla.
Tämä velvollisuus sitoo meitä. Kap Verde ansaitsee tämän, kun otetaan huomioon sen kansan esimerkilliset saavutukset demokratian, hyvän hallinnon ja ihmisoikeuksien kunnioituksen alalla puhumattakaan Kap Verden ja EU:n välisistä vahvoista historiallisista, yhteiskunnallisista, poliittisista, kulttuurisista ja maantieteellisistä yhteyksistä.
Kehotankin parlamentin jäseniä äänestämään tarkistusten 11, 12, 36 ja 38 puolesta. 
Puhemies.
   – Esityslistalla on seuraavana Dominique Vlaston teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puolesta laatima mietintö pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöönpanosta (2005/2123(INI)) (A6-0405/2005). 
Dominique Vlasto (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, jos saisin puolustaa tätä mietintöä vain yhdellä väitteellä, kertoisin, että EU:ssa on noin 25 miljoonaa pienyritystä, jotka työllistävät lähes 95 miljoonaa ihmistä. Pienyritykset ovat EU:n talouden selkäranka: niissä syntyy merkittävä määrä työpaikkoja ja suuri osa talouskasvusta. Meidän onkin hyödynnettävä niiden tarjoamia mahdollisuuksia parhaalla mahdollisella tavalla.
Niiden merkitys tulee vertauskuvallisesti esiin pienyrityksiä koskevassa eurooppalaisessa peruskirjassa, joka on ainoa täysin pienyrityksille omistettu virallinen asiakirja. Peruskirja on herättänyt paljon odotuksia yrittäjien keskuudessa. Valitettavasti vielä viisi vuotta peruskirjan laatimisen jälkeenkin sillä on saavutettu hyvin vaihtelevia tuloksia eikä peruskirjaa ole pantu riittävästi täytäntöön, vaikka se on saavuttanut suosiota ammatillisten järjestöjen keskuudessa ja 35 maata on sen allekirjoittanut.
Arvoisa puhemies, tästä huolimatta pienyritykset tuntevat olonsa orvoksi EU:ssa. EU ei onnistu luomaan niille järjestelmää, jonka puitteissa ne voivat esittää mielipiteitään, käydä vuoropuhelua ja tehdä työtään. Kotikaupungissani Marseillessa ja muuallakin pien- ja käsityöläisyritysten johtajat pitävät EU:ta koneistona, joka tuottaa kustannuksia ja velvoitteita. Pienyritysten johtajille sisämarkkinat – jotka ovat kuitenkin kiistämätön menestystarina – eivät ole mahdollisuus vaan pelkkää harhaa! Se, että he eivät luota EU:n politiikkaan, on todellinen ongelma. Kehittämämme lainsäädäntökehys ei ole tehokas, jos 98 prosenttia Euroopan unionin yrityksistä on sitä mieltä, että se ei sovellu niiden toimintaan.
Peruskirjan onkin oltava väline, jonka avulla voimme saada pienyritykset jälleen luottamaan EU:hun. Peruskirjan täytäntöönpanossa on kyettävä arvioimaan, miten kaikki EU:n jäsenvaltiot ja toimielimet ovat onnistuneet parantamaan sitä lainsäädännöllistä, taloudellista ja poliittista ympäristöä, jossa pienyritykset toimivat. Vaadimmekin vuosikertomukselta enemmän kriittisyyttä. Surullista kuitenkin on, että edistymistä näissä asioissa ei tämänvuotisen seurantakertomuksen perusteella voida arvioida.
Vaadimme, että peruskirjan täytäntöönpanoa on parannettava, jotta se auttaisi osaltaan merkittävästi Euroopan komissiota täyttämään keskeisen sitoumuksensa paremmasta sääntelystä. Ensimmäinen ehdotuksemme koskeekin peruskirjan täytäntöönpanon tehostamista säilyttämällä pien- ja mikroyrityksiä koskeva ulottuvuus niitä koskevilla erityistoimilla. Ehdotamme myös elinkeinoelämän järjestöjen tiiviimpää osallistumista, parhaiden käytäntöjen ja hyvien toimintatapojen saattamista muiden tietoon jatkossakin ja peruskirjaa koskevan vuosikertomuskäytännön jatkamista.
Pienyrityksiä koskevan peruskirjan täytäntöönpanoa voidaan kaikin mokomin pohdiskella, mutta pyydämme, ettette sido peruskirjaa Lissabonin strategian kahleisiin. Tämän lähestymistavan on pysyttävä erillään muista pk-yrityksiä ja teollisuutta koskevista toimenpiteistä ja ainoastaan täydennettävä niitä.
Meidän on myös tunnustettava tosiseikat ja otettava ne huomioon: pienyrityksillä on aivan omat tarpeensa ja valmiutensa, jotka ovat erilaisia kuin 250–1000 työntekijän yrityksissä. Tämä Euroopan komissionkin esiin tuoma periaate tarkoittaa, että meidän on kiinnitettävä pienyrityksiin huomiota. Sitoumuksemme on nyt saatettava konkreettiseen muotoon, sillä näin ei ole aina tapahtunut.
Kyseinen periaate ei näytä toteutuneen esimerkiksi REACH-ehdotuksen osalta. Juuri Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmä on tehnyt muutoksia ja ryhtynyt toimiin, joiden avulla REACH on määrä saada tyydyttävämpään ja pienyrityksiin sovellettavaan muotoon. Korostan mietinnössäni jälleen kerran lainsäädännön yksinkertaistamisen merkitystä juuri pienyrityksiä ajatellen. Pyydämme teitä jälleen kerran ottamaan käyttöön selkeän ja täsmällisen menetelmän varsinkin pieniä pk-yrityksiä koskevia vaikutustutkimuksia varten. 
Mietinnön ytimen muodostaa juuri peruskirjan ja paremman lainsäädännön puolustaminen. Mietintöön on liitetty myös joitakin kollegojeni tekemiä muita ehdotuksia, ja haluankin kiittää heitä myönteisestä panoksesta. Ehdotamme mietinnössä monipuolista toimintasuunnitelmaa, jonka ensimmäisenä pyrkimyksenä on saada pienyrityksistä enemmän tietoa ja saavuttaa etenkin edistystä useilla aloilla, kuten verotuksessa, investointituissa, innovaatioissa ja tutkimustoiminnassa.
Arvoisa puhemies, en ryhdy tässä käsittelemään ehdotuksia yksityiskohtaisemmin, mutta komissio ja jäsenvaltiot löytävät niistä varmastikin virikkeitä toimintaansa.
Günter Verheugen,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, esitän syvimmät kiitokseni esittelijälle hänen tasapainoisista mietinnöistään ja rakentavista ehdotuksistaan.
Haluaisin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni kertoakseni muutaman perustavanlaatuisen asian toimintaperiaatteista, jotka komissio on omaksunut pienten ja keskisuurten yritysten kohdalla. Esittelijä kertoi juuri pk-yritysten jääneen EU:ssa "orvoiksi". Itse käytän ilmaisua "varjo-olento", ja molemmat ilmaukset pitävät tietenkin sisällään runsaasti kritiikkiä: kritiikkiä siitä, että vaikka pk-yrityksistä onkin aiemmin käyty jatkuvasti keskusteluja, yksikään EU:n toimielimistä ei ole ryhtynyt tosissaan toimiin niiden tilanteen parantamiseksi. Minä päätin tehdä tähän muutoksen. Olenkin tyytyväinen voidessani kertoa teille, että EU:n toimissa pk-yritysten hyväksi saavutettiin viime vuonna poliittinen läpimurto. Sen lisäksi, että pk-yritysten merkitys kasvun ja työpaikkojen luojana on tunnustettu yleisesti, kaikki tahot tekevät nyt vihdoinkin totista työtä tarttuakseen toimiin, joilla pk-yrityksiä autetaan hyödyntämään suunnatonta potentiaaliaan kasvun ja työpaikkojen luomisessa.
EU voi saavuttaa vakaata ja kestävää kasvua sekä täystyöllisyyttä koskevat tavoitteensa ainoastaan pk-yritysten avulla. Suuryrityksistä ei ole apua näiden tavoitteiden saavuttamisessa, koska niiden arvioidaan jatkossakin pyrkivän vähentämään työpaikkoja. Tästä syystä olen esittelijän kanssa hieman eri mieltä yhdestä asiasta. Näkemystemme välillä on perustava ero, koska olen täysin vakuuttunut siitä, että pk-yrityspolitiikka nousi EU:n painopisteeksi vasta kun peruskirjan toimet otettiin osaksi uutta kasvu- ja työllisyysstrategiaa. On täysin käsittämätöntä kuulla jonkun väittävän, että suuryritykset pitäisi ottaa mukaan kasvu- ja työllisyysstrategiaan mutta pienemmät yritykset jättää sen ulkopuolelle. Kaksi kolmasosaa EU:n työvoimasta työskentelee pk-yritysten palveluksessa. Työpaikkoja eivät tarjoa suuryritykset vaan juuri pienemmät yritykset. Pienet ja keskisuuret yritykset muodostavat tämän strategian ytimen, ja strategia voi onnistua vain, jos pk-yritykset todellakin säilyttävät tämän keskeisen asemansa.
Olen todellakin täysin vakuuttunut siitä, että pk-yritysten poliittisen toimintaympäristön selkeä parantuminen viime vuoden aikana johtuu suoraan siitä, että olemme antaneet tälle politiikalle sen ansaitseman aseman Euroopan unionin kasvu- ja työllisyyspolitiikassa.
Samaan aikaan jäsenvaltiot ovat myös ilmoittaneet uuden kasvu- ja työllisyyspolitiikan täytäntöönpanemiseksi toteuttamistaan kansallisista uudistusohjelmista. Voin ilokseni kertoa teille, että yli puolet jäsenvaltioista on ilmoittanut asettaneensa pk-yrityspolitiikan kansallisten uudistusohjelmiensa painopisteeksi. Parantamisen varaa toki vielä on, ja teemme siitä selvityksen parlamentille muutaman viikon kuluessa. Esimerkiksi ainakin yhdessä tapauksessa toteutetuista toimenpiteistä ei ole ilmeisestikään yksityiskohtaista tietoa, mikä saattaa johtaa ylioptimistiseen arvioon, mutta prosessi on tietenkin vasta alussa ja tehostuu entisestään, ja uskon, että siinä voidaan onnistua. Itse peruskirja tulee tietenkin säilymään. Se toimii lisäksi perustana parhaiden käytäntöjen vaihdolle ja vastavuoroiselle oppimiselle. Tärkein toimintamuoto, peruskirjan vuosikonferenssit, säilyvät jatkossakin. Joiltakin pk-yrityspolitiikan osa-alueilta valittuja parhaita käytäntöjä esitellään peruskirjan vuosikonferenssissa Wienissä 13. ja 14. kesäkuuta 2006.
Muutama asia on jo muuttunut parlamentin aloitettua mietintötyönsä. Komissio antoi viime marraskuun 10. päivänä tiedonannon kasvuun ja työllisyyteen tähtäävästä nykyaikaisesta pk-yrityspolitiikasta. Tämä ei tietenkään olisi ollut tarpeen, jos olisin ollut vakuuttunut siitä, että nykyinen politiikka on riittävää. Kasvusta ja työllisyyteen tähtäävästä nykyaikaisesta pk-yrityspolitiikasta annettu komission tiedonanto muodostaa nyt yhtenäisen kehyksen yrityspolitiikan eri toimintamuodoille ja vie asioita paljon enemmän eteenpäin kuin peruskirjan 10 toimintalinjaa. Tiedonannossa korostetaan pk-yritysten merkitystä Lissabonin strategian yhteydessä ja otetaan "pienet etusijalle" -periaate käyttöön EU:n politiikan kaikilla osa-alueilla. Siinä myös eritellään pk-yritysten päivittäin kohtaamat haasteet ja ehdotetaan toimenpiteitä, joilla lisätään niiden valmiuksia kasvaa ja luoda uusia työpaikkoja.
Tiedonannossa kannatetaan kasvuun ja työllisyyteen tähtäävää eurooppalaista kumppanuutta, jossa pidetään tärkeänä yrittäjyyskulttuurin edistämistä EU:ssa ja pk-yrityksille suotuisan poliittisen toimintaympäristön luomista. Haluan kommentoida lyhyesti joitakin politiikan erityisaloja. Komissio on antanut tiedonannon kotivaltioverotuksesta, jonka se toivoo toteutuvan. Siitä olisi apua kansainväliseen liiketoimintaan osallistuville pk-yrityksille. Komissio pitää äärimmäisen tärkeänä, että parannetaan pk-yritysten rahoituksensaantimahdollisuuksia, jotka ovat yrityksille perustavanlaatuinen ongelma. Teen kaikkeni sen varmistamiseksi, että myös seuraavalla rahoituskaudella on käytettävissä riittävästi varoja tämän onnistuneen hankkeen jatkamiseksi.
Komissiossa valmistellaan parhaillaan aloitetta yrittäjyyskoulutuksen lisäämiseksi EU:ssa. Euroopan unionissa ei yksinkertaisesti ole riittävästi yrittäjähenkeä eikä riittävästi ihmisiä, jotka ovat valmiita ryhtymään yrittäjiksi. Tämä ei johdu ainoastaan taloudellisista oloista vaan myös kulttuurisesta, sosiaalisesta ja poliittisesta toimintaympäristöstä. Pyrkimykset yrittäjähengen herättämiseksi ja yrittäjyystietouden levittämiseksi on aloitettava jo kouluissa ja yliopistoissa. Lopuksi haluan huomauttaa, että komissiossa laaditaan parhaillaan myös ehdotuksia pk-yritysten omistajanvaihdoksen helpottamiseksi. Tulevina vuosina miljoonat yritykset siirtyvät uudelle omistajalle, ja miljoonat työpaikat saattavat vaarantua, jos vaihdoksia ei onnistuta hoitamaan oikein.
Olemme kaiken kaikkiaan tulleet siihen pisteeseen, jossa oikeat ideat, suunnitelmat ja strategiat on pantava täytäntöön kaikilla osa-alueilla. Tämä ei ole ensisijaisesti EU:n toimielinten vastuulla: meillä on käytössämme vain vähän vaihtoehtoja ja keinoja. Vastuu on pohjimmiltaan jäsenvaltioilla. Pyydänkin jäsenvaltioita antamaan yhä enemmän arvoa niille mahdollisuuksille ja voimavaroille, joita juuri pk-yritysten tukeminen tuo tullessaan.
Katerina Batzeli (PSE ),
   . – Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Vlastoa hänen yhtenäisestä mietinnöstään ja komission jäsentä komission selkeästä pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevasta selonteosta.
Haluan kuitenkin myös kertoa olevani tyytyväinen puheenjohtajavaltio Itävallan aloitteeseen, joka koskee eurooppalaisen peruskirjan välitöntä määrittelemistä, jotta voidaan edistää erityisaloitteita ja -toimenpiteitä Euroopan unionin kilpailukyvyn ja työllisyyden vahvistamiseksi.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitea korostaa lausunnossaan tiettyjä taloudellisia ja verotuksellisia kannustimia, joilla pieniä ja keskisuuria yrityksiä voidaan auttaa murtautumaan elinkeinotoiminnassa kilpailukyvyn, tutkimuksen ja teknologian sekä työntekijöiden liikkuvuuden aloille. En tarkoita liikkuvuudella tässä pirstaleista ja hajanaista liikkuvuutta vaan liikkuvuutta selkeän eurooppalaisen sosiaalisen mallin puitteissa.
Haluan tältä osin käsitellä kysymystä suuryritysten toiminnan siirtämisestä muualle. Siirrot vaikuttavat nimittäin merkittävästi pienten ja keskisuurten yritysten liikevaihtoon ja työllisyyteen, koska monet niistä toimivat suuryritysten alihankkijoina. Olen puheenjohtajavaltio Itävallan kanssa yhtä mieltä siitä, että pienten ja keskisuurten yritysten tuettuja investointeja on edistettävä alueellisesti.
Arvoisa komission jäsen, pienet ja keskisuuret yritykset elävät ja toimivat monikansallisten yritysten ja suurten yritysketjujen sekä byrokratian varjossa. Haluan huomauttaa, että tämän tilanteen korjaaminen edellyttää jäsenvaltioilta ja EU:lta muun muassa seuraavanlaisia merkittäviä laaja-alaisia toimenpiteitä:
Ensinnäkin on karsittava byrokratiaa.
Toiseksi on edistettävä sellaisen pienten ja keskisuurten yritysten yksinkertaistetun ja yleisen taloustukijärjestelmän luomista, johon kuuluu uusia pankkituotteita.
Kolmanneksi pienten ja keskisuurten yritysten verovelvollisuuksia on yksinkertaistettava ja otettava huomioon, että pienten ja keskisuurten yritysten kotimaissa laadittavat verotusta koskevat pilottisuunnitelmat ovat askel tähän suuntaan ja että lopullisena tavoitteena on vahvistaa yhteinen ja yhtenäinen veroperusta.
Lisäksi on tuettava kannustimia innovaatio- ja tutkimustoiminnan integroimiseksi pk-yrityksiin komission itsensä tekemien kilpailukykyä ja kansallista tukea koskevien ehdotusten perusteella ja osana tutkimuksen seitsemättä puiteohjelmaa.
Meidän on siirryttävä sanoista tekoihin.
Philip Bushill-Matthews (PPE-DE ),
   . Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessani toivottaa kollegojeni puolesta uuden pk-yritysten edustajan tervetulleeksi tänne parlamenttiin. Käytän tänään puheenvuoron parlamentin SME circle -työryhmän varapuheenjohtajan ominaisuudessa. Olen myös laatinut työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan puolesta komission kertomusta koskevan lausunnon. Minulla on ilo kertoa, että lausunto hyväksyttiin valiokunnassa yksimielisesti, ja lisäksi jäsen Vlasto sisällytti kaikki siinä esitetyt ehdotukset lopulliseen mietintöön, joka myös hyväksyttiin yksimielisesti teollisuusvaliokunnassa. Kiitänkin jäsen Vlastoa yhteistyöstä ja onnittelen häntä erinomaisesta mietinnöstä.
Voimme siis miettiä, miksi vaivaudumme käymään asiasta keskustelua varsinkin näin myöhäisenä ajankohtana, jos kerran kaikki parlamentin poliittiset ryhmät ovat saavuttaneet asiassa täyden yksimielisyyden. Minun mielestäni vastaus on hyvin yksinkertainen: emme halua keskustella ainoastaan pk-yrityksistä vaan haluamme keskustelua, joka johtaa konkreettisiin toimiin, ei ainoastaan jäsenvaltioiden vaan myös komission taholta.
Arvoisa komission jäsen, olen iloinen, että totesitte täällä tänään toisessa yhteydessä vuoden 2006 olevan pk-yritysten täyden toiminnan vuosi. Me kaikki haluamme auttaa teitä saavuttamaan tämän tavoitteen. Katsomme olevamme samalla puolella teidän kanssanne. Haluan mainita tässä vain pikaisesti kolme seikkaa. Haluamme, että pienyritysten ääni kuuluu voimakkaana, selkeänä ja virallisena työmarkkinaosapuolten välisessä vuoropuhelussa. Emme halua, että niiden ääni hukkuu suurempien työmarkkinaosapuolten sekaan, kuten tällä hetkellä tapahtuu. Olette luvannut tehdä asiasta konkreettisen ehdotuksen. Voitteko ystävällisesti vahvistaa, milloin ja millaisena se tehdään ja miten voimme auttaa teitä toteuttamaan sen?
Peruskirjassa on myös ehdotettu, että pk-yritykset pitäisi vapauttaa tietyistä säännönmukaisista velvoitteista. Voisitteko ystävällisesti vahvistaa, toimiiko komissio tässä esimerkkinä ja jos toimii, milloin voimme odottaa komissiolta myös tämän asian osalta konkreettisia ehdotuksia?
Koska komissio ei myöskään ilmeisesti enää laadi peruskirjasta vuosikertomuksia, miten komissio aikoo huolehtia siitä, että pk-yritysten ongelmat pysyvät yhä enemmän etusijalla jäsenvaltioissa, kun komissiolla kerran on kiusaus pikemminkin heikentää kuin vahvistaa toimiaan. 
Paul Rübig,
   . – Arvoisa puhemies, haluan ensinnäkin kiittää jäsen Vlastoa, joka on osoittanut suurta sitoutumista mietinnön valmistelussa ja myös tuonut keskeiset näkökohdat hyvin esiin. Puheenjohtajavaltio Itävallan liittokansleri Schüssel, joka oli täällä tänään, toimi itse aikoinaan pienten ja keskisuurten yritysten järjestön pääsihteerinä, minkä vuoksi hän on hyvin tietoinen ongelmista ja tietää, miten tärkeää tällä saralla on tehdä lisää työtä. Paljon kiitoksia myös komission jäsenelle Verheugenille, koska peruskirjaa koskeva kertomus on tietenkin lisännyt huomattavasti pk-yritysten saamaa huomiota ja auttanut saamaan tällaisen yritystoiminnan edistämistä koskevat toimenpiteet entistäkin keskeisempään asemaan.
Mielestäni tätä alustavaa tutkimusta – eli kaikissa jäsenvaltioissa parhaillaan tehtävää yksityiskohtaista ja perusteellista tutkimusta – on hyvä pitää myös Lissabonin prosessia koskevana alustavana tutkimuksena, jotta myös Lissabonin prosessille annetaan vastaavanlainen merkitys. Tällä tavoin saamme tiedon siitä, mitä pk-yritysten osalta on tehtävä, ja voimme osoittaa kansalaisjärjestöille ja viime kädessä myös neuvostolle ja komissiolle, mitkä ovat heikkoudet ja mitkä vahvuudet. Mielestäni on äärimmäisen tärkeää, että täällä perustamamme kolme pilaria – "makrotaloudellinen", "mikrotaloudellinen" ja "työllisyyspoliittinen" pilari – osoittavat selkeästi, että pk-yritykset maksavat viime kädessä 80 prosenttia veroista. Sosiaalisen Euroopan on kiinnitettävä tähän seikkaan erityistä huomiota. Meidän on selvitettävä, mistä verot viime kädessä ovat peräisin ja kevennettävä sitten tulevaisuudessa asianomaisten yritysten ja varsinkin työntekijöiden verotaakkaa, jotta yritykset saavat suurempia voittoja ja työntekijät parempaa palkkaa. Valmistevero on myös otettava osaksi verotuloja, koska matalapalkkamaista tuodut tuotteet tarjoavat tähän aivan erityisen tilaisuuden.
Haluan lopuksi huomauttaa, etten ymmärrä kilpailukykyä ja innovointia koskevaan puiteohjelmaan tehtyjä leikkauksia, sillä ohjelma asettaa yrittäjyyden keskiöön. Meidän onkin tehtävä ehdotuksen osalta komission kanssa yhteistyötä, jotta alkuperäisessä ehdotuksessa vahvistettu kyseisen puiteohjelman kokonaisrahoitus saadaan ennalleen. 
Pia Elda Locatelli,
   Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jäsen Vlaston mietintö pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöönpanosta – jolle annamme kannatuksemme – paljastaa pienten ja keskisuurten yritysten kehityksen suurimmat esteet, jotka liittyvät varsinkin verotukseen, rahoitukseen ja byrokratiaan. Siinä kehotetaan myös komissiota ryhtymään tavoitteellisiin yhteisön toimenpiteisiin, koska jäsen Vlaston mukaan pienyritykset tuntevat yhä olevansa heitteillä.
Mietinnössä suositellaan verojärjestelmien yksinkertaistamista, kannustimia innovatiivisille yrityksille, byrokraattisten esteiden vähentämistä varsinkin pienyrityksen perustamisvaiheessa mutta myös sen jälkeen, luotonsaannin helpottamista ja pienyritysten vapauttamista niille myönnetyistä EU:n tuista maksettavista yhtiöveroista.
Peruskirjan täytäntöönpanoa koskevassa komission kertomuksessa, johon parlamentin mietintö perustuu, on valitettavasti useita puutteita: siinä esitetyt tiedot ovat esimerkiksi epäyhtenäisiä, joten eri maiden tilanteita on vaikea verrata keskenään. Olisimme halunneet komission kertomuksesta jäsentyneemmän, järjestelmällisemmän ja myös kriittisemmän. Olisimme myös toivoneet, että siinä olisi esimerkiksi esitelty edistymistä yrittäjähenkeen ja yrittäjyyskulttuuriin liittyvissä asioissa. Kehotammekin komissiota tekemään yhteistyötä jäsenvaltioiden ja ennen kaikkea pienyrityksiä edustavien järjestöjen kanssa. Korostan, että tämän tavoitteen saavuttamiseksi kyseiset järjestöt on saatava paremmin mukaan toimintaan perustamalla muun muassa pysyviä työryhmiä.
Minun mielestäni nyt ei ole aika korostaa peruskirjan hyödyllisyyttä vaan painottaa voimakkaasti parlamentin jo useampaan otteeseen vaatimaa asiaa, nimittäin sitä, että peruskirjasta on tehtävä oikeudellisesti sitova. Se on ainoa keino varmistaa, että jäsenvaltiot ottavat sen huomioon laatiessaan kansallisen politiikan periaatteita. Muutoin peruskirjasta saattaa tulla vain luettelo hyvistä aikeista.
Näyttää siltä, että tämänkertainen vuosikertomus jää peruskirjan täytäntöönpanon osalta viimeiseksi, koska vuosikertomus liitetään vastedes Lissabonin strategiaa koskevaan kokonaiskertomukseen. Ymmärrän hyvin, miksi näin tehdään – komission jäsenen Verheugenin mukaan syynä on se, että pk-yritykset asetetaan Lissabonin strategian ytimeen – mutta peruskirjaa koskeva osa on mielestäni myös vaarassa jäädä liian vähälle huomiolle varsinkin uusien jäsenvaltioiden osalta.
Haluan lopuksi lisätä, että minun on vaikea ymmärtää, miksi komissio kertoo pitävänsä pienyrityksiä EU:n talouden piristysruiskeena, kun niille tarkoitetut aloitteet ovat Lissabonin prosessin elvyttämistä käsittelevän komission asiakirjan mukaan melko vähäisiä. Miten ne voivat olla keskeisiä toimijoita tässä strategiassa? Ei pidä myöskään unohtaa niitä merkittäviä leikkauksia, joilla kilpailukykyä ja innovointia koskevan puiteohjelman rahoitusta melko varmasti karsitaan ja jotka mielestäni johtuvat siitä, että jäsenvaltiot ovat liian saitoja rahoittamaan unionin talousarviota. On uskomatonta, että pienyritysten tulevaisuutta edistetään kyseisellä tavalla – EU:n tulevaisuudesta puhumattakaan. 
Jorgo Chatzimarkakis,
   . – Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Verheugen, pk-yritykset ovat nykyään kaikkien huulilla – tämä kävi ilmi myös neuvoston puheenjohtajan tämänpäiväisestä puheenvuorosta. Se on hyvä asia, ja haluankin tähdentää, että kiitos tästä kuuluu myös komission jäsenelle Verheugenille, joka on antanut tälle aiheelle vihdoinkin uutta pontta. Olemme siitä hänelle kiitollisia.
Monista puheenvuoroista huolimatta tätä aihetta ei kuitenkaan aina käsitellä asianmukaisesti. Näin on myös omassa toimielimessämme, koska parlamentti aloittelee keskusteluaan aiheen kannalta sopimattomaan kellonaikaan. Meidän pitäisikin myös kääriä omat hihamme ja käsitellä tätä aihetta paremmin.
Tarkastellessamme lukuja, joita täällä on esitetty, havaitsemme, että pk-yritykset ovat tärkein yhteyskohtamme Lissabonin toimintasuunnitelmaan. Niiden palveluksessa työskentelee kaksi kolmasosaa työvoimasta, joten ne tarjoavat eniten työpaikkoja, mutta ne ovat monella alalla myös innovaattoreita ja niillä on johtava asema maailmassa kapeiden erityisalojen markkinoilla ja osamarkkinoilla. Niille myönnetään myös 50 prosenttia kaikista patenteista. Tämä merkitsee sitä, että EU:lla on näillä aloilla vaikutus- ja toimivaltaa, jota niin kipeästi tarvitaan maailmanlaajuisessa kilpailussa. Pk-yrityksille myönnetty rahoitus on jyrkässä ristiriidassa tämän kanssa. Tältä osin on ilmeistä, että komission alkuperäisessä talousarviomäärärahassa, joka oli avokätinen arvio, vain 0,3 prosenttia kokonaissummasta oli osoitettu pk-yrityksille. Eräät kollegoistani ovat ottaneet esiin kilpailukykyä ja innovointia koskevan puiteohjelman. Haluan esittelijän tavoin ilmaista tyytymättömyyteni ohjelmaan tehtyihin leikkauksiin. Olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että ohjelman rahoitusta on lisättävä mahdollisimman paljon.
Myönteisenä seikkana haluan kuitenkin todeta, että komission jäsen on nimittänyt pk-yrityksille edustajan, ja Françoise Le Bail oli hyvä valinta. Haluan tältä osin onnitella häntä ja esittää vilpittömät kiitokseni esittelijälle hänen seikkaperäisestä mietinnöstään. 
Ilda Figueiredo,
   . – Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, on tärkeää käydä keskustelua mikroyrityksistä, pienyrityksistä ja keskisuurista yrityksistä. Vieläkin tärkeämpää on toteuttaa toimenpiteitä mikro- ja pienyritystoiminnan sekä keskisuuren yritystoiminnan harjoittajille, mitä ei ole tapahtunut, aivan päinvastoin. Uusliberaali politiikka on aiheuttanut suunnattomia ongelmia mikro- ja pienyrityksille.
Kuten mietinnössä todetaan, pienyrityksiä koskeva eurooppalainen peruskirja ei ole yksinkertaisesti riittävä. Peruskirjan toimenpiteet pienyritysten hyväksi pitäisi ottaa osaksi pk-yritysten yleistä tukitoimintaa ei ainoastaan yhteisön vaan myös jäsenvaltioiden oikeudellisesti sitovien säännösten pohjalta. Pien- ja mikroyritysten on erityisen tärkeää päästä osallistumaan EU:n ohjelmiin. Onkin luotava olosuhteet, jotta ne saisivat yhteisön rahoitusta joko asetuksiin tehtävin muutoksin tai muodostamalla mekanismeja suoran ja varauksettoman tuen myöntämiseksi niiden yhteenliittymille. Näin asianomaisia yrityksiä autettaisiin poistamaan jatkuvat rahoitukselliset, byrokraattiset, verotukselliset ja muut esteet.
On myös tärkeää lisätä pien- ja käsityöläisyritysten rahoitusvälineitä ja lujittaa varsinkin keskinäistä takuuta koskevia järjestelmiä sekä luoda naisten ja nuorten perustamille perheyrityksille tarkoitettuja joustavia mikrorahoitusjärjestelmiä, joilla autetaan hankkeiden osarahoituksessa ja annetaan asiaankuuluvaa tietoa. Ei pidä unohtaa, että ellei EU ryhdy nyt toimiin, se ajautuu kymmenen vuoden päästä tilanteeseen, jossa miljoonat pien- ja käsityöläisyritykset joutuvat lopettamaan toimintansa. Tämä saattaa johtaa miljoonien työpaikkojen menetykseen, mikä pahentaa köyhyyttä, maaseutualueiden autioitumista ja sosiaalista syrjäytymistä.
Siksi onkin äärimmäisen tärkeää, että EU:n toimielimet ja jäsenvaltiot toteuttavat ja kehittävät eurooppalaisessa peruskirjassa esitetyt toimet sellaisinaan. Tämä todetaan mietinnössäkin, ja käytän tilaisuutta hyväksi kiittääkseni jäsen Vlastoa hänen työstään. Toimien on oltava velvoittavia eikä ainoastaan peruskirjaa koskevaa retoriikkaa. Peruskirja ei myöskään saa menettää merkitystään sen johdosta, että se liitetään Lissabonin strategiaan, kuten komission jäsen Verheugen äsken totesi. Pidän itse tätä tulevaisuudennäkymää huolestuttavana. 
Gerard Batten,
   . Arvoisa puhemies, mietinnössä vaaditaan byrokraattisten esteiden vähentämistä ja pienyritysten verotuksen yksinkertaistamista. Siitä ei kai kukaan voi olla eri mieltä?
Mietinnössä todetaan kuitenkin myös, että EU:n lainsäädäntöä on sovellettava yhtenäisesti kaikissa jäsenvaltioissa ja että on sovellettava viipymättä rikkomismenettelyjä, jos lakeja ei noudateta. Tällöin palaamme välittömästi tilanteeseen, jossa kaikkiin sovelletaan samaa EU:n lainsäädäntöä ja samoja seuraamuksia, jotka takuulla tukahduttavat yrittäjyyttä, aloitteellisuutta ja uusyritystoimintaa.
Puolueeni huomautti Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella vuonna 2005, että uusia asetuksia ja säädöksiä hyväksyttiin yli 4 000 huolimatta siitä, että Tony Blair oli harkitsemattomasti luvannut vähentää liiallista sääntelyä.
Mikäli haluamme saada pienet ja keskisuuret yritykset kukoistamaan EU:ssa, mikä on työpaikkojen syntymisen kannalta välttämätöntä, meidän on yksinkertaisesti vähennettävä EU:n sääntelyä, ei lisättävä sitä. Muutoin olemme jonain päivänä tilanteessa, jossa ainoa keino omistaa pienyritys EU:ssa on ostaa suuryritys ja jäädä odottamaan. 
Guntars Krasts,
   . Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Verheugen, tänä iltana tarkastelemme viimeistä kertaa pienyrityksiä koskevaa eurooppalaista peruskirjaa erillisen kertomuksen yhteydessä. Haluan yhtyä niihin, jotka ovat ilmoittaneet toivovansa, ettei pienyritysten tukipolitiikan merkitystä tulevaisuudessa vähennä se, että kertomus sisällytetään Lissabonin strategian täytäntöönpanoa koskevaan yhteiskertomukseen.
Mielestäni Euroopan unionin on ehdottoman tärkeää paitsi säilyttää asemansa tällä politiikan alalla myös laajentaa sitä. Pienyrityksiltä puuttuu erittäin usein poliittinen edunvalvonta ja institutionaalinen tuki jäsenvaltioissa. Vero- ja byrokratiamenettelyjen aiheuttamat rasitteet asettavat monet pienyritykset epäedulliseen asemaan muihin markkinatoimijoihin verrattuna. Pienyritysten ei ole niinkään usein taisteltava erityisvapautusten ja vero- ja byrokratiamenettelyjen yksinkertaistamisen puolesta vaan ennen kaikkea saavuttaakseen syrjimättömän toimintaympäristön omalle liiketoiminnalleen.
Euroopan unionin pienyritysten tukipolitiikkaan on saatava tehokkaampi ja määrätietoisempi lähestymistapa, jolla jäsenvaltioita motivoidaan ottamaan pienyritysten edut huomioon. Meidän pitäisikin mielestäni antaa tukemme ehdotukselle pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan saattamiseksi lainvoimaiseksi. Tämäkään ei kuitenkaan riitä parantamaan merkittävästi alan tilannetta. Peruskirja ei saa jäädä välineeksi, jonka avulla yhden jäsenvaltion kokemuksia siirretään rajojen yli toiseen jäsenvaltioon yritysten jäädessä omien kansallisten talouksiensa vangeiksi. Peruskirjan vaikutus voi merkittävästi lisätä Euroopan unionin poliittista tahtoa ja edistää taloudellisen yhdentymisen syventämiseen tähtääviä toimenpiteitä. Palveludirektiivin vahvistaminen on ensimmäinen askel tähän suuntaan. 
Sisämarkkinoiden palvelujen vapauttaminen tarjoaisi pk-yrityksille ennennäkemättömiä mahdollisuuksia ja kannustaisi niitä kehittymään. Lisäksi se poistaisi hallinnollisia ja taloudellisia esteitä, joiden vuoksi pienten ja keskisuurten yritysten on mahdotonta toimia kansallisten rajojen ulkopuolella. Emme saa myöskään unohtaa, että juuri pienyritystoiminnasta kumpuaa se yrittäjähenki, jonka avulla voidaan varmistaa talouden säilyminen elinvoimaisena sekä kehityksen ja vakauden jatkuminen muutoskauden aikana. 
Pilar del Castillo Vera (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää jäsen Vlastoa hänen laatimastaan mietinnöstä, joka on mielestäni hyvin perusteellinen mutta samalla erittäin selkeä. Haluan kiittää myös komission jäsentä Verheugenia siitä, että hän on täällä tänään ja että hän on selvittänyt meille monia asioita.
Toiseksi haluan huomauttaa, että pienten ja keskisuurten yritysten nimittäminen EU:n talouden selkärangaksi on pelkkä klisee. Kliseenomaisuudestaan huolimatta sanonta on kuitenkin tärkeä. Kaksi kolmasosaa EU:n yrityksistä luokitellaan pk-yrityksiksi. EU:ssa on 25 miljoonaa pientä ja keskisuurta yritystä, jotka tarjoavat jopa 95 miljoonaa työpaikkaa.
Tavoitteena ei ole kuitenkaan vain se, että pk-yritykset tulevat jotenkuten toimeen, vaan pikemminkin se, että ne voivat menestyä ja kasvaa vahvemmiksi. Tätä varten tarvitsemme mallin, jossa pk-yritysten kehityksen takeena ei ole ainoastaan perinteisen mallin mukainen sulautuminen toiseen yritykseen tai yrityskauppa vaan pikemminkin niiden itsensä kasvaminen. 
Haluan korostaa joitakin näkökohtia jäsen Vlaston esittelemästä mietinnöstä. Olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan täytäntöönpanokertomuksen liittäminen Lissabonin prosessin täytäntöönpanokertomukseen saattaa jossain määrin heikentää pk-yritysten asemaa.
Meidän on lisäksi mielestäni lisättävä vuotuista kahdenvälistä vuoropuhelua pk-yritysten edustajien kanssa ja edistettävä pk-yritysten osallistumista käyttämällä niiden tarpeisiin muokattuja välineitä, kuten kannustimia, joilla pk-yrityksiä innostetaan aloittamaan tutkimus- ja kehittämistoiminta.
Haluan lopuksi käsitellä asiaa, jonka komission jäsen otti esiin puheenvuorossaan. Pienet ja keskisuuret yritykset eivät voi olla vahvoja, jos yritystoimintaa jatkuvasti heikennetään. Uskonkin, että meidän on kerta kaikkiaan päätettävä painottaa yritystoiminnan yhteiskunnallista arvoa. Tämä on mielestäni olennaisen tärkeää pienten ja keskisuurten yritysten tulevaisuudelle. 
Reino Paasilinna (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, pk-yritykset ovat merkittäviä työllistäjiä, ja juuri tästä syystä eurooppalainen peruskirja on kannatettava hanke. Samalla komission on ilmoitettava nopeasti, mitkä jäsenvaltiot eivät vielä ole parantaneet toimintaansa ja panneet täytäntöön peruskirjan toimintalinjoja.
Pk-yritykset ovat meille suuri voimavara ja mahdollisuus. Meidän on koko ajan virtaviivaistettava ja yksinkertaistettava lainsäädäntöä ja helpotettava uusien yritysten perustamista. Kaikki toimet, joilla yrittämisen ilmapiiriä helpotetaan, saavat ryhmämme tuen. Yhtiöverotuksen yhdenmukaistamisen on oltava tärkeä tavoite. Peruskirjan ongelma on se, että siinä ei ole tarpeeksi konkreettisia toimenpiteitä, joilla tuettaisiin innovatiivisia yrityksiä ja niiden verkottumismahdollisuuksia. Internetin tehokkaampi käyttö ja sähköinen kauppa ovat alueita, jotka tarjoavat suunnattomia mahdollisuuksia. Myös jäsenvaltioiden sähköisten julkisten palveluiden kehittäminen pk-yritysten toimintaedellytyksiä tukeviksi on tärkeää.
Unionin on nopeasti ryhdyttävä toteuttamaan Basel II -sopimuksen määräyksiä. Sekin helpottaisi asioita. Komission ja neuvoston on myös ryhdyttävä jälleen toimenpiteisiin yhteisöpatentin suhteen, joka on vaikea mutta tärkeä asia. Valtiontukea koskevaa säädöstöä voitaisiin tarkastella, jotta yritykset saisivat siinäkin tapauksessa tukea, kun yksityistä riskirahoitusta ei uskalleta myöntää.
Tietenkin pelkästään pienyritysten perustaminen oman itsensä työllistämiseksi on kannatettavaa, mutta kunnianhimoiset ja kekseliäät yritykset ovat kuitenkin se ruuti, jota me tarvitsemme ja joka on tärkeää. 
Jean Marie Beaupuy (ALDE ). –
   Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, olen tietenkin iloinen, että olemme saavuttaneet tänä iltana erittäin laajan yksimielisyyden jäsen Vlaston mietinnöstä. Tulin myös iloiseksi kuultuani tänä aamuna liittokansleri Schüsselin ja hänen jälkeensä puheenjohtaja Barroson kertovan meille, että he ovat erittäin kiinnostuneita pk-yrityksistä, ja vakuuttavan, että niitä käsiteltäisiin neuvoston kokouksessa keväällä. Haluan omalta osaltani kiinnittää huomionne kahteen seikkaan.
Puhuimme äsken pk-yrityksistä käsitteellisellä tasolla, hallinnollisena kokonaisuutena, jota varten asioita on yksinkertaistettava, myönnettävä enemmän rahaa, luotava suotuisampi toimintaympäristö ja niin edelleen. Pienyritys on ennen kaikkea yrityksen johtaja – ja tiedän, että eräät heistä käyttivät täällä äsken puheenvuoroja. Minä itsekin perustin ensimmäisen yritykseni lähes 31 vuotta sitten. Yrityksen johtajat on siis otettava huomioon, jos haluamme antaa heille konkreettisia vastauksia, jotta heidän pienyrityksensä voisivat toimia kunnolla.
Jos jututtaisitte kaikkia EU:n pk-yritysten johtajia, he kertoisivat teille saman asian: päivässä ei ole riittävästi tunteja. Tälläkin hetkellä useat heistä tekevät vielä uutterasti töitä. Arvoisa komission jäsen, meidän on siis annettava heille konkreettisia vastauksia. Meidän on yksinkertaistettava asioita, mutta meidän on etenkin sovellettava toissijaisuusperiaatetta, jotta viranomaiset, valtiot ja elinkeinoelämän järjestöt voisivat antaa todellisen tukensa paikallistasolla. Euroopan unionin tehtävä ei ole tehdä kaikkea tätä itse, mutta sen täytyy tehdä se.
Toinen huomautukseni koskee kansalaisiamme. Kuten jo todettiin, tietoisuutta on lisättävä jo kouluiässä. Haluankin tehdä yhden ehdotuksen. Jos kerran EU:ssa kilpaillaan euroviisuista ja jalkapallosta, miksi emme järjestäisi EU:ssa pienyritysten "avointen ovien" päivää? Miksi emme järjestäisi hyvien toimintatapojen eurooppalaista päivää? Nämä ovat vain muutamia ajatuksia siitä, miten voimme tiedottaa kansalaisillemme ja osoittaa heille, että pk-yritykset ovat tärkeitä. 
Thomas Mann (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, pienyrityksiä on 25 miljoonaa, ja ne työllistävät lähes 100 miljoonaa ihmistä. Pienyritykset tarjoavat hyvinkin yli puolet yksityisen sektorin työpaikoista EU:ssa ja ovat erittäin tärkeitä alue-, kulttuuri- ja yhteiskuntakehityksen sekä myös maaseutualueiden kannalta. Ne ovat ansainneet sen, että niiden innovaatiomahdollisuuksista ja kilpailunäkymistä keskustellaan vuosittain. Kuten kollegani ovat jo todenneet, Wolfgang Schüssel painotti pienyritysten merkitystä tänään Itävallan puheenjohtajakauden toimintaohjelmaa käsittelevässä puheenvuorossaan, jossa hän kehotti meitä "herättämään nukkuvan jättiläisen". Olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan.
Peruskirjaa on kuitenkin myös arvosteltu monelta taholta sillä perusteella, että siihen sisältyy liian monia sitoumuksettomia vetoomuksia. Myös minä haluan nähdä konkreettisia toimia toteutettavan yhteisön ja – kuten komission jäsen Verheugen totesi – jäsenvaltioiden tasolla. Peruskirjan 10 toimintalinjaa ovat joka tapauksessa tärkeitä suuntaviivoja lisättäessä parhaita käytäntöjä koskevaa tiedonvaihtoa, edistettäessä uusien yritysten perustamista ja luotaessa yleensäkin yritysmyönteistä toimintaympäristöä. Tämä alkaa jo koulutunneilla, ja meidän onkin painotettava sitä jo alakoulusta lähtien. Suomi toimii meille jälleen kerran hyvänä esimerkkinä tästä. Alankomaissa on yksinkertaistettu esimerkillisesti säädöksiä varsinkin yhtenäistämällä vaikutusarviointeja. Olemme samaa mieltä siitä, että huomattavia byrokraattisia ja verotuksellisia esteitä on karsittava jäsenvaltioissa vastedeskin. On tärkeää, että tuet vapautetaan täysin yhtiöverosta.
Philip Bushill-Matthews on laatinut työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan puolesta erittäin hyvän lausunnon. Ajattelen tässä erityisesti ehdotusta vihreän kirjan laatimisesta tällaisten esteiden vähentämiseksi ja vaatimusta lisätä mahdollisuuksia saada rakennerahasto- ja riskipääomarahoitusta. Pidän henkilökohtaisesti tärkeänä sitä, että pienyritykset kannustavat oppisopimusoppilaitaan ja muuta henkilökuntaansa kansainväliseen henkilövaihtoon esimerkiksi Leonardo da Vincin kaltaisten harjoittelijavaihto-ohjelmien yhteydessä. Tämä lisää liikkuvuutta ja luo samalla edellytyksiä pien- ja mikroyritysten yhteistyön parantumiselle tulevaisuudessa. 
Brigitte Douay (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että pienyritykset ovat nyt EU:n päivänpolttava puheenaihe, varsinkin liittokansleri Schüsselin erittäin kannustavassa puheessa, jossa hän nosti pk-yritykset Itävallan puheenjohtajakauden keskeiseksi painopistealueeksi. Arvoisa komission jäsen, ne olivat pääaiheena myös pk-yrityksiä käsittelevän laajennetun työryhmän kokouksessa pitämässänne puheenvuorossa tänä iltapäivänä ja niihin on keskitytty myös tänä iltana täällä käymässämme keskustelussa, kun kerroitte, että pk-yritysten tilanne aiheuttaa suurta huolta komissiolle ja että EU:n pk-yrityksille on luotava paremmat poliittiset olot. Pk-yritykset ovat myös tänä iltana käymämme keskustelun pääteema.
Tämänhetkisessä vaikeassa taloudellisessa tilanteessa pien- ja käsityöläisyritykset luovat edelleen hyvinvointia ja ovat tärkeimpiä työllistäjiä tarjoamalla paikallisia työpaikkoja, jotka pitävät yllä sosiaalista yhteenkuuluvuutta tarjoamalla toimeentuloa koko unionin alueelle. Euroopan unionin on tuettava pienyrityksiä voimakkaasti lisäämällä peruskirjan painoarvoa erityisenä tukivälineenä ja pantava hyvät aikeensa täytäntöön. Tätä vaaditaan myös jäsen Vlaston suurenmoisessa mietinnössä.
Pienyritysten perustamisen ja niiden omistajavaihdosten turvaamiseksi on kevennettävä EU:n ja jäsenvaltioiden hallinnollisia muodollisuuksia, helpotettava niiden pääomanhankintaa ja mahdollisuuksia osallistua EU:n ohjelmiin varsinkin tutkimustoiminnan alalla, tiedotettava paremmin pk-yritysten tukitoimista sekä tuettava innovaatiotoimintaa ja toimia tuoteväärennösten estämiseksi. Kaikki tämä edellyttää kuitenkin kunnianhimoista rahoitusta. Toivokaamme siis, että ne hyvät haltijat, jotka ovat tänään pohtineet pienyritysten – tai kuten liittokansleri Schüssel sanoo, nukkuvien jättiläisten – tulevaisuutta, toteuttavat toiveensa myöntämällä eri toimiin niiden tarvitseman rahoituksen ja että heidän hyviä aikomuksiaan tuetaan konkreettisilla maksusitoumuksilla. 
Šarūnas Birutis (ALDE ).
   – Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, pienyritykset ovat EU:n kilpailukyvyn tärkeimpiä edistäjiä. Haluan kuitenkin huomauttaa, että kertomus on melko muodollinen eikä oikeastaan anna kuvaa todellisesta tilanteesta. Haluan kiinnittää huomionne pienyritysten ja yrityskehityksen ongelmiin Euroopan unionin uusissa jäsenvaltioissa. Monissa näistä maista, kuten kotimaassani Liettuassa, yrittäjyyden osuus on valitettavasti neljä kertaa pienempi kuin vanhoissa jäsenvaltioissa, eikä pienyrityksillä ole riittävän suotuisia kasvunäkymiä. Tämä heikentää Euroopan unionin kokonaiskilpailukykyä. Yritysten perustaminen ja työpaikkojen luominen edellyttää yritystoiminnan aloittamiseen houkuttavia oloja sekä suotuisia rahoitusmahdollisuuksia. Yrittäjyys ja kansalaisten aloitteellisuus ovat tärkeitä edellytyksiä tasapainoiselle yhteiskuntakehitykselle. Tästä ongelmasta uusissa jäsenvaltioissa kärsitään toistaiseksi. Ne tarvitsevatkin Euroopan komission taholta virikkeitä ja lisää poikkeustoimenpiteitä sekä pienyritysten kehitystä helpottavia oloja. Miten? Pienyritysten investointien verotus on ensinnäkin ehdottomasti poistettava, jolloin niille avautuu paremmat mahdollisuudet käyttää pääomarahoitusta. Toiseksi pienyrityksille pitää varmistaa kansallisen rahoituksen saanti rakennerahastoista. Tietty osuus rahoituksesta pitäisi mielestäni varata pienyrityksille. Lisäksi byrokratiamenettelyjä on ehdottomasti yksinkertaistettava ja innovatiivisten yritysten verotaakkaa kevennettävä mahdollisimman paljon vapauttamalla ne voittoverosta varsinkin yritystoiminnan alkuvaiheessa.
Edit Herczog (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, pk-yrityksiä koskeva peruskirja on tärkeä ja tarpeellinen poliittinen asiakirja, jossa luetellaan hyviä aikomuksia, mutta siihen se sitten jääkin. Peruskirjan tavoitteiden toteuttamiseksi esitetty avoin koordinointimenetelmä on joustava, mikä ei välttämättä ole ainoastaan hyvä asia vaan siitä saattaa olla myös haittaa. Olenkin samaa mieltä esittelijän ja komission jäsenen kanssa siitä, että meidän ei pidä tukea pk-yrityksiä ainoastaan aikomuksillamme vaan antaa EU:ssa ja jäsenvaltioissa myös sitovia säännöksiä.
On erittäin tärkeää, että peruskirjassa sekä muissa toisinaan liian etäisiksi jäävissä ohjelmissa, joita toteutetaan samanaikaisesti sen kanssa, ei ainoastaan käsitellä pk-yrityksiä vaan että ne myös kohdistetaan pk-yrityksiin. Periaatteiden lisäksi tarvitsemme käytännönläheisiä, helposti ymmärrettäviä ja helposti toimitettavia tietoja ja avustusratkaisuja, jotka on myös mahdollista toteuttaa. Muuten emme saa koskaan yhteyttä niihin kymmeniintuhansiin pakkoyrittäjiin, joilla ei ole riittävästi aikaa tai varoja kysellä niiden perään.
Meidän ei pidä myöskään unohtaa, että pk-yrityspolitiikka ei ole oma erityinen ja erillinen aiheensa vaan yksi laaja-alainen toimintalohko. Kun kerran tiedämme, että suurin osa yrityksistämme on pk-yrityksiä, meidän on myös ymmärrettävä, että omien pk-yritystemme kehittäminen on ainoa kestävä rakenteellinen ratkaisu koheesiopolitiikan täytäntöönpanoon, työttömyyden vähentämiseen, kilpailukyvyn ja talouskasvun lisäämiseen tai maaseutukehityksen, tutkimustoiminnan kehityksen ja jopa innovaatiotoiminnan helpottamiseen.
Meidän ei pidä laiminlyödä tätä perustaa. Pyydänkin, ettemme sulje peruskirjaa keskustelun lopussa pöytälaatikon kätköihin vaan jätämme sen pöydälle muistuttamaan meitä siitä pitkästä tiestä, joka meillä on vielä edessämme ennen kuin voimme sanoa, että pienyritykset ovat EU:n menestystarina. 
Puhemies.
   – Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 19. tammikuuta 2006 klo 12.00.
Alessandro Battilocchio (NI ).
   – Pienyrityksiä koskeva peruskirja on merkittävä edistysaskel kyseisen toimialan puolustamisessa. Pienyritykset edustavat Euroopan unionissa yksilöllisyyttä, elinvoimaisuutta ja monipuolisuutta. Pk-yritysten toimeentulo-, tuotanto-, investointi- ja työllistämismahdollisuuksia parannetaan merkittävästi helpottamalla EU:n rahoituksen saantia, järkeistämällä hallintoa sekä tarjoamalla niille koulutusta ja verohelpotuksia. Kun Euroopan unioni on nyt tunnustanut kyseisen toimialan merkityksen, sen on pidettävä huoli politiikkansa johdonmukaisuudesta. Esimerkiksi kemiallisten aineiden rekisteröinnistä tai ohjelmistopatenteista käydyt viimeaikaiset keskustelut ovat ehkä saaneet ihmiset epäilemään, onko EU todella halukas sitoutumaan täydellisesti pk-yritysten suojelemiseen. Viimeisin karmea esimerkki on jo surullisen kuuluisaksi tullut keskustelu tekstiiliteollisuudesta ja kauppasuhteista Kiinaan. Pk-yrityksiä koskevan peruskirjan tukeminen ja täytäntöönpano jäävät turhiksi toimiksi, elleivät EU ja varsinkin komissio korota vihdoinkin ääntään esittääkseen tiukkoja vaatimuksia siitä, että kaupankäynnin sääntöjä – jotka ovat jo sinänsä äärettömän epäedullisia pienyrityksille – noudatetaan ja että kansainväliset kumppanimme luovat mahdollisimman hyvät edellytykset sille, että tämä toimiala kukoistaa jatkossakin. 
Gábor Harangozó (PSE ). –
   Uusissa jäsenvaltioissa on edistytty pk-yritysten tukemisessa lähinnä yrittäjyyskoulutuksen, paremman sääntelyn ja ammattitaidon puutteiden korjaamisen ansiosta. Konkreettiset toimet pk-yrityksiä suosivan toimintaympäristön edistämiseksi ovat keskeisen tärkeitä unionin kasvu- ja työllisyystavoitteiden saavuttamisen kannalta.
Parhaat käytännöt ovat osoittaneet, että uusissa jäsenvaltioissa pitäisi keskittyä perustamaan järjestelmiä, joilla seurataan ammattitaitoisen työvoiman puutetta, laatimaan toimintaperiaatteita konkurssi- ja kilpailulainsäädäntöä varten, muokkaamaan verojärjestelmiä pk-yrityksiä suosiviksi sekä käyttämään vaikutusarviointia paremman lainsäädännön laatimiseksi ja innovatiivisten ja teknologisten valmiuksien lisäämiseksi.
Pk-yrityksiä koskeva ulottuvuus onkin otettava paremmin osaksi unionin muita politiikkoja lisäämällä eri osapuolten kuulemista ja pk-yritysten edustusta jäsenvaltioiden ja yhteisön tasolla.
Tämän mietinnön käsittely tarjoaa myös tilaisuuden ottaa lämpimästi vastaan Jaspers- ja Jeremie-aloitteet, joilla on varmastikin merkittävä rooli kehitettäessä EU:ssa tehokkaampaa pk-yrityksiä suosivaa toimintaympäristöä.
Olen myös iloinen peruskirjan tavoitteiden ulottamisesta koko laajentuneen EU:n alueelle, ehdokasmaihin, Länsi-Balkanille, Moldovaan ja Välimeren alueen kumppanimaihin.
Lopuksi ilmoitan tukevani esittelijää, joka vaatii tuleviin kertomuksiin laajempaa ja johdonmukaisempaa kuvaa sekä järjestelmällisempää ja kriittisempää arviointia tilanteesta. 

Puhemies.
   Esityslistalla on seuraavana keskustelu Onestan perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan puolesta laatimasta mietinnöstä Euroopan parlamentin työjärjestyksen muuttamisesta parlamentin jäseniä koskevien menettelysääntöjen osalta (A6-0413/2005). 
Gérard Onesta (Verts/ALE ),
   . Arvoisa puhemies, teillä on edessänne yksi kappale nykyistä työjärjestystämme. Työjärjestyksen mukaan teidän pitäisi määrätä vahtimestarit ajamaan minut välittömästi ulos salista, koska minulla on päälläni T-paita, jonka etu- ja takapuolelle on painettu pieni poliittinen iskulause. Työjärjestyksemme mukaan on nimittäin täysin kiellettyä tuoda millään keinolla näkyvästi julki poliittisia mielipiteitä. Nykyjärjestelmä on siis täysin järjetön, ja vielä järjettömämpää on se, ettei nykyinen työjärjestyksemme salli puuttumista väkivaltaan, herjaukseen, panetteluun tai loukkauksiin istuntosalissa tai sen ulkopuolella. Meillä on tällä hetkellä vain vähän keinoja puuttua tällaisiin tilanteisiin. Meillä ei ole mitään aseita tai sitten kokonainen ydinpommi, ja, arvoisa puhemies, se ydinpommi olette te. Te voitte ehdottaa parlamentille sääntöjen rikkojan rankaisemista, mutta koska rikkojalla ei ole lähes lainkaan oikeuksia, ette ole varma, haluatteko rangaista häntä, ja epäröintinne saattaa teidät tilanteeseen, jossa teitä itseänne ehkä rankaistaan. Siksi ette te eikä yksikään edeltäjistänne ole koskaan käyttänyt tätä ydinpommia, mikä on ihan hyvä asia.
Asioihin täytyi siis tulla muutos. Haluan kiittää siitä teitä – olen todella liikuttunut siitä, että saavuitte aivan viime minuuteilla johtamaan tätä keskustelua – mutta haluan antaa tunnustusta myös niille neljälle varjoesittelijälle, jotka ovat auttaneet meitä pääsemään asiassa yksimielisyyteen: Íñigo Méndez de Vigolle Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmästä, Richard Corbettille Euroopan parlamentin sosialidemokraattisesta ryhmästä, Ignasi Guardans Cambólle Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmästä ja Sylvia-Yvonne Kaufmannille Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmästä/Pohjoismaiden vihreästä vasemmistosta. Tämä mietintö tarjoaa meille tilaisuuden tehdä työjärjestyksestä järkevämpi, sopivampi, joustavampi ja oikeasuhtaisempi, ja lisäksi – mikä on vieläkin parempaa – siinä edistetään jokaisen jäsenen yksilöllisiä perusoikeuksia.
Saamme tämän uuden työjärjestyksen ansiosta ensimmäistä kertaa primaarioikeudellisen suojan, joka on nyt kirjattu työjärjestykseemme. Saamme myös jäsenten asemaa koskevien sääntöjen tarjoaman suojan. Ensimmäistä kertaa sääntöjen rikkojalla on oikeus saada asiasta tieto henkilökohtaisesti, ja hänellä on oikeus selittää tarkoituksensa teille, arvoisa puhemies. Seuraamus on perusteltava kirjallisesti. Harkinnanvaraa ei enää jätetä. Sääntöjen rikkojalla on oikeus käyttää ulkoisten muutoksenhakukeinojen lisäksi sisäisiä muutoksenhakukeinoja, ja oikaisuvaatimuksella voidaan keskeyttää seuraamuksen soveltaminen. Jos muutoksenhakuelimemme toimii liian hitaasti, seuraamus katsotaan mitätöidyksi. Vieläkin parempi seikka on se, että jäsenillä on oikeus ilmaista itseään visuaalisesti. Arvoisa puhemies, voin vihdoinkin käyttää tällaista T-paitaa ilman, että vahtimestarinne puuttuvat asiaan, kunhan asuni ei ole loukkaava tai panetteleva eikä häiritse istuntoa. Toivon, että näin on tänä iltana.
Kirjaamme työjärjestykseen myös ensimmäistä kertaa äänestysoikeuden. Tällä hetkellä tilanne on se, että jos jäsen erotetaan määräajaksi, hän menettää äänestysoikeutensa. Tämä merkitsee, että rankaisemme hänen lisäkseen myös kaikkia hänen äänestäjiään, jotka eivät ole tehneet mitään väärää. Olemmekin päättäneet todeta, että demokratia on riittävän vahva mennäkseen niin pitkälle, että se suojelee myös parlamentin huonoimpia jäseniä, jotka eivät kunnioita sitä. Demokratiassa kunnioitetaan heidän kaikkia oikeuksiaan, mikä mielestäni on parlamentille kunniaksi.
Haluan vielä kerran kiittää kaikkia varjoesittelijöitä siitä, että olemme kyenneet pääsemään asiasta yksimielisyyteen. Itse työjärjestykseen sisältyy jo suojalauseke, jossa todetaan jatkossa seuraavaa: "tämän artiklan soveltaminen ei saa rajoittaa millään tavoin parlamentin keskustelujen eloisaa luonnetta eikä jäsenten sananvapautta."
Haluan lopuksi mainita vielä yhden esimerkin. Muistanette, että vuosi sitten eräs parlamentin ryhmä aiheutti suurta häiriötä istuntosalissa Euroopan perustuslaista järjestetyn äänestyksen aikana. Arvoisa puhemies, teillä itsellänne oli vaikeuksia palauttaa istuntosaliin järjestys ja saada äänestys jatkumaan. Pysyitte erittäin rauhallisena, mutta tilanne oli hyvin vaikea, ja kuvat, joita siitä esitettiin parlamentin ulkopuolella, eivät olleet kunniaksi eurooppalaiselle demokratialle.
Samainen ryhmä panee toimeen todennäköisesti toisen mielenosoituksen tästä aiheesta huomenna järjestettävän äänestyksen aikana, mutta se on luonteeltaan täysin erilainen. Eräät heistä ovat kertoneet minulle, että he ovat jo hyväksyneet uuden työjärjestyksen hengen. He aikovat käyttää jonkinlaisia nukkeja ja näytellä strutseja; esitys ei ole väkivaltainen tai häiritsevä eikä todellakaan aggressiivinen. Se, että he ovat jo hyväksyneet uuden työjärjestyksen, osoittaa meidän etenevän oikeaan suuntaan.
Lopuksi haluan todeta, että jäsenvaltioiden toimenpiteiden ansiosta saamme parlamentin, joka on kunnioitettava ja silti eloisa, eloisa ja silti kunnioitettava. Arvoisa puhemies, voitte luottaa siihen, että minä huolehdin parlamentin eloisuuden säilymisestä, sillä minut tunnetaan laajalti poliittisena agitaattorina. 
Puhemies. –
   Hyvä jäsen Onesta, kiitos selonteostanne, mutta minun on pyydettävä poistamaan teidät salista, sillä näin määrätään nykyisessä työjärjestyksessämme, joka on yhä voimassa. 
Ingo Friedrich,
   . – Arvoisa puhemies, haluan keskustella työjärjestyksen tarkoituksesta ja siitä, mitä siinä on muutettu. Työjärjestyksen tarkoituksena on varmistaa eloisuus ja spontaanius. Sen tarkoituksena on myös mahdollistaa jäsenten palauttaminen järjestykseen silloin, kun parlamentin istunnon asianmukaista kulkua häiritään jatkuvasti todella tahallisesti.
Nämä kohdat on määritelty uudelleen, ja eräitä työjärjestyksen kohtia, jotka oli tähän saakka ilmaistu erittäin epämääräisin sanankääntein, on selkeytetty: "säännönmukaisen" puhemiehen, valtuuskunnan tai valiokunnan puheenjohtajan tai – tätäkin täysistuntoa johtavan – varapuheenjohtajan ja oikean puhemiehen – joka on tietenkin henkilökohtaisesti läsnä tänä iltana – välistä eroa on selkeytetty. "Säännönmukainen" puhemies voi antaa jäsenelle huomautuksen, poistaa hänet istuntosalista, jos hän syyllistyy jatkuvaan häiriköintiin ja keskeyttää istunnon, mutta epämiellyttävimmät seuraamukset voi määrätä ainoastaan oikea puhemies. Kuulostaa aluksi hämmästyttävältä, että puhemies voi määrätä yksin ilman täysistuntoa tehokkaan seuraamuksen tällä tavoin, mutta tätä seikkaa korjaa tai tasoittaa muutoksenhakuoikeuden käyttöönotto. Sen ansiosta jäsenet, jotka tuntevat saaneensa epäoikeudenmukaista kohtelua puhemieheltä, voivat hakea asiaan muutosta, ja väärin perustein määrätty seuraamus voidaan oikaista.
Aivan uusi näkökohta on se, että luottamuksellisuutta koskevien sääntöjen rikkomisesta voidaan nyt myös määrätä rangaistus. Toinen uusi näkökohta on se, että mahdollisten seuraamusten lukumäärää on lisätty. Tähän saakka on ollut mahdollista erottaa jäsen tehtävistään vähintään kahden ja enintään viiden päivän ajaksi, mutta uusi ajanjakso on vähintään kaksi ja enintään kymmenen päivää. Olen jäsen Onestan kanssa yhtä mieltä siitä, että tämä on tasapainoinen luonnos, ehdotus, jolla sallitaan eloisuus ja varmistetaan kuitenkin istunnon asianmukainen kulku. Ryhmämme antaakin ehdotukselle tukensa. 
Richard Corbett,
   . Arvoisa puhemies, olette varmaankin tietoinen siitä, että lähes kaikilla parlamenteilla on sääntönsä, joilla ne suojautuvat häiritsevältä käyttäytymiseltä, jonka tarkoituksena on estää niitä tekemästä työtään. Kyseisiä sääntöjä ei välttämättä koskaan tarvitse käyttää, mutta niiden on oltava olemassa demokratian turvaamiseksi. 
Valiokuntamme esittää tänään maltillisia ehdotuksia. Arvoisa puhemies, ne antavat teille valtuuksia, jotka ovat paljon vähäisemmät kuin esimerkiksi parlamentin alahuoneen puhemiehen valtuudet. Nämä valtuudet on tarkkaan rajattu ja yhdistetty suojalausekkeisiin niiden kollegojen rauhoittamiseksi, jotka pelkäsivät meidän aikovan kiristää kaiken jollain tavalla värikkään ja eloisan käyttäytymisen valvontaa. Sitä emme halua tehdä. Toimimme kuitenkin aivan oikein sisällyttäessämme työjärjestykseen yhtenäisiä ja oikeasuhtaisia sääntöjä, joilla voimme tarvittaessa suojella itseämme. EU:n viime vaaleissahan parlamenttiin valittiin jäsen, joka ilmeisesti ei ole enää täällä mutta joka kertoi vaalien aikaan, että hänen ainoana pyrkimyksenään on tulla tänne häiritsemään parlamenttia ja estää sen työskentely. Loppujen lopuksi hän ei onnistunut siinä. Mutta kuka tietää, hän olisi voinut yhdessä muiden kanssa yrittää vakavissaan estää meitä työskentelemästä. Siksi demokraattista prosessia onkin suojeltava tai ainakin laadittava sääntöjä siltä varalta, että niitä tarvitaan.
Huomaan, että eräiden lehdistön edustajien mukaan kyseisten sääntöjen tarkoituksena on vaientaa henkilöt, jotka vastustavat Euroopan unionia, ja saada vähemmistön mielipiteet vaimennettua. Se ei ole totta, ja kaikki ehdotuksiin tutustuneet tietävät, ettei tämä näkökanta ole uskottava. Olemme nähneet paljon vaivaa voidaksemme todeta, että parlamentin moniarvoisuus – ilmaisunvapaus ja oikeus ilmaista vapaasti mielipiteitään, jossain suhteessa myös visuaalisesti – on turvattu ja taattu. Tarkoituksenamme ei siis ole tukahduttaa vähemmistöä. Ne, jotka näin väittävät, kohdistavat sanansa herkkäuskoisille toimittajille tai euroskeptiselle lehdistölle toivoen saavansa jutun, jossa meidät saadaan näyttämään typeriltä tai naurettavilta. He saattavat tietenkin ajatella tukahduttamisen kohdistuvan heihin, mitä minun on vaikeaa uskoa. Tämän jutun takana olevien henkilöiden täytyy joko suunnitella työmme häiritsemistä – ja toivon, ettei asia ole näin – tai sitten he ovat vainoharhaisia. Kun otetaan huomioon heidän yleinen suhtautumisensa Euroopan unioniin – kaikki toimielimistä tuleva on ilman muuta kavalaa juonittelua – olen pikemminkin sitä mieltä, että heidän toimiaan ohjaa vainoharhaisuus, kun he kerran kertovat lehdistölle tuollaisen jutun tästä erittäin järkevästä mietinnöstä.
Ryhmäni kannattaa jäsen Onestan ehdotuksia, ja toivon, että sen ansiosta parlamenttimme saa oikeasuhtaisen säännöstön, jota tarvitsemme siltä varalta, että meidän täytyy suojella itseämme. 
Ignasi Guardans Cambó,
   Arvoisa puhemies, ryhmäni aikoo antaa tälle mietinnölle täyden tukensa sen nykymuodossa eli useiden tarkistusten jälkeen, ja haluan kiittää esittelijää tekstistä, josta me kaikki olemme vihdoinkin päässeet yksimielisyyteen. Aiemmat puhujat ovat selittäneet tämän asian erittäin hyvin, ja minun on pakko toistaa joitakin heidän esittämiään ajatuksia.
Pohjimmiltaan mietinnön tekstillä järkeistetään nykyjärjestelmää, mikä on jo sinänsä aikamoinen tehtävä. Siinä koonnetaan säännöt mutta samalla järkeistetään niitä, selkeytetään jokaisen henkilön tehtäviä ja ennen kaikkea saavutetaan tasapaino kahden äärimmäisen näkökannan välillä.
Mietinnössä ensinnäkin ymmärretään, että kyseessä on parlamentti eikä mikään koulu tai kirkko eikä – arvoisa puhemies, ottakaa tämä vitsinä – oopperatalo. Parlamentissa on oltava eloa, liikettä ja ihmisiä. Parlamentin toimintaa koskevia sääntöjä on kuitenkin noudatettava, ja sen on kyettävä säilyttämään tehtävänsä edellyttämä arvokkuus kaikissa tilanteissa.
Haluan mainita esimerkin, joka järkytti minua aivan erityisesti, jos sallitte tämän ilmaisun. On sietämätöntä, että virallinen istunto keskeytetään presidentin, valtionpäämiehen, viimeisen puheenvuoron aikana, kun se on todennäköisesti yksi hänen viimeisistä poliittisista toimistaan EU:ssa ja hänen poliittisella urallaan. Viittaan tällä presidentti Ciampin parlamentissa pitämään puheeseen. Tämä on tyrmistyttävää. Muut vastaavat toimet ovat myös täysin tuomittavia.
Juuri tällaisesta toiminnasta pitäisi määrätä rangaistus paljon suuremmalla syyllä kuin siitä, että joku jäsenistä esittelee julistetta tai pientä pamflettia, joka ei millään muotoa häiritse parlamentin työskentelyä.
Eloisuus, energisyys ja jyrkät mielipiteet ovat mainio asia, ja mielipiteitä ilmaistaan toisinaan huutamalla ja muilla reaktioilla, jotka meidän latinalaisten maiden parlamenttien edustajien mielestä ovat jopa liian vaimeita, koska meidän on simultaanitulkkauksen vuoksi vaikea nauraa niille spontaanisti tai reagoida kommentteihin. Ne eivät kuitenkaan ole niin mainio asia, että meille uskottu tehtävä ja kaikki se, mitä edustamme, menettää arvokkuutensa, sillä parlamentin merkitys on paljon suurempi kuin yhdenkään parlamentin jäsenen merkitys. Siksi me olemme täällä jopa tähän aikaan illasta. 
Tämä tasapaino tulee mielestäni hyvin esiin mietinnössä, josta äänestetään huomenna. Siihen sisältyy oikeasuhtaisia seuraamuksia ja takeita niille, jotka saattavat joutua seuraamusten kohteiksi. Siinä on myös esitetty puhemiehen valtuudet, joiden vastapainona on oikeus hakea muutosta puhemiehistöltä. Minun mielestäni kaikki nämä merkitsevät edistystä.
Toivon tälle tekstille parasta, mitä tämänlaatuiselle tekstille voi toivoa, eli että sitä ei jouduttaisi soveltamaan. Toivon, että se pysyy omalla paikallaan, että me kaikki käytännössä unohdamme sen olemassaolon ja että se jää huomaamatta, koska sitä ei tarvitse soveltaa. Se olisi paras mahdollinen tulos siitä, että parlamentin sisäisestä kurista on laadittu selkeät säännöt. 
Erik Meijer,
   . Arvoisa puhemies, jäsen Onesta on tehnyt parhaansa saadakseen joidenkin jäsenten toimien herättämän suuttumuksen oikeaan tasapainoon niiden takeiden kanssa, joita annetaan mielipide-erojen ilmaisun vapauden suhteen. Myönteistä on se, etteivät rangaistuksen kohteeksi joutuneet jäsenet menetä äänestysoikeuttaan ja että he voivat hakea seuraamukseen muutosta. Olen silti sitä mieltä, että ehdotuksella voi olla kielteisiä seurauksia. Se houkuttelee jäseniä pyrkimään otsikoihin tuomalla julkisuuteen omat rangaistustoimenpiteensä ja esittelemään siten itsensä yleisölle marttyyreina. Se yllyttää pelästyneitä puhemiehiä myös ryhtymään tarpeettoman koviin toimiin niiden henkilöiden osalta, joita he eivät pidä ystävinään. Lisäksi jokainen välikohtaus johtaa aiempaa tiukempiin sääntöihin, jotta kaikki odottamattomat agitaatiot saadaan poistettua.
Keskustelujen keskeyttäminen ja eri mielipiteiden näkyvä esittely ovat osa parlamentin tavanomaista toimintaa. Parlamentti saattaisi joutua naurettavaan valoon, jos ne johtaisivat jäsenten poistamiseen istuntosalista tai jopa heidän erottamiseensa määräajaksi tehtävistään. Jos näin tapahtuisi, tiedotusvälineet eivät raportoisi niinkään keskustelun sisällöstä ja päätöksenteosta vaan suvaitsevaisuuden puutteesta. Tällä lähetettäisiin vääränlainen viesti äänestäjille, joten työjärjestyksessä oli parempi rajoittua estämään fyysinen väkivalta ja tekemään siitä rangaistavaa. 
Gerard Batten,
   . Arvoisa puhemies, puolueeni, Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolue, tuli tähän parlamenttiin vuonna 1999 ja palasi tänne vieläkin voimakkaampana vuonna 2004. Nyt olemme laatineet ensimmäisen todellisen vastalauseen EU:n poliittisesta yhdentymisprosessista. Olen huolissani siitä, että ehdotettuja toimenpiteitä saatetaan käyttää pyrkimyksissä vaientaa kansallisen itsenäisyyden puolustajien ja Euroopan unionin vastustajien ääni. Jos näin on asianlaita, siinä ei tulla onnistumaan.
Haluan kuitenkin esittää joitakin rakentavia ehdotuksia menettelyjen parantamiseksi. Puhetta johtavien puhemiesten on ensinnäkin huolehdittava siitä, että puhujat saadaan noudattamaan heille myönnettyä puheaikaa: EU:n puolestapuhujille annetaan paljon enemmän liikkumavaraa puheajan ylittämisessä kuin EU:n vastustajille. Toiseksi joidenkin puhetta johtavien puhemiesten pitäisi toimia hieman hitaammin äänestyksen aikana. Puhemiesten ei myöskään pitäisi tehdä niin paljon räikeitä virheitä äänestystä arvioidessaan, jolloin sähköisiin tarkastuksiin ei tarvitsisi turvautua niin usein. 
Íñigo Méndez de Vigo (PPE-DE ). –
   Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron parlamentaarisen tavan mukaisesti ensinnäkin siksi, että olette täällä ja meidän pitäisi olla siitä kiitollisia, ja toiseksi siksi, että juuri minun ryhmäni pyysi tämän keskustelun järjestämistä.
Työjärjestyksemme mukaan tätä keskustelua ei olisi tarvinnut käydä, koska Onestan mietintö sai valiokuntaäänestyksessä ylivoimaisen enemmistön tuen, mutta ryhmäni pyysi keskustelun järjestämistä juuri siksi, että se pitää avoimuudesta.
Haluan todeta olevani iloinen siitä, että keskustelua pyydettiin tästä myöhäisestä ajankohdasta huolimatta, koska keskustelu on nähdäkseni ollut mallikelpoista. Minua ennen puhuneet jäsenet ovat kertoneet tyhjentävästi, mitä tämä työjärjestyksen uudistus merkitsee. Koska kello on jo näin paljon, päätän puheenvuoroni parlamentaarisen tavan mukaisesti tähän, ja voimme kaikki lähteä kotiin. 
Rainer Wieland (PPE-DE ).
   – Arvoisa puhemies, haluan tehdä täysin selväksi, etten ole täällä jäsen Martinin varamiehenä vaan siksi, että ryhmäni on antanut minulle pari minuuttia puheaikaa, vaikka en ole asiasta vastaavan valiokunnan jäsen. Arvoisa puhemies, olen hyvin kiitollinen siitä, että olette kuuntelemassa näitä kysymyksiä, ja kiitän teitä myös siitä, että yritätte pitää kurissa ne lukuisat solvaukset, joita eräät jäsenet syytävät työjärjestyksestä. En halua tässä yhteydessä miettiä sitä, vahvistuuko ehkä joidenkin jäsenten asema sen myötä, että heidän kyseenalaisesta käytöksestään tehdään rangaistavaa työjärjestyksessä. En myöskään halua pohtia, puuttuuko useilta parlamentin puhemiehistön jäseniltä yksinkertaisesti riittävä arvovalta, jota edes työjärjestyksen muuttaminen ei voi heille antaa. Annan selkeän tukeni sille, että tekstiin liitetään sääntöjä luottamuksellisuutta koskevien sääntöjen rikkomisesta. Olen kuitenkin hieman huolestunut siitä, ettei oikeudellisten asioiden valiokunnalta, joka on vastuussa jäsenten toimikaudesta, ole pyydetty tekstistä lausuntoa.
Työjärjestyksestä vastaa perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta, ja hyvästä syystä: asia hoidetaan siellä hyvin. Jäsenten oikeudet ovat kuitenkin toisinaan ristiriidassa työjärjestyksen määräysten kanssa. Jäsenten oikeudet eivät luonnollisestikaan rajoitu ainoastaan äänestysoikeuteen: olemme parlamentti emmekä mikään "äänestysmentti". Tuomioistuimet ovat täysin oikeassa julistaessaan äänestyksen lainvastaiseksi, jos jäsenet eivät ole paikalla eivätkä pysty esittämään mielipiteitään. Jos oikeudellisten asioiden valiokunta olisi ollut mukana, olisin esittänyt kysymyksen, joka osuu asian ytimeen. Tähän saakka rangaistuksen saanut jäsen on voinut pyytää viisi minuuttia puheaikaa parlamentissa – näin jäsenet ovat päättäneet – minkä vuoksi muutoksenhakuoikeuteen ei ole ollut tarvetta. Tämän menettelyn, joka olisi ollut julkinen, on nyt määrä kadota parlamentin elinten sisälle, mikä on mielestäni askel taaksepäin. Annan sille kaikesta huolimatta tukeni, vaikka minulla onkin siitä joitain pahoja aavistuksia. Pyydän kuitenkin, että jos asiasta käydään uusia keskusteluja, joissa uskalletaan käsitellä myös muita kuin ainoastaan organisatorisia menettelyjä ja joilla saattaa edes teoriassa olla vaikutuksia jäsenten toimivaltuuksiin, oikeudellisten asioiden valiokunta otettaisiin mukaan lausuntokierrokseen. 
Puhemies.
   Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.
Glyn Ford (PSE ). –
   Arvoisa puhemies, kiitän jäsen Onestaa hänen mietinnöstään. Jos se hyväksytään, se muuttaa työjärjestystämme ottamalla käyttöön voimakkaampia ja joustavampia menettelyjä niiden jäsenten rankaisemiseksi, jotka häiritsevät parlamentin tai sen valiokuntien kokouksia. En ole aivan varma, mitä 147 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetaan, kun siinä esitetään, että yksi seuraamuksista on jäsenen päivärahaoikeuden pidättäminen vähintään kahden ja enintään kymmenen päivän ajaksi. Tarkoittaako tämä sitä, että jäsen ei voi merkitä itseään läsnä olevaksi tiettyjen päivien ajan – eli hänen on jäätävä kotiin – vai aivan muuta eli sitä, että jos hän merkitsee itsensä läsnä olevaksi, hän ei saa lainkaan päivärahaa? Voiko esittelijä ehkä selventää, mitä hän tällä tarkoittaa?
Suhtaudun myönteisesti 9 artiklan uuteen 1 b kohtaan tehtyyn tarkistukseen 3, jossa säädetään jäsenten sananvapauden suojaamisesta. Jos tämä hyväksytään ja sisällytetään työjärjestykseemme, testaan välittömästi sen vaikutuksen – jos se tulee voimaan seuraavalla istuntokaudella – jättämällä uudelleen käsiteltäväksi Ferrero-Rocherin boikotoimista koskevan kirjallisen kannanottoni, jonka parlamentin aiempi puhemies julisti ennen tätä sääntöä hylättäväksi. Sananvapautta ei rajoiteta EU:n monikansallisten yhtiöiden toiveiden mukaan. 
David Martin (PSE ). –
   Joidenkin jäsenten ja ryhmien käyttäytyminen parlamentin täysistunnossa on johtanut siihen, että meidän on valitettavasti otettava käyttöön uusia sääntöjä jäsenten käytöksen hillitsemiseksi. Minun mielestäni mietinnössä asetetaan oikeaan tasapainoon yhtäältä tarve varmistaa parlamentin jäsenten ilmaisuvapaus ja eloisa keskustelu sekä toisaalta istunnon arvonmukainen kulku. 

