Pakalpojumu tirdzniecība (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais jautājums ir ziņojums par pakalpojumu tirdzniecību, ko Syed Kamall iesniedzis Starptautiskās tirdzniecības komitejas vārdā.
Syed Kamall
referents. - Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlos paust atzinību ēnu referentiem un viņu grupas padomniekiem par noderīgo ieguldījumu šajā ziņojumā. Es domāju, ka mēs esam pieredzējuši ļoti interesantas debates, kaut arī mēs ne vienmēr bijām vienisprātis. Taču mums vismaz izdevās īstenot diskusijas ļoti civilizētā veidā.
Es arī vēlētos pateikties Starptautiskās tirdzniecības komitejas sekretariātam par tā ieguldījumu un pie reizes, ja esmu sācis paust pateicības, arī Tirdzniecības ģenerāldirektorāta ierēdņiem par noderīgajiem padomiem un ieteikumiem.
Acīmredzot Eiropas Savienībai kā lielākajai pakalpojumu eksportētājai ir liela interese par jaunu pakalpojumu tirgu atvēršanu. Tomēr mana personiskā interese par šo tematu vairāk balstās uz to, kā pakalpojumus varētu izmantot kā līdzekli, lai palīdzētu visnabadzīgākajiem cilvēkiem pārvarēt nabadzību.
Taču, pirms mēs to darām, atgādināsim sev par pakalpojumu nozīmi. Pakalpojumi veido 75 % vai aptuveni tik daudz (par precīziem skaitļiem notiek debates un strīdi) no ES IKP salīdzinājumā ar tikai 2 % lauksaimniecības jomā. Āfrikā pakalpojumi veido 52 % no IKP (un šis skaitlis pieaug) salīdzinājumā ar 16 % lauksaimniecības jomā. Līdz ar to, ņemot vērā šos skaitļus, ir patiesi žēl, ka Dohas attīstības sarunu kārtā tik liels uzsvars ir likts uz lauksaimniecību, jo tieši tirdzniecības sākšana un pakalpojumi sola izvest daudzus cilvēkus no nabadzības. Tāpēc es biju gatavs pieņemt grozījumus, kuros teikts, ka sarunas par tirdzniecību un pakalpojumiem nekalpotu tikai ES interesēm, bet gan visnabadzīgāko valstu ekonomiskajai izaugsmei.
Mēs nedrīkstam aizmirst, ko īsti nozīmē attīstība - tā izved cilvēkus no nabadzības, un mēs to varam sasniegt, stimulējot uzņēmējus radīt labklājību un darbavietas.
Daudzās no visnabadzīgākajām valstīm uzņēmēji man saka, ka viņi nonāk izmisumā, cīnoties ar nabadzību. Taču patiesībā viņiem ir nepieciešami banku pakalpojumi, lai dabūtu lētākus aizdevumus, lai spētu paplašināt savu uzņēmējdarbību un nodarbinātu vairāk cilvēku un radītu lielāku labklājību vietējā mērogā, apdrošināšanas pakalpojumi, lai nodrošinātu, ka tad, kad viņu dzīve būs galā vai uzņēmums izputēs un kaut kas noies greizi, viņiem būs kaut kas, uz ko atbalstīties, juridiskie pakalpojumi, lai piešķirtu spēku ar partneriem noslēgtajiem līgumiem, un sakaru pakalpojumi, lai zinātu vislabākās cenas vietējos tirgos, izlemtu, kad pāriet uz vietējiem tirgiem un patiesībā iekļūtu vietējos tirgos.
Tomēr mums visiem ir jāatzīst, ka tad, ja valdības ne savas vainas pēc nespēj nodrošināt pamatpakalpojumus, piemēram, veselības, izglītības un ūdensapgādes jomā visnabadzīgākajiem iedzīvotājiem, tad robu aizpildīšanā, lai nodrošinātu pakalpojumus, ir loma uzņēmējiem.
Diemžēl pakalpojumu tirdzniecība veido tikai aptuveni 25 % no pasaules tirdzniecības, bet tai ir potenciāls radīt daudz lielāku labklājību un daudz vairāk darba vietu. Taču pievērsīsimies dažiem no strīdīgajiem jautājumiem šajā ziņojumā.
Viens no debašu jautājumiem ir bijis par tā dēvētajiem "vispārējo ekonomisko interešu pakalpojumiem”, taču mums jāatceras, ka katra valsts tos definē atšķirīgi. Dažas valstis uzskata, ka veselība, izglītība un ūdensapgāde ir jānodrošina tikai valstij. Citas ir izvēlējušās nevalstiskus dalībniekus. Etiopijā, Nigērijā, Kenijā un Ugandā vairāk nekā 40 % cilvēku viszemākās ekonomikas (ienākumu sadalījuma) kvintilē veselības aprūpi saņem no privātiem pakalpojumu sniedzējiem. Mums nepārprotami vajadzētu veicināt ieguldījumus šajos sektoros.
Izglītības jomā es mudinu kolēģus paraudzīties uz darbu, ko paveicis profesors James Tooley no Ņūkāslas Universitātes. Viņš savu pētījumu sāka Izglītības institūtā Londonā, uzskatot, ka privāta izglītība patiesībā ir nepieņemama. Tomēr drīz viņš atklāja, ka, iespējams, pretēji savai intuīcijai privātas skolas var nodrošināt labāku izglītību nabadzīgiem iedzīvotājiem. Laikā, kad tika veikts pētījums par Indijas valsts skolām, dažas skolas vienkārši slēdza. Dažās skolotāji neieradās darbā, un vienā gadījumā skolotājs lika saviem studentiem visu dienu gatavot viņam tēju. Tāpēc strādājošie nabadzīgie iedzīvotāji pauda neapmierinātību, aizejot prom no šīm skolām. Viņi sakrāja naudu, lai samaksātu par privātu izglītību, bet ne jau tērauda un stikla tornī, bet gan parasti vienkāršā istabiņā, kas iekārtota virs kāda veikala telpām. Šīs skolas subsidēja bezmaksas izglītību nabadzīgajiem iedzīvotājiem, kas nestrādā.
Es jautāju, kas gan slikts tajā, ka tiek veicināta šo pakalpojumu tirdzniecība, ja tā palīdz visnabadzīgākajiem iedzīvotājiem. Es jau dzirdu dažu šā Parlamenta deputātu viedokļus, ka šos pakalpojumus var nodrošināt tikai valsts un tai šajā jomā jābūt monopolam. Un pat tad, ja valstij tas neizdodas vai valsts nespēj iekasēt pietiekamus ieņēmumus, lai šos pakalpojumus nodrošinātu, viņi neuzskata, ka šo robu vajadzētu ļaut aizpildīt nevalstiskajiem dalībniekiem. Vai viņiem labāk patīk, ka visnabadzīgākajiem cilvēkiem nav piekļuves ūdensapgādei? Vai viņiem labāk patīk, ka visnabadzīgākajiem cilvēkiem nav piekļuves izglītībai? Vai viņiem labāk patīk, ka visnabadzīgākajiem cilvēkiem nav piekļuves veselības aprūpei tā vietā, lai pieļautu, ka to nodrošina privāts pakalpojumu sniedzējs?
Nākamais strīdus jautājums bija par suverenitāti. Tagad es piekrītu viedoklim, ka mums nevajadzētu uzspiest mūsu sarunu partneriem tirdzniecības un pakalpojumu atvēršanu. Taču mums nudien būtu jāpiekrīt - ja valsts nolemj liberalizēt to, ko mēs varam uzskatīt par vispārēju ekonomisko interešu pakalpojumiem, mums nav tiesību viņiem aizliegt šos tirgus liberalizēt.
Tomēr man jāsaka, ka esmu vīlies dažos savos kolēģos - daži šā Parlamenta deputāti uzskata, ka mums patiesībā jāliek jaunattīstības valstīm slēgt savus tirgus. Šajā jautājumā nevajadzētu pretnostatīt privāto un valsts sektoru. Tajā nevajadzētu pretnostatīt vietējos pakalpojumu sniedzējus ārvalstu pakalpojumu sniedzējiem. Tajā vajadzētu atrast to, kas darbojas vislabāk. Un es uzskatu, ka mums visiem ir kopā jāstrādā, lai nojauktu tirdzniecības barjeras, kas pakļauj nolemtībai nabadzīgos iedzīvotājus.
Mums ir jāstrādā visiem kopā, lai izbeigtu valsts monopolstāvokli, kas daudziem nabadzīgiem cilvēkiem atņem iespēju saņemt svarīgus pakalpojumus, un mums vienmēr ir jābūt draugos ar tiem uzņēmējiem, kas vēlas risināt globālās nabadzības problēmu, radot labklājību un darbavietas, ko panāk ar lielākiem ieguldījumiem pakalpojumu sfērā.
Peter Mandelson
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Es pateicos Eiropas Parlamentam par šo ziņojumu. Tajā atspoguļots, ka pakalpojumi jaunattīstības valstīs veido lielāko IKP daļu. Tāpēc pakalpojumu liberalizācijai ir liela nozīme mūsu ekonomiskajā izaugsmē, tāpat kā jaunattīstības valstīm, kur pakalpojumu nozare nav pietiekami attīstīta.
Es lielākoties piekrītu šajā ziņojumā paustajam viedoklim. Tas atbilst mūsu globālajai Eiropas stratēģijai. Tas balstās uz mērķtiecīgu daudzpusēju programmu un uz rūpīgi veidotu divpusēju nolīgumu sistēmu. Mēs esam pilnīgi apņēmušies panākt attīstību daudzpusējā tirdzniecības sarunu kārtā un, kā apstiprināts ziņojumā, uz daudzpusēju darījumu pakalpojumu jomā mēs raugāmies pozitīvi gan no ES interešu viedokļa, gan no nabadzīgo valstu interešu viedokļa.
Es izsaku atzinību par to, ka ziņojumā veicināts sasniegt mērķtiecību saistību līmeni pašreizējās un nākamajās sarunās par divpusējiem un reģionāliem nolīgumiem. Mēs rūpīgi ņemam vērā ziņojumā paustos ieteikumus pašreiz notiekošajām dažādajām sarunām, kas pārsvarā attiecas uz sektoriem, kuri mūsu pakalpojumu nozarei ir svarīgi.
Ļaujiet man paust vispārējas pārdomas attiecībā uz sarunām par pakalpojumu nolīgumiem, kas saistīti gan ar divpusējiem, gan daudzpusējiem darījumiem. Nav noteikta parauga sarunām par pakalpojumiem vai vienkāršas formulas, ko varētu piemērot visiem pakalpojumu sektoriem un visās valstīs. Šīs sarunas ietver jautājumus par sarežģītām un bieži vien detalizētām valstu regulatīvajām sistēmām tādās jomās kā tās, kas atspoguļotas jūsu ziņojuma pēdējā nodaļā - no finanšu pakalpojumiem līdz veselības aprūpei vai izglītībai. Mums tas būtu jādara, neiejaucoties un saglabājot tiesības trešām valstīm regulēt dažādos pakalpojumu sektorus pašām, kā tās pašas vēlas, tajā pašā laikā atverot tās ārējai palīdzībai, ja tiek veicināta konkurence. Nedrīkst būt diskriminācija.
Mēs piekrītam, ka daži pakalpojumu sektori veido lielāku IKP daļu nekā citi un ka tāpēc to tirdzniecības liberalizācijai var būt lielāka ietekme uz mūsu vispārējo labklājību. Tomēr, piešķirot prioritāti kādam sektoram, mums citu faktoru vidū arī jāņem vērā mūsu ES valstu un reģionu relatīvā specializācija dažādos sektoros.
Visbeidzot es vēlos paust pārdomas par daudzpusējo procesu. Jūsu ziņojumā atzinīgi vērtēts signālkonferences paziņojums par pakalpojumiem, kas ietilpst ministru sarunās Dohas attīstības programmā (DAP). Patiesībā mēs ļoti tiecāmies uz šo notikumu jūlijā Ženēvā. Tas bija nosacīts panākums. Mēs nesadzirdējām visus signālus, ko būtu vēlējušies sadzirdēt, taču mēs dzirdējām pietiekami, lai varētu teikt, ka PTO dalībvalstis un vairākas no mūsu mērķa valstīm saprata nozīmi, kādu mēs piešķiram apmierinošam iznākumam saistībā ar piekļuvi tirgum pakalpojumu sektorā.
Man nav kristāla bumbas, lai ieraudzītu, kā tālāk noritēs daudzpusējās sarunas DAP, kopš jūlijā mēs tās pārtraucām. Mēs atrodamies situācijā, kad viens jautājums - īpašs aizsardzības mehānisms lauksaimniecībā jaunattīstības valstīm - ir sniedzis tiešu iemeslu sarunu pārtraukšanai, neraugoties uz to, ka ir arī citi risināmi jautājumi. Tāpēc atbalsts projekta modalitāšu darījumam kopumā ir ļoti nestabils un ne tikai ES un Indijas jautājums, ar ko risina to domstarpības lauksaimniecības jomā. Es jūtos tā, it kā mūsu rokās būtu nenovērtējama, trausla, meistarīgi izveidota vāze, kas tagad ir jāpārvieto, ejot pa ļoti slidenu grīdu. Viena nepareiza kustība, un viss meistardarbs sašķīdīs daudzos gabalos. Tāpēc mums katrs solis jāveic uzmanīgi. Mēs nevaram stāvēt dīkā, taču tāpat ir arī grūti iet uz priekšu.
Mēs esam gatavi no jauna iesaistīties jebkurā līmenī, kādā nepieciešams, lai nodrošinātu, ka mēs nezaudējam sasniegto un jau panākto. Taču no citu puses nav bijušas īstas politiskas apņemšanās piedalīties sarunu procesā. Šajā sakarā pakalpojumu signālkonferencē panāktais progress netiks pazaudēts. Izdarītie signāli izskaidroja elastību, kāda piemīt mūsu galvenajiem tirdzniecības partneriem pakalpojumu nozarē, un tā ir vērtīga informācija.
Vislabākais ieguldījums, ko varam veikt pašreizējos apstākļos, kad sarunas Ženēvā ir pārtrauktas, ir būt reālistiski pozitīviem un izskaidrot, cik lielu izdevību mēs varam palaist garām, ja mums galu galā neizdosies. Tāpēc jūsu ziņojums ir tapis īstajā laikā, jo tajā ietverts skaidrs un līdzsvarots vēstījums par to, kāda ir nozīme tirdzniecības liberalizācijai vienā no galvenajām DAP darījuma jomām - pakalpojumos - gan mums, gan mūsu partneriem. Es ceru uz turpinājumu mūsu sadarbībai un dialogam ar Parlamentu gan šajā jomā, gan citās tirdzniecības politikas jomās.
Olle Schmidt
Ekonomikas un monetārās komitejas atzinuma sagatavotājs. - (SV) Priekšsēdētāja kungs! Pakalpojumu tirdzniecība mūsdienās ir kļuvusi par nepieciešamību jebkuras valsts ekonomikā. Neviena valsts nevar sasniegt ekonomikā panākumus ar dārgu un neefektīvu pakalpojumu infrastruktūru. Tāpēc es vēlētos paust lielu pateicību Syed Kamall par izcilu un nozīmīgu ziņojumu.
Tekstilizstrādājumu, tomātu un citu preču ražotāji un eksportētāji nebūs konkurētspējīgi, ja tiem nebūs piekļuves efektīvai banku sistēmai., efektīviem apdrošināšanas uzņēmumiem, grāmatvedības firmām, elektronisko sakaru un transporta sistēmām.
Ekonomikas un monetārās komitejas atzinumā ir uzsvērts, ka cilvēkiem jaunattīstības valstīs ir nepieciešama piekļuve finanšu pakalpojumiem, piemēram, mikrokredītiem, piekļuve banku pamatpakalpojumiem un starptautiskajiem banku pārskaitījumiem, lai iesaistītos saimnieciskajās pamatdarbībās un sāktu uzņēmējdarbību.
Komiteja arī uzskata, ka finanšu sektora īpašais raksturs prasa pārdomātus risinājumus globalizētā pasaulē. Par to runāja arī pats komisārs Peter Mandelson. Ja mūsu sarunu partneri, galvenokārt jaunattīstības valstis, teiks "nē” izdevībai atvērt pakalpojumu tirgus, tas vājinās ekonomiskās attīstības iespējas.
Tiem, kas piedalās šajā asamblejā un kam ir šaubas, es teikšu: "Paskatieties uz to, kā ir attīstījušās jūsu pašu valstis!” Preču tirdzniecības attīstība ir gājusi roku rokā ar pakalpojumu tirdzniecības attīstību. Nesot labumu visiem pilsoņiem, priekšsēdētāja kungs!
Zbigniew Zaleski
PPE-DE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Aiz sociālistiskās pieejas šā tirgus neliberalizēšanai slēpjas bailes par to, ka tad, ja šo pakalpojumu nozari nodotu privātās rokās, valsts zaudētu varu pār to un kaut kas noietu greizi. Piecdesmit komunisma gadi ir parādījuši, ka runa nav par to. Konkurētspējīgi pakalpojumu tūrisma, finanšu un transporta nozarē - kas šīs lietas padara pieejamas - un izglītībā un apmācībā ir liels pārbaudījums un cerība nabadzīgām valstīm attīstīties.
Kā es raugos uz šo palīdzību attīstībai, ja mēs salīdzinām preču tirgu - taustāmas lietas - un pakalpojumu tirgu? Pakalpojumi ir cilvēku darbības. Tie dod iespēju nodot zināšanas. Te nav runa par to, ka kāds iedod jums zivi, bet gan par to, ka jums iedod makšķeri, kā mēs mēdzām teikt šajā Parlamentā. Vēl vairāk - tie dod iespēju izpausties personiskajai iniciatīvai, inovācijai un vairāk iesaistīties dažādās darbībās. Pakalpojumu tirgus ir arī spējīgāks pielāgoties kultūras prasībām, tas ir elastīgāks un spēj vieglāk pielāgoties vietējo tiesību aktu prasībām, kas jāievēro jebkurā valstī. Tādā veidā pakalpojumi var samazināt bezdarbu. Sociālajā līmenī tie var panākt, ka darba tirgū iesaistās vairāk cilvēku ar atšķirīgu izglītības līmeni un no dažādām sociālajām šķirām.
Mēs runājam par ūdeni, izglītību un veselību, un kāpēc gan ne? Piecdesmit komunisma gadi un nesenās pārmaiņas manā valstī pierādīja, ka liberalizācija ir drīzāk labs virzītājspēks nekā slikts, un es to stingri atbalstu.
Françoise Castex
PSE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs, dāmas un kungi! Vispirms es vēlos pateikties referentam par ziņojuma kvalitāti. Tas mums ir devis iespēju vairāk debatēt par pakalpojumu tirdzniecību. Mēs esam varējuši nodefinēt konverģenci un noteikt dažus diskutējamus jautājumus. Mēs redzēsim, vai tie rada nopietnas novirzes debašu un balsošanas beigās.
Vienalga, vai mēs runājam par iekšējo tirgu vai ārējo tirdzniecību, mēs piekrītam tam, ka pakalpojumu tirgus ir visvairāk atbildīgs par labklājības radīšanu un veido ceturtdaļu no pasaules tirdzniecības. Patiesi ir iespējams, ka šim ekonomikas sektoram vēl joprojām ir izaugsmes potenciāls Eiropas Savienībā. Tāpēc ir saprātīgi iekļaut pakalpojumu tirgu divpusējās un daudzpusējās tirdzniecības sarunās. Tomēr mums būs jānosaka pakalpojumu tirdzniecības principi un noteikumi.
Pirmais jautājums, ko mana grupa vēlas izcelt, ir tas, ka ir jānošķir pakalpojumu tirgus no preču tirgus. Pakalpojumi nelīdzinās precēm vairāku iemeslu dēļ. Pirmkārt, pakalpojumiem nav tāds pats raksturs, daži ir saistīti ar pamatvajadzībām un pamattiesībām. Mēs stingri uzskatām, ka ir jānošķir komerciālie pakalpojumi no nekomerciāliem pakalpojumiem - vai tā būtu veselības aprūpe, vai izglītība. Ļoti būtiski pakalpojumi, piemēram, ūdensapgāde un elektroenerģija, arī jāuzskata par pakalpojumiem ar īpašu statusu.
Pakalpojumi nav līdzīgi precēm, jo to tirdzniecība bieži vien ļoti tiešā veidā ietver cilvēku darbu un ne tikai tehnikas praktiskā tirdzniecība. Lai gan pakalpojumi potenciāli rada darbavietas, tie arī veido sektoru, kurā mēs novērojam vislielāko neoficiālo bezdarbu un vislielāko nedrošību. Tāpēc es jūtos pagodināta, ka šajā ziņojumā teikts, ka tirdzniecības noteikumiem ir jāciena nodarbinātības standarti, ko noteikusi Starptautiskā darba organizācija (ILO). Ar saviem attīstības mērķiem mums ir arī jācīnās ar nedrošību un nabadzību.
Visbeidzot mēs neesam aizmirsuši par Dohas mērķiem un starptautisko tirdzniecību kā attīstības vektoru. Šis jēdziens liek mums ņemt vērā dalībvalstu un jaunattīstības valstu atšķirīgās intereses, kad tiek pārrunātas saistību programmas un ekonomisko partnerattiecību nolīgumi. Eiropas Savienībai ir jāņem vērā attīstības posmi, valstu attīstības gaita un vēlmes, atverot pakalpojumu tirgus, it īpaši liberalizējot kādus no to pakalpojumiem. Ar to es īpaši domāju finanšu pakalpojumus. Spiediena izdarīšana uz trešām valstīm attiecībā uz veidu, kā plānot un regulēt to pakalpojumus, ir pilnīgi izslēgta. Ir jāciena šo valstu suverenitāte, kad runa ir par tik jutīgiem jautājumiem kā sabiedriskie pakalpojumi un finanšu pakalpojumi.
Es nezinu, vai mēs šajā jautājumā panāksim pilnīgu vienprātīgu. Iespējams, ka šis ir temats, kas šajā Parlamentā nošķir labējos no kreisajiem.
Ignasi Guardans Cambó
Priekšsēdētāja kungs, šajā ziņojumā ir skaidri uzsvērts, ka pakalpojumi ir nozīmīgi mūsu valstu tautsaimniecībā un ka ir svarīgi tos pakāpeniski liberalizēt.
Patiesība ir tāda, ka šim ēnu referentam ir bijis interesanti sekot šīm debatēm, kas ir apstiprinājušas to, kāpēc daži no mums sēž šā Parlamenta centrā un nevis vienā vai otrā galā, kāpēc daži no mums sēž šeit, vidū.
Kas ir tas, kas mūs patiešām atšķir, maigi izsakoties, no cilvēkiem, kam vēl joprojām ir stingrs viedoklis par to, kas ir pakalpojumi, par to, ko var un ko nevar privatizēt, no cilvēkiem, kas vēl joprojām alerģiski reaģē uz ideju, ka dažus pakalpojumus ļoti efektīvi var nodrošināt privātais sektors, bieži vien daudz efektīvāk nekā valsts sektors, bieži vien neatkarīgi no tā, cik attīstījusies ir valsts, no cilvēkiem, kas vēl joprojām vēlas piespiest valsti nest lielu daļu sloga jaunattīstības valstīs, it kā atbilde uz visām to problēmām būtu jāmeklē valstij, neņemot vērā to, ka valsts, nesot šo smago nastu, bieži vien nespēj tikt galā ar milzīgo varu, kāda šajā valstīs piemīt korupcijai?
Dažas piezīmes, dažas grūtības saistībā ar neuzticību brīvai konkurencei, brīvai uzņēmējdarbībai un to pilsoņu iespējām, kuri saņem pakalpojumus caur pašu sabiedrību ar brīvās ekonomikas palīdzību.
Tieši to mēs šajās debatēs esam dzirdējuši. Tomēr es vēlētos arī izskaidrot - un tāpēc mēs sēžam centrā - ka arī mēs ne pilnībā piekrītam tām sajūtām, kas mūs dažkārt pārņem, proti, ka referentam - lai gan pēc tam viņš labprāt pieņēma grozījumus no citām grupām - nepiemīt vai reizēm var nepiemist pietiekams jutīgums, lai viņš spētu novērtēt, ko nozīmē vispārējās intereses, lai saprastu, ka ne viss ir pakļauts tirgus noteikumiem un ka dalībvalstīm, protams, ir jādod un tām ir jāsaglabā brīvība aizsargāt noteiktus pakalpojumus ārpus tīrā tirgus regulētā veidā vai nodrošinot tos tikai ar valsts sektora palīdzību.
Kas ir šie pakalpojumi? Mēs nevaram pateikt. Pat Eiropā mēs neesam vienisprātis par to, kas ir vispārējās intereses: ir dažādi risinājumi tam, kā izvērtēt valsts un privāto sektoru atkritumu savākšanas, izglītības, ūdensapgādes, bēru un apbedīšanas pakalpojumu nodrošināšanā, sabiedriskā transporta un pasta pakalpojumu jomā pat vienā pašā Eiropā. Tomēr ir jāsaprot, ka izglītībai, veselībai un citām jomām ir tāda nozīme, kas neļauj šīs jomas pilnīgi un stingri nodot privāta uzņēmuma rokās.
Tāpēc veicināsim pakalpojumu liberalizāciju, mēģināsim saprast, ka, šādi rīkojoties, mēs uzlabojam iedzīvotāju saņemtos pakalpojumus. Eiropas Savienībai ir svarīgi uzņemties iniciatīvu šajā jomā visos tās tirdzniecības nolīgumos, it īpaši saskaroties ar Dohas sarunu kārtas un daudzpusējās sistēmas pārtraukumu, par kuru nav zināms, vai tas ir pagaidu vai ilgstošs pārtraukums, šajā jomā kopumā.
Tāpēc Eiropas Savienībai ir ievērojama atbildība šā palielinājuma pieprasīšanā, praktiski uzspiežot pakalpojumu liberalizāciju, pat mazāk attīstītās valstīs, taču, protams, cienot to brīvību un saprotot, ka papildus tam - un ar to es beigšu, priekšsēdētāja kungs - ir jāparedz ļoti stingrs regulējums. Daudzos gadījumos bez liberalizācijas ir nepieciešams arī regulējums un skaidri noteikumi, kas ciena katras dalībvalsts brīvību un autonomiju lemt par to, kam tradīciju, iedzīvotāju vai apstākļu realitātes dēļ ir jāietilpst viņu valsts sektorā.
Cristiana Muscardini
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Nāciju Eiropas grupas vārdā es vēlos apsveikt Syed Kamall par izcili paveikto darbu. Pakalpojumu sektors, kā viņš pats atzina, ir vissvarīgākais sektors gandrīz visā pasaulē. Pat Āfrikā un Āzijā tas ir vissvarīgākais IKP komponents. Tomēr šim stratēģiskajam sektoram tagad ir jābūt ekonomiskās izaugsmes virzītājam, it īpaši valstīs, kur vēl joprojām nenotiek pietiekama attīstība.
Ziņojums ir labs tādā ziņā, ka tajā komentēts ievērojamais pakalpojumu tirdzniecības pieaugums, kas ir virzītājspēks lielākai labklājībai un stabilitātei, jo sevišķi valstīs, kurām jāturpina attīstīties. Pakalpojumu tirdzniecība arī nozīmē zināšanu nodošanu starp valstīm un pilsoņiem. Tāpēc brīvība veikt šādu tirdzniecību ar nosacījumu, ka tā paredzēta kopīgos un respektētos noteikumos, ir pamatā jebkurai izaugsmes stratēģijai. Tomēr neviens nedrīkst mēģināt uzspiest modeļus citiem vai aizņemties tos no citiem: katrai jaunattīstības valstij ir jāparedz savām izaugsmes spējām piemērots laika grafiks.
Tāpēc jaunajā ceļā uz liberalizāciju ir jāņem vērā tas, ka valdībām ir jāapmierina iedzīvotāju vajadzības, un tās nedrīkst, kā dažkārt diemžēl Āfrika notiek, pārdot iespēju nodrošināt pakalpojumus valsts uzņēmumiem, kas saistīti ar citu valstu valdībām, kad vietējās valdības nespēj nodrošināt saviem iedzīvotājiem pamatpakalpojumus, piemēram, ūdeni vai elektroenerģiju, jo pastāv acīmredzams ekonomisko, politisko un drošības problēmu risks, pat starptautiskā līmenī.
Dohas sarunu kārtas pārtraukšana diemžēl ir sodījusi visus: Eiropas Savienību, rūpnieciski attīstītās valstis, bet visvairāk, mēs uzskatām, visnabadzīgākās valstis. Tāpēc mēs ceram, ka ar šo ziņojumu mēs varam paust citu stipru vēstījumu, proti, ka mēs atkal sākam visas sabiedrības harmonisku attīstību.
Caroline Lucas
Verts/ALE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos sākt, izsakot pateicību referentam par atvērtību un sadarbību. Tomēr, neraugoties uz to, mūsu grupa šo ziņojumu rītdienas balsošanā nevarēs atbalstīt daļēji pieņēmuma dēļ, ka pakalpojumu tirdzniecība ir būtībā tieši tas pats, kas preču tirdzniecība. Kā jau teica Françoise Castex, tā vienkārši nav. Mēs tam nevaram piekrist, vismaz ne tāpēc, ka pakalpojumu tirdzniecībai gandrīz vienmēr nepieciešamas izmaiņas valstu tiesību aktos vai noteikumu īstenošanā, kas bieži ietekmē pat sabiedrības pašu sirdi, it īpaši, ja tā saistīta ar pamatpakalpojumiem, no kuriem cilvēki ir atkarīgi.
Tas ir arī pretrunā tam, ka pašas PTO dalībvalstis aizvien vairāk nošķir preču tirdzniecību no pakalpojumu tirdzniecības. Pēdējā PTO ministru sanāksmē pirms dažiem mēnešiem jūlijā Ženēvā grupa Latīņamerikas valstu pat izplatīja priekšlikumu pilnībā izslēgt veselības aprūpi, izglītību, ūdensapgādi, elektrosakarus un elektroenerģiju no PTO kompetences jomām, tieši pamatojoties uz to, ka tie ir būtiski sabiedriskie pakalpojumi un cilvēktiesības, pret kurām nedrīkst izturēties kā tirgojamām precēm. Visbeidzot ziņojumā patiesi diezgan atlasītā veidā ir citēti daži pozitīvi valstu piemēri liberalizācijai un pamatpakalpojumiem, taču tajā vispār nav minēti ļoti daudzi graujoši piemēri, kurus tikpat labi varēja pieminēt un kurus mums arī vajadzētu paturēt prātā.
Jautājums, kam vēlos pievērsties, ir finanšu pakalpojumu liberalizācijas problēma. Neviens cits jautājums šogad nav bijis iekļauts tik daudzos laikrakstu sleju virsrakstos kā globālā finanšu krīze. Tiek plaši uzskatīts, ka to veicinājis piemērota finanšu tirgu regulējuma trūkums. Tomēr PTO sarunās par pakalpojumiem bagātākās valstis mēģina panākt turpmāku finanšu tirgu regulējumu mazināšanu un liberalizāciju, un šajā ziņojumā šis priekšlikums ir tiešām atbalstīts. Man tas šķiet nedaudz ironiski, ka PTO direktors Pascal Lamy ir aicinājis izbeigt PTO darba kārtību, tā cenšoties atrisināt globālo finanšu krīzi, lai gan saskaņā ar jebkuru objektīvu aprēķinu tā faktiskā politika spētu drīzāk veicināt turpmāku finanšu nestabilitāti.
Esmu vīlies, ka visi mūsu grozījumi, kas būtu paredzējuši vismaz pauzi finanšu pakalpojumu turpmākajā liberalizācijā, līdz finanšu stabilitātes forums būs sniedzis ieteikumus par dažiem jauniem pamatnoteikumiem, piemēram, kapitāla prasībām un pārrobežu likviditāti (tā bija vien samērā neliela prasība, ka mums būtu uz to jānogaida), ir patiesībā ticis noraidīts. Šā iemesla dēļ mēs šos grozījumus esam iesnieguši no jauna un mēs noteikti lūdzam jums tos atbalstīt.
Helmuth Markov
Priekšsēdētāja kungs, godājamais komisār, dāmas un kungi! Ziņojumā ir pausta vienprātīga kopējā pārliecība, ka daudzpusēja standartu un noteikumu sistēma ir svarīga un nepieciešama, ka tirdzniecība un attīstība nedrīkst radīt pretrunas un ka Eiropas Savienībai ir īpaša atbildība, ņemot vērā tās ekonomisko nozīmi starptautisko ekonomisko attiecību veidošanā.
Tomēr pastāv būtiskas atšķirības pieejā. Jāatzīst, ka ir svarīgi būtiski uzlabot vispasaules piekļuvi pakalpojumiem, kā arī pakalpojumu kvalitāti un izvēli, it īpaši jaunattīstības valstīs. Tomēr to nevar panākt ar visaptverošu koncepciju attiecībā uz konkurenci, liberalizāciju un privatizāciju, it īpaši valsts sektoros (ūdensapgāde, veselība, izglītība, enerģētika un pasažieru pārvadāšana).
Mazāk svarīga ir regulējumu mazināšanas stratēģija, kuru Komisija ievēro daudzpusējās un aizvien vairāk arī divpusējās sarunās, kas ir pareizais veids, kā veicināt globālu ilgtspējīgu attīstību, jo tās galvenais mērķis ir nodrošināt Eiropas uzņēmumiem, kas darbojas starptautiski, piekļuvi visā pasaulē, bet tajā pārāk maz uzmanības tiek pievērsts maziem un vidējiem uzņēmumiem.
Mūsu nākamais jautājums: Eiropas Savienība vēlas noslēgt brīvās tirdzniecības nolīgumus, kas attiektos arī uz ārvalstu ieguldījumiem, ar tādām valstīm kā Ķīna, Koreja, Indija un Dienvidāzijas Reģionālās sadarbības asociācijas (ASEAN) un ĀKK valstīm. Turpretī Vācija šobrīd ievieš likumu, ar kuru ārvalstu balsstiesīgās akcijas Vācijas uzņēmumā var ierobežot līdz maksimums 25 %. Kad Bolīvija pauda uzskatu, ka daudz augstāka ārvalstu kapitāla proporcija dabasgāzes ražošanā ir jāierobežo, Eiropa sacēla traci.
Mana grupa ir pārliecināta, ka katrai valstij pašai ir jāizlemj, kad, saskaņā ar kādiem noteikumiem un cik lielā mērā tā vēlas atvērt sevi globālai konkurencei. Prezidents Óscar Rafael Arias Sánchez šodien sacīja, ka mums nepieciešama asimetriska pieeja. Tas ir galvenais.
Georgios Papastamkos
(EL) Priekšsēdētāja kungs! Kā teica referents un komisārs Peter Mandelson, pakalpojumi ir viens no visdinamiskākajiem sektoriem gan Eiropas, gan pasaules ekonomikā. Tomēr mums ir jāpieņem, ka pastāv liela iespēja stiprināt starptautisko pakalpojumu tirdzniecību, kas var dot labumu gan uzņēmumiem, gan - vēl vairāk - patērētājiem.
Tirdzniecības eksporta ziņā pakalpojumu sektors ir arī īpaši svarīgs jaunattīstības valstīm. Pakalpojumu tirgu progresīvā atvēršana, pamatojoties uz atšķirīgas attieksmes principu, var veicināt tehnoloģiju un praktisko zināšanu nodošanu un to infrastruktūru uzlabošanu.
Galvenie mērķi Eiropas Savienībai ir vismaz status quo obligātā nostiprināšana attiecībā uz piekļuvi tirgiem un to turpmāka liberalizācija. Manuprāt, ir nepieciešams samazināt šķēršļus, ar ko saskaras Eiropas uzņēmumi, un nodrošināt lielāku pārredzamību un paredzamību ārvalstu tirgos.
Piedāvājumu līmenis un PTO sarunu vispārējais virziens pakalpojumu sektorā līdz šim ir radījis vilšanos. Divpusējas vai starpreģionālas sarunas par mērķtiecīgiem brīvās tirdzniecības nolīgumiem kļūst par nepieciešamu papildinājumu daudzpusējai sistēmai, it īpaši kopš sarunu pārtraukšanas jūlijā.
Sarunās par turpmāko tirgu atvēršanu būs jānodrošina pašas ES un tās tirdzniecības partneru regulatīvās tiesības, it īpaši sabiedrisko pakalpojumu un vispārējo interešu pakalpojumu jomā.
Carlos Carnero González
(ES) Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos pateikt Zbigniew Zaleski un Ignasi Guardans Cambó - kā viņiem zināms, Goijam ir slavena glezna ar nosaukumu "Saprāta miegs rada briesmoņus”, un dažkārt liberalizācijas miegs ar stingriem tirgus noteikumiem var radīt neefektivitāti un nevienlīdzību. Kad runājam par pakalpojumiem, mums tas ļoti jāpatur prātā.
Iedomāsimies, piemēram, nabadzīgu valsti, kurā izglītība nedarbojas labi, kur ir nolemts, ka nāks ārēji dalībnieki, lai it kā sniegtu šīs valsts bērniem kvalitatīvu izglītību. Kā mēs varam būt droši, ka šie privātie uzņēmumi to nedarīs, lai kļūtu par monopolu, oligopolu vai lai noteiktu cenas, kas nav pieejamas patērētājiem, šajā gadījumā skolēniem, kā arī galu galā nesniegs nekvalitatīvu izglītību? Kas to var garantēt? Jo tā var notikt. Tādā gadījumā mēs neatrastos brīvas konkurences situācijā, bet gan situācijā, kurā pilnīgi kontrolēta konkurence atrodas privātās rokās.
Tāpēc mums ir jāsaka skaidrs "jā” pakalpojumu tirdzniecības privatizācijai, vienlaicīgi nošķirot valsts pakalpojumus no vispārējo ekonomisko interešu pakalpojumiem, nodrošinot, ka tiek izpildīti piekļuves un kvalitātes kritēriji un noteikumi un ka, protams, acīmredzami pastāv sociālie kritēriji.
Dalībvalstu tautsaimniecības stiprināšana nozīmē dalībvalstu stiprināšanu - to dalībvalstu, kas ir atvērtas tirgus noteikumiem, taču nenostādot pilsoņus situācijā, kad tie kalpo tiem, kas ir spējīgāki šos noteikumus piemērot.
Mieczysław Edmund Janowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, godājamais komisār! Es vēlos paust atzinību Syed Kamall par ļoti labi sastādīto ziņojumu. Apsveicu!
Jāuzsver, ka piekļuve tirgum un brīva pakalpojumu tirdzniecība ir ļoti nozīmīga ekonomiskajai izaugsmei un bezdarba samazināšanai. Mūsu valstis un reģioni no šī risinājuma iegūst. Labums tiek arī partneriem ārpus ES, it īpaši nabadzīgām valstīm. Pēc sarunām Dohas programmā ir jāizveido saskaņota pakalpojumu pakete, kurā ietilpst finanšu pakalpojumi, attiecībā pret ko ES ir ļoti atvērta un pārredzama.
Tomēr šai atvērtībai ir kā cimdam ar roku ir jāsader ar divpusību un cieņu. Šajā sakarā mums ir arī jāpalūkojas uz to, ko mēs pazīstam kā "nodokļu paradīzes”. Pieņemtajos noteikumus ir jāievēro nepieciešamība veicināt konkurenci, tādējādi samazinot cenas un ceļot pakalpojumu kvalitāti, tajā pašā laikā cīnoties ar korupciju un tirgus monopolizāciju.
Šajā brīdī es vēlētos norādīt, ka pakalpojumu tirdzniecība aizvien biežāk ietver progresīvo tehnoloģiju, informācijas tehnoloģiju, kultūras produktus utt. Pakalpojumiem, kas tiek sniegti internetā, ir jāpievērš īpaša uzmanība. Ir jāgarantē intelektuālā īpašuma tiesības un personisko datu aizsardzība, kā arī aizsardzība pret krāpniecību, pornogrāfijas tirdzniecību un citiem kriminālpārkāpumiem. Sabiedrības novecošanas problēma un cilvēki ar īpašām vajadzībām liek palielināt veselības un aprūpes pakalpojumu apjomu. Tāpēc mums ir jāparedz šajās jomās strādājošo imigrantu skaita pieaugums. Pašreizējā politiskā situācija arī pievērš mūsu uzmanību energopakalpojumiem un sakaru pakalpojumiem.
Mēs esam dzirdējuši, ka visur pasaulē pakalpojumiem ir ļoti nozīmīga loma iekšzemes kopproduktā. Globālajai pakalpojumu tirdzniecībai ir tendence pieaugt un tā jau veido ceturtdaļu no pakalpojumiem. Cerēsim, ka mēs varam radīt sistēmu ar skaidriem un godīgiem noteikumiem, kas nodrošina, ka pret visām pusēm izturas vienlīdzīgi. Tas nebūs viegli, taču kurš teicis, ka mums jārisina tikai viegli uzdevumi?
Jens Holm
(SV) Syed Kamall aicina tālredzīgi atvērt pakalpojumu tirgus jaunattīstības valstīs. Diemžēl tas pilnībā atbilst ES pašreizējai tirdzniecības politikai. Piemēram, Syed Kamall vēlas, lai tam, ar ko pašreiz nodarbojas vietējie uzņēmumi vai valsts sektors jaunattīstības valstīs, būtu konkurence no starptautisku Eiropas uzņēmumu puses.
Šī politika Eiropā jau ir pārbaudīta. Mana valsts Zviedrija bija viena no pirmajām valstīm, kas samazināja regulējumu savam enerģētikas, elektrības, dzelzceļa un pasta pakalpojumu tirgum. Tagad mēs redzam rezultātu: augstākas cenas, sliktāka apkope un arī bieži vien sliktāki pakalpojumi. Tagad daži monopoli var gūt vēl nebijušu peļņu no tā, kas agrāk bija kopīgs īpašums.
Vai šis ir attīstības modelis, kas mums būtu jāpārdod jaunattīstības valstīm? Nē! Par laimi ir valstis, kas rīkojas citādāk! Norvēģija, kas nav atkarīga no ES, ir atteikusies no visām Vispārējā pakalpojumu tirdzniecības nolīguma (VVPT) prasībām liberalizēt nabadzīgo valstu pakalpojumu sektorus. Kopumā Norvēģija ir paudusi iebildumus pret neiejaukšanās politiku, kuru ES ievēro Pasaules Tirdzniecības organizācijā. Tas dod cerību. Eiropas Savienībai visaugstāk jānostāda nabadzīgo valstu vajadzības, nevis jāaicina uz regulējumu mazināšanu un privatizāciju.
Daniel Varela Suanzes-Carpegna
(ES) Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos izteikt atzinību savam kolēģim Syed Kamall par ziņojumu, kurā viņš izceļ nepieciešamību attīstīt starptautisku pakalpojumu tirgu, kurā ņemtas vērā jaunattīstības valstu dažādās situācijas, neaizmirstot, ka nosacījumiem jābūt godīgiem visām pusēm.
No vienas puses, Eiropas Savienībai ir liels potenciāls atvērt savu pakalpojumu sektoru jauniem tirgiem, kuros tai ir lielas salīdzinošas un konkurences priekšrocības pasaules līmenī - attīstīt jaunus kanālus sektorā, kas ir viens no galvenajiem līdzekļiem, ar kuriem Eiropa var risināt globalizācijas radītās problēmas.
No otras puses, tai ir daudz priekšrocību jaunattīstības valstīm.
Pirmkārt, gūstot labumu no Eiropas Savienības zināšanām un prasmēm šajā jomā, kuras šīm valstīm ir nepieciešamas, lai attīstītu pašu tautsaimniecību, it īpaši pamata un starpdisciplināros sektoros, piemēram, finanšu pakalpojumu sektorā. Tādējādi tas veicinātu tehnoloģiju nodošanu no Eiropas iestādēm un uzņēmumiem. Izdevīgākas ekonomiskās sistēmas pastāvēšana aicinātu citas pasaules daļas veikt ieguldījumus, tāpēc daudzkāršotos ieguvumi to tautsaimniecībai.
Otrkārt, sarunas uzlabotu nosacījumus gan tiem, kas vēlas sniegt pakalpojumus, gan uzņēmumiem, kas vēlas nodibināt filiāles Eiropā.
Es gribētu izcelt ziņojumā pausto nepieciešamību ievērot Starptautiskās darba organizācijas noteikumus, it īpaši attiecībā uz bērnu nodarbināšanu un piespiedu darbu, jo ir līdzās asimetrijai jābūt atklātībai, jā, bet vienlaicīgi jāievēro godīgas konkurences un godīgas spēles noteikumi, un nekādā gadījumā nedrīkst aizmirst mūsu uzņēmumu intereses.
Mums ir jālūdz, lai valstis uzņemtos lielākas saistības, it īpaši lielās valstis ar strauji augošu ekonomiku: Ķīnu, Indiju un Brazīliju, vienmēr saskaņā ar Pasaules Tirdzniecības organizāciju. Ziņojumā pieminētas īpašas situācijas saistībā ar dažādiem tirdzniecības blokiem, piemēram, ASEAN valstīm, Persijas līča valstīm, Indiju un Koreju. Ziņojumā trūkst viena reģiona, kura attīstības līmenis un ekonomiskā situācija ir ideāla mūsu pakalpojumu sektora attīstīšanai. Es runāju par Mercosur valstīm un šajā sakarā tieši par Brazīliju; es Parlamentā biju referents par sarunu statusu ar šo valsti. Tāpēc pat tad, ja tas neparādās ziņojuma galvenajos izklāstītajos punktos, es tomēr vēlējos to pieminēt, lai to arī iekļautu.
Glyn Ford
Priekšsēdētāja kungs! Es vēlos paust atzinību par milzīgo darbu, ko mans kolēģis Syed Kamall ir ieguldījis šajā ziņojumā par pakalpojumu tirdzniecību, taču es diemžēl nespēju bez iebildumiem teikt viņam apsveikuma vārdus, jo man ir būtiski iebildumi pret dažiem aspektiem viņa pieejā.
Galvenais jautājums ir vispārējo ekonomisko interešu pakalpojumi. Parasti Eiropas Parlamentā starp sociālistu un kristīgo demokrātu grupām mēs šeit panākam kompromisu, kas atspoguļo spēku politisko līdzsvaru šajā iestādē. Taču diemžēl šajā gadījumā kompromiss nav panākts - patiesībā mēs esam dzirdējuši dažus tādus komentārus no viņa kolēģiem, kas liecina, ka daži no viņa grupas biedriem, kam ir attīstītāka sociālā sirdsapziņa, rauc seju un jūtas diezgan neērti par referenta pieeju.
Šis droši vien ir visliberālākais ziņojums - un, lai nerastos pārpratums, jāpiebilst, ka domāju to nievājošā nozīmē - ko Starptautiskā Tirdzniecības komiteja jebkad iesniegusi plenārsēdē. Tajā nav efektīvā veidā nošķirti komerciāli pakalpojumiem no nekomerciāliem pakalpojumiem, un es un vairākums no manas grupas varēs balsot par Syed Kamall ziņojumu tikai tad, ja tiks pieņemti grozījumi Nr. 2, Nr. 11 un it īpaši Nr. 5, kuri garantēs universālus, visiem pieejamus un augsta standarta sabiedriskos pakalpojumus.
Reinhard Rack
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Pakalpojumi ir mūsu ekonomikas nākotnes būtiska sastāvdaļa. To var teikt ne tikai attiecībā uz valstīm ar augsti attīstītu ekonomiku šeit Eiropā, bet arī un it īpaši tā dēvētajām jaunattīstības valstīm. Tā kā tā ir taisnība, mums ir jāparāda, ka regulējumu mazināšana, ko pagātnē panācām preču pārvadāšanas sektorā, ir arī mūsu mērķis pakalpojumu sektorā. Iespējams, daudzos gadījumos šeit tas ir pat svarīgāk.
Gan referents Syed Kamall, kam mums jāpateicas par ziņojumu, gan Zbigniew Zaleski ir norādījuši, kas pakalpojumu sektorā ir iespējams: zināšanu nodošana, labākas kvalifikācijas, darbavietas un labāka infrastruktūra. Tās ir lietas, ko mums visiem praktiski būtu kopīgi jāatbalsta. Paraugoties uz lietām no šī skatupunkta, mums vajadzētu ietvert daudzas no šīm ideoloģijām, par kurām mēs šeit Eiropā pēdējo gadu un gadsimtu laikā esam cīnījušies, neskatoties tik daudz atpakaļ.
"Jā” īpašām vajadzībām noteiktos sektoros, bet "nē” tām surogātcīņām, ko šā Parlamenta daži deputāti vēlas izcīnīt uz jaunattīstības valstu rēķina.
Harald Ettl
(DE) Priekšsēdētāja kungs! Mēs visi vēlamies atvērtas robežas pakalpojumu nodrošināšanai. Es vēlētos šajā sakarā pārrunāt divus jautājumus. Eiropas Savienība 2006. gadā pauda skaidru nostāju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu un pat nepakļāva sabiedrisko pakalpojumu jutīgo jomu atklātai konkurencei.
Tagad, protams, saskaņā ar VVPT nolīgumu notiek mēģinājums liberalizēt šo jutīgo sektoru pa aizmugures durvīm. Mēs nevaram izmantot to pašu pieeju, kādu izmantojam komerciāliem pakalpojumiem. Pretējais attiecas arī, protams, uz jaunattīstības valstīm. ES nedrīkst izdarīt spiedienu uz jaunattīstības valstīm un piespiest tās liberalizēt sabiedriskos pakalpojumus. Tām jādod iespēja pašām pieņemt lēmumu, vai to darīt.
Otrs jutīgais jautājums attiecas uz finanšu pakalpojumu tirgu. Kopš 20. gadsimta 80. gadiem finanšu pakalpojumu tirgus ir piedzīvojis milzīgus izaugsmes viļņus visplašāk globalizētajos tirgus sektoros, pat finanšu darījumu jomā. Valūtas tirgiem gada apgrozījums veido 360 triljonus ASV dolāru. Iesaistīšanās tirgos, kas globāli izplešas, protams, ir ekonomiska brīvība, tāpēc jaunattīstības valstis ir ārkārtīgi neaizsargātas no ārējiem triecieniem. Tāpēc finanšu pakalpojumu liberalizācijā [ir jāievēro] attīstības stāvoklis [īpašajam] ...
(Priekšsēdētājs runātāju pārtrauca)
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Priekšsēdētāja kungs! Šajās debatēs ir divi jautājumu, kuriem es gribētu pievērst uzmanību. Pirmkārt, ir taisnība, ka 2007. gadā pakalpojumu sektors Eiropas Savienībā veidoja veselus 75 % no IKP un pakalpojumu eksports no ES - vairāk nekā 28 % no kopējā pasaules eksporta apjoma, taču vēl joprojām pastāv daudz šķēršļu tam, lai pašā Eiropas Savienībā pakalpojumu sniedzēji no jaunajām dalībvalstīm varētu brīvi sniegt pakalpojumus. Es gribētu paust cerību, ka ES veiks kādus pasākumus, lai šo jautājumu nākotnē risinātu.
Otrkārt, ir jāpauž stingri iebildumi pret ziņojumā ieteiktajiem risinājumiem, saskaņā ar kuriem Eiropas Savienībai PTO sarunu gaitā ir vienpusēji jāsamazina lauksaimniecības maksājumi un subsīdijas, lai iegūtu, kā tur teikts, atlīdzību papildu peļņas formā no pakalpojumu tirdzniecības. Šī pieeja, ko ES jau daudzas reizes pieņēmusi, ir izraisījusi ražošanas ierobežošanu un dažkārt pat daudzu lauksaimnieciskās ražošanas sektoru likvidēšanu Eiropas Savienībā, kas ievērojami pavājinājis pārtikas nodrošinājumu ES valstīm un pēdējos mēnešos arī izraisījis nozīmīgu lauksaimniecisko izejvielu izmaksu pieaugumu.
Roberto Fiore
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es vēlējos pievērst jūsu uzmanību tam, ka ir notikušas sarunas par banku sistēmas liberalizāciju, bet mēs visi zinām, ka saskaņā ar Basel II šajā sektorā radās monopols un mēs pieredzējām, kā iet bojā veseli uzņēmumi, veselas ekonomiskās vienības tieši finanšu sistēmas monopolizācijas dēļ.
Tāpēc es uzskatu, ka noteiktos veidos ir jāatdzīvina vecā sistēma, kooperatīvu sistēma, kas lauku teritorijās un tik daudzās citās Eiropas daļās ir devusi jaunu enerģiju mazām privātām iniciatīvām un ģimenēm, lai tās varētu augt. Tad runāsim un rīkosimies saistībā ar liberalizāciju, nevis veidosim monopolu šajā ārkārtīgi svarīgajā banku sektorā, kas ietekmē ģimeņu dzīves un uzņēmumu pastāvēšanu visā Eiropā.
Paul Rübig
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Es uzskatu, ka mazie un vidējie uzņēmumi ir īpaši vajadzīgi pat finanšu pakalpojumu jomā. Mums Eiropā ir 25 miljoni uzņēmumu. Es uzskatu, ka daudzi no tiem noteikti spētu sasniegt līdzīgus panākumus starptautiskā tirgū.
Visbeidzot viens no būtiskajiem jautājumiem par vismazāk attīstītajām valstīs ir arī par to, kā var radīt ienākumus. Tāpēc komisārs Peter Mandelson domā, ka ir īpaši svarīgi ir nebalstīties uz PTO sarunām, bet gan radīt jaunus impulsus. Mums ir jāveicina tirdzniecība, mums nepieciešamas atbilstošas saistības, un es ceru, ka mēs to drīz panāksim.
Peter Mandelson
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs! Esmu stingri apņēmies turpināt sarunas, lai izpildītu Dohas pasaules tirdzniecības darījumu. Tas patiesi ir ļoti svarīgi, un es esmu pateicīgs godājamam deputātam par tā veicināšanu.
Patiesībā es nebiju domājis komentēt vai reaģēt uz šīm debatēm. Iemesls, kāpēc es to daru, ir tāds, ka es jūtu, ka saistībā ar dažiem no maniem uzskatiem ne tikai ir radies neliels pārpratums par pakalpojumu sniegšanu 21. gadsimtā, it īpaši jaunattīstības valstu vidū, bet galvenokārt ar piezīmēm, ko izteikuši daži no tiem, kas ir piedalījušies šajās debatēs, tiek novilkta kļūdaina ideoloģiska robeža starp to, ko dēvē par "komerciāliem” un "nekomerciāliem” pakalpojumiem. Man jāsaka, ka, pavadot lielāko daļu laika tā, kā es to daru, pasaulē un starp jaunattīstības valstīm, šis nošķīrums un šī ideoloģiskā robeža ir šajās debatēs aprakstīta kā tāda, kas pamazām izzūd bez pēdām. Kā Caroline Lucas ierosināja PTO dalībvalstīm, ka jaunattīstības valstis aizvien vairāk uz pakalpojumu tirdzniecību raugās kā uz diezgan atšķirīgu un no preču tirdzniecības atsevišķi aplūkojamu. Patiesībā PTO un tirdzniecības sarunās novērojama tieši pretēja tendence. Aizvien vairāk jaunattīstības valstis šajās sarunās iekļauj pakalpojumu tirdzniecību. Es uzskatu, ka ir nepareizi - un es runāju kā cilvēks, kas ir sociāldemokrāts vairāku desmitu gadu garumā un kurš, es domāju un ceru, ir attīstījis sociālu sirdsapziņu - iesniegt priekšlikumu attiecībā uz pakalpojumiem, sakot, ka valsts nodrošinājums ir labs un ka privāts nodrošinājums ir slikts. Tā nav tikai novecojusi domāšana, tas ir pretrunā jaunattīstības valstu interesēm un visnabadzīgāko iedzīvotāju vajadzībām šajās valstīs un tajās kopienās, kuras mums jācenšas atbalstīt ar savām eiropiešu vērtībām un saviem eiropiešu principiem.
Tāpēc es ceru, ka mēs nesekosim un neveicināsim, ja drīkst tā cienīgi izteikties, šo neparasto vienādojumu, kurā jūs varat izvirzīt nabadzīgo cilvēku vajadzības kā prioritāti, liedzot jaunattīstības valstīm iespēju nodrošināt patērētājiem ne tikai ūdeni un enerģiju un elektrosakarus efektīvāk un lētāk, bet arī nodrošināt veselības aprūpi un izglītību, izmantojot ieguldījumus, tehnoloģiju, pārvaldības spējas un tehniku no dažādiem starptautiskiem avotiem konkurētspējīgā veidā.
Tas pilnīgi noteikti nenozīmē, ka tāpēc šiem pakalpojumiem jāpaliek neregulētiem. Es neatbalstu monopolistisku rīcību, cenu noteikšanu un karteļus, taču šī situācija tuvojas tai, ko mēģināja panākt godājamais deputāts. Jaunattīstības valstu valdību regulējums, protams, šiem pakalpojumiem ir būtisks, taču, lūdzu, neveidosim to vai nesniegsim atbalstu tam, kas, kā esmu aprakstījis, ir kļūdaina ideoloģiska robeža starp komerciālo un nekomerciālo. Abi ir vienlīdz derīgi, ja tiek pienācīgi regulēti un ja tie pienācīgi kalpo cilvēku vajadzībām, kuriem ārkārtīgi nepieciešami vairāk šāda veida pakalpojumu, un ja tie tiek sniegti efektīvāk un daudzos gadījumos lētāk.
Syed Kamall
referents. - Priekšsēdētāja kungs! Es patiešām nezinu, ar ko sākt, jo visi ir bijuši tik laipni. Es pateicos visiem par ieguldījumu šajā debatēs, un esmu pateicīgs par ikkatru devumu.
Šajās pāris minūtēs, kas man atvēlētas, es vēlētos pieskarties dažiem no pārrunātajiem jautājumiem. Man nenākas bieži runāt citu priekšā, tāpēc jums man būs jāļauj nedaudz saņemties.
Helmuth Markov runāja par to, ka "viens izmērs der visiem”. Šajā ziņojumā ir diezgan skaidri pateikts, ka tajā pašā laikā, tā kā mēs nedrīkstam uzspiest liberalizāciju citām valstīm, mēs arī nedrīkstam uzspiest protekcionismu citām valstīm vai valsts monopolus. Tieši to es centos pateikt, tāpēc tas nav ne tuvu domai "viens izmērs der visam”. Mēs atzīstam, ka dažādām valstīm pastāv dažādi risinājumi, taču dosim tām iespēju veikt liberalizāciju. Daudzi cilvēki nabadzīgākās valstīs ir man teikuši, ka viņi ir slimi un noguruši tāpēc, ka viņiem nav izvēles, tāpēc, ka viņiem ir jādodas pie valsts monopola, kas darbojas slikti, vai pie privāta monopola, kam, kā visi zina, ir saikne ar valdošo eliti. Patiesībā viņi vispirms vēlas piekļuvi vai izvēli, kas viņiem īstenībā dos sava veida piekļuvi.
Attiecībā uz pārtraukumu finanšu pakalpojumu liberalizācijā ir atšķirība starp finanšu krīzi, globāli raugoties, un sliktiem aizdevumiem un sliktiem parādiem. Nabadzīgi Āfrikas uzņēmēji man ir teikuši, ka viņi vēlas piekļuvi kapitāla tirgiem, lai varētu aizņemties naudu un iegādāties traktoru, lai tad viņi varētu art laukus un radīt vietējā līmenī lielāku labklājību, tad dosim viņiem šo iespēju un piekļuvi kapitālam.
Visbeidzot mani nosodīja mans kolēģis Glyn Ford, ko es patiesībā uztveru kā komplimentu. Esmu ļoti priecīgs dzirdēt, ka šis ir "visliberālākais ziņojums” un ceru, ka tas tiks iegravēts manā kapa plāksnē kādu dienu, bet ne tagad uzreiz. Es vēlos norādīt, ka ir atšķirība starp sociālo sirdsapziņu un sociālistisku sirdsapziņu. Sociāla sirdsapziņa nozīmē paraudzīties uz to, kas īstenībā patiesībā darbojas labi, un to, kā mēs patiešām varam palīdzēt nabadzīgajiem, nevis turēties pie novecojušas sociālistiskas ideoloģijas, kas, kā Zbigniew Zaleski teica, kļuva nesaprātīga pēc tam, kad tika uzspiesta centrālajai un austrumu Eiropai tik daudzu gadu garumā.
Priekšsēdētājs
Debates tiek slēgtas.
Balsošana notiks ceturtdien, 2008. gada 4. septembrī.
Rakstiski paziņojumi (142. punkts)
Pedro Guerreiro  
Jūlijā mēs atkal pieredzējām, kā neizdodas vēl viens mēģinājums noslēgt Dohas sarunu kārtu, lai pavirzītu tirdzniecības liberalizāciju par soli uz priekšu, un Parlaments jau šobrīd cenšas apstiprināt pašiniciatīvas ziņojumu, kurā pārmērīgi uzsvērta nepieciešamība liberalizēt pakalpojumu tirdzniecību visā pasaulē vai nu Pasaules Tirdzniecības organizācijā, vai izmantojot divpusējus vai daudzpusējus nolīgumus ar trešām valstīm, kurus veicina ES.
Šeit mēs redzam autentisku gruntējumu, ar ko tiek gatavots ceļš uz visu pakalpojumu liberalizāciju, tostarp sabiedrisko pakalpojumu liberalizāciju, kuri šajā ziņojumā ir nodēvēti par "sabiedriskām un vispārējo interešu vajadzībām”.
Citu piemēru vidū ar šo ziņojumu ir mēģināts panākt lielāku veselības aprūpes, ūdensapgādes, izglītības, kultūras pakalpojumu, tūrisma vai finanšu pakalpojumu liberalizāciju.
Ziņojumā ir rūpīgi mēģināts izskaidrot, ka "VVPT principi neaizliedz ne privatizāciju, ne atsevišķu regulējošo mehānismu atcelšanu” un paredzēts, ka pēc PTO nolīguma stāšanās spēkā ir periodiski jāīsteno sarunu kārtas, "lai pakāpeniski sasniegtu augstāku liberalizācijas līmeni”.
Lai izbeigtu pašreizējo strupceļa situāciju Pasaules Tirdzniecības organizācijā, ziņojumā uzstāts uz jaunām iniciatīvām un pausta atzinība par tām, piemēram, par "signālkonferenci”, kuras mērķis ir padarīt iespējamu nākotnē panākt vienošanos.
Kāds liels uzņēmums Eiropā to nebūtu varējis uzrakstīt vēl labāk...
