Padomes 1994. gada 22. septembra Direktīvas 94/45/EK par to, kā izveidot Eiropas Uzņēmumu padomi, pārskatīšana (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākošais jautājums ir Komisijas paziņojums par Padomes 1994. gada 22. septembra Direktīvas 94/45/EK par to, kā izveidot Eiropas Uzņēmumu padomi, pārskatīšana.
Vladimír Špidla
Komisijas loceklis. - (CS) Pateicos jums par iespēju apspriest divus tik cieši saistītus jautājumus - Eiropas Uzņēmumu padomi un atbildīgu tās pārstrukturēšanu, kuru Komisija uzskata par ārkārtīgi svarīgu, un šajā sakarā panākto progresu pagājušajā gadā.
Attiecībā uz Eiropas Uzņēmumu padomi Komisija uzskata, ka, lai uzlabotu tās tiesisko pamatu, ir jārīkojas Kopienas līmenī. Saistībā ar restrukturizāciju nenotiek automātiskas konsultācijas ar Eiropas Uzņēmumu padomi. Bez tam sakarā ar direktīvas ieviešanu pastāv juridiska rakstura neskaidrības, un ir nepieciešams nodrošināt ciešāku saikni starp strādnieku informēšanu un konsultēšanu nacionālajā un pārvalstu līmenī, kā arī starp atbilstošajām direktīvām.
Kā jūs ziniet, 20. februārī Komisija uzsāka otro konsultāciju posmu ar sociālajiem partneriem saistībā ar direktīvas pārskatīšanu.. Komisija šajā posmā ieteica vairākas pieejas, ko direktīva var sniegt izklāstīto jautājumu risināšanā. Tas, pirmkārt, attiecas uz definīciju maiņu, noteikumu piemērošanas pastiprināšanu gadījumos, kad nav līgumu, darba ņēmēju apmācīšanu, labojumiem līgumos, ja notiek nopietnas izmaiņas kā, piemēram, apvienošanās, un saskaņotas sistēmas izveidošana abpusējam dialogam nacionālā un pārvalstu līmenī.
Šīs konsultācijas notika pirms Komisijas normatīvo priekšlikumu iesniegšanas. Tas sociālajiem partneriem deva iespēju pārrunāt šo problēmu. Sociālie partneri, bez šaubām, ir labākā pozīcijā, lai nodrošinātu pārskatītās direktīvas pozitīvu ietekmi, kas ir visa pamats. Tieši tāpēc Komisija viņus iesaistīja sarunās ar Eiropas Uzņēmumu padomi. Eiropas Arodbiedrību konfederācija (EAK) beigās paziņoja, ka nebija iespējams uzsākt sarunas starp Eiropas uzņēmumu padomēm un darba devēju organizācijām. No Komisijas puses es uzaicināju sociālos partnerus vēlreiz pielikt visas pūles, lai uzlabotu šīs sadarbības pamatus. Komisija pašlaik pārskata Kopienas iespējamos rīcības variantus, ņemot vērā sociālo partneru devumu un atbildes.
Ja šī vērtējuma secinājumi apstiprinās, ka labākais veids pastāvošo problēmu risināšanā ir direktīvas pārskatīšana, un, ja sociālie partneri neatbildēs uz pēdējo uzaicinājumu, vasarā es paziņošu Komisijas locekļiem, ka mēs esam apstiprinājuši sabalansētu tiesību akta priekšlikumu, kas ņem vērā visu pušu intereses un viņu izteiktos viedokļus.
Eiropas uzņēmumu padomēm vajag jaunu impulsu, viņiem vajag attīstīt patiesu pārvalstu dialogu, un viņiem jāspēj pilnībā iesaistīties tad, kad būs jāparedz un jāievieš izmaiņas. Tām ir jābūt spēcīgākām un efektīvākām. Tā ir viena no Komisijas prioritātēm 2008. gadam, un šajā ziņā Komisija centīsies panākt Parlamenta un Padomes sadarbību.
Otrais punkts ir restrukturizācija. Restrukturizācija ir nenovēršama atbilde nozīmīgajām ekonomiskajām un sociālajām izmaiņām Eiropā, ko radīja tehnoloģiskais progress, globalizācija, iedzīvotāju novecošanās, tāpat kā nepieciešamie soļi globālās sasilšanas un kaitējuma apkārtējai videi samazināšanai. Vispirms par apstiprināšanu ir atbildīgi uzņēmumi, tāpēc ka tie zina tirgus nosacījumus un tehnoloģijas, un viņi apzinās riskus, kas izriet no jebkura lēmuma par restrukturizāciju.
Restrukturizācijas sociālā, ekonomiskā un reģionālā ietekme ir ļoti plaša, sevišķi, kad pastāvošajiem apakšuzņēmumiem, uzņēmumiem, darba ņēmējiem un viņu pārstāvjiem ir jāsaka savs vārds dažādās pielāgošanās fāzēs. To pašu iemeslu dēļ pielāgošanās ekonomiskajām izmaiņām arī prasa sabiedriskus pasākumus, kas ir domāti ne tikai vispārēja pamata radīšanai ekonomiskās konkurētspējas veicināšanai, bet arī mērķtiecīgi virzīti, lai atbalstītu paredzamos restrukturizācijas pasākumus un sabiedriski atbildīgu restrukturizācijas vadīšanu.
Līdzās reģioniem, par kuriem mēs runājam, uzņēmumi ir restrukturizācijas priekšplānā. No vienas puses, tiem ir jāspēj strauji attīstīties un saglabāt konkurētspēju, kamēr no otras puses tiem ir jāizpilda savas sociālās un reģionālās saistības, paredzot izmaiņas, nodrošinot, ka iesaistītās puses tiek pareizi informētas pēc iespējas agrāk, un sevišķi ieviešot mehānismus darba ņēmēju un reģionu sagatavošanā paredzamajai restrukturizācijai.
2003.gadā sociālie partneri vienojās par galvenajām pamatnostādnēm šo prasību izpildīšanai. Balstoties uz šīm pamatnostādnēm, tika pieņemtas direktīvas, bet šobrīd tās tiek reti pielietotas. Šī iemesla dēļ Komisija drīz apstiprinās ziņojumu, lai palīdzētu sociālajiem partneriem veikt nākamos soļus šajā jomā, piemēram, caur efektīvāku esošo pamatnostādņu ieviešanu un paplašinot virkni principu, un nosakot veidus, kā risināt tās nopietnās problēmas, kādas šobrīd pastāv.
Es gribētu uzsvērt, ka Komisija ir gatava sadarboties ar Parlamentu tik cieši, cik vien iespējams, abos prioritārajos jautājumos, konkrēti, Eiropas Uzņēmumu padomes un restrukturizācijas jautājumos, un kuri ir sociālajā darba kārtībā un sniedzas pāri šodienas debatēm.
Philip Bushill-Matthews
PPE-DE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, es uzstājos no dažādām pozīcijām, ne tikai kā lielākās Parlamenta grupas koordinators, bet arī kā viens no tiem, kam bija vadošā lomai šā jautājuma apspriešanā iepriekšējo pilnvaru laikā, un visbeidzot, kā cilvēks, kas iepriekšējās karjeras laikā ieviesa uzņēmumu padomes dažādās nozarēs. Kāds, kurš patiešām tic informācijas un konsultāciju attīstībai un kurš zina kaut ko par to, kas darbojas un kas nē, - patiesi, filozofijas čempions.
Komisāri, tā tiešām ir augstākā mērā ironija, ka šāds jautājums, kas vispirms ir par sociālo dialogu un abu rūpniecības pušu apvienošanu, apstājas pie pirmā šķēršļa, jo EAK (Eiropas Arodbiedrību konfederācija) atsakās apsēsties un pārrunāt šo jautājumu. Es atbalstu jūsu mēģinājumu rīkoties un to, ka jūs vēl joprojām mēģiniet uzsākt dialogu. Bet, ja nebūs dialogs, jūs, vienalga, ieviesīsiet tiesību aktus, un kur tad paliek abu pušu iniciatīva uzsākt sarunas? Kur ir sods vienai pusei par sarunu nesākšanu? Es jums iesaku, un saku to ar smagu sirdi, ka risinājums jums, komisār, ir, kad jūs pārskatiet savas iespējas par priekšlikumiem, atspoguļot faktu, ka viena puse ir gatava sarunām, bet otra ne.
Visbeidzot, pasaulē, kurā pieaug globalizācija un, protams, vajadzība restrukturizēt uzņēmumus, lai uzturētu ritmu, strādājošo informēšana un konsultāciju process ir ārkārtīgi svarīgi. Tomēr, ko mēs redzam? Sociālā dialoga par sociālo partnerību neveiksmi un to cilvēku, kam vajadzētu būt līderiem, neveiksmi. Atsakoties iesaistīties sarunās, Eiropas arodbiedrības ir ne tikai pašas cietušas neveiksmi, bet arī iegāzušas strādniekus, kurus tās pārstāv. Kad šie jautājumi beidzot nonāk Parlamentā, mums, deputātiem, ir jābūt pārliecinātiem, ka mēs nepievilsim.
Harlem Désir
PSE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, komisāri, dāmas un kungi, direktīva par Eiropas Uzņēmumu padomi bija pirmā tās pieņemšanas laikā 1994. gadā. Lai gan tā izvirzīja tikai nedaudzas prasības, tā pavēra iespēju Kopienas mēroga uzņēmēju grupām tikt informētām un konsultētām, un tas bija viens no Eiropas darba likuma pieņemšanas pamatelementiem. Bet šodien tā atpaliek no izmaiņām korporatīvajā realitātē un no uzņēmumu pārvaldības finanšu fokusa, un pat atpaliek no citām direktīvām par darbinieku informēšanu un konsultēšanu, kas kopš tā laika ir pieņemtas. Tāpēc ir pilnīgi nepieciešams to pārskatīt un nodrošināt, ka Kopienas mēroga uzņēmumi, laikā saņemot informāciju un nodrošinot augstu konsultāciju standartu, dod iespēju rast alternatīvas, kad darba ņēmējiem ir jāsaskaras ar restrukturizācijām, uzņēmumu slēgšanu un krasu darba vietu samazinājumu.
Pārāk bieži pēdējo gadu laikā mēs esam bijuši liecinieki pēkšņiem lēmumiem veikt kolektīvas atlaišanas bez iespējas darbiniekiem konsultēties vai reālu iespēju viņu pārstāvjiem teikt savu vārdu.. Dažreiz darba ņēmēji dzird pa radio, ka viņus atlaidīs. Viņu pārstāvji tiek informēti tikai dažas minūtes pirms lēmums tiek paziņots publiski, parasti tas notiek laikā, kad atveras biržas.
Tas viss pastiprina vajadzību steidzīgi pārskatīt direktīvu. Starp citu, pārskatīšana tika veikta direktīvas oriģinālajā tekstā, un 2000. gadā šīs direktīvas mehānismus vajadzēja atjaunot. Kopš tā laika BusinessEurope vai toreiz Eiropas Industriālo un darba devēju konfederācija (UNICE) ir darījuši visu, lai bloķētu šo pārskatīšanu, lai nodrošinātu, ka šīs konsultācijas neko nedod.
Tāpēc, dāmas un kungi, P. Bushill-Matthews, es kā Eiropas Parlamenta referents, kas kopā ar citiem 2001. gadā un palīdzot gūt Parlamenta vairākuma atbalstu ambiciozajai prasībai pārskatīt šo direktīvu vēlreiz 2007. gadā, es nevaru pieņemt kritiku par Eiropas Arodbiedrību konfederāciju. Tās patiesi gatavojas iesaistīties sarunās. Ja šīs konsultācijas, šīs sarunas nedos rezultātu, tad Komisijai ir jāizmanto iniciatīvas tiesības. Komisijai ir iniciatīvas monopoltiesības. Mēs tās respektējam. Tomēr, tas arī uzliek atbildību Eiropas vispārējo tiesību aizstāvēšanā, neļaujot to turēt kā privāto interešu ķīlnieci, nodrošinot, ka darba ņēmēji mūsu kontinentā var cerēt, ka Eiropas Komisija aizsargās viņu tiesības tikt savlaicīgi konsultētiem un informētiem tā, lai notiktu patiess Eiropas sociālais dialogs galvenajās Eiropas Kopienas mēroga grupās.
Siiri Oviir
ALDE grupas vārdā. - (ET) Dāmas un kungi, ir ļoti labi, ka Komisija ir pacēlusi informētības problēmas saistībā ar Eiropas Uzņēmumu padomi par vajadzību konsultēt un informēt strādniekus situācijā, kad globālie nosacījumi padara vispārējo ekonomikas restrukturizāciju neizbēgamu.
Es pilnīgi piekrītu iepriekšējam runātājam no manis pa kreisi, ka konsultācijas ir ļoti svarīgas. Bet konsultācijas nav vienīgā svarīgā problēma. Konstruktīva un pozitīva dalīšanās informācijā arī ir ļoti svarīga. Šeit liels uzsvars tiek likts uz sociālā dialoga nepieciešamību.
Šodien Eiropas Savienība neietver vienīgi piecpadsmit vecās demokrātiskās valstis, bet mūsu ir 27. Un, piemēram, manā valstī dalība arodbiedrībā, kas ir dabiska viena sociālā dialoga puse, ir tikai 5% no darbaspēka. Darbaspēks pēc savas brīvas gribas nav arodbiedrību biedri. Viņiem ir savi iemesli, viens no tiem ir, ka viņi neredz arodbiedrību iespēju aizstāvēt viņu intereses.
Komisija pašlaik strādā pie juridiskā pamatojuma un tiesību aktiem, un tai ir jāuzmanās, jo daudzas valstis ir šādā situācijā. Tāpēc es steidzinu pieņemt lēmumu par šo nopietno punktu, citādi mēs beigsim ar tiesību aktiem, kas daudzās dalībvalstīs nedarbojas un kurus nevar apstiprināt.
Ewa Tomaszewska
UEN grupas vārdā. - (PL) Kā Neatkarīgās arodbiedrības "Solidaritāte" biedre es runāšu arī savu arodbiedrības kolēģu vārdā. Darba devēji klaudzina savus papēžus saistībā ar dialoga uzsākšanu. Dialogs ir arodbiedrības biedru un darba vides interesēs.
Direktīva 94/45 jau sen ir zaudējusi aktualitāti un nav saskaņota ne arvienu citu Eiropas Savienības direktīvu, sevišķi jau ar Direktīvu 2002/14, kas sniedz pamatojumu darba ņēmēju informēšanai un konsultēšanai Eiropas Kopienas ietvaros. Tajā arī ir neatbilstoša arodbiedrību lomas Eiropas uzņēmumu padomju veidošanā un funkcionēšanā definīcija. To dibināšanas procedūra ir sarežģīta, un tas ir iemesls, kāpēc tikai viena trešdaļa no tiem, kas potenciāli varētu eksistēt, to dara.
Precīzas informēšanas un konsultēšanas definīcijas trūkums rada lielas grūtības darba ņēmējiem piekļūt informācijai, pirmkārt, privatizācijas vai uzņēmuma pārņemšanas laikā.. Mēs gaidām ātru šī tiesību akta labojumu.
Elisabeth Schroedter
Verts/ALE grupas vārdā. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es tikai varu pateikt, cik laimīga esmu, komisār, ka jūs beidzot cenšaties aizvirzīt Eiropas sociālo politiku no tās esošajiem standartiem. Tam jau sen vajadzēja notikt. Beigu beigās, bija skaidrs, ka sarunas starp arodbiedrībām un Eiropas darba devēju federāciju ir nolemtas neveiksmei, jo viena puse atteicās no jebkādām izmaiņām. Šī svarīgā Komisijas lēmumprojekta atlikšana atstāj cilvēkiem iespaidu, ka Komisija virzās uz priekšu ar ārkārtīgi liberālu iekšējā tirgus modeli un nedara neko Eiropas sociālā modeļa labā.
Nav pietiekami tikai runāt par sociālu Eiropu, cilvēki grib redzēt darbību šajā virzienā. Sen jau ir skaidrs, ka minimālais darbinieku skaits - 1 000 - ir pārāk liels, lai spētu atbilstoši pārstāvēt darba ņēmējus vienmēr mainīgajā uzņēmumu vadības situācijā visā Eiropā.
Ir arī skaidrs, ka Eiropas uzņēmumu padomes nevar normāli pildīt savu pārstāvniecības lomu, ja pārāk vēlu tiek informētas par uzņēmumu apvienošanos vai pārdošanu, vai daļēju pārdošanu. Ja, no vienas puses, Komisija ir pārliecināta, ka dāņu elastības un drošības modelis ir tik izcili noderīgs Eiropas nodarbinātības stratēģijai, tad, dabiski, tai ir jānodrošina, ka tiek radīti priekšnoteikumi Eiropas līmenī, lai atbalstītu Dānijas darba tirgus modeli ar efektīvu darba ņēmēju pārstāvniecību.
Tad Komisijai ir jānostiprina arodbiedrību tiesības pārskatītās Uzņēmumu padomes direktīvas ietvaros. Vēl jo vairāk, Komisijai, ņemot vērā Eiropas pārskatāmības iniciatīvu un Korporatīvās vadības kodeksu, ir jānodrošina, ka visi uzņēmumi, uz kuriem attiecas Uzņēmumu padomes direktīva, veido Eiropas uzņēmumu padomes. Es varu runāt tikai par savu valsti: no uzņēmumiem ar sēdekli Vācijā, kam ir jāveido uzņēmumu padome, to ir izdarījuši tikai 30%. Eiropas nodarbinātības likumu apiešanas praksei ir jārada sekas! Tā Komisijai ir reāls izaicinājums.
Francis Wurtz
GUE/NGL grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, komisāri, pirms astoņiem gadiem Komisija publicēja ziņojumu par 1994. gada Direktīvu par Eiropas Uzņēmumu padomi, kurā tā atzina, ka dažos gadījumos direktīvas teksta pielietošana, es citēju: "garantē tikai zema līmeņa transnacionālās konsultācijas un informēšanu”. Tas secināja, es citēju atkal, ka "atbilstošā brīdī lems par direktīvas iespējamo pārskatīšanu.” Tas bija pirms astoņiem gadiem. Četri gadi pagāja, un nekas nenotika. 2004. gadā Komisija beidzot uzsāka konsultāciju pirmo fāzi ar sociālajiem partneriem. Tad vēl tika zaudēti četri gadi, lai gan visu pušu pozīcija bija zināma un nemainījās.
Pēc darba devēju organizāciju domām, jebkura šīs direktīvas pārskatīšana ir bezjēdzīga, kamēr arodbiedrības tic, ka tas ir svarīgi. Man jāpiebilst, ka Komisija pati atzina, ka 2006. gadā tikai viena trešdaļa no visiem uzņēmumiem bija izveidojuši šādu padomi, ka ar 20% Eiropas uzņēmumu padomju, kas darbojas, konsultējas tikai pēc publiska vadības lēmuma paziņošanas un ka ar 30% nekonsultējas vispār. Šajā laikā notika daudzas apvienošanās, restrukturizācijas un pārcelšanas.
Visbeidzot, šodien mēs atmostamies pēc šīs neattaisnojamās ziemas guļas. Daži priekšlikumi ir izteikti. Tie gan ir tik bikli, ka BusinessEurope, kas bija pret pārskatīšanu, ir iepriecināta, ka tie, pēc viņas vārdiem, ir vairāk iedvesmojoši, nekā obligāti, bet debates vismaz var sākies. Bumba tagad ir Parlamenta pusē, un Parlamentam nevajag sākt no nulles. Es gribu atgādināt, ka 2001. gadā mūsu PPE tā laika deputāts W. Menrad sniedza ziņojumu par šo jautājumu. Tajā bija minēts, ka starp citām direktīvas ieviešanas prasībām, es citēju: "adekvātas sankcijas par neatbilstību direktīvai nacionālajā un Eiropas līmenī” - specifiskas un smagas sankcijas - kā tiesības apturēt vadības lēmumu pēc darba ņēmēju pārstāvju prasības un pastiprināt arodbiedrību lomu.
Mūsu grupa atbalstīs iepriekšējā PPE ziņojumā izteiktos priekšlikumus, kuri ieguva vairākuma atbalstu 2001. gadā un iesaka būt noteiktākiem īpaši divos punktos. Pirmkārt, Eiropas uzņēmumu padomēm ir jābūt pieejai stratēģiskai informācijai par grupu tā, lai konsultācijas vairs nav tikai formalitāte un noteikti ir jābūt tiesībām ne tikai atlikt beigu termiņu, bet arī apturēt restrukturizācijas plānu, lai varētu veikt savu novērtējumu, izteikt savus priekšlikumus un piedalīties sarunās. Mums tikai ir maz laika. Tuvojas šī Parlamenta pilnvaru laika beigas. Es domāju, ka ir pienācis patiesības brīdis.
Ria Oomen-Ruijten
(NL) Es izvēlos diezgan atšķirīgu pieeju no kolēģa P. Bushill-Matthews piedāvātās. Es piekrītu viņam virknē jautājumu, piemēram, ka apvienošanās, pārvietošanu un restrukturizācijas, un visu šādu pārrobežu darbību rezultātā pieaugošās globalizācijas pasaulē aizvien vairāk ir vajadzība pēc labākas informētības un konsultācijām.
Šobrīd ir 800 līdz 820 labu Eiropas uzņēmumu padomju, kas pārstāv apmēram 145 miljonus strādnieku. Tas, ko es šodien redzu, ir sociāli orientēta tirgus ekonomika, un strādnieku interesēm, kas arī var nodrošināt mierīgu un stabilu darba tirgu, ir jāfunkcionē tik labi, cik vien iespējams.
Priekšsēdētāja kungs, šī iemesla dēļ Eiropas uzņēmumu padomes man nozīmē tik daudz. Darba devējiem un strādniekiem vēl jāpanāk vienošanās, un es aicinu strādniekus sasniegt šādu vienošanos. Ja viņiem jāatgriežas pie sarunu galda, tomēr ir jābūt arī darba devēju piedāvājumam, uz ko balstīt šīs sarunas.
Es pilnīgi atbalstu to, par ko mēs balsojām 2001. gadā kolēģa W. Menrad ziņojuma sakarā . Ko mēs tajā laikā teicām? Mēs minējām, ka ir jāievieš jauna likumdošana, lai nodrošinātu ātrāku, pēc iespējas savlaicīgāku informācijas un konsultāciju sniegšanu, lai samazinātu strādājošo skaita limitu Eiropas uzņēmumu padomju izveidošanai, ieviestu vairāk, savādākas un labāk funkcionējošas sankcijas gadījumā, ja tiesību akti īsti nedarbojas, un lai uzlabotu apstākļus, kādos jādarbojas Eiropas uzņēmumu padomēm.
Priekšsēdētāja kungs, es aicinu ikvienu pie sarunu galda. Ja tas nenotiks, tas ir jūsu uzdevums, komisār V. Špidla, nodrošināt jauna teksta parādīšanos šajā gadā. Liels paldies.
Priekšsēdētājs
Mums ir problēma ar laiku, jo Padomei ir jāuzstājas nākošajās debatēs un Padomes pārstāvjiem ir jāiet prom noteiktā laikā, tāpēc , dāmas un kungi, man ir jābūt ļoti striktam par laika ievērošanu.
Jan Andersson
(SV) Priekšsēdētāja kungs, šķiet, ka ikviens piekrīt, ka šī ir ļoti svarīga direktīva. Tā ir svarīga, lai pieaugošās restrukturizācijas laikā informācija un konsultācijas strādātu precīzi. Es arī piekrītu Komisijas viedoklim, komisāra V. Špidla viedoklim, ka direktīva tādā veidā, kā tā darbojas šodien, nav pietiekoši laba. Ir nepieciešami uzlabojumi. Mēs zinām, ka galvenā restrukturizācija ir notikusi pilnīgi bez informēšanas un konsultēšanas.
Es arī piekrītu viedoklim, ka tas bija diezgan pareizi atstāt šo problēmu sociālajiem partneriem. Tomēr šodienas situācijā pastāv mazas iespējas Parlamenta pilnvaru laikā izveidot jaunu direktīvu. Ja tas tā ir, ka viena sarunās iesaistītā puse izmanto sarunas tikai, lai paildzinātu procesu, un pēc deviņiem mēnešiem netiek panākta vienošanās, tad mums nebūs direktīva un nebūs pārmaiņas. Pastāv acīmredzams risks, ka tas šoreiz notiks. Tas ir iemesls, kāpēc viena no pusēm ir atteikusies. Pastāv acīmredzams risks, ka tā ir tikai vilcināšanās.
Šobrīd mēs esam šādā situācijā. Ja tas ir tā, tad Komisijas pienākums ir rīkoties. Mēs atrodamies šādā situācijā tāpēc, ka sarunas cieta neveiksmi. Šādā situācijā Komisijai ir jāsniedz priekšlikums, kas balstās uz jau minēto V. Špidla principu un analīzi, ko viņš veica. Šajā situācijā mēs, Parlamentā, solām, kā mēs jau runājām Darba tirgus komitejas koordinatoru sanāksmē, ka mēs darīsim visu, lai sagatavotu direktīvu, kurai jābūt gatavai šī Parlamenta pilnvaru laikā. Tas šobrīd ir svarīgi. Komisijai ir jārīkojas.
José Albino Silva Peneda
- (PT) Priekšsēdētāja kungs, komisāri, dāmas un kungi, vispirms es gribētu apsveikt Komisiju ar paveikto darbu, lai sadarbībā ar sociālajiem partneriem pārskatītu Eiropas Uzņēmumu padomes direktīvu. Tomēr es domāju, ka šķirtne starp Eiropas retoriku un cilvēku ikdienas dzīves praktisko realitāti ir bijusi būtiska uzticības samazināšanai starp vadītājiem un strādniekiem.
Ir būtiski palielināt uzticības līmeni starp darba devējiem un darba ņēmējiem, lai Eiropas Savienībā palielinātu konkurētspēju un solidaritāti. Uzticības līmenis palielināsies tad, kad sāksies sociālais dialogs, un ja šis sociālais dialogs turpināsies, lēmumi par pielāgošanas un pārstrukturēšanas procesiem būs pārskatāmāki.
Pateicoties labākai informācijas plūsmai starp darba devējiem un darba ņēmējiem, mēs virzīsimies uz labāku starptautiskās pārvaldības ietekmes izpratni un palīdzēsim abām pusēm vienoties restrukturizācijas procesa risinājuma meklēšanā. Tāpēc mums vajag pārskatīt un modernizēt juridiskos mehānismus saistībā ar konsultācijām strādniekiem un piedalīšanos, lai iegūtu juridisku pamatojumu, kas veicina sociālā dialoga risināšanu.
Tāpēc es aicinu Eiropas Arodbiedrību konfederāciju pārskatīt savu viedokli un sēsties pie sarunu galda, lai kopā ar darba devēju pārstāvjiem izskatītu direktīvas projektu. Ja izrādīsies, ka tas nav iespējams, es jutīšos apbēdināts, bet man arī jāsaka, ka Komisijai ir jāuzņemas atbildība, un būs labi, ja direktīvas pārskatīšanas process tiks pabeigts šajā Parlamenta un Komisijas pilnvaru laikā.
Harald Ettl
- (DE) Priekšsēdētāja kungs, kad Komisija saka Eiropas sociālajiem partneriem, ka tiem ir vēlreiz jāmēģina sadzīvot vienam ar otru, tas atklāj noteiktu neziņu saistībā ar politisko realitāti. Rūpniecība negrib piedalīties, un Komisija nespēj saprast, kāpēc sociālo partneru mehānisms funkcionē ļoti vāji.
Ļoti mainīgajā rūpniecības vidē, kurā tiek prasīta ātra adaptēšanās, lēmuma pieņemšana, kas ir atkarīga no vienprātības sasniegšanas, tāpat kā gadījumā ar BUSINESSEUROPE, ir ļoti nepraktiska. Beigu beigās EAK balso ar kvalificēto vairākumu, kas nozīmē elastīgumu un pārmaiņu iespēju. Tas bija tādēļ, ka, pateicoties sociālo partneru lēmumu pieņemšanas procedūrai, 1994. gadā politiķi, tādi kā Helmut Kohl, un Eiropas Parlaments veica pārrunas un panāca Eiropas Uzņēmumu padomes direktīvas pieņemšanu, bet jau tad tika paredzētas pārskatīšanas un tālākas pielāgošanas iespējas pēc pieciem gadiem. Pašlaik ir 2008. gads, un Komisija atkal vēlas uzsākt sarunu procesu, kas noteikti pārsniegtu šī Parlamenta pilnvaru termiņu, pat ja rūpniecība nevēlas vai nespēj piedalīties sarunās, pateicoties savam iekšējam lēmumu pieņemšanas mehānismam.
Kopsavilkumam, jūsu zināšanai, 1994. gadā bija tāda pati situācija. Vai mēs gribam uzlabot tik vitāli svarīgu instrumentu kā Eiropas Uzņēmumu padomi, kā J. M. Barroso kungs plenārsēdē paskaidroja, vai mēs tikai gribam izlikties, ka mēs vienalga gribējām pārskatīšanu un ka beigās tas neizdevās apstākļu sagadīšanās dēļ, kā jau tas bieži noticis ar sociālajiem jautājumiem?
Ja tas ir otrais gadījums, tad mēs liekam lietā par maz enerģijas labāka risinājuma sasniegšanai, un visu mūsu pūļu rezultāts attiecībā uz sociālajiem un ar darba ņēmējiem saistītiem jautājumiem šā Parlamenta termiņa laikā izskatīsies vēl sliktāks. Tā tas nedrīkst būt!
Alejandro Cercas
- (ES) Priekšsēdētāja kungs, paldies, komisār. Ja es jūs saprotu pareizi, un es ceru, ka es sapratu pareizi un neesmu sajaucis savas vēlmes ar realitāti, es domāju, ka jūs gribat uzvarēt šo cīņu un ka jūs nesamazināsiet savas iniciatīvas kapacitāti, ka jūs mēģināsiet nodrošināt, lai, pirms Parlaments un arī šī Komisija beidz savu darbu, mums galu galā pēc astoņu gadu gaidīšanas būtu pārstrādāta Uzņēmumu padomes direktīva. Ir skaidrs, ka savā laikā direktīvai bija ļoti pozitīva loma, bet pašlaik to ir apsteiguši dažādi notikumi.
Ja tā izrādīsies taisnība, komisār, tad jums ir mūsu nedalīts atbalsts, mans pilnīgs atbalsts, jo es domāju, ka jums ir tiesības un pienākums saglabāt Komisijas iniciatīvu, kad viena no pusēm negrib direktīvu pārskatīt, neskatoties uz to, ka tas ir noteikti jādara. Tas ir svarīgi, jo kopējās intereses tiek apdraudētas. Eiropas strādnieki pamatoti ir ļoti neapmierināti.
Komisārs: Šorīt es pieņēmu strādnieku delegāciju no rūpnīcas Valladolid - Smurfit Kappa, kuru nākošajā mēnesī slēgs, viņi to izlasīja laikrakstos un nezin, kāpēc to slēgs, jo tas ir ienesīgs bizness. Viņi pat nepazīst savus bosus, jo uzņēmums ir konglomerāta uzņēmumu daļa, un neviens vairs nezin, kas ir akciju turētāji.
Komisāri, strādnieki lūdz drošību, un Eiropai tā viņiem ir jāsniedz; tai ir jāsniedz viņiem skaidrība, viņiem ir jādod tiesības tikt konsultētiem un informētiem. Nevar notikt restrukturizācija bez sociālā dialoga. Sociālais dialogs noteikti ir svarīgs, un grūtības noteikti ir jāpārvar.
Es zinu, ka tas nav viegli. Komisāru kolēģijai vai Padomei tas nebūs viegli. Tomēr, komisāri, ja jūs virzīsieties pa šo ceļu, jums būs pilnīgs mūsu atbalsts; dažreiz ne visas cīņas tiek uzvarētas, bet visnozīmīgākās ir jāizcīna, un šī ir tāda.
Karin Jöns
- (DE) Priekšsēdētāja kungs, komisāri. Šķiet, ka Komisija vienkārši vēlreiz tukši runā par sociālās Eiropas ideju. Jūs esat atbildīgi par faktu, ka mums vēl joprojām nav priekšlikuma par uzņēmumu padomju reformēšanu, jo tā ir Komisija, un neviens cits, kas neievēro EAK paziņojumu, ka tā negrib sākt sarunas ar BUSINESSEUROPE, ja tās ir formālas. Tā kā Līguma 138. pants nenodrošina konsultāciju procesa trešo fāzi, jūs radiet pilnīgi jaunus spēles noteikumus. Tur nekad tāda fāze nav bijusi. Komisijas taktika ir acīmredzama, tā šobrīd ir novilcināšana.
Vai tiešām Komisija atkal ir darba devēju pusē? Pamatā neviens negrib būtiskas uzņēmumu padomju reformas, noteikti ne pirms Eiropas vēlēšanām. Vai es drīkstu jums atgādināt, ka Jacques Delors jau izteica priekšlikumu divas nedēļas pēc tam, kad darba devēji atteicās no sarunām. Jums vajadzēja darīt to pašu. Jūnija beigas ir par vēlu, neminot nemaz faktu, ka "līdzsvaroti priekšlikumi” nozīmē kaut ko citu.
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētāja kungs, es gribu pateikties V. Špidla kungam par viņa deklarāciju un faktu, ka viņš mēģina reformēt Eiropas Uzņēmumu padomes direktīvu. Bet mums vajag beigu termiņus, un mums jādarbojas nekavējoši, ja mēs gribam gūt panākumus Eiropas iedzīvotāju pārliecināšanā, ka Eiropa ir kas vairāk nekā vienots tirgus.
Man jāsaka, ka trūkst loģikas no EPP puses, kas vaino EAK par atteikšanos no sarunām. EAK, arodbiedrības un strādnieki ir tie, kas gūtu labumu no nopietnas Eiropas Uzņēmumu padomes direktīvas pārstrādāšanas. Tie ir nieki. Ja viņi saprastu, ka sarunās bija iespējams sasniegt rezultātu, viņi tās turpinātu. Bet viņi nav gatavi iet caur deviņus mēnešus garām šarādes sarunām tikai priekš darba devējiem un tad tās pārtraukt.
Es domāju, ka ir ārkārtīgi būtiski, lai Komisija izteiktu priekšlikumu bez kavēšanās.
Pier Antonio Panzeri
-(IT) Priekšsēdētaja kungs, dāmas un kungi, es domāju, ka pat jūs, komisār, sapratāt, ka pastāv objektīvas pretrunas starp teicienu, ka direktīvas pārstrādāšana ir viena no Komisijas prioritātēm, un tomēr neveikties tās pārskatīšanā. Jums jābūt drosmīgākiem un noteiktākiem, bez ietekmēšanās no sarunām, kas nesniedz rezultātus, nevis pateicoties EAK, bet cilvēkiem, kas izliekas, ka viņi grib runāt, bet īstenībā tikai tērē laiku.
Ir divi iemesli, kāpēc jums jāuzņemas lielāka atbildība. Pirmais ir metode. Mēs nevaram apstāties šeit, un Komisijai ir jāaizstāv sava lēmumu pieņemšanas vara. Otrs ir politisks, jo jūs ziniet, ka patreizējie tiesību akti neļauj uzņēmumu padomēm būt efektīvām. Direktīvas pārskatīšana ir nepieciešama ne tikai, lai atbalstītu sākotnējos mērķus, bet lai mēs būtu labāk sagatavoti šodienas problēmu risināšanai.
Šī iemesla dēļ es vēlos aicināt jūs, komisār, dot skaidru signālu un parādīt, ka jums ir drosme lemt!
Genowefa Grabowska
-(PL) Priekšsēdētāja kungs, Eiropas Uzņēmumu padomes direktīva ir pieņemta 1994. gadā. Kopš tā laika ir parādījušās jaunas globalizētās ekonomikas problēmas, un Eiropas Savienībā ir iestājušās jaunas valstis, ieskaitot manu zemi Poliju. Tādēļ direktīva ir steidzami jāpārstrādā. Pārmaiņas ienes arī Lisabonas līgums, kurš ļoti augstu vērtē sociālo dialogu. Direktīva ir jālabo, jo to prasa Pamattiesību harta, kura 27. pantā skaidri pasaka: "Strādniekiem vai to pārstāvjiem (...) jānodrošina informāciju un konsultāciju pieejamība (...).”
Jaunajai direktīvai tādēļ ir jāuzlabo eksistējošie un jāievieš jauni būtiski mehānismi, kas ļaus vieglāk pārvarēt stresu, kas saistīts ar organizatoriskām pārmaiņām, tādām kā uzņēmumu sadalīšana vai apvienošanās, masveida atbrīvošana no darba, un visbeidzot uzņēmumu delokalizācija vai dibināšana Eiropas Savienības robežās.
Es esmu pārliecināta, ka ātrāka informācija par tik nepopulāriem soļiem radīs darba tirgus stresa samazināšanos un apvienos Eiropas arodbiedrību kustību.
Ilda Figueiredo
-(PT) Priekšsēdētāja kungs, šie restrukturizācijas procesi, apvienošanās un daļējas vai pilnīgas multinacionālo uzņēmumu pārvietošanas notiek dažādās Eiropas Savienības valstīs, ieskaitot manu valsti, Portugāli, nerespektējot strādnieku tiesības un pilnīgi nerunājot ar arodbiedrībām, kā jau daudzas reizes tika minēts, un pat bez jebkādas tiešas informācijas.
Šīs direktīvas pārstrādāšana notiek pārāk ilgi un ir svarīga strādnieku tiesību aizsardzībai. Pārskatīšanas rezultātā tajā ir ne tikai jāiekļauj garantijas uz informācijas saņemšanu, bet arī jānodrošina darbinieku, darbinieku pārstāvju un arodbiedrību piedalīšanos procesā, kā arī jāgarantē, ka viņiem arī ir tiesības piedalīties demonstrācijās un nepiekrist tur, kur vajadzīgs, ieskaitot veto tiesības sakarā ar restrukturizācijām vai pārvietošanu, ja netiek ņemtas vērā strādnieku, reģionālās vai valstu intereses. Tam vajadzēja būt izdarītam jau sen atpakaļ, un tāpēc, komisār, jautājumu vairs nedrīkst atlikt.
Vladimír Špidla
Dāmas un kungi, par nožēlu man nav pietiekoši daudz laika, lai atbildētu detalizēti. Tomēr es pieskaršos dažiem svarīgiem jautājumiem. Pirmais jautājums ir par sociālo partneru pozīciju. Es stingri ticu, ka sociālie partneri ir labākā pozīcijā, lai tieši piedalītos šajās pārmaiņās. No otras puses, Komisijai ir attiecīgi savas tiesības uz iniciatīvu, un, dabiski, direktīvas priekšlikumi nenāca viegli, tie vairāk balstījās uz patreizējās situācijas izvērtēšanu un uz līdzšinējo pieredzi. Tāpēc sociālo partneru uzvedība neatturēs Komisiju. Par spīti tam, es domāju, ka ir un bija pareizi pēdējā reizē aicināt piedalīties sociālos partnerus.
Debašu laikā tika minēts, ka priekšlikums acīmredzot soda dažus sociālos partnerus. Es gribētu pateikt, ka mēs dzīvojam tiesiskā zemē, un kāds, kurš aizstāv savas tiesības, nevar tikt sodīts par to. Tas nozīmē, ka, ja viens no sociālajiem partneriem atsaucas uz savām tiesībām atturēties no sarunām, tas nedrīkst ietekmēt sarunu progresu. Es vēlos norādīt, ka pagātnē tie bija darba devēji, kas pārtrauca sarunas un tajās nepiedalījās. No šī viedokļa sociālajiem partneriem ir tiesības, un viņi var aizstāvēt šīs tiesības, un šīs iesaistīšanās rezultāti, protams, ir jāņem vērā. Saistībā ar šo sarunu mērķiem ir svarīgi ņemt vērā sekas, bet nekāds pamatojošs spriedums uz tām nevar tikt attiecināts.
Komisijas mērķis ir uzlabot Uzņēmumu padomes direktīvu un izdarīt to Parlamenta pilnvaru termiņā, un visi beigu termiņi ir atkarīgi no tā. Mūsu mērķis ir padarīt šo direktīvu efektīvāku. Neskatoties uz termina "sabalansētība” kritiku, es ticu, ka sabalansēta pieeja ir pamatnosacījums tik sarežģīta dokumenta veidošanā.
Es novēroju visu Parlamenta politisko grupu entuziasmu, kas, pat tik ierobežotā formātā, parādīja direktīvas sarežģītību un risinājumu daudzslāņainību. Es tāpēc ceru uz tālāku sadarbību ar Parlamentu, Eiropadomi un sociālajiem partneriem, sagatavojot šīs direktīvas uzlabojumus..
Priekšsēdētājs
Debates ir slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Mary Lou McDonald  
rakstiski.. - Uzlabojot Eiropas Uzņēmumu padomes direktīvu, Komisijai vajag pilnībā izskatīt strādnieku tiesību aizsardzības jautājumu.
Dara ņēmējiem ir jābūt pilnīgai pieejai informācijai par restrukturizēšanas procesu un iespēju piedalīties kā lēmējam šajā procesā. Pārāk bieži darbaspēks uzzina par restrukturizācijas plāniem, kas saistīti ar lielu darba vietu samazināšanu vai algas un darba apstākļu pasliktināšanos pēc tam, kad lēmums ir pieņemts. Strādnieki ir pelnījuši tiesības būt iesaistītiem visos restrukturizācijas procesa posmos un spēt tos ietekmēt tā, lai tiktu aizsargātas darba vietas un darba apstākļi.
Luís Queiró  
rakstiski. - (PT) Debatēs par Eiropas uzņēmumu padomi pie sarunu galda ir izteikti daudzi priekšlikumi, kas varētu būt ļoti labi, lai nostiprinātu dalības, sadarbības un partnerattiecību idejas starp dažādām iesaistītajām pusēm. Tomēr debatēs ir nemitīgs uzsvars uz neekonomisku vīziju, kas, varbūt ar cēliem nodomiem, bieži rada veselu rindu priekšlikumu, kuri neveicina ekonomiskos panākumus vai darbavietu nodrošinājumu. Tas notiek ar pasākumiem, kas mēģina saglabāt darba vietas tad, kad uzņēmumi vai rūpniecības nozare vairs nav dzīvotspējīgi. Neviens neiedomāsies, protams, par digitālo kameru lietošanas aizliegumu vai noteiktu sociālo maksājumu pievienošanu šo kameru cenām. Tomēr plašā digitālo kameru izmantošana ir bijis tiešs iemesls tūkstošiem darba vietu zaudējumam fotofilmiņu ražošanas uzņēmumos "vecmodīgajām kamerām”.
Plašai darbinieku līdzdalībai ir jābalstās uz nodarbinātības principiem, indivīda aizsardzību un ekonomisko krīžu pārvarēšanu, nevis uz vīziju, kurā ekonomiskā realitāte vienkārši ir detaļa. Tehnoloģiskā attīstība un tirgus atvēršana jāuzskata par iespēju un uzņēmuma dialogam ir jārisinās šajā virzienā.
