2008. gada 11. un 12. decembra Eiropadomes rezultāti - Francijas prezidentūras darbības pusgads (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais jautājums ir Padomes un Komisijas ziņojumi par Eiropadomes 11. un 12. decembra sanāksmes rezultātiem un Padomes pašreizējā priekšsēdētāja ziņojums par Francijas prezidentūras darbības pusgadu.
Es vēlētos ļoti sirsnīgi apsveikt Eiropadomes priekšsēdētāju, Francijas prezidentu Nicolas Sarkozy. Esiet sveicināts Eiropas Parlamentā trešo reizi Francijas prezidentūras laikā!
Tāpat arī vēlos apsveikt Eiropas Komisijas priekšsēdētāju José Manuel Durão Barroso un Komisijas pārstāvjus. Priecājos šodien šeit redzēt vairākus komisārus. Ļoti sirsnīgi sveicu jūs visus!
(Aplausi)
Dāmas un kungi! Grupas priekšsēdētāju un jūsu pienākums, runājot grupas vārdā, ir sniegt novērtējumu. Taču vispirms vēlos teikt dažus ievadvārdus.
Sarkozy kungs, Jūs pārņēmāt prezidentūru notikumiem bagātā brīdī, kad bija nepieciešams uzsākt noteiktas sarunas un rīkoties. Jūs stājāties pretī šiem izaicinājumiem, tostarp problēmām Gruzijā, finanšu krīzei, ekonomiskajām grūtībām un citām problēmām. Jūs esat šeit Parlamentā trešo reizi kā Eiropadomes priekšsēdētājs, un Jūs iepriekš viesojāties Parlamentā un uzstājāties šeit, pirms stājāties Eiropadomes priekšsēdētāja amatā.
Jūs arīdzan vairākkārt organizējāt Prezidentu konferenci savā oficiālajā rezidencē Elizejas pilī un uzaicinājāt Komisiju un Parlamentu uz grandioziem svētkiem 1. jūlijā savas valsts galvaspilsētā par godu prezidentūras pārņemšanai, kas jau atkal sniedza iedvesmojošu pārliecību par Jūsu apņemšanos vienot Eiropu.
Mēs atkal satikāmies Parīzē, 13. un 14. jūlijā. 13. jūlijā tikāmies Vidusjūras valstu sammitā, kas aicināja dibināt savienību Vidusjūras reģionam. 11. novembrī, 90 gadus pēc Pirmā pasaules kara beigām, Jūs mūs uzaicinājāt arīdzan uz piemiņas dievkalpojumu Verdenas pilsētā.
Visi šie gadījumi apliecina, cik augstu Jūs vērtējat Eiropadomi. Vēlos Jums sirsnīgi par to pateikties. Tagad vēlos Jūs aicināt uzstāties Eiropas Parlamentā.
Nicolas Sarkozy
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Francijas Eiropas prezidentūras sākumā Īrijas referenduma rezultātā, kurāLisabonas līgums tika noraidīts, tā ratifikācijas process bija pārtraukts.
Tobrīd mēs nezinājām, ka Gruzija un Krievija uzsāks karadarbību, un mēs arī nenojautām to, cik nopietna finanšu un vēlāk arī ekonomiskā krīze piemeklēs Eiropu.
Priekšsēdētāja kungs, Francijas prezidentūra centās rīkoties saskaņā ar diviem principiem. Pirmkārt, pasaulei ir vajadzīga spēcīga Eiropa, un, otrkārt, tikai vienota Eiropa var būt spēcīga. Protams, es esmu pārliecināts, ka tas nav nekāds jaunums, taču tas ir tiešām svarīgi.
Pēdējā pusgada laikā mēs esam centušies Eiropu padarīt vienotu, spēcīgu un panākt, lai tā rūpējas pati par sevi. Kāda ir spēcīga Eiropa? Spēcīga Eiropa domā, tā pastāv par saviem uzskatiem, tā spēj sniegt atbildes uz jautājumiem un tai piemīt izdoma. Spēcīga Eiropa neseko kāda pavadā, un tā noraida apgalvojumus, kas pamatojas tikai uz nepateikto, uz izvairīšanos no problēmām, un tā nepaļaujas uz to, ka laiks sadziedēs visas rētas. Un esmu pārliecināts, ka, ja mēs vilcināsimies, situācija kļūs arvien sarežģītāka.
Galu galā Francijas prezidentūru ietekmēja situācija pasaulē, kas negatīvi atsaucās arī uz mūsu darba organizāciju, un, pilnīgi noteikti, manā varā nav tagad izvērtēt šīs prezidentūras darbu. Es tikai gribēju pastāstīt to, kā mēs nonācām šajā situācijā.
Kad 8. augustā Gruzijā sākās krīze, mums bija tikai viens mērķis, proti, apturēt karadarbību un nepieļaut, ka atkārtojas situācija, kādu piedzīvoja Bosnija. Es nevēlos izklausīties pārāk bargs, taču, godīgi sakot, kad Bosnija, Eiropas valsts, nonāca konfliktsituācijā, Eiropa tai nepalīdzēja. Mūsu vietā rīkojās mūsu draugs un sabiedrotais - Amerikas Savienotās Valstis - un Eiropai bija jāseko šim paraugam.
Francijas prezidentūra bija pārliecināta, ka Eiropai ir jāpilda savi pienākumi, un 12. augustā mēs sākām risināt sarunas par pamieru, un 12. septembrī tika noslēgta vienošanās par armijas izvešanu no valsts. Galu galā karš tika novērsts, militārie spēki atkāpās un, pateicoties visām Eiropas Savienības dalībvalstīm, Eiropa joprojām ir vienota.
Tas nebija pašsaprotams secinājums, jo, ņemot vērā dažu dalībvalstu vēsturi, to valstu sāpīgā vēsture, kuras tik ilgus gadus dzīvoja aiz dzelzs priekškara, pazemotā, sašķeltā un sagrautā Eiropā, ir diezgan loģiski, ka atsevišķām valstīm ir atšķirīga attieksme pret mūsu kaimiņvalsti Krieviju, salīdzinot ar valstīm, kuras nekad nav dzīvojušas pakļautībā.
Neskatoties uz to, Eiropa joprojām ir vienota, un Francijas prezidentūra un Eiropas Komisijas priekšsēdētājs darīja visu iespējamo, lai nepieļautu karadarbību. Krievijas armija 8. augustā atradās 40 km attālumā no Tbilisi, bet šodien gandrīz visi Krievijas armijas spēki ir izvesti no Gruzijas teritorijas, izņemot Osetiju un Abhāziju.
Eiropa lika manīt, ka tai rūp notiekošais, taču tā neiesaistījās agresīvā konfliktā ar mūsu kaimiņvalsti Krieviju. Esmu pārliecināts, ka, lai veicinātu ekonomikas attīstību, drošību un mieru, mums nākotnē nav citas iespējas, kā vien sadarbība ar mūsu kaimiņvalsti, paskaidrojot, ka, ja tā grib spēlēt savu lomu globālā līmenī - un, nenoliedzami, Krievija ir liela valsts, tai ir jāciena vērtības, prakse un ieražas, kas atšķiras no tām, ko tā Eiropā piekopa iepriekš.
(Aplausi)
Eiropa bija klāt. Tad sākās finanšu krīze. Krīze nesākās 2007. gada augustā, kā esmu dzirdējis dažreiz sakām. Problēmas sākās 2007. gada augustā, taču sistēmiskā finanšu krīze, kas ietekmēja visu pasauli, sākās brīdī, kad 2008. gada 18. septembrī Amerikas Savienotās Valstis pieļāva Lehman Brothers bankrotu, kas izrādījās izšķirošs lēmums. Un tikai un vienīgi pēc tam sākās vēl nepieredzēta apjoma globālā finanšu krīze.
Mēs ar priekšsēdētāju Barroso kungu centāmies īstenot divas ieceres. Pirmkārt, saglabāt vienotu Eiropu, kuru saviem spēkiem esam pakāpeniski veidojuši. Lai to panāktu, vispirms bija jāpanāk vienošanās starp četrām lielākajām Eiropas valstīm, Komisiju, Eiropas Centrālo banku un Eirogrupas priekšsēdētāju. Pēc tam, pirmo reizi kopš 2000. gada, tika rīkota Eirogrupas valstu tikšanās šo valstu vai valdību vadītāju līmenī, un, visbeidzot, septembrī, tiekoties visu valstu vai valdību vadītājiem, tika izstrādāts to Eiropas banku darbības atjaunošanas plāns, kuru atbalstīja visas Eiropas valstis. Kā zināms, tas bija sarežģīti, jo smagās krīzes rezultātā dažas valstis bija pieņēmušas pārsteidzīgus lēmumus. Esmu pārliecināts, ka tās nevarēja rīkoties citādi, piemēram, Īrija, kas saņēma neskaitāmus pārmetumus par tās banku sistēmu.
Beigu beigās pēc mēneša Eiropa nolēma atbalstīt bankas, un mēs, sadarbībā ar priekšsēdētāju Barroso kungu, centāmies panākt to, lai Eiropas atbalsta plāns pasargātu pasaules banku sistēmu no sabrukuma. Amerikas Savienotās Valstis īstenoja pirmo un otro H. Paulson plānu, un tagad īsteno arī H. Paulson trešo plānu, kam nepārprotami pamatā ir Eiropas Savienības pirmais plāns.
Es nesaku, ka visas problēmas ir atrisinātas. Dāmas un kungi, es tikai saku, ka, ja dalībvalstis, Komisija un Eiropas iestādes nebūtu pildījušas savus pienākumus, mēs piedzīvotu līdz šim nepieredzēto - atsevišķu dalībvalstu sabrukumu vai bankrotu, kā arī Eiropas banku sistēmas sabrukumu.
Eiropa apliecināja vienotību un solidaritāti. Es runāju tieši par to bēdīgi slaveno nedēļas nogali, kad mums bija jāatrod 22 miljardi eiro, ko aizdot Ungārijai, kas bija grūtībās pēc tam, kad iepriekš 17 miljardi eiro bija piešķirti Ukrainai. Joprojām bažas rada situācija atsevišķās Baltijas valstīs un citas globālas problēmas, kas mums jārisina.
Eiropa stājās pretī finanšu krīzei kopīgiem spēkiem. Tā organizēja Vašingtonas augstākā līmeņa sanāksmi, tā sasauca kopā G20 valstu vadītājus un 2. aprīlī Londonā tā organizēs augstākā līmeņa sanāksmi par globālās finanšu pārvaldības reformu. Eiropa vienotā balsī ir teikusi, ka tā vēlas uz uzņēmējdarbību balstītu kapitālismu, nevis spekulācijas, ka tā vēlas finanšu sistēmas reformu un to, lai jaunajām tirgus ekonomikas valstīm būtu citāda loma, un ka tā vēlas panākt ētisku kapitālismu. Eiropa vienotā balsī aizstāv savus principus.
Dāmas un kungi, debates par ekonomisko krīzi bija sarežģītas. Tās bija sarežģītas divu iemeslu dēļ. Pirmkārt, finansiālā situācija katrā valstī ir atšķirīga, un, otrkārt, ir atšķirīga arī mūsu ekonomiskā kultūra un politiskā identitāte. Neskatoties uz to, galu galā visi piekrita, ka ir vajadzīgs koordinēts atbalsts aptuveni 1,5 % apmērā no IKP, kā ieteica Komisija.
Es pilnībā saprotu, ka, iespējams, cilvēkus pārsteigs tas, ka dažos jautājumos pastāv domstarpības, vilcināšanās, neskaidrības un nesaskaņas. Tiem, kas vērtē Eiropas darbību, es vēlos atgādināt, ka Eiropas Savienības sastāvā ietilpst 27 valstis, un tas nav nemaz tik vienkārši visās 27 valstīs vienlaicīgi piemērot vienotu politiku, īpaši, ja tuvojas vēlēšanas, jo vēlēšanas notiek dažādos datumos, un Parlamentā, kas ir Eiropas demokrātijas templis, visi apzinās, ka vēlēšanu kampaņas tuvums neveicina konsensusa panākšanu. Neskatoties ne uz ko, Eiropa ir izstrādājusi vienotu politiku attiecībā uz finanšu krīzi, un tā ir izstrādājusi arī vienotu politiku attiecībā uz ekonomisko krīzi.
Bija arī Vidusjūras reģiona valstu savienības laiks. Es pieņemu, ka bija nepieciešams rīkoties saskaņoti un iziet uz kompromisiem, lai precizētu divas lietas. Pirmkārt, ja Eiropa nedarīs to, kas tai būtu jādara, lai panāktu mieru Tuvajos Austrumos, neviens cits mūsu vietā to nedarīs, jo neviena valsts pasaulē nav spējīga nodrošināt mieru starp Izraēlu un arābu valstīm. Eiropai ir jāpilda savi pienākumi, un tai ir jāiesaistās, lai novērstu nopietnu konfliktu starp arābu valstīm un pasaules lielvalsti - Amerikas Savienotajām Valstīm.
Vidusjūras reģiona valstu savienība pastāvīgi risina dialogu starp Eiropu un Vidusjūras reģiona valstīm, to skaitā arābu valstīm. Šis dialogs ir vajadzīgs gan mums, gan arābu valstīm. Eiropai tas ir vajadzīgs tāpēc, lai tā vairs nebūtu tikai kreditors, lai tā veicinātu mieru un lai tā ne tikai maksātu, bet arī panāktu līdzsvarotu mieru, īpaši palestīniešu starpā, kuriem ir tiesības uz modernu, demokrātisku un drošu valsti, un Izraēlu, kurai ir tiesības uz drošību valstī, kas tiek uzskatīta par demokrātijas brīnumu.
Runājot par Vidusjūras reģiona valstu savienību, bija jāpārliecina par to, ka Vidusjūras reģiona valstu savienība neapdraud Eiropas vienotību, gluži pretēji - tā to stiprinātu. Dāmas un kungi, visbeidzot mēs, eiropieši, varam lepoties ar to, ka Vidusjūras reģiona valstu savienības līdzpriekšsēdētāji ir Eiropas Savienības priekšsēdētājs un Ēģiptes prezidents, un ka tai ir pieci ģenerālsekretāra vietnieki, to skaitā gan Izraēlas, gan Palestīnas pilsoņi. Pirmo reizi arābu valstis ir piekritušas Izraēlas pilsoni pieņemt kā reģionālas organizācijas, piemēram, Vidusjūras reģiona valstu savienības, izpildvaras locekli, un tas ir vēsturisks sasniegums.
Es vēlos izteikt atzinību Bernard Kouchner, kurš Marseļas samitā spīdoši risināja sarunas un panāca rezultātu, kuru, kā mēs domājām, nav iespējams panākt. Apmaiņā pret to Izraēla piekrita Arābu valstu līgas sadarbībai ar Vidusjūras reģiona valstu savienību. Šī savienība nekādā veidā neierobežos Čehijas un pēc tam Zviedrijas prezidentūras centienus nākotnē stiprināt attiecības ar Austrumu valstīm, kas Eiropai ir nepieciešamas.
Tagad es vēlos runāt par enerģētiku un klimata pārmaiņām. Šajā jautājumā es izteikšos pavisam skaidri: bija jāizcīna smaga cīņa, un es esmu diezgan pārliecināts, ka katram šajā jautājumā būtu ko piebilst. Daži uzskata, ka rūpniecības nozarē ir noteiktas pārāk augstas prasības, savukārt citi domā, ka prasības ir pārāk zemas, daži uzskata, ka ir jārīkojas tā, bet citi - ka jārīkojas citādi. Galu galā Vācijas prezidentūra noteica 2008. gada nogali kā termiņu. Vācijas prezidentūra izvirzīja trīs uzdevumus - "trīskāršo 20” - un kopumā vienošanās, ko panāca Eiropadome, un ko, es ceru, Eiropas Parlaments rīt pieņems, atbilst jūsu izvirzītajiem mērķiem.
Godīgi sakot, visām pusēm ir jāatgādina viņu pienākumi. Būtu neprāts šobrīd, kad Amerikas Savienoto Valstu jaunais prezidents izvirza ambiciozus ar vidi saistītus mērķus visietekmīgākajā valstī pasaulē, Eiropai atmest ar roku saviem izvirzītajiem mērķiem. Tas būtu bezatbildīgi, jo, ja Eiropai nebūtu izdevies vienoties par Komisijas pasākumu kopumu enerģētikas un klimata pārmaiņu jomā, mēs nevarētu prasīt, lai mūsu viedokli ņem vērā Indija, Ķīna, Brazīlija un citas pasaules valstis, kurām tagad ir jāuzņemas atbildība par ekoloģisko līdzsvaru pasaulē.
Lai panāktu vēlamo rezultātu, mums bija jābūt uzstājīgiem un bija jābūt gataviem iziet uz kompromisu. Par ko ir runa? Es norādīju, ka mēs nekādā gadījumā neatkāptos no grafika vai no "trīskāršā 20” mērķa, taču visiem jāsaprot, ka tādas valstis kā, piemēram, jaunās Austrumeiropas dalībvalstis, kur smagā rūpniecība cieta pārejas laikā no komunistiskās sistēmas uz tirgus ekonomiku, piekrita atsaucei uz 2005. gadu, lai gan tām bija pamatots iemesls pieprasīt izmantot citu atsauces gadu, piemēram, 1990. gadu. Tas nebūtu nekāds pārsteigums, ņemot vērā to, ko šīs valstis ir piedzīvojušas un kam tās ir gājušas cauri. Es runāju Jean-Louis Borloo vārdā, kurš sniedza pilnīgu, nenovērtējamu un efektīvu atbalstu šajā sarunu procesā. Es nevēlējos, lai proaktīva pieeja vides jomā tiktu īstenota uz sociālās politikas rēķina, kas pazudinātu šīs Eiropas Savienības jaunās dalībvalstis.
Fundamentālistiem es vēlos teikt to, ka, manā skatījumā, nekad nav bijusi doma atbrīvot Poliju, Ungāriju un citas valstis no vides prasībām,, bet gan neizraisīt šajās valstīs sociālo spriedzi un nelikt tām izvēlēties starp vides aizsardzību un attīstību. Mēs piedāvājām jaunu attīstības veidu: ilgtspējīgu, "zaļu” attīstību, kas novērsīs cenu sprādzienu un attiecībā uz Polijas, Ungārijas un Austrumvalstu strādājošajiem neradīs tādas sekas, ko nepieļautu neviena demokrātiskā valsts pasaulē.
Es arī vēlos piebilst, ka iepriekšējās vizītes laikā Parlamentā es uzmanīgi uzklausīju jūsu bažas. Daži no jums, un es to pilnībā saprotu, man teica: "Priekšsēdētāja kungs, jūs atteicāties no saviem mērķiem,, jo jūs pieņēmāt Padomes lēmuma vienprātību”. Es vienprātībai piekritu viena pavisam vienkārša iemesla dēļ - Eiropas izvēlēm vides jomā jābūt pārdomātām, nevis uzspiestām. Iedomājaties, cik gan vāja būtu tāda ar vairākuma balsīm panākta vienošanās, ja vairākas valstis tai nepiekristu? Cik uzticams būtu pasākumu kopums enerģētikas un klimata pārmaiņu jomā, ja to apstiprinātu vairākums, kad ikvienam ir skaidrs, ka tieši vienprātība ļaus sasniegt mūsu politiskos mērķus?
(Aplausi)
Turklāt daži no jums man atgādināja, ka šeit runa ir par koplēmuma procedūru, un es atzīšu, ka es to ņēmu vērā. Priekšsēdētāja kungs, sarunā ar saviem kolēģiem, valstu un valdību vadītājiem, es pilnīgi godīgi varu teikt, ka Parlamenta apņēmīgā līdzdalība, lai panāktu vienošanos par pasākumu kopumu enerģētikas un klimata pārmaiņu jomā, bija noteicošais, motivējošais faktors to valstu vai valdību vadītājiem, kuras bija mazāk ieinteresētas vienoties..
Jebkurā gadījumā šodien esmu šeit, lai apliecinātu, ka visu 27 valstu vai valdību vadītāji vienojās par pasākumu kopumu enerģētikas un klimata pārmaiņu jomā. Rīkojieties ar to pēc saviem ieskatiem.
Un nobeigumā vēlos īsumā minēt vēl divas lietas. Runājot par migrācijas politiku, tas ir neiedomājami, ka Eiropā, kur lielākā daļa valstu ietilpst Šengenas zonā, kuras pamatideja ir brīva personu un preču aprite, nav izstrādāti vienotas imigrācijas politikas vienoti principi. Pie šī jautājuma ir strādāts, un jāatzīst, ka tas notika bez lieka skaļuma. Eiropas Parlaments ir ieguldījis lielu darbu, lai mierīgākā gaisotnē risinātu debates par imigrācijas politiku, kas valstu līmenī ne vienmēr ir ļoti veiksmīga attiecībā uz cieņu pret cilvēkiem, mieru, nosvērtību un atbildību. Tagad mums ir vienbalsīgs pamats vienotas imigrācijas politikas izveidei.
Īsumā, runājot par aizsardzību, mēs ar Kancleri Merkel kundzi nākamajā gadā organizēsim NATO augstākā līmeņa sanāksmi Kēlā/Strasbūrā. Manuprāt, šajā jomā ir svarīgi, lai turpmāk 27 valstis saprastu, ka tā ir gan Eiropas, gan NATO drošības un aizsardzības politika, ka Eiropas drošības un aizsardzības politika papildina NATO drošības un aizsardzības politiku un ka tās nevajag pretstatīt vienu otrai.
Nobeigumā jāatzīmē, ka pastāv arī institucionāla problēma. Pēc tam, kad Īrija referendumā nobalsoja pret Lisabonas līgumu, pēc Īrijas ministru prezidenta Brian Cowen ielūguma mēs ar Bernard Kouchner devāmies uz Dublinu, un, cilvēkiem par pārsteigumu, es toreiz teicu, ka vienīgais veids, kā izkļūt no radušās problēmas, ir vēlreiz runāt ar mūsu draugiem īriem. Šāds apgalvojums izraisīja debates par to, ka dot viņiem vēl vienu iespēju izteikties nozīmētu nerespektēt viņu viedokli.
Kāda ir situācija šobrīd? Šodien Lisabonas līgumu ir ratificējušas 25 valstis. 26. valsts, Čehijas Republika, tikko pieņēma būtisku lēmumu, jo Konstitucionālā tiesa paziņoja, ka Lisabonas līgumu var ratificēt, un premjerministrs Topolánek kungs drosmīgā un svarīgā paziņojumā norādīja, ka viņš vēlas ierosināt Lisabonas līguma ratificēšanu. Tātad paliek tikai īri.
Šī vienošanās tika pieņemta vienbalsīgi. Tā ir ļoti vienkārša vienošanās. Galvenokārt tā paredz, ka, ja Lisabonas līgums stājas spēkā, katru dalībvalsti pārstāvēs viens komisārs. Es zinu, ka dažiem no jums tas šķiet pārspīlēti, tāpat kā dažām valstīm, kuras uzskata, ka Komisijas sastāvam ir jābūt mazākam, lai tā varētu strādāt efektīvāk. Taču es jums lūdzu padomāt par šādu jautājumu - ja mēs gribam, lai tiktu pieņemts Lisabonas līgums - un Eiropai ir vajadzīgas spēcīgas, ilgtspējīgas iestādes -, mēs to varam panākt tikai tad, ja Īrija atkārtoti rīko referendumu un atbalsta šo līgumu, un lai tā notiktu, ir vajadzīgas izmaiņas. Šīs izmaiņas ir Eiropadomes piedāvājums, lai katru dalībvalsti pārstāvētu viens komisārs.
Otrs vienošanās punkts paredz, ka mēs esam uzņēmušies noteiktas politiskās saistības attiecībā uz Īrijas debašu atsevišķiem jautājumiem, piemēram, neitralitāti, nodokļu sistēmu un ģimenes jautājumiem. Vienoties par šīm politiskajām saistībām bija vienkārši, bet kur tad ir problēma? Pareizāk būtu atklāt visas kārtis. Problēma ir šo politisko saistību juridiskajā spēkā, jo Īrijā darbojas Konstitucionālā tiesa, un nav šaubu, ka kampaņa, kas aicina tautu noraidīt Lisabonas līgumu - un viņiem ir tādas tiesības - tiks izskatīta Īrijas Konstitucionālajā tiesā, lai noskaidrotu šo politisko saistību spēku.
Prezidentūra piedāvā šādu kompromisu: Lisabonas līgums nav atkārtoti jāratificē valstīm, kuras to jau ir izdarījušas, un Lisabonas līgumā nedrīkst veikt izmaiņas. Manuprāt, būtu muļķīgi, risinot vienu problēmu, radīt 26 jaunas problēmas. Tas nu ir skaidrs. No otras puses, priekšsēdētāja kungs, nākamreiz, kad Eiropas Savienībai pievienosies vēl kāda valsts, kas, ja viss notiks kā plānots, 2010. vai 2011. gadā būs Horvātija, būs jāpieņem jauns līgums saistībā ar Eiropas paplašināšanos. Tāpēc mēs ierosinājām, ka tad, kad Eiropas Savienībai pievienosies vēl kāda valsts, un nevis pirms tam, mēs Līgumā par Horvātijas pievienošanos Eiropas Savienībai iekļausim vēl divus punktus. Pirmkārt, "īru protokolu” un, otrkārt, nosacījumu par Parlamenta deputātu skaitu. Eiropas vēlēšanas notiks saskaņā ar Nicas līgumu. Manuprāt, nav citas iespējas, jo saskaņā ar Lisabonas līgumu atsevišķām valstīm tika piešķirtas papildu deputātu vietas. Nākamās paplašināšanās gadījumā mēs varētu atrisināt arī šo problēmu.
Pamatojoties uz to, Īrijas valdība pieņēma drosmīgu lēmumu organizēt atkārtotu referendumu par Lisabonas līgumu līdz 2009. gada beigām. Tas nozīmē, ka, ja viss atrisināsies, kā es to esmu iedomājies - taču lēmums ir jāpieņem Īrijas iedzīvotājiem - Lisabonas līgums stāsies spēkā tikai ar gada novēlošanos.
Dāmas un kungi, šis nebūt nebija vienkāršs jautājums. To bija grūti organizēt un par to diskutēt, un to būs grūti pieņemt gan Īrijai, gan citiem, taču Eiropa balstās uz kompromisu. Ja 27 dalībvalstīm neizdosies vienoties, Eiropas ideālam nav nozīmes. Eiropas ideāls paredz uzklausīt citu viedokli un sadarboties, un kopīgi risināt radušās problēmas.
Nobeigumā es vēlos pateikties galvenokārt Eiropas Parlamentam. Es arī vēlos teikt, ka prezidentūrai bija ļoti viegli un patīkami sadarboties ar visām Parlamenta grupām, neatkarīgi no to politiskās piederības - labējie vai kreisie, liberāļi vai zaļie, suverenitātes vai federālisma piekritēji. Katrs savā veidā jūs visi esat apliecinājuši savu atbalstu Eiropai. Godīgi sakot, no prezidentūras viedokļa es varu apgalvot, ka Parlamentam ir bijusi noteicošā loma mērķu sasniegšanā. Es pat teiktu, ka ar Eiropas Parlamentu bija vieglāk runāt, sadarboties un risināt sarunas nekā ar citiem, kuru vārdus es neminēšu. Prezidentūras beigās konkrēti izsaka vienīgi pateicības vārdus, nevis sauc vārdā nepilnības.
Es arī vēlos norādīt, ka mēs ar Komisijas priekšsēdētāju katrs savu pilnvaru ietvaros centāmies strādāt tandēmā, un jāatzīst, ka šī prezidentūra nebūtu paveikusi visu to, ko tā paveica, ja nebūtu bijis iespējas cieši sadarboties ar priekšsēdētāju Borroso kungu. Manuprāt, ir svarīgi to pateikt skaļi, jo tā tas ir, vismaz pēc manām domām.
Visbeidzot, es vēlos pateikties arī valstu un valdību vadītājiem. Dāmas un kungi, mēs neveidosim Eiropu kā opozīciju dalībvalstīm, tas nu ir skaidrs. Neatkarīgi no tā, cik lielā mērā sevi uzskatāt par eiropieti, ir skaidrs, ka Eiropa nav tautu ienaidnieks un tautas nav Eiropas ienaidnieks. Lūk, ko es jums teikšu - mēs nekur tālu nebūtu tikuši, ja mēs nemēģinātu izprast katras demokrātiskās valsts problēmas. Nebūtu pareizi rīkoties aiz dalībvalstu ievēlēto pārstāvju mugurām, jo tas būtu pretrunā ar Eiropas ideālu, tas būtu fundamentālisms, un es pret to esmu cīnījies visu mūžu, pat pret fundamentālismu Eiropā, jo, dzirdot vārdu savienojumu "Eiropas fundamentālisms”, es nedzirdu vārdu "Eiropa”, bet dzirdu tikai vārdu "fundamentālisms”, un fundamentālisms nav nekas labs. Tā būtu vēsturiska kļūda censties veidot Eiropu opozīcijā tautām. Valdību vadītāji ir apņēmušies pildīt savus pienākumus, un dalībvalstis ir apņēmušās pildīt savējos.
Nobeigumā es vēlos teikt, ka pēdējo sešu prezidentūras mēnešu laikā es personīgi esmu ļoti daudz ko iemācījies, un man šis darbs ļoti patika. Es saprotu, kāpēc Parlamenta deputāti savu darbu veic ar tādu aizrautību. Tas ir tāpēc, ka, ja tev ir iespēja sešus mēnešus veltīt tam, lai izprastu un risinātu 27 valstu problēmas, tu kļūsti tolerantāks, atvērtāks un saproti, ka Eiropa viennozīmīgi ir spožākā ideja, kas ir īstenota 20. gadsimtā, un ka šobrīd mums šī Eiropa ir vajadzīga vairāk nekā jebkad. Es centos Eiropu virzīt uz priekšu, bet tā vietā Eiropa mainīja mani. Es vēlos teikt vēl vienu lietu, par ko esmu pilnībā pārliecināts.
(Aplausi)
Esmu pārliecināts, ka katram valsts un valdības vadītājam būtu vērtīgi kādu reizi uzņemties šo pienākumu, jo, pirmkārt, tas viņiem ļautu saprast, ka problēmas, ar ko saskaras attiecīgā valsts, nereti var tikt atrisinātas, tikai vienojoties ar kaimiņvalstīm. Viņi arī uzzinātu, ka, neskatoties uz atšķirībām, ir ļoti, ļoti daudz lietu, kas mums ir kopīgas, un viņi arī pārliecinātos par vienu ļoti būtisku lietu, proti, ir vieglāk, ja Eiropa sev izvirza lielus, nevis mazus mērķus.
Visbeidzot es no visas sirds uzskatu, ka Eiropadomē, Eiropas Parlamentā un Eiropas Komisijā ir vieglāk īstenot lielus, nekā mazus projektus, jo maziem projektiem nav pietiekami liels impulss, lai pretotos nacionālajam ego. Ir vajadzīgi vērienīgi projekti, augsti mērķi un lieli plāni, jo tikai ar lieliem plāniem un augstiem mērķiem mēs varēsim stāties pretī valstu nacionālajam ego. Tāpēc es novēlu Eiropai nezaudēt mērķtiecību un pārliecību, ka tā ir vajadzīga pasaulei svarīgu lēmumu pieņemšanai! Ja mēs slēpsim galvu smiltīs, nākotnē saskarsimies ar problēmām. Problēmas ir jārisina uzreiz, un es nepiekrītu tam, ka Eiropas iestādes ierobežo lēmumu pieņemšanu. Lēmumu pieņemšanu ierobežo uzdrīkstēšanās un motivācijas trūkums - atkāpšanās no ideāliem. Lēmumu pieņemšanu nedrīkst atlikt līdz brīdim, kad tiks pieņemts Lisabonas līgums. Mēs to nedrīkstam atlikt uz rītdienu. Lēmumi ir jāpieņem nekavējoties, un es ļoti uzticos Čehijas prezidentūrai, ka tā veiksmīgi turpinās Francijas prezidentūras iesākto darbu.
(Skaļi aplausi)
Priekšsēdētājs
Padomes priekšsēdētāja kungs, paldies jums - un aplausi ir uzskatāms pateicības apliecinājums - par uzrunu, un īpaši par jūsu drosmi un uzņēmību strādāt Eiropas labā.
Pirms dot vārdu Komisijas priekšsēdētājam es vēlos sirsnīgi pateikties diviem ministriem, Bernard Kouchner un Jean Louis Borloo, kuri ir ieguldījuši lielu darbu, lai Francijas prezidentūra varētu sasniegt izvirzītos mērķus. Sirsnīgs paldies jums abiem!
Vispirms es vēlos apsveikt valsts ministru Eiropas lietās, Bruno Le Maire, kas pārņēma pienākumu izpildi no Jean-Pierre Jouyet. Jean-Pierre Jouyet tagad ir Francijas finanšu tirgus regulatora priekšsēdētājs, un mēs ar viņu esam ļoti veiksmīgi sadarbojušies arī agrāk. Es vēlos izmantot šo iespēju, lai viņam no sirds pateiktos.
Es ceru, ka neiebildīsiet, ja es citu Eiropas iestāžu pārstāvju klātbūtnē - un es zinu, ka tā nav pieņemts - apsveikšu iepriekšējo Eiropas Parlamenta priekšsēdētāju Klaus Hänsch, kurš šo amatu ieņēma laikā no 1994. līdz 1997. gadam un kurš ir Eiropas Parlamenta deputāts jau kopš pirmajām tiešajām vēlēšanām, viņa 70. dzimšanas dienā, kas bija vakar. Es vēlos viņam sirsnīgi pateikties un izteikt atzinību par lielo darbu Eiropas Parlamenta un Eiropas Savienības labā.
Tagad aicinu Eiropas Parlamentu uzrunāt Eiropas Komisijas priekšsēdētājam José Manuel Durão Barroso.
José Manuel Barroso
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Pēdējās Eiropadomes panākumi tiks ierakstīti Eiropas Savienības vēsturē. Eiropadomei reti ir jāpieņem tik daudz lēmumu par tik svarīgiem politiskiem jautājumiem. Reti Eiropai ir bijusi iespēja paust gandarījumu par tik daudziem pozitīviem sasniegumiem un pat trīskārtējiem panākumiem. Sarežģītā un pat ārkārtējā krīzes situācijā mums ir izdevies panāk ievērojamu progresu, kas ir svarīgs Eiropai un Eiropas iedzīvotājiem. Mēs visi esam pieķērušies Eiropai, Eiropai, kam ir pa spēkam panākt vislabāko rezultātu.
Papildus citiem svarīgiem atzinumiem, īpaši saistībā ar drošības un aizsardzības politiku, Vidusjūras reģiona valstu savienību un jauno Austrumu partnerību, es vēlos izcelt trīs jomas: Lisabonas līgumu, ekonomikas atjaunošanu un enerģētiku un klimata pārmaiņas.
Visas 27 dalībvalstis sadarbojās, lai kopīgi meklētu risinājumus un turpinātu politisko darbību saistībā ar Lisabonas līgumu. Eiropas Komisija šo līgumu vienmēr ir atbalstījusi, un, mūsuprāt, uzklausot Īrijas iedzīvotāju bažas, mēs kopīgi spētu rast risinājumu šai situācijai.
Kā atbalstu Komisijas 26. novembra iniciatīvai 27 dalībvalstis nolēma saskaņot savus ekonomikas atjaunošanas plānus, lai veiksmīgi pārciestu šo negaidīto, spēcīgo vētru. Šobrīd mēs esam vienojušies par atbalsta piešķiršanu ekonomikas atjaunošanai 1,5% apmērā no Eiropas Savienībās IKP, kā to ierosināja Komisija. Šis saskaņotais plāns palīdzēs cīnīties ar recesijas radītajām sekām, īpaši, labāk palīdzot visneaizsargātākajai sabiedrības daļai. Tajā pašā laikā tas ļaus mums ieguldīt līdzekļus mūsu ekonomikā, lai veiksmīgāk cīnītos ar problēmām, kas var rasties turpmāk. Tādējādi šī krīze ļaus palielināt investīcijas Eiropas sociālajā jomā un Eiropas reformu jomā.
Ņemot vērā tiesību aktu priekšlikumus, ko Komisija iesniedza 2008. gada 23. janvārī, un ņemot vērā ievērojamo Eiropas Parlamenta atbalstu, 27 dalībvalstis vienbalsīgi piekrita veidot "zaļu” un uz mazu enerģijas patēriņu vērstu ekonomiku turpmākajām paaudzēm. Vienošanās enerģētikas un klimata politikas jomā paredz līdz 2020. gadam panākt "trīsreiz 20%”. Ja Parlaments to rīt apstiprinās, šis vēsturiskais sasniegums būs Eiropas partnerības jeb Eiropas iestāžu uzvara, tām cieši sadarbojoties ar dalībvalstīm, ar kurām tās vienoja spēcīgs, kopīgs mērķis gūt panākumus.
Es vēlos vēlreiz pateikties Padomes Francijas prezidentūrai par to, ka Eiropa sevi apliecināja kā lielisku sadarbības partneri. Priekšsēdētāja kungs, jūs šīs prezidentūras laikā piedzīvojāt ārkārtēji saspringtus politiskos izaicinājumus, kā jūs jau norādījāt - vēl nepieredzēta apjoma finanšu krīzi un karadarbību starp Krieviju un Gruziju. Jūsu vadītā prezidentūra ar šīm problēmām tika galā efektīvi un mierīgi, un, es atļaušos teikt, viegli un pārliecinoši. Ievēlēšanas vakarā jūs teicāt, ka Francija atkal ir Eiropas daļa, un mēs ne mirkli to neesam apšaubījuši, es pat teiktu, ka mums nemaz nav bijusi iespēja to apšaubīt, un mums par to ir liels prieks.
Tāpēc es vēlos sirsnīgi pateikties priekšsēdētājam N. Sarkozy un visai Francijas prezidentūras komandai: Francijas deputātiem, diplomātiem un ekspertiem. Jūs esat paveikuši lielisku darbu.
Es vēlos pateikties jums visas Eiropas vārdā.
(Aplausi)
Turpinot tēmu par veiksmīgu sadarbību Eiropā, es arī vēlos teikt, ka esmu lepns par Komisijas vadošo lomu, par tās spēju uzņemties politisku iniciatīvu, iepriekš tehniski sagatavojoties, un par tās iesniegto priekšlikumu pamatotību. Komisija apliecināja, ka tai joprojām ir būtiska loma politisko mērķu sasniegšanā. Pamatojoties uz Komisijas priekšlikumu saistībā ar enerģētiku un klimata pārmaiņām, kas tika ierosināts Hemptonkortas sanāksmē 2005. gada rudenī, kā arī, ņemot vērā politisko vienošanos par mērķiem, kas tika panākta Vācijas prezidentūras laikā, 2007. gada martā, un, visbeidzot, tiesību aktu priekšlikumiem, kas tika iesniegti 2008. gada janvārī, dalībvalstīm izdevās vienoties. Arī Komisijas 29. oktobra un 26. novembra priekšlikumi ļāva dalībvalstīm vienoties par kopīgu ekonomikas atjaunošanas plānu.
Spēcīgais atbalsts šiem priekšlikumiem mums ļāva aizsākt jaunu ēru Eiropā, un es vēlos norādīt, ka, ja prezidentūra nebūtu izvirzījusi mērķi veidot politiskāku Eiropu, būtu bijis ļoti grūti vai pat neiespējami sasniegt šos mērķus. Jāņem vērā, ka esmu strādājis ar deviņiem Eiropadomes priekšsēdētājiem, un es zinu, cik grūti ir panākt vienošanos starp 27 dalībvalstīm, kurām, protams, nereti mēdz būt atšķirīgas prioritātes. Tāpēc Eiropai ir vajadzīga šī partnerība.
Visbeidzot, turpinot tematu par Eiropu kā sadarbības partneri, es vēlos izteikt atzinību par lielo darbu, ko Eiropas Parlaments ir ieguldījis pēdējo mēnešu laikā, īpaši saistībā ar pasākumu kopumu klimatu pārmaiņu jomā. Bez Parlamenta līdzdalības un ja jūsu referenti, komiteju priekšsēdētāji un politisko grupu vadītāji nebūtu strādājuši pēc vislabākās sirdsapziņas, mēs izvirzītos mērķus nebūtu sasnieguši. Galīgais kompromiss, kas tika panākts šajā nedēļas nogalē trīspusējo sarunu rezultātā, ir uzskatāms kopīgā darba rezultāts. Neatkarīgi no tā, vai tas ir saistīts ar emisiju tirdzniecības shēmu, darba dalīšanu, atjaunojamajiem energoresursiem vai oglekļa uztveršanu un uzglabāšanu, kur, pamatojoties uz Parlamenta argumentiem, bija iespējams palielināt kvotu, kas pieejama attiecīgajam finansējumam, līdz 300 miljoniem tonnu.
Jau no paša sākuma Eiropas Parlaments apliecināja, ka tas spēj izvērtēt situāciju pasaules mērogā. Jā, tas ir Eiropas projekts, taču runa ir arī par mūsu ieguldījumu kopējos pūliņos, un tas būs mūsu stratēģijas pamatā nākamā gada Kopenhāgenas sarunās.
Tāpēc es ceru, ka rītdienas plenārsēdē ar lielu balsu vairākumu tiks apstiprināti šī darba rezultāti. Jums, Eiropas Parlamentam, pieder galīgais vārds, lai ļautu 21. gadsimta Eiropai rīkoties. Eiropas Savienība būs pirmā pasaules mēroga organizācija, kas pieņems juridiski saistošus noteikumus par siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanu līdz 2020. gadam par 20 %, tajā pašā laikā starptautiskas vienošanās ietvaros izvirzot skaidru mērķi samazināt emisijas par 30%.
Ja šī vienošanās tiks atbalstīta ar lielu balsu vairākumu, tas būs nepārprotams Parlamenta signāls mūsu partneriem. Mums ir vajadzīgs, lai arī mūsu partneri, īpaši Amerikas Savienotās Valstis, uzņemas saistības, tāpēc, kā es minēju Eiropadomes sesijas beigās, tagad, kad Eiropa uzņemas vadību šajā jautājumā, mēs saviem draugiem, Amerikas Savienotajām Valstīm, varam teikt: "Jā, jūs varat! Mēs varam; jā, jūs varat!” Mums šāds vēstījums ir jānodod Amerikas Savienotajām Valstīm, lai viņi ar mums sadarbotos un mēs noslēgtu svarīgu pasaules mēroga vienošanos.
Pasaule mums apkārt mainās, un mainās arī Eiropa. Kopīgi mēs esam pieņēmuši vairākus būtiskus lēmumus, lai ļautu Eiropas Savienībai gūt panākumus šajā globalizācijas laikmetā, pasargāt iedzīvotājus no ekonomiskās un finanšu krīzes, lai radītu apstākļus ilgtspējīgai attīstībai un reformētu finanšu sistēmu un globālo pārvaldību. Pēdējo dažu mēnešu laikā mēs esam ieguldījuši lielu darbu, lai atrisinātu šīs problēmas, taču, jāatzīst, ka tuvāko nedēļu un mēnešu laikā mums priekšā vēl ir daudz darba.
Runājot par klimata pārmaiņām, šobrīd uzmanība ir jākoncentrē uz "Kopenhāgenas ceļu”. Runājot par globālo pārvaldību un īpaši par finanšu sistēmas reformu, mums ir jāgatavojas G20 augstākā līmeņa sanāksmei, kas notiks Londonā. Kas attiecas uz ekonomikas atjaunošanas plānu, ir jāsāk praksē īstenot politiskā vienošanās. Visās šajās jomās cieša Kopienas iestāžu turpmākā sadarbība būs panākumu pamatā. Īpaši saistībā ar finanšu un ekonomisko krīzi mums būs nepieciešams Parlamenta un Padomes kā likumdevēju un budžeta lēmējinstitūcijas atbalsts. Par šo jautājumu es detalizētāk runāšu rīt no rīta Eiropas Parlamenta Priekšsēdētāju konferencē, taču šobrīd es vēlos minēt dažus galvenos punktus.
Attiecībā uz Kopienas budžetu mēs uzsāksim avansa maksājumu izmaksu, sākot ar 2009. gada sākumu, lai dalībvalstis ātrāk varētu sākt izmantot līdzekļus līdz 1,8 miljardu eiro apmērā. Šodien Komisija pieņems priekšlikumu pielāgot Eiropas Globalizācijas pielāgošanas fondu esošajai situācijai un atvieglot piekļuvi šī fonda līdzekļiem. Attiecībā uz neizlietotajiem Kopienas budžeta līdzekļiem Eiropadome ir atbalstījusi Komisijas priekšlikumu par neizlietoto līdzekļu pārdali Eiropas energotīklu starpsavienojumu un platjoslas savienojumu infrastruktūras projektiem un energoefektivitātes uzlabošanai. 2009. un 2010. gadā ir paredzēts piešķirt līdzekļus 5 miljardu eiro vērtībā. Ievērojamus līdzekļus piešķirs oglekļa uztveršanas un uzglabāšanas paraugprojektiem, un papildu līdzekļus nodrošinās emisijas kvotu tirdzniecības sistēma.
Es ceru, ka Parlaments palīdzēs pārliecināt tos, kuri joprojām iebilst pret neizlietoto līdzekļu izmantošanu. Esmu pārliecināts, ka Francijas prezidentūra īstenos praksē Eiropadomes politiskos mērķus. Runāsim skaidri. Ir svarīgi, lai Eiropadomes pūliņi tiktu pieņemti visos lēmumu pieņemšanas procesa līmeņos.
Lai paātrinātu dalībvalstu ieguldījumus, Komisija šonedēļ nāks klajā ar priekšlikumu noteikt īslaicīgu atbrīvojumu divu gadu garumā de minimis slieksnim valsts atbalstam līdz 500 000 eiro. Es arī vēlos norādīt uz paātrināto procedūru saistībā ar direktīvām par publisko iepirkumu īstenošanu 2009. un 2010. gadā, ņemot vērā pašreizējo ārkārtas situāciju. Taču runāsim skaidri - lai arī pašreizējā krīze prasa paātrinātas procedūras, tas nekādā gadījumā nevar kalpot par iemeslu konkurences vai valsts atbalsta noteikumu neievērošanai, jo tie ir vienotā tirgus pamatnosacījumi. Iekšējam tirgum ir jābūt vienotam. Tas ir viens no svarīgākajiem sasniegumiem Eiropā, gluži kā eiro. Ja mēs gribam, lai Eiropa rīkotos atbilstoši Eiropas standartiem, mums ir jārīkojas saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu un iekšējā tirgus noteikumiem.
Komisija arī nodrošinās to, lai dalībvalstis pilda savas saistības īstenot savu valstu centienus saskaņotā veidā. Lai to panāktu, mēs izmantosim mūsu rūpīgi pārbaudītos instrumentus - Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai un Stabilitātes un izaugsmes paktu.
Mēs esam nonākuši ārkārtas situācijā, tāpēc ir jāpielieto ārkārtas pasākumi. Francijas prezidentūrai bija būtiska loma īstermiņa krīzes pārvaldībā, kā arī, ievirzot Eiropu uz pareizā ceļa pretī ilgtermiņa izaugsmei un ilgtspējīgai attīstībai, taču tuvāko mēnešu laikā mums priekšā vēl ir daudz darba. Esmu pārliecināts, ka turpinot sadarbību starp Eiropas Komisiju, Eiropas Parlamentu un Padomi, mēs sasniegsim izvirzītos mērķus, un ieguvēji būs visi Eiropas iedzīvotāji.
Priekšsēdētājs
Komisijas priekšsēdētāja kungs, paldies par jūsu uzrunu un īpaši par jūsu ieguldīto darbu.
Joseph Daul
PPE-DE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, Eiropas Komisijas priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Vispirms es vēlos izteikt atzinību Padomes prezidentūrai par darbu, ko tā paveikusi pēdējā pusgada laikā.
Sarkozy kungs, jums ļoti īsā laikā ir izdevies izveidot patiesi politisku Eiropu. Tādu Eiropu, kas nepakļaujas Krievijas spiedienam, kas īstenoja ideju par G20 sanāksmi, kas ir kļuvusi par vērā ņemamu dalībnieku globālās finanšu arhitektūras pārveides procesā un kas ir izstrādājusi pragmatisku un mērķtiecīgu imigrācijas politiku. Un, visbeidzot, tādu Eiropu, kam ir izdevies vienoties par to, kā kopīgiem spēkiem atrisināt ekonomisko krīzi, un kas ir uzņēmusies vadību starptautiskajās sarunās par cīņu pret klimata pārmaiņām.
Priekšsēdētāja kungs, jūsu prezidentūra ir skaidrs apliecinājums politiskai rīcībai, ko centriski labēji noskaņotie vienmēr ir atbalstījuši. Mūsu valstu pilsoņi vēlas konkrētu rīcību un to, lai vadītāji, kuri prot saglabāt mieru sarežģītās situācijās, vienotos par pragmatiskiem un racionāliem risinājumiem. Tieši to Francijas prezidentūras laikā ir izdevies panākt Eiropas Komisijai, Eiropas Parlamentam un Padomei.
Finanšu krīzes apstākļos banku noguldījumu garantiju politika, apdraudēto iestāžu rekapitalizācija un līdzekļu piešķiršana, lai atsāktu kreditēšanu, - tas viss kopā ir novērsis ķēdes reakcijas efektu un palīdzējis saglabāt tūkstošiem darbavietu Eiropā.
Pēdējo mēnešu laikā mēs pārliecinājāmies, ka tikai vienotai un spēcīgai Eiropai ir pa spēkam atrisināt tādas problēmas kā ekonomiskā un finanšu krīze. Un mēs pārliecinājāmies arī par to, ka tikai mūsu sabiedrības modelis, proti, sociālā tirgus ekonomika, var nodrošināt atbilstošu līdzsvaru starp darba devējiem un darba ņēmējiem, kas ikvienam ļauj gūt labumu no viņa darba augļiem un sasniegt savus mērķus bez nevajadzīgiem šķēršļiem vai kavēkļiem un nodrošināt īstu solidaritāti. Lūk, šādu sabiedrības modeli mēs, centriski labējie, vēlamies veidot.
Barroso kungs, Sarkozy kungs, dāmas un kungi! Es apsveicu Eiropadomes panākumus saistībā ar pasākumu kopumu enerģētikas un klimata pārmaiņu jomā. Pateicoties tam, Eiropa ir izvirzījusies līderpozīcijās šajā jomā un ir apliecinājusi to, ka pat tik sarežģītos jautājumos 27 dalībvalstis var vienoties neiedomājami īsā laikā.
Pasākumu kopums, ko Padome pieņēma piektdien, un trīspusējās sarunas, kas norisinājās sestdien, apliecina nepieciešamību risināt nopietno klimata pārmaiņu problēmu un nepieciešamību aizstāvēt mūsu ekonomiskās un sociālās intereses.
Mēs esam garu sarunu beigu posmā, un es vēlos apsveikt visus, kas piedalījās šajās sarunās, īpaši kolēģus no manas politiskās grupas. Šeit runa nav par uzvaru vai zaudējumu. Trijām iestādēm ir izdevies vienoties, un Eiropas Savienība ir apliecinājusi spēju uzņemties vadību cīņā pret klimata izmaiņām. Tagad tas ir jāliek lietā, divkāršojot pētījumu apjomu un veicinot jauninājumus un jaunu tehnoloģiju izveidi.
Ir arī jāizdara spiediens uz mūsu tirdzniecības partneriem, to skaitā jaunās ekonomikas valstīm, uzņemties atbildību, jo dažas no šīm valstīm rada vislielāko piesārņojumu. Mēs ļoti ceram, ka B. Obama administrācija rīkosies šajā jautājumā.
Šajos grūtajos laikos visiem ir skaidrs, ka Eiropā ir jāuzlabo politiskā stabilitāte un tās lēmumiem ir jābūt efektīvākiem. Tiesa, neskatoties uz vienprātības trūkumu, pēdējo mēnešu laikā ir panākts progress, taču nav teikts, ka arī turpmāk tas būs tik vienkārši.
Eiropas Tautas partija (Kristīgie demokrāti) aicina visas valstis, katru iedzīvotāju uzņemties atbildību un, pilnībā apzinoties faktus, atbalstīt Lisabonas līgumu. Ir jālūdz viņiem atšķirt paviršus saukļus no īstenības un populismu no atbildības.
Ko vēlas sabiedrība? Vai tā grib tādu klimata pārmaiņu plānu, ar ko varētu lepoties, sociālo modeli, ko varētu nodot saviem bērniem, vai arī demagoģiskus priekšlikumus, kas ir tikai laika izšķiešana? Domāju, ka atbilde uz šo jautājumu ir skaidra. Atbalstot Lisabonas līgumu, mēs būsim uz pareizā ceļa, lai sasniegtu savus mērķus. Nobeigumā es vēlos vēlreiz pateikties Francijas prezidentūrai par politiskajiem centieniem, un ceru, ka nākamā prezidentūra tikpat nopietni attieksies pret saviem pienākumiem. Lūk, ko es vēlos 2009. gadā!
(Aplausi)
Martin Schulz
Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Sarkozy kungs, runas nobeigumā jūs teicāt, ka centāties Eiropu virzīt uz priekšu, bet tā vietā Eiropa mainīja jūs. Tā mainīja ne tikai jūs.
Francijas prezidentūra mainīja arī citus, piemēram, Daniel Cohn-Bendit. Pēc mūsu tikšanās Elizejas pilī pagājušajā nedēļā jūs mūs pavadījāt ar policijas eskortu ar ieslēgtām bākugunīm, un es automašīnā aiz policijas kolonnas atrados kopā ar Cohn-Bendit kungu. Un es viņam teicu: "Paskaties, kā laiki mainās! 1968. gadā policija dzinās pakaļ tev, bet šodien tu pa Parīzi brauc policijas eskorta pavadībā”.
(Aplausi)
Laiki mainās, un arī Francijas prezidentūra daudz ko mainīja.
Priekšsēdētāja kungs, pagājušajā nedēļā Vācijas nedēļas laikraksts Der Spiegel publicēja jūsu attēlu ar parakstu "The Omnipresident”. Un jūs tiešām spējat atrasties vairākās vietās gandrīz vienlaicīgi. Vienu dienu jūs esat Parīzē, jau nākamajā - Briselē, šodien - Strasbūrā un jau rīt - Londonā, neskatoties uz to, vai tur ir uzaicināta arī Merkel kundze. Ne man vērtēt jūsu darbību Parīzē, jo es nevaru spriest par sociālo nelīdzsvarotību vai plašsaziņas līdzekļu politiku, par to lai spriež jūsu kolēģi Parīzē.
Taču es varu apspriest un izvērtēt jūsu prezidentūru Eiropas Savienībā, un šis novērtējums nav peļams.
(DE) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Manuprāt, Francijas prezidentūras darbība ir vērtējama pozitīvi. Un pasākumu kopums klimata pārmaiņu un enerģētikas jomā ir viens no spilgtākajiem sasniegumiem. Man ir prieks, ka jūs Eiropas Parlamentam izteicāt atzinību, ko tas ir pelnījis, jo bez Parlamenta atbalsta šis pasākumu kopums nebūtu pieņemts. Es arī vēlos īpaši pateikties mūsu referentiem. Komisiju pārstāv 22 000 ierēdņu, un jūsu rīcībā ir plašas valdības iestādes, taču mūsu referentu komandā strādā tikai trīs, četri vai pieci darbinieki. Viņu darba kvalitāte ir ļoti augsta, jo tā pamatā ir Eiropas Parlaments. Man ir prieks, ka jūs to atzīstat.
(Aplausi)
Ņemsim par piemēru direktīvu par transportlīdzekļu marķēšanu, norādot CO2 izmešus. Šīs direktīvas izstrādes procesā daudz darba ir ieguldījis Sacconi kungs, un Sarkosy kungs iesaistījās pavisam nedaudz, taču kopumā šī direktīva izrādījās ļoti veiksmīga. Tur liels nopelns ir manis pārstāvētajai Sociāldemokrātu grupai, kas ieguldīja lielu darbu tajā, lai nodrošinātu līdzsvaru starp ekonomiskajām vajadzībām, kuras nevar ignorēt, un saistībām vides jomā, kas ir mūsu visu atbildība. Manuprāt, pārmetumi par darbu attiecīgajās jūsu minētajās jomās liecina par to, ka mēs esam uz pareizā ceļa. Tāpēc Sociāldemokrātu grupa vienbalsīgi atbalsta šo pasākumu kopumu. Dārgais Joseph, es ceru, ka Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) un Eiropas Demokrātu grupa rīkosies tāpat! Vai mums būtu pamats bažām par to, ka tiks iesniegti grozījumi, lai atliktu emisiju tirdzniecības shēmu? Pēdējo dienu laikā mēs esam labāk sapratuši PPE-DE grupas nostāju. "PPE” ir vienkārši atšifrēt, taču mums ir aizdomas, ka "DE” apzīmē Eiropas apjukumu. Jums ir jāizlemj, kā rīkoties tālāk. Vai vēlaties slavēt Sarkozy kungu, bet nevēlaties atbalstīt viņa viedokli, vai, tāpat kā mēs, vēlaties, lai šis pasākumu kopums tiktu pieņemts? Mēs ar interesi gaidām, kā nobalsos PPE-DE grupa.
Es tikai piebildīšu, ka reti izdodas vienoties jau pirmajā lasījumā. Parlaments neļaus nākamajam Padomes sasaukumam mums pārmest: "Tas ir jūsu nopelns, kas izdarīts saistībā ar pasākumu kopumu vides pārmaiņu un enerģētikas jomā”. Ja esat skaidri pateikuši, ka pirmā lasījuma mērķis bija izdarīt spiedienu uz ietiepīgiem valstu vai valdību vadītājiem, lai liktu viņiem izprast esošo situāciju, tad tā nav peļama lieta. Taču šādu metodi nav vēlams izmantot katru reizi.
Finanšu krīzes apstākļos jūs rīkojāties pareizi. Taču es vēlos jums atgādināt to, ko jūsu prezidentūras sākumā, debašu laikā, kas notika jūnijā, teicām mēs ar manu kolēģi Poul Nyrup Rasmussen. Mēs teicām, ka sociālā nelīdzsvarotība Eiropā, ko veicina negodīgais ienākumu un līdzekļu sadalījums Eiropā, ir kā aktivizēta bumba ar laika degli. Francijas prezidentūra uz to atbildēja: "Tā nav mūsu galvenā prioritāte”. Pēdējo sešu mēnešu laikā jums kļuva skaidrs, ka tā tomēr ir prioritāte. Jūs rīkojāties pareizi, taču, ja jūs būtu rīkojušies savlaicīgi, mēs būtu izvairījušies no daudzām problēmām, kuras tagad ir jārisina. Labi darīts, taču, iespējams, mazliet par vēlu.
Lisabonas līgums nav apstiprināts, un mēs jau dzirdējām Padomes lēmumu šajā jautājumā. Mums ar to ir jāsadzīvo, un mums ar to ir jāsamierinās. Taču visiem jūsu lēmumiem, kurus jūs pieņēmāt saistībā ar Komisiju, par deputātu vietām Parlamentā, par piekāpšanos Īrijas iedzīvotājiem, būs jēga tikai tad, ja Īrijas premjerministrs vai valdība ķersies vērsim pie ragiem un uzrunās Īrijas tautu: "Lūk, kas ir noticis! Padomājiet par Eiropas iedzīvotāju, Eiropas valstu solidaritāti ar Īriju un iztēlojieties, kas būtu noticis, ja finanšu krīzes situācijā Īrijai nebūtu bijis Eiropas Savienības atbalsta.” Ja Īrijas premjerministrs nesaka savai tautai: "Tagad jums jāsadarbojas ar Eiropu, jo tas ir jūsu pašu interesēs!” - tas var slikti beigties. Mēs varam visu Eiropas projektu nodot šo cilvēku rokās, pakļaujot to Ganley kungam un viņa mahinācijām. Īrijas valdībai ir jābūt drosmīgai, tā nevar paļauties uz nepārliecinošiem kompromisiem, bet tai ir skaidri jāsaka: "Mēs gribam Eiropu, un mēs gribam, lai šis līgums tiktu pieņemts!”
(Aplausi)
Francijas prezidentūra ar saviem pienākumiem tika galā veiksmīgi. Es vēlos jūs personīgi apsveikt par to, ka jūs esat kļuvis par Eiropas idejas piekritēju, sakot: "Es atbalstu šo Eiropas projektu”. Kādreiz es par to šaubījos. Esmu dzirdējis daudzas jūsu uzrunas. Kā priekšsēdētājs jūs esat apliecinājis to, ka spējat pieturēties pie sava sākotnējā viedokļa. Es būšu gandarīts, ja tas būs pa spēkam arī nākamajai prezidentūrai. Liels paldies! Jūs esat paveicis daudz labu darbu un arī dažas ne tik labas lietas, taču tās mēs drīz aizmirsīsim. Es ar to vēlējos pateikt, ka kopumā Francijas prezidentūra ir ieguldījusi ievērojamu darbu Eiropas attīstībā. Runa nav tikai par Franciju, bet par Eiropu kopumā, un kopumā darba rezultāts ir labs. Liels paldies!
(Skaļi aplausi)
Graham Watson
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, Francijas prezidentūras raksturojums atgādina pasaku - princis baltā zirgā, kas Eiropas Savienības vārdā dodas glābt princesi Gruziju, Pelnrušķītei Londonai galu galā ir dota atļauja doties uz balli, un gaišmatainā princese Berlīnē uzzin, saņemot atbildi uz Kanzleramt vēstuli Elizejas pilij, ka, lai būtu kopā ar apburošo princi, viņai jānoskūpsta varde.
(Smiekli)
Padomes priekšsēdētāja kungs, es pieļauju, ka jūs labprāt būtu izvairījies no grūtībām, ar ko saskārāties savas prezidentūras laikā, taču jūs šīs problēmas atrisinājāt enerģiski, ar entuziasmu un liekot lietā iztēli, un jūs arī esat apliecinājis Eiropas solidaritāti. Pieņemiet apsveikumus par veiksmīgo darbu Padomē pagājušajā nedēļā. Jūsu ierosinātais ekonomikas atjaunošanas plāns palīdzēs atjaunot uzticēšanos tirgū. Jūsu izvairīšanās no protekcionisma ir apbrīnojama. Jūsu piekāpšanās saistībā ar valsts atbalstu un publisko iepirkumu ir pamatota, tāpat kā jūsu apņemšanās īstenot strukturālās reformas, kas minētas Lisabonas līgumā.
Augstākā līmeņa sanāksmē tika nolemts samazināt PVN likmi. Liberāļu un demokrātu grupa uzstāja, lai Ecofin samazina PVN likmi enerģiju taupošām un ar atjaunojamajiem energoresursiem darbināmām iekārtām, lai atbalstītu šo nozari un aizsargātu vidi. Mēs arī aicinām atjaunot saistības ilgtspējīgu valsts finanšu jomā un ātru pāreju atpakaļ uz vidēja termiņa budžeta mērķiem. Mums pret recesiju ir jācīnās ar solidaritāti un veidojot stabilu ekonomiku.
Jums ir izdevies rast praktisku risinājumu Īrijas bažām par jauno līgumu. Tas neizklausās diez ko labi, taču, pārfrāzējot Francijas karaļa Henrija IV teikto: "Si Paris valait une messe, Dublin vaut un commissaire.” Drošības un aizsardzības jomā ir panākts ievērojams progress. Ir izveidota vienota plānošanas struktūra EDAP misijām, ir panākta konkrēta sadarbības forma ar NATO un ir darīti zināmi mūsu mērķi un uzdevumi drošības jomā.
Taču pārmetumus jums var izteikt par darbību klimata pārmaiņu jomā. Padomes secinājumos ir vesela virkne korporatīvo nodevu. Jaunajām dalībvalstīm tiks piešķirti neskaidri solidaritātes fonda līdzekļi, emisiju maksimālā apjoma noteikšanas un tirdzniecības atļaujas tiek brīvi piešķirtas, lai gan tās vajadzētu izsolīt, un ietekmīgas iesaistītās puses, piemēram, elektroenerģijas uzņēmumi, saņems atvieglojumus īpaši lielu subsīdiju apmērā. Tas viss samazina oglekļa cenu un krasi samazinās iegūtos līdzekļus, kā arī padarīs oglekļa dioksīda emisijas samazināšanas mērķus grūtāk sasniedzamus. Turklāt emisiju tirdzniecības sistēma stāsies spēkā tikai 2013. gadā.
Taču, neskatoties uz to, manis pārstāvētā grupa atzīst jūsu ieguldīto darbu šajā jomā. Mēs atbalstām vienošanās enerģijas taupības jomā, un mēs arī atbalstām priekšlikumu pusi no ienākumiem, kas gūti saistībā ar emisijām, ieguldīt siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanā un oglekļa uztveršanai un uzglabāšanai. Rīt mēs balsosim par šo priekšlikumu.
Vienmēr šķiet, ka prezidentūra nav darījusi pietiekami daudz. Progress kopējās lauksaimniecības politikas (KLP) reformas jomā ir nenoliedzams. Mēs gribējām atvērtību. Runājot par imigrāciju, zilā karte ir saistīta ar lielu birokrātijas slogu, savukārt, runājot par tirdzniecību, šīs nedēļas Dohas sarunu kārtas atcelšana atstāj maz cerību. Tomēr prezidentūra ir paveikusi ievērojamu darbu Eiropā, un jūs, padomes priekšsēdētāja kungs, par to esat pelnījis atzinību.
Pēc darba sešu mēnešu garumā jūs noteikti esat pelnījis arī iespēju atpūsties. Jums nav viss jāpaveic tikai saviem spēkiem. Ļaujiet finanšu ministriem darboties Jean-Claude Juncker pārraudzībā. Par eiro lai parūpējas Jean-Claude Trichet. Ļaujiet, lai pasakas vērtā prezidentūra beidzas ar pasakai cienīgām beigām. Ņemiet vērā sava mīļākā dziedētāja padomu: "C'est le temps du départ, retournez à d'autres étoiles et laissez-nous la fin de l'histoire”.
(Aplausi)
Daniel Cohn-Bendit
Priekšsēdētāja kungs, Sarkozy kungs, Barroso kungs! Jā, mēs augstu vērtējam jūsu proaktīvo pieeju un atzīstam, ka jūs ieguldījāt lielu darbu Eiropas attīstībā. Lieta ir tāda, ka mēs te esam pieredzējuši vairākus Nicolas, un personīgi es visvairāk atbalstu Nicolas I, kurš 2008. gada jūlijā pārsteidza Parlamentu ar paziņojumu, ka "vienprātība nogalina demokrātiju”. Tā Nicolas I paziņoja Eiropas Parlamentam 2008. gada jūlijā. Nicolas I bija taisnība, Nicolas III gan nē.
Tā ir mana problēma saistībā ar Francijas prezidentūru. Tas ir kā vējrādītājs - vienu brīdi tas rāda pareizi, bet jau nākamajā - aplam. Un tagad to izvērtējot, es runāšu par labo, neminot trūkumus, jo mēs katrs esam atšķirīgs.
Jūs Eiropas Parlamentu izmantojat kā Viagra valdībām, taču mūsu mērķis nav panākt, lai citi darītu to, ko tie nevēlas. Neviens nav teicis, ka mēs gribam, lai Eiropa kļūtu par nāciju ienaidnieku. Neviens tā nav teicis. Pareizi, ka Kopienas iestādes ir nāciju un tautu Eiropa, un mēs pārstāvam tautu. Jūs gribat panākt, lai Lisabonas līgums tiktu pieņemts, un Lisabonas līgums tieši mazina iespēju panākt vienprātību. Kāpēc tā? Tāpēc, ka vienprātība nogalina demokrātiju, un, ja mēs nemainīsim taktiku, mēs vairs nevarēsim veidot Eiropas politiku.
Jums ir pilnīga taisnība, sakot, ka prezidentiem ir jādod iespēja pastrādāt šajā amatā, taču pēc tam, kad Merkel kundze, kas arī bija priekšsēdētāja un te virzīja klimata pārmaiņu jautājumu, atgriezās pie Vācijas kancleres pienākumu izpildes, viņu vairs interesēja tikai Vācijas rūpniecība, un Eiropas Savienības intereses viņai vairs nebija aktuālas. Jūs to pieredzējāt Eiropas Padomē un jums bija jāpanāk kompromiss starp dažādajiem valstu ego. Mēs šo kompromisu novērtēsim pēc saviem ieskatiem. Mēs atbalstīsim to, kas, mūsuprāt, ir vajadzīgs un noraidīsim to, kas nav vajadzīgs, un mēs neļausim, ka mūs šantažē.
Tā tas ir. Manuprāt, lēmumu pieņemšana pirmajā lasījumā ir šantāža, jo saskaņā ar Parlamenta demokrātijas principiem vispirms ir jāiesniedz priekšlikums, tad tam ir jārod pretargumenti un pēc tam šis priekšlikums ir vēlreiz jāapspriež. Tāpēc es apšaubu lēmumus, kas pieņemti pirmajā lasījumā, pat saistībā ar pasākumu kopumu klimata pārmaiņu jomā.
Es zinu, ka jums patīk Franču chanson, taču Françoise Hardy mīlas duets "la main dans la main, et les yeux dans les yeux, ils s'en vont amoureux sans peur du lendemain”, Sarkozy kungs un Barroso kungs, mūs neapmuļķos. Vismaz mūs noteikti nē, jo jūs esat Komisiju padarījuši par Padomes sekretariātu. Lūk, kur ir Barroso kunga vadītās Komisijas īstā vieta. Tieši tur!
Jā, kungi, tuvojas vēlēšanas, un mēs runāsim par to, kā jūs, kas pārstāvat katru no pusēm, mēģināt izpatikt savai valdībai. Parlamenta mērķis nav izpatikt dalībvalstīm, bet gan aizstāvēt Eiropas, Kopienas intereses, un nevalstu intereses. Tas ir mans vēstījums gan labējā, gan kreisā spārna pārstāvjiem.
Runājot par pasākumu kopumu klimata pārmaiņu jomā, mēs bijām pārliecinoši, un mēs uzņēmāmies vadību, un, taisnību sakot, lai gan ar to nepietiek - kā mums sākumā teica - "3x20” ir pašā laikā. Taču mēs no "3x20” esam pārgājuši uz "4x4” ekonomikas modeli. Lūk, ko esam panākuši, mēģinot vienoties par pasākumu kopumu klimata pārmaiņu jomā. Un kāpēc tā? Es jums paskaidrošu, kāpēc. Runa ir par jūsu izstrādāto ekonomikas atjaunošanas plānu, un es nesaku, ka tā ir jūsu vaina. Tas ir tāpēc, ka dažas lietas nav pa spēkam pat jums, Sarkozy kungs!
Piemēram, jūs nobijāties, saskaroties ar Vācijas ekonomisko nacionālismu. Jūs, jūs un Barroso kungs, mums teicāt, ka runa ir par 1,5 % no IKP, taču galu galā visiem ir zināms, ka Obama kungs plāno 3 % vai 4 % no IKP vides un ekonomikas atjaunošanas plānam, un mums tas nav pa spēkam. Vai zināt, ko teiks Obama kungs? Viņš teiks: "Nē, jūs nedrīkstat, jūs nevarat, ar to nepietiek!” Tā Krugman kungs teica Steinbrück kungam, un Krugman kungs ir saņēmis Nobela prēmiju ekonomikā. Ja to teiktu es, jūs varētu apgalvot, ka es nezinu, ko runāju, taču to teica Krugman kungs.
Nobeigumā vēlos piebilst tikai vēl vienu lietu. Kā jau esmu teicis, vides atveseļošanas plāns ir neatbilstošs, jo ar to nepietiek. Tā nav tikai jūsu vaina, un tas nav Eiropas plāns.
Taču, lūk, kas man ir sakāms. Pagājušajā nedēļā Pekinā tika arestēts slavenais disidents Liu Xiaobo. Mēs zinām jūsu nostāju attiecībā uz Ķīnu. Jūs teicāt, ka mēs vairs nedrīkstam pazemot ķīniešus. Nevis jūs pazemojāt ķīniešus, bet ķīnieši pazemoja jūs. Jūs esat viņu varā. Pēc tam jūs teicāt: "Neviens man neaizliegs Gdaņskā slepus tikties ar Dalai Lama.” Tas ir neiedomājami! Man ir prieks, ka Parlaments disidentam Hu Jia piešķīra Saharova balvu, un man ir prieks, ka mēs nepakļāvāmies prezidentūras spiedienam, kas gribēja zemoties Ķīnas priekšā. Ķīnā katru dienu tiek ieslodzīti un spīdzināti cilvēki, bet Eiropas Savienība neiejaucas, tāpat kā tā neiejaucās arī tad, kad Putin kungs lika arestēt demonstrantus, kas prasīja nodrošināt sociālo vienlīdzību. Tāda ir mūsu politika - kad runa ir par pasaules varenajiem, mēs esam gatavi pazemoties. Un tieši tāpēc mēs neatbalstām šādu politiku.
(Aplausi)
Cristiana Muscardini
UEN grupas vārdā. - (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! Arī es vēlos jums pateikties. Es pārstāvu Nāciju Eiropas grupu, un, protams, es pilnībā piekrītu jūsu teiktajam.
Jūsu vadītā prezidentūra parādīja, ka Eiropas politikas projekts un politiska Eiropa ir iespējama. Ir vajadzīga tikai drosme, kas tika apliecināta Krievijas un Gruzijas konflikta laikā, un spēja atrisināt finanšu krīzi, izmantojot jaunas metodes un cenšoties paskatīties uz lietām no cita skatu punkta, nevis tikai stingri turēties pie Stabilitātes un izaugsmes pakta. Mēs atbalstījām un pieņēmām prezidentūras politisko nostāju, kur uzmanības centrā bija politika, kā rezultātā Eiropa nokļuva visas pasaules uzmanības centrā.
Mūsuprāt, Eiropas Centrālās bankas neatkarība dod iespēju tai labāk pildīt savus pienākumus. Patiesībā ir skaidrs, ka centrālās bankas nevar novērst krīzi, ja nav skaidras politiskas nostājas un kopīgas attīstības stratēģijas. Neskatoties uz problēmām saistībā ar valstu resursiem, enerģētikas un klimata pārmaiņu pasākumu kopums ir lielisks rezultāts un tas, kopā ar Vidusjūras reģiona valstu savienību, vieš cerības par nākotni, sniedz rīcības plānu, lai panāktu mieru un veicinātu attīstību.
Taču dažas prioritātes ir palikušas neapskatītas, un mēs ceram, ka tās varētu atrisināt šī trijotne kopā ar nākamo prezidentūru. Šīs prioritātes ir imigrācija un robežkontrole, lauksaimniecības atjaunošana un vienāds atalgojums sievietēm un vīriešiem. Šodien Eiropa runā par dzimumu līdztiesību saistībā ar pensijas vecumu, taču, manuprāt, vispirms ir jāpanāk, lai sievietes un vīrieši saņemtu līdzvērtīgu atalgojumu.
Priekšsēdētāja kungs, man šķiet, ka priekšlikums katru valsti pārstāvēt vienam komisāram ir tikai godīgs, un mēs to norādījām Eiropas Konventā. Paldies Francijas prezidentūrai par šī priekšlikuma atjaunošanu. Visbeidzot, priekšsēdētāja kungs, jūs teicāt, ka šī krīze ir sistēmiska. Mēs jums piekrītam un aicinām mainīt esošo sistēmu, lai padarītu reālo ekonomiku stiprāku par finanšu ekonomiku un reālos aktīvus spēcīgākus par "papīra” aktīviem.
Francis Wurtz
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja kungs! Mēs noteikti atcerēsimies šo Francijas prezidentūru. Mēs to atcerēsimies saistībā ar problēmām, kuras piedzīvojām pēdējā pusgada laikā, un to, cik būtiski jautājumi bija jārisina šai prezidentūrai. Taču esmu pārliecināts, ka tā paliks atmiņā arī ar diezgan neparasto Padomes prezidentūru, kas iepretī Kopienas noteiktiem standartiem lika lietā apņēmību, atjautību un arī uzbrukuma metodes, un es to visu atbalstu. Atmiņā paliks ne tikai darbības veids, bet galvenokārt arī Eiropas Savienības modelis, kādu šī prezidentūra ierosināja, īpaši saistībā ar politisko iejaukšanos pasaules norisēs, kas līdz šim nebija raksturīgi, bet ko es vienmēr esmu atbalstījis.
Visticamāk Eiropadomes priekšsēdētājs to nenovērtēs, taču vismaz atzīs, pieklājīgāk, nekā savā pēdējā uzrunā Eiropas Parlamentā, un es nebūšu pieklājīgs un piekāpīgs, šoreiz saistībā ar iepriekšējo Eiropadomes sanāksmi, lai norādītu uz dažām problēmām, jo reālā politika nozīmē cieņpilnu, taču atklātu viedokļu apmaiņu.
Vispirms es vēlos runāt par pasākumu kopumu klimata pārmaiņu un enerģētikas jomā. Ir skaidrs, ka tas būtu beidzies traģiski, ja Eiropadome nebūtu ņēmusi vērā šo civilizācijai tik ļoti svarīgo jautājumu. Tāpēc es saprotu, ka fakts, ka visām 27 dalībvalstīm ir izdevies vienoties šajā jautājumā, tiek izcelts, jo tas ir svarīgs apliecinājums Eiropas Savienības autoritātei un īpaši turpmākajam uzraudzības procesam.
Ņemot to vērā, vai būtu pareizi runāt par vēsturisku vienošanos un to, ka tā padara Eiropas Savienību par paraugu? Es tā nedomāju. Vai šī kompromisa rezultātā nepastāv risks, ka lielāko daļu Eiropas rūpniecības uzņēmumu atbrīvos no jebkādiem ekoloģiskiem ierobežojumiem. Vai tā rezultātā Eiropā emisiju daudzums netiks samazināts vien nelielā apjomā, jo Eiropai pietiks ar to, ka ar kompensācijas mehānismu palīdzību emisiju daudzums tiks samazināts valstīs, kas neietilpst Eiropas Savienības sastāvā? Vai jaunattīstības valstis pamatoti uztrauc tas, ka nav saistošu mehānismu finanšu solidaritātes jomā attiecībā uz šīm valstīm?
Ja šis modelis, kāds tas ir šobrīd, tiks popularizēts, nebūs iespējams sasniegt būtiskos, pasaules zinātnisko aprindu izvirzītos mērķus. Tāpēc ir labi, ka ir noslēgta Eiropas Savienības vienošanās, taču šobrīd tā neatbilst prasībām un vajadzībām.
(Aplausi)
Es lūdzu precizēt arī Briselē pieņemto ekonomikas atjaunošanas plānu. Manuprāt, skaļi paužot pašapmierinātību par paveikto, tiek sūtīts nepareizs signāls Eiropas Savienības pilsoņiem. Šobrīd, kad mājsaimniecību patēriņa līmenis krītas, pieaug bezdarba līmenis un palielinās sociālā spriedze, kā Grieķijā, šī plāna būtība šķiet apšaubāma.
No kā mēs gribam atkopties? Kas maksās par šo miljardiem vērto jauno plānu? Kāds būs ieguvums no šī plāna? Kāpēc, ņemot vērā šo plānu, dažās valstīs iedzīvotāju pirktspēju palielina, kamēr citās atbalsta tikai uzņēmējdarbību? Kāpēc bankām piešķirtie aizdevumi netiek izsniegti uzņēmumiem, jo tieši tiem šobrīd ir vajadzīgs tiešs atbalsts? Kāpēc dalībvalstis, kuras glābj bankas, tajās sistemātiski nenodrošina atbilstošu proporcionālu kontroli, lai garantētu atbildīgu pārvaldību ar mērķi radīt jaunas darbavietas un sniegtu labumu, kas ir vajadzīgs sabiedrībai? Ir ļoti daudz loģisku jautājumu, uz kuriem ir jāatbild, pirms rīkojamies tālāk.
Visbeidzot, esmu pārliecināts, ka neviens nebrīnīsies, ja es teikšu, ka manis pārstāvētā grupa neatbalsta Eiropadomes lēmumu izdarīt spiedienu uz Īriju. Jums ir labi zināms, ka Īrijas iedzīvotāju cerības pēc pārmaiņām, tāpat kā visiem Eiropas Savienības pilsoņiem, ir daudz spēcīgākas, nekā jūs to raksturojāt. Tuvākajā laikā jūs par to varēsiet pārliecināties, izejot Strasbūras ielās. Jums ir jāuzklausa viņu viedoklis un jāsniedz viņiem atbildes, jo, kā jūs teicāt, priekšsēdētāja kungs, ja slēpsim galvu smiltīs, problēmas paliks neatrisinātas.
Nigel Farage
IND/DEM grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, Sarkozy kungs kā prezidentvalsts Francijas prezidents ir ienesis enerģiju un dinamismu, tomēr visu laiku arī skaidri norādījis, ka vēlas palielināt ES pilnvaras un pabeigt darbu pie Lisabonas līguma.
Domāju, ka tagad, vērojot drausmīgo vārdisko uzbrukumu prezidentam Klaus, laikā, kad Čehija gatavojās kļūt par Padomes prezidentvalsti, mēs esam ieraudzījuši mūsdienu Eiropas Savienības patieso seju,. Tādēļ es jums, prezident Sarkozy, vēlos pajautāt - kādu Eiropas Savienību jūs vēlaties izveidot? Tā jautāju tāpēc, ka patlaban mums ir tāda Eiropas Savienība, kas ar nicinošu attieksmi apdraud demokrātiju.
Brian Crowley norādīja prezidentam Klaus, ka īri vēlas Lisabonas līgumu. Piedod, veco zēn, bet viņi to noraidīja. Lūdzu, pieņemiet šādu iznākumu! Iepriekš Martin Schulz ir cēlies kājās un apgalvojis, ka "nē” balsojums novedīs pie fašisma un ka mēs nedrīkstam padoties populisma spiedienam. Tā ir Eiropas Savienība, kas nicina demokrātiju un nespēj uzklausīt alternatīvus viedokļus. Danny Cohn-Bendit, uzrunājot prezidentu Klaus, teica: "Man nav svarīgi jūsu viedokļi.” Iepriekš uzstājoties šajā plenārsēžu zālē, Cohn-Bendit kungs ir izteicies, ka šī Līguma oponenti ir garīgi slimi.
Tas ir ļoti bīstams solis, ko gatavojas spert ES. Tā ir Eiropas Savienība, kas uzvedas kā slepkava un huligāns, un, kad Cohn-Bendit kungs nolika Eiropas karogu uz prezidenta Klaus galda, novēlēdams to pacelt pils tornī, viņš tikpat labi varētu būt bijis kāds Vācijas ierēdnis pirms 70 gadiem vai PSRS ierēdnis pirms 20 gadiem. Cīnītājs par brīvību Danny, kurš tagad kļuvis par autoritāras varas piekritēju, atbalstot tādu viedokli, ko pats pirms 40 gadiem noliedzis - tāda, lūk, prezident Sarkozy, ir Eiropas Savienības seja. Turklāt uz to visu ir musinājis priekšsēdētājs Pöttering, kurš iepriekš ir sodījis EP deputātus par citu valstu vadītāju apvainošanu.
Sarkozy kungs, vai tāda ir Eiropas Savienība, ko jūs vēlējāties izveidot, vai arī jūs pievienosieties man, nosodot šo patiesi drausmīgo vārdisko uzbrukumu prezidentam Klaus pagājušā nedēļā Prāgā?
(Aplausi)
Bruno Gollnisch
(FR) Priekšsēdētāja kungs, pašreizējā krīze ir Eiropas globalizācijas atbalstītāju sistēmas krīze. Tā no jums prasījusi lielus pūliņus, tomēr šo pūliņu konteksts liecina par Eiropas Savienības nepiemērotību šim mērķim.
Kā jau es jums to teicu, pasākumi patiesībā notika saistībā ar valsti vai tradicionālo daudzpusējo diplomātiju. Valsts kontekstā, piemēram, ir īstenoti ekonomikas atveseļošanas pasākumi, kas - un tur nav nekas šokējošs - dažādās dalībvalstīs atšķīrās, bet pēc tam kopīgi tika apstiprināti formas pēc. Visi to zina. Jums ir izdevies Brown kunga, Merkel kundzes un citu politiķu dažādām, pat konfliktējošām, politikas pieejām piešķirt Eiropas politikas veidolu, tomēr veidoli var būt maldinoši. Tādēļ valsts kontekstā atzinīgi vērtējamas ir robežas, kas to aizsargā, kā arī tas, ka dalībvalstis ir nepieciešamas un suverenitāte ļauj ātri un efektīvi rīkoties.
Runājot par tradicionālo divpusējo vai daudzpusējo diplomātiju, jāmin jūsu centieni pārvarēt Gruzijas krīzi, bet saistībā ar ekonomikas krīzi jāmin G20 valstu tikšanās Vašingtonā, kurā piedalījās tikai dažas ES dalībvalstis, ASV, Ķīna, Indija, Japāna, Kanāda, Saūda Arābija un citas valstis. Tas skaidri liecina, ka ES ir pārāk šaura telpa, lai atrisinātu tās problēmas, ar kurām mēs saskaramies.
Daudzi nopelni Eiropas Savienībai piedēvēti mākslīgas eiforijas uzplūdā, tomēr tie mums jāskata perspektīvā. Klimata un enerģētikas tiesību aktu kopumā, piemēram, krīzes dēļ veiktas tik daudzas atkāpes, ka gandrīz jau pazaudēta tā būtība. Jaunie ierobežojumi netiks piemēroti tām nozarēm, kurās izmaksas palielinājušās par vairāk nekā 30 % vai eksporta īpatsvars no kopējā produkcijas apjoma pārsniedzis 30 %, t.i., trīs ceturtdaļas no attiecīgajām nozarēm. Ekonomikas atveseļošanas plāns, kā jau tas tika minēts, paredz 1 % vai 1,5 % no IKP, lai gan ASV tie ir 4 %, bet Ķīnā - vairāk nekā 10 %. Imigrācijas pakts bija tikko kā parakstīts, kad to pārkāpa Itālijas valdība, kas pasludināja 170 000 nelegālo imigrantu legalizāciju. Uz kurieni viņi dosies? Turklāt ir pilnīgi skaidrs, ka imigrācijas priekšlikumi un cita Eiropas "zilā karte” vienīgi atņems jaunattīstības valstīm kvalificētus darba ņēmējus, kuri tām visvairāk vajadzīgi, lai nodrošinātu attīstību. Tādējādi šie pasākumi neaizstās nekontrolēto imigrāciju; tie tikai to pastiprinās un pasliktinās.
Visbeidzot - mēs starptautiskā līmenī nosodām neglīto praksi, kad cilvēkiem, pēc tam kad viņi noraida ES lietu katastrofālo virzību, kas, izrādās, viņiem sagādā vairāk ierobežojumu nekā ieguvumu, liek bezgalīgi, atkal un atkal, balsot, līdz viņi padodas, neļaujot nekādā veidā apšaubīt ES ekscesus.
Jūs ļoti labi zināt, priekšsēdētāja kungs, ka Lisabonas līgums nav ne mini, ne vienkāršots līgums; tā ir Eiropas Konstitūcija, ko noraidīja Francija un Nīderlande. Tā reprezentē Eiropas supervalsti, kas kļūst aizvien autoritārāka un totalitārāka, ja to vērtē pēc Cohn-Bendit kunga kategoriskajām piezīmēm jūsu darba turpinātājam, un tā reprezentē arī Barrot kunga represīvās iniciatīvas, kuras ierosina likumus piemērot visā Eiropā un kuras mūsu kolēģis Toubon kungs nosauca par staļinisma iniciatīvām, kad tās tika pieņemtas.
Šāda Eiropas Savienība, lai ko arī jūs teiktu, patiešām kļūst par tautu ienaidnieku. Tas ir līdzeklis, kas palīdz sasniegt globalizācijas atbalstītāju mērķus un sagatavo apvērsumu mūsu ekonomikā, ētikā un kultūrā. Šāda ES nav tā aizsardzības un brīvības telpa, kādā mūsu iedzīvotājiem ir tiesības dzīvot un kādu mēs nemitēsimies pieprasīt.
Martin Schulz
(DE) Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos atvainoties par jūsu laika tērēšanu. Es lūdzu atļauju sniegt personisku paziņojumu, atbildot uz Farage kunga paziņojumu. Paldies dievam, viņš joprojām atrodas plenārsēžu zālē, un es varu viņam atbildēt. Parasti viņš atstāj zāli uzreiz pēc savas uzstāšanās, tomēr šodien ir uzkavējies ilgāk.
Pirmkārt, es vēlos paziņot, ka nekad neesmu teicis, ka balsojums "pret” varētu novest pie sava veida fašisma. To es nekad neesmu teicis! Tādēļ jūsu vārdi gluži vienkārši nav patiesi.
Otrkārt, mēs - Cohn-Bendit kungs, Watson kungs un es, Pöttering kungs un Crowley kungs - piedalījāmies sanāksmē, kas notika Prāgas pilī.
(Neapmierināti izsaucieni)
Kurš? Belohorská kundze.
Mēs nebijām iepriekš brīdināti, ka mūsu apspriedes šajā sanāksmē varētu tikt ierakstītas lentē. Ikviens, kurš atradās šajā telpā, domāja, ka sanāksme ir konfidenciāla, līdzīgi kā tā konfidenciālā sanāksme, kurā pagājušā nedēļā Elizejas pilī tikās Priekšsēdētāju konference ar prezidentu Sarkozy.
Mēs atklājām, ka Čehijas prese ir ziņojusi par sanāksmes saturu, ko bija publiskojis prezidents V. Klaus, mūs par to neinformējot. Es nezinu, kādā sistēmā šāda rīcība ir pieņemama, bet demokrātiskā valstī kaut kas tāds pilnīgi noteikti nav pieņemams.
Priekšsēdētājs
Turklāt, tā kā sanāksmes gaita netika atspoguļota pilnībā, presē parādījās neprecizitātes, jo daudzas sakarības netika izskaidrotas. Tomēr mēs nevēlamies, lai šī situācija saasinātos, un tādēļ līdz šim es par to publiski nerunāju. Pietiek, ja norādām, ka sanāksmes gaita netika atspoguļota pilnībā un tādēļ presē parādījās neprecizitātes.
Nicolas Sarkozy
Padomes priekšsēdētājs. - (FR) Daul kungs, prezidentvalsts Francija vēl jo vairāk novērtējusi jūsu grupas pastāvīgi sniegto atbalstu, jo pat tikai šajā grupā nepavisam nebija vienkārši izšķirt strīdus, atrast kompromisus un panākt vienošanos par pamatotu un ticamu politisko virzienu. Es ļoti labi zinu, kāda bija jūsu kā priekšsēdētāja nozīme, Daul kungs, un tā mums bijusi būtiska priekšrocība.
Runājot pilnīgi atklāti, man jāsaka, ka jūsu grupai, atbalstot Lisabonas līgumu, ir saskaņots skatījums uz Eiropu - tā ir spēcīga Eiropa, kur izveidotas stabilas iestādes un uz divarpus gadiem ievēlēts Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs, kura darbs veltīts vienīgi Eiropas Parlamentam.
Manuprāt, šīs ir idejas, kas apliecina veselo saprātu un ļaus sasniegt taustāmu rezultātu visiem tiem, kas - tāpat kā mēs, Daul kungs, un jūsu grupa - vēlas izveidot tādu Eiropu, kas aizsargā un kas nodrošina nākotni, nevis tādu Eiropu, kurā ir satraukums un raizes par nākotni. Jebkurā gadījumā jūs varat būt drošs, ka jūsu grupas pārliecinošajam atbalstam bija izšķiroša nozīme saistībā ar prezidentvalsts Francijas darbu un mūsu sasniegtajiem rezultātiem.
Schulz kungs, ir jābūt drosmīgam, lai runātu ar kādu, kurš nāk no citas politiskās grupas. Tiekoties ar jums un Daul kungu, mēs jau pašā sākumā teicām, ka darbs nebūs viegls, jo vērā jāņem Eiropas vēlēšanu perspektīva, un tas nenovēršami rada spriedzi. Runājot pilnīgi atklāti, man jāsaka, ka mums, prezidentvalstij Francijai, Schulz kungs, jūs un jūsu grupa bija ne vien prasīgs partneris - vai kāds gan var kritizēt jūsu vēlmi enerģiski aizstāvēt savas idejas? -, bet arī atbildīgs partneris. Paužot savu personisko viedokli, jāsaka, ka, man bija liels prieks strādāt ar jums, bet tajā pašā laikā ļoti iedvesmojoša ir bijusi katra reize, kad spēju ieklausīties jūsu vai Daul kunga padomā, jo es ļoti labi zinu, ka šādu rezultātu mēs nevarētu panākt bez sadarbības. Cohn-Bendit kungam teikšu, ka daudz lielāka drosme ir vajadzīga, lai spertu soli pretī otram, nevis saceltu brēku par savu vietu un sludinātu pastardienu.
Drosmīgs ir tas, kas veido, nevis tas, kas izvirza apsūdzības. Schulz un Daul kungi ir ļāvuši mums veidot Eiropu un nodrošināt tās attīstību. Šeit ir arī citi, kas mūs atbalstījuši, lai arī mums nav bijis vienots viedoklis, piemēram, De Sarnez kundze; esmu viņai pateicīgs par sniegto atbalstu. Tas nemazina ne Schulz kunga, ne De Sarnez kundzes pārliecību. Gluži vienkārši tāda ir Eiropas civilizācija, proti, vīrieši un sievietes, kas ir atbildīgi un labas gribas vadīti un kas cenšas panākt attīstību. Jūs mani neizvēlējāties, Schulz kungs, un es neizvēlējos jūs, bet mūsu pienākums ir strādāt kopā. Mēs tā esam strādājuši, un es vēlētos jums pateikt, ka no šāda viedokļa es to atcerēšos kā nozīmīgu pieredzi.
Eiropu mainīt ir iespējams, un mums tas ir jādara. Jūs norādījāt, ka esmu daudz ceļojis, bet galu galā, ja jūs esat Eiropadomes priekšsēdētājs un jums nepatīk ceļot, tad labāk izlaidiet savu kārtu, jo, manuprāt, vienīgais veids, kā Eiropu tuvināt tās iedzīvotājiem, ir nodrošināt, lai ES iedzīvotāji, eiropieši, redzētu, ka uz pagaidu termiņu ES iestādēs ievēlētās personas brauc un runā ar viņiem, ļaujot saskatīt šo iestāžu veidolu. Domāju, ka jūs, Schulz kungs, saprotat, ko es patiešām esmu jutis savu ceļojumu laikā, jo īpaši Dublinā, kā arī Gdaņskā, Varšavā un citur, proti, Eiropai trūkst ne tik daudz iestāžu, cik šo iestāžu veidolu. Cilvēkiem jāspēj sajust reālu saikni ar mums un saprast, ka Eiropa ir konkrēti cilvēki ar savām vājajām pusēm, nevis tikai nezin kāds institucionāls monstrs. Protams, runa nav par to, ka lietas jāsaista ar konkrētiem cilvēkiem, jo tā nav virzība uz priekšu, bet, iespējams, mēs esam aizgājuši pārāk tālu, pieļaujot, ka cilvēki neuzņemas personisku atbildību.
Viena lieta, ko vēlos jums pateikt, un, iespējams, jums tas liksies naivi, - man patiešām patika šis darbs, un uzskatu, ka Eiropas vadītājiem ir jāmīl savs darbs. Kā gan mēs varam panākt, ka cilvēkiem patīk Eiropa, ja mums nepatīk savs darbs? Francijā man bija izdevība pateikt vienam no maniem ministriem, ka Eiropas Parlaments bija ārkārtīgi svarīgs, un Eiropa ir ārkārtīgi svarīga. Bet, ja mēs paši neesam laimīgi, lepni un pārņemti ar to, ko darām - kā jūs visi - kā lai ceram, ka Eiropas iedzīvotāji būs pārņemti ar Eiropas ideju?
Iepriekšminēto cilvēku pieeja, veidojot Eiropu, bija mazliet attālināta, mazliet tehnokrātiska. Tomēr tehnokrātija nav saistīta ar tehnisko zināšanu apguvi; tā nozīmē, ka nekad nav atvēlēta vieta jūtām. Uzskatu, ka Eiropa ir pelnījusi, lai mēs savā attieksmē ieliekam jūtas. Jebkurā gadījumā es atzinīgi novērtēju jūsu atzinību; mēs varbūt nebijām vienisprātis, Schulz kungs, bet mēs esam viens otru papildinājuši. Jūs nekādā veidā neesat mainījis savu pārliecību, un es neesmu mainījis savējo. Mēs skaidri sapratām, ka mēs visi esam viens otram vajadzīgi, lai kaut ko veidotu, un man tas arī turpmāk būs būtisks demokrātijas aspekts.
Watson kungs, es atceros, ka pēdējā reizē jūs runājāt par Carla. Savukārt šodien jūs runājāt par Angela. Jūs esat cilvēks ar labu gaumi, Watson kungs. Es atzinīgi vērtēju jūsu komentārus.
(Smiekli)
(Aplausi)
Jāsaka, ka man bija liels prieks strādāt kopā ar Watson kungu, kurš ir ļoti prasīgs. Es ļoti augstu vērtēju jūsu apzinīgumu, jūsu kompetenci un jūsu precizitāti. Man bija jāpanāk kompromisi, un jūs teicāt, ka tie bijuši saprātīgi. Šeit, stāvot Eiropas Parlamenta deputātu priekšā, es nenoliegšu, ka tika panākti kompromisi. Kurš gan Eiropā var apgalvot, ka, Eiropadomē strādājot un neuzklausot nevienu cilvēku, ir guvis gandarījumu savā darbā. Vienīgais jautājums nav jautājums par kompromisu, kas ir iekļauts ES struktūrā. Vienīgais jautājums ir par to, ka jānoskaidro, - vai tas ir saprātīgi?
Man jāatzīst, ka aizmirsu - es atvainojos - aplūkot citu tematu, proti, PVN. Tomēr tas ir savādi - un šeit vajadzības gadījumā Barroso kungs mani izlabos - ja kāda valsts vēlas samazināt PVN likmi visām precēm, tā var pieņemt lēmumu pilnībā neatkarīgi. Ja kāda valsts tomēr vēlas samazināt PVN likmi vienai preču kategorijai, tai jāgaida, līdz panākta vienošanās ar pārējām valstīm. Lūdzu, saprotiet mani pareizi, Watson kungs, - es vienkārši gribu mums visiem atgādināt par saviem pienākumiem. Kurš ES iedzīvotājs to var saprast?
Es neesmu pasludinājis spriedumu par Gordon Brown lēmumu. Viņš ir valdības vadītājs, kuru es atzinīgi vērtēju un kurš ir bijis ļoti izpalīdzīgs finanšu krīzes apkarošanā, tomēr attiecībā uz savu valsti viņš nolemj samazināt PVN. Visiem ES iedzīvotājiem - ikvienam ir tiesības paust savu viedokli šajā jautājumā - par to vajadzētu padomāt un iztaujāt savas valdības. Ja kāds no mums vēlas samazināt PVN tikai vienai precei, viņam jāvēršas pie šiem ES iedzīvotājiem, sakot: "Atvainojiet, lēmumam jābūt vienprātīgam!” Ar to es domāju, ka šo noteikumu nevar piemērot turpmāk. Visiem jāpiemēro viens un tas pats noteikums. Arī Komisijai es saku, ka, manuprāt, nav prātīgi saglabāt vienprātību. Visiem ir tiesības paust savas idejas un nebaidīties katru reizi, kad izteikta kāda jauna ideja. Šajā saistībā mani uzrunāja Watson kungs, un es vēlos šo jautājumu iztirzāt pilnībā.
Kopā ar Barroso kungu mēs iesniedzām Padomē lēmuma priekšlikumu. Tas ir svarīgi, jo par PVN samazināšanas problēmām esam runājuši trīs gadus. Ir izlemts - starp citu, tā ir vienošanās, ko es ierosināju kopā ar Vācijas kancleri Merkel kundzi - mums jāpārtrauc sarunas un jāpieņem lēmums nākamā gada martā Ekonomikas un finanšu padomes (ECOFIN) sanāksmē. Manuprāt, tā ir saprātīga vienošanās, un tagad ir jāpieņem lēmums.
Bet problēmu rada nepiesārņojoši produkti. Es vēlētos norādīt, Watson kungs, ka tas nav saprātīgi, ja nepiesārņojoši produkti maksā vairāk par tiem, kas rada piesārņojumu. Ja valstis vēlas samazināt PVN likmi, lai nodrošinātu augstu kvalitāti vides jomā, lai mudinātu izmantot tādas automašīnas, kas rada mazāku piesārņojumu, un ekoloģiskus produktus, tām jāļauj to darīt. Es vēlētos vēl tikai izteikt vienu mazu piebildi - tumšajai šokolādei ir piemērota samazināta PVN likme, bet piena šokolādei PVN ir 19,6 %. Kā to iespējams saprast? Man personīgi par to jāpauž nožēla, jo es labāk izvēlos piena šokolādi, nevis tumšo šokolādi, bet es, protams, runāju tikai par sevi.
Situācija grāmatu un kultūras produktu tirgū ir vēl sliktāka. Eiropa iegūtu, ja runātu vairāk par kultūru un sportu. Runājot par kultūras produktiem, jāsaka, ka PVN grāmatām ir 5,5 %, un tas ir ļoti labs lēmums. Kā lai kāds saprot, kāpēc tādā gadījumā PVN video un CD produktiem ir 19,6 %? Tie ir kultūras produkti; Eiropā drīz vien nebūs neviena pārdota video, jo tiks izplatītas to pirātiskās versijas, un neviena pārdota CD. Mūsu visu interesēs ir atrisināt problēmas, kas attiecas uz kultūru. Tie paši argumenti izmantojami saistībā ar darbavietu izveides pakalpojumiem. Ceru, ka Ekonomikas un finanšu padomes (ECOFIN) marta sanāksmē finanšu ministri sadzirdēs valstu un valdību vadītāju sūtīto vēstījumu.
Vēl, Watson kungs, pāris vārdu par komisāru skaitu. Iepazīstināšu jūs ar savu viedokli. Neatkarīgi no tā, vai Komisijā ir 24, 27 vai varbūt rīt 33 komisāri, būtībā nekas nemainās. Esmu pārliecināts, ka galu galā mums ir jāstiprina Komisijas priekšsēdētāja pilnvaras. Es jūs iepazīstinu ar savu personisko viedokli. Kāpēc? Tāpēc, ka vienīgi Komisijas priekšsēdētājs var nodrošināt kopēju doktrīnu visiem komisāriem, kuri, darbojoties vienotā tirgū, saskaras ar dažādām situācijām.
Vēl viens pēdējais komentārs. Man nešķita saprātīgi paskaidrot dalībvalstīm, ka mums būs priekšsēdētājs, kas ievēlēts uz divarpus gadiem, un tādējādi saglabāsies (tiesa - tikai virtuāli) Padomes prezidentūra, kas mainīsies ik pēc sešiem mēnešiem, bet tajā pašā laikā mēs atcelsim tiesības katrai valstij izvēlēties savu komisāru. Nedomāju, ka šādā veidā Komisija kļūst stiprāka . Tādēļ tas ir kompromiss, ko es apspriedu un īpaši ierosināju sarunās, jo īpaši tādēļ, ka, manuprāt, tas būs lietderīgs nākotnē.
Cohn-Bendit kungs, ar jums vienmēr notiek dīvainas lietas! Jūs esat laipns, tolerants un jauks, ja tiekaties ar cilvēkiem privāti, ja kāds jūs uzaicina uz pusdienām - tad jūs saprotat otras puses argumentus. Šī otra puse nodomā, ka labprāt tiktos ar jums vēlreiz, bet tad, tiklīdz jūsu priekšā parādās televīzijas kamera, jūs kļūstat dusmīgs. Tas pats cilvēks, kurš, privāti tiekoties, ir tik patīkams...
(Aplausi)
... kura kompānija ir tik baudāma, tik pēkšņi izmainās; tāpēc es vēlos pateikt sabiedrībai, kas mūs vēro: "Neticiet nekam no tā, ko jūs tikko redzējāt! Daniel Cohn-Bendit ir daudz labāks par šo tēlu; viņš nebūt nav tāds, kā viņu rāda šī karikatūra, ko viņš tikko jums nodemonstrēja.”
Un es pateikšu kāpēc, Cohn-Bendit kungs, - es ilgu laiku pazīstu jūs personiski. Mēs bieži sazvanāmies, un jūs trīs reizes esat ieradies pusdienās Elizejas pilī. Jāatzīst, ka vienreiz jūs nokavējāt tikšanos, bet arī es nebiju nosūtījis jums motociklu eskortu. Un tāpēc, lai nākamajā reizē jūs neko nenokavētu, es to nosūtīju. Jūs neatteicāties no eskorta, un tas apliecina jūsu vēlmi ievērot Republikas noteikumus, bet, galvenais, Cohn-Bendit kungs, - runājot par Eiropu, jūs esat patiess eiropietis. Tomēr tad, kad runājat tā, kā toreiz sarunā ar mani, jūs neesat eiropietis, jo pārspīlējumi nav raksturīgi Eiropai; tie ir tieši pretēji Eiropai. Palieciet tāds, kādu mēs jūs pazīstam un mīlam! Un tad es varu teikt Schulz kungam: "Redziet, es spēju mazliet izmainīt Eiropu, bet Cohn-Bendit kungu nespēju.”
(Aplausi)
Muscardini kundze, pateicos jums par atbalstu! Tomēr es vēlos pateikt, lūk, ko - pēc tam, kad pieminēju Vāciju, kura mūs ir atbalstījusi, un Apvienoto Karalisti, man bija jāpriecājas par Itālijas atbalstu, kas nemaz nebija tik pamanāms saistībā ar klimata un enerģētikas tiesību aktu kopumu. Ja tas būs nepieciešams, Komisijas priekšsēdētājs mani izlabos. Vairākas valstis jau sākumā ieņēma savu nostāju, un man jāsaka, ka Itālijas valdība un Berlusconi kungs atviegloja mūsu uzdevumu pēdējā Eiropadomes sanāksmē. To saku tādēļ, ka tā ir taisnība. Es to nesaku tāpēc, lai atbalstītu to vai citu personu. Es to saku, lai panāktu vienprātību Eiropā, jo ikvienam ir jābūt pārliecinātam, ka viņu novērtē, turklāt atbilstīgi Eiropas interesēm, nevis cīņai par valsts interesēm. Jums ir pilnīga taisnība, Muscardini kundze - tagad par savu prioritāti mums jānosaka reālā ekonomika, turklāt visu 2009. gadu mums būs iespēja pārliecināties, vai atkarībā no krīzes situācijas nopietnības atsevišķās rūpniecības nozarēs jādara vēl kas vairāk par līdz šim pieņemtajos lēmumos paredzētajiem pasākumiem.
Wurtz kungs, es novērtēju mūsu kopējas apspriedes un jo īpaši to, ka atbalstījāt tiesības veidot Eiropas politiku. Politikas veidošana Eiropā, politiskās izvēles atdošana eiropiešiem, ievērojot toleranci un atvērtību vienam pret otru - tā visa ir bijis par maz. Politikai ir jāatgriežas Eiropā! Kas ir politika? Tā nozīmē izvēles iespējas! Politika nenozīmē cilvēkiem piedāvāt tikai vienu iespēju, un tāpēc, atbildot Wurtz kungam, man jāatgādina Farage kunga vārdi - ir jāievieš skaidrība!
Viena valsts ir noraidījusi Lisabonas līgumu. Mēs saprotam šo noraidījumu, mēs cenšamies to saprast un reaģēt uz to. Jūs varat teikt: "Uzmanieties, tas liecina par diktatūru. Tomēr, vai par diktatūru neliecina tas, ja viena valsts var uzspiest 26 pārējām valstīm tādu situāciju vai politiku, ko tās nemaz nevēlas?
(Aplausi)
Farage kungs, es biju šādā situācijā Francijā, un arī Wurtz kungs bija šādā situācijā. Francijā Konstitūciju noraidīja 55 % iedzīvotāju. Francijai nācās pielikt pūliņus, lai pārskatītu šo situāciju. Kādus pūliņus? Kampaņas laikā es apņēmos - un biju vienīgais tāds starp visiem kandidātiem - neorganizēt referendumu. Par to es uzņemos politisko atbildību; es biju uzņēmies saistības attiecībā uz Lisabonas līgumu. Kā var teikt, ka lūgums mūsu Īrijas draugiem nobalsot vēlreiz ir gandrīz vai fašistiska rīcība? Tad ko gan mēs varam pateikt par pārējām 26 valstīm, kuras ratificējušas Līgumu (dažas tāpat, ar referendumu) un kurām, no šāda viedokļa, būtu jāatsakās no savas izvēles?
Tomēr patiesība ir tāda, ka Eiropai ir vajadzīga Īrija. Mēs esam 27 valstis un mēs - visas 27 valstis kopā -vēlamies vienoties par Lisabonas līgumu. Katra valsts tagad zina savus pienākumus. Ja Īrija vēlas Eiropas komisāru, tad aktualizējas Lisabonas jautājums, jo Nicas līgumā Eiropas komisārs nav paredzēts visām valstīm. Ja īri saprata pareizi šo situāciju, man šķiet, ka viņi bija laimīgi par to, ka visa Eiropa atbalstīja Īriju laikā, kad vētra finanšu pasaulē gandrīz aizrāva sev līdzi Īriju, un bija ļoti laimīgi par to, ka Komisijas priekšsēdētājs atrada risinājumu (tas gan nebija viegli), kad Īrijas valdībai pirmo reizi bija jāizsniedz garantijas visām bankām, visiem banku produktiem, uz brīdi aizmirstot, ka ārvalstu bankām Īrijā tiek piemēroti tādi paši noteikumi, kādi attiecas uz vietējām bankām Īrijā.
Domāju, ka no šāda viedokļa krīze piespiež sabiedrību apstāties un padomāt. Wurtz kungs, neviens nevar palikt viens pats vētras epicentrā. Uzskatu, ka ir svarīgi, lai īri nobalsotu vēlreiz, un es cīnīšos, cik vien tas būs manos spēkos, lai atbalstītu Īrijas valdību un panāktu "jā” balsojumu. Ja viņi pateiks "nē”, viņi būs izdarījuši savu politisko izvēli. Vai tādā gadījumā pārējās 26 valstis atmetīs savus mērķus? Ja mēs nonāktu šādā situācijā, tad par šo jautājumu mums būtu jādebatē par spīti visam.
Visbeidzot, Farage kungs, es vēlētos jums pateikt, ka es atbalstīju Pöttering kunga drosmīgo un saprātīgo nostāju pret Klaus kungu. Ikviens vēlas, lai viņu cienītu, bet, lai iegūtu cieņu, ir jāciena citi, un reizēm kāds ir gauži pārsteigts, izdzirdot kādas lielas ES valsts prezidenta paziņojumus. Es pilnībā saprotu, ka viņš vēlas būt cienīts, bet, godīgi sakot, eiropiešiem bija sāpīgi noskatīties, kā šajā lielajā valstī, Čehijā, no visām valsts ēkām tiek nolaisti visi Eiropas karogi. Šāda rīcība nevienam nedarīja godu, un man prieks, ka premjerministram Topolánek pietika drosmes neatbalstīt šo rīcību.
Priekšsēdētājs Pöttering un grupu priekšsēdētāji noteikti var paļauties uz pilnīgu prezidentvalsts atbalstu. Tā mēs neizturamies ne pret politisko grupu priekšsēdētājiem, ne pret Eiropas Parlamenta priekšsēdētāju, ne arī pret Eiropas simboliem; lai arī kādi būtu mūsu politiskie solījumi, nekas tāds nenotiek un nedrīkst notikt.
(Aplausi)
Visbeidzot, Gollnisch kungs, jūs sakāt, ka Eiropa nav gatava nospraustā mērķa sasniegšanai. Tāds vienmēr bijis jūsu viedoklis, un es to, protams, respektēju, bet jūs varat redzēt arī to, ka dalībvalstis, kas atšķēlušās, arī nav gatavas nospraustā mērķa sasniegšanai. Jūs sakāt, ka mēs esam darbojušies vienatnē, bet tā nav tiesa. Ja mēs katrs atsevišķi būtu pieņēmuši lēmumu atbalstīt bankas, mēs nebūtu atbalstījuši nevienu banku. Es atkārtoju - nevienu, un tas ir vienkārša iemesla dēļ, proti, Eiropas bankas ir savstarpēji apdrošinājušas aizdevumus un riskus. Ja katrs no mums būtu pateicis: "Ar to varam tikt galā katrs atsevišķi,” tad visa sistēma sabruktu bez jebkādām iespējām saņemt atbalstu, veiksmīgi atrisināt situāciju vai atgriezties pie mierīgiem apstākļiem. Protams, lēmumu pieņemšana ir atkarīga no dalībvalstīm, jo dalībvalstis pašas balso par saviem budžetiem, bet šie lēmumi jāpieņem saskaņoti.
Noslēgumā pateikšu vienu lietu. Eiropa ir spēcīga, ja to atbalsta spēcīgas un atbildīgas valstis, un tā kā šīs valstis ir spēcīgas, tās piekrīt kompromisam Eiropas interesēs. Būtu nepareizi uzskatīt, ka Eiropa būs spēcīga, ja dalībvalstis būs vājas. Es uzskatu, ka spēcīgai Eiropai ir nepieciešamas spēcīgas valstis, jo vienīgi spēcīgie spēj paiet kādu soli pretī viens otram un vienoties par kompromisiem. Vienīgi vājie sektanti domā tikai par sevi. Tāpēc uzskatu, ka mums jāizmanto šī krīzes situācijas mācība lietderīgi.
Noslēgumā pateikšu, lūk, ko. Tas nozīmē, ka salīdzinājumā ar mazajām valstīm Eiropas lielajām valstīm nav vairāk tiesību, bet, iespējams, ir lielāka atbildība. Runājot par nepilnībām pēdējo gadu laikā, jāsaka, ka lielās valstis ir pratušas izvairīties no atbildības, lai arī tām bija pienākums to uzņemties. Arī krīzes laikā atbildību uzņēmās ne tikai prezidentvalsts; visas lielās valstis uzņēmās atbildību. Mums visiem ir vienādas tiesības, tomēr dažiem ir vairāk pienākumu. To saku tāpēc, ka tāda ir mana dziļākā pārliecība saistībā ar Eiropu.
José Manuel Barroso
Priekšsēdētāja kungs, es ļoti īsi vēlētos aplūkot pāris jautājumus. Pirmkārt, runājot par tiesību aktu kopuma mērķiem, es vēlos uzsvērt, ka Komisijas iesniegtā klimata un enerģētikas tiesību aktu kopuma mērķi ir saglabāti galīgajā kompromisa versijā, ko apstiprinājusi Eiropadome.
Protams, attiecībā uz dažiem mērķiem bija jāpiekāpjas. Šī piekāpšanās bija vajadzīga, lai apmierinātu dažu dalībvalstu prasības, bet mums tas izdevās, un domāju, ka mums sevi jāapsveic šajā saistībā, jo šāds iznākums nebija pašsaprotams, ņemot vērā ekonomikas un finanšu krīzi. Mums tas izdevās, es atkārtoju, saglabājot 20 % mērķi, kas jāīsteno līdz 2020. gadam.
Turklāt jūs, protams, zināt, ka Eiropas Savienības vēsturisko lēmumu atzinīgi novērtējis Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretārs un Poznaņas konferences dalībnieki, un tādēļ es vēlētos Eiropai ieteikt sevi vairs nešaustīt šajā sakarā. Patlaban mēs pasaulē esam izvirzījušies līderpozīcijā šajā jautājumā. Neviena cita valsts, neviens cits reģions pasaulē, ne Amerikas, Latīņamerikas vai Āzijas reģions, nav paveicis ko līdzīgu vai tādu pašu. Līdz ar to, ja kāds vēlas prasīt ko vairāk, viņš to var darīt, lūdzot citus sekot Eiropas piemēram, nevis apšaubot vienošanos, kas patiešām ir piemērs pārējai pasaulei.
Protams, Komisija iesniedza vērienīgu paketi, to mēs zinām jau no paša sākuma, bet varu teikt, ka, meklējot kompromisus, mums ir izdevies saglabāt klimata un enerģētikas tiesību aktu kopuma galvenos mērķus.
Attiecībā uz ekonomikas stabilitātes atjaunošanu un ekonomikas atveseļošanas plānu saistībā ar Amerikas Savienotajām Valstīm man jāizlabo daži iepriekš izteiktie paziņojumi. Patiesībā līdz šim laikam amerikāņi neko nav iesnieguši. Ir parādījušās aptuvenas idejas, bet mums tomēr jāredz, kas tieši tiks iesniegts. Attiecībā uz ekonomikas un monetāro politiku es vēlētos norādīt, ka mums nav pārliecības par to, ka ASV spēj mums sniegt vislabākos ierosinājumus. Jebkurā gadījumā mēs esam pārliecināti, ka krīzi, neņemot vērā tīri finansiālus jautājumus, ir radījusi būtiska nelīdzsvarotība makroekonomikā. ASV monetārā un budžeta politika ir bijusi vismaz nereāla. Tādēļ es vēlētos jūs brīdināt par jebkādiem uzskatiem, kas var rasties (es redzu, ka tādi jau rodas), ka mums jādara tas pats, ko dara amerikāņi. Mēs neatrodamies identiskā situācijā, turklāt es uzskatu, ka būtu vēlama neliela piesardzība, domājot arī vidējā un ilgtermiņā.
To sakot, Eiropas Centrālās bankas priekšsēdētājs patiešām norādīja Eiropadomei, ka Eiropā mēs varam sagaidīt, ka vismaz 1,2 % no mūsu IKP dos automātisku stabilizējošu iedarbību. Tas nozīmē, ka gadījumā, ja jūs pievienojat ekonomisko stabilizatoru daļu šiem 1,5 %, ko apstiprinājusi Eiropadome, tad mēs īpaši neatpaliekam no ASV jaunievēlētā prezidenta publiskotajiem (es patiešām domāju - publiskotajiem) nodomiem.
Jebkurā gadījumā attiecībā uz ekonomikas jomu es pilnībā atbalstu lielāku saskaņotību ar ASV. Ir skaidrs, ka būs vajadzīgi pasaules mēroga centieni, lai atdzīvinātu pasaules ekonomiku; tāds bija arī G20 valstu secinājums. Šī krīze ir parādījusi, cik lielā mērā mūsu tautsaimniecības ir savstarpēji atkarīgas. Tāpēc mums patiešām jāizstrādā kopēja darba kārtība globalizācijai, lai mēs varētu strādāt ekonomikas atveseļošanas mērķa labā arī Atlantijas reģionā.
Runājot par Komisiju un tās ietekmi uz iestādēm, es vēlētos skaidri izklāstīt savu redzējumu. Uzskatu, ka Eiropā neviens nav spēcīgāks tāpēc, ka pārējie ir vājāki, un domāju, ka būtisku kļūdu pieļāvuši daži analītiķi un daži mani Eiropas kolēģi, kurus es patiešām augstu vērtēju un kuri no visiem ES iedzīvotājiem ir vispārliecinātākie, uzskatot, ka Komisijas ietekme mazinās, ja Padomes prezidentvalsts ir spēcīga. Taisnība ir tieši pretējā gadījumā. Un to jums varu apgalvot tagad, kad esmu guvis pieredzi, sadarbojoties ar deviņu dažādu Eiropadomes prezidentvalstu pārstāvjiem.
Ja kāds domā, ka Eiropas Parlaments ir spēcīgāks tāpēc, ka Komisija ir vājāka, vai Komisija ir spēcīgāka tāpēc, ka Padome ir vājāka, viņš ļoti maldās. Visupirms - tas ir zemisks redzējums, kam es nepiekrītu.
Patlaban Eiropas Savienība ar 27 dalībvalstīm, kurām ir dažādas prioritātes, ir tik komplicēta, ka Eiropas iestādes spēs sasniegt rezultātus vienīgi tad, ja tās ievēros partnerības un savstarpēja atbalsta principus. Tādēļ, piemēram, saistībā ar klimata pārmaiņām Komisija pirms vairākiem gadiem izstrādāja priekšlikumus.
Protams, mūsu interesēs ir spēcīga Padomes prezidentvalsts, kas spēj panākt vienprātību dalībvalstu starpā. Protams, arī Eiropas Parlamenta rīcība, iniciatīva un darbs šajā jomā ir svarīgs aspekts. Šajā saistībā es patiešām uzskatu, ka dažiem jāmaina sava paradigma. Mēs atrodamies tādā situācijā, kad iestādēm ir jāapliecina sava vara, sava vadošā loma, bet tas jādara, nevis samazinot citu iestāžu nozīmi, bet gan pretēji, - stiprinot savu spēju konstruktīvu kompromisu meklējumos, kas attīstīs Eiropas ideju.
Noslēgumā, runājot par dažu Čehijas politisko līderu atsevišķiem paziņojumiem, pateikšu vienīgi, lūk, ko - ja kāds salīdzina Padomju Savienību un Eiropas Savienību, tas apliecina trīs lietas: pirmkārt, viņš nesaprot, kas bija Padomju Savienība; otrkārt, viņš nesaprot, kas ir Eiropas Savienība; treškārt, viņam ir ļoti vāja izpratne par demokrātiju un demokrātijas principiem, jo īpaši, brīvību un solidaritāti, kas ir mūsu ES principi.
(Aplausi)
Timothy Kirkhope
. - Priekšsēdētāja kungs, iesākumā es vēlētos izteikt atzinību par prezidenta Sarkozy kunga dabu Padomes priekšsēdētāja amatā. Viņa laiks pie vadības grožiem neapšaubāmi ir bijis piepildīts un koncentrēts, un mēs jo īpaši atceramies viņa ieguldījumu Gruzijas miera procesā pēc tam, kad šajā valstī bija iebrukuši Krievijas spēki. Mēs arī atceramies viņa apņēmību īstenot mērķi attiecībā uz būtisko klimata un enerģētikas tiesību aktu kopumu, ko Apvienotās Karalistes konservatīvie pilnībā atbalstīja; man žēl, ka mēs nevaram tādā pašā veidā atbalstīt Lisabonas līgumu.
Mēs uzskatām, ka Eiropas Savienībai arī turpmāk jāuzņemas vadība saistībā ar klimata jautājumiem. Tomēr pēdējo sešu mēnešu laikā finanšu un ekonomikas krīze nenovēršami ir ietekmējusi visas jomas. Neskatoties uz Apvienotās Karalistes premjerministra sūdzībām, ka viņa krīzes rīcības plāns ir plaši izmantots, neaizmirsīsim piezīmes, ko pagājušā nedēļā izteica Vācijas finanšu ministrs, kurš par Apvienotās Karalistes valdību izteicās šādi - tie ir "tie paši cilvēki, kas nekad neaiztiktu deficīta izdevumus” agrāk, bet kas tagad "mētājas ar miljardiem”, un "no sākuma līdz beigām pāreja no piegādes politikas uz muļķīgo keinsismu ir bijusi elpu aizraujoša”. Turklāt, runājot par Apvienotās Karalistes PVN likmi, viņš izteicās, ka "tas tikai palielinās Apvienotās Karalistes parādu līdz tādam līmenim, ka tas būs jāatmaksā veselai paaudzei”. Man skumji, to klausoties, jo viņam ir pilnīga taisnība - Apvienotās Karalistes ekonomiku sagaida, iespējams, no visām ES lielākajām tautsaimniecībām ilgākā un dziļākā lejupslīde, un Apvienotās Karalistes premjerministrs ir zaudējis jebkādas tiesības pieprasīt fiskālo piesardzību un pareizu ekonomikas pārvaldību.
Prezident Sarkozy kungs, šajā situācijā Apvienotās Karalistes premjerministram bija jāseko citu Eiropas valstu vadītāju piemēram un disciplīnai, ko ekonomikas pārvaldības jomā apliecinājušas citas valstis. Ļaujiet man jūs vēlreiz apsveikt saistībā ar jūsu sešiem amatā pavadītajiem mēnešiem. Ceru, ka nākamajos sešos mēnešos izdosies rast izdevīgus risinājumus Eiropas iedzīvotājiem.
Bernard Poignant
(FR) Priekšsēdētāja kungs, nebūtu pareizi apgalvot, ka jūsu prezidentūra bija perfekta, tomēr nebūtu godīgi teikt, ka tā bija izgāšanās. No šī laika esmu guvis pāris mācību stundas.
Šis ir pārmaiņu laiks, jo, sākot ar šo prezidentūru, ja tirgū parādās problēma, risinājumu piedāvā valsts. Ceru, ka šīs pārmaiņas ir patiesas un ilgtspējīgas, un, tā kā esmu franču sociāldemokrāts, man ir liels gandarījums uzzināt, ka mūsu problēmu iemesls ir bankas, nevis 35 stundu darba nedēļa, un "35 stundu kundze” ir labāka par "Madoff kungu”.
Otra mācība ir tāda, ka prezidentūras beigās jums būs vēlreiz jāatjauno labākas attiecības starp Franciju un Vāciju, jo tās jau sākumā satricināja Vidusjūras reģiona valstu savienība. Vācijas kanclere nebija ielūgta uz svarīgu tikšanos, bet mēs prasām, lai viņa un Vācija maksātu tāpat kā 1918. gadā - par kompensācijām, 1945. gadā - par atjaunošanu, 1955. gadā - par ieguldījumiem vai 1990. gadā - par atkalapvienošanu. Jā, es aizstāvu Vāciju. Vai tu to saproti, Martin? Es to aizstāvu. Jūs zināt franču sakāmvārdu - nekāpiet kokosriekstu kokos, ja jums ir cauras bikses! Domāju, ka ir jāievieš mazliet lielāka kārtība un jāatjauno Francijas un Vācijas attiecības.
Visbeidzot, lai prezidentūra gūtu panākumus - tā gan ir jauka mācība - tajā jābūt diviem sociālistiem, proti, Kouchner kungam, kurš bija ministrs Mitterrand kunga valdībā, un Jouyet kungam, kurš strādāja kopā ar Jospin kungu un Delors kungu. Es vēršos pie jaunā ministra Le Maire kunga - uzmanieties no Sarkozy kunga; viņš ir viens no Villepin kunga ļaudīm. Ceru, ka jūs zināt šo teicienu - "es piedodu visiem, kuri mani apvaino, bet vienmēr viņus atceros !”
(Aplausi)
Priekšsēdētājs
Liels paldies, Poignant kungs! Jūsu teiktais gandrīz liek pajautāt, vai jūs vēlētos kandidēt uz darbu valdībā?
Marielle De Sarnez
(FR) Priekšsēdētāja kungs, iespējams, tagad mēs varam atgriezties pie Eiropas.
Stājoties pretī krīzei reģionālajā, finanšu, ekonomikas, sociālajā un klimata jomā, prezidentvalsts Francijas darbu smagi ietekmēja notikumu norise pasaulē. Tomēr tā spēja reaģēt, un ar jūsu uzmudinājumu spēja stāties pretī izaicinājumiem. Manuprāt, ir pareizi un noderīgi, ka mēs to pasakām. Turklāt mums ir ļoti noderīgi kopā paskatīties uz vēl īstenojamiem pasākumiem, lai šīs krīzes problēmas varētu atrisināt iespējami pilnīgāk.
Mūsu reakcija uz finanšu krīzi bija saskaņota un diezgan labi pārdomāta, bet tagad, es domāju, mums jāorientējas uz konkrētu rīcību un jāsāk likt pamati pasaules pārvaldības sistēmai, turklāt tas neattiecas tikai uz regulējumu. Madoff lieta skaidri parādīja, ka mums vajadzīga ne vien uzraudzība, bet arī soda sankcijas. Mums ir vajadzīgs Eiropas regulators, bet pēc kāda laika būs vajadzīgs Eiropas prokurors.
Tāpat mums vēl daudz darāmā, lai atrisinātu ekonomiskās un sociālās krīzes problēmas. Eiropas plāns, kā jūs zināt, diemžēl ir daudz mazāks par ASV plānu. Mums vajadzīgi lieli projekti, jauninājumi, izpēte, infrastruktūra, ilgtspējīga pielāgošana. Šiem jautājumiem nākamajos mēnešos jābūt ietvertiem Eiropas darba kārtībā.
Tāpat mums jāņem vērā šīs krīzes mācība turpmākajā darbā un eiro zonā jo īpaši jāstrādā pie lielākas saskaņotības finanšu un monetārajā jomā, kas, starp citu, palīdzēs atrisināt domstarpības starp Franciju un Vāciju, tādējādi dodot mums plašākas rīcības iespējas, kuras būs ļoti noderīgas lejupslīdes laikā, pēc kura izaugsme, es ceru, atjaunosies iespējami ātri, kā arī atjaunojot Komisijas iepriekšējo prioritāro nozīmi, jo tā nekādā gadījumā nedrīkst atteikties no savām iniciatīvas tiesībām. Manuprāt, krīzes laikā tam vajadzētu būt jūsu pienākumam uzņemties iniciatīvu.
Visbeidzot, jūsu prezidentūras laikā mēs esam panākuši kompromisu klimata krīzes jautājumā. Tas ir kompromiss, un kaut arī tas nav perfekts risinājums, tomēr tas ir panākts. Man žēl, ka patlaban novārtā ir atstāts svarīgais jautājums par palīdzību jaunattīstības valstīm, kuras turpina ciest no klimata pārmaiņu radītajām sekām, par kurām šīs valstis ne mazākajā mērā nav atbildīgas.
Tādēļ, priekšsēdētāja kungs, saistībā ar visiem šiem jautājumiem es ceru, ka rītdienas Eiropa spēs piepildīt mūsu pilsoņu cerības.
Ian Hudghton
Priekšsēdētāja kungs, prezidentvalsts Francija patiešām ir saskārusies ar daudzām problēmām, kaut arī jautājums par to, vai pēdējā Padomes sanāksmē pienācīgi tika risināta klimata pārmaiņu novēršanas problēma, ir debatējams.
Attiecībā uz ekonomiku jāatzīmē Sarkozy kunga apliecinājums, ka Īrija bija pirmā, kas atbalstīja savas bankas, un tagad visa Eiropas Savienība seko šim piemēram, un tas, manuprāt, ir daudz precīzāks situācijas raksturojums nekā Gordon Brown nesenais samežģītais paziņojums, ka viņš pats, bez citu palīdzības, ir izglābis pasauli.
Es vēlētos pateikties Īrijas valdībai par to, ka tā atkal nodemonstrējusi, cik ietekmīgas Eiropas Savienībā var būt mazās dalībvalstis. Tomēr es pateicos īriem arī par to, ka viņi pārtraukuši prezidenta Sarkozy kunga iecerēto Lisabonas ratifikācijas procesu. Arī manai valstij Skotijai palīdzēs Īrijai dotie solījumi, kuros uzsvērts, ka Eiropā nodokļu lietās ir neatkarība un ka mēs kā neatkarīga dalībvalsts varētu izvirzīt komisāru.
Sarkozy kungs norādīja, ka mēs nevaram izveidot spēcīgu Eiropu, ja tajā nav vienotības. Lūdzu, atcerēsimies, ka "vienotība daudzveidībā” nav tikai sauklis, bet kas tāds, uz ko mums jātiecas - mēs nedrīkstam aizmirst, par ko mēs lepojamies kā skoti, velsieši, īri, franči, čehi vai kādas citas valsts pilsoņi un galu galā kā Eiropas Savienības pilsoņi (un nevis subjekti).
Brian Crowley
(GA) Priekšsēdētāja kungs, pagājušās nedēļas ES dalībvalstu vadītāju samita sanāksme bija ļoti pozitīva, ja raugās no Īrijas un Eiropas viedokļa. Eiropadome apstiprināja Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānu, kas paredz 200 miljardu eiro lielu finansējumu.
- Ir būtiski, lai, analizējot Eiropadomes veikumu, mēs atzinīgi novērtētu to, kas šo novērtējumu ir pelnījis. Risinājumi un kompromisi neatrisināmām vai šķietami neatrisināmām problēmām tika atrasti tik pēkšņi, cik pēkšņi piena virskārtā parādās krējums. Es apsveicu jūs, prezident Sarkozy kungs, saistībā ar jūsu centieniem, arī tiem, kas veikti Īrijas jautājumā. Mēs ļoti novērtējam kompromisu, kas panākts, lai ļautu Īrijas tautai pieņemt otru lēmumu par Lisabonas līgumu.
Es vēlētos ļoti īsi iepazīstināt dažus kolēģus, kuri uzstājās šodien un vakar, ar to, ko es it kā esot teicis savā pagājušās nedēļas runā Prāgā. Pirmkārt, es nekad neesmu pieminējis savu tēvu, kā tas bija norādīts prezidenta Klaus izplatītajā stenogrammas atšifrējumā. Otrkārt, es nekad neesmu teicis, ka īri ir noilgojušies pēc Eiropas. Es teicu, ka Īrijas tautas ziņā ir noteikt, kas notiks ar Lisabonas līgumu.
Ņemot vērā mūsu pieredzi, virzoties uz priekšu, it īpaši pēdējo sešu mēnešu laikā, vissvarīgākais mūsu uzdevums ir izveidot tādu Eiropu, kas sadarbojas, strādā saskaņoti un kopā, lai sasniegtu kopējus mērķus, pamatojoties uz sapratni un iecietību pret atšķirīgiem viedokļiem un atšķirīgiem ekonomikas cikliem, kas pastāv Eiropas Savienībā.
(FR) Priekšsēdētāja kungs, manas franču valodas zināšanas ir ļoti nabadzīgas, atvainojiet! Jūsu prezidentūra ir atjaunosi lielu Eiropas projektu, Eiropas Savienības projektu ar lielu dvēseli, kura pamatā ir vienlīdzība un smags darbs gan Eiropā, gan visā pasaulē. Pateicos un vēlu veiksmi!
(Aplausi)
Bairbre de Brún
(GA) Priekšsēdētāja kungs, Īrijai ir jābūt Eiropas Savienībā. Sadarbība ar mūsu Eiropas partneriem ir ļoti vērtīga. Tomēr attieksme pret Īrijas "nē” balsojumu neliecināja par labvēlību. Tā pat varēja uzkurināt ES opozīciju, turklāt ne tikai Īrijā.
Padome ir atteikusies veikt jebkādas izmaiņas pašā Lisabonas līgumā. Tiek uzskatīts, ka cilvēki Īrijā ir jāuzmudina un jāsaka, ka viņiem jāmaina savs viedoklis.
Padome nerisināja īru nopietnās bažas par ES militarizāciju, darba ņēmēju tiesībām un sabiedriskajiem pakalpojumiem. Plaisa starp ES vadītājiem un iedzīvotājiem kļūst aizvien dziļāka, un šo situāciju sekmē šī reakcija uz "nē” balsojumu Īrijā un citur.
Padomes secinājumos nav sniegtas drošas garantijas tajās jomās, kurās tās ir vajadzīgas. Tajos nav sniegti pārliecinoši argumenti, kāpēc būtu jābalso par Lisabonas līgumu. Tādēļ joprojām paliek vieta bailēm. Daži jautājumi kļuvuši neskaidri. Ja referendums notiks atkārtoti, tajā valdīs bailes un dezinformācija.
Attiecībā uz Padomes secinājumiem saistībā ar klimata un enerģētikas tiesību aktu kopumu ir ļoti svarīgi, lai tiesību akti tiktu ieviesti ar juridiski saistošiem mērķiem. Tomēr dažas paketes daļas ir neapmierinošas, un tā nav tik spēcīga, kādai tai vajadzētu būt.
Bernard Wojciechowski
(PL) Priekšsēdētāja kungs, jau šī gada oktobrī prese norādīja, ka prezidentvalsts Čehija varētu palikt nepamanīta. Bija arī norāde par to, ka jūsu vēlme vadīt Eirogrupu ir mēģinājums panākt netiešu kontroli pār čehiem. Tādēļ es vēlētos no jums, priekšsēdētāja kungs, dzirdēt, kā šī prezidentvalsts, kurai beidzas pilnvaru termiņš, domā izturēties pret nākamo prezidentvalsti Čehiju.
Priekšsēdētāja kungs, atbildot uz manu jautājumu par prezidentu Kaczyński, jūs pirms diviem mēnešiem Parlamentā paziņojāt, ka pārliecināsiet viņu un ka vienošanās tiks izpildītas. Tomēr toreiz nevienam neradās aizdomas, ka Kaczyński kungs ļaus sevi ietekmēt Īrijas iedzīvotājiem, nevis savam brālim. Vai esat plānojuši tādā pašā veidā rīkoties, kad runa būs par uzvaru pār prezidentu Klaus? Vai sarunas patiešām notiks? Visbeidzot - es ceru, ka jums patīk klausīties Elvis ierakstus, priekšsēdētāja kungs.
Sylwester Chruszcz
(PL) Priekšsēdētāja kungs, esmu viens no tiem EP deputātiem, kurš jūs neapsveiks ar panākumiem sešus mēnešus ilgajā prezidentūras darbā. Uzskatu, ka divi par labākajiem atzītie projekti, ko jūs īstenojāt pēdējo mēnešu laikā, patiesībā ir nodarījuši kaitējumu. Patiešām - tie ne tikai rada kaitējumu manai valstij, Polijai, bet arī Eiropai kopumā. Lai arī tagad klimata un enerģētikas tiesību aktu kopums ir mazliet pieņemamāks, tas joprojām ir vāji sagatavots, un tā pieņemšana šobrīd būtu vienkārši smieklīga. Turklāt Īrijā valsts mēroga referendumā noraidītā Lisabonas līguma atdzīvināšana ir demokrātijas izsmiekls. Nemaldiniet sevi, kungs, domājot, ka viena papildu vieta Eiropas Parlamentā ļaus jums nopirkt lielāku atbalstu Lisabonas līgumam Polijā.
Priekšsēdētāja kungs, lai arī pagājušajā nedēļā Briselē jūsu diplomāta talants ļāva jums pārliecināt citus valstu un valdību vadītājus par atbalstu savām pretrunīgajām idejām, es vēlētos jums pateikt, ka no sirds ceru uz suverēno valstu iedzīvotāju "nē” balsojumu attiecībā uz šīm idejām nākamā gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās.
Hartmut Nassauer
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, ja pat Schulz kungs izsakās atzinīgi par prezidentvalsti Franciju, tai jābūt patiesi izcilai, jo līdz šim sociāldemokrāti nav bijuši lieli prezidenta Sarkozy kunga atbalstītāji.
Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) un Eiropas Demokrātu grupas vārdā es vēlētos jums, prezident Sarkozy, apgalvot, ka jūsu prezidentūras darbība ir bijusi izcila un absolūti veiksmīga. Jūs esat rīkojies izlēmīgi un veiksmīgi abās šogad piedzīvotajās krīzēs. Jūs esat palielinājuši Eiropas Savienības politisko nozīmi un ļāvuši uzlabot tās reputāciju pasaulē. Jums neapšaubāmi ir izdevies zināmā mērā atgūt ES iedzīvotāju uzticību, turklāt šajā grūtajā laikā uzsvērt mūsu kopējās valūtas eiro nozīmi saistībā ar ieguvumiem un stabilitāti. Īsumā - mums par laimi jūs bijāt pareizais cilvēks pareizajā vietā un pareizajā laikā. Es gribētu domāt, ka mēs varēsim šos pašus vārdus teikt nākamās prezidentūras termiņa beigās.
Klimata un enerģētikas tiesību aktu kopums ir Padomes panākums. Tomēr mums jāatceras, ka tas ir lēmums, kura sekas būs jūtamas tālākā nākotnē, un tā ietekme pilnībā būs jūtama tikai tad, kad vairākums par tā izstrādi atbildīgo personu vairs nebūs savos amatos un nespēs uzņemties atbildību par sekām. Mums būs jāizdara grūta izvēle starp klimata politikas mērķiem, kurus mēs pilnībā atbalstām, un nenovēršamo slogu, ko var radīt ekonomika.
Schulz kungs apšaubīja PPE-DE grupas spēju pieņemt šo lēmumu. Protams, mēs pieņemsim šo lēmumu, bet vispirms mēs mēģināsim izlasīt, par ko mums jāpieņem šis lēmums. Ja jūs pieņēmāt lēmumu vakar, tad jūs vairs nekādi nevarat izlasīt tekstu. Jūs esat akli izlēmuši, pamatojoties uz kreisā spārna politiku.
Attiecībā uz jūsu kritizēto vienošanos pirmajā lasījumā, kad arī Cohn-Bendit kungs lēja krokodila asaras, es pilnībā piekrītu jūsu kritikai. Tomēr - kas mums lika šādi rīkoties? Vai Padome mums piespieda klusēt šīs procedūras laikā? Vai Komisija šantažēja mūs? Nē, šo lēmumu pieņēma Parlamenta deputātu vairākums. Priekšsēdētāju konferencē vienīgi Joseph Daul nobalsoja par pirmo lasījumu, kas būtu bijis pieņemami. Ceru, ka mēs varam no tā izdarīt secinājumus par to, ka turpmāk vismaz attiecībā uz tik izšķirošiem projektiem vienošanās pirmajā lasījumā vairs netiks pieņemta.
Poul Nyrup Rasmussen
Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos pateikt prezidentam Sarkozy, lūk, ko -
(FR) "būt aktīvam politikā - tas ir visgrūtākais uzdevums.”
Jūs un es to labi zinām, priekšsēdētāja kungs.
Kā jūs pats teicāt, Eiropa ir saistīta ne vien ar kompromisiem, bet arī ar dinamiku. Tāds ir mans viedoklis. Domāju, ka jūs iekarojāt Eiropu, cik tālu vien varējāt, un pierunājāt 27 premjerministrus un valstu vadītājus, kā vien varējāt, bet, lūdzu, pārāk nesaslavējiet rezultātus! Jo īpaši tas attiecas uz priekšsēdētāju Barroso. Nepārvērtējiet rezultātus! Ja jūs to darīsiet, tas izraisīs pretēju efektu un ietekmēs vienkāršo pilsoņu ticību Eiropas Savienībai. Patlaban mēs dzīvojam ekonomiskās krīzes situācijā, un tā vēl nav beigusies. Kā jūs teicāt, tā nav beigusies. Tāpēc, lūdzu, nestāstiet cilvēkiem, ka ekonomikas stimulēšanas pakete atbilst 1,5 % no IKP. Tā tas nav. Ja patlaban šajos aprēķinos mēs neņemam vērā kredītu galvojumus un paskatāmies, kādi ir reālie ieguldījumi un reālais pieprasījums, tad šis cipars samazinās līdz 0,6 % no Eiropas Savienības IKP. Jā, tā tas ir, Barroso kungs. Ideju laboratorijas Brueghel speciālistu un Kopenhāgenas Universitātes ekonomiskie aprēķini to apliecina. Tāpēc esiet uzmanīgi šajā jautājumā.
Vienīgās divas valstis - turklāt Apvienoto Karalisti kritizēja Vācija - kas sasniegušas 1 % no IKP saistībā ar reālu ekonomikas stimulēšanu, ir Gordon Brown valsts un José Zapatero valsts. Arī Francija ir ļoti tuvu šim rādītājam. Bet īstās grūtības patlaban ir saistītas ar Berlīni. Es vienkārši nesaprotu, kā Vācijas kanclere Merkel var cilvēkiem stāstīt, ka tas, ko patlaban dara Eiropā nodarbinātības jomā, ir pietiekami. Tas tā nav.
Priekšsēdētāja kungs, es nepiekrītu tam, ko teica Graham Watson. Jūs nedrīkstat tikai atpūsties. Jums jāuzkrāj spēki, jo mums ļoti drīz, jau līdz pavasarim, būs vajadzīga vēl viena stimulēšanas pakete. Ceru, ka jūs būsiet aktīvi 2. aprīlī Londonā un, protams, arī pavasara samitā. Kā jūs pats teicāt, Eiropas tuvināšana iedzīvotājiem nozīmē darbavietu nodrošināšanu.
Priekšsēdētājs
Dāmas un kungi, prezidentam Sarkozy mūs drīz jāpamet. Mēs atkal dodam viņam vārdu, bet ar mums paliks Borloo un Le Maire kungi.
Nicolas Sarkozy
Dāmas un kungi, Kirkhope kungs, pateicos jums par atbalstu! Tas ļauj man vērsties pie Apvienotās Karalistes Konservatīvo partijas biedra un pateikt, cik Eiropā mums ir svarīgi, lai šī lielā partija, Apvienotās Karalistes Konservatīvo partija, joprojām pilnībā atbalstītu Eiropas integrāciju.
Man nav nekāda sakara ar Apvienotās Karalistes politiku. Jums ir jauns līderis Cameron kungs, un jūsu partijai ir sena vēsture. Jūs mums esat vajadzīgi Eiropā, bet Eiropā neviens, Kirkhope kungs, neko nevar sasniegt, darbojoties vienatnē. Es nezinu, kāda nākotne sagaida Brown vai Cameron kungus, bet, lai arī kurš būtu Apvienotās Karalistes līderis, viņam būs vajadzīgi citi, lai panāktu progresu, aizsargātu savas intereses un Eiropā gūtu lielus panākumus. To nevar izdarīt viens pats, un es vēlētos pateikt vienu lietu, proti, es vienmēr esmu bijis pārliecināts, ka Apvienotajai Karalistei vienmēr ir bijusi īpaša nozīme Eiropā. Reizēm esmu saņēmis pārmetumus, jo Apvienotajā Karalistē runā pasaules populārākajā valodā, jo tai ir dinamiska ekonomika, bet padomājot par to! Padomājiet, ko Apvienotajai Karalistei ir izmaksājuši pārāk ekskluzīvie sakari ar ASV; ko tai izmaksājusi pārāk ekskluzīvā iesaistīšanās finanšu pakalpojumu tirgū; padomājiet par to, ka Eiropai ir vajadzīga Apvienotā Karaliste, bet es joprojām esmu pārliecināts, ka Apvienotajai Karalistei ir vajadzīga Eiropa.
Viesojoties Apvienotajā Karalistē, es minēju, ka tikai ar Francijas un Apvienotās Karalistes vienošanos jeb "entente cordiale” ir par maz. Gordon Brown ieteica "entente formidable”. Es pats patiešām uzskatu, ka mums būs iespējams iziet no šīs finanšu krīzes stiprākiem tādēļ, ka Apvienotā Karaliste ir nepārprotami izvēlējusies Eiropu. Ļaujiet man pateikt, ka mums ne vienmēr iepriekš ir tik labi klājies, un, neiedziļinoties iekšpolitikā, es patiešām domāju, ka tā ir patiesība.
Poignant kungs, prezidentvalsts Francija, protams, nav perfekta, tā nav arī neveiksmīga, bet jūs esat uzticīgs Mitterrand kungam, kurš ir perfekts piemērs šim "ne..., ne...” modelim. Tādējādi jūs nedomājat ne labu, ne ļaunu. Būtībā jūs domājat tikai par vienu, proti, ja es esmu bijis veiksmīgs, tad tikai tāpēc, ka man blakus bijuši divi sociāldemokrāti... Bet, Poignant kungs, kur divi, tur arī trešais - Jouyet kungs, Kouchner kungs... Es sajūtu skaudību! Nopietni runājot, ja drīkst, es tomēr gribētu noliegt visu to personu apgalvojumus, kuri uzskata, ka starp Vāciju un Franciju pastāv strukturālas nesaskaņas. Šī ir mana iespēja izskaidrot situāciju, un es vēršos arī pie jums, De Sarnez kundze.
Francijas-Vācijas ass, Francijas un Vācijas draudzība - tās nevar izvēlēties draudzēties vai nedraudzēties; šo valstu absolūts pienākums ir draudzēties. Abas valstis ir bijušas 20. gadsimta lielākās traģēdijas centrā. Šo valstu draudzība ir to pienākums pret pasauli un Eiropu. Mums jāiet roku rokā. Esmu pilnīgi pārliecināts, ka tā ir atbildība, Poignant kungs, turklāt tā sniedzas tālāk par konkrētām personām - Merkel kundzi vai mani pašu, vai iepriekš Schröder kungu vai Chirac kungu; tā ir vēsturiskā realitāte. Mēs nevaram norobežoties viens no otra mūsu pagājušajā gadsimta vēstures dēļ.
Tomēr tajā pašā laikā, negribot nevienu apvainot, man jāsaka, ka Francijas un Vācijas attiecības nevar būt vienādas 27 valstu Eiropā un 6 valstu Eiropā. Eiropā, ko veido sešas, deviņas vai pat divpadsmit valstis, vienošanās Vācijas un Francijas starpā bija pietiekams iemesls, lai tām sekotu visas pārējās valstis.
Tā tas bija kādreiz, bet tā tas nav šodienas Eiropā, un tāpēc es aicināju atjaunot šīs Francijas un Vācijas divpusējās attiecības. Tās mums ir vajadzīgas, tomēr mēs nevaram Francijas un Vācijas attiecības skatīt tā, it kā apvienojušās joprojām būtu tikai 12 valstis. Es atceros, kad Vācija un Francija panāca vienošanos - tas gan nebija manā laikā - par Komisijas priekšsēdētāja amata kandidātu, tad otrs kandidāts vienkārši pameta skatuvi, jo vienošanās atstāja augstprātīgu iespaidu. Līdz ar to jāsaka, ka Francijas un Vācijas draudzība ir nepieciešama, bet tā neizslēdz citas vienošanās un citas draudzības. Tas ir pirmais, ko gribēju pateikt, jo reizēm man rodas iespaids, ka daži joprojām uz Eiropu raugās caur 30 gadus vecām brillēm, lai gan uz to būtu jāskatās, ņemot vērā nākotni pēc 30 gadiem.
Otra lieta, ko gribēju pateikt - Merkel kundze stingri aizstāv Vācijas intereses. Ja viņa to nedarītu, kurš gan cits to darītu? Mēs, protams, nevaram kritizēt viņu par šādu rīcību. Viņa dara to talantīgi, spēcīgi, turklāt ar lielu noteiktību. Es arī aizstāvu savas valsts intereses. Vai tad mani neievēlēja, lai es to darītu?
Reizēm mums neizdodas panākt vienošanos uzreiz. Nu un? Tas ir pilnīgi normāli. Vai tad demokrātija vai kompromiss ir neiespējams, ja Vācijas vietā ir Francija vai otrādi? Jā, man ir nācies piekāpties Merkel kundzei, bet arī viņai ir nācies piekāpties man. Nu un? Vācija no tā iegūst. Vai tad mēs ne par ko nedebatēsim vai neko neapspriedīsim tikai tāpēc, ka Vācijas vietā ir Francija vai otrādi? Mūsu vācu kolēģi neizrādīja pārāk lielu sajūsmu par Vidusjūras reģiona valstu savienību. Šajā jautājumā radās pārpratumi. Bet, apspriežoties ar viņiem, es šos pārpratumus atrisināju. Tāpēc jājautā - kur ir problēma?
Jebkurā gadījumā es netaisos attaisnoties katru reizi, kad mēs - Merkel kundze un es - viens otram piekrītam, viens otram sniedzam atbalstu vai viens otram palīdzam. Tomēr vienu es neaizmirstu, proti, Vācija ir federāla republika, savukārt Francija ir vairāk centralizēta, neskatoties uz savu decentralizāciju. Tāpēc atšķiras lēmumu pieņemšanas temps un laiks, kas šajā saistībā vajadzīgs. Tam nav nekāda sakara ar Merkel kundzes spējām vai maniem trūkumiem, jo tas saistīts tikai ar abu valstu atšķirīgo struktūru. Turklāt Vācijā ir koalīcijas valdība. Neesmu pārliecināts, vai Merkel kundze spontāni izvēlas sociāldemokrātus savā valdībā. Es biju atbildīgs par to, ka Francijas valdībā izvēlējāmies sociāldemokrātus. Tā ir otrā atšķirība, kas arī izskaidro lēmumu pieņemšanai vajadzīgo laiku.
Bet esiet mierīgi; uzbrukums Vācijai nenotiks nekādā gadījumā. Vācija ir lielākā tautsaimniecība Eiropā. Mums ir vajadzīga Vācija, un Vācijai ir vajadzīga Eiropa. Tomēr jāpasaka arī tas, ka Francijai un Vācijai nav vairāk tiesību kā citām valstīm, mums ir lielāka atbildība, un arī tā mums jāuzņemas kopīgi. Neuztraucieties! Es to pilnībā apzinos.
De Sarnez kundze, jums ir taisnība - vēl ir daudz darāmā. Es neatgriezīšos pie jūsu komentāriem par prezidentūru. Šajā saistībā joprojām ir daudz darāmā. Jūs runājāt par vajadzību izveidot Eiropas regulatoru, un jums ir absolūta taisnība. Paskatīsimies, kāda ir faktiskā situācija. Pagaidām mēs šo struktūru neesam izveidojuši, jo vairākas mazākās valstis uzskata, ka bez valsts regulatora tiktu apdraudētu viņu nacionālā suverenitāte. Tas jāņem vērā, tomēr es uzskatu, ka mums vismaz jāizveido Eiropas regulatoru kolēģija.
Otrkārt, vai mums ir vajadzīga Eiropas Prokuratūra? Tās ir interesantas debates, kas ietver arī citus aspektus un, pilnīgi noteikti, labāku sadarbību.
Attiecībā uz lielajiem projektiem man jālūdz, lai jūs mūs bargi netiesātu, jo piecu miljardu eiro finansējuma pieejamību nodrošināja Komisijas priekšsēdētājs. Tā bija īsta cīņa, De Sarnez kundze, jo visas valstis nebija vienisprātis par to, ka jāfinansē tikai lielie projekti, un taisnības labad man jāsaka, ka Komisijai bija daudz lielākas ambīcijas nekā dažām dalībvalstīm. Tam ir vienkāršs izskaidrojums - lai Komisija varētu izlietot piecus miljardus lielu projektu finansēšanai, sava piekrišana jādod visām dalībvalstīm. Mēs to panācām, un tagad mums vismaz ir pieci miljardi.
Visbeidzot, runājot par palīdzību jaunattīstības valstīm, šaubos, vai varu piekrist jūsu viedoklim. Kopā ar Barroso kungu mēs esam iztērējuši miljardu eiro, ko atkal dažas valstis nevēlējās pieļaut, un Hokaido samitā man bija jāpārliecina savi Eiropas partneri, lai viņi atļautu Barroso kungam izlietot Tūkstošgades attīstības mērķu īstenošanai neiztērēto finansējumu, kā rezultātā tika piešķirts 1 miljards eiro.
Dohas samitā mani izbrīnīja tas, Sarnez kundze, ka pie sarunu galda biju vienīgais Rietumeiropas valstu vadītājs. No visiem G20 valstu vai valdību valdītājiem mēs bija tikai divi - Dienvidāfrikas prezidents un Eiropadomes priekšsēdētājs, kā arī Barroso kungs. Pārējie nebija ieradušies. Iedomājieties, ko jūs man teiktu, ja arī es nebūtu tur ieradies! Mēs tur bijām, jo krīzi nedrīkst izmantot kā attaisnojumu, lai nabadzīgākajām valstīm liktu maksāt visvairāk par krīzi, par kuru tās ne mazākajā mērā nav atbildīgas. Domāju, ka arī šajā jautājumā viedokļi varētu atšķirties.
Hudghton kungs, daudzveidība un vienotība - esiet droši, no daudzveidības viedokļa progress nav jāpanāk! Godīgi runājot, ja ar visu savu enerģiju man būtu jāaizstāv vai nu daudzveidība, vai vienotība, es izvēlētos vienotību, jo pamanīju, ka pie Padomes sarunu galda neviens neaizmirst, no kurienes viņš ir nācis. Mazliet sarežģītāk ir noskaidrot, uz kurieni viņš dodas. Izcilais franču etnologs Lévi-Strauss savulaik sniedza negrozāmu paziņojumu, proti, "identitāte nav slimība”, turklāt ārkārtīgi neparasti bija tas, ka viņš šo paziņojumu sniedza pats. Identitāte Eiropā nav slimība, tādēļ visa liekā enerģija patiešām jāvelta vienotībai.
Crowley kungs, pateicos par jūsu atbalstu Eiropadomē. Man bija liels prieks jūs kā UEN grupas pārstāvi uzņemt Elizejas pilī, un man jāsaka, ka es ļoti augstu vērtēju drosmi un godīgumu, ko jūs vienmēr esat izrādījis.
De Brún kundze, jā, mums ir jākliedē īru bažas un jāpārliecina viņi. Jūs teicāt, ka mēs neesam tikuši pietiekami tālu. Man žēl, ka tas jāsaka, bet mēs nevaram iet tālāk, jo pretējā gadījumā mēs radītu haosu citās valstīs. Ja mēs atsākam debates par Līguma ratifikāciju citās valstīs, it īpaši Apvienotajā Karalistē, lai atrisinātu Īrijas problēmu, mēs nostādām sevi grūtā situācijā; visgrūtākais kompromiss bija Eiropadomes apspriedes, kas notika piektdien agri, pat ļoti agri, no rīta, kurās piedalījās Īrijas premjerministrs un Apvienotās Karalistes premjerministrs, lai panāktu vienošanos. Brown kungs - es to varu saprast - nevēlējās atsākt debates par Līguma ratifikāciju Apvienotajā Karalistē, jo ikvienam ir zināms, ka tas it ļoti sāpīgs jautājums. Tādēļ domāju, ka mēs nevaram iet tālāk. Tomēr, godīgi runājot, mēs esam aizgājuši diezgan tālu, apsolot pēc diviem gadiem pirmajam pievienošanās līgumam pievienot protokolu.
Wojciechowski kungs, mēs palīdzēsim prezidentvalstij Čehijai. Jums par to nedrīkst būt ne mazāko šaubu. Ko man pateica Kaczyński kungs? Man ir sāpīgi to jums teikt, jo pēdējo reizi, kad viņš man kaut ko pateica, viņš pie tā nepieturējās. Eiropadomē viņš norādīja, ka neliks šķēršļus Lisabonas līguma ratifikācijai, ja īri nobalsos par šo līgumu. Es tikai viņam atgādināju vienu lietu - un to es darīju, neiesaistoties debatēs ar premjerministru Tusk kungu - tas notika prezidentvalsts Vācijas laikā manā kabinetā trijos no rīta, 2007. gada jūlijā, piedaloties Zapatero kungam, Blair kungam un Juncker kungam, kad mēs panācām, ka Polijas prezidents, atrodoties Varšavā un sazinoties ar savu dvīņu brāli, bijušo premjerministru, paraksta Lisabonas līguma projektu.
Es cienu Polijas prezidentu, bet man jāsaka, es biju pārsteigts, ka kāds varēja parakstīt līgumu Briselē, bet Varšavā to pašu līgumu atteicās parakstīt. Patiešām! Es tikai gribu pateikt, ka, parakstoties valsts vārdā, tiek dots solījums. Jūs to sapratīsiet. Es par to vairāk neko nevēlos teikt, tomēr es saņēmu šādu informāciju. Sarunas par Lisabonas līgumu nerisināja premjerministrs Tusk kungs, bet gan Polijas prezidents Kaczyński un viņa dvīņu brālis, bijušais premjerministrs. Lūk, tas arī viss! Beigās ratifikācija netika pilnībā pabeigta, jo trūka viena paraksta, bet to ratificēja parlaments. Tas ir viss.
Šajā gadījumā runa nav par iesaistīšanos iekšpolitikā, bet gan par godīgumu, un, pilnībā uzņemoties atbildību, man jābūt godīgam, man skaidri jāizstāsta viss, kas, ar ko un kur notika un kad mēs risinājām sarunas. Citādi nav iespējams iegūt uzticēšanos. Runa ir tikai par solījumu turēšanu, nevis par kreisajiem vai labējiem, par Austrumu vai Rietumu valstīm. Ja dotais vārds netiek turēts, tad arī nebūs tiesiskuma un nebūs Eiropas. Tas ir gaužām vienkārši.
(Aplausi)
Chruszcz kungs, jūs zināt, ka, godīgi runājot, es izdarīju visu, kas bija manos spēkos, lai Polija rastu iespēju panākt kompromisu. Eiropadomes 2007. gada jūlija sanāksmē, Vācijas prezidentūras laikā, mēs nebijām tālu no traģēdijas, jo atsevišķas dalībvalstis paziņoja, ka darbs jāturpina bez Polijas. Tikai pašā pēdējā brīdī mums izdevās atrast kompromisu par Lisabonas līgumu. Tāda ir patiesība. Neviens nevēlējās izstumt Poliju. Polijā ir 38 miljoni cilvēku, tādējādi pēc iedzīvotāju skaita tā ir sestā lielākā valsts Eiropā. Jūs mums esat vajadzīgi! Mēģinot panākt šo kompromisu, es biju Gdaņskā, lai risinātu sarunas ar Poliju un astoņām citām valstīm. Mēs sapratām Polijas problēmas. Mēs atbalstīsim Poliju, bet Polijai arī jāsaprot, ka tai kā vienai no Eiropas lielākajām valstīm ir ne vien tiesības, bet arī pienākumi.
Galu galā tiesību neatņemam daļa ir pienākumi, un tas būtu lāča pakalpojums, ja mēs apgalvotu, ka jums ir mazāk pienākumu tikai tāpēc, ka esat Eiropas Savienības dalībvalsts īsāku laiku nekā citas valstis. Polija ir liela ES valsts. Nepārmetiet mums, ka mēs to par tādu uzskatām, ka mēs no tās prasām mazliet vairāk tieši tāpēc, ka Polija ir liela ES valsts. Tas ir tieši tas, ko es vēlējos darīt, un ceru, ka poļi to saprot.
Nassauer kungs, paldies par jūsu atbalstu, ko sniedzāt mums kā pieredzējis EP deputāts un Vācijas parlamenta deputāts. Mani nenošokēja tas, ka jūs aizsargājāt rūpniecību kopumā un jo īpaši Vācijas rūpniecību, jo es pārāk bieži redzu - to es saku gan Schulz kungam, gan Daul kungam - finanšu krīzes postošo ietekmi valstīs, kas nav pietiekami aizsargājušas savu rūpniecību. Es domāju, ka tas ir kas vairāk par šķelšanos mūsu starpā, jo mēs nevēlamies, lai Eiropa pārvērstos par industriālo tuksnesi. Industriālais tuksnesis nozīmē, ka darbu zaudējuši vēl vairāki miljoni cilvēku, jo, ja mēs pieļausim, ka darbavietas tiek likvidētas rūpniecībā, tad pēc tam tās tiks likvidētas arī pakalpojumu jomā. Tādēļ ir kļūdaini teikt, ka mēs aizsargājam pakalpojumus, bet neaizsargājam rūpniecību.
Mēs gribējām pateikt, ka rūpniecības aizsardzība nozīmē pienākumu modernizēt, jo eiropieši vairs neatbalstīs tādu rūpniecību, kas rada piesārņojumu. Šis līdzsvars mums jācenšas atrast. Tas ir bijis sāpīgi un sarežģīti, jo Vācija ir liela industriāla valsts, un, protams, tādu lielu industriālu valsti tas skar vairāk nekā tādu valsti, kurā vairs nav rūpniecības. Jūsu valsts ir Polijas kaimiņvalsts. Ja mēs ieviesām noteikumus, kas 2013.-2020. gadā Polijai paredz atkāpes, mēs nevarējām neizskatīt jautājumu par jaunajām spēkstacijām Vācijā, tādējādi izvairoties no konkurences kropļošanas starp divām valstīm, kuras atrodas tik tuvu. Arī šajā jautājumā, manuprāt, tā bija godīga rīcība.
Rasmussen kungs, neuztraucieties pārāk daudz par rezultātiem. Jums ir pilnīga taisnība. Tomēr neaizmirstiet sociālos stabilizatorus, jo mūsu amerikāņu draugiem ir izcils talants komunicēt un paziņot informāciju ar pārsteidzošiem skaitļiem. Patlaban tie ir tikai paziņojumi. Es atceros Paulson I plānu. Mēs bijām apstulbuši - pēkšņi finanšu ministrs runāja par 700 miljardiem! Visi gribēja uzzināt, vai Eiropa arī varētu ko tādu izdarīt? Un kas notika pēc tam? Pēc trim dienām Kongress šo plānu nepieņēma un amerikāņi nonāca atpakaļ izejas punktā.
Ar ko tas beidzās? Galu galā izrādījās, ka šāda summa nebija paredzēta. ASV sociālajai sistēmai nav nekā kopīga ar to sociālo sistēmu, kāda ir pie mums Eiropā, visās mūsu dalībvalstīs. Atveseļošanas vajadzībām paredzētā summa jāpapildina ar sociālajiem stabilizatoriem, proti, visiem pabalstiem, tādējādi nodrošinot to aizsardzību pret inflāciju, un citiem stimuliem. Tomēr, dieva dēļ, noticēsim vismaz tam plānam, ko mēs paši īstenojam! Varbūt krīze būs tik nopietna, ka mums būs jāveic vēl citi pasākumi. Bet tas nekas! Kaut ko mēs tomēr esam sasnieguši. Jūs man sakāt, ka Apvienotā Karaliste un Spānija izdarīja vairāk. Bet Spānijai bija budžeta pārpalikums, un tagad tā piedzīvo nepieredzēti lielu nekustamā īpašuma krīzi. Zapatero kungs noreaģēja ārkārtīgi labi, taču mēs diez vai apskaudīsim situāciju Spānijas ekonomikā.
Runājot par Apvienoto Karalisti un bankām, cilvēki man bieži saka: "Brown kungs ir izdarījis vairāk par jums.” Jā, bet atšķirība ir tāda, ka Apvienotās Karalistes bankas bija pilnībā iesaistījušās ASV sistēmā, tām bija bankrota risks, ko mēs citās dalībvalstīs nepiedzīvojām tādā apmērā, un tas bija jautājums, ko mēs ar Komisiju apspriedām debatēs. Mums jābūt gudriem un mazliet jānogaida, lai ieraudzītu, kā izskatīsies šo dažādo plānu īstenošana. Es joprojām esmu optimists, ja runājam par Eiropas valstu spēju strādāt kopā.
Visbeidzot, vēl pēdējais komentārs - Rasmussen kungs, jūs aicināt mani turpināt šo darbu. Jā, turpināt tāpat, kā esmu to darījis. Protams, man jākliedē jūsu bažas. Tāpēc teikšu - šeit nav riska.
(Aplausi)
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Le Maire kungs, Borloo kungs, pēdējos mēnešos ES ļoti lielā mērā ir pierādījusi savu vērtību. Tas ir jūsu nopelns, Francijas prezidentūras nopelns.
Es būtu vēlējusies personīgi pateikties prezidentam Sarkozy kungam par to, ka viņš spēra neērto soli un Vācijas kanclerei skaidri izteica savas domas par Vācijas valdības letarģiju. Citas Eiropas valstis rīkojas, lai novērstu krīzi, bet Vācija gaida līdz brīdim, kad krīze mūs jau ir sasniegusi, vai arī līdz nākamajām Bundestāga vēlēšanām. Vācija ir lielākā ekonomika ES, un tādēļ ir labi, ka ES partneri Vācijas valdībai ir atgādinājuši par tās atbildību. Prezidents Sarkozy kungs šo atgādinājumu šeit tikko atkārtoja.
Gadījumā, ja ES nepastāvētu, mums tā būtu jāizveido, vēlākais, finanšu krīzes ietekmē. Neviena no ES valstīm viena pati nespētu un arī tagad nespēj apkarot krīzi. Arī eiro ir svarīgs stabilizējošais spēks. Vēlreiz ir kļuvis skaidrs, cik svarīgs Eiropas labklājībai un stabilitātei ir kopējais tirgus. Tomēr, mēs nevaram finanšu krīzi izmantot kā attaisnojumu un pakļaut riskam kopīgi sasniegto. Tādēļ Eiropas Centrālās bankas neatkarībai būtu jābūt neapspriežamai. Mēs nedrīkstam pieļaut atgriešanos pie protekcionisma. Izolacionisma politikas vai sacensības par subsīdijām atjaunošana starp dalībvalstīm mūsu pilsoņiem arī radītu katastrofālas sekas.
Turklāt, nekādā gadījumā nedrīkst mīkstināt ES regulas par konkurenci un valsts atbalstu. Tas attiecas arī uz Stabilitātes paktu ar Māstrihtas kritērijiem. Mums šie sasniegumi ir jāsaglabā. Tomēr, ES ir vienoti, saskaņoti un izlēmīgi jārīkojas, lai novērstu to, ka notiek visļaunākais. Šī ir Eiropas iespēja, un prezidents Sarkozy kungs to ir izmantojis. Viņš mūsu pilsoņiem ir parādījis, ko Eiropa var izdarīt, un ir piešķīris Eiropai cilvēcīgu seju. Es vēlētos viņam par to sirsnīgi pateikties.
Adam Bielan
(PL) Priekšsēdētāja kungs, Francijas prezidentūrai neklājās viegli. Tās pilnvaru laiks sakrita ar laiku, kad pasauli, tostarp arī Eiropas Savienību, satricināja dramatiska finanšu krīze. Par laimi, atšķirībā no dažiem citiem Eiropas politiķiem, prezidents Sarkozy neuzskatīja, ka mūs šī krīze neskars. Viņš ļoti strauji rīkojās, par ko es viņam vēlētos pateikties no visas sirds.
Pēdējo sešu mēnešu laikā radās vēl viena krīze, proti, Krievijas iebrukums Gruzijā, kas ir viena no mūsu austrumu kaimiņvalstīm. Neskatoties uz manu kopumā pozitīvo viedokli par prezidentu Sarkozy, man jāsaka, ka viņš uz šo izaicinājumu nereaģēja adekvāti. Viņa pirmā kļūda bija, kad viņš piespieda prezidentu Saakashvili parakstīt nestabilu nolīgumu ar Krieviju. Nolīgums bija nestabils, jo tas Gruzijai neparedzēja būtisku garantiju, proti, teritoriālo integritāti. Tajā laikā prezidents Sarkozy izlikās nedzirdam to kolēģu teikto, kuru aiz dzelzs priekškara pavadīto desmitgažu laikā gūto pieredzi viņš pats šodien atzina. Viņš droši vien izlikās nedzirdam viņu teikto tāpēc, ka, ja viņš to padomus būtu ņēmis vērā, tad būtu uzzinājis, kā šī pieredze viņiem ir iemācījusi, ka Krievija jebkādu šāda veida piekāpšanos uzskata par vājuma pazīmi. Tieši tas arī notika. Krievi neievēro pat šo nestabilo nolīgumu. Pirms dažām dienām Gruzijas teritorijā tika šauts uz Polijas prezidentu, un krievi ir ieņēmuši Perevi ciemu Gruzijā. Neskatoties uz to, atsākot sarunas par jaunu Partnerības un sadarbības nolīgumu, prezidents Sarkozy ir turpinājis īstenot savu politiku ar mērķi nomierināt Krieviju.
Pēc divām nedēļām beigsies prezidenta Sarkozy kā Eiropas Savienības vadītāja pilnvaru laiks. Tomēr, viņš no Eiropas politiskās skatuves nepazudīs, bet gan turpinās tajā spēlēt nozīmīgu lomu. Tādēļ es viņam vēlu veiksmi nākotnē un ceru, ka viņš mācīsies no savām pagātnes kļūdām.
Kathy Sinnott
Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos izmantot šo iespēju, lai dotu dažus draudzīgus padomus, jo daudzi īru vēlētāji ir kļuvuši nepacietīgi attiecībā uz debatēm par Līgumu. Pirms divām nedēļām veiktā aptauja rādīja, ka lielākais vairums vēlētāju nevēlas otru referendumu. Viņi savu lēmumu ir izdarījuši un uzskata, ka nav nekādas jēgas turpināt debates globālā ekonomikas sabrukuma laikā. Viņi saskaras ar bezdarbu un budžeta samazinājumiem, kas skar visneaizsargātāko sabiedrības daļu. Viņu līderiem dzenoties pakaļ Lisabonas rēgam, viņi savās problēmās jūtas vieni.
Īpaši nepatīkami tas ir tādēļ, ka jautājumi, kas bija negatīvā balsojuma pamatā, sākot ar demokrātijas trūkumu pašā Līgumā, nemaz nav risināti; tā vietā mums tiek teikts, ka Līgums paliks nemainīgs un ka piedāvātās izmaiņas ir tikai virspusēja rakstura.
Mēs esam salu nācija, tomēr mūsu zivju un zvejošanas nozare izzūd. Dzīvību atbalstošie cilvēki vēl aizvien ir satraukušies par embriju iznīcināšanu pētījumos, kurus finansē ES. Balsojot pret, vēlētāji balsoja par savu darba vietu, saimniecību, ģimeņu un savas konstitūcijas aizsardzību.
Jūs runājat par Eiropas apvienošanu, taču es jums saku, ka demokrātijai ir jābūt tai, kas mūs vieno, un Lisabonas līgums ir tas, kas mūs šķir.
Peter Baco
(SK) Es priecājos par Eiropas Savienības priekšlikumiem starptautiskās finanšu sistēmas reformās kā prioritāti iekļaut pārtikas pietiekamības jautājumus. Tomēr, Padomes secinājumos šī prioritāte nav uzsvērta.
Tādēļ es vēlētos jūsu uzmanību vērst uz arvien plašākajiem pierādījumiem par zemnieku finansiālās situācijas pasliktināšanos. Eiropas Savienībā tas skar galvenokārt jaunās dalībvalstis; citur tas skar Dienvidameriku un arī citas pasaules daļas. Gada laikā zemnieku saražotās produkcijas cenas ir nokritušās pat par 50 %, savukārt mākslīgā mēslojuma izmaksas ir dubultojušās un aizdevumi ir kļuvuši dārgāki, kas ir novedis pie pakāpeniskas ražas samazināšanās.
Tā kā pārtikas uzkrājumi ir ļoti zemā līmenī, pastāv reāli pārtikas krīzes draudi ar neparedzamām sekām. Pārtikas krīzes novēršanai ir jākļūst par prioritāti. Mums ir jāpalielina uzkrājumi un tādējādi jāveicina ražošana, kas savukārt prasīs atbilstošu pārfinansēšanu. Tādēļ es aicinu Padomi par galveno prioritāti noteikt pietiekamu ražas un pārtikas uzkrājumu pārfinansēšanu.
Jacek Saryusz-Wolski
(FR) Priekšsēdētāja kungs, šī ir bijusi svarīga prezidentūra nevis tādēļ, ka, kā minēja prezidents Sarkozy, pastāv lielas valstis un mazas valstis, bet gan tādēļ, ka prezidents Sarkozy pats personīgi spēja pārvarēt problēmas.
Francijas prezidentūrai šis nepavisam nebija viegls laiks. Tai bija jārisina krīze Gruzijā, finanšu krīze un arī citas problēmas, tostarp arī jautājums par Lisabonas līgumu. Tas viss prasīja reaģēt un rīkoties, un tieši to jebkuram vadītājam ir visgrūtāk darīt. Šī vadība ir bijusi pašapzinīga. Francijas prezidentūra ir parādījusi savu spēju rīkoties, un tādēļ tā ir slavējama un labvēlīga Eiropas Savienībai.
Vēl bez Gruzijas un ekonomiskās krīzes, es runāšu par trim jautājumiem: kaimiņattiecību politika, klimata politika un drošības un aizsardzības politika. Kaimiņattiecību politika ir saņēmusi spēcīgu stimulu gan saistībā ar tās Vidusjūras dimensiju ar Vidusjūras reģiona valstu savienību, gan arī saistībā ar tās austrumu dimensiju ar Austrumu partnerību, kas ir pelnījušas tikpat lielu uzmanību kā Dienvidu dimensija.
Bija pienācis laiks kaimiņattiecību politiku ne tikai apspriest, bet pāriet pie enerģiskas rīcības. Mums šo valstu pilsoņiem bija jādod spēcīgs signāls, kas apliecinātu mūsu atbalstu to centieniem veikt reformas un panākt labāku dzīves līmeni. Ir svarīgi mūsu robežu tuvumā esošajos reģionos nostiprināt mieru, stabilitāti un labu pārvaldību. Faktiski, es pat teiktu, ka tā ir absolūti nepieciešama mūsu integrācijas projekta sastāvdaļa.
Kas attiecas uz klimatu un enerģētiku, es vēlētos pateikties Francijas prezidentūrai par tās empātiju un sapratni attiecībā uz jauno dalībvalstu jutīgajiem jautājumiem.
Trešā joma, kurā strādāja prezidentvalsts un Padome, bija drošības un aizsardzības politikas stiprināšana, īpaši būtiski uzlabojot civilās un militārās iespējas, ar ko es vēlētos tās apsveikt.
Visbeidzot, zināšana, kā lietas ir darāmas, ir jautājums par resursu nodrošinājumu. Tas ir prezidentvalsts un augstākā līmeņa sanāksmes izaicinājums. Neskatoties uz to, vai strādājam pie klimata un enerģētikas tiesību aktu kopuma, pie ekonomikas atveseļošanas vai drošības politikas, mums visiem šajos centienos ir jāstrādā saskaņoti, un "mēs” šajā gadījumā nozīmē gan iestādes, gan pilsoņus.
Hannes Swoboda
(DE) Priekšsēdētāja kungs, vispirms es vēlētos izteikt sirsnīgu pateicību ministram Borloo kungam par viņa apņemšanos saistībā ar klimata pārmaiņu tiesību aktu kopumu, jo tas patiesi ir ļoti labs risinājums un tāds risinājums, kuru mēs pilnībā varam atbalstīt.
Tomēr, es vēlētos runāt par ārējām attiecībām, un to darot, es vēršos arī pie jaunā Eiropas lietu ministra. Padome ir pieņēmusi Austrumu partnerības pamatprincipus. Prezidents Sarkozy jau ir teicis, ka, ja vēlamies gūt sekmes Melnās jūras reģionā, tad ir acīmredzams, ka mums šajā procesā ir jāiesaista Krievija. Protams, tai ir jābūt tādai Krievijai, kas respektē šī reģiona valstu teritoriālo integritāti un neatkarību un kas ir gatava palīdzēt risināt problēmas Melnās jūras reģionā.
Mums noteikti ir vajadzīga arī Turcija. Mani tiešām pārsteidz tas, ka Turcija vispār netiek pieminēta! Kā gan mēs ceram šajā situācijā un šajā reģionā kaut ko atrisināt bez Turcijas? Es nesen vadīju šī Parlamenta delegāciju uz Turciju. Rocard kungs, kurš bija delegācijas sastāvā, vairākkārt jautāja: "Un ko jūs domājat par Francijas prezidentūru? Vai tā izturas objektīvi?” Uz šo jautājumu vienmēr tika atbildēts apstiprinoši, citiem vārdiem sakot, atbilde bija tāda, ka Francijas prezidentūra patiesi ir izturējusies objektīvi. Ja Francijas izturēšanās būtu turpinājusies šādā stilā - un es tagad runāju par Franciju kā dalībvalsti - sarunas ar Turciju tiktu pabeigtas ļoti ātri un visas sarunu sadaļas būtu pabeigtas.
Tātad, ko gan mēs darām ar Turciju, kura mums ir vajadzīga kā partneris šajā reģionā? Es nevēlos noteikt, kādai ir jābūt jūsu atbildei, ministra kungs, taču jums ir jāapsver, kā mēs turpmāk rīkosimies, jo, ja mēs šajā reģionā ceram kaut ko sasniegt attiecībā uz stabilitāti un krīžu risināšanu, tad mums ir vajadzīga sadarbība ar Turciju, un mums ir jāatzīst, ka Turcija Eiropai ir svarīgs partneris. Šī iemesla dēļ mums ir vajadzīga ne tikai Francijas prezidentūra, bet arī Francija kā valsts.
Jean-Marie Cavada
(FR) Priekšsēdētāja kungs, laikā, kad tanki apdraudēja Tbilisi un Francijas prezidentūra Eiropu ievadīja samierinātāja lomā, lomā, no kuras tai nekad nevajadzēja atteikties, es pārlasīju ungāru autora Sándor Márai darbu.
Viņš apraksta to nelaimju iemeslus, kuras divas reizes iznīcināja Ungāriju, pusi Eiropas un visbeidzot arī visu Eiropu un satricināja pasauli, proti, nacismu un staļinismu. Vēsture un ar to saistītā vardarbība tagad ir atgriezusies, un krīze Gruzijā, finanšu krīze un sagaidāmās sociālās vai politiskās sekas, protams, ir svarīgi pamatelementi šajā procesā.
Eiropas politiskajai gribai ir jāspēj stāties pretī šiem notikumiem un šai jaunajai vardarbībai, un mēs esam pateicīgi Francijas prezidentūrai un visām iestādēm par to, ka tās kompetentā veidā ir risinājušas šos jautājumus, kuri apdraud mūsu stabilitāti un mieru. Protams, finanšu krīze nav pilnībā novērsta un nav beigusies. Protams, ka attiecībām ar Vidusjūras reģiona valstīm ir jauna institucionālā struktūra. Tomēr, neviens nevar noliegt vēsturiskās pārmaiņas, kas saistītas ar klimata jautājumu. Eiropa nenoliedzami kļūst par līderi, pat ja arī viss nav īsti apmierinoši.
Lai apkarotu draudus, kas atgriežas kopā ar vardarbību, ko pagātnē jau esam pieredzējuši, Eiropai ir vajadzīgi ilgstoši augsta līmeņa politiskie centieni, kas palīdzētu pacelties pāri labējo, kreiso vai centristu interesēm.
Minētais filozofs saka, ka tautām, kuras nezina savu vēsturi, ir lemts to piedzīvot vēlreiz. Šī krīze mums ir atgādinājusi, ka cilvēki ir tie, kas veido vēsturi, nevis vēsture veido cilvēkus.
Mogens Camre
(DA) Ministra kungs, šajā vēlajā vakara stundā es aprobežošos tikai ar vienu punktu. Esmu pārliecināts, ka jūs esat informēti par Eiropas Kopienu tiesas - jeb drīzāk Pirmās instances tiesas - 4. decembra lēmumu, ar kuru tā jau trešo reizi atcēla organizācijas "Irānas tautas mudžahedīni” (PMOI) iekļaušanu ES teroristisko organizāciju sarakstā. Es vēlētos no jums dzirdēt apliecinājumu, ka PMOI tagad vairs nav šajā sarakstā, un aicinu prezidentvalsti respektēt šos trīs Tiesas lēmumus, tādējādi palīdzot nodrošināt to, lai mēs Irānas tautas brīvības kustību vairs nekad nenosauktu par teroristisku. Tas nenāks par labu Eiropas vēlmei Irānas tautai nodrošināt demokrātisku nākotni.
Margie Sudre
(FR) Priekšsēdētāja kungs, šī bija ļoti lieliska Francijas prezidentūra. Ir dzirdams ļoti maz tādu balsu, kas šim secinājumam nepiekristu. Visas 27 dalībvalstis ir pārvarējušas savas atšķirības un ir panākušas veselas virknes parauglēmumu pieņemšanu.
Enerģētikas un klimata tiesību aktu kopuma jomā Eiropa sper pirmo soli, un ir jāsaka, ka šis pirmais solis ir milzīgs. Tagad tai ir iespējas uzņemties atbildību par vidi, neupurējot savu ekonomiku. Tā tagad var uzņemties vadību šajā jautājumā un vest citus kontinentus sev līdzi pa ilgtspējīgas attīstības ceļu.
Turklāt, Īrija šobrīd ierosina veidu, kā tā varētu izbēgt no savas izolētības. Mūsu īru draugi vēlreiz pieņems lēmumu par Lisabonas līgumu, taču šoreiz visas kārtis būs viņu rokās, jo visas citas dalībvalstis praktiski jau būs pieņēmušas savus gala lēmumus.
Pašreizējās krīzes mums parāda, ka Eiropas Savienībai tagad vairāk kā jebkad ir vajadzīgi vislabākie institucionālie instrumenti, lai tā būtu efektīva. Eiropadome ir pieņēmusi visaptverošu un saskaņotu ekonomikas glābšanas plānu, kura pamatā ir ilgtermiņa investīcijas ražošanā un atbalsts, kas paredzēts vissmagāk skartajām rūpniecības nozarēm.
Prezidents Sarkozy ir ierosinājis jautājumu par noteiktu PVN likmju samazināšanu, un es pilnībā piekrītu viņa viedoklim. Cerēsim, ka ekonomikas un finanšu ministri marta sanāksmē panāks vienošanos, kuru nebija iespējams panākt valstu vai valdību vadītāju sanāksmē pagājušajā nedēļas nogalē. Problēmas, ar kurām eiropieši saskaras, ES dod iespēju pilsoņiem parādīt, ka to pārstāvji ir vienotāki, atsaucīgāki un vairāk vēlas pilsoņus aizsargāt.
Mēs esam pateicīgi Francijas prezidentūrai par to, ka tā aizsāka šo jauno dinamismu, Mēs, tāpat kā Sarkozy kungs, ceram, ka vēl ilgi neredzēsim tādas Padomes sanāksmes, kāda bija vakar, kas turpinājās līdz četriem rītā un kur gandrīz neko neizdevās apspriest. Pēdējo sešu mēnešu laikā Eiropa perspektīvas, darbības jomas un uzticamības ziņā ir pilnībā mainījusies. Par to mums ir jāpateicas Francijas prezidentūrai, un mēs labi zinām, ka šī ir loma, kas tai nav pilnīgi sveša.
Robert Goebbels
(FR) Priekšsēdētāja kungs, priekšsēdētājam, pret kuru vēsture nav bijusi labvēlīga - un es šeit runāju par priekšsēdētāju Mao, nevis prezidentu Sarkozy - varētu piedāvāt šādu sentenci: "kamēr vien jūs krītat, jūs vēl neesat sasniedzis pašu apakšu”. Pasaules ekonomika vēl nav sasniegusi pašu apakšu. Finanšu krīze savu skrējienu ir pagarinājusi. Jauns finanšu skandāls parāda baņķieru neiedomājamo bezatbildību, saskaroties ar spekulāciju kapitālismu, lai gan, izskatot kredītu pieprasījumus no patērētājiem un uzņēmumu īpašniekiem, šie paši baņķieri no jauna parāda savu augstprātīgo neelastīgumu.
Eiropas Centrālajai bankai pazeminot procentu likmes, bankas palielina savas peļņas normas. Valstīm, kuras tikko ir izglābušas savas bankas, tām vajadzētu uzlikt par pienākumu nekavējoties veikt būtiskus samazinājumus līdz ECB pamatlikmes līmenim. Tas būtu glābšanas pasākums, kas valstu budžetiem it neko nemaksātu. Eiropadomes pieņemtais ekonomikas glābšanas plāns ir neapmierinošs. Bez Eiropas Investīciju bankas papildu aizdevumiem, tas neparedz praktiski nekādus citus papildu naudas līdzekļus.
Amerikas Savienotās Valstis savā ekonomikā vēl plāno iepludināt milzīgas naudas summas. Tās to var darīt, jo pārējā pasaule turpina tām piedāvāt kredītu, neskatoties uz milzīgo deficītu, kas valda ASV, tās uzņēmumos un pilsoņu mājsaimniecībās. Eiropa maksā ļoti augstu cenu par to, ka nav patiesi vienotas makroekonomikas politikas. ECB un eirozonas valstu biklums mums neļauj finansēt efektīvāku ekonomikas glābšanas politiku, emitējot eiroobligācijas, ko garantē Eiropas Savienība, kuras finansēšanas spēja nav skarta.
Paldies, priekšsēdētāja kungs! Ar to es beigšu, taču prezidents Sarkozy runāja 72 minūtes, savukārt mums ir dotas 90 sekundes, kurās izteikt savu viedokli.
Andrew Duff
Priekšsēdētāja kungs, ar tiesību aktu kopumu par Līgumu vajadzētu pietikt, lai īrus pārliecinātu pārdomāt. Daudz vairāk es apšaubu to, vai par ekonomikas politiku pieņemtie lēmumi ir tikpat kvalitatīvi. Kādi secinājumi tika izdarīti par "pilnīgā keinsiānisma” konceptu, kuru uztiepa Martin Schulz partijas biedrs Steinbrück kungs?
Es pieņemu, ka pēc šīs finanšu krīzes sniegtās pieredzes Sarkozy kungs sevi raksturotu kā keinsiānistu. Tā kā no Vācijas puses nav nekādu apdomīgu stimulu produktīvai nodarbinātībai, es domāju, ka no šīs ekonomiskās lejupslīdes nevar būt nekādas drošas atgūšanās.
Guntars Krasts
(LV) Paldies, priekšsēdētāja kungs! Pēc Padomes vienošanās par Klimata tiesību aktu kopumu 2008. gads izrādījās nozīmīgākais klimata pārmaiņu novēršanā pēc 2001. gada, kad tika pieņemts Kioto protokols. Klimata tiesību aktu kopuma pieņemšana iezīmē arī pagriezienu uz jaunu ekonomisko domāšanu, kas mazinās Eiropas Savienības atkarību no importētajiem energoresursiem un ar apgādes nedrošību saistītos ekonomiskos un politiskos riskus. Ekonomisko grūtību laiks, ko šobrīd piedzīvojam, ir brīdis, kad esam gatavi fundamentāli lauzt savas līdzšinējās izpratnes un esam visvairāk atvērti inovācijām. Apsveicam, ka izdevies panākt kompromisu par nozarēm, kurām pielāgošanās jauniem nosacījumiem prasīs laiku. Taisnīgi, ka papildus atbalsts tiek sniegts tām valstīm, kas laikā no 1990. gada samazinājušas CO2 izmešus par vairāk nekā 20 %. Par prezidentūru. Pēdējās Eiropadomes rezultāti ir uzlūkojami kā prezidentūras panākums, līdzīgi kā prezidentūras aktīvā loma Krievijas - Gruzijas konflikta noregulējumā, ja vien Eiropas Savienība nebūtu nodevusi ar tās gādību slēgtā līguma izpildes interpretācijas tiesības Krievijai. Ne visas vecās kaites prezidentūrai izdevās pārvarēt. Paldies!
Laima Liucija Andrikien
(LT) Es vēlētos Franciju apsveikt ar tik lielisko prezidēšanu pēdējo sešu mēnešu laikā. Pasaules finanšu krīze, konflikts starp Krieviju un Gruziju un attiecības starp ES un Ķīnu bija tikai daži no izaicinājumiem. Tāds ir bijis šo sešu mēnešu konteksts, un mums ir jāatzīst, ka Francija ES prezidentvalsts lomu ir nospēlējusi efektīvi un iespaidīgi.
Es vēlētos izteikt dažas domas par Eiropas Kaimiņattiecību politiku un it īpaši par Austrumu partnerību, kas tika apspriesta ES Padomes sanāksmē oktobrī un pagājušajā nedēļā Briselē. Notikumi Gruzijā ir uzskatāms piemērs tam, kā Eiropas Savienība var darboties notikumu epicentrā un tos pozitīvi ietekmēt. Vissvarīgākais, ka tas arī parāda, ka Eiropas Savienība var būt vienota un izrādīt solidaritāti.
Vēl viens piemērs ir Baltkrievija, kura jau daudzus gadus nav spējusi izmantot Eiropas Kaimiņattiecību politikas sniegto iespēju priekšrocības. Es vēlētos uzsvērt, ka šajā rudenī arī Baltkrievijā ir vērojamas pārmaiņas, kas ļauj cerēt, ka attiecības starp ES un Baltkrieviju varētu būt kvalitatīvi citādākas; tās patiesi varētu būt draudzīgas kaimiņu attiecības.
Iespējas sadarboties ir ļoti reālas, ja vien Baltkrievijas vadītāji sapratīs tās pienākumus attiecībā uz preses brīvību, vēlēšanām, internetu un citiem jautājumiem, kas mums ir tikuši minēti.
Prezidents Sarkozy šodien teica, un es citēju: "Es mēģināju Eiropai likt attīstīties, taču pēdējo sešu mēnešu laikā Eiropa mani faktiski ir izmainījusi. Esmu kļuvis tolerantāks un atvērtāks” (citāta beigas). Dāmas un kungi, man šķiet, ka Eiropa daudziem cilvēkiem, tostarp arī mums, palīdz mainīties, un kas attiecas uz Baltkrieviju, tā palīdz mainīties arī šīs valsts vadītājam Alexander Lukashenko. Tas ir lieliski.
Pervenche Berès
(FR) Priekšsēdētāja kungs, vadīšana nozīmē skatīšanos uz priekšu. Kāds varētu vēlēties pārrakstīt vēsturi un inscenēt visu šo stāstu tā, lai krīze it kā būtu sākusies līdz ar Lehman Brothers sabrukumu 2008. gada 15. septembrī. Taču ikviens zina, ka visas brīdinājuma gaismas iedegās 2007. gada augustā un ka tas bija laiks, kad finanšu tirgu uzraudzības un krīzes pārvaldības jautājumu vajadzēja noteikt par vienu no Francijas prezidentūras prioritātēm.
Diemžēl mums bija jāsagaida Lehman Brothers sabrukums pirms priekšsēdētājs Sarkozy kungs izprata šo jautājumu un sāka doties no vienas augstākā līmeņa sanāksmes uz nākamo. Ierosinātie priekšlikumi un risinājumi faktiski veido bezierunu atbalsta plānu bankām, kuru atbalsta monetārā politika, kas pašlaik tiek pielāgota šim nolūkam.
Tātad, ko gan mēs redzam? Mēs redzam, ka bankas tā vietā, lai darītu savu darbu, proti, finansētu reālo ekonomiku un investīcijas, atjauno savas peļņas normas. Tas nav tas, kas Eiropai ir vajadzīgs. Mums ir vajadzīga Eiropas līmeņa rīcība, kuras mērķis ir nodrošināt, ka banku sektors kalpo ekonomikai, un es domāju, ka tuvākajā laikā posmā mums tas patiešām būs vajadzīgs. Neesmu pārliecināta, ka šobrīd mums ir pietiekami stabili pamati, lai tiktu galā ar šo uzdevumu.
Marian Harkin
Priekšsēdētāja kungs, īru "nē” attiecībā uz Lisabonas līgumu nekad nav bijis tikai un vienīgi īru jautājums: tas bija jārisina kā Eiropas līmeņa jautājums, un tieši tas arī tika darīts.
Viens no jebkura politiķa uzdevumiem ir atrast risinājumus. Īrijas valdība ieklausījās īru tautas izteiktajās bažās, un sadarbībā ar Eiropas kolēģiem ir izstrādājusi virkni tiesisko garantiju, kas risinās galvenās Īrijas pilsoņu minētās problēmas.
Ja tiks izdarīti pareizie secinājumi, Īrijas valdība organizēs otru referendumu, un tieši tāda ir demokrātijas būtība: politiķi strādā, lai atrastu risinājumu, un tad prasa tautai tās piekrišanu.
Tomēr, es vēlētos izteikt ļoti stingru brīdinājumu: mēs nedrīkstam šajā procesā iesaistītos spēkus atkal novērtēt pārāk zemu. Mums ir ļoti cītīgi jāpievērš uzmanība tiem, kas mēģina ietekmēt iznākumu, un tiem, kas finansē daļu no pretinieku kampaņas. Mums ir jāsaprot, ka daži pretinieku pusē esošie, kuri izliekas, ka ir Eiropas atbalstītāji, vēlas redzēt ES un tās iestāžu sabrukumu. Īrija bija un arī būs kaujas lauks par Eiropas sirdi un dvēseli. Tieši tas, un ne mazāk, ir likts uz spēles, un tas ir mūsu sadarbības, mūsu apņēmības un visu mūsu centienu vērts.
Tiem, kuri kā Nigel Farage mums lasa lekcijas par demokrātiju, un citiem, kuri saka, ka, ja Eiropas tautām tiktu dota iespēja tiešā veidā nobalsot, viņi Lisabonas līgumam teiktu "nē”, es vēlos teikt sekojošo: jūs neesat papūlējušies pārbaudīt skaitļus un faktus. Rezultāti piecos tiešajos balsojumos - četros par Konstitūciju un vienā par Lisabonas līgumu - bija tādi, ka 27 miljoni ES pilsoņu nobalsoja par un 23 miljoni nobalsoja pret, tātad vairākums ES pilsoņu, kuri piedalījās tiešajos balsojumos, ir teikuši "jā”.
Visbeidzot, lai gan Sarkozy kungs jau ir aizgājis, es tomēr vēlos viņam pateikties par viņa enerģiju, par viņa uzticību ES un par centieniem atrast risinājumus sarežģītām problēmām.
Jana Hybášková
(CS) Eiropas Parlamenta Delegācijas attiecībām ar Izraēlu priekšsēdētāja vārdā es vēlētos pateikties Francijas prezidentūrai par tās milzīgajiem centieniem uzlabot attiecības starp Izraēlu un Eiropas Savienību. Viens no Irākas kara rezultātiem ir tāds, ka Izraēla ir apzinājusies, ka tā vairs nav vienīgā ASV sabiedrotā Tuvajos Austrumos. Tādēļ Izraēla ir nolēmusi dažādot savu drošību un veidot ciešāku saikni ar Eiropu.
Šī gada 14. jūnijā mēs bijām patīkami pārsteigti, kad Asociācijas padome ņēma vērā Izvērtēšanas grupas sasniegtos rezultātus un izteica vēlmi attiecības uzlabot. Tikai no Francijas prezidentūras bija atkarīgs tas, kā tiks sagatavots jaunais ES un Izraēlas rīcības plāns un, galvenais, kā Padomē tiks panākta politiska vienprātība. Padomes secinājumi attiecībā uz Vidusjūras reģionu, Maroku un Izraēlu ir pārsteidzoši. Tajos ir izteikta patiesa politiskā vēlme sadarboties, tikties ar ārlietu ministriem, sadarboties Politikas un drošības komitejā (COPS) un ir minēta Izraēlas iespējamā līdzdalība EDAP (Eiropas Drošības un aizsardzības politika) misijās un ad hoc politiskās konsultācijas pēc augstākā līmeņa sanāksmes. Attiecību uzlabošana Eiropai, iespējams, nodrošinātu lielāku ietekmi uz izmaksu lietderību un varbūt arī tiešāku ietekmi uz Tuvo Austrumu miera procesu.
Priekšsēdētāja kungs, es esmu stingri pārliecināta, ka arī mūsu Parlaments drīzumā apstiprinās savu piekrišanu Izraēlas iespējamai līdzdalībai Kopienas programmās. Prasības uzlabot situāciju Gazā ir absurdas un parāda, ka Eiropas pienākumi un tās loma nav pareizi izprasta. Es ceru, ka mēs to drīz nokārtosim, un ar savu cienīgo procedūru palīdzību atbalstīsim gan vienprātību Padomē, gan smago Komisijas darbu. Es ceru, ka, pamatojoties uz kopīgiem politiskajiem centieniem, Čehijas prezidentūra spēs noorganizēt Eiropas un Izraēlas augstākā līmeņa sanāksmi, pirmo Eiropas un Izraēlas augstākā līmeņa sanāksmi kopš Otrā pasaules kara.
Libor Rouček
(CS) Arī es vēlētos Francijas prezidentūru apsveikt ar tās lielisko darbu. Francijas vadībā Eiropas Savienība vienoti un efektīvi ir tikusi galā ar Gruzijas krīzi un saskaņotā un noteiktā veidā risina finanšu un ekonomiskās krīzes radītās problēmas. Tai ir izdevies panākt labu un sabalansētu kompromisu par jautājumiem, kas saistīti ar enerģētikas un klimata tiesību aktu kopumu, un tā ir strādājusi kopā ar Īrijas valdību, lai rastu risinājumu Lisabonas līguma ratifikācijas problēmai Īrijā.
Tomēr, Lisabonas līgums vēl nav starp paveiktajiem darbiem. Tas vēl ir jāratificē Čehijas Republikai, kura pēc 14 dienām pārņems Eiropas Savienības prezidentūru. Čehijas premjerministrs Topolánek kungs, par kuru prezidents Sarkozy runāja kā par drosmīgu vīru, nav turējis vispārīgi un arī prezidentam Sarkozy personīgi doto solījumu, ka Prāga Lisabonas līgumu ratificēs līdz šī gada beigām. Prāgai nav izdevies to ratificēt, un tai ir milzīgas problēmas ar ratifikāciju. Parlamenta deputāti un Pilsoniskās demokrātiskās partijas senatori, kuri ir arī Eiropas Tautas partijas (Kristīgo demokrātu) un Eiropas Demokrātu grupas locekļi, Līgumu noraida. Tā būs galvenā Čehijas prezidentūras problēma. Tomēr, es vēlētos vēlreiz pateikties Francijas prezidentūrai.
Werner Langen
(DE) Priekšsēdētāja kungs, ministra kungs, dāmas un kungi, es uzskatu, ka mūsu secinājumam par Francijas prezidentūru ir jābūt tādam, ka tā ir bijusi patiesi veiksmīga. Ministr Borloo kungs, es atceros, ka sākumā es tomēr biju ļoti skeptiski noskaņots par to, vai ir iespējams īstenot šādu ambiciozu programmu. Pat, ja es arī visam nepiekrītu, rezultāts tomēr ir patiesi labs. Francijas amatpersonas un tās ministri ir paveikuši izcilu darbu, un tas attiecas ne tikai uz priekšsēdētāju, bet arī uz visiem iesaistītajiem cilvēkiem. Tas patiesi ir uzslavas vērts.
Mums šeit ir bijušas īstas debates. Rasmussen kungs kritizēja Angela Merkel. Mēs visi zinām, ka tradicionālās ekonomikas stimulēšanas paketes izgāžas, palielina valsts parādsaistības un tām nav ilgtermiņa iedarbības. Rasmussen kungs panāca vēlēšanu kampaņas sagatavošanu šeit, taču viņš ir aizmirsis, ka Vācijas finanšu ministrs ir Steinbrück kungs, sociālists. Tieši Steinbrück kungs kaismīgi uzstāj, ka šobrīd vairs nevajag īstenot nekādas ekonomikas stimulēšanas paketes, jo mēs vēl joprojām faktiski nespējam saskatīt šīs krīzes apmērus.
Gluži pretēji, valstīm ir jāievēro budžeta disciplīna un Stabilitātes un izaugsmes pakta noteiktie ierobežojumi. Šajā sakarībā es nesapratu Francijas prezidenta priekšlikumus vienkārši atteikties no Stabilitātes un izaugsmes pakta, lai izskatītos, ka kaut kas tiek aktīvi darīts. Tādēļ ir pareizi, ka atsevišķu valstu vai valdību vadītāji nospieda bremžu pedāli un šai Francijas prezidenta pārmērīgajai tieksmei Eiropā rīkoties piešķīra kādu perspektīvu. Krīzes laiks ir laiks, kad valdībai ir jārīkojas, un mūsu spēks ir tajā, ka mēs Eiropā noņemam kāju no gāzes pedāļa, ka mēs šos jautājumus apspriežam šeit, Eiropas Parlamentā, ka mēs nerīkojamies pārsteidzīgi un ka pilnībā pieņemam dalībvalstu identitāti, to vēsturi un atšķirīgās politiskās struktūras. Tā ir arī mūsu veiksme.
Tiesību aktu kopums visumā ir labs, un Francijas prezidentūrai adresētie pateicības vārdi ir absolūti un pilnībā pelnīti. Ministra kungs, vai jūs, lūdzu, šos pateicības vārdus varētu nodot tālāk iestādēm? Liels paldies.
Enrique Barón Crespo
(ES) Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja vietnieces kundze, dāmas un kungi, mēs Francijas prezidentūrai sakām "Bravo!”. Saskaņā ar vislabākajām franču tradīcijām, prezidents Sarkozy Eiropai ir bijis kā musketieris un musketieru devīzi ir piemērojis mūsdienām, sakot, ka pasaulei ir vajadzīga spēcīga Eiropa un ka Eiropa nav spēcīga, ja tā ir sadalīta. Es vēlētos piebilst vēl arī to, ka Eiropa labāk strādā tad, ja tiek izmantotas Kopienas līmeņa metodes, un uzskatu, ka prezidents Sarkozy to ir sapratis un pieņēmis.
Priekšsēdētāja kungs, es Eiropas Parlamentā esmu jau 22 gadus. Šī ir pirmā reize, kad redzu, ka visu trīs iestāžu - Padomes, Komisijas un Parlamenta - priekšsēdētāji nākamajai prezidentvalstij izsaka šādu nopietnu brīdinājumu. Čehijas valdība ir atlikusi Lisabonas līguma ratificēšanu. Turklāt, ir vēl kaut kas, kas man jāpiebilst: līdz pat 2010. gadam prezidentūru nevadīs neviena eirozonas valsts.
Lai Francijas prezidentūras sasniegumiem būtu nākotne, es domāju, ka ir ļoti svarīgi, lai būtu kontinuitāte, un šajā sakarībā es ceru uz Čehijas prezidentūras atbildības sajūtu.
Colm Burke
Priekšsēdētāja kungs, Īrijas valdībai ir izdevies sacerēt veiksmīgu stāstu, kurā ir izklāstīti tās drosmīgie centieni pēdējās Eiropadomes augstākā līmeņa sanāksmes laikā aizsargāt Īrijas vēlētāju tiesības. Tā ir aizstāvējusi Īrijas tautas gribu Briselē un ir nodrošinājusi juridiski saistošas garantijas visos Īrijai svarīgajos jautājumos.
Galvenā būtība ir šāda: Bažas, kas referenduma par Lisabonas līgumu laikā tika izteiktas par nodokļu sistēmu, militāro neitralitāti un abortiem, lielā mērā bija balstītas uz dezinformāciju. Patiesība ir tāda, ka vai nu Lisabonas līgums šos jautājumus nemaz neskar, vai arī tam jau ir pievienoti protokoli, kas aizsargā Īrijas nostāju. Piemēram, pašreizējās Lisabonas līguma redakcijas 35. protokols aizsargā Īrijas nostāju par abortiem.
Mana partija, Fine Gael, nesen ir ierosinājusi virkni konkrētu priekšlikumu, kas sekoja apakškomitejas ziņojumam par tās veikto Īrijas negatīvā balsojuma analīzi. Ar šo priekšlikumu palīdzību Fine Gael mēģina risināt Īrijas negatīvā balsojuma pamatiemeslus. Ar tiesiskajām garantijām nepietiks, lai nākamā gada rudenī īri nobalsotu "par”. Jābūt arī jēgpilnām diskusijām ar Īrijas tautu, lai atjaunotu sapratni un atbalstu Eiropas procesam.
Pēc referenduma veiktais pētījums par vēlētājiem atklāja ļoti zemu sabiedrības izpratni par Eiropas Savienības lomu un funkcijām. Šī problēma ir liels izaicinājums gan pašai Eiropas Savienībai, gan arī valsts politiskajai sistēmai, un Īrijas valdībai to atkal nevajadzētu novērtēt par zemu.
Savos priekšlikumos mēs ierosinām konstitucionālas izmaiņas, kas nākotnē šādus starptautiskus nolīgumus, kad par tiem panākta vienošanās, ļautu nodot Īrijas Augstākajai tiesai, lai tā noteiktu, par kuriem to noteikumiem ir jālemj Īrijas tautai. Šāds mehānisms atsijātu jautājumus, kurus ir jāapspriež pašā Īrijā, Īrijas vēlētājiem dotu iespēju izteikt savu viedokli un, visbeidzot, ļautu Īrijai ratificēt šādus nolīgumus, neapstādinot šo procesu citās iesaistītajās valstīs.
Mēs ierosinām izveidot arī jaunu Eiropas Savienības Pilsoņu ierēdņa konstitucionālo biroju. Šajā amatā ieceltā persona strādātu kā neatkarīgs konsultants visos jautājumos, kas saistīti ar ES tiesību aktiem, tostarp arī ar to transponēšanu Īrijas tiesību aktos. Šī persona būtu atbildīga par objektīvas informācijas sniegšanu par faktiem, kas saistīti ar Eiropas jautājumiem, arī tādās situācijās, kad rodas pretēji argumenti.
Richard Corbett
Priekšsēdētāja kungs, kas attiecas uz Īrijas Eiropadomes sanāksmē panākto vienošanos, man jāsaka, ka tā ir milzīga Īrijas diplomātijas veiksme. Godīgi sakot, es biju pārsteigts par to, ka citas dalībvalstis tik ātri piekāpās attiecībā uz Komisijas lielumu, atgriežoties pie viena komisāra uz katru valsti. Es zinu, ka daudzām dalībvalstīm pret to bija iebildumi. Taču fakts, ka tās piekāpās, parāda citu dalībvalstu vēlmi rīkoties, lai novērstu bažas, kas tika izteiktas Īrijas "nē” kampaņā un negatīvajā balsojumā. Šis nav mēģinājums ignorēt īru negatīvo balsojumu. Tas ir mēģinājums reaģēt uz šo negatīvo balsojumu, paiet pussolīti pretī un mēģināt atrast risinājumu, kas būtu pieņemams visām 27 valstīm.
Eiropas Savienībā situācijā, kad šādi novirzāmies no pareizā ceļa, mēs mēģinām uzcelt tiltu pār aizu. Citas dalībvalstis ir izrādījušas savu vēlmi rīkoties, lai novērstu īru bažas. Es ļoti ceru, ka ar to pietiks, lai jaunajā, nākamajā gadā paredzētajā referendumā, kad Īrijas tautai tiks dota iespēja izvēlēties, tiktu sasniegts pozitīvs rezultāts.
Mario Mauro
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, arī es vēlētos apsveikt Francijas prezidentūru vai, pareizāk sakot, tos dažus cilvēkus no Padomes, kuri pēc mūsu garajām debatēm vēl ir šeit, kā arī mūsu komisāru, kurš ir parādījis lielāku izturību.
Jāsaka, ka šajos sešos mēnešos mēs esam izjutuši Eiropas Savienības dibinātāju laika garu. Dziļa pārliecība mums ir parādījusi, ka tas, kas mūs vieno, ir lielāks nekā tas, kas mūs šķir. Es domāju, ka tā ir svarīga mācība, kas ir gūta no Francijas prezidentūras, kura mums ir pavērusi ļoti daudzsološu perspektīvu: t.i., tā mums ir palīdzējusi saprast, ka Eiropas ekstrēmisms nav pareizais ceļš. Turklāt, sabalansētais veids, kādā tika sagatavots klimata tiesību aktu kopums, faktiski mums saka, ka integrācija nav nekāds pašmērķis, bet gan sniedz mums vīziju, kura mūs spētu atgriezt pie mūsu kopējiem mērķiem.
Es šajā gadījumā vienkārši vēlētos piebilst, ka, ja reiz šī mācības gūšana ir tik svarīga, tad ir vērts to gūt un tai sekot. Attiecībā uz ekonomisko un finanšu krīzi, mums atmaksātos būt drosmīgākiem, un tādēļ pasākumiem, kurus līdz šim esam pieņēmuši, būtu jāseko tādām izlēmīgākām iniciatīvām kā eiroobligāciju pieņemšana; es uzskatu, ka tas būtu vislabākais veids, kā Francijas prezidentūras sniegtās iespējas novest līdz to dabiskajam noslēgumam.
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētāja kungs, es atzinīgi vērtēju Eiropadomes lēmumus par Lisabonas līgumu. Nav nekāds pārsteigums, ka eirofobijas pārņemtie "nē” kampaņas dalībnieki turpina atkārtot savus nodrāztos argumentus, kurus šeit šodien minēja de Brún kundze, Sinnott kundze un Farage kungs.
Ir nodrošinātas katras dalībvalsts tiesības nominēt savu komisāru; šīs garantijas tika apspriestas, lai risinātu citus jautājumus, kuru saturu un būtību vēl būs jāapspriež. No Laval lietas un no citiem spriedumiem izrietošie darba ņēmēju tiesību jautājumi ir jārisina visaptverošā veidā. Taču šie Eiropas Kopienu tiesas spriedumi balstās uz Direktīvu par darba ņēmēju norīkošanu darbā, nevis uz Lisabonas līgumu; tā ir direktīva, kura ir ne vien jāgroza, bet dalībvalstīm arī visaptverošā veidā jāīsteno.
Garantiju saturam ir jāapmierina vairumu Īrijas un Eiropas pilsoņu. Tās nedrīkst izmantot, lai iesaldētu sociālo progresu Īrijā vai Eiropā, vai arī lai liegtu mums Pamattiesību hartas sniegtās priekšrocības. Šim Parlamentam un visiem politiķiem Īrijā ir pienākums piedalīties šo garantiju satura veidošanā un rūpēties, lai secinājumi nebūtu regresīvi.
Simon Busuttil
(MT) Es vēlētos apsveikt Francijas prezidentūru, it īpaši ar tās sasniegumu saistībā ar Lisabonas līgumu. Es šeit domāju jautājumu par komisāru skaitu. Es ļoti atzinīgi vērtēju lēmumu, ar ko tika noteikts, ka no katras dalībvalsts būs viens komisārs un ka šis noteikums tiks iekļauts Līgumā kā princips. Pirmkārt, būtu labi, ja mēs atcerētos, ka par komisāru skaita samazināšanu vienošanās tika panākta jau 2000. gadā Nicas līgumā un ka tas nav nekas tāds, kas ar Lisabonas līguma palīdzību tiek ieviests pirmo reizi. Tomēr, es uzskatu, ka šī ir būtiska vienošanās un ka tā ir jāvērtē atzinīgi, jo ir svarīgi, lai katra valsts justu, ka tā Komisijā tiek pārstāvēta. Kāpēc? Vispirms jau tas ir saistīts ar cilvēku uzticību Komisijai. Otrkārt, tas parāda ieguldījumu, ko katrai valstij, lai cik maza vai liela tā arī nebūtu, būtu Komisijai jāsniedz. Tas tā nav tādēļ, ka Komisijas loceklis pārstāv savas valsts intereses, bet gan tādēļ, ka Komisijas loceklim ir jānodrošina, ka neviena valsts netiek ignorēta. Visbeidzot, tas tā ir tādēļ, ka Komisijas efektivitāte nav atkarīga tik daudz no komisāru skaita, bet gan drīzāk no tās iekšējās darba organizācijas. Manuprāt, pašreizējais Komisijas sastāvs, kurā ir 27 locekļi, ir izrādījusies efektīva organizācijas sistēma. Tādēļ es domāju, ka katram mākonim ir sava zelta maliņa. Zināmā mērā tieši pateicoties Īrijas iedzīvotājiem mums tagad ir vienošanās par principu, ka uz katru dalībvalsti ir viens komisārs. Es ļoti ceru, ka Īrijas iedzīvotāji šo principu tagad arī atbalstīs.
Jo Leinen
(DE) Priekšsēdētāja kungs, tā ir laba ziņa, ka Lisabonas līguma ratifikācijas process turpinās ar otro referendumu un ka 2009. gadā mums pēc astoņu gadu gaidīšanas varbūt tomēr būs šis Līgums. Sliktā ziņa ir tāda, ka mēs par to dārgi maksājam, un vismaz vienā jomā šī maksa, manuprāt, ir pat pārāk augsta.
Komisijas reforma pagaidām ir iznīcināta. Komisijas reformēšana bija daļa no iestāžu reformu kopuma. Es domāju, ka šeit pieņemtie lēmumi pēc dažiem gadiem sāks mūs vajāt. Kad visas septiņas bijušās Dienvidslāvijas valstis būs ES dalībvalstis, tad bijušajai Dienvidslāvijai būs vairāk komisāru nekā sešām lielajām Eiropas Savienības dalībvalstīm. Tā ir līdzsvara izjaukšana. Šis jautājums ir tikai atlikts, nevis atrisināts.
Man ir sajūta, ka šajā jautājumā trūkst stingras vadības. Padomes prezidentvalstij un tāpat arī Komisijas vadībai nav izdevies laicīgi noteikt robežas. Mēs skaidri redzam, ka pretinieku nometne nav apmierināta; viņi atradīs jaunus strīdus ābolus.
Mums tagad ir jāuzsāk publicitātes uzbrukums, un mēs nedrīkstam otro referendumu atstāt populistu ziņā. Tieši tas mums tagad ir jādara.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Priekšsēdētāja kungs, mēs visi piekrītam tam, ka pašreizējā krīze ir daudz smagāka un daudz dziļāka nekā tika prognozēts. Šis ir ārkārtējs laiks, kurā ir vajadzīgi ārkārtas pasākumi, un Francijas prezidentūra šo uzdevumu ir spējusi izpildīt.
Tagad mūsu - Parlamenta un Komisijas - ziņā ir nodrošināt, lai visi šie īpašie palīdzības pasākumi neradītu neatgriezenisku papildu kaitējumu Eiropas struktūrai.
Pirmā apdraudētā joma ir konkurences politika. Mēs atrodamies kara laikā. Dominē kara laika likumi, taču pat kara laikā ir spēkā Ženēvas Konvencija, un tā valstu rekapitalizētajām bankām, protams, neļauj šo palīdzību izmantot, lai uzpirktu citas bankas. Ministra kungs zina, par ko es runāju.
Otra joma ir Stabilitātes un izaugsmes pakts, kuru es uzskatu par Eiropas struktūras stūrakmeni. Es atzinīgi vērtēju nodokļu jomā veiktos pasākumus, taču neesmu sajūsmā par ideju sabiedrisko naudas maku uzskatīt par sava veida krājkasīti, kuru ar aizvērtām acīm varam sasist, lai nauda birst, kur pagadās. Šis nav Maršala plāns, kuru apmaksā Tēvocis Sems. Tas ir ekonomikas glābšanas plāns, par kuru būs jāmaksā rītdienas nodokļu maksātājiem.
Tādēļ neaizmirsīsim, ka šodienas parādi ir rītdienas nodokļi. Ieguvējs būs nevis tas, kurš tērē visvairāk, bet gan tas, kurš tērē vissaprātīgāk. Vienīgais kritērijs, kā noteikt, vai mēs tērējam labi vai vēl labāk, ir tas, vai šī tērēšana mums palīdz atgūties no ekonomiskās krīzes un, kas ir vissvarīgāk, radīt darba vietas.
Tādēļ es nevaru piekrist Rasmussen kunga domai, ka visgudrākie skolēni klasē ir tie, kas steidzās visvairāk iztērēt.
Visbeidzot, vēl ir arī finansiālās stabilitātes jautājums, kuru minēja Sarkozy kungs. Es piekrītu, ka ir nepieciešamas reformas, ka ir jāpārskata tiesiskais regulējums un ka mums ir ļoti jāpacenšas panākt lielāka sadarbība starp Eiropas regulatoriem, ja vien tas nebeidzas ar to, ka mums ir viens vienīgs Eiropas ekonomikas regulators.
Gary Titley
Priekšsēdētāja kungs, šīs prezidentūras sākumā es, tāpat kā Schulz kungs, biju nobažījies par lēno reakciju uz draudošo finanšu krīzi. Es domāju, ka visa Eiropa bija atbildīga par bezrūpīgo domāšanu, ka šī nav mūsu, bet gan Amerikas problēma.
Tomēr, kopš šis finanšu cunami ir mūs skāris, es atzinīgi vērtēju to, ka esam uz to reaģējuši; es atzinīgi vērtēju mana premjerministra Gordon Brown un prezidenta Sarkozy vadību.
Mēs esam sapratuši to, ka Eiropa ceļas vai krīt visa kopā. Ja rīkojamies individuāli, tad esam pazuduši, un notikumi to ir pierādījuši. Mēs atrodamies situācijā, kādā nekad agrāk neesam bijuši, un tādēļ es atzinīgi vērtēju šo dinamisko vadības stilu, kas ir pilnīgā pretstatā Kirkhope kunga partijai, kuras locekļi kā automašīnas lukturu gaismā paralizēti truši domā, ka nekā nedarīšana ir vienīgais mūsu lielās krīzes risinājums.
Es ievēroju, ka prezidents Sarkozy runāja par "mūsu draugiem, amerikāņiem”. Rietumi kopumā piedzīvo milzīgu krīzi. Mēs no tās varam izkļūt tikai tad, ja sadarbību nosakām par prioritāti. Tādēļ mums ir jāuzsver, cik svarīga ir Eiropas sadarbība ar jauno administrāciju janvārī, lai mums būtu vienota fronte cīņā pret tādiem lielajiem izaicinājumiem kā klimata pārmaiņas un finanšu krīze.
Elmar Brok
(DE) Priekšsēdētāja kungs, Komisijas priekšsēdētāja vietnieces kundze, Padomes priekšsēdētāja kungs, divi notikumi ir parādījuši, ka Eiropa var spēlēt nozīmīgu lomu un var būt ietekmīga. Gruzijā tieši eiropieši bija tie, kas pārtrauca karu, un finanšu krīzes situācijā eiropieši bija tie, kas ar G8 un G20 palīdzību citus piespieda piekrist pasākumiem un vest sarunas, lai nākotnē nekas tāds vairs nebūtu iespējams.
Vai mēs tiešām varam nākamo aktīvo Padomes prezidentūru kādas lielās dalībvalsts vadībā atstāt nejaušības ziņā? Es to saku tāpēc, ka Francija un prezidents Sarkozy izceļas uz visu citu fona. Es uzskatu, ka mums ir vajadzīga stabilāka institucionālā sistēma, lai nodrošinātu, ka tā spēs darboties arī nākotnē. Tādēļ Lisabonas līguma ratifikācija tik daudzu iemeslu dēļ ir tik svarīga, un tas ir trešais notikums, par kuru es vēlētos izteikt atzinību Francijas prezidentūrai, par to, ka tā, balstoties uz Īrijas Parlamenta ierosinājumiem, panāca vienošanos par to, ka ir jāierosina risinājumi attiecībā uz komisāru jautājuma un vēl daudzu citu jautājumu noskaidrošanu - vai varbūt šeit būtu jālieto kāds cits vārds.
Es uzskatu, ka Īrijas pienākums tagad ir uz to reaģēt pozitīvi. Kā daudzi no mums jau ir teikuši, šos jautājumus, it īpaši komisāru jautājumu, daudziem cilvēkiem nebija viegli pieņemt. Tomēr, es uzskatu, ka efektivitāti var panākt arī citā veidā.
Šajā gadījumā ir jāuzsver kāda svarīga lieta, un tā ir, ka Lisabonas līguma pretinieku reakcija rāda, ka tagad, kad viņiem ir atņemti pirmā referenduma laikā izmantotie argumenti, tiem ir jāizstrādā jauns darba materiāls. No tā kļūst skaidrs, ka viņi nav Eiropas draugi, ka viņi nav cilvēki, kas vēlas redzēt labāku Eiropu, bet gan stingri iestājas pret Eiropas integrāciju un vienmēr meklē jaunus argumentus, kas tiem palīdzētu sasniegt to mērķi.
Tam būtu jābūt pietiekamam pamudinājumam turpināt darbu un pabeigt šī jautājuma risināšanu. Esmu pārliecināts, ka Čehijas prezidentūra - pirmā Padomes prezidentūra, kuru vadīs bijusī Varšavas Pakta valsts - ar īpašu atbildības sajūtu ķersies pie šī jautājuma un sadarbībā ar Francijas un Zviedrijas kolēģiem to veiksmīgi atrisinās.
Adrian Severin
(FR) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, kas mums ir jāmācās no Francijas prezidentūras? Šeit ir trīs piemēri.
Pirmā mācība ir tāda, ka Eiropas Savienībai ir vajadzīga spēcīga prezidentūra, kas tiek vadīta ilgākā laika periodā nekā ilgst procesi, kuri prezidentūrai ir jāvada, un ko vada dinamiska, kompetenta persona, kura spēj sevi pilnībā veltīt Eiropas lietām un interesēm. Tādēļ mums ir vajadzīgs vismaz Lisabonas līgums. Tā ir taisnība, ka Eiropu nevajadzētu personalizēt, taču to vajadzētu personificēt.
Otrā mācība ir tāda, ka Eiropas Savienībai ir vajadzīga prezidentūra, kas ar Eiropas pilsoņu pārstāvju atbalstu spēj panākt kompromisus starp valstu pārstāvjiem. Tādēļ mums ir vajadzīgs spēcīgāks Parlaments, jo vienotā Eiropa nav nekāds drauds atsevišķām valstīm. Neizbēgama alternatīva Eiropas integrācijas procesam ir anarhija un neofeodāla sadrumstalotība, kas apdraud nāciju integritāti.
Trešā mācība ir, ka Eiropas Savienībai ir vajadzīga ekonomikas pārvaldība, kas spēj sabalansēt ilgtspējīgu izaugsmi un sociālo solidaritāti un kohēziju. Ja izrādīsies, ka nevienmērīga Eiropas attīstība, lai arī nevēlama, tomēr būs neizbēgama, tad šādai Eiropai sevi ir jāstrukturē pēc atšķirībām aktīvajās politikās, nevis pēc atšķirībām ekonomiskās attīstības līmenī.
Kas attiecas uz pārējo, es vēlētos izteikt apsveikuma vārdus un pateicību. Izteiksim uzslavas tur, kur tās patiesi pienākas.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Priekšsēdētāja kungs, pēdējā Eiropadomes augstākā līmeņa sanāksme tiks uzskatīta par pagrieziena punktu vēsturē. Ciktāl tas attiecas uz jaunajām dalībvalstīm, to var pielīdzināt pievienošanās sarunu un nolīgumu svarīgumam. Tas tā ir enerģētikas un klimata tiesību aktu kopuma nozīmīguma dēļ.
Es priecājos par ziņām par Eiropas Savienības vienotību un par tās spēju panākt sarežģītu kompromisu attiecībā uz enerģētikas un klimata tiesību aktu kopumu. Tomēr, es vēlētos, lai izskan brīdinājuma vārdi, un norādīt Parlamentam, ka šis kompromiss iezīmē tikai priekšā esošā ceļa sākumu. Tikai 2020. gadā mēs uzzināsim, vai attiecībā uz klimatu un enerģētiku esam guvuši panākumus. Citiem vārdiem sakot, tikai tad mēs uzzināsim, vai "3x20” mērķis ir sasniegts un vai jauno dalībvalstu, it īpaši Polijas, ekonomikas ir efektīvi modernizētas, izvairoties no pārmērīgi smagām sociālajām un ekonomiskajām sekām.
Lēmumi par Lisabonas līguma ratifikāciju ir pamats optimismam. Priekšlikumi attiecībā uz kopējo rīcību finanšu krīzes apkarošanai, tieši pretēji, ir sarūgtinoši. Un tāda ir arī aizvien dziļākā, Eiropas Savienībā valdošā ekonomiskā krīze, kura pilsoņiem arvien spēcīgāk liek sevi just. Tādēļ es aicinu Komisiju un nākamo prezidentvalsti ierosināt reālu kopējās rīcības programmu, kas Eiropā novērsīs bezdarba palielināšanos un Eiropas Savienības ekonomiskās izaugsmes palēnināšanos.
Véronique De Keyser
(FR) Priekšsēdētāja kungs, prezident Sarkozy kungs, šī ir prezidentūra, kura izcelsies uz pārējo fona. Panākt, lai Eiropa paustu vienotu nostāju, nav nekāds nieks, taču cilvēktiesību jomā jūs mūs esat sarūgtinājuši un šokējuši,
Pēdējā laika neapmierinātība attiecas uz politisko attiecību pastiprināšanu ar Izraēlu, ko pilnā gaitā veic Padome. Kā jums ir zināms, pat Eiropas sniegtā palīdzība Gazā vairs nenonāk. Jūs zināt, ka komisārs Michel kungs runā par kolektīvu sodīšanu. Eiropas Parlamentam ir nosūtītas simtiem e-pasta vēstuļu ar lūgumiem noteikt, ka šo attiecību pastiprināšana ir atkarīga no starptautisko tiesību ievērošanas. Mēs savu balsojumu atliekam, bet ko darāt jūs? Jūs uzspiežat bezierunu piekrišanu, un attaisnojums, kuru minat, ir tāds, ka tas nozīmēs, ka mums būs lielāka ietekme uz Izraēlu. Vai es sapņoju? Kopš jūlija Izraēlai jau ir principiāla vienošanās un turklāt, tā ir bijusi Vidusjūras Reģiona valstu savienības prezidentvalsts vietniece.
Vai tā ir iesaldējusi ieslodzījuma vietu izveidi, samazinājusi kontrolpunktus vai atbrīvojusi Gazu no sava stingrā tvēriena? Nē. Līdz ar to, lai Livni kundzei vēlēšanās labāk veiktos, jūs noliedzat cilvēktiesības un sniedzat priekšrocības tiem abās nometnēs esošajiem, kas uzskata, ka tikai noziedzība un vardarbība atmaksājas, un kas meklē konfrontāciju. Sarkozy kungs, šī vairs nav realpolitik, bet gan vai nu aklums, vai arī nepieņemams cinisms.
Tunne Kelam
Priekšsēdētāja kungs, es apbrīnoju Francijas prezidentūru par tās apņēmīgo vadības stilu. Tas ir vajadzīgs arī, lai stātos pretī militārajam Irānas režīmam, kas gadiem ilgi ir terorizējis savu tautu, un masveidā eksportē terorismu - un baidos, ka nākotnē tas eksportēs arī masu iznīcināšanas ieročus. Tā ir likteņa ironija, ka ES Padome turpina uzturēt vienīgo nopietno opozīcijas spēku, kas ir iekļauts iespējamo teroristisko organizāciju sarakstā. Tā ir organizācija "Irānas tautas mudžahedīni” (PMOI), kuras mērķis ir ar nevardarbīgiem līdzekļiem izveidot sekulāru un demokrātisku Irānu.
2008. gada 4. decembrī Eiropas Kopienu tiesa pasludināja savu trešo spriedumu, kurā Eiropadomes jūlija lēmums PMOI paturēt šajā sarakstā tika atzīts par spēkā neesošu un nepamatotu. Es paļaujos uz Francijas prezidentūras kompetenci panākt Eiropas tiesu varas spriedumu ievērošanu un dot Irānas opozīcijai iespēju veikt reālas pārmaiņas.
Avril Doyle
Priekšsēdētāja kungs, es pilnībā atbalstu Tunne Kelam pēdējo paziņojumu.
Tā bija svarīga augstākā līmeņa sanāksme ar svarīgu darba kārtību. Es vēlētos izteikt atzinību un pateikties Francijas prezidentūrai par tās nenogurstošo darbu pie ekonomikas glābšanas tiesību aktu kopuma un klimata un enerģētikas tiesību aktu kopuma. Taču tagad es vēlētos koncentrēties uz trešo svarīgo darba kārtības jautājumu.
Augstākā līmeņa sanāksmē pagājušajā nedēļā mūsu Taoiseach (Īrijas premjerministrs) un ārlietu ministrs nodrošināja pozitīvu reakciju no visu citu valdību vadītāju puses uz īru vēlētāju vairākuma 2008. gada 12. jūnijā izteiktajām bažām, kad viņi uz jautājumu par Lisabonas līguma ratificēšanu atbildēja ar "nē”. Tām dalībvalstīm, kuras šaubījās par aspektiem, kurus vēlējāmies panākt, kā to formulēja ministrs Martin kungs, es vēlos izteikt pateicību par jūsu centieniem mums pielāgoties, visur piedaloties komisāram un sniedzot tiesiskās garantijas attiecībā uz nodokļu sistēmu, neitralitāti, tiesībām uz dzīvību, izglītību un ģimeni. Tomēr vēl aizvien būs tādi, kas iebildīs pret otro referendumu. Tomēr, vairākums īru turpina atzīt un pilnībā novērtēt mūsu dalību ES, it īpaši šajā bezprecedenta globālo ekonomisko grūtību laikā, kad atstumtība un ietekmes zaudēšana mums nekādi nevar būt piemērota izvēle un kad vieglā piekļuve 500 miljonu patērētāju lielajam kopējam tirgum Īrijas eksportam, starp citu, arī mūsu garšīgajai cūkgaļai, ir ļoti svarīga, lai mēs ar tirdzniecības palīdzību varētu atgriezties pie izaugsmes.
Taču ir kāds "bet”, un tas ir tāds, ka mūsu aizvien nelaimīgākajai un slikti vadītajai valdībai būs jādara tas, ko tā neizdarīja jūnijā, proti, būs jāķeras pie darba un jāizskaidro Līgums, tā mērķis un tā sniegtie ieguvumi. Ja nē, tad varbūt deputātu apziņa, ka citādi viņi nonāks aiz durvīm, palīdzēs viņiem koncentrēties.
Csaba Sándor Tabajdi
(FR) Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos apsveikt Francijas prezidentūru, kura ir bijusi ļoti mērķtiecīga, ļoti konsekventa un ļoti veiksmīga.
Pirmkārt, es ļoti atzinīgi vērtēju jūsu rīcību, kuras mērķis bija panākt kontroli pār finanšu un ekonomisko krīzi. Es vēlētos Ungārijas tautas vārdā pateikties Sarkozy kungam un Barroso kungam personīgi par manai valstij sniegto palīdzību.
Otrkārt, es vēlētos jūs apsveikt ar jūsu pieeju lauksaimniecības jomai. Veselības pārbaudes pieņemšana un pārdomu perioda uzsākšana ir ļoti pozitīvas iniciatīvas. Ar Francijas atbalstu tās būtu jāturpina.
Treškārt, enerģētikas un klimata tiesību aktu kopums ir vēsturiska kompromisa rezultāts. Jaunajām dalībvalstīm piešķirtās kompensācijas tomēr nevar pilnībā novērst sajūtu, ka mēs tiekam diskriminēti.
Visbeidzot, krīzes risināšana starp Gruziju un Krieviju bija ļoti pozitīva un deva iespēju izvairīties no vēsuma iestāšanās attiecībās starp Krieviju un Eiropas Savienību.
Carlo Fatuzzo
(IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, lūdzu, nododiet priekšsēdētājam Sarkozy kungam, ka Carlo Fatuzzo par visiem 100 % atbalsta to, ko Francijas prezidentūra pēdējo sešu mēnešu laikā ir darījusi.
Lūdzu, pasakiet arī to, ka es Parlamentā ierados tad, kad prezidents Sarkozy teica, ka vēlme īstenot lielus projektus veicina vienošanos un padara tos vieglāk īstenojamus. Es vēlētos viņam pateikties, jo viņš mani iedrošināja realizēt manu lielo projektu, manis kā šajā Parlamentā otro reizi ievēlētā pensionāru pārstāvja lielo projektu, un tas ir tāds, ka Eiropas pilsoņiem vecumdienās būtu jāatrodas labākā situācijā nekā tad, kad viņi bija strādājošie. Pēc aiziešanas pensijā viņiem būtu jābūt vairāk naudas, jābauda lielāka cieņa un gods. Tas ir liels projekts, taču vārdi, kurus šodien dzirdēju no prezidenta Sarkozy, mani iedrošina vēl vairāk.
Mairead McGuinness
Priekšsēdētāja kungs, es vēlētos teikt, ka prezidents Sarkozy ir par daudz ko atbildīgs, jo laikraksts Irish Times šodien ziņo, ka viesulim līdzīgā sešu mēnešu atrašanās ES priekšsēdētāja amatā nu tuvojas nobeigumam, diplomātus un žurnālistus atstājot galējā brīvdienu trūkumā! Vai varu piebilst arī to, ka, tuvojoties Ziemassvētkiem, mums visiem ir vajadzīgas brīvdienas, arī tiem, kas tuvojas Eiropas vēlēšanām un otrajam referendumam par Lisabonas līgumu. Par šo jautājumu nākotnē vēl būs daudz debašu.
Īrijas problēma slēpjas ne tik daudz Līguma saturā - to mēs zinām no pirmā balsojuma - bet gan tajā, kā tiek risināti cilvēkiem svarīgi jautājumi, un Padome to ir darījusi. Taču Padome Īrijai nevar palīdzēt sabiedrību, kura šobrīd ir neapmierināta ar savu valdību, pārliecināt atbalstīt šo Līgumu. Tādēļ tas ir atkarīgs no tiem, kuri pilnībā atbalsta Līgumu un tiesiskos pasākumus, kuri, cerams, tiks izmantoti, lai plaši aģitētu par Līgumā ietvertajām vērtībām un lai valsts līmeņa problēmas nodalītu no Eiropas līmeņa problēmām. Tas būs grūts darbs, es domāju, ka jūs to zināt, taču ar šī Parlamenta atbalstu to var paveikt.
Gábor Harangozó
(HU) Pirmkārt, es vēlētos apsveikt Francijas prezidentūru ar tās vēsturiski nozīmīgo darbu. EUR 200 miljardu lielais ekonomikas stimulēšanas plāns, regulu vienkāršošana un institucionālās sistēmas racionalizēšana ir efektīvas pārmaiņas. Šie ir sasniegumi, kas var palīdzēt stimulēt Eiropas ekonomiku.
Tomēr, sociālā līdzsvara trūkums Eiropai rada nopietnas problēmas. Krīzes sekas sociālo nevienlīdzību daudzās valstīs ir novedušas līdz maksimumam. Mūsu visneaizsargātāko pilsoņu labā mums ir jāsper simboliski un efektīvi soļi, jānovērš turpmāka sociālā spriedze un agresijas izplatīšanās. Es priecājos, ka sociālo mājokļu atjaunošanu nu jau var paplašināt, iekļaujot tajā arī daudzdzīvokļu blokmājas, kurās dzīvo cilvēki ar zemiem ienākumiem, taču mēs nedrīkstam aizmirst, ka pastāv arī nomaļas, nabadzībā ieslīgušas apdzīvotas vietas, kuras attīstīt būtu kļūda, un tādēļ mums ir jārod iespēja šīs atšķirtās apmetnes likvidēt. Mums ir jāpieliek punkts ārkārtīgajai nabadzībai, citādi ekonomiskajai krīzei varētu būt bīstamas sociālās sekas.
Bruno Le Maire
Priekšsēdētāja kungs, Wallström kundze, dāmas un kungi, man ir liels gods pirmo reizi uzrunāt Eiropas Parlamentu. Jūs zināt, ka es nāku no Francijas parlamenta, no Francijas demokrātijas tempļa, un tādēļ man ir liels gods uzrunāt Eiropas demokrātijas templi.
Kā jūs, priekšsēdētāja kungs, jau minējāt, ir vēls, un tādēļ es runāšu tikai par četriem galvenajiem novērojumiem, kas izdarīti attiecībā uz ekonomiku, klimata tiesību aktu kopumu, politiskajiem jautājumiem un visbeidzot, uz Līgumu.
Kas attiecas uz ekonomiku, es uzskatu, ka Eiropas Savienība ir parādījusi, ka tā ir spējīga uzņemties atbildību un, saskaroties ar būtisku ekonomisko krīzi, kas skar visus mūsu pilsoņus, īstenot ekonomikas glābšanas plānu, kas aizsargā darba ņēmējus, mūsu rūpniecību un dod mums iespēju šo krīzi risināt.
(DE) Es vēlētos teikt dažus vārdus Koch-Mehrin kundzei: mums ir jāatbalsta Eiropas rūpniecība, un mums ir arī jāizrāda solidaritāte starp Eiropas valstīm. Tas ir ļoti svarīgi.
(FR) Kas attiecas uz finanšu krīzi, Goebbels kungs ļoti labi noformulēja to, ka mums ir vajadzīga labāka ekonomikas saskaņošana, taču ir vajadzīgi arī drošāki banku regulējuma noteikumi. Es uzskatu, ka nākamgad mums šajā virzienā būs daudz jāstrādā.
Berès kundze it īpaši un tikko arī Schulz kungs izteica dažus kritiskus vārdus. "Vai tas bija par vēlu?” - tāds ir jautājums.
Kas attiecas uz mani, es uzskatu, ka vissvarīgāk ir tas, ka mums ir izdevies reaģēt. 2007. gadā daži novērotāji redzēja, ka tuvojas krīze, Var būt, ka būtu bijis labāk, ka mēs būtu rīkojušies agrāk. Taču galvenais, Berès kundze, ir tas, ka mēs esam rīkojušies.
Kas attiecas uz stingri finansiālo reakciju, kuru minēja Titley kungs un Duff kungs, es viņiem pilnībā piekrītu.
Finanšu krīze vēl nav aiz muguras, un mums ir jāpatur prātā, ka nekas nav atrisināts, kamēr nav atrisināts pilnīgi viss.
(FR) Es domāju, ka nākamā gada laikā mums ir jāturpina būt ļoti uzmanīgiem; mums ir jāsaglabā iniciatīva un jāpiemēro vajadzīgie finansiālie noteikumi.
Kas attiecas uz klimata tiesību aktu kopumu, es savā runā strauji virzīšos uz priekšu, jo Francijas Valsts ministrs Jean-Louis Borloo, kurš kopā ar savu Valsts sekretāri Nathalie Kosciusko-Morizet ir paveicis izcilu darbu, jums šopēcpusdien pastāstīs vairāk, taču es vēlētos pateikties Sudre kungam, Krasts kungam, Langen kungam, Szejna kungam un Doyle kundzei, kuri ļoti daudz ir palīdzējuši darbā pie šī klimata plāna. Es vēlētos viņiem pateikties par to sniegtajām pozitīvajām atsauksmēm par šo plānu.
Es domāju, ka šis klimata plāns ir vissvarīgākais kopš Kioto Protokola, un galvenais, ka tas nodrošinās to, ka Eiropas kontinents pirms Kopenhāgenas konferences rāda šādu spilgtu piemēru.
Kas attiecas uz politiskajiem jautājumiem, it īpaši uz Krievijas un Gruzijas jautājumu, tas ir tiesa, ka ne viss ir atrisināts. Tomēr, es domāju, ka tas ir pārāk daudz prasīts, lai Eiropas Savienība atrisinātu visas problēmas vienā no pasaules vissarežģītākajiem reģioniem, Kaukāzā. Būtiskākais jautājums ir ticis atrisināts. Būtiskākais jautājums ir miers. Tas ir būtisks jautājums šim reģionam un tas ir būtisks arī Eiropas Savienībai, jo Eiropas Savienības raison d'être ir miers.
Man jāsaka arī tas, ka es kā Eiropas pilsonis esmu īpaši lepns par to, ka Francijas Republikas prezidents un Francijas prezidentūra kopā ar visām Eiropas valstīm ir uzņēmusies iniciatīvu panākt mieru tur, kur būtu varējis būt karš. Atkārtojot Cavada kunga un Andrikiené kundzes teikto, jāsaka, ka man tas šķiet ļoti svarīgi, tāpat kā man šķiet svarīgi arī tas, ka Eiropas stabilizācijas spēkiem Gruzijā tagad būtu visā pilnībā jāspēlē tiem atvēlētā loma un tie nedrīkstētu ļaut nekādā veidā aizskart savus pienākumus.
Līdz ar to, es nonāku pie otrā punkta, kurš iepriekš jau tika minēts, īpaši to uzsvēra Saryusz-Wolski kungs, un tas ir Eiropas sniegtās aizsardzības jautājums. Es uzskatu, ka attiecībā uz Eiropas sniegto aizsardzību mēs esam sasnieguši labus rezultātus, un tas tā ir divu iemeslu dēļ. Pirmkārt, tie ir konkrēti rezultāti. Tie nav tikai rezultāti uz papīra, bet gan uz vietas esoši karavīri, kuri faktiski garantē šī reģiona stabilizēšanu.
Tie ir labi rezultāti arī tādēļ, ka tie tika sasniegti ciešā sadarbībā ar NATO. Mums ir jābeidz pretstatīt Eiropas un NATO sniegto aizsardzību. Tās abas ir viena otru papildinošas: mums ir vajadzīga neatkarīga Eiropas aizsardzība, un tāpat mums ir vajadzīgs arī, lai NATO pilnībā pildītu savu lomu.
Kas attiecas uz Swoboda kunga ierosināto Turcijas jautājumu, šis process rit savu dabisko gaitu atbilstoši Eiropas noteikumiem. Piektdien notiks Vispārējo lietu padomes sanāksme par šo jautājumu, un mēs izskatīsim attiecīgās sarunu sadaļas. Es uzskatu, ka viss šis process notiek saskaņā ar to, ko ir pieņēmušas visas Eiropas valstis.
Vairāki runātāji, it īpaši Hybášková kundze un De Keyser kundze, minēja Tuvo Austrumu jautājumu. Šis ir liels konflikts. Iespējams, ka tas ir iemesls visai vardarbībai Tuvajos Austrumos, un Eiropas Savienībai ir jāuzņemas atbildība, jo tā ir galvenais donors, galvenais palīdzības piegādātājs Palestīniešu teritorijām, un līdz ar to, tai ir jāuzņemas atbildība.
Es uzskatu, ka patiesībā, ja mēs šajā virzienā varēsim iet kopā ar visām Eiropas valstīm, tad būsim attaisnojuši visas cerības un snieguši visu, ko Tuvie Austrumi, Izraēla un Palestīniešu teritorijas no mums sagaida, un, ja varēsim nodrošināt mieru un stabilitāti tur, kur ir karš, tad Eiropa savu lomu būs nospēlējusi godam.
Kas attiecas uz jautājumu par Līgumu, nobeidzot runas par šo jautājumu, jāsaka, ka Sinnott kundze ļoti labi noformulēja sekojošo: mums Eiropā ir vajadzīga Īrija. Mums ir arī jārespektē Īrijas cilvēku izdarītā demokrātiskā izvēle un ir jādod vēl viena iespēja demokrātiski paust savu viedokli. Nav neviena cita veida, kā šo Līgumu pieņemt. Brok kungs teica, ka Lisabonas līgums mums ir vajadzīgs.
"Lisabonas līgums mums ir vajadzīgs. Par to nav nekādu šaubu.”
Es par to esmu stingri pārliecināts.
Mums ir jāturpina ļoti metodiski, ļoti atvērti strādāt un veidot plašu dialogu, lai dotu Īrijas cilvēkiem iespēju pieņemt lēmumu. Man tas šķiet absolūti nepieciešams. Corbett kungs un Burke kungs, jūs par šo tematu izteicāt zināmas šaubas, kas ir normāli. Referendums vienmēr ir riskants pasākums.
Un jums ir taisnība: mēs nedrīkstam politiskās grūtības novērtēt pārāk zemu. Tomēr, no otras puses, mēs nedrīkstam pārāk zemu novērtēt arī savu vēlmi palīdzēt Īrijas tautai, jo galu galā izvēle paliks Īrijas cilvēku rokās.
(FR) Kas attiecas uz komisāru skaitu, kas ir Leinen kunga un arī citu minēts jautājums, mēs šopēcpusdien vēl tiksimies, lai to vēlreiz apspriestu. Es nedomāju, ka šis ir vissvarīgākais jautājums.
Vissvarīgākais jautājums ir divkāršs. Pirmkārt, tas ir saistīts ar to, ka katrai tautai ir jājūt, ka tā šajā Komisijā tiek pareizi pārstāvēta, un, ja mums ir jāmainās, lai to panāktu, tad mainīsimies. Es domāju, ka pieņemtais lēmums ir pareizais lēmums.
Otra svarīgā lieta, kā to Republikas prezidents jau vairākkārt ir teicis, acīmredzami ir tas, ka Komisija ir jāvada ar attiecīgu stingrību un ka ir vajadzīgs spēcīgs priekšsēdētājs, jo tieši tas arī garantēs Komisijas leģitimitāti.
"Tieši tas mums tagad ir jādara.”
Man šķiet, ka tas bija Burke kungs, kurš to brīdi iepriekš teica. Nu, tad mums ir jāiet šajā virzienā.
Tas ir viss, ko vēlējos teikt, atbildot uz runās sacīto. Es vēlētos arī izmantot šo iespēju, lai jums pateiktu, ka man ir liels gods uzņemties šo atbildību, kuru man ir uzticējis Republikas prezidents. Es vēlētos teikt, ka esmu jūsu rīcībā no rītā, pusdienlaikā un vakarā, lai roku rokā strādātu kopā ar Eiropas Parlamentu, kuram tagad ir būtiska vieta ne tikai mūsu iestāžu vidū, bet arī mūsu pilsoņu sirdīs. Eiropas demokrātija tiks veidota kopā ar jums.
(Aplausi)
Margot Wallström
Komisijas priekšsēdētāja vietniece. - Priekšsēdētāja kungs, es vēlos pateikties jums par šīm ļoti interesantajām debatēm - vismaz man tās likās lielāko tiesu interesantas - un es domāju, ka mēs esam noklausījušies ļoti būtisku argumentu izklāstus. Es aprobežošos ar dažām īsām, svarīgām piezīmēm, un es minēšu dažas lietas, kuras es nesaklausīju debatēs.
Pirmkārt, es vēlos teikt, ka, nē, Komisija nav sekretariāts Padomei. Es noraidu to. Nepārprotiet to, ka mēs ar Francijas prezidentūru esam ļoti cieši sastrādājušies - mums ir bijusi laba sadarbība ar Francijas prezidentūru - tā it kā, ka mēs būtu sekretariāts. Radot enerģētikas dokumentu kopumu, klimata dokumentu kopumu, ekonomikas atveseļošanas plānu, būdami vērienīgi iecerēs un uzņemdamies iniciatīvu, mēs esam pierādījuši, ka mēs neesam sekretariāts, bet Komisija ar iniciatīvas tiesībām, un mēs turpināsim šādi darboties.
Runājot par Lisabonas līgumu: papildus argumentiem, kuri tika šeit izklāstīti, es varu piebilst, ka, manuprāt, Padomei - kopā ar Komisiju, protams - ir iesniegts garš saraksts ar problēmu jautājumiem, kas rada bažas Īrijas tautai, lai tādējādi varētu ievērot Īrijas tautas bažas. Mums ir bijusi iespēja to sīki izpētīt. Mēs kopā esam izskatījuši risinājumus, un Padome, kā jūs zināt, tagad ir piekritusi pieņemt lēmumu par komisāru skaitu. Es vienmēr esmu iestājusies par to, lai katrai dalībvalstij būtu viens komisārs, kaut gan esmu bijusi lojāla Komisijas nostājai. Vienkārši sakot, es domāju, ka tas, ko var zaudēt efektivitātē - un es neesmu tik pārliecināta, ka būs kādi efektivitātes zudumi, piemēram, es domāju, ka Francijas valdībā ir aptuveni 33 locekļi - tiek atgūts tiesiskumā. Tiesiskums mums ir vajadzīgs vairāk kā jebkad, un ir ļoti svarīgi, lai mums būtu komisārs katrai dalībvalstij. Es šo lēmumu atbalstu. Bet mēs esam izskatījuši arī visus pārējo punktus bažu sarakstā, un ir veidi, kā tos risināt.
Mūsu devums būs tāds, ka mēs panāksim, lai tik ātri, cik vien iespējams, mēs varētu parakstīt saprašanās memorandu ar Īrijas valdību par to, kā sniegt labāku informāciju. Tai jānodrošina, lai jauni cilvēki un sievietes Īrijā varētu veidot paši savus uzskatus un lai viņi varētu teikt, ka viņiem vismaz ir bijusi iespēja saņemt visu nepieciešamo informāciju. Tas būs mūsu devums tuvākajā nākotnē.
Es nedzirdēju nevienu argumentu par enerģētikas dokumentu kopumu, kas arī piedāvā vairākas iespējas Eiropai. Es domāju, ka ieguldījumi enerģētiski efektīvākā rūpniecībā vai elektroenerģijas tīklā piedāvā mums fantastiskas iespējas ne tikai jaunu darbavietu radīšanai un lejupslīdes pārvarēšanai, bet arī ilgtspējīgai attīstībai. Es domāju, ka nav iespējams to atkārtot par daudz. Mums ir jābūt tiem, kuri norāda uz pievienoto vērtību, ko Eiropa iegūst, rīkojoties tagad kopā.
Daži no jums minēja trūcīgas valstis un jaunattīstības pasauli, jo mēs nedrīkstam aizmirst, ka tās ir pirmās, kas kļūst par upuriem, un tieši tās tiek visvairāk ietekmētas. Mēs nedrīkstam atkāpties no sava mērķa īstenot Tūkstošgades attīstības mērķus, un mēs nedrīkstam pazaudēt no redzes loka pārējo pasauli, kad mēģinām cīnīties ar lejupslīdi un problēmām, ko rada ekonomikas krīze.
Ļaujiet man piebilst, ka Francijas prezidentūras laikā ir uzrakstīts neliels vēstures fragments. Kopā ar priekšsēdētāja vietnieku Vidal-Quadras un Jouyet kungu mēs spējām parakstīt partnerību par komunikāciju, vienošanos, lai ar dalībvalstīm, Eiropas Parlamentu un Komisiju sazinātos kā partneri. Tas būs vērtīgs rīks, un mums tas ir jālieto vispirms un galvenokārt tādēļ, lai būtu droši, ka mēs mobilizējam vēlētājus tagad, kad tuvojas Eiropas vēlēšanas. Man ir jāsaka, cik ļoti augstu es novērtēju darbošanos kopā ar Vidal-Quadras kungu un Jouyet kungu, un es esmu pārliecināta, ka mēs arī panāksim labu sadarbību nākotnei.
Es domāju, ka visi cildinājumi, kas veltīti Francijas prezidentūrai, ir tāpēc, ka mēs novērtējam patiesu vadību, ieinteresētu vadību, kad to sastopam. Lai gan mēs nepiederam pat pie vienas politiskās ģimenes, mēs dodam priekšroku cilvēkiem, kam ir skaidras vērtības, kas vēlas ieguldīt ļoti daudz enerģijas un paši savas idejas debatēs par Eiropu, un mēs redzam kādu, kas aizstāv Eiropu visā šajā procesā. Tieši to mēs cienām un novērtējam.
Visbeidzot, ļaujiet man novēlēt jums visiem priecīgus Ziemassvētkus un laimīgu Jauno gadu.
Priekšsēdētājs
Debates ir slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Jean-Pierre Audy  
rakstiski. - (FR) Es vispirms vēlos izteikt to, ka man ir liels lepnums būt francūzim, nobeidzot Eiropas Savienības Francijas prezidentūru, ko Francija ir pildījusi sava prezidenta Nicolas Sarkozy personā. Neatkarīgi no tā, vai tās bija Eiropas un Vidusjūras reģiona attiecības, karš Kaukāzā, centieni risināt globālo finanšu un ekonomikas krīzi vai tādi svarīgi jautājumi kā regulas (enerģētikas un klimata dokumentu kopums), kuru mērķis ir ekonomika bez oglekļa izmešiem 21. gadsimtā, imigrācija, lauksaimniecība un tā tālāk, tas viss parāda ES Francijas prezidentūras un tās administrācijas kvalitāti un ministru, kas ir bijuši Padomes priekšsēdētāji, sevišķi Jean-Pierre Jouyet, izcilo darbu. Šī prezidentūra pierāda, ja tas vispār būtu jāpierāda, cik ļoti mums ir vajadzīga stabila Eiropas Savienības prezidentūra šodienas globālo problēmu priekšā, un tāpēc, cik ļoti mums ir vajadzīga Lisabonas līguma ratifikācija, un es atzinīgi vērtēju valstu vai valdību galvu gudrību, panākot labu kompromisu ar mūsu Īrijas draugiem. Es patiesi ceru, ka Čehijas prezidentūra spēs līdzvērtīgi stāties pretī Eiropas izaicinājumiem un apliecinās savu uzticību Savienībai, sākot ar pilnīgu Lisabonas līguma ratifikāciju Čehijas Republikā.
Sebastian Valentin Bodu  
Pašreizējā ekonomikas krīze prasa ārkārtas pasākumus laikā, kad arvien lielāks skaits eiropiešu saskaras ar bezdarba un finansiālas lejupslīdes rēgu. Bankas depozīta garantijas griestu paaugstināšana iedzīvotājiem kopumā ir apsveicams pasākums, kas saglabās uzticību banku sistēmai. Sākotnējā maksimālā 50 000 eiro robeža un turpmākā 100 000 eiro maksimālā robeža ir vairāk nekā pietiekama valstīm, kuru banku sistēmām nav senu tradīciju, kā tas ir Rumānijas un citu bijušo komunistisko valstu gadījumā. Pašlaik ir svarīgi, lai katra valsts pieņemtu šo pasākumu, jo citādi pastāv risks par panikas izcelšanos iedzīvotāju vidū. Rumānija nav valsts, kurā ir liels skaits noguldījumu virs 50 000 eiro. Tomēr garantētās summas palielināšana psiholoģiski var radīt vienīgi pozitīvu iespaidu, ņemot vērā, ka iedzīvotāju noguldījumi salīdzinājumā ar septembri ir kritušies par 6 % tikai Bukarestē vien. Tas nozīmē, ka aptuveni 600 miljoni eiro ir tikuši izņemti tikai dažu nedēļu laikā, kas pēdējos gados nav pieredzēts.
No otras puses, būdams Eiropas Parlamenta deputāts, es vēlos vērst uzmanību uz to, ka šis pasākums ir jāpapildina ar pārskatītu kredītu piešķiršanas politiku un uzņemtā riska līmeni.
Dragoş Florin David  
rakstiski. - (RO) Man vispirms ir jāapsveic Francijas prezidentūra par to, kā tā ir darbojusies visu šo grūto laiku, ko Eiropas Savienība ir pārcietusi. Paraugs, ko jūs atstājat pēc sevis, kļūs par mērauklu nākamajām Eiropas Savienības prezidentūrām, kam pamatā ir ātra reakcija, elastīgums un spēja pielāgoties smagām iekšējām un ārējām situācijām. Eiropas nākotnei ir nepieciešama pievēršanās iekšējām problēmām, kas saistītas ar Eiropas integrācijas dinamiku, ES ilgtspējīgu ekonomisko un sociālo attīstību un ārpolitiku, kurai pamatā ir miera veicināšana kā Eiropas Savienības stūrakmens . Vienlaikus tas atbilst Eiropas integrācijas pamatprincipiem.
Otrkārt, es vēlos uzsvērt trīs K nozīmi: komunikācija, kooperācija un kompromiss, kas ir nepieciešami faktori Eiropas politikā. Tie visi ir tikuši maksimāli efektīvi izmantoti Francijas prezidentūras laikā, ņemot vērā smago posmu, kāds mums ir bijis attiecībās ar ES visdemokrātiskākajām institūcijām: Eiropas Parlamentu un valstu parlamentiem.
Genowefa Grabowska  
Priekšsēdētāja kungs, Padomes priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, es vēlos pateikties priekšsēdētājam par veiksmīgu Francijas prezidentūru. Es īpaši atzīmēju tās panākumus starptautiskajā laukā, ar to domājot krīzi Gruzijā, un tās panākumus attiecībā uz jautājumiem, kas ir svarīgi ikvienam pilsonim. Es personīgi esmu priecīga, ka Francijas prezidentūra līdz galam pabeidza darbu pie regulas attiecībā uz pārrobežu pabalstiem veselības aprūpei Eiropas Savienībā. Es pati esmu ilgi un smagi strādājusi pie šīs regulas. Tāpēc man ir prieks, ka pēc Padomes apstiprinājuma mēs beidzot varēsim nodrošināt pienācīgu finansiālu atbalstu tiem bērniem, par kuriem, šķiet, viens no viņu vecākiem, dzīvojot ārzemēs, ir vienkārši aizmirsis.
No otras puses, būdama Konstitucionālo jautājumu komitejas locekle, es bažījos par piekāpšanos un institucionālajiem solījumiem, kas doti Īrijai, kuri nozīmē atgriešanos pie principa "viens komisārs katrai valstij”. Tiek sagaidīts, ka Eiropas Savienība turpinās paplašināties, iekļaujot 30 vai vairāk dalībvalstu. Tikpat liels skaits komisāru novedīs pie Eiropas Komisijas darbības birokrātisma turpmākas palielināšanās. Nozīmēto komisāru kompetences tiks pakārtotas. Pati Komisija izmaksās dārgāk, būs mazāk efektīva un grūtāk vadāma. Es arī ceru, ka pirms turpmāka referenduma Īrijā tiks organizētas debates Eiropas solidaritātes noskaņā, analizējot Lisabonas līguma būtisko saturu, kas skaidri izskaidrots, tostarp arī institucionālās izmaiņas. Šīs lietas ir svarīgas gan Īrijas pilsoņiem, gan arī visas Eiropas Savienības funkcionēšanai.
Pedro Guerreiro  
Eiropadomes lēmumi - ja nepievērš uzmanību retorikai un demagoģijai, kas tos vienmēr pavada - atklāj ES īstos mērķus un politiku.
Nedodami nevienam citam iespēju paust savu viedokli referendumā, tie tagad uzspiež jaunu referendumu tiem cilvēkiem, kuri, izteicot savu suverēno un demokrātisko gribu, noraidīja šo ierosināto līgumu.
Turklāt Īrijas tautai stāv priekšā referendums par to pašu līgumu (saturu), ko pagaidām pavada "politiska apņemšanās”, kas juridiski tiks izpildīta, kad notiks nākamā Horvātijas pievienošanās 2010. vai 2011. gadā.
Šādā veidā viņi mēģina uzspiest lēcienu jaunā neoliberālisma, federālisma un militārisma kvalitātē, ko šis līgums pārstāv lielo uzņēmumu un lielvaru interesēs.
Tā pati Eiropadome dodas pretī arī jaunam ES un starptautisko attiecību militarizācijas etapam, gatavojoties nākamajam NATO samitam (2009. gada aprīlī) un konsolidējot ES kā savu Eiropas pīlāru.
Šādi lēmumi, kā mēs to esam jau iepriekš uzsvēruši, skaidri norāda uz ES antidemokrātisko iedabu, kas nav atdalāms no imperiālistiska bloka raksturīgās nostājas.
Attiecībā uz "plānu atjaunināt Eiropas ekonomiku” tas ir saistīts tieši ar to pašu politiku, jo prioritāte būs reaģēt uz lielvaru un finanšu kapitāla interesēm.
Anneli Jäätteenmäki  
rakstiski. - (FI) Es priecājos, ka valstu vai valdību galvas atrada saprātīgu un patiesībā vienīgo pareizo risinājumu jautājumā par komisāriem. Mans komisārs ir kanāls kontaktam ar Komisiju, kas ir īpaši svarīgi mazākām dalībvalstīm.
Francijā dzīvo vismaz 60 miljoni cilvēku, un Francijas valdībā ir 38 ministri. Gandrīz 500 miljoni dzīvo ES. Kā ir iespējams, ka Komisijai nav vietas komisāram no katras valsts, pat ja nākotnē varētu būt vairāk dalībvalstu?
Paldies!
Lívia Járóka  
2007. gada decembrī Eiropadome aicināja Eiropas Komisiju novērtēt rīkus, kas pieejami romu sociālajai integrācijai. Pretēji cerētajam publicētais darba dokuments aprobežojās ar Kopienas pašreizējās politikas novērtēšanu. Septembrī notika pirmā Eiropas romu augstākā līmeņa sanāksme, un tajā neizdevās izveidot konkrētus ieteikumus vai laika grafiku. Vispārējo lietu padome 8. decembrī aicināja Komisiju iesniegt ziņojumu līdz 2010. gada sākumam par panākto progresu.
Progresīvas Kopienas stratēģijas veidošanai būtu jābalstās uz visplašāko forumu, kāds vien iespējams, uz iniciatīvām, kas pievēršas gan romiem piederīgai, gan romiem nepiederīgai pilsoniskajai sabiedrībai, uz zinātniskām zināšanām un uz baznīcu un ekonomikas jomu pārstāvju sadarbību. Mums ir vajadzīgs daudz vairāk nekā iepazīšanās ar labāko pieredzi, kas turklāt ir guvusi pārlieki pozitīvu novērtējumu. Ir vajadzīga globāla stratēģija, kas vienlaikus nodarbojas ar visiem faktoriem, kas ietekmē romus, un kura sniedz skaidru ainu par to, kā Kopienas iniciatīvas tiek īstenotas uz vietām, kā tām izdodas stimulēt un atbalstīt vietējo politiku, kas ir vissvarīgākā sociālai iekļaušanai. Mums ir jādod dalībvalstīm plāns, kas balstīts uz piemērojamu juridisku pamatojumu un var garantēt skaidru un izmērāmu mērķu izpildi ar sankciju palīdzību, ja nepieciešams. Stratēģijai turklāt ir jāskar jautājumi, kas ir cieši saistīti ar romu sociālo iekļaušanu, piemēram, vides aizsardzība, veselības aprūpe, daudzie diskriminācijas veidi vai pret romiem naidīgās attieksmes, kas izskan plašsaziņas līdzekļos un citās sabiedrības jomās.
Thomas Mann  
rakstiski. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, "Eiropa rīkojās kā viens vesels”. Tāds bija galvenais vēstījums prezidenta Sarkozy pārskatā par Francijas prezidentūru, ko mēs nupat dzirdējām. Viņš neapšaubāmi noteica dinamisma tempu, kas deva skaidru ieguldījumu šo sešu mēnešu veiksmē.
Es atzinīgi vērtēju to, ka viņš, būdams Padomes priekšsēdētājs, tikās ar Dalai Lama Nobela Miera prēmijas laureātu sanāksmē Gdaņskā Polijā. Mums Eiropas Parlamentā bija gods uzņemt Viņa Svētību Dalai Lama pirms divām nedēļām Briselē, kur viņš teica runu plenārsēdē. Ievērojot gavēni, par ko parakstījās vairāk nekā 500 cilvēku, un nēsājot Tibetas šalles, mēs demonstrējām savu solidaritāti ar Dalai Lama un Tibetas tautu. Mēs atbalstījām viņa vidusceļu, viņa vēlēšanos uzsākt dialogu un viņa nešaubīgo apņemšanos nelietot vardarbību . Viņš vienmēr ir iestājies par Tibetas autonomiju, nevis izvirzījis separātisma prasību, kā to apgalvo Ķīna.
Iepriekšējie mēneši ir parādījuši, ka Padome, Komisija un Parlaments piekrīt, ka šis ir vienīgais veids. Es vēlētos zināt, ko Eiropa darīs tagad, kad Pekina ir atcēlusi oficiālās ES un Ķīnas sarunas? Kā lai Padome beidzot panāk Ķīnas iesaistīšanos patiesā cilvēktiesību īstenošanā? Valdība Pekinā patiesībā mēģina drīzāk atteikties no cilvēktiesībām kā "rietumnieciskām vērtībām” nekā integrēt tās savā politikā.
Zdzisław Zbigniew Podkański  
Runātāji šodienas debatēs par Francijas prezidentūras novērtējumu dalās trīs grupās. Vieniem nav nekā cita sakāma kā vienīgi nekritiska prezidentūras slavināšana. Otri ir kritiski, bet trešie klusē. Patiesībā neatkarīgi no tā, kurai no šīm grupām mēs paši šodien piederam, no mums visiem tiks prasīta atbildība par Eiropas valstu turpmāko likteni.
Tāpēc mēs esam atbildīgi par Francijas prezidentūru. Par spīti intensīvai darbībai un plašai publicitātei tā patiesībā nav spējusi dot pozitīvus rezultātus. Turklāt vēl jo sliktāk, prezidents Sarkozy nevērīgi bradāja pāri tam demokrātijas garam, kuru viņš it kā aizstāvot. Viņš to ir darījis, izdarot spiedienu uz Īrijas iestādēm un citu suverēnu valstu un tautu vadītājiem, uzstājīgi pieprasot atzīt Lisabonas līgumu, ko Īrijas tauta bija noraidījusi.
Eiropas Savienības demokrātijas deficītam ir klaji negatīva ietekme uz klimata dokumentu kopumu. Tas nobīda sāņus tautsaimniecības, kuras attīstās, tostarp arī Poliju, veco dalībvalstu tautsaimniecības saglabāšanas interesēs, ko apdraud pašreizējā krīze. Prezidents Sarkozy ciniski ir noklusējis, ka cilvēku atbildība par CO2 izmešiem ir procentuāli sīka un ka pati Eiropa ir atbildīga par 10 % līdz 20 %. Tāpēc nekas netiks panākts, ja tas ir saistīts ar citām valstīm un kontinentiem, arī Ķīnu un Indiju, kā tas jau ir pierādījies. Būs tikai vēl viens nodoklis, ko maksāt. Jaunajām dalībvalstīm, arī Polijai, tas būs sods par pievienošanos Savienībai.
Nobeigumā es vēlos norādīt, ka demokrātija ir informēta izvēle. Postošu risinājumu uzspiešana brīvai valstij ir radniecīga totalitārismam, kas mūs nekur neaizved.
Nicolae Vlad Popa  
rakstiski. - (RO) Mūsu vērtējumā Francijas prezidentūras mandātu mēs bez vilcināšanās varam apstiprināt kā ļoti veiksmīgu. Tās darbības programmā veiksmīgi apvienojās politiska mērķtiecība ar pragmatismu un taktiska diplomātiju, kas ir absolūti būtiski, lai varētu pārvarēt radušās krīzes.
Tās darbības direktīvas ir bijušas augstā mērā vērienīgas, ļaujot mums pieņemt vairākus svarīgus lēmumus ES līmenī: Eiropas vienošanos par migrācijas un patvēruma meklēšanas kārtību, vienošanos par enerģētikas un klimata pārmaiņu dokumentu kopumu, Vidusjūras reģiona valstu savienību un jaunu vienošanos par kopējo lauksaimniecības politiku. Bija trīs neparedzēti notikumi, kas aizņēma ievērojamu darba kārtības daļu, bet kuri pierādīja, cik efektīvi var mobilizēt darba grupu ES vārdā: Īrijas pilsoņu noraidījums Lisabonas līgumam, konflikts Gruzijā (8. augusts) un Lehman Brothers bankas sabrukums, kas iezīmēja pašreizējās finanšu un ekonomikas lejupslīdes sākumu (15. septembris).
Es apsveicu Francijas prezidentūru par veiksmīgo mandāta izpildi. Tā veiksmīgi ir nolīdzinājusi Īrijas "nē” balsojuma sekas (Eiropadomes 11.-12. decembra sanāksmē Īrija apņēmās vēlreiz nodot Lisabonas līgumu ratifikācijai pirms 2009. gada beigām), un tā veica vidutāja misiju starp Maskavu un Tbilisi, kas bija diplomātisks panākums, bet koncentrēja uzmanību atkal uz efektīvas, saskanīgas kopējas ārpolitikas un drošības politikas nepieciešamību ES līmenī. Visbeidzot nav mazsvarīgi, ka tā ir veiksmīgi panākusi dalībvalstu vienošanos par vairākiem svarīgiem Kopienas projektiem tādās jomās kā vides aizsardzība un imigrācija.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Attiecībā uz ekonomiku galvenās problēmas, ar ko saskārās Eiropas Savienība Francijas prezidentūras laikā, bija darbības, kas saistītas ar klimata un enerģētikas dokumentu kopumu un finanšu krīzi.
Pēc nozīmīgas paplašināšanās Eiropa ir kļuvusi daudzveidīgāka, ietverot daudzas dažādas teritorijas, katru ar savām konkrētām īpatnībām. Atšķirības ir plašākas nekā dalībvalstu ekonomiskās attīstības līmenis. Tieši tāpēc ir tik grūti atrast vienotu instrumentu, lai atrisinātu dažādās problēmas, ar kurām saskaras katras atsevišķās dalībvalsts tautsaimniecība.
Tāpēc krīzes apkarošanas darbībās ir jāiekļauj dažādu instrumentu kopums izmantošanai krīzes laikā. Es domāju, piemēram, par PVN likmes samazināšanu vai dažu Stabilitātes un izaugsmes pakta nosacījumu atcelšanu.
Klimata un enerģētikas dokumentu kopums ir jāpielāgo attiecīgās tautsaimniecības un tās nozaru stāvoklim un konkrētajām īpatnībām. Es neuzskatu, ka dokumentu kopumā paredzēto darbību mērogs ir piemērots pašreizējai situācijai.
Atlaides un atvieglojumi, ko ir ieguvušas atsevišķas valstis, nedos iecerēto attīstības izlīdzinājumu, jo ir pārāk liela atšķirība izejas punktos. Tāpēc es iestājos par sistemātisku šī dokumentu kopuma pārskatu un tā stāvokļa un progresa analīzi. Tai jākalpo par pamatu būtisku grozījumu ieviešanai.
Silvia-Adriana Ţicău  
rakstiski. - (RO) Es vēlos apsveikt Francijas prezidentūru par tās veikto darbu, kas dod mums iespēju panākt pieņemamu kompromisu par enerģētikas un klimata pārmaiņas dokumentu kopumu. Šī dokumentu kopuma pieņemšana izvirza Eiropas Savienību pirmajā vietā cīņā pret klimata pārmaiņām tās dotā piemēra un uzņemto saistību dēļ. Kopenhāgenā Eiropas Savienībai būs argumenti, ko tā var izmantot sarunās ar citām valstīm visā pasaulē, lai tādējādi mēs varētu dot savu ieguldījumu globālā līmenī, apvienojot pūles siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanā.
Es apsveicu Francijas prezidentūru arī par tās iesaistīšanos saskaņošanas procedūrā Trešā jūras drošības dokumentu kopuma "Erika III” pieņemšanai. Pamatojoties uz mācību, kas gūta iepriekšējo gadu jūras negadījumos, ES ir pastiprinājusi regulas par jūras transporta drošību un noteikusi īpašu pasākumus un skaidrus risinājumus rīcībai jūras negadījumos. Ir arī panākts progress, kaut arī nepietiekams, ilgtspējīga transporta, Eiropas vienotās gaisa telpas un ceļu drošības jomā. Man būtu gribējies, kaut mēs Francijas prezidentūras laikā būtu pavirzījušies uz priekšu arī ar dokumentu kopumiem ceļu, enerģētikas un telekomunikāciju jomā.
Turklāt plašās debates, kas notika Parlamentā un Padomē par enerģijas un pārtikas cenu kāpuma ietekmi, parādīja Eiropas pilsoņiem, ka sociālā darba programma ir viena no Eiropas Savienības galvenajām prioritātēm.
Andrzej Tomasz Zapałowski  
rakstiski. - (PL) Priekšsēdētāja kungs, tā kā mēs pārskatām Francijas prezidentūras panākumus, es vēlos pievērst uzmanību vairākiem jautājumiem, kas atstāj iespaidu uz šī laikposma vispārējo novērtējumu. Ir tiesa, ka augustā prezidenta Sarkozy iejaukšanās attiecībā uz situāciju Gruzijā nobeidzās ar militārās darbības pārtraukšanu. Tomēr īstenībā par to, ka notika militārās darbības pārtraukšana, vairāk jāpateicas Krievijas ekonomiskajām interesēm un tās attiecībām ar Franciju, nekā patiesai vēlmei atrisināt problēmas, kas bija novedušas līdz karam.
Nākamais jautājums, ko es vēlos pieminēt, saistās ar Eiropas Savienības turpmāko attīstību un vadību. Tas attiecas uz pieeju Lisabonas līguma ratifikācijai. Īrijas gadījumā ir jāorganizē referendumi viens pēc otra tik ilgi, kamēr tiks sasniegts rezultāts, kas kalpo Savienības lielāko dalībvalstu interesēm. Tas parāda, ka Vācijas, Francijas un vairāku citu valstu intereses var būt svarīgākas par pieņemtiem principiem un demokrātiskām debatēm. Turklāt tas, ka Īrijas publika tiek uzpirkta ar atkāpēm no līguma, parāda, ka pret katru valsti Eiropas Savienībā var izturēties atšķirīgi un to var uzpirkt. Šis lēmums apstiprina, cik padevīgs ir kļuvis tiesiskums Kopienas iestāžu arvien ierastākā praksē.
Es atgādinātu Parlamentam, ka tieši šīs prezidentūras laikā tika pieņemts lēmums Eiropas Savienībai likvidēt konkrētas kuģu būvētavas Polijā. Šis lēmums tika pieņemts vienlaikus ar rūpniecības nozaru un banku renacionalizāciju citur Kopienā, kā tas notika jūsu valstī, ser. Arī jūsu vadībā prezidentūrai neizdevās vienoties par lauksaimniecības subsīdiju palielināšanu līdz vienādam līmenim. Francijas prezidentūra saglabāja tās tādā līmenī, kas rada lielu kaitējumu jaunajām dalībvalstīm.
Priekšsēdētāja kungs, jūs koncentrējāt uzmanību drīzāk uz Francijas nekā uz visu Eiropas Savienības dalībvalstu interešu īstenošanu.
(Sēdi pārtrauca plkst. 14.10 un atsāka plkst. 15.05)
