Varnostne razmere v Sahelu (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je razprava o vprašanju za ustni odgovor, ki so ga postavili Arnaud Danjean, Ioannis Kasoulides, Elmar Brok, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra, Michael Gahler, Krzysztof Lisek in Andrej Kovačev v imenu Skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) podpredsednici Komisije, visoki predstavnici Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, o varnostnih razmerah v Sahelu - B7-0808/2010).
Arnaud Danjean
Gospod predsednik, baronica Ashton, temi naše današnje razprave bi morali posvetiti pozornost že pred meseci, saj se varnostne razmere v regiji Sahel vztrajno slabšajo že tri leta. Poleg tega temo obravnavamo ravno v tednu, v katerem smo v Franciji pokopali dve nedolžni mladi žrtvi islamskega terorizma, ubiti na meji med Nigrom in Malijem pred nekaj tedni.
Ob ogorčenju, ki ga sprožajo taki zločini, pa se moramo zavedati tudi resničnih groženj, nakopičenih v tej regiji na pragu Evrope, saj terorizem ni edina oblika groženj, čeprav so ugrabitve in umori najbolj dramatični znak slabšanja razmer v Mavretaniji, Maliju in Nigru. To območje obvladujejo zločinske mreže. Trgovina z mamili, orožjem in ljudmi ogroža stabilnost teh držav, pa tudi naše celine. Bodimo si namreč na jasnem: poleg tega, da je večina žrtev terorističnih dejanj na tem območju evropskih državljanov, je Evropa tudi cilj tokov nezakonite trgovine.
Ob teh skrajno zaskrbljujočih razmerah bi morala Evropska unija sprejeti celovito in podrobno strategijo, ki bi združevala razvojne in varnostne politike. To je povsem nujno. Seveda so pobude za to že sprožene, še zlasti prek desetega Evropskega razvojnega sklada (ERS), skoraj 2 milijardi EUR pa smo namenili za pomoč tem državam za boj proti revščini, razvoj gospodarstva in vzpostavitev učinkovitejšega upravljanja. Nekatere države članice pa imajo seveda tudi lastne politike dvostranskega sodelovanja.
Vendar je treba zdaj storiti še precej več. Predvsem mora biti naše delovanje mnogo bolj usklajeno. Okrepiti moramo regionalni pristop in spodbuditi omenjene države k tesnejšemu medsebojnemu sodelovanju v spopadu s skupnimi izzivi. Razširiti moramo tudi paleto politik EU in jih čim bolj vgraditi v politike na področjih razvoja, varnosti in krepitve institucionalnih struktur, carinske službe, sodstva ter policije.
Baronica Ashton, prav malo regij v neposredni bližini Evrope pomeni tolikšno grožnjo naši varnosti in malo je takih regij, v katerih bi lahko končno le uveljavili v praksi celovit pristop, ki ga predvideva Lizbonska pogodba, na podlagi katere je bila ustanovljena tudi Evropska služba za zunanje delovanje, ki jo vodite.
Baronica Ashton, ali nam lahko nekoliko podrobneje opišete strategijo, ki jo nameravate izvajati na tem območju?
Catherine Ashton
podpredsednica Komisije in visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. - Gospod predsednik, tudi sama, tako kot gospod Danjean, bi rada začela pri strašni novici o smrti dveh mladih Francozov, ki sta bila pred 10 dnevi ugrabljena v prestolnici Nigra Niamej in nekaj ur po tem umorjena. Ta resnično grozljivi zločin smo obsodili in ponovno izrekam sožalje njunima družinama, pa tudi družinam nigrskih policistov, ki so bili ubiti v streljanju ob dogodku. Rada bi izrazila tudi solidarnost s francoskimi oblastmi in oblastmi Nigra.
Al Kajda pa zadržuje kot talce nekje v puščavi v severnem Maliju v islamskem Magrebu še pet Francozov. Samo v zadnjem letu je bilo ugrabljenih deset evropskih državljanov, štirje pa so bili ubiti.
Varnostne razmere v regiji Sahel so zaskrbljujoče: organizirane kriminalne mreže, šibak vpliv države v puščavskih predelih in skromne zmogljivosti varnostnih služb ob razširjeni revščini, suši in pomanjkanju hrane. Te grožnje pomenijo velik izziv razvoju in napredku, saj je delovanje v takem okolju postalo za izvajalce razvojne pomoči že preveč tvegano.
EU in države članice že več let pomagajo pri obvladovanju razvojnih in varnostnih problemov v posameznih državah regije Sahel, varnostne grožnje pa presegajo meje držav in edini možni, edini učinkoviti odziv na grožnje je regionalen in celovit odziv. Delovanje Evrope v regiji Sahel mora postati doslednejše, bolj usklajeno in učinkovitejše.
Lanskega oktobra mi je Svet za zunanje zadeve poveril nalogo, naj v povezavi s Komisijo do začetka letošnjega leta pripravim strategijo za regijo Sahel. Strategija naj bi temeljila na celovitem in celostnem pristopu, usklajeni uporabi različnih instrumentov, ki jih imamo na voljo, njen namen pa naj bi bil krepitev varnosti, stabilnosti, razvoja in upravljanja v regiji Sahel.
Prepričana sem, da lahko zapletene izzive v regiji Sahel obvladamo le z delovanjem na več ravneh. Prvič, potrebna je politična in diplomatska razsežnost. Ta je potrebna za olajšanje dialoga med državami Sahela, ki ga sedaj ovira medsebojno nezaupanje. Graditi moramo na veljavnih nacionalnih strategijah, kolikor jih je, in spodbujati regionalne pobude in orodja za skupno reševanje varnostnih groženj.
Vzporedno pa bi morala EU okrepiti dialog o varnosti v regiji Sahel z državami Magreba, z regionalnimi organizacijami - Afriško unijo, ECOWAS in CEN-SAD - ter s širšo mednarodno skupnostjo, še zlasti z Združenimi narodi, Združenimi državami Amerike in Kanado.
Drugič, državam regije Sahel moramo pomagati pri krepitvi varnostnih zmogljivosti - vojske, policije, sodstva in sistemov za nadzor mej - v vsaki državi. Usposobiti se morajo za učinkovito obnovo delovanja pravne države in zagotavljanje varnosti in uveljavitev oblasti države na najbolj občutljivih območjih. Spodbujali bomo sodelovanje med Malijem, Mavretanijo in Nigrom na operativni ravni, da se bodo lahko te države skupaj in bolj učinkovito spopadle z grožnjo Al Kajde v islamskem Magrebu, organiziranim kriminalom in domačimi razbojniki.
Tretjič, dolgoročno, bi morala EU tudi v prihodnje prispevati državam regije Sahel razvojno pomoč, da bi prebivalstvu lahko zagotavljale več socialnih storitev in mu omogočale razvoj. Posamezne države bodo tudi v prihodnje spodbujale notranjo stabilnost in pomagale pri iskanju socialnih in ekonomskih rešitev ter rešitev za odpravo etničnih napetosti.
Četrtič, na področju odpravljanja ekstremizma in radikalizma oziroma boja proti tem pojavom moramo pomagati državam in legitimnim nevladnim dejavnikom pri oblikovanju in izvajanju strategij in dejavnosti za preprečevanje islamske radikalizacije in uveljavitev demokratičnih, strpnih in nenasilnih pogledov na družbo.
Prizadevali si bomo za usklajeno uporabo kratkoročnih in dolgoročnih instrumentov, ki jih imamo na voljo, pri izvajanju različnih vidikov strategije. Seveda bomo pri tem v strategijo vgradili tudi delovanje držav članic.
Zelo tesno sodelujem s komisarjem Piebgalsom, katerega prispevek k pripravi varnostne in razvojne strategije je ključen za zagotovitev potrebnih virov za njeno izvajanje.
Prepričana sem, da bomo z oblikovanjem te nove celovite in celostne strategije in z nadaljevanjem političnega, diplomatskega ter operativnega razvojnega sodelovanja v regiji Sahel dali nov zagon boju proti zapletenim grožnjam in izzivom, s katerimi se srečuje ta regija. Veselim se predstavitve te strategije čez nekaj tednov in razprave o njej s spoštovanimi poslanci Evropskega parlamenta.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Gospod predsednik, kot pravi besedilo našega vprašanja za ustni odgovor, v zadnjih treh letih spremljamo zaostrovanje razmer, ki škoduje interesom Evropske unije in ogroža državljane južne Sahare, ki je postala zatočišče islamske veje Al Kajde, z nizom umorov, ugrabitev, izsiljevanj, trgovino z ljudmi, med dosedanjimi žrtvami tega nasilja pa so nemški, italijanski, španski, zdaj pa tudi francoski državljani. Francoskim kolegom poslancem izrekamo solidarnost, radi pa bi tudi povedali, baronica Ashton, da razmere zahtevajo odločen in takojšen odziv Evropske unije, kot zahteva predsednik Sarkozy.
Ta odziv mora zajemati politično, gospodarsko in razvojno sfero, gospod Danjean pa nas je že opomnil na velike možnosti, ki nam jih zagotavlja Evropski razvojni sklad.
Baronica Ashton, rad bi slišal vašo oceno protiterorističnega vrha G8 v oktobru - ki ste se ga udeležili z mandatom Sveta - v Maliju, na katerem ni bilo Alžirije. Rekli ste, da mora biti naš odziv regionalen. Menim, da je slabo znamenje, da dve udeleženki v tem sporu - Maroko in Alžirija, na primer - ne sodelujeta med seboj, povrh vsega pa imamo še nestabilen položaj v Tuniziji.
Na koncu pa bi, baronica Ashton, rad slišal tudi vašo oceno protiterorističnega centra, ki ga je ustanovila Alžirija 2 000 km južno od Alžira in v katerem sodelujejo tudi Mali, Mavretanija in Niger, in vaše mnenje glede domneve, da je namen tega protiterorističnega centra preprečiti udeležbo Evropske unije in Združenih držav Amerike pri zagotavljanju varnosti na tem območju.
Roberto Gualtieri
Gospod predsednik, visoka predstavnica, gospe in gospodje, besede gospoda Danjeana in vaša izjava, baronica Ashton, se ujemajo, kar zadeva analizo razmer, namreč v ugotovitvi, da so razmere v regiji Sahel kritične.
Govorimo o eni od najrevnejših regij na svetu, meji pa na nekaj držav, ki jih v zadnjih tednih pretresajo še nevarnejši nemiri kot kdaj koli doslej. Poleg tega se v tej regiji v resnično zaskrbljujočem obsegu prepletata navzočnost teroristov in trgovina z drogami. Razmere so nevzdržne in pomenijo resno grožnjo Evropi.
Zato je potreben kakovosten preskok v delovanju in pobudah Evrope. Pobuda za varnost in razvoj Sahela iz leta 2009 doslej ni prinesla učinkov. Kar potrebujemo, je nova strategija za varnost v Sahelu, katere sprejem je zahteval Svet zunanjih ministrov in na katere predstavitev čakamo. Menim, da sta pomembni predvsem dve omenjeni točki: prvič, regionalni pristop, in drugič, celostni pristop, ki nam bosta omogočila najbolje otipljivo, operativno in usklajeno izkoristiti različne instrumente, ki so na voljo EU. Zavedati pa se moramo, da bo treba pot morebitne misije zelo skrbno pretehtati, saj so misije v okviru skupne varnostne in obrambne politike sicer res med možnimi instrumenti, ne morejo pa nadomestiti politične strategije.
Naša skupina zato v celoti podpira nove, prenovljene zaveze Evrope glede regije Sahel in nestrpno pričakujemo novo strategijo in podrobno razpravo o njej, pripravljeni pa smo tudi podpreti njeno uveljavljanje.
Charles Goerens
v imenu skupine ALDE. - (FR) Gospod predsednik, v regiji Sahel zaskrbljujoče narašča število dogodkov, kakršni so omenjeni v vprašanju za ustni odgovor.
Delovanje kriminalnih mrež najhuje prizadeva izseljence, med katerimi jih veliko ravna kot zgledni državljani, tako kot Francoza, katerih tragično usodo obsojamo. Vsak tak dogodek pa tudi še dodatno spodkoplje avtoriteto državnih oblasti, ki skušajo reševati gospodarske in varnostne probleme ter probleme v zvezi s političnim sodelovanjem v okviru regionalnega sistema, katerega institucionalni okvir je, ne pozabimo, večinoma povzet po evropskih vzorih. Vprašanja, ki jih odpira naša razprava, so izredno pomembna.
Da bomo lahko uresničili, kar se od Evropske unije pričakuje, se moramo, prvič, dogovoriti o skupnem pristopu k regiji Sahel, pa tudi o širšem pristopu do Gospodarske skupnosti zahodnoafriških držav (ECOWAS).
Drugič, resno moramo analizirati neposredne vzroke, pa tudi korenine slabšanja razmer v tej regiji. Med korenine spada tudi skrajna revščina teh držav, ki so zaradi revščine šibke in ne morejo izvajati suverenih funkcij.
Tretjič, opredeliti moramo jasno strategijo EU na tem področju in baronici Ashton bi se rad zahvalil za napoved njene predstavitve.
Četrtič, ne smemo skopariti pri sredstvih za pomoč omenjenim državam pri obvladovanju razmer, še zlasti varnostnih. Za konec bi rad poudaril, da z reševanjem problemov, ki jih našteva vprašanje gospoda Danjeana, v resnici skrbimo za lastno varnost.
Sabine Lösing
v imenu skupine GUE/NGL. - (DE) Gospod predsednik, o čem sploh govorimo? Ali govorimo o organiziranem kriminalu ali o političnem in/ali verskem terorizmu? To vprašanje je pomembno za oceno razmer. Strokovnjaki za to območje menijo, da gre bolj za kriminal kot za versko motiviran mednarodni terorizem. Protiteroristični ukrepi imajo pogosto usodne posledice za mir in demokracijo in se včasih uporabljajo le kot pretveza za uveljavljanje drugih interesov.
Morda gre za to tudi v zvezi z Afriko, ki spada med območja, kjer ima Evropa svoje interese. Kot pravi Gilles de Kerchove, koordinator EU za preprečevanje terorizma, gre za Afriko kot dvorišče Evrope. Nasprotujem varnostnim politikam, ki bi spodbujale militarizacijo Afrike. Varnost v regiji Sahel je mogoče zagotoviti le z izboljšanjem položaja prebivalstva. Povečevanje varnostnih in vojaških proračunov v državah, katerih prebivalstvo trpi hudo lakoto, je katastrofalna poteza.
Na koncu bi vas rada še opomnila, da so ugrabitve in drugi zločini področje, s katerim se ukvarja množica ljudi v okviru najrazličnejših, tudi nepreglednih organizacij. Zahod bi lahko s financiranjem varnostnih struktur celo oviral boj proti kriminalu in bi še naprej izpostavljal nedolžne ljudi nevarnostim.
Cristian Dan Preda
(RO) Gospod predsednik, ugrabitev in kasnejši umor Antoina de Lecoura in Vincenta Deloryja v Nigru sat nas boleče opomnila, da moramo sprejeti strategijo za krepitev varnosti, stabilnosti in dobrega upravljanja v regiji Sahel. Skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) se za tako strategijo že dolgo zavzema in v tem smislu bi rad pozdravil napoved Evropske komisije, da bo do konca meseca predstavila strategijo, ki bo združevala varnostne in razvojne vidike.
Trdno sem prepričan, da bi morali vprašanje varnosti v regiji Sahel preučiti z vseh vidikov, kajti terorizem je lahko pognal korenine v tej regiji le zato, ker je tam našel ugodne politične, predvsem socialne in očitno tudi gospodarske pogoje za svoj razvoj. Opravka imamo s skrajno prepustnimi mejami in pomanjkanjem kakršnega koli državnega nadzora. Vsi ti dejavniki znatno olajšujejo širjenje nezakonite trgovine. K temu lahko dodamo še nerazvitost.
Prepričan sem, da lahko varnost v regiji Sahel, torej tudi varnost evropskih državljanov, pomagata okrepiti predvsem dva pomembna dejavnika. Prvič, potrebna je strategija na ravni Sahel-Sahara za obnovitev avtoritete držav tudi na puščavskih predelih tega območja, seveda pa tudi za vzpostavitev pravne države. Drugič, menim, da bi morali zagnati skupne socialno-gospodarske razvojne programe na obmejnih območjih, ki bi lokalnemu prebivalstvu zagotavljali zaposlitev.
Pier Antonio Panzeri
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, razpravo o tej temi smo že večkrat zahtevali, vsakokrat pa smo se zavezali, da bomo v regiji Sahel tudi v praksi uveljavili potrebne pobude, pa naj je šlo za stabilizacijo regije ali za zagotovitev večje varnosti.
Znano je, da je zaradi neurejenih meja in obsežnosti regija Sahel idealno tranzitno območje za trgovce z mamili in teroristične skupine, še zlasti za Al Kajdo v islamskem Magrebu. Glavni problem sta šibkost in nestabilnost držav na tem območju, kot smo že slišali, pa grožnje neposredno ogrožajo prebivalce in države na tem območju, še zlasti Mavretanijo, Mali in Niger.
Glavna naloga Evropske unije je oblikovati verodostojno strategijo, ki bo združevala različne možne vidike delovanja Evrope: politiko sodelovanja in razvojno politiko, regionalne programe, strategije usklajevanja varnosti na cestah in politiko usposabljanja varnostnih sil. Torej mora Evropska unija čim prej posredovati in pričakujemo, da bo Komisija sestavila celovito strategijo, kot ste napovedali, baronica Ashton, pričakujemo pa tudi odločno posredovanje na terenu.
Za konec imam jasno zahtevo: pozorneje moramo spremljati, kaj se dogaja južno od Evrope, saj se dogajajo velike spremembe in ne smejo nas ujeti nepripravljenih. Evropski uniji bi samo koristilo, če bi bila bolj daljnovidna.
Olle Schmidt
(SV) Gospod predsednik, zaostrovanje varnostnih razmer v Sahelu je skrajno resno. Zahtevalo je že veliko življenj in ogroža politični napredek, dosežen v boju proti terorizmu v zadnjih letih. Seveda bi rad izrazil svoje sočutje vsem, ki jih je to strašno nasilje tako hudo prizadelo.
Še zlasti obžalovanja vredno je, da so napadi Al Kajde v regiji Sahel vse pogostejši v času, ko v drugih delih sveta pojenjujejo. Ocenjujejo, da 25 % vse letne svetovne trgovine s kokainom na poti iz Latinske Amerike v Evropo poteka prek regije Sahel. Tihotapljenje mamil zagotavlja stalen vir dohodka za teroristične dejavnosti in omogoča novačenje mladih ljudi iz regije za dobro plačano sodelovanje.
Ta zastrašujoča dogajanja skrbijo tudi naše kolege v regiji Sahel in na zadnjem srečanju skupne parlamentarne skupščine AKP-EU v decembru smo razpravljali prav o tem, kako bi lahko izboljšali varnostne razmere v regiji in zmanjšali obseg tihotapstva. Baronica Ashton, delovanje EU na tem območju mora biti jasno usmerjeno in moramo ga okrepiti. Skupaj z državami regije Sahel moramo razširiti in uskladiti svoje delovanje s celovito strategijo, ki ste jo omenili. EU nosi ogromno soodgovornost za zagotavljanje kakovostne pomoči prek krepitve demokratičnih sil.
Santiago Fisas Ayxela
(ES) Gospod predsednik, kot veste, bodo v Nigru, eni od osrednjih držav regije Sahel, konec meseca parlamentarne in predsedniške volitve. Menim, da je odločitev baronice Ashton, da pošlje na te volitve delegacijo Evropske unije, pomembna poteza podpore in rad bi se ji zahvalil, ker mi je namenila mesto vodje delegacije.
Najprej bi rad izrazil obžalovanje ob nedavnem umoru dveh mladih Francozov s strani teroristov v Nigru, pri tem pa mislim tudi na nigrske vojake, ki so padli pri poskusu reševanja.
Prebivalstvo te regije odločno zavrača nasilje in terorizem, saj so njune prve žrtve, poziva pa Evropsko unijo, naj jim po najboljših močeh pomaga izkoreniniti teroristično nasilje, med drugim tudi z opremljanjem in usposabljanjem njihovih oboroženih sil za ustrezno odzivanje na teroristične vpade.
Kljub bogatim naravnim virom spada Niger med najmanj razvite države na svetu. Evropska unija so mora zato prizadevati za oblikovanje učinkovite strategije razvojnega sodelovanja, s katero bo pomagala Nigru in celotni regiji v težavah, ki jih preživljata. Menim, da je ta predel sveta za nas kritičnega pomena, saj ne gre za našo dobrodelnost, ampak je, glede na zemljepisno bližino, stabilnost tega predela pomembna tudi za Evropo.
Ana Gomes
(PT) Gospod predsednik, neugodne varnostne razmere v regiji Sahel zahtevajo vlaganja v razvoj, kot je pred dnevi omenil tudi komisar Piebglas. Razvoj, čeprav je bistven in pomeni dolgoročno rešitev, pa sam po sebi še ne zadostuje. Kot je danes povedala baronica Ashton, EU potrebuje usklajeno strategijo, ki bo vključevala uporabo vseh razpoložljivih instrumentov, tudi instrumente za reformo varnostnega sektorja v državah v regiji in krepitev demokratične in institucionalne usposobljenosti. Evropska unija pa doslej ni ravnala tako. Ozrimo se samo na Gvinejo Bissau, ki je danes tako rekoč država trgovine z mamili, iz katere je Evropska unija pred kratkim umaknila svojo misijo za varnostno in obrambno politiko. To je bila napačna poteza, saj bi bilo treba v resnici misijo številčno povečati in njen mandat razširiti, še zlasti zato, ker je tarča delovanja centrov organiziranega kriminala v Gvineji Bissau neposredno Evropa.
Še en primer napačnega delovanja Evropske unije v regiji Sahel je njeno umivanje rok nad iskanjem rešitve za spor v Zahodni Sahari. Če si bomo še naprej zatiskali oči - še zlasti ob sedanjih napetih dogodkih v Tuniziji in njihovih posledicah na celotno regijo - bomo varnostne razmere v regiji Sahel samo še poslabšali in še eno generacijo mladih brez perspektive pognali v naročje kriminalnih in terorističnih organizacij, kot je Al Kajda v islamskem Magrebu, ki že zdaj obvladujejo regijo.
Ne smemo še naprej ostati brez usklajene strategije, kakršno je opisala baronica Ashton.
Marija Nedelčeva
(FR) Gospod predsednik, baronica Ashton, gospe in gospodje, Sahel je strateška regija med podsaharsko Afriko in Evropo. Vsi smo zaskrbljeni nad negotovimi varnostnimi razmerami v tej regiji.
Rada bi vas spomnila na resolucijo, ki jo je 4. decembra lani sprejela skupna parlamentarna skupščina AKP-EU prav na to temo, in na priporočila iz te resolucije.
Očitno potrebujemo skupno evropsko strategijo, vendar Evropska unija sama ne more doseči ničesar. Zato je treba vse dejavnike v tej regiji vključiti v širokopotezno usklajeno ukrepanje. Vrh voditeljev držav te regije pod okriljem ZN, EU in Afriške unije bi bil priložnost za neposreden spopad s problemi in za iskanje rešitev v okviru široko sprejete strategije.
Kot dokaz resnične politične volje nujno potrebujemo dvofazni akcijski načrt za to regijo. Prva faza bi bila usmerjena neposredno na sedanje razmere in na nujne probleme. Obsegala bi združitev virov držav, izmenjavo informacij in uskladitev njihovega delovanja.
Druga faza pa bi obsegala osveščanje lokalnega prebivalstva o problemih in iskanje rešitev za preventivo. Nujno moramo preprečiti stalno polnjenje vrst teroristov s frustriranimi in zmedenimi lokalnimi prebivalci.
Evropska unija ne sme stati ob strani in pustiti, da gredo stvari svojo pot. Zato bi rad nujno pozval baronico Ashton, naj stori vse, da razprave ne bodo zastale in da bomo dobili konkretne rešitve za ta velik problem.
Corina Creţu
(RO) Gospod predsednik, vse slabše varnostne razmere v Sahelu niso več le problem te regije. Žal so z vse pogostejšimi napadi, katerih žrtve so evropski državljani, prerasle tudi v problem Evropske unije.
Sahel se srečuje zlasti in predvsem z grožnjo terorizma, ki se vztrajno krepi in katerega žrtve so večinoma Evropejci, število njihovih ugrabitev in umorov pa je že strašljivo. Sahel je tudi prehodna regija za tihotapljenje mamil in orožja, pa tudi za nezakonito priseljevanje v Evropo. Prepričana sem, da bi morali znatno okrepiti praktično sodelovanje z oblastmi v Severni Afriki za večje vključevanje oboroženih in varnostnih sil v tej regiji v boj proti terorizmu. Poleg tega imamo na voljo niz političnih instrumentov za spodbujanje sodelovanja v sami regiji v boju proti tej grožnji.
Upam, da bo v prihodnje tehnična pomoč Evropske unije bolj usmerjena v podporo procesom razvoja, saj ne smemo pozabiti, da predstavlja Sahel terorističnim skupinam plodna tla za delovanje in rast predvsem zaradi revščine prebivalstva in šibke državne oblasti. Verjamem, da lahko s povečanjem in usmerjanjem razvojne pomoči ključno prispevamo k izboljšanju razmer v tej regiji.
Dominique Vlasto
(FR) Gospod predsednik, baronica Ashton, gospe in gospodje, enotni smo si, da so se razmere v regiji Sahel v zadnjem času zelo poslabšale. Območje brez zakona na pragu Evrope je grožnja, s katero se moramo spopasti odločno in nemudoma. Število skupin skrajnežev narašča in te skupine ogrožajo življenja civilistov.
Tudi sama obsojam umore in ugrabitve in skrbi me usoda Evropejcev na tem območju. Doslej je bil Maroko utrdba, ki je ustavljala različne tokove nezakonite trgovine iz regije Sahel. Trgovci z drogo, orožjem in ljudmi pa se zdaj že izogibajo Maroku in so svoje tokove proti Evropski uniji preusmerili na Mavretanijo in Kanarsko otočje. Po mojem mnenju je dolžnost EU ukrepati in pomagati tem državam pri odpravljanju teh groženj.
O varnosti Evrope se ne odloča samo na našem ozemlju, ampak tudi v regijah v naši neposredni soseščini. Prišel je čas za ukrepanje in Komisijo in Svet pozivam, naj sprejmeta akcijski načrt za obnovitev varnosti v regiji Sahel.
Gilles Pargneaux
(FR) Gospod predsednik, baronica Ashton, kot poslanec Evropskega parlamenta iz severne Francije se pridružujem gospodu Danjeanu ne le pri opisovanju ogorčenja, ki sta ga sprožila umora dveh mladeničev iz severne Francije, ampak tudi pri izražanju zgroženosti nad krivičnostjo dogodka. Klanjam se njunemu spominu.
Strinjam se z oceno razmer, ki jo je podal gospod Danjean, in pozdravljam prve odgovore baronice Ashton ob začetku naše razprave. Če dovolite, pa bi vas rad, baronica Ashton, vprašal naslednje: znano je, kako prepustne so meje med Malijem in južno Alžirijo, in znano je, da bi lahko v prihodnje Zahodna Sahara na drugi strani Sahela postala podoben vir varnostnih tveganj, kot je danes regija Sahel.
Ali nam lahko glede na to poveste, ali načrtujete kakšne pobude, še zlasti kot odziv na načrt za avtonomijo, ki ga je Kraljevina Maroko predložila Združenim narodom, ki bi po mojem mnenju lahko prispeval k varnosti v tej regiji in k vzpostavitvi nujnega dialoga še zlasti z alžirskimi oblastmi?
Charles Tannock
Gospod predsednik, salafistične skupine, del globalne Al Kajde, so žal našle zatočišče v regiji Sahel, katere ogromno in nedostopno ozemlje je idealno za usposabljanje teroristov, ugrabljanje nedolžnih civilistov - ob tej priložnosti izrekam sožalje svojcem pred kratkim umorjenih Francozov - ter seveda za tihotapljenje mamil in organizirani kriminal.
To pomeni hud dodaten varnostni izziv ob podobnih izzivih na območju meje med Afganistanom in Pakistanom, v Somaliji in Jemnu. EU mora tesno sodelovati z našo zaveznico ZDA in z drugimi demokratičnimi državami, kot sta Indija in Izrael, pa tudi s sosednjimi zmernimi arabskimi in afriškimi vladami pri iskanju skupne strategije za zmago nad to grožnjo svetovni varnosti.
Gospa visoka predstavnica, operacija Atalanta pred obalami Somalije teče uspešno. Morda bi bilo dobro razmisliti o ukrepih - pod okriljem Nata, misije skupne varnostne in obrambne politike pod vodstvom Francije ali v kaki drugi obliki - za obvladanje te globalne grožnje, še zlasti na območju Malija, Mavretanije in Nigra, ki so skrajno revne države in potrebujejo prav vso pomoč, ki jim jo lahko ponudimo.
Catherine Ashton
podpredsednica Komisije in visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. - Gospod predsednik, precej kratka bom, saj so spoštovani poslanci v razpravi ne le podprli širino pristopa, ki ga oblikujemo, ampak tudi zastavili povsem konkretna vprašanja.
Če se dotaknem dveh od njih, se prvo - ki ga je nekako načela gospa Salafranca - nanaša na to, kako naj podpremo regionalne pobude, katerih nosilke so navadno posamezne države, ne vključujejo pa vseh držav regije, in kako naj naj kar najbolje izberemo oblike podpore, ki bodo omogočile naše sodelovanje z vsemi državami te regije. Vprašanje sem zastavila nekoliko širše kot spoštovana poslanka, a namenoma. Eden od izzivov pri tem je podpreti take pobude, ki jih lahko države uresničijo posamezno in skupaj, ob tem pa zagotoviti, da bodo učinkovite, celovite tako z vidika števila sodelujočih držav kot z vidika pristopa.
Med drugim moramo paziti tudi na ustrezno ravnotežje med našim lastnim delovanjem in podporo delovanju drugih vpletenih dejavnikov. Ob vsakem našem posegu zelo skrbno pretehtam mogoče oblike posega, kako s pomočjo in z instrumenti, ki jih imamo na voljo, podpreti pobude na terenu - domače pobude - kar je, ne vedno, a pogosto najboljši pristop.
Kar zadeva Zahodno Saharo in predloge v zvezi z njo, je treba zadeve preučiti. Ugotoviti moram, kakšna podpora je najprimernejša. Iz vrste razprav s spoštovanimi poslanci vem, da ta vprašanja, še zlasti Zahodna Sahara, pridobivajo na pomenu. O našem pristopu moramo razmisliti zelo celovito. S tem se bomo še naprej ukvarjali. Ta tema bo tudi na dnevnem redu Sveta za zunanje zadeve, pravilnost naših rešitev pa bomo preverili tudi v Parlamentu.
Zdaj je pomembno predvsem oblikovati strategijo, ki bo res upoštevala kratkoročne, srednjeročne in dolgoročne vidike, pa tudi širino vključitve Evropske unije, Parlamenta, Komisije in posameznih držav članic, ter zajeti vse te vidike v tehtno premišljeno strategijo za prihodnost.
Predsednik
Razprava je končana.
