Europos Sąjungos atsakas į pasaulinę finansų krizę. Neformalus lapkričio 7 d. Europos Vadovų Tarybos susitikimas ir 2008 m. lapkričio 15 d. G20 viršūnių susitikimas - Komisijos teisėkūros ir darbo programa 2009 m. (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - bendra diskusija dėl Europos Sąjungos atsako į pasaulinę finansų krizę ir Komisijos teisėkūros ir darbo programos 2009 m.
Jean-Pierre Jouyet
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - (FR) Gerb. pirmininke, Komisijos Pirmininke, ponios ir ponai, finansų krizės poveikis ekonomikai tampa vis labiau regimas. Komisijos rudens prognozės duomenimis, kitais metais numatomas labai didelis Europos Sąjungos ekonomikos smukimas. Kelios valstybės narės jau dabar patiria nuosmukį, o 2009 m. Europos Sąjungos ekonomikos augimas geriausiu atveju išliks nulinis.
Be to, įtampa finansų srityje pradeda atsiliepti ekonomikos institucijų finansavimui. Valstybių narių valstybinės valdžios institucijos labai stengiasi užtikrinti nepertraukiamą įmonių ir namų ūkių, kuriems gresia kreditavimo apribojimai, finansavimą.
Todėl Europai ir jos tarptautiniams partneriams gresia baisiausia nuo 1929 m. finansų krizir jie priversti susitaikyti su nepaprasto masto ekonomikos sulėtėjimui. Kaip žinote, nuo paskutinės mūsų spalio 8 d. diskusijos Tarybai pirmininkaujanti šalis siektik vieno tikslo ir laikėsi tik vieno įsitikinimo - susidūrus su pasauline finansų krize europiečiams būtina laikytis išvien.
Susidūrusiai su tikra Europos finansinės sistemos žlugimo grėsme, pirmininkaujančiai Prancūzijai pavyko kaip neatidėliotiną klausimą pristatyti Europos veiksmų planą, kuris skirtas krizės ištiktoms finansų institucijoms remti, ir drauge su valstybėmis narėmis nusprendužtikrinti tarpbankinį finansavimą ir atkurti bankų kapitalą.
Šio bendro Europos plano veiksmingumas buvo pademonstruotas praėjusį savaitgalį Vašingtone vykusio Didžiojo dvidešimtuko valstybių ar vyriausybių vadovų susitikime, kuriame lankėsi Pirmininkas J. Barroso. Šį istorinį aukščiausiojo lygio susitikimą paskatino surengti Europai atstovavęs Tarybos pirmininkas prezidentas N. Sarkozy ir Europos Komisijos Pirmininkas J. Barroso. Jo metu lapkričio 7 d. buvo pademonstruota didelvienybnurodant pirmininkaujančiam Tarybai aiškias pozicijas, kurias drauge su savo pagrindiniais partneriais reikia ginti.
Dabar jaučiamės labai patenkinti šio požiūrio rezultatais, nes pagal aukščiausiojo lygio susitikimo išvadas, pagrindiniai klausimai, t. y. skaidrumas ir atsakomybė, kuriuos puoselėja Europa, laikomi esminiais tarptautinės finansinės sistemos veikimo principais. Mes taip pat pasiekėme teigiamus sprendimus, kurie atitinka Europos Sąjungos pasiūlymus, pvz., reitingų agentūrų registravimas, visos finansų institucijų veiklos stebėsenos ar reguliavimo principas ir atlyginimo bei vengimo prisiimti pernelyg didelę riziką susiejimas.
Pirmą kartą visos pagrindinės ekonomikos ir finansų institucijos sutardėl griežto atsako, kad išvengtų tokio masto krizės pasikartojimo. Jos visos pritarambicingam veiksmų planui, kurį ateinančiomis savaitėmis finansų ministrai turės išsamiai išdėstyti.
Matyt, kad Europos Sąjunga ir toliau turės visą šio plano reikšmę aiškinti per tarptautines diskusijas. Jūs žinote, jog galite pasitikėti pirmininkaujančia Prancūzija, kad ji skatins Europos vienybę ir kartu, atsižvelgdama į pagrindines reformas dėl visų Vašingtone įvardytų problemų, pasiūlys bendrą tikslą. Mes, be abejo, tikimės, kad pirmininkaujanti Čekija šias iniciatyvas plėtos.
Norėdama pasiekti konkrečius rezultatus, Europos Sąjunga privalo ir toliau ryžtingai pasisakyti dėl reitingų agentūrų, apskaitos standartų, neribotos rizikos fondų stebėsenos, kovos su mokesčių rojais, privačių institucijų atskaitomybės ir daugiašalių finansų institucijų reformos.
Bendrijos teisės aktų požiūriu, ji privalo greitai imtis savo pareigų paspartindama Komisijos pasiūlytų priemonių dėl bankų ir reitingų agentūrų priežiūros ir reguliavimo priėmimą.
Pirmininkaujanti Prancūzija žino, kad ji gali tikėtis aktyvaus Parlamento ir jo frakcijų dalyvavimo ir už tai esu dėkingas jų pirmininkams. Taip Europa galės užimti tvirtą poziciją kituose 2009 m. suplanuotuose tarptautiniuose susitikimuose.
Šie pirminiai rezultatai finansų sektoriuje byloja apie Europos vieningo požiūrio paveikumą. Vis dėlto tai yra tik viena Europos atsako į krizę dalis. Iš tikrųjų šis vieningas požiūris privalo įkvėpti Europos Sąjungą ir jos valstybes nares reaguoti į ekonomikos augimo krizės padarinius.
Pirmininkaujanti EB Tarybai šalis šiuo klausimu tvirtai laikosi savo įsitikinimo. Kaip ir finansų sektoriuje, taip ir ekonomikos augimo srityje, valstybės narės nepasieks jokių konkrečių rezultatų, jei jos glaudžiai nebendradarbiaus viena su kita ir, be to, su savo pagrindiniais tarptautiniais partneriais. Šiuo požiūriu Didžiojo dvidešimtuko aukščiausiojo lygio susitikime buvo paskelbta ryžtinga žinia. Norėdami išvengti ilgalaikio ekonomikos sulėtėjimo, turime pasitelkti visas makroekonomikos priemones pasaulio mastu.
Didėjant krizei, centriniai bankai greitai reagavo ir sumažino palūkanų normas. Pirmininkaujanti šalis palankiai įvertino lapkričio mėn. pradžioje Europos centrinio banko (ECB) priimtą ryžtingą sprendimą palūkanų normą sumažinti 50 bazinių punktų ir mes keletą kartų pritarėme ECB veiksmams atsakant į finansų krizę ir jo aktyviam dalyvavimui Euro grupės ir Europos Vadovų Tarybos svarstymuose.
Dėl biudžeto klausimų, tai Didžiojo dvidešimtuko susitikime buvo nurodyta, kad kur tik yra galimybgerinti, reikia gerinti. Į šį raginimą Europos Sąjungos valstybės narės atsaksakydamos, kad taip smarkiai pasikeitus ekonominiam ciklui, turėtume išnaudoti visas Stabilumo ir augimo pakto leidžiamas galimybes padėčiai gerinti.
Glaudžiai bendradarbiaudama su Komisija, pirmininkaujanti Prancūzija ketina daryti viską, ką gali, kad užtikrintų, jog siekiant apskritai pagerinti ekonominius rezultatus, valstybių planai išlaikyti ekonomikos ciklą yra glaudžiai derinami su Bendrijos iniciatyvomis.
Gerb. J. Barroso, mes tikimės, kad iki mėnesio pabaigos bus pateikti nauji pasiūlymai. Reikia rasti Bendrijos lygmeniu taikytinus atsakus ir išnaudoti visas priemones, galinčias padėti išlaikyti Europos ekonomikos ciklą. Reaguojant į ekonomikos lėtėjimą, būtų galima sparčiai sutelkti tam tikrus Europos biudžeto asignavimus (tai sakau, nes dalyvavau šių rūmų diskusijoje).
Be to, užtikrindami tinkamą vidaus rinkos veiklą, turėtume užtikrinti ir tai, kad Europos taisyklės dėl valstybės paramos naudojamos kuo lanksčiau, kad valstybės narės ir Europos Sąjunga suteiktų veiksmingą paramą toms ekonomikos institucijoms, kurioms kyla didžiausia grėsmė.
Mes taip pat pageidaujame, kad siekiant remti Europos ekonomiką, aktyviai dalyvautų ir Europos investicijų bankas. Kaip žinote, jau turima lėšų mažųjų ir vidutinių įmonių finansavimui užtikrinti. Paramos priemonės turėtų būti visapusiškesnio plano dalis, kad būtų galima remti sektorius, kuriems kyla didžiausia grėsmė, su kuria šiandien susiduria visa ES automobilių pramonė.
Šias papildomas Bendrijos lygmens pastangas reikės smarkiai išplėtoti valstybių narių lygmeniu pasitelkiant griežtai koordinuojamas valstybės atsigavimo priemones. Laukdama kitą mėnesį vyksiančio Europos Vadovų Tarybos posėdžio, pirmininkaujanti šalis ketina vadovauti valstybių narių diskusijai dėl tokios atsigavimui skirtos veiklos prioritetų. Kelios valstybės narės pareiškė, kad jos svarsto tam tikriems pramonės sektoriams skirtas paramos priemones.
Siekiant, kad šios priemonės būtų maksimaliai veiksmingos ir būtų išsaugotas vidaus rinkos vientisumas, jos turi būti partnerių konsultavimosi rezultatas, o Ekonomikos ir finansų reikalų ministrai kartu su Komisijos nariu J. Almunia parengs gruodžio 2 d. vyksiančio kito Europos Vadovų Tarybos posėdžio diskusiją šiomis temomis.
Gerb. pirmininke, Komisijos Pirmininke, ponios ir ponai, susidūrusi su precedento neturinčiu pasaulio ekonomikos destabilizavimu, per kelias savaites Europos Sąjunga iš esmės ėmėsi vykdyti savo pareigas. Betarpiškai susidūrę su pavojumi, europiečiai sugebėjo susivienyti ir imtis paveikių ir neatidėliotinų veiksmų. Turime išmokti visas šios veiklos, kurią vainikavo sėkmė, teikiamas pamokas. Šią Europos vienybę privalu išsaugoti, kad mes ir toliau veiktume kartu, kad stoję prieš savo partnerius ir drauge su jais siektume esminių finansų reguliavimo sistemos pakeitimo ir kad kartu spręstume radikalių ekonomikos ciklo pokyčių sukeltus klausimus.
Taip mes - Taryba, Komisija ir Parlamentas - kartu įrodysime, kad Europos Sąjunga turi reikiamas priemones savo likimui veiksmingai valdyti ir daryti tai, ko tikisi visi europiečiai - elgtis kaip pasaulinio lygio dalyvė.
(Plojimai)
Pirmininkas
Dėkoju jums, Tarybos atstove Jeanai-Pierre Jouyet. Labai džiaugiuosi čia matydamas tiek daug Europos Komisijos narių. Dalyvauja didžioji dauguma Komisijos narių, o dabar su malonumu kviečiu Komisijos Pirmininką tarti žodį.
José Manuel Barroso
Komisijos Pirmininkas. - (FR) Gerb. pirmininke, Tarybos Pirmininke, ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau pagirti puikų Europos Parlamento sprendimą šiandien dvi diskusijas - dėl pasaulio finansų krizės Europoje valdymo pasibaigus Didžiojo dvidešimtuko aukščiausiojo lygio susitikimui Vašingtone ir dėl 2009 m. Komisijos darbo programos - sujungti į vieną.
Ši dviguba diskusija puikiai atspindi politinę tikrovę, į kurią Europa turi reaguoti stodama prieš krizės sukeltus sunkumus ir ryžtingai tęsdama jau pradėtą pagrindinį darbą.
Todėl nenustebsite, kad 2009 m. Komisijos darbo programos tikslas taip pat dvejopas: nuoseklumas ir veikla krizės laikotarpiu. Prie to dar grįšiu.
Vis dėlto pirmiausia norėčiau grįžti prie Vašingtono aukščiausiojo lygio susitikimo įvertinimo, kurį pirmininkaujančios Prancūzijos vardu pateikir J.-P. Jouyet. Norėčiau priminti, kad politininiciatyva pradėti finansų sistemos reformą pasaulio mastu gimEuropoje, ir manau, jog dėl to galime save pasveikinti. Europos Sąjunga nenusileido iššūkiui. Pagrindinius diskusijos klausimus taip pat pasiūlEuropa. Aš jų nekartosiu, nes praėjusį mėnesį šiuose rūmuose mes drauge apie juos aptarėme.
Trijų institucijų bendro darbo įkvėptos ir lapkričio 7 d. nepaprastame Europos Vadovų Tarybos posėdyje nustatytos gairės atstojo diskusijų programą. Komisija pateikpasiūlymus. Šiose diskusijose taip pat dalyvavo Europos Parlamento pirmininkas H. G. Pöttering ir mes parengėme bendrą poziciją. Raginu visus tuos, kurie kartais linkę kritikuoti, panagrinėti mūsų, kaip Europos parengtus pasiūlymus ir Didžiojo dvidešimtuko susitikimo rezultatus.
Be abejo, reikia, kad praeitų šiek tiek laiko, kad galėtume spręsti, ar renginys buvo istorinis lūžis, bet manau, ir tai norėčiau jums labai atvirai pasakyti, kad šis pirmasis Didžiojo dvidešimtuko valstybių ar vyriausybių vadovų susitikimas iš tiesų yra naujos bendro pasaulio ekonomikos valdymo eros pradžią ir galbūt net daugiau, nes krizleido šalininkams suprasti, kad į pasaulines problemas reikia pasaulinio požiūrio. Tai mano nuomonė.
Vašingtono susitikime buvo padėti naujo visuotinio valdymo, grindžiamo rinkos ekonomikos principais, pamatai, bet Europos ekonomikos vizija nėra tik rinkos ekonomika; tai, kaip mes labai dažnai Europoje sakome, yra socialinrinkos ekonomika. Tai vienas iš Europos Sąjungos pranašumų.
Tiesą sakant, Didžiojo dvidešimtuko susitikime buvo pasiektas susitarimas dėl keturių pagrindinių sprendimų.
Pirmiausia nebūtinai svarbos tvarka, bet sprendimų priėmimo tvarka, trumpalaikis ir vidutinio laikotarpio veiksmų planas skirtas finansų rinkoms reformuoti, kitoms krizėms išvengti ir vartotojams, taupytojams bei investuotojams apsaugoti.
Antra, naujojo visuotinio valdymo principai skirti prekybos, pinigų ir biudžeto neatitikimams, kurie kenkia pasaulio bendruomenei, atitaisyti.
Trečia, klausimas, kurį, mano manymu, reikia kuo skubiausiai svarstyti, tai būtinybkoordinuoti veiklą, kuri skirta pasaulio ekonomikai skatinti ir krizės padariniams, kurie turi įtakos darbo vietoms ir mūsų bendrapiliečių perkamajai galiai, mažinti.
Ketvirta, reikia atverti rinkas ir panaikinti visokį protekcionizmą. Būtent todėl iki 2008 m. pabaigos mes stengsimės pasiekti sutarimą, kaip užbaigti Dohos derybų raundą dėl prekybos ir vystymosi.
Be to, aukščiausiojo lygio susitikime buvo pasiųstas aiškus signalas, kuris, manau, bus labai svarbus europiečiams. Ekonomikos ir finansų klausimų nevalia spręsti tokiais būdais, kurie kenktų kitiems pasaulinio lygio uždaviniams, taip pat reikalaujantiems bendrų pastangų, pvz., siekti Tūkstantmečio vystymosi tikslams, energetiniam saugumui, kovai su klimato kaita, maisto saugai, teisinei viršenybei, kovai su terorizmu, skurdu ir ligomis.
Aš asmeniškai pabrėžiau šį klausimą. Aš net pasakiau, kad, mano nuomone, būtų nepadoru svarstyti pagrindinius pasaulio finansų klausimus ir nepaisyti poreikių tų, kurie stokoja maisto ar prieigos prie švaraus vandens.
(Plojimai)
Dabar pradedamas naujas politikos puslapis ir jį rašyti privalome sparčiai ir taip, kad jis būtų praktiškai pritaikomas, t. y. viskas turi būti aišku. Jei Europa, pateikdama savo pasiūlymus Didžiajam dvidešimtukui, atliko svarbų vaidmenį ir jei ji buvo išklausyta, tai tik todėl, kad buvo vieninga. Dar kartą norėčiau pasakyti, kaip didžiuojuosi pirmininkaujančios Prancūzijos, Komisijos ir taip pat su jūsų institucija, Europos Parlamentu, pasiektu puikiu bendradarbiavimu.
Dabar Europos Sąjunga susiduria su tikru iššūkiu toliau kalbėti vienu balsu. Kartais bus sunku, bet tai būtina mūsų sėkmės sąlyga.
Kad ir kaip ten būtų, Europoje mes netrukome priimti kai kurių labai svarbių sprendimų. Po sėkmingų Europos Vadovų Tarybos posėdžių ir diskusijų su Europos Parlamentu, Komisija jau parengkai kuriuos svarbius teisinius pasiūlymus, kurie dabar pateikti teisės aktų leidėjams. Spalio 29 d. mes taip pat sudarėme ekonomikos atgaivinimo programą, kurią ketiname įteisinti dokumentu, kurį Komisija turi priimti kitą savaitę.
Štai čia ir praverčia 2009 m. Komisijos darbo programa. Be abejo, per praėjusius kelis mėnesius mes jau daug aptarėme. Be abejo, kad iki metų pabaigos ketiname pasiekti pažangą tam tikrais klausimas, bet bus likę daug klausimų, kuriuos turėsime spręsti ir kitais metais.
Šioje programoje yra keturi prioritetai, dėl kurių mūsų nuomonės su Europos Parlamento iš esmės sutapo per rugsėjo mėn. diskusiją dėl 2009 m. kasmetinės politinės strategijos.
Pirmasis iš šių prioritetų akivaizdus - augimas ir darbo vietos. 2009 m. iš pradžių mes sieksime dviejų dalykų: riboti ekonomikos lėtėjimo padarinius Europos darbo vietoms ir verslui ir toliau vykdyti reformą, kad būtume geriau pasirengę pokriziniam laikotarpiui. Tikrajai ekonomikai turime taikyti tą patį požiūrį, kurį sėkmingai panaudojome staiga prasidėjus krizei: aiškių principų apibrėžimas ir priemonių koordinavimas Europos lygmeniu. Tiesą sakant, manau, jog mūsų piliečiai nesuprastų, jei 27 valstybių narių vyriausybės ir Europos institucijos gebėjusios sutarti dėl bendros programos finansų krizei įveikti, nesugebėtų išplėtoti bendros programos ekonomikos krizei įveikti. Todėl mažiausiai, ką galime padaryti, tai pritarti visų valstybių narių ir, be abejo, Europos institucijų veiklos koordinavimo principui.
Tokia yra atsigavimo plano, kurį lapkričio 26 d. Komisija pateiks po Lisabonos strategijos vėliava, struktūra. Europoje turime priemones, Lisabonos augimo ir užimtumo strategiją, turime Stabilumo ir augimo paktą ir galime pademonstruoti, kad pasitelkę šias priemones, politinę valią, ir ypač Europos valią, galime įveikti dabar išgyvenamą krizę.
Gyvename ypatingais laikais, kurie reikalauja ypatingų priemonių. Mums reikalinga išties bendra strategija, kad sudarytume sąlygas ekonomikai atsigauti, programa, pagal kurią pirmiausia siekiama riboti krizės poveikį piliečiams: namų ūkiams, darbuotojams, verslininkams, programa, pagal kurią ir Europos, ir šalies lygmeniu koordinuotai pasitelkiami visi turimi fiskalinės, struktūrinės ar reguliavimo politikos svertai; ir šiuo klausimu taip pat noriu pasakyti, kad mes esame labai dėkingi Europos centriniam bankui už iki šiol vykdomą bendradarbiavimą.
Iš tiesų nviena valstybnarneišbristų iš krizės pasitelkdama tik nacionalines priemones. Mūsų ekonomikos pernelyg viena nuo kitos priklausomos. Vienas iš įdomiausių Vašingtono aukščiausiojo lygio susitikimo rezultatų yra tai, kas visi suprato, jog vykstant globalizacijai, net ir tos valstybės, kurių finansų rinka yra mažiausiai integruota, dabar suvokia tarpusavio priklausomybės poveikį. Jei visas pasaulis pasirengęs pripažinti tarpusavio priklausomybės padarinius, mes, Europoje, ne tik privalome pripažinti šią tarpusavio priklausomybę, bet ir gebėti koordinuotai ir nuosekliai atsakyti.
Todėl manome, jog siekiant išlaikyti paklausą, naudoti sąveikas ir išvengti neigiamų grandininių reakcijų, reikalinga biudžeto skatinimo programa - laiku pateikta, tikslinir laikina (anglų k. visi šie žodžiai prasideda raide "t" - timely, targeted, temporary) priemonių programa. Mums šios priemonės skubiai reikalingos ir būtent tai pasiūlysime valstybėms narėms.
Pirmiausia mąstau apie pastangas skatinti mokymą ir perkvalifikavimą, daugiau investuoti į naujoves, tarpusavio ryšį ir paversti Europą mažai anglies dioksido išskiriančių technologijų ekonomiką. Pirmiausia mąstau apie tai, kad tam tikrus mūsų ekonomikos sektorius reikia pritaikyti prie mūsų kitų kovos su klimato kaita tikslų. Tai bus puiki galimybparodyti, kad kovos su klimato kaita darbotvarkneprieštarauja ekonomikos augimo darbotvarkei. Priešingai, galbūt ši darbotvarkpaskatins Europos pramonės modernizavimą.
Aš taip pat mąstau apie didesnes pastangas mažinti administracines įmonių išlaidas ir taip išlaisvinti ypač MVĮ pajėgumus - tai pagrindinis 2009 m. sausio mėn. geresnio reglamentavimo apžvalgos bruožas.
Mes vis daugiau dėmesio skiriame geresnės teisėkūros, t. y. "geresnio reglamentavimo" tikslams. Privalome sumažinti visas nereikalingas administravimo naštas, ypač mažosioms ir vidutinėms įmonėms.
Galimybių, prieinamumo ir solidarumo socialindarbotvarktaip pat yra Europos atsako į ekonomikos krizę dalis, nes reikės spręsti socialinius sunkumus (šito mes neneigiame), kilsiančius ypač dėl sparčiai didėjančio nedarbo, kuris dabar atrodo visai tikėtinas. Todėl privalome plėtoti socialinę darbotvarkę. Ypač pabrėžčiau priemones vartotojų interesams skatinti ir darbo rinką atverti jaunimui, bet, be abejonės, bus daug kitų klausimų, kuriuos norėsime apsvarstyti su Europos Parlamentu.
Dėl finansų tai tikiuosi, kad šių rūmų nariai greitai priims Komisijos pasiūlymus dėl kapitalo pakankamumo, indėlių garantijų ir reitingų agentūrų. Būtina atkurti pasitikėjimo atmosferą. 2009 m. Komisija imsis konkrečių priemonių Europos finansų sistemos reguliavimo sistemai stiprinti. Ji nagrinės finansų rinkų, tarp jų P. N. Rasmusseno ir K. H. Lehne pranešimuose minėtų sričių, reguliavimą, priežiūrą ir skaidrumą. Iki pavasario Tarybos posėdžio Komisija pateiks pirmuosius mūsų įkurtos oficialios grupės, atsakingos už finansų priežiūrą, tyrimus.
Baigdamas šią pirmąją diskusijos dalį, manau, jog nepaisant visų neigiamų padarinių, krizės visuomet turi vieną gerą ypatybę. Jos pertvarko mūsų nekintamus mąstymo modelius ir tvirtus įsitikinimus, suteikdamos tam tikros plastiškumo aplinkybėms ir palikdamos būtino lankstumo joms iš naujo perdirbti ir formuoti.
Dar kartą norėčiau labai nuoširdžiai ir atvirai pasakyti, ką jaučiau praėjusią savaitę Vašingtone. Pamačiau imlumą, kurio, atvirai sakant, prieš kelis mėnesius nebuvo. Būtent krizpakeitdaugybę nuostatų. Dabar ne tik didžiosios valstybės, bet ir augančio ekonomikos šalys, atvirai žvelgia į besikeičiantį pasaulį ir skleidžiamas Europos vertybes: laisvę ir solidarumą. Europos atveju manau, jog būtent dabar laikas įnešti savo indėlį ir išgarsėti įvykių eigoje.
(Plojimai)
Pirmininkas
Gerb. Komisijos Pirmininke, dėkoju už jūsų pasakytą kalbą. Neabejoju, kad kolegos nariai leis man pasakyti, kad kai pastarosiomis savaitėmis dalyvavote ilgose ir sekinančiose sesijose, mano manymu, visada aiškiai palaikydavote Bendrijos teisės aktus, kas, savaime suprantama, ir yra jūsų pareiga. Tai labai svarbu mūsų vyriausybių atžvilgiu. Jums reikia laikytis ir Europos Parlamento, ir įvairių vyriausybių reikalavimų. Jūsų atveju tai buvo akivaizdu ir norėčiau Europos Parlamento vardu padėkoti jums už jūsų pastangas šiuo sunkiu metu.
Joseph Daul
PPE-DE frakcijos vardu. - (FR) Gerb. pirmininke, Tarybos Pirmininke, Europos Komisijos Pirmininke, ponios ir ponai, dabartinfinansų kriznėra, kaip kai kurie sako, kapitalizmo pralaimėjimas, bet tikrai yra politinės klaidos, t. y. nuo dešimtojo dešimtmečio netinkamai valdomų ir prižiūrimų JAV finansinių produktų kokybės, padarinys.
Tai abiejų - rinkos skaidrumo, ir veiksmingų finansų rinkų priežiūros institucijos - stokos rezultatas. Politinės centro dešinės partijos nepritaria ir niekada nepritartaisyklių ar arbitrų neturinčiai finansų sistemai; šiandien mes labai brangiai mokame už to sukeltus ekonominius ir socialinius padarinius. Kam mes, centro dešinė, pritariame pasaulio ekonomikos požiūriu, tai pasiteisinusiam Europos socialinės rinkos ekonomikos modeliui. Ko mes, centro dešinė, pageidaujame šiuo sunkmečiu, yra tai, kad savo dėmesį sutelktume į dirbančių ir taupančių žmonių padėtį, į verslininkų padėtį ir ypač į mažąsias ir vidutines įmones, kurios kasdien rizikuoja kurdamos augimą ir darbo vietas.
Jų ateitį užtikrinsime tik tuomet, jei suvokdami savo pareigas ir būdami ištikimi savo vertybėms, ginsime savo visuomenės modelį ir išlaikysime laisvos, teisingos ir skaidrios rinkos sąlygas.
Ponai ir ponios, norėčiau išreikšti didelį savo frakcijos pasitenkinimą tuo, kad per šią krizę, kaip ir per šios vasaros Gruzijos krizę, Europa, kai ji nori, pasaulyje yra matoma, ją girdi ir ji daro įtaką savo partneriams. Galvoje turiu tai, kad Europos puoselėjamas unikalus visame pasaulyje visuomenės modelis, pagal kurį visuomenės dėmesio centre yra žmonės, yra labai svarbi priemonglobalizacijos aplinkybėmis.
Komisijos ir jos pirmininko J. Barroso remiamas Tarybai pirmininkaujanti šalis ir N. Sarkozy parodė, kad 27 valstybės narės gali turėti bendrą, nuoseklų požiūrį net į labai opius ir sudėtingus klausimus ir kad Europa, jei ji stengsis laikytis išvien, gali turėti įtaką pasauliui.
Dėl pakartotinų Tarybai pirmininkaujančios šalies ir Komisijos Pirmininko pageidavimų pavyko surengti Didžiojo dvidešimtuko (G20) susitikimą. Šis turtingiausių šalių ir sparčiai augančios ekonomikos šalių susitikimas buvo ir simbolinis, ir istorinis įvykis, kuris baigėsi konkrečiomis priemonėmis, kurioms mūsų frakcija tvirtai pritaria. G20 iš tiesų nustatproblemos priežastis, parengstrategiją ir tvarkaraštį. Nepatenkinti žmonės sako, jog to negana ir pernelyg vėlu. Aš pats turiu keletą klausimų: pvz., kodėl Europoje mes neužbėgome krizei už akių, kai įspėjamųjų ženklų būta jau praėjusiais metais? Kodėl mūsų priežiūros valdžios institucijos atidžiau nestebėjo JAV finansinių produktų kokybės? Turime turėti atsakymą į klausimą, kas nutiko mūsų didžiuosiuose bankuose, kai viršutinis aukštas nežinojo, kad vyksta su mūsų trečiojo aukšto kompiuterinių žaidimų žaidėjais.
Dabar mūsų pareiga yra imtis veiksmų ir skatinti savo ekonomiką, skatinti augimą ir taip riboti šios krizės poveikį socialinei sanglaudai. Mes turime supaprastinti vidaus rinką, investuoti į mokslinius tyrimus, labai remti mūsų MVĮ ir padėti keblioje padėtyje atsidūrusioms šeimoms. Visa tai turime daryti neapsunkindami biudžeto, pvz., kaip papildomą finansavimo šaltinį svarstydami galimybę išleisti euroobligacijas ir išlaikydami nacionaliniu lygmeniu pradėtų reformų, kurių dabar reikia labiau nei kada nors anksčiau, varomąją jėgą.
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, finansų krizės akivaizdoje visuotinis valdymas tapo tobulesnis ir tai taip pat gali turėti istorinę reikšmę. Turime eiti tolyn ir kartu imtis atsargos priemonių nuo grėsmę keliančio protekcionizmo, kuris visuomet kenkia vargingiausioms pasaulio šalims.
Būtent per krizę galime imtis drąsių, ateityje naudingų priemonių. Gerb. pirmininke, būtent per krizę ir tik per krizę galime keisti kai kurias taisykles, nes krizei praėjus visi labai greitai užsimiršta.
Europai nevalia nukrypti nuo šio kelio. Susivienijusi Europa parodė, kad ji galėjo rasti krizės sprendimus ir padėti savo bendrapiliečiams įveikti šią krizę, kuri ir ateinančiais mėnesiais mums kels milžiniškų problemų. Pasakyčiau labai paprastai, kad Europa privalo būti vieninga, Europa privalo būti tvirta, o svarbiausia, Komisijos Pirmininke, yra tai, kad mes jautėme įvairių institucijų - Parlamento (jį paminėsiu pirmiausia), Komisijos ir Tarybos - simbiozinius ryšius. Būtent taip pasieksime tikslą ir parodysime pavyzdį bendrapiliečiams.
Martin Schulz
PSE frakcijos. - (DE) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, Didžiojo dvidešimtuko valstybių surengtas susitikimas rodo, kad buvo pasiekta pažanga. Tai, kad jos taip susirinko, rodo, kad pasaulis keičiasi, kad mes tampame daugiapoliu pasauliu, kuriame Europos Sąjunga, jei išliks vieninga, jei darysime namų darbus, jei iš tiesų atliksime mums pavestas užduotis, gali ir atliks pagrindinį vaidmenį.
Todėl, Komisijos Pirmininke, lemiamas klausimas yra, ar turime pakankamai laiko. Iš jūsų kalbos suprantu, kad ketinate pateikti priemones, kurias, atsižvelgdami į Poulio Nyrupo Rasmusseno pranešimą, ketinate išplėtoti Komisijos pavasario posėdyje. Tai pernelyg vėlu. Dėl neribotos rizikos fondų ir privataus kapitalo fondų tai priemonių norime dabar. Jei teisingai supratau, tai pirmines priemones dėl bankų C. McCreevy Komisijai pateikpraėjusią savaitę. Tai tik labai mažas paketas. Jei norime būti patikimi, reitingavimo agentūrų klausimą turime apsvarstyti dabar. Norime kuo greičiau apsvarstyti šių agentūrų reguliavimo klausimą. Dabar norime priemonių dėl privataus kapitalo ir neribotos rizikos fondų. Dabar norime apsvarstyti vadybininkų atlyginimų klausimą. Dabar norime apsvarstyti trumpalaikio vertybinių popierių skolinimo klausimą. Tiesa ta, kad žmonės jau apsipranta su padėtimi. Mes išgyvename finansų krizę ir vyksta plataus masto diskusijos, bet ponios ir ponai iš finansų pasaulio jau vėl užima savo pozicijas. Norėčiau jums paskaityti trumpą citatą iš "Deutsche Bank" vyriausiojo vykdomojo pareigūno J. M. Ackermanno laiško George'ui W. Bushui (du labai įdomūs susirašinėtojai). "turime sutrukdyti ir neleisti, - rašo J. M. Ackermann, - viešajam sektoriui imtis nuolatinio didesnio vaidmens tarptautinėje finansų sistemoje". Ne, negalima sutrukdyti tam, kas ir yra veiksmų, kurių dabar imamės, tikslas - didesnis reguliavimas ir glaudesnis tarptautinis bendradarbiavimas šiam reguliavimui įvykdyti.
Dabar pasiekėme kryžkelę, posūkio tašką, kai turime savęs paklausti, ar ateityje bus griežtesni reikalavimai, griežtesnkontrolir, aš pridurčiau, ar bus teisiškai draudžiamos tam tikro pobūdžio spekuliacijos ir piktnaudžiavimas, o gal mes giname bankus ar apsaugome fondus nuo žlugimo? Jie su dėkingumu priima pinigus ir toliau nekliudomai veikia. Tai beveik tas pats, kas duoti daugiau pinigų beviltiškam lošėjui, kuris viską praloškazino, kad jis ir toliau su malonumu darytų tą patį, ką ir anksčiau. Ne, mes turime išsiaiškinti, kam priklauso kazino, kokios žaidimo taisyklės taikomos, kaip apmokestinami laimėtojai, o svarbiausia, ar kazino veikla yra skaidri ir ar tie, kurie atsakingi už ten vykstančią veiklą, gali būti patraukti atsakomybėn. Toks turi būti mūsų tikslas. ES turi siekti apibrėžti savo pačios taisykles, kurių pati ES laikosi Didžiojo dvidešimtuko šalyse ir tarptautinėse organizacijose.
Negali tęstis taip, kaip anksčiau. Turime aiškiai suprasti, kad esame atsakingi prieš paprastus Europos Sąjungos piliečius, kurių pinigai naudojami kitų sukeltoms nelaimėms apmokėti. Pateiksiu trumpą pavyzdį. Tik įsivaizduokite, gerb. J. Barroso, kad einate į banką. Jūs - vienas iš geresnį atlyginimą gaunančių žmonių Europoje, taip, kaip ir aš. Einate į savo banką ir sakote: "Štai 1 000 EUR ir norėčiau 25 proc. grąžos normos". Banko valdytojas atsakytų: "Ar jums, gerb. J. Barroso, negerai? Paprastai jus toks nuovokus. Iš tikrųjų atrodote labai protingas." Tačiau kai J. M. Ackermann kalba su savo akcininkais ir sako: "Šiais metais norime 25 proc. grąžos normos", jis susilaukia griausmingų ovacijų. Galų gale turime sumažinti tarp šių žmonių filosofijos ir kasdienio gyvenimo esantį atotrūkį. Nepriimtina, kad tarptautiniame versle sandoriai sudaromi vadovaujantis tik šiais ramiais, šaltakraujiškais svarstymais apie finansinę naudą. Norint šito pasiekti, mums reikalingos taisyklės tokiam piktnaudžiavimui sustabdyti.
(Plojimai)
Jei kelis mėnesius iki šio Parlamento kadencijos pabaigos elgsimės protingai, tai būsime sumažinę atotrūkį tarp verslo pasaulio suvokimo, t. y. kaip verslas mato tikrąjį pasaulį, ir paprastų, bendrovėse dirbančių žmonių tikrojo pasaulio suvokimo. Tikrasis bendrovių pasaulis - tai pasaulis, kuriame iššvaistyti pinigai ir pinigai, kuriuos dabar telkia Bendrijos valstybės, trūkumams, su kuriais dabar susiduriama, padengti, ir kurie turi būti finansuojami pasitelkiant milijardus eurų siekiančius pagalbos paketus, turi būti paimti iš mokesčių mokėtojų piniginių ir tikrosios ekonomikos. Todėl negalime apsiriboti tik bankų ir fondų gelbėjimu. Labai svarbus ir investavimas į tikrąją ekonomiką. Mes privalome išsaugoti darbo vietas. Privalome apsaugoti ekonomiką nuo žlugimo. Vakar mano draugas F. W. Steinmeier pristatįdomų planą, kuriuo siekiama atgaivinti investicijas į visų Europos Sąjungos valstybių ekonomikas ir kuriame, svarbiausia, Komisijai pateikiamas vienas konkretus klausimas: ar galime jau kitiems šešeriems ar septyneriems metams atidėtus išteklius naudoti investicijoms į infrastruktūrą, Lisabonos procesą, mokslinius tyrimus, kvalifikacijos kėlimą ir į Europos telekomunikacijų infrastruktūros kūrimą? Ar galime šias lėšas dabar investuoti ir greitai paskatinti užimtumą ir augimą? Mano manymu, šis klausimas yra tiek pat svarbus, kaip ir tarptautinių finansų rinkų reguliavimas.
Manau, jog pasiekėme lūžio tašką. Dėkoju jums, gerb. pirmininke. Jūs nurodėte, kad galbūt aš suklydau dėl to, kada Komisija bus pasirengusi. Būkite pasirengę iki pavasario posėdžio. Greitai pasirenkite, nes pavasarį vėl prasidės arklių lenktynės, todėl C. McCreevy'io vėl čia nebebus. Komisijos priemonių mums reikia dabar, kuo greičiau. Tikiuosi, kad gruodžio mėn. čia pateiksite atitinkamus pasiūlymus.
(Plojimai)
Graham Watson
ALDE frakcijos vardu. -Gerb. pirmininke, norėčiau pasveikinti Komisijos Pirmininką: tai pirmas kartas, kai Komisija dalyvavo tokiame aukščiausiojo lygio susitikime ir tai išties labai malonu.
Taip pat norėčiau pasveikinti Tarybos pirmininką ne tik dėl puikaus jo darbo, nuveikto pirmininkaujančiai Prancūzijai, bet taip pat ir jo apdovanojimo proga pirmininkaujant Autorité des marchés financiers.
Jei 1989 m. buvo lemiama laisvosios rinkos ekonomikos pergalė, tai 2008 m., matyt, yra tie metai, kai mes prisiminsime Adamo Smitho įspėjimą, kad nevaldomos laisvosios rinkos turi savo ribas. Knygoje "Wealth of Nations" ("Tautų turtas") Adam Smith numatdaugelį dalykų ir iš to, ką jis pasakė, galima daug pasimokyti.
Mano frakcija džiaugiasi Didžiojo dvidešimtuko sėkme. Mes palankiai vertiname jo įsipareigojimą laikytis bendro įsitikinimo, kad rinkos principai, atvira prekyba, investicijų režimai ir veiksmingai reguliuojamos finansų rinkos skatina dinamiškumą, naujoves ir verslumą, kurie būtini ekonomikos augimui, užimtumui ir kovai su skurdu.
Nuo 1929 m. šalys suklydo kiekviena atskirai siekdamos išsigelbėjimo. Šį kartą pripažinome, kad išgelbėjimo privalome siekti kartu. Daug 2009 m. Komisijos programoje pasiūlytų priemonių padės mums einant tuo keliu. Aš sveikinu Komisiją parengus tą darbo programą, ypač planą reguliavimui bei priežiūrai ir finansų sektoriaus dalyvių ir didelio kapitalo rinkos investuotojų skaidrumui užtikrinti. Laisvoji rinka tarpsta esant skaidrumui ir sąžiningumui.
Dabartiniu sunkmečiu kai kurie vis dar ieško atpirkimo ožių. Jie įrodinėja, kad pavojaus varpai neskambėjo. Bet jie skambėjo! Otto Graf Lambsdorff, Jacques Delors ir kiti šių metų pradžioje parašlaišką pirmininkaujančiai Slovėnijai įspėdami apie pasaulio ekonomikos perkaitimo pavojų. Vakar vakare per mūsų diskusiją dėl euro dešimtmečio Jean-Claude Juncker savo puikioje kalboje priminmums, kad Euro grupdaug kartų kreipėsi į amerikiečius ir kitus dėl pavojų, su kuriais susiduriame. Liberalai demokratai neketina švaistyti laiko ieškodami vaikino, kuris nepastebėjo ledkalnio; mes stengsimės žmones susodinti į gelbėjimo valtis.
Tačiau mums nerimą kelią vienas Europos Sąjungos ir Didžiojo dvidešimtuko atsako aspektas. Regis, mūsų valstybių ir vyriausybių vadovai mano, kad viskas gali būti taip, kaip anksčiau, ir kad viskas, ko reikia, - tai ekonomikos augimo. Bijau, jog jie tiesiog neišmoko pastarųjų trisdešimties metų politikos pamokų. Nuosmukis turėtų būti tinkamas laikas kritiškam įvertinimui. Prognozuojama, kad net išgyvenant nuosmukį, pasaulio BVP per kitus dvidešimt metų išaugs dvigubai, bet vis dėlto tas augimas grindžiamas ribotais ištekliais, neįskaičiuotais nuostoliais ir kiekvieną savaitę dar viena Kinijos anglimi kūrenama jėgaine.
Spalio 28 d. pirmininkaujančios valstybės rašte, skirtame informuoti lapkričio 7 d. ES parengiamąjį aukščiausiojo lygio susitikimą, buvo išdėstyti keturi su naujovėmis susiję klausimai. Vienas iš jų apie tvarumą. Jame teigiama, jog didelę reikšmę turi tarptautiniai koordinuoti makroekonomikos atsakymai, grindžiami skatinimu investuoti į aplinkosaugą, ir besivystančiose šalyse. Aišku, kad bendriems svarstymams vadovavo tam tikras pirmininkaujančios Prancūzijos ministras ar pareigūnas. Bet jie nevirto bendra kalba, kuri būtų priimta kaip parengiamojo susitikimo išvadomis, o klimato kaita buvo paminėta tik vienu sakiniu tarp kitų uždavinių. Šis klausimas nebuvo įtrauktas ir į Didžiojo dvidešimtuko susitikimo išvadas, išskyrus tai, kad jis buvo priešpaskutinio punkto priešpaskutinis klausimas, kuriame kalbama apie kitus svarbius uždavinius ir klimato kaita paminima kaip Nr. 2.
J. M. Keynes ir kova su klimato kaita vienas kitam neprieštarauja. Šių dienų Maynard Keynes grąžintų žmones prie darbo ir ant kiekvieno Europos namo įrengtų saulės kolektorius ir vėjo generatorius, skatintų naujoves ir kartu suteiktų darbo vietų. Šių dienų T. Roosevelt, matydamas, kad pasaulio ekonomika, kurios kontūrai brėžiami JAV vakarų pakrantės universitetų kompiuterių teritorijose, Kinijos gamyklose ir Indijos anglies kasyklose, skatintų mus siekti visuotinės kultūros, visuotinio valdymo ir darnaus požiūrio į visuotinę problemą. Tai pažangos kelias. Padėtis niekada nebus tokia, kaip anksčiau.
Brian Crowley
UEN frakcijos vardu. - (GA) Gerb. pirmininke, Komisijos Pirmininke ir Tarybos Pirmininke, aš tvirtai tikiu, kad veikdama tiesiai ir ryžtingai, Europos Komisija užėmtvirtą poziciją tarptautinių finansų rinkų krizei išspręsti. Esmta, kad Europos Sąjunga, Jungtinės Valstijos, Indija ir Kinija privalo veikti drauge, kad užtikrintų, jog nuo šiol yra bendros taisyklės ir tinkami standartai tarptautinėms finansinėms paslaugoms kontroliuoti.
UEN frakcijos vardu. - Paprastai per kiekvieną krizę ir kiekvieną pavojaus tarpsnį žmonės sako, kad daugiau niekada taip nebus. Tačiau jei panagrinėsime istoriją, ne tik ekonomiką, iš tiesų viskas vyksta ciklais. Iš tiesų viskas kartojasi. Net ir paprasčiausias žvejys pasakys, kad yra potvynis ir yra atoslūgis.
Tai jokiu būdu nepateisina problemų, kurias dabar išgyvename, ar tų, kurie sukėlšią krizę beatodairiškai skolindami, abejotina veikla, o svarbiausia, kai viskas žlugo, bėgdami į savo gimtąsias šalis prašyti gelbėti nuo bankroto.
Šiandien didžiausią grėsmę Europos verslui, ekonomikai, užimtumui ir socialiniam gyvenimui kelia ne tik finansinkrizė, bet tai, kad mažosioms ir vidutinėms įmonėms bankai neskolins pinigų apyvartiniam kapitalui, kas sudarytų sąlygas joms augti ir naudotis galimybėmis. Nėra prasmės gaminti saulės kolektorių, jei neturite žmonių, kurie juos rengtų ant stogų. Jei neturite žmonių, kurie juos rengtų ant stogų, kas už juos mokės ir kas juos pirks, jei neturėsite žmonių jiems gaminti.
Mūsų šiandien regima tikrov- tai per dabartinę ekonomikos sumaištį išgyvenama krizsuteikia mums galimybę ištaisyti praeities klaidas ir užtikrinti, kad dabar investuosime į mokslinius tyrimus ir naujoves, o tuos pinigus naudosime naujiems problemų sprendimo būdams ir žmonių kasdienio gyvenimo problemų sprendimų paieškai, taip pat užtikrinsime, kad mes žmonėms teikiame viltį. Dažnai pamirštama, jog žmonėms iš tiesų reikia padrąsinimo, paskatos eiti į priekį, reikia patapšnoti per petį ir pasakyti, kad jie puikiai padirbėjo, nes žmonės trokšta vilties.
Didžiojo dvidešimtukas ir pirmininkaujančios Komisijos veiksmai rengiant šį Didžiojo dvidešimtuko susitikimą, nors ir nevykusiai pirmininkaujant Jungtinėse Valstijose, verčia Indiją ir Kiniją sėsti prie stalo ir pasakyti, kad dabar jos, kaip augančios ekonomikos šalys, turi įsipareigojimus. Kinija ir Indija privalo atlikti savo vaidmenį atsižvelgiant į tai, kas turi būti padaryta.
Ir paskutinis dalykas, tai nenorėčiau, kad žmonės manytų, jog krizreiškia, kad mes privalome kliudyti Europos tautų naujovėms ir kūrybingumui. Jei norime maitinti savo liaudį, suteikti jiems lygias teises ir užtikrintumą, ištraukti juos iš skurdo pančių, mūsų pirmoji pareiga yra užtikrinti, kad pinigus jie užsidirba darbo vietose, kad šalys turi pinigų investuoti į socialines ir sveikatos paslaugas, o svarbiausia, kad mes suteikiame jiems priemones, išsilavinimą ir kvalifikaciją, kad tie nauji prieš mus iškilę iššūkiai yra jiems naudingi.
Monica Frassoni
Verts/ALE frakcijos vardu. - (IT) Gerb. pirmininke, ponai ir ponios, dabar finansų krizkerta ir tikrajai ekonomikai, ką, šiaip ar taip, ir buvo galima lengvai nuspėti. Mes manome, kad tai kaina, kurią Europos Sąjunga moka už pavėluotai rengiamą ar net atsisakymą parengti Europos reguliavimo sistemą ir gerais laikais sukurti finansinio solidarumo mechanizmus ir bankininkystės sektoriaus priežiūrą, kuri verta šio pavadinimo.
Dėl tų, kurie delsir gynšį požiūrį, tarp jų ir jūs, gerb. J. Barroso, jūs ir jūsų Komisijos dauguma, Europa atsidūrnepaprastai pavojingoje padėtyje ir išgyvena nuosmukį. Gerb. Pirmininke, norėčiau, kad iškalbingai svarstydamas ir kalbėdamas apie galimus sprendimus, garsiai ir aiškiai pasakytumėte, jog tie, kurie pageidavo taisyklių ir skaidrumo, tie, kurie atsisakpanaikinti reglamentavimą, buvo teisūs, o aš ir mano komiteto dalis (vienas iš jų sėdi už jūsų) klydome. Tai vienintelis dalykas, iš to ką šiandien kalbate, gali būti patikimas, ir atsiprašau, bet tai netiesa, kad dauguma valstybių narių visiems šiems dalykams priešinosi.
Nuo 2004 m. tai daug kartų kartojau, bet jūs nuolat nutardavote laikytis išvien su valstybių narių vyriausybėmis, o ne Parlamentu, ir su pramone, o ne vartotojais. Jei būčiau moralistė, netgi pasakyčiau, kad laikotės išvien su stipriaisiais, o ne teisiaisiais. Šis požiūris, kurį savo žymioje Humboldto kalboje pristatJoschka Fischer ir pagal kurį Komisijai nustatomas paprastas Tarybos sekretoriato vaidmuo, tvirtai atsispindi šiandien mums pristatomos darbo programos vidaus ir išorės politikos prioritetuose.
Dėl išorės reikalų prioritetų, tai ypač norėčiau pabrėžti, kad nuolat neatleistinai nepaisoma žmogaus teisių klausimo pradedant, be abejo, Kinija. Be to, gana dirbtinai ginama Dohos darbotvarknesuvokiant, kad finansų krizišsklaidvisas prielaidas, kuriomis ji buvo grindžiama. Dėl vidaus politikos, dėl imigracijos tai per pastaruosius metus jūsų Komisija dar kartą pasidavvalstybių narių spaudimui ir todėl, kai šiandien kalbame apie legalią imigraciją, iš tiesų kalbame apie teisines priemones, kurios ir toliau lieka labai silpnos, ir lygiai tą patį galima pasakyti dėl socialinės politikos.
Gerb. Tarybos Pirmininke, Komisijos Pirmininke, taip tikrai nepavyks pradėti to, ką žalieji jau daug mėnesių vadina naujuoju ekologiniu planu (angl. green new deal), kuris šiandien labai madingas. Naujasis ekologinis planas turi labai konkrečią reikšmę ir jis tikrai nėra ta nesuprantama, aplink girdima kalba, kuri iš tiesų reiškia "viskas kaip ir anksčiau tik šiek tiek ekologijos šen bei ten". Mes kalbame apie bendrą ilgalaikę investicijų strategiją siekiant efektyviau vartoti energiją, permainų ekonomikoje aplinkos apsaugos požiūriu, mažinti CO2 ir didinti Europos investicijų banko vaidmenį, kurio sprendimai ką ir kodėl finansuoti, vis dėlto turėtų būti nuoseklūs.
Dėl nenaudingų milžiniškų infrastruktūrų, branduolinių jėgainių ar netikėto netinkamų projektų finansavimo neturėtų būti jokių neaiškumų. Valstybės lėšų ir neužpildytų čekių nederėtų skirti automobilių pramonei, kaip kad yra dabar. Tai būtų tas pats, kas ir toliau mėtyti pinigus į balą, bet manau, kad daugiau mėtyti pinigų į balą mes nenorime.
Roberto Musacchio
GUE/NGL frakcijos vardu. - (IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, tik prieš kelias dienas šiuose pačiuose rūmuose prezidentas N. Sarkozy pasakė, kad mūsų išgyvenama krizyra struktūrinir kad mums reikia permąstyti pačią kapitalizmo santvarką.
Savaime suprantama, kad aš manau, jog užuot bėgus nuo kapitalizmo krizės mums reikia išvengti kapitalizmo per krizę; kitaip tariant, mums reikia pradėti mąstyti apie naują ateitį, kuri suteiktų mums tikrą perėjimą prie socialinėmis ir ekologinėmis sąvokomis apibūdinamos ekonomikos, lygybe ir bendradarbiavimu, o ne nelygybe ir kova grindžiamos ekonominės demokratijos.
Tačiau, be šių esminių skirtumų, kurie iš tiesų labai svarbūs, matau, jog iš šio Didžiojo dvidešimtuko susitikimo gana kuklių ir tiesiog nuviliančių rezultatų, už kurį Europa taip pat atsakinga, lieka labai mažai oficialių teiginių apie kapitalizmo permąstymą. Be abejo, paaiškėjo, kad laissez-faire dogma gali būti sufalsifikuota ir todėl galima milžiniška valstybės intervencija ir netgi nacionalizacija, bet visa tai nepakeis esminės filosofijos, kuri ir sukėlstruktūrinę krizę.
Be abejo, sakoma, kad siekiant mažinti spekuliacijų pavojų, mums reikalingos taisyklės, tačiau net nemanoma kištis dėl šios finansinės spekuliacijos, pvz., sandoriams taikomo Tobino mokesčio, ir mes neužsimename apie Stabilumo paktą, kuris šiuo nuosmukio laikotarpiu veikiausiai labai smarkiai pablogins gyvenimą mūsų žemyne. Tačiau svarbiausia, kad mes neklausiame savęs, kas yra šios krizės priežastis, ir todėl mums nepavyksta jos įveikti.
Dėmesį atkreipčiau tik du klausimus: pirmas, tai nuolatinis darbo nuvertinimas, kuris per pastaruosius dešimtmečius buvo vykdomas pasitelkiant laissez-faire politiką, dėl ko atsirado neteisybir kančios ir iš dalies didelfinansinio likvidumo problema. 1929 m. John Maynard Keynes pasiūlinvestuoti į atlyginimus ir darbo vietas, bet šiandien šito nedaroma.
Antras klausimas - tai ekologinis ir energetinis krizės aspektas, kuris reikalauja aiškesnių ir griežtesnių nei Didžiojo dvidešimtuko mikčiojimo sprendimų; bet, kita vertus, tiems, kurie sukėlkrizę, labai sunku ją išspręsti. Mums reikalingas aiškus ir kitoks kairiųjų signalas.
Hanne Dahl
IND/DEM frakcijos vardu. - (DA) Gerb. pirmininke, kaip ir kiti čia šiandien kalbėję, norėčiau pacituoti J. M. Keynesą. Jis, regis, kaip niekada čia tinka. Cituosiu angliškai:
"Spekuliantai negali padaryti žalos kaip burbulai ant nuolatinės verslo tėkmės. Tačiau padėtis tampa rimta, kai verslas tampa burbulu ant spekuliacijų sūkurio. Kai šalies kapitalo vystymasis tampa kazino veiklos šalutinis produktas, greičiausiai darbas bus prastai atliktas."
Komisijos pasiūlyme dėl finansų krizės sprendimo iš tiesų kalbama užuolankomis. Ekonominir pinigų sąjunga (EPS) - tai ne apsauga nuo visuotinių krizių ir tikrai ne nuo finansų krizių. Keturios laisvės ir varžantis Stabilumo paktas padėties nelengvina; tiesą sakant, visiškai atvirkščiai. Mums reikia iš naujo parengti ekonomikos ir ekonominės politikos institucinį pagrindą. Labai gerai yra teigti, kad bus sukurta nauja finansų struktūra, bet ji nebuvo tinkamai apibrėžta, kad ją galima būtų dėstyti architektūros kolegijoje ar ji būtų tinkama ekonomikos kursui. Tai, be abejo, susiję su krizės samprata. Suprantama, kad iš pradžių dėmesys buvo telkiamas į likvidumo krizės sprendimą siekiant užtikrinti pagalbos tiekimą. Šiuo požiūriu įvairios šalys pasirinko šiek tiek skirtingus modelius (taip jau yra), bet ką Komisija iš tiesų turi galvoje, kai sako, kad ES - ir aš pacituosiu iš programos:
"užtikrina, kad bankininkystės sektoriaus restruktūrizavimas vykdomas taip, kad ateityje sektoriuje bus užtikrinta sąžininga ir sveika konkurencija".
Ar tai reiškia, kad viešasis sektorius turi įdėti lėšų? Ar tokia yra šio sakinio reikšmė? Aš taip pat norėčiau Komisijos paklausti, ar turi būti steigiamos naujos kreditų reitingavimo agentūros? Bent jau daugelis senųjų pasirodesą visiškai nepatikimos. Ką Komisija turi galvoje, kai kalba apie "struktūrinių reformų darbotvarkę"? Ar ji turi galvoje darbo rinkos reformas, darbo rinkos lankstumą ir užimtumo saugumą (angl. flexicurity) be saugumo garantijų? Ar siekiama, kad prie padidėjusio pavojaus prarasti darbą prisidėtų darbuotojai? Apskritai neaišku, ar Komisija siekia darbo užmokestį padaryti svarbiu konkurencingumo parametru, ar ne. Ar darbo užmokestis laikomas vien tik išlaidomis? Darbo užmokestį reikia vertinti atsižvelgiant ir į jo poveikį paklausai. Pagaliau norėčiau savo kolegos Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto pirmininko pavaduotojo J. Bloklando, vardu užduoti su aplinkos apsauga susijusį klausimą: kada Komisija ketina paskelbti nacionalines teršalų išmetimo ribas?
Jana Bobošíková
- (CS) Ponios ir ponai, džiaugiuosi, kad absurdiškas Tarybos Pirmininko prezidento N. Sarkozy sumanymas keisti kapitalizmo pamatus patyrnesėkmę per derybas Vašingtone. Viliuosi, kad Europos Sąjunga matys sugrįžtant racionalumą, kai rinkos laisvės paisoma kaip pagrindinės vertybės ir gerovės prielaidos. Tai tinka net ir krizės laikotarpiu. Todėl manau, kad nei Europos Komisija, nei pirmininkavimą perimanti Čekija nepasiduos iliuzijoms apie savo pačių didybę ir neklystamumą ir kad priešingai pirmininkaujančiai Prancūzijai atsisakys absurdo, o svarbiausia pavojingų mėginimų mokesčių mokėtojų pinigus naudoti natūraliam ekonomikos ciklui nutraukti. Aš taip pat džiaugiuosi, kad Didžiojo dvidešimtuko susitikime buvo atsisakyta protekcionizmo. Juk gerai žinoma, kad tie, kurie kai kurias savo laisves iškeičia į didesnį saugumą, galiausiai praranda tiek viena, tiek kita.
Ponios ir ponai, dabartinės krizės priežastis nebuvo kapitalizmas, bet neatsakingų bankų, kurie nenorėjo prisiimti atsakomybės už savo sprendimus, godulys. Tokie dalykai kelia grėsmę laisvajai rinkai taip pat, kaip ir pernelyg didelvyriausybės kontrolė. Todėl vien tik kimšti pinigus į bankus neužtikrinant tiesioginės įtakos jų panaudojimui yra mūsų piliečių sunkiai uždirbtų pinigų vagystė. Privalome atidžiai prižiūrėti bankus, kad užtikrintume, jog jie pinigus naudoja ne tik savo balanso gerinimui, bet ir įmonėms skolinti. Sudaryti sąlygas vadybininkams gauti finansinę pagalbą vyriausybei nenurodinėjant, kaip tie pinigai turėtų būti panaudoti, tolygu politinės atsakomybės principo neigimui. Tai prilygsta amoraliam atsilyginimui už finansų institucijų neprincipingų operacijų sukeltus nuostolius, kai nei institucijos, nei tikrieji vadybininkai neprisiima galutinės atsakomybės.
Jean-Pierre Jouyet
einantis Tarybos Pirmininko pareigas. - (FR) Gerb. pirmininke, kalbėsiu labai trumpai, nes tai ypač vaisingos diskusijos, bet prieš perleisdamas žodį Pirmininkui J. Barroso, norėčiau padaryti penkias pastabas. Pirma, visi sutariame dėl istorinio ir labai pažangaus Didžiojo dvidešimtuko susitikimo pobūdžio. Šis visuotinis žingsnis yra naujas ir istorinis, kaip ir pati Europos pradėta iniciatyva, kaip pabrėžKomisijos Pirmininkas, Europai atliekant savo vaidmenį tarptautinėje arenoje, kaip pabrėžJoseph Daul, kai atsiranda bendra valia.
Antra, visi sutinkame, kad tai, kas vyksta, patinka mums ar ne, reiškia lūžį ir, kaip teigG. Watson, niekada nebus taip, kaip anksčiau, bet mes turime ieškoti kūrybingų krizės sprendimų.
Mano trečia pastaba yra tai, ką pastebėjo keli kalbėjusieji, tarp jų Europos Parlamento Socialistų frakcijos pirmininkas M. Schulz ir M. Frassoni, kad svarbu tiksliai reaguoti, išlaikyti pagreitį ir greitai priimti būtinas teisines priemones, ypač tas, kurios susijusios su finansų reguliavimu.
Mano ketvirta pastaba ta, kad reikia imtis veiksmų siekiant sumažinti ypač žalingą šios finansų krizės poveikį kalbant apie finansų sistemos ir MVĮ santykius, ką minėjo B. Crowley, ir socialinių santykių reguliavimo ir ekonomikos atsigavimo požiūriu, kaip nurodJ. Daul. Veikti būtina remiantis plačia vizija ir atsižvelgiant į keinisizmo elementus, kuriuos galima įtraukti į kovą su klimato kaita, kaip pasiūlLiberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcijos pirmininkas G. Watson.
Pagaliau, kaip pabrėžėte jūs, Komisijos Pirmininke, kaip pabrėžkeli kalbėjusieji ir gruppirmininkų, svarbu apsvarstyti visus krizės aspektus. Kaip sakėte, pavojuje atsidūrplėtros modelis, ir, kaip nurodMartin Schulz, reikia iš naujo įvertinti viešojo sektoriaus ir privačiojo sektoriaus vaidmenų demarkacijos linijas. Kaip jūs sakėte, ir kaip sakkiti, tarp jų M. Frassoni, būtų neteisinga susitelkti tik į finansų pasaulį ir pamiršti pažeidžiamiausius, silpniausius, badaujančius, kuriuos jūs, pirmininke, taip pat paminėjote. Aš taip pat pritariu požiūriui, kad mes privalome persvarstyti sistemos pamatus, ir jei jų dalį sudaro godulys, nebus kito pasirinkimo, kaip tik juos patikrinti iš naujo.
Galų gale, turime suprasti, ir tai mano paskutinpastaba, kad krizneturėtų priversti mūsų sulėtinti tempą ar išsigąsti, bet veikiau greičiau reaguoti ir toliau siekti vystymosi tikslų, aplinkos apsaugos tikslų ir kovoti su klimato kaita.
(Plojimai)
José Manuel Barroso
Komisijos Pirmininkas. - (FR) Gerb. pirmininke, kadangi nutarėme, kad dabar turėčiau pateikti visą kitų metų darbo programą, prieš išsakydamas savo nuomonę, norėčiau atsakyti į konkretų M. Schulzo klausimą. Šiandien Komisija patvirtino savo atsakymą į du pranešimus - P. N. Rasmusseno ir K. H. Lehne - ir jūs matote, kaip mes ketiname stebėti įvairius elementus ir kaip mes jau pradėjome šią veiklą. Tai daugialypis atsakas ir mes pateiksime kitus pasiūlymus, kurių kelis mes jau pristatėme. Kai kalbėjau apie Europos Vadovų Tarybos pavasario posėdį, aš minėjau mano įkurtos ir Jacqueso de Larosière vadovaujamos oficialios grupės išvadas. Dėl pasiūlymų tai už šiuos klausimus atsakingas Komisijos narys C. McCreevy man sako, jog pasiūlymai dėl neribotos rizikos, o ypač dėl privataus kapitalo fondų, galbūt tai ir yra tie pasiūlymai, kuriuos turite omeny, gali būti greitai pateikti; iš principo jie bus parengti pateikti gruodžio mėn.
Pereinant prie 2009 m. Komisijos darbo programos, ji, kaip sakiau, yra nedalomai susijusi su konkrečiomis politinėmis aplinkybėmis. Turiu pasakyti, kad finansinaudra vis dar siaučia, ji dar nesibaigir kad mes stovime ant didelio ekonomikos sulėtėjimo slenksčio. Todėl mums nevalia gaišti laiko ir toliau stengtis, ką jau pradėjome daryti, prisitaikyti prie globalizacijos proceso ir modernizuoti. Juk ne ką tik supratome, kad reikia reaguoti į globalizaciją. Privalau pabrėžti, kad šioje Komisijoje, kuriai turiu garbės pirmininkauti, daugelį metų mes kalbėjome apie naują erą. Konkrečiai Europai tai reiškia, kad globalizacijos proceso aplinkybėmis privalome skelbti savo vertybes ir ginti savo interesus. Būtent šiomis aplinkybėmis privalome pateikti ambicingus pasiūlymus. Tačiau dabartinkriznegali atitraukti mūsų nuo kitų mūsų darbo programos prioritetų, kurie, tiesą sakant, taip pat yra pirmaeilės svarbos atsakas į globalizacijos metamus iššūkius. Aš ypač kalbu apie kovą su klimato kaita ir tvarios plėtros siekį. Tai 2009 m. prioritetai, kurie įgyja ypatingą reikšmę dar ir dėl to, kad tais metais vyks Kopenhagos konferencija.
Norėčiau nuoširdžiai pagirti Europos Parlamentą už jo nuveiktą milžinišką darbą rengiant klimato ir energetikos paketą. Mes susiduriame su išskirtinėmis aplinkybėmis ir aš didžiuojuosi matydamas Europos institucijų atsaką, kurios pakilo į kovą su sunkumais. Tvirtai tikiu, kad drauge dirbdami, gruodžio mėn. pasieksime bendrą politinio susitarimo tikslą. Jei visiškai atvirai, tai esu tikras, jog toks susitarimas taip pat paspartins Europos strategijos, kuri skirta ambicingam susitarimui Kopenhagoje pasiekti, plėtotę.
Nenoriu išpūsti grėsmės masto, bet visi turime žinoti, kad šiose diskusijose, kurių pagrindinvaromoji jėga yra Europa, ji labai stengiasi įrodyti savo patikimumą. Būtent Europa pradėjo visuotines diskusijas dėl kovos su klimato kaita. Būtent mes pasakėme JAV vyriausybei, kad jai reikia būti aktyvesnei šiuo klausimu. Tą patį sakėme rusams, kinams ir indams, jiems teigdami, kad nevalia pasiduoti tuomet, kai tolumoje matyti geresnio bendradarbiavimo su naująja JAV vyriausybe galimybė. Neparodykime nženklo, kad mes ketiname sumažinti savo siekius. Manau, jog tai labai pakenktų mūsų patikimumui.
Rytoj pasiūlysime išties puikią galimybę ir neturime teisės ja nepasinaudoti. Todėl mūsų atsakas į ekonomikos krizę privalo pademonstruoti, kad kovos su klimato kaita programos taip pat gali būti ekonominio atsako strategijos dalis. Nenorėčiau matyti kartais atsirandančio priešiškumo tarp ekonomikos ir pramonės gynėjų ir propaguojančių tvarios plėtros darbotvarkę. Iš tiesų šie du klausimai eina išvien ir turiu pritarti kai kurių išsakytoms mintims šiuo klausimu.
Kitas prioritetas yra žmonių Europa. 2009 m. Komisija visas savo jėgas sutelks būtent pažangai Europos laisvės, saugumo ir teisingumo srityje siekti, pvz., nustatydama bendrąją imigracijos politiką ir ją integruodama į platesnes Europos Sąjungos politikos, pvz., augimo, konkurencingumo ir socialinės įtraukties, sritis, sukurdama veikiantį Europos imigracijos tinklą ir iki 2010 m. užbaigdama bendrą Europos prieglobsčio sistemą, sustiprindama Europos vartotojų apsaugą reguliuojančių taisyklių laikymąsi, tobulindama tam tikrų civilinės ir baudžiamosios teisės priemonių, pvz., teismų sprendimų ir palikimo padalijimo, abipusio pripažinimo procedūrą, ir kovodama su naujomis nusikalstamos veiklos formomis, pvz., vaikų prievarta ir kibernetiniais antpuoliais.
Kitas 2009 m. prioritetas (aš pereinu labai greitai, žinoma, dėl laiko stokos) yra Europos vaidmuo pasaulyje. Čia mūsų taip pat laukia sunkumai, t. y. plėtros procesas ir kaimynystės politikos stiprinimas, taip pat glaudesnių santykių su besivystančiomis, ypač Afrikos šalimis, kūrimas. Tai kategorinis imperatyvas ir aš turiu jums priminti, jog reikia patvirtinti Komisijos pasiūlymą dėl paramos besivystančių šalių žemės ūkiui. Tai patikimumo klausimas. Vėl pakartosiu, kad pagrindiniuose aukščiausiojo lygio susitikimuose negalime apsiriboti diskusijomis finansiniais klausimais. Privalome parodyti, kad mes nerengiame diskusijų tik su didelėmis augančios ekonomikos šalimis, bet mums rūpi ir besivystančios, ypač Afrikos šalys.
Mūsų santykiai su šiomis šalimis yra taip pat svarbus veiksnys sprendžiant daugelį pasaulinio lygmens klausimų. Nepamirškime, kad mūsų laukia svarbūs susitikimai, pvz., kitų metų Kopenhagos konferencija, kuri suteiks mums galimybę aktyviau bendradarbiauti sprendžiant bendrus klausimus, pvz., energetikos saugumo, kovos su klimato kaita ir migracija klausimus, taip pat užbaigti Dohos plėtros darbotvarkę ir siekti dvišalių derybų dėl prekybos.
Vašingtono aukščiausiojo lygio susitikimas aiškiai parodė, kad skubiai reikalingas pasaulinės prekybos susitarimas. Be to, Dohos darbotvarkyra ne tik prekybos darbotvarkė, tai ir plėtros darbotvarkė. Manau, jog dabar mes arčiau tiesos, nes tikroji alternatyva Dohos darbotvarkei yra ne status quo, bet veikiau su dabartine finansų krize susijęs sprendimas susitelkti į save, galimybė, kad šalys įvairiose pasaulio dalyse imsis atbulinių veiksmų dėl tarifų ir priims vienašališkas priemones kai kuriems savo ekonomikos sektoriams apsaugoti. Tokiu atveju plačiai pasireikš ekonominis nacionalizmas, kartu sugrįš ir protekcionizmas, kuris pakenktų pasaulio ekonomikai ir, vargu ar man bereikia pridurti, kad ir Europos ekonomikai. Kaip žinote, prekybos požiūriu Europa pirmauja.
Praėjusios savaitės aukščiausiojo lygio susitikimas sustiprino ir mano ryžtą toliau plėtoti abipusiais interesais grindžiamus santykius su Rusija. Šie santykiai kartais pasirodys esą sudėtingi. Yra klausimų, dėl kurių mūsų pozicijos skiriasi, bet nuoširdžiai manau, kad praėjusios savaitės aukščiausiojo lygio susitikimas Nicoje patvirtino, kad Rusiją geriau įtraukti, nei mėginti ją atskirti. Rusija taip pat yra pagrindinpasaulinio masto partnerė.
Pagaliau 2008 m. pasaulio patiriami dideli sunkumai parodė, kaip svarbu turėti bendrą viziją su JAV. Dabar, esant šiai naujai JAV administracijai, atsiveria nuostabi galimybė. Per prezidento rinkimų kampaniją išrinktasis prezidentas labai aiškiai pasisakkovos su klimato kaitos ir daugiašališkesnio požiūrio priėmimo klausimais. Tad pasinaudokime šia galimybe ir pateikime minčių darbotvarkei, skirtai globalizacijos klausimui spręsti. Mes susiduriame su kai kuriais itin sunkiais bendrais uždaviniais ir manau, jog Europai ir JAV aktyviau bendradarbiaujant pasaulis gali tapti geresnis.
Ponios ir ponai, 2008 m. Europa savo vienybę įrodper tai, kaip ji koordinavo savo veiksmus per didžiąsias krizes. Gruzijos konflikto ir finansų krizės akivaizdoje ES tapo dar paveikesnė. Vieningas požiūris - tai vienintelis kelias, kuriuo turime eiti, jei norime įveikti 2009 m. sunkumus.
Po kelių mėnesiu 375 mln. rinkėjų bus pakviesti eiti į rinkimus ir pasinaudoti savo nuostabia demokratine teise išrinkti naująjį Europos Parlamentą. Pasinaudokime šia proga, kurią ES suteikpastarojo meto krizės. Jos atvėržmonėms akis ir jie pamateuropinės dimensijos, kaip priemonės jų ekonominei, socialinei ir aplinkos gerovei užtikrinti, jų interesams apsaugoti ir vertybėms sustiprinti, pranašumus ir paveikumą. Manau, jog šiandien per pačią krizę, mes turime akivaizdžias galimybes, kuriomis turime pasinaudoti. Pvz., dabar kur kas palankesnatmosfera nei prieš kelis mėnesius, pripažinti mūsų valiutos, euro, reikšmę. Todėl pasinaudokime šia galimybe. Manau, jog svarbu bent visiems tiems, kurie tikime Europos Sąjungos projektu, o aš manau, jog jų dauguma, su didesniu optimizmu skleisti žinią apie Europą ir toliau nepasiduoti cinizmui ir inercijai.
Todėl esu įsitikinęs, kad mūsų institucijos privalo dirbti kartu. Žinau, jog kartais Komisija kai kuriuose sluoksniuose būtų populiaresnpateikdama pasiūlymus, kuriuos valstybės narės iš karto atmestų. Aš ne taip sprendžiu klausimus. Aš tikrai palaikau ambicingą požiūrį, bet kartu jis turi būti neatitrūkęs nuo tikrovės, nes turime veikti išvien su kitomis institucijomis ir valstybėmis narėmis, kurios visos yra demokratinės, antraip nebūtų Europos Sąjungos narės.
Komisija ir toliau atliks savo varomosios jėgos ir iniciatoriaus vaidmenį, tačiau užimdama tokią poziciją Komisija neis prieš valstybes nares ir Parlamentą, bet veikiau veiks išvien su Europos Parlamentu ir su valstybėmis narėmis. Manau, jog labiau reikia laikytis tokio požiūrio. Bet kuris kitas požiūris būtų populizmo atmaina. Teikti pasiūlymus su tikslu tik viešai pasirodyti taip pat yra populizmo atmaina. Kita populizmo atmaina - tai teikti pasiūlymus prisidengiant europietiškumu, kai žinome, kad jie visai nebus patvirtinti. Mūsų, kaip Europos Komisijos, vaidmuo, be abejo, yra būti varomąja jėga, bet kartu siekti sutarimo su kitomis institucijomis. Būtent taip Europa gali išlikti veiklos įkarštyje, kur ji sugebėjo įsitvirtinti. Tarpinstitucinis bendradarbiavimas suteikjai galimybę atlikti pagrindinį vaidmenį sudarant tarptautinę darbotvarkę.
Mes esame labai svarbi politinEuropos konjunktūra, galbūt net posūkio taškas. Europa taip pat turi didelių lūkesčių. Tik toliau imdamasi iniciatyvų ir iš anksto planuodama, Europa gali kuo puikiausiai juos patenkinti; būtent ši nuostata ir bus Europos Komisijos įkvėpimo šaltinis 2009 m.
(Plojimai)
Hartmut Nassauer
(DE) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, mūsų dėmesio reikalauja trys pagrindinės krizės. Pirmoji yra finansų krizė, kaip jau buvo kalbėta, kuri daro vis didesnį poveikį tikrajai ekonomikai. Antra, nevalia pamiršti Lisabonos sutarties likimu pasireiškusios krizės, kuri susijusi su ES pamatus palaikančiomis sutartimis. Trečia yra ES krizė, visuomenės palankumo požiūriu, aspektas, kurį, mano manymu, svarbu paminėti prieš rinkimus.
Gerb. pirmininke, šio Parlamento ir jūsų Komisijos kadencijos pabaigoje pateikėte darbo programą ir aš norėčiau pasakyti, kad Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcija su malonumu vadovausis pagrindiniais šios programos principais. Mes jus palaikysime, tačiau tam tikrus aspektus pabrėšime skirtingai. Akcentai bus sudedami atitinkamai lūkesčiams. Šie lūkesčiai siekia paskutinius jūsų kadencijos mėnesius, o galbūt ir toliau.
PPE-DE frakcija Komisijos veikloje norėtų matyti ir save. Mes žinome, kad kitos frakcijos pageidauja to paties, ir ne be pagarinto. Pasitikėsime jūsų politine patirtimi ir lauksime atsakymo. Užimtumas ir augimas deramai tapo didžiausiais jūsų prioritetais. Atsakas ypač susijęs su tuo, kaip turėtume reaguoti į finansų krizę. Mes pritariame priemonėms, kurios reikalingos finansų rinkų reguliavimui ir skaidrumui. Mums reikalingi labai konkretūs pasiūlymai kuo spartesnei finansų rinkos reguliavimo pertvarkai.
Pasaulio finansų aukščiausiojo lygio susitikimo veiksmų plano įgyvendinimas, be abejonės, valstybėms narėms kelia didžiausią susirūpinimą. Tačiau atsižvelgiant į tarpusavyje susijusias pasaulio rinkas ir siekiant išvengti įvairių standartų taikymo, būtina glaudžiai bendradarbiauti dėl įvairių reguliavimo priemonių. Tai plati ir svarbi Komisijos koordinavimo darbo veiklos sritis.
Reglamentavimas (ir to mums nevalia pamiršti) nėra galutinis tikslas, bet konkrečios krizės atveju jis yra priemontam tikriems tikslams pasiekti. Tai turime nuolat sau priminti.
Jūs minėjote klimato kaitos ir energetikos paketą, kurį planuojama priimti gruodžio mėn. Esu tikras, kad šis tikslas susilauks plataus Parlamento pritarimo. PPE-DE frakcija (tai noriu pasakyti visiškai aiškiai) taip pat nori, kad ši problema būtų išspręsta iki šio Parlamento kadencijos pabaigos. Tai strateginis tikslas, tačiau daug reikalaujate iš Parlamento. Atsižvelgdami į dabartines aplinkybes, galime manyti, jog iškart po gruodžio mėn. aukščiausiojo lygio susitikimo mums bus pateiktas kelių šimtų puslapių paketas viena kalba ir iš mūsų bus tikimasi jam pritarti ar nepritarti.
Nors tikslas garbingas, kuriam taip pat pritariame, vis dėlto tai labai didelis Parlamento ir jo narių teisių pažeidimas, ir galbūt mes galėsime pasiūlyti kažką sumanesnio nei šis neapdorotas variantas.
Hannes Swoboda
(DE) Gerb. pirmininke, Komisijos Pirmininke, savo kalbos pabaigoje jūs pasakėte, kad mes turime pasiųsti aiškų signalą rinkėjams. Aš visiškai sutinku.
Tačiau, kai panagrinėju programą, dažnai atrodo, kad jos tema yra "elkimės taip, kaip anksčiau". Galbūt kai kuriose srityse taip elgtis dera, bet kitose srityse, o ypač mūsų šiandien svarstomoje srityje, šis požiūris nėra tinkamas. Turime pasiųsti signalą, kad iš krizės pasimokėme ir kad elgsimės kitaip nei anksčiau. Jei pridursite sakinį "Europai padės atviros visuomenės ir atviros rinkos, bet abiem joms turi būti taikomos taisyklės", tuomet tai būtų gerai, bet galbūt ne visai aišku. Taisyklės mums reikalingos, kad Europai būtų naudingos atviros visuomenės ir atviros rinkos. Tai reikia aiškiai pasakyti, bet šiuo principu Komisija ne visuomet vadovavosi.
Savo kūrinyje, jei leisite man taip pasakyti, minite "netikėtą pasitikėjimo krizę". Jau ilgą laiką Poul Nyrup Rasmussen aiškino, kas gali nutikti. M. Schultz taip pat ilgai apie tai kalbėjo. Taigi pasitikėjimo kriznebuvo tokia jau netikėta. Tačiau kai kurie Komisijos žmonės manė, jog mes neturime nieko reguliuoti, kad viskas gerai baigsis, kad viską sureguliuos rinka. Tačiau taip neįvyko ir reikalingi pakeitimai.
(Plojimai)
Mano antras punktas yra šis. Klausimas, kuris vis dar neįtrauktas į šią programą, bet kuris yra labai svarbus Europos piliečiams, yra plačioji visuomenir viešojo sektoriaus paslaugos. Apie tai kalbu konkrečiai, nes kai kuriose šalyse pašto paslaugos išgyvena krizę. Tai ne tik Europos ar Komisijos kaltė. Tačiau tą krizę paskatinti galėjo konkretus požiūris, t. y. kad rinkos principais turėtų būti valdomi visi sektoriai ir ji turėtų būti atvira visais atžvilgiais; tai kai kurias pašto tarnybas paskatino visur siekti didesnių pelnų, o ne teikti paslaugas vartotojams, plačiajai visuomenei.
Tai mus veda neteisinga kryptimi. Pagaliau programos pabaigoje norėjau pamatyti bent jau nedviprasmišką pareiškimą, kuriame duotumėte suprasti, jog remsite šias viešojo sektoriaus paslaugas ir pasakysite, kaip jas derėtų tvarkyti ir regionų, ir vietos lygmeniu, ir kad, galų gale, ne viską reguliuoja rinkos principai.
Galiausiai norėčiau pritarti vienam iš jūsų punktų: išrinkta nauja JAV vyriausybė. Norėčiau paprašyti jūsų, gerb. pirmininke, Komisijos nare, ir visų kitų išnaudoti laiką ir kitas kelias savaites bendradarbiauti su šia vyriausybe, kad užtikrintume, jog užmezgėme tikrą partnerystę, kuri bus naudinga Europos, taip pat pasaulio, socialinės rinkos ekonomikai. Taigi pasinaudokime naujojo JAV prezidento teikiama galimybe.
(Plojimai)
Diana Wallis
Gerb. pirmininke, dėl pasaulio finansų krizės ir Komisijos teisėkūros darbo programos tai tam tikra prasme pastaroji turėtų būti atsakas į krizę. Kai kurie galbūt pasakytų, kad turime ne vieną krizę, bet kelias: be abejo, finansų, bet ir aplinkos apsaugos, susidūrus su klimato kaita, pasitikėjimo Europa po airių balsavimo ir saugumo po pastarojo meto įvykių Gruzijoje. Bet galbūt visai nemenkinant to, su kuo mes susiduriame, vietoj "krizės" tikriausiai turėtume rašyti "iššūkiai" - iššūkiai Europai iš tiesų žengti prie starto linijos ir atlikti savo vaidmenį.
Europa tikrai yra geriausiai aprūpintas pasaulio regionas ir mūsų institucijos tikrai pajėgios spręsti šiuos klausimus ir iššūkius, kurie neįveikiami šalies lygmeniu, nepavaldūs bet kuriai valstybei narei atskirai. Pirmiausia turėtume pajėgti atsakyti drauge tvirtu ir bendru atsaku, kad įkvėptume pasitikėjimą tiems, kuriems atstovaujame, - Europos piliečiams.
Pateiksiu pavyzdį. Dėl finansų krizės tai aš manau, kad šis Parlamentas gali pagristai tvirtinti buvęs priekinėse žaidimo linijose. Savo komitete tirdami bendrovės "Equitable Life" žlugimą turėjome stiprią nuojautą. Tai buvo pirmasis įspėjamasis šūvis apie artėjančią finansų krizę. Remdamasis šio tyrimo išvadomis, praėjusių metų birželio mėn. šis Parlamentas pateikdaug rekomendacijų: dėl administracinio reguliuotojų bendradarbiavimo, dėl galimybės gauti žalos atlyginimą ar kompensaciją, trumpai tariant, dėl daugybės klausimų finansų sektoriuje, kuriam šiuo metu labiausiai reikia atgauti mūsų piliečių pasitikėjimą.
Komisijai, bet labiausiai valstybėms narėms, ypač Didžiosios Britanijos vyriausybei, kuri vis dėlto turi prisiimti visą atsakomybę, o svarbiau atlyginti "Equitable Life" aukoms, nors ji ir pirma pasisako prieš Islandijos bankus, vertėtų atkreipti dėmesį į tas rekomendacijas.
Dėl mums iškilusių finansinių ir kitų sunkumų turime veikti išvien, o ne tik siekti savo šalies protegavimo, jei, kaip žemynas, norime išlikti gyvi ir sveiki. Mūsų frakcija, ALDE frakcija, dėl darbo programos ketina atsakyti teigiama ir pažangia rezoliucija. Daugelis mano kolegų išsamiau pakomentuos kai kuriuos klausimus, bet pirmiausia pabrėšime atvirą Europą, "žalią" Europą, verslią Europą ir saugią Europą.
Ryszard Czarnecki
(PL) Gerb. pirmininke, finansų krizė, o po kurio laiko ekonomikos krizpaveiks visą Europą ir todėl privalome kartu prisiimti atsakomybę ir kartu priimti sprendimus. Kadangi krizpaveiks visas valstybes nares ir jos visos susidurs su užduotimi ją nukenksminti, sulėtinti ir sušvelninti jos padarinius, visos valstybės narės privalo kartu spręsti, kokių bendrų veiksmų reikia imtis.
Tokia padėtis, kokia yra šiandien, kai ES yra padalyta į Europą A (euro zonos šalys, kuriai priklauso ir Didžioji Britanija) ir Europą B, kurią sudaro naujosios valstybės narės kartu su Švedija ir Danija, byloja apie tai, kad ES pasidalijusi, ypač dabar, kai mes išgyvename krizę. Tai reiškia, kad neigiamas vienas iš pagrindinių principų, kuriuo iki šiol buvo grindžiama Europos bendrijos veikla, solidarumo principas. Tai ne išeitis, gerb. J. Barroso.
Prieš trylika dienų pateiktame Komisijos veiksmų plane pagrindiniai klausimai supainiojami su nereikšmingais ir su tais, kurie galbūt kažkada buvo svarbūs, bet ekonomikos krizės akivaizdoje prarado savo reikšmę. Dabar ekonomikos augimas ir kova su vis didėjančia nedarbo grėsme - tai šimtą kartų svarbesni klausimai nei klimato kaitos klausimai. Džiaugiuosi, kad Europos Komisija tolesnę Europos Sąjungos plėtrą, t. y. Balkanų šalių įtrauktį, laiko prioritetu. Tikroji problema čia yra šio prieštaringo Europos regiono stabilizavimas, nes Balkanų regiono stabilizavimas mokesčių mokėtojams - mūsų valstybių narių piliečiams - reikš mažesnes išlaidas.
Hélène Flautre
- (FR) Gerb. pirmininke, iš tiesų Europos Komisijos užduotis yra užtikrinti skaidrumą, geresnį informavimą ir mūsų piliečių bei vartotojų apsaugą, kaip teisingai pasakJ. Barroso.
Tačiau yra viena sritis, gerb. J. Barroso, kurioje jūsų Komisijai šiuo atžvilgiu ypač nesiseka, t. y. genetiškai modifikuotų organizmų (GMO) leidimų procedūros. Šios procedūros susilaukkritikos iš visų pusių. Jos turėtų būti persvarstytos kitame lapkričio 4-5 d. Aplinkos ministrų tarybos posėdyje. 44 Europos regionai pasiskelbbe GM. Šešios valstybės narės dėl "Monsanto" kukurūzų pasitelkišlygą dėl apsaugos priemonių. Ką jūs darote, gerb. J. Barroso, susidūręs su didelės europiečių daugumos pasipriešinimu? Jūs greitai atsekate leidimus prekiauti. Romiai vadovaudamiesi Europos maisto saugos tarnybos patarimais, kurios pačios nuomongrindžiama bioinžinerijos bendrovių atliktais toksiškumo tyrimais, išduodate liudijimus.
Dabartinio pobūdžio Europos procedūros - tai patikimas sietas, per kurį laisvai persisunkia komerciniai žemės ūkio verslo interesai. Žmonės nori žinoti apie toksinį GMO poveikį ir jiems reikia pasakyti. Ar jūs pats, gerb. J. Barroso, žinote, kokie jie yra nuodingi? Ar žinote? Kokį poveikį GMO toksiškumas turi visuomenės sveikatai ir aplinkai? Kodėl nereikalaujama skelbti pirminius duomenis, kuriais grindžiami tyrimų duomenys? Kodėl po trijų mėnesių tyrimai neprivalomi? Kodėl verčiama tenkintis pačių bendrovių atliekamais tyrimais?
Visuomenturi teisę į skaidrumą, informaciją, diskusijas. Tokie turėtų būti Komisijos tikslai, kai kalbama apie GMO leidimą. Ko norime, gerb. J. Barroso, tai kad būtų skelbiami pirminiai duomenys. Mes norime matyti skirtingus tyrimus, norime viešų diskusijų ir norime ilgalaikių bandymų. Mes norime žinoti GMO poveikį sveikatai.
Jūsų iniciatyva, gerb. J. Barroso, įkurti 27 valstybių narių aukštų pareigūnų grupę siekiant apeiti pirmininkaujančios šalies ad hoc grupę ir jūsų paties Komisijos narius, kurie kompetentingi šiais klausimais, sėja sumaištį ir neaiškumą srityje, kur jūsų pareiga užtikrinti procedūrų aiškumą ir patikimumą.
Norite, kad visuomenpasitikėtų Europa ar ne, gerb. J. Barroso? Tuomet tai įrodykite!
Sylvia-Yvonne Kaufmann
(DE) Gerb. pirmininke, Didžiojo dvidešimtuko aukščiausiojo lygio susitikimo rezultatas - tai mažiausio bendrojo vardiklio sumažinimas. Manoma, jog reguliavimas ir skaidrumas užkardys kitą finansų krizę. Tačiau vis dar nenuspręsta, kokios konkrečios priemonės turi būti įgyvendintos. Tarptautinis valiutos fonas (TVF), dėl kurio neoliberalios struktūrinio reguliavimo politikos žmonės visame pasaulyje puolį skurdą ir neviltį, dabar taps pasaulio finansų rinkos prižiūrėtoju. Net nemėginama atsisakyti visuotinio perskirstymo sistemos, dėl kurios pirmiausia ir kilo krizė. Paradoksalu, kad iki šiol turi būti rasta nesuvokiama 2,5 trln. EUR suma bankams visame pasaulyje išgelbėti. Tačiau nviena žmonijos nelaimnesusilauktokių koordinuotų veiksmų. Su tokia pinigų suma būtume įveikę patį baisiausią skurdą pasaulyje ir išgelbėję klimatą.
Kokie padariniai? Socialinpasaulio ekonomikos tvarka turi pakeisti laisvosios rinkos ekonomiką ir čia pagrindinį vaidmenį turėtų atlikti Jungtinės Tautos. Naujoji pasaulio finansų tvarka turi skatinti socialinės gerovės politiką, nutraukti skurdinimo procesą ir pasiekti pažangą tausios aplinkai ekonominės veiklos požiūriu. Europos Sąjunga gali atlikti lemiamą vaidmenį formuojant šią naująją tvarką, su sąlyga, kad ji pademonstruos, jog su nuosmukiu, kuris yra finansų krizės padarinys, sėkmingai kovojama bendrais Europos veiksmais. Tačiau tai pavyks tik tuomet, jei ES pirma pati susitvarkys savo reikalus.
Komisijos Pirmininkas J. Barroso anksčiau sakė: "Nepaprastos aplinkybės reikalauja nepaprastų priemonių". Teisingai, bet tuomet ir elkitės drąsiai. Turėkite drąsos pakeisti praktiškai atgyvenusį Europos stabilumo paktą ekonomikos ir socialiniu paktu, kuris įpareigoja visas valstybes nares viena su kita koordinuoti savo ekonominę ir finansų politiką. Tada turėkite drąsos ir pagaliau parodykite tikrąjį Komisijos veidą ir be jokių "jei" ar "bet" socialinio teisingumo klausimą padarykite pagrindiniu Europos darbotvarkės klausimu. Dar kartą pasakysiu, kad teisėkūros ir darbo programoje socialiniams aspektams teikiama nepakankama svarba. Socialinįtampa minima tik miglotai, tarsi tai, į ką reaguoti turime ekonomikos krizės laikotarpiu. Kodėl konkrečiai neminite rimtų socialinių problemų? Kodėl labai aiškiai nepasakote, kad ilgiau nevalia taikstytis su vis didėjančiu atotrūkiu tarp turtuolių ir vargšų? Kodėl labai aiškiai nepasakote, kad daugiau nevalia pelno privatizuoti, o nuostolius nacionalizuoti? Aš klausiu savęs, kada Komisija, atsidūrusi didelio nedarbo, skurdo ir nelygybės akivaizdoje, galiausiai supras, kad toliau nebegalime elgtis taip, kaip anksčiau, kaip teigiama darbo programoje. Neoliberalizmas tiesiog visiškai aiškiai sugriovekonomiką ir pokyčių vėjai Europoje pernelyg pavėluoti.
Paul Marie Coûteaux
- (FR) Gerb. pirmininke, esu priblokštas (ir manau, jog ne aš vienas) prieštaravimo tarp įtikinamiausių dabartinių duomenų ir to, ką aš girdžiu šiuose rūmuose, ypač iš Tarybos ir Komisijos atstovų, bet ir iš savo kolegų - užkietėjusių eurofilų. Susidūręs su šia priešprieša, negaliu neprisiminti Bizantijos, jos saldžių ir savimi patenkintų valdytojų kalbų, kai jų pasaulis traukėsi užmarštin.
Tai, kas čia vyksta, nėra paprasčiausia kriz(tikrai absurdiškai netinkama sąvoka recesijai apibūdinti), bet pačių globalizacijos proceso pamatų žlugimas, kuris taip pažymėjo XX amžių. To nevertinu, kaip kreditų krizės. Tai credo krizė; tai jūsų politinės pažiūros privedprie krizės, todėl prašau turėti drąsos pripažinti visą padėties rimtumą. Neturiu laiko visiems šio credo principams vardyti, bet kreditų liberalizavimas ir ši paskolų daugyb- tai akivaizdus aklo tikėjimo nematoma ranka ir galbūt neišvengiama pažanga padarinys.
Nereikia nsakyti, jog atsakymas - tai vyriausybės valdomas kreditavimas. Be to, laisvoji prekyba - paspartinta laisvosios prekybos plėtra - tai ne sprendimas. Priešingai, padėtį išspręstų grįžimas prie mūsų sienų apsaugos, apie kurį mūsų tautos labai gerai žino. Politinės galios neturėtų uzurpuoti milžiniškos struktūros, kokias čia turime, ir šiuo požiūriu Lisabonos sutarties nesėkmturėtų priversti jus susimąstyti. Ko reikia, tai grįžti prie tikrosios teisinės valdžios, t. y. suverenios valstybės.
Luca Romagnoli
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, finansų krizir ekonomikos sulėtėjimas pabrėžia pagrindinį vaidmenį, kurį turėtų atlikti valstybės narės ir tik po to Europos Sąjunga užtikrinant socialinę ir ekonominę gerovę, bet derėtų pabrėžti ir tai, kad politika turėtų vėl valdyti visą ekonomiką ir visais galimais būdais kovoti su virtualia finansine veikla, kuri vis dar valdo milijonų žmonių likimus.
Mažinti pasaulio ekonomikos sulėtėjimo poveikį Europos ekonomikai užimtumo ir ekonominės veiklos požiūriu reikštų Europos socialiniu modeliu grindžiamo požiūrio sklaidą. Užimtumas ir socialinapsauga augant ekonomikai turėtų būti 2009 m. prioritetas. Pagaliau eina praktiniai veiksmai Europos finansų sistemos taisyklėms pakeisti bent po to, kai bankininkystės sektoriui ir finansų sistemai buvo sudarytos sąlygos grobstyti ir prievarta išgauti visuomenės ir privačių asmenų lėšas.
Man atrodo, kad Komisijos strategija remti tuos, kurie praranda darbo vietas, yra pernelyg menka, pernelyg pavėluota, taip pat, kaip ir parama mažosioms ir vidutinėms įmonėms ir investicijos į mokslinius tyrimus. Pirmiausia aš pastebiu, kad sanglaudos programų spartinimas ir įgyvendinimas dėmesį atitraukia nuo kitų poreikių. Prieš nerimaudamos dėl pasitikėjimo rinkomis atkūrimu, vyriausybės ir komisijos turėtų atkurti piliečių pasitikėjimą juos valdančiųjų nepriklausomybe nuo užsienio lėšų įtakos.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Gerb. pirmininke, iš tiesų neketinu kalbėti apie finansų krizės diagnozę. Visi sutinkame, kad ji prasidėjo kaip likvidumo krizė, kuri po to tapo mokumo krize ir peraugo į pasitikėjimo krizę, pasibaigusia kreditų stygiumi, kuri dabar padaržalos tikrajai ekonomikai.
Priešingai tam, kas čia buvo pasakyta, tai nebuvo vieningos Europos atsakas. Geriausiu atveju tai buvo koordinuotas atsakas. Galite pasakyti, kad dabartinėmis aplinkybėmis daugiau nieko negalima padaryti. Tačiau aš manau, jog daugiau tikrai galima padaryti.
Dėl finansinės pagalbos, taip pat likvidumo ir mokumo pribloškia tai, kad tuo pačiu metu rinkoms padeda ir paskolas teikia visos trys institucijos, t. y. Europos centrinis bankas, Europos investicijų bankas ir pati Komisija. Visos trys varžosi viena su kita ir viena kitai kenkia.
Dėl kovos su krize tikroje ekonomikoje Vašingtono aukščiausiojo lygio susitikime buvo paskelbtos biudžeto priemonės, bet nepasakyta, kas tai bus. Vienos šalys nuspręs mažinti mokesčius, kitos pasirinks grynai Keyneso stiliaus valstybės išlaidų programą. Mes gerai padarytume, jei išsiaiškintume, ar visi šie veiksmai nėra koordinuoti, ar tos priemonės, kurios veikia, bus naudingos neveikiančioms. Būtų gerai, jei mes taip pat nustatytume Stabilumo ir augimo pakto taisykles.
Tarptautiniu požiūriu tiesa, kad Vašingtono susitikime buvo mano šalies, Ispanijos, taip pat Čekijos ir Nyderlandų atstovai, bet nedalyvavo parengiamuosiuose posėdžiuose, ir niekas negali užtikrinti, kad jie taip darys ir ateityje. Norėčiau, kad Taryba ir Komisija man pasakytų, kaip jos ketina reformuoti Tarptautinio valiutos fondo vykdančiąją valdybą ir ką jos planuoja daryti, kad Finansų stabilumo fonde būtų atstovaujama visoms šalims, kurioms turėtų būti atstovaujama.
Baigsiu įspėjimu. Parlamento prašoma prisidėti prie Komisijos plano: mes visuomet bendradarbiavome. Jei Komisija būtų įsiklausiusi į įspėjimus, kai nuolat nuo 1999 m. perspėdavome pakartotinuose pranešimuose, kurių Komisija, o ypač C. McCreevy, nepaisė, dabar padėtis būtų visiškai kita.
Robert Goebbels
- (FR) Gerb. pirmininke, 2009 m. įeis į istoriją kaip antrosios didžiosios pasaulio ekonominės depresijos metai.
Savo knygoje apie 1920 m. krizę John Kenneth Galbraith rašir aš cituoju: "Didžiojo 1929 m. kracho ypatumas buvo tai, kad tai, kas blogiausia, ir toliau blogėjo". Antrarūšių būsto paskolų krizpaskatino defliacijos spiralę, kuri, sunaikinusi daugiau kaip 60 proc. pasaulio akcijų vertės, ne tik niokoja finansų sistemą.
Ši likvidumo ir mokumo krizdaro vis didesnį poveikį ir tikrajai ekonomikai. Sąvoka "tikroji ekonomika", kuriai priešinasi finansų sektorius, yra įdomi. Ji pabrėžia virtualų didesnės finansinio turto dalies pobūdį. Žlugus finansų rinkoms, matome smarkiai atgijusias šalių vyriausybes, vieną po kito vykusius aukščiausiojo lygio susitikimus. Vašingtono aukščiausiojo lygio susitikimo rezultatas - tai įspūdingas pagirtinų ketinimų katalogas. Pasitelkiant gudrumo po laiko dovaną, kuri būdinga mus valdantiems lyderiams, dideliems ir mažiems, buvo parengtos griežtos priemonės siekiant tinkamai įvertinti riziką ir išvengti pernelyg didelių svertų poveikių. Priežiūra turi tapti veiksmingesnir neslopinti naujovių. "Klausykite! Klausykite!" - šaukiame mes laukdami tinkamos reguliavimo sistemos, kuri padės išvengti pernelyg didelės rizikos ir nepatekti į pernelyg didelio reguliavimo spąstus.
Šalių vyriausybių grįžimas prie rinkos reguliuotojų vaidmens vertintinas palankiai, bet, deja, tai dažnai reiškia, kad grįžtama prie savanaudiškos tautinės valstybės.
Atviresniame nei 1929 m. pasaulyje bet kuri nacionalinveikla greitai išsikvėps. Nuosmukis reikalauja tarptautinio solidarumo dvasia grindžiamų veiksmų. Europos Sąjunga turi sutelkti visas savo jėgas, sukaupti visus turimus nacionalinio biudžeto išteklius ir pirmiausia juos investuoti į augimo infrastruktūrą ir palaikyti perkamąją galią.
Sakoma, jog išrinktasis prezidentas Barack Obama ketina pradėti ekonomikos atsigavimo programą, kurios kaina prilygsta 4 proc. JAV BVP. 27 ES valstybės narės, kurių bendra skola yra mažesnnei JAV, turėtų taip pat stengtis, kad Europą ir pasaulį ištrauktų iš finansų krizės, kuri visiems grasina nelaimėmis.
Jean Marie Beaupuy
- (FR) Gerb. pirmininke, Komisijos nare, ponios ir ponai, kaip visi žinome, 2009 m. bus Europos Parlamento rinkimai. 2009 m. bus paskirta ir naujoji Komisija. Be abejo, 2009 m. keisis ir pirmininkaujanti šalis. Tačiau visų šių pasikeitimų svarba yra tik sąlyginė. Gyvenimas eina toliau ir mūsų piliečiai tikisi, kad mūsų institucijos atsakys į jiems rūpimus klausimus visuomet žvelgdamos į ateitį, siekdamos ilgalaikių tikslų ir galinčios imtis neatidėliotinų veiksmų jiems pasiekti.
Šioje dvasioje norėčiau atkreipti dėmesį dvi pagrindines 2009 m. veiksmų plano sritis. Pirmoji, kurią minėjo visi kalbėjusieji, tai atsakas į finansų krizę. Aš, be abejo, kaip ir visi, atkreipiau dėmesį į auksines žvaigždes, kurias sau priskiria Komisija ir pirmininkaujanti šalis. Aš, Komisijos nare, išdrįsčiau pasakyti, jog galime švęsti įmušus pirmąjį įvartį, bet rungtynės dar nesibaigė.
Todėl pirmininkaujančiai šaliai ir Tarybai pasiūlyčiau paskubėti ir kalti geležį, kol ji karšta, siekiant užtikrinti, kad 27 valstybės narės greitai rastų veiksmingus finansų krizės sprendimus. Tačiau, kaip dažnai sakoma, viena kriznuolat slepia kitą; jei nenorime, kad ir kita krizmus užkluptų netikėtai, pasitelkę 2009 m. programą turime pajėgti, kaip primininkas J. Barroso, regis, davsuprasti, jog taip ir bus, įveikti mums kilusius sunkumus.
Todėl, kaip sakmano kolegD. Wallis, mes, Liberalų ir demokratų aljanso už Europą frakcija, rengiame daug pasiūlymų. Kai kurie mano kolegos kalbės apie kai kuriuos iš jų. Norėčiau pabrėžti vieną klausimą, kurį laikau pagrindiniu ir į kurį ketiname telkti visą dėmesį, t. y. būtinybę užtikrinti, kad 2009 m. jūsų Komisija savo dėmesį sutelktų į struktūrinius fondus, kurie dabar sudaro 36 proc. mūsų biudžeto, ir į tai, kas suteiks mums galimybę imtis kur kas paveikesnių veiksmų, skatins mūsų regionų solidarumą, o mes pasinaudosime priemonėmis, be kurių neįveiksime mūsų amžiaus sunkumų.
Pagaliau, prasidėjus žiemai nepamirškime būsto krizės. Mes tikimės, Komisijos nare, kad šioje srityje imsitės veiksmų, ypač atsakydama į mūsų du prašymus dėl būsto problemos tyrimų.
Mario Borghezio
(IT) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, deja, mes manome, kad ši krizpareikalavo pertvarkyti mūsų žemyno bankininkystės kraštovaizdį, bet nepaskatino Europoje atsirasti, atvirai sakant, rimtų finansų operatorių, kurie iš tiesų pajėgtų parengti būsimas rinkų gaires. To nesimato ir nematyti.
Tačiau viena aišku, jog visas Didžiojo dvidešimtuko numatytas reguliavimas liks tik žodžiais, jei mokesčių rojai ir toliau bus neliečiami. Tai pagrindinis klausimas, kurio pasigendame ir kuris neminimas oficialiose valstybių narių diskusijose; tie mokesčių rojai padeda visiškai apeiti taisykles, kurias norima įdiegti ir kurias žadama taikyti finansų rinkose. Būdamas senatoriumi išrinktasis prezidentas B. Obama pasiūlgriežtas priemones kovai su mokesčių rojais, ir mums labai įdomu, ar žinodamas apie finansinės oligarchijos tinklą, kuris, regis, kontroliavo srautus, o svarbiausia, žinodamas apie dosnų daugiamilijoninį rinkimų finansavimą, naujasis prezidentas turės drąsos imtis veiksmų šiuo klausimu ir įtikinti ne tik JAV, bet ir Europą, o ypač Didžiąją Britaniją.
Aš manau, jog vietoj bendrų principinių deklaracijų mes turėtume reikalauti, kad būtų priimtos veiksmingos, konkrečios iniciatyvos, kurios iš tiesų gali atgaivinti ekonomiką ir gamybą, nes reikia užkirsti kelią tolesnėms ekonomikos krizėms ir ištrūkti iš dabartinės.
Atsižvelgiant į dabartinę padėtį, kurios pagrindinis bruožas yra visuotiniai ir plačiai paplitę rinkos įsiskolinimai ir apyvartinių lėšų stygiaus sukelta dideldefliacija, absurdiška siūlyti valstybėms narėms ir toliau skolintis iš privačių centrinių bankų kreditų sistemos ir vartotojų rinkos likvidumui paskatinti.
Norėčiau baigti viena pastaba: man visiškai aišku, kad krizgali paskatinti pasiūlyti pasaulinę ekonomikos, taip pat politikos instituciją; ta pasaulio tvarka, kurios prieš kelis mėnesius visi bijojo ir vengė, šiandien atrodo tapo neišvengiama ir laukiama, tarsi tai būtų išsigelbėjimas. Globalizacijai - ne!
Rebecca Harms
(DE) Gerb. pirmininke, pirmiausia norėčiau pasakyti, kad viskas, ką šiandien Komisija ir Taryba sakapie naująjį ekologinį planą pasaulio finansų krizės atžvilgiu, mano nuomone, yra neteisinga ir kad nors naujasis ekologinis planas ir paskelbtas, iki šiol nematyti jokio politinio ryžto.
Jau kelis mėnesius Europos pramonės organizacijos telkia jėgas prieš mūsų klimato ir energijos strategiją. Komisijos narių S. Dimaso, A. Piebalgso ir L. Michelio pateikti pasiūlymai dėl plėtros politikos buvo nuolat švelninami, menkinami ir atidėliojami. Šio požiūrio jokiu būdu neatsisakoma ir dėl finansų krizės; vietoj to, pasitelkusi finansų krizę, pramonpradėjo daryti didesnį spaudimą kovai su metodiška klimato ir energetikos politika.
Manau, jog dabar šis faktas turi būti užfiksuotas, nes ylos maiše nepaslėpsi ir nebus pasiekta jokios pažangos išskyrus tvirtinimus, jog plėtojama nauja politika. Jei atidžiau pažvelgsite į dabartines trišales - Tarybos, Komisijos ir Parlamento - derybas dėl klimato politikos, pamatysite, kad aš teisi. Taip yra todėl, kad šių derybų pagrindinis bruožas nėra tikslas, bet būtent ta pasenusi pramonės politika, apie kurią čia niekas nenori nieko girdėti, arba taip mums sakoma.
Mano manymu, už tai atsakingi yra Komisijos Pirmininkas J. Barroso ir Komisijos pramonės politikos komiteto narys G. Verheugen. Aš palankiai vertinu šio Parlamento sprendimą pademonstruoti paramą tokiems žmonėms, kaip S. Dimas ir L. Michel, kurie iš tiesų kovoja už tvarias strategijas. Ko mums dabar reikia, tai nuoširdumo.
Užpraeitą savaitę Londone Jungtinių Tautų aplinkos programos (JTAP) vadovas A. Steiner pateiklabai gerą projektą. Taigi imkimės darbo ir liaukimės tuščiai kalbėję pirmoje diskusijų dalyje. Per kitas kelias savaites turėsime galimybę užbaigti trišales derybas ir tuomet galėsime įvertinti, ar Komisija ir Taryba šiandien apsimetinėjo, ar jos iš tiesų kalbėjo rimtai.
Esko Seppänen
(FI) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, pasaulis serga "Didelių pinigų liga". Ši liga atėjo iš Amerikos, kurią sukėlpigūs, neįpareigojantys kreditai. Turto vertbuvo suderinta, kai investuotojai bendrai buvo apsvaigę nuo vertybinių popierių biržos ir nekilnojamojo turto sukelto karščio. Per vertybinių popierių biržą išvestinių indeksų ir valiutos mainų pavidalu išplitusi liga tapo pandemija. Dabar atėjo laikas pagirioms.
Jungtinės Amerikos Valstijos yra kapitalizmo gimtinė, kur gimtoji kalba - pinigai ir kur rinkos diktatūra savo rankose laiko valdžią. Viską prižiūri vyriausybė, kuri, kaip taisyklių kūrėja, pavirto velniu, nes kai užvaldo didelių pinigų geidulys, neegzistuoja nei teisinės kliūtys, nei etikos apribojimai. Amerika išgyveno patį didžiausią augimo bumą ekonomikos istorijoje, kuriam būdingas vartojimas netaupant, todėl JAV tapo didžiausia skolininkpasaulyje.
Tada Kinijos reaktoriaus sindromas, t. y. Wall Street patyrradioaktyvių medžiagų nutekėjimą ir sistema staigiai prisipildnuodingų vertybinių popierių ir radioaktyvių skolų. Jos išžudo ligotus, nuo nesaikingos spekuliacijos nukentėjusius bankus. Kadangi kartą spekuliantų pelnas buvo privatizuotas, dabar nuostoliai socializuojami, o privačios skolos pakeičiamos valstybės skolomis. Rinkos buvo laisvos ir niekas neapsaugojo kapitalizmo nuo jo paties - pinigų totalitarizmo. Investiciniai bankai buvo kaip skėrių spiečius atvirame lauke.
Prekybos valiutomis rinkose vert125 kartus viršija pačių pinigų praktinę vertę. Dauguma laisvų grynųjų pinigų yra virtualūs pinigai iš abejotinų šaltinių ar nuvertėję pinigai, kurie dabar grįžta į bankų balansą daugybės nurašytų sumų pavidalu. Tai gresia paskolų nuosmukiu: kyla pavojus, kad paskolų ir bankų krizpavirs visa apimančia ekonomikos krize, pasireiškiančia alkiu, nedarbu ir prasta socialine atmosfera. Kaltininkus žinome, o aukų skaičių dar sužinosime.
Kathy Sinnott
Gerb. pirmininke, Komisijos narei turėčiau pasakyti, kad dabar ir ji savo būsimoje darbo programoje spręs finansų krizės klausimą. Ši krizįvairiose Europos šalyse atsiliepįvairiai, tačiau aišku viena: visų šalių finansų institucijos daugiau ar mažiau nusipirko nuodingų JAV hipotekos įsiskolinimų, kuriuos sudaro antrarūšės paskolos. Ar žinote, kokiais kiekiais europiečiai pirko tokias priemones, kaip skoliniais įsipareigojimais užtikrinti vertybiniai popieriai (angl. collateralised debt obligations (CDO), kurias jiems Amerikos reitingų agentūros pristatkaip turinčias neabejotiną vertę, bet kurios, iš tikrųjų, sprogus jų burbului ir vėliau jas ištyrus, pasirodesą nuodingi vertybiniai paskolos popieriai? Išaiškėjo, jog tai rizikingi projektai. Man regis, kad šios agentūros pateikklaidingą informaciją dėl paskolų kokybės plačiu mastu, nes toks milžiniškas jų kiekis buvo taip lengvai parduotas.
Norėčiau žinoti, ar Komisija jau išnagrinėjo faktus dėl pareikštų teiginių parduodant šias priemones; ir jei išnagrinėjo, kaip manoma, kokiu mastu buvo pateikta klaidinga informacija? Jei informacija buvo klaidinga, norėčiau žinoti, ar Komisija mano, jog yra galimybšioms reitingų agentūroms pareikšti atgręžtinį reikalavimą dėl nukentėjusių nuo jų aplaidumo ar blogiau, nes šiuo tarpsniu visa mūsų finansų struktūra patyrjų antpuolį.
Andreas Mölzer
(DE) Gerb. pirmininke, dabar ES džiaugiasi augančiu populiarumu ir didesniu pasitikėjimu, kai tautos ir visuomenieško apsaugos už ES sienų, vildamosi, kad jos gan stiprios finansų ir ekonomikos krizei atlaikyti.
Be abejo, kad dėl savo vidaus rinkos dydžio ir euro ES galimybės įveikti krizę yra geresnės. Tačiau ES turi ir įsipareigojimus valstybei ir piliečiams, kuriuos turi vykdyti saugodama juos nuo nežaboto godulio ir globalizacijos padarinių. Atsaką į krizę turi sudaryti ne tik milijardų eurų vertės paskolos automobilių pramonei; reikia remti mažąsias ir vidutines įmones, kurios, šiaip ar taip, yra didžiausi darbdaviai. Jokiu būdu nevalia Europos darbo jėgos pasmerkti nedarbui dėl kvalifikuotos darbo jėgos iš trečiųjų šalių pagal "mėlynąją kortelę" antplūdžio.
Todėl ES pareiga yra užtikrinti, kad jos piliečiai greitai neprabustų Europoje, kurioje neliko jų paskutinių nacionalinio turto likučių, Europoje, į kurią masiškai imigruojama.
Giles Chichester
Gerb. pirmininke, retai kas nutinka patogiu metu ir pagal apibrėžimą bet kuri krizbus nepatogi. Finansų ir ekonomikos krizės, su kuriomis dabar susiduriame, pačios savaime yra nemalonios, be to, jos kilo paskutiniaisiais šio Parlamento kadencijos mėnesiais ir paskutiniais Komisijos kadencijos metais, kai visi mes galėtume normaliai mąstyti apie kitus rinkimus ir naujus paskyrimus.
Ši Komisijos darbo programa atrodo beveik kaip "įprastas reikalas", vis dėlto padėtis reikalauja naujos minties, kaip išvengti to, kas gresia būti gilia recesija. Ji meta Europai didelį iššūkį, nes daugumą fiskalinės politikos priemonių reikia priimti šalies lygmeniu, vis dėlto ES tenka pagrindinis koordinatoriaus vaidmuo. Šis aspektas tampa ypač svarbus dėl iššūkių, su kuriais susiduriame, masto.
Energetikos srityje puikiai suprantame, ką daryti, bet daugumos sumanymų įgyvendinimas truks kur kas ilgiau nei kitus vienus ar dvejus metus; taigi turbūt vienintelsritis, kurioje galima būtų imtis greitų veiksmų, kurie pagelbėtų, yra energijos vartojimo efektyvumo priemonių srityje. Tiksliau sakant, leidimas mažinti PVM būsto energijos vartojimo efektyvumui gerinti ir informacinės kampanijos, kuri skatintų žmones keisti savo įpročius, pradėjimas - tai du konkretūs būdai padėčiai gerinti.
Be to, man regis, jog niekada nebus geresnio laiko ES garsiajai išminčių grupei įsteigti, ir šiuo atveju siūlau, kad tai būtų išmintingi vyrai ir moterys, kurie apmąstytų patiriamus sunkumus ir pateiktų originalius sprendimus, pranokstančius trumpalaikes priemones, kai pinigai išmetami mokesčių įstatymams, kurie naudingi tik vienai gyventojų grupei. Viliuosi, kad Taryba ir Komisija šiam sumanymui palinkės gero vėjo.
Poul Nyrup Rasmussen
Gerb. pirmininke, dabar atsidūrėme užburto rato vidury ta prasme, kad kai ekonomikos rodikliai tampa neigiami, finansų institucijos savo balansinėse atskaitose patiria papildomus nuostolius, tai reiškia, kad tarpbankininkystės rinkoje įtampa ir toliau didės, kas veda prie dar didesnių paskolų apribojimų, dėl ko augimas ir toliau bus neigiamas. Žmonės nepajėgs suprasti, kaip galime mokesčių mokėtojų pinigus naudoti bankams gelbėti, bet jų nenaudoti darbo vietoms kurti. Todėl šiandien dėmesį sutelkčiau į tai, kaip iš naujo įvertinti šią kreditų krizę, bet svarbiausia recesiją, kurios vidury esame.
Mano nuomone, kitais metais Europos Sąjungai gresia -1 proc., o ne tik -0,3 proc., bet neigiamas 1 proc. ekonomikos augimas. Esant tokiai ateities perspektyvai, kuri visai įmanoma, mūsų tikslas ir pareiga yra tokio nuosmukio išvengti. Minus vienas procentas kitais metais prilygs -3 proc. pagal Stabilumo ir augimo paktą. Noriu pasakyti, kad nieko nedarydami Stabilumo ir augimo pakto neišgelbėsime. Jei nieko nesiimsime, bus dar blogiau.
Taigi ką galime padaryti? Žinau, jog tai nelengva. Žinau, kad vyriausybės nesutaria, bet manau, jog Komisijos pareiga pamėginti visas vyriausybes suburti draugėn paprastam darbui atlikti. Žinau, kad jūs Berlyne koordinavimui sakote "ne, ačiū", nes tai reiškia papildomas Vokietijos vyriausybės išlaidas kitoms vyriausybėms. Sakyčiau, kad jums, brangūs draugai Berlyne, šito daryti nereikia. Galime kartu atlikti darbus be papildomų vienos vyriausybės išlaidų kitoms. Tai supratimo, kad kažkuriuo metu kartu investuodami, po kelių poros metų turėsite pridėtinę vertę, klausimas.
Tarptautinis valiutos fondas (TVF) atliko paprasčiausius skaičiavimus. Įsivaizduokite, kad visos Didžiojo dvidešimtuko šalys į darbo vietas investuoja 1 proc. daugiau savo BVP. Jei tai darys kartu, papildomas procentas bus nemokamai. Taigi sakau, kad jei visos Europos vyriausybės investuotų 1 proc. savo BVP nuosmukiui įveikti, tai daryti turėtų protingai, su socialine atsakomybe kurdamos daugiau ir geresnių darbo vietų, besirūpindamos labiausiai pažeidžiamomis grupėmis, tuomet papildomą procentą turės veltui.
Todėl aš tiesiog privalau kreiptis į Komisiją, pirmininko pavaduotoją M. Wallström, prašydamas jūsų pateikti vieną paprastą planą, kuriame būtų matyti, kas nutiktų, jei visos mūsų pagrindinės vyriausybės darytų tai, ką aš čia sakau, kuriame būtų matyti, kad joms visoms būtų geriau, ne tik darbo vietų, bet valstybės biudžeto ir Stabilumo ir augimo pakto požiūriu. Tai paprasta užduotis. Jei jūs neturite priemonių, jų turiu aš. Aš noriai jums patarčiau, kaip tai padaryti.
(Plojimai)
Andrew Duff
Gerb. pirmininke, krizturės labai didelį poveikį euro ateičiai. Danija ir Švedija turėtų greičiau, nei jos tikisi, tapti euro zonos narės ir Didžiojoje Britanijoje taip pat atėjo laikas pradėti diskusijas.
1997 m. G. Brown nustatpenkis žymiuosius vadinamuosius kriterijus, kuriais remdamiesi mes galėtume paskelbti svaro sterlingo prisijungimą prie bendros valiutos. Staiga per šią krizę patenkinami visi šie penki kriterijai. Svaro kursas krito iki konkurencingo valiutų kurso lygio, darbo rinkos yra lanksčios, kažkada tokiam išdidžiam Sičiui (City) dabar kilo pavojus būti nustumtam į šalį atsiradusiai tvirtesnei euro zonos priežiūrai ir reguliavimui, o Didžiosios Britanijos ir euro zonos ekonominiai ciklai dabar visiškai sutampa, nes kartu neriame į recesiją.
G. Browno sumaniai užmaskuotas pasirodymas Paryžiaus Euro grupės aukščiausiojo lygio susitikime buvo didelis pirmininkaujančios Prancūzijos laimėjimas. Aš kreipiuosi į G. Browną dabar pakeisti diskusijų Jungtinėje Karalystėje sąlygas. Jei jam nepavyks šito pasiekti, svaras bus kaip nuolatinis stalo teniso kamuoliukas, kuris nevaldomai šokinėja tarp didelių euro ir dolerio futbolo kamuolių.
Irena Belohorská
- (SK) Kaip EP Slovakijos naraš labai džiaugiuosi Slovakijos prisijungimu prie euro zonos. Štai ir turime aiškių įrodymų, kad patyrusių ekonomistų prognozės ir vizijos dažnai neišsipildo. Prieš šešiolika metų Europos prognozuotojai atmetmintį apie nepriklausomą, perspektyvią Slovakijos Respubliką. Šiandien Slovakija yra dvylikos naujųjų valstybių narių lyderekonominės veiklos požiūriu.
Aš siūlau, kad Europos Komisija savo dėmesį sutelktų tiesiai į piliečius ir jų poreikius, užuot skelbusi ekonominiu požiūriu bevertes prognozes, kai nustato savo prioritetus. Čia daugiausia turiu galvoje deramą pragyvenimo lygį atitinkančias sveikatos ir aukštos kokybės socialines sąlygas. Ekonominio sunkmečio ir socialinės įtampos laikotarpiu nevalia pamiršti žmonių sveikatos.
Laisvo žmonių judėjimo Europos Sąjungoje nelydi prieiga prie sveikatos priežiūros, ypač prevencijos srityje. Kita sritis - tai poreikis užtikrinti veiksmingą tarpvalstybinės pacientų sveikatos priežiūros įgyvendinimą. Be sveikų piliečių nebus sveikos Europos Sąjungos.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Gerb. pirmininke, aišku, kad 2009 m. Komisijos darbo programa užsienio politikos srityje, kaip ir visose kitose srityse, neatsiejama nuo tarptautinės finansų krizės, kaip mums sakKomisijos Pirmininkas J. Barroso.
Todėl manome, kad reikia pritarti "Bretton Woods" institucijų reformoms, skatinti atnaujinti pokalbius dėl Pasaulio prekybos organizacijos ir atidžiai stebėti pastangas reformuoti Jungtinių Tautų sistemą ir institucijas, kurių reforma prasidės vasario mėn.
Gerb. pirmininke, aišku ir tai, kad mes privalome kurti naujus santykius su būsima Jungtinių Valstijų administracija, šalies, su kuria daugeliu klausimų sutariame, bet kai kuriais nesutariame, pvz., dėl mirties bausmės, Tarptautinio Baudžiamojo Teismo ir ypač Kioto protokolo. Turime suderinti pozicijas dėl kito aukščiausiojo lygio susitikimo Kopenhagoje, ekstrateritorinio poveikio įstatymų ir kitų aspektų.
Taip pat svarbu suderinti pozicijas dėl Vidurio Azijos klausimų: branduolinės Irano krizės, ramaus ir atsakingo karinių pajėgų pasitraukimo iš Irako paskelbimo ir JAV administracijos prašymo didinti Vakarų karių buvimą Afganistane. Mes privalome ieškoti būdų, kaip išspręsti žlugusias Vidurio Rytų derybas.
Kalbant apie Amerikos žemyną, gerb. pirmininke, labai svarbu remti Komisijos ir ypač Komisijos narės Benitos Ferrero-Waldner pastangas sudaryti asociacijos susitarimus su Vidurio Amerika ir ypač eiti nauja kryptimi derybose su Andų bendrija.
Be strateginės asociacijos su Brazilija ir Meksika, kurią pradėjo Europos Komisija, šis procesas taip pat galėtų formuoti požiūrį, kurio galima būtų laikytis derybose dėl pernelyg ilgai vilkinamo Mercosuro susitarimo.
Savo žemyne, gerb. pirmininke, mes privalome atkakliai siekti asociacijos susitarimo su Rusija, bet tik remdamiesi pagarba tarptautinei teisei. Šiomis aplinkybėmis privalome labai aiškiai pabrėžti pagarbą šalių sienoms ir žmogaus teisėms, plėtoti kaimynystės politiką ir kartu skatinti asociacijos ir stabilizavimo susitarimus.
Kaip pareiškKomisijos Pirmininkas, aišku, kad turime daug ką nuveikti dėl padėties Afrikoje. Gerb. pirmininke, manau, jog pasibaigus reformos pagal Lisabonos sutartį ir plėtros procesams, labai svarbu, kad Europos Sąjunga užimtų ar veikiau atnaujintų iš esmės geografinį statusą atsižvelgdama į tai, kad iki 2050 m. Kinija ir Indija perims 50 proc. pasaulio BVP, kaip pirma nutiko apie 1 800 m.
Todėl, gerb. pirmininke, reikalingas perspektyvinis planavimas ir galiu pasakyti, gerb. pirmininko pavaduotoja, kad mūsų politinfrakcija pritars šiam Komisijos darbui.
Pervenche Berès
- (FR) Gerb. pirmininke, dėl Didžiojo dvidešimtuko tai manau, kad Europos Sąjunga į šį susitikimą vyko su gerais pasiūlymais. Skaitant aukščiausiojo lygio susitikimo išvadas, atrodo, kad joms šiek tiek trūksta kandumo. Kaip mes spręsime reitingų agentūrų, neribotos rizikos fondų ir mokesčių rojų klausimus? Gerų ketinimų gausu, bet jei pasikliausime tik savireguliacija ir elgesio kodeksais, mums nepasiseks. Būkime ambicingi realistai.
Dėl atstovavimo Europos Sąjungai vaizdas, tiesą sakant, ne toks gražus. Mums reikia siekti didesnės pažangos. Tai turi pripažinti didelės valstybės narės, taip pat ir mažosios, iš kurių kartais skiriami Tarptautinio valiutos fondo (TVF) departamentų valdytojai ir kurios šių pozicijų nenori užleisti. Kiekviena šalis turi atlikti savo vaidmenį, kad ateityje Europos Sąjungai būtų geriau atstovaujama.
Dėl tikrosios ekonomikos tai išgirdęs, ką pasakpirmininkas J. Barroso, labai nustebau. Jo nuomone, kai Komisija naudojasi savo iniciatyvos teise, ji užsiima populizmu. Jei taip, raginu Komisiją priimti mano kolegos Poulio Nyrupo Rasmusseno pateiktus pasiūlymus, net jei ji laiko juos populistiniais. Dalykas tas, kad jei nesiimsime veiksmų tikrosios ekonomikos srityje, patirsime tą patį žlugimą ir priimsime tą pačią ekonomikos atgaivinimo strategiją, kurią pradėjo Airija savo bankininkystės sektoriui gelbėti, - strategiją "kiekvienas už save", kuri pasaulinės krizės laikotarpiu esant globalizuotai ekonomikai negali pasiteisinti.
Tai būtų valstybės pinigų švaistymas ir jokiu būdu nepadėtų Europos Sąjungai pasivyti Jungtinių Valstijų, kurios jau parengdidelio masto atgaivinimo planą.
Privalome mąstyti europietiškai, privalome mąstyti globaliai ir mūsų valstybių veiksmai privalo būti sutelkti ir koordinuoti Komisijai naudojantis savo kompetencija imtis iniciatyvų. Būtent šito mes tikimės iš jos lapkričio 26 d. komunikato. Mes tikimės ambicingo Europos atgaivinimo plano.
Lena Ek
Gerb. pirmininke, krizturėtų būti ne tik metas veikti, bet ir metas apmąstyti. Klimato paketo parengimas ne tik išgelbėtų klimatą ir mus nuo nelaimių ir epidemijų ir mes išvengtume išlaidų, bet tai ir geriausias pasiruošimas ateičiai. Per nuosmukį turime pasirengti ateinantiems laikams ir naujoms rinkoms. Manau, jog šiandien kyla pavojus dar kartą iššvaistyti pinigus.
Kai visa tai baigsis, ar iš tiesų vartotojai norės pirkti didelius, daug degalų eikvojančius automobilius, ar jie pageidaus mažo, mažalitražio automobilio? Tais laikais, kai buvau studentė, turėjau profesorių, kuris sakydavo: "kai abejoji, atsisakyk". Vietoj to mums reikia naujo ekologinio paketo investicijoms, pažangių mokslinių tyrimų ir energiją taupančių technologijų, tarp jų ir automobilių. Mums reikalingas naujas ekologinis paketas naujoms darbo vietoms ir nauja gerovei tvariai kurti.
ALDE frakcija sieks atviros, ekologiškos, saugios ir verslios Europos ir šiose srityse mes pritarsime Komisijos darbo programai.
Manfred Weber
(DE) Gerb. pirmininke, gerb. pirmininko pavaduotoja, šiandien norėčiau kalbėti apie vidaus saugumą ir darbo programą. Bet prieš man pradedant, norėčiau paminėti kitą klausimą. Visą laiką praleidžiame kalbėdami kalbame apie bankus. Prieš kelias savaites mano vietovėje esanti didel2 000 darbuotojų turinti bendrovkreipėsi dėl bankroto ir darbuotojams gresia visiškas nusigyvenimas, nes bankai nutraukia kreditavimą. Tai rodo, kad krizjau akivaizdžiai paliettikrąją ekonomiką, ir todėl aš siūlau Komisijai pažvelgti į vieną iš atsakų ir išnagrinėti subsidijų įstatymą, kurio dabar dėl bankų atsisakome ir kuris staiga neturi galios, ir jį pakeisti atsižvelgiant į dabartinę krizę. Taip mes taip pat galime padėti vidutinėms įmonėms.
Tačiau pagrindinis dalykas, kurį norėčiau aptarti, yra susijęs su Komisijos darbo programa ir vidaus saugumo klausimu. Skaitydamas programą nusivyliau, nes, be ekonominių klausimų, yra ir kitų didelių sunkumų. Matau, kad buvo labai daug pasiekta Šengeno informacinės sistemos (SIS) srityje. Dabar prie jos jungiasi Šveicarija, bet dar prieš prisijungimą ji pranešapie didelį pasisekimą prieigos prie SIS atžvilgiu. Vis dėlto neatrodo, kad programoje būtų aiškinama, kaip Komisija tikisi gauti pagaliau parengtą ir veikiančią SIS II. Delsiama ištisus mėnesius ir nematyti jokios pažangos.
Pažangos nedarome ir antroje srityje, kuri ypač svarbi policijos bendradarbiavimui, t. y. kovos su organizuotu nusikalstamumu ir praktinio policijos organizacijų bendradarbiavimo srityje. Mes neturime aiškaus teisinio pagrindo. Deja, 2009 m. darbo programoje šiuo klausimu tai pat nieko neradau. Šioje srityje norėčiau matyti daugiau įsipareigojimų.
Trečia, migracija, migracijos tinklas, imigracija ir mėlynoji kortel- klausimai, kuriuos svarstysime rytoj, yra aprašyti programoje. Plačioji visuomenpritartų vis didėjančiam atvirumui imigracijai, jei žmonėms aiškiai išaiškinsime, kad mes kovojame su nelegalia imigracija ir kad šiai nelegaliai imigracijai padarysime galą. Tai vienas iš tarpusavyje susijusių klausimų, į kurį nevalia žiūrėti pro pirštus.
Jan Andersson
(SV) Gerb. pirmininke, Komisijos nare, gerai yra rengti bendras diskusijas dėl ekonomikos krizės, tikrosios ekonomikos nuosmukio ir Komisijos darbo programos. Šie klausimai susiję. Gerai ir tai, kad Komisija siūlo koordinuoti pastangas. Tačiau manau, kad programoje tai ne taip aiškiai atsispindi.
Todėl Taryboje girdėti balsai, kad dabar turėtume mažinti investicijas į aplinkos apsaugą ir su aplinkos apsauga susijusius siekius. Aš tam visiškai nepritariu. Nepritariu ir daugelio kitų išsakytam požiūriui, kad dabar privalome mažinti išlaidas socialinėje srityje. Tiesą sakant, turėtume elgtis priešingai. Mums reikia investuoti į mokslinius tyrimus ir plėtrą, naujas aplinkosaugos technologijas ir naują infrastruktūrą, kuri kur kas palankesnaplinkai nei mūsų šiandien turima infrastruktūra. Turime parengti darbo jėgą ir užtikrinti, kad jaunimas įgytų tinkamą mokymą, kad išliktume konkurencingi, bet taip pat turime stiprinti asmenis ateičiai.
Jei atsiversčiau darbo programą ir pažvelgčiau į socialinę sritį, pamatyčiau, kad ne Komisija suteikprioritetą socialinei sričiai. Leiskite pateikti du pavyzdžius. Mes išklausėme P. N. Rasmusseno; dabar manau, kad derėtų išgirsti ir mūsų požiūrį dėl socialinės srities. Pranešime, už kurį buvau atsakingas, nagrinėjamas vienodas požiūris ES darbo rinkoje ir teisimtis protesto veiksmų dėl vienodo požiūrio. Dabar Komisija turi atsakyti konkrečiomis priemonėmis dėl vienodo požiūrio ES darbo rinkoje iš dalies pakeisdama Darbuotojų komandiravimo direktyvą ir pasitelkdama socialinį protokolą. Tai pirmas klausimas. Antras klausimas yra tai, kas vyksta darbo aplinkos srityje, kai matome visoje Europoje, bent jau tam tikrose valstybėse narėse, išaugusį nelaimingų atsitikimų skaičių, nes šiai sričiai skiriame mažiau dėmesio. Tai klausimai, į kuriuos Komisija privalo atsakyti, kad ekonomikos plėtrą, palankią aplinkai plėtrą ir socialinę plėtrą susietume kartu į vieną ilgalaikę tvarią plėtrą.
Malcolm Harbour
Gerb. pirmininke, apie tai, kas vyksta tikrojoje ekonomikoje, noriu kalbėti Vidaus rinkos komiteto požiūriu. Prieš dvi savaites buvau nuvykęs pasižiūrėti kai kurių mažų sėkmingai savo veiklą plėtojančių įmonių, kurios savo gaminius tiekia aeronautikos, automobilių, energetikos pramonės šakoms.
Jų bėda ta, kad jos įdarbino daugybę kvalifikuotų žmonių, bet užsakymų mažėja, o kai kuriose vietose išvis nėra. Tai tie žmonės, apie kuriuos turėtume pagalvoti, nes jei po šio nuosmukio jų nebeliks, nebeliks jų įgūdžių, tuomet susidursime su tikrais sunkumais. Mes norime investuoti į šių bendrovių naujus gaminius, naujas paslaugas, kad ugdytume ir mokytume tų bendrovių darbuotojus.
Taigi Komisijai sakau, kad mažosios įmonės bus darbo vietų atkūrimo varikliai. Dabar mes čia svarstome Europos smulkiojo verslo aktą. Jo įgyvendinimas tikriausiai yra kažkur numatytas šiame ilgame ir nuobodžiame dokumente, bet jums, Komisija, tikrai derėtų pažvelgti į tikruosius prioritetus, kad įtrauktumėte kai kuriuos klausimus, kuriuos mes čia svarstėme ir kurie iš tiesų bus naudingi tikrajai ekonomikai. Būtent ten yra jūsų prioritetai. Nemanau, kad ši programa apskritai yra tikrasis atsakas į krizę.
Pradžioje čia yra gražių žodžių, tačiau šios programos nelaikau pakeista. Taigi mano žinia jums, gerb. M. Wallström, viliuosi, kad ją perduosite pirmininkui J. Barroso, yra tai, kad ši programa ne visai gera. Klausimais, kurie dabar ir ateityje iš tiesų pakeis padėtį dėl darbo vietų, mums reikalingi tikri veiksmai.
Be abejo, mums gali padėti ir valstybiniai investuotojai, žmonės, kurie išlaiko ir remia projektus ir statybą, tausiai stato, perka ekologiškesnes transporto priemones, o ypač investuoja į kitos kartos telekomunikacijų tinklus.
Baigsiu šiuo labai svarbiu klausimu. Kitą savaitę Taryba (apgailestauju, kad čia jau nebėra ministro) turės galimybę pasirašyti bendrąją poziciją dėl telekomunikacijų paketo, kuris nuties kelią šioms investicijoms.
Girdėjome, kad kai kuriems Komisijos nariams tai nelabai patinka. Na, viliuosi, kad jūs jiems pasakysite, jog Europos ekonomikos ateičiai labai svarbu, kad Taryba tą paketą patvirtintų kitą penktadienį.
Ieke van den Burg
(NL) Gerb. pirmininke, norėčiau pareikšti preliminarią pastabą. Tikra tiesa, - kaip sakdaugybžmonių, - kad Europa pasaulio scenoje turėtų vaidinti didesnį vaidmenį, tačiau ji taip pat, užuot kaip dabar buvusi susiskaldžiusi, turėtų kalbėti vieningesniu balsu. Didžiosios valstybės narės turės prisitaikyti ir pripažinti, jog dabar turime parodyti vieningą Europos frontą. Galų gale, pagrindinis finansų rinkų reguliavimo, naujo jų reguliavimo, priežiūros ir pagerinimo vaidmuo priklauso ne Gordono Browno ar Nicolas Sarkozy, o Europos institucijų proto vaisiams. Dabar Europoje turėtume apginti tai, kas buvo išdėstyta.
Be finansų rinkoms skirtos darbotvarkės, visas dėmesys dabar turėtų būti skiriamas ekonomikos krizei, su kuria susiduriame. Skamba visi pavojaus varpai. Šiuo atveju, nors turėtume imtis veiksmų tarptautiniu mastu, kartu Europoje turėtume veikti labiau europietiškai ir remtis Europos gelbėjimo planu. Neturėtume labiau gilintis į tas pačias priemones; norėtume pamatyti tikrą radikalų pasikeitimą. Ekonominių tyrimų institucijos "Brueghel" ekonomistai neteko savo pasitikėjimo ir dabar prašo didesnių išlaidų. Rezervai turėtų virsti mąstyti verčiančia politika. Mano manymu, tai, ką jie siūlo, - šis vienas procentinis punktas, - pernelyg mažai, o sumažindami PVM 1 proc. (kaip jie siūlė) savo tikslo nepasieksime, nes apskaičiuotas nuosmukio įvertinimas - kur kas didesnis. Pvz., Olandijoje statybų pramonpatiria 20 proc. nuosmukį, taigi manau, kad šioje srityje turėtume taikyti žemesnį PVM tarifą ir taip užtikrinti, jog būstų rinka Europoje sulaukia paskatinimo.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, būdamas Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcijos regioninės politikos koordinatoriumi noriu aktyviai padėti rasti sprendimus. Dabar Europa turi iš tikrųjų pasiūlyti veiksmų planą. Šiuo atžvilgiu pritariu J. M. Barroso pozicijai.
Investicijos pasinaudojant struktūriniais ir sanglaudos fondais - 60 mlrd. EUR per metus iš Europos, valstybių narių padvigubinti iki 120 mlrd. EUR - suteiktų galimybę būti aktyviems ir lankstesniems bei paspartinti procesus. Tai susiję su konkrečiomis investicijomis: tiek pasinaudojant Lisabonos strategija žinių aspektu, tiek Geteborgo strategija energijos ir ekologijos aspektu.
Kaip visada, tai susiję su darbo vietomis. Tai susiję su darbo netekusių žmonių perkvalifikavimu, kad jie naujojoje ekonomikoje galėtų rasti savo kelią. Tik vadovaudamiesi šiuo požiūriu ir turėdami tinkamai kvalifikuotų žmonių po šios krizės vėl galėsime nekantriai laukti ateities.
Esant tokiai padėčiai programa turi būti smulkiai priderinta prie kelių sričių. Pvz., 2007-2013 m. laikotarpiui skirtos taisyklės galėtų tapti lankstesnės. Veiksmų programose valstybės narės gali pačios pervesti lėšas. Šiuo metu dar nepaskirstytos lėšos - o jos apima gana stambias sumas - gali būti išleistos greičiau. Parlamento užimtą poziciją, būtent panaudoti lėšas, kurios, remiantis n+1, n+2 ir n+3 taisykle, dabartiniu laikotarpiu dar nebuvo paskirstytos, bei nuo praėjusio laikotarpio likusias lėšas galime paversti veiksmais.
Norėtume paprašyti Europos Komisijos, - žinau, kad D. Hübner žino apie šią problemą ir bandys ją išspręsti, - kad ji parengtų pakeitimų paketą ir taip prieš ateinančių metų rinkimus parodytų visuomenei mūsų dinamiškumą. Nekantriai laukiame šių pasiūlymų ir norėtume primygtinai paraginti jus nedelsiant imtis veiksmų. Sveikinu Komisiją su iki šiol atliktu darbu, tačiau ateityje teks įdėti daugiau pastangų, kaip tai pasirengęs padaryti Parlamentas.
Enrique Barón Crespo
(ES) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nariai, gerb. Parlamento nariai, G20 viršūnių susitikime buvo sudaryta itin ambicinga darbotvarkė, kuria paprasčiausiai siekiama užtikrinti, kad finansų globalizacija vyks pagal taisykles. Europoje tai reiškia mokymąsi iš savo patirties ir pasinaudojimą kapitalizmo - nauda pagrįstos sistemos, kurioje be taisyklių, jei būsite pernelyg godūs, galite likti be nieko, - pamokomis.
Komisijos Pirmininkas iškėlmums tam tikrų svarstomų problemų, pvz., nepasiduoti populizmui, tačiau yra keletas dalykų, kurie gali būti padaryti. Karvių pasiutligmus pamokė, kad negalite prekybos centruose ar mėsininkų parduotuvėse pardavinėti kenksmingų ir prastos kokybės produktų ir kad turi būti nustatytos taisyklės.
Jei pasimokysime iš savo klaidų (kaip tai įvyko mano šalyje), Europoje galime imtis veiksmų. Pvz., galėtume nuspręsti, kad bankai, taupymo bendrijos ir finansų institucijos privalo įkurti krizės laikotarpiui skirtus fondus arba, gerb. pirmininke, kad nebalansiniai sandoriai ir neįrodyti pakeitimo vertybiniais popieriais procesai būtų draudžiami. Tai būtų žingsnis apdairaus valdymo, kurį finansų institucijos turėtų taikyti ir kurio Europoje vis dar neįgyvendinome, link.
Manau, kad šioje srityje imdamasi veiksmų Komisija elgtųsi teisingai.
Ingeborg Gräßle
(DE) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, gerb. Parlamento nariai, susiduriant su finansų krize staiga imamos leisti milžiniškos pinigų sumos, įskaitant ir ekonomikos krizei palengvinti skirtas pinigų sumas. Jei teisingai suprantu savo kolegas, taip pat norime užtikrinti šių pinigų srautų judėjimą.
Norėčiau pasakyti Komisijai, kad šioje ankstyvoje stadijoje tikimės, jog ji atliks savo darbą. Tai reiškia, kad darbotvarkėje išlieka šių pinigų reguliavimo klausimas. Todėl negalime būti patenkinti Komisijos pasiūlyta darbo programa 2009 m. Esame nusivylę, kad šis jūsų darbo aspektas neatsidūrdėmesio centre. J. M. Barroso vadovaujama Komisija šio klausimo atžvilgiu pasieklabai daug, tačiau mums tampa aišku, kad ji šio dalyko 2009 m. nelaiko svarbiu. Norėčiau jums patarti šitaip nesielgti.
Taip pat esame nusivylę dėl to, kad kovos su sukčiavimu tarnyba nėra geriau aprūpinta nauja teisine baze. Kyla pavojus, kad Europos Vadovų Taryba atsidurs aklavietėje, kai 27 valstybės narės kovos su sukčiavimu klausimu nebesugebės pasiekti susitarimo. Šiuo atžvilgiu taip pat turime savo lūkesčių Komisijai; lūkesčių, kurie, perskaičius darbo programą, nepanašu, kad buvo įgyvendinti.
Taip pat nusivylėme neradę detalesnės informacijos apie šalių pareiškimus. Jei visų pirma siekiame suteikti daugiau išlaidų laisvės, privalome užtikrinti, kad valstybės narės laikysis atitinkamų įsipareigojimų.
Ko dar nesuprantu, yra tai, kad J. M. Barroso vadovaujama Komisija nenori plėtoti ir akivaizdžiai parodyti savo didžiausio pasisekimo - subsidijų gavėjų atskleidimo. Kodėl nesinaudojate tuo, kad parodytumėte, kaip išleidžiami ES pinigai? Kodėl nenagrinėjate, ar naudodamiesi iš šių duomenų gauta informacija iš tikrųjų pasiekiame savo politinių tikslų?
Manau, esame teisūs dėdami į jus didžiulis lūkesčius, kad turėtume tikėtis kur kas daugiau, negu buvo pristatyta teisėkūros ir darbo programoje. Tačiau siekdami tolesnio vystymosi, be jokios abejonės, turėtumėte pasinaudoti vertingu mūsų solidarumu ir mūsų klausimais.
Stavros Lambrinidis
(EL) Gerb. pirmininke, per krizę ministrai pirmininkai turėtų drauge planuoti ne tik savo ekonominį, bet ir socialinį įsikišimą. Žinoma, bankai turėjo būti išgelbėti, tačiau Europa jau dabar turėtų sutelkti dėmesį į tiesioginį žmonių, gaunančių žemas ir vidutinio dydžio pajamas, gelbėjimą ir į užimtumo bei socialinės sanglaudos skatinimą.
Socialinpadėtis ir socialinsanglauda negali atsidurti paskutinėje atvirų ir nevaldomų rinkų ar Europos ekonomikos politikos vietoje, tarsi išlikimo jaukas, kurį metame visiems skęstantiems krizės laikotarpiu. Priešingai, jos - Europos ekonomikos augimo branduolys, ir būtent taip reikia jas traktuoti.
Antra, norėdami tai įgyvendinti, turime skubiai pakoreguoti stabilumo pakto sąlygas; mums reikia naujos socialinės Mastrichto sutarties, tvaraus augimo pakto ir užimtumo bei griežtomis taisyklėmis ir išankstinėmis sąlygomis pagrįstos socialinės apsaugos.
Trečia, investuodama kapitalą į švietimą ir mokslinius su ekologiška plėtra susijusius tyrimus, Europa pasaulyje turėtų atsidurti naujovių ir naujųjų technologijų priešakyje. Tai, žinoma, reikš milžinišką Europos biudžeto padidėjimą. Galų gale, mums reikia žengti į priekį.
Saulė, vėjas ir vanduo taps ateities nafta. Tie, kurie pradės anksti jais naudotis, sukurs klestinčią visuomenę, o savo piliečiams - milijonus darbo vietų. Jei Europa liks kažkur gale (kaip dabar sako kai kurie žmonės), vadinamoji Baracko Obamos - kurio išrinkimą visi sveikiname - Amerika imsis iniciatyvos, o mes pralaimėsime.
Ketvirta, mums reikia naujų rinkos skaidrumo, kontrolės ir priežiūros taisyklių. Dabartinkrizę sukėlusi sistema, pagal kurią pelną gauna keli privatūs asmenys, o visa visuomenturi patirti nuostolių, taps naujų krizių priežastimi.
Robert Sturdy
Gerb. pirmininke, kol pasaulis stebi reikšmingiausią iš visų kada nors mums smogusių finansų krizių, mes žvelgiame į iki šiol įstrigusias Dohos raundo (Pasaulinės prekybos organizacijos) derybas. Jos - labai svarbios. Ką tik kalbėjau su baroniene C. Ashton - arba naująja Komisijos nare C. Ashton - ir tvirtai tikiu, kad ji pažangiu ir futuristiniu keliu veda mus pirmyn. Finansų krizturi būti pabrėžta, kaip turi būti pabrėžtas poreikis stiprinti Europos santykius su pagrindiniais jos partneriais, įskaitant naująją Jungtinių Valstijų administraciją, bet - tai tikriausiai svarbiau - kai generalinis direktorius Pascal Lamy bus pasirengęs vadinamajai perrinkimo procedūrai. Pažiūrėsime, ar jis gaus šias pareigas, tačiau dideltikimybė, kad taip ir bus. Šiuo atžvilgiu mums reikia mažiau žodžių, o daugiau veiksmų.
G. Brown paragino lyderius ekonomikos krizės laikotarpiu vengti statyti kliūtis prekybai ir investicijoms. PPO deryboms tai labai svarbu. Vertindama prekybą ES neturi vadovautis Dikenso požiūriu. Turime atverti savo užtvaras. Neturėtume taikyti prekybos apsaugos priemonių. Reforma bus sėkminga tik tada, kai bus pagrįsta laisvos rinkos principu. Tai, kaip minėjau, apima atvirą prekybą ir investicijas.
Praėjusią savaitę Pascal Lamy susitiko su G20 lyderiais ir rengpasiūlymą, kurio sprendimas turėtų netrukus paaiškėti. Tikimės ką nors išgirsti dar prieš Kalėdas. Būtent taip Komisija jį mato dabar. Sveikinu buvusį ir esamą Komisijos narius dėl jų požiūrio. ES pirmą kartą vadovavo prekybos deryboms ir už tai turi būti pasveikinta.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Gerb. pirmininke, neformaliame Europos Vadovų Tarybos susitikime ir G20 viršūnių susitikime Vašingtone bandyta rasti atsaką į svarbiausią šių dienų iššūkį - į finansų krizę, kuri, be jokių abejonių, reiškia neoliberalios ekonomikos teorijų pralaimėjimą. Po šių susitikimų išleisti pareiškimai neprimena nieko kito, kaip arklidžių durų uždarymą, kai arklys jau pabėgęs. Apgailestavau išgirdęs, kaip J. M. Barroso sakė, jog tik krizpakeitjų mąstymą.
Jie nepajėgatkreipti dėmesio į svarbius klausimus, kaip sustabdyti nuosmukį, kaip sukurti naujas darbo vietas ir, galiausiai, kaip kovoti su klimato kaita nepatiriant nereikalingų ekonomikos išlaidų. Europos socialistai jau seniai ragino pradėti finansų rinkų reformą, o Europos Sąjungos šalių vyriausybes - imtis suderintų veiksmų.
Manau, negalime sutelkti dėmesio vien tik į finansų rinkas, kur finansų institucijos ir godūs valdytojai sukėldabartinę padėtį. Privalome apsaugoti savo piliečius nuo maisto, energijos bei nuomos kainų kilimo ir taip išlaikyti esamą realių pajamų lygį bei kartu apsaugoti jų perkamąją galią - vartotojų paklausą, kuri, kartu su investicijomis ir eksportu, daro didžiulį poveikį Europos Sąjungos ekonomikos augimui. Taip pat turime apsaugoti mažųjų ir vidutinių bendrovių pelningumą.
Jei klimato kaitos ir energetikos priemonių paketas išliks tokios pat formos, koks yra dabar, ypač kai kalbama apie Prekybos emisijomis schemą ir jėgainėms bei sunkiajai pramonei keliamus reikalavimus, turiu įspėti, kad Lenkija ir kitos naujosios valstybės narės patirs didžiulių išlaidų, o svarbiausia - milžiniškai išaugs energijos kainos. Kova su klimato kaita - pagrįstas tikslas, tačiau mūšyje negalima naudotis priemonėmis, kurios labai greitai sukels naują krizę, kol dar nebūsime įveikę dabartinės.
Carmen Fraga Estévez
(ES) Gerb. pirmininke, kalbant apie žvejybos politikai skirtus planus, tam tikri mūsų laukti pasiūlymai buvo taip ilgai rengiami, kad dabar mums reikia nustatytos darbo programos, leidžiančios itin užtikrintai nustatyti tuos svarstomus klausimus, kurie bus mums pateikti per šią Parlamento kadenciją.
Nepaisant mūsų prašymų šiuo atžvilgiu ir išskyrus ką tik mums pristatytą stebėsenos politikos reformą, iki šiol negalėjome net numanyti, ko galime tikėtis.
Komisijos parengtame dokumente mums teigiama, kad vienu prioritetų taps žaliosios knygos dėl bendrosios žvejybos politikos reformos pristatymas. Tačiau iš tikrųjų tai paprasčiausiai reiškia diskusijų, kurios iki 2012 m. nebus baigtos, pradžią.
Taip pat užsimenama ir apie žadėtąją bendro rinkų organizavimo reformą, tačiau vėlgi nesame tikri, kad ji mus pasieks per pirmąjį 2009 m. pusmetį.
Norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad yra daugybsvarstomų klausimų, kurie, arba dėl tarptautinių įsipareigojimų, pvz., žvejybos susitarimų, arba dėl daugiašalių įsipareigojimų, pvz., poreikio perkelti regioninės žuvininkystės organizacijų rekomendacijas į Bendrijos teisę, turėtų būti įtraukti į teisėkūros programą.
Yra ir kitų svarstomų klausimų, pvz., Europos vandens ūkio ateitis arba pasiūlymas dėl atgal į jūrą išmestų žuvų, kurie lyg vaiduokliai tai atsiranda Komisijos darbo programose, tai iš jų dingsta. Manome, kad atsižvelgiant tiek į sektoriaus, tiek į Parlamento jiems priskiriamą svarbą, šie klausimai taip pat turėtų tapti prioritetiniai.
Todėl, gerb. pirmininke, tikimės, kad atsižvelgiant į šiuos pakartotinius Europos Parlamento prašymus bus kuo greičiau pristatyta pakeista 2009 m. darbo programa.
Harald Ettl
(DE) Gerb. pirmininke, tie, kurie ekonomiškai silpniausi, finansų krizės laikotarpiu visada nukenčia labiausiai. Nesuvokiami finansinių paslaugų produktai, kurių kokybės daugiau nevertino jokios vertinimo agentūros, skaidrumo trūkumas ir klaidingas įsitikinimas, kad rinka pati save reguliuoja, tik prisidėjo prie vadinamojo kazino mentaliteto reiškinio. Deja, Komisija griežtai atsisaksvarstyti finansų rinkai skirtas įstatymines reguliavimo priemones ir atkakliai priešinosi Europos Parlamento duodamam patarimui.
Tačiau dabar susiduriame su užduotimi atidėti viską į šalį ir iš šios padėties išmokti politinę pamoką. Savo darbo vietas dabar prarandantys ir turintys susitaikyti su nemenkais pensijų nuostoliais dėl didelės rizikos investicijų į savo pensijų fondus darbuotojai turės keliais skirtingais būdais padengti savo išlaidas. Dabartiniai, pokriziniai ir remiantis padėties analize nustatyti prioritetai yra šie: kritinės padėties plano pristatymas, geresni kontrolės mechanizmai ir nuostolių apribojimas bei galimybių gauti paskolas užtikrinimas sparčiai augančių ekonomikų ir besivystančioms šalims, taip siekiant dar kartą sukurti tvarų augimą. Be galo svarbu tai, kad pagrindiniai didesnio ES biudžeto reikalingumą kritikavę skeptikai dabar tikriausiai suprato, kad kaip prevencinę priemonę turime sukurti stipresnį mechanizmą, kuris suteiktų galimybę veiksmingiau susidoroti su krizėmis.
Philip Bushill-Matthews
Gerb. pirmininke, norėčiau pareikšti trumpą ir vidutinės trukmės pastabą savo mėgstamiausia tema - apie mažąsias ir vidutines įmones (MVĮ). Buvau sužavėtas, kad sakydamas savo įžanginę kalbą Komisijos Pirmininkas J. M. Barroso apie MVĮ išsakdaug pastabų. Tačiau jei nerimauju, tai šis susirūpinimas kyla dėl jo kalbos žodžių - sakydamas kalbas kiekvienas žmogus vartoja žodžius - tačiau iki šiol neišvydome jokių veiksmų. Tai - pastaba, kurią šiandien anksčiau išsakMalcolm Harbour.
Atkreipiu dėmesį į tai, kad į 3-ią jūsų teisėkūros ir darbo programos 2009 m. skirsnį - labai svarbų skirsnį, pavadintą "Geresnis reglamentavimas: pažadų tesėjimas ir reglamentavimo kultūros keitimas" - įtraukta pastaba, kad "geresnir paprastesnreglamentavimo aplinka be nereikalingų administracinių kliūčių liks pagrindine sudedamąja Komisijos teisėkūros darbo dalimi".
Nors ir gerbiu jus, gerb. Komisijos nariai, - o šiuo atžvilgiu kalbu kaip didžiulis Komisijos gerbėjas ir rėmėjas - dar nemačiau jokio įrodymo, kad šie planai įtraukti į teisėkūros programą. Daug apie tai kalbama: taip, mes tai padarysime, sumažinsime 25 proc. Tai - gerai, bet kas iš to? Kur tas sumažinimas? Mes jo dar nematėme.
Grįžtant atgal prie antraštės "Geresnis reglamentavimas: pažadų tesėjimas", jei yra vienas žodis, kurį prisimenate iš šios teisėkūros programos, tai juo, gerb. Komisijos nariai, turėtų tapti žodis "tesėjimas".
Paskutinmano mintis tokia: išties pripažįstu, jog kultūros keitimas užima laiko. Be to, kalbėdamas kaip PPE-DE frakcijos užimtumo ir socialinių reikalų koordinatorius puikiai suvokiu, kad siekiant geresnio ir paprastesnio reglamentavimo komitetas, kuriame, laimei, man pasisekdirbti, - ne visada geriausias sąjungininkas. Tačiau šiame komitete esu priverstas kentėti, ir norėčiau pakviesti vieną jūsų ateiti ir kentėti kartu su manimi - nors trumpam - nes, gali būti, esame vienos problemos dalis. Jei galėtume kaip nors sukurti naują precedentą, pagal kurį idealiu atveju Komisijos Pirmininkas ateitų ir kreiptųsi į mūsų komitetą, tai galbūt padėtų priversti mūsų komitetą prisidėti prie jūsų atliekamo darbo, o mes galėtume tapti sprendimo dalimi.
Erika Mann
(DE) Gerb. pirmininke, norėčiau atkreipti dėmesį į vieną klausimą, kuriam iki šiol nebuvo skiriama itin daug dėmesio, būtent į valstybės vaidmenį. Galime matyti, jog integracija į pasaulio ekonomiką taip pat reiškia ir nuolatinį mokymąsi, kad valstybturi integruotis tarptautiniu ir pasaulio mastu, kad galėtų tarpininkauti ir vykdyti reikalingą kontrolę.
Manau, Europos Sąjunga turi puikią galimybę imtis šio vaidmens. Galime matyti, kad į jį dedama vis daugiau ir daugiau vilčių. Turėtume daryti viską, ką galime, kad įrodytume, jog šios viltys pateisinamos. Tai apima ir dar kartą teisės aktus nagrinėjančią Europos Sąjungą. Matau ten sėdintį Komisijos narį Ch. McCreevy. Patarčiau jam nieko nedelsiant pradėti kitaip nagrinėti "Volkswagen" įstatymą, negu jis buvo numatęs. Tai būtų reikšmingas signalas, jog jis suprato laiko ženklą.
Taip pat norėčiau pasakyti, kad palaikau I. Gräßle. Ji visiškai teisi sakydama, kad turėtume taikyti griežtesnes kontrolės priemones, o aš tikiuosi, kad Europos Sąjunga taip pat supranta, kaip tarptautiniu lygmeniu reikia organizuoti darbą. Kodėl su Pasaulio banku ir su Tarptautiniu valiutos fondu nepradėjus kalbėti vienu balsu? Su Pasaulio prekybos organizacija tai pavyksta tiesiog puikiai, tačiau neišmokome taip pat elgtis kitoje srityje. Taip pat tikiuosi, kad suteiksite savo paramą siekiant G20 paversti dar ilgą laiką gyvuosiančia organizacija.
Piia-Noora Kauppi
Gerb. pirmininke, manau, kad apie finansų krizę buvo pasakyta daug dalykų, tačiau labai svarbu prieiti prie vienos nuomonės. Šiuo metu Parlamente esame pernelyg savikritiški ir pernelyg savikritiški ES institucijų atžvilgiu.
Nepamirškime, kad per pastaruosius aštuonerius metus atlikome išties esminį ir nuodugnų savo su finansinėmis paslaugomis susijusių teisės aktų patikrinimą. Turime tinkamus įstatymus. Turime tinkamą reglamentavimą, o priežiūros sistema irgi buvo pagerinta. Žinoma, krizės išvengti negalėjome, tačiau ne mes ją sukėlėme: ji prasidėjo Amerikoje. Ji prasidėjo Jungtinėse Valstijose dėl tenykščio reglamentavimo trūkumo, jų priežiūros ir tinkamo įgyvendinimo stokos.
Europoje turėtume vengti pernelyg jautraus reagavimo. Dabar netinkamas laikas pasiduoti, ypač kai turime gerus poveikio vertinimus ir, kaip ką tik pasakP. Bushill-Matthews, geresnę reglamentavimo darbotvarkę. Tai puiki proga parengti tikslinius ir gerai paruoštus pasiūlymus bei juos priimti. Jei reaguosime neteisingai, mūsų reakcija gali turėti rimtų padarinių. Ji mums gali sukelti netgi dar rimtesnę krizę. Pvz., jei priimsime įstatymus, kurie apsunkins finansų rinkų atsigavimą, tokie įstatymai Europos piliečiams nebus naudingi.
Dabar turėtume elgtis šaltakraujiškai, pabandyti išvengti netinkamų, blogai orientuotų ir prastai parengtų teisės aktų bei nebūti pernelyg savikritiški. Reikėtų padėkoti Komisijai, kad ji padėjo įveikti šį labai svarbų Europos teisėkūros ir priežiūros sistemos pokytį.
Gunnar Hökmark
Gerb. pirmininke, atsidūrėme gilios finansų krizės viduryje, kuri daugybės galimybių atžvilgiu labai unikali. Unikali todėl, kad ji - pirmoji mūsų patiriama pasaulio finansų krizė. Be to, išgyvename pasaulio ekonomikos nuosmukį.
Būtų gerai, jei dabar mūsų patiriami įvykiai ir aplinkybės suteiktų tam tikrų ateities galimybių, nes, kita vertus, stebėjome 25 beprecedenčio ir unikalaus pasaulio ekonomikos augimo metus, per kuriuos daugiau nei 2 mlrd. žmonių išbrido iš skurdo.
Turiu pasakyti, kad apie tai iš tos šių rūmų salės dalies, kuri sakė, jog atvira ekonomika žlugo, šįvakar išgirdau labai mažai. Ar tai, kad 2 mlrd. žmonių išbrido iš skurdo, - nesėkmė? Žinoma, ne. Tačiau šiandien pasaulio ekonomikoje iš tiesų matome naują struktūrą, o faktas, kad Vašingtone vykęs susitikimas buvo ne G7, o G20 susitikimas, reiškia naują tikrovę, kurioje gyvename. Manau, tai gerai, nes visas transatlantinės ekonomikos dominavimas jau nebeegzistuoja. Apskritai tai - geras dalykas, nes jis reiškia, jog kitos pasaulio dalys sugebėjo išvystyti gerovę.
Per tą laikotarpį transatlantinės ekonomikos dominavimas sukūrneatitikimų: milžinišką perteklių tokiose šalyse, kaip Kinija, ir didžiulį deficitą tokiose šalyse, kaip Jungtinės Valstijos, kartu su nepaprastomis ir dirbtinai žemomis Jungtinių Valstijų ekonomikos palūkanų normomis, kurios labiau nei bet kada padidino kreditų išdavimo mastą.
Įdomu paminėti tai, kad šiuose rūmuose vyko tokios pačios diskusijos su tais kolegomis, kurie ragino ir toliau mažinti palūkanų normas. Jei būtume taip pasielgę, Europą užklupusios problemos būtų buvusios dar didesnės nei šiandieninės.
Dabar į viską turime pažiūrėti turėdami mintyje tai, kad galime pertvarkyti ir atgaivinti pasaulio ekonomiką, ir manau, jog šiame procese Europos Sąjunga turi vaidinti svarbų ir esminį vaidmenį. Turime užtikrinti, kad elgsimės taip, kaip buvo pasakyta per Vašingtono susitikimą, apsaugosime laisvąją prekybą ir atvirąsias rinkas bei protekcionizmui pasakysime "ne", nes tai labiau nei bet kas kitas trukdytų atsigavimui. Privalome užtikrinti, kad pasaulio finansų rinkų reguliavimo sistema atitiks šiandienos pasaulio ekonomikos vaizdo realybę. Tai - mūsų užduotis, taigi šioje srityje turime imtis iniciatyvos ir netgi toliau vystyti gerovę.
John Purvis
Gerb. pirmininke, kyla rimtas pavojus, kad paskubėsime imtis besaikio klaidingo reglamentavimo ir kad kils nenumatytų pasekmių. To pavyzdys - naujosios Kapitalo reikalavimų direktyvos pasiūlymas neišmokėti 5 proc. iš pakeitimo vertybiniais popieriais gautų pajamų. Tai tik apsunkins kreditų suteikimą. Pakeitimo vertybiniais popieriais galimybių trūkumas - pagrindindabartinio kreditų išdavimo nutraukimo priežastis. Mums reikia, kad bankai skolintų pinigus, bet ne, šis klaidingas ir poveikio vertinimo stokojantis principas užkirs kelią pakeitimo vertybiniais popieriais galimybių atnaujinimui ir kreditų, kurių taip reikia mūsų verslui ir pramonei, išdavimui. Paklauskite automobilių gamintojų pramonės atstovų, kaip ši pramonės šaka klestės, jei pakeitimas vertybiniais popieriais bus suvaržytas.
Tai - tik vienas pavyzdys. Jei nutrauksime teisingą ir sąžiningą apskaitą, jei nesilaikysime savo krypties ir naikinsime rizikos fondus, privatųjį kapitalą bei novatoriams, riziką prisiimantiems asmenims ir netgi bankininkams skirtas paskatas, - kaip to reikalauja M. Schulz ir socialistų frakcija, - tik vilkinsime ir visai nuslopinsime ekonomikos atsigavimą.
Proinsias De Rossa
Gerb. pirmininke, keletas čia pasisakiusių - įskaitant ir mano kolegą iš Airijos Brianą Crowley - kaltino bankininkus, kad jie elgėsi kaip bankininkai ir iki įstatymo leidžiamų ribų didino savo trumpalaikes pajamas. Šiai krizei buvo sudarytos sąlygos vystytis todėl, kad visų šalių vyriausybės aplaidžiai žiūrėjo į savo įsipareigojimus tinkamai valdyti ekonomiką, įskaitant ir bankus. Dauguma valdžioje esančių asmenų nepaisistorijos ir pritarideologiniams tauškalams, kuriuos ką tik išgirdome iš paskutinių trijų kalbėjusių Parlamento narių: neva rinka - natūralus pats pusiausvyrą išlaikantis reiškinys, ir vyriausybneturi į jį kištis.
Tiesa ta, kad nematoma Adamo Smito ranka - tikras kišenvagis. Dabar tuštinamos kišenės priklauso dirbantiems žmonėms, kurie netenka savo darbų, savo būstus prarandančioms šeimoms, jau nuskurdusiems žmonėms ir asmenims, netenkantiems savo santaupų bei pensijų. Nuostolių patiria ne tik bankininkai ir dešiniojo sparno politikai. Jei aiškiai nenustatysime naujo ekonominio pagrindo, padėsiančio mums užtikrinti, kad bankai ir pramonės šakos tarnautų visuomenei, o šalių vyriausybėms būtų suteikiama galimybių vadovauti visuomenės interesui, ši padėtis vėl pasikartos.
Olle Schmidt
Gerb. pirmininke, manau, kad Adamui Smitui puikiai sekėsi, ypač Airijoje! Manau, žinome apie tenykštes pasekmes.
(SV) Gerb. pirmininke, gerb. Komisijos nary, manau, kad labai svarbu, jog per G20 viršūnių susitikimą ES ir pasaulis ėmėsi veiksmų ir pareiškė, kad ir toliau nori dirbti kartu. Pasaulio politikoje tai - kažkas naujo. Europos ir pasaulio priežiūros sistema reiškia svarbius tolesnius žingsnius. Tad užtikrinkime, kad naujas lanksčias taisykles sukursime ne norėdami išspręsti vakarykščias problemas, o orientuodamiesi į ateitį.
Su visu deramu nuolankumu norėčiau pareikšti tris įspėjimus: įspėjimą dėl pernelyg griežto reglamentavimo, kuris gali dar labiau sulėtinti pasaulio ekonomiką; perspėjimą dėl pernelyg didelio išgelbėti pramonės šakas nuo krizės skirto valstybės pagalbos paketo - kaip Komisijos narys puikiai žino, gimtojoje Švedijoje turime kelis tokio atvejo pavyzdžius - ir įspėjimą dėl protekcionizmo bei uždarų sienų. Neturėtume atsidurti tokioje pačioje krizės padėtyje, kurią išgyvenome 1930 m.
Marie Anne Isler Béguin
- (FR) Gerb. pirmininke, kadangi Europos Vadovų Tarybos atstovo jau nebėra, kreipsiuos į Komisiją. Iš tikrųjų manau, kad J. M. Barroso pasiūlymai neišspręs dabartinės krizės, nes jis pamiršo vieną veiksnį, būtent šios krizės priežastis. Jos - mūsų gamyba paremtos sistemos ir mūsų plėtros koncepcija, naikinanti ir išnaudojanti planetą ir jos žmones.
Krizdar nepasibaigė; esu tikra, kad turime tai suvokti. Tiesą sakant manau, kad tai - tik pradžia; mūsų visuomenei buvo suduotas smūgis ir ji ėmsvirduliuoti. Ir tai dar ne viskas. Mano manymu, nors šio pasaulio lyderiai ekonomikos globalizacijos sąlygomis nesugeba pripažinti poreikio pakeisti veiksmų kryptį, mūsų piliečiai negali suvokti, kaip šiandien bankams išgelbėti, rytoj - automobilių gamintojų pramonei išsaugoti galima rasti milijardus eurų, o namų šeimininkių pirkinių krepšelis nuolat apkarpomas.
Siūlote ekonomikos atsigavimui skirtas priemonės, tačiau jei jos tokios pačios, kokios buvo bandomos visus šiuos pastaruosius metus ir privediki tikro chaoso, einate neteisingu keliu. Manau, kad iš tikrųjų privalome sumažinti savo paliekamus ekologinius pėdsakus. Tai - svarstoma problema. Kaip ketinate ją spręsti?
(Pirmininknutraukkalbančiąją)
Mairead McGuinness
Gerb. pirmininke, kartais kalbame apie didžiulius projektus, didžiulius planus ir ambicijas. Neseniai mane sujaudino Kanados finansų ministro išsakyti žodžiai apie tai, kad jis nuobodus, neįdomus ir atsargus. Siūlyčiau atidžiau įsiklausyti, ką jis norėjo pasakyti, nes jis kalbėjo apie tai, jog geras reglamentavimas prasideda nuo savo šalies reglamentavimo, taigi prieš pradedant žiūrėti į pasaulį derėtų pažvelgti patiems į save - net jei esu linkusi manyti, kad perdėtas reglamentavimas lygiai toks pat netinkamas, kaip ir jokio reglamentavimo nebuvimas. Todėl šiuo atveju turime išlaikyti ypač gerą pusiausvyrą.
Tačiau kad ir ką darytume, verslo, ūkio ir namų ūkio sektoriuose yra žmonių, negalinčių gauti smulkių kreditų, reikalingų jiems norint tęsti savo veiklą. Neseniai buvau viename Airijos ūkyje, kurio šeimininkai negali papildyti savo 25 000 EUR kredito perviršio. Tai - iš tiesų rimta problema, ir turime atkreipti į ją dėmesį.
Jei kalbėtume apie darbo programą, tai persvarstysime biudžetą, apžvelgsime sveikatos patikros įgyvendinimą ir išnagrinėsime žvejybos klausimus. Metai bus įtempti, taigi, linkiu jums sėkmės.
Margot Wallström
Komisijos Pirmininko pavaduotoja. - Gerb. pirmininke, dėkoju už visas pareikštas įdomias pastabas. Gali būti, kad pabandyti surinkti ir tinkamai atsakyti į skirtingus visų Parlamento narių klausimus dėl teisėkūros ir darbo programos - dar viena neįmanoma misija. Kaip girdėjome, šių klausimų temos prasideda nuo genetiškai modifikuotų organizmų (GMO), apima žvejybą ir baigiasi Pasauline prekybos organizacija (PPO) bei finansų krize. Taigi, gali būti, kad neturėsiu laiko ar galimybių atsakyti į visus jūsų išsamius klausimus taip, kaip jūs to norėtumėte.
Pirmiausia norėčiau pasakyti, kad nuo tada, kai prasidėjo ši krizė, nevykdėme nieko panašaus į "įprastinių reikalų" strategiją. Šalia manęs matote mano kolegą, kuris taip pat didžia dalimi atsakingas už atsaką į krizę, o už mūsų - Ch. McCreevy. Jie geriau nei bet kas kitas žino, kad prie šio klausimo dirbome nuo pat pirmos akimirkos. Taip pat norėčiau pasakyti, kad į finansų krizę Komisija reagavo nepaprastai greitai. Pamenu, kaip praeityje sveikinome vieni kitus, kad per tris mėnesius pavyko reaguoti į vieną iš naftos dėmių ir manėme, jog tai buvo savotiškas rekordas. Šį kartą parengti pasiūlymus svarstymams ir svarbiausius jų priimti mums pavyko per 24 val. Taigi, manau, kad nebuvo nieko panašaus į įprastinius reikalus, ir, savo ruožtu, nuo šiol neketiname nieko laikyti įprastais reikalais. Turime toliau reaguoti į nuosmukį, kurio pradžią jau pamatėme. Tai - visiškai aiškus dalykas.
Taip pat manau, kad visas jūsų įsikišimas pavaizdavo poreikį atrasti tinkamą pusiausvyrą. Rasti tokią tinkamą pusiausvyrą, kuri apimtų aplinkos apsaugos problemas ir socialinius klausimus. Turi būti įtraukti visi šie aspektai. Tačiau kodėl manote, kad tai, ką rasite strateginėse iniciatyvose, pvz., pranešime dėl Lisabonos strategijos ekonomikos augimui ir darbo vietų kūrimui skatinti ir pasiūlymuose dėl po 2010 m. prasidedančio laikotarpio, Europos atsigavimo programoje, būsimų finansų rinkų paketo priežiūros sistemoje neapims socialinių klausimų ir į jas nebus įtraukti visi tvarumo kriterijai? Žinoma, jos turi atspindėti tą pusiausvyrą; prie šio klausimo dirbsime ir toliau. Be to, papildysime jas labai išsamiais pasiūlymais, kurie nuo šiol bus labai naudingi. Taigi, ta pusiausvyra ir tinkamos pusiausvyros tarp reglamentavimo ir leidimo rinkai veikti atradimas mums be galo svarbus, ir tai mes puikiai suprantame.
Manau, kad tai taip pat turės įtakos mūsų patikimumui, nes tik tada, kai įgyvendinsime šias strategines iniciatyvas, dalykus, kuriuos įtraukėme į sąrašą kaip strategines ir prioritetines iniciatyvas, su labai konkrečiais tolesniais veiksmais ir įgyvendinimo priemonėmis, įgausime patikimumo ir galėsime toliau vaidinti pagrindinį vaidmenį G20 ir Tarptautinio valiutos fondo susitikimuose ar daryti įtaką likusiam pasauliui dėl su energija ir klimato kaita susijusių klausimų. Įgysime šio patikimumo tesėdami šioje darbo programoje duotus pažadus.
Be galo vertiname dialogą, kuris ilgą laiką vyko su skirtingais Parlamento komitetais ir visa apimančias politines diskusijas, į kurias buvome įtraukti ir mes. Noriu labai jums už tai padėkoti. Manau, tai padeda mums tesėti duotus pažadus. Tai kartu padeda mums į pasiūlymų sąrašus įtraukti teisingus aspektus.
Tačiau kaip visi žinote ir kaip tapo aišku iš mūsų darbo programos, šis metas - labai ypatingas, nes nusimato tam tikras perėjimas: naujas Parlamentas, nauja Komisija. Jei kalbėtume apie ateinantį pavasarį vyksiančius rinkimus į Parlamentą, tai taip pat prašėte mūsų nesiimti įsipareigojimų vykdymo, nes jų rezultatų nebesulauksite ir su jais negalėsite nuveikti nieko reikšmingo.
Turėčiau paminėti dar vieną dalyką - MVĮ, nes keli jūsų užsiminapie mažąsias ir vidutines įmones. Žinoma, jos taps pačiu pagrindiniu bet kokio sėkmingo susidorojimo su finansų krize veiksniu. Taigi, laikysimės savo įsipareigojimų: jau parengėme MVĮ verslo aktą, po kurio, žinoma, seks tolesnės priemonės, verslo akto įgyvendinimas.
Tas pats pasakytina ir apie mūsų pristatytą socialinių paslaugų paketą. Teliko išspręsti įgyvendinimo priemonių klausimą. Jei nerandate visų pasiūlymų kiekvienoje šio ypatingo pasiūlymo srityje, tai dar nereiškia, kad prie šio klausimo liovėmės dirbę ar kad nebepateiksime jokių naujų išsamių pasiūlymų. Derėtų atminti, kad pusiausvyra - ypač svarbus dalykas.
Jei norime išsakyti vieną žinią ar suderintą pranešimą apie viską, ką darome, labai padeda kalbėjimas vienu balsu. Manau, kad tai mums visiems išliks esminiu dalyku.
Pagaliau leiskite pasakyti, kad šioje teisėkūros ir darbo programoje pamatysite, jog pirmą kartą išskyrėme komunikacijos prioritetus. Kadangi tai įeina į mano kompetenciją, norėčiau tai pabrėžti ir priminti jums visiems, kad pasiūlėme keturis aspektus, kurie ateinančiais metais galėtų tapti bendrais komunikacijos prioritetais: tai, žinoma, Europos Parlamento rinkimai, energija ir klimato kaita, 20-osios Berlyno sienos griuvimo metinės ir augimas, darbo vietų kūrimas bei solidarumas, o tai reiškia, kad šis paketas apima kovą su finansų krize.
Jau dirbame kartu ir rengiame su šiais prioritetais susijusius darbus. Galiu jus patikinti, kad prisidėsime prie darbų, kurių ruošdamasis rinkimams imasi Parlamentas; rytoj pasikalbėsiu su už komunikaciją atsakinga jūsų Biuro darbo grupe ir pažiūrėsiu, kaip galime padėti, palaikyti ir paremti Europos Parlamento rinkimų komunikacijai skirtus Parlamento darbo planus.
Tai mums visiems bus labai svarbu. Jei norime išlaikyti savo patikimumą ir teisėtumą, turime mobilizuoti balsuotojus ir užtikrinti, kad kitų metų birželio mėn. jie atiduos savo balsus. Manau, kad pasitelkdami gerosios politikos ir geros komunikacijos derinį galime drąsiai sutikti sudėtingus mūsų laukiančius metus su bent šiek tiek pasitikėjimo, o jei dirbsime išvien, tas pasitikėjimas bus dar didesnis.
Pirmininkė
Diskusijos baigtos.
Balsavimas dėl pasiūlymų dėl rezoliucijų dėl Komisijos teisėkūros ir darbo programos 2009 m. vyks Strasbūre per gruodžio mėn. Parlamento sesiją.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 142 straipsnis)
Adam Bielan  
raštu. - (PL) Paskutinis Vašingtono aukščiausiojo lygio susitikimas iš esmės buvo proceso, per kurį siekdami sumažinti pasaulio finansų krizės poveikį šalių lyderiai turėjo priimti įsipareigojimus, pradžia.
Globalizacijos laikotarpiu, kai šalių ekonomikos tarpusavyje glaudžiai susijusios, į krizės suvaldymą orientuotas tarptautinis bendradarbiavimas turi tapti prioritetu. Turiu mintyje ne tik bendrą ES poziciją daugybės svarstomų klausimų atžvilgiu, bet ir konkrečius bendrus veiksmus bei realų įsikišimą, kuriais siekiama sušvelninti finansų krizės padarinius.
Ekspertai teigia, kad Lenkijos ekonomika - viena iš nedaugelio, galėsianti atlaikyti galimą ekonominį nuosmukį. Kita vertus, niekas negali prognozuoti masto, kurį krizgali pasiekti visame pasaulyje.
Netgi dabar turime būti pasirengę taikyti tinkamas krizės prevencijos priemones, o įvairių valstybių vyriausybės čia turi vaidinti pagrindinį vaidmenį. Prireikus jos turėtų pasiūlyti valstybės kapitalo paramą finansinėms institucijoms, kurioms gresia bankrotas.
Norėčiau dar kartą pabrėžti svarbų valstybės vaidmenį, kurį, įsikišdama į vietos finansų rinkas, ji turi vaidinti užkertant kelią pasaulinei krizei.
Daniel Dăianu  
raštu. - Tam tikra prasme tai - vienas esminių dalykų siekiant išspręsti problemą, nes jei ES negalime pasiekti išties bendros pozicijos, veiksmingų finansų rinkoms skirtų pasaulinių taisyklių nustatymas tampa tik tikėjimu iš didelio noro. Protingi žmonės pasakytų, kad masinis reguliavimo ir priežiūros nepasisekimas, kartu su pernelyg supaprastintoje ekonomikos filosofijoje atsiskleidusiais trūkumais, pateikia aiškų atsakymą, ką reikia daryti.
Kai kurie vis dar teigia, kad nuolaidus reglamentavimas turėtų tapti naujosios sistemos ramsčiu. Mano manymu, jie klysta - ir tie, kurie nuoširdžiai taip galvoja, ir tie, kuriuos valdo riboti interesai. Per pastaruosius kelis dešimtmečius pasaulis smarkiai pasikeitė. Klaidinančios paradigmos (kuri prilygsta laisvosioms nereguliuojamoms rinkoms) nuosmukis turi būti vertinamas drauge su kylančiu daugiapolinės ekonomikos pasauliu, kartu bandant sukurti naują tarptautinę finansų sistemą.
Be jokios abejonės, nuo jos priklauso atviros pasaulio ekonomikos sistemos likimas. Tikiuosi, kad naujoji Amerikos administracija šiuo atžvilgiu bus palankiai nusiteikusi, tačiau mes čia, Europoje, turime padidinti šio laikotarpio reikšmingumą. Šiuo atžvilgiu kai kurie mūsų pačių bariniai ir nesugebėjimas leisis į kompromisus nėra geras ženklas.
Gábor Harangozó  
raštu. - (HU) Pirmoji mūsų užduotis - atkurti pasitikėjimą finansų rinkomis ir taip užkirsti kelią tolesniam krizės gilėjimui. Žvelgiant iš šios perspektyvos, politika prisiima milžinišką atsakomybę.
Turime ne tik rasti greitus ir pasitikėjimą stiprinančius makrosprendimus, bet ir užkirsti kelią panašios finansų krizės pasikartojimui.
Visa tai nėra tiesiog smulki aklo kapitalizmo kliūtis, kaip pastaruoju metu girdėjome ją vadinant, o puiki galimybsukurti daug veiksmingesnį ir įstatyminį finansų ir priežiūros reglamentavimą.
Pagaliau galėsime sušvelninti kapitalizmą!
Taip pat turime atkreipti dėmesį į tai, kad krizgrasina ne tik bankams ir stambiajam kapitalui; kasdienių problemų ji sukelia ir piliečiams.
Imdamiesi spręsti krizės problemas turime rasti ilgalaikį sprendimą, o jei tai reiškia, kad turėsime pakeisti pasaulį, vadinasi, turėsime tai padaryti humaniškiau ir racionaliau.
Europoje yra regionų, kuriuose net iki šiol gyvenimas atrodbeviltiškas. Be ekonomikos sureguliavimo, turime sutelkti dėmesį į konkrečius sprendimus, kurie skirti labiausiai socialiai nuskriaustiems žmonėms, t. y. tiems, kurie nuo krizės padarinių nukentėjo ir dar ateityje nukentės labiausiai, bei tiems, kurie susiduria su didžiausiais ekonominiais ir socialiniais sunkumais.
Jei to nepadarysime, paprastas žmogus išgyvens krizę ir gyvens toliau, tačiau skurdą įtvirtinsime ilgam.
Mieczysław Edmund Janowski  
raštu. - (PL) Finansų krizapėmvisą pasaulį. Mano manymu, ši kriz- ekonomikos, o finansai, paprastai sutepantys ekonomikos ratus, iš tiesų atsidūrtaifūno gniaužtuose. Atrodo, kad René Thomo katastrofos teorija pasitvirtino. Kartu reikia pabrėžti jos moralinius aspektus, ir į tai atkreipdėmesį daugelis ekonomistų.
Dabar leiskite pacituoti Ettorės Gotti Tedeschi žodžius: "Ar logiška ir etiška sukurti augimo, pagrįsto tik privataus vartojimo augimu, iliuziją; ar logiška ir etiška, kad vartojimo augimas pasisavina socialinėms sąnaudoms (pensijoms ir sveikatos priežiūrai) skirtus išteklius ir taip skatina mokesčių didinimą; ar logiška ir etiška taupių žmonių visuomenę paversti įsiskolinusių vartotojų visuomene; ir ar logiška ir etiška priversti globalizuotą žmogų toli nuo namų ieškoti darbo?"
Šio etikos aspekto trūkumo kaina bus labai didelė, nes mokame už godumą ir neatsakingų asmenų riziką, kurią jie prisiėmkartu su kitų žmonių pinigais ir susikūrsau mokesčių rojų. Už šį godumą ir nesąžiningumą turės sumokėti ir Europos, ir Amerikos mokesčių mokėtojai. Tampame neturtingesni. Ekonomikoje, kurioje sukuriama mažiau ir kuriai reikia mažiau darbuotojų, bankai nebetenka savo reikšmės. Taip sukuriamas domino efektas.
Šiandienos rinkoms reikia užtikrintumo ir taisyklių laikymosi. Mums reikia priemonių, galinčių apsaugoti pačius neturtingiausius ir kartu apginti mūsų asmeninį turtą nuo beverčio išpardavimo. Prireiks bent kelerių metų, kol ši neprasta tvarka pradės veikti.
Richard Seeber  
raštu. - (DE) Priemonės, kurių planuojama imtis kovojant su ekonomikos krize Europoje - ypač palankiai vertintina Komisijos teisėkūros ir darbo programos dalis. Ateinančiais metais Europos politika privalo sugebėti nustatyti ilgalaikes ES perspektyvas ir bendradarbiaudama su plačiąja visuomene sumažinti neigiamą poveikį, kurį finansų rinkos krizkelia visai Europos ekonomikai.
Tokių krizių, kaip ši, poveikis tikrajai ekonomikai pajuntamas tik praėjus trupučiui laiko. Siekdama, kad neigiami padariniai būtų tik minimalūs, be veiksmų, kurių imasi valstybės, Europa turi nustatyti ir tam tikras priemones.
Kovojant su klimato kaita 2009 m. bus lemiami.
Sprendžiant aplinkos apsaugos problemas, ateinančiais metais Europa turės galimybę pasirodyti kaip stiprus tarptautinis partneris. ES derybų pozicijų nustatymas per Kopenhagoje vyksiančią Jungtinių Tautų klimato kaitos konferenciją - ne tik svarbus su aplinkos apsaugos klausimais susijęs prioritetas; jis turi tarpusavio ryšių ir su kitomis politikos sritimis. Europos Sąjunga gali įrodyti esanti novatoriška jėga ne tik Europos žemyne, bet ir viso pasaulio klimato apsaugos srityje.
Vis dėlto kitais metais turime užtikrinti, kad dėl svarbių būsimų iniciatyvų tebevykstantis darbas nebus užmirštas.
Nepaisant to, kad bendrosios žemės ūkio politikos padėtis šiais metais buvo persvarstyta, žemės ūkio sektoriaus interesai Europos politikoje turi ir toliau išlikti prioritetiniai.
Georgios Toussas  
raštu. - (EL) Kreditų krizė, ši gili kapitalizmo sistemos kriz- šio meto darbininkų nelaimė, dėl kurios didėja su nedarbu susijusios problemos, kenkiama socialinio draudimo ir pensijų sistemoms bei toliau mažėja dirbančiosios klasės šeimų pajamos ir prastėja jų gyvenimo lygis.
Kapitalas ir jo politiniai atstovai perkelia kreditų krizės naštą ant darbininkų pečių ir iš visų jėgų stengiasi pakenkti dirbančiųjų teisėms bei taip apsaugoti savo pelningumą.
Taryba ir Komisija per savo pareiškimus, kartu su Europos Parlamentu, užsiima kapitalui palankias pozicijas ir atkakliai vykdo tą pačią katastrofišką ekonomikos ir pinigų politiką ragindami darbuotojų sąskaita greičiau pradėti kapitalo pertvarkymus ir reformas. Jie pritaria ekonominei ir pinigų sąjungai, Mastrichto sutarčiai ir keturioms laisvėms, stabilumo paktui ir socialinių išlaidų mažinimui pagal finansinės drausmės sistemą. Jie reikalauja, kad ES griežčiau prižiūrėtų valstybes nares ir palankiai vertina bei remia jos socialiai nekontroliuojamą vaidmenį taip siekdami efektyviau palaikyti kapitalą. Jie ragina greičiau ir tiksliau taikyti prieš darbo žmones nukreiptą Lisabonos sutartį ir bendrą ES ekonomikos politikos orientaciją.
Darbininkų ir dirbančiosios klasės patirtis verčia juos atmesti barbariškumo politiką ir jai priešintis.
