2010 m. Turkijos pažangos ataskaita (diskusijos) 
Pirmininkė
Kitas klausimas - Tarybos ir Komisijos pareiškimai dėl 2010 m. Turkijos pažangos ataskaitos.
Enikő Győri
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, visų pirma norėčiau pasakyti, jog man labai malonu, kad parodėte tokį susidomėjimą plėtros reikalais. Nors tiek valstybės narės, tiek šalys kandidatės susiduria su gana dideliais sunkumais, tikiu, kad plėtros procesas turi nuolat ir nuosekliai vykti pasiektų rezultatų pagrindu. Siekdamos šio tikslo abi šalys privalo likti įsipareigojusios. Žinant Europos Parlamento veiklą akivaizdu, kad tai yra forumas, kurio visi dalyviai supranta mūsų santykių su Turkija reikšmę.
Tai yra ilgalaikiai santykiai, kurie tapo dar glaudesni dėl šalies kandidatės statuso. Kartu Turkija yra ir svarbi regioninveikėja, kuri atlieka svarbų vaidmenį daugelyje reikšmingų sričių, pvz., energetinio saugumo ir regioninio saugumo, taip pat skatinant civilizacijų dialogą. O dėl dramatiškų tarptautinių įvykių, vykstančių mūsų artimiausioje kaimynystėje, minėtose srityse dar labiau išryškėja Turkijos svarbos dydis. Stojimo derybos su šalimi vyksta remiantis atitinkamomis Europos Vadovų Tarybos ir Tarybos išvadomis, taip pat derybų programa. Nepaisant to, kad derybose gerokai pažengta į priekį ir kad jos tampa vis sudėtingesnės, Tarybai pirmininkaujanti Vengrija yra įsipareigojusi siekti pažangos dėl visų skyrių, pagal kuriuos ji galima. Darbas vyksta net dabar, o jį atliekant šiuo metu pagrindinis dėmesys skiriamas aštuntajam skyriui, t. y. konkurencingumo politikai.
Tikiu, kad mūsų Turkijos partneriai toliau dės pastangas ir kad netruks galėsime matyti rezultatus. Praėjusių metų gruodžio mėn. patvirtintose savo išvadose Taryba palankiai įvertino nuolatinį Turkijos įsipareigojimą derybų proceso, taip pat savo reformų programos, atžvilgiu. Turkijos 2010 m. patvirtintas konstitucinės reformos paketas yra kitas svarbus žingsnis teisinga kryptimi, nes šis paketas apima keletą Stojimo partnerystės prioritetų teisingumo, pagrindinių teisių ir viešojo administravimo srityse. Šiuo metu svarbiausia užduotis yra užtikrinti, kad reformos būtų įgyvendintos laikantis Europos normų ir vykdant konsultacijas, kurios apimtų kuo daugiau dalyvių, t. y. visas politines partijas ir pilietinės visuomenės organizacijas.
Aišku, kad išlieka nepaprastai svarbus tolesnis darbas rengiant politinius kriterijus. Daugelyje sričių reikės didelių pastangų, kaip pabrėžiama 2010 m. gruodžio 14 d. Tarybos išvadose, Europos Parlamento rezoliucijos projekte ir 2010 m. Komisijos pažangos ataskaitoje.
Norėčiau aptarti kai kuriais iš šių sričių. Turkija turi toliau tiek įstatymuose, tiek praktikoje siekti geriau užtikrinti pagarbą pagrindinėms teisėms ir laisvėms, ypač žodžio laisvę ir religijos laisvę. Papildomų pastangų taip pat reikės siekiant užtikrinti visišką Kopenhagos kriterijų laikymąsi, be kitų sričių, pagarbos žmogaus teisėms, profesinių sąjungų teisių, mažumoms priklausančių asmenų teisių, moterų ir vaikų teisių, kovos su diskriminacija, lyčių lygybės ir kovos su kankinimu ir nežmonišku elgesiu srityse.
Kalbant apie žodžio laisvę, susirūpinimą keliančios sritys apima spaudos laisvės ribojimą, nepakankamą žurnalistų teisių apsaugą, taip pat dažną ir plataus masto interneto svetainių draudimą, kaip taip pat pabrėžiama Parlamento rezoliucijos projekte. Dabar norėčiau paminėti pastarųjų keleto dienų įvykius. Kovo 3 d. Turkija suėmdaug žurnalistų. Turime labai atidžiai stebėti šį atvejį ir Turkijos valdžios institucijoms nuolatos priminti, kaip svarbu nuolat ginti laisves.
Kalbant apie religijos laisvę, Turkija privalo sudaryti tiek teisines, tiek praktines sąlygas ja naudotis. Siekiant užtikrinti religinį pliuralizmą pagal Europos normas, reikia visapusiško teisinio sprendimo. Pirmininkaujančiai valstybei susirūpinimą taip pat kelia daugybnaujų pranešimų apie kankinimą ir nežmonišką elgesį ir konkrečiai apie nederamą elgesį už oficialių sulaikymo centrų ribų. Siekiant užkardyti žmogaus teisių pažeidimus, privalu stebėti, kaip griežtai įgyvendinamas 2007 m. pakeistas įstatymas dėl policijos veiklos ir galių taikymo srities. Kaip pabrėžiama Europos Parlamento rezoliucijos projekte JT konvencijos prieš kankinimą ir kovos su nebaudžiamumu fakultatyvinio protokolo patvirtinimas šiuo atžvilgiu yra svarbus žingsnis.
Kalbant apie turkų ir kurdų santykius bei Pietryčių teritorijų problemą, tikimės, kad įgyvendinant ir tęsiant demokratinio atsivėrimo procesą netrukus bus gauti laukiami rezultatai ir galiausiai bus galima paskatinti ekonominę, socialinę ir kultūrinę regiono plėtrą. Taip pat norėčiau priminti, kad Taryba griežtai smerkia Turkijos teritorijoje įvykdytus terorizmo aktus. Taip pat turi būti pabrėžta, kad Kurdistano darbininkų partija vis dar yra ES teroristų grupuočių sąraše.
Pereidama prie ES ir Turkijos santykių su dideliu gailesčiu pažymiu, kad nors Turkijos ne kartą buvo prašoma tai padaryti, ji iki šiol atsisako vykdyti savo įsipareigojimus dėl visiško ir nediskriminuojančio asociacijos susitarimo papildomo protokolo įgyvendinimo. Tai yra pagrindinis klausimas, todėl Taryba palaiko savo 2006 m. priemones, kurios, kita vertus, turi, kaip visi žinome, tiesioginį poveikį derybų dėl narystės tempui.
Taryba toliau atidžiai stebi ir įvertina bet kokius laimėjimus. Taip pat nepadaryta jokios pažangos siekiant, kad Kipro ir Turkijos santykiai vėl būtų normalūs. Taryba tikisi, kad Turkija aktyviai rems vykstančias Jungtinių Tautų remiamas derybas dėl teisingo, visapusiško ir įmanomo Kipro problemos sprendimo pagal atitinkamas JT Saugumo Tarybos rezoliucijas ir atsižvelgiant į pagrindinius principus, kurie yra ES pagrindas. Turkijos įsipareigojimas ir įnašas iš tiesų yra svarbus tokiam visapusiškam sprendimui.
Be to, norėčiau pabrėžti, kad Turkijai taip pat reikia aiškiai įsipareigoti siekti geros kaimynystės santykių ir taikaus ginčų sprendimo. Turkija yra pagrindinneteisėtos imigracijos į ES kilmės ir tranzito šalis, todėl palankiai vertiname tai, kad buvo užbaigtos derybos dėl ES ir Turkijos readmisijos susitarimo. Taryba nekantriai laukia, kol šis susitarimas bus artimiausiu metu pasirašytas ir pasirašius sėkmingai įgyvendintas. Puikiai žinome, kad tai vyko paskutinėje Teisingumo ir vidaus reikalų taryboje, ir dabar tikimės, kad Turkija pasirašys šią sutartį. Taryba dar kartą pabrėžia prievolę, kol tai įvyks, visapusiškai ir tinkamai įgyvendinti esamus dvišalius readmisijos susitarimus.
ES ir Turkijos muitų sąjungos klausimu norėčiau pažymėti, kad atėjo laikas Turkijai galutinai įvykdyti daugybę įsipareigojimų, kurių iki šiol ji nevykdė. Jie apima technines ir administracines kliūtis prekybai, registracijos reikalavimus, importo licencijas, valstybės pagalbas, intelektinės nuosavybės teisių gynimą ir kitas diskriminacines praktikas bei nuostatas. Tai yra visos problemos, kurias reikia skubiai spręsti. Be to, Turkija privalo panaikinti visus apribojimus, kurie turi poveikį prekybai bei transportui tarp ES valstybių narių ir Turkijos. Dėkoju už jūsų kantrybę, taip pat man bus malonu gauti bet kokius klausimus.
Štefan Füle
Komisijos narys. - Ponia pirmininke, norėčiau padėkoti Parlamentui ir ypač R. Oomen-Ruijten už ataskaitą dėl Turkijos. Ši diskusija pradedama ir jūsų rezoliucija pateikiama svarbiu ES ir Turkijos santykių laikotarpiu, o rezoliucijos projekte pabrėžiama daug Komisijai labai svarbių klausimų.
Komisija išlieka pasiryžusi tęsti Turkijos stojimo procesą. Plėtros procesas skatina šalyje pradėti politikos ir ekonomikos reformas. ES ir Turkijos santykiai tvirti. Turkijai reikia Europos Sąjungos, o Europos Sąjungai reikia Turkijos - ši pusiausvyra nepasikeitė. Turkijai Europos Sąjunga yra ir liks pagrindinveikėja.
Santykiai grindžiami didele ekonomine integracija: 40 proc. Turkijos užsienio prekybos tenka ES ir 80 proc. tiesioginių užsienio investicijų į Turkiją atkeliauja iš ES. Europos Sąjunga veiksmingai prisideda prie Turkijos modernizavimo perduodama technologijas, Turkijai dalyvaujant ES švietimo ir mokslinių tyrimų programose ir mums skiriant finansinę pasirengimo narystei paramą.
Tuo pat metu sulėtėjo stojimo derybos. Be to, pagal derybų skyrius, kuriuos Turkija gali atidaryti dabartinėmis aplinkybėmis, reikia didelių reformų ir koregavimo. Tokiomis aplinkybėmis tuo labiau palankiai vertinu neseniai padarytą pažangą, ypač konkurencijos skyriaus klausimais. Esu įsitikinęs, kad netrukus galėsime atidaryti šį skyrių, jeigu Turkija įvykdys paskutines likusias sąlygas.
Akivaizdu, kad Kipro problema turės įtakos deryboms. Stojimo deryboms teigiamą poveikį turėtų teigiami žingsniai įgyvendinant papildomą Ankaros susitarimo protokolą arba derybos dėl problemos sprendimo.
Dabar norėčiau pakalbėti apie Turkijos reformas. Palankiai vertinu konstitucinę reformą ir paskesnius teisės aktų pakeitimus kaip žingsnį teisinga kryptimi. Pasiekti, kad įstatymai būtų tinkami, yra svarbu. Tačiau tik objektyvus ir nešališkas naujų įstatymų įgyvendinimas garantuos konstitucinių reformų sėkmę. Turkija turėtų tęsti konstitucinę reformą. Procesas turėtų būti kuo labiau integruojantis ir kuo skaidresnis ir jame turėtų aktyviai dalyvauti įvairios politinės partijos, pilietinvisuomenė, nevyriausybinės organizacijos ir plačioji visuomenė.
Komisija su nerimu stebi pastarojo meto veiksmus prieš žurnalistus. Spaudos nepriklausomumas ir laisvyra itin svarbūs demokratijai dalykai. Savo 2010 m. pažangos ataskaitoje Komisija jau atkreipdėmesį į didžiulį teismo bylų prieš žurnalistus skaičių bei perdėtą žiniasklaidai daromą spaudimą ir dėl to praktikoje pažeidžiamą šią pagrindinę teisę. Spaudos laisvreiškia, kad reikia išgirsti ir - dar svarbiau - toleruoti kitokias ir priešingas nuomones. Spaudos laisvreiškia viešosios erdvės garantavimą laisvai diskusijai, įskaitant vykstančias internetu. Europos Parlamento rezoliucijos projekte teisingai pabrėžiamos šios problemos.
Kalbant apie religijos laisvę, pritariu iniciatyvoms, kurių Turkijoje imtasi nemusulmoniškų religinių bendruomenių interesais. Tačiau reikia toliau sistemingai stengtis spręsti nemusulmonų ir alevitų problemas.
Norėčiau pereiti prie migracijos klausimo. Prieš dvi savaites Taryba pritarES ir Turkijos readmisijos susitarimui. Šis susitarimas naudingas ES valstybėms narėms, nes Turkija yra svarbi migracijos srautų į ES tranzito šalis. Pokyčiais readmisijos susitarimo srityje taip pat pirmą kartą atveriamos naujos ir konkrečios tolesnio bendradarbiavimo su Turkija perspektyvos vizų ir migracijos politikos srityje siekiant padidinti judumą ir pagerinti mūsų piliečių bei įmonių kontaktus.
Turkija ir Europos Sąjunga bendrai suinteresuotos glaudžiai bendradarbiauti šioje srityje. Yra daug įtikinamų priežasčių didinti Turkijos piliečių, verslininkų ir studentų galimybes keliauti į Europą: geriau susipažinti su Europos standartais; gerinti ES ir Turkijos prekybą tiek Europos Sąjungos, tiek Turkijos įmonių interesais bei duoti labai reikalingą postūmį mūsų bendradarbiavimui su Turkija. Ponia pirmininke, aš jus užtikrinu, kad Europos Parlamentas bus tinkamai įtrauktas tiek į readmisijos susitarimo klausimo sprendimą, tiek į dialogą dėl vizų pagal Sutarties reikalavimus.
Santykiai su Turkija taip pat bus vertinami platesniame kontekste. Aktyvi Turkijos užsienio politika Europos Sąjungai bus didelis galimas turtas, jei ji bus plėtojama pagal Turkijos stojimo į ES procesą. Europos Sąjunga pasirengusi intensyvinti savo esamą dialogą su Turkija abiem šalims rūpimais užsienio politikos klausimais.
Šiandien kalbėdami apie Turkiją negalime nepaisyti svarbių pokyčių platesniame jos regione. Dėl įvykių Tunise ir Egipte išryškėjo Turkijos stabilumas, gerovir demokratija. Šių šalių piliečiai žiūri į Turkiją, kaip žiūri į Europos Sąjungą, t. y. kaip į sektiną pavyzdį. Jie stebi Turkiją, propaguojančią standartus ir vertybes, dėl kurių dabar jie patys kovoja ir kurie asocijuojasi su Europa.
Kalbėkime atvirai: nors ir būnant pavyzdžiu kitiems, Turkijai dar daug ką reikia padaryti. Daugelis iš šių uždavinių nurodyti jūsų ataskaitoje. Tai yra proga Turkijai dar labiau priartėti prie visiško Europos Sąjungos politinių kriterijų įgyvendinimo. Vyriausybei tenka labai svarbi pareiga išsaugoti tokią privilegijuotą poziciją ir rodyti pavyzdį ne tik savo piliečių, bet ir viso regiono labui.
Ria Oomen-Ruijten
Ponia pirmininke, ponia E. Győri, pone Komisijos nary, ponios ir ponai, ši diskusija pradedama ir ataskaita dėl Turkijos pateikiama likus trims mėnesiams iki Turkijos parlamento rinkimų. Todėl labiau nei ankstesniais metais dariau viską, ką galiu, siekdama užtikrinti, kad ataskaitos tonas būtų labai objektyvus ir konstruktyvus. Tai įrodo 22 kompromisiniai pakeitimai, pateikti balsavimui Užsienio reikalų komitete. Remdamiesi pastarųjų metų pokyčiais mes, kaip Europos Parlamentas, norime nustatyti savo prioritetus, t. y. prioritetus naujam Turkijos parlamentui bei kitai jos vyriausybei. Man atrodo, kad yra šeši prioritetai.
Visų pirma didelatsakomybtenka vyriausybei ir opozicijai siekiant kompromiso ir bendro sutarimo dėl tolesnių reformų. Opozicija, taip pat vyriausybė, nurodė, kad jos nori užbaigti konstitucijos reformą, todėl tikiuosi, kad taip ir bus.
Antra, kontrolir pusiausvyra yra bet kokios demokratinės sistemos pagrindas. Reikia imtis tolesnių veiksmų siekiant stiprinti nepriklausomą ir nešališką teismų sistemą, parlamento priežiūros vaidmenį ir ypač spaudos laisvę bei žodžio laisvę. Esu ypač susirūpinusi spaudos laisve, tačiau prie to grįšiu.
Trečia, mažumų teisės. Sveikinu Turkiją su jos žengtu simboliniu žingsniu ir dialogu, kurio vyriausybaiškiai siekia. Tačiau vien dialogo nepakanka. Tačiau šalies pietryčiuose gyvenantys žmonės, alevitai, krikščionių mažumos, tikisi ko nors konkretaus. Visų pirma pareiškimas dėl "Mor Gabriel" įrodo, kad vis dar reikia padaryti daug darbo, taip pat įtariu, kad Turkijos vyriausybei būtų labai nepalanku, jeigu šią bylą vėl spręstų Teisingumo Teismas. Štai kodėl reikia ką nors daryti dėl atsivėrimo demokratijai užtikrinimo.
Ketvirta, moterų teisės. Per praėjusius metus daug nuveikta, tačiau vien įstatymų nepakanka. Lankiausi moterų prieglaudose. Bendravau su Turkijos moterų organizacijomis. Aišku, kad Turkijos vyriausybir parlamentas dėjo pastangas nacionaliniu ir vietos lygmeniu, tačiau atrodo, kad reikalai visiškai sustoja, kai pasiekia policiją ir teismus. Tai turi pasikeisti. Visi įstatymai labai geri, tačiau svarbus ir jų vykdymas. Šiandien, per šimtąsias Tarptautinės moters dienos metines, norėčiau vėl stoti ginti geresnį atstovavimą moterims Turkijos parlamente. Artėjančiuose rinkimuose šiuo atžvilgiu reikalai turi pasikeisti.
Penkta, mano nuomone, Ankaros protokolas itin svarbus. Šiuo atveju atsakomybtenka Turkijai. Visų pirma tai yra aklavietės derantis dėl skyrių priežastis: norėčiau pakartoti tai.
Šešta, užsienio politika. Mes, europiečiai, esame už tai, kad šiame regione Turkija atliktų aktyvų vaidmenį. Tai pasakiusi norėčiau atkreipti dėmesį į tai, kad šiuo aspektu Turkija sugebės atlikti jungiančiojo tilto vaidmenį tik tol, kol tiltas liks tvirtai įtvirtintas ir Bosforo sąsiaurio Europos pusėje. Ponia C. Ashton tuo klausimu taip pat turi siekti labai aktyviai koordinuoti veiksmus su Turkija - aktyviau nei iki šiol. Be kita ko, tai yra ne tik mano prioritetai. Viskas, ką minėjau, taip pat buvo svarstoma Turkijos visuomenėje. Dabar politikų eilšią diskusiją paversti bendru sutarimu ir kompromisu.
Tik trumpai pakalbėsiu apie dar dvi keliančias susirūpinimą sritis. Mums nerimą kelia Kurdistano darbininkų partijos pareiškimas, kad ji nori nutraukti paliaubas. Komisijos narys apie tai jau kalbėjo. Spaudos laisvė: praėjusį penktadienį gavau atvirą laišką. Norėčiau dar kartą pasakyti, kad visi, kurie riboja žodžio laisvę konkrečioje šalyje, kenkia šalies kultūrai. Laisvos ir tolerantiškos diskusijos yra nepaprastai svarbios bet kuriai šaliai.
Richard Howitt
S&D frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, tolesnis demokratijos ir pagarbos žmogaus teisėms konsolidavimas, kuriuo turėtų būti pasiekta visateismūsų Europos Sąjungos narystė, Turkijoje tampa dar svarbesnis, nes arabų ir Artimųjų Rytų šalys, esančios tiesiog anapus Europos sienų, išgyvena krizę. Turėtume pasidžiaugti, kad Turkijoje vykstantis reformų procesas vėl paspartėjo, ir, pripažindamas praėjusio rugsėjo mėn. referendumo ginčus, reikalauju, kad ateityje tai būtų esminės konstitucinės reformos, kurią remtų visos šalys, platforma.
Nuoširdžiai pritariu Komisijos nario Š. Fülės darbui šiuo aspektu ir jo šią popietę pasakytiems bekompromisiams žodžiams apie žodžio laisvę, ypač dėl to, kad man kartu su mano kolegomis, Europos atstovais, nebuvo leista veikti kaip teisėtiems stebėtojams Kurdistano bendruomenių sąjungos bylose, svarstytose tik praėjusį mėnesį Diyarbakiro teisme. Tačiau taip pat prašau Komisijos nario siekti pažangos vizų klausimu, ypač skirtų verslininkams, ir kad Turkija laikytųsi savo pažadų dėl profesinių sąjungų įstatymo projekto.
Mūsų socialistų ir demokratų frakcija mano, kad stojimo deryboms kelia grėsmę ne traukinio avarija, o mirtis nuo smaugimo. Per aštuonis mėnesius nebuvo atidarytas nvienas naujas skyrius, o tai yra ilgiausias laikotarpis nuo tada, kai pirmą kartą buvo pradėtos derybos. Rytoj balsuosime dėl pagrindinių teisių ir teismų sistemos bei bendros užsienio ir saugumo politikos skyrių atidarymo ne dėl to, kad norime būti silpni šiais klausimais, o dėl to, kad norime būti stiprūs. Taip elgiamės ne dėl to, kad norime pakeisti visoms šalims daromą spaudimą Kipro saloje pasiekti susitaikymą.
Kaip postūmio reikia Turkijai reformų procese, lygiai taip pat postūmio reikia ir jos narystės derybose su Europos Sąjunga.
Alexander Graf Lambsdorff
Ponia pirmininke, Š. Füle ką tik visiškai aiškiai pasakė, kad Turkijai ir Europos Sąjungai reikia vienai kitos. Mes esame svarbūs kaimynai, esame NATO sąjungininkai ir Europos Sąjungos valstybėse narėse gyvena daug turkų kilmės žmonių. Turime vieni kitiems rodyti pagarbą. Labai pritariu vizų išdavimo verslininkams ir studentams supaprastinimui, kaip ką tik sakėte. Taip pat esu už didesnį Turkijos integravimą į bendros saugumo ir gynybos politikos struktūras. Norėčiau matyti, kaip Kipras panaikina savo blokadą šioje srityje. Mums žvelgiant į Šiaurės Afriką tampa aišku, kad Turkija yra sektinas pavyzdys daugeliui regiono šalių. Visa tai labai gerai.
Tada pereiname prie stojimo proceso ir išsiaiškiname, kad daug skyrių užblokuota. Atidaryti naujus skyrius nepaprastai sunku. Liko tik trys skyriai, o konkurencingumo skyrius yra beveik atidarymo etape. Kas atsitiks, kai bus atidaryti paskutiniai skyriai? Ar Turkija ir Europos Sąjunga nebeturės nieko, ką galėtų pasakyti viena kitai? To tikrai negali būti! Todėl turime labai rūpestingai apsvarstyti, kaip siekti pažangos stojimo proceso klausimais ir ar galime palikti dabartinę procedūrą, susijusią su Parlamento kritinėmis pastabomis dėl Komisijos pažangos ataskaitos, pateikiamomis kaip rezoliucija, ar to negalime.
Mūsų 2010 m. ataskaita labai kritiška, tačiau ir konstruktyvi. Joje nagrinėjamos pagrindinės teisės, kurios yra savaime aiškios, ypač liberalams: spaudos laisvė, žodžio, saviraiškos ir susirinkimų laisvė, studentų demonstracijų laisvė, profesinių sąjungų teisės ir religijos laisvė. Daug metų reikalavome teigiamų poslinkių religijos laisvės srityje, tačiau buvo padaryta pernelyg maža pažanga. Ahmet Şıko ir Nedim Şenero suėmimas ir kišimasis į politinių fondų veiklą Turkijoje mums yra rimtas pagrindas susirūpinti. Tai numatyta pagal pirmąjį Kopenhagos kriterijų. Tai yra pagrindinproblema, nes tai yra politinis kriterijus. Jeigu Turkija negali pasistūmėti į priekį savo vidaus demokratinės struktūros klausimais, manau, kad kai kuriose srityse dar turėsime rimtų problemų, visiškai nepriklausomai nuo aklavietės Taryboje.
Kalbant diplomatine kalba, mums reikia Turkijos, o Turkijai taip pat reikia mūsų. Kalbant diplomatine kalba, Turkijoje dar turime daug ką nuveikti.
Hélène Flautre
Ponia pirmininke, norėčiau pasinaudoti šia proga, kad padėkočiau R. Oomen-Ruijten už jos darbą, atliktą pateikiant tikslią ir išsamią dokumentaciją bei rengiant pranešimą su geriausiais ketinimais ir siekiant pasiųsti aiškią politinę žinią, ypač Turkijos parlamento rinkimo išvakarėse, ir pritariu šiam darbui.
Šiame pranešime - kitaip nei jūsiškiame, pone ministre, tačiau tai suprantama, - pabrėžiama žodžio laisvir žiniasklaidos laisvė. Deja, to akivaizdžiai labai reikia, o dabartiniai įvykiai mums tai priminė, kai neseniai buvo suimti žurnalistai Nedim Şener ir Ahmet Şik, vykstant "Ergenekon" ir "Sledgehammer" tyrimams. Pateikiau pakeitimą šiuo klausimu ir norėčiau paprašyti jus remti šį darbą siekiant suteikti galimybę mūsų Parlamentui parodyti kuo didesnį budrumą šiuo itin svarbiu spaudos laisvės klausimu, kuris taip pat turi įtakos teismų nepriklausomumo klausimui ir naujos konstitucijos rengimui.
Tačiau norėčiau užduoti šį politinį klausimą: kai stebime stojimo proceso varžymą ir sąstingį pagal tuos skyrius, kurie yra itin svarbūs, kai norime pasiekti pažangą pagrindinių laisvių, teismų nepriklausomumo ir naujos konstitucijos klausimais, ar tai nėra atvejis, kai mūsų ir Tarybos sprendimai, kuriais siekiama nubausti uždarant skyrius ir skyrių atidarymą ir uždarymą padarant neįmanomą, šiandien yra visiškai neveiksmingi veiksniai?
Europos Sąjungai netikslinga atsisakyti vieno iš pagrindinių svertų Turkijai paveikti, kitaip tariant, derybų ,- visų pirma dėl 22, 23 ir 24 skyrių, - todėl norėčiau paprašyti Tarybos dar kartą ištirti šią padėtį, nes akivaizdu, kad šiandien atrodo, tartum stojimo procesas šiomis sankcijomis, kurios galiausiai galės turėti poveikį tik tada, jei stojimo procesas liks aktyviai veikiamas, padarytas įkaitu. Dabar visi gali matyti, kad taip nėra. Todėl esame itin didelį nerimą keliančioje politinėje situacijoje tuo metu, kai visos šalys, esančios į pietus nuo Viduržemio jūros, į Turkiją žiūri kaip į įkvėpimo siekti savo perėjimo prie demokratijos šaltinį.
Neprašau, kad čia būtų priimtas sprendimas dėl Turkijos stojimo. Prašau, kad sprendimai, kuriuos priimame visais lygmenimis, visiškai atitiktų mūsų derybų proceso patikimumą, įtikimumą, rimtumą ir ištikimybę jam. Šiandien dėl to labai aiškiai kyla abejonių.
Geoffrey Van Orden
ECR frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, pripažįstu, kad yra skirtingų požiūrių į Turkijos stojimą tiek tarp šio Parlamenti frakcijų, įskaitant manąją, tiek jų viduje. Mano asmeninnuomondėl Turkijos siekių Europos atžvilgiu visada buvo labai palanki. Žinoma, yra problemų, tačiau norėčiau pasakyti, kad, atsižvelgiant į neramumus, kuriuos dabar matome Šiaurės Afrikoje ir Artimuosiuose Rytuose, ir į nuolatinę islamo terorizmo grėsmę, niekada anksčiau mums nebuvo svarbiau pasiųsti Turkijai teigiamą žinią, kad ji Europos demokratinių valstybių klube laukiama.
Norėčiau paprašyti Kipro graikų ir draugų graikų visų pirma atsisakyti savo vienašališko požiūrio į Kipro problemą, būti teisingesniems ir pasiekti visapusišką susitarimą su turkais, kol dar ne per vėlu. Kritikuojame Turkiją dėl papildomo protokolo, - tą patį šią popietę girdėjome iš Tarybai pirmininkaujančios valstybės, - tačiau nebuvo užsiminta apie tai, kad neįgyvendintas 2004 m. balandžio 26 d. ES Tarybos sprendimas.
Turkija yra svarbi Atlanto aljanso narė, demokratinšalis, atliekanti lemiamą vaidmenį palaikant Vakarų ir Rytų ryšius, ir šalis, kuri sparčiai keičiasi dėl augimo tempo, dėl kurio ji patenka tarp pasaulio lyderių. Nesustokime! Nepraraskime Turkijos šiame etape!
Takis Hadjigeorgiou
Ponia pirmininke, susilaikau nuo G. Van Ordeno argumentų komentavimo pirmiausia dėl to, kad nenoriu eikvoti savo laiko, ir, antra, dėl to, kad jis - ir ne pirmą kartą - Kipre sumaiškaltininką ir auką. Esame už Turkijos stojimą, jei tokia yra jos žmonių valia ir jei ji atitinka visus stojimo kriterijus.
Kad tai įvyktų, Turkijai reikia rasti tikrą kurdų klausimo politinį sprendimą ir paleisti kalėjime laikomus šimtus kurdų merų ir miestų tarybų narių, taip pat reikia dirbti siekiant sukurti teisinę valstybę, pripažinti armėnų genocidą ir išspręsti savo problemas su Graikija, ypač Egėjo jūroje.
Kipro klausimu ji turi liautis slėpti tai, kas įvyko 2004 m. Jau 2011 m. Ji privalo tučtuojau perduoti Famagustos miestą jo gyventojams - kalbame apie Europos miestą, kurio europietiška istorija prasidėjo prieš kelis tūkstančius metų, ir miestą, kuris keturis dešimtmečius buvo paliktas laikui niokoti, - ir privalo tučtuojau pradėti iš Kipro išvesti savo okupacinę kariuomenę.
Baigdamas norėčiau jums priminti Kipro turkų protestus, per kuriuos jie, pone G. Van Ordenai, reikalavo suteikti jiems žodžio teisę sprendžiant jų pačių reikalus. Iš tiesų D. Eroglu pareikalavo protestuotojus perduoti teismui. Turkijai reikia paisyti Kipro turkų norų leidžiant okupuotoje zonoje atlikti surašymą, sustabdant kolonizaciją ir leidžiant žemėlapiuose miestų ir kaimų pavadinimus rašyti taip, kaip jie buvo rašomi tūkstančius metų.
Nikolaos Salavrakos
EFD frakcijos vardu. - Ponia pirmininke, sveikinu R. Oomen-Ruijten pristačius tekstą, kuriame pateikiamas subalansuotas ir tikslus padėties Turkijoje vaizdas. Ypač vertinu poziciją, kurios laikosi Š. Füle. R. Oomen-Ruijten pranešimu siunčiama žinia yra ta, kad jei nori įstoti į Europos Sąjungą, Turkija privalo visiškai įvykdyti savo įsipareigojimus Europos Sąjungai. Jeigu nenori įstoti į Europos Sąjungą, ji turėtų tai pasakyti, nes, kalbant apie tokią didelę šalį kaip Turkiją, esu prieš klausimo stumdymą pirmyn ir atgal bei kalbėjimąsi tik diplomatine kalba. Tačiau, nepaisant aiškios Europos žinios Turkijai, ji elgiasi prieštaringai. Susidaro įspūdis, kad buvo problemų tarp politinės vadovybės ir karinio režimo. Vieną minutę ji rodo gerus ketinimus savo kaimynių atžvilgiu, o kitą minutę daro "rėtį" iš Egėjo jūros, kai kasdien Turkijos lėktuvai ir laivai kerta ją kiaurai ir pažeidžia Graikijos sausumo ir oro sienas.
Gerbiame Turkiją ir Turkijos žmones, tačiau manome, kad atėjo laikas Turkijai parodyti šiokią tokią pagarbą savo kaimynėms ir Europos idėjai, išdėstytai Romos sutartyje.
Barry Madlener
(NL) Ponia pirmininke, čia kalbame apie Turkiją, tačiau Ministras Pirmininkas R. T. Erdoğan labiau norėtų turkų ir arabų sąjungos. Turkija yra dideldiktatoriaus M. Ahmadinejado draugė. Turkija nebenori būti pasaulietine šalimi. Turkija tęsia okupaciją Šiaurės Kipre ir nebėra Izraelio draugė. Iš tiesų ji pasirinko musulmonų broliją "Hamas". Turkija vis labiau orientuojasi į islamo pasaulį.
Ponios ir ponai, kada ketiname nutraukti šią apgaulę? Europa nenori Turkijos ir Europa nenori islamo. N. Sarkozy tai jau sakė. A. Merkel jau pasakė, kad ir didžioji dauguma Europos piliečių nenori Turkijos kaip Europos Sąjungos valstybės narės. Turkija daug metų žeminosi mainais į Europos Sąjungos pinigus ir ES narystės pažadą. Tačiau atsilikusiai islamo kultūrai Europoje nėra vietos. Ministre Pirmininke R. T. Erdoğanai, jūs esate tikras vyras ar pataikaujantis bailys? Kiek ilgai tęsite Turkijos žmonių žeminimą? Pasirinkite garbingą išeitį iš padėties ir liaukitės tai daręs.
Ioannis Kasoulides
Ponia pirmininke, tie, kurie remia Turkijos prisijungimą prie Europos Sąjungos, arba kai kurie iš jų šiame Parlamente, kurie jaučiasi įpareigoti remti Kiprui nepalankius pakeitimus. Turkija liko be skyrių ir gresia pavojus, kad stojimo procesas sustos. Keturiolika skyrių yra užšaldyta, nes Turkija atkakliai atsisako išplėsti Ankaros protokolą.
Sėkminga dabartinių derybų dėl Kipro okupacijos sprendimo baigtis automatiškai suteiks galimybę derėtis dėl 14 skyrių. Ban Ki-moon paragino visus tarptautinius veikėjus sutelkti dėmesį į dėl tokio sprendimo dedamas pastangas. Balsavimu už tokius pakeitimus, kaip balandžio 26 d. pakeitimas dėl tiesioginės prekybos padalytame Kipre, nebūtinai suvienytame, yra skatinama nesitaikstymas, nesėkmingos pastangos rasti sprendimą ir įamžinamas skyrių įšaldymas. Kabinėjimasis prie Kipro Turkijos niekur neveda.
Raimon Obiols
(ES) Ponia pirmininke, manau, kad rytoj taps aišku, jog Europos Parlamento socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcija siekkuo platesnio sutarimo Parlamente, nes norime, kad visose Europos Sąjungos institucijose būtų daugiausia vieningas požiūris.
Daug metų šis derybų procesas buvo naudingas Turkijoje vykdant politines ir ekonomines reformas: jame buvo prieštaravimų, nesėkmių ir žingsnių atgal, tačiau apskritai jis buvo naudingas. Tai dabar galėtų būti lemiamas momentas, o apie tai mums priminpokyčiai, kurie šiuo metu vyksta Viduržemio jūros regione.
Savo paskutinėje kalboje Užsienio reikalų komitete Komisijos narys Š. Füle reikalavo naujo realizmo, kurio laikantis būtų vengiama visiškai trumpalaikės vizijos. Naujas realizmas yra būtent tai, ko mums reikia derybų su Turkija procese: didžiausio atsargumo, bet ir visų įsipareigojimų vykdymo ir rimtumo, kurių reikia norint nesulėtinti tempo ir neprarasti patikimumo, ir pernelyg didelio įsiteikimo; ir reikia aiškiai pasakyti, kad susitarimų ir įsipareigojimų reikia laikytis. Tam reikia visų suinteresuotųjų tvirto požiūrio.
Tikėkimės, jog kitoje ataskaitoje rasime, kad šiame derybų procese žengtas kitas žingsnis į priekį.
Graham Watson
Ponia pirmininke, šiandien islamo šalyse žmonės daro kažką labai panašaus, ką darTurkijos žmonės 1950 m. pašalindami vienpartinę diktatūrą. Kadangi Egipte, kaip Turkijoje, dar gali paaiškėti, jog nuversti įsitvirtinusią valstybę yra daug sunkiau, todėl "Ergenekon" byla ir panašūs tyrimai yra tokie svarbūs.
Šio Parlamento demokratai R. T. Erdoğanui ir jo vyriausybei linki visokeriopos sėkmės kuriant tikrą demokratinę valstybę ir ją įtvirtinant mūsų Europos demokratinių valstybių klube. Muitų sąjunga buvo didžiulsėkmė, taigi ir Turkijos narystEuropos Sąjungoje gali būti tokia pat sėkminga.
Apgailestaujame, kad stojimo procesas stringa ir kad, nors Turkija privalo prisiimti dalį kaltės, kai kurių valstybių narių nesąžiningumas - kaip parod"WikiLeaks" atvejis - yra mūsų Europos Sąjungai nesmagus dalykas. N. Sarkozy taip nebekalba Europai apie Turkiją, kaip kalba apie savo Viduržemio jūros šalių sąjungą. Jo vizitas į Ankarą buvo kurstytojiškas, taip pat gaila, kad Vokietijos krikščionys demokratai nepasinaudoja M. Fischerio patarimu ir nepasižiūri į veidrodį, nes šiandien AKR yra veidrodinis 1950 m. Vokietijos krikščionių demokratų sąjungos atspindys, - ne krikščionių demokratų, o islamo demokratų, - todėl nekyla abejonių, kodėl Komisijos narys sako, kad supranta ir išgyvena Turkijos nusivylimą.
Ši ataskaita sąžininga - kai kuriems per daug sąžininga. Turkija turi daug ką pasiekti, tačiau galime daug ką parasti, jeigu nepriimsime tokių islamo demokratinių valstybių kaip Turkija ir Indonezija ir su jomis nebendradarbiausime.
Paweł Robert Kowal
(PL) Ponia pirmininke, norėčiau pasveikinti pranešėją, pateikusią įdomią ir subalansuotą ataskaitą, nors kai kuriais klausimais turiu abejonių. Pvz., turiu abejonių, ar turėtų būti pabrėžiamas vis didesnis Turkijos įsitraukimas į Pietų Kaukazo reikalus.
Tai yra regionas, kuriame reikalinga ypač subtili ir puikiai subalansuota politika. Tačiau reikėtų pasakyti, kad požiūrio į Turkijos pastangas pasikeitimas yra svarbiausias dalykas. Viskas, ko pasiekiama įgyvendinant asociacijos susitarimą, kuris yra geras Turkijos bendradarbiavimo su Europos Sąjunga pratęsimo pranašas, turėtų būti vertinama su viltimi, kad tai yra galimybateičiai ir kad Europos durys atviros ir Turkijai.
Šiandien šiame Parlamente tai turėtų būti aiškiai pareikšta, ypač dėl to, kad tikimės, jog konsultacijos ir bendradarbiavimas Šiaurės Afrikos įvykių klausimais gali pasirodyti esąs pagrindinis rezultatyvaus bendradarbiavimo su Turkija aspektas. Todėl pagrindinis tikslas, kurį šiandien privalome pasiekti, - parodyti Turkijos, kaip ES partnerės energijos klausimais ir kaip būsimos politinės ES partnerės, vertę.
Charalampos Angourakis
(EL) Ponia pirmininke, sunkmetis tapo dar sunkesnis ir tai davnaują impulsą imperialistinių centrų kovai dėl rinkų ir energijos šaltinių bei kanalų, naudojamų energijai perduoti, kontrolę.
Tai įrodo pokyčiai Libijoje ir neseniai Viduržemio jūroje atrasta nafta bei dėl to jau atsiradusi trintis. Kartu NATO ir Europos Sąjunga plečia savo intervenciją į šį regioną. Kita vertus, Turkija bando pagerinti savo strateginę padėtį regione, kuriame konfliktai yra įprasti ir kuriame didėja pasipriešinimas. Šiam tikslui buvo naudinga pastaroji Konstitucijos reforma, kuriai su tokiu užsidegimu pritarEuropos Sąjunga ir Jungtinės Valstijos. Tačiau kartu Turkija tęsia savo Kipro šiaurinės dalies okupaciją, daro pažeidimus Egėjo jūroje ir akivaizdžiai nepaiso žmogaus teisių bei demokratinių laisvių. Turkijos darbininkai žino, kad nėra nieko teigiamo, ką būtų galima gauti iš Europos Sąjungos, nes Europos Sąjungoje atimamos pagrindinės darbininkų ir žmonių teisės ir Europos Sąjunga toliau, kaip praeityje, remia daug reakcingų regiono režimų.
Lorenzo Fontana
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, jeigu Turkijos problema būtų išimtinai ekonominė, matyt, supračiau, kad tai tikriausiai nebūtų problema. Tačiau šiuo atveju iš tiesų yra rimtų problemų, nes Turkijos problema aiškiai nėra tik ekonominė.
Visų pirma norėtume pabrėžti religinio pakantumo, kurio, deja, Turkijoje nėra, problemą ne tik dėl to, kad negalėjome minėti kai kurių kunigų, įskaitant italų, pvz., monsinjoro Luigi Padovese ir Don Andrea Santoro, žudikų, bet ir dėl to, kad Turkijos delegatai pastarajame Europos Tarybos susitikime, deja, balsavo prieš rezoliuciją, kurioje smerkiami išpuoliai prieš krikščionis visame pasaulyje.
Mus tai stulbina, todėl savęs klausiame, kaip galime priimti šalį, kuri religijos laisvės nelaiko pagrindine vertybe. Be to, stebimės, kaip R. T. Erdoğano pavaduotojas A. Barbacan galėjo galbūt pasakyti, kad Europos Sąjunga yra "krikščionių klubas". Ką jis norėjo pasiekti? Be viso to, ar jis nemano, kad galbūt problema yra ne "Europos krikščionių klubas", o religinių teisių stoka pačioje Turkijoje?
Andreas Mölzer
(DE) Ponia pirmininke, pone Š. Füle, yra turkų patarlė, kurioje sakoma: "Žmones parodo jų veiksmai. Žodžiai nedaug reiškia." Tačiau Turkijos šalininkai leidosi suklaidinami teigiamai skambančių tuščių žodžių. 2010 m. pažangos ataskaita iš tikrųjų yra trūkumų ataskaita. Ji rodo, kad Turkijoje yra daug gerų dalykų, tačiau ji tikrai nėra pasirengusi įstoti į Europos Sąjungą. Pagrindinės teisės dažnai yra tik popieriuje, taip pat yra didelių žodžio laisvės apribojimų. Tai patvirtino pastarasis dviejų žurnalistų suėmimas. Nebuvo pokyčių etninių ir religinių mažumų, pvz., kurdų ir krikščionių diskriminacijos srityje. Ministras Pirmininkas R. T. Erdoğan veidmainiškai kaltina Europos šalis islamofobija, nepaisydamas to, kad čia musulmonai turi teisę praktikuoti savo religiją, kitaip nei krikščionys Turkijoje. Su žeme susijęs ginčas dėl "Mor Gabriel" vienuolyno yra dar vienas to pavyzdys. Nors ir teigia priešingai, R. T. Erdoğan vyriausybtoliau skatina islamizacijos procesą. Žinome, kad būtent tai ir vyksta.
Naujausi tyrimai rodo, kaip turkai iš tiesų vertina ES. Jie yra už įstojimą į ES, tačiau kartu į europiečius žiūri su dideliu nepasitikėjimu. Turėtume kuo greičiau nutraukti stojimo derybas.
Elmar Brok
(DE) Ponia pirmininke, ponia E. Győri, pone Š. Füle, jūsų istoriniai palyginimai negalėjo būti klaidingesni, pone G. Watson. Neturėtumėte Teisingumo ir vystymosi partijos (AKP) lyginti su partija, kuri baigiantis nacių erai Vokietijai sugrąžino demokratinę vyriausybę ir teisinę valstybę. Tai tikrai kelia nerimą, ypač dėl to, kad XX a. šeštajame dešimtmetyje minima Vokietijos partija bendradarbiavo ir sudarkoaliciją su liberalais.
Esu už tvirtus Turkijos ir Europos Sąjungos ryšius. Turkija mums yra strategiškai svarbi, tačiau ne bet kokia kaina. Pirma, negalime panaikinti stojimo sąlygų, įskaitant žodžio laisvę, nepriklausomą teismų sistemą, mažumų teises ir religijos laisvę. Tai aiškiai nurodyta Komisijos ataskaitose ir R. Oomen-Ruijten ataskaitoje. Antra, negalime rizikuoti Europos Sąjungos integracijos gebėjimu. Mums reikia rasti kitų metodų. Trečia, Turkijos pareiga užtikrinti, kad šiam procesui nebūtų trukdoma ir galiausiai tesėti pažadus, pvz., duotus atsižvelgiant į Ankaros protokolą.
Turkija turi galimybę aiškiai pareikšti, kad integracija į Europos Sąjungą yra galima. Tačiau kai R. T. Erdoğan savo Vokietijoje pasakytoje kalboje sako, kad Vokietijos pilietybę turintys turkai pirmiausia turi būti lojalūs Turkijai, integracijos klausimu turime rimtą problemą. Tai yra tam tikros mąstysenos išraiška, taip pat yra jos formavimo priemonė.
Todėl laikausi nuomonės, kad Turkija dar nepasirengusi. Tačiau pakvietėme Turkiją konstruktyviai dirbti su mumis pagal susitarimą "Berlynas plius" ir kitose srityse, siekdami užmegzti glaudesnius ryšius. "Mor Gabriel" pavyzdys yra šios problemos dalis.
(Kalbėtojas sutiko atsakyti į klausimą, pateikiamą pakeliant mėlynąją kortelę pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį.)
Graham Watson
(DE) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, pone E. Brokai, apytikriai du ar trys milijonai vokiečių ir britų gyvena pietinėje Ispanijos dalyje. Ką šie žmonės sakytų, jeigu Ispanijos vyriausybpareikalautų, kad jų vaikai ispanų kalbą išmoktų anksčiau nei išmoks vokiečių arba anglų kalbą? Žinome, jie tam nepritartų. Negalite Vokietijoje paprasčiausiai pasakyti, kad žmonės pirmiausia privalo išmokti vokiečių kalbą. Žinoma, jie turi išmokti abi kalbas, tačiau Vokietijos dar laukia ilgas kelias siekiant nustatyti tikrą integracijos politiką.
Elmar Brok
(DE) Ponia pirmininke, pone G. Watsonai, žmonės, kurie gyvena Vokietijoje ir ketina grįžti į savo gimtąją šalį, žinoma, savo gimtąja kalba laikys savo pirmąją kalbą. Tačiau žmonės, kurie nori priimti Vokietijos pilietybę ir ilgam likti Vokietijoje, pirmiausia privalo išmokti vokiečių kalbą, kad galėtų gerai jaustis mokykloje, gauti išsilavinimą ir dėl to daryti sėkmingą karjerą bei integruotis į visuomenę. Šiuo atveju kalbos klausimui teikiamas prioritetas. Mums reikia skirti žmones, kurie vyksta į užsienį žiemą atostogauti, ir tuos, kurie nori nuolat gyventi kitoje šalyje. Šiuo atveju skirtumas susijęs su integracija. Negalima lyginti žmonių, kurie vyksta į Maljorką atostogauti, su tais, kurie nori priimti šalies pilietybę ir joje gyventi nuolat.
Maria Eleni Koppa
(EL) Ponia pirmininke, Turkijos stojimo į Europos Sąjungą procesas tebeturi strateginę reikšmę tiek Europai, tiek pačiai Turkijai. Šis procesas yra Europos patikimumo ir Turkijos ketinimo vykdyti būtinas demokratines reformas matas. Tačiau vyriausybės pareikštą ketinimą imtis demokratinių pokyčių paneigia faktai. Kelias pastarąsias dienas su nerimu stebėjome vienas po kito įvykdytus žurnalistų suėmimus. Vasario 20 d. kartu su savo šešiais kolegomis buvo suimtas Nedim Şener, garsėjantis tuo, kad kritikuoja policijos požiūrį į Armėnijos žurnalisto Hranto Dinko nužudymą. Jie buvo įkalinti remiantis kaltinimais priklausymu teroristinei organizacijai ir taip į kalėjimą pateko gerokai daugiau nei šimtas žurnalistų. Visų pirma tikrasis nusikaltimas šiais atvejais, matyt, yra tai, kad jie kritikuoja R. T. Erdoğano vyriausybę, o ne kokia nors nusikalstama veikla.
Europos Sąjunga rėmvyriausybės pastangas likviduoti parapadėtį. Tačiau negalima tuo naudotis kaip asmens laisvių, ypač nuomonės laisvės, ribojimo alibi. Raginu Komisijos narį Š. Fülę mums pasakyti, kaip Komisija ketina reaguoti į šiuos įvykius.
Andrew Duff
Ponia pirmininke, labai apgailestauju, kad Turkijos stojimo procesas įstrigo. Turkija nedaro pažangos, kurios mes norime, Kipro problema toliau sunkiai sprendžiama, Prancūzija ir Vokietija griežtai priešinasi Turkijos narystei, taip pat šiame Parlamente aiškiai yra didelis išankstinis nusistatymas prieš Turkiją.
Susiduriame su didžiule strategijos krize. Europa praranda Turkiją, o Turkija praranda Europą. Todėl mums reikia 2011 m. skirti tikrai naujai partnerystei, grindžiamai radikaliu pervertinimu, kokie yra tikrieji abiejų šalių interesai.
Evžen Tošenovský
(CS) Ponia pirmininke, 2010 m. Turkijos pažangos ataskaita tikrai yra viena sudėtingiausių čia mūsų svarstytų ataskaitų. Tačiau nepaisant viso sudėtingumo, neturėtume leisti, kad mums įtaką darytų istorija grindžiami prietarai. Pastarojo meto įvykiai Turkijoje yra Europos demokratinių principų požiūriu nepriimtinos aplinkybės. Todėl tuo labiau turime intensyvinti derybas su Turkija. Turkija Europai turi didžiulę geopolitinę reikšmę sudėtingo Artimųjų Rytų regiono atžvilgiu. Šia pozicija, žinoma, neturi būti piktnaudžiaujama. Tačiau jei palaikysime atvirą ir principingą dialogą su Turkija, dėl to gali pagerėti demokratinių taisyklių supratimas. Turkijos ekonomikos plėtra per pastaruosius metus buvo tikrai įspūdinga, taip pat daugelyje sričių jos pramontampa svarbia Europos įmonių partnere. Todėl svarbu, kad šiuos ekonominius santykius atitiktų tam tikri politiniai santykiai su Europos Sąjunga, turint aiškią ateities perspektyvą. Jeigu Turkija tikrai suinteresuota įstoti į ES, ji negali imtis tokių veiksmų, kokius neseniai matėme. Dėl daugelio priežasčių tvirtai remiu tęsiamą Turkijos priartėjimo prie ES procesą.
Philip Claeys
(NL) Ponia pirmininke, turime nebevartoti termino "pažangos ataskaita", kai kalbame apie derybas su Turkija. Tai neteisingai vartojamas terminas, nes stojimui į ES taikomų sąlygų vykdymo požiūriu Turkija nepadarjokios esminės pažangos.
Visiškai įklimpome su Kipro dokumentų rinkiniu dėl to, kad turkai atsisako vykdyti savo įsipareigojimus, ir dėl to, kad jie tęsia neteisėtą karinę salos šiaurinės dalies okupaciją. Jokios pažangos nepadaryta ir demokratinių teisių srityje. Žmonės persekiojami už tai, kad reiškia savo nuomonę, interneto svetainės blokuojamos ir krikščionims bei kitiems nemusulmonams kenkiama visokiais būdais, kokius tik galima įsivaizduoti. Kai šio Parlamento nariai vėl užduoda klausimus apie tai, Komisija atsako, kad ji atidžiai ir susirūpinusi stebi padėtį Turkijoje. Tačiau ji nesiėmjokių konkrečių veiksmų, o derybos toliau stringa neribotam laikotarpiui.
Niekam ne paslaptis, kad privačiuose pokalbiuose daugelis Turkijos stojimo šalininkų Komisijoje ir jų valstybėse narėse bei Parlamente pripažįsta, kad visa idėja yra katastrofa. Todėl nebeapgaudinėkime savęs, nebeapgaudinėkime Europos viešosios nuomonės ir turkų bei galutinai nutraukime derybas su Turkija.
Elisabeth Jeggle
(DE) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, sutinku su sąžiningu ir dėl to dabartinėje Turkijos pažangos ataskaitoje pateiktu kritišku stojimo derybų vertinimu. Nuo derybų pradžios duota daug pažadų, tačiau pasiekta labai mažai konkrečios pažangos. Atsižvelgiant į tai, kad šalis yra islamiška, visos krikščionių ir kitos nemusulmonų tikėjimo bendruomenės turi turėti lygias teises, o tai reiškia teisę praktikuoti savo religiją nepatiriant diskriminacijos. Mano nuomone, tai yra būtina. Turkija privalo įsipareigoti įgyvendinti visišką valstybės ir religijos atskyrimą bei pripažinti ne islamo religijas. "Mor Gabriel" vienuolyno atvejis yra vienas iš šios problemos pavyzdžių.
Norėčiau Europos Sąjungos valstybėms narėms priminti jų įsipareigojimą visose savo derybose su Turkija griežtai reikalauti puoselėti visuotines žmogaus teises ir visų pirma religijos laisvę.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, tiesa, kad deramės su Turkija dėl stojimo į ES, o ne kokiu nors kitu klausimu, ir esu už Turkijos prisijungimą. Pritariu reformoms, kurias Turkijos vyriausybinicijavo per praėjusius metus. Tačiau Turkija taip pat privalo galutinai įvykdyti savo įsipareigojimus ir įgyvendinti Ankaros protokolą, kad derybose būtų galima padaryti pažangą. Ji neturi ES arba Kipro nuolat laikyti atsakingais už aklavietę, kaip jums, pone R. T. Erdoğanai, tai malonu daryti.
Turkija privalo galutinai atsisakyti praktikos suimti režimą kritikuojančius žurnalistus. A. Şıkui, N. Şenerui ir kitiems reikalinga apsauga nuo savavališkos teisingumo sistemos. Tai tik keli reikalavimai, taikomi 23 skyriaus atidarymui. Pone R. T. Erdoğanai, jums reikia aiškiai pareikšti nuomonę šiuo klausimu, o ne stoti prieš savo tėvynainių integraciją ir skleisti savo Turkijos požiūrį į pasaulį, kaip darėte Diuseldorfe. Štai ko iš jūsų tikimės. Žinoma, ES taip pat privalo prisidėti prie derybų sėkmės ir parodyti, kad yra pasirengusi priimti naujas nares. Abi šalys turi atlikti savo namų darbus. Tačiau aišku viena. Dabar žodis jums, nes atėjo jūsų eilimtis veiksmų.
Metin Kazak
Ponia pirmininke, suprantu, kad šis pranešimas labai prieštaringas ir kad siekti kompromiso šiame Parlamente kartais gali būti nepaprastai sunku, vis dėlto turėtume pabandyti išlaikyti savo diskusijas subalansuotas ir grindžiamas faktais.
Pirma, norėčiau priminti, kad Ankaros susitarime numatytos keturios judėjimo laisvės ir Turkijos ir ES muitų sąjunga. Be to, keletas ETT sprendimų, taip pat kitoms šalims kandidatėms galiojantys vizų režimai patvirtino nuomonę, kad šiame pranešime turėtų būti aiškiai pritarta vizų režimo liberalizavimui Turkijos piliečiams, ypač verslininkams ir studentams.
Antra, turėtume reikalauti naujo postūmio delsiamos spręsti padėties Kipre klausimu. 2004 m. balandžio 26 d. Tarybos sprendimo įgyvendinimas labai paskatintų Turkiją įgyvendinti EB ir Turkijos asociacijos susitarimą. Tai ne tik duotų ekonominės ir politinės naudos abiem šalims, bet ir leistų visiems salos gyventojams laisvai prekiauti, ir taip ES būtų pašalinti dabartiniai dvigubi standartai. Laikas įrodyti, kad Europos Parlamentas gali kažką pakeisti.
Peter van Dalen
(NL) Ponia pirmininke, Turkijos įstojimas į Europos Sąjungą būtų viena iš didžiausių kada nors padarytų istorinių klaidų. Turėtume 80 mln. gyventojų turinčią šalį, kuri prisijungtų prie mūsų ir pretenduotų į Europos biudžetą, Europos sprendimų priėmimą ir užsienio politiką. Kuo tai baigtųsi, galime suprasti iš Turkijos santykių su "Hamas", "Hezbollah" ir Iranu.
Turkijos įstojimas turėtų neigiamą poveikį ir integracijai. Tai jau matome. Ministras Pirmininkas R. T. Erdoğan neseniai paragino Vokietijoje gyvenančius migrantus turkus visų pirma mokytis turkų kalbos. Tačiau, mano nuomone, būtų tikslinga, kad, jei gyvenate Vokietijoje, pirmiau mokytumėtės vokiečių kalbos.
R. T. Erdoğano darbotvarkyra islamo partijos darbotvarkė, todėl jei Turkija įstotų į ES, šiuo klausimu pusiausvyra taip pat pasikeistų. Turėtume turėti reikalų su milijonais žmonių, kurie, deja, nėra susipažinę su Europos judėjų ir krikščionių pagrindais ir kurie norėtų juos pakeisti. Todėl užtikrinkime, kad 2010 m. pažangos ataskaita būtų paskutinataskaita. Nutraukime šias beprasmes darybas! Privilegijuota partneryst- būtent ja būtų sujungti geriausi abiejų pasaulių dalykai.
Emine Bozkurt
(NL) Ponia pirmininke, pažanga ir abipusis pasitikėjimas bus pasiekti tik tada, kai Turkija ir Europos Sąjunga įvykdys atitinkamus savo įsipareigojimus. Atidarius naujus derybų skyrius kaip tik atsirastų naujas mūsų pageidautinas dinamizmas pažangos žmogaus teisių ir teisingumo klausimais požiūriu.
Spaudos laisvkelia didelį susirūpinimą. Šios laisvės, išgyvenusios keletą sunkmečių, apsauga yra vertingas turtas. Demokratinėje valstybėje spauda turi svarbų vaidmenį kontroliuojant tuos, kurie turi valdžią. Akivaizdu, kad pačiai Turkijai tenka didžiulpareiga įgyvendinti ES teisės aktus, tačiau ir Europa turi pareigų, pvz., įvykdyti įsipareigojimus, numatytus asociacijos susitarime, dėl laisvo asmenų judėjimo ir dėl 2004 m. balandžio mėn. Tarybos išvadų Kipro klausimu.
Galiausiai per šias šimtąsias Tarptautinės moters dienos metines norėčiau skirti šiek tiek dėmesio moterų teisių padėčiai Turkijoje. Buvo daug teisinių patobulinimų, tačiau raginu Turkijos vyriausybę padaryti absoliučiai viską siekiant užtikrinti tinkamą jų įgyvendinimą ir - atsižvelgiant į artėjančius rinkimus - reaguoti į Parlamento raginimą dėl kvotų ir pasiekti, kad atstovaujamąsias pareigas eitų daugiau moterų.
Konrad Szymański
(PL) Ponia pirmininke, manau, jog akivaizdu, kad Turkija pasiūlys duoti didžiulę galimą naudą mūsų pačių politikai šiame regione tiek Kaukazo, tiek Artimųjų Rytų atžvilgiu. Dėl naujos ir nepaprastai aktyvios Turkijos politikos regione akivaizdžiai kyla klausimas, ar tai bus Turkijos politika su Europos vėliava, ar tai iš esmės bus Europos politika, remiama Turkijos. Bet kuriuo atveju tai yra vertinga perspektyva.
Man susidaro įspūdis, kad šis bendradarbiavimas turėtų būti kuo greičiau pagrįstas daug pragmatiškesniu pagrindu ir kad labai užsitęsusios diskusijos dėl narystės - visiškai nereikalingos - erzina abi šalis. Yra įvairių priežasčių, kodėl jos truko taip ilgai, tačiau perspektyvos jas užbaigti šiuo metu nėra ypač geros. Šiandien norėčiau padėkoti už R. Oomen-Ruijten pateiktą pranešimą, kuris, kaip paprastai, yra puikiai subalansuotas dokumentas. Visų pirma esu dėkingas, kad taip gerai buvo sprendžiami klausimai, susiję su Turkijos krikščionių religijos laisve. Šis klausimas tebėra problema, susijusi su krikščionių bendruomenės juridinio asmens statusu, turto grąžinimu ir galimybėmis mokyti dvasininkus. Turėtume nepamiršti to.
Jarosław Leszek Wałęsa
(PL) Ponia pirmininke, norėčiau pradėti padėkodamas R. Oomen-Ruijten, kuri dar kartą parenglabai visapusišką Turkijos pažangos ataskaitą. Kiekvienais metais Europos Komisija patvirtina vadinamąjį plėtros paketą, o mes rengiame ataskaitą, kurioje vertinama pažanga, kurią per pastaruosius 12 mėnesių šio paketo pagrindu kiekviena šalis kandidatpadaro siekdama įstoti į Europos Sąjungą. Komisijos vertinimu, Turkija gana gerai vykdo politinius kriterijus. Pastarosiomis konstitucinėmis reformomis buvo užtikrintos galimybės teigiamiems poslinkiams daugelyje sričių, pvz., teismų sistemos ir žmogaus teisių. Praėjusias metais referendume patvirtintas Konstitucijos pakeitimų paketas yra žingsnis teisinga kryptimi, tačiau prieš rengiant ir patvirtinant šias reformas nebuvo konsultacijų proceso, kuriame būtų dalyvavusios politinės partijos ir pilietinvisuomenė. Labai palankiai reikia vertinti tai, kad reforma sukuriamas pagrindas paskirti ombudsmeną ir įsteigti nacionalinę žmogaus teisių instituciją.
Dabar bus nepaprastai svarbu užtikrinti, kad šie pasiūlymai būtų įgyvendinti skaidriai ir taikant demokratines procedūras pagal Europos standartus. Deja, Turkijos santykiai su savo kaimynėmis nuolat temdo derybų procesą. Manau, kad jei Turkija parodys gerą valią, sukurs palankią atmosferą vykstančioms deryboms dėl Kipro bei rems šias derybas ir jei ši šalis akivaizdžiai prisidės prie visapusiško šios problemos sprendimo, Turkija bus šilčiau priimama Europos ir tarptautinėje arenoje. Dėkoju.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Ponia pirmininke, noriu konkrečiai pakomentuoti Kipro klausimą, pvz., pateiktą R. Oomen-Ruijten pasiūlyme dėl rezoliucijos. Praėjo metai, tačiau kolonizacija tęsiama, Kipre tebėra dislokuota okupacinkariuomenė, ir tai ne viskas; maždaug prieš mėnesį matėme, kaip Kipro turkai protestuoja prieš Turkijos kariuomenės buvimą saloje ir prieš okupuotos teritorijos ekonominę padėtį, kurios priežastis yra Turkijos okupacinės kariuomenės buvimas.
Kaip reagavo Turkijos Ministras Pirmininkas? Reagavo pasakydamas, kad jie yra Kipre ne Kipro turkų interesais, o strateginiais Turkijos interesais.
Europos Sąjungos moralinės vertybės ir principai neleis Kipro aukoti ant Turkijos pažangos siekiant įstoti aukuro, taip pat turiu pasakyti, kaip kolega socialistas Parlamentui priminė, - nuo to man pasišiaušia plaukai, - kad ne Kipras įsiveržį Turkiją, o Turkija įsiveržį Kiprą. Nepamirškime to.
(Plojimai)
James Elles
Ponia pirmininke, norėčiau prisidėti prie tų, kurie pasveikino pranešėją su labai išsamia ir subalansuota ataskaita, tačiau prisidedu prie tų, kurie jau minėjo, kad vargu ar yra kokia nors pažanga: tai turėtų būti daugiau nei padėties ataskaita.
Siekdama pabrėžti, kad tai yra labai mažos pažangos svarbiais svarstomais klausimais katalogas, ji labai rūpestingai į 40 straipsnį įrašbūtinybę išvesti Turkijos kariuomenę iš Kipro; 47 skyriuje, kaip darir kiti kalbėtojai, ji apgailestauja, kad Turkija neįgyvendina papildomo protokolo; paskui, ko kiti neminėjo, ji mini NATO ir ES strateginio bendradarbiavimo blokavimą peržengiant "Berlynas plius" susitarimų ribas.
Manau, labai svarbu, kad Europos Sąjunga nenusileistų nvienu klausimu ir daugiau neatidarytų jokių derybų skyrių, kol galėsime įsitikinti, kad Turkija yra norinti šioje diskusijoje dalyvauti partnerė. O galbūt galiausiai, kai pasižiūrėsite į visą šį procesą, savęs paklausite, ar abiejose pusėse yra vadovybė, kuri galėtų tai užbaigti, arba ar tai tebuvo XX a. idėja, kuri XXI a. visiškai neturi jokios prasmės.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Ponia pirmininke, pone ministre, pone Komisijos nary, Turkija yra didelstrategiškai svarbi šalis, tačiau ar ji pasirengusi Europai? Ne, dar ne. Ar Europa pasirengusi Turkijai? Ne, dar ne. Ar Turkija atsisaksavo siekio įstoti? Ne, dar ne. Pone Komisijos nary, trys klausimai ir trys atsakymai, kuriais realiai nustatomas posūkio taškas, kurį Turkija pasieksavo kelyje įstojimo link. Juose taip pat apibendrinami sudėtingi Turkijos ir Europos santykiai. Dėl istorinių, politinių ir kultūrinių priežasčių šie santykiai visada svyravo tarp pasitikėjimo ir įtarimo bei tarp patrauklumo ir antipatijos. Šios tikrovės politinišraiška yra ilgas ir skausmingas Turkijos kelias įstojimo link.
Nepaisant vertos dėmesio pažangos, kurią daro Turkija, ji vis dar duoda pagrindo nerimauti dėl žmogaus teisių problemų. Ji vis dar derasi dėl kiekvieno mažo įsipareigojimo Europos Sąjungai. Ji atsisako normalizuoti savo santykius su valstybe nare, Kipro Respublika; ji palaiko karo prieš kitą valstybę narę, Graikiją, grėsmę ir atsisako pripažinti bei taikyti Jūrų teisės konvenciją.
Neseniai Turkijos vadovybės arogancija net supykdKipro turkus. Savo ruožtu Europa vis dar siunčia dviprasmiškas žinias apie stojimą, kurios niekuo nepadeda. Todėl mums reikia aiškesnės pozicijos. Tik visiškai laikydamasi prisiimtų įsipareigojimų Turkija gali ir - tik tai būtų teisinga - turi siekti įstoti. Tačiau jei ketiname būti teisingi, taip pat privalome būti griežti Turkijai.
Baigdama sveikinu R. Oomen-Ruijten su jos pranešimu, dėl kurio balsuosiu už, ir raginu visus savo kolegas pasielgti taip pat.
Michael Cashman
Ponia pirmininke, didžiuojuosi galėdama kalbėti ir pasidžiaugti Turkijos padaryta pažanga jai stojant į ES. Ilgai buvau Turkijos įstojimo šalininkas. Tai atitinka ES interesus ir iš tiesų atitinka Turkijos interesus. Galime rinktis siaurą populistinį požiūrį arba galime rodyti pavyzdį ir viziją. Pavyzdys ir vizija - įtraukti Turkiją į ES, kuriai ji priklauso.
Buvo keletas teigiamų pokyčių, tačiau taip pat dar reikia daug ką padaryti. Pateiksiu keletą konstruktyvių pasiūlymų. Dar daug ką reikia padaryti siekiant įveikti diskriminaciją ir propaguoti lygybę dėl lyties, rasinės ar etninės kilmės, religijos ar tikėjimo, amžiaus ar seksualinės orientacijos. Tai turėtų būti garantuojama įstatymu. Todėl prašau Turkijos valdžios institucijų į įstatymo dėl kovos su diskriminacija ir nelygybe projektą vėl įtraukti seksualinės tapatybės paminėjimą.
Laikas baigiasi. Galėčiau ilgai kalbėti šiuo klausimu. Verta prisiminti, kad Turkija yra šiuolaikinpasaulietinvalstybir kad Turkijoje moterys gavo balso teisę daug seniau nei jos ją gavo kai kuriose ES dalyse, - tai turėtume prisiminti, kai prisimename daugiau nei šimtą feminizmo metų.
Miroslav Mikolášik
(SK) Ponia pirmininke, atrodo, kad Turkijos pertvarkymas į tikrą pliuralistinę demokratiją, grindžiamą žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsauga, bus ilgai sprendžiamas uždavinys.
Turkija nepadarjokios reikšmingos pažangos, palyginti su praėjusiais metais, įgyvendindama reformas ir vykdydama Kopenhagos kriterijus, kurių visiškas laikymasis yra ES narystės sąlyga. Visų pirma trūkumų vis dar pasitaiko teismų sistemoje, kurioje teisį teisingą ir greitą teisminį bylos nagrinėjimą vis dar nėra garantuojama, mažumų teisių ir moterų teisių srityje, taip pat sprendžiant religijos, žodžio, spaudos laisvės ir kovos su korupcija klausimus. Religijos laisvės stoka ypač akivaizdi.
Turkija privalo labiau derinti savo užsienio politikos su ES užsienio politika ir taip parodyti, kad ji su ES puoselėja bendras vertybes ir interesus. Konkretus pavyzdys galėtų būti, pvz., parama ES pastangoms sutrukdyti Iranui įsigyti branduolinių ginklų ir Tarptautinio baudžiamojo teismo statuto pasirašymas, kurį Turkija akivaizdžiai toliau atidėlioja. Taip pat tikiuosi, kad Turkija turi būti daug aktyvesnspręsdama Kipro problemą, - kaip sakome slovakų kalba, - atitraukdama savo karines pajėgas iš okupuotos teritorijos.
Franz Obermayr
(DE) Ponia pirmininke, labai dėkoju, kad suteikėte man galimybę užduoti klausimą. Deja, dabar tai daryti šiek tiek per vėlu. Kaip matėte, M. Cashman jau paliko posėdžių salę. Turiu keletą svarbių klausimų, kuriuos norėčiau pateikti M. Cashmanui. Norėčiau jūsų paprašyti užtikrinti, kad tada, kai Parlamento narys pasinaudoja proga užduoti klausimą pagal mėlynosios kortelės procedūrą, jam žodis būtų suteikiamas iškart. Kitaip Parlamento narys, kuriam užduodamas klausimas, gali palikti posėdžių salę, kaip ką tik atsitiko. Tačiau galbūt turėsiu galimybę kalbėti pagal procedūrą "prašau žodžio", todėl norėčiau iš anksto jums už tai padėkoti.
Eleni Theocharous
(EL) Ponia pirmininke, pone ministre, pone Komisijos nary, kaip visiškai teisingai savo ataskaitoje sako R. Oomen-Ruijten, Turkija negali įstoti į Europos Sąjungą, kol nebus išspręstas Kipro klausimas, kol nebus panaikinta okupacija ir kol kariuomennepaliks Kipro; pati Turkija smaugia stojimo proceso. Štai kodėl, pone Komisijos nary, visi, norintieji padėti Turkijai, turėtų galiausiai įsiklausyti į tai, ką sako Kipro turkai, kurie šiuo metu protestuoja ne dėl tiesioginės prekybos arba jos įgyvendinimo, kaip - šiandien girdėjome - yra balandžio 26 d. sprendime, o dėl to, kad Kipras būtų išlaisvintas iš okupacijos ir kad jie patys asmeniškai būtų išlaisvinti ir išgelbėti. Pone Komisijos nary, nemanau, kad Turkija gali įstoti vykdydama procesą, kuriuo siekia sunaikinti Kiprą, todėl visi, kurie nori padėti Turkijai, turi sustabdyti jo taikymą Kiprui. Tai pagrindinnuostata, į kurią visi privalome atsižvelgti, nes jeigu Kipro problema nebus išspręsta teisingai, ji bus pražūtinga pačiai Europos Sąjungai.
Mario Mauro
(IT) Ponia pirmininke, ponai ir ponios, turiu sutikti, kad dėl puikaus ir išsiskiriančio R. Oomen-Ruijten atlikto darbo įsitraukiame į diskusiją, kurią kalbant Turkijos klausimu vis dėlto iki šiol lydi nemažai veidmainiškumo.
Mums nepavyksta įveikti šios veidmainystės, tačiau galbūt galėtume su ja geriau susidoroti, jeigu atsižvelgtume į keletą bendro pobūdžio veiksnių. Pirmasis yra tas, jog privalome pripažinti tai, kad visiškai nesugebėjome arba galbūt niekada nebandėme inicijuoti realios strategijos dėl šalių, esančių prie pietinių Viduržemio jūros krantų. Turkijos klausimas glaudžiai su tuo susijęs.
Kai prieš keletą dienų su savo misija nuvykome į Tunisą, vienintelislamistų partija "al-Nahda" mums visiškai nuoširdžiai pasakė, kad ji įkvėpimo randa R. T. Erdoğano AKP partijoje, taigi ir kai kuriais atžvilgiais žmonės žiūri į Turkiją kaip į galimybę turėti placdarmą į Europą, tačiau jie nežino, kad priešingas placdarmas, Europa, nori į tai atsižvelgti.
Turėtume savęs paklausti, ką verta daryti dėl Turkijos: ar verta būti visiškai nuoširdiems ir greitai pereiti prie tam tikros privilegijuotos partnerystės, kuri apimtų visą Viduržemio jūros regioną, arba ar verta toliau tempti laiką ir neribotam laikui atidėti savo sprendimą, kad turkai patys su savo didžiuliu išdidumu galiausiai mums visiems laikams pasakytų "ne" ir taip toliau komplikuotų padėtį Viduržemio jūros regione?
Manau, kad esame tie, kurie turėtų nuspręsti, o ne laukti, kol kiti priims sprendimą. Turime konkrečią atsakomybę ir privalome prisiimti ją visą. Turime turėti drąsos pasakyti "taip" arba "ne", o tada pamatysime, kad šios padėties rezultatas bus teigiamas.
Andrey Kovatchev
(BG) Ponia pirmininke, sveikinu R. Oomen-Ruijten su puikiu jos atliktu darbu. Turkija laikome svarbia euroatlantine partnere. Štai kodėl esu tikras, kad, nepaisant mūsų prieštaravimų, visi sutinkame, jog mums reikia reformuotos, demokratinės, pasaulietinės ir europinės Turkijos.
Esu asmeniškai labai sunerimęs dėl rizikos, kad Turkijos vidaus ir užsienio politikoje gali būti pasirinktas islamiškas požiūris. Galime pastebėti, kad dalis Turkijos nomenklatūros aiškiai nenori laikytis griežto religijos ir politikos atskyrimo principo, kaip skelbM. K. Atatürk.
Europai reikia padėti Turkijai įveikti vidinį Turkijos visuomenės pasidalijimą, o tai apimtų mažumų padėties ir santykių su kaimynais gerinimą. Žinoma, negalime kaltindami pirštu rodyti tik į Turkiją. Jos kaimynėms taip pat reikia žengti žingsnį šia kryptimi.
Tikiuosi, kad dirbsime įgyvendindami partnerystę visais bendrais bendro intereso klausimais, ypač bendradarbiaudami NATO ir energetikos infrastruktūros srityje. Galiausiai tikiuosi ir manau, kad Turkija artimiausiu metu nedelsdama ir nekeldama papildomų sąlygų pasirašys numatytą readmisijos susitarimą su Europos Sąjunga.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Ponia pirmininke, galimas Turkijos įstojimas į ES turėtų tokių didelių ekonominių, politinių ir kultūrinių pasekmių, su kokiomis ES anksčiau niekada nesusidūrjokios plėtros atveju. Nepaisant skirtumų, palyginti su Europos kultūra, tradicijomis ir vertybėmis, vis dėlto Turkija nėra fundamentalistų šalis ir religija yra laisva kiekvieno asmens saviraiška.
Neįmanoma nuneigti Turkijos bandymo įvykdyti stojimo į ES kriterijus, net jei, žinoma, būtų pageidautina imtis intensyvesnių priemonių siekiant padėti išspręsti Kipro turkų ir graikų ginčus. Kipro problemos sprendimas vėliau galėtų užtikrinti didesnį stabilumą, klestėjimą ir saugumą rytinėje Viduržemio jūros regiono dalyje ir galėtų padėti iš dalies paspartinti Turkijos stojimo į ES procesą.
Tačiau baigdama norėčiau pasakyti vieną dalyką. Ponios ir ponai, lygiai taip pat, kaip mūsų kolegos iš Komisijos ir Tarybos, esame čia tam, kad būtume teisingi, ir jei teigiame, kad Turkija laipsniškai vykdo kriterijus, neturime iš anksto kalbėti apie privilegijuotą partnerystę. Būtų geriau Turkijai tiesiai pasakyti, kad, nepaisant įvykdytų visų kriterijų, ji neįgis visateisės ES narystės. Mano nuomone, tai pasakę, pasielgtume sąžiningai.
Jelko Kacin
(SL) Ponia pirmininke, ponia E. Győri, pone Komisijos nary, dramatiški ir sudėtingi politiniai pokyčiai, kuriuos matėme, yra priminimas, kad nors arabų pasaulyje ir vyksta demokratizacijos procesas, vis labiau suvokiame energijos tiekimo pažeidžiamumą ir savo energetinę priklausomybę.
Turkija yra mūsų vertingiausia, akivaizdžiausia ir įtikinamiausia arabų pasaulyje veikianti demokratinvalstybir, žinoma, sparčiai augančios ekonomikos pavyzdys. Tačiau tiek Europos Sąjunga, tiek Turkija iki šiol yra neišspręstos Kipro problemos įkaitės. Kai kurie svarbūs skyriai Turkijai lieka užblokuoti. Šiandien mums reikia pabrėžti būtinybę kuo greičiau atidaryti energetikos skyrių ir reikia pasiųsti aiškią žinią mūsų Nikosijoje esantiems draugams kipriečiams, kad šio skyriaus atidarymas būtų naudingas tiek mums, tiek Kiprui ir Turkijai. Šio skyriaus blokavimas žalingas Kiprui, Turkijai ir visai Europos Sąjungai, regiono stabilumui ir pasaulio rinkų stabilumui.
Be to, jeigu šiais metais atidarytume šį skyrių, savo veiksmais parodytume, kad mes Europos Sąjungoje esame pasirengę siekti šio tikslo, pajėgūs tinkamai pripažinti buvusius ir būsimus uždavinius bei keblumus. Jeigu neatblokuosime šio skyriaus, toliau būsime tik bejėgiai ir neveiksmingi stebėtojai.
Charles Tannock
Ponia pirmininke, Turkijos tempas siekiant įstoti į ES toliau mažėja. Viena iš priežasčių, žinoma, yra Ankaros sutarties papildomo protokolo nesilaikymas ir Kipro okupacijos nepripažinimas bei jos tęsimas.
Turkijos vyriausybės atsisakymas atverti savo uostus ir oro uostus prekybai iš Kipro Respublikos yra nepriimtinas, tačiau taip pat norėčiau paminėti tai, kad ji taip pat galėtų laikytis konstruktyvesnio požiūrio į savo kaimynę Armėniją, įskaitant bendros sienos su Armėnija atidarymą iš naujo ir tyčinio masinio armėnų žudymo 1915 m. pripažinimą. Be to, dėl Turkijos prastai maskuojamos politinės paramos Iranui kyla grėsmė, kad tai gali trukdyti ES pastangoms sulaikyti Teherano islamistų teokratiją nuo branduolinės bombos kūrimo, ir dėl to labai gaila.
Taip pat esu labai susirūpinęs dėl didėjančio jos priešiškumo Izraeliui, mūsų sąjungininkui, kaip parodGazos flotilės epizodas ir Turkijos oficialiai paskelbti nustatyti faktai. Turkija toliau siekia laikyti uždarytą Halkio graikų ortodoksų vienuolyną be jokių akivaizdžių priežasčių ir neigti savo antikinių laikų gausios sirų krikščionių bendruomenės teises. Man nekyla jokių abejonių, kad dabar Turkija privalo dėti dukart daugiau pastangų, jei nori daryti tolesnę pažangą siekdama įstoti į ES ir jos vertybių.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Ponia pirmininke, iš visų problemų, su kuriomis Turkija susiduria savo kelyje į narystę ir kurios išdėstytos R. Oomen-Ruijten, kuriai dėkoju, ataskaitoje, pvz., kurdų problema, armėnų problema, spaudos laisvės ir būtinybės gerbti moterų teises problemos, Kipro problema tragiškiausia.
Šalis kandidatnegali okupuoti Europos Sąjungos teritorijos. Jeigu ji nori toliau žengti keliu į narystę, jai reikia išvesti savo kariuomenę iš Kipro ir užbaigti Kipro turkų ir graikų okupaciją.
Jaroslav Paška
(SK) Ponia pirmininke, pradžioje norėčiau pritarti Turkijos administracijos pastangoms priartinti savo politines struktūras prie Europos vertybių sistemos. Kita vertus, neįmanoma nepaisyti įsisenėjusių problemų pagarbos žmogaus teisėms, ypač mažumų ir moterų teisių, ir religijos laisvės varžymo srityse.
Tačiau rimčiausia problema, matyt, yra ta, kad Turkija iki šiol okupuoja beveik 50 proc. vienos iš mūsų valstybių narių - Kipro - teritorijos. Todėl ES netiesiogiai yra įvelta į karinį konfliktą su Turkija. Šis konfliktas daugeliui Kipro gyventojų kainavo namus ir iki šiol neteikia vilties, kad bus rastas sprendimas dėl šios neteisėtos padėties.
Todėl manau, kad Briuselio ir Stambulo dialogui reikalingas didesnis atvirumas, kad mūsų draugai turkai galėtų suprasti, jog kelias į ES veda tik per kriterijus, kurių negalima apeiti. Jeigu mūsų draugams turkams pasirodytų, kad jie nėra pasirengę įvykdyti reikalaujamų ES kriterijų, būtų teisinga tai pripažinti sąžiningai ir pasiūlyti apgalvotą mūsų bendro sambūvio alternatyvą.
Andrew Henry William Brons
Ponia pirmininke, šiame pranešime šiek tiek linkstama viską sumenkinti. Cituoju: "reikia didelių pastangų pagrindinių teisių srityje". Autorius Orhan Pamuk baudžiamojo persekiojimo už erezišką požiūrį į Turkijos istoriją išvengtik dėl savo tarptautinio garso. Įstatymas vis dar veikia. Ar ES galėtų toleruoti ereziškos akademinės nuomonės slopinimą valstybėje narėje?
Toliau pranešime teigiama, kad nėra santykių su Kipru normalizavimo pažangos. Paprastai kalbant, tai reiškia, kad Turkija iki šiol ginkluota jėga okupuoja šiaurinę šios šalies dalį, konfiskuoja Kipro graikų nuosavybę ir išniekina bei grobsto jų garbinamas ir laidojimo vietas. Kol Turkija besąlygiškai neišves savo kariuomenės, negrąžins nuosavybės ir neatitaisys žalos, apskritai neturėtų būti jokių santykių su Turkija, o ką jau kalbėti apie derybas dėl jos ES narystės.
Štefan Füle
Komisijos narys. - Ponia pirmininke, tai iš tiesų buvo gera ir naudinga diskusija, atspindinti daug nuomonių ir požiūrių.
Tačiau, kaip daugelis jūsų pabrėžė, jeigu Turkija įvykdys visus atitinkamus stojimo įsipareigojimus, o mes liksime įsipareigoję ir rimti, galėsime iš dalies išvengti nusivylimo, kurį kai kurie iš jūsų minėjo, ir žengti pirmyn.
Taip pat sutinku su tais, kurie gana aiškiai sako, kad perėjimu prie papildomo protokolo, Ankaros susitarimo, ir pažangos siekimu vedant visapusiškas sureguliavimo derybas dėl Kipro būtų sukurta paskata stojimo deryboms.
Taip pat sutinku su tais, kurie nurodė, kad žaidimo viduryje žaidimo taisyklių keisti nereikėtų. Tačiau norėčiau tai pasakyti visiškai aiškiai. Man tai nėra žaidimas; man tai yra rimtas procesas. Tvirtai tikiu, kad baigiantis šiam procesui dauguma Europos Sąjungos ir Turkijos piliečių aiškiai pamatys naujos ir modernios Turkijos buvimo Europos Sąjungos nare naudą.
Mano kita pastaba būtų apie tai, kad šių metų ataskaita iš tiesų yra labai subalansuota. Tai, ką labai vertinu ir į ką pranešėjai daugeliu atvejų pavyko atsižvelgti, kaip pavyko ir šiandieninėje diskusijoje, yra būtinybpamatyti bendrą vaizdą, o ne tik šiam Parlamentui pateikti incidentų ir problemų sąrašą.
Mano trečioji pastaba yra ta, kad taip pat sutinku su tais, kurie visiškai aiškiai pasako, kad raktas nuo daugelio skyrių yra Turkijos partnerių rankose.
Esu vienas iš tų, kurie norėtų, kad būtų atidaryti tokie skyriais, kaip 15 skyrius (energetika) ir 23 skyrius (teismai ir pagrindinės teisės). Jie labai svarbūs, ypač 23 skyrius. Manau, kad darbas siekiant nustatyti laimėjimus šiais svarbiais klausimais atitiktų tiek Turkijos, tiek Europos Sąjungos interesus.
Buvo pasakyta, kad 14 skyrių įšaldyta dėl Ankaros protokolo. Norėčiau pateikti ir asmeninę pastabą. Manau, kad yra skirtumas tarp tų skyrių, kurie įšaldyti vienašališkai, ir tų skyrių, kurie įšaldyti remiantis Komisijos rekomendacija, nes Turkija neįsipareigojo dėl muitų sąjungos, ir dėl kurių vėliau valstybės narės sutarbendru sutarimu. 23 ir 15 skyriai yra tarp tų, kurie įšaldomi vienašališkai.
Kaip paskutinę pastabą norėčiau panagrinėti klausimą, apie kurį šiomis dienomis nuolat galvojame, t. y. žiniasklaidos laisvės padėtis Turkijoje. Praėjusį ketvirtadienį paskelbiau aiškų pareiškimą, siekdamas visiškai įsitikinti, kad kolegoms turkams pasiųsta žinia, jog Turkijos įstatymais nepakankamai užtikrinama žodžio laisvremiantis Europos žmogaus teisių konvencija ir Europos Žmogaus Teisių Teismu, ir visiškai aiškiai pasakyčiau, kad Turkijai reikia skubiai iš dalies pakeisti savo teisinę sistemą siekiant praktiškai ir labai pagerinti sąlygas naudotis spaudos laisve.
Praėjusį penktadienį šį klausimą kėliau labai panašiai kalbėdamas su Turkijos užsienio reikalų ministru A. Davutoğlu. Tačiau leiskite man pateikti dar vieną pastabą. Manau, kad svarbu nevengti daryti kritiškas pastabas, kai matome problemas. Tačiau taip pat svarbu Turkijai padėti išdėstyti teisės aktus tokia forma ir tokia tvarka, kad jie atitiktų minėtą konvenciją.
Galvoju apie tai, kaip į šį procesą įtraukti tiek Europos Tarybą, tiek EBPO, ir informuosiu šį Parlamentą apie šių konsultacijų rezultatus bei kelią, kuriuo rekomenduosiu eiti.
Enikő Győri
Ponia pirmininke, pone Komisijos nary, ponios ir ponai, labai ačiū jums už šią puikią diskusiją. Buvo pateikta daugybargumentų tiek už, tiek prieš ir dėl Turkijos pasirengimo, ir dėl viso stojimo proceso. Tai taip pat rodo padėties sudėtingumą ir kokia sunki buvo R. Oomen-Ruijten užduotis. Manau, kad ji padarpuikų darbą rengdama pranešimą, kuriame labai gerai atsispindi, kaip sunku įvertinti padėtį ir Turkijos pasirengimą.
Tačiau yra klausimų, dėl kurių sutariame, taip pat manau, kad tai taip pat atsispindėjo šioje diskusijoje. Manau, kad sutarimas yra ne tik čia, tarp frakcijų, bet ir Komisijos bei Tarybos. Pirmieji šie klausimai dėl to, kad mums reikia europietiškos Turkijos ir kad padėti jai įgyvendinti šį procesą atitinka mūsų interesus. Čia kalbame apie strateginę partnerę. Negaliu pakankamai gerai pabrėžti, kaip svarbu kaip savo draugę turėti šalį, turinčią Europoje nedidelę teritoriją. Taip pat nekyla jokių abejonių, kad tai yra procesas, grindžiamas sąlygomis, ir kad Turkija privalo įvykdyti savo įsipareigojimus, visus tuos įsipareigojimus, kuriuos prisiėmė, todėl, siekiant užtikrinti, kad derybose galėtume daryti pažangą, ji turi įvykdyti kriterijus ir pateisinti lūkesčius, kuriuos suformulavome. Nekyla jokių abejonių, kad Turkija privalo siekti gerų kaimynystės santykių. Tai klausimas, kuris neturi būti ginčijamas jokiose stojimo derybose.
Galėjome matyti, kad vyksta diskusija, kokia pažanga čia buvo padaryta ir kiek užduočių Turkija įvykdė. Manau, kad negalime suabejoti konstitucinės reformos pasiekimais ir kad taip pat padaryta pažanga, pvz., mažumų reikalų srityje, nors ji ir dalinė. Niekas neabejoja tuo, kad dar reikia nueiti ilgą kelią. Pakanka vėl paminėti spaudos laisvės problemą, moterų padėtį arba teisingumo sistemos veikimą. Jeigu ieškotume, kaip galėtume į stojimo derybas įkvėpti naujos gyvybės, turėtume išnagrinėti mūsų veiksmų mastą. Kaip minėjo Komisijos narys Š. Füle, iš tiesų yra 13 skyrių, kuriuos liko atidaryti, tačiau sugebėjome uždaryti tik vieną, o 16 skyrių buvo įšaldyta, nes pagal juos šiuo metu negalime pasiekti jokios pažangos. De facto galime dirbti pagal tris skyrius, t. y. konkurencijos, viešųjų pirkimų ir socialinės politikos ir užimtumo. Iš šių skyrių geriausiai parengtas yra konkurencijos skyrius, taip pat labai daug buvo nuveikta Tarybai pirmininkaujant Belgijai bei siekiant atidaryti šį skyrių, taip pat Komisija labai daug dirba, gaudama maksimalią mūsų paramą, kad atidarytų šį skyrių bent Vengrijos pirmininkavimo Tarybai laikotarpiu. Be to, šiuo tikslu Turkija privalo įvykdyti labai daug sąlygų. Tikiu, kad šiuo atžvilgiu bus padaryta pažanga, ir tikrai nenoriu daug mėnesių matyti, kad vis dar negalime atidaryti kito skyriaus.
Daugelis prašpažangos vizų klausimu arba nurodė, kad ji būtų palankiai vertintina. Norėčiau būti jums atvira. Tarybai pirmininkaujanti Vengrija norėtų paskatinti Komisiją pradėti dialogą, tačiau visi žinome, kad Tarybos susitikime šiuo aspektu padėtis nebuvo visiškai aiški, todėl keletas valstybių narių išreiškabejonių. Manau, kaip mano ir Tarybai pirmininkaujanti Vengrija, mums būtų naudinga pradėti šį dialogą. Buvo kelios užuominos apie religijos laisvę ir krikščionių persekiojimą. Taryba gavo savo kritikos dalį už tai, kad nesprendžia šio klausimo. Nors šis klausimas priklauso C. Ashton, kaip Užsienio reikalų tarybos pirmininkės, kompetencijai, norėčiau jums pasakyti, kad šis klausimas į Užsienio reikalų tarybos darbotvarkę buvo įtrauktas sausio mėn. Tuo metu nebuvo jokio susitarimo, tačiau vasario mėn. Užsienio reikalų taryba patvirtino rezoliuciją, kurioje buvo pasmerktas visų religinių mažumų ir ypač krikščionių persekiojimas, taigi iš tiesų Taryba sprendšį klausimą.
Galiausiai, kadangi kalbėjome apie tai, ką Turkija padarė, prašyčiau leisti man taip pat užduoti mums visiems klausimą, ar ji padarpakankamai ir ar ji, siekdama įstoti, dirba tinkamai. Vis dėlto taip pat pagalvokime apie viską, kas priklauso nuo mūsų. Ir jei norėsime būti sąžiningi, pamatysime, kad Europa išgyvena ne įtraukties laikotarpį. Žiūrime, kas vyksta Šiaurės Afrikoje, tačiau jeigu pasižiūrėtumėte, kas vyksta Europos Sąjungoje arba dar artimesnėje mūsų kaimynystėje, pamatytumėte, kad Turkija yra viena iš penkių šalių kandidačių, tačiau yra ir dar keturios kitos. Kiek galime remti šiuos procesus? Kiek esame pasirengę užbaigti stojimo derybas su Kroatija? Kiek esame pasirengę Rumuniją ir Bulgariją priimti į Šengeno erdvę? Kiek esame pasirengę pakelti Europos sunkią dalią turinčios bendruomenės, romų, gyvenimo lygį? Įtrauktis yra darbotvarkėje daugybe aspektų.
Dabar Europa šiek tiek atsisuko į savo vidaus reikalus. Norėčiau tai pareikšti gana atvirai. Yra plėtros nuovargis. Turime užsiimti savo viešąja nuomone ir tuo, kiek atviri esame šiais klausimais. Manau, kad galbūt turėtume pagalvoti apie šiek tiek ilgesnį laikotarpį. Jeigu pagalvotume apie ilgalaikius Europos Sąjungos interesus, t. y. išlaikyti patrauklumą tiek ES piliečiams, tiek savo artimiausiems kaimynams, ar tai būtų Turkija, ar visos Šiaurės Afrikos šalys, manau, kad turėtume susigrąžinti įtraukesnę Europą savi širdyje, žinoma, su išlyga, kad tai jokiu būdu negali būti besąlygiška ir kad neturime taupyti darbo, kurio tikimasi iš visų šalių kandidačių. Mano nuomone, Europos Sąjungai būtų labai sunkus momentas, jeigu Turkija liautųsi ja domėtis.
Ria Oomen-Ruijten
Ponia pirmininke, visų pirma norėčiau dar kartą pasakyti, kad aš - ir mes - labai rūpestingai parengėme šią ataskaitą. Darbo tvarkos klausimas, kurį norėčiau pateikti, yra toks: noriu paprašyti kolegų nebeteikti naujų pakeitimų, nes jei norime, kad diskusijos šiuo klausimu nebūtų priešiškos, ir jei norime didžiulio atsidavimo viso plenarinio...
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Pirmininkė
Gavau vieną pasiūlymą dėl rezoliucijos, pateiktą pagal Darbo tvarkos taisyklių 110 straipsnio 2 dalį.
Diskusija baigta.
Balsavimas vyks trečiadienį, 2011 m. kovo 9 d.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Cristian Silviu Buşoi
Pritariu žingsniams, kuriuos iki šiol žengTurkija, tačiau noriu pabrėžti, kad vis dar reikia padaryti didelę pažangą. Konkrečių priemonių reikia imtis tokiose srityse kaip spaudos laisvė, moterų padėtis Turkijos visuomenėje, politinių partijų dialogas ir visų pirma Kipro, kuris yra ES valstybnarė, pripažinimas. Šis konfliktas labai aptemdo Turkijos stojimo į ES derybas. Štai kodėl Turkija privalo parodyti tinkamą pasiryžimą išspręsti šį ginčą.
Tačiau manau, kad Turkijos stojimo derybos turi būti tęsiamos siekiant skatinti reformas šioje šalyje, atsižvelgiant į tai, kad Turkija yra pavyzdys arabų šalims. Turkija padėtų išplėsti stabilumo erdvę nestabiliuose regionuose už savo rytinių ir pietinių sienų.
Taip pat verta paminėti, kokia Turkija svarbi Europos Sąjungai kaip pagrindinenergetikos sektoriaus dalyvė. Turkijos integracija į ES gali būti naudinga abiem šalims artimiausiu ir vidutinės trukmės laikotarpiu, o labiausiai ilguoju laikotarpiu.
Ioan Enciu
Noriu pasidžiaugti didele pažanga, Turkijos pasiekta jai siekiant įstoti į ES. Manau, jog ši šalis įrodė, kad ji yra visiškai pasiryžusi įvykdyti visus kriterijus, kad galėtų tapti visateise ES nare, o mūsų vaidmuo yra ją remti. Daugelis mano kolegų Parlamento narių šiandien pradėjo diskusiją pagrindinių teisių klausimu. Tačiau norėčiau paklausti, kodėl šiame pranešime Taryba neraginama pradėti derybas dėl teisingumo ir pagrindinių teisių skyriaus. Šį skyrių užblokavo Taryba, nors Turkijos atitikties ES demokratiniams standartams požiūriu jis yra svarbiausias. Kolegos Parlamento nariai, privalome balsuoti už pakeitimą, kuriame reikalaujama atidaryti šį skyrių. Priešingu atveju Europos Parlamentas pasiųs neigiamą žinią Turkijai, o tai turės įtakos mūsų patikimumui.
Jaromír Kohlíček
Mums liko dveji metai iki svarbios sukakties. Šiais metais sukanka 48 metai nuo tada, kai Turkija tapo šalimi kandidate įstoti į ES. Neabejotina, kad nuo tada daug kas įvyko. Šalies ekonomikos plėtra ir kartu ES rinkų atvėrimas tikrai atliko savo vaidmenį. Tačiau šalis vis dar turi problemų dėl daugybės aplinkybių, kurios verčia mums prisiminti šiuolaikinės Turkijos kūrimą. 1924 m. sutartyje aiškiai skelbiama, kad islamo tikėjimą išpažįstantys piliečiai yra turkai, o išpažįstantys kitą tikėjimą piliečiai laikomi Graikijos katalikais. Sutartyje kitos etninės grupės nepripažįstamos. Tai, kas 1924 m. buvo pažangu, būtent pripažinimas, kad kiekvienas gali išpažinti net tik islamo, bet ir kitą religiją, šiandien turi visiškai kitokį atspalvį. Turkijoje toli gražu nėra paprasta pareikšti esant kitos, o ne turkų, tautybės, ar tai būtų kurdų, čerkesų, bet kokios kitos tautybės, kurios Turkijoje aiškiai gyvavo daugybę metų ir kurių pripažinimas realiame gyvenime, įskaitant etinių teisių propagavimą, dar užtruks labai daug laiko. Šiuo metu esant problemiškai derybų situacijai pagrindinės problemos yra nesugebėjimas išspręsti Kipro okupacijos klausimą, neveiklumas vykdant JT rezoliuciją dėl Famagustos ir nesugebėjimas atlikti "užduočių", kurios paaiškėjo iš ankstesnių ataskaitų. Mažesnis armijos vaidmuo yra teigiamas dalykas, tačiau tik tada, kaip pasaulietinės pajėgos lieka valdžioje. Jeigu taip nebūtų, tai galėtų kelti grėsmę viso regiono stabilumui.
Cristian Dan Preda
Palankiai vertinu pastangas, kurias dėjo mano kolegR. Oomen-Ruijten rengdama šią ataskaitą, tačiau pasilikau teisę nesutikti su visu jos turiniu. Pirma, manau, kad stojimo derybos turėtų būti pradėtos dėl skyrių, dėl kurių techniniai parengiamieji darbai jau buvo atlikti. Tam yra paprasta priežastis. Taip mes turėtume galimybę palaikyti dialogą, kuriuo priverstume Turkiją priimti acquis communautaire. Nors pripažįstame Turkijos padarytą pažangą siekiant įvykdyti techninius kriterijus, kad būtų galima pradėti derybas dėl konkurencijos, taip pat privalome Ankaros valdžios institucijoms pasakyti, kad šioje srityje reikia papildomų pastangų. Be to, manau, kad pradedant derybas dėl teisingumo ir pagrindinių teisių skyriaus būtų galima sudaryti idealias sąlygas paskatinti Turkiją šioje srityje toliau žengti reformų keliu, o tai, mano nuomone, yra mūsų bendras tikslas. Taip pat manau, kad turėtume paprašyti Tarybos suaktyvinti dialogą su Turkija užsienio politikos klausimais, nes, ypač atsižvelgiant į pastarojo meto įvykius Šiaurės Afrikoje, ši šalis gali veikti kaip sąjungininkė, o tai regione paskatintų demokratizaciją ir plėtrą.
Czesław Adam Siekierski
Kiekvienais metais rengiame diskusiją dėl Turkijos ES narystės. Paprastai keliamos tos pačios problemos - Turkija daro tam tikrą pažangą siekdama įvykdyti ES reikalavimus, tačiau pažanga niekada nebuvo pakankama, kad būtų galima aiškiai nurodyti apytikrę stojimo datą arba pareikšti, ar šalis iš tiesų kada nors įstos į ES. Pakeitimai, kurie jau buvo padaryti, yra naudingi, tačiau ES nesugebėjimas patvirtinti aiškios pozicijos dėl Turkijos stojimo yra Turkijos valdžios institucijų ir šalies piliečių nusivylimo priežastis. Žinoma, negalime reikalauti, kad valstybės narės pasirinktų vienodą požiūrį į šį reikalą, tačiau mūsų neryžtingumas reiškia, kad ES atrodo nepatikima. Mažėja Turkijos piliečių parama ES narystei. Šalis gali pradėti ieškoti naujų sąjungininkų ir nusisukti nuo Vakarų, o tai Europai būtų nenaudinga. Turkija yra mūsų strateginpartnerekonomikos, regioniniais ir energijos klausimais, taip pat yra didelArtimųjų Rytų karinjėga ir pagrindinveikėja. Probleminės sritys visada yra tos pačios - žmogaus teisės ir pilietinės laisvės, moterų ir tautinių mažumų teisės, teisinvalstybė, teismų sistemos reforma, korupcija, spaudos laisvir žodžio laisvė, - ir jose, nepaisant dėtų pastangų, vis dar labai atsiliekama nuo Europos standartų. Ar bus galima paspartinti derybų procesą, priklausys nuo to, kiek greitai ir kiek veiksmingai Turkija sugebės įvykdyti jai keliamas sąlygas, ir nuo narystės formos, kurią ES pasiūlys šiai šaliai.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Negali būti jokių abejonių dėl to, kad Turkijos narystEuropos Sąjungoje yra ginčytinas klausimas, kai daugelis priešinasi jos stojimui ir daugelis ją remia. Tačiau negali būti jokių abejonių ir dėl to, kad Turkijoje vykstant europinimo procesui buvo įgyvendinta daugybdemokratinių reformų, todėl 2005 m. spalio 3 d. buvo susitarta dėl Turkijos stojimo derybų programos. Derybų pradėjimas gali būti laikomas ne tik Turkijos, bet ir Europos sėkme, nes pagrindinis motyvas Turkijai įgyvendinti reformas buvo jos europiniai siekiai. Nors pripažįstama dideliki šiol Turkijos padaryta pažanga, vis dėlto nereikėtų pamiršti, kad yra daug problemų, kurios trukdo jos integracijai į ES. Visų pirma joms priskiriamos konstitucinės reformos, spaudos laisvės, moterų teisių ir tautinių mažumų apsaugos problemos. Moderni demokratinvalstybturi būti paremta galių atskyrimo ir vykdomosios, įstatymų leidžiamosios ir teisminės valdžios pusiausvyros principu, pagarba žmogaus teisėms ir pagrindinėms laisvėms ir ypač žodžio laisvei, ir teisine sistema, kuri užtikrintų moterų teises ir lyčių lygybę. Palankiai vertinau Turkijos vyriausybės ir opozicijos pareiškimą, kad jos nori vykdyti reformas siekdamos pertvarkyti Turkiją į visavertę pliuralistinę demokratinę valstybę, todėl tikiuosi, kad visos politinės partijos ir visuomenbus įtrauktos į visą konstitucinį procesą.
Zbigniew Ziobro
Kaukazo ir Artimųjų Rytų regione Turkija atlieka strateginį vaidmenį kaip stabilizuojanti jėga. Ji taip pat yra itin svarbus Europos kuro išteklių įvairinimo plano komponentas. Ankaros politika gali būti pavyzdžiu regiono arabų šalims. Todėl Europos Sąjunga turėtų toliau laikytis aktyvaus požiūrio į teigiamų santykių su Turkija stiprinimą, inter alia, didindama bendrų strateginių energetikos investicijų, pvz., dujotiekio "Nabucco", finansavimą ir teikdama didesnę paramą prekybos ryšiams plėsti. Briuselis privalo parodyti, kad jis pripažįsta pažangą siekiant integracijos į Europos Sąjungą, kurią pastaraisiais metais padarAnkara. Nepaisant to, dėl daugelio problemų ES vis dar reikia daryti spaudimą Turkijai, todėl apie tolesnę pažangą derybų srityje negali būti nkalbos, kol jos nebus išspręstos. Man tereikia paminėti Kipro sutaikinimo ir suvienijimo, Ankaros atsakomybės už armėnų genocidą pripažinimo ir tolesnės demokratinės sistemos plėtros problemas.
