Darbo laiko organizavimas (diskusijos) 
Pirmininkas
Kitas klausimas - Parlamento delegacijos Taikinimo komitete pirmininko pareiškimas dėl darbo laiko organizavimo
Mechtild Rothe
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, kaip žinote, su darbo laiko organizavimo direktyva susijusi taikinimo procedūra nepavyko. Šiuo atveju, Darbo procedūros 65(5) dalis numato, kad Europos Parlamento delegacijos Taikinimo komitete pirmininkas padarytų pareiškimą plenariniame posėdyje. Dėl šios priežasties trumpai pasakysiu apie derybų dėl darbo laiko organizavimo direktyvos eigą.
Po kelių trilogų ir trijų Taikinimo komiteto posėdžių paskutinio posėdžio metu truputį po vidurnakčio ir visai besibaigiant galutiniam terminui paaiškėjo, kad sutarimo pasiekti nepavyks. Europos Parlamento delegacija aiškia dauguma - 12 balsų už, nei vienu prieš ir 5 susilaikant - nubalsavo nepritarti galutiniam Komisijos sutaikinimo mėginimui. Šis siūlymas nebuvo priimtas kaip tinkamo kompromiso pagrindas. Tuo pat metu jį atmetir Parlamento atstovų komitetas, susirinkęs gretimame kabinete. 2009 m. balandžio 29 d. laiške du Taikinimo komiteto pirmininkai informavo Parlamentą ir Ministrų Tarybą apie tai, kad per EK Sutarties 251 dalyje numatytą laikotarpį sutarimo dėl teksto pasiekti nepavyko.
Man labai gaila, kad šioms institucijoms nepavyko rasti bendros kalbos. Vis dėlto, jei atsižvelgsime į tris klausimus, dėl kurių iki pat pabaigos vyko diskusijos, -galimybės susitarus darbuotojui su darbdaviu dirbti daugiau nei 48 val. per savaitę ("opt-out" išimtis), budėjimo laiko sąlygos ir galimybsudaryti kelias darbo sutartis su vienu darbuotoju - nuomonių skirtumai buvo tokie ryškūs, kad pasiekti bendros nuomonės, kuri būtų suderinama su 2008 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento rezoliucija, nebuvo jokių galimybių.
Ypač sprendžiant klausimą dėl "opt-out" išimties, Taryba neparodjokios iniciatyvos rasti abiem pusėms priimtiną kompromisą. Parlamentas pasiūlkeletą kompromisų, dėl kurių darbdaviai galėtų daug laisviau koreguoti darbuotojų darbo laiką. Parlamentas itin aktyviai stengėsi bendradarbiauti svarstant budėjimo laiko sąlygas, nes dauguma valstybių narių (šiuo atveju, devynios) "opt-out" galimybę naudoja išimtinai tik budėjimo laiko nustatymo atvejais. Tačiau absoliuti Tarybos dauguma neleido priimti leidimo nukrypti nuo nustatyto laiko. Sprendimo dėl "opt-out" išimties priimti nebuvo jokių galimybių.
Sprendžiant klausimą dėl budėjimo laiko Europos Bendrijų Teisingumo Teismas leido aiškiai suprasti, kad budėjimo laikas yra darbo laikas. Net ir neaktyvus budėjimo laikas negali būti laikomas poilsio laikotarpiu, kaip kad reikalavo Taryba. Taip pat Parlamento delegacijai buvo akivaizdu, kad budėjimo laikotarpis būtinas kai reikia pratęsti darbą. Taryba nebuvo pasirengusi priimti šį apribojimą. Ir ką tai reiškia? Jei padavėjas sėdi tuščiame restorane, tai laikoma neaktyviu budėjimo laikotarpiu, kuris, žinoma, bus vertinamas skirtingai. Taip neturėtų būti. Parlamentas taip pat pritarpasiūlymui nustatyti maksimalų 48 valandų per savaitę limitą vienam darbuotojui, o ne vienai darbo sutarčiai. Šiuo atveju mes net negalėjome sutikti, kad toks principas būtų įtrauktas į konstatuojamąją dalį.
Parlamento delegacijai buvo aišku, kad jokio kompromiso yra geriau nei blogas kompromisas darbuotojų sąskaita. Parlamentas teikįvairius pasiūlymus Tarybai, kol pajutome, kad idėjos išseko. Taryboje buvo susiformavusi grupžmonių, kurie nebuvo linkę priimti jokių kompromisų. Taip pat manau, kad kai kuriais atvejais Komisija galėjo pateikti siūlymus, kuriuose labiau derėtų Tarybos ir Parlamento pozicijos.
Šios parlamentinės sesijos metu, vadovaudamasis bendrų sprendimų priėmimo procedūra, Parlamentas priėm389 teisės aktus. 24 iš jų buvo priimti trečiojo svarstymo metu po sėkmingos taikinimo procedūros. Tai aiškiai įrodo bendradarbiavimo kultūros buvimą tarp šių dviejų institucijų. Pirmą kartą nuo Amsterdamo sutarties įsigaliojimo darbo laiko direktyvos atveju Taikinimo komitetui nepavyko pasiekti sutarimo. Tikiuosi, kad naujoji Komisija labai greitai pateiks naują pasiūlymą, kuris, tikiuosi, leis pasiekti kompromisą.
Pabaigoje norėčiau padėkoti Taikinimo komiteto sekretoriatui už jo puikų darbą.
Michal SEDLĮČEK
Tarybos pirmininkas. - (CS) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, pirmininkaujančios Čekijos Respublikos vardu norėčiau jus informuoti apie Tarybos poziciją dėl derybų svarstant darbo laiko direktyvą baigties. Kaip jūs neabejotinai žinote, Taryba praleido keturias ilgas dienas aptarinėdama šios direktyvos pataisą, kol po karštų derybų pasiekbendrą nuomonę dėl jos turinio.
Kvalifikuota valstybių narių dauguma buvo nuspręsta, kad pagrindinis daugiausiai diskusijų keliantis "opt-out" išimties klausimas direktyvoje paliekamas, tačiau aiškiai apibrėžiant sąlygas, kurios smarkiai apribotų šios išimties taikymą. Pavyzdžiui, esant galimybei pasirinkti darbo valandų skaičių, Taryba norėjo sumažinti maksimalų savaitės darbo laiką nuo 78 valandų iki 60 ar 65 valandų ir pasiūluždrausti šios galimybės naudojimą pasirašant darbo sutartį arba apriboti laikotarpį, kai darbuotojas sutinka dirbti pasirinktą darbo valandų per savaitę skaičių, iki vienerių metų. Tarybos tikslas buvo apriboti "opt-out" išimties naudojimą valstybėse narėse ir taip padidinti darbuotojų, kurie šia galimybe naudojasi, apsaugą. Taryba savo direktyvos projektą laikgerai apgalvotu dokumentu, skatinančiu darbuotojų apsaugą, ir tikėjosi, kad jis pasirodys priimtinas ir Parlamentui, iš kurio buvo tikimasi patvirtinimo.
Nuo balsavimo praeitą gruodį pirmininkaujanti Čekijos Respublika gerai žino skirtingus šių dviejų institucijų požiūrius į direktyvos projektą, tačiau derybų procedūros nelaikšių dviejų institucijų kova dėl garbės. Ji nusprendlaikytis pragmatiško, neideologinio ir realistiško požiūrio, atsižvelgiant į Europos darbo rinkos aktualijas. Neginčijamas faktas, kad šiandien "opt-out" išimtis egzistuoja 15 iš 27 valstybių narių. Nuo šių metų sausio mėnesio, kai pradėjo pirmininkauti Čekijos Respublika, visais lygmenimis vedėme intensyvias derybas siekdami rasti kompromisą su Parlamentu. Pirmasis valstybių narių susirinkimas šiuo klausimu vyko sausio 13 d. Prahoje. Iki šios dienos įvyko mažiausiai penki neoficialių trilogų ir trys derybų proceso raundai. Norėčiau padėkoti Komisijai, o ypač ponui V. Špidlai už jo, kaip specialisto, pagalbą ir konstruktyvų požiūrį ieškant kompromiso dėl šios direktyvos formuluotės. Taryba buvo nusiteikusi kompromisui, tačiau, nepaisant to, bendros nuomonės pasiekti nepavyko. Per pastaruosius keturis mėnesius pirmininkaujanti Čekija labai aktyviai ir atsakingai dalyvavo pokalbiuose su Parlamentu ir teikjam daugybę kompromiso variantų įvairiais klausimais dėl šios direktyvos, tokiu būdu siekdama rasti galutinį sprendimą, kuris būtų priimtinas tiek Tarybai, tiek Parlamentui.
Šiandien galiu pareikšti, kad Taryba ne vieną kartą nusileido Parlamentui, kad patenkintų jo reikalavimus, tačiau jam to buvo maža. Pavyzdžiui, Taryba buvo pasirengusi atsisakyti bendros savo pozicijos ir pritarti Parlamento nuomonei, kad budėjimo laikas iš tiesų yra darbo laikas. Taryba taip pat nusileido ir diskusijų dėl darbo ir šeimos gyvenimo derinimo metu nustatant papildomą poilsio laikotarpį ir apibrėžiant vadovaujančius pareigūnus. Be šių galėčiau pateikti ir daugiau panašių pavyzdžių. Taryba norėjo pasiekti bendrą nuomonę su Parlamentu dėl pagrindinės galimybės rinktis savaitės darbo laiką klausimo ir buvo pasirengus prisiderinti prie Parlamento reikalavimų ir priimti kitus jo siūlymus, pavyzdžiui, draudimą taikyti "opt-out" išimtį bandomųjų laikotarpių metu ir maksimalaus savaitės darbo laiko panaikinimą įvedant galimybę rinktis, nors ir jautėme, kad taip prieštaraujame darbuotojų interesams. Mes netgi buvome pasirengę priimti pasiūlymą registruoti darbo, atliekamo susitarus su darbdaviu ir viršijant savaitės darbo valandų limitą, valandas. Tuo tarpu Parlamentas nepadarnet pusės tiek, kad prisitaikytų prie Tarybos pozicijos.
Kalbėdamas pirmininkaujančios Čekijos Respublikos vardu noriu išreikšti savo nuoširdų apgailestavimą dėl to, kad Parlamentas nebuvo nusiteikęs priimti kompromisą ir pritarti pataisytai direktyvai, kurios ilgus metus laukia ne tik valstybės narės, bet ir visi ES piliečiai. Sutarimas dėl pataisytos direktyvos būtų prisidėjęs prie didesnės darbuotojų apsaugos, budėjimo ir poilsio laikotarpių problemos sprendimo, taip pat butų suformavęs pagrindą laipsniškam "opt-out" išimties panaikinimui valstybėse narėse. Tačiau Parlamento nariai derybų komitete šiuos pasiūlymus ignoravo. Jie atsisakjiems pritarti kaip ir atsisakpriimti priešingus Tarybos pasiūlymus ir Komisijos pasiūlytus kompromisus ir primygtinai laikėsi savo ideologinės pozicijos. Kadangi Parlamentas nebuvo nusiteikęs atsižvelgti į Taryboje susiklosčiusią situaciją ir esamos situacijos aktualijas, dabartindirektyva liks galioti. "Opt-out" išimties taikymas nebus ribojamas, nebus įvestas joks kontrolės mechanizmas, o darbuotojai ir toliau dirbs iki 78 valandų per savaitę. Labai tikėtina, kad dėl tokios Parlamento pozicijos "opt-out" išimtis bus tik dar dažniau naudojama. Šiandien Europos Komisija dar iš dviejų valstybių narių gauna signalus, jog šios ketina įvesti "opt-out" galimybę, todėl bet kokios viltys ateityje šios išimties atsisakyti dar labiau sumažėja. Taryba norėjo to išvengti, tačiau Parlamentas nutarkitaip.
Vladimķr Špidla
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, man iš tiesų labai gaila, kad Tarybai ir Parlamentui nepavyko susitarti dėl darbo laiko direktyvos pakeitimų. Komisija padarviską, kad rastų kompromisą, t.y. teikįvairius pasiūlymus dėl visų pagrindinių klausimų, taip siekdama padėti šioms dviem įstatymų leidžiamosioms institucijoms priartėti prie galutinio direktyvos varianto. Tačiau galiausiai Taryba ir Parlamentas nusprendlaikytis savo pozicijų dėl išimčių ir "opt-out", kurių buvo neįmanoma suderinti.
Aš suprantu ir gerbiu Parlamento norą panaikinti išimtis. Man tai taip pat būtų idealus sprendimas ir mes įtraukėme jį į Komisijos direktyvos pataisą 2005 m. Nepaisant to, po kelių derybų metų tapo aišku, kad šis sprendimas nepalengvins susitarimo su Taryba ir nenugalės blokuojančios mažumos. Perdaug valstybių narių reikalavo individualių išimčių ir šios nuostatos išsaugojimo direktyvoje. Štai kodėl Komisija pateiksvarstyti alternatyvius pasiūlymus, siekdama pagerinti teisinę darbuotojų, besinaudojančių išimtimis, apsaugą, tokiu būdu susilpninant jų naudojimą praktikoje. Komisija taip pat pasiūlįvesti nuolatinės išimčių naudojimo kontrolės valstybiniame ir Europos lygmenyse mechanizmą bei apriboti vienalaikį išimčių naudojimą, nes tai sumažintų valstybių narių motyvaciją sutikti su išimčių naudojimu. Tvirtai tikiu, kad toks požiūris praktikoje pagerintų darbuotojų darbo sąlygas ir sustiprintų galimybes ateityje palaipsniui visoms valstybėms narėms kartu atsisakyti šių išimčių. Parlamento nuomone, nėra geresnio sprendimo kaip visiškai panaikinti "opt-out" išimtį. Suprantu tokio sprendimo priežastis, bet laikausi kitokios nuomonės.
Kaip jau esu minėjęs anksčiau, tvirtai tikiu, kad nesugebėjimas susitarti dėl šios pataisos turės neigiamų pasekmių Europos darbuotojams ir įmonėms, Europos institucijoms ir visai Europai. Visų pirma tai reiškia, kad išimčių problema neišspręsta ir jos bus ir toliau naudojamos vadovaujantis šiuo metu galiojančia direktyva be jokio numatomo jų panaikinimo termino, taikant labai nedidelius apribojimus ir nenaudojant jokio kontrolės mechanizmo. Žinau, kad daugelis jūsų prieštaravo tam, kad darbuotojai dirbtų 65 valandas per savaitę, ir aš puikiai suprantu tokį susirūpinimą, tačiau šiuo metu galiojanti direktyva darbuotojams leidžia dirbti iki 70 valandų per savaitę. Antra, nors Teisingumo Teismo sprendimas dėl budėjimo ir papildomo poilsio laiko išliks nepakitęs, bijau, kad daugeliu atvejų tai neužtikrins geresnės darbuotojų apsaugos. Daugelyje valstybių narių yra tokių sričių, kuriose budėjimo laikotarpiai yra ilgi, ir jos susiduria su rimtomis problemomis stengdamosi laikytis taisyklių, kurias numato SIMAP ir "Jaeger" sprendimai. Kol kas situacija tokia, kad vis daugiau valstybių narių pradeda naudotis išimtimis, kad išspręstų šią problemą. Šiuo metu tokių šalių yra 15 ir bijau, kad dabar, kai nėra bendro sutarimo dėl budėjimo laiko, dar daugiau valstybių narių pradės naudotis "opt-out" išimtimi, nes neturės kitos galimybės, kaip kitaip galėtų laikytis šio Europos Teisingumo Teismo sprendimo. Vis didėjant išimtimis besinaudojančių valstybių narių skaičiui, bus daug sudėtingiau pasiekti sutarimą Taryboje panaikinti šias išimtis. Trečia, derybų nesėkmreiškia, kad Tarybos patvirtintos itin svarbios garantijos Europos darbuotojams, šiuo metu besinaudojantiems šiomis išimtimis, negalioja ir neįsigalios. Mes praleidome progą pagerinti situaciją priemonių, padedančių suderinti darbą ir šeimą, srityje ir išaiškinti privačiu verslu užsiimančių darbuotojų tipus. Tačiau abi įstatymų leidžiamosios institucijos priėmsavo sprendimus ir šiuo metu susiklosttokia situacija, kad išimtys nebus svarstomos, kaip kad reikalauja šiuo metu galiojanti direktyva. Gerbiu tokį sprendimą. Kartu su kitais Komisijos nariais turėsime įvertinti situaciją, kuri susiklostdėl įstatymų leidėjų nesugebėjimo susitarti.
Tačiau taip pat norėčiau atkreipti dėmesį, kad po penkerių derybų metų, kurių metu buvo pateikta daug dalinių siūlymų ir ne vieną kartą mėginama rasti sprendimą, galutinio sprendimo rasti nepavyko. Tai reiškia, kad nebus lengva pateikti tokį naują pasiūlymą, kuris stebuklingai išspręstų šią situaciją. Todėl manau, kad reikia labai atidžiai išanalizuoti situaciją su socialiniais partneriais. Tik tuomet Komisija galės pradėti svarstyti kitą sprendimą.
Hartmut Nassauer
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau pasisakyti Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcijos vardu, kad Europos darbininkams nenaudinga, jog taikinimo procedūra dėl naudo darbo laiko įstatymų nepavyko ir kad ir toliau bus taikomi senieji darbo laiką reglamentuojantys įstatymai.
Taip pat norėčiau pasakyti, jog netiesa, kad susitarti nepavyko vien dėl Tarybos kaltės, o Parlamento nariai, tarsi riteriai tviskančiais šarvais, pasiaukojo dėl darbininkų interesų. Kaltos abi šalys. Tiesa, kad Taryba buvo nepalenkiama sprendžiant "opt-out" išimties klausimą, tačiau Parlamentas buvo toks pats nepalenkiamas teikdamas, kad sprendimas įmanomas tik tuo atveju, jei "opt-out: išimtis būtų panaikinta. Todėl abi šalys prasilenkkaip laivai naktyje, o rezultatas buvo lengvai nuspėjamas.
Akivaizdu, kad tai praleista galimybė. Pavyzdžiui, galėjome įteisinti Europos budėjimo laiko reglamentą, kuris visai Europai būtų aiškiai apibrėžęs, kad "budėjimo laikas yra darbo laikas", kaip nustatEuropos Bendrijų Teisingumo Teismas. Norint to pasiekti reikėjo tik nedidelių Parlamento narių daugumos pastangų sprendžiant "opt-out" išimties klausimą, pavyzdžiui, kai reikėjo apibrėžti sąlygas, leidžiančias pasinaudoti "opt-out" išimtimi, kurios turi būti kiek įmanoma griežtesnės, ir nustatyti, kas priima sprendimą dėl "opt-out" išimties. Turėjo dalyvauti abi pusės. Tačiau to nebuvo. "Opt-out" pašalinimas bet kokia kaina tapo šventu reikalu. Tai buvo kita tokio nesutaikomo elgesio pusė, kodėl nepavyko rasti naujo sprendimo. Tai labai liūdna situacija. Kaip jau sakiau, darbuotojams ji visiškai nenaudinga.
Alejandro Cercas
PSE frakcijos vardu. - (ES) Gerb. pirmininke, nors bergždžios pastangos kelia nusivylimą, norėčiau dar kartą pakartoti, kad "opt-out" išimtį reikia panaikinti, nes ji buvo įvesta tik 10 metų laikotarpiui, kuris baigėsi dar 2003 m. Šios išimties panaikinimas itin svarbus žmonių sveikatai, šeimos ir profesinio gyvenimo derinimui ir tam, kad mes galėtume dalyvauti tokioje diskusijoje, kuri derėtų su prieš pusvalandį vykusia diskusija ir su ta, kuri dar vyks, kad būtų gerbiamos Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos, kad Europos socialinteistaptų realybe, kad darbuotojų organizacijos išliktų veiklios, o piliečiai ir toliau tikėtų Europos institucijomis.
Kaip minėjo mūsų pirmininkas, sutarimo nepavyko pasiekti, nes Taryba nuolat siūlgrįžti atgal, į metus, buvusius dar prieš 19 amžių, ir darbo teisę paversti dvišaliu susitarimu tarp darbuotojo ir darbdavio, kurio nereglamentuotų jokie įstatymai ar reglamentai, paliekant tik "laisvą pasirinkimą" ir pamirštant, kad tarp darbuotojo ir darbdavio visuomet egzistuoja galių skirtumai.
Taip neturi būti ir jie save tik kvailina. Parlamentas sukruto, siūlįvairias alternatyvias, kaip reikėtų spręsti realias problemas, tačiau tai - ideologinproblema. Taryba nenorėjo atsisakyti "opt-out" išimties. Nedaug Tarybos narių norėjo, kad "opt-out" išimtis, kuri 1993 m. buvo įvesta kaip laikina, taptų nuolatine ir, nubalsuojant Parlamentui, įsigaliotų amžiams paliekant mums šiame mūšyje viltį ir orumą.
Jie to nenorėjo. Jie tik norėjo paviršutiniškai patobulinti "opt-out" išimtį, tačiau sunaikinant esminius Europos socialinės teisės instrumentus. Tokia yra tiesa, todėl neteisinga sakyti, kad darbo diena buvo patrumpinta, - kai Komisija ir Taryba pasiūlė, kad vienos savaitės darbo valandos siektų 78 valandas - nes per tris mėnesius turėjo būti skaičiuojamos 60 ir 65 valandos.
Taigi nustokite kalbėti netiesą. Nustokite klaidinti visuomenę. Pripažinkite, kad išimtį, kuri 1993 m. buvo laikina, norėjote padaryti nuolatine. Taip pat pripažinkite, kad tai, kas buvo vadinama išskirtiniu atveju, norėjote paversti norma.
Jie siūlvadinti tai nukrypimu, kaip numato 20 straipsnis, nukrypimu, o ne išimtimi. Tarsi tai būtų kažkas normalaus. Be to, tuo pat metu šis siūlymas yra begėdiškas prieš Teisingumo Teismo priimtus įstatymus. Vadovaujantis juo atimamos gydytojų teisės ir bloginamos jų darbo sąlygos. Jie niekuomet net nesistengįsigilinti į mūsų ar Teisingumo Teismo pasiūlymo dėl atlyginamųjų poilsio laikotarpių gydytojams. Tai buvo begėdiška ir prieš darbininkus. O be to, rinkimų laikotarpiu jie apkaltino tai darant mus. Įsiklausyti į piliečius ir darbininkus yra garbė.
Šiuo metu išgyvename didelę socialinę krizę, tarp piliečių ir mūsų institucijų jaučiamas didelis atotrūkis. Laimė, Parlamentas nepraklupo prieš Tarybą, laimė, Komisijos nary, turėsime naują Parlamentą ir naują vykdančiąją Tarybą, o valstybių narių vyriausybėse taip pat įvyks permainų. Europos darbininkai dar turi viltį. Gruodžio 17 d. rinkėjų priesakas išsaugotas ir mes, Komisijos nary, nusiteikę tęsti kovą.
(Plojimai)
Elizabeth Lynne
ALDE frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, mes suprantame, kad patekome į aklavietę, bet, mano nuomone, geriau jokio susitarimo nei blogas.
Visuomet žinojome, kad tai bus neišvengiama, tačiau tiek laiko prireikė, kad iš tiesų pripažintume. Manau, kad tai labiau susiję su parlamentarais, kurie prieš savo rinkėjus nori pasirodyti nepalenkiami.
Jei Parlamento dauguma ir nubalsuotų prieš "opt-out" išimtį, tai neturėtų jokios prasmės, nes, kaip jau girdėjome, 15 šalių ja naudojasi.
Aš pritariu darbo laiko direktyvos "opt-out" išimčiai su 48 valandų limitu, jei tik ji savanoriška. Mėginau tai aiškiai išdėstyti komitete ir užtikrinti, kad "opt-out" išimties negalima būtų pasirinkti tuo pat metu kaip pasirašant darbo sutartį, o atsisakyti jos galima būtų bet kuriuo metu. Tokį sprendimą pasiūlir Taryba. Tai vienodai svarbu tiek darbuotojui, tiek darbdaviui, tiek ir lankstumo užtikrinimui. Jei žmogus nori papildomai užsidirbti po darbo, tai kodėl jam tai turėtų būti neleidžiama?
Aš taip pat nuogąstavau, kad žmonės gali būti verčiami dirbti nelegaliai ir jų tuo metu negintų sveikatos apsaugos ir saugumo įstatymai, įskaitant pavojingų įrenginių direktyvą.
Daug daugiau problemų kelia situacija, kai su tuo pačiu asmeniu sudaromos kelios darbo sutartys, ir savarankiško darbo apibrėžimas. Šiais atvejais piktnaudžiaujama labiau nei "opt-out" išimtimis, tačiau Taryba šiuo klausimu nepažengį priekį, o Parlamentas taip pat nepasistengė.
Mano nuomone, visas budėjimo laikas turi būti įskaičiuojamas į darbo laiką. Malonu, kad šiuo klausimu Taryba parodiniciatyvą.
Kaip jau sakiau šios diskusijos pradžioje prieš penkerius metus, turėtume nagrinėti SIMAP ir "Jaeger" sprendimus ir nieko kito. Galbūt padarysime tai ateityje ir panagrinėsime vien tik sveikatos sektorių.
Pabaigoje norėčiau pasakyti, kad džiaugiuosi, jog išlaikėme "opt-out" išimtį su 48 valandų maksimaliu darbo valandų skaičiumi, ypač dėl JK gaisrininkų, kuriems būtų buvę itin sudėtinga atlikti savo pareigas, jei "opt-out" išimtis būtų panaikinta, todėl sveikinu juos su sėkminga kampanija.
Elisabeth Schroedter
Verts/ALE frakcijos vardu. - (DE) Gerb. pirmininke, Tarybos pirmininke, V. Špidla, mums būtų buvę malonu rinkimų metu pristatyti Europos piliečiams darbo laiko direktyvą, kurioje būtų numatyti minimalūs sveikatos ir saugumo standartai.
Tai būtų buvęs mūsų indėlis gerinant darbo kokybę. Mūsų rezoliucija būtų nustačiusi minimalius standartus ir tuo pat metu būtų užtikrinusi tam tikrą lankstumą, kuriuo būtų galėjusios pasinaudoti ligoninės. Tačiau Taryba tam kliudkeletą savaičių, kol galų gale visi mėginimai sužlugo. Deja, šiuo atveju iš dalies atsakinga ir Komisija, nes neprisidėjo prie sprendimo ieškojimo proceso. Komisija savo siūlymuose visiškai nepaisdarbo teisės ir abejojo tokiais dalykais, kurie buvo laikomi minimaliais teisiniais standartais. Mes Žaliųjų frakcijoje / Europos laisvajame aljanse kartu su dauguma Taikinimo komitete nesame pasirengę balsuoti už išnaudojimo legalizavimą.
Gerai žinoma, kad Vokietijos darbo ministras ir socialdemokratas Olaf Scholz buvo vienas iš aršiausių oponentų Taryboje. Jis visiškai rimtai norėjo įvesti išimtis, leidžiančias žmonėms dirbti iki 78 valandų per savaitę. Vokietijoje jis skelbiasi darbininkų atstovu, o Briuselyje jis elgiasi kaip Tarybos narių, prieštaraujančių Europos darbininkų interesams, delegatas. Jis smeigpeilį socialdemokratams į nugarą.
Ilda Figueiredo
Gerb. pirmininke, mes džiaugiamės, kad Europos Parlamentui ir Tarybai nepavyko susitarti dėl darbo laiko organizavimo direktyvos pataisos, nes tai, kas buvo siūloma, būtų tik pabloginę situaciją tiek vidutinės darbo dienos trukmės, tiek budėjimo laiko atžvilgiu.
Tiesą sakant, Europos Komisija ir Taryba tokiomis savo pastangomis būtų tik paskatinusi darbo nuvertinimą ir pakenkusi prekybos sąjungų teisei į derybas ir derybas dėl kolektyvinės sutarties. Taip būtų nutikę, jei būtume nusprendę leisti, kad paprastos administracinės nuostatos reglamentuotų darbo laiko organizavimą ir darbo užmokesčio skaičiavimą. Taip būtume grįžę į prieš 100 metų galiojusią darbo teisę, kurioje netinkamai vertinamas budėjimo laikotarpis ir teisį poilsį.
Todėl šiuo metu galiojančiame įstatyme numatyta nuostata už budėjimo laiką mokėti visą užmokestį, nesvarbu, ar sveikatos, ar priešgaisrinės saugos, ar kokioje kitoje srityje.
Mes ir toliau stengsimės patraukti visuomenės dėmesį į darbininkų kovą prieš liūdnai pagarsėjusią "opt-out" išimtį ir už atitinkamą darbo vertinimą. Mes ir toliau pasisakysime už darbo dienos sutrumpinimą dėl to neprarandant dalies atlyginimo, nes šis reikalavimas itin svarbus norint nuosmukio laikotarpiu sukurti naujų darbo vietų ir sumažinti nedarbą. Taip pat nesiliausime skatinti sveikatai nekenksmingų ir saugių darbo sąlygų užtikrinimą darbuotojams jų darbo vietoje bei darbo ir šeimyninio gyvenimo derinimą.
Mes norime tikros socialinės Europos, kuri nebūtų pamiršta po rinkimų į Europos Parlamentą.
Derek Roland Clark
IND/DEM frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, prezidentas V. Klaus yra pasakęs, kad ES struktūra yra dogma, prieštaraujanti istorinei patirčiai.
Valstybės narės turi savo nusistovėjusią tvarką. Jos viską daro savaip, įskaitant ir tai, kaip jie dirba. Kai tai paminėjau pirmajame taikinimo posėdyje ir pasakiau, kad valstybių narių nereikėtų versti rengtis tramdomuosius marškinius, vienas kolega Parlamento narys suabejojo, ar reikėjo mane kviesti į posėdi. Štai jums ir demokratija!
Komisijos nario vėliau tą vakarą parengtame dokumente buvo tekstas "darbininkų prioritetai ir poreikiai leidžia nustatyti "opt-out" išimties panaikinimo datą" - malonu išgirsti aidą.
Kaip minėjo prezidentas V. Klaus, tarp eilinio ES piliečio ir išrinktųjų atstovų jaučiamas didelis atotrūkis, todėl Europa tampa nedemokratiška. Aš su tuo visiškai sutinku ir atkakliai tvirtinu, jog turime labiau atstovauti piliečiams. 2004 m. tik keturios valstybės narės pageidavo "opt-out" išimties, o dabar jų jau 15. Ar tai jums nieko nesako? O Parlamento nariai 15 šalių iš 27 išdrįso pavadinti mažuma!
José Albino Silva Peneda
(PT) Šių derybų metu labiausiai pabrėžti buvo du klausimai: vadinamasis budėjimo laikas ir "opt-out" išimtis.
Kai kalbėjome apie budėjimo laiką, norėčiau pasakyti, kad buvome labai arti kompromiso, tačiau paskutiniu momentu dėl nesuprantamų priežasčių Taryba atsitraukė.
O dėl "opt-out" išimties Parlamentas niekuomet nebūtų galėjęs sutikti su neaiškiu jos apibendrinimu, nes tai būtų reiškę valstybės reguliavimo panaikinimą darbo rinkoje.
Tai, kad šiuo metu 15 šalių naudojasi "opt-out" išimtimi, galima paaiškinti budėjimo laiko neproporcingumu atsižvelgiant į realius poreikius. Budėjimo sistema nepajėgi patenkinti realių poreikių, ypač sveikatos srityje. Ši problema buvo išspręsta Parlamento siūlyme, kuriuo vadovaujantis "opt-out" išimtis nebūtų tokia reikalinga tokiam dideliam skaičiui šalių. Tai derybų metu pripažino net ir pirmininkaujanti šalis.
Visiškai aišku tik tai, kad "opt-out" neturi nieko bendro su lankstumu. Lankstumą galima būtų užtikrinti pasirinkus vienerių metų atskaitos laikotarpį, kaip kad 2005 m. siūlParlamentas.
Parlamentas visuomet buvo kovingai nusiteikęs, kad bent preliminariai nustatytume "opt-out" išimties panaikinimo datą. Tačiau minimaliu reikalingų balsų skaičiumi Taryboje "opt-out" išimtis buvo ne tik priimta, bet ir buvo mėginama jos pritaikymą padaryti taisykle, o ne išimtimi. Norėčiau priminti, kad 1993 m. "opt-out" galimybbuvo patvirtinta, tačiau tik kaip išimtis.
Ponios ir ponai, darbo sutarčių negalima lyginti su jokiomis kitomis sutartimis, kur sutarties šalys užima lygiavertes pozicijas. Darbo teisir mokslas Europoje egzistuoja todėl, kad ilgą laiką buvo įprasta, kad viena iš šalių yra nepalankioje padėtyje, todėl ją reikia apsaugoti.
Tarybos narių dauguma savo aiškiu požiūriu norėjo panaikinti šią apsaugą, o tai, mano nuomone, yra visiškai nepriimtina bet kam, ginančiam pagrindines žmonių vertybes, sudarančias Europos socialinio modelio pagrindą.
Jan Andersson
(SV) Gerb. pirmininke, norėčiau pasinaudoti proga ir padėkoti savo kolegoms derybų komandoje už jų konstruktyvų bendradarbiavimą. Gaila, kad sutarimo pasiekti nepavyko. Taip įvyko dėl šiuo metu susiklosčiusios situacijos, t.y. todėl, kad 15 valstybių narių šiuo metu naudojasi "opt-out" išimtimi. Nėra jokių abejonių, kad tokių šalių gali būti ir daugiau, o tai nėra tokiam sprendimui palanki situacija.
Taip pat galiu pasakyti, kad derybų metu padarėme pažangą. Dėl budėjimo laiko ir vietoj jo siūlomo poilsio laiko, manau, padarėme pažangą sutardami, kad budėjimo laikas turėtų būti skaičiuojamas kaip darbo laikas. Manau, kad šiuo klausimu galėjome pasiekti bendrą sutarimą. Priežastis, kodėl nepavyko susitarti, - "opt-out" išimtis. Vienoje pusėje buvo Taryba, kurios dauguma visiškai nenorėjo atsisakyti "opt-out" išimties, o kitoje (ir tai dažniausiai būna pamiršta) - didžioji dauguma Europos Parlamento narių, kurie labai nori atsikratyti "opt-out" išimties, nes ji neturi nieko bendro su sveikata ir saugumu. Mes, Parlamento nariai, pasiūlėme, kad pati Taryba pasiūlytų išimties panaikinimo datą. Pabaigoje mes netgi norėjome pasakyti: "Mes paprasčiausiai nustatysime kitų derybų datą ir pamėginsime kitą kartą nustatyti šios išimties panaikinimo datą. Taryba nebuvo pasirengusi priimti netgi to. Todėl tai tapo neįmanoma. Netiesa, gerb. Sedlįĉek, kad Taryba priėmvisas Parlamento pasiūlytas "opt-out" išimties sąlygas. Kai paskutinę dieną pradėjome derybas, beveik visi pasiūlymai buvo atmesti. Galiu patvirtinti, kad didžioji dauguma pritaria "opt-out" išimties panaikinimui. Parlamente yra dauguma, Taryboje taip pat yra dauguma, tačiau tik mažumai Taryboje leidžiama spręsti, kad "opt-out" turėtų išlikti. To nepakanka. Tikiuosi, kad Komisija sugrįš, kad žmonės priims jų atsakomybę ir kad naujas siūlymas bus paremtas pagrindinėmis direktyvoje ginamomis vertybėmis - darbuotojų sveikata ir saugumu, palaipsniui atsisakant "opt-out" išimties.
Bernard Lehideux
(FR) Gerb. pirmininke, Parlamentas ir pranešėjai buvo priversti atmesti prastą siūlymą ir taip padarydami pasielgteisingai. Mūsų delegacija išliko ištikima pozicijai, kuriai plenariniame posėdyje pritardidžioji dauguma, t.y. panaikinti bet kokią įstatymo nustatyto darbo laiko išimtį.
Tačiau tiesa ta, kad pažangą padaryti nusiteikęs buvo tik Parlamentas. Europos žmonių atstovai, siekdami panaikinti šį "opt-out" išimties anachronizmą, nuėjo daug toliau nei tiesiog fanatiškas nuomonių pasiskirstymas. Mes vieninteliai siūlėme tikrą kompromisą, kurį tiek Taryba, tiek Komisija tiesiog ignoravo. Taryba ir Komisija stojo į gretas tų, kurie nuožmiai priešinasi progresui Europos darbuotojų teisių srityje.
Tarybos pirmininke, akivaizdu, kad pasiekėte savo tikslų. Teisingumo Teismas verčia jus visą budėjimo laiką laikyti darbo laiku, todėl jūs šiuo atžvilgiu nieko nepraradote. Jūsų pageidauta "opt-out" išimtis išliko, nes besipriešinantys pažangai tuo pasirūpino. Labiau nei bet kada birželį išrinkti nauji Parlamento nariai turės kovoti už socialinių standartų harmonizavimą "iš viršaus į apačią" (angl. top-down).
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Gerb. pirmininke, Taryba kartu su Komisija prisiima visą atsakomybę už tai, jog nepavyko rasti kompromiso. Taip nutiko dėl paprasčiausios priežasties. Jūs reikalavote, kad priimtume kompromisą, kuriuo remiantis "opt-out" išimtis būtų patvirtinta visam laikui. Norėjote suklaidinti ir pažeminti mus ir milijonus darbininkų laikiną privilegiją, kuri 1993 m. buvo suteikta Didžiajai Britanijai, paversdami nuolatine darbo teisei prieštaraujančia taisykle. Laimė, didžioji dauguma Europos Parlamente pasak"ne". Bet kas, abejojantis, kas už tai atsakingas, turėtų pasiklausyti pirmininkaujančios Čekijos atstovo kalbos - dogmatiškas neoliberalizmas, bekompromisideologija, arogancija ir pigus bandymas suklaidinti Europos piliečius.
Gerb. Špidla, neturite teisės interpretuoti Europos teisingumo teismo sprendimų ir taikyti jų ą la carte'. Jūs privalote taikyti Europos Teisingumo Teismo teisę ir nustatyti procesinius veiksmus valstybėms narėms, kurios metų metus nepaiso šio teismo sprendimų. Negalite sakyti, kad to nedarome, nes ketiname svarstyti šią direktyvą iš naujo. Supraskite vieną dalyką - Parlamentas jokiais būdais nepritars kompromisui, kuriame nepanaikinama "opt-out" išimtis.
Edit Bauer
- (SK) Po šviesos tunelio gale, kai manėme, jog netrukus rasime bendrą nuomonę dėl pataisytos darbo laiko direktyvos, sektikras nusivylimas, kai galų gale to nepavyko įgyvendinti. Yra bent dvi priežastys, kodėl tai nebuvo pats geriausias pranešimas prieš rinkimus. Pirmoji - įdomūs ir netikėti įvykiai, vykstantys naujose valstybėse narėse.
Kai kurie investuotojai, ypač iš Rytų Azijos šalių, mėgina ne tik įvesti Rytų Azijos darbo etiką, kuriai įstatymų numatyta darbuotojų apsauga, bet darbo rinkoje pristato naują reiškinį: jie stengiasi vietos darbininkus pakeisti Rytų Azijos darbininkais, kurie pripratę prie kitokios darbo kultūros ir neribotų darbo valandų. Dabartinės krizės metu augant nedarbui nelygiaverčiai santykiai tarp darbdavio ir darbuotojo tampa vis akivaizdesni, todėl atsižvelgiant į darbuotojų teisių apsaugą, reikia apriboti darbo valandas.
Antroji neišspręsta problema, turinti rimtų pasekmių naujoms valstybėms narėms, yra budėjimo laiko skaičiavimas. Tokiomis aplinkybėmis turime stengtis išsaugoti "opt-out" išimtį, kurios norėjome išvengti, tačiau be kurios negalėtume garantuoti elementarios priežiūros. Gerb. pirmininke, nenoriu badyti pirštais, tačiau norėčiau tikėti, kad po rinkimų galėsime rasti priimtiną šių aktualių problemų sprendimą.
Roberto Musacchio
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, nesėkmsvarstant darbo laiko direktyvą buvo neišvengiama. Kaip jau girdėjome anksčiau šiuose Parlamento rūmuose, Taryba laikėsi provokacinės pozicijos ignoruodama Parlamento balsavimą, kuris buvo kartojamas antrojo svarstymo metu po kelerių metų. Norėčiau pasakyti E. Lynne, kad būtent šiuo balsavimu mes veikiame savo rinkėjų nenaudai, nors būtent jie mums suteikteisę jiems atstovauti.
Nerimą kelia šio ekstremizmo objektas. Taryba nori išlaikyti ir "opt-out" išimtį, ir metinį darbo laiko skaičiavimą. Norėčiau atkreipti Komisijos nario ir Tarybos dėmesį į tai, kad 78 valandų darbo savaitgaunama atidedant poilsio laikotarpius, kaip tai numatyta Tarybos ginamame tekste.
Tokiu būdu sukuriama blogesnsituacija negu numato buvusioji direktyva. Jei atvirai, sunku suprasti, kaip Taryba supranta darbą ir darbo sąlygas, taip pat prekybos sąjungas ir sutartis.
Jei ir toliau laikysimės "opt-out" išimties, jei nesistengsime harmonizuoti darbo sąlygų, tuomet mes dirbsime ne už Europą, o prieš ją. Kitaip tariant, mes kuriame sąlygas, kurios silpnina Europos socialinę struktūrą ir neleidžia susidoroti su tikrosiomis šiandieninės krizės priežastimis.
Todėl atsakomybuž šią nesėkmę visiškai pelnytai ir teisingai tenka Tarybai. Parlamentas savo pareigą atliko.
Juan Andrés Naranjo Escobar
(ES) Gerb. pirmininke, nesėkmės pripažinimas yra pirmas žingsnis sėkmės link. Taikinimo procedūra iš tiesų žlugo, tačiau viltis atkurti dialogą liko.
Sunkumai susiję ne su praktiniais galimybės susitarus su darbdaviu nesilaikyti 48 valandų limito įgyvendinimo klausimais, nes Parlamentas pasiūlilgą pereinamąjį laikotarpį, sunkumai kilo dėl labai skirtingų požiūrių svarstant taisyklę, kurios svarbiausias tikslas - užtikrinti sveikatą ir saugumą darbe. Kita problema buvo budėjimo laiko reguliavimas pagal Teisingumo Teismo sprendimą.
Atsižvelgiant į pagrindinę "opt-out" išimties problemą, aš manau, kad tai, ką siūlTaryba, yra nelegalu ir prieštarauja tam, kas, mano nuomone, yra svarbiausia Europoje, kuri negali ir neturėtų atsisakyti savo socialinio aspekto neprarasdama savo identiteto. Neįsivaizduojama, kad į Bendrijos įstatymus įsileidome bendrąjį nuolatinį įstatymą, prieštaraujantį Komisijos rekomendacijoms, kurios ragina valstybes nares laikytis Tarptautinės darbo organizacijos konvencijos. Taip pat buvo įmanoma susitarti svarstant išimtis ir bendrąsias taisykles. Be to, galėjome pasinaudoti socialinių tarpininkų pagalba, kurie, jei gerbiama jų nepriklausomybė, gali parengti sąžiningus ir veiksmingus susitarimus.
Trumpai tariant, Parlamento siūlymuose pateikti sprendimai, kurie galėtų užtikrinti tai, ko reikia bendrovėms, t.y. lankstumą pritaikyti darbo laiką prie skirtingo darbo krūvio, nes nėra dviejų tokių pačių sektorių, nei dviejų tokių pačių tam pačiam sektoriui priklausančių bendrovių, ir tai, ko reikia mums ir konkrečiai mano šaliai (kurioje liūdna statistika byloja apie didžiausią nedarbo lygį Europos Sąjungoje), yra galimybbendrovėms sukurti daugiau darbo vietų ir atleisti kuo mažiau darbuotojų.
Ponios ir ponai, priklausau tai grupei žmonių, kurie įsitikinę, kad socialinių sistemų reforma būtina. Taip pat manau, kad visiškai įmanoma suderinti ekonominį efektyvumą su viltimi pagerinti socialinę sistemą, laisvę su teisingumu, todėl privalome nustatyti tam tikras ribas ir minimalius socialinius standartus visoms valstybėms narėms.
Philip Bushill-Matthews
Gerb. pirmininke, kai ateities kartos vertins šio Parlamento darbą sprendžiant darbo laiko klausimus, jų požiūris į Parlamento narių elgesį bus persmelktas nepasitikėjimu. Jie pamatys, kad ši direktyva buvo sukurta ir plėtojama dešimtojo dešimtmečio pirmojoje pusėje, kai šiuose Parlamento rūmuose karaliavo socialistai, o valstybių narių vyriausybėse daugiausia valdkairieji, kad tai buvo direktyva, kuri, nors ir sukurta gerais tikslais, atspindi standartines socialistų dogmas, kad žmonės negali patys priimti sprendimų dėl savo darbo ir šeimyninio gyvenimo derinimo, kad politikai visuomet viską žino geriau, o Europos politikai, žinoma, viską žino geriausiai, ir kad tai buvo direktyva, kuri paprasčiausiai niekuomet nepasiteisino.
"Opt-out" išimtis, kuri pirmiausia buvo sugalvota JK, tapo išimtimi, kuria vis dažniau naudojamasi 14 kitų valstybių narių, o kaip girdėjome iš pirmininkaujančios Čekijos, dar dvi šalys ketina prisijungti prie šios grupės. Tuo tarpu 21 iš 27 šalių niekuomet negalėtų užtikrinti šios direktyvos veiksmingumo atsižvelgiant į jų valstybines sveikatos apsaugos paslaugų sistemas, todėl Komisija pasiūlė, kaip tai būtų galima išspręsti.
Akivaizdu, kad šios direktyvos realizuoti neįmanoma, o kokia į tai Parlamento reakcija? Kad žmonės neteisūs, kad valstybės narės neteisios, kad Komisija neteisi, kad visi turi būti spraudžiami į universalius tramdomuosius marškinius, kurie iš tiesų netinka niekam. Akivaizdu, kad Taryba atsisaksutikti, nes, kaip ir Parlamento nariai, valstybių narių vyriausybės buvo išrinktos atverti žmonėms daugiau galimybių, o ne apriboti jų laisvę. Tačiau jie pamena tai, ką kai kurie Parlamento nariai pamiršo.
Taigi kol kas "opt-out" išlieka. Lieka ir problemos, todėl šis klausimas pereina kitai Parlamento narių kartai. Tik tikiuosi, kad naujieji mūsų kolegos bus išmintingesni ir parodys, kad klausosi žmonių nuomonės, o ne diktuoja jiems savo nuomonę, panaikins šią direktyvą, o ne uždraus "opt-out" išimtį, ir pradės viską iš pradžių.
Jacek Protasiewicz
(PL) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, po penkerių metų intensyvių pastangų pataisyti šią darbo organizavimo direktyvą, šiandien mes baigiame savo pastangų fiasko. Parlamentui nepavyko rasti bendros kalbos su Taryba ir priimti naują geresnį įstatymą, kuris pagerintų darbininkų situaciją, įskaitant maksimalios leidžiamos darbo dienos trukmės mažinimą su darbuotojo sutikimu nuo 78 iki 65 valandų.
Gaila, kad turiu pasakyti - ir tuo skiriuosi nuo anksčiau pasisakiusiųjų, ypač iš dešiniųjų gretų, - kad didelatsakomybės už tokią baigtį dalis tenka Parlamentui, kuris priėmnerealistišką derybų strategiją. Daugelyje šalių vartojamas posakis "Iš didelio rašto išėjo iš krašto". Deja, šiuo derybų laikotarpiu pastebėjau, kad šią liaudies išmintį visiškai pamiršo daug mano kolegų Parlamento narių, ypač tai galioja Parlamento rūmų kairiųjų gretoms.
Norėčiau kai ką pasakyti, nors nuo to nesijausiu laimingesnis. Noriu priminti Parlamentui, kad pirmojo Taikinimo komiteto posėdžio metu pasiūliau ieškoti kompromiso ir pripažinti, kad kadangi daugelyje valstybių narių metų metus su darbuotojų sutikimu taikomi lankstūs darbo laiko organizavimo principai, radikalių pokyčių reikalavimas yra nepagrįstas ir gali lemti nesėkmingą derybų baigtį. Deja, būtent taip ir nutiko ir bijau, kad tai buvo daroma vadovaujantis rinkimų kampanija, o ne darbininkų interesais.
Stephen Hughes
Gerb. pirmininke, keista, kad dėl šios nesėkmės Taryba kaltina Parlamentą. Parlamentas viskam vadovavo ir pateikvisus kompromisinius pasiūlymus. Komisija buvo pasirengusi kompromisams, tačiau Taryba nepajudėjo nei per sprindį, todėl neturėtų kaltinti Parlamento už šią nesėkmę.
O dabar Philip Bushill-Matthews kalba apie pasirinkimo laisvę darbininkams - laisvę dirbti tiek valandų, kiek jie nori. Na, Philipai, pažvelkite, kokia situacija susiklosčiusi Jungtinėje Karalystėje, šalyje, kuri ilgiausiai naudojosi "opt-out" išimtimi. Kaip rodo Europos darbo jėgos tyrimas, 3,5 mln. darbininkų šioje šalyje reguliariai dirba daugiau nei 48 valandas. Remiantis to paties tyrimo duomenimis, 58% šių darbuotojų - beveik 60% - sako, kad jie norėtų dirbti mažiau nei 48 valandas per savaitę. 2,2 mln. iš minėtų 3,5 mln. JK gyventojų negauna jokio užmokesčio už tas papildomas darbo valandas. Jie nėra kvaili, jie tiesiog verčiami dirbti papildomas valandas. Štai kokia "opt-out" išimties taikymo realybė.
Ewa Tomaszewska
(PL) Taryba norėjo, kad "opt-out" išimtis, o kartu su ja ir ilgesnės darbo valandos, išliktų visiems laikams. Taryba buvo nepalenkiama.
Budėjimo laiko problema pirmiausia yra viešojo aptarnavimo sferoje dirbančių žmonių problema, kur ilgesnės darbo valandos reiškia ne tik blogesnes gydytojų ir slaugių darbo sąlygas, bet ir kelia grėsmę pacientų sveikatai ir saugumui, o tuo pačiu ir gydytojų civilinei atsakomybei už blogai atliktą darbą. Pasirinkimo laisvšiuo atveju reiškė, kad į ligoninę Lenkijos Radomo mieste priimami dirbti tik tie, kurie sutinka su šia procedūra. Tai reiškia, kad praktikoje pasirinkimo laisvneegzistuoja.
Budėjimo laiko skirstymas į aktyvius ir neaktyvius laikotarpius yra mėginimas laiką, kuris praleidžiamas vykdant pareigas darbdaviui, laikyti poilsio laiku, o juk tai laikas, kurį darbuotojas praleidžia darbo vietoje ir kurio metu jis negali veikti, ko panorėjęs. Taigi praktiškai tai - darbuotojo laiko vogimas. Mes negalime priimti sprendimų, kurie, mūsų nuomone, yra kenksmingi.
Jan Cremers
(NL) Gerb. pirmininke, 1817 m. vienas britų verslininkas pasisakuž aštuonių valandų darbo dienos įvedimą. Jo nuomone, nauda visiems įmanoma tuomet, jei žmonės dirba aštuonias valandas, o pats darbas vyksta organizuotai. Tuomet, lygiai prieš 125 metus, pirmą kartą buvo pasiūlyta įvesti aštuonių valandų darbo dieną Amerikoje. Vienas demokratinių mūsų Europos bendruomenės įsitikinimų - darbo dienos trumpinimas prisideda prie suderinamo su žmogaus orumu gyvenimo kūrimo. Laimė, pastaraisiais dešimtmečiais prie to prisidėjo ir didesnis dėmesys darbo ir rūpinimosi šeima pareigų derinimui.
Gerb. pirmininke, šiame kontekste didelgėda, kad turime kovoti už darbo dienos trukmės ribojimą. Reikalavimas iš darbuotojų nuolat dirbti viršvalandžius ir ilgas darbo savaites naikina darbo vietas. Įvairūs tyrimai parodė, kad Robert Owen buvo teisus. Darbas, trunkantis ilgiau nei aštuonias valandas, duoda priešingus rezultatus. Šiais augančio nedarbo laikais Tarybos ir Komisijos dauguma eina visiškai neteisinga kryptimi.
Michal SEDLĮČEK
Tarybos pirmininkas. - (CS) Ponios ir ponai, man tai buvo labai įdomi diskusija. Norėčiau pasakyti tai, ko dar nepaminėjo kiti Parlamento nariai ir ką reikėtų labai atvirai išsakyti. Argi ne atsitiktinai Europoje didžiausia darbuotojų apsauga? Manau, kad ne, todėl bet kokios kalbos apie pastangas sumažinti tokią apsaugą ar grįžimą į 19 amžių paprasčiausiai yra netiesa. Mes tik norime pritaikyti ją prie šiandieninės ekonomikos ir pasaulinės ekonominės situacijos. Mes jau nebe 20-ame amžiuje. Dabar 21 amžius ir mes dirbame - nenorėčiau tiksliai nusakyti valandų - visą laiką. Ar matote šį mobilųjį telefoną, ar matote šiuos kompiuterius? Visi gauname elektroninius laiškus ir juos gauti ištisą parą yra visiškai normalu. Šiuo metu beveik niekas neskaičiuoja, kiek valandų iš tiesų dirba. Taigi šios pastangos - siekiame užtikrinti vienokį ar kitokį lankstumą - yra tik mėginimas prisitaikyti prie pasaulinės konkurencijos sąlygų.
Buvote teisus, H. Nassaueri, sakydamas, kad turėtume sutarti dėl šių klausimų, pavyzdžiui, dėl budėjimo laiko. Norėčiau pasakyti, kad šiuo atžvilgiu Taryba nuėjo ilgą kelią, kad rastų bendrą kalbą su Parlamentu, ir priešingai savo bendrajai pozicijai, kuri buvo visiškai priešinga, sutiko, kad budėjimo laikas būtų įskaičiuotas į darbo laiką. Taryba netgi pasiūlParlamentui, kad ši direktyva turėtų reglamentuoti tik budėjimo laiką, o "opt-out" išimtis būtų palikta kitam kartui, tačiau Parlamentas į tai nereagavo. Gerb. Figueredo sakė, kad Tarybos siūlymai pakenkdarbo žmonių pozicijai, tačiau norėčiau pakartoti vieną dalyką. Taryba pasiūlnaudojantis "opt-out" išimtimi valandų skaičių sumažinti nuo 78 iki 60 ar 65, tačiau A. Cercas tam nepritarė. Taryba pasiūlįvesti kontrolės ir "opt-out" išimties apribojimus. Taryba sutiko tai daryti, tačiau patvirtinti vis tiek nepavyko. J. Anderson tikriausiai yra susipainiojęs, jei sako, kad Taryba nebuvo nusiteikusi priimti kompromisinių Komisijos pasiūlymų. Priešingai, būtent Taryba savo COREPER posėdyje patvirtino šiuos pasiūlymus. Taigi Komisijos pasiūlytą kompromisą priėmTaryba, bet ne Parlamentas.
Taip pat norėčiau pridėti, kad nežinau, kas su kuriais visuomenės nariais kalba Europos Sąjungoje. Mes taip pat kalbamės su visuomenės nariais ES, tačiau jie mums sako, jog nori daugiau laisvės, nenori, jog kas nors jiems primestų naujas pareigas, nenori, kad politikai ir toliau kištųsi į jų asmeninį gyvenimą. Netrukus bus 20-osios Aksominės revoliucijos metinės. Tai komunizmo pabaigos Europoje metinės ir žmonės nori paminėti jas iš tiesų apgindami savo laisvę. Jie nenori, kad jiems būtų primetama vis daugiau taisyklių ir įpareigojimų.
Gerb. Hughes, manau, kad savo kalboje gana aiškiai leidau suprasti, kuriais klausimais Taryba buvo pasirengusi kompromisams, todėl neteisinga sakyti, kad Taryba nepajudino nei piršto. Kadangi pranešėjas pagarsino savo viltis apie Europos vyriausybės pokyčius, norėčiau pridėti, kad sunkiai galiu įsivaizduoti, kad jei tokie pokyčiai vyktų Didžiojoje Britanijoje, konservatorių vyriausybės nuomonskirtųsi nuo ministro pirmininko G. Browno vyriausybės nuomonės.
Pabaigoje norėčiau pasakyti, kad esame labai nusivylę nepasiekę susitarimo, tačiau jei jūs ir toliau atsisakysite pripažinti kasdienio gyvenimo realybę, t.y. tai, kad 15 iš 27 valstybių narių naudojasi "opt-out" išimtimi ir kad šiuo metu daugelyje profesijų trūksta specialistų darbui atlikti, ypač naujose valstybėse narėse, tuomet "opt-out" ir toliau turi būti neatsiejama realybės dalis. Grįžkime prie šio klausimo po 10 metų, kai situacija valstybėse narėse galbūt bus visiškai kitokia. Sukurkime tokias sąlygas valstybėms narėms, kad joms nereikėtų naudotis "opt-out" išimtimi, o tuomet nustebsime, kaip greitai galime rasti kompromisą.
Vladimķr Špidla
Ponios ir ponai, šioje diskusijoje išgirdome daug argumentų, kurie anksčiau buvo naudoti dažnai ir geriems tikslams. Manau, tai gana natūralu, nes ši diskusija vyko penkerius metus, todėl norėčiau padėkoti visiems, kurie joje atliko svarbų vaidmenį. Vis dėlto mums nepavyko pasiekti gerų ar pastovių rezultatų, todėl tikriausiai turėsime už tai atsakyti. Norėčiau atkreipti dėmesį, kad tai, kad diskusijos metu buvo kalbama beveik vien tik apie "opt-out" išimtį ir šiek tiek apie budėjimo laiką, yra gana tipiška. Pavyzdžiui, be kita ko, nebuvo analizuotas papildomų poilsio valandų klausimas ir nebuvo atsižvelgta į naktinio darbo sąvokos pakeitimus. Beveik visi pakeitimai, nesusiję su budėjimo laiku ir "opt-out" išimtimi, tam tikru mastu tapo šių dviejų klausimų įkaitais. Ši direktyva, kurioje buvo numatyta daug diskusijų sukėlusi išimtis, buvo patvirtinta 1993 m. Direktyvoje buvo numatyti tam tikri pakeitimų tipai, tačiau tik ne pakeitimas, nukreiptas tik į "opt-out". 2003 m. Europos Teisingumo Teismas nurodė, kad budėjimo laikas, praleidžiamas darbo vietoje, turi būti įskaičiuojamas į darbo laiką. Šis sprendimas turi savo logiką ir man yra gana suprantamas. Nuo to laiko "opt-out" išimtį naudojančių valstybių narių skaičius smarkiai išaugo. Priežastis gana paprasta. Daugelyje valstybių narių darbo vietoje praleidžiamos valandos nelaikomos realiu darbo laiku, todėl prireikus nustatyti pastovų valandų skaičių, valstybės narės naudojasi "opt-out" išimtimi, kad neprieštarautų šiai direktyvai.
Ponios ir ponai, kaip jau esu minėjęs, situacija yra sudėtinga ir turi savo vidinę dinamiką. Per penkerius diskusijų metus ištirti visi galimi keliai. Vis dėlto manau, kad mūsų diskusija dar nebaigta, kad labai svarbu ieškoti kitų sprendimų, nes dabartinsituacija nėra patenkinama. Yra keletas priežasčių, kodėl situacija nėra patenkinama, ir šios priežastys siekia daug toliau nei budėjimo laikas (kuris, mano nuomone, yra pats svarbiausias aspektas) ar "opt-out" išimtis, kuri, be jokių abejonių, yra labai svarbus klausimas. Kitos priežastys susijusios su naktiniu darbu, papildomomis atostogomis ir pačiomis įvairiausiomis kitomis priežastimis, kurios gali (ir, mano nuomone, turėtų) būti palaipsniui išanalizuotos siekiant pagerinti saugumą ir sveikatos apsaugą darbe, nes ši direktyva susijusi būtent su sveikata ir saugumu darbe. Darbo laiko organizavimas apima šį konkretų aspektą, o ne universalųjį.
Ponios ir ponai, dviem įstatymų leidžiamosioms institucijoms po rimtos ir ilgos penkerius metus trukusios diskusijos nepavyko pasiekti sutarimo. Yra kaip yra, ir reikia ieškoti kito būdo. Komisija tam pasirengusi.
Mechtild Rothe
Gerb. pirmininke, paprašiau leidimo pasakyti keletą pastabų, nes manau, kad tai būtina.
Tarybos pirmininkas M. Sedlįček yra sakęs, kad Taryba priėmšį pasiūlymą paskutinės savaitės pradžioje. Labai aiškiai galiu pasakyti, kad trilogo metu mums suteikta informacija buvo visai kitokia. Mes buvome informuoti, kad Komisijos siūlymas nebus priimtas, kad negalima bus naudoti "opt-out" išimties bandomuoju laikotarpiu, kad šešių mėnesių laikotarpis nebus patvirtintas. Taip pat buvo nuspręsta, kad budėjimo laikas nebūtų laikomas būtinu darbo laiko pratęsimu. Mums taip pat buvo aiškiai pasakyta, kad vyrauja noras griežtai laikytis reikalavimų. Parlamento pozicija buvo ne tokia. Noriu aiškiai pasakyti, kad būtent tokią informaciją gavome. Galbūt jūs atėjote vėliau, ne prieš vidurnaktį, tačiau mes gavome būtent tokią informaciją.
Antra, Ph. Bushill-Matthews sudarįspūdį, kad derybos buvo šališkos ir nelygiavertės. Norėčiau paaiškinti vieną dalyką. Derybų delegaciją sudarpranešėjas A. Cercas, Komiteto primininkas, šešėlinis pranešėjas J. A. Silva Peneda iš Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcijos ir aš. Mes sutarėme kiekvienu atveju. Parlamento rūmų nurodymai užtikrina, kad mano frakcija nesudarytų daugumos delegacijoje Taikinimo komitete. Rezultatai buvo gana aiškūs: 15 balsų už, nvieno prieš ir penki susilaikę. Šiandienindiskusija gana aiškiai parodė, kad didžioji Parlamento dauguma palaiko šią poziciją. Nenorėčiau, kad kam nors susidarytų šališkumo įspūdis.
Pirmininkas
Diskusija baigta.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 142 straipsnis)
Csaba Őry  
raštu. - (HU) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai. Man gaila, kad nepavyko priimti darbo laiko direktyvos pataisos. Tai rodo, kad tarp Tarybos ir Parlamento trūksta sutarimo dėl svarbiausių su darbu susijusių klausimų. Tarybos atsisakymas priimti kompromisą, kuris buvo patvirtintas dviejų svarstymų metu Europos Parlamente ir kuriam pritarvisos politinio spektro frakcijos, buvo išreikštas būtent dabar, kai vis daugiau žmonių netenka darbo, didelės bendrovės viena po kitos skelbia etatų mažinimo planus, vis didesnės mokesčių mokėtojų pinigų sumos skiriamos sudėtingoje situacijoje atsidūrusiems bankams ir žalingų ekonominės krizės pasekmių mažinimui.
Be to, Tarybos atkaklumas svarstant "opt-out" išimtį, dėl kurios taikinimo procedūra su Europos Parlamentu baigėsi nesėkme, davpriešingų rezultatų. Sutarimo nepavyko pasiekti ir sprendžiant gydytojų budėjimo laiko klausimą, nors ES įstatymų leidžiamosios institucijos ir buvo labai arti sutarimo priimti kompromisą. Sutarimas šiuo klausimu būtų buvęs daug naudingesnis abiem šalims nei teisiniai vaidai. Nors niekas neabejoja Europos Teismo sprendimų turiniu, vis tiek keista, kad gydytojai turi nuolat imtis teisinių veiksmų prieš šių institucijų šalininkus, kad galėtų naudotis savo teisėmis.
Liūdna, kad tokiais ekonominės ir socialinės įtampos persmelktais metais kaip 2009, Taryba nerodo jokio noro išspręsti vieną iš svarbiausių darbo valandų reguliavimo ES lygmeniu problemų.
