Megtévesztő szakmai címjegyzékek (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a megtévesztő szakmai címjegyzékekről a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság nevében Erminia Mazzoni és Malcolm Harbour által a Bizottsághoz intézett, szóbeli választ igénylő kérdés (Ο-000087/2011 - Β7-0315/2011).
Simon Busuttil
a szerzőt helyettesítve. - Elnök asszony, két és fél évvel ezelőtt a plenáris ülés előtt ismertettem a megtévesztő szakmai címjegyzékekről szóló jelentést. A Parlament által küldött üzenet világos volt: súlyos problémát jelentenek a megtévesztő szakmai címjegyzékek csalárd üzleti gyakorlatai, és az, hogy e csalárd fogásoknak kisvállalkozásaink, önkéntes szervezeteink, sőt jótékonysági szervezeteink tízezrei esnek áldozatul; ezért összehangolt megközelítésre van szükségünk, hogy az ilyen megtévesztő cselekményeknek megálljt parancsoljunk.
Két és fél évvel később sajnálatos módon újra ugyanerről a témáról vitatkozunk itt a plenáris ülésen, mivel a megtévesztő szakmai címjegyzékek problémájának leküzdésére édeskevés történt. Ez elfogadhatatlan.
Hadd emlékeztessem képviselőtársaimat, hogy miről is van szó. Alapvetően arról, hogy egy megtévesztő szakmai címjegyzék kiküld egy kérdőívet, amely látszólag csak annyit kér a címzettől, hogy frissítse a személyes vagy üzleti adatait, cserében pedig azt ajánlja, hogy a címzettet úgymond díjmentesen felveszi a szakmai címjegyzékbe. A kérdőív kitöltéséből első látásra semmilyen költség, semmilyen fizetési kötelezettség nem keletkezik. A kérdőív beküldését követően azonban az áldozatok olyan értelmű levelet kapnak, melyben három egymást követő éven keresztül évi 1 000 euró befizetését követelik tőlük. Amennyiben nem fizetnek, a megtévesztő szakmai címjegyzékek lényegében molesztáló taktikához folyamodnak: telefonos zaklatáshoz, jogi lépésekkel és adósság-végrehajtással fenyegetnek.
A legaggasztóbb az, hogy ezek a jogsértő cselekmények több tagállam hatóságának az orra előtt zajlanak, melyek nagyon is tisztában vannak ezekkel az üzelmekkel, és a mai napig nem léptek fel ezek feltartóztatása érdekében. A European City Guide, a Construct Data, a TEMDI, az EU Business Services, a World Business Directory, az Expo Guide és a DAD még mindig gőzerővel működik. A Bizottság már megállapította, hogy ezek a megtévesztő gyakorlatok ellentétesek az uniós joggal, mégsem tett eleget a feltartóztatásuk érdekében. Ezért tartunk ma itt.
Eija-Riitta Korhola
a szerzőt helyettesítve. - Elnök asszony, a megtévesztő szakmai címjegyzékeket üzemeltető társaságokra vonatkozó panaszok száma azt mutatja, hogy ez komoly probléma a kkv-k számára. A megtévesztő szakmai címjegyzékeket üzemeltető szélhámos társaságok a kisvállalkozásoknak pénzügyi károkat okoznak, és zaklatják őket. A 2003-tól 2008 közepéig terjedő időszakban mintegy 14 000 panaszt és vizsgálatot regisztráltak velük kapcsolatban. A mai napig panaszlevelek százai érkeznek az új áldozatoktól.
Az effajta tevékenységek üldözésével összefüggő nehézségek magának a belső piacnak a működését ássák alá. A megtévesztő és összehasonlító reklámról, valamint a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelv értelmében a megtévesztő gyakorlatok jogsértőnek minősülnek.
Hiányoznak azonban a hatékony jogi fellépés és jogérvényesítés eszközei. A Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság, úgy is, mint a jogi szabályozásért felelős bizottság, nemrégiben felvetette ezt a kérdést a holland hatóságoknál, melyek figyelmét felhívta egy hollandiai székhelyű, szakmai címjegyzékeket üzemeltető cég üzelmeire.
A holland hatóságok válasza világosan érzékelteti, hogy a tagállamokat elsősorban a saját területükön zajló események foglalkoztatják. Úgy gondolom, hogy a probléma határon átnyúló természete miatt a csalárd gyakorlatok feltartóztatása érdekében a tagállamoknak a bűnüldözés terén való fokozottabb együttműködése is feltétlenül sarkalatos lenne.
Maga a Bizottság is tevékenyebb szerepet vállalhatna a tagállamokkal való együttmunkálkodásban a határon átnyúló bűnüldözés terén azzal, hogy a tagállamok közötti együttműködést megkönnyítendő, felhasználja az Uniót át- meg átszövő, meglévő hálózatokat. Valamennyi tagállamban nagyobb hangsúlyt kellene fektetni a csalárd gyakorlatok elleni hatékony és elrettentő jogkövetkezményekre, amelyek az ilyen címjegyzékeket üzemeltető cégeket kiszorítanák az üzleti életből, és lehetővé tennék az ezen cégeket üzemeltetők megbüntetését.
Fontolóra kellene venni a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokról szóló irányelv hatályának kiterjesztését a vállalkozások-fogyasztók viszonylatában előforduló valamennyi üzleti gyakorlatra, irányuljon ez akár a fogyasztók, akár a versenytársak védelmére. Ily módon ugyanaz a szabályozás vonatkozna a kiskereskedelmi ágazatban a vállalkozások közötti tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatoknak legalábbis a többségére, amely a vállalkozások-fogyasztók viszonylatában előforduló tisztességtelen üzleti gyakorlatokra vonatkozik, amelyek általában részlegesen fedik az előbbieket.
Az is fontos, hogy az információkhoz való hozzáférés, valamint a jogorvoslati mechanizmusok javításával történő fokozottabb figyelemfelhívással segítsünk a vállalkozásoknak a csalások letörésében. Meg kívánom kérdezni a biztostól, mi az akadálya annak, hogy az állami hatóságok erőteljesebben kapcsolódjanak be a határon átnyúló bűnüldözési együttműködésbe, és a Bizottság milyen intézkedéseket szándékozik foganatosítani a csalárd szakmai címjegyzékeket üzemeltető cégek elleni harcban?
Günther Oettinger
Elnök asszony, tisztelt képviselők, a Bizottság osztja az Európai Parlament aggodalmait, félelmeit és a kérdésre vonatkozó bíráló elemzését. A szakmai címjegyzékek megtévesztő gyakorlatai számtalan cégnek okoznak fejfájást. Három évvel ezelőtt megrendeltünk egy felmérést, mire panaszok ezreit kaptuk. Csak feltételezhetjük, hogy ez csupán a jéghegy csúcsa, vagyis azoknak a vállalkozásoknak a száma, melyek úgy érzik, hogy becsapták őket, ennek sokszorosa lehet.
Viviane Reding, a jogérvényesülésért, az alapvető jogokért és az uniós polgárságért felelős biztos most gyűjti az adatokat a probléma elterjedtségének a megállapításához. Szeretném kiemelni, hogy az efféle gyakorlatokat már tiltja a megtévesztő és összehasonlító reklámról szóló 2006/114/EK irányelv, valamint a különböző tagállamok csalás elleni jogi szabályozása. E csalárd fogások egyike-másika azonban a nemzeti határokon keresztül valósul meg, a különböző vállalkozások közötti üzleti ügyletekben dívik, s a helyzet jelenlegi állása szerint az elkövetők üldözése nehézségekbe ütközik.
A probléma kezelése és megoldása érdekében Viviane Reding az év végére közlemény kibocsátását tervezi, amely a megtévesztő és összehasonlító reklámról szóló, meglévő irányelv végrehajtásának jelenlegi állásáról, valamint a módosítására kínálkozó mostani lehetőségekről fog beszámolni, és értékeli majd a helyzetet. A biztos fontolgatja az irányelv érdemi részének javítását és a megtévesztő gyakorlatokból leszűrendő tanulságok megvizsgálását. Arra is összpontosít, hogy a határon átnyúló esetekben miképp lehetne javítani a nemzeti hatóságok közötti ügyészségi együttműködést.
A biztos azt is tervezi, hogy javasolja: a polgárokban és a vállalkozásokban fokozottabban tudatosítani kell a megtévesztő szakmai címjegyzékek erősödő problémáját, valamint tervei szerint ráirányítja a figyelmet az e területtel összefüggő fokozottabb közkapcsolati tevékenység szükségességére. A 2006-os irányelvet minden tagállam végrehajtotta, a Bizottság mégis azt kérte a tagállamoktól, hogy tájékoztassanak bennünket a végrehajtásról és az általuk hozott intézkedésekről, valamint - még a tervezett közlemény kiadását megelőzően - mihamarabb nyújtsanak be állapotjelentést. Ezt a folyamatot a május végén a Bizottság által a nemzeti hatóságok, az érdekcsoportok és független szakértők részvételével megrendezett konferencia is támogatásáról biztosította. A konferencia a szakmai címjegyzékek csalárd gyakorlataira, és különösen a határon átnyúló tevékenységekre összpontosított.
A vita folyamán kiderült, hogy a tagállami hatóságok jobb és rendszeresebb együttműködésére van szükség, ami bekerül a Viviane Reding által az év végén kibocsátandó közleménybe. Biztosíthatom önöket, hogy ezt a kérdést mi ugyanolyan sürgősnek tartjuk, mint önök. A következő lépéseket ezért akarjuk a lehető leggyorsabban meglépni. Formai okokból azonban szavatolnunk kell, hogy az érintett vállalkozások bevonására megfelelő módon kerüljön sor, márpedig ehhez időre van szükségünk. A konzultációs folyamat eredményeinek alapján és valamennyi érv tanulmányozását követően a megtévesztő és jogsértő, határon átnyúló gyakorlatok megelőzése végett a Bizottság további kiigazító intézkedéseket kíván hozni. Nagyon köszönöm, hogy széles körűen támogatják ezt az ügyet.
Georgios Papanikolaou
Elnök asszony, biztos úr, senki sem ellenkezhet azzal, amit ön elmondott. Szeretném elmesélni, hogy milyen bajba került egy görög honfitársam, aki megtévesztő reklám folyományaképpen hasonló viszontagságról panaszkodott nekem, és aki az összes vonatkozó dokumentumot ideadta. A megtévesztő cég által küldött levél elején az áll, hogy az adatszolgáltatás díjmentes. Tekintettel arra, hogy bizonyos adatokat be kellett írnia, honfitársam beírta az adatokat, és elküldte a levelet. A levél alján apró betűkkel nyomtatva viszont az állt, hogy - miként az előbb Busuttil úr is kifejtette - ezért évente 1 000 eurót kell fizetnie. Bizonyos idő elteltével a nevezett cég állítólagos jogi irodája különböző leveleket küldött neki - ezek itt vannak nálam -, amelyekben felszólítják honfitársamat, hogy fizessen meg 3 529,38 eurót, amely összeg nyilván a kamatokat és a cég jogi költségeit is tartalmazta.
Biztos úr, nyilván van egy jogszabályi keret. Azt viszont nem tudjuk, hogy ezeket az irányelveket a tagállamok alkalmazzák-e, és megfelelően ültették-e át. A stockholmi program kimondja, hogy ezekkel a kérdésekkel közvetlenül kell foglalkoznunk. Honfitársaink mellett állunk, érintenek bennünket a mindennapi problémáik. Honfitársainkkal meg kell értetnünk, hogy mi nem valamiféle elérhetetlen helyen vagyunk, és nem csak jelentős európai kérdésekkel foglalkozunk. Mindennapi problémáikban is velük vagyunk. Ezt a kérdést haladéktalanul meg kell oldanunk.
Monika Flašíková Beňová
Elnök asszony, először és főként azt kell világosan leszögezni, hogy ezek a cégek nem csupán megtévesztőek, hanem csalók is.
A vállalkozásnak mint olyannak addig van értelme, amíg az egész társadalomhoz hozzátesz valamit, ám ha valaki azért fog álvállalkozásba, hogy más, becsületes kereskedőket és cégeket pusztán a saját meggazdagodása érdekében csalogasson be egy címjegyzékbe, és ennek során mindenféle fortélyt bevet, akkor ez egyszerűen csalás, és teljesen mindegy, hogy az adott cég mennyire tiltakozik, és milyen fennen hangoztatja, hogy semmilyen jogsértést nem követ el. És arról sem szabad megfeledkeznünk, hogy a megtévesztő és összehasonlító reklámról szóló irányelv értelmében a szakmai címjegyzékeket üzemeltető cégek említett gyakorlatai egyértelműen a törvényen kívül esnek.
Mégsincs szükség új jogszabály bevezetésére. Ehelyett arra kell koncentrálnunk, hogy a jogszabályt a lehető leggyorsabban és leghatékonyabban alkalmazzuk a gyakorlatban. A probléma az, hogy ezek a cégek többnyire egy másik uniós tagállamban működő, családi kisvállalkozásokra csapnak le, melyeknek többnyire vagy nincs meg a tudásuk jogi védelem felállítására, vagy nem képesek erre, illetve úgy gondolják, hogy ez sok pénzükbe és erőfeszítésükbe kerülne. Még csak egy kérdésem lenne: a Bizottság szerint lenne-e helye az egyes érintett cégek megnevezésére irányuló nyilvános kampánynak, melyben a tisztességes vállalkozásokat felszólítanák, hogy ezekkel ne lépjenek üzleti kapcsolatba?
Marian Harkin
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, szeretném tudatni a biztossal, hogy az elmúlt pár év folyamán sok olyan ír polgárral találkoztam, akik a megtévesztő szakmai címjegyzékeket üzemeltető cégek áldozataivá váltak.
Például találkoztam egy olyan iskolai titkárral, aki több mint 2 000 eurót fizetett azért, mert az iskola ezt nem engedhette meg magának, és mert felelősnek érezte magát azért, mert aláírta a kérdőívet. Ráadásul emiatt nagyon ostobának érezte magát. Azt gondolta, hogy senki sem olyan botor, hogy olyat tegyen, amilyet ő, miközben persze nem is sejtette, hogy ilyesmi nap mint nap megesik az emberekkel.
Azután találkoztam egy idősebb hölggyel, akinek a férje taxizott. Kapott egy kérdőívet, amelyben volt néhány hiba. Azt hitte, hogy csak a hibákat javítja ki, visszaküldte a kérdőívet, mire a következő két évben egyre-másra kapta a fenyegető leveleket. Ezektől annyira megrémült, hogy amikor a postaládából kiszedte, már fel sem merte nyitni őket. Nem mondhattam neki, hogy ne fizessen. Csak annyit mondhattam, hogy én az ő helyében nem fizetnék. Ez volt a legjobb tanács, melyet adhattam neki.
Számtalan más példát is hozhatnék, melyekről tudom, hogy már hallottak. Az igazság az, hogy a polgárok védelmet várnak az európai jogszabályoktól, és nem értik, hogy az európai jogszabályok ebben a tekintetben miért nem védik őket. Itt valami kétértelműség lappang. Amint említettem, azt mondom a polgároknak, hiszem, hogy védelemben részesülnek, de ezt nem tudom garantálni. Például, ha jól tudom, az egyik ilyen céget egy spanyol régióban elmarasztalták, mire egyszerűen áttette a székhelyét egy másik régióba, és ott működött tovább.
Az egyik dolog, amely aggasztja a polgárokat, az az, hogy bizonytalanok más országok jogrendszerei működésének a mikéntjében. Lehet, hogy úgy érzik, hogy a saját tagállamukon belül meg fogják védeni őket, de abban bizonytalanok, hogy egy másik tagállamban mi fog történni. És az is idegesíti őket, hogy mi van, ha ezek a cégek az EU-n kívülre távoznak.
Jó ezért hallani, hogy a Bizottság osztozik a gondjainkban, és a tagállamokat szorosabb együttműködésre ösztökéli, újfent megvizsgálja a határon átnyúló eseteket, s igyekszik tájékoztatni a polgárokat és a vállalkozásokat.
Biztos úr, ön úgy fejezte ki magát, hogy sürgető a helyzet, de a helyzet már régóta, nagyon régóta sürgető. A polgárok azt tapasztalják, hogy az uniós jogi szabályozás számos területen hat az életükre, ezért értetlenül állnak az előtt, hogy a csaló cégekkel szemben miért nem kapnak védelmet. Biztos úr, arra kérném, értse meg, hogy a "sürgős” szó azt jelenti: "most”.
Struan Stevenson
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, tökéletesen egyetértek a Marian Harkin által elmondottakkal. Skóciai választókörzetemben az idősek, valamint a panziókat és az önellátó nyaralókat üzemeltetők esnek e jogsértő tevékenység áldozatául. Címeket adnak meg a címjegyzéknek, mire kapnak egy ezer euróról kiállított számlát. Az idős emberek megrettennek, amikor az inkriminált cégek állítólagos jogi képviselőitől ilyen fenyegető leveleket kapnak.
Ez egy határon átnyúló jogsértő tevékenység. A szóban forgó cégek megadják az adataikat és a címüket is. Le kell rájuk csapnunk, be kell szüntetnünk a működésüket, üldöznünk kell őket, az Európai Unió polgárait pedig meg kell védenünk. Amikor bármely polgár a választókörzetemben felkeres, akkor csak annyit mondok neki, hogy azt írja vissza a cégnek, hogy minden további levelezést nekem küldjön meg. Ezután hallani se lehet többé az adott cégekről. De ezeket az embereket rács mögé is kell dugni.
Keith Taylor
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, erre az indítványra óriási szükség van. Jóllehet megvan a 2006-os irányelvünk, ez egyértelműen nem működik annyira jól, amennyire kellene. Azok a cégek, amelyekről hallottunk, csupán csak azért léteznek, hogy becsapják a gyanútlan és néha túlterhelt szervezeteket, azt pedig különösen felháborítónak tartom, amikor a jobbára szűkös költségvetéssel rendelkező közösségi vállalkozásokat károsítják meg.
Pénzbehajtó és zsaroló módszereket használnak, gyanútlan emberek előtt villantanak fel hamis ígéreteket; de azt hiszem, hogy az üzenetnek annak kell lennie, hogy ha egy ajánlat túl jónak tűnik ahhoz, hogy igaz legyen, nos akkor olyan is. Ezek a cégek ragadozó cápák, melyeket fel kell tartóztatni.
Képviselőcsoportunk határozottan üdvözli ezt az állásfoglalást; már nagyon ideje volt, és támogatni fogjuk, hiszen felszólítja a Bizottságot, hogy követelje meg a tagállamoktól az irányelv megfelelő érvényre juttatását.
Derek Roland Clark
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök asszony, a legjobban a European City Guide-ot ismerem, és a bezárására tett kísérletek dacára ez a kártevő még mindig él és virul. Az Egyesült Királyságban 2008 májusában léptek hatályba a megtévesztő marketingre vonatkozó előírások. Ezek törvénytelennek nyilvánítják a hivatalos iratokban a szolgáltatás valódi költségének elrejtésére szolgáló apró betű használatát. A Tisztességes Kereskedelem Hivatala így most már eljárhat a brit cégek ellen, de ennek van egy komoly hátulütője.
A Hivatalnak ugyanis nincs hatásköre a máshonnan, közötte a más tagállamokból származó csalás kezelésére, a probléma tehát továbbra is fennáll, és én továbbra is megkapom a magam panaszadagját. Még inkább a lényegre térve: miközben ezek a cégek az elnéző politika következtében máshol működhetnek, a saját kormányom miért nem akadályozhatja meg a szárazföldi Európából jövő veszélyt? A válasz ennek a fölösleges EU-nak a lényegében rejlik, amely lerombolta a nemzeti határokat. A személyek, áruk és szolgáltatások szabad mozgása tökéletes fedezéket kínál az embercsempészek, a terroristák számára, meg a gyanútlan emberek megkopasztását célzó, megfélemlítő átverésekhez is.
Philippe Boulland
(FR) Elnök asszony, biztos úr, tisztelt képviselőtársaim, számokban összefoglalhatjuk a megtévesztő, mert úgymond díjmentes szakmai címjegyzékek helyzetét. Az Európai Parlamentbe a Petíciós Bizottság címére négyszáz petíció érkezett. Ötvenezer mikrovállalkozás, egyesület vagy szervezet érintett, melyeket addig zaklattak, amíg fizettek. Miként Simon Busuttil mondta, a követelés átlagban ezer euró három éven keresztül, nem kívánt szerződések címén.
Ezek a számok csak részben tükrözik az átverések áldozatainak a szenvedését. Ezek az emberek már a vállalkozásuk elindításával kockázatot vállalnak, és igen gyorsan szembekerülnek az üzlet nehézségeivel, a gazdasági válsággal és a jövő bizonytalanságával. Mentesítsük őket attól, hogy ilyen csalárd üzelmeket kelljen elviselniük, amelyekkel szemben sem emberi, sem pénzügyi eszközöket nem tudnak bevetni.
Több javaslat jöhet számba: először is, fel kell számolni a gazdaságunkat sebezhetővé tevő átveréseket. Ehhez, biztos úr, kívánatos lenne a megtévesztő és összehasonlító reklámra vonatkozó irányelv felülvizsgálatának felgyorsítása, figyelemmel a reklámon keresztül megvalósuló megkárosítások terjedésére és kifinomultságára.
Azután a "naming and shaming” elv alapján állítsuk össze ezeknek a cégeknek a feketelistáját, amely hivatkozási pontként szolgálhatna. A csalás elleni küzdelemre szakosodott nemzeti hatóságok és az áldozattá vált vállalkozások segítségével így lenne egy egyszerű és hatékony elrettentő és megelőző eszközünk. Végül, egy ilyen rendszer szereplői súlyos büntetést érdemelnek. Márpedig a kiszabható büntetési tételek és pénzbírságok jelenleg gyakran alacsonyabbak a kizsarolt összegeknél. Bátorítsuk a tagállamokat arra, hogy ezen a téren szigorúbban lépjenek föl.
Evelyne Gebhardt
(DE) Elnök asszony, Oettinger úr, a Bizottság osztja az Európai Parlament aggodalmait. Mindez igen szép, de már évek óta várunk arra, hogy a Bizottság lépjen, és valódi előrehaladás történjék ezen a területen. Itt fekszik előttünk Simon Busuttil jelentése. A legutóbbi parlamenti ciklusban a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság több ízben hangsúlyozta, hogy tennünk kell végre valamit az emberek megsegítésére. A probléma az, hogy az emberek még mindig csak várnak erre a segítségre.
Az érintett önkéntes kisszervezetek közül soknak nincsenek meg a pénzügyi eszközei vagy az arcátlansága az önvédelemhez. A múlt héten is kaptam egy újabb levelet, melyben azt kérdezik: "Hogy védjem meg magamat? Nincs pénzem ügyvédre, ezért nem tudom az ügyet jogi útra terelni.” Úgy vélem, hogy az európai polgárok kezébe végre egy olyan hatékony eszközt kell adnunk, amellyel megszabadíthatják magukat ettől a problémától.
Catherine Stihler
Elnök asszony, a gyanús, jellegüknél fogva csaló átveréseket, melyek a törvényesség álcájával - megnevezésükben gyakorta az Európa szót használva - a kisvállalkozásokat nézik ki prédául, törvénytelennek kell nyilvánítani. Ezek az átverések nem csupán a kisvállalkozásoknak okoznak károkat, melyeket fenyegetnek, zaklatnak, és olyannyira molesztálnak, hogy ez utóbbiak kénytelenek díjat fizetni olyasmiért, amelyről azt hitték, hogy díjmentes; az Európai Uniónak is károkat okoznak, ha nem lépünk fel keményen, és nem segítünk az áldozatoknak.
Az Európai Bizottság ugyanis azt mantrázza, hogy "gondolkodjunk először kicsiben”, de én mégis évek hosszú sora óta - ahogy képviselőtársaim mondták - vetem föl ezt a kérdést, amelyre még mindig nem történt közvetlen reagálás: vajon miért nem? Felmérésekről, tájékoztató összejövetelekről és az érdekeltek részvételével megtartott ülésekről hallunk. Tettekre van szükség, nem szavakra, s ha azt mondjuk, hogy csak az idei év végéig várunk, vagy adunk még a dolognak pár év kifutást, akkor ez túl kevés, és túl későn jön: most kell cselekednünk.
Tehát az átverések egész Európára kiterjedő és határon átnyúló jellegére figyelemmel a Bizottság fontolóra veszi-e a kkv-k támogatását célzó valamiféle jogsegély bevezetését ahhoz, hogy a kkv-k meg tudjanak birkózni a szélhámosokkal? Az átverések addig fognak tartani, amíg a Bizottság keményen föl nem lép.
Phil Prendergast
Elnök asszony, az Európai Parlament petíciók százait kapta kisvállalkozásoktól szerte Európából, melyek azt hangoztatják, hogy áldozatául estek ezeknek a konstrukcióknak. Miközben a vérlázító díjak megfizetése a vétlen vállalkozásokat komoly pénzügyi bajba sodorhatja, az áldozatok rendszerint túl kicsik ahhoz, hogy megengedhessék maguknak a címjegyzékeket üzemeltető cégek elleni jogorvoslattal járó jogi költségeket.
A szóban forgó cégek rendszerint olyan áldozatokat szemelnek ki, melyeknek a székhelye egy másik tagállamban van. Ez jogbizonytalanságot szül az áldozatokban, hiszen az áldozatok többnyire nem tudják, hogy egy másik országban mi az ilyen szerződések jogállása. A címjegyzékeket üzemeltető cégek erre a bizonytalanságra játszanak rá.
Jóllehet a Bizottság világosan kimondta, hogy a megtévesztő és összehasonlító reklámról szóló irányelv jogsértőnek nyilvánítja a címjegyzékeket üzemeltető cégek megtévesztő gyakorlatait, azt is meg kell vizsgálnia, hogy a tagállamok miképpen ültették át ezt az irányelvet, mégpedig azért, hogy tisztázza, hogy a polgárok Európában mindenütt egyforma védelemben részesülnek-e. Az, hogy a tagállamok átültették az irányelvet, még nem feltétlenül jelenti, hogy az adott intézkedések átfogóak, avagy összhangban vannak egymással.
Sylvana Rapti
(EL) Elnök asszony, a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokat a vízhez lehetne hasonlítani: amint egy rést találnak, rögtön befurakodnak oda. Ez esetben két rést találtak: az egyik a már említett 2006-os irányelv, a másik a tagállamok közötti együttműködésről szóló rendelet.
Biztos úr, minthogy bírja a Parlament valamennyi frakciójának a támogatását, vagyis az egész Parlamentét, gyorsan kell lépnie, mert az idő pénz. Miként képviselőtársaim már kifejtették, legalább három év telt el, három év, amely alatt ezek a molesztálók - ahogy számos képviselőtársam joggal nevezte őket - megtévesztették a képviselőket, megtévesztették az európai gazdaság gerincét alkotó kis- és középvállalkozásokat. Önnek cselekednie kell, mégpedig gyorsan.
Marc Tarabella
(FR) Elnök asszony, biztos úr, tisztelt képviselőtársaim, valóban lényegbevágó lenne tudni, hogy a megtévesztő és összehasonlító reklámról szóló irányelvet a tagállamok jól ültették-e át, és jól alkalmazzák-e. Ugyanakkor haladéktalanul és mélységében tanulmányoznunk kell ennek a problematikának más alapvető vonatkozásait is, melyek egyébként a határon átnyúló átverések más formáira is alkalmazhatók.
Az első az, hogy a Bizottságnak, a tagállamoknak és ezek szervezeteinek el kell juttatniuk az információkat a fogyasztókhoz. Az nem normális, hogy egyre több polgár válik átverések áldozatává.
Másodsorban az áldozatok számára lehetőséget kell teremteni ahhoz, hogy érdekeik érvényre juttatása céljából kollektív jogorvoslathoz folyamodhassanak. A kollektív jogorvoslatra több mint húsz éve várunk.
Végül a jogviták alternatív rendezésének reformjáról folyó jelenlegi vitában szintén fontolóra lehetne venni az átverések rendezésére szolgáló rendelkezéseket.
Biztos úr, ebben az ügyben konkrét és igen gyors intézkedéseket várunk öntől.
Seán Kelly
Elnök asszony, a helyzet pontosan úgy néz ki, ahogyan képviselőtársaim leírták. Ezt onnan tudom, hogy saját választókörzetemben, főként Corkban egy cég, mely a European City Guide nevet viseli, csalárd módon a környék összes vállalkozását behálózta. Annak ellenére, hogy ha nem tévedek, a katalán legfelsőbb bíróság 2001-ben felszólította üzleti tevékenységének beszüntetésére, és a belga bíróságok, valamint az Egyesült Királyság Tisztességes Kereskedelmi Hivatala megtévesztő gyakorlatok miatt elmarasztalta, a cég továbbra is folytatja üzleti tevékenységét. Ez így nem megy.
Nagyon fontos, hogy két dolgot megtegyünk: az első az, hogy Európa-szerte meg kell próbálnunk felhívni a vállalkozások figyelmét arra, hogy legyenek óvatosak, és ne essenek a megtévesztő cégeknek a csapdájába; a másik pedig az, hogy vezessünk be olyan szabályozást, amely szavatolja, hogy amennyiben ezek a cégek bíróság elé kerülnek, vagy szüntessék be a tevékenységüket, vagy kerüljenek rács mögé. Ez ilyen egyszerű.
Zuzana Roithová
(CS) Elnök asszony, a Parlament több mint 400 petíciót kapott, és én magam is számos panaszos levelet kaptam vállalkozásoktól, non-profit szervezetektől, iskoláktól, jótékonysági szervezetektől, sőt még kormányzati intézményektől is, melyek a szakmai címjegyzékeket üzemeltető cégek által elkövetett csalás áldozataivá váltak. Költséges pénzügyi kötelezettségeket vállalnak abban a hiszemben, hogy csak a saját adataikat frissítik. A címjegyzékekkel üzletelő csaló cégek üzelmeiket szándékosan folytatják határon átnyúlóan, vagy harmadik országokból. Egyértelmű páneurópai megoldásra van szükség, az Európai Bizottság viszont, amely kezében tartja a jogalkotási kezdeményezést, az Európai Parlament minden erőfeszítése dacára évekig semmit sem tett.
Árnyékelőadói tisztemben a parlamenti jelentésben számos megoldásra tettem javaslatot. A Bizottságnak valójában csak annyit kellene tennie, hogy javasolja, hogy a vonatkozó irányelv értelmében tiltott megtévesztő reklámozási gyakorlatok kerüljenek feketelistára. Erőteljes európai jogalkotási megoldásra van szükség, mégpedig mihamarabb.
Sürgetem a Bizottságot, hogy alkalmazza a gyorsított jogalkotási eljárást. A Bizottságnak az ebben az esetben tanúsított elítélendő elnéző magatartása miatt sok becsületes polgár veszített rengeteg pénzt. Véleményem szerint az Europolnak is vizsgálódnia kellene.
Olga Sehnalová
(CS) Elnök asszony, egyes úgynevezett szakmai címjegyzékekkel üzletelő cégek tisztességtelen gyakorlatai továbbra is komoly problémát okoznak. Ügyleteik mindig elsősorban a törvény megkerülésére és az igen gyenge lábakon álló jogérvényesítésre támaszkodnak. Sok érintettet a költségek tántorítanak el attól, hogy az ügyet jogi útra terelje. A másik oldalról pedig az igazságszolgáltatási és egyéb felügyelő szervek merev formai megközelítése miatt számos esetben abszurd ítéletek születtek.
A csalók azonban főleg a felelős intézmények gyér jogi ismereteire támaszkodnak, valamint - ami sajnálatos - sok esetben az intézmények részéről megnyilvánuló vonakodásra, nem-akarásra és bizonyos mértékű közönyösségre. A jog formalista értelmezésével kibújhatnak a felelősség alól, elkerülhetik ezekben az esetekben a bűnvádi eljárás megindítását, és moshatják kezeiket. Ennélfogva paradox módon inkább a csalók érdekét, semmint az áldozatokét védelmezik.
A Bizottsághoz intézett kérdés jogosan tudakolja a Bizottságtól, hogy a tagállamok miként állnak ehhez a kérdéshez. A tagállamok hogyan alkalmazzák a megtévesztő és összehasonlító reklámról szóló irányelvet? Hacsak az adott állam formális szerep helyett nem kezd el aktív szerepet játszani, a probléma valóban kezelhetetlen marad, és továbbra is elárasztanak bennünket a becsapott áldozatok petíciói. Pedig ebben az ügyben nem vagyunk tehetetlenek.
Andreas Schwab
(DE) Elnök asszony, Oettinger úr, az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) Képviselőcsoportja erőteljesen támogatja azt a lépést, hogy a kis- és középvállalkozásokat szabadítsuk meg a szakmai címjegyzékekkel üzletelő cégek kártételétől, melyek azt állítják, hogy szolgáltatásokat nyújtanak a gazdasági társaságoknak, de melyeknek végül a számlákon kívül semmilyen más valódi folyománya nincs. Pedig ahogy ön, Oettinger úr, helyesen leszögezte, a 2006/114/EK irányelv jogalapot szolgáltat erre, az irányelvet viszont egyes tagállamokban a jelek szerint nem sikeresen hajtották végre. Ezért remélem, hogy a Bizottság kezelni fogja a probléma gyökerét, és rendszerszerű megközelítést fog alkalmazni ennek mihamarabbi megoldására azon tagállamokban, ahol a helyzet különösen rossz. Persze a belépések határon átnyúló jellege miatt a probléma ezen tagállamokból átszivároghat a szomszédos országokba is.
Ebben az esetben egy elnagyolt megközelítés nem működőképes, mivel a probléma egyértelműen egyes tagállamokhoz köthető.
Elena Băsescu
(RO) Elnök asszony, a szakmai címjegyzékek egy adott üzleti ágazatban rendelkezésre álló ajánlatokra vonatkozó információk legszélesebb körben használt forrásai. Tekintélyüknek köszönhetően az európai fogyasztók nagy becsben tartják őket. A megtévesztő szakmai címjegyzékek ezért okoznak károkat az ezeket használóknak. Ennek a gyakorlatnak csak a megtévesztő és összehasonlító reklámról szóló irányelv rendes végrehajtásával lehet véget vetni. Ezt a szöveget sajnos nem minden tagállam ültette át a nemzeti jogába, minek következtében az áldozatokat nem lehet kárpótolni az általuk elszenvedett sérelemért. Az említett gyakorlat elleni küzdelemhez szükséges eszközök az irányelv módosításával jönnének létre. Az uniós jogi szabályozás konkrét rendelkezésekkel történő kiegészítése a megtévesztő szakmai címjegyzékek megjelenését is korlátozná. Úgy gondolom, hogy az üzelmek áldozatai számára lehetőséget kell teremteni arra, hogy közvetlenül fordulhassanak az igazságszolgáltatási rendszerhez.
Gerald Häfner
(DE) Elnök asszony, Oettinger úr, tisztelt képviselőtársaim, úgy tűnik számomra, hogy ez valóban európai probléma. Mindenki ismer ilyen eseteket, és egy sor különböző országból hallunk történeteket. Az asztalomon halomban állnak az ilyen ügyek, és meg kell vallanom, hogy a legtöbb esetben engem is becsaptak volna. A probléma az - ami számos alkalommal terítékre került -, hogy itt van a 2006/114/EK irányelvünk, az ügyet 2008-ban a Petíciós Bizottságban is tárgyaltuk, s itt, a plenáris ülésen is vitáztunk róla, a probléma mégis továbbra is fennáll, sőt nagyobb méreteket ölt.
Oettinger úr, hallottam, amit az elején mondott, és az az érzésem, hogy a probléma önnél landolt. Egy új biztosnak talán új lehetősége lesz lépni ezen a területen. Kérném, hogy a problémát vegye komolyan. Ez apró problémának tűnhet, ám komoly gazdasági kihatással bír, és főként a kis- és középvállalkozásokat, valamint a családi cégeket sújtja, melyek pedig nemzeti gazdaságaink és társadalmunk gerincét alkotják. Amennyiben ennek nem sikerül megálljt parancsolnunk minden tagállamban, és az irányelvet nem sikerül Európa-szerte egyformán és hatékonyan végrehajtani, még nagyobb kártétellel fogunk szembesülni.
Günther Oettinger
Elnök asszony, tisztelt képviselők, hálás vagyok azért, hogy a helyzetet a ma itt jelen lévő, elkötelezett képviselők ilyen széleskörűen és következetesen körüljárták. Viviane Redinget tájékoztatni fogom erről, arra ösztönözve, hogy az európai és nemzeti jog erős és gyenge pontjaira kitérő, átfogó közleményt fogalmazzon meg, valamint, hogy az irányelv módosítására ezen az alapon kerüljön sor.
A 2006-os irányelvet a tagállamok egyértelműen végrehajtották. Tehát az elsődleges probléma nem a nemzeti jog kiigazítása. Először is, ha határon átnyúló problémák merülnek föl, a jogot sok esetben nem is alkalmazzák, mégpedig a különböző tagállamok hatóságainak nem éppen ideális együttműködése következtében, s ezért ezeket az eseteket egyáltalán nem is vizsgálják ki. Másodsorban a bűnüldözés is többnyire elmarad. A büntetőjog a tagállamok hatásköre, mind a büntetési tételek megállapítása, mind az említett esetek hivatalos hatósági, ügyészségi vagy bírósági kivizsgálása tekintetében.
Harmadsorban, és most jutok el az ügy lényegéhez: a 2006-os irányelv hatálya csak a vállalkozások és a fogyasztók közötti üzleti viszonyokban előforduló tisztességtelen gyakorlatokra terjed ki, de nem terjed ki a vállalkozások közötti tisztességtelen üzleti gyakorlatokra. Ami annyit tesz, hogy az irányelv elsősorban a magánszemélyeket védi a csaló cégekkel szemben. Az irányelv nem védi az ilyen típusú csalás ellen az olyan polgárokat, akik vállalkozók, egyéni vállalkozók, kiskereskedők, üzletemberek és ügynökök, vagy akik kis- vagy középvállalkozást üzemeltetnek. Annak idején, a jogalkotási folyamat során azonban a tagállamok többsége éppen ezt a pontot kifogásolta, amely az irányelv hatályát úgy terjesztette volna ki, hogy az a gazdasági társaságok közötti üzleti viszonyokra is kiterjedjen. Vagyis teljesen tudatosan és szándékosan mi magunk szorítottuk magunkat ezen irányelv alapján arra, hogy az európai szabályozás csak a csaló cégek és a polgárok közötti üzleti kapcsolatokra terjedjen ki, de a csaló cégek és a kisvállalkozások közötti kapcsolatokra ne. Annak idején nem kívánatos volt annak a kérdésnek az európai szabályozása, melyre a gyakorlati tapasztalatok alapján önök most teljes joggal panaszkodnak.
Az irányelv ambiciózus európai projekt volt, és a Bizottság annak idején attól tartott, hogy ha az irányelvet a csalók és a polgárok közötti kapcsolatokon túlra is ki akarja terjeszteni, akkor a tagállamok a javaslatot megtorpedózzák, és semmi sem lesz belőle. Az itt önök által említett konkrét példák fényében, valamint a Bizottság által feltárt visszaélések tükrében az irányelv jövő évben esedékes felülvizsgálata során esetlegesen elképzelhető az irányelv hatályának a csaló cégek és a polgárok közötti viszonyokon túlra történő kibővítése. Ehhez a munkához azonnal hozzáfogunk.
Végezetül, vannak olyan tagállamok, melyeknek anyagi és büntetőjoga kielégítő rendelkezéseket tartalmaz a csalók és a polgárok közötti viszonyokra vonatkozóan, és amelyek üldözik az ilyen eseteket. A jó példák között említhető Ausztria, Belgium és Franciaország. Más tagállamokban viszont, melyek közül néhányra önök is utaltak, a nemzeti szabályozás nem megfelelő. Majd meglátjuk, hogy ezek a tagállamok egy év múlva készek-e a Tanácsban megszavazni egy általános, az egész Unióra kiterjedő, egységesített szabályozást azon polgárok védelméről, akik egyúttal üzletemberek is.
Elnök
Egy állásfoglalási indítványt kaptam a Petíciós Bizottságtól, melyet az eljárási szabályzat 115. cikkének (5) bekezdésével összhangban nyújtottak be.
A vitát lezárom.
A szavazásra ma 12.00-kor kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Gálné Pelcz Ildikó
A probléma valós, amely sajnos széles körben elterjedt, és szinte az egész Európai Unióban megfigyelhető. Az áldozatok jóhiszeműen szerződnek a szakmai címjegyzékben való reklámra azt követően, hogy elhitették velük, hogy mindez díjmentes. Aztán különböző jogcímeken az üzemeltetők mégis pénzt kérnek, majd a nem fizetőket folyamatosan zaklatják, egyfajta pszichológiai nyomásnak helyezik őket alá, sőt jogi lépésekkel is fenyegetik őket. A további megtévesztések elkerülésének érdekében elkerülhetetlen az uniós jogszabályok hatékony tagállami végrehajtásának ellenőrzése, vagy amennyiben szükséges, az adott probléma megoldása érdekében akár az uniós jogszabályok ismételt módosítására is javaslatot kell tenni. Most azonban az a legfontosabb, hogy megmutassuk a bajba jutott vállalkozásoknak, hogy nem csupán megértjük a helyzetüket, de teljes mértékben mögéjük is állunk. Ugyanakkor fel kell szólítani a megtévesztő gyakorlatot folytató kereskedelmi jegyzékeket vezető cégeket, hogy vessenek véget a szándékosan félrevezető üzleti tevékenységeiknek, mert az ellentétes az Európai Unió versenypolitikájának szellemiségével.
