Guineai helyzet (vita)
Elnök
A következő napirendi pontunk a Tanácsnak a guineai helyzettel kapcsolatos nyilatkozata.
Cecilia Malmström
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr, rátérünk a következő napirendi pontra. Nagyon komoly és fontos témáról van szó, amelyet a tisztelt képviselők vetettek fel, és az ő kérésükre került be a napirendbe.
Szeptember 28-án, hétfőn, több mint 100 ember vesztette életét a guineai Conakryban, amikor a guineai biztonsági erők tagjai belelőttek a tüntetők tömegébe. A guineai állampolgárok azért gyűltek össze a főváros egyik stadionjában, hogy tiltakozzanak a guineai ideiglenes katonai vezető, Moussa Dadis Camara százados azon feltételezett szándéka ellen, hogy indul az elnökválasztáson. A halálos áldozatok végleges száma még nem ismeretes, mivel a katonák mindjárt össze is gyűjtötték a holttesteket, hogy ne lehessen megszámolni őket a nyilvános hullaházban. Egyelőre nem ismerjük a tragikus események valódi dimenzióit. A sérültek száma a jelentések szerint legalább 1200, és a szemtanúk elmondása szerint a katonák nőket erőszakoltak meg Conakry utcáin.
A tüntetés erőszakos leverése során számos ellenzéki vezető is megsebesült, és átmenetileg börtönbe került. A még mindig letartóztatásban lévő tiltakozók száma továbbra sem ismeretes; az ellenzéki vezetők házait egyenruhás elkövetők feldúlták, az üzleteket pedig kifosztották. A következő napon egy tévéműsorban Camara százados részvétét fejezte ki az elhunytak családjának, és meglátogatott néhány sebesültet. Két napos nemzeti gyászt rendelt el, és ígéretet tett az erőszakos cselekmények kivizsgálására. Elhatárolta magát a gyilkosságoktól, és azt állította, hogy nem ő irányította az atrocitásokért felelős katonai egységeket.
Az Európai Unió azonnal és határozottan elítélte a brutális és megdöbbentő eseményeket. Másnap megjelent egy elnökségi nyilatkozat, Solana főképviselő úr nyilatkozata, valamint az EU biztosának, De Gucht úrnak a nyilatkozata. Továbbra is ragaszkodnunk kell a letartóztatottak szabadon bocsátásához és az események alapos kivizsgálásához.
A guineai erőszakot az egész világ elítélte. Az ENSZ Biztonsági Tanácsát múlt szerdán tájékoztatták az országban kialakult helyzetről. Az Afrikai Unió elítélte az eseményeket, és úgy határozott, hogy jelentést fog készíteni a lehetséges intézkedésekről. A Nyugat-afrikai Államok Gazdasági Közössége (ECOWAS) az ügy teljes körű nemzetközi kivizsgálását kérte. A Parlament, mint tudják, elítélte az alkotmányellenes hatalomátvételt, és a 2009. január 15-i határozatában követelte az emberi jogok tiszteletben tartását és az alkotmányos rendhez történő mielőbbi visszatérést. Az EU elhatározta, hogy konzultációkat kezd a Cotonoui Egyezmény 96. cikke értelmében, az EU fejlesztési segélyeit pedig - kivéve a humanitárius segélyt és a demokratikus átalakulás támogatását - befagyasztottuk.
Nem csak mi cselekedtünk így. Nemzetközi partnereink is hasonló lépéseket tettek. Az Afrikai Unió és az ECOWAS felfüggesztették Guinea tagságát egészen addig, amíg nem jön létre demokratikusan választott parlament vagy kormány az országban. Létrejött egy Guineával kapcsolatos nemzetközi kontaktcsoport, amelynek az Afrikai Unió és az ECOWAS a társelnökei, és amelyben az Európai Unió is részt vesz. Márciusban a katonai junta megállapodott az ellenzékkel, hogy 2009 vége előtt választásokat fognak tartani, és ennek alapján reménykedni lehetett a békés és demokratikus átmenetben. Camara százados biztosítékokat adott arra vonatkozóan, hogy a puccs vezetői közül senki nem fog a választásokon politikai tisztségért indulni. Úgy volt, hogy az átmenet folyamatát egy átmeneti nemzeti tanács fogja irányítani, amely egyúttal kidolgozza a szükséges alkotmánymódosításokat is a választások elősegítése érdekében.
Mit tudunk tehát tenni annak érdekében, hogy megelőzzük a további erőszakot, és hogyan segíthetjük elő, hogy teljesüljenek a guineai népnek a demokrácia, a jogállamiság, a béke és a fejlődés iránti jogos vágyai? Nos, három fő területen tudunk cselekedni. Először is fenn kell tartanunk és meg kell erősítenünk a conakryi rezsimre gyakorolt politikai nyomást, különösen a nemzetközi csoporton keresztül. Ha Camara százados kijelentené, hogy nem indul az elnökválasztáson, azzal nagyban megnyugtathatná a kedélyeket. Rendkívül pozitív jelnek látjuk a Burkina Fasó-i elnök, Blaise Compaoré közvetítői szerepre történő jelölését a válságban az ECOWAS és a Nemzetközi Kontaktcsoport nevében. Az Európai Unió üdvözölte ezt a kinevezést az elnökségen keresztül. Reméljük, hogy a közvetítés hozzá fog járulni a guineai helyzet biztonságos, békés és tartós megoldásához.
Másodszor, közelebbről meg kellene vizsgálnunk a célzott szankciók alkalmazásának lehetőségét az erőszakért felelős személyek ellen. Ezt a megoldást össze kell hangolnunk az Afrikai Unióval és más nemzetközi és bilaterális partnerekkel is. Ebben a vonatkozásban fontos szerepet játszik majd az Addisz-Abebában tartandó, közelgő EU-Afrika Miniszteri Trojka, valamint a guineai Abujában tartandó október 12-i értekezlet is.
Harmadszor pedig folyamatosan biztosítanunk kell a humanitárius segélyeket a civil lakosságnak, és támogatnunk kell a demokratikus átmenet folyamatát. Ez utóbbi azonban azon is múlik, hogy az átmenetért felelős guineai hatóságok valódi hajlandóságot mutatnak-e a békés és konstruktív dialógusra, és egyértelműen elkötelezik-e magukat amellett, hogy tartózkodnak a további erőszaktól, és tiszteletben tartják a polgáraik emberi jogait és politikai szabadságjogait. Mi a magunk részéről mindent el fogunk követni annak érdekében, hogy segítséget nyújtsunk a guineai népnek ebben a kritikus pillanatban, és eltökélten támogatjuk a polgári, alkotmányos és demokratikus kormányzáshoz való visszatérést szabad és átlátható választások útján. Guineában minden érintettet arra biztatunk, hogy tartózkodjon az erőszaktól, és törekedjen a békés és demokratikus átmenetre.
Filip Kaczmarek
a PPE képviselőcsoport nevében.. - (PL) Elnök úr, Malmström asszony! Véleményem szerint a guineai válság is csak tünete annak az általános problémának, amely sajnos sok afrikai országban fennáll. Ez a probléma pedig a demokratikus intézmények gyengesége, valamint az érett polgári társadalmakra jellemző mechanizmusok fejletlensége, vagy időnként teljes hiánya. Európa számára ez nem csak azért fontos, mert köteleznek minket az értékeink, hanem pusztán pragmatikus okokból is.
Igen gyakran beszélünk a fejlesztési együttműködés hatékonyságáról. Ebben nincs is semmi szokatlan, hiszen mi vagyunk ennek a segélynek a legnagyobb adományozója, és kell is, hogy érdekeljen minket a tényleges felhasználása. Szembe kell néznünk azonban azzal a ténnyel, hogy nem tudunk előrelépni a hatékonyság javításában, ha a fejlesztési együttműködést felhasználó országok nincsenek abban a helyzetben, hogy legalább minimális garanciákat adjanak a segély megfelelő felhasználására. Márpedig nagyon nehéz ilyen garanciákat megteremteni demokrácia és polgári társadalom nélkül.
Tegnap Camara úr azzal vádolta meg Franciaországot, hogy megalázza az afrikaiakat, mert megszakítja a kapcsolatokat Guineával. Ez egyszerűen nem igaz. Franciaország nem alázta meg az afrikaiakat. Éppen Camara úr az, aki megalázta a honfitársait és az afrikaiakat. Azzal alázta meg őket, hogy megengedte a mészárlást és a nők elleni erőszakot. Franciaország és a francia kormány reakciója jogos és helyes volt, és az EU álláspontjának is ugyanilyen határozottnak és komolynak kell lennie.
Paradox módon a helyzet nagyon egyszerű. Nem hagyhatjuk szó nélkül a Guineában látott brutális tetteket. Követelnünk kell, hogy hagyjanak fel az erőszak alkalmazásával. Malmström asszonyhoz hasonlóan én is jó ötletnek tartom a Burkina Fasó-i elnök megbízását, és sok sikert kívánok neki. Reménykedjünk benne, hogy eredményes lesz. Támogatnunk kell az Afrikai Uniót is, amely szankciók foganatosítását jelentette be arra az esetre, ha a polgári kormányzást nem állítják vissza Guineában.
Tudjuk, hogy Svédország elkötelezett híve a demokrácia építésének. Tudjuk, hogy az elnökség is éppen ezt tartja az egyik legfontosabb kérdésnek a fejlesztési politika terén. Azt is tudjuk, hogy a svéd kormány rendelkezik a szükséges tapasztalatokkal, és már szép sikereket ért el ezen e téren. Ennél fogva szeretném remélni és hinni, hogy ez az elkötelezettség még a Guineaihoz hasonló nehéz és szélsőséges esetben is hatásos és gyümölcsöző lesz.
Patrice Tirolien
az S&D képviselőcsoport nevében.. - (FR) Elnök úr! A guineai politikai helyzettel és biztonsággal kapcsolatos aggasztó fejlemények határozott reakciót követelnek az Európai Uniótól. Mint tudják, 2009. szeptember 28-án a guineai kormány irányítása alatt álló katonák véresen elfojtották az ellenzéki pártokat egyesítő békés tüntetést, és ennek során 157 embert megöltek, és több mint ezret megsebesítettek, akik közül néhányan különösen aljas erőszak és csonkítás áldozataivá váltak. A Guineai Köztársaságban a függetlenség 1958-ban történő elnyerése óta még csak két diktatórikus rendszer működött. Ideje, hogy véget érjen ez a pokoli sorozat.
Az Európai Unió, a tagállamai és az intézményei már elítélték Moussa Dadis Camara 2008. december 28-án végrehajtott államcsínyét. Ezt követően a Tanács a szokásos eljárást követve - a Cotonoui Egyezmény 96. cikke alapján - a guineai hatóságokkal együtt megállapított egy olyan menetrendet, amely a demokratikus átmenet keretrendszeréül szolgálhat. Az intézkedések listáján elsősorban szabad és átlátható választások egy éven belül történő megtartása szerepelt, valamint arra vonatkozó kötelezettségvállalás, hogy a CNDD tagjai, nevezetesen Moussa Dadis Camara nem indulnak ezen a választáson.
Camara százados azon döntése, hogy 2010 tavaszára halasztja a választásokat, és az a tény, hogy nem volt hajlandó arról beszélni, hogy indul-e a guineai elnökválasztáson, már előre jelezte, hogy mi fog történni, és valóban a legrosszabb következett be. A szeptember 28-án véresen levert tüntetés célja ugyanis pontosan az volt, hogy követelje, hogy a junta tartsa be az ígéreteit. A hivatalban lévő conakryi kormánynak a tüntetésre adott reakciója teljesen világosan mutatja a valódi szándékait: a demokratikus ellenzék minden formáját fel kell számolni, és minden áron hatalomban kell maradni.
A nemzetközi közösség egyhangúlag elítélte az erőszakos cselekedeteket és a guineai rezsimet. Felháborodva a mészárlásokon, a Parlamentünk Halászati Bizottsága a közelmúltban teljesen jogosan megtagadta, hogy megszavazza a Halászati Egyezményt az Európai Unió és Guinea között.
Ma, valamint a legutóbbi események fényében, az Európai Parlament szeretné tudni, hogy milyen döntéseket kíván hozni a Tanács a helyzet kezelése érdekében. Először is, szorgalmazni fogja-e a Tanács egy nemzetközi vizsgálóbizottság felállítását a szeptember 28-i eseményekkel kapcsolatban? Hogyan kívánja a Tanács biztosítani, hogy a CNDD betartja az ígéreteit, vagyis szabad és átlátható választásokat tart a lehető leghamarabb, mégpedig Moussa Dadis Camara vagy a CNDD más tagjának a részvétele nélkül? A Cotonoui Egyezmény 96. cikkét illetően milyen intézkedéseket kíván tenni a Tanács a guineai junta ellen? Végül pedig milyen konkrét ígéreteket tett a Tanács az ECOWAS, az Afrikai Unió és a Nemzetközi Kontaktcsoport Guineával kapcsolatos különböző kezdeményezéseinek támogatására?
Niccolò Rinaldi
az ALDE képviselőcsoport nevében.. - (IT) Elnök úr, Malmström asszony, hölgyeim és uraim! Először is szeretném részvétemet nyilvánítani a Conakryban elhunyt áldozatok iránt, mind a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport, mind pedig az AKCS-EU Liberális Demokrata Hálózat 30 afrikai parlamenti képviselője nevében, akikkel a múlt héten találkoztunk, és többek között a guineai helyzetet is megvitattuk, mégpedig annak a guineai liberális pártnak a vezetőjével együtt, amelyet sajnos most közvetlenül is érintett az erőszak.
Ami a szükséges intézkedéseket illeti, a svéd elnökség által már említett területekkel kapcsolatban a kéréseink a következők: először is, afrikai uniós partnereinkkel együtt követeljük a foglyok és a még mindig fogva tartott politikai vezetők szabadon bocsátását. Másodszor, követelnünk kell, hogy tartsanak szabad és demokratikus választásokat a Nemzeti Tanács a Demokráciáért és a Fejlődésért (NCDD) nevű szervezet tagjainak részvétele nélkül. Harmadszor, minden teketóriázás nélkül vezessünk be célzott szankciókat, mert mindenképpen nagyon világos üzenetet kell küldenünk az elkövetett atrocitások miatt. Negyedszer, mi is fel kívánjuk vetni a halászati egyezmény kérdését: mi, az LDSZE Képviselőcsoport tagjai, ellene szavaztunk a Halászati Bizottságban, hogy lehetőség szerint ezzel is segítsünk fenntartani az egyezmény letiltásához szükséges többséget. Véleményünk szerint ez is fontos döntés, amelyet a Tanácsnak meg kell hoznia.
Az ötödik pont az, hogy célzott programokat kell kidolgoznunk, amelyekkel segítséget tudunk nyújtani az áldozatoknak, és különösen azoknak a nőknek, akiket megerőszakoltak, és akiknek mindenképpen személyre szabott segítségre lesz majd szükségük. Végül pedig ott van az igazság kérdése. Számunkra fontos, hogy ne csak nemzetközi vizsgálóbizottság foglalkozzon az üggyel, hanem a Nemzetközi Büntetőbíróság is teljes mértékben részt vegyen a folyamatban. Úgy gondoljuk, hogy ha a conakryi áldozatok esete szolgálhat némi tanulsággal, az az, hogy igazságot kell tenni, és hogy azok, akik ilyen bűntetteket követnek el Afrikában vagy máshol, ne ússzák meg büntetlenül.
Eva Joly
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében.. - (FR) Elnök urak, miniszterek úr és miniszter asszony, hölgyeim és uraim! Nem mehetünk el szó nélkül a múlt héten Guineában történt tragikus események mellett. Az ellenzék, és különösen a nők ellen alkalmazott erőszak mélységesen felháborító és elfogadhatatlan.
Támogatásomról szeretném biztosítani az áldozatokat és családjaikat, akik közül néhányan még mindig várják szeretteik földi maradványainak kiadását, mivel elvitte őket a junta, hogy eltüntesse az egyértelmű mészárlás nyomait.
A Tanács és a Bizottság által kezdeményezett aktuális intézkedések mellett a parlamenti helyzet ma már lehetővé teszi számunkra, hogy reagáljunk ezekre az erőszakos cselekedetekre, és határozott üzenetet küldjünk a guineai kormánynak azzal is, hogy elutasítjuk a Guineával kötendő halászati partnerségi megállapodásról szóló jelentést, amelyről a következő plenáris ülésen fogunk szavazni.
A Fejlesztési Bizottság szeptemberben már egyhangúlag elutasította az Európai Unió és Guinea közötti halászati megállapodást, és kételyeit fejezte ki az Európai Unió által kiosztott források felhasználásával kapcsolatban. Amellett, hogy nem tartjuk helyesnek források kiosztását az európai hajók által kifogott halzsákmány alapján, oly módon, hogy nem veszik figyelembe sem a halászati erőforrásokat, sem a helyi lakosságra gyakorolt hatást, a legutóbbi események miatt attól félünk, hogy ezeket a forrásokat katonai célokra fogják felhasználni a guineai lakosság ellen.
Hölgyeim és uraim, az Európai Parlament nem szentesítheti a halászati megállapodásokat Guineával, miközben az áldozatok sebei még be sem gyógyultak. Ha ezt tennénk, azzal nagyon rossz üzenetet küldenénk a guineai kormánynak. Ilyen szégyenhez nem tudnám a nevemet adni.
Marie-Christine Vergiat
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében.. - (FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Sok más új képviselőtársamhoz hasonlóan engem is meglepett, hogy milyen nagy figyelmet kapnak az emberi jogok a parlamenti vitákban, és különösen a Buzek elnök úr által vezetett vitákban. Ezzel teljes mértékben azonosulni tudok, mert az, hogy itt vagyok, és listavezető voltam Franciaországban az európai választásokon, elsősorban azzal magyarázható, hogy midig is harcoltam az egyesülési jogokért és az emberi jogokért.
Ilyen minőségemben nem maradhatok közömbös a guineai események iránt, mivel szeptember 28-án emberi jogi aktivistákat, általánosabban a polgári társadalom képviselőit tartóztatták le, erőszakolták meg, és mészárolták le: több mint 150 ember vesztette életét, és több mint 1250 ember megsérült - ahogyan Ön mondta, miniszter úr - egyetlen nap alatt. Az elnyomás a következő napokban is folytatódott, és még ma is tart, annak ellenére, hogy ezek az emberek - ahogyan az szintén elhangzott - békés módon akarták emlékeztetni Camara urat a saját ígéreteire. A számtalan szemtanú nyilatkozata alapján teljesen egyértelmű, hogy a százados állításaival ellentétben az erőszakos cselekedeteket a kormányhoz közel álló erők követték el.
A helyzet tehát zavaros, de a Polgári Társadalmi Szervezetek Guineai Nemzeti Tanácsán belül újraszerveződött civil társadalmi szervezetek a nemzetközi közösséghez fordultak segítségért. Az elmúlt néhány hónapban a Nemzeti Tanács jó példát mutatott az afrikai országokban egy nagyobb megmozdulás szervezésével a guineai nép érdekében, Camara úr ígéretei alapján.
A Guineából érkező hírek nyugtalanítóak. Nem elégedhetünk meg azzal, hogy beszédeket tartunk az Európai Parlamentben. Ez a vita a mi kérésünkre folyik, az Egységes Európai Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja kérésére, de ennél még tovább kell mennünk. Követeljük a tüntetés leverésének határozott elítélését.
Ön célzott szankciókról beszélt nekünk, miniszter asszony. Tudna erről többet mondani? Én azt hittem, miniszter asszony, hogy az üldözések azonnali leállításának és a letartóztatottak szabadon bocsátásának követelésével, valamint az események kivizsgálására felállítandó bizottság kérdésében már a megfelelő irányban haladunk. Megtenné tehát, hogy erről is részletesebben tájékoztat minket?
Ön azt is mondta, hogy minden segélyt befagyasztottak, kivéve a humanitárius és az élelmiszer segélyeket. Szerintünk ez a minimum, de gyakorlati szempontból hogyan tudjuk támogatni a demokráciába történő átmenetet?
Elnök úr, szeretnénk megszavaztatni egy állásfoglalást a következő strasbourgi ülésen, hogy az Európai Parlament ne csak beszédeket tartson, hanem cselekedjen is a szükséges döntés meghozatalával, ahogyan azt múlt januárban is meg tudta tenni. Még egyszer hangsúlyozom, hogy sürgős ügyről van szó. A helyszínen dolgozó szervezetek etnikai konfliktus veszélyére hívták fel a figyelmünket. Nem szabad megvárnunk, hogy második Ruanda alakuljon ki, mielőtt reagálunk, hiszen az emberi jogokat Afrikában is ugyanúgy meg kell védeni, mint a világ bármely más részén.
Licia Ronzulli
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim! Malmström asszony tökéletesen jól írta le a guineai helyzetet. Guinea hetek óta erőszakos összecsapások színhelye, amelyek során a politikai meggyőződésük alapján az utcán tüntető szabad polgárokkal szemben példátlan erőszakot alkalmaztak. A guineai kormány minden olyan személyt üldöztet vagy megöl, akinek a politikai meggyőződése eltér a vezetőkétől, ezáltal mindenfajta szabadságjogtól megfosztja az embereket, holott ezek, mint mindannyian tudjuk, minden emberi lény sérthetetlen jogait képezik.
Ez már a sokadik mészárlás volt, és fennáll a veszély, hogy népirtássá alakul, ha nem hozunk azonnal kézzelfogható intézkedéseket. A múlt héten az AKCS-EU Közös Parlamenti Közgyűlése, amelynek alelnöke vagyok, határozatot hozott a guineai hatóságok által alkalmazott erő elítéléséről, és követelte, hogy a helyi kormány azonnal állítsa helyre a jogállamiságot, és tartsa tiszteletben az alapvető szabadságjogokat.
Az utcai összecsapásokban áldozatul esett 157 ember halálát követően, valamint azok után, hogy Moussa Dadis Camara el akarta titkolni az eseményeket, az ellenzék tagjai a nemzetközi közösséghez fordultak abban a reményben, hogy segítséget és nagyobb védelmet kapnak. Október 5-én azonban Camara százados nem járult hozzá a külföldi békefenntartó erők jelenlétéhez az országban, és elutasított mindenfajta külföldi beavatkozást a belügyeikbe.
Ennek alapján úgy gondolom, hogy az elítélésen túl azonnali konkrét intézkedések végrehajtásával kell reagálnunk, ahogyan azt Rinaldi képviselőtársam is kifejtette az imént. Az erőszak és az élethez való jog megtagadásának fényében - amelynek ismét a nők és a gyerekek fizetik meg az árát - nem maradhatunk tétlenek, és követelnünk kell a jogállamiság visszaállítását. Önökhöz fordulok tehát, tisztelt képviselőtársaim és a különböző intézmények képviselői, és remélem, hogy egyhangú megállapodásra tudunk jutni - hangsúlyoznám az egyhangú szót -, és azonnali intézkedéseket tudunk hozni, amelyek lehetővé teszik a guineai nép számára, hogy visszakapja alapvető és elidegeníthetetlen jogait, mint például a demokrácia és a szabadság. Természetesen én is támogatásomról szeretném biztosítani a tragikus eseményekben érintett családokat.
Isabella Lövin
(SV) Elnök úr, Malmström asszony, hölgyeim és uraim! Jómagam a Halászati Bizottság tagja vagyok, és tavaly decemberben magam is jártam Guineában, ezért nagyon szorosan figyelemmel kísértem ezt az ügyet.
Először is figyelemre méltónak találom, hogy az Európai Unió fenntartja a halászati megállapodást Guineával, hiszen ezt a megállapodást az előző rezsimmel kötöttük két héttel az államcsíny előtt. Igaz, hogy törvényes rendszerrel kötöttük a megállapodást, de most már katonai diktatúra áll fenn. Ehhez az álláspontunkhoz egész évben ragaszkodtunk.
Tegnap Hillary Clinton amerikai külügyminiszter nyíltan felszólította Moussa Dadis Camarát és az általa vezetett rezsimet, hogy mondjon le. Ezzel a minimális követeléssel csakis egyet tudok érteni, és szeretnék rámutatni, hogy szégyen lenne az Európai Parlament számára, ha két héten belül megszavaznánk egy olyan halászati megállapodást Guineával, amely a rendszernek több mint 1 millió eurós bevételt jelentene november végén. A halászati megállapodás 25 európai hajó által folytatandó tonhalhalászatára vonatkozik. Véleményem szerint ezeknek a hajóknak mindenképpen más vizeken kell majd halászniuk, mert az EU nem köthet üzletet olyan diktatúrákkal, amelyek a nyílt utcán mészárolják le a saját polgáraikat.
Az az érv, amelyet a Bizottság a Fejlesztési Bizottságnak és a Halászati Bizottságnak mondott, miszerint a halászati megállapodásból származó pénz az emberek javát szolgálja majd, teljesen téves. Ez a Bizottságnak még az előző megállapodásra vonatkozó értékelését tükrözi. Fogalmunk sincs arról, hogy a halászati megállapodásokból származó pénzek hova fognak kerülni. A megállapodást az előző rezsimmel kötöttük. Aligha tartom valószínűnek, hogy a jelenlegi rezsim jobban használja majd fel a pénzt.
Kérdezem tehát, hogy a Tanács mit szándékozik tenni a halászati megállapodás ügyében? Csatlakozik-e az EU az USA-hoz, és követeli-e a rezsim lemondását?
Cristian Dan Preda
(RO) Én is azt szeretném mondani, hogy abszolút megdöbbentőnek tartom a Guineában elkövetett erőszakos cselekedeteket. Látom, hogy két órával ezelőtt a francia külügyminiszter azt mondta, hogy a feltételezések szerint Dadis Camara is felelős volt azért a döntésért, hogy mészárlást hajtsanak végre, és ez rendkívül súlyos helyzetet jelent.
A visszataszító erőszaktól eltekintve a feszültségek forrása kétségtelenül az, hogy Dadis Camara szeretne Guinea állandó vezetője lenni, ezért vonakodik betartani azt az ígéretét, hogy semmilyen módon nem vesz részt az ország politikai életében. Én is úgy gondolom, hogy ezzel kapcsolatban nagyon egyértelmű nemzetközi nyomást kell gyakorolni. Ugyanakkor üdvözlöm azt a kezdeményezést, hogy Burkina Faso elnöke, Blaise Compaoré, aki kiterjedt tapasztalatokkal rendelkezik afrikai konfliktusokban folytatott tárgyalások és közvetítés terén, közvetítő szerepet kapott ebben az ügyben. Úgy gondolom, hogy támogatnunk kell őt diplomáciai erőfeszítésekkel.
Chris Davies
Elnök úr, helyesbítenem kell Joly asszony azon szavait, amelyek szerint a Halászati Bizottság egyhangúlag a Guineával kötendő partneri megállapodás elutasítása mellett szavazott. Valójában egyetlen szavazat döntötte el a kérdést. Igen meglepő módon, az Európai Néppárt Képviselőcsoport egységesen a megállapodás fenntartása mellett szavazott. Ez a megállapodás több százezer eurót ad a rezsim kezébe azért, hogy tonhalat halászhassunk a partjaik mentén. Hasonlóan sok más ilyen megállapodáshoz, ez is csak egy piszkos üzlet, amely valakinek kapóra jön, de a jelenlegi körülmények között számunkra teljes mértékben elfogadhatatlan.
A miniszter asszony lehetséges szankciókról beszélt Guinea ellen. Felveszi ezt is a listájára, és vállalja, hogy harcolni fog azért, hogy ezt a partnerségi megállapodást felfüggesszék?
Krisztina Morvai
Elnök úr! Mint majdnem negyedszázados nemzetközi és magyarországi tapasztalattal rendelkező emberi jogi ügyvéd, minden alkalmat megragadok arra, hogy hangsúlyozzam, hogy az Európai Uniónak meg kell védenie az emberi jogokat, mégpedig lehetőleg az egész világon. Rendkívül fontos azonban, hogy ezt hihető módon tegyük, és ennek érdekében a saját határainkon belül, az Európai Unió rendszerében is védenünk kell az emberi jogokat.
Mint ahogy azt az elmúlt három hónap folyamán már többször is említettem Önöknek, Göncz Kinga asszony, a Parlament Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottságának tagja, Magyarországon annak a kormánynak a tagja volt, amit mi Magyarországon "szemkilövető” kormánynak nevezünk, mivel 2006. október 26-án az emberekre lőttek Budapest utcáin. Azóta folyamatosan emberi jogi válság van Magyarországon, és az Európai Unió nem tesz semmit ezzel kapcsolatban. Az Állampolgári Jogi Bizottságnak tehát az egyik alelnöke akkor kormánytag volt. Ameddig nem vizsgáljuk ki komolyan ezt az ügyet, senki nem fogja hitelesnek tartani azt, amit az emberi jogok terén teszünk.
Cecilia Malmström
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr! Még egyszer köszönöm az Európai Parlamentnek, hogy napirendjére tűzte ezt a kérdést. Nagyon komoly ügyről van szó, és remélem, hogy a bevezetőmből érthető volt, hogy teljes mértékben osztjuk az Önök aggodalmait az emberi jogok Conakryban történt minősíthetetlen sárba tiprásával kapcsolatban. Mindannyian aggódunk a még mindig fogva tartott emberek miatt, és követeltük a történtek teljes kivizsgálását és a bebörtönzöttek szabadon bocsátását.
Azt hiszem, elmondhatjuk, hogy az Európai Unió rendkívül világosan fogalmazott. Az eseményeket elítélte Solana úr, De Gucht úr, az elnökség, és újabban, úgy tudom, az Európai Parlamentben az AKCS-csoport nyilatkozata is. Örvendetes, hogy az Európai Unió egybehangzó, konkrét és lényegre törő formában ítélte el a szörnyű eseményeket. Mindezek mellett szorosan együttműködünk más partnerekkel is annak érdekében, hogy a nemzetközi közösség is egységesen ítélje el a történteket, és így is cselekedjen. Ez az egyetlen mód arra, hogy valóban nyomást tudjunk gyakorolni.
Létrehoztunk egy nemzetközi kontaktcsoportot. Kineveztünk egy közvetítőt, Burkina Faso elnökét, ami nagyon jó dolog, ő egyben a kontaktcsoportnak is tagja. A kontaktcsoporttal együtt, amelynek az EU és az USA is tagjai - hogy Lövin asszony kérdésére is válaszoljak - követeltük Camara százados lemondását. Az egész nemzetközi közösség ezt követeli.
Egyébként nyitottak vagyunk más kérdések megválaszolására és szankciók megvitatására is. Úgy gondoljuk, hogy többet érhetünk el, ha a nemzetközi közösséggel együtt teszünk lépéseket. Többféle lehetőség is kínálkozik egyes személyek, illetve kérdések kezelésére, és a következő napokban ismét tárgyalnunk kell a nemzetközi partnereinkkel - az Afrikai Unióval, a kontaktcsoporttal, az Egyesült Államokkal stb. - arról, hogy hogyan tudnánk koordinálni a szankciókat a lehető legnagyobb hatás elérése érdekében.
Mint már mondottam, konzultációkat kezdtünk a Cotonoui Egyezmény 96. cikke értelmében, és befagyasztottunk minden uniós fejlesztési támogatást, kivéve a humanitárius segélyeket és a demokratikus átmenetet végrehajtásához szükséges segítségnyújtást.
Ami a halászatot illeti - akár részét képezi majd a szankcióknak, akár nem - pontosan értem, hogy Önök mit mondanak. Csakis bátorítani tudom Önöket arra, hogy folytassák a megbeszéléseket a Bizottsággal. Az EU halászati politikájáért a Bizottság a felelős. Mindenesetre mi is meg fogjuk velük vitatni ezt a kérdést, és nagyon sajnálom, hogy ők ma nincsenek itt. Önök egészen biztosak lehetnek azonban abban, hogy mi továbbra is együttműködünk a nemzetközi közösséggel, fenntartjuk a nyomást, és követeljük a teljes kivizsgálást és a remélhetőleg egy napon majd valóban bekövetkező szabad és tisztességes választásokat Guineában. Köszönöm Önöknek és a képviselőknek a vitát.
Elnök
Köszönjük szépen, Malmström asszony. Ön végtelen türelmet tanúsítva itt töltötte velünk az egész délutánt, sőt az este egy részét is. Látható, hogy nem is olyan régen még Ön is e Ház tagja volt, és nagyon kedveli ezt a helyet!
A vitát lezárom.
