Bevándorlás - Legális bevándorlás - A harmadik országok állampolgárainak illegális bevándorlása elleni küzdelem politikai prioritásai (vita)
Elnök
A következő megvitatandó napirendi pont
a Tanács és a Bizottság bevándorlással kapcsolatos beadványa,
a Lilli Gruber asszony által, az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottságának nevében a legális bevándorlással kapcsolatos politikai tervről készített jelentés és
a Javier Moreno Sánchez úr által, az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottságának nevében a harmadik országok állampolgárainak illegális bevándorlása elleni küzdelem politikai prioritásairól készített jelentés.
Manuel Lobo Antunes
a Tanács soros elnöke. - (PT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, az Európai Unió még mindig számottevő kihívásokkal néz szembe a változó migrációs helyzetre adandó válaszokat illetően.
Még mindig az Európai Tanács által 2005 decemberében elfogadott migrációval kapcsolatos általános megközelítés alkotja az e kihívásokra adandó válaszok meghatározásának alapvető keretét. Az általános megközelítés elfogadásával az Európai Tanács nyomatékosan kifejezte, hogy szükség van egy kiegyensúlyozott, átfogó és koherens megközelítésre, amely magában foglalja az illegális bevándorlás elleni küzdelem politikáját, valamint, harmadik országokkal együttműködve hasznosítja a legális migráció előnyeit. Az általános megközelítés végrehajtása alapvető prioritás az egymást követő elnökségek számára.
A migrációval kapcsolatos általános megközelítés nem maradt változatlan - az Európai Tanács folyamatosan finomította és fejlesztette azt az események és végrehajtása előrehaladtának fényében. Ma már szerves részét képezi az Európai Unió átfogó migrációs politikájának.
Az Európai Tanács ez év június 21-22-i ülésén következtetéseket fogadott el az általános megközelítés kiterjesztésével és megerősítésével kapcsolatban. E következtetések különösképpen meghatározzák az általános megközelítésnek az Európai Unió keleti és délkeleti szomszédos régióival kapcsolatban történő alkalmazását, valamint az Európai Unió és harmadik országok közötti, körkörös migrációval kapcsolatos és mobilitási partnerségek fejlesztését.
Az általános megközelítés végrehajtásának fontosságára a nyári események is felhívták a figyelmet, különösen azok, amelyek az Európai Unió déli, tengeri határain történtek. Az általános megközelítés további alkalmazása során olyan intézkedéseket kell hoznunk, amelyek segítenek egyrészt az illegális bevándorlás elleni küzdelemben, másrészt a legális migráció lehetőségeinek fejlesztésében.
A Tanács igyekezett előrelépni e két egymástól elválaszthatatlan célkitűzés terén. Júniusi ülésén megvitatta a déli földközi-tengeri határok mentén fennálló helyzetet. Megerősítette, hogy a Frontexnek továbbra is fontos szerepet kell betöltenie, és úgy döntött, hogy Málta javaslatainak fényében új feladatokat is megvalósít. Ez meg is történt, aminek eredményeképpen a szeptember 18-i tanácsi ülésen elfogadtuk az Európai Unió déli földközi-tengeri határigazgatásának megerősítésére vonatkozó következtetéseket. A következtetések egy része azonnali cselekvésre szólít föl az érvényben lévő intézkedések és a meglévő megállapodások megerősítése érdekében. A tagállamokat bíztatjuk, hogy nyújtsanak kétoldalú támogatást azoknak a tagállamoknak, amelyeknek különösen nagy mértékű illegális bevándorlással kell szembe nézniük földrajzi helyzetüknél, valamint a szomszédos harmadik országokkal való együttműködés szintjénél fogva. Ez az együttműködés tartalmazni fogja, például, a visszatérítési intézkedéseket, a befogadási feltételeket, valamint a menedékkérők, a menekültek és a kiskorúak felelősségeit.
A következtetések hangsúlyozzák továbbá a származási harmadik országokkal, valamint a tranzitországokkal e területen való együttműködés megerősítésének szükségességét, különösen a saját határigazgatásuk terén, részt vállalva a keresési és mentési műveletekben, az emberkereskedelem és embercsempészet elleni küzdelemben, és kiépítve egy, az illegális bevándorlók visszatérítésére szolgáló hatékony rendszert.
Hangsúlyozottan szerepel az olyan nemzetközi szervezetekkel való szoros együttműködés fontossága is, mint az UNHCR (az ENSZ Menekültügyi Főbiztossága) és az IOM (Nemzetközi Migrációs Szervezet). További lényeges elem a Frontex tevékenysége megerősítésének szándéka, nevezetesen hosszú távú közös tevékenységek indítása és az Európai Partiőrség-hálózaton belüli tevékenységek bővítése.
Ami a hosszú távú intézkedéseket illeti, a Tanács felkérte a Bizottságot, hogy készítsen jelentést a lehetséges kiegészítő intézkedésekről, egy mélyreható elemzést néhány, Málta által tett javaslattal kapcsolatban, vizsgálja meg a nemzetközi tengerjog idevonatkozó részeit, és hogy vállaljon kötelezettséget a Bizottság közös európai menekültügyi rendszerről szóló zöld könyvével kapcsolatosan jelenleg is folyó vita során a menekültügyi szakértőcsoportok létrehozására.
A Frontexnek egyre fontosabb szerepe van az Európai Unió külső határainak a tagállamok általi hatékony védelme biztosításában. Amint azt Önök is tudják, a Frontex csak 2005 októbere óta működik, de az azóta eltelt rövid idő alatt is növelte működési kapacitását és az illegális bevándorlás elleni küzdelemre való összpontosítással fontos lépéseket tett az Európai Unió külső határai védelmének megerősítése érdekében. Különböző a Frontex által koordinált közös tevékenységek zajlottak már le és zajlanak jelenleg is az Atlanti-óceán és a Földközi-tenger térségében. Különösen fontos momentum volt idén májusban az Európai Partiőrség-hálózat elindítása, amely hosszú távon magában fogja foglalni a leendő európai ellenőrző rendszert.
Szintén jelentős esemény volt, hogy a Tanács idén júliusban elfogadta a gyorsreagálású határvédelmi csapatok (RABITs) felállítására szolgáló eljárás bevezetéséről szóló rendeletet, amely augusztus 20-án hatályba is lépett. Ez a rendelet egy eljárást hoz létre gyorsreagálású határvédelmi csapatok felállítására korlátozott időtartamra szóló gyors operatív segítségnyújtás céljából arra az esetre, ha ezt sürgős és kivételes megterhelést jelentő helyzettel szembesülő tagállam kérelmezi, különösen, ha a külső határok bizonyos pontjaira nagyszámú olyan harmadik országbeli állampolgár érkezik, akik illegálisan próbálnak belépni a tagállam területére.
A Frontex jelen pillanatban e rendelet végrehajtásán dolgozik. Ahhoz azonban, hogy az általa irányított műveletek hatékonyak lehessenek, döntő fontosságú, hogy megfelelő eszközök álljanak a Frontex rendelkezésére. A Frontex-rendeletnek megfelelően a Frontex összeállította a rendelkezésére álló technikai berendezések központi nyilvántartását (CRATE). Ebben a nyilvántartásban máris számos olyan helikopter, repülőgép, hajó és más egyéb felszerelés szerepel, amelyet a tagállamok készek a Frontex által irányított műveletek során rendelkezésre bocsátani.
Ami az illegális bevándorlásra vonatkozó jogalkotási intézkedést illeti, a Tanács illetékes szervei megkezdték a Parlament irányelvre vonatkozó javaslatának elemzését, és a Tanács szankciókat állapít meg a jogellenes helyzetben lévő harmadik országbelieket foglalkoztató munkaadók ellen. Ezt a javaslatot, amelynek célja az illegális foglalkoztatás mint az illegális bevándorlás egyik ösztönzője elleni küzdelem, 2007 májusában nyújtotta be a Bizottság.
A gyors megegyezés érdekében a Tanács az együttdöntési eljárás keretében kiemelten kezelte az Európai Parlament és Tanács irányelvre vonatkozó javaslatát az illegálisan a tagállamokban tartózkodó harmadik országbeliek visszafordítására vonatkozó egységes szabályokkal és eljárásokkal kapcsolatban. Ezt jelenleg a Tanács illetékes szervei vizsgálják.
A visszafogadási politikával kapcsolatban meg kell említeni, hogy az Oroszországgal kötött visszafogadási megállapodás júniusi hatályba lépését követően az Ukrajnával kötendő visszafogadási megállapodás aláírásáról is határozat született, valamint több visszafogadási megállapodás került aláírásra nyugat-balkáni országokkal és Moldovával. Ezeket a megállapodásokat véglegesítjük, amint az Európai Parlament rendelkezésünkre bocsátja véleményét.
És most szeretnék szólni néhány szót a legális migrációra vonatkozó politikai tervről. Mint azt Önök is tudják, a Tanács és a portugál elnökség a legális migráció elősegítését is kiemelten kezeli. Az elnökség szeptember 13-14-én magas szintű konferenciát szervezett Lisszabonban a téma megvitatására. Ezen jelen voltak miniszterek, magas beosztású tisztviselők és neves akadémikusok csakúgy, mint az Európai Parlament és a Bizottság képviselői. A konferencia a legális bevándorlás kérdéseivel foglalkozott, úgymint a legális migrációs csatornákkal és a migrációs áramlások kezelésével, az integrációval és a lisszaboni stratégiával, valamint a migrációval és a fejlődéssel. E konferencia eredményei nagyban maghatározzák majd a következő néhány hónapban végzendő munkánkat.
A Tanács hamarosan hozzákezd a munkavégzés céljából a tagállamokban legálisan tartózkodó migránsok jogaira és egy egységes tartózkodási engedély létrehozására vonatkozó keretirányelvre irányuló javaslat, valamint a magasan képzett munkavállalók belépésének és tartózkodásának feltételeiről szóló irányelv kidolgozásához, mely utóbbit reményeink szerint a Bizottság néhány héten belül elkészíti. E két javaslat a következő néhány évben elkészülő többivel együtt alkotja a Bizottság által 2006 januárjában előterjesztett, a legális migrációra vonatkozó politikai terv következő lépéseit.
A Tanács megkezdte a 2003/109/EK irányelv módosítására javasolt tanácsi irányelv vizsgálatát, melynek célja az irányelv alkalmazási körének a nemzetközi védelemben részesülőkre való kibővítése. E javaslat célja, hogy a nemzetközi védelemben részesülők is lehetőséget kapjanak arra, hogy "huzamos tartózkodási engedéllyel rendelkező” jogállást szerezzenek. A Tanács jelenleg a Parlament véleményére vár, a tervezet ezt követően gyorsan elfogadásra kerülhet.
A migráció területét érintő külkapcsolatokat illetően szeretném tájékoztatni Önöket, hogy a Tanács élénken támogatja a migrációval kapcsolatos általános megközelítést, ahogyan az a 2005. és 2006. decemberi európai tanácsi következtetésekben is szerepel. Felhívnám figyelmüket a migrációval kapcsolatos általános megközelítés kiterjesztésére és megerősítésére vonatkozó következtetésekre is, amelyeket júniusban fogadott el a Tanács. Az Európai Tanács 2006 decemberében felkérte a Bizottságot, hogy tegyen javaslatokat arra, hogyan kellene alkalmazni az általános megközelítést az Európai Unió keleti és dél-keleti szomszédos régióiban; hogy tegyen javaslatot a legális migráció lehetőségeinek az Európai Unió külpolitikájába való integrálásának módjaira, hogy ezáltal kiegyensúlyozott kapcsolatokat lehessen kialakítani azokkal a harmadik országokkal, amelyek megfelelnek a tagállamok munkaerőpiaca speciális szükségleteinek; hogy tegyen javaslatot az ideiglenes körkörös migráció elősegítésének lehetséges módjaira és eszközeire; valamint, hogy nyújtson be részletes javaslatokat arra vonatkozólag, hogyan lehetne az Európai Unió és harmadik országok közötti legális mozgás különböző formáira vonatkozó információt jobban szervezni és továbbítani.
Válaszul ezekre a felkérésekre a Bizottság két közleményt adott ki, amelyek elfogadását követően az Elnökség következtetéstervezetet nyújtott be a Tanács számára a Bizottság által meghatározott cselekvések megkezdése céljából.
Novemberben kerül sor a migrációval foglalkozó Euromed miniszteri találkozóra, amelynek célja a migráció kérdéseinek kivitelezéséhez szükséges kezdeményezések és fellépések kidolgozása. Ezenkívül az afrikai országokkal a migrációval kapcsolatban 2005-ben megkezdett párbeszéd folytatása és intenzívebbé tétele révén Afrika is külön figyelmet kap. Fontos továbbá a migrációról és fejlődésről szóló miniszteri konferenciák felülvizsgálata, amelyekre 2006 júliusában Rabatban és 2006 novemberében Tripoliban került sor. Ezek a konferenciák, amelyek közül az első regionális, a második kontinentális volt, egy sor olyan területet neveztek meg, amelyen erősíteni kellene az együttműködést a migránsok származási, tranzit- és célországai között.
A Tanács jelenleg is aktívan dolgozik azon, hogy a Rabatban és Tripoliban elfogadott közös programokat konkrét intézkedésekké fogalmazzák.
Franco Frattini
a Bizottság alelnöke. - (IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, nagyon hálás vagyok a Tanács képviselőjének, hogy nagy vonalakban vázolta együttes fellépésünk főbb vonalait, és külön szeretném megköszönni a két előadónak, Gruber asszonynak és Moreno Sánchez úrnak azt a két jelentést, amelyeket ma megvitatunk.
Először is, hadd jegyezzem meg, milyen messzire is jutott Európa ez alatt a rövid idő alatt, tehát hadd legyek optimista. Hiszen mindannyian emlékszünk még, hogy a 2005 októberében megtartott Hampton Court-i csúcson még az is kétséges volt, hogy lehet-e Európának közös bevándorlási stratégiája. Ma azonban már nemcsak, hogy ez mindannyiunk jelszava, de már folyamatban is néhány kezdeményezés végrehajtása, amelyeknek már tényleges gyümölcsei vannak.
Ez jól mutatja, hogy Európának van szerepe a migráció globális, megállíthatatlan jelenségének kezelésében; a tagállamok egyenkénti fellépése ugyanis már nem elegendő. Azt is bizonyítja, hogy az európai fellépés hasznára válik magának Európának, a tagállamoknak, és minden partnerünknek, úgy a délieknek - leginkább az afrikai országoknak -, mint keleti szomszédjainknak, mivel, ahogy arra most is emlékeztettek bennünket, a Bizottság az általános megközelítés kelet felé, vagyis a keletről érkező migrációs áramlás felé történő kiterjesztését tervezi. A Tanács teljes egyetértésével.
Rendszeresen beszélünk az általános megközelítésről. Abban mindannyian egyetértünk, hogy ez a külső dimenziók és a belső bevándorlási politikák egymástól elválaszthatatlan összekapcsolásával jár. Nem korlátozhatjuk magunkat arra, hogy csupán a saját területünkön belül irányítsuk a bevándorlást; foglalkoznunk kell a bevándorlás mögöttes kiváltó okaival is, hiszen a bevándorlók nagy része még ma is üldöztetések, a szegénység vagy épp háború elől menekülő kétségbeesett ember, akinek nincs választása aközött, hogy saját hazájában maradjon vagy elmeneküljön onnan. A túlélésük érdekében nem tehetnek mást, mint hogy elhagyják szülőhazájukat.
Ennélfogva világossá válik, hogy a bevándorlás mögöttes okait nem lehet csupán a biztonságra alapuló megközelítéssel kezelni, mivel az őrzés szempontjából a Földközi-tenger térsége lényeges és lényeges is marad a Kanári-szigetek környékének védelme érdekében. Nem lehet tehát ez az egyetlen stratégiánk, hanem meg kell felelnünk a tagállamok elvárásainak: szabályoznunk kell a legális migrációt. Ugyanis ez az egyik legjobb módja az illegális bevándorlás elleni küzdelemnek.
Minél inkább képesek vagyunk irányítani a gazdasági migrációt, amit meg is kell tennünk, annál inkább vissza tudjuk szorítani az illegális bevándorlás szürke, homályos rétegét. Ezért szeretnék előbb a legális migrációról beszélni, amelyről néhány napja már eszmecserét folytattunk egy fontos lisszaboni találkozón. Ott szót ejtettünk a jövőbeni kilátásokról, aminek kapcsán az a benyomásom támadt - és remélem, hogy a Ház ma ebben megerősít majd -, hogy kedvező politikai ösztönzés tapasztalható abban a tekintetben, hogy a gazdasági migrációt ne ideológiai szemszögből vizsgáljuk.
Egészen őszintén, annak tudatában kell ezt megtennünk, hogy szükségünk van a Közösségen kívülről érkező munkaerőre, valamint, hogy nem szabad rémhíreket keltenünk és olyan óriási számokkal dobálóznunk, amelyek félrevezetőek lehetnek. Néhány megfigyelő, sőt, néhány fontosabb újságcikk is kijelentette: "20 millió rendszeres migráns befogadására vagyunk felkészülve”. Az efféle számok, őszintén szólva, veszélyesek. Egy dolog rámutatni egy nyilvánvaló demográfiai trendre: arra, hogy Európa népességének elöregedése figyelhető meg, és hogy a demográfiai csökkenés eredményeképpen az európai munkavállalók száma is csökkenni fog; és más dolog olyan számokat kitalálni, amelyek esetleg 50 év múlva felelhetnek meg a valóságnak.
Vegyük sorra hát a jelenség minden aspektusát, kezdve az európai demográfiai csökkenéssel. A második aspektus azonban az, hogyan hajtsuk végre a lisszaboni stratégia célkitűzéseit az európai gazdaság versenyképessége és vonzóvá tétele terén. Ehhez mindazokban a szektorokban munkaerőre van szükségünk, amelyeket - azt mondhatjuk - saját európai polgártársaink nagy része, úgy tűnik, otthagyott. A harmadik tényező pedig az, hogy a demográfiai csökkenés problémája nem oldható meg kizárólag a bevándorlással.
Nem felejthetjük el, például, hogy míg a Közösségen kívüli országok felőli bevándorlásról beszélünk, a Közösségen belüli munkavállalók szabad mozgását még mindig korlátozzuk. Vannak olyan polgárai az Európai Uniónak, akik nem vállalhatnak munkát bármely uniós tagállamban. Ezt a szakzsargonban "közösségi preferenciának” nevezzük, de politikai fellépéseken keresztül, s nem egy bürokrata terminus által kell értelmet adni neki. Ez nem jelent mást, mint hogy Európában akkor valósul majd meg a munkaerő tényleges szabad mozgása, ha minden korlát elhárul az Unió minden polgára elől, és itt most természetesen az új tagállamok polgáraira gondolok. Nos, ezt a szempontot sem szabad szem elől tévesztenünk.
A negyedik aspektus annak elutasítását vonja maga után, hogy úgy tekintsünk a demográfiai csökkenésre, mint valamire, ami előtt meg kell hajolnunk, és azt kell mondanunk "sebaj, munkavállalók jönnek Afrikából”. A demográfiai csökkenéssel, mint ahogy a jövőnkkel is, foglalkoznunk kell. Ezért, például, a családokat és az európai születési ráta növekedését elősegítő intézkedések ebben a kontextusban épp olyan fontosak, mint az Európán kívüli bevándorlás jelenségének szabályozása.
Természetesen folyamatosan fogadunk el ennek az elérését célzó kezdeményezéseket, mint ahogy elfogadtunk már néhány kezdeményezést a bevándorlás terén is. Azt is elmondhatom, hogy hamarosan közzétesszük az Európai Bevándorlási Portálra vonatkozó ajánlati felhívásunkat is. Remélem, hogy az ajánlati felhívás néhány hónapon belül lezajlik, ha a bürokrácia is úgy akarja, és létrejöhet Európa első egységes bevándorlási portálja, amelyen munkalehetőségek, ajánlatok, keresési lehetőségek lesznek elérhetők, valamint az, hogy mely szektorokban van munkaerőhiány, és így tovább. Ez nagyban növeli majd ez Európai Unió képességeit ezen a területen.
Végre az Európai Integrációs Alap is valósággá vált. Erről már más alkalmakkal is volt szó, és Önök kifejezték támogatásukat. El kell mondanom, hogy a Tanács némileg csökkentette az általam eredetileg javasolt anyagi keretet, de az Alap legalább létrejött, és működik. Közel 1 milliárd EUR áll a rendelkezésünkre, amelyet a migrációs stratégiánk e jelentős komponensére fordíthatunk. Integráció nélkül ugyanis nem létezhet bevándorlás. Az Európai Alap tehát létrejött. Nyelvi és szakmai képzéseket támogatunk a származási országokban. Ez szintén előfeltétele a gazdasági migráció szabályozásának: ha az ide érkezőknek nincs olyan szakképesítésük, amelyre ebben vagy abban a szektorban szükség van, vagy nem beszélik annak az országnak a nyelvét, amelyben dolgoznak, társadalmi elszigetelődésre vannak ítéltetve, amit viszont nem szeretnénk. Az Európai Unió tehát már támogat néhány kezdeményezést ezen a területen.
Amint azt valószínűleg Önök is tudják, az elkövetkezendő napokban a Bizottság javaslataim alapján két jogalkotási kezdeményezést fog elfogadni. A Tanács képviselője is utalt erre. Mindkét kezdeményezés irányelv lesz, mégpedig meglehetősen innovatív irányelv. Az első a magasan képzett munkavállalókra vonatkozik. Célja egészen biztosan nem a különböző számok meghatározása lesz: hogy hány mérnökre van szükség Olaszországban, vagy, hogy hány orvos kellene Belgiumban. E kérdések meghatározása az érintett országok kormányának és munkaerőpiacának feladata lesz. Ami bennünket érdekel, az az, hogyan tehetjük Európát vonzóbbá versenytársainknál, az Egyesült Államoknál, Kanadánál és Ausztráliánál, ahová a magasan képzett nem európai - vagyis afrikai és ázsiai - munkaerő 95%-a vándorol, miközben Európa csupán 5%-ot képes idevonzani. Ami túl kevés!
Az Európai "kékkártya” munkavállalási engedéllyel kapcsolatos elképzelés a következő: az egy bizonyos ország számára szükséges magasan képzett munkavállaló egy bizonyos idő után jogot szerezne arra, hogy más uniós tagállamba is - ahol természetesen munkája is van - mindenféle bonyolult formalitás és eljárás nélkül átköltözhessen. Ennek a személynek, ha úgy kívánja, joga lenne visszatérni saját országába is, majd egy idő után ismét visszatérni Európába. Ez a fajta körkörös migráció a származási országokban tapasztalható folyamatos agyelszívást is megelőzné.
A második irányelv, amely a gazdasági migránsok közös jogairól szól, természetesen épp ilyen fontossággal bír, mivel most először bocsájtunk ki olyan dokumentumot, amely munkavállalási és tartózkodási engedély is egyben. Valaki Európába jön, hogy itt dolgozzon. És most nem a menedékkérőkről vagy a családegyesítésről beszélek; hanem azokról, akik munkavállalás miatt jönnek: a gazdasági migránsokról. Ez esetben elvileg a tartózkodásnak és a munkavállalásnak nem kellene különválnia, s ennek a dokumentumnak átláthatónak kell lennie.
Ennek nyilvánvalóan a jogok harmonizációját is maga után kell vonnia. Vannak tagállamok, ahol az egészségügyi ellátáshoz való jog nem széles körűen garantált, míg másokban az. A Bizottság leendő javaslata a Tanács és a Parlament számára természetesen a tagállamokra bízza majd, hogy továbblépnek-e a már meglévő szintnél, hiszen például, néhány országban már most kedvezőbbek a feltételek. Egy több jogot biztosító országtól természetesen nem várjuk el, hogy csökkentse az általa biztosított jogok szintjét, de azt mondjuk, hogy a kevesebb jogot biztosító országoknak emelniük kell a társadalmi, oktatási, egészségügyi és egyéb szolgáltatásokra való jogosultság szintjét.
2008-ban további javaslatokat fogok benyújtani a migráns munkavállalók más csoportjaira vonatkozóan: ide tartoznak az idénymunkások, azok, akik fizetett képzésen vesznek részt, valamint az úgynevezett vállalaton belül áthelyezettek. Az elképzelés szerint, ha, például, egy vállalatnak több európai városban is van irodája, a célunk a vállalaton belüli mozgás elősegítése oly módon, hogy ne kelljen minden országban elölről kezdeni a szükséges eljárásokat. Ezek után kerülnének sorra a szakképzetlen munkavállalók: ők alkotják a legnagyobb csoportot, amellyel kapcsolatban még rengeteg kutató munkára van szükség. Ahelyett, hogy most azonnal jogalkotási javaslatot fogalmaznék meg, inkább lehetőségeket vagy módosítható javaslatokat terjesztenék elő - amit a következő év elején meg is teszek - abból a célból, hogy a hozzáfűzött vélemények és javaslatok összegyűjtése után a lehető legjobb javaslatot fogalmazhassam meg. Nem egy korlátozott számú kis csoportról van ugyanis szó, hanem azok óriási tömegéről, akik mindenféle szakképzés nélkül érkeznek Európába. Ebben a tekintetben pedig számos szempontot figyelembe kell vennünk.
Az egyik legfontosabb szempont - és most Gruber asszony jelentését idézem - a származási országokkal való együttműködés az agyelszívás megelőzése érdekében. Ezt az aspektust én különösen fontosnak tartom. Amint azt már említettem, a körkörös migráció gondolata pontosan ezt a célt szolgálja: annak elkerülését, hogy folyamatosan elszívjuk ezen országok életerejét. Bizonyos szubszaharai országokkal már megkezdtük az együttműködést, különösen annak megítélése céljából, például, hogy mi lenne a legjobb bánásmód azon magasan képzett munkavállalók esetében, akik Európában dolgoznak egy ideig, majd visszatérnek hazájukba, ahol munkát vállalva származási országuk javára fordíthatják tudásukat.
Az elkövetkezendő néhány hónapban minden igyekezetemmel nyílt párbeszédet szeretnék folytatni erről, aminek lehetőségét részben a jelenlegi portugál elnökségnek köszönhetem, amely nagyban támogat ebben, éppúgy, ahogy a korábbi elnökségek is támogattak. Ebben a tekintetben nagyszerű lehetőségeink vannak. Hamarosan két miniszteri csúcs is megrendezésre kerül: a korábban már említett euro-mediterrán csúcs, valamint az Európai Unió vezetőinek és az afrikai vezetőknek a csúcstalálkozója. Remélem és hiszem, hogy ez a találkozó hozzásegít majd bennünket ahhoz, hogy előrelépjünk, mert bízom benne, hogy az Európa-Afrika csúcson részt vevő kormányfők elfogadnak egy egyedülálló, Európa és Afrika közötti, a bevándorlásról, mobilitásról és foglalkoztatásról szóló partnerségi nyilatkozatot.
Ha ez megtörténik, úgy hiszem, jelentős lépést teszünk előre, részben azért, mert, a portugál elnökséggel való megegyezés szerint a javaslatot, amelyet a német elnökség alatt tárgyaltunk meg a Szövetségi Köztársaság foglalkoztatásügyi és belügyminiszterével, továbbítjuk a belügyminiszterek és foglalkoztatásügyi miniszterek első közös tanácsának. December elején, most először kézzel fogható politikai lépésre kerül sor annak érdekében, hogy összevonjuk migrációs stratégiánk különböző elemeit: a továbbiakban már nem csak a biztonsági, hanem a gazdasági és foglalkoztatásügyi szempontokat is bevonjuk, amelyek a korábban már említett okok miatt rendkívüli fontossággal bírnak.
A származási országokkal kötendő együttműködési megállapodások külön kérdéskört alkotnak. Ezen a téren a Bizottság kísérleti jelleggel már foglalkozott bizonyos országokkal. Röviden összegezve, országprofilokat vázoltunk fel. Minden ország más, mint a többi, így nem is lehet a Maliból érkező migrációs áramlást ugyanúgy kezelni, mint a Szenegálból jövőt. Minden országnak megvannak a sajátosságai, és ennek megfelelően különbözőként is kell kezelnünk őket.
Ha ezzel megvagyunk, egy átfogó megegyezés keretében partnerségi lehetőséget ajánlunk nekik. Ezeknek egyszerűen az "együttműködési platform” elnevezést adtuk. Olyan megállapodásokról van szó, amelyek keretében bizonyos témákban megállapodunk: így például az emberkereskedelem elleni közös küzdelemben, hiszen ez emberkereskedelem a származási országokból indul, az azt elősegítő korrupció felszámolásában vagy a munkalehetőségeknek a tájékoztatás, valamint a szakmai és nyelvi képzések általi bővítésében. Bamakóban, Mali fővárosában európai finanszírozással megnyitottuk első állásközvetítő központunkat, és megígértük, hogy e központban tájékoztatást nyújtunk az európai jogszabályokról, az állás- és képzési lehetőségekről. Valójában mindez már el is kezdődött. Mali volt az első ország, amely kifejezte érdeklődését, így hozzá is fogtunk vele e kezdeményezés megvalósításához. A többi országgal is ugyanígy működnénk együtt, amennyiben és amikor megkeresnek bennünket.
Ami pedig az integrációt illeti, hadd mondjam el röviden, hogy az integráció a migrációs politika szerves részét képezi, az Alap pedig minden olyan politikát támogatni fog, amely a szabályainkat betartó emberek társadalmi integrációját segíti. Végül, az illegális bevándorlás kérdése is a politikai stratégiánk része. Tudom, és örömmel tölt el, hogy az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi (LIBE) Bizottság jóváhagyta Weber úr jelentését az európai hazatelepítési politikáról. Ezt később kell még megvitatnunk, de ez is fontos kérdés.
Az illegális bevándorlás elleni küzdelem azt jelenti, hogy nem ösztönözzük az illegális munkaerőt vonzó, be nem jelentett foglalkoztatást. Amint azt Önök is tudják, az Európában dolgozó bevándorlók egyre nagyobb arányban veszítik el munkahelyeiket, ami komoly aggodalomra ad okot. Eleinte sokak számára volt munka - idény- és mezőgazdasági munka, turizmus, közmunka - míg most egy sajnálatos munkanélküliségi hullámnak vagyunk szemtanúi. Mihez kezdjünk most mindezekkel az emberekkel, akik elvesztik az állásukat?
Ezért ne ösztönözzük az illegális foglalkoztatást: büntessük meg azokat a munkaadókat, akik az illegális bevándorlókból húznak hasznot; gondoskodjunk olyan hazatelepítési politikáról, amely tiszteletben tartja az alapvető emberi jogokat, ugyanakkor nagyon világosan és szigorúan szem előtt tartja a céljainkat. Nem tolerálhatjuk a törvénytelenséget és az ismételten előforduló törvénytelen viselkedést.
A Frontex európai ügynökség segítségével több ezer illegális bevándorlót tartóztatott föl. Ezzel csak ezen a nyáron 1200 főt mentett meg, akik máskülönben odavesztek volna, sok társukhoz hasonlóan, és hálával tartozunk a Frontex küldetéseiben részt vevő hajók, repülőgépek és helikopterek személyzetének is. A Frontex azonban az általa felügyelt területeken illegálisan bevándorlók áradatát is csökkenteni tudta. Így az általános megközelítés kulcsfontosságú eleme volt, ahogy ma is az, és marad ezentúl is.
Összegzésképpen, elnök asszony, azt mondhatom, hogy a bevándorlás kérdése munkánk részét fogja képezni, nem csupán a következő néhány hónapban, de a következő néhány évtizedben. Ennélfogva örömteli, hogy Európa észrevette, milyen nagyszerű lehetősége nyílik arra, hogy többek között e területen is szereplő lehet a világ színpadán.
Lilli Gruber
előadó. - (IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, a bevándorlás nem váratlan esemény, és nem is egy múló jelenség. Az EU27-ek országaiban már 2006-ban is 18 és fél millió migráns élt. Ennek, mint tudják, számos oka van: a világ több térségében kirobbanó háborúk, a szegénység, a természeti katasztrófák, a könyörtelen diktatúrák. Az Európai Unió a világ egyik legfontosabb szereplője, így nem halogathatja tovább, strukturális politikát kell kidolgoznia, hogy választ tudjon adni e mindnyájunkat érintő kihívásra. Egyedül semmire sem jutunk!
Az illegális bevándorlás elleni küzdelem terén sokat tettünk már, de még nem eleget. Az illegális bevándorlás leküzdésének legfőbb módja, hogy legális csatornákat nyissunk meg az Európai Unió felé. E két dolog ugyanis ugyanannak az érmének a két oldala. Javier Moreno Sánchez és én ezért döntöttünk úgy, hogy együtt terjesztjük elő jelentésünket.
Országaink gazdasága képtelen tovább működni a migráns munkavállalók nélkül, és a rohamosan csökkenő születési ráta által veszélyeztetett jóléti rendszerünk is megbénulna az ő társadalombiztosítási hozzájárulásuk nélkül. Az Eurostat adatai világosan beszélnek: 2050-ben a 490 millió európai egyharmada lesz 65 év feletti. A Bizottság 2005-ös cselekvési terve lényeges előrelépést jelentett, mivel gyakorlati javaslatokat fogalmazott meg a legális migrációs csatornák egységes, európai uniós szintű megnyitására. Az országba belépők mennyiségi korlátainak meghatározása természetesen az egyes tagállamok hatáskörébe tartozik.
Frattini biztos úr, az Önök által a következő hónapokban előterjesztendő öt irányelv közül, véleményünk szerint a migránsok jogait biztosító közös keretre vonatkozó a legfontosabb. Minden jót kívánok Önöknek, hiszen mindannyian tudjuk, hogy a Tanáccsal folytatott tárgyalások bizonyára nem lesznek zökkenőmentesek. A Parlament azonban Önök mellett áll. Ez az egyik oka annak, miért kell az együttdöntési eljárásra áttérnünk és eltörölnünk a Tanács vétójogát.
Az általam készített jelentést egy ellenszavazattól eltekintve egyhangúan elfogadta a LIBE Bizottság. Így rendkívül hálás vagyok más képviselőcsoportba tartozó kollégáimnak ezért a hathatós támogatásért. A jelentésben kérjük, hogy uniós szinten álljanak rendelkezésre következetes és megbízható statisztikák. Senki sem hozhat úgy jogszabályokat a bevándorlással kapcsolatban, hogy nem ismeri e kérdés valódi kiterjedtségét; konkrét számadatok híján a bevándorlás kérdése könnyen a propaganda eszközévé válhat.
A migráció jelenségét demagógiák, populizmus és tabuk nélkül kell kezelni. Ebből kifolyólag úgy vélem, rendkívül fontos, hogy a politikusok és az újságírók nagyobb felelősséggel viseltessenek ez iránt az igen érzékeny téma iránt, hiszen, amint azt Önök is tudják, mindkét csoport kulcsszerepet játszik az integrációs folyamatban.
Az integráció mindkét fél részéről a jogaik és kötelességeik által meghatározott kétirányú folyamat, és lényeges, hogy a bevándorlók aktívan részt vegyenek a befogadó ország gazdasági, társadalmi és politikai életében. Egyet értek Önnel, Frattini úr, amikor az egyenlő bánásmód elvére mint társadalmi-gazdasági jogra utal, mivel az egyenlő munkahelyi díjazás és biztonság alapvető jogaink közé tartozik, csakúgy, mint a képesítések elismerése, a nyugdíjjogosultság hordozhatósága, a családegyesítés vagy a nők házastársuktól független jogi státusának biztosítása.
A magasan képzett munkavállalókkal kapcsolatos irányelvet illetőleg az úgynevezett kékkártya talán kiváló eszköz lehet az Európa számára oly fontos szakemberek idevonzására. Mindenesetre, biztos úr, egy kicsit többet szeretenénk tudni erről a Kékkártyáról, tekintettel arra, hogy ma - ahogy Ön is emlékeztetett bennünket -, a bevándorló munkavállalók csupán 5%-a magasan képzett, szemben a képzetlen 95%-kal.
Az idénymunkásokról szóló irányelvnek orvosolnia kell e munkavállalói csoport jogainak hiányosságait, és úgy vélem, hogy a szabályokat betartva dolgozó idénymunkásoknak fel kellene ajánlani a lehetőséget, hogy az ideiglenes és tartós bevándorlás egyéb formái esetén elsőbbséget élvezzenek. Mindazonáltal, Frattini úr, az alacsonyan képzett vagy képzetlen migránsokra vonatkozó módosítható javaslatok vagy lehetőségek, ahogy Ön nevezte ezeket, nagyon tetszetősek, de meddig kell még várnunk egy erre a területre vonatkozó irányelvre? Kérdésem elsősorban persze a Tanácsnak szól.
Lejárt az időm, hölgyeim és uraim. Arra kell felszólítanunk kormányainkat és a Tanácsot, hogy realistábbak és bátrabbak legyen. Felelősségteljes politikára van szükségünk ahhoz, hogy leküzdjük az egyre nyugtalanabb társadalmaink félelmeit és bizonytalanságait. Nincsenek zárt határok, a bevándorlók pedig nem megszállnak bennünket! A bevándorlás szükség, és ha megfontoltan kezeljük, előnyt jelenthet a különbségeket tisztelő civil társadalom számára.
(Taps)
Javier Moreno Sánchez
előadó. - (ES) Elnök asszony, a Bizottság alelnöke, a Tanács soros elnöke, Gruber asszony, hölgyeim és uraim, a valóságtól elrugaszkodott dolog volna a globalizáció korában bevándorlás nélkül elképzelni Európa és társadalmaink jövőjét. A bevándorlás szükséges és kedvező hatással van az Európai Unió demográfiai stabilitására, gazdasági növekedésére és kulturális sokszínűségére.
De legálisan bevándorló, jogokkal rendelkező munkavállalókra van szükségünk, nem rabszolgákra. A legális bevándorlási politika fejlődése és sikere viszont nagyban függ az érem másik oldala, az illegális bevándorlás elleni küzdelemtől.
Az illegális migrációs áramlások kezelése és irányítása meghaladja az önálló tagállami fellépések lehetőségeit, és kétség sem fér hozzá, hogy ez a legkényesebb pontja a közös és általános bevándorlási politikának, amelyet az Európai Uniónak mindenképpen ki kell alakítania.
A közelmúlt társadalmi és gazdasági egyensúlyhiánya, a nemzetközi konfliktusok és az éghajlatváltozás tovább növelik az Európai Unió felé tartó illegális áramlásokat. Ezek az áramlások pedig gyorsabbak, mint a mi politikai válaszaink, és nem is fognak maguktól megállni. Ezért mindenképpen lépnünk kell.
Üdvözöljük és támogatjuk a Bizottság megközelítését, amely elengedhetetlen a tagállamoknak az emberi méltóság és alapvető jogok teljes mértékű tiszteletén, a szolidaritás, a megosztott felelősség, az átláthatóság és a kölcsönös bizalom szellemiségén alapuló következetesebb és hatékonyabb politikája kialakítása érdekében.
Először is biztonságos határokra van szükségünk szárazföldön, vízen, levegőben egyaránt, amelyet integrált határőrizettel és -ellenőrzéssel tudunk megvalósítani; e téren a Frontexre és a gyorsreagálású határvédelmi csapatokra (RABIT) kell támaszkodnunk: ez az út vezet a megosztott felelősség és a szolidaritás felé.
Hölgyeim és uraim, a Frontex működik. Műveleteket folytattak le, életeket mentettek meg és lényegesen csökkentették az illegális bevándorlást. Az illegális bevándorlóknak más útvonalakat kellett találniuk - ahogy azt a közelmúltban Spanyolországban és Olaszországban megfigyeltük.
A Frontex azonban még olyan, mint egy újszülött csecsemő, az Európai Unió gyermeke, aki csak a szülei, a tagállamok támogatásával nőhet fel és töltheti be funkcióját, így azt kérjük a szülőktől, hogy teljesítsék vállalásaikat, és bocsássák rendelkezésre a szükséges emberi és logisztikai erőforrásokat.
Ezenkívül alapvetően fontos lenne egy elrettentő hatású, ám az emberi jogokat teljes mértékben tiszteletben tartó, európai kitoloncolási politikát bevezetnünk, valamint a harmadik országokkal közösen visszafogadási megállapodásokat kidolgoznunk. Reméljük, hogy a kitoloncolási irányelv a portugál elnökség idején elfogadásra kerül.
Hölgyeim és uraim, politikai bártorságra van szükségünk, és foglalkoznunk kell az illegális bevándorlás egyik legnagyobb vonzerejét jelentő illegális foglalkoztatás problémájával. Meg kell nyernünk az illegális bevándorlókat kihasználó maffiák és a lelkiismeretlen vállalkozók elleni ütközetet. Rengeteg rejtett érdeket és pénzt rejtő üzletágról van szó, ezért határozott és erélyes fellépésre van szükség.
Ahogy Ön is mondta, alelnök úr, zéró toleranciával kell fellépnünk az illegális foglalkoztatás ellen, hogy vissza tudjuk szorítani a "hívó hatást” jelentő feketegazdaságot. A pszichológiai tényező szerepe is nyilvánvaló. Ha nincs mód arra, hogy valaki illegálisan dolgozzon az Európai Unióban, kevesebb lesz, ami arra ösztönözze, hogy ide emigráljon.
Azt is szeretnénk kérni a tagállamoktól, hogy az igazságügyi és rendőri együttműködés keretében tegyenek megfelelő anyagi forrásokból támogatott, határozott lépéseket az emberkereskedelem leküzdése érdekében, különös tekintettel a legkiszolgáltatottabbakra, a nőkre és a gyermekekre, biztosítva azt, hogy egészségügyi ellátásban és oktatásban részesüljenek.
A külpolitikai fellépéshez a származási és a tranzitországokkal folytatott párbeszédre és szoros együttműködésre van szükség. Tovább kell haladnunk a rabati és tripoli miniszteri konferenciákon, valamint a brüsszeli világfórumon megkezdett úton, nagy hangsúlyt fektetve a bevándorlás és a fejlődés közötti kapcsolatra.
El kell érnünk, hogy a bevándorlás célja a származási és a befogadó országok fejlődése legyen, és biztosítanunk kell, hogy a közös fejlődést az illegális bevándorlás mélyebb okainak együttes kezelésére használjuk.
Maximalizálnunk kell továbbá a bevándorlók által a saját országukba a fejlődés érdekében visszajuttatott pénzösszegek kedvező hatását, és fel kell fedeznünk a mikrohitelben rejlő lehetőségeket.
Mi több, koherens külpolitikára van szükségünk ahhoz, hogy biztosítani tudjuk a kereskedelmi célok és a fejlesztési segély összeegyeztethetőségét, hogy a kevésbé fejlett országok exportálhassák termékeiket ahelyett, hogy saját állampolgáraikat kényszerüljenek "exportálni”.
Hölgyeim és uraim, nem szeretném úgy befejezni a mondandómat, hogy ne mondanék köszönetet minden előadónak, akikkel remek együttműködés közepette folytattuk e munkát, amit az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottságban elért széles körű konszenzus is mutat.
Ne kövessünk el hibákat, hölgyeim és uraim, küzdenünk kell az illegális bevándorlás ellen, foglalkoznunk kell a kiváltó okokkal és a bevándorlás csatornáival. Nem kell azonban harcolnunk az illegális bevándorlók ellen, hiszen ők nem bűnözők: az emigráció nem bűn. Véget kell vetnünk a populista, idegengyűlölő szólamoknak, amelyek a biztonság elvesztésével, a bűnözéssel, a terrorizmussal vagy a munkanélküliséggel társítják a bevándorlás fogalmát. Senki sem a saját szeszélye folytán hagyja el a hazáját. Ez mindig kényszerhelyzet következménye. Lépjünk fel úgy, hogy felszámoljuk ezt a kényszert, így elérve, hogy a bevándorlás személyes döntés kérdése lehessen.
(Taps)
Manolis Mavrommatis  
a Fejlesztési Bizottság véleményének előadója. - (EL) Elnök asszony, először is szeretnék gratulálni Lilli Grubernek és Javier Moreno Sáncheznek az általuk végzett kitűnő munkához, és ahhoz az együttműködéshez, amelyet a két jelentés megalkotása során mindannyian élvezhettünk.
Az Európai Unió Bizottságának álláspontja az, hogy szükség van egy valódi, mind a 27 tagállam által elfogadott közös bevándorlási politikára. A bevándorlás elválaszthatatlanul egybefonódik a fejlődéssel, és tekintettel a demográfiai problémára, amellyel az Európai Unió napjainkban szembesül, a legális bevándorlás ma már nem egy újabb probléma, hanem ellenkezőleg, számos európai gond megoldásához járulhat hozzá.
A lehetőség, hogy véleményt nyilvánítsunk e kérdésben, lehetővé tette számunkra, az Európai Parlament nevében a Fejlesztési Bizottság számára, hogy védelmezzük a nők és férfiak egyenlő jogait, hogy megvédjük a bevándorlók legkiszolgáltatottabb csoportjait, a nőket és gyermekeket, valamint, hogy tájékoztatást és nyelvi képzést nyújtsunk az újonnan érkező bevándorlóknak.
Figyelembe vettük ezenkívül az agyelszívást, amely a világ bizonyos területeit sújtja, például Afrikát, ahol az egészségügyben ennélfogva fokozott igény van az emberi erőforrásokra. Ezek a területek minden alkalommal megsínylik, ha egy orvos úgy dönt, hogy elhagyja otthonát, hogy a könnyebb boldogulás reményében az Európai Unióba jöjjön.
E célból üdvözöljük a Bizottságnak a körkörös migráció erősítésére irányuló javaslatát. A bevándorlóknak így ugyanis lehetőségük nyílik arra, hogy egy év elteltével hazatérjenek, és magukkal vigyék az Európai Unió tagállamaiban megszerzett tudást és tapasztalatot.
Szintén fontos, hogy a Bizottság több tájékoztatást nyújtson a "körkörös migráció” fogalmára vonatkozó jogi keretekről. Itt szeretném megköszönni Franco Frattini biztos úrnak azt az érzékenységet, amellyel az elmúlt két évben a bevándorlás kérdése felé fordult, valamint azt a folyamatos erőfeszítést, amelyet annak elérése érdekében tett, hogy a 27 tagállam egyezségre jusson a közös bevándorlási politikával kapcsolatban.
(Taps)
Maria Badia i Cutchet
a Kulturális és Oktatási Bizottság véleményének előadója. - (ES) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim, a Kulturális és Oktatási Bizottság véleményének előadójaként én a bevándorlással kapcsolatos társadalmi, oktatási és kulturális szempontok figyelembevételét szeretném hangsúlyozni. Ezek a tényezők ugyanis alapvetően hozzájárulnak a gazdasági növekedéshez és a társadalmi kohézióhoz. Azért is fontos, hogy megkönnyítsük a bevándorlók beilleszkedését a fogadó országokban, mert ezáltal csökkenthető a kölcsönös bizalmatlanság.
Az oktatással kapcsolatban olyan politikák bevezetését javasoltam, amelyek révén a bevándorlók hozzáférnének az oktatási rendszerhez és integrálódni tudnának; ide tartozna, például, a harmadik országokban szerzett egyetemi és szakmai képesítések elismerése.
Az agyelszívás megelőzésének céljából figyelmet fordítottunk a Bizottság javaslatára is, amely az etnikai munkaerő kölcsönzésének ösztönzésére irányul azokban az országokban, ahol a képzett szakemberek kivándorlása veszélyeztetné a társadalmi és gazdasági stabilitást.
Végül, szeretném felhívni a figyelmet a médiának mind a származási, mind a fogadó országokban történő információterjesztés során betöltött jelentőségére és felelősségére, annak érdekében, hogy megelőzzük a migráció jelenségével kapcsolatos elfogult nézetek kialakulását.
Maria Panayotopoulou-Kassiotou  
a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság véleményének előadója. - (EL) Elnök asszony, a Nőjogi és Esélyegyenlőségi Bizottság sajnálja, hogy mind a legális migrációra vonatkozó stratégiatervezetről szóló közleményben, mind pedig abban a szövegben, amelyről ma szavaznunk kell, nagyon kevés említés történik a nők egyenlőségének problémájáról.
Ennélfogva felszólítjuk a Bizottságot, a tagállamokat és a Tanács különböző, e területért felelős csoportjait, hogy tegyenek e téren nagyobb erőfeszítéseket. A legális migrációt szabályozó politikáknak gondoskodniuk kell a kétszeres hátrányos megkülönböztetést elszenvedő női bevándorlók jogainak speciális védelméről. Az illegális bevándorlással szembe kell szállni; hiszen az a kiszolgáltatott férfiak, nők és gyermekek kizsákmányolása különféle formáinak hálózatait táplálja.
Hangsúlyozzuk a legális migrációs politikával kapcsolatos általános megközelítés fontosságát. Két irányba ható integrációs intézkedésekre van szükség, hogy erősíteni tudjuk mind a bevándorlók fogadó társadalmak általi elfogadását, mind a férfi és női bevándorlók beilleszkedési készségét.
Ehhez a nők és családjuk is jelentősen hozzájárulnak, így meg kell könnyíteni a családok újraegyesítését a független státus által. Harcolnunk kell a származási országok társadalmaiban tapasztalható diszkrimináció, csonkítások, kényszerházasság, többnejűség, a becsület védelme érdekében elkövetett bűncselekmények és minden fajta erőszak ellen, és erősítenünk kell a nők képzettségének jogi fejlődését.
Joseph Daul
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (FR) Elnök asszony, Frattini biztos úr, a Tanács soros elnöke, hölgyeim és uraim, a bevándorlás kérdése különleges jelentőséggel bíró politikai kérdés, mivel gyakran foglal magában emberi drámákat. Az Európai Néppárt - Európai Demokraták képviselőcsoportja tudatában van e vita komolyságának, és gondolatainkban ott van az a több száz áldozat, akik azért vesztek oda, mert arról álmodtak, hogy Európában éljenek. Az emberi élet tiszteletét semmi esetre sem téveszthetjük szem elől a bevándorlási politikánk megfogalmazásakor.
Szeretnék gratulálni az előadóknak az általuk végzett munkához, Frattini biztosnak pedig azért a hajlandóságért és politikai elhatározásért, amit e téma iránt mutat. Kötelességünk mindent megtenni, amit csak tudunk a migránsok beözönlésének kontrollálása érdekében. Társadalmunk kohéziója, a befogadóképességünk, valamint a rasszizmus, az intolerancia és az idegengyűlölet elleni küzdelem iránti elkötelezettségünk forog kockán. A bevándorlás kezelése érdekében létfontosságú, hogy olyan megközelítést fogadjunk el, amely az emberi méltóság tiszteletén és a realitáson alapul, és szilárd jogi alapokon nyugszik.
Hölgyeim és uraim, a bevándorlásról folytatott vita során fontos, hogy különbséget tegyünk a menedékkérők, az ideiglenes menekültek és a gazdasági migránsok között, amelyek közül az utóbbiak száma a legnagyobb. Ez utóbbi kategórián belül meg kell még különböztetnünk az illegális bevándorlást, amely az Európai Unió felelőssége, és a legális bevándorlást, amely viszont a tagállamok hatáskörébe tartozik.
Az illegális bevándorlással kapcsolatban a szigorú intézkedések mellett tesszük le a voksunkat. Európának fel kell vállalnia kötelezettségeit, és szembe kell szállnia az emberi nyomorral üzletelő maffiacsoportokkal. Látjuk, hogy történt már némi előrelépés, úgymint a Frontex ügynökség és az Európai Külső Határok Alap életre hívása vagy a határok rendjét fenntartó gyorsreagálású határvédelmi csapatok (RABITs) felállítása. Mindez azonban még édeskevés, hiszen még mindig nem áll rendelkezésre elegendő emberi, eszközbeli és anyagi erőforrás. Arra készülünk, hogy biztosítsuk ezeket az eszközöket, csakúgy, mint a kiegészítő erőforrásokat. Ha azonban még hatékonyabbak szeretnénk lenni, akkor a külső határaink védelmét ellátó tagállamoknak egységes követelményrendszert alkalmazva kell működniük. Alapvetően fontos tehát, hogy kidolgozuk a külső határaink védelmét szabályozó igazi közösségi protokollt, és azzal együtt egy ellenőrző rendszert.
A migrációs áramlásokkal kapcsolatban nem ugyanazokkal a problémákkal szembesülnek a tagállamok. Gondosan különbséget kell hát tennünk a külső határainkat őrző államok és a többi tagállam között. Az Unió déli és keleti határait védőknek óriási feladattal kell megbirkózniuk. A maximális hatékonyság érdekében itt a szolidaritásnak is helyet kell kapnia, és technikai, logisztikai és anyagi eszközökkel kell támogatnunk azokat a tagállamokat, amelyek a frontvonalnál állva néznek szembe az illegális bevándorlók masszív áradatával. Az illegális bevándorlás elleni küzdelem a külső határokon alkalmazott intézkedések mellett azonban az Európai Unión belül megteendő erőfeszítéseket is igényel, hiszen országaink területén jelenleg is 10-15 millió fő tartózkodik illegálisan.
Amennyiben demokráciáink fő vezérelve a törvény előtti egyenlőség, elkerülhetetlen, hogy olyan politikát fogadjunk el, amely gondoskodik róla, hogy az EU határait illegálisan átlépőket szisztematikusan hazatoloncoljuk származási országukba. Az Európai Uniónak úgy kell megszerveznie az illegális bevándorlók kitoloncolását, hogy eközben szigorúan tiszteletben tartsa az emberi jogokat és az emberi méltóságot. Szeretnénk, hogy Európa továbbra is az üldöztetés elől menekülők mentsvára maradjon, ezért ellenezzük az illegális bevándorlók tömeges legalizálását. Ez ugyanis távolról sem jelent megoldást, csak azt az illúziót kelti az illegális migránsokban és azokban, akik szeretnének átjutni az EU határain, hogy előbb vagy utóbb rendeződik jogállásuk. Az efféle közkegyelem csupán állandósítaná az illegális bevándorlással és emberkereskedelemmel foglalkozó bűnbandák tevékenységét. Üdvözöljük viszont a Bizottság arra irányuló javaslatát, hogy büntetéssel sújtsuk az illegális migránsokat foglalkoztató munkaadókat.
Ami a legális bevándorlás jelenlegi helyzetét illeti, képviselőcsoportunk úgy véli, hogy a harmadik országokkal folytatott tárgyalásaink feltételéül kellene szabnunk a származási országok által az illegális bevándorlással kapcsolatban mutatott elkötelezettséget. A legális bevándorlás szabályozása természetesen a tagállamok saját hatásköre, nem pedig az Európai Unióé. Mindazonáltal, ha e területen növelni szeretnénk a hatékonyságot és a koherenciát, az EU-27-ek szintjén még hatékonyabban össze kell hangolnunk erőfeszítéseinket. Fel kell térképezni egy közös fogadóeljárás bevezetésének lehetőségeit, amely lehetővé tenné a magasan képzett és bizonyos szaktudással bíró munkavállalók számára, hogy belépjenek az európai munkaerőpiacra. Az európai "Kékkártyára” vonatkozó javaslatról tovább kell tárgyalni, és ki kell dolgozni azt, csakúgy, mint a képzetlen munkavállalókra vonatkozó körkörös bevándorlás ötletét.
Hölgyeim és uraim, a bevándorlás egyfelől az erős és mások felé nyitott, összetartó társadalom egyensúlyának fenntartásán, másfelől a jogi rendelkezések tiszteletben tartásán múlik. Távol álljon tőlünk, hogy bezárjuk a kapuinkat, csak azt akarjuk biztosítani, hogy a jövőben érkező bevándorlókat megfelelően fogadjuk és fogadjuk be társadalmunkba, ahogy az a világ más tájain is történik.
Claudio Fava
a PSE képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök asszony, hölgyeim és uraim, hadd köszönjem meg mindkét előadó értékes, és lényegre törő munkáját.
Hadd kezdjem egy képpel, amely néhány hónapja mindannyiunk lelki szemei előtt ott lebeg: egy hajótörés 40 túlélőjének fényképével, akik két nap és két éjjel kapaszkodtak egy halászhálóba a Földközi-tenger közepén. És ebben az esetben fontosabbnak tűnt a halakat menteni, mint azoknak a kétségbeesett embereknek az életét: az arra járó halászhajó ugyanis nem vette fel őket. Azért mondom el ezt, mert, ahogy a biztos úr is emlékeztetett rá, a bevándorlás kérdésében átfogó, ugyanakkor differenciált megközelítésre van szükségünk. Olyanra, amely ötvözi az egyensúlyt, a szolidaritást és - ahogy Gruber asszony is emlékeztetett rá - a tabuk felszámolását.
A bevándorlást nem lehet kizárólag biztonsági kérdésként kezelni, mivel ez elkerülhetetlen kihívás Európa számára; az integráció és a társadalmi fejlődés olyan aspektusa, amellyel szembe kell néznünk. Frattini biztos úr azt mondta, Európának van szerepe a világban - ezzel mi is egyetértünk. Európának lehet szerepe a világban, feltéve, hogy meg tud birkózni e kérdés összetettségével.
A még rendelkezésemre álló néhány másodpercben szeretném felhívni a figyelmet a két szóban forgó jelentés három alapvető elvére. Az illegális bevándorlás megállításának leghatékonyabb módja a legális migrációs csatornák megnyitása, feltéve, hogy a migránsoknak és az őket befogadó országoknak egyaránt vannak jogaik és kötelezettségeik.
Az illegális bevándorlás kérdéséhez annyit fűznék hozzá, hogy a szolidaritás elvének meg kell jelennie a tagállamok között, tekintve, hogy a probléma minden tagállamot érinti, nem csupán a Földközi-tenger mentén találhatóakat. Ugyanakkor, ahogy azt már számos képviselőtársam elmondta, oly módon kell küzdenünk az illegális bevándorlás ellen, hogy olyan körülményeket teremtünk a származási országokban, amelyek révén enyhülhetnek azon mélységes kétségbeesés okai, amely miatt ezek az emberek menekülnek: azok a mélyen rejlő okok, amelyeket Frattini úr is említett.
Végül, elnök asszony, az emberi jogok tiszteletben tartásának politikánk alapvető pontját kell képeznie. Az európai integráció folyamata csak akkor lehet erős és értelmes, ha meg tudjuk akadályozni, hogy Európa bezárja kapuit a bevándorlók előtt.
Graham Watson
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, mi is illusztrálná jobban a közös európai bevándorlási politika szükségességét, mint a tunéziai halászok esete? Ezzel a tragikus eseménnyel kapcsolatban minden - a tengeren, gumicsónakban hánykódó bevándorlóktól kezdve az őket odajuttató embercsempészeken át a megmentőiket bebörtönző hatóságokig - az európai migrációs politika kudarcát bizonyítja.
Egy évtizednyi semmittevésen át a liberálisok és a demokraták minden egyes emberi tragédia kapcsán egyetlen egyszerű kérdést tettek fel: hány embernek kell még odavesznie, mielőtt a kormányok észreveszik, hogy az Európa Erőd felvonóhídjának felvonása senki érdekeit nem szolgálja? A migráció kérdésének megoldása éppúgy a mi érdekünk is, mint azoké, akik a partjainkon keresnek menedéket, vagy legalábbis az életük árán is megpróbálják elérni azt. Míg a populizmus hatására a félelem kemencéjében kovácsolódott politika kapott szárnyra, nézzünk most szembe a tényekkel.
Az első számú tény: a következő 20 évben Európa 20 millió munkavállalót fog elveszíteni - olyan munkavállalókat, akik a szolgáltató iparban dolgoznak, és akiknek az adói biztosítják a polgárainknak nyújtott szolgáltatásokat.
A második tény: a nemzeti kormányok elriasztják az embereket, akikre pedig nagy szüksége van Európának, ha versenyben - vagyis életben - akar maradni a könyörtelen világpiacon. A legjobb koponyák 85%-a Amerikába és Ausztráliába megy, mert elretten a bürokráciánktól, a makacsságunktól és a szabad mozgás elé állított akadályoktól.
A harmadik tény: 20 Európába érkező migráns közül csak 3 szakképzett; a legtöbben képzetlenek, kétségbeesettek és nincstelenek. Frattini biztos úr indítványai csupán a probléma egyik felével foglalkoznak, annyiban, hogy Hennis-Plasschaert asszony ötletére, a szakképzettségi hiány pótlására szolgáló európai zöldkártyára alapulnak. A biztos úr "kékkártya” tervének azonban megvannak a hiányosságai: nem említi, például, azokat a munkavállalókat, akikre a vendéglátóiparban, az egészségügyben vagy az idegenforgalomban van szükségünk. Az új tagállamok munkavállalóinak szabad mozgásával párosulva a "kékkártya” ugyan megoldást jelenthet a gazdasági és demográfiai kihívásokra, de nem tehet túl sokat a déli határaink felől érkező illegális bevándorlók jelentette problémák ellen.
Ne essünk tévedésbe: a Bizottság kellemes kalkulációja, mely szerint fogadjuk be a javát, aztán hulljon a férgese, nem működőképes elképzelés. A szegénységtől, éhségtől, nyomortól és háborúktól sújtott emberek továbbra is áramlanak majd a Földközi-tenger felől, akár megfelelnek a kritériumainknak, akár nem. Hogy miért? Azért, mert a mezőgazdasági és halászati politikánk megdrágítja a termékeiket, és kifosztja természetes erőforrásaikat.
Természetesen őriznünk kell Európa határait. A Moreno Sánchez jelentés joggal kéri, hogy a Frontex kapja meg azt a költségvetést, személyzetet és felszerelést, amelyre munkája végzéséhez szüksége van - habár a Frontex-rendelet Gibraltár általi alkalmazásának felfüggesztése, amely olyan, mint rést hagyni a kerítésen, őszintén szólva megingatja az ebbe vetett hitet. Hosszabb távon csak egy olyan átfogó európai uniós politika lehet képes gátat vetni a jelenleg uralkodó tendenciáknak, amely bünteti az embercsempészeket, legális utakat biztosít, és reményt ad a kétségbeesetteknek.
Az az igazság, hogy egyetlen választásunk van a fejlődő országokkal kapcsolatban: vagy az áruikat fogadjuk be, vagy az állampolgáraikat. Ahogy azt Gruber asszony jelentése helyesen kifejti, ha kevesebb állampolgárukat akarjuk befogadni, többnek kell odahaza segítenünk. Éppen ezért kell a portugál elnökségnek megkétszereznie erőfeszítéseit az európai mezőgazdasági vámok csökkentése, valamint a Dohai Forduló sikeres lezárása érdekében, és ezért kell a Bizottságnak nagylelkű cselekvési programot kidolgoznia Afrika részére, összekapcsolva a pénzt és a piacnyitást az emberi jogok tiszteletben tartásával és a jogállamisággal, ezáltal adva reményt az embereknek arra, hogy hazájukban élhessenek jobb életet.
Lobo Antunes úr és Frattini úr, a következő tanácsülésüket tartsák a New York-i Ellis Island bevándorlási csarnokában, és tanuljanak saját nyugatra való vándorlásaink történetéből, mialatt a decemberi EU-Afrika csúcsra készülnek. A migráció nem fog megszűnni, hiszen életben tartja a kétségbeesés és a remény mámorító elegye, s ezenkívül követi a kereslet és a kínálat által diktált szabályokat is. Mindazonáltal, megfelelő irányítás mellett, benne rejlik Európa gazdagításának és energetizálásának lehetősége is.
(Taps)
Cristiana Muscardini
az UEN képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, számos különböző irányelv vonatkozik már a legális migrációra, és hamarosan továbbiakra is javaslatot tesznek majd, a valóban megoldatlan probléma azonban még mindig az illegális és kontrollálatlan bevándorlás megakadályozása, csakúgy, mint az Európai Unió országaiban érvényes törvények és szabályozások tiszteletben tartásának egyértelmű kijelentése és biztosítása: ez a békés egymás mellett élés előfeltétele.
Hálás vagyok Frattini biztos úrnak az elénk tárt javaslataiért. A probléma azonban ettől még ugyanolyan súlyos marad, amennyiben bírók olyan ítéleteket hoznak - itt most németországi és olaszországi esetekre célzok -, amelyben megállapítják, hogy egy az otthonában fogva tartott lány szülei ellen nem lehet vádat emelni, vagy, hogy egy férje által rendszeresen bántalmazott asszony kérésére benyújtott válókeresetet nem lehet tárgyalni, mivel, e bírák szerint, ez a viselkedés megfelel a bevándorlók származási országa hagyományainak és gyakorlatának. Mindez a reformszerződés fényében is komolyabbá válik: előkészít ugyan egy közös bevándorlási politikát, de ez még hosszú időt vesz igénybe. Az illegális bevándorlás megállítása céljából azonban azonnal szükségünk van erre a közös politikára.
2004 februárjában a előadója voltam a Külügyi Bizottság Frontex-szel kapcsolatos véleményének, amely intézmény 2004-ben jött létre, 2005 óta működik, de még mindig hiányt szenved bizonyos forrásokban. Számos esetben nem állnak rendelkezésére azok az anyagi források, amelyek szükségesek volnának nem csak a hivatalos határok, hanem saját határaink ellenőrzéséhez, pedig saját országaink határait kell jobban ellenőriznünk. Ahhoz, hogy jó társadalmat alakíthassunk ki, ahol nincsenek nyílt vagy rejtett ellentétek, amelyek nyilvánvaló veszélyeket rejtenek -mint például saját identitásunk és mások identitásának eltorzítása -, a törtvénytelen viselkedés leküzdésére alkalmas, erélyes politikára van szükségünk. Felhívjuk hát a Bizottságot és a Tanácsot, hogy ne csak az Európai Unió határellenőrzését fokozzák, hanem vezessenek be olyan harmonizált jogszabályokat is, amelyek gyorsan és határozottan büntetik az embercsempészeket, és amelyek a bevándorlók származási országaival kötendő még jobb megállapodások létrejöttét segítik elő.
Az emberi jogok és az emberi méltóság védelme egyáltalán nincs összhangban az olyan erőtlen politikákkal, amelyek nyomán erőre kap a terrorizmus és a társadalmi rossz közérzet fenyegetése. Ez az egyik oka, amiért szeretnénk rámutatni, hogy a menedékjogra vonatkozó egységes szabályozás hiánya súlyosbítja a helyzetet, ezzel kapcsolatban azonban nem látunk elég aktivitást a képviselőcsoportok részéről.
Jean Lambert
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, szeretném megköszönni a Bizottságnak, a Tanácsnak és két előadónknak, hogy ennyi késlekedés után végre elismerik e kérdések összetettségét, valamint a koherens megközelítés szükségességét. Tudjuk, hogy a migráció az életünk része, tudjuk, hogy a fejlődés egyik hajtóereje, és tudjuk, hogy az Európai Unió számos polgára is éppúgy jobbra vágyik, és ezért tanul és dolgozik, mint a szubszaharai Afrikából érkezők.
Üdvözöljük a minden migráns csoportnak egyenlő jogok biztosítását célzó javaslatot, mivel aggódunk amiatt, hogy ha ágazati megközelítéssel kezeljük e kérdést, az még bonyolultabb helyzetet eredményezne abból a szempontból, hogy más-más munkavállalók más-más jogokkal bírnának.
Ugyanakkor az is foglalkoztat bennünket, hogy megoldást találjunk azoknak a helyzetére, akik jelen pillanatban a fennálló konfliktusok miatt nem térhetnek vissza származási országukba, így most nélkülöznek, s gyakran az utcáinkon élnek.
Szintén üdvözöljük a tagállamok nagyobb mértékű őszinteségére irányuló felhívását, hogy ismerjük be, hogy jelenlegi gazdaságainkban valóban szükség van migráns munkavállalókra. A globalizáció felgyorsította a migrációt, és én magam mélyen egyetértek azokkal a képviselőtársaimmal, akik a kereskedelmi előírásaink megváltoztatásának szükségességéről beszéltek. Ahogy hallottuk, ha elveszitek a halunkat, elveszitek a halászainkat is. És ez esetben arra bíztatnám az érintett képviselőtársaimat, hogy ne hullassanak krokodilkönnyeket bizonyos migránsok helyzete miatt - és ne szavazzák meg a halászati megállapodásokat ebben a Parlamentben, és ne szavazzanak meg olyan kereskedelmi szabályokat, amelyek eltiporják más országok gazdaságát.
Jól tesszük, ha e vita során a foglalkoztatottság kérdésére is kitérünk az egyenlő jogokkal, egyenlő fizetséggel és a jó ellenőrzéssel kapcsolatban, ami minden munkavállalónak jó, akiknek ismerniük kell a jogaikat. Ha aggódunk az agyelszívás miatt, vetnünk kell egy pillantást a saját képzett munkaerőnk itt tartására irányuló intézkedésekre is. Továbbá ki kell használnunk és fejlesztenünk kell a hozzánk érkező migráns munkavállalók képzettségét, amely területen az EQUAL már számos fantasztikus példával szolgált, amelyeket szintén nem szabad elveszítenünk.
És ha a magasan képzett szakembereket is szeretnénk idevonzani, ahhoz nem lesz elég a személyek szabad mozgásának biztosítása; kezelnünk kell a rasszizmust és az idegengyűlöletet is, amely szintén számos, magasan képzett munkavállalót riaszt el attól, hogy az Európai Unióba jöjjön.
(Taps)
Giusto Catania
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, Frattini biztos úr először a legális migrációról, majd az illegális bevándorlásról beszélt ma nekünk. Ha az Európai Unió politikái az ő szavainak logikáját követné, egyet tudnék érteni vele. Ám sajnos nem ez a helyzet.
Az elmúlt években az Európai Unió politikái szóhasználatában olyan kifejezések szerepeltek leginkább, mint a belépés megtagadása, migráns bűnözés, elnyomás, a megszállás kísértete; most kezdünk végre beszélni a belépési politikákról. Abban mindannyian egyetértünk, hogy a legális migrációra vonatkozó politika elengedhetetlen az illegális bevándorlás elleni küzdelemhez, az embercsempészet megelőzéséhez, és annak megakadályozásához, hogy a reménykedők a tengert átszelve próbáljanak idejutni, és hogy a Földközi-tenger szépen lassan nyitott temetővé váljon. Mindazonáltal logikusan kell gondolkodnunk. Ebből kifolyólag, mielőtt még a belépés megtagadására vonatkozó politikákra tennénk javaslatokat, arról kellene beszélnünk, hogyan szélesítsük ki a legális belépési csatornákat, és hogyan kezeljük a demográfiai kihívásokat.
Nem igazán értettem, mire utalt ma Frattini úr, hogy a sajtó által kiszivárogtatott hírekről beszélt-e. A tények szerint 2030-ra maga a Bizottság is 20 millió bevándorló érkezését jelezte előre zöld könyvében, amelyben kifejti, hogy az Európai Unió demográfiai válsága oly mértékű, hogy 2030-ra 20 millió bevándorlóra lesz szükségünk. A 20 millió bevándorló azonban nem 20 millió képzett bevándorlót jelent. Mi pedig mintha a végéről akarnánk kezdeni: először a belépést tiltó politikákat hajtjuk végre, majd eldöntjük, hogyan hozzuk ide a képzett bevándorlókat, és csak legvégül nyúlunk hozzá a legfőbb problémához, vagyis, hogy mihez kezdjünk a többiekkel.
Úgy vélem, közelebbről meg kellene vizsgálnunk, és ki kellene elemeznünk az elmúlt években bevezetett intézkedéseket. Azt is meg kell határoznunk, milyen politikát szeretnénk alkalmazni a belépés megtagadására. Amennyiben ezt fontolgatjuk, a 18 hónapos adminisztratív célú fogva tartás önmagában véve, véleményem szerint, bűncselekmény és az emberi jogok szisztematikus megsértése.
Azt is meg kellene vizsgálnunk, mit csinál a Frontex. Az idén 45 millió eurót költöttünk; a Frontexnek 90 munkatársa van, és ezen a nyáron négy küldetést hajtott végre a tengeren. Nem hinném, hogy a Frontex eljárásmódjával elégedettek lehetnénk. Abban ugyanis a belépés megtagadása elsőbbséget élvez az emberélet megmentésével szemben.
Ezzel szeretném zárni mondandómat is: az emberi életek megmentésének elsődlegesnek kell lennie. Képviselőcsoportunk elnöke és mások kérésére, a Bizottság ma beszámol nekünk annak a hét tunéziai halásznak az esetéről, akik Olaszországban ülnek börtönben, amiért megmentettek 44 bevándorlót. Remélem, Frattini biztos úr kellő felvilágosítással szolgál majd ebben az ügyben, amely a bevándorlás bűnözésként való feltüntetésének logikájával cseng egybe.
Roger Knapman
az IND/DEM képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, Frattini úr még mindig a Hampton Court-i útvesztőben bolyong, miközben azt látjuk, hogy az Európai Unió egyre inkább távolodik a demokráciától. Hasonlítsuk össze - nem első alkalommal - helyzetünket Svájcéval.
Svájc tudja, hogy a bevándorlási politika kulcsa a helyi ismeretekben rejlik. Az EU a nemzeti kormányok fölötti szinten igyekszik centralizálni a bevándorlás ellenőrzését. A svájciak ezzel szemben, ahol csak lehet, alsóbb szintre, vagyis a kantonjaikra ruházzák át ezt a feladatot. Svájcban a bevándorlókra vonatkozó éves keretszámot részben a szövetségi kormány, részben a kantonok határozzák meg. Ott elutasították a szövetségi bevándorlási hivatal létrehozására irányuló javaslatokat.
A svájci kantonok és az ott hosszú múltra visszatekintő közvetlen demokrácia olyan bevándorlási politika történelmi mozgatórugói, amely egyrészt a nemzeti gazdaság javát szolgálja, másrészt biztosítja, hogy a bevándorlók jól integrálódhassanak a svájci társadalomba. Ahogy azt Windisch professzor, a Genfi Egyetem professzora mondta a Francia Alapítvány a Politikai Megújulásért 2006. áprilisi hírlevelében, a svájci közvetlen demokráciának - nyíltan és nagyon korán - szembe kellett néznie a bevándorlást és az integrációt is magukban foglaló kérdésekkel, mégpedig - erre gondolni sem szabad! - népszavazások és népi kezdeményezések által. Így folytatja: "Egy szélsőségesen centralista országgal ellentétben, mint amilyen Franciaország is, a vita mind szövetségi szinten, mind a kantonok és önkormányzatok szintjén folyt, számítva a közösség reakciójára is, és magában foglalt, például, olyan kezdeményezéseket is, amelyek az országba érkezők földrajzi eloszlásával foglalkoztak, vagy azzal, hogy állítsanak fel minden kantonban bevándorlási hivatalokat.”
A tanulság a magunk fajta számára, akinek a svájciakkal ellentétben nem volt olyan szerencséje, hogy az Európai Unión kívül maradjon, a következő: Svájcban azért működőképes a bevándorlási politika, mert a helyi és a nemzeti szükségletek figyelembevételével határozzák meg, és mert e szükségletek alapján nem az arctalan, centralizált bürokrácia, hanem a helyi közösségek felelősek a bevándorlók beilleszkedéséért. Az Egyesült Királyságban, amely egyelőre még az Európai Unió tagja, a bevándorlási politika egyre távolabb és távolabb kerül a helyi ismeretek eme forrásától, aminek hátrányaira mi, a Brit Függetlenségi Párt, nem késlekedünk felhívni a figyelmet.
Alessandro Battilocchio
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, először is szeretném megköszönni mindkét előadó kiváló munkáját. A legális migráció elősegítése és szabályozása az egyetlen lehetséges megoldás, nem csupán a migrációs áramlásokkal összefüggő bűnözői magatartás legyőzése, hanem az emberi jogok védelme és biztosítása céljából is. Mint minden más európai polgárnak, a bevándorlóknak is integrálódniuk kell, a befogadó társadalmak részét kell képezniük, és eleget kell tenniük az ebből fajadó jogoknak és kötelességeknek.
Egy évvel ezelőtt én voltam a előadója a Fejlesztési Bizottság külső határok átlépéséről szóló jelentésének. Ahogy akkor, most is azt szeretném hangsúlyozni, hogy Európának elegendő forrást kell teremtenie a megfelelő fogadó központok biztosítására, munkatársaink képzésére, arra, hogy a külföldi állampolgárok tájékozódhassanak az őket megillető jogokról és kötelességeikről, arra, hogy az illegális bevándorlásból hasznot húzók komoly büntetést kapjanak, és mindenekelőtt a tagállamok teljes körű együttműködésére.
Most, hogy a Frontex megkezdte tevékenységét, rendelkeznie kell a megfelelő erőforrásokkal, munkájába pedig a lehető legteljesebb mértékben be kell vonnia a migráció által érintett szomszédos országokat is.
Mikel Irujo Amezaga
- (ES) Igen, elnök úr. Elnézést kérek, volt egy kis problémám a tolmácsolással, de ha megengedik, néhány másodperc erejéig még csak annyit szeretnék mondani, hogy...
(A felszólaló baszk nyelven beszélt.)
Elnézésüket kérem. Csak szerettem volna még néhány szót fűzni euskera (baszk) nyelven a Nyelvek Európai Napjához, mivel, ahogy azt a mai vita során már említettük, nem vagyunk bűnözők; csak szeretnénk a saját nyelvünkön beszélni.
Alfredo Antoniozzi
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, elismeréssel kell adóznom Frattini alelnök úrnak, és szeretném megköszönni neki, hogy elénk tárt egy olyan cselekvési tervet, amely végre érdemi alapot szolgáltat arra, hogy vitát nyissunk, és foglalkozni kezdjünk a legális migráció kérdésével.
Ami a jelentést illeti, véleményem szerint kiegyensúlyozott szöveg, hasznos tárgyalások és a különböző politikai csoportok közti lényeges kompromisszumos módosítások gyümölcse, amely lehetővé teszi számunkra, hogy széles támogatásunkról biztosítsuk, ennélfogva, mint Parlament, támogassuk az Európai Bizottság e területen folytatott jövőbeni munkáját. Szeretném hangsúlyozni, hogy a PPE-DE képviselőcsoport álláspontja nagyban hozzájárult e jelentés tartalmához és kiegyensúlyozottságához.
A bevándorlás kérdésével kapcsolatban a képviselőcsoportunk által képviselt álláspont legfőbb pontjai megerősítést nyertek. Ezek közül szeretném kiemelni elkötelezettségünket az illegális bevándorlás leküzdése érdekében hozott határozott és eltökélt intézkedések mellett, az illegális és legális bevándorlás közötti szorosabb kapcsolat, a párbeszéd további formáinak keresése, valamint a bevándorlók integrációja iránti támogatásunkat.
Ezt a jelentést kétségkívül jellemezhetjük európai jelentésként, és nem csak a retorikai hatás céljából, hanem azért, mert olyan jelenségként tekint a bevándorlásra, amelyet közösen kell kezelnünk, nekünk, európai partnereknek, minden pozitív és negatív aspektusával együtt. Mindenkinek szolidárisnak kell lennie, és ugyanolyan figyelemmel és elszántsággal kell szembenéznie a problémákkal, akkor is, ha azok bizonyos országokra nagyobb hatással vannak, mint másokra. Mindegy, hogy Szicília vagy a Kanári-szigetek partjai mentén, vagy bárhol máshol szenved hajótörést egy illegális bevándorlókat szállító hajó, mindannyiunk problémájaként kell kezelni az esetet.
A legkevesebb, amit mondhatunk, hogy a bevándorlás jelenségének koordinálásához európai szintű politikára van szükség. Ez a jelentés e meggyőződés megerősítése irányába vezet, világosan kifejezve egyúttal a befogadott migránsok számát illető tagállami hatáskör tiszteletben tartását.
Bárbara Dührkop Dührkop
- (ES) Elnök úr, mint mindenki más, én is azzal kezdeném, hogy gratulálok az előadók kiváló munkájához.
A bevándorlás, ahogy azzal mindannyian tisztában vagyunk, nem egy új jelenség. Ami új vele kapcsolatban, az a mértékében az elmúlt években tapasztalható óriási növekedés, ami pedig az egyre növekvő szegénység, valamint annak következménye, hogy ez egyre több országot sújt.
Ennélfogva úgy vélem, hogy a legnagyobb jelenlegi kihívás számunkra, hogy kontrollálni tudjuk a migrációs áramlásokat, hogy össze tudjuk egyeztetni valós szükségleteinkkel, hogy biztosítani tudjuk a bevándorlók magas szintű integrációját a befogadó országokban, valamint, hogy fokozni tudjuk határaink felügyeletét, mégpedig olyan intézkedésekkel, amelyek a származási országokba történő hazatelepítésről is gondoskodik.
Mindenekelőtt az embercsempészettel foglalkozó maffia ellen kell fellépnünk. Életbevágó, hogy megtaláljuk a megfelelő választ, és véget vessünk az illegális bevándorláshoz kapcsolódó emberi tragédiáknak: ezen a ponton egyet értünk.
A határőrizet kérdése a tagállamok közös feladata. A megosztott felelősség és a szolidaritás kéz a kézben kell, hogy járjon.
Szeretnék egy pár szót szólni a Frontexről is, amely szépen teljesít. Szavaimat a Tanácsnak címzem, amely épp most olvasta fel nekünk a hajók és helikopterek hosszú listáját. Nekem csak az üt szöget a fejemben: hol vannak mindezek? Az nem elég, ha csupán egy listán szerepelnek. Úgy érzem, a Tanács kissé tudathasadásos módon lép fel, amikor még több segítséget kér a Frontex számára, ugyanakkor 2,5%-kal megnyirbálja a költségvetését, holott már 2007-ben is hiteleket kellett igénybe vennie.
Frontex ide vagy oda, tisztában vagyunk vele, hogy a bevándorlók áradata továbbra is folytatódni fog, függetlenül attól, hogy szándékunkban áll-e kontrollálni azt: a hajlandóságunkra, és nem jogszabályokra van szükségünk, hiszen a Bizottság és a Tanács az Európai Unióba való belépés jogi feltételeiről szóló egységes irányelv ellen döntött.
Így minden, amiben Tamperében reménykedtünk, minden, amiért szocialista képviselőcsoportunk oly erélyesen kiállt, egy pillanat alatt füstbe ment.
Jeanine Hennis-Plasschaert
- (NL) Elnök úr, egy olyan világban, ahol egyre több területi konfliktussal nézünk szembe, ahol óriási vagyonbeli különbségek vannak, és ahol egyre nagyobb a mobilitás, a migrációs áramlások kontrollálása egyre nagyobb jelentőségre tesz szert, ám ezzel egy időben, nehezebb is lesz. Készen áll-e az Unió, hogy egy átfogó intézkedéscsomaggal teljesítse kötelezettségeit, már ami a migrációt illeti, legyen az legális vagy illegális? Jó ideje beszélünk már erről: a kényszerítő tényezőkről, amelyek menni késztetik az embereket, a vonzó tényezőkről, amelyek ide csábítják őket, a térségben tapasztalható könnyebbség fontosságáról, a gyakran embertelen körülményekről, amelyek közt ezek az emberek találják magukat, a teherről, amelyen osztozniuk kell a tagállamoknak, az illegális bevándorlók hazatoloncolásáról, a legális migráció szűkös lehetőségeiről, az agyelszívás veszélyeiről, hogy az Uniót fenyegető demográfiai változásokat már ne is említsem. Mindezekkel a szempontokkal foglalkoztunk már úgy-ahogy, vagy fogunk a közeljövőben, irányelvek, cselekvési tervek vagy egyéb intézkedések formájában. Ebből a szempontból köszönet illeti Frattini biztos urat. Múlt csütörtökön ismét óriási lelkesedéssel tárta elénk célkitűzéseit az általam és kollégáim által szervezett, a Migrációs Stratégiák Kialakítása című konferencián.
A Tanács soros elnöke, csodálom Socrates miniszter kijelentését. Az Európai Unió tagállamai valóban történelmi felelősséggel viseltetnek azok iránt, akik most haladnak a másik irányban. Ön, mint a Tanács soros elnöke messze mutató ambíciókról tett tanúbizonyságot, a valóság azonban azt mutatja, hogy az Európai Uniónak még mindig hosszú utat kell megtennie globális felelősségének felvállalásáig. Számos tagállamban kiélezett vita folyik a migrációról. Nem tesznek különbséget a menedékkérők és a gazdasági migránsok között, mely utóbbiak gyakran érkeznek illegálisan. A vitát az integrációs problémák uralják. Azt mondják, a szociális biztonsági rendszerek forognak kockán, és ha nem vigyázunk, az átlagos bevándorlókra úgy fognak tekinteni, mint terroristákra. A nyílt, őszinte és átlátható vita gyakran szinte lehetetlen. Sajnos a Tanács idegesítően hosszadalmas döntéshozó folyamatai is éppen ezt tükrözik, amikor is a Tanács a harmonizációra törekszik, de végül a lehető legalacsonyabb fokú minimumszabályokat hozza csak meg. Konkrét intézkedést is kizárólag a legkisebb közös nevező mentén tudnak hozni. Igen, én természetemnél fogva türelmetlen ember vagyok, de úgy gondoltam, ezt azért megemlítem.
A valóság azonban az, hogy számos tagállamból hiányzik az eltökéltség. A szolidaritás hiánya egyenesen sokkoló, ami Frontex esetében is látszik, de számos más példát is hozhatnánk. Mikor mutatják már meg a tagállamok, hogy támogatnak egy hosszú távú elképzelést, hogy nem a félelem vezérli őket, hogy nem hagyják többé, hogy egy újság címlapján szereplő kritikus írás vagy a következő választás irányítsa őket? Egyedül a Tanács kitűnő következtetéseivel nem fog menni. A kérdésem a Tanács soros elnökéhez tehát az, hogyan fog gondoskodni róla, hogy ez a helyzet megváltozzon? Hajlandó-e a Tanács soros elnöke együttdöntési joggal felruházni a Parlamentet a legális migrációra vonatkozó új irányelvekkel, például a Kékkártyával kapcsolatban, most, amíg az új Szerződésre várunk? Ez lenne ugyanis, elnök úr, jó jel.
Mario Borghezio
(IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, Doyle elnök úr óva int bennünket a leegyszerűsített megoldásoktól. A sokkal jobb felszereltséget érdemlő Frontex eredményei azt mutatják, hogy valami elkezdődött, és hogy megvannak az első eredményei is. Franciaország politikája a megfelelő irányba mutat, és ezzel példaként szolgálhat. Ugyanez érvényes a bíróságok néhány ítéletére, például Olaszországban, ahol elkezdtek zár alá venni illegális bevándorlóknak bérbe adott házakat. Ilyen gyakorlati intézkedéseket kellene bevezetni Európa-szerte.
De micsoda félrevezető érvelést hallunk a jó szándékú, elfogulatlan baloldaltól! Nagyon sajnálom, Gruber asszony, de meghökkent, hogy azt hallom egy olyan intelligens embertől, mint Ön, hogy a legális migrációt pártolja, és az illegális bevándorlást azzal fogjuk legyőzni, ha megnyitjuk kapuinkat a legális migránsok előtt. Ennek épp az ellenkezője igaz! A törvénytelenség gyökeres kiirtásával nyithatunk afelé, ami - számszerűségében is - elfogadható és tolerálható, szabályozott, tiszta és átlátható bevándorlás lenne. Hallottak már a maffiáról? Igaz, ez a szó nem szerepel az Önök jelentésében; szerepel viszont a terrorizmus. A maffia és a terrorizmus azonban a szegény, illegális bevándorlók csempészéséből és sokszor halálából és gazdagodik meg. Ezt azért Önök is megérthetnék, hiszen egyáltalán nem bonyolult!
Kathalijne Maria Buitenweg
- (NL) Elnök úr, szeretnék Önöknek felolvasni egy kutatási jelentésből, amelyet a Parlament finanszírozott. A következő áll benne:
"Az a következtetés vonható le, hogy az európai határok mentén életüket vesztők száma jelentősen megnövekedett mióta 1995-ben a külső határokra is kiterjesztették az ellenőrzéseket.”
(NL) Elnök úr, valójában nem nőtt azoknak a száma, akik megpróbálnak bejutni Európába, csak sokkal jobban őrizzük a határokat, ezért ezek az emberek bonyolultabb és veszélyesebb útvonalakat választanak. A jelentés ezt is megállapítja:
"Az Európai Tanács javaslatai nyomán, azok biztonsági és felügyeleti orientáltsága miatt, valószínűleg nőni fognak az emberi veszteségek.”
(NL) Elnök úr, nagyon szeretném, ha erre is reagálna a Bizottság és a Tanács. Nem hiszem, hogy egy ilyen felmérésre kellene hagyatkoznunk, de úgy vélem, saját magunknak kellene adatokat gyűjtenünk a végzetes határátlépésekről. Egyetértenek-e ebben, és kinek kellene ezeket az adatokat összegyűjtenie?
Elnök úr, nem amellett érvelek, hogy egyáltalán ne legyen határellenőrzés, hanem amellett, hogy több lehetőség legyen a legális migráció számára. Ezzel kapcsolatban szeretném üdvözölni a Bizottság kékkártyára irányuló javaslatát. A kékkártya: a neve az Európai Unió zászlajának kék színére utal, de úgy tűnik, főleg a csillagokkal foglalkozik. Az elképzelés még bővítésre szorul. Örülök, hogy a Bizottság azt mondta, hogy tovább dolgozik rajta. Alig várom a javaslataikat, mert úgy vélem, ez az a szükséges kiegészítés, amely az eddig benyújtott javaslatok mellől még hiányzott.
Nils Lundgren
(SV) Elnök úr, migráció mindig is létezett az emberiség történelme folyamán. Ez volt a történelem egyik legalapvetőbb hajtóereje. Amikor tehát országok közötti migrációról beszélünk, egészen alapvető kérdésekkel, az emberi szabadság egzisztenciális kérdéseivel foglalkozunk. Nincs az embereknek joguk eldönteni, hogy a világ mely pontján szeretnének élni? Nos, ez a vita nem ezekről a kérdésekről szól. A modern jóléti állam összeegyeztethetetlen a szabad bevándorlással, és általában véve a szélesebb körű bevándorlással is nehezen összeegyeztethető, mégpedig az eltérő életszínvonalak miatt.
A bevándorlás, mint saját populációnk megfiatalításának eszköze, a felmérések szerint gyakorlatilag olyan, mint halottnak a csók. A családtagok bevándorlása is csekély hatással van a demográfiai szerkezetre. Egy ország lakosságának 50-70%-a kellene, hogy bevándorló legyen, ha úgy meg akarnánk fiatalítani a népességét, mint például Japáné.
Az agyelszívás számos fejlődő ország egyik legsúlyosabb gondja. Itt ma valójában arra tettek javaslatot, hogyan lopjuk el más országok képzett embereit. Új megközelítésre van szükség.
Marine Le Pen
(FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, az Eurodac, vagyis az Európában a menedékkérők ellenőrzésére használt biometrikus eszköz, 2006. évi tevékenységéről szóló éves jelentésben közzétett legutóbbi adatok szerint az EU határait illegálisan átlépők száma 2005 óta 64%-kal nőtt. Ez az aggasztó fejlemény szintén azt bizonyítja, már ha ez még bizonyításra szorul, hogy Európa képtelen felügyelni külső határait, és nem tudja feltartóztatni az exponenciálisan növekvő, különösen Afrika felől érkező illegális bevándorlást.
Az egyetlen aprócska kis vigasz, amellyel e jelentés szolgál, hogy a Parlament, úgy tűnik, ráébredt, hogy az Európai Unió területére illegálisan belépő bevándorlók egy az egyben történő legalizálása önmagában véve nem jelent megoldást. Nos, halleluja! Mindazonáltal Spanyolországnak, Belgiumnak, Franciaországnak, Olaszországnak és Hollandiának kellett legelőször a legalizálás veszélyes politikájához folyamodnia, ami kétség kívül útjára indította az úgynevezett "törekvés” jelenséget, amely kihatott az európai szomszédjaik felől érkező migrációs áramlatokra, még az előtt, hogy észbe kaptak volna.
De legyünk pozitívak. Legalább hozzáfogtunk. Ha azonban hatékonyan szeretnénk küzdeni az illegális bevándorlás ellen, egy intézkedést késlekedés nélkül meg kell hoznunk: újra fel kell állítanunk az Európai Unió külső határainak ellenőrzését. Ez a Frontexnek nevezett vicc, amely egy üres váz, elégtelen személyzettel és felszereléssel, amelyet néhány európai ország még csak nem is támogat, hiába igyekszik megőrizni a bevándorlás kezelésével kapcsolatos felségjogát, sosem fogja kimenteni Európát ebből a pokoli spirálból.
Európa csakis magát hibáztathatja a bevándorlás kérdésének folyamatos és exponenciálisan növekvő problémájáért, mivel aláírta azt a gyalázatos Schengeni Megállapodást. Azt kell eltörölni, mégpedig mielőbb.
Irena Belohorská
(SK) Az Európai Uniónak kiterjedt joga van a migrációs politikára vonatkozólag. Ott van a Genfi Egyezmény, a Dublini Egyezmény, van számos rendeletünk és számtalan irányelvünk.
Alkalmazásukkal azonban komoly gondok vannak, és az, hogy ilyen sok van belőlük, átláthatatlanná teszi a rendszert. A tagállamok jogszabályait ráadásul gyakran helytelenül alkalmazzák, és a menekült, és a menedékkérő státus is gyakran egybemosódik.
Mivel szűkös az időm, csak azokról a gyerekekről szeretnék szólni, akik a szüleik nélkül hagyják el származási országaikat, hogy egy másik országban keressenek menedéket: a menedékkérők pontosan 5%-át alkotják gyermekek. Arról vannak statisztikai adataink, hogy hányan folyamodnak menedékjog iránt, de azt nem tudjuk, hányan lépik úgy át a határt, hogy aztán nem folyamodnak menedékjogért. Azt tudjuk, hányan kapják meg a menedékjogot, arról azonban nincs információnk, mi történik azokkal, akik kérelmét elutasítják.
Mi több, amikor megérkeznek egy országba, a gyerekek mellé jogi képviselőt kell kinevezni, akinek feladata a gyermek érdekeinek képviselete; azt azonban nem tudjuk pontosan, mi szolgálja legjobban a gyermekek érdekét. Nem tapasztalatlan önkénteseknek, diákoknak vagy összeférhetetlenséggel terhelt jogi személyeknek kellene ellátniuk a gyermekek jogi képviseletét.
Patrick Gaubert
(FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, örömmel olvastam nemrég, hogy az Európai Parlament szocialista képviselőcsoportja felhívást intézett arra vonatkozólag, hogy ez a mai vita ne legyen választásikampány-gyakorlat. Mi több, ahogy hallgatom ma Önöket, úgy veszem észre, hogy az Önök álláspontja vészesen kezdi megközelíteni az én saját képviselőcsoportom álláspontját.
Egyetértek Gruber asszonnyal, hogy a tagállamok ezentúl már nem kezelhetik úgy a bevándorlás kérdését, hogy egymaguk lépnek fel Európa egy-egy különálló sarkában. Moreno úrral is egyetértek abban, hogy segítenünk kell az emigráció által erősen sújtott országok fejlődését, hogy állampolgáraik szívesebben maradjanak hazájukban. Fava úrral is egy véleményen vagyok, amikor azt mondja, hogy Európának határozott hozzáállást kellene tanúsítania azokkal a munkaadókkal szemben, akik gátlástalan módon kihasználják az alkalmazottaikat.
Vannak olyanok, akik az erőszakkal azonosítják a bevándorlást, és akik azt állítják, hogy a bevándorlók az okai minden bajnak, ami az országukat sújtja. Ezek az emberek nem osztják az Európai Unió alapvető értékeit.
Szerencsére azonban olyanok is vannak, akik emberséges módon küzdenek a csak modernkori rabszolgákat termelő illegális bevándorlás ellen, és akik támogatják a legális bevándorlást, amely gazdasági, kulturális és szellemi lehetőséget kínál mindannyiunk számára.
Mi, e Ház tagja egy dolgot pontosan tudunk: ezt a problémát nem lehet egyszerűen, nemzeti szinten megoldani. Egyetlen lehetséges út áll előttünk, ami nem más, mint egy közös európai politika. Nem azért hoztuk létre a Frontexet, hogy vízbe fúltakat halásszon ki Dél-Európa tengereiből, vagy, hogy éhen vagy szomjan halt gyerekeket szedjen össze a keleti területeken. A Frontex nem egy áthághatatlan határ, csak egy eszköz, amellyel elejét vehetjük annak, hogy olyan óriási számú bevándorló érkezzen hozzánk, akiknek nem tudunk elegendő mértékű jólétet és anyagi erőforrást biztosítani.
Határaink ellenőrzése nem technikai és nem is katonai probléma, hanem politikai kérdés. Önökhöz hasonlóan én is a leggyakorlatiasabb és legemberségesebb megoldást keresem. Ahogy azt mindannyian tudjuk, ezt az európai tárgyalóasztal mellett fogjuk megtalálni, nekünk kell megegyeznünk róla azokkal, akik azokat az országokat vezetik, ahonnan a legtöbb bevándorló érkezik. A mi feladatunk új, hatékonyabb társfejlesztési formákat kezdeményezni, amelyek gondoskodnak a migrációs áramlások intelligens szabályozásáról, valamint a bevándorlók békés ide érkezéséről.
Képviselőtársaim, a bevándorlóknak gyakran nem áll módjukban választani, hogy mi történjen velük. Nekünk azonban van választásunk: úgy is dönthetünk, hogy törődéssel, méltósággal és megértéssel fogadjuk őket. Csak rajtunk múlik, hogy sikerrel járunk-e valamiben, amiben mások eleddig kudarcot vallottak.
(Taps)
Martine Roure
(FR) Elnök úr, őszintén üdvözöltük a mai közös vitanapot, mert lehetetlen igazán hatékony és következetes európai politikát kialakítani anélkül, hogy ezt a két kérdést együtt kezelnénk, közösségi szinten.
Néhány évvel ezelőtt országaink korlátozó politikát fogadtak el a bevándorlással szemben, ám ez a politika nem vetett véget a migránsok érkezésének. Sőt, egyre nagyobb személyes kockázatokat vállalva érkeznek továbbra is Európába, hogy itt találjanak jobb életkörülményekre. Sokuk számára ez jelenti a túlélést. A világ mára egyetlen globális méretű faluvá vált, és sosem leszünk képesek megállítani azokat, akik a nyomor és a kétségbeesés elől menekülnek. Egyesek még mindig táplálják azt az illúziót, miszerint lezárhatjuk a határainkat, ám aki ezt mondja, az teljességgel felelőtlen.
Végső soron az egész erkölcs és szolidaritás kérdése, és rajtunk múlik, hogy segítünk-e a bajban lévő országokon. Ezért is szeretném, ha ez a vita többről szólna, mint a Frontex. Nyilvánvalóan számot kell adnia az Európai Tanácsnak, hogy miért kényszerült a Frontex felfüggeszteni a tevékenységét a Földközi-tenger térségében augusztus közepén, működési források hiányában. De a kérdés, amelyre igazából koncentrálnunk kell, az a következő: hogyan tegyük lehetővé megfelelően szabályozott módon, hogy Európába jöhessen az, aki szeretne?
Megvizsgálhatjuk az Európai kékkártya bevezetésének a lehetőségét: ez lehetővé tenné a migránsok számára, hogy szabadon közlekedjenek Európa és a származási országuk között, mégpedig jól láthatóan és biztonságosan. Az is fontos ugyanakkor, hogy a Bizottság először tegyen javaslatot a migránsok jogai közös alapjainak meghatározására. Túl sokan vannak országainkban, akiket botrányos módon kihasználnak. Észre kell vennünk, hogy mai változó világunkban sürgősség vált, hogy harmonikusan fejlődhessenek azok az országok, amelyek lakói még mindig nyomorban tengődnek. Ez pedig a mi felelősségünk. Mindenkinek joga van abban az országban élni, ahol született: de a dolgok jelen állása szerint sokaknak nem áll módjában ezt választani.
Végezetül, remélem, hogy a tagállamok méltányolják a kormányközi konferencia megbízatását, hogy minősített többségű szavazást és együttdöntési eljárást igénylő kérdéssé tegyék a legális bevándorlást. Szeretném megismételni, hogy ez alapvető fontossággal bír, ha közös európai politikát szeretnénk alkotni ezen a területen.
Jean-Marie Cavada
(FR) Elnök úr, biztos úr, a Tanács soros elnöke, végre közösen vitathatjuk meg az illegális bevándorlás és a legálisnak nevezett bevándorlás kérdését: ez a két dolog ugyanannak az érmének a két oldala, amelyek figyelembevétele nélkül egyetlen ország sem jelentheti ki, hogy sikeres bevándorlási politikája van. Az az igazság, hogy a legtöbbeknek csupán választási torzulásokat sikerült létrehozniuk, amelyek csak súlyosbítják a problémákat, amelyeknek semmi szükségük nem lenne erre, ha hatékonyan kezelnénk őket.
Ma nincs olyan tagállam, amely kijelenthetné, hogy egyedül szeretné kezelni a bevándorlás kérdését. Ennek az Európai Uniónak pedig az a tragédiája, hogy számos tagállama történelme okán, akár több mint 2 évszázad óta mindent tud a bevándorlásról, mivelhogy elszenvedője volt annak. Lesz itt ma némi politikai pózolás, de úgy vélem, elérkezett az idő, hogy tovább lépjünk egy fokkal. Egy olyan térségben, mint a miénk, ahol mozgásszabadság van, elég, ha egyetlen tagállam hoz egy döntést, s az máris kihat a szomszédos országokra is. Ugyanezen az alapon, ha a külső határaink ezentúl minden uniós tagállam számára közösek, nem várhatjuk el a déli és keleti tagállamoktól, hogy egymaguk és segítség nélkül nézzenek szembe a migránsok olyan áradatával, amelynek ma Máltán, a Kanári-szigeteken, Lampedusán és az Unió keleti, sőt, akár az észak-nyugati részén lehetünk tanúi.
Amellett, hogy szolidaritásra mindenképpen szükség van, a politikai akaratnak is meg kellene jelennie, amelynek megnyilvánítására, úgy érzem, még nem készültek fel eléggé a tagállamok. Nem tudunk úgy kialakítani rendes európai bevándorlási politikát, ha nem számoljuk fel a jelenlegi Szerződéseinkben jelen lévő egyenlőtlenségeket: az illegális bevándorlás elleni küzdelemnek egy komplett közösségi rendszer részét kell képeznie, és nem tolerálhatjuk tovább a legális migrációt érintő politikánkra is kiható jelenlegi bénult tehetetlenséget.
Ezért szeretném még egyszer hangsúlyozni, hogy a legális bevándorlásra és integrációra vonatkozó politikánk érdekében, aminek megalkotása a kormányközi konferencia célja, a minősített többségi szavazást és az Európai Parlament részvételével történő együttdöntési eljárást kell alkalmaznunk. Ez az egyetlen módja annak, hogy hatékonyan és demokratikus módon tudjunk megfelelni az Európai Unió jelenlegi egyik legnagyobb kihívásának.
Roberts Zīle
(LV) Elnök úr, biztos úr, kifejezetten boldog vagyok, hogy a közösségi megközelítés erősítése során a Parlament az én országomat - Lettországot - is érintő bevándorlási kérdésekkel is birkózik, a különböző szektorokban, úgy mint az építő- vagy a vendéglátóiparban tapasztalható alacsony foglalkoztatási aránnyal kapcsolatban. Igen, sokan elhagyták Lettországot, hogy legális úton ezekben a szektorokban helyezkedjenek el különböző uniós országokban, míg a mi országunkban az Európai Unión kívüli országok állampolgárai töltik be ezeket az állásokat, legális vagy illegális formában. Azok számára, akiknek leghőbb vágya, hogy erősítsék az Európai Parlament hatalmát, és csökkentsék a tagállamokét, különösen a kis tagállamokét, a bevándorlási kérdésekkel kapcsolatban, egy másik szempontra szeretném felhívni a figyelmét. Mindent meg kell tennünk annak érdekében, hogy meggyőzzük a különböző tagállamokat, hogy ne korlátozzák tovább a 2004-ben csatlakozott tagállamok munkaerőpiacra lépését, nem is beszélve a 2007-ben csatlakozott országok iránti hozzáállásról, amely még az uniós polgárok esetében is az illegális foglalkoztatást ösztönzi. Legyünk következetesek, hölgyeim és uraim! Köszönöm.
Hélène Flautre
(FR) Elnök úr, amikor a bevándorlás legális csatornáit tervezik, amely elképzelés alapjában véve Európa gazdasági szükségleteire alapul, amelyek jobbára érzéketlenek az Unió déli részén élők valós szükségletei iránt, Önök valójában nem is az Európába érkező migránsok számát akarják meghatározni, hanem azt, hogy ki az közülük, aki legálisan beléphet a felségterületünkre. De mi lesz a többiekkel?
Számukra csupán a rémálomba illő utazás marad. Alig tudják elhagyni hazájukat, elfogják őket a tengeren, nem hivatalos csatornákon át érkeznek, fogva tartják őket, megmenekülnek vagy vízbe fúlnak - és szeretném még hallani Önöktől, újra és újra, hogy kimenteni az embereket a tengerből egyetemes és alapvető kötelességünk, erről tanúskodik a hét tunéziai halász esete is, és hogy ez a legminimálisabb, amit elvárhatunk - majd lehet, hogy az kényszerű hazatoloncolás követezik, vagy a vég nélküli várakozás a barátságtalan tranzitországokban, na és az emberi jogok súlyos megsértése, és így tovább.
Mint az igazságügyekért, szabadságért és biztonságért felelős biztosnak, az emberi jogok tiszteletben tartásának biztosítása az egyik legfontosabb szempont kell, hogy legyen az Ön számára - ahogy a mi számunkra is -, és Önnek ezen a téren elég nagy hatalma van, amennyire mi tudjuk, óriási hatalma van.
Amikor csecsen állampolgárok nem kapnak menedékjogot Szlovákiában, és Ukrajnán keresztül visszaküldik őket Oroszországba, hogyan garantálhatja, hogy nem bántalmazzák őket? Mi lett a visszafogadási megállapodások eredménye, amelyekről e téren kezdetben tárgyalt az EU? Hogyan biztosíthatjuk, hogy nem lesz részük elnyomásban, ha mi így, minden teketória nélkül visszafordítjuk őket?
Amikor a Frontex migránsokkal teli csónakokat fog el a tengeren, hogyan biztosíthatjuk, hogy a fedélzeten tartózkodók képesek lesznek eredményesen menedékjogért folyamodni, és hogy a járőrözők megfelelő módon járnak el a kiskorúakkal, szem előtt tartván az érdekeiket, úgy, ahogy azt a nemzetközi jog megkívánja?
Zárásképpen hadd kérjek Öntől világos magyarázatot, miért nincs olyan megelőző politikájuk, amely megkövetelné a tagállamoktól, hogy ratifikálja a migráns munkavállalók és családtagjaik jogaira vonatkozó nemzetközi egyezményt?
Pedro Guerreiro
(PT) Egy egyperces felszólalás során csak azt hangsúlyozhatjuk, hogy véget kell vetni az elnyomó, biztonság-orientált politikáknak, amelyek bűnözőt csinálnak munkára és méltósággal élt életre vágyó bevándorlókból, férfiakból, nőkből egyaránt. A migránsokat fogva tartó központokat be kell zárni, és a hazatoloncolás embertelen politikáját is be kell rekeszteni. Le kell győznünk az idegengyűlöletet, a rasszizmust és minden ezeket ösztönző politikát. A migráns munkavállalók helyzetét legalizálni kell, azzal, hogy munka- és szociális jogokat biztosítunk számukra, ami szükséges feltétele elfogadhatatlan, kiszolgáltatott helyzetük megszüntetésének. És kell, hogy legyen olyan hatékony integrációs politika, amely különös tekintettel van a család-újraegyesítésre is.
Úgy véljük, hogy a közös migrációs politika kialakítása nem megfelelő válasz ezekre a kérdésekre és problémákra, ahogy az más közös politikák eredményeiből is jól látszik. A migrációs helyzet az Európai Unió minden tagállamában más és más. A közös politikával kapcsolatban meghozott döntéseknek tiszteletben kell tartaniuk minden egyes tagállam szuverenitását, aminek természetesen nem szabad hátráltatnia az ezen a területen szükséges uniós szintű együttműködést. A közös politika helyett azonban inkább különböző politikákra és különböző intézkedésekre lenne szükségünk, amelyek hatékonyan védenék a migránsok jogait, és fel tudnák számolni a migráció legmélyebb okait.
Patrick Louis
(FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, elég már mindebből a politikai képmutatásból! Ahol hasonló civilizációkról van szó, ott nem jelent problémát a menedékjog és a bevándorlás. A kérdés a másféle civilizációból érkező bevándorlást illeti, ami pedig senkinek nem válik hasznára.
A munkakeresők bevándorlása dupla igazságtalanság: megfosztja a származási országokat attól a szakértelemtől, amely megszerzéséért fizettek, míg a befogadó országban lehúzza a munkaerőpiacot, és elveszi a munkalehetőséget a helyi munkanélküliek elől.
Az ellátásokért érkezők bevándorlása két okból is hiba: gyökereiktől szakítja el a szegény embereket, akiket elkábít a nyugati világ vonzereje, míg a befogadó országban veszélybe sodorja a szociális költségvetés stabilitását, amelyet csak az adott nemzet korlátozott és védelmező keretei közé terveztek, és csakis ott maradhat életképes.
Mindez azt jelenti - ellentétben azzal, amit egy hónappal ezelőtt a képviselők brüsszeli éttermének falán olvashattunk -, hogy az Európai Uniónak nincs szüksége a bevándorlásra. Sőt, mi több: Európának rendes család- és demográfiai politikára van szüksége, a nemzetek közti szuverén együttműködésre, és határokra - nem pedig Frontexre. Először is azt kell megértenie a világnak, hogy a béke kulcsa nem a bevándorlás, hanem a magabiztos fejlődés lesz, valamint azt, hogy a valódi proletarizáció akkor következik be, amikor az emberek elvesztik kulturális gyökereiket.
Jim Allister
Elnök úr, egy nemzetállam azon képessége, hogy képes felügyelni saját határait és szükség szerint képes változtatni bevándorlási politikáján, a szuverenitás kézzelfogható megnyilvánulása.
A tény, hogy az Egyesült Királyság most már nem tudja helyrehozni azt a súlyos tévedését, amelyet 2004-ben elkövetett azzal, hogy megnyitotta kapuit Kelet-Európa előtt, szintén sokat elárul arról, mennyit adtunk fel mi, az Egyesült Királyság a szuverenitásunkból, hogy ehhez a klubhoz tartozhassunk. Súlyos tévedésnek nevezem a döntést, hiszen a várt 13 000 bevándorló munkavállaló helyett jelenleg 750 000 van az országunkban, ami egyben jóléti rendszerünk kiszipolyozásával is jár, mivel évente milliókat költünk gyermekgondozási támogatásra és adójóváírásra olyan gyerekek után, akik nem is élnek az Egyesült Királyságban, de jogosultak rá, tekintettel arra, hogy az apjuk ott dolgozik. Az EU szabályai miatt semmit sem tehetünk ez ellen. S mégis, vannak, akik szerint még több hatalmat át kellene ruháznunk Brüsszelre. Bolondok is lennénk, ha így tennénk!
József Szájer
(HU) Tisztelt Ház! Az európai bevándorláspolitika hiányosságai, a közös fellépésnek az eddigi nehézségei ma már olyan közös értékeinknek a társadalmi támogatottságát ássák alá, mint a polgárok unión belüli szabad mozgása.
Megnyitottuk a belső határainkat, de még sincsen közös bevándorlási politikánk. Ez teljesen abszurd. Az európai polgárok pedig úgy látják, hogy az Unión belül a nyitott határok ellenőrizetlen bevándorláshoz vezetnek. Ha meg akarjuk őrizni társadalmunk békéjét és a polgárok támogatását a szabad mozgásra, erős és a mostaninál erősebb Európára van szükség a bevándorlás területén. Itt arról sem feledkezhetünk meg, hogy az új tagországok polgáraival szemben még mindig komoly korlátozások állnak fenn a bevándorláspolitika területén, pedig azok európai polgárok.
Az Európai Néppárt szerint a helyes és átlátható, közös európai bevándorláspolitikához a következőkre van szükség. Először: szolidaritásra a tagországok között, amelybe olyan egyoldalú, de a nyitott határok miatt mindenkit érintő döntések, mint például amit a spanyol kormánytól láttunk, nem férnek bele. Másodszor: az emberi méltóságnak kell a vezető elvnek lennie.
Harmadszor: határozottan fel kell lépni az illegális bevándorlás ellen. Egyik szocialista kolléga az imént azt mondta, hogy a bevándorlás nem bűntett. De tisztelt képviselőtársaim, aki megszegi az európai szabályokat és a tagországoknak a szabályait, az valójában bűncselekményt követ el, ezért beszélünk illegális bevándorlásról. Az illegális bevándorlás elleni fellépéshez a jelenleginél erősebb külső határvédelem kell, jogilag szabályozott visszaküldési politika.
Negyedszer: átláthatóbbá kell tenni és erősíteni kell az illegális bevándorlás szabályait, pontosabban, elnézést, a legális bevándorlás szabályait, jobban figyelembe véve, hogy milyen munkaerőre van szükségük országainknak.
És ötödször: a bevándorláspolitikát nem a határainknál kell kezdeni. Döbbenetes, hogy miközben az Európai Unió az egyik legnagyobb segélynyújtó szervezet a világban, mégis milyen kevéssé szabunk feltételeket a segélyezett országoknak a korrupció, az emberi jogok érvényesítése és a demokrácia terén. Ennek véget kell vetni, ilyen feltételeket kell támasztani a segélyezett országokkal szemben. Ceterum censeo, Európának egy erősebb bevándorláspolitikára van szüksége.
Stavros Lambrinidis
(EL) Elnök úr, néhány évtizeddel ezelőtt több millió európai polgártársunk vándorolt ki Amerikába, Ausztráliába, Dél-Afrikába és más európai országokba. Nem voltak gazdagok, és a szegénység elől menekültek.
Azt kértük akkor, hogy fogadják be őket, és kapjanak jogokat. Az általuk hazaküldött pénz támogatta a gazdaságunkat. Azokban az országokban most több ezer olasz, görög és ír zászló lobog nemzeti ünnepeink alkalmával. Szeretik az országot, ahová kivándoroltak, de éppúgy szerethetik eredeti hazájukat is; senki sem érzi fenyegetve magát ettől a kettős szeretettől. Hiszen a befogadó országok gazdaságát, kulturális és demokratikus gazdagságát is fellendítették.
Ennélfogva, a bevándorlást elsődlegesen semmiképpen sem rendőrségi jelenségként kellene kezelni, s főleg nem úgy, mint a terrorizmus valószínű forrását - ahogy arról mostanában szó esik Európában.
A bevándorláspolitikának átfogónak kell lennie, és számos aspektust figyelembe kell vennie, úgymint:
először, a legális bevándorlási csatornák javítása;
másodszor, küzdenie kell a rejtett bevándorlás ellen, különösen az embertelen, embercsempész körök ellen, és erősítenie kell a menekülttáborokban az emberi jogok tiszteletben tartását. Ezeknek az embereknek az egyetlen bűne, hogy szegény vagy háborúktól sújtott országokba születtek;
harmadszor, a bevándorlási hullámok oka: háborúk, szegénység, alulfejlettség, diktatúrák; Európának mindezekkel a jelenségekkel foglalkoznia kell kül- és gazdaságpolitikája kialakításakor;
negyedszer, fel kell tennünk a kérdést, miért olyan vonzó Európa a bevándorlók számára? Ezzel egy időben küzdenünk kell az illegális foglalkoztatás ellen;
ötödször, az Európai Unió demográfiai, kutatási, oktatási és gazdasági szükségletei; ide kell vonzanunk a munkaerőt, amelyre olyannyira szükségünk van;
hatodszor, az alapvető jogok tisztelete;
hetedszer, meg kell teremtenünk a népek és kultúrák közötti európai hidat, ezáltal erősítve külpolitikánkat.
A fentiek közül alig valami igényel rendőrségi fellépést. Másfelől viszont, éleslátó és merész politikusokra volna szükség. Boldog vagyok, hogy a kezdeti rendőrség-központú megközelítése után a Bizottság most elmozdult egy sokkal jobb, általános megközelítés felé. Gratulálok, Frattini úr!
Mogens Camre
(DA) Elnök úr, az általunk ma megvitatott problémák gyökere a világ demográfiai egyensúlyhiányában keresendő. Az illegális bevándorlás legalizálása egyetlen gondot sem old meg: a bevándorlás uniformizált szabályrendszer szerinti kezelése pedig még kevésbé. Csakis a fejlesztés és a demokrácia által nyújtott segítség működhet. Az Európai Unió tagállamai olyannyira különbözőek, hogy egységes szabályok végrehajtása lehetetlen. Dániában az összes, nem nyugati országból származó bevándorló több mint fele nem jelenik meg a munkaerőpiacon, míg azok, akik ott vannak, nagyarányú munkanélküliséget tapasztalnak. Ennek oka, hogy az országban magas a minimálbér, és magasak a szociális juttatások - valójában olyan magasak, hogy a jelenlévők közül is csak kevesen tudják felfogni, hogy Dánia egész egyszerűen nem tud képesítéssel nem rendelkezőket fogadni a munkaerőpiacán, függetlenül az érintett személyek nemzetiségétől, és függetlenül egy jelentős támogatási kezdeményezéstől.
Az idegen kultúrákból történő nagyobb mértékű bevándorlás iránti, minden tagállamban tapasztalható ellenállásnak elegendőnek kellene lennie ahhoz, hogy rávegye az Európai Parlamentet, hogy figyeljen oda jobban a választóira.
Raül Romeva i Rueda
- (ES) Elnök úr, bármilyen vita folyjék a bevándorlás kérdéséről, annak négy tényre kell alapulnia. Az emberek továbbra is kockára fogják tenni az életüket azért, hogy ide jussanak, akárhány falat, börtönrácsot vagy csónakot vetünk be ellenük. És ezek az emberek nem Spanyolországba, Máltára vagy Olaszországba jönnek, hanem Európába. Arra pedig minden tanulmány rámutat, hogy az EU-nak szüksége van a bevándorlókra a jóléti államok jelenlegi szintjének fenntartásához. Ennek ellenére még mindig nyugtalanítóan sok bevándorló válik gátlástalan üzletemberek áldozatává, akik kedvező pozíciójukkal visszaélve kihasználják őket.
És amennyiben ez a helyzet - és szeretném emlékeztetni Önöket, hogy ez már bizonyítást nyert, s nem csupán előítéleteink vagy gyanúnk szüleménye -, tehát ha ez a helyzet, akkor az a dolgunk, hogy a határaink átlépését illetően ésszerű és intelligens európai politikát dolgozzunk ki: azzal, hogy megtiltjuk ezeknek az embereknek, hogy átlépjék határainkat, nem fogjuk tudni kézben tartani a folyamatot; azzal csak még drámaibb helyzetet teremtünk.
Hasonlóképpen, felelős magatartást kell tanúsítanunk a menekültek befogadásával, a menedékkérő és menekült státus biztosításával, a mindenkire érvényes egyéni bánásmóddal és a reális megoldások biztosításával kapcsolatban is.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Elnök úr, alaposan végigolvastuk két tisztelt képviselőtársunk jelentéseit. Egyik sem tartalmaz a Tanács és a Bizottság által javasolt intézkedésektől és politikától merőben eltérő javaslatokat.
A Frontex, amelyhez további forrásokat keresünk, nem csupán a határaink felügyeletére szolgál; szolgálhatna az Európai Unióval határos Unión kívüli országok ellenőrzésének platformjaként is. Az illegális bevándorlás leküzdésé szempontjából nem az elnyomás és beavatkozás rendszere lesz a megoldás. Nem kellene fogva tartó központokat létrehoznunk, központi adatbázisokban biometrikus adatokat gyűjtenünk, és a határainkat átlépni szándékozókat egytől egyig terroristának vagy bűnözőnek tekintenünk.
Ugyanakkor, az illegális bevándorlás leküzdése szempontjából a legális bevándorlás pontos kereteinek megteremtése sem vezet eredményre. Nem kellene a bevándorlók jogainak figyelembevétele nélkül továbbra is ürügyként használnunk ezt a keretet az Európai Unió egészét szolgáló intézkedések támogatása céljából.
Az ide vonatkozó magyarázat nem kifogásolja a biometrikus adatok használatát; nem tesz különbséget az ellenőrzés és a bevándorlás kezelése között, és úgy véli, hogy azok a bevándorlók, akik kívül rekednek a hasznos intellektuális képességekkel vagy alapvető kézi munkaerővel rendelkezők kategóriáján, nem szolgálják a multinacionális vállalatok szükségleteit.
A bevándorlás kétirányú kapcsolat a kínálat és a párbeszéd, a kölcsönös csere és a kölcsönös befolyás, az együttműködés és a mások iránti tisztelet, a megértés és az egyenlő esélyek biztosítása között. Ennélfogva kötelességünk, hogy csakis olyan politikákat támogassunk, amelyek ezt a megközelítést vallják.
Manfred Weber
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, sokat beszéltünk ma a migránsokról. Most arra szeretném felhívni a figyelmüket, hogy a mi polgáraink mit kérdeznek tőlünk. Az ő kérdésük a következő: így is több millió munkanélküli él az Európai Unióban, és mi mégis a magasan képzett munkaerő bevándorlásáról beszélünk. Mint politikusoknak, arra is nagy energiát kell fordítanunk, hogy megmagyarázzuk saját polgárainknak, hogy ami a szakképzett munkaerőt illeti, a világ legjobb elméire van szükségünk.
A választópolgárok egy másik kérdést is gyakran feltesznek nekünk, ez pedig a következő: "Valóban komolyan veszik Önök a mi álláspontunkat is?” Most a körkörös migrációról beszélünk. Az én országomban elmúlt évtizedek folyamán török állampolgárokat fogadtunk be, és vontunk be a munkaerőpiacra. A Cseh Köztársaságban vietnámiak élnek. Ezekben az országokban a körkörös migráció - vagyis az, hogy ezek a vendégmunkások hazatérjenek - eleddig nem működött. Állampolgáraink pedig felteszik a kérdést, hogyan szándékozunk megoldani ezt a problémát. Hogy áll össze mindez?
Azt is világossá kell tennünk a polgáraink számára, hogy véleményünk szerint a migránsoknak kötelességük integrálódni, ahogy Lambrinidis úr is említette, vagyis meg kell tanulniuk a nyelvet, és meg kell próbálniuk beilleszkedni. Csak akkor tudjuk megértetni polgárainkkal a - legális migrációra vonatkozó - európai migárciós politikát, ha világossá tesszük, hogy ezzel párhuzamosan az illegális bevándorlóknak viszont el kell hagyniuk Európát. Ez az egyetlen módja annak, hogy a legális bevándorlással kapcsolatban megkapjuk a köz jóváhagyását.
Véleményem szerint a jelentés legfontosabb eleme az az európai polgárok felé való elkötelezettség, hogy a kvóták meghatározását - vagyis annak meghatározását, hogy hány fő léphet be a munkaerőpiacra - tagállami hatáskörben hagyjuk, úgy, ahogy eddig is volt. Nagyrészt ebben áll a polgárok bizalma.
Szeretnék köszönetet mondani két előadónknak, akik mindketten jó beszámolót készítettek. képviselőcsoportom, a PPE-DE képviselőcsoport nevében hadd mondjam el, mennyire örülünk, hogy a Parlament baloldali pártjainak képviselői a mi álláspontunk irányába mozdultak el számos területen, nevezetesen a szigorú kitoloncolási politika kérdésében, abban, hogy a kvóták meghatározásának továbbra is nemzeti hatáskörben kell maradnia, valamint a hatékony határellenőrzés létrehozásának kérdésében. Rendkívül örömteli dolog számomra, hogy mi, a PPE-DE képviselőcsoport, érvényesíteni tudtuk e kérdésekben vallott álláspontunkat.
Magda Kósáné Kovács
(HU) Köszönöm elnök úr! Európának közös bevándorláspolitikára van szüksége. Tamperétől Hágáig, Claude Moralestől Patrick Goberen át a mai két kiváló jelentésig és köztük a bizottsági kommunikációk - ezek az út különböző állomásai, ahol leszögezhettük már, hogy a szigor önmagában nem érték.
Összehangolás és szétválasztás a feladatunk. Össze kell hangolni a migráció komplex jelenségeit - beleértve a csak gazdasági okból érkező, de a határt szabálytalanul átlépő bevándorlókat is - és szétválasztani a menedékkérőket, a bűnözéssel érintkező beszivárgókat és azokat, akiket esetleg maguk a hatóságok tolnak át az illegális térfélre.
Mi új tagországok eddig tranzitországok voltunk, de most már célországok is leszünk, és a felelősségünk megnő, hiszen munkaerő-utánpótlásra van szükségünk nekünk is. De nem izomerőre és kizsákmányolandó szürkeállományra, hanem a munkaerőpiacunk utánpótlására. Ezért üdvözlöm azokat a szabályokat, amelyek a munkaerő-piaci helyzetben az ő helyüket is kijelölik. Mint ahogy üdvözlöm a tervét az egységes szabályozásnak és az egységes szabályozásban felvetett eszközöknek.
Végül szeretném megerősíteni, hogy a kibocsátó országokkal való együttműködés jelenti az igazi, új emberarcú jövőt, ahol a legális és illegális migráció nem egy életre szóló döntés, nem menekülés a haza és az otthon elől, hanem egy átmeneti időszak, ahol a visszatérésnek a feltételeit a megértéssel és az integrációval kell megalapozni. Köszönöm elnök úr!
Simon Busuttil
(MT) Köszönöm, elnök úr, biztos úr. A Frontex Ügynökség jelentős erőfeszítéseket tesz, de azt kell, hogy mondjam, hogy még messze nem értük el a kívánt eredményeket. A Frontex idén júliusi földközi-tengeri akciója eredményeképpen a hazámba, Máltára érkező bevándorlók száma közel felére csökkent a tavaly júliusi adatokhoz képest. Hihetetlen, de az akció július végén véget ért, aminek következtében augusztusban azt tapasztalhattuk, hogx kétszer annyi bevándorló érkezett, mint tavaly augusztusban. E hónapban tovább folytatódott a Frontex tevékenysége, de még mindig többen érkeznek hozzánk, mint tavaly szeptemberben. Mit jelent mindez, elnök úr? Először is azt, hogy tovább kell erősítenünk a Frontexet; ez az oka, hogy a Parlament a Frontex költségvetésének növelését támogatja, s nem csökkentené azt, ahogy a Tanács tenné. Mindez azt is jelenti, hogy a tagállamok, bár számos csónakot, helikoptert és repülőgépet ígértek a Frontexnek, nem teljesítik felajánlásaikat; azt várom mind a Frontextől, mind a Bizottságtól, hogy a Parlamenttel együtt vegye rá a tagállamokat ígéretük megtartására. Továbbá azt is jelenti mindez, hogy még több munkára van szükség ahhoz, hogy a harmadik országok, mint például Líbia, együttműködjenek velünk a bevándorlással kapcsolatban. Ezenkívül, elnök úr, mindez azt is jelenti, hogy még mindig fellelhető a képmutatás az európai benvándorláspolitikában. Abban mindenki egyetért, hogy elsődleges célnak a Földközi-tengerben fuldoklók életének megmentését kell tekinteni. Nagyon jó, ennek így is kell lennie. De arra a kérdésre, amelyet Málta is feltett, hogy ki fogadja majd jó szívvel az így megmentett embereket, csupán a mélységes csönd a válasz.
Wolfgang Kreissl-Dörfler
(DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, nagyszerű, hogy végre felismerték, hogy az illegális bevándorlás leküzdéséhez nem csupán közös erőfeszítésekre, hanem a legális migráció kézben tartására és koordinálására irányuló, közös alapokon nyugvó, átfogó stratégiákra is szükség van, különösen egy határok nélküli Európában. Ennek kidolgozása azonban nem lehet csupán a belügyminiszterek feladata, akik gyorsan megegyeznek az illegális bevándorlók szemben alkalmazandó intézkedésekről; ez a foglalkoztatási és szociális ügyi miniszterek feladata is.
Ezért hát üdvözlöm a Tanács és a Bizottság arra vonatkozó kezdeményezését, hogy bevonja az illetékes szakminisztériumokat, többek közt, például, alkancellárunkat, Müntefering urat is. Tény ugyanis, hogy a legális migráció egyben a munkaerőpiacra, vagyis a szociális biztonsági rendszerekbe való bevándorlást is jelenti.
Emellett azonban még intenzívebben kell küzdenünk a migráció kiváltó okai ellen is, amelyek annyi embert sarkallnak arra, hogy a hazájukból való elmeneküléssel keressenek gyógyírt gondterhes helyzetükre. Legális munkalehetőségeket kell teremtenünk. A "kékkártya” és a körkörös migráció az első lépések az efelé vezető helyes úton.
A Frontexhez is lenne egy hozzáfűznivalóm: amit itt néhány tagállam művel, az botrányos. A szolidaritásnak, amelyre mindig szükség van, az Európai Unió minden tagállamára egyaránt vonatkoznia kell, nem csak néhányra, a menekülteket pedig, szerintem, egy bizonyos, a későbbiekben megalkotandó szabály szerint az összes tagállam területén kell elhelyezni. Ez nem lehet csupán Málta, a Kanári-szigetek vagy Görögország problémája. Végül pedig, a Frontex csak annyira tud jó lenni, amennyire a tagállamok hagyják.
És még egy apró megjegyzés a Frontexhez kapcsolódóan: az ügynökség mindig a görög mitológiából választ nevet a műveleteihez; ennek egyik példája a Nautilus. Az egyik következő műveletnek a Hydra nevet adták, amely számomra kissé visszásnak tűnik. Véleményem szerint a műveletet át kellene keresztelni, mert aki kicsit is járatos a görög mitológiában, tudja, mit jelent e név.
(Taps)
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
- (ES) Elnök úr, csak néhány hozzáfűznivalóm lenne, és néhány statisztikai adatra szeretném felhívni a figyelmet. Az Eurostat szerint az európai kontinensre érkezők 45%-a dönt úgy, hogy Spanyolországban marad. Szeptember 21-től szeptember 24. kora reggelig 595 szubszaharai állampolgár ért partot a spanyol tengerparton. Az év eleje óta csak a Kanári-szigetekre 11 000 bevándorló érkezett, közülük 9000 a Hera művelet április 23-i elindítása óta.
A Frontex, a Hera, a Hermes, a Nautilus, a Poseidon és a Málta műveletek dacára, a számok azt mutatják, hogy az emberkereskedelemmel foglalkozó bűnbandáknak megvannak az ellenőrzési rendszereink kijátszásához szükséges eszközeik, és újabb és újabb tengeri útvonalakat vetnek be. Jó példa erre a Kelet-Spanyolország partjait elérő nagyszámú bevándorló vagy az a több mint 4000, Sri Lankáról és Pakisztánból érkező bevándorló, aki Guinea Conakry-ban várja, hogy Európába jöhessen.
Ennélfogva elsődleges feladatként kell kezelni a bűnbandák tagjainak azonosítását és letartóztatását célzó műveleteket, valamint a közös nyomozócsoportok létrehozásán keresztül megvalósuló rendőrségi és nemzetközi együttműködés fokozását. A Frontexnek továbbra is, folyamatosan folytatnia kell akcióit a veszélyeztetett területeken. Nagyon fontos, hogy a Tanács keresztülvigye az Európai Határ Menti Őrjárathálózatra vonatkozó javaslatot az ellenőrzési és felügyeleti feladatok ellátásának fokozása érdekében.
Az EU egészének támogatnia kell, és elő kell segítenie az együttműködési megállapodások és a tájékoztató kampányok létrejöttét, s nem csupán nyelvi és szakmai alapon; a származási és tranzitországokkal is tudatni kell, milyen kockázatokat vállalnak a bevándorlók, és tájékoztatni kell őket a halálesetekről is.
Végezetül, európai szinten kell koordinálni a bevándorlási politikákat, hogy meg tudjuk előzni a "hívó hatással” bíró engedékeny jogszabályokat és szabályozási folyamatokat. Támogatnunk kell egy nagylelkű, humanitárius menedékpolitikát is, valamint a szükséges nemzetközi védelmet is.
Ezzel be is fejezném, elnök úr; az ember nem beszélhet a Tanácsnak 20% szolidaritásról. A Frontex biztosítja a charter hajók, a repülőgépek, az üzemanyag, vagyis minden 80%-át, nem tekintve az amortizációt. A Tanácsnak ennélfogva ösztönöznie kell a 20% szolidaritást, és tartózkodnia kellene attól, hogy kétértelmű kijelentéseket tegyen egy olyan politikával kapcsolatban, amely az egész Európai Uniót érinti.
Inger Segelström
(SV) Elnök úr, hadd kezdjem azzal, hogy köszönetet mondok a két előadónknak az általuk végzett remek munkáért. Örömömre szolgálnak a tervek, amelyek megpróbálják megnehezíteni azon munkaadók és magánszemélyek életét, akik illegálisan alkalmaznak embereket. Az illegális foglalkoztatás, a háztartási munka és a gyermekgondozás területén, például, leginkább a nőket érinti, közülük is gyakran a bevándorló nőket. De magukon az egyéneken kívül mindez érinti a szociális biztosító és finanszírozó rendszereket, valamint a szóban forgó országokban tapasztalható versenyt is. Annak is nagyon örülök, hogy továbbra is támogatják az emberkereskedelem elleni harcot, különösen a legtöbbször előforduló, a nőket és gyermekeket érintő helyzetekben. Hálás vagyok azért a támogatásért, amely segítségével 10 év alatt felére csökkenthető az áldozatok száma, és reméljük, hogy előbb-utóbb sikerül végleg véget vetni e gyakorlatnak .
Másfelől viszont csalódott vagyok, hogy nem kaptam támogatást az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság konzervatív képviselőcsoportjától ahhoz, hogy segítsük a nőket és gyermekeket, hogy felszabadulhassanak, és új életet kezdhessenek. A 29. módosítás megszavazása új lehetőséget kínál a nők és gyermekek támogatására, akár, hogy az Európai Unióban maradhassanak, akár, hogy hazatérhessenek. Tegyék ezt meg, hogy e nőknek is lehessen élete - az emberkereskedelem után.
Az is örömmel tölt el, hogy a továbbiakban is nemet mondunk az EU-n kívüli menekülttáborokra. Ami ellen azonban óva inteném magunkat, az a gazdasági migránsok azon munkaereje, amely akkor jelenne meg, ha nem engednénk, hogy a munkavállalók családja, partnere, gyermekei is velük jöjjenek. Ez esetben ugyanis leginkább fiatal férfiak jönnének, amely egyetlen európai uniós tagállam társadalma számára sem lenne előnyös.
Az Európai Unió határairól beszélünk. Lényeges, hogy az emberkereskedelemmel, bűnözéssel, drog- és fegyverkereskedelemmel, valamint pénzmosással foglalkozó személyeket kívül tudjuk tartani, ugyanakkor a védelemre szoruló embereket egy emberséges EU-ban tudjuk fogadni. Ők alkotják az Európai Unió gerincét, így nem lehet kizárni őket az Unió közös jövőjéből. a migráció fontos lesz, nem csak nekünk, akik most élünk itt, hanem a jövő generációinak is, ezért el kell érnünk mind a globális jólétet, mind a saját jólétünket.
Carlos Coelho
(PT) A Tanács soros elnöke, a Bizottság alelnöke, hölgyeim és uraim, mai vitánk két olyan jelentésen alapul, amelyek két egymást kiegészítő megközelítésen alapulnak: a legális migráció politikájának tervén és az illegális bevándorlás elleni harc prioritásain. Óriási hiba lenne az egyiket előtérbe helyezni, a másikról pedig megfeledkezni. E két dolog ugyanannak az érmének a két oldala. A migráció manapság roppant mértékű jelenség. A becslések szerint jelenleg közel 26 millió migráns él az Európai Unióban, legális vagy illegális formában. A migráció olyan jelenség, amely nyilvánvalóan európai dimenziókat ölt, nem csak azért, mert egyik tagállam sem tudja egymaga hatékonyan kezelni, de különösen azért, mert a migrációs politika akár egy tagállam általi valamilyen változtatása kihatással van a migrációs áramlásokra, és azok más tagállamok-béli alakulására is.
A Bizottság alelnöke, egyértelműen támogatom a "kékkártya” ötletét, csakúgy, mint az Európai Unióba történő legális migráció feltételeiről és lehetőségeiről szóló széles körű tájékoztatást célzó európai bevándorlási portál létrehozását. Üdvözlöm, hogy a Tanácsban évek óta fennálló patthelyzetet lezárandó, elvetették az egyetlen irányelv alkalmazására vonatkozó stratégiát, és hogy az elkövetkezendő három évben olyan előremutató rendszert készülnek létrehozni, amely négy ágazati irányelv bevezetését foglalja magában. Szeretném hangsúlyozni egy olyan fejlesztési segélypolitika szükségességét, amely magában foglalná a migráció hatékony kezelését célzó, a harmadik országokkal kötendő megállapodásokat. A származási országokkal való együttműködés ugyanis elengedhetetlen az emberkereskedelem és az illegális foglalkoztatás elleni küzdelemben.
Végezetül, elnök úr, garantálnunk kell a határaink ellenőrzését, valamint a Frontexhez és a RABITs-hez (gyorsreagálású határvédelmi csapatok) hasonló, rendelkezésünkre álló eszközök használatát, amelyeknek rendelkezésre kell bocsátanunk a működésükhöz szükséges forrásokat.
Genowefa Grabowska
(PL) A migráció nem csupán Dél-Európa problémája. Az Európai Unió egészét érinti, beleértve saját hazámat, Lengyelországot is, amely a kontinens észak-keleti részén fekszik.
Lengyelország keleti határa az Unió leghosszabb szárazföldi határa, amely biztonságáért mi felelünk. Ezen felül a Frontexnek, amelytől oly sokat várnak, szintén Varsóban van a székhelye. Mivel bizonyos kötelességeket és felelősségeket átruháztunk a Frontexre, azt is biztosítanunk kell, hogy rendelkezésére álljanak mindazok az eszközök és források, amelyek ahhoz kellenek, hogy fel tudjon lépni, és hatékonyan meg tudja védeni a határainkat.
Az elmúlt néhány évben közel 3 millió honfitársam hagyta el Lengyelországot. Ők az Unió más tagállamai felé vették az irányt, hogy kihasználják a közös piac elvének lehetőségeit. Mindemellett azonban több ezren érkeztek országunkba a Távol-Keletről, így például Koreából és Vietnamból. De jöttek hozzánk, természetesen Ukrajnából és Fehéroroszországból is. Szükségünk is van ezekre az újonnan érkezőkre. Segítenek Lengyelország építésében.
Ezért üdvözlöm hát Grüber asszony és Moreno Sánchez úr beszámolóit, különösen a bevándorlási politikáról szólót, mert annak kitételei a legális bevándorlás csatornáinak megteremtésével civilizáltabbá teszik a bevándorlást. A két beszámoló nagyszerűen kiegészíti egymást. Az illegális bevándorlókat foglalkoztató munkaadók elleni büntetőjogi szankciókról gondoskodó irányelvre irányuló javaslattal együtt - amelyen az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság jelenleg dolgozik - szilárd jogi alapot biztosítanak az Unió bevándorláspolitikájához. Boldog vagyok, hogy a Parlament ilyen fontos szerepet tölt be e tekintetben.
Még egy utolsó megjegyzést szeretnék tenni. a bevándorlást nem problémának kellene tekintenünk. Sokkal inkább az öregedő Európa lehetőségét kellene látnunk benne! Ki kellene használnunk a legális úton hozzánk érkezők energiáját és lelkesedését, és be kellene vonnunk őket, hogy új nemzeteket, és közös Európát teremtsünk!
Barbara Kudrycka
(PL) Elnök úr, érdemes átgondolni, hová is helyezi a hangsúlyt az illegális bevándorlásról szóló jelentés. Főként a Földközi-tenger térségére koncentrál, valamint túlzott bizalmát fejezi ki a közösségi fellépés eszközei iránt.
Mindannyian tisztában vagyunk vele, hogy a határellenőrzés a tagállamok felelőssége. Ebben a tekintetben azonban még mindig sok függ az adott tagállam szakszolgálatainak felkészültségétől, a szubszidiaritás elvére való hivatkozás és a Frontex léte ellenére.
A dél-keleti szárazföldi határ menti helyzet szintén figyelmet, pénzügyi forrásokat és közös fellépést érdemel, még akkor is, ha jelenleg nem ez az illegális bevándorlás legfőbb útvonala.
Ráadásul, a schengeni térség bővítése tovább súlyosbíthatja a migrációval összefüggő problémákat. Ez teszi olyan fontos kérdéssé az Unió legális migrációra vonatkozó politikáját. Ahhoz azonban, hogy képesek legyünk a legális gazdasági migráció kezelésére, először is az Unión belüli munkaerő potenciálját és mobilitását kell hasznosítanunk.
A munkaerőpiacnak az új tagállamok állampolgárai előtt való megnyitására vonatkozó átmeneti időszakok meghatározása, valamint ezen intézkedések szelektív feloldása, miszerint csak a magasan képzett munkaerő előtt nyitják meg a munkaerőpiacot, komolyan visszavet minden, a harmadik országok állampolgáraira vonatkozó közösségi migrációs politikára irányuló lépést.
A legális migrációt érintő kulturális és földrajzi tényezők szintén jelentőséggel bírnak. Saját földrajzi helyzetükből, kulturális és nyelvi hasonlóságaikból adódóan a tagállamok nyilvánvalóan hajlanak bizonyos harmadik országokkal kapcsolatos migrációs politika elfogadására. Azokra az országokra utalok itt, amelyek állampolgárai a legkönnyebben integrálódnak az európai kultúrába és értékrendszerbe, mégpedig azért, mert közel állnak egymáshoz, és jól ismerik egymás nyelvét. A legális migráció ennélfogva kétszeres hozzáadott értéket hordoz.
Josep Borrell Fontelles
- (ES) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a Földközi-tenger a világ legegyenlőtlenebb határa. A gazdaság és a jövedelem terén a határ két oldalán tapasztalható óriási különbség olyan emberáramlatot generál, amelyet csupán rendőri erővel képtelenség feltartóztatni.
2006 nyarán lehetőségem nyílt gratulálni Frattini biztos úrnak, mivel ő és néhány spanyol halász megmentette Európa becsületét azzal, hogy megmentett egy tengeren hánykódó menekültcsoportot. Majd tanúi voltunk egy szégyenteljes kompromisszumkereső folyamatnak, keresvén, hogy mihez is kezdjünk velük. Egy év elteltével, biztos úr, most jobb helyzetben vagyunk-e e probléma megoldása tekintetében?
Meglehetősen lassan haladunk előre, és fejlődésünk sebessége egyáltalán nem felel meg az előttünk álló probléma komolyságának. Ezt a problémát ugyanis nem fogjuk tudni megoldani a származási országok további fejlődése nélkül. Ezt alaposan a fejünkbe kell, hogy véssük. Nem fogjuk tudni megoldani a problémát a származási országok fejlődése nélkül, mivel bár nagy mennyiségű bevándorlóra van szükségünk, nem bírhatunk el a szubszaharai Afrika teljes demográfiai többletével.
Mi több, amit itt látunk, nem más, mint az egyik oldalon az éhség, a másik oldalon a televíziós szatellit-tányérok szörnyű kombinációja. A konyhában heverő üres tányér és a reményekkel kecsegtető szatellit tányér pedig a lehető legjobb táptalajt biztosítja az illegális bevándorlás számára, amelyet csak úgy tarthatunk kordában, ha hozzájárulunk a származási országok fejlődéséhez, és ha megelőzzük a valódi "hívó hatást”: az illegális foglalkoztatást.
(Taps)
Philip Bradbourn
Elnök úr, a téma, amelyet ma megvitatunk, kétségtelenül óriási jelentőséggel bír Európa számára, és olyan területet érint, ahol minden tagállamnak más-más kihívással kell szembe néznie. Pontosan ebből az okból kifolyólag, akár illegális, akár legális bevándorlásról beszéljünk is, nem szabad az "egy kaptafa” elvét követnünk. A migráció kérdésének minden egyes tagállam szuverén jogának kell maradnia.
Pártolom azonban a tagállamok közötti fokozottabb együttműködést ott, ahol meghatározható a közös elvi sík, és ott, ahol ezzel mindenki jól jár. Továbbá, más felszólalókhoz hasonlóan én is szeretném különösen felhívni a Ház figyelmét a Frontex rendszerre, amelybe nemrégiben további 12 millió eurót fektettünk.
Ez a rendszer indulása óta szenved attól, hogy vannak tagállamok, akik felajánlottak bizonyos forrásokat, ám nem tesznek eleget vállalt kötelezettségeiknek. A projekt sikeréhez pedig biztosítanunk kell, hogy ezek a beígért források a szervezet rendelkezésre álljanak, úgy és akkor, amikor szükség van rájuk.
Ez azonban csupán egy eszköz az illegális bevándorlás megfékezéséért folytatott küzdelemben. Új, innovatív megoldásokat kell keresnünk, mégpedig a gyökereknél, ott, ahonnan a migránsok útjukra indulnak. Célzott kampányokat kell folytatnunk a származás szerinti országokban, és világossá kell tennünk, hogy Európa kapui nem állnak tárva-nyitva. És mindenekelőtt, célzottan kell foglalkoznunk az embercsempészekkel.
Az érme másik oldala pedig, hogy a tagállamoknak hatékony hazatelepítési politikákat kell alkalmazniuk az illegális migráció résztvevőinek és szervezőinek elrettentése érdekében.
Zárásként pedig hadd foglaljam úgy össze mondanivalómat, hogy együttműködésre, és nem szabályozásra van szükség a tagállamok között. Az "egy kaptafa” elv alkalmazása nem fogja megoldani a bevándorlás okozta problémákat, és abba a csapdába sem szabad beleesnünk, hogy azt azt higgyük, a "több Európa” lesz a megoldás.
Louis Grech
- (MT) Elnök úr, igaz, hogy Frattini biztos úr elmúlt hónapokbeli elkötelezettsége és az, hogy a portugál elnökség nagy hangsúlyt fektet erre a kérdésre, hozott néhány eredményt, dacára a félelmetes bürokráciának és bizonyos tekintetben a szolidaritás kézzel fogható hiányának, amely számos kezdeményezés hatékonyságát késleltette. Ez a drámai kérdés azonban mihamarabb közös európai politikát érdemel, mégpedig olyat, amely sürgősen megoldást keres az alapvető problémákra, úgymint: a tagállamok közti tehermegosztási politikák elfogadása, a Dublin II rendelet felülvizsgálata, ahogy azt a Sánchez jelentés 18. bekezdése is javasolja, megfelelő anyagi vagy más jellegű támogatás, például tőke biztosítása infrastrukturális beruházásokhoz vagy megvalósíthatósági értékelések készítése induló központok, például munkaügyi központok esetében a származási és tranzitországokban, egy kivitelezhető kitoloncolási politika kidolgozása, időszerű integrációs politika kidolgozása, valamint a szervezett bűnözés, többek közt az emberkereskedelem, valamint az idegengyűlölet és rasszizmus elleni harc. Sajnos nincs olyan európai ügynökségünk a Földközi-tenger térségében, amely kidolgozhatná a bevándorlásra és menedékügyre vonatkozó közös politikát. A Frontex sosem lesz képes betölteni a szerepét, ha nem változtatunk lényegesen a hatáskörén. Végezetül, elnök úr, szeretnék köszönetet mondani két előadónknak, akik pontosan megmutatták nekünk, milyen lemaradásban van az Unió ezen a területen. Beszéltek a gyakran politikai elnyomástól, szegénységtől és szervezett bűnözéstől sújtott bevándorlók jogairól és méltóságáról, csakúgy, mint azokról a nehézségekről, amelyekkel a kis tagállamoknak, mint például Máltának kell megküzdenie, amelyek aránytalanul nagy terhet cipelnek, gyakran a szolidaritás teljes hiánya mellett.
Libor Rouček
(CS) Hölgyeim és uraim, Európának két kihívással kell szembe néznie. Egyrészt, tapasztaljuk a népesség öregedését és a demográfiai hanyatlást. Másrészt pedig a fejlődő országokból több százezren, talán több millióan szeretnének belépni az Unió déli és keleti kapuin, legálisan vagy akár illegális úton. Az Európai Uniónak együttesen, összefogva kell megoldást keresnie erre a kérdésre: nincs olyan ország, tekintet nélkül a méretére, amely képes lenne egyedül megoldani ezt a problémát.
Ennélfogva üdvözlöm a Bizottság erőfeszítéseit, hogy közös megoldásokat javasoljon, például azt, hogy a Frontex segítségével előzzük meg az illegális bevándorlást. Másik példa a legális bevándorlás szabályozása a kékkártya rendszere vagy a származási országokkal kötendő együttműködési megállapodások segítségével. Azt is üdvözlöm, hogy Frattini biztos úr ma ismét felhívta az Európai Unió azon tagállamait, amelyek még nem nyitották meg munkaerőpiacukat az új tagállamok állampolgárai előtt, hogy a lehető leghamarabb tegyék ezt meg.
Manuel Lobo Antunes
a Tanács soros elnöke. - (PT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, nagyon rövid leszek. Ez volt az egyik legteljesebb, legrészletesebb és legátfogóbb vita, amelyen volt szerencsém elnökölni, illetve részt venni, a Tanácsban és itt a Parlamentben. Olyan vita volt, amelyből számos különböző tanácsot és javaslatot lehetett kiszűrni, és lehet, természetesen, hasznosítani, ami véleményem szerint rendkívül fontos és elengedhetetlen ahhoz munkához, amelyet a közeljövőben véghez kell vinnünk.
Ennek fényében, úgy érzem, joggal mondhatom, hogy az Európai Uniónak koherens és átfogó stratégiája van a migráció kérdésének kezelésére, és hogy jó úton halad afelé, hogy végre is hajtsa azokat az intézkedéseket, amelyek fizikai és gyakorlati formába öntik majd ezt a stratégiát. Természetesen biztos, hogy lesznek még bizonytalanságok és kételyek, és biztos, hogy szükség lesz egy kicsit több elszántságra is, de hangsúlyoznom kell, hogy az élet során, a ránk váró nehézségek ellenére minden kiegyenlítődik majd. Úgy érzem, jó úton haladunk, és hogy tovább tudunk, és tovább is kell haladnunk a célból, hogy megvalósítsunk egy valóban átfogó migrációs politikát.
Véleményünk szerint két lényeges szó alkotja e politika alapját: az emberség és a szolidaritás. Az emberség azért, mert e politika embereken nyugszik, és emberekre irányul. Ezt az Elnökség sohasem felejtheti, és sohasem felejti el. Amint az már elhangzott, olyan emberekről beszélünk, akik azért szeretnének belépni a mi társadalmunkba, mert teljesen jogosan jobb életet szeretnének teremteni maguk és családjuk számára. Ez pedig olyan emberi vágy és kívánság, amelyet teljes mértékben tiszteletben kell tartanunk. A másik alapvető fontosságú szó a szolidaritás, mivel, ahogy az már szintén elhangzott, ez nem olyan kérdés vagy probléma, amelyet egy vagy akár két vagy három tagállam egyedül megoldhat. Olyan problémáról van szó, amely mindenkit érint, ezért hát közös választ kell adnunk rá. Szerencsére, úgy hisszük, egyre inkább tudatosodik bennünk, hogy az európai migrációs politika kialakítása és megvalósítása során össze kell hoznunk a két említett felfogást, az emberséget és a szolidaritást.
Az illegális bevándorlás elleni küzdelem érdekében már felállítottunk egy közös szervezetet, a Frontex ügynökséget, amely immár két éve működik. Ez alatt az idő alatt megtette első lépéseit, és, véleményünk szerint, néhány nehézség ellenére, jól vizsgázott. Nyilvánvaló, hogy igyekeznünk kell még jobban felszerelni, hogy rendelkezésére álljanak a szükséges eszközök, hogy még hatékonyabban, gyorsabban és pontosabban valósíthassa meg azokat a célokat, amelyek elérése érdekében létrehoztuk. Mindazonáltal, úgy véljük, hogy ez a közös eszköz az eddigiekben is bebizonyította, szükséges és helyes volt létrehozni.
A legális migrációval összefüggésben nagyon helyesen említésre került ma, hogy fokoznunk kell a harmadik országokkal folytatott párbeszédet, különösen azokkal az országokkal, ahonnan a migrációs áramlatok erednek. Ez a párbeszéd kétségkívül alapvető jelentőséggel bír, és ahogy el is hangzott, s amivel én is mélyen egyetértek, a migrációs áramlások gyökerét jelentő kiváltó okok átgondolása, elemzése és bizonyos módon való kezelése nélkül sohasem találhatunk tartós megoldást erre a problémára.
Megkezdtük e témában a párbeszédet Afrikával, és reméljük, hogy a következő Európa-Afrika csúcson fontos eredményeket is elérünk majd a migráció kérdésén belül a legális migráció és a származási országokkal a migrációról folytatott párbeszéd terén. A portugál elnökség hat hónapos tevékenysége során magas prioritású kérdésként kezeli a migráció ügyét. A Bizottság szintén aktívan foglalkozott e kérdéssel, és elénk is tárt néhány nagyon érdekes javaslatot. Ezeket mind meg fogjuk vitatni elnökségünk idején, mely időszak alatt, ahogy már említettem, reményeink szerint, jelentős előrelépéseket fogunk tenni.
Összefoglalva, tehát, a nehézségek, az előttünk álló komoly problémák ellenére úgy érezzük, jó irányba haladunk. Bizonyos pontokon talán még eltökéltebbnek kell lennünk. Itt-ott talán még gyorsabbnak kell lennünk, de úgy vélem, hogy aki jóhiszeműen szemléli a történteket, nem tagadhatja, hogy sokat tettünk e téren az elmúlt évek alatt.
A Tanács természetesen üdvözli, és ösztönzi az Európai Parlamenttel folytatott vitát. Felmerült ma az együttdöntés és a reformszerződés kérdése is. Amint azt Önök is tudják, a reformszerződés olyan felhatalmazáson nyugszik, amelyet az Európai Tanács és minden tagállam elfogadott. Az effajta döntéseket, természetesen a tagállamoknak, s nem egyedül az elnökségnek kell meghoznia. Mindenesetre, én úgy hiszem, hogy a reformszerződés, csakúgy, mint az alkotmányszerződés, rendkívül fontos lépéseket tesz az együttdöntési eljárás kiterjesztése felé, az Európai Unió számos jogalkotási kezdeményezése terén.
Franco Frattini
a Bizottság alelnöke. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, én is mindenkinek hálás vagyok, aki hozzászólt ehhez a rendkívül fontos vitához. Úgy vélem, Európának valóban össze kell fognia e globális jelenség kezelésével kapcsolatban, amely több millió gyermeket, nőt és férfit érint, és hatással van minden kontinensre.
Mindenekelőtt elhangzott - és én egyetértek vele -, hogy le kell győznünk a törvénytelen viselkedést, vagyis fel kell lépnünk az emberkereskedők és azok ellen, akik kihasználják az illegális bevándorlókat, és be kell vezetnünk egy olyan hazatelepítési politikát, amely egyfelől hiteles, másfelől tiszteletben tartja a minden egyes ember személyes jogait és emberi méltóságát. Az Európai Unió már eddig is végzett hazatelepítést, és erre ezek után is sor fog kerülni. Itt szeretném felhívni a figyelmet, hogy a hazatelepítési kezdeményezések gyakran kerülnek az Egyesült Nemzetek Menekültügyi Főbiztossága elé, hogy ezúton biztosítsuk az emberi jogok tiszteletben tartásának maximális átláthatóságát.
Úgy vélem, az európai politikának össze kell kötnie a segítséget, az emberi jogok tiszteletét, az Afrikával kapcsolatos kereskedelmi politikát és a bevándorlást. Mélyen egyetértek Watson úr ezen országokat illető bölcs szavaival, miszerint "vagy az áruikat fogadjuk be, vagy az állampolgáraikat”. Ezen mindenképpen el kell gondolkodnunk, különösen azért, mert átfogó stratégiára van szükségünk, és mivel nem zárhatjuk ki sem a kereskedelmi kapcsolatokat sem az Afrikának általunk nyújtott fejlesztési segélypolitikát.
Szintén lényegi kérdés a külső határok ellenőrzése. Önök közül is említették néhányan, s voltak, akik kétségeiket fejezték ki ezzel kapcsolatban. Én úgy vélem, hogy a Frontex megérdemli a támogatást. Megérdemli a támogatást, mert, ahogy az idén nyáron is történt, nem csak hogy emberéleteket mentettek, amelyek a segítség nélkül elvesztek volna, de a Frontex emberei sokakat le is tartóztattak: 400 főt, mégpedig emberkereskedő szervezetek tagjait, akiket letartóztatásuk után átadtak az illetékes hatóságoknak. Ez igen nagy szám, tekintve, hogy kizárólag az elmúlt nyárra vonatkozik.
Így hát remélem, hogy a tisztelt Ház felismeri annak szükségességét, hogy a 2008-as költségvetésben kiegészítő forrásokat biztosítsunk a Frontex részére. Tudok arról a módosításról, amely célja a Frontex működési költségei 30%-ának azonnali befagyasztása. Remélem azonban, hogy azt a javaslatot újragondolják, és hogy az ügynökség költségvetését inkább növelni fogják, azzal, hogy szigorúan ellenőrzik, és komoly felelősséggel döntenek a kiadásokról.
Természetesen többször is szóba került a gazdasági migráció. A részletes javaslat, amelyet az európai munkavállalási engedéllyel kapcsolatban készíteni fogok, egész biztos, hogy nem fogja azt jelenteni, hogy Brüsszelben akarnánk eldönteni, mely országnak hány bevándorlóra van szüksége. Ennek meghatározása minden egyes tagállam kormányának és munkaerőpiacának hatáskörében marad - így hát szeretném megnyugtatni mindazokat, akikben ezzel kapcsolatban merültek fel kérdések vagy kételyek. Más szóval tehát, minden tagállam szabadon eldöntheti, hány főre van szüksége a közösségen kívülről érkező munkavállalók mely kategóriájából. Egyetlen dolog van azonban, hölgyeim és uraim, amit egyetlen tagállam sem tehet meg: az, hogy kijelenti, hogy semennyire sincs szüksége, majd továbbra is szemet huny az illegális bevándorlás és a be nem jelentett foglalkoztatottak kihasználása fölött. Ez nem történhet meg, mert európai uniós szabályokat fogunk alkotni.
A bevándorlás kérdése mindenképpen fölveti azt az általános értéket, amelyet Önök közül is többen említettek: a népek közti mobilitást. Hiszem, hogy vannak lehetőségek, de vannak jogok is. A jogok pedig mindig felelősséggel is járnak. Az olyan politika elképzelhetetlen, amely jogokat ad, ám nem ró ki felelősségeket. Nem tudjuk, és nem is szeretnénk ráerőltetni saját, uniós jogszabályainkat és támogatásainkat senki másra, aki azokkal nem ért egyet. Ezt mindenképpen világossá kell tennünk: a mi elképzelésünk, a mi intézkedéseink, a mi partnerségünk. Egy széles körű megállapodás, amelyet azokkal az országokkal köthetünk, ahonnan a bevándorlók érkeznek, és amelyeken keresztül hozzánk eljutnak.
Egy efféle megegyezésnek tartalmaznia kell - és ez lényegi szempont -, hogy a mi területünkön mindenki tartsa teljes tiszteletben a törvényeinket, az alapvető jogokat, valamint feltétlen és egyetemes értékeinket: az életet, minden nő és férfi méltóságát és az egyén tiszteletben tartását. És ezzel el is érkeztem az integrációhoz.
A bevándorlók integrálása azt jelenti, hogy tiszteletet mutatunk az ő kulturális és vallási hátterük iránt, hiszen ők mindannyiunk gazdagodásának egyik forrását jelentik. Az integráció ugyanakkor azt is maga után vonja, hogy ők is tiszteljék a mi hagyományainkat, hátterünket, kultúránkat és vallásunkat. Ezért látom én úgy, hogy az integráció mindkét fél részvételét jelenti.
Egészen őszinte leszek: törvényekkel mi sem integrálhatjuk azokat, akik saját maguk nem akarnak beilleszkedni, azokat, akik nem állnak készen a tovább lépésre, azokat, akik úgy gondolják, hogy Európa továbbra is kész szemet hunyni a kényszerházasságok és a többnejűség fölött. Az efféle dolgok a mi törvényeink és a mi egyetemes értékeink fényében elfogadhatatlanok.
Mindez tehát azt jelenti, hogy oktatásra, nyelvtanításra, szakmai képzésre van szükség, azt jelenti, hogy legális foglalkoztatásra van szükség, és hogy a törvénytelen dolgok elutasítására van szükség. Azt jelenti, hogy erős kézzel kell bánni a törvénytelenséggel. Valaki már kifejtette a következő gondolatot, amellyel én is mélységesen egyetértek: a bűncselekményeket elkövető bevándorlók a legnagyobb ellenségei azoknak a becsületes bevándorlóknak, akik tisztességes módon dolgoznak és keresik a kenyerüket.
Épp ezért kell elmagyaráznunk politikánkat az állampolgárainknak, akik tele vannak aggodalommal: el kell mondanunk, hogy nem magától a bevándorlástól kell tartaniuk, hanem azoktól, akik bűncselekményeket követnek el. Az pedig a mi feladatunk, hogy megbüntessük mindazokat, akik bűncselekményeket követnek el, máskülönben a bevándorlás tekintetében nem teszünk különbséget a polgáraink előtt, és ezáltal elmulasztjuk kezelni az ezzel kapcsolatos félelmeket és aggodalmakat, amelyek rasszizmushoz és idegengyűlölethez vezetnek, amely félelmetes, ám egyre szélesebb körben terjedő jelenség az Európai Unión belül.
Végezetül, elnök úr, a politikusoknak döntéseket kell hozniuk. Úgy vélem, nekünk amellett kell döntenünk, hogy átfogó megegyezéseket kössünk a jogokról és kötelességekről, a velünk egyenlő partnereinkkel. Ennek nem úgy kell történnie, hogy az egyik fél diktálja a feltételeket, a másik fél pedig elfogadja azokat; és nekünk sem kellene olyasmit magunkra vállalni, amely szerintünk elfogadhatatlan. Erre van szükség, mivel az emberi méltóságról és az emberi jogokról van szó, s nem pedig a gazdaság vagy a bürokrácia gyógyírjáról.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra holnap déli 12 órakor kerül sor.
(Az ülést délelőtt 11.45-kor felfüggesztik, majd 12 órakor újból megnyitják.)
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Filip Kaczmarek  
írásban. - (PL) Az illegális bevándorlás némileg paradox fogalom. Én egy olyan politikai rendszerben nőttem fel, amelyben bizonyos terminusok eleve pozitív vagy negatív megítélés alá estek a hatalmon lévők és propagandájuk szerint. Így például, a nemzetközi a pozitív, a kozmopolita a negatív kategóriába esett. Óvakodnunk kell, nehogy most mi is ehhez hasonló szemantikai csapdába essünk. Mivel az idegengyűlölet rossz, aligha gondolhatja bárki, hogy az jó egy országnak, vagy az Európai Uniónak, ha védi magát az illegális bevándorlás ellen. Ez sokkal inkább a szükséges rossz.
Szülővárosomban, Poznanban a következő feliratot olvastam egy falon: "Senki sem illegális”. Olykor érdemes megállni egy pillanatra, és elgondolkodni, hogy egy emberi lény lehet-e illegális. Nem csak az Atlanti-óceán és a Földközi-tenger környékén teszik az emberek kockára az életüket, hogy átlépjék az Európai Unió határát. A múlt héten egy csecsen nő és három kislánya vesztette életét az ukrán-lengyel határon. Az otthonukat sújtó tragédia elől próbáltak elmenekülni. Aligha meglepő, hogy az emberek menekülnek Csecsenföldről, és készek akár az életüket is áldozni ezért.
Valóságos probléma, hogy több millió bevándorló van Európában, aki illegális úton érkezett az Unióba. Mialatt azonban igyekszünk megtalálni a megoldást, az európai integráció alapját képező egyetemes értékekről sem szabad megfeledkeznünk. Azt is észben kell tartanunk, hogy a bevándorlás önmagában véve nem negatív jelenség, már csak abból az egyszerű okból kifolyólag sem, hogy egyetlen ember sem negatív jelenség.
Katalin Lévai  
írásban. - (HU) Tisztelt képviselőtársaim! Tisztelt elnök Úr! Miközben a harmadik világból érkező képzetlen bevándorlók 85 százaléka az Európai Unióban él és csak 5 százalékuk megy az USA-ba, a jól kvalifikáltaknak csupán 5 százaléka jut el az öreg kontinens valamelyik országába, míg több mint felét az amerikai gazdaság szippantja fel. Örömömre szolgál, hogy Lilli Gruber asszony jelentése többek között ennek a folyamatnak a megállítására, valamint megfordítására törekszik.
Úgy gondolom, meg kell találnunk a jól kvalifikált munkaerő ösztönzésének lehetőségeit, de egyúttal el kell kerülnünk a fejlődő országok "agyelszívását” is. Fontos lenne ezért a "magasan képzett munkavállalók” fogalmának meghatározása, így időszerű lenne a Közösségen belül a képzettségek standardizálása, közös kritériumainak kialakítása.
Nem támogatom ezúttal a Bizottság: "a több jobb” elvének alkalmazását és egyetértek az öt irányelv összevonásával. A kevesebb bürokrácia a jól kvalifikált munkavállalóknak is nagyobb vonzerőt jelent majd.
Az irányelv(ek) meghozatala előtt mindenekelőtt javasolnám egy, a szociális szempontokat is figyelembe vevő hatásvizsgálat létrehozását. A vizsgálat elősegítheti, hogy a létrejövő jogszabály a polgárok valódi érdekeit képviselve eurómilliókat takarítson meg az Uniónak.
Frattini úr javaslata, egy legális belépési kvótacsomag bevezetésére, úgy gondolom, megfelelő lehet majd az illegális migráció Unión belüli visszaszorításához, de hatékonyabb ellenőrzéséhez vezethet a harmadik országok számára is.
A jelentésben támogatott EU zöldkártya helyett, úgy vélem, hogy az új kékkártya jobban beváltja majd a legális bevándorlással kapcsolatos reményeket.
