O nouă strategie pentru Afganistan (dezbatere) 
Președintă
(FR) - Următorul punct pe ordinea de zi este raportul elaborat de dl Arlacchi, în numele Comisiei pentru afaceri externe, referitor la o nouă strategie pentru Afganistan.
Pino Arlacchi
raportor. - Dnă președintă, raportul pe care l-am analizat astăzi a fost practic aprobat în unanimitate de Comisia pentru afaceri externe a acestui Parlament. Este rezultatul unui an de muncă al echipei pe care am condus-o și se bazează pe consultări ample purtate la Kabul și la Bruxelles.
Acest raport este o încercare de a explica un paradox: de ce s-au realizat atât de puține în Afganistan, în ciuda a nouă ani de implicare internațională? Din 2001, operațiunile militare din interiorul acestei țări au costat mai mult de 300 de miliarde de euro și câteva mii de vieți omenești și cel puțin alte 40 de miliarde de euro au fost cheltuite de partea civilă: în total, suma depășește de mai mult de 30 de ori PIB-ul actual al Afganistanului.
În ciuda acestor eforturi uriașe, Afganistanul încă este principalul producător de narcotice. Încă este una dintre cele mai sărace țări din lume, o țară unde - pentru majoritatea populației afgane - viața este scurtă, brutală și meschină, așa cum era pe continentul nostru în urmă cu cinci secole. În Afganistan sunt raportate mai multe victime ale mortalității materne decât ale războiului: peste 20 000, față de 2 300. Răspunsul la acest paradox nu este simplu. Problema opiului și forța mișcării de insurgență trebuie luate în considerare, la fel ca și încrederea în iluzia unei victorii militare rapide, care a dominat în primii ani ai prezenței internaționale. Mai mult, legitimitatea guvernului central a fost supraestimată, la fel cum s-a întâmplat și cu eficiența ajutorului internațional în reconstrucția țării.
Acest raport nu încearcă să simplifice aceste chestiuni. Acceptă provocarea în întreaga sa dimensiune, documentul fiind o încercare de a sugera direcții noi pentru politicile noastre. Raportul abordează problema din punct de vedere european. Acest lucru înseamnă că acum criza afgană este analizată dintr-un unghi care nu se limitează la a reflecta perspectiva americană asupra situației. Valorile și principiile europene contează. Ele influențează felul în care problema afgană este văzută de cetățenii europeni, care nu cred din principiu într-o soluție militară, pentru că în urmă cu peste 65 de ani am renunțat la ideea că războiul și ocuparea de teritorii străine ar fi o soluție bună.
UE de astăzi este construită pe o aversiune față de război, iar acest raport reflectă acest sentiment. În ceea ce privește situația din Afganistan, cetățenii UE susțin cu tărie o abordare civilă ca alternativă la utilizarea forței. Abordarea noastră nu este naivă; nu este vorba, așa cum s-a spus, de blândețea lui Venus împotriva forței lui Marte. În schimb, este vorba de puterea rațiunii și a solidarității umane, aplicată în cazul unei crize cum este cea afgană, care nu poate fi abordată cu soluții și mentalități simple.
Acest raport propune o strategie care nu exclude utilizarea limitată a mijloacelor coercitive. Garantarea securității oamenilor din Afganistan în fața atacurilor teroriste și criminale este o condiție esențială pentru dezvoltare, iar acest Parlament consideră că intervențiile pentru menținerea păcii, diplomația multilaterală, negocierile interne pentru pace, măsurile eficiente pentru reducerea sărăciei, înființarea de instituții democratice și protecția drepturilor femeii reprezintă pilonii unei strategii noi, benefică atât pentru Afganistan, cât și pentru alte zone.
Sper că strategia prezentată aici va fi pusă în aplicare cu mare grijă de către noul sistem și profit de această ocazie pentru a o invita pe baroneasa Ashton să se alăture Parlamentului în acest demers.
Catherine Ashton
Vicepreședintele Comisiei/Înalt Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate. - Dnă președintă, doresc să încep prin a cinsti memoria lui Richard Holbrooke, un diplomat dedicat, un campion al păcii și un om pe care l-am numit cu mândrie prietenul meu. Doresc să aduc un omagiu distinsului deputat dl Arlacchi pentru raportul cuprinzător și pentru munca pe care știu că a efectuat-o și care a generat o dezbatere amplă în acest Parlament în ultimele câteva luni. În ceea ce mă privește, aștept cu interes să lucrez cu dumnealui și cu alți colegi din Parlament în următoarele luni, întrucât vom începe ceea ce eu aș descrie drept o etapă crucială a angajamentului nostru din Afganistan.
Așa cum a spus dl Arlacchi, problemele cu care se confruntă Afganistanul ne privesc pe toți într-o oarecare măsură. Extremismul violent se răspândește în afara regiunii. Drogurile cultivate și produse în Afganistan ajung pe străzile din Europa. Angajamentul nostru este stimulat de nevoia de a nu lăsa Afganistanul să devină un refugiu sigur pentru activități teroriste și criminale. Însă este la fel de important să promovăm un viitor mai bun, mai sigur și mai prosper pentru oamenii din Afganistan. Fără un astfel de viitor nu va exista nicio soluție.
Ca răspuns la aceste provocări, doresc să încep prin a spune, așa cum am spus de multe ori în alte locuri, că Uniunea Europeană este prezentă în Afganistan pe termen lung. Există un program de asistență până în 2013 - și sunt sigură că și dincolo de acest an - iar acum am sporit valoarea asistenței noastre la 200 de milioane de euro anual, sumă care a crescut de la cea prevăzută anterior, de 150 de milioane de euro anual.
Cu această finanțare putem continua să susținem ajutoarele sanitare și sociale, dar și administrația și statul de drept și, în ciuda faptului că problemele de securitate reprezintă principalul nostru motiv de îngrijorare, cred că am înregistrat succese notabile în sectoare sociale importante.
Am menționat deja în acest Plen sectorul sanitar, unde, de exemplu, 80 % din populația țării are în prezent acces la asistență medicală primară, deși în 2001 doar 10 % din populație beneficia de aceste facilități. La fel de adevărat este faptul că indicatorii din domeniul sanitar sunt încă printre cei mai scăzuți din lume, prin urmare mai este mult de muncă. Acestea fiind spuse, am aflat din cifrele furnizate de ONU că în Afganistan mor anual cu 40 000 mai puțini copii decât în 2001, iar acest fapt se datorează unei asistențe prenatale îmbunătățită semnificativ.
Continuăm de asemenea să canalizăm cât mai multă asistență prin intermediul structurilor guvernamentale afgane, pentru a ne asigura că obținem susținerea conducerii afgane în procesul de reformă. Aproximativ 50 % din asistența noastră se direcționează fie prin programe naționale, fie prin fonduri fiduciare care susțin direct guvernul afgan. Această abordare este bună pentru coordonarea donațiilor, pentru construirea capacităților locale și pentru consolidarea proprietății afgane. Dă un exemplu bun și pentru mulți alți donatori.
Însă coordonarea internațională poate fi îmbunătățită. Trebuie să facem mai multe și să facem mai bine. Însă, văzând ceea ce face Uniunea Europeană, cred că am înregistrat progrese reale, care au fost îmbunătățite semnificativ prin sosirea noului nostru reprezentant special al UE/Șeful delegației, Vygaudas Ušackas, care a sosit în Afganistan în aprilie.
Mesajele noastre politice sunt mai coerente și sporim coordonarea eforturilor noastre pentru dezvoltare în cadrul UE prin planul de acțiune pentru Afganistan și Pakistan, pe care Consiliul de Miniștri l-a aprobat în luna octombrie a anului trecut.
Planul de acțiune furnizează instrumentele care sunt folosite colectiv și individual de state membre, instrumente aliniate priorităților noastre politice - în special cele rezultate în urma Conferinței de la Kabul, la care am participat în iulie.
Alinierea eforturilor și abordării noastre reprezintă un element-cheie al planului. Identifică domeniile în care noi, reprezentanții Uniunii Europene, credem că acțiunile noastre vor fi eficiente. Într-adevăr, miniștrii europeni pentru dezvoltare pe care eu îi prezidez discutau exact aceste chestiuni săptămâna trecută la Bruxelles.
Ajung, astfel, la mesajul principal pe care doresc să îl transmit astăzi, anume că punerea în aplicare a strategiilor pe care noi le-am elaborat trebuie să reprezinte o prioritate. Cadrul strategic este pus la punct atât în sfera militară, cât și în cea civilă.
Împreună cu cei doi președinți am participat la ședința FIAS de luna trecută de la Lisabona, unde s-a convenit transferul responsabilității privind securitatea în cadrul planului de tranziție al NATO. M-am întâlnit cu generalul David Petraeus de trei ori în ultimele luni și, deși mai rămân multe de făcut, am încredere că strategia actuală începe să aibă un impact real.
În ceea ce privește partea civilă, am avut parte de un eveniment reușit, Conferința de la Kabul. Guvernul afgan trebuie aplaudat pentru organizarea evenimentului din iulie și pentru faptul că s-a dedicat acestui eveniment. Nu a fost vorba de obișnuita înșiruire de solicitări și de promisiuni făcute de donatori. Programul de lucru s-a concentrat în schimb pe modalitățile prin care putem stabili cel mai bine prioritățile în materie de resurse și angajamente, pe canalizarea eforturilor noastre spre programele naționale convenite, care au fost dezvoltate chiar de afgani.
Aceste programe de prioritate națională au creat contextul pentru tranziție în mai multe sectoare diferite iar acum noi trebuie să le susținem, lucru pe care îl facem tocmai prin planul nostru de acțiune. Știm cu toții că trupele militare nu pot părăsi teritoriul Afganistanului dacă nu există un cadru civil pentru stabilitate, care să poată ține țara unită. Instituții statale mai eficiente, o mai bună guvernare, accesul la servicii de bază, justiția și statul de drept sunt la fel de importante ca și securitatea fermă.
Prin urmare, ne vom spori eforturile de a consolida capacitățile afgane și vom colabora cu guvernul afgan pentru a favoriza existența unor instituții statale eficiente și responsabile, în special la nivel subnațional. Într-adevăr, în toate domeniile în care suntem implicați - dezvoltare rurală, aplicarea legii, administrarea frontierelor sau rezolvarea problemei comerțului de narcotice - vom lucra pentru a înființa instituții locale afgane, punând accentul pe promovarea statului de drept și a guvernării, dar și pe combaterea corupției.
În ceea ce privește instituțiile afgane, doresc să închei spunându-vă câteva cuvinte despre acțiunile Afganistanului. Eforturile noastre pentru dezvoltare vor deveni durabile abia când guvernul afgan va deveni mai responsabil și mai complex. Trebuie să încurajăm autoritățile să aibă o astfel de abordare pe termen lung. În prezent, jumătate din resursele umane ale țării reprezintă persoane marginalizate și totuși, am văzut, din exemplele existente în lume, că implicarea femeilor în procesele de guvernare și dezvoltare este esențială. Am fost uimită de acest potențial neexploatat când m-am întâlnit cu mai multe grupuri de femei în Kabul, în luna iulie a anului trecut. Acesta va rămâne un aspect important al angajamentului nostru în Afganistan, fie prin susținerea politică a femeilor parlamentar din noul Parlament afgan, fie prin sprijinul acordat pentru participarea femeilor în proiecte locale de dezvoltare, așa cum este cunoscutul Program Național de Solidaritate, pe care îl finanțăm prin intermediul Băncii Mondiale din 2002.-
În încheiere, țin să îmi exprim recunoștința față de distinsul deputat Arlacchi pentru faptul că a relevat atât de multe aspecte importante în acest raport. Cred că raportul vine chiar la momentul oportun, când există multe mize atât pentru angajamentele noastre militare, cât și pentru cele civile.
Charles Goerens
Dnă președintă, Afganistanul nu mai are prea multe opțiuni.
În primul rând, status quo-ul nu mai reprezintă o opțiune realistă, întrucât forțele NATO își anunță rând pe rând retragerea din Afganistan, și totuși încă nu știm dacă țara este capabilă să își asigure propria securitate.
În al doilea rând, revenirea la situația dinainte de anul 2000 ar reprezenta o opțiune? Mai mult, creând un mediu pentru rețele teroriste, am expune din nou țara la situația de a-și măsura puterile cu forțele armate străine.
În al treilea rând, ar trebui oare să încredințăm puterea talibanilor moderați? Nu pot spune ceea ce cred în privința acestei opțiuni, întrucât nimeni nu ne poate spune ce este acela un taliban moderat. Haideți să le întrebăm pe femeile afgane care au scăpat din iad și care tocmai au regăsit un strop de libertate.
În al patrulea rând, ceea ce ne rămâne de făcut este să fim constanți în eforturile depuse pentru a consolida ceea ce s-a realizat și să continuăm să luptăm pentru mai multă democrație și pentru o mai mare dezvoltare. Karzai, cel care încearcă să fie întruchiparea acestei opțiuni, s-a lovit de un obstacol important, respectiv propria sa persoană. Până când va apărea o alternativă credibilă, aceasta este singura opțiune care ne rămâne.
Ioannis Kasoulides
în numele grupului PPE. - Dnă președintă, poziția noastră cheie din acest raport îl reprezintă strategia de combatere a mișcării de insurgență din planul de acțiune al UE și îi mulțumesc dlui Arlacchi că a înțeles acest lucru.
Această strategie are nevoie de timp pentru a funcționa în conformitate cu calendarul stabilit de președintele Obama, în care anul 2014 este termenul limită pentru "afganizarea” completă a operațiunilor militare și polițienești. Etapa finală va fi cu siguranță una politică și va include un acord stabilit în urma negocierilor purtate de toate părțile afgane implicate în conflict.
Contactul cu talibanii este o chestiune afgană, însă el ar trebui să înceapă atunci când insurgenții nu mai simt că sunt într-o poziție dominantă. Distribuirea ajutoarelor și folosirea contractanților privați trebuie regândite, astfel încât să aducă beneficii populației locale, cu siguranță fără a plăti insurgenților locali taxe de protecție pentru rutele de aprovizionare.
La fel de multă importanță trebuie acordată narcoticelor - pe lângă problema siguranței - de dragul vieților tinerilor europeni. Ne opunem cu hotărâre paragrafului 71, care condamnă utilizarea dronelor - o parte integrantă a strategiei de combatere a mișcării de insurgență. Ce vor crede militarii europeni aflați în misiune dacă Parlamentul European condamnă o armă atât de eficientă pe care ei o folosesc în lupta împotriva mișcării de insurgență? Îi îndemn pe colegi să voteze împotriva celei de-a treia părți a paragrafului 71.
Norbert Neuser
Dnă președintă, baroneasă Ashton, Uniunea Europeană este implicată în mai multe misiuni în Afganistan, pe baza rezoluțiilor ONU. Prea mulți militari tineri din Europa și-au pierdut viața în Afganistan. Foarte mulți au fost grav răniți sau suferă de stres psihologic provocat de serviciul militar. Mii de lucrători civili din domeniul ajutorului pentru dezvoltare își riscă în fiecare zi viața pentru a contribui la construirea unui viitor mai bun în Afganistan. Toți aceștia și noi toți avem dreptul să știm cum poate fi dus la bun sfârșit angajamentul Europei în Afganistan și cât timp vom continua să avem o prezență militară în această țară.
Ce trebuie schimbat sau îmbunătățit și care sunt obiectivele noii strategii europene pentru Afganistan? Trebuie să depunem eforturi mai mari în domeniul reconstrucției civile. Trebuie să înregistrăm în sfârșit progrese în pregătirea forțelor polițienești și judecătorești afgane. Știm că nu va exista o soluție militară, prin urmare trebuie să ne sporim eforturile pentru a găsi o soluție politică pentru acest conflict, prin intermediul UE și al unei politici externe comune.
Trebuie să dăm dovadă de fermitate și să accelerăm procesul de reconciliere internă din Afganistan, dar și să includem membri moderați ai grupării talibane. Trebuie să elaborăm inițiative specifice, în special la nivel regional, pentru a stabiliza situația. Acestea presupun, în special, modalități eficiente de combatere a cultivării și traficului de droguri. Strategia noastră include propuneri bune. Solicităm guvernului afgan să demonstreze că are dorința de a introduce un sistem de guvernare mai bun, unde să nu existe corupție.
Totuși, noua strategie a UE poate avea succes numai dacă nu va mai juca un rol pasiv, ci va implica în mod activ țările învecinate. Baroneasă Ashton, ne punem speranțele în dvs., ne bazăm pe dvs. și vă acordăm întreaga noastră susținere.
Ivo Vajgl
în numele grupului ALDE. - (SL) Dnă președintă, vă mulțumesc pentru că v-ați adus aminte de ambasadorul Richard Holbrooke. Este corect să ne amintim de dumnealui astăzi, când vorbim despre Afganistan, în semn de recunoștință pentru ceea ce a făcut pentru a promova pacea.
Pentru întreaga lume, pentru Uniunea Europeană și pentru noi toți, Afganistanul reprezintă o problemă pe care am putea să o rezolvăm relativ ușor și eficient dacă vremurile și metodele ar fi diferite. Explorând și alte posibilități, devine evident faptul că în prezent această problemă nu poate fi rezolvată cu mijloace militare. Acest raport, care a fost elaborat de profesorul Pino Arlacchi, un cunoscător sensibil al problemei Afganistanului și al părții întunecate a politicii globale, contribuie la transformarea acestor posibilități în realitate. Cu toate acestea, vedem că în fiecare zi mor oameni, atât civili, cât și luptători în uniformă.
Raportul oferă o analiză detaliată a unor informații privind oportunitățile de investiție ratate, neregulile și abuzurile asociate ajutoarelor umanitare, profiturile obținute de rețele internaționale de trafic de droguri și iluziile de care s-au lăsat influențați liderii militari. În prezent, este clar că prezența Al-Qaeda în Afganistan nu mai este cea mai gravă problemă. Totuși, rămâne o problemă care va muta lupta împotriva terorismului internațional în țările și regiunile învecinate pe întreaga durată a conflictului militar din Afganistan.
Raportul avertizează că soluțiile reale pe termen lung în Afganistan, ca de exemplu cele care vor aduce drepturile omului, poziția femeilor și șansele copiilor mai aproape de standardele cu care noi suntem obișnuiți, vor putea fi aplicate numai dacă autoritățile, liderii religioși și societatea civilă din Afganistan se vor implica în mod activ și dedicat. Trebuie să avem mai multă încredere ca până acum că aceștia sunt capabili să construiască o societate și o țară pe fundații care sunt mai apropiate de definiția pe care ei au dat-o, de tradițiile și de valorile lor.
Acest raport este o încercare valabilă de a defini principalele probleme ale Afganistanului și soluțiile posibile pentru acestea. Raportul este un stimulent pentru a elabora o politică europeană responsabilă și creativă pentru Afganistan.
Nicole Kiil-Nielsen
Dnă președintă, dnă Ashton, permiteți-mi să profit de această ocazie pentru a-i mulțumi dlui Arlacchi pentru atmosfera constructivă în care am lucrat.
Acest raport oferă o analiză foarte sinceră și foarte corectă a neajunsurilor din cadrul intervenției internaționale din Afganistan din 2001. Suntem de acord cu mesajul său cheie: nu va exista o soluție militară. Războiul costă enorm de mult. Războiul costă vieți omenești atât în rândul soldaților, cât și în rândul populației, și nu face altceva decât să întărească partea talibană.
Singura soluție este una politică. Oamenii din Afganistan așteaptă investiții reale în dezvoltarea țării lor, în susținerea bunei guvernări, în crearea unui sistem juridic. Problema drepturilor fundamentale, în special cea a drepturilor femeii, rămâne intactă.
Raportul foarte recent al misiunilor ONU în Afganistan demonstrează faptul că guvernul afgan nu este capabil să protejeze complet drepturile femeilor și fetelor. Citez: "Atât timp cât femeile și fetele sunt supuse unor practici care le rănesc, le umilesc și le lipsesc de drepturile lor, în Afganistan nu se prea pot înregistra progrese semnificative sau durabile”.
Pentru a proteja drepturile femeilor afgane nu este nevoie doar de garanții legale și constituționale, ci, mai important, este nevoie de aplicarea rapidă și corespunzătoare a acestora.
Adunarea Națională are o influență mică asupra țării, cea mai mare parte a puterii fiind concentrată în mâinile președintelui Karzai. Dacă nu este prea târziu, susținerea pentru consolidarea democrației și a statului de drept trebuie să ajungă de la Uniunea Europeană la diverse instituții și, în special, la parlamentul care tocmai a fost ales.
Struan Stevenson
în numele grupului ECR. - Dnă președintă, în ultimul an am lucrat ca reprezentant personal al președintelui în funcție al summitului OSCE Kazahstan, pregătind un raport detaliat referitor la principalele probleme legate de mediu care afectează Asia centrală. V-am trimis o copie a raportului meu, baroneasă Ashton.
Una dintre principalele probleme care afectează întreaga Asie Centrală este, bineînțeles, cea a utilizării apei transfrontaliere. După cum știți, există tensiuni constante între națiunile care locuiesc în amonte și în aval în Asia Centrală, tensiuni care au în centrul lor folosirea apei.
Însă, în timpul investigației pe care am efectuat-o, am descoperit un aspect al problemei pe care, cred eu, multe dintre părțile occidentale cu putere de decizie l-au pierdut din vedere. Coloana vertebrală a economiei din Afganistan o reprezintă agricultura, iar reconstrucția economiei țării după un conflict va presupune investiții masive în agricultură, pentru a încuraja agricultorii să nu mai cultive, de exemplu, maci pentru heroină, ci, în schimb, să cultive rodii. La rândul său, acest lucru va presupune utilizarea suplimentară a resurselor de apă care și așa sunt sărace. Cu alte cuvinte, contribuind la rezolvarea conflictului actual din Afganistan, le-am putea provoca deficite grave de apă locuitorilor din avalul cursurilor de apă.
Trebuie să ne asigurăm că noile scheme de irigație sunt proiectate corespunzător, prevăzute cu canale și rezervoare bine stabilite și cu sisteme de irigație cu picături, similare celor folosite de agricultorii din Spania. În plus, toate proiectele energetice importante care implică centrale hidroelectrice trebuie proiectate și construite cu atenție, în așa fel încât să garanteze că nu creează dezavantaje pentru consumatorii de apă din aval, din țările învecinate.
Joe Higgins
în numele GUE/NGL. - Dnă președintă, războiul din Afganistan, condus de Statele Unite și de NATO, este un dezastru absolut pentru poporul afgan, din rândurile căruia aproximativ 30 000 de persoane au fost ucise doar anul trecut. Este de asemenea un dezastru pentru tinerii și tinerele care au fost obligați să se înroleze și să lupte în armata NATO și a Statelor Unite, dintre care în jur de 500 și-au pierdut viața în acest an.
Așa cum raportul Arlacchi arată foarte clar, după nouă ani, situația economică și socială din Afganistan este cumplită. Numărul de oameni care trăiesc în sărăcie a crescut dramatic. Este scandalos, având în vedere că 300 de miliarde de dolari au fost aruncați fără rușine pe arme de distrugere în masă și pe război și s-au făcut pierduți din cauza corupției. Invazia Statelor Unite în Afganistan a fost efectuată nu pentru a servi intereselor poporului afgan, ci intereselor geostrategice ale Statelor Unite în Asia Centrală, regiune bogată în resurse energetice, petroliere și de gaze.
Armatele străine trebuie retrase, iar bogățiile care există în Afganistan ar trebui luate din mâinile guvernului Karzai, ale moșierilor și ale despoților războinici corupți și puse în mod democratic la dispoziția organizațiilor de fermieri, a muncitorilor și a săracilor, pentru ca aceste resurse să fie folosite și exploatate în beneficiul poporului.
Bastiaan Belder
în numele grupului EFD. - (NL) Dnă președintă, în calitate de raportor responsabil cu redactarea poziției Uniunii Europene referitoare la Iran, în rezoluția privind Afganistanul m-am concentrat pe rolul Republicii Islamice în teatrul de operațiuni afgan.
Totuși, rezoluția nu se referă decât foarte puțin la interesanta influență a Iranului și, după părerea mea, în termeni foarte puțin realiști. Între timp, rămâne întrebarea esențială: cum evaluează Uniunea Europeană adevărata influență a Iranului în Afganistan și ce consecințe politice anticipează că va genera această influență? Din acest motiv, îi voi adresa trei întrebări dnei Înalt Reprezentant și sper, dnă Ashton, că veți oferi un răspuns scris la aceste întrebări. Și eu aș prefera să primesc răspunsuri specifice.
1. În ce măsură deportarea în masă a refugiaților afgani de către Iran are un impact de destabilizare asupra părții vestice a Afganistanului? Mă refer aici la Nimruz și Herat.
2. Sunteți de acord cu poziția oficială a Afganistanului că Iranul încearcă să infiltreze teroriști străini în țară la adăpostul acestor deportări?
3. Ce fel de asistență oferă Uniunea Europeană autorităților afgane în ceea ce privește primirea unui număr mare de refugiați din Iran, pentru a împiedica Teheranul să abuzeze politic de acest aspect umanitar sensibil și să îl instrumenteze în așa fel încât să aducă independență Kabulului și să exercite presiune politică asupra acestuia.
Nick Griffin
Dnă președintă, acest raport demolează minciunile spuse de clasa politică britanică despre războiul din Afganistan. Nu cunosc numele niciuneia dintre victimele afgane nevinovate ale acestui război crud, însă știu că războiul nu are nimic de-a face cu interesele britanice. Și mai știu numele celor 18 tineri curajoși din circumscripția mea electorală care au plătit cu viața pentru această nebunie, și asta numai anul trecut.
Caporalul Simon Hornby, din Liverpool; subofițerul David Markland, din Lancashire; soldatul Sean Dawson, din Stalybridge; caporalul Harvey Holmes, din Hyde; caporalul Terry Webster, din Chester; fruntașul Andrew Breeze, din Manchester; infanteristul marin Steven Birdsall, din Warrington; infanteristul marin Paul Warren, din Preston; sergentul Steven Darbyshire, din Wigan; soldatul Alex Isaac, din Wirral; soldatul Douglas Halliday, din Wallasey; locotenentul Martyn Horton, din Runcorn; soldatul Thomas Sephton, din Warrington; sergentul David Monkhouse, din Cumbria; pionierul Darren Foster, din Carlisle; fruntașul Jordan Bancroft, din Burnley; soldatul Darren Deady, din Bolton; santinela Christopher Davies, din St Helens.
Ce pierdere uriașă de tineri curajoși!
Bineînțeles, nu este treaba Uniunii Europene în ce războaie ar trebui sau nu să lupte Marea Britanie. Aceasta este decizia poporului britanic și a reprezentanților noștri aleși în Casa Parlamentului din Westminster, la fel cum va fi decizia noastră într-o bună zi să îi judecăm pe domnii Blair, Brown și Cameron pentru crime de război, pentru că în Afganistan, la fel ca și în Irak, se desfășoară un război criminal.
Mario Mauro
(IT) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, împărtășesc cu raportorul ideea că problemele uriașe care încă există în Afganistan ar trebui abordate printr-o metodă nouă, cu alte cuvinte printr-o altă definire a priorităților, față de ceea ce s-a făcut până acum.
Îi împărtășesc mulțumirea în legătură cu faptul că președintele afgan, dl Karzai, a stabilit obiectivul potrivit căruia, începând cu anul 2014, doar forțele naționale de securitate afgane vor desfășura operațiuni militare în toate provinciile și pentru angajamentul guvernului afgan de începe să exercite treptat întreaga autoritate asupra propriei securități.
Totuși, aceste lucruri nu trebuie să însemne că din acel moment comunitatea internațională va abandona cauza afgană. Dimpotrivă, parteneriatul cu Afganistanul ar trebui consolidat în toate felurile. În primul rând, trebuie să promovăm investițiile în economie, care înseamnă de fapt investiții în stabilitatea țării. Acest pas trebuie făcut corect, mai precis prin stabilirea unui model de cooperare bazat pe un dialog cuprinzător între organizațiile sociale și instituțiile de la nivel local.
Totuși, așa cum raportul afirmă în mod corect, principalul aspect este faptul că nu poate exista stabilitate sau pace în Afganistan dacă statul nu garantează în primul rând securitatea cetățenilor săi, pe propria sa responsabilitate.
În această privință, îl invit pe raportor, dl Arlacchi, să revizuiască, dacă este posibil, poate printr-un amendament oral, fragmentul privind utilizarea dronelor la sol și să îi confere un caracter mai operațional. Cu alte cuvinte, una este să spunem "este interzisă utilizarea dronelor” și alta să spunem "vom limita pe cât posibil utilizarea acestui instrument tehnologic”, și apoi eventual să adăugăm "în așa fel încât să nu afecteze populația civilă”. Sunt sigur că putem ajunge la un compromis, cred că dl Arlacchi are viziunea și resursele necesare pentru a face acest lucru. Noi îl vom susține fără rezerve în acest demers.
Kristian Vigenin
(BG) Dnă președintă, ceea ce discutăm astăzi este poate unul dintre cele mai importante rapoarte privind politica externă și securitatea pentru anul 2010. Doresc să îl felicit pe dl Arlacchi pentru eforturile sale și pentru rezultatele pe care le-a obținut. Putem judeca rezultatele actualei noastre politici privind Afganistanul prin prisma cifrelor șocante referitoare la mortalitatea infantilă, la scăderea speranței de viață și la creșterea nivelurilor de analfabetism și sărăcie. Prin comparație, cinci zile de război costă cât ar costa acțiunea de a elimina sărăcia, iar o săptămână de război costă cât 6 000 de școli. Sunt conștient că astfel de comparații nu sunt de încredere, însă ne ajută să ne facem o idee despre impasul în care ne aflăm în prezent. În același timp, numeroase rapoarte au semnalat existența unor deficiențe grave, a delapidării și a corupției în distribuirea ajutoarelor internaționale. Din 2002, doar Uniunea Europeană și statele sale membre au contribuit cu peste 8 miliarde de euro, fără a obține vreun rezultat concret.
La fel de îngrijorător este faptul că procesul de selecție și pregătire a recruților pentru forța polițienească afgană nici măcar nu îndeplinește standardele minime: 90 % din forța polițienească este reprezentată de cetățeni analfabeți; și o cincime dintre aceștia sunt consumatori de droguri. Aduc acest lucru în discuție pentru că nu putem vorbi despre o strategie nouă pentru Afganistan dacă nu deschidem ochii și nu vedem realitatea. Nu există soluții sau recomandări ușoare, însă vă îndemnăm să acceptați că singura soluție este una politică, una care să pună accentul pe o implicare puternică a instituțiilor afgane și a cetățenilor în dezvoltarea țării lor, fapt ce va avea un efect pe termen lung prin crearea unor condiții necesare stabile pentru oprirea producției de opiu și pentru eliminarea sărăciei.
Carl Haglund
(SV) Dnă președintă, doresc să încep prin a-i mulțumi dlui Arlacchi, care s-a descurcat excelent lucrând la această strategie. Cred că este o demonstrație splendidă a provocărilor cu care ne confruntăm, dar și a greșelilor pe care le-am făcut până acum. Sper că putem să tragem învățăminte din acest document pentru a ne putea îmbunătăți acțiunea din Afganistan.
Există câteva elemente care merită analizate mai în detaliu. În primul rând, este vorba de ideea oarecum radicală, dar totuși importantă, de a purta discuții serioase cu așa numiții "talibani moderați”. Cu siguranță aceasta este singura soluție. Totodată, cred că pentru mulți dintre noi ar fi dificil să definească exact ce anume este un membru moderat al grupării talibane și cine este așa. Prin urmare, cred că există temeiul necesar pentru a organiza o dezbatere pe acest subiect și cred că evenimentele recente ne-au dovedit că aceste lucruri nu prea sunt clare pentru niciunul dintre noi.
O altă chestiune la care doresc să mă refer este problema banilor oferiți drept ajutor și cum sunt folosiți acești bani. Faptul că pe viitor vom avea curajul de a aloca acești bani prin intermediul bugetului guvernului afgan reprezintă o evoluție pozitivă. În definitiv, aceasta este probabil singura modalitate de acțiune, deși cred că demersul trebuie făcut cu precauție. Avem de asemenea ocazia de a demonstra electoratului din statele noastre membre că monitorizăm această situație și că ajutoarele vor fi folosite, în mare, așa cum trebuie.
În cele din urmă, dar nu mai puțin important, cred că este bine că se menționează rolul Pakistanului, pentru că și acest lucru este esențial. Cred că suntem cu toții de acord că și aici comunitatea internațională are de jucat un rol important prin exercitarea unei anumite presiuni asupra Pakistanului, pentru ca acest stat să facă ceea ce trebuie să facă.
În sfârșit, doresc să spun că eu vin dintr-o țară unde, așa cum stau lucrurile în acest moment, dezbaterea cu privire la Afganistan se limitează la discuția dacă trupele finlandeze trebuie sau nu să rămână acolo, iar acest lucru nu este prea constructiv. Nu se discută lucrurile esențiale legate de această chestiune, ci doar dacă trupele trebuie sau nu să rămână acolo. Același lucru este valabil și în cazul țării noastre vecine, Suedia, de exemplu, și, prin urmare, inițiative precum această strategie serioasă oferă o contribuție importantă pentru dezbaterile viitoare.
Ryszard Czarnecki
(PL) Dnă președintă, acum patru ani eram observator la alegerile pentru Autoritatea Palestiniană, și mă refer aici chiar la Autoritatea Palestiniană. Îmi amintesc de părerea iluzorie a unuia dintre cei mai importanți oameni din Parlamentul European. Persoana respectivă îmi spunea: "Ei bine, membrii grupării Hamas sunt în general oameni drăguți, cultivați și prietenoși. Poate că ar trebui să negociem cu ei.” Astăzi, aud același lucru. Aud, astăzi, că poate ar trebui să negociem cu talibanii moderați. Numai că apare o întrebare - cine sunt talibanii moderați și nu cumva acesta este un concept prea flexibil? Aș sugera prudență în decizia de a urma o astfel de cale.
Este clar că mulți soldați sunt uciși în Afganistan - inclusiv militari din țara mea, Polonia - mult prea mulți dintre acești soldați sunt uciși, strategia noastră costă prea mult, iar strategia NATO este și ea îndoielnică. Totuși, nu aș arunca peste bord și ceea ce este folositor și țin să vă previn în legătură cu dialogul purtat cu persoane care în realitate au obiective cu totul diferite de ale noastre.
Philippe Juvin
(FR) Dnă președintă, sunt conștient de faptul că dl Arlacchi cunoaște bine Afganistanul. Dintre membrii acestui Plen, dumnealui este probabil unul dintre aceia care cunosc cel mai bine această țară și această regiune complexă.
Totuși, haideți să fim cinstiți, acest text, în forma sa actuală, ridică o problemă serioasă. Nu sunt de acord cu toți colegii deputați care sunt încântați și care se felicită pentru acest text. Vă voi spune de ce.
Mi se pare că acest text prezintă în primul rând neajunsul de a vrea să ne facă pe noi, occidentalii, responsabili pentru necazurile cu care se confruntă Afganistanul. Vă voi da trei exemple. În primul rând, dl Arlacchi scrie că în general condițiile de sănătate s-au deteriorat, aproape întâmplător, de când suntem noi acolo. Acest lucru este uimitor. Dna Ashton a afirmat exact contrariul. Nimeni nu a observat acest lucru.
Al doilea lucru pe care doresc să îl menționez este faptul că în considerentul B, citiți-l, doamnelor și domnilor, forțele occidentale sunt forțe de ocupație. Statele membre din acest Plen care au trăit sub ocupație știu bine ce înseamnă un termen ca acesta.
Cel de-al treilea aspect privește paragraful 71 și se referă la problema dronelor: doamnelor și domnilor, am fost ofițer în Afganistan în urmă cu doi ani, în calitate de medic militar. Am tratat soldați germani, britanici, polonezi, italieni, francezi, ai aliaților afgani. Am tratat chiar și talibanii. Vă pot spune că dacă mâine ar trebui să le spuneți militarilor noștri "Nu puteți folosi drone” acest lucru ar fi echivalent cu a le spune "Intrați în contact cu inamicul, asumați-vă riscuri”. Nu știu dacă este responsabilitatea noastră ca politicieni să le spunem acest lucru oamenilor noștri.
Nu subestimez complexitatea situației. Știu că războiul este crud, însă cred că trebuie să punem capăt acestui antimilitarism, acestui antiamericanism simplist, acestei autoflagelări a forțelor occidentale din cauza cărora aceste forțe sunt considerate sursa necazurilor din Afganistan.
Eu cred, doamnelor și domnilor, că lucrurile sunt mult mai simple. Inamicii sunt talibanii, nu americanii și nici forțele occidentale. Situația este foarte complexă, însă trebuie să fim atenți cum prezentăm lucrurile.
Thijs Berman
Dnă președintă, doresc să mă alătur dnei Ashton și să îi aduc un omagiu lui Richard Holbrooke. L-am admirat pentru acordul de la Dayton, l-am întâlnit o dată la un dineu minunat organizat la Bruxelles și am fost foarte impresionat de dumnealui.
(NL) Dnă președintă, nicio strategie care este, în primul rând, de natură militară, nu are vreo șansă de reușită în Afganistan. Numărul de militari trimiși de noi acolo a crescut de la 20 000 în 2001, la 150 000 în prezent și totuși, gradul de instabilitate a crescut.
Vedem mai multe victime în rândul civililor, mai mulți soldați morți și o armată a coaliției pe care, și îl rog pe colegul meu dl Juvin să mă scuze că mă exprim astfel, din ce în ce mai mulți afgani o consideră ca fiind o forță de ocupație.
Strategia ar trebui să se concentreze pe reconstrucția țării, pe guvernul local, pe sistemul judiciar, pe educație și pe sănătate, inclusiv pe situația femeilor și pe dezvoltarea rurală, dar nu și pe opiu. Coaliția trebuie să își ia în serios propriile principii. Am auzit câteva cuvinte frumoase despre combaterea corupției, însă nu s-a făcut nimic în privința corupției nici în palatul prezidențial și nici în jurul acestuia. Din această cauză poporul afgan este deziluzionat iar acest lucru trebuie să se schimbe.
Eforturile de combatere a corupției depuse de poliția afgană ar trebui susținute de către Uniunea Europeană, care trebuie să își înceapă munca prin numirea unor procurori. Afganistanul nu poate evolua fără un sistem administrativ de încredere.
Zbigniew Ziobro
(PL) Dnă președintă, stabilirea unui program eficient de asistență pentru Afganistan nu va fi posibilă fără stabilizarea situației interne a acestei țări. Pilonul principal al acestor măsuri trebuie să fie garantarea securității și victoriei în lupta împotriva forțelor rebele. În acest scop, este necesar să creștem angajamentul statelor europene în cadrul misiunii NATO și să consolidăm forțele Europol care, așa cum știm, nu au ajuns încă la capacitatea numerică anunțată inițial. De asemenea, este esențial să izolăm forțele talibane de bazele lor din Pakistan și din Peshawar.
În rapoartele sale, Departamentul de Stat al Statelor Unite a arătat că o sursă semnificativă de finanțare pentru operațiunile trupelor de gherilă este reprezentată de comerțul de narcotice. Acesta este un alt domeniu de acțiune al Uniunii Europene, care ar trebui să sporească fondurile disponibile pentru încurajarea agricultorilor să renunțe la culturile de maci. Nu cred că ideea inclusă în raportul care vorbește despre susținerea pentru programul generalului Petraeus este garantată. Fondurile trebuie obținute pe considerente regionale, însă autoritatea trebuie să fie centrală. O și mai puternică divizare a Afganistanului ar putea duce la "somalizarea” țării și împărțirea acesteia între triburile implicate în conflicte.
Marietta Giannakou
(EL) Dnă președintă, Afganistanul este o problemă extrem de interesantă pentru comunitatea internațională, nu doar pentru că aici există forțe militare, ci și pentru că aici au fost și vor fi și pe viitor mobilizate forțe care vor lansa atacuri teroriste și vor crea probleme pentru comunitatea internațională. Adevărul pe care ar trebui să îl acceptăm este faptul că astfel de forțe, fundamentaliști și teroriști, sunt prezente în Afganistan încă din secolul al XIV-lea.
Baroneasă Ashton, în urmă cu douăzeci și patru de ani, acest Parlament a votat un raport elaborat de Comisia pentru anchete în domeniul narcoticelor, document ce conținea o secțiune specială despre Afganistan și previziuni cu privire la situația de acum care, din păcate, s-au dovedit a fi corecte. Problema drogurilor nu poate fi rezolvată prin culturi. Programul ONU pentru culturi a eșuat în practică. Opiul provenit din Afganistan, care (potrivit specialiștilor) este considerat a fi cel mai bun, finanțează toate activitățile din Afganistan, Pakistan și din alte părți.
Prin urmare, trebuie eliminat însă, mai important decât atât, așa cum ați spus și dvs., este nevoie de eforturi pentru dezvoltare, eforturi în domeniul sănătății, eforturi pentru reducerea mortalității infantile; cu alte cuvinte, trebuie să le arătăm acestor oameni un model care să le placă, pe care să îl iubească și să îl dorească pentru viitoarea calitate a vieții lor, un model pe care să îl poată integra în percepția lor asupra vieții. Bineînțeles, un astfel de model va ajuta femeile, pentru că statutul la care talibanii au redus femeile este o chestiune extrem de importantă. Femeile se află deja într-o situație groaznică și trăiesc sub presiuni extraordinare în țările musulmane. Aici, lucrurile sunt chiar mai rele. Baroneasă Ashton, Uniunea Europeană trebuie să rămână acolo, iar intervențiile dvs. trebuie să fie continue și să își mențină caracteristicile europene, exact cum ați spus și dvs.
Ana Gomes
(PT) Dnă președintă, Richard Holbrooke, căruia îi aduc și eu un sincer omagiu, a spus înainte să moară că "trebuie să punem capăt războiului din Afganistan”. Adevărul este că această țară este esențială pentru securitatea europeană și mondială și exact din acest motiv trebuie, așa cum precizează foarte clar și raportul lui Pino Arlacchi, să îndreptăm greșelile uriașe făcute în timpul demersurilor de a investi în "afganizare” și de a pune pe primul loc siguranța poporului afgan, lucru care implică responsabilitatea forțelor străine prezente de a oferi protecție.
Haideți să nu ne amăgim: statul de drept și instituțiile democratice nu pot fi construite de despoți războinici corupți, discreditați în ochii poporului. Terminarea războiului din Afganistan depinde totodată și de controlul pe care guvernul ales în mod democratic îl deține asupra puterii militare a țării vecine, Pakistan, o putere nucleară aflată în afara Tratatului de neproliferare (TNP). Dacă vor pune capăt politicii lor de a-și îngropa capul în nisip atunci când vine vorba de aceste probleme politice fundamentale, europenii din cadrul Uniunii Europene și din NATO vor putea contribui la încheierea războiului din Afganistan, dar și la coborârea în Iad în Pakistan.
Carlo Fidanza
(IT) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, mă alătur dvs. în omagiul adus lui Richard Holbrooke.
Dacă grupul politic din care fac parte ar fi fost responsabil pentru elaborarea acestui raport, abordarea noastră ar fi fost cu siguranță foarte diferită de cea urmată de dl Arlacchi, însă îi sunt recunoscător pentru pasiunea cu care a urmărit dosarul Afganistan atâta timp.
În parte datorită numeroaselor amendamente esențiale propuse de grupul nostru politic, acest raport este acum mai puțin ideologic și fără îndoială capabil să recunoască aspectele esențiale apărute în această perioadă de nouă ani, dar și aspectele pozitive și cele mai eficace linii de dezvoltare care trebuie urmate pentru a contribui la readucerea întregii suveranități în mâinile autorităților afgane.
Deși este adevărat că doar o reacție militară nu este suficientă, trebuie să precizăm din nou foarte clar, pe de-o parte, că în ultimele luni s-au înregistrat succese militare semnificative - trebuie să ne gândim doar la operațiunile din regiunile Almondo și Kandahar - și, pe de altă parte, că o acțiune mai incisivă împotriva insurgenților reprezintă de asemenea o condiție esențială pentru descurajarea forțelor talibane pe care dorim să le aducem la masa negocierilor.
Nu putem decât să fim mândri de acest angajament militar, pentru care s-au sacrificat mii de tineri soldați ai contingentului Forței internaționale de asistență pentru securitate, printre care s-au numărat mulți europeni și mulți tineri din țara mea, pentru că nu este vorba doar de un angajament militar, ci și de un angajament de reconstrucție. Construim școli, poduri și lucrări civile în aceste teritorii nefericite, pentru a contribui la dezvoltarea acestor regiuni devastate.
În ciuda compromisurilor la care s-a ajuns, eu cred că încă există unele aspecte critice în acest raport, în special cele deja menționate cu privire la utilizarea dronelor. Cred că este o mare greșeală să ne privăm noi înșine de posibilitatea de a folosi aceste instrumente care se dovedesc a fi foarte folositoare în unele regiuni din nord-estul țării, acolo unde forțele talibane sunt mai greu de găsit și de învins.
Sper că raportorul va considera oportun să regândească acest punct, altfel mă voi alătura grupului meu și voi vota împotriva raportului.
Zoran Thaler
(SL) Dnă președintă, doresc să îl felicit pe dl Arlacchi pentru raportul său curajos.
Astăzi, când ne aducem aminte de diplomatul care a fost dl Holbrooke și de lucrurile pe care el le-a făcut pentru pace, în special în Balcani, permiteți-mi să citez o declarație făcută de dumnealui cu privire la sumele de bani cheltuite pentru combaterea traficului de droguri din Afganistan (1,61 miliarde de dolari). Citez:
"Cel mai risipitor și mai ineficient program pe care l-am văzut vreodată în cadrul sau în afara unui guvern”.
(SL) Am încheiat citatul.
Este la fel ca tot ceea ce s-a întâmplat în acești nefericiți zece ani de război în Afganistan. Nu am timp să intru în detalii de ce am căzut în capcana întinsă de administrația Bush, însă este un lucru bine știut faptul că cetățenii noștri să așteaptă să punem capăt acestei nebunii, care ne-a costat peste 300 de miliarde de euro și nenumărate vieți omenești. Deși în 2001 unii erau foarte nerăbdători să meargă la război, acum a venit vremea să ne asumăm dificilul risc de a stabili pacea. Cetățenii noștri așteaptă acest lucru de la noi. De asemenea, ei așteaptă o soluție politică și vor ca noi să ne încredem mai puțin într-o soluție militară.
Elena Băsescu
Mă bucură foarte mult faptul că în cadrul comisiei AFET grupurile politice au ajuns la un consens în ceea ce privește acest raport. Textul rezultat este mult mai convingător decât propunerea inițială.
Situația din Afganistan necesită încă ameliorări semnificative după nouă ani de intervenție internațională. Indicatorii socioeconomici și de securitate nu s-au îmbunătățit vizibil și deseori au fost luate decizii fără a implica suficient partea afgană. Din acest motiv consider că ceea ce lipsește nu este nici cadrul, nu sunt nici instrumentele. De fapt, avem nevoie de o proiecție strategică în acord cu angajamentele față de Afganistan. UE trebuie să își asume, alături de NATO, rolul de lider al unui efort internațional care să vizeze tratarea Afganistanului ca un stat suveran. Subliniez că singura soluție politică și diplomatică este implicarea crescută a guvernului afgan. În acest sens, consider că unul dintre elementele cheie ale raportului este sprijinul față de noua strategie împotriva insurgenților.
Summitul de la Lisabona a stabilit trecerea la etapa de tranziție, care constă în predarea treptată a responsabilităților de securitate către forțele afgane până în 2014. Așa cum s-a angajat încă de la începutul misiunii, țara mea nu își va retrage trupele până când teritoriul afgan nu va fi complet sigur. Menționez aici și contribuția importantă a Rusiei, acceptând tranzitul trupelor și a materialelor noastre pe teritoriul său.
În încheiere, subliniez necesitatea ca, odată cu avansarea procesului de tranziție, trupele ISAF care își vor încheia activitatea să fie relocate în zonele unde situația de securitate va continua să fie precară. Acest lucru este foarte important pentru trupele românești aflate în sudul Afganistanului. Regiunea va rămâne una instabilă, în pofida succeselor înregistrate în operațiile ISAF.
Cristian Dan Preda
Aș vrea înainte de toate să spun că mă alătur perspectivei propuse de colegul meu, dl Juvin, mai devreme și aș vrea să încep intervenția mea spunând că regret faptul că titlul raportului nu conține numele Uniunii Europene. Noi nu cred că trebuie să vorbim în numele comunității globale, ci în numele Uniunii. Am încercat, de altfel, să subliniez acest lucru și prin amendamentele pe care le-am depus. Asta nu înseamnă, bineînțeles, că trebuie să ignorăm colaborarea cu aliații noștri și mai ales, cum spunea și colegul meu, Juvin, cu Statele Unite.
Consider că în acest moment nu este atât nevoie să ne concentrăm pe o strategie complet nouă. Eu cred că e mai bine să punem în practică viziunea strategică definită în cadrul summitului NATO de la București de acum doi ani. Nu cred, în acest sens, că e vorba de o nouă strategie, cât de o coerență în raport cu această viziune strategică.
Trebuie, pe de altă parte, desigur, să recunoaștem și să învățăm din greșelile pe care le-a comis coaliția militară din Afganistan. Dar nu trebuie, totuși, să cădem în capcana idealizării situației de dinaintea intervenției. E important, așa cum s-a mai subliniat deja, să marcăm faptul că dispariția grupărilor talibane din această țară e unul din obiectivele majore ale strategiei noastre în Afganistan.
Trebuie, pe de altă parte, să subliniem punctele pozitive ale intervenției și mai ales ale planului Petraeus. Afganistanul este astăzi o țară în care femeile au mai multe drepturi, în care mai mulți copii merg la școală, mai multe fabrici sunt deschise, mai multe drumuri sunt construite. Și asta ține de felul în care noi ne-am comportat în această țară. Integrarea mijloacelor civile precum programele educative, de eradicare a sărăciei, de reconstrucție și dezvoltare, această integrare e esențială pentru asigurarea păcii în Afganistan.
În fine, aș vrea să subliniez necesitatea unei viziuni pragmatice, cum e cea a grupului meu. Să nu uităm că raportul Arlacchi a cunoscut peste patru sute de amendamente.
Marielle De Sarnez
(FR) Dnă președintă, aș dori să spun pe scurt trei lucruri.
În primul rând, contrar celor spuse, consider că Uniunea Europeană ar trebui să aibă propria strategie. În Afganistan, avem bărbați, soldați, trupe angajate, avem resurse, resurse considerabile pe care le-am furnizat și trebuie să avem propria viziune asupra lucrurilor.
În al doilea rând, consider că este absolut necesar ca banii comunității internaționale să fie utilizați în interesul afganilor. Acest lucru nu s-a întâmplat din păcate în ultimii 10 ani, ceea ce se poate vedea pe teren în fiecare zi. Parte din responsabilitate le revine, cred, ONG-urilor și organizațiilor umanitare. Totuși, și raportul nu subliniază îndeajuns acest lucru, mă tem că se datorează în mare parte și corupției guvernului, un guvern care, trebuie spus, nu este nici foarte corect, nici foarte eficient.
În al treilea rând, există problema dialogului politic. Au existat, într-adevăr, încercări de a angaja un dialog cu talibanii mulți ani la rând. Nu este ceva nou. Personal, consider că dialogul este necesar. Totuși, consider că va fi foarte dificil, deoarece este complicat să purtăm un dialog într-un moment în care poziția noastră acolo este destul de slabă și retragerea trupelor se află într-un stadiu avansat.
Giovanni Collino
(IT) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, acum că au fost aprobate cele câteva amendamente, suntem de acord cu raportul dlui Arlacchi și cu prioritățile care au fost subliniate în raport pentru viitoarea dezvoltare a Afganistanului. Un sistem transparent de asistență financiară, instruirea cadrelor de poliție locale, lupta împotriva traficului de droguri și coordonarea asistenței internaționale sunt principalele puncte ale strategiei politice și militare care au continuat să fie consolidate.
Este important să evidențiem din nou necesitatea de a asigura controlul și stabilizarea zonei pentru a slăbi acțiunea forțelor talibane și a revitaliza procesele de pace. Închei subliniind contribuția Grupului Partidului Popular European (Creștin Democrat) la obținerea unui text comun și aș dori, de asemenea, să aduc un omagiu eforturilor și sacrificiului soldaților Forței internaționale de asistență în materie de securitate, prezenți pe teren pentru apărarea libertății și a populațiilor locale.
Katarína Neveďalová
- (SK) Dnă președintă, în opinia mea, armatele nu pot aduce pace și prosperitate, și acest lucru este valabil și pentru Afganistan.
Ar trebui să ne gândim la faptul că, în timp ce pentru unii dintre colegii noștri, în principal de la PPE, important este ce tip de aeronavă vom sprijini - nu sunt expert militar și nu știu despre ce este vorba în această dezbatere - personal consider că trebuie să fim mult mai atenți la ceea ce spune dl Arlacchi în acest raport, pentru că este foarte important. Vorbește despre situația femeilor și copiilor din această țară. Cu siguranță, sprijinul nostru ar trebui să se axeze mai mult pe nediscriminarea femeilor și lupta împotriva discriminării. Ar trebui, de asemenea, să ne concentrăm pe faptul că mulți copii din Afganistan nu au oportunitatea de a se duce la școală, de exemplu, și mulți trăiesc sub limita sărăciei.
În opinia mea, dacă nu sprijinim proiecte în domeniul educației și al sănătății și continuăm să investim în soluții militare la acest conflict, nu vom ajunge nicăieri.
Andrew Henry William Brons
Dnă președintă, raportul dlui Arlacchi este bine documentat și informativ. Singura mea critică este faptul că pare să regrete faptul că Afganistan nu este o democrație liberală condusă de o coaliție de Verzi și Liberali Democrați în Brighton.
Povestea de groază a Afganistanului a însemnat moartea a 346 de soldați britanici, mult mai mulți soldați aliați și a mii de afgani nevinovați. În acea perioadă, mortalitatea infantilă și mortalitatea maternă a crescut și speranța de viață a scăzut. Dl Arlacchi ne spune că, în anul 2001, nu se cultivau deloc maci în Afganistan, în timp ce acum, după nouă ani de conflict și influență aliată, Afganistanul livrează peste 90 % din heroina din Europa.
Să spunem că există o oarecare discriminare a femeilor înseamnă să prezentăm lucrurile puțin disproporționat. Răspunsul este să ne sprijinim trupele oprind războiul și aducându-le acasă pentru a ne păzi poporul de teroriști locali dar importați.
Norica Nicolai
Sigur, fără îndoială, și femeile, și copiii sunt un subiect important, însă în raportul dlui Arlacchi, importantă este luciditatea, faptul că ne propune și nu pune la îndoială legitimitatea intervenției internaționale în Afganistan, dar este firesc și responsabil din punct de vedere politic să pună în discuție eficiența acestei intervenții. Pentru că, dincolo de sentimentalisme, o intervenție care durează de zece ani poate pune într-o umbră absolut nefavorabilă eficiența deciziei politice cu privire la această chestiune și cred că fiecare dintre noi suntem responsabili față de cei care ne-au ales cu un răspuns la această întrebare.
Salut luciditatea acestui raport și pentru faptul că vorbește despre lucruri despre care evităm în general, din diverse rațiuni, să vorbim și cred că este un raport care e doar un început. Trebuie să avem curajul să facem o analiză periodică, o evaluare a acțiunilor noastre, să recunoaștem unde am greșit și, atunci când am greșit, să găsim alte soluții. Așa este și responsabil, așa e și democratic.
Jaroslav Paška
- (SK) Dnă președintă, știm din experiență că asistența prin intervenție externă funcționează dacă majoritatea populației sprijină acest ajutor extern. După ani de intervenție în Afganistan, vedem că afganii nu ne înțeleg, nu vor ajutorul nostru și nu înțeleg civilizația sau valorile noastre culturale.
În Slovacia avem o zicală conform căreia "cine nu acceptă niciun sfat nu poate fi ajutat”. Nu vreau să spun că afganii nu pot fi ajutați, dar nu pot vota pentru metode care implică în mod explicit forța și violența. Ar trebui, mai presus de toate, să ne axăm pe modul în care putem modifica asistența pe care o oferim și cum să o structurăm astfel încât să răspundă nevoilor poporului afgan.
Consider că este cu adevărat necesar să ne retragem treptat forțele armate și să predăm puterea administrației locale și politicienilor locali și să ajutăm poporul din Afganistan prin intermediul politicienilor locali într-un mod care să le permită să se identifice cu valorile civilizației noastre și să ne înțeleagă și poate apoi vor fi doritori și capabili să accepte ajutorul nostru.
Ioan Mircea Pașcu
Dnă președintă, angajamentul nostru față de un Afganistan stabil care se guvernează singur, capabil să prevină restabilirea unui sanctuar terorist în acest loc este puternic și pe termen lung, fiind reafirmat atât de Uniunea Europeană, cât și de NATO. Totuși, întrucât angajamentul nostru este unul pe termen lung, prevăd cel puțin trei provocări majore.
Prima este faptul că modelul de stat pe care-l furnizăm pentru Afganistan nu se potrivește cu tradiția afgană. Și, cum afganii trebuie să se adapteze, la fel trebuie să facem și noi, ajutându-i să obțină un model de stat realizabil, combinând modernitatea cu tradiția afgană.
A doua provocare este că situația de securitate ar putea impune o continuare a implicării noastră și după anul 2014, când vor prelua afganii. Ar trebui să fim cu adevărat pregătiți să ne gândim fie la prelungirea termenului, fie la asumarea consecințelor.
Și, în final, cea de-a treia provocare este legată de răbdarea cetățenilor noștri, care ajunge la limită, fapt care ne-ar putea forța să accelerăm calendarul actual pentru a evita alternativa de a declara pur și simplu victoria pentru a ne întoarce acasă. Asta ne-ar distruge credibilitatea.
Catherine Ashton
Vicepreședintele Comisiei/Înalt Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate. - Dnă președintă, voi face doar câteva observații de final.
Înainte de toate, aș dori să mulțumesc Parlamentului European. A fost o dezbatere interesantă și variată și vă felicit pentru interesul și energia pe care o puneți constant în serviciul angajamentului nostru din Afganistan. Acest lucru a fost demonstrat bine de discuția noastră de astăzi.
După cum am spus la început, consider că Afganistanul este important pentru noi toți și pentru cetățenii noștri și că, pe bună dreptate, Uniunea Europeană trebuie să rămână un jucător cheie. Sper că am menționat la început prioritățile și planurile pentru următoarea perioadă, împreună cu recunoașterea echilibrului care trebuie să fie atins între canalizarea resurselor prin intermediul guvernului afgan și importanța pe care o are garantarea faptului că luptăm în mod adecvat cu corupția pentru a proteja resursele pe care le avem.
Rămânem angajați în sectoare cheie: sănătate (după cum am amintit deja), poliție, justiție, dezvoltare rurală și guverne sub-naționale - și bineînțeles statul de drept este esențial. În plus, după cum am spus, toate aceste programe se concentrează pe garantarea faptului că ne consolidăm capacitatea în structurile afgane și că prioritățile guvernului în combaterea industriei drogurilor și reducerea corupției continuă să primească atenția cuvenită.
Am subliniat în discursul meu și importanța angajării și implicării femeilor la toate nivelele societății afgane și în structurile politice. Am luat notă de raportul dlui Stevenson și sunt de acord că apa și irigația, ca în atât de multe părți din lume, sunt o problemă din ce în ce mai mare.
Dle Belder, promit să vă răspund, după cum ați solicitat în mod specific în scris.
Închei mulțumindu-i din nou dlui Arlacchi pentru raport. Aștept cu mare nerăbdare să continuăm discuția cu privire la problemele esențiale ridicate în raport și în afara acestuia. Închei reiterând cele spuse despre dl Ambasador Richard Holbrooke și faptul că ultimele sale cuvinte înainte de a intra în ultima operație au fost despre Afganistan. Era stilul său caracteristic. Îmi va lipsi foarte mult.
Pino Arlacchi
raportor. - Dnă președintă, a fost o dezbatere extrem de interesantă și animată. Vreau numai să fac câteva observații.
Prima este că sunt foarte fericit că nu au existat critici la adresa celor patru puncte principale ale raportului. Raportul solicita reformarea ajutorului internațional, eliminarea cultivării macului, o mai bună coordonare a formării cadrelor de poliție și sprijin pentru procesul de pace. Toate observațiile s-au referit la alte probleme și sunt fericit că, după un an de discuții în cadrul Comisiei pentru Afaceri Externe, colegii și-au confirmat sprijinul pentru structura raportului - care nu este "raportul Arlacchi”. Ca urmare a aprobării sale de către Comisia pentru Afaceri Externe, acesta devine raportul comisiei, raport care a fost aprobat aproape unanim - cu 60 voturi pentru și un vot împotrivă. Include, de asemenea, mai multe angajamente convenite de toate grupurile politice, prin urmare este foarte important să ne referim la textul real al raportului, adică cel final.
Dlui Juvin i-aș spune că nu există nicio mențiune la forțe de ocupație în Afganistan. Acela era textul inițial. Texul final menționează "coaliția forțelor internaționale” instalate în Afganistan. Această parte a raportului a fost modificată de amendamente.
Cel mai important aspect îl reprezintă dronele. Nu este un raport despre drone. Există doar două rânduri referitoare la utilizarea dronelor, reprezentând un compromis între grupurile politice. Consider că s-ar fi putut ajunge la un acord mai rapid pe această temă, dar am încredere în interlocutorii mei și toate pozițiile diferite și am încredere în compromisul la care am ajuns. Nicăieri în raport nu se solicită interzicerea dronelor. Există critici moderate în acest sens, dar cred că se poate ajunge la un acord între grupuri.
Vă mulțumesc și îi mulțumesc și Baronesei Ashton. Sper să ia în considerare pe deplin conținutul raportului, care este foarte concret și face apel la o strategie de ieșire din Afganistan.
Csanád Szegedi
(HU) Dnă președintă, îmi cer scuze că vorbesc acum, din punct de vedere tehnic, și nu îi adresez întrebarea mea dlui Arlacchi, dar aș avea o întrebare sau un mic memento pentru dna președintă. Sunt deputat independent și nu prea avem ocazia de a interveni. Astăzi nici nu am avut măcar ocazia de a interveni. Am venit cu o oră mai devreme pentru această dezbatere, m-am dus jos foarte politicos și am indicat personalului de acolo că aș dori să intervin. Accept acest lucru, este de înțeles că nu exista timp astăzi sau în cadrul acestei dezbateri și voi transmite bineînțeles discursul meu pentru ședința de astăzi în scris. Ce aș saluta și aș dori să solicit dnei președinte este să acorde mai multă atenție și empatie deputaților independenți, care, din nefericire, au atât de puține ocazii de a interveni. Vă mulțumesc foarte mult și vă doresc o muncă plină de rezultate.
Arnaud Danjean
(FR) Dnă președintă, pentru a corecta ceea ce s-a spus, dl Arlacchi are dreptate, textul final propus nouă nu mai conține în considerentul B formularea "forță de ocupație”. Traducerile, și în particular traducerea în limba franceză, pur și simplu nu erau corecte în ultima versiune și, până în această dimineață, traducerea în limba franceză mai conținea încă expresia "forță de ocupație”, de aici discursul colegului meu, dl Juvin.
Președintă
Dezbaterea a fost închisă.
Votarea va avea loc mâine.
Declarații scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Corina Crețu
în scris. - Strategia prezentată și aprobată la Lisabona înseamnă transferarea progresivă, regiune cu regiune, a controlului spațiului din responsabilitatea ISAF către forțele armate afgane. Succesul ei depinde de felul în care va acționa Pakistanul, care este parte a problemei și va fi, inevitabil, și parte a soluției. De asemenea, nu cred că putem ignora implicarea tot mai evidentă a Iranului în Afganistan. Ultimele evenimente legate de această implicare sunt neliniștitoare.
Cred că această strategie trebuie însoțită de proiecte civile mai importante și mai vizibile, care să ajute dezvoltarea acestor regiuni, unde sărăcia este omniprezentă și unde prezența forțelor ISAF și ale SUA nu a produs schimbări fundamentale. Nu putem lăsa în urma noastră, după retragere, aceleași probleme care au dus la ascensiunea talibanilor la putere, în deceniul trecut. Sper că această nouă strategie va funcționa și va permite Afganistanului să-și regăsească liniștea și echilibrul.
Krzysztof Lisek
Strategia urmărită până acum în Afganistan nu a înregistrat rezultatele așteptate. M-am bucurat să aflu că s-a stabilit un calendar pentru implicarea NATO în Afganistan și pentru semnarea declarației privind parteneriatul pe termen lung cu țara în timpul summitului NATO de la Lisabona. Și Uniunea Europeană prezintă o abordare mai consecventă și mai bine coordonată în această regiune, care ia în considerare aspectele civile și importanța cooperării regionale.
Ar trebui să continuăm să sprijinim reformele menite să combată sărăcia, discriminarea femeilor și producția de opiu. Eforturile noastre trebuie să se concentreze pe adâncirea respectului pentru drepturile omului și pentru lege și ordine, construirea unui stat de drept și integrarea pe deplin a Afganistanului în comunitatea internațională. Ar trebui să includă și construirea și reformarea administrației și a corpului serviciului public prin programe de formare, asistență pentru construcții și utilizarea infrastructurii existente și a consultanței Uniunii Europene.
Afganistanul ar trebui să participe la stabilirea și implementarea priorităților care vor ajuta la construirea societății civile și vor asigura faptul că afganii își asumă răspunderea pentru țară. În același timp, trebuie să nu uităm să asigurăm securitatea celor pe care îi trimitem în Afganistan - instructorii și membrii forțelor armate a căror misiune este să vegheze la implementarea planurilor respective. Nu putem fi de acord cu încetarea utilizării dronelor, deoarece acest lucru ar reduce în mod semnificativ siguranța acestor persoane. Strategia noastră ar trebui să aibă în vedere atât securitatea cetățenilor din Afganistan, cât și a reprezentanților noștri, care lucrează la dezvoltarea țării.
Helmut Scholz
în scris. - (DE) Raportul referitor la o nouă strategie pentru Afganistan prezintă imaginea critică absolut necesară a situației din această țară. Raportul menționează clar că strategia NATO de soluționare a problemelor politice și militare complexe prin mijloace militare a eșuat. De aceea, face apel în mod explicit la o nouă strategie a comunității internaționale, care să se axeze pe reconstrucția civilă. Salut faptul că Parlamentul European, spre deosebire de multe parlamente din statele membre, transmite un semnal clar prin acest raport, conform căruia conflictul trebuie să înceteze și este necesară o modificare a politicii pentru a obține o dezvoltare politică, economică și democratică durabilă în Afganistan. Trebuie să susținem mesajul fundamental al acestui raport. Totuși, nu sunt de acord cu evaluarea din care reiese că strategia pentru Afganistan elaborată la cel mai recent summit NATO poate avea un rezultat de succes. Fac apel la retragerea trupelor străine din Afganistan. Misiunea de poliție a Uniunii Europene (EUPOL) a eșuat și nu trebuie prelungită sau consolidată. Voturile prin apel nominal asupra paragrafelor conținând unele dintre aceste aspecte mi-au permis să-mi exprim dezacordul cu privire la raport. Regret și faptul că raportul nu abordează mai critic tendința de a da strategiilor militare o prioritate mai mare decât reconstrucției civile și nu acordă suficientă atenție situației drepturilor omului, în special în ceea ce privește femeile.
