2. Iran
Preşedintele
Următorul punct pe ordinea de zi este dezbaterea asupra celor şapte propuneri de rezoluţii privind Iranul.
Ana Gomes
Domnule preşedinte, Iranul este caracterizat de o diversitate lingvistică, religioasă, etnică şi politică. Majoritatea şiită trăieşte alături de sunniţi, zoroastrişti, creştini, evrei şi baha'i. Majoritatea persană împarte ţara cu nenumărate minorităţi etnice care alcătuiesc aproape jumătate din populaţie: azeri, arabi, kurzi, baloch şi alţii. Oraşele sunt împânzite de o clasă mijlocie modernă şi de tineri pregătiţi să trăiască în Iranul secolului al 21-lea. Toată această agitaţie şi complexitate înspăimântă regimul care ar dori un Iran simplu: simplu în ceea ce priveşte fanatismul religios, în izolarea ţării, şi simplu în privinţa opiniei publice, care este intimidată de represiuni violente.
Această rezoluţie descrie încălcarea sistematică a drepturilor omului la care iranienii sunt supuşi în propria ţară, inclusiv la aplicarea frecventă a pedepsei cu moartea, chiar şi împotriva copiilor, lapidarea bărbaţilor şi a femeilor, limitările considerabile ale libertăţii de exprimare şi persecutarea minorităţilor religioase şi etnice. Prin intermediul acestei rezoluţii, Parlamentul transmite două mesaje distincte. Primul se adresează populaţiei Iranului: Europa vede în iranieni şi, în special, în tineri o speranţă pentru un viitor în care ţara lor va îmbrăţişa democraţia şi libertatea şi va asuma un rol important în regiune, aşa cum merită. Cel de al doilea mesaj se adresează regimului iranian: îi transmitem acestuia că Iranul nu îşi va realiza niciodată potenţialul incontestabil atâta timp cât violenţa şi obscurantismul rămân principalele caracteristici ale unui regim care manifestă doar un respect de faţadă pentru valorile justiţiei şi păcii şi continuă să îşi oprime cu brutalitate propriul popor.
Marietje Schaake
autoare. - Domnule preşedinte, orice guvern îşi obţine legitimitatea din asigurarea bunăstării propriilor cetăţeni. Orice regim care nu îndeplineşte această responsabilitate elementară îşi pierde legitimitatea în ochii comunităţii internaţionale.
Actuala autoizolare duce la distrugere în Iran şi are un impact dăunător asupra ţărilor vecine şi a restului lumii. Nu putem să stăm pe margine şi să asistăm la spânzurarea delincvenţilor minori, la violuri şi la aplicarea unei violenţe arbitrare asupra cetăţenilor de către propriul regim. Ne aflăm aici pentru a afirma din nou că cei care se fac vinovaţi de comiterea de crime împotriva umanităţii nu pot şi nu vor rămâne nepedepsiţi, iar noi vom continua să fim de partea poporului iranian în timp ce acesta îşi exercită dreptul la libertatea de exprimare şi la organizarea de proteste paşnice pentru libertate şi democraţie.
Uniunea Europeană are o responsabilitate în păstrarea acestor drepturi universale pe ordinea de zi, inclusiv atunci când sunt în discuţie interese comerciale sau programul nuclear iranian. Numai atunci când guvernul iranian va obţine legitimitatea din partea cetăţenilor săi va putea fi un jucător credibil la nivelul comunităţii internaţionale.
Tunne Kelam
autor. - Domnule preşedinte, această situaţie are la origine o dictatură clericală foarte specială, care este notorie pentru suprimarea fără discriminare a drepturilor şi libertăţilor civile ale omului. Situaţia chiar s-a înrăutăţit de la alegerile din iunie. Numărul de arestări, acte de tortură şi execuţii ale minorilor şi femeilor a crescut. De fapt, Iranul are cel mai mare număr de execuţii din lume după China.
Potrivit ultimelor informaţii, care nu sunt reflectate în proiectul de rezoluţie, regimul din Iran a spânzurat ieri cinci prizonieri în închisoarea Evin din Teheran, inclusiv pe Soheila Ghadiri, o femeie de 28 de ani. Ea este a patra femeie care a fost spânzurată de regim în ultima lună.
Astfel de sentinţe barbare nu au nimic a face cu pretinsele crime comise de prizonieri, ci reprezintă mai degrabă un efort de intensificare a atmosferei de teroare din ţară, în special în rândul femeilor şi al tinerilor, care şi-au arătat determinarea în stabilirea democraţiei şi în opoziţia faţă de alegeri.
Rui Tavares
Indiferent de numărul de persoane care se află aici în această sală, atunci când luăm cuvântul în Parlament, vorbim şi în numele milioanelor de cetăţeni ai Iranului care au ieşit pe străzi şi şi-au riscat viaţa şi siguranţa pentru a protesta împotriva unor alegeri pe care ei le-au considerat frauduloase.
Aceste milioane de iranieni, din interiorul şi din afara ţării, au aşteptări de la noi şi, prin urmare, punctul de plecare nu poate fi altul decât solidaritatea şi colaborarea în vederea ajutării acestor milioane de iranieni, care luptă pentru democraţie şi pentru drepturile omului şi care, trebuie să o subliniem, au parte de riscuri mult mai mari decât cele de care se teme diplomaţia în mod normal.
Aş spune, aşadar, că nu poate exista un alt punct de plecare. Este adevărat că politica occidentală a fost adesea o politică simplistă, în care Iranul a fost ignorat. Este adevărat că reacţiile Europei au constat prea des în politici care s-au dovedit a fi greşite în ceea ce priveşte Iranul. Este adevărat că adeseori nu am dorit să acceptăm că Iranul ar trebui să beneficieze de respectul comunităţii internaţionale pe care, în calitate de putere regională majoră, fără îndoială că şi-l doreşte cu înfocare.
După cum declara un artist iranian aflat în exil în urma protestelor, Occidentul nu a dorit Republica Islamică, iar acum nici măcar nu mai avem o republică. Cu toate acestea, niciunul dintre aceste considerente nu poate scuza un regim care a eliminat libertatea, un regim opresiv, iar acum un regim care se bazează pe temelia din ce în ce mai firavă a alegerilor frauduloase şi a asupririi poporului său. Poporul iranian aşteaptă solidaritate şi sprijin din partea Parlamentului, ceea ce noi încercăm să oferim prin intermediul acestui text.
Fiorello Provera
Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, cunoaştem condiţiile politice şi sociale în care trăiesc cetăţenii Republicii Islamice Iran.
Suntem la curent cu amestecul considerabil al religiei în deciziile politice şi în sfera drepturilor fundamentale ale omului. Ultimul exemplu îl reprezintă uciderea lui Behnood Shojaee, un tânăr executat recent, deşi era minor în momentul săvârşirii crimei. Acesta este ultimul episod al unei serii de încălcări grave ale drepturilor omului care au atras după sine reprimarea opozanţilor politici, a homosexualilor, a jurnaliştilor, a intelectualilor şi a oricărei persoane care luptă pentru dezvoltarea socială şi civilă a Iranului.
Situaţia s-a deteriorat în timpul regimului lui Mahmoud Ahmadinejad, care şi-a început mandatul prezidenţial prin negarea repetată a Holocaustului şi a dreptului la existenţă al statului Israel. Din 2005, numărul execuţiilor din Iran a crescut de patru ori, iar Iranul este singura ţară din lume care execută minori vinovaţi de crime. Utilizarea sistematică a torturii în închisori şi recurgerea la pedepse medievale, precum amputarea şi lapidarea, sunt bine cunoscute, însă regimul se află în dificultate, aşa cum au arătat zecile de mii de oameni care au fost suficient de curajoşi pentru a protesta în stradă în urma ultimelor alegeri.
Tânăra Neda Agha-Soltan, ucisă în stradă în timp ce îşi susţinea drepturile de femeie şi de cetăţean, a devenit simbolul nu numai al represiunii, ci şi al dorinţei de libertate a unui popor pe care Europa trebuie să îl ajute. Cum putem ajuta noi? O modalitate o reprezintă Instrumentul european pentru democraţie şi drepturile omului. O altă propunere concretă este aceea de a da numele Neda Agha-Soltan unor străzi sau pieţe din oraşele noastre. În acest fel, nu numai că am comemora sacrificiul său, dar am arăta şi solidaritatea noastră cu opoziţia iraniană şi am spori nivelul informării şi al conştientizării unei situaţii atât de grave în rândul cetăţenilor europeni. Aş dori să văd o imagine cu Neda Agha-Soltan alături de imaginea lui Aung San Suu Kyi afişată pe una dintre laturile clădirii Parlamentului European de la Bruxelles.
Aş dori să adaug un ultim comentariu: cum poate avea credibilitate preşedintele Ahmadinejad în negocierile privind chestiunea nucleară, când acesta îşi persecută şi se împotriveşte propriului popor, care solicită un nivel sporit de democraţie, mai multă libertate şi mai mult respect pentru drepturile omului?
Struan Stevenson
autor. - Domnule preşedinte, în timp ce noi stăm în această sală purtând dezbateri măreţe, călăii iranieni fac ore suplimentare. După cum am aflat de la Tunne Kelam, ieri au spânzurat încă cinci oameni, inclusiv o tânără, care fusese iertată de părinţii victimei sale. Aşadar, ea fusese, de fapt, scutită de pedeapsa cu moartea, însă ulterior a fost spânzurată.
Însă UE urmează o politică de împăciuire. Abia săptămâna aceasta am căzut de acord să încurajăm Rusia să îmbogăţească barele de combustibil nuclear, în numele lui Ahmadinejad, în schimbul oferirii de către acesta a garanţiei că va sista propriul program de îmbogăţire nucleară. Însă acesta nu a oferit această garanţie şi nici nu a acordat inspectorilor acces liber pentru a examina instalaţiile sale nucleare. Prin continuarea acestei politici de împăciuire, noi nu facem decât să îi încurajăm pe mullahi. Trebuie să adoptăm sancţiuni dure. Asprimea este singurul limbaj pe care aceşti mullahi îl înţeleg.
Barbara Lochbihler
Domnule preşedinte, la începutul acestei perioade de sesiune, Preşedintele Buzek a subliniat că abolirea pedepsei cu moartea constituie o preocupare fundamentală a Parlamentului European. Ideea abolirii acestei pedepse inumane şi barbare este valabilă pentru toate regiunile lumii.
Domnia sa s-a referit la execuţiile care au loc în Iran. În propunerea de rezoluţie pe care o avem în faţă sunt menţionate, în special, patru condamnări la moarte. Persoanele în cauză au fost condamnate la moarte deoarece ar fi luat parte la protestele împotriva alegerilor, însă acestea se aflau în arest la momentul presupus al infracţiunii. Prin urmare, există încă posibilitatea de a face apel, iar noi trebuie să monitorizăm aceste cazuri.
A fost, de asemenea, abordat faptul că în Iran încă se execută persoane care erau minore în momentul infracţiunii. Iran este singura ţară care încă execută persoane care erau minore în momentul infracţiunii. Iranul a ratificat Pactul Internaţional privind Drepturile Civile şi Politice şi Convenţia privind Drepturile Copilului şi este, aşadar, obligat să adopte o lege naţională care să interzică executarea minorilor. O propunere de lege a fost prezentată în Parlamentul iranian, iar noi trebuie să invităm colegii noştri de acolo să facă tot posibilul ca adoptarea acestei propuneri de lege să nu mai fie blocată. Consider că aceasta este o sarcină foarte importantă.
În încheiere, aş dori să îmi exprim profundul respect pentru toţi bărbaţii şi toate femeile din Iran care îşi asumă atâtea riscuri, ieşind în stradă şi implicându-se în diferite activităţi pentru a solicita respectarea drepturilor care li se cuvin în temeiul Constituţiei iraniene. Determinarea, angajamentul şi curajul lor merită solidaritatea noastră deplină.
Martin Kastler
Domnule preşedinte, la 2 octombrie anul curent, poliţia iraniană a împiedicat în ultimul moment îmbarcarea unui bărbat într-un avion. Avocatul Abdolfattah Soltani urma să primească Premiul Internaţional pentru Drepturile Omului 2009 în oraşul meu natal Nürnberg pentru activitatea sa curajoasă depusă în numele victimelor persecuţiei politice. În ciuda faptului că avea un paşaport valabil, autorităţile iraniene nu i-au permis domnului Soltani să părăsească ţara, fără niciun motiv legal. Soţiei sale i s-a permis să plece. Aceasta a declarat pe bună dreptate, citez: "Mă doare faptul că într-o ţară care se consideră o teocraţie, se comit acte care nu au nicio legătură cu Dumnezeu”.
Iranul este supus dreptului internaţional prin ratificarea Pactului privind Drepturile Civile şi Politice al ONU, care stipulează că toţi oamenii au dreptul de a părăsi orice ţară, inclusiv propria ţară. Mi se pare scandalos faptul că Iranul calcă în picioare acest drept. Prin urmare, voi exercita presiuni pentru includerea cazului Soltani în rezoluţia noastră comună de astăzi, în rezoluţia privind Iranul, şi solicit sprijinul dumneavoastră.
Ryszard Czarnecki
în numele Grupului ECR. - Domnule preşedinte, aş dori să folosesc timpul acordat pentru a exprima îngrijorarea noastră în ceea ce priveşte situaţia din Iran şi, în special, în ceea ce îi priveşte pe membrii opoziţiei iraniene din tabăra Ashraf din Irak, care au reprezentat un simbol al rezistenţei pentru poporul iranian.
Guvernul irakian ar trebui să înceteze respectarea ordinelor transmise de mullahii de la Teheran. Irakul ar trebui să înţeleagă că regimul iranian nu are viitor şi ţine de putere pentru a recurge la represiuni şi execuţii. Aşadar, dacă Irak este o ţară suverană, aceasta ar trebui să respecte şi să pună în aplicare rezoluţia Parlamentului European din 24 aprilie 2009 referitoare la Ashraf, care solicită Irakului să înceteze orice deplasare forţată a locuitorilor de la Ashraf pe teritoriul Irakului. Mullahii de la Teheran doresc distrugerea taberei Ashraf, iar Europa trebuie să îi sprijine pe aceşti refugiaţi iranieni lipsiţi de apărare. Este datoria noastră morală.
Ar trebui să cerem Preşedinţiei UE şi Comisiei să solicite Naţiunilor Unite să se implice mai mult prin trimiterea unei echipe permanente - şi chiar a unei forţe de menţinere a păcii - în această ţară, pentru a preveni producerea altor atacuri şi deplasarea forţată a acestor oameni în alte părţi ale Irakului.
Bastiaan Belder
Domnule preşedinte, nu există nicio îndoială că situaţia privind drepturile omului din Republica Islamică Iran s-a deteriorat în mod accentuat în ultimele luni. O ilustrare adecvată a acestui fapt o reprezintă actuala evoluţie a lucrurilor în cadrul aparatului de represiune, preşedintele Ahmadinejad înăbuşind în faşă orice formă de opoziţie, chiar şi aparentă, faţă de administraţia sa, a cărei legitimitate este una dubioasă. Criminalii notorii cunoscuţi sub numele de Basij au fost acum integraţi în Corpul gardienilor revoluţiei islamice, o altă organizaţie sinistră.
Ce mai poate face Uniunea Europeană în acest caz? Răspunsul se referă în special la două lucruri. Alături de Statele Unite, noi, lumea occidentală, trebuie să ne concentrăm asupra cazurilor individuale de încălcare gravă a drepturilor omului din Iran (fac trimitere, de asemenea, la rezoluţia noastră). Direct legat de acest aspect, trebuie să transmitem clar Teheranului că aceste abuzuri nu vor fi tolerate şi vor avea consecinţe grave.
Atunci când interesele naţionale - în special cele de natură economică - vor intra în joc, pragmatiştii iranieni îşi vor face apariţia de bunăvoie. Făcând acest lucru, aceştia pot face referire chiar şi la răposatul aiatolah Khomeini, fondatorul Republicii Islamice Iran. La urma urmelor, şi acesta a optat cu hotărâre să pună interesele naţionale înaintea cerinţelor religioase. Îndemn Comisia şi Consiliul să caute slăbiciunile aiatolahilor, în primul rând în interesul unui nivel de viaţă mai tolerabil pentru poporul iranian şi în interesul securităţii statului evreu Israel, fără a uita de lumea arabă, precum şi în interesul Uniunii Europene.
Krisztina Morvai
(HU) În urmă cu câteva zile, preşedintele Barroso a fost aici şi l-am întrebat ce se poate face pentru a rezolva criza drepturilor omului care se înregistra într-un stat membru al Uniunii Europene, Ungaria, începând cu toamna lui 2006. Am menţionat în mai multe rânduri că sute de persoane au fost supuse unor tratamente atât de brutale de către poliţie, încât acestea au suferit răni grave, în timp ce mai multe sute de persoane au fost puse sub arest în mod arbitrar, iar alte câteva sute au fost supuse unor proceduri penale îndelungate, în urma cărora au fost dovedite nevinovate. Preşedintele a răspuns că acestea sunt chestiuni interne, iar Uniunea Europeană nu se poate amesteca în chestiunile interne. Aş dori să pun o întrebare în legătură cu dubla măsură care se aplică şi o alta privind temeiul juridic pe care îl are Uniunea Europeană pentru a interveni într-o ţară din afara graniţelor sale, când aceasta nu doreşte să protejeze drepturile omului într-un stat membru al Uniunii Europene. Aş dori, de asemenea, să profit de această ocazie pentru a le solicita prietenilor noştri iranieni, celor din opoziţie şi chiar celor care aparţin partidului de guvernământ, să îi ajute pe unguri să îşi protejeze drepturile omului.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Domnule preşedinte, Iranul ar avea un rol important în negocierile de pace din Orientul Mijlociu, dar, spre regretul nostru, această ţară pare să se îndepărteze tot mai mult de statul democratic de drept. În primul rând, există motive de serioase îndoieli cu privire la rezultatele alegerilor din luna iunie care i-au permis preşedintelui Ahmadinejad să rămână în funcţie. De la alegeri, situaţia generală a drepturilor omului s-a înrăutăţit. În plus, de la venirea la putere a lui Ahmadinejad în 2005, numărul execuţiilor care au avut loc a crescut de patru ori, iar Iranul este ţara cu cel mai mare număr de execuţii după China. În al doilea rând, libertatea religioasă şi libertatea de opinie se află într-o stare deplorabilă. De exemplu, cei şapte lideri Baha'i se află încă la închisoare doar pentru convingerile lor religioase.
În rezoluţia noastră, facem apel la autorităţile iraniene şi sper ca, în acelaşi timp, să ne putem arăta astfel sprijinul şi respectul pentru curajul de care dau dovadă mulţi iranieni în lupta lor pentru libertăţile fundamentale şi principiile democratice. Avem un respect deosebit pentru acele curajoase femei iraniene care au jucat un rol decisiv în demonstraţiile care au urmat alegerilor de la Teheran.
Peter van Dalen
(NL) Domnule preşedinte, Iranul este condus de un regim sever care se bazează pe o interpretare radicală a islamului şi a Koranului. În Iran, cei care nu doresc să aibă de-a face cu acest regim cad în dizgraţie. Iranul este o ţară înspăimântătoare, în special pentru creştinii de aici. Pentru musulmanii care s-au convertit la creştinism în Iran, viaţa este imposibilă. Anul trecut, Parlamentul iranian a adoptat o lege prin care abandonarea credinţei musulmane devine o infracţiune capitală.
Demonstranţii din Iran au, de asemenea, o viaţă imposibilă. Trei persoane arestate în timpul demonstraţiilor împotriva rezultatului alegerilor prezidenţiale au fost acum condamnate la moarte. Este complet greşit şi de neînţeles cum un tribunal poate pronunţa o asemenea sentinţă. Un apel împotriva acestei sentinţe ar fi încă posibil, însă este clar pentru toată lumea că până şi demonstranţii trebuie să se teamă pentru viaţa lor în Iran.
Solicit Consiliului şi Comisiei să acorde acestor demonstranţi un sprijin puternic pentru acţiunile ulterioare şi, în special, să se opună cu tărie regimului brutal iranian.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Situaţia drepturilor omului din Iran se înrăutăţeşte în mod clar. Alegerile prezidenţiale dubioase care au avut loc anul acesta şi protestele masive ale populaţiei în urma alegerilor au oglindit o situaţie politică şi socială dominată de o tensiune şi o teamă crescânde în Iran.
Aş dori să subliniez faptul că, în acest an, raportul organizaţiei "Reporteri fără frontiere” privind evaluarea libertăţii presei plasa Iranul la coada clasamentului, adică pe locul 172 din 175, acesta fiind urmat doar de Eritreea, Coreea de Nord şi Turkmenistan.
Situaţia jurnaliştilor din Iran este una dintre cele mai grave din lume; libera de informare pe internet este blocată, iar persoanele care scriu bloguri sunt persecutate. Cunoaştem prea bine povestea renumitei autoare de blog, Fariba Pajooh, care a fost arestată foarte recent şi al cărei viitor rămâne incert.
Fac apel la Comisia Europeană. Domnule comisar, trebuie să desemnăm o delegaţie a Comisiei la Teheran cât mai curând posibil pentru a începe un dialog cu instituţiile guvernamentale iraniene în ceea ce priveşte înrăutăţirea situaţiei drepturilor omului din această ţară.
Jim Higgins
Domnule preşedinte, sunt pe deplin de acord cu comentariile domnului Czarnecki. Atacul din iulie asupra taberei irakiene PMOI de la Ashraf poate fi descris doar ca sălbatic şi barbar. Unsprezece oameni au fost ucişi, iar numărul acestora putea fi mult mai mare; numeroase persoane au fost rănite în mod sălbatic - trebuie să vedeţi imaginile filmate pentru a vă da seama de barbaria care s-a produs. Armata şi soldaţii s-au dedat la cea mai sadică formă de brutalitate. Ca urmare, 36 de persoane au fost arestate; acestea nu aveau altă opţiune decât să intre în greva foamei. Au fost eliberate în urmă cu două săptămâni datorită presiunilor internaţionale - iar presiunile internaţionale după 72 de zile de grevă a foamei: acestea sunt cele care au restabilit ordinea în rândul populaţiei în raport cu guvernul Malaki. Prin urmare, aceşti oameni sunt refugiaţi; ei au dreptul de a merge seara la culcare şi de a se trezi dimineaţa în siguranţă. După cum afirma domnul Czarnecki, avem nevoie de două lucruri: în primul rând, avem nevoie de o prezenţă permanentă a ONU în zonă pentru a înlocui Statele Unite şi, în al doilea rând, avem nevoie de o garanţie absolută că nu vor mai exista deplasări.
Véronique De Keyser
Domnule preşedinte, doresc să fac trei mici observaţii în plus faţă de ceea ce au spus colegii mei.
În primul rând - iar aici mă refer la ceea ce a afirmat doamna Gomes - în ciuda tuturor evenimentelor care au loc, a tragediilor care se produc şi a regimului din Iran, noi ne păstrăm încrederea deplină în viitorul politic al acestei ţări şi în forţa societăţii sale civile.
Cea de a doua observaţie este că nu a fost evidenţiat suficient faptul că condamnăm ultimele atacuri sinucigaşe care au avut loc în Sistan şi Baluchistan, chiar dacă victimele au fost Gardieni ai revoluţiei, precum şi, din păcate, zeci de civili. Suntem împotriva acestui tip de violenţă, chiar dacă înţelegem pe deplin motivele pentru care are loc, însă, în acest moment, trebuie să fim de partea adversarilor regimului.
În ultimul rând, eu cred că Parlamentul nostru condamnă pedeapsa cu moartea, indiferent dacă victimele sunt copii, femei sau adulţi, şi oricare ar fi ţara în care aceasta este aplicată.
Cristian Dan Preda
Autor. - Vreau şi eu să deplâng înrăutăţirea situaţiei drepturilor omului în Iran în urma alegerilor din iunie. Semnele acestei înrăutăţiri sunt, desigur, arestările masive şi violenţa manifestată împotriva opozanţilor.
De asemenea, aşa cum s-a mai menţionat, libertatea de informare este serios pusă sub ameninţare, pusă în pericol de persecuţiile îndreptate împotriva jurnaliştilor. Un semn major de îngrijorare este faptul că, atât tortura, cât şi pedeapsa cu moartea sunt practicate pe scară largă în Iran. Amnesty International releva, de altfel, recent faptul că, după alegeri, numărul persoanelor condamnate şi respectiv executate s-a înmulţit în mod semnificativ.
În sfârşit, aş vrea să manifest sprijinul pentru ideea de a institui, de a crea o Delegaţie a Uniunii Europene la Teheran; o asemenea delegaţie poate colabora cu societatea civilă de la faţa locului, sprijinind astfel drepturile militanţilor pentru libertate.
Angelika Werthmann
(DE) Domnule preşedinte, doamnelor şi domnilor, vreau să vă fac o propunere: drepturile omului, democraţia şi statul de drept sunt chestiuni prea importante şi prea urgente pentru a fi dezbătute într-o după-amiază de joi. Din păcate, prezenţa este foarte redusă.
Acum o lună, am dezbătut uciderea jurnaliştilor. Astăzi, discutăm despre situaţia înfiorătoare a drepturilor omului din Guineea, Iran şi Sri Lanka. Ştiu că mulţi dintre dumneavoastră îmi împărtăşiţi părerea. Haideţi să stabilim o dată mai potrivită pentru această dezbatere importantă.
Preşedintele
Doamnă, trebuie să vorbiţi la subiect, conform procedurii "catch the eye”. Folosiţi timpul alocat altor deputaţi.
Procedura "catch-the-eye” a fost închisă.
Leonard Orban
Membru al Comisiei. - Permiteţi-mi să încep prin a transmite condoleanţe familiilor victimelor atacului terorist de duminică din provincia Sistan va Baluchistan din Iran. Comisia condamnă atacurile teroriste din orice colţ al lumii, precum şi pierderile de vieţi cauzate.
Comisia Europeană este profund îngrijorată în ceea ce priveşte actuala situaţie a drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale în Iran. Şi când vorbim despre acest lucru ne referim, printre altele, la execuţiile de minori, discriminarea persoanelor care aparţin diferitelor minorităţi, limitări semnificative ale libertăţii de exprimare şi de întrunire, rele tratamente aplicate deţinuţilor, privarea de dreptul la un proces echitabil, precum şi oprimarea şi intimidarea pe scară largă a susţinătorilor drepturilor omului precum şi a opoziţiei politice.
Uniunea Europeană a menţinut contacte directe cu Iranul şi şi-a prezentat în mod deschis punctul de vedere autorităţilor iraniene cu privire la evoluţiile din ţară.
Uniunea Europeană sprijină libertăţile fundamentale şi valorile universale pe care se fundamentează acestea şi se simte obligată să îşi exprime punctul de vedere ori de câte ori şi oriunde aceste principii nu sunt respectate. Din păcate, în pofida numeroaselor apeluri şi condamnări din partea Uniunii Europene şi a comunităţii internaţionale, situaţia drepturilor omului s-a deteriorat şi mai mult de la alegerile prezidenţiale în Iran din iunie 2009.
Numai în ultimele săptămâni, în Iran numeroase persoane au fost executate prin spânzurare. Una dintre aceste persoane şi dumneavoastră v-aţi referit la aceasta, Behnoud Shojaee, care la data săvârşirii infracţiunii era minor, a fost executat în pofida apelurilor repetate din partea Uniunii de a comuta sentinţa. Mai mulţi minori riscă să fie executaţi în scurt timp în Iran. Suntem, de asemenea, îngrijoraţi în ceea ce priveşte situaţia a şapte lideri Baha'i din Iran, care se află în arest de peste şaptesprezece luni şi care trebuie să răspundă unor acuzaţii grave, de exemplu spionaj şi propagandă împotriva statului. Ultima audiere programată a fost din nou amânată la 18 octombrie, cele şapte persoane neavând nici de această dată perspective clare pentru procedurile judiciare adecvate.
În urma alegerilor prezidenţiale sute de persoane au fost reţinute pe motiv că au participat la demonstraţiile postelectorale şi la critică. Procesele împotriva participanţilor la proces continuă, iar săptămâna trecută patru persoane au fost condamnate la moarte pe motiv că au fost implicate în incidente postelectorale.
În încheiere, doresc să subliniez faptul că împărtăşim preocupările formulate de distinşii membri cu privire la situaţia drepturilor omului din Iran. Comisia urmăreşte îndeaproape evoluţia situaţiei şi va profita în continuare de fiecare ocazie pentru a solicita autorităţilor iraniene să respecte angajamentele internaţionale privind drepturile omului, inclusiv în conformitate cu Pactul Internaţional privind Drepturile Civile şi Politice, precum şi cu Declaraţia Universală a Drepturilor Omului. Îmbunătăţirea situaţiei drepturilor omului în Iran este un element esenţial al demersului Comisiei Europene în vederea consolidării dialogului politic şi a cooperării cu Teheranul în viitor.
Şi, ca să răspund întrebării care mi-a fost adresată, noi considerăm că în prezent, în actualele condiţii care există în Iran, nu este potrivită înfiinţarea unei Delegaţii a Comisiei Europene la Teheran.
Preşedintele
Dezbaterea a fost închisă.
Votarea va avea loc după încheierea dezbaterilor.
Declaraţii scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Bogusław Sonik  
Doamnelor şi domnilor, fac apel la Uniunea Europeană să nu rămână pasivă în timp ce drepturile omului sunt încălcate în Iran. Uniunea Europeană trebuie să adopte o poziţie mult mai fermă împotriva condamnărilor la moarte pronunţate şi a execuţiilor din această ţară, în special împotriva celor la care sunt supuşi criminalii tineri şi cei minori. Reacţia la ceea ce se întâmplă astăzi în Iran reprezintă unul dintre cele mai importante teste ale eficienţei lumii occidentale.
Din acest motiv, Comisia Europeană trebuie să organizeze o delegaţie a Uniunii Europene la Teheran cât mai curând posibil pentru a susţine şi consolida dialogul cu liderii iranieni şi cu societatea civilă, în special pentru a oferi sprijin tinerilor, prizonierilor politici şi jurnaliştilor. Comisia Europeană trebuie să se implice mult mai mult în trimiterea de către Înaltul Comisar al Naţiunilor Unite pentru Drepturile Omului a unui reprezentant special pentru a monitoriza situaţia prizonierilor politici şi pentru a asigura că autorităţile iraniene respectă normele procedurale internaţionale şi obligaţiile legale privind drepturile omului.
Uniunea Europeană va fi întotdeauna un purtător de drapel al libertăţilor civile şi al valorilor democratice europene comune, chiar şi dincolo de graniţă. Din acest motiv, ar trebui să depunem toate eforturile, prin intermediul unui dialog intens cu elitele politice, astfel încât, în secolul XXI, Iranul să respecte drepturile fundamentale ale omului şi dreptul la viaţă.
