A szakmai végzettségek kölcsönös elismerése (vita)
Elnök
A következő pont a Malcolm Harbour, Andreas Schwab, Evelyne Gebhardt, Cristian Silviu Buşoi, Heide Rühle, Adam Bielan és Kyriacos Triantaphyllides által a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság nevében a Bizottsághoz intézett, a 2005/36 EK irányelv végrehajtásáról, a szakmai végzettségek kölcsönös elismeréséről szóló szóbeli választ igénylő kérdésről folytatott vita/mód.2 - B7-0217/2009).
Malcolm Harbour
szerző. - Elnök úr, engedelmével azt szeretném javasolni, hogy iktassunk be egy-két percnyi késést, mivel ez egy Bizottsághoz intézett, szóbeli választ igénylő kérdés, és azt reméltük, hogy McCreevy úr itt lesz, de úgy látom, hogy Samecki úr fog beszélni. Én korábban még nem találkoztam Samecki úrral, ezért érdekesnek találom, hogy ő van itt azért, hogy választ adjon egy olyan kérdésre, amelyen McCreevy úr és csapata egy ideje már dolgozik. Köszönöm szépen.
Szerettem volna itt üdvözölni McCreevy urat, és megköszönni a korábbi munkáját, úgyhogy esetleg adja majd át jókívánságainkat, amelyeket a - talán utolsó - itteni megjelenésére tartogattunk. Annak mindazonáltal különösen örülök, hogy Barnier úr, bizottságom rendkívül aktív tagja is csatlakozott hozzánk, hogy meghallgassa ezt a vitát, mivel ez a dokumentáció nagyon nagy részben az ő általa elintézendő ügyek sorát fogja szaporítani, feltételezve természetesen, hogy a Parlament jóváhagyja a kinevezését, és a Bizottság továbblép. Mindenesetre nagyon jó, hogy itt van.
A szakemberek szabad mozgása és a szakmai képesítések kölcsönös elismeréséről szóló irányelv azon fő kérdések közé tartozik, amelyek a bizottságomat az egységes piac egész felépítésében a leginkább foglalkoztatják. Nagyon helyes, hogy ma délelőtt megvitatjuk ezt a Bizottsághoz intézett kérdést, amellyel valójában egy aktuális áttekintést kívánunk kapni a módosított irányelv (amelyen bizottságom még 2004-2005-ben dolgozott) átültetésében történt előrehaladásról, illetve arról, hogy a tagállamok voltaképpen azt hogyan hajtják végre. Ez azért is nagyon időszerű, mert Monti professzor hétfőn felkereste bizottságunkat, hogy tárgyaljon a belső piac jövőbeni irányítására vonatkozóan a Bizottság elnökének szóló megbízatásáról. Ő nagyon határozottan azt állította, hogy a belső piaccal kapcsolatos probléma egy részét valójában nem a jogszabályok hiánya jelenti, hanem a belső piac megteremtését célzó, jelenleg hatályos jogi aktusok következetes végrehajtásának és hatékonyságának hiánya.
A szakmai képesítések kölcsönös elismerése tekintetében - mint azt a kérdésünk szövege elég egyértelműen kimondja - azt már tudjuk, hogy e kérdéssel kapcsolatban a polgárok szerte az Európai Unióban rengeteg problémával találják szembe magukat. A tagállamok kormányzati szintjén erősen támogatott Solvit-mechanizmusban is ehhez a területhez kapcsolódott a legtöbb panasz. Sokak számára csalódást jelent a világos döntések hiánya, akárcsak a különböző tagállamok engedélyező szervei közötti kapcsolat hiánya. Az egyik dolog, amit a saját kutatásunkkal elértünk - amely kutatásra ebben a témában ez a bizottság adott megbízást -, annak bebizonyítása volt, hogy egyáltalán nem beszélhetünk kellőképpen összehangolt tevékenységről azon a téren, hogy segítsük az embereket a kölcsönös elismerés keretében őket megillető jogok megismerésében. A másik szempont az, hogy az általunk és mások által elvégzett munkából az is kiderül, hogy az európai képesítési keretrendszerbe való betagozódás gondolatával ténylegesen nem foglalkozik elég szakma. Komoly kérdéseket kell felvetnünk e mechanizmussal kapcsolatban, hogy mennyire egyszerű hozzáférni, illetve hogy gyakorlati szempontból nézve mennyire hatékony. A statisztikai adatokból és az információkból tudjuk - és biztos vagyok benne, hogy hamarosan a Bizottságtól is ezt fogjuk hallani -, hogy e jogi aktus átültetése szinte mindegyik tagállamban késett. A vártnál sokkal tovább tartott a hatályba léptetése, és ez már önmagában is aggályokat vet fel maga a jogi aktus összetettségével kapcsolatban.
Csak hogy mindezeket a dolgokat összefogjam a Belső Piaci Bizottság következő öt évre szóló munkájának összefüggéseiben, örülök, hogy - úgy hiszem - a bizottság összes koordinátora jelen van ma, és szeretném megköszönni nekik mindazt, amit velem együtt e bizottság haladó napirendjének alakításáért tettek. A szakmai képesítések kölcsönös elismerésének kérdése nem egyszeri kérdés. Többek között úgy is érezzük, hogy a bizottságunk szerepe, hogy folytassa a vizsgálatot, illetve kezdeményezéseket és javaslatokat tegyen a legfontosabb jogszabályok, az egységes piac legfontosabb elemeinek jövőbeni alakulása tekintetében.
Tudjuk, hogy a Bizottságnak 2011-ben felül kell vizsgálnia a kölcsönös elismerésről szóló irányelvet. Tervezünk egy ülést a nemzeti parlamentekkel és a nemzeti parlamenti képviselőkkel e javaslat megvitatása érdekében. Már volt erről egy meghallgatásunk, és megvan a kutatási jelentésünk is. A bizottságom ezeket az eszközöket tudja felhasználni, és - ha a koordinátorok beleegyeznek - biztos vagyok benne, hogy valamikor 2010-ben kidolgozunk egy saját kezdeményezésű jelentést is, hogy bekapcsolódjunk a Bizottság által megtartandó vitába.
Ez a kérdés háttere. Most érdeklődve várjuk a Bizottság válaszát, hogy kijelölje a kereteket, de ez egyelőre csak a folyamat kezdete, és biztos vagyok benne, hogy az új biztos képes lesz ezt továbbvinni, és velünk együtt dolgozni e meghatározó fontosságú jogszabály tényleges fejlődése és az egységes piac jobb működése érdekében.
Paweł Samecki
a Bizottság tagja. - Elnök úr, szeretném megköszönni a Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottság tagjainak, hogy felvetették ezeket a fontos kérdéseket.
Mielőtt még válaszolnék az egyes kérdésekre, hadd kezdjem egy áttekintéssel. A szakmai képesítésekről szóló irányelv célkitűzése, hogy megkönnyítse polgáraink szabad mozgását a belső piacon. Az átültetési időszak lejárta után két évvel a jogszabály átültetését 22 tagállam fejezte be, négy tagállam pedig remélhetőleg ez év végéig elkészül. Ebben a szakaszban aggódom viszont Görögország miatt, ahonnan még semmilyen átültetési intézkedésről nem értesültünk.
Most hadd térjek rá az első kérdésre. Az átültetés főként azért jelentett kihívást a tagállamok számára, mert 800-nál is több különböző szakmát érint. Ezeket a szakmákat gyakran még szövetségi vagy regionális törvények is szabályozzák. Ez azonban nem lehet mentség a késedelemre, és a Bíróság - eddig hat ítéletben - nem is fogadta el az ilyen késedelmeket.
Ami a második kérdést illeti, a fő problémák az egészségügyi szakmákban és az építészeknél jelentkeznek, ahol európai szinten a képzési követelmények nagyobb fokú harmonizációja van érvényben. Ezenkívül akadnak még problémák azokban a szakmákban is, ahol nagyobb arányú a munkavállalók határokon átnyúló mobilitása, így például a tanároknál és az idegenvezetőknél.
A harmadik kérdéssel kapcsolatban a Bizottság elsődleges célja, hogy biztosítsa az irányelv helyes és következetes végrehajtását. Ennek érdekében összeállítottunk egy magatartási kódexet a közigazgatási gyakorlatokról és egy felhasználói útmutatót a polgárok részére, amelyek szintén elő fogják mozdítani a nagyobb összhangot.
Ami a Solvit-rendszer keretében azonosított akadályokat illeti, teljes mértékben tisztában vagyunk a helyszínen tapasztalt problémákkal, így például az elismerési eljárásban előforduló késedelemmel, a nemzeti illetékes hatóságok válaszának elmaradásával, a megalapozatlan döntésekkel, az elveszett aktákkal stb. A migránsokat olykor még félre is tájékoztatják, és téves eljárások követésére utasítják. A Solvit-hálózat azonban sok ilyen jellegű probléma megoldásában hatékonynak bizonyult.
De nemcsak a Solvit létezik. Jelenleg már minden tagállamban működnek a polgárok tájékoztatására és támogatására szolgáló nemzeti kapcsolattartó pontok, és a Bizottság arra számít, hogy a jövőben ezek még aktívabbak lesznek. Ráadásul a belső piaci információs rendszer az idén szintén eszközt biztosított több mint 1200 információcsere támogatásához sok szabályozott szakma esetében. Ez a tagállamok közötti napi szintű igazgatási együttműködés növekedésével járt.
Befejezésül, az utolsó kérdésre válaszolva, a Bizottságnak nem áll módjában megítélni, hogy ebben a pillanatban szükség van-e a reformra. Ez az irányelvben előírt utólagos értékelési gyakorlat során fog megtörténni. Az irányelvben rögzített menetrendet mindenesetre tiszteletben kívánjuk tartani. A következő Bizottságnak kell eldöntenie, hogyan viszi ezt tovább.
Kurt Lechner
a PPE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, hölgyeim és uraim, 2005-ben, többéves munkát és parlamenti vitákat követően elfogadtuk ezt az irányelvet, amely hatályba is lépett. 2007-ben került sor a végrehajtására. Most, hogy elértünk 2009-ig, nehéz elfogadni, hogy az irányelvet nem hajtották végre mindenhol, különösen mivel nem is volt teljesen új, hiszen javaslatok már korábban is voltak. A Bizottságot csak arra tudom biztatni, hogy gyakoroljon nagyobb nyomást a tagállamokra.
Számítottam arra, hogy a problémák az irányelv gyakorlati irányításával kapcsolatban fognak felmerülni. Ez lesz a fő témája az ezután következő vizsgálatoknak: meg kell tudnunk, hol vannak konkrét helyi problémák, és ki kell derítenünk, hogy voltaképpen mi is történik. Már elhangzott egy utalás arra a tényre, hogy a SOLVIT-hoz beérkező panaszok 20%-a erről a témáról szólt. Ez nagyon komoly kérdés. Harbour úr nagyon helyesen mutatott rá arra - anélkül, hogy elismételném az általa elmondottakat -, hogy ez a probléma gazdasági szempontból milyen fontos a belső piac számára.
Eltekintve azonban a gazdasági kérdésektől, a polgárok alapvető szabadságaiba az is beletartozik, hogy egy másik államban is lehetőségük legyen szakmájuk gyakorlására és képességeik kibontakoztatására, ha például házasság vagy más ok miatt egy másik országba költöznek. Ez Európa polgárai számára valós probléma.
Fontos elismernünk, hogy problémák óhatatlanul lesznek. Összetett kérdésről van szó, időbe telik a végrehajtás, ráadásul különböző kultúrákat és hagyományokat érint, különösen, ami a szakmákat és az adott szakmákon belüli minőségi fogalmakat és képesítéseket illeti. Ezért nem lehetséges, hogy minden képesítés kérdés nélkül elismerést nyerjen bármelyik másik országban. Számomra és számunkra ez nem elsősorban az elkerülhetetlen felmerülő egyéni nehézségek kezeléséről szól, inkább annak vizsgálatáról - és a SOLVIT itt kerül be a képbe -, hogy vannak-e hibák a struktúrákban vagy a rendszerben, illetve hogy lehet-e ezeken javítani, és ha igen, hogyan.
Szeretném felhívni a figyelmet arra, hogy ezt a témát soha nem fogjuk tudni lezárni. Hosszú távú kérdésről van szó, hiszen természetesen folyamatosan keletkeznek új szakmák és új munkaköri leírások. Emiatt ez egy állandó feladatot jelent a Bizottság és a Parlament számára, de a tagállamok számára is, amelyek jóindulatát szeretném kérni ebben a kérdésben.
Evelyne Gebhardt
az S&D képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, először is azt szeretném mondani, hogy teljességgel felháborító, hogy a Bizottság egyik tagja sincs jelen, mivel ez a kérdés az Európai Bizottságnak szól. Ez a Parlament semmibevételét mutatja. Egész egyszerűen felháborító, és teljesen elfogadhatatlannak találjuk ezt a helyzetet.
(Kellemetlenkedő hozzászólás)
Igen? De ő nem állt fel. Nos, sajnálom, ezt nem tudom elfogadni.
Áttérve a szóban forgó kérdésre, hölgyeim és uraim, ez az egész az uniós polgárságról szól, azokról az emberekről, akiknek joguk van hozzá, hogy az Európai Unió egész területén szabadon mozogjanak, és szakmájukat ott gyakorolják, ahol élnek és ahol dolgozni szeretnének. Hatályba léptettük ezt a jogszabályt, hogy ezt megkönnyítsük, és hogy a szakmai képesítések elismerésének rendszerét valóban naprakésszé lehessen tenni. Egyszerűen megdöbbentőnek találom, hogy a tagállamok sok esetben nem tették meg a jogszabály végrehajtásához szükséges lépéseket, hogy a polgárok számára valóban biztosítsák a szabad mozgást. Az Európai Bizottságnak e tekintetben még nagyon sok teendője van.
Szeretném felhívni a figyelmet egy dologra, ami számomra nagyon fontos, és amit ismételten felvetettünk a Parlamentben. Biztosítanunk kell az általunk javasolt európai szakmai igazolvány bevezetését, miáltal a polgároknak lesz a kezében valami, amivel egész Európában szabadon mozoghatnak. Vannak szervezetek, amelyek ezen fáradoznak. Szerintem azonban fontos megkérdeznünk az Európai Bizottságtól, hogy tudna-e foglalkozni ezzel a területtel, hogy felgyorsítsa ezt a folyamatot.
Cristian Silviu Buşoi
az ALDE képviselőcsoport nevében. - (RO) A személyek szabad mozgása az Európai Unió polgárainak egyik alapvető joga. Ez a szakemberek szabad mozgását is magában foglalja, ami létfontosságú feltétel a belső piac lehető leghatékonyabb működésének biztosításához.
Mint az eddigi beszédek mindegyikében elhangzott, a szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelv 2005-ös elfogadása ellenére a szabad mozgást gyakorolni kívánó szakemberek még mindig számos nehézségbe ütköznek. Én személy szerint is találkoztam különféle, ebbe a típusba tartozó ügyekkel, amelyekről nemcsak román állampolgároktól értesültem, hanem európai polgároktól is, szakmák széles körével kapcsolatban.
A Belső Piaci és Fogyasztóvédelmi Bizottságban helyet foglaló kollégáim abban a megtiszteltetésben részesítettek, hogy engem neveztek ki az európai Solvit-hálózatért felelős előadónak. Mint már említették, a Solvit által megoldandó ügyek egy jelentős része a szakmai képesítések kölcsönös elismerésének rendszerében előforduló hibákhoz kapcsolódik.
Úgy vélem, tisztelt képviselőtársak, hogy részletesen kell elemeznünk a Solvit-központokhoz benyújtott hibákat, hogy lássuk, min lehetne javítani.
A kapcsolattartó pontok közötti jobb kommunikációra is szükség van, hogy elősegítsék a tagállamok közötti kölcsönös megértést. Meg kell érteniük, hogyan működik a többi rendszer az Európai Unióban, hogy az irányelv alkalmazásában a lehető legnagyobb mértékű rugalmassággal tudjanak eljárni, és el tudják kerülni a szakemberek útjában álló adminisztratív akadályokat.
Végezetül, örvendetes lenne, ha az az öt tagállam, amely még nem fejezte be az irányelv átültetését, illetve bármely más állam abból a 22-ből, amely ugyan megtette ezt, de még mindig problémái vannak az átültetéssel, vagy helytelenül ültette át, gyorsan megoldaná ezt a helyzetet. A végcél, hogy megkönnyítsük a szolgáltatásnyújtás belső piacának megfelelő működését, amelyre közvetlenül kihatnak a szakmai képesítések elismerésével kapcsolatos problémák.
Heide Rühle
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (DE) Elnök úr, biztos úr, úgy vélem, a célkitűzést tekintve itt mindnyájan egyetértünk. Természetesen mindannyian azt szeretnénk, ha az európai polgárok szabadon mozoghatnának és gyakorolhatnák szakmájukat. Az a kérdés, hogy négy, sőt, most már közel öt év elteltével miért nem történt még meg ezen irányelv helyes végrehajtása. Véleményem szerint hasznos lenne, ha a bizottság nemcsak a jogszabályok megfogalmazásában és hatálybaléptetésében venne részt, hanem utóbb egy értékelést is készítene annak okairól, hogy az átültetés miért szenved ilyen késedelmet.
A szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelv nem az egyetlen olyan irányelv, amely problémákat okoz. Amikor ilyen sok ügy kerül az Európai Unió Bírósága elé, amikor ilyen sok panaszt kell kivizsgálni, és amikor a SOLVIT ilyen erősen részt vesz ebben a témában, ez mindnyájunknak figyelmeztető jelként kell értelmeznünk. Közelebbről meg kell vizsgálnunk a dolog hátterében álló okokat. Több ok is van. Egyrészről, mindig nagyon könnyű azt mondani, hogy a késedelemért a tagállamok a felelősek. A protekcionizmus kétségkívül szintén az okok közé tartozik. A kultúrák és a jogrendszerek különbözősége természetesen ugyancsak szerepet játszik. Milyen hatással van az európai jogalkotás ezekre az eltérő jogrendszerekre? Ez még egy olyan kérdés, amellyel foglalkoznunk kell.
Ezen túlmenően mérlegelnünk kell, hogy az irányelv elérte-e a kívánt hatást, vagy keletkezésétől fogva alkalmatlan volt bizonyos eredmények elérésére. Szerintem nagyon fontos, hogy ismét megvizsgáljuk ezt a kérdést. Ez a fajta előzetes értékelés lesz az egyik fontos téma, amellyel ennek a bizottságnak foglalkoznia kell majd, és amely terén előrelépést kell elérnie.
A Bizottsághoz azonban nekem is lennének kérdéseim. Meglepetten láttam, hogy ezek az iránymutatások csak több mint négy év múlva jelennek meg. Ezt már sokkal korábban meg lehetett volna tenni, ettől függetlenül üdvözlöm az iránymutatásokat. Elolvastam őket, és bizonyára sokat segítenek. Mindazonáltal hasznos lett volna, ha már korábban rendelkezésre állnak. Gebhardt asszonyhoz csatlakozva én is szeretném megkérdezni, hogy voltaképpen mi lesz az európai szakmai igazolvánnyal. Mivel ez lenne a második fontos lépés.
Adam Bielan
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, az Európai Uniót az elmúlt hónapokban érintő válság cáfolhatatlanul bebizonyította, milyen fontos a belső piac az egész Unió működése számára. A kiteljesítését nem fogjuk befejezni anélkül, hogy az emberek számára nem vezetnénk be bizonyos fokú migrációs szabadságot, amelyet többek között a szakmai képesítések kölcsönös elismeréséről szóló irányelv garantál. Ezért szomorú és zavaró tény, hogy az irányelv elfogadását követően négy évvel négy országban még mindig nem lépett hatályba, és azt a tagállamok közül egy sem fogadta el az irányelvben rögzített határidő (2007. október 20.) előtt.
Ehhez kapcsolódva az első kérdésem az Európai Bizottsághoz a következőképpen szól: Nem lehet, hogy a Bizottság túl passzív volt az elmúlt négy év során? Pontosan mit tett a Bizottság annak érdekében, hogy minden országnak sikerüljön időben átültetnie az irányelvet? Másodszor azt szeretném kérdezni, hogy a Bizottság mikor fog jelentést kiadni az irányelv átültetésének értékeléséről, és a jelentésben minek alapján fogja levonni a következtetéseket. A szolgáltatási irányelvet az év végén kell végrehajtani. Ma, itt a Parlamentben mindannyian tudjuk, hogy sok országnak nem sikerül majd időben elfogadnia az erről szóló törvényeket. Szeretném megkérdezni, hogy a Bizottság milyen kapcsolatot lát e két dokumentum között.
Végezetül, az általam képviselt ország számára nagyon fontos az ápolók migrációjának kérdése. Az irányelv bevezeti az ápolók képzési követelményeinek harmonizációját. Szeretném megkérdezni, hogy a Bizottság milyen konkrét intézkedést tett annak érdekében, hogy segítse a közép- és kelet-európai országokból, köztük a Lengyelországból származó ápolókat?
Andreas Schwab
(DE) Elnök úr, biztos úr, először is szeretném kifejezni őszinte köszönetemet a Bizottságnak, amiért ismertette velünk a véleményét. Arra is szeretném azonban felhívni a figyelmet, hogy a Bizottság és a Parlament közötti intézményközi megállapodás értelmében - és ugyanezt láttam a szolgáltatási irányelv esetében, amelyet hónapokkal ezelőtt Brüsszelben tárgyaltunk -, a Parlamentnek joga van megkövetelni, hogy a felelős biztos jelenjen meg a nehéz kérdések megválaszolása céljából. Nem hiszem, hogy ezt a kérdést meg tudjuk oldani ezzel a Bizottsággal, és nincs is értelme megpróbálni.
A Parlament nevében szeretném elmagyarázni a Bizottság itt jelen lévő képviselőjének, hogy szerintünk az intézményközi megállapodásnak ez a része rendkívül fontos. Hogy miért fontos? Nem pusztán formai okokból, hanem mert ez az Európai Unió polgárai számára nagyon fontos politikai kérdés. Bielan úr épp az imént utalt a szolgáltatási irányelvre, amely csak akkor tud működni, ha a szakmai képesítéseket mindkét oldal elismeri. Ez nagyon fontos, de sokak számára a tehetetlenség érzésével is összekapcsolódik, ha az a benyomásuk támad, hogy a munkáltatójuk a szakmai képesítések határokon átnyúló kölcsönös elismerésében előforduló ellentmondásokat egyszerűen arra használja, hogy csökkentse a keresetüket.
Ezek az emberek magukra hagyottnak, kiszolgáltatottnak érzik magukat. Ennek számos esetben magam is szemtanúja voltam itt, a Németország és Franciaország közötti határvidéken. Nyilvánvaló azonban, hogy nem ez az egyetlen problémás terület. Tény, hogy nem tudunk minden nehézséget egy csapásra megoldani, és hogy ez a folyamat a jövőben is állandó téma marad majd, mint azt Lechner úr, az előadó is elmondta. Ennek ellenére a mi feladatunk marad, hogy komolyan vegyük a polgárok aggályait, és ebbe véleményem szerint az is beletartozik, hogy a Bizottság kellő jelentőséget tulajdonít ennek a kérdésnek.
Remélem, hogy az új Bizottsággal közösen előrehaladást tudunk majd elérni ebben a kérdésben, Öntől pedig azt szeretném kérni, hogy ugyanezt érje el az illetékes főigazgatóságon belül.
Bernadette Vergnaud
(FR) Elnök úr, hölgyeim és uraim, a szolgáltatási irányelv átültetéséhez kapcsolódó félelmeket már megvitattuk. Ebben az értelemben a szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelv példája szimbolikus. Néhány állam nem tartotta tiszteletben az átültetésre vonatkozó határidőt, és a szövegben lévő hézagokból eredően problémáik vannak. Bár az irányelv szilárd alapokat teremt a kölcsönös elismeréshez, bizonyos szakmák sajátosságait nem vette figyelembe. A helyzet az, hogy a képesítések elismerése anélkül, hogy rögzítenénk a képesítés és a képzés tényleges közös szintjeit - a felsőoktatásban is -, csak arra jó, hogy bonyodalmat okozzon és bizalmatlanságot szüljön a tagállamok, a szakemberek és a polgárok részéről.
Ennek legnyilvánvalóbb példája az orvosi szakmák esete. A francia szülésznők például jogosultak receptet írni, és ehhez képzésben is részesülnek, míg más országokban nem ez a helyzet. Mi történik akkor, ha egy ilyen jogosultsággal nem rendelkező szülésznő Franciaországba jön, anélkül hogy külön képzést kapna, és orvosi rendelvényt kell írnia? Bizonyos esetekben az ehhez hasonló specializálódásra nincs mód minden tagállamban.
Ez az irányelv kulcsfontosságú a munkavállalók szabad mozgása szempontjából, amely az európai projekt alapját képezi, azonban tovább kell fejleszteni és ki kell bővíteni, a felmerülő nehézségeket pedig az olyan szakmák meghatározásához kell felhasználni, amelyek esetében nyelvoktatásra és harmonizált képzésre van szükség.
Szeretném megemlíteni az európai igazolvány létrehozására irányuló, figyelemreméltó kezdeményezést, amelyet valamennyi egészségügyi szakember támogat. Ez valódi garanciát jelentene úgy a tulajdonosa, mint az ügyfél vagy a beteg szempontjából, ezért arra kérem a Bizottságot, hogy ezt a kezdeményezést terjessze ki más szakmákra is, mivel ez lehetővé fogja tenni számunkra a kölcsönös elismerés javítását és a polgárok bizalmának elnyerését.
Antonyia Parvanova
Elnök úr, a szakmai képesítések kölcsönös elismerésének és a belső piac helyes működésének megvitatásakor meg kell vizsgálnunk az egészségügyi szektorban uralkodó jelenlegi helyzetet, mivel e tekintetben az irányelv és annak végrehajtása esetleg további vitát tehet szükségessé.
Az irányelv teljes körű végrehajtása mellett kulcsfontosságú további intézkedéseket bevezetni a kölcsönös elismerésre vonatkozóan, és nemcsak az oklevelek, hanem az egészségügyi szakemberek képesítéseinek elismerésére vonatkozóan is. Az egészségügyi szolgáltatások nyújtása megköveteli a megfelelő nyelvtudást, a nemzeti szabályozóknál való nyilvántartásba vételt és mindenekelőtt a biztonságos, magas színvonalú ellátás biztosításának képességét.
Véleményem szerint a tagállamoknak jobban meg kellene osztaniuk egymással az egészségügyi szakemberek nyilvántartásba vételére vonatkozó információkat, például egy közös uniós adatbázis segítségével. Az egészségügyi ellátásban a kompetenciabiztosítási rendszer is a biztonságos szolgáltatásnyújtás meghatározó eleme, ezért el kellene gondolkodnunk a kompetenciák és készségek felmérésére szolgáló közös szabványokon.
Az egészségügyi szakemberek mobilitása közegészségügyi és közbiztonsági kérdés is. Az Európai Bíróság ezen indokok alapján már jóváhagyta az áruk forgalmazására vonatkozó kiegészítő nemzeti védőintézkedéseket. Az ilyen intézkedések alkalmazása az egészségügyi szolgáltatásnyújtás esetében is indokolt, különösen, amikor az új kommunikációs technológiák ellentmondásos gyakorlatokat tesznek lehetővé, amilyen például az e-doktori konzultáció. Szembe kell néznünk az öregedő népesség problémájával, és ez az európai egészségügyi dolgozókra jutó nyomást még tovább fogja növelni.
Miközben az egészségügyi szakemberek számára biztosítjuk a mobilitást, arra is képesnek kell lennünk, hogy minden európai polgárnak garantáljuk a hozzáférhető egészségügyi szolgáltatásokat, kellő időben és a legmagasabb minőségi normáknak megfelelően. Ez mindnyájunk felelőssége. Remélem, hogy az európai intézmények és a tagállamok ezt komolyan meg fogják fontolni, tekintve, hogy a nemzeti egészségügyi ellátórendszert helyenként szinte teljesen megfosztották a szakemberektől, ami rendkívüli mértékben meg fogja nehezíteni számunkra az alapvető egészségügyi ellátás biztosítását.
Małgorzata Handzlik
(PL) Elnök úr, ha azt akarjuk, hogy a polgáraink mobilisak legyenek - márpedig az európai gazdaságnak erre van szüksége -, biztosan kell tudniuk, hogy amikor képesítést szereznek például Lengyelországban, e képesítések elismerésével semelyik tagállamban nem lesz problémájuk. Tökéletesen tudatában vagyok a probléma mértékének. A Samecki úr által említett 800 szabályozott szakma, és mellé a nemzeti és regionális szinten az e szakmákra vonatkozó számtalan szabályozás komoly kihívást jelent a tagállamok közigazgatása számára. Azoknak a polgárainknak viszont, akiknek problémájuk van a képesítésük elismerésével, a fő kihívást alapvetően az jelenti, hogy az egész rendszer összetettsége közepette hogyan ismerjék ki magukat. Ezt támasztják alá a Solvittól származó adatok, és ez az oka annak, hogy az irányelv időbeli végrehajtásával kapcsolatos probléma csak a vitánk egyik oldala.
Nem szabad elfelejtenünk azonban, hogy sok probléma abból ered, hogy a tagállamok bizalmatlanok a többi tagállam oktatási és képzési rendszereivel szemben. Végső soron hiányzik az együttműködés, nincsenek források és elmarad a nemzeti közigazgatások részvétele. Az európai szakmai igazolvány bevezetése jó ötlet, és ezt már az Európai Parlament előző ciklusában lehetőségünk nyílt megvitatni. Egy ilyen igazolványnak azonban az lenne a feladata, hogy megkönnyítse az emberek mozgását, nem pedig az, hogy tovább nehezítse. Az igazolvány bevezetése - és ezt szeretném nagyon erősen nyomatékosítani - nem válhat újabb akadállyá a belső piacon.
Hölgyeim és uraim, mindössze tíz nap múlva lejár a szolgáltatási irányelv átültetésére vonatkozó határidő. Ezt azért említem meg, mert a mai vitánkkal kapcsolatban is fontos. Ez a két irányelv bizonyos tekintetben kiegészíti egymást. A szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelv átültetése nem nevezhető sikeresnek, ezért még egyszer bátorkodom erről a helyről intenzívebb munkára felszólítani, mindkét irányelv ügyében, mivel ezek nélkül nem fogunk előrehaladást elérni a belső piacon.
António Fernando Correia De Campos
(PT) Elnök úr, mint azt mindnyájan tudjuk, a szakmai képesítések kölcsönös elismerése tárgyában 15 irányelv egységes szerkezetbe foglalásából készült egyetlen jogalkotási aktus. Ez a különféle tagállamokban számos gyakorlati problémához vezetett az átültetéssel kapcsolatban. A nehézségek jól ismertek, a Bizottságnak pedig össze kellene gyűjtenie azokat a pontokat, ahol a folyamat megakadt, és elemeznie kellene e fontos belső piaci rendelkezés átültetése során felismert problémás területeket.
A különböző szinteken felbukkanó protekcionizmus nemcsak a személyek szabad mozgása szempontjából jelent akadályt, hanem a belső piac számára is. Meg kell próbálnunk meghatározni a zavaros területeket, hogy a bizalmatlanság ne rontsa az irányelv hatékonyságát. Nem azt kérjük az Uniótól, hogy végezze el a tagállamok munkáját, de ösztönzésre van szükség, hogy hozzásegítsen a szakmai korporatizmus ledöntéséhez.
Az irányelv jobb átültetéséhez szükség lesz a képesítések elismerésének Solvit és EURES hálózaton keresztüli terjesztésére, a közös követelményrendszerek ösztönzésére, a hatékonyan működő kapcsolattartó pontok bevezetésére és nem utolsósorban az irányelvnek a szolgáltatási irányelvvel való összekapcsolására.
Louis Grech
(MT) Az irányelv helyes végrehajtását érintő kérdések közül a legfontosabb a tagállamok egymás rendszerei iránti bizalmatlansága. A tagállamok egymással való együttműködéssel szembeni érdektelensége abban is megmutatkozik, hogy milyen következetlenül értelmezik a belső piaci információs rendszert. Állítólag minden tagállam használja a rendszert, de a használat gyakorisága a használat céljának függvényében változik. Egy információcserére szolgáló rendszer nem tud helyesen működni akkor, ha a tagállamok nem egyformán használják. Az adatok teljes körű összegyűjtésére és rendszeres frissítésére van szükség, ezenkívül létre kell hozni egy hivatkozási pontot az összes tagállam számára, ahová mindegyik tagállam elküldi az összes szükséges adatát, ami lehetővé fogja tenni az irányelv konkrét alkalmazását.
Arra szeretném kérni a Bizottságot, hogy tájékoztasson bennünket az irányelv helyes átültetése érdekében elfogadni kívánt cselekvési terveiről, hogyha valóban magunkévá akarjuk tenni az egységes piac gondolatát, és nem csak úgy értelmezzük, ahogy éppen jónak látjuk.
Catherine Stihler
Elnök úr, mielőtt rátérnék a kérdésemre, ma délelőtt nagyon sok szó esett a Solvitról. Az IMCO bizottság legutóbbi ülésén hallottunk a Solvit-központok alulfinanszírozásáról. Ön esetleg szívesen értesülne erről a meghallgatása előtt, Barnier úr, de az egyik nagy tagállamban egyetlen gyakornok működteti a szervezetet. Nem hagyhatjuk, hogy ez így menjen tovább, mivel a Solvit rendkívül hasznos szolgálatot tesz nekünk.
A Bizottságnak szóló kérdésem az egészségügyi szakemberekkel kapcsolatos. Egy rossz szakember a betegei egészségét teszi kockára, és szélsőséges esetekben akár halálukat is okozhatja.
Foglalkozik a Bizottság azzal, hogy az illetékes hatóságok jogi kötelességévé tegye a proaktív, hatékony információcserét a rendszerből törölt szakemberekről, ezáltal biztosítsa, hogy az egészségügyi szakemberek mobilitása ne veszélyeztesse a betegek biztonságát?
A jelenlegi belső piaci információs rendszer lehetővé teszi az információk megosztását, de csak akkor, ha egy illetékes szabályozó hatóságnak egy jelentkezővel kapcsolatban kérdése van a nyilvántartásához, ezért szükségünk van a jobb információcserére, hogy a hatóságok figyelmeztetést kapjanak, ha egy személyt szakmai hozzá nem értés okán töröltek a rendszerből.
Köszönöm, elnök úr, hogy felveti ezt a kérdést a bizottságnak.
Philippe Juvin
(FR) Elnök úr, sok minden elhangzott már a szakmai képesítések kölcsönös elismeréséről. A kérdés az: miért nehéz alkalmazni ezt az irányelvet, amely oly fontos és olyan egyetemes igény mutatkozik rá? Nos, egész egyszerűen azért, mert a mindennapi működési körülmények között nehéz és összetett az alkalmazása.
Ezzel kapcsolatban három fő problémát látok: az első nyilvánvalóan a nyelv, amit már korábban is felvetettek; a második a személyek képesítéseinek elismeréséhez szükséges eljárások összetettsége - az embereknek olykor szó szerint meg kell harcolniuk az eredeti oklevelük elismertetéséért; a harmadik pedig talán az eredeti képzéstípusok sokfélesége.
Ezzel kapcsolatban úgy vélem, jó ötlet lenne, ha a Bizottság felkérné a tagállamokat, hogy minden szakma esetében nevezzenek ki egy illetékes szakmai testületet a továbbképzés felelősévé - mivel a továbbképzés lenne az egyik megoldás. Ezeket az illetékes szerveket fel kellene kérni, hogy európai szinten üljenek össze egy bizottságba, és határozzanak meg egy közös európai minősítési formát. Így a szakemberek a kezdeti heterogén szintekről fokozatosan egy közös továbbképzési szintre lépnének.
Marc Tarabella
(FR) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, Belgium azon öt tagállam egyike, amelyek a szakmai képesítések elismeréséről szóló irányelvet még nem ültették át teljesen. A rendelkezésemre álló információk szerint azonban az európai jogszabálynak való megfeleléshez már csak egyetlen dolog van hátra, az utazási szakemberek problémájának megoldása.
Eltekintve a különféle európai irányelvek átültetése tekintetében a belga intézményrendszerben rejlő nehézségektől, úgy tűnik, hogy a most tárgyalt irányelv különösen összetett. Ez az eddigiekben már elhangzott. Az országok közül nemcsak Belgiumot érinti az irányelvek átültetésének elmaradása, illetve az elégtelen vagy részleges átültetés problémája. Ezért - a szakemberek érdekében - arra kérem az Európai Bizottságot, hogy segítse a nehézségekbe ütköző tagállamokat. A szakembereknek lehetővé kell tenni, hogy élvezhessék a személyek szabad mozgását és a letelepedés szabadságát, ami - szeretném kiemelni - ennek az irányelvnek a fő célkitűzése.
Seán Kelly
Elnök úr, először is köszönöm Samecki úrnak a jó munkát. Úgy vélem, mindnyájan egyetértünk azzal az elvvel, amelyről a ma délelőtti vitánk szól, de ezt nemcsak az Európai Unió egész területén kellene alkalmazni, hanem világszerte.
Erről a közelmúltban a kanadai küldöttséggel tárgyaltunk, amivel újabb lépést tettünk a helyes irányba. Ha azonban el szeretnénk érni ezt az utópisztikus helyzetet, gondoskodnunk kell arról, hogy a szakmai képesítések azonos színvonalúak legyenek az Európai Unió egész területén - és ideális esetben a világ minden részén.
Az elmesélt eseteken alapuló bizonyítékok arra utalnak, hogy - legalábbis néhány országban - amikor a diákok nem érik el az adott kurzus megkezdéséhez előírt tanulmányi színvonalat, elmehetnek egy másik országba, ahol pénzért beiratkozhatnak.
Ezért független, ellenőrizhető bizonyítékokkal kell alátámasztani, hogy a színvonal megegyezik; és amennyiben megegyezik, akkor nincs helye további kifogásnak, hogy miért nem ültetik át ezt az elvet az Európai Unió egész területén, és idővel remélhetőleg világszerte, így érve el, amit szeretnénk - a szakemberek számára a munkaerő szabad mozgását.
Alan Kelly
Elnök úr, térjünk egyenesen a tárgyra. Az, hogy a tagállamok nem szedték össze magukat a képesítések elismerése terén, munkahelyekbe kerül. Az, hogy a tagállamok nem hajlandóak ezt tényleg komolyan venni, súlyos probléma. A határokon átnyúló kereskedelem ezen az állítólagosan egységes piacon közel sem olyan, mint amilyennek lennie kellene. Most zajlik az európai gazdaság újjáépítésének folyamata, és ebbe az is beletartozik, hogy módot kell találnunk a határokon átnyúló kereskedelem fokozására és a jelenlegi helyzethez mérten a munkaerő mobilitásának növelésére.
Tovább kell lépnünk a vállalkozói innováció új területére, ahol itt Európában együtt dolgozunk azon, hogy a világon a legkorszerűbb csúcstechnológiájú termékeket állítsuk elő. Mivel a gyártóbázisunk elfogyott - ezt támasztja alá Írország esete -, a szolgáltatásaink kivitele új utat jelent az Európán belüli kereskedelem felélénkítésére. Ehhez azonban Európának szabványokkal kell rendelkeznie, ha a képesítésekről van szó.
Egyelőre az azonos szolgáltatások határokon átnyúló értékesítésére való képességünknek határt szab az, hogy a tagállamok nem állapodtak meg az erre vonatkozó szabályokról. Az érintett magánszemélyek szempontjából ez a munkaerő szabad mozgását korlátozza.
Egyetértek kollégámmal, Grech európai parlamenti képviselővel abban, hogy a tagállamok nem tanúsítanak elég tiszteletet különösen az általuk használt információs rendszer iránt, és mindegyik tagállamban kell egy felelős, akinek ugyanaz a feladata. Szorgalmazom, hogy a Bizottság tárja fel és kezelje azokat az akadályokat, amelyek ezen a téren gátolják az egységes piac kiteljesítését.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Elnök úr, szeretnék kiragadni egy szempontot ebből a vitából. Úgy tűnik, nagy a hiány bizonyos speciális szakmákból, ami az ilyen képesítések kereskedelmét eredményezte, és a valódi képesítések figyelmen kívül hagyásához vezetett. Ez komoly veszélyeket rejthet magában, mind például a biztonsági ágazatban, mind az olyan nagyüzemekben, mint a vegyipari vállalatok és az olajfinomítók. A nemzeti felügyelet e tekintetben elégtelennek tűnik.
Három kérdést szeretnék feltenni a biztos úrnak. Az első, hogy tud-e erről; a második, hogy az Európai Bizottság egy jelentésben be tudna-e számolni nekünk erről; a harmadik pedig, hogy mit tehetünk ebben az ügyben.
Teljességgel képtelen, nagyon nem kívánatos jelenségről van szó, aminek szerintem véget kell vetni.
Milan Zver
(SL) Hölgyeim és uraim, valóban nagyon ez a fontos kérdés, amellyel itt foglalkozunk, azaz a szakmai képesítések Európai Unión belüli kölcsönös elismerésének kérdése. Ez egy jelentős probléma, hiszen a képesítéseket az EU-tagállamok oktatási rendszerei adják ki, amelyekből van legalább 27.
Néhányan Önök közül talán emlékeznek arra, hogy tavaly márciusban létrehoztuk az európai képesítési keretrendszert, amely mechanizmus lehetővé teszi az oktatási rendszerek közötti összehasonlítást. Ezzel a képesítési keretrendszerrel azonban az a gond, hogy a tagállamok nem hajtották végre. Némelyikük nem hajtotta végre teljesen, mások pedig pusztán a különböző képesítések, foglalkozások, készségek és oktatási szintek lefordítására szolgáló alkalmas eszközként használták.
Véleményem szerint ezen a konkrét területen nagy feladat áll a tagállamok előtt, és ha tényleg végrehajtanák az európai képesítési keretrendszert, amelyet korábban az európai intézmények szintjén elfogadtak, ezzel nagymértékben megkönnyítenék a tanulmányi képesítések összehasonlítását és valódi kölcsönös elismerését.
Paweł Samecki
a Bizottság tagja. - Elnök úr, tisztelt képviselők, elnézésüket kérem, amiért nem álltam fel az első felszólalásom alatt. Tudják be ezt a tapasztalatlanságomnak és a kora reggeli időpontnak.
Általánosságban néhány kiválasztott kérdésre szeretnék válaszolni. Először is, hangsúlyoznunk kell, hogy a Bizottság támogatta a tagállamokat az irányelv átültetésének előkészítésében. Ahol az átültetés időszaka letelt, az átültetés végrehajtását is élénken szorgalmaztuk. 2007-ben kiadtunk egy útmutatót az átültetéshez. Ezután kidolgoztuk a belső piaci információs rendszert, amelyet most már minden tagállam elég intenzíven használ, és idén júniusban egy magatartási kódexet is kiadtunk a közigazgatási gyakorlatokról.
A Bizottság egy évvel ezelőtt az Európai Bíróság elé idézte az irányelvet nem teljesítő tagállamokat, a Bíróság pedig hat kedvező ítéletben bírálta az átültetés érintett tagállamok általi elmulasztását. A közelmúltban közreadtunk egy eredménytáblát, szemléltetve az átültetés állását a tagállamokban, valamint egy felhasználói útmutatót a polgárok és a gazdasági szereplők részére.
Befejezésül szeretném megköszönni mindnyájuknak az elhangzott kérdéseket és észrevételeket, és külön köszönetet mondanék az elnöknek, Malcolm Harbournak az értékes közreműködéséért. Úgy gondoljuk, a teljesítés most már a tagállamokon múlik. A Bizottság reméli, hogy különleges kapcsolatot tud kialakítani a Parlamenttel e dokumentum ügyében is. Készek vagyunk aktívan megvitatni, hogyan működik az irányelv a gyakorlatban, és hogyan lehetne a legjobban figyelembe venni a környezet gyors változásait az elkövetkező években.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Christa Klaß  
írásban. - (DE) Az irányelv egyik kinyilvánított célja a szakemberek Unión belüli szabad mozgására vonatkozó jelenlegi jogi rendelkezések teljes körű végrehajtása. A szakemberek szabad mozgásának elfogadása már a 2005/36/EK irányelvvel megtörtént. Problémák azonban újra és újra előfordulnak, különösen az országhatárokhoz közeli régiókban. Abban a régióban, ahonnan én származom, sokan Luxemburgban, Belgiumban vagy Franciaországban dolgoznak. Rengeteg kérdést kapok azoktól a polgároktól, akik a szomszédos országok valamelyikébe járnak át dolgozni. Ezek a kérdések gyakran a szakmai képesítések elismerésével kapcsolatosak. Ezen mindenképpen változtatni kell. A szakmai szervezeteknek sikerült megállapodásra jutniuk egyes konkrét szakmákról, de ez nem minden esetben segít, és nagyon gyakori, hogy a polgároknak úgy kell kiharcolniuk a képesítésük elismerését. Ez különösen nehéz olyankor, ha egy adott országban nem létezik az a konkrét szakma, vagy az adott szakma másként szerveződik; ilyen például a fizioterapeuták vagy az üzleti tanulmányokban PhD fokozattal rendelkező személyek esete. Sok területen ugyanakkor nagy a munkaerőhiány. Az ápolóknak vagy a szerszámkészítőknek például a jövőben jobb lehetőségeket kell kapniuk a munkaerőpiacainkon, és mindenekelőtt a belső piacnak hatékonyan kell működnie a munkavállalás terén is. Átlátható, egyszerű, világos elismerési eljárásra van szükségünk.
