A halászati ágazat válsága a gázolaj árának emelkedése miatt (vita)
Elnök
A következő napirendi pont a vita:
Philippe Morillonnak a Halászati Bizottság nevében a Tanácsnak feltett szóbeli kérdése a növekvő gázolajárak által okozott válságról a halászati ágazatban - B6-0162/2008), és
Philippe Morillonnak a Halászati Bizottság nevében a Bizottságnak feltett szóbeli kérdése a növekvő gázolajárak által okozott válságról a halászati ágazatban - B6-0163/2008).
Philippe Morillon
szerző. - (FR) Elnök asszony, adnék egy kis időt Borg biztosnak, hogy leülhessen. Ezt a szóbeli kérdést azon bizottságban levő csoportok tagjainak az egyhangú kérésére kezdeményeztem, akiknek elnöke lehetek, és örülök, hogy ez az igen kiváló, számos általános kérdéssel foglalkozó vita után kerül sorra.
Elnök asszony, a Tanács hivatalban lévő elnöke, biztos úr, az apám több mint egy évszázaddal ezelőtt született egy Saint Malo közelében levő faluban, amelyet fiatalkoromban úgy ismertem, mint egy élettel teli helyet, amely alapvetően a mezőgazdaságtól és a halászattól függött. Ma ez a falu attól a ráktól haldoklik, amit a beteg sejtek - ezek a hétvégi házak - túlburjánzása okozott, és fokozatosan eltűntek mindazon tevékenységek, amelyek valaha lehetővé tették számára, hogy tovább is éljen, mint csak a hat nyári héten.
Ez nem elszigetelt jelenség, hanem olyasvalami, ami gyakorlatilag Európa teljes partvidékén történik, és ez a helyzet okozta azt, hogy Borg biztos, akinek tisztelettel adózom, javaslatot tett az integrált tengeri politikára, amelynek lehetővé kell tennie számunkra, hogy helyreállítsuk, megőrizzük és újra felélesszük azokat a közösségeket, amelyek Európa partjai mentén élnek. Ha ez a határozat azt jelentette, hogy a Halászati Főigazgatóságot átalakítják Tengeri Főigazgatósággá, akkor az nem jelenti szükségszerűen azt, hogy az Európai Unió elhatározta, hogy véget vet azoknak az erőforrásoknak, amelyeket halászainknak a jövőben is hasznosítaniuk kell a tengereken és az óceánokban.
Miért van az, hogy az Európai Uniónak csak két közös politikája van, nevezetesen a közös agrárpolitika és a közös halászati politika? Ha végiggondolják, a válasz egyszerű: azért, hogy földrészünk továbbra is elegendő mennyiségű élelmiszert szerezhessen a talaj megművelésével és a tengerek lehalászatával. Ezért ezek azok az ágazatok, ahol az olajárak masszív növekedése katasztrofális következményekkel járhat, és ez természetesen különösen a halászati iparra vonatkozik. Bár a szakmát éppen eléggé megrázta az erőforrások fogyatkozása, ma gyakorlatilag a megszűnés veszélyezteti, és ez magyarázza - bár nem menti fel - a kétségbeesésnek azokat az erőszakos manifesztációit, amelyekhez a szakma egyes képviselői folyamodtak és folytatnak egyes helyeken.
Ezért örülök, biztos, hogy az ön végrehajtó bizottsága javaslatot tett számos intézkedésre, amelyek célja, hogy azonnal mentőövet dobjanak a leginkább veszélyeztetett iparágaknak, és ebbe beletartozik a tagállamok felhatalmazása arra, hogy speciális ideiglenes mentességet biztosítsanak az Európai Halászati Alap végrehajtási szabályai alól, összhangban azokkal az eljárásokkal, amelyet Luxembourgban a Mezőgazdasági és Halászati Miniszterek Tanácsának következő, június 24-i ülésén kell majd megvitatni, elnök úr.
Ne veszítsük szem elől azt a tényt, hogy az Európai Uniónak - és bolygónknak általánosságban - továbbra is fel kell használnia a tengereket és az óceánokat, hogy beszerezhesse a szükséges élelmiszerforrásokat. Nincs értelme a halak megőrzésének és védelmének, ha nincsenek többé halászok, akik kifogják azokat. Véleményem szerint ez a nyilvánvaló tény indokolja azokat a részletes javaslatokat, amelyek nem csak rövid-, hanem közép- és hosszú távra is érvényesek; ezeken a javaslatokon, biztos úr, együtt dolgozunk a Halászati Bizottságban, és e javaslatokat az önök számára kollégáim továbbfejlesztik abban az állásfoglalás-tervezetben, amelyet holnap bocsátanak szavazásra.
Janez Lenarčič
a Tanács hivatalban lévő elnöke. - (SL) Először is köszönetet szeretnék mondani az Európai Parlament tiszteletre méltó tagjának, Morillon úrnak a Halászati Bizottság nevében feltett kérdéséért. Szeretném már az elején hangsúlyozni, hogy a szlovén elnökség tudatában van az emelkedő üzemanyagárakkal kapcsolatos probléma nagyságának és a magas áraknak az EU-ban a halászatra gyakorolt negatív hatásának.
Tájékoztatom önt, hogy tegnap a Mezőgazdasági és Halászati Tanács elnöke, Iztok Jarc miniszter találkozott néhány minisztertársával Velencében, hogy megvitassák ezt a kérdést. Együtt megtárgyaltak és előkészítettek néhány javaslatot az EU halászati ágazata jelenlegi nehézségeinek enyhítésére, amelyeket az elkövetkező napokban tárgyalunk meg. Szeretnék azonban emlékeztetni arra, hogy ez a helyzet nem korlátozódik a halászati ágazatra. A magas üzemanyagárak valamennyi iparágat hátrányosan érintik, ide értem a mezőgazdaságot, a közlekedést és a feldolgozóipart.
A válság súlyos helyzetet teremtett minden ágazatban. Ezért ez horizontális jellegű kérdés, amely tartalmaz olyan elemeket, amelyek érintik a versenypolitikát, az állami támogatást és a fiskális intézkedéseket. A kérdés komolysága és annak az EU halászati ágazatára gyakorolt negatív hatása volt az, amely arra késztette a szlovén elnökséget, hogy felvegye azt a Mezőgazdasági és Halászati Tanács jövő hét elején tartandó ülésének napirendjére, amint Morillon úr is említette már.
Ez lehetőséget ad a minisztereknek, hogy ismertessék nézeteiket a jelenlegi helyzettel kapcsolatban, és véleményt cseréljenek Borg biztossal a legmegfelelőbb megoldásokról. Ezenkívül az elnökség úgy döntött, hogy megváltoztatja a halászati igazgatóknak a hónap végén Szlovéniában tartandó informális találkozójának témáját, hogy a halászati igazgatók ezt az égető kérdést is megvitathassák. Mindez azután történik, hogy a Tanács számos, különféle összetételben tartott értekezleten foglalkozott a növekvő energiaárak kérdésével, és amelyről szóltunk is a napirend előző pontjával kapcsolatban.
Hadd magyarázzam részletesebben az Ecofin-tanács következtetéseit. Az olajárakkal kapcsolatban a Tanács aggályát fejezte ki az árak folytatódó emelkedése miatt, és megtárgyalta az ehhez kapcsolódó szociális és gazdasági következmények kezelésének módjait. A Tanács aláhúzta az energiahatékonyság és az alternatív energiaforrások előmozdításának, az olajpiacok átláthatósága növelésének, az energiapiacokon a verseny előmozdításának és az olajtermelő országokkal folytatott párbeszéd bővítésének szükségességét.
Ugyanezen az ülésen a Tanács arra biztatta a Bizottságot, hogy tekintse át az árupiacokat, és fontolja meg az áringadozás korlátozását célzó politikai válaszokat. Amint az elnökség már a reggeli vitában is hangsúlyozta, ezt a kérdést az Európai Tanács holnap kezdődő ülésén is tárgyalni fogjuk.
Joe Borg
a Bizottság tagja. - Elnök úr, szeretnék köszönetet mondani a Halászati Bizottság elnökének, Morillon úrnak a kérdéséért, mert lehetőséget ad számomra, hogy foglalkozzam az üzemanyagválsággal.
Már az elején szeretném azt mondani, hogy örömmel látom, milyen jó és egyre erősödő a kapcsolat a Bizottság és az Európai Parlament Halászati Bizottsága között.
Ami a konkrét kérdést illeti, ismerem azokat a nehézségeket, amelyekkel a halászati ágazat küzd az üzemanyag árának meredek emelkedése miatt. Ez az emelkedés strukturális és tartós válságot okoz, és van egy nagyon különös, azt is mondhatnám, akár egyedi dimenziója a halászattal kapcsolatban. Hadd magyarázzam el, miért.
Sok éven keresztül az EU flottája a túlzott kapacitások, a túlhalászás és a csökkenő jövedelmezőség ördögi körében szenvedett. Ugyanakkor a halászok nem tudtak hasznot húzni a csökkenő kínálatból és a halászati termékek növekvő kiskereskedelmi áraiból. Ennek következtében számos szegmensben az árrés ostyavékonyságú, ami a költségek drasztikus emelkedése miatt ezt az ágazatot még inkább sebezhetővé teszi, mint a többieket, és ezt láttuk az olaj árának emelkedésénél is.
A Bizottság érti, hogy szükség van EU-szintű koordinált intézkedésre, hogy el lehessen kerülni az iparág súlyos válságát, és hogy biztosítani lehessen: a problémát ne csak áthelyezzük, hanem valóban a gyökereknél birkózzunk meg vele. Ez nemcsak a szükséghelyzeti segély lehetőségének biztosítását jelenti, hanem azt a kötelezettségvállalást is, hogy végre foglalkozzunk a túlzott kapacitások mögöttes kérdésével, amely aláaknázza minden kísérletünket, hogy ezt az iparágat ismét fenntartható és jövedelmező alapokra helyezzük.
Emiatt, ahogyan Morillon úr már rámutatott, a Kollégium tegnap elvi jóváhagyást adott annak a szükséghelyzeti intézkedéscsomagnak a tartalmára, amely az olajárak drámai emelkedése által kiváltott azonnali szociális és gazdasági nehézségeket célozza meg, és ezzel egyidejűleg megcélozza az európai flotta mögöttes strukturális problémáit is. Úgy vélem, létfontosságú, hogy a támogatást a leginkább üzemanyagfüggő, és a túlkapacitással jelenleg leginkább érintett flottákra összpontosítsuk.
Ezért azt javasoljuk, hogy a tagállamok flottakiigazító rendszereket (FAS) állíthatnak fel, amelyek alapján megszüntetjük az állandó megszüntetési (azaz selejtezési) támogatásokhoz való hozzáférés korlátozásait. További támogatás áll majd rendelkezésre az ideiglenes megszüntetésre a flottakiigazítási programokban résztvevő hajók számára, és részleges leszerelési támogatást biztosítanánk azoknak az üzemeltetőknek, akik a nagyobb régi hajóikat kisebb, energiahatékonyabb hajókra cserélik. Ebben szerepelnének olyan rendelkezések is, amelyek lehetővé tennék a munkavállalók társadalombiztosítási járulékfizetési kötelezettségének ideiglenes mérséklését is.
Konkrétabban, az ideiglenes megszüntetési támogatás 2008 fennmaradó részében legfeljebb három hónapra valamennyi hajó számára rendelkezésre állna azzal a feltétellel, hogy a kérdéses hajók részt vesznek a szerkezetátalakítási tervben. Az ilyen támogatást úgy kell megtervezni, hogy az biztosítsa az állományok helyreállítását és/vagy az értékesítési feltételeket, ha csak lehetséges.
További gazdasági elemzések alapján megfontoljuk a halászati de minimis rendszer esetleges módosításait is olyan módon, hogy a háromévenkénti 30 000 eurós plafon hajónként, nem pedig cégenként kerülne alkalmazásra, de cégenként legfeljebb 100 000 euróig.
Előirányoztunk számos olyan konkrét kezdeményezést is, amely a halak értékének támogatására az első értékesítési ponton, és a Bizottság további 20-25 millió eurót tervez félretenni a Közös Halászati Politika költségvetéséből ezen a területen ad hoc-projektek finanszírozására az Európai Halászati Alapból rendelkezésre álló pénzeszközök mellett. További intézkedéseket is tervezünk, hogy ösztönözzük az áttérést az energiatakarékos technológiákra, tompítjuk a válság társadalmi-gazdasági hatását, és elősegítsük az Európai Halászati Alap pénzeszközeinek átprogramozását és folyósítását.
A fenti intézkedések ideiglenes derogációkat jelentenek az Európai Halászati Alap szabályai alól annak érdekében, hogy támogassuk az EU flottájának gyorsabb alkalmazkodását a jelenlegi helyzethez, és ideiglenes segítséget biztosítsunk az átmeneti fázisban.
Ezt a csomagot június 24-én Luxembourgban mutatom be a Halászati Miniszterek Tanácsának azzal a céllal, hogy erről a témáról már júliusban fogadjanak el hivatalos javaslatot. Tekintettel arra a kivételes helyzetre, amellyel a halászati ágazat szembesül, bízom benne, hogy számíthatok mind a Tanács, mind a Parlament támogatására, hogy az említett intézkedéseket a lehető leggyorsabban elfogadják.
Carmen Fraga Estévez
a PPE-DE képviselőcsoportja nevében. - (ES) Elnök úr, az Európai Néppárt képviselőcsoportja abban a hitben sürgette ezt a vitát, hogy intézményünk a válság súlyosságára tekintettel nem mutatkozhat továbbra is közönyösnek.
Azt hiszem, igazunk volt, tekintve, hogy csak tegnapi keltezésű - és most első ízben fordult elő -, hogy a bizottság egy sor olyan intézkedést jelentett be, amelyet ez a Parlament már évek óta kér, és ezek közül néhány azonos azokkal, amelyek állásfoglalásra irányuló közös indítványt foglalnak magukban.
Amint az állásfoglalás jelzi, az üzemanyag ára a halászok számára az elmúlt 5 év alatt több mint 300%-kal, január óta pedig több mint 38%-kal nőtt, miközben az értékesítési árak ugyanazok maradtak 20 éven keresztül, de bizonyos esetekben akár 25%-os csökkenés is volt, ami a gyakran illegális halászatból származó tömeges importnak tulajdonítható.
Képviselőcsoportom hangsúlyozza, hogy nincs olyan ágazat, amely ezen feltételek közepette fennmaradna, és ezért kívánt mindenkit ma egy asztalhoz ültetni, ideértve a Tanácsot és a Bizottságot is, hogy derítsünk ki többet erről a kérdésről, és vitassuk meg az intézkedéscsomagot.
Különösen örülünk annak, hogy az intézkedések végre tartalmazzák a de minimis támogatás 100 000 euróra növelését, bár jobban szerettük volna, ha azt hajónként, és nem vállalkozásonként allokálják, mint ahogyan a Parlament kérte és kikötötte közös állásfoglalásában.
Teljes mértében támogatjuk a szociális költségek csökkentését és az Európai Halászati Alap (EHA) nagyobb rugalmasságának bejelentését, így mindazok, akik ezt szeretnék, átalakíthatják vállalkozásuk szerkezetét, motorjaikat hatékonyabb motorokra cserélheti fel, vagy további támogatást kaphatnak, amint ön is jelezte, az ideiglenes megszüntetéshez.
Mi azonban úgy véljük, biztos úr, hogy van az intézkedéseknek egy másik olyan halmaza, amely ugyanilyen hangsúlyt érdemel, és amelyet ugyanolyan részletességgel ki kellett volna dolgozni, mint azokat, amelyek célja az ágazat szerkezetátalakítása: én a piaci alapú intézkedésekre utalok, mint például a COM reformja, amely lehetővé tenné a halászok számára, hogy nagyobb szerepet játsszanak az ármegállapításban, konkrét intézkedésekre a címkézésre vonatkozóan és mindenekelőtt olyan intézkedésekre, amelyek demonstrálják a Tanács és a Bizottság egyértelmű akaratát, hogy fellépnek az illegális halászat ellen.
Így az intézkedések egy részét, amelyek a helyes irányba való elmozdulást jelenti, üdvözöljük, de tűnődünk azon, vajon nem lehetett volna megakadályozni, hogy ez a ágazat ilyen kritikus helyzetbe kerüljön, ha sokkal korábban reagálunk?
Rosa Miguélez Ramos
a PSE képviselőcsoportja nevében. - (ES) Elnök úr, én is örülök a Bizottság által bejelentett intézkedésnek, és üdvözlöm azokat. Néhány esetben úgy tűnik, hogy még tovább is mennek, mint amit a Parlament állásfoglalásra irányuló indítványában kért. Az a tény, hogy időt tudtunk szakítani az e kérdésről szóló vitának ezen a rendkívül zsúfolt ülésen, jelzi, hogy a Ház milyen nagy fontosságot tulajdonít ennek az ügynek.
Úgy vélem, hogy ebben a meglehetősen bizonytalan időkben az európaiaknak hatékony és kiegyensúlyozott mechanizmus alkalmazásával együtt kell megbirkózniuk a válsággal: ez öltheti az Európai Halászati Alap (EHA) rugalmassága sokszor követelt fokozásának formáját, ami lehetővé tenné számunkra, hogy sürgős intézkedéseket fogadjunk el közösségi szinten.
A nemzeti megoldások, például azok, amelyeket egyes tagállamok javasoltak, csak egyensúlytalanságokhoz vezetnének.
Reméljük, biztos úr, hogy jövő hétfőn a Miniszterek Tanácsának ülésén a Bizottság tovább pontosíthatja ezeket a kérdéseket, és eléri a megállapodást a Miniszterek Tanácsával arról, hogy az EHA miként használható a leginkább érintett flottarészek megsegítésére.
Ugyancsak sürgősnek tűnik az árképzési mechanizmus vizsgálata.
Elspeth Attwooll
az ALDE képviselőcsoportja nevében. - Elnök úr, hangsúlyoznunk kell azt a tényt, hogy halászaink igen nagy arányban kisvállalkozásokat működtetnek. A halászati joguk korlátozott. E jog gyakorlásához beruházniuk kell hajókba, halászati felszerelésbe és biztonsági berendezésekbe. Ez jelentős kölcsöntörlesztési kötelezettségekkel járhat. Ugyancsak fizetniük kell az engedélyekért, és bizonyos esetekben még a kvótáért is. Ezen kívül tetemes működési költségeik jelentkeznek, például a munkaerő-, a javítási és természetesen az üzemanyagköltségek.
A kvótákra és a tengeren töltött napokra vonatkozó szabályok megkövetelhetik tőlük, hogy hosszú utakat tegyenek meg, hogy megszerezhessék az eladható fogást. Ez, különösen, ha rossz idő van, nem mindig sikerül nekik. Ha sikerül, a kifogott hal ára felett akkor sem gyakorolhatnak ellenőrzést. A legtöbb esetben attól függenek, amit az aukción elérhetnek. Így egyszerűen nincs eszközük a növekvő költségek kompenzálására.
Az állásfoglalás a támogatás különféle gyakorlati eszközeit fejti ki. Ez lehet a de minimis szabály és annak felfelé történő módosítása. Arra sürgetem az összes tagállamot, hogy használják ki azokat a lehetőségeket, amelyeket a szabály kínál, hogy a mindenki számára azonos feltételek fenntarthassák.
Ugyancsak fontosak a jogellenes, be nem jelentett és szabályozatlan halászat visszaszorítását célzó lépések, nemcsak azért, hogy segítsenek megőrizni a legálisan kifogott hal árát, hanem az állományok megóvása érdekében is. Ez vonatkozik a címkézési előírások javítására is. Más javasolt intézkedések, ideértve a szerkezetátalakítást is, ám ezen túl, az energiahatékonyság és az alternatív energiaforrások ugyancsak környezetvédelmi célokat is szolgálnak. Ezek elfogadásával egyaránt segíthetünk ostromlott halászainkon és veszélyeztetett bolygónkon.
Marie-Hélène Aubert
a Verts/ALE képviselőcsoportja nevében. - (FR) Elnök úr, biztos úr, amint emlékeztettek rá, ez egyszerre mély és tartós strukturális válság. Ezért ugyancsak tartós megoldásokat követelnek nemcsak a halászati ipar, hanem valamennyi érintett ágazat számára is.
El kell mondani, hogy a jelenlegi válság pontosan a sokéves vakság eredménye, mert nem figyeltünk fel arra, hogy a halászati ágazat üzemanyagra - és ráadásul olcsó üzemanyagra - támaszkodik, és arra a meggondolatlan fegyverkezési hajszához hasonlatos folyamatra, hogy egyre nagyobb teljesítményű hajókat vásároltak, amelyek messzebb és messzebb mehetnek, és egyre nagyobb mennyiségű halat hozhatnak vissza. Ezek is azon kérdések közé tartoznak, amelyekkel meg kell birkóznunk.
A drága üzemanyag problémája elválaszthatatlan az összes többi, a halászati ágazatot érintő kérdéstől - a halállományokkal való gazdálkodástól, az árpolitikától, a világkereskedelemtől, az illegális halászat ellenőrzésétől -, és igen nehéz ezzel a kérdéssel a többitől elszigetelten foglalkozni.
Azok a támogatások, amelyeket a Bizottság folyósítani javasol, és amelyek megfelelő irányba tett lépéseknek tűnnek, csak akkor lesznek elfogadhatóak - különösen a közvélemény számára -, ha azok a halászati politika és a halászati gyakorlat mélyre ható irányváltásától függenek majd. Mi sajnáljuk, hogy a közös kompromisszumos állásfoglalás nem határozza meg az ilyen irányváltáshoz és a flotta túlkapacitásának leépítéséhez, valamint a halállományokkal való jobb gazdálkodáshoz és a tengeri ökoszisztémák jobb védelméhez nyújtható segélyek és támogatások feltételeit. Mi több, ez az a feltétel, amitől a halászat gazdasági és társadalmi életképessége függ. Végül szeretnénk, ha a tagállamok vállalnák saját felelősségüket, és felhagynának azzal a demagóg gyakorlattal, hogy olyan pénzt ígérnek, ami nem áll rendelkezésükre, és anélkül, hogy a halászati ipar számára fenntartható politikát terjesztenének elő.
Pedro Guerreiro
a GUE/NGL képviselőcsoportja nevében. - (PT) Azért tartjuk most ezt a vitát, mert a halászok, többek között a portugál halászok mozgolódnak, és intézkedéseket követelnek, amelyekre - az üzemanyag, a benzin és a dízelolaj árának emelkedésére, valamint az ágazatot sújtó társadalmi-gazdasági válságra reagálva - már egy ideje javaslatot tettek, különös tekintettel az Európai Unió közönyös hozzáállására.
Képviselőcsoportunk benyújtotta saját állásfoglalásra irányuló indítványát, amelyben kifejtjük javaslatainkat, amelyek közül néhányat az Európai Parlament már korábban elfogadott, és új intézkedéseket is előterjesztettünk, válaszolva az ágazat igényeire.
Ezek az intézkedések támogatást biztosítanának a benzinüzemű hajók számára, hasonlóképpen ahhoz, ahogyan a dízelüzeműek esetén történik, megállapítva a maximális árszintet vagy további árengedményt az üzemanyagra, konkrétan literenként 40 centet, javítanák az árakat az értékesítés kezdőpontján anélkül, hogy ennek árkövetkezményeit a végfogyasztó viselné, biztosítaná, hogy a termelési költségeket az egyik változóként figyelembe vegyék akkor, amikor az irányárakat megállapítják, és biztosítanák a tisztességes jövedelmet a legénység számára.
Döntéseket kell hozni az üzemanyag növekvő árára reagálva, és a halaknak az értékesítés kezdőpontján történő árképzési folyamatára. Ez a két fő tényező az ágazat mélyülő válságának középpontjában.
Jeffrey Titford
az IND/DEM képviselőcsoportja nevében. - Elnök úr, lehetséges, hogy az a hatalmas üzemanyagár-emelkedés, amelyről ma tárgyalunk, a brit halász számára az utolsó csepp lesz a pohárban. Eddig is eléggé megviselte őket a szabályozások végtelen sora, a kvóták megnyirbálása, ami ettől az intézményből ered, és ami térdre kényszeríti az iparágukat.
Most abban a szégyenletes helyzetben vannak, hogy nem tudnak tengerre szállni, hogy kifogják azt a csekély mennyiségű halat, amivel még a szárazföldre léphetnek, mert az üzemanyagköltség ezt eleve veszteségessé teszi, még mielőtt nekikezdenének. A brit kormány éveken át sorsukra hagyta őket, és most is ezt teszi az üzemanyag-támogatás tekintetében ahelyett, hogy átsegítené őket ezen a jelenlegi válságon.
Az én körzetemben néhány halász már a helyzete bírósági felülvizsgálatának kérésére kényszerült, mert a Közös Halászati Politika alapján állítólag a halászatból való megélhetés garantált számunkra.
Az Egyesült Királyság Függetlenségi Pártja úgy véli, hogy a KHP abszolút katasztrófa, amiből Nagy-Britanniának ki kellene szállnia, hogy visszanyerje az ellenőrzést a saját vizei fölött, amíg egyáltalán vannak halászai.
Struan Stevenson
Elnök úr, nagyon örülök, hogy a biztos ma beszélt az ágazat sokkal szélesebb körű válságáról, amit csak fokozott a dízelolaj árának meredek emelkedése. Amint Titford úr az imént elmondta - és én ritkán értek vele egyet, de ebben az esetben igen -, néhány halásznemzet esetében az egyre csökkenő kvótákat és a zuhanó halárakat az üzemanyag árának óriási növekedése követte. A helyzet annyira rossz, hogy vannak matrózok az Egyesült Királyságban, akik ma már kevesebb mint heti 100 fontot keresnek, és ez százával űzi el őket az iparágból pontosan olyan időszakban, amikor több fiatalra volna szükség, hogy csatlakozzon az iparághoz. Amint ebben a Házban mindenki tudja, sok hajó már nem engedheti meg magának, hogy tengerre szálljon. Minden út veszteséges. Dühös halászok blokád alá vonják a kikötőket, sztrájkoló teherautó-sofőrök nem hajlandók szállítani, és ez azt jelenti, hogy a halpiacokat éppen az év legtermelékenyebb időszakában rombolják teljesen szét.
A Borg biztos által ma délután nekünk bemutatott rendelkezések és javaslatok azonban nagyon bíztatnak engem. Azok a tagállamok, amelyek javaslatokat nyújtanak be flottakiigazítási programokra vagy halászati ágazatuk teljes szerkezetátalakítására, támogatást kaphatnak az Európai Halászati Alapból, és ez sokat tesz a jelenleg az ágazatot érintő akut válság enyhítésére.
Mélységesen szégyellem, hogy a brit kormány nem hajlandó elfogadni ezt a támogatást, nem hajlandó kérni ezt a társfinanszírozási segítséget. Gyalázatos, hogy a mi halászaink végül majd ugyanazokon a vizeken ugyanazokra a fajokra fognak halászni, mint a szomszédos nemzetek halászai, akik azonban megkapják ezt a támogatást. Ez tovább torzítja a piacot.
Így támogatnunk kell egy kisebb, üzemanyag-hatékonyabb flotta létrehozását, amely jobban illeszkedik a halászati lehetőségekhez. Úgy vélem, hogy az, amire a Bizottság javaslatot tesz, eléri ezt a célt.
Paulo Casaca
(PT) Úgy vélem, hogy ebben a válságban meg kell értenünk, hogy az üzemanyagárak emelkedése katalizátorként hatott egy olyan helyzetben, amely már messze volt az egészségestől, és már korábban is súlyos aggályokat keltett.
Azt hiszem, azt is hangsúlyozni kell, hogy ez egy Európára kiterjedő válság, így nem helyénvaló megpróbálni arra nemzeti szinten reagálni.
Harmadszor, szeretnék gratulálni a biztosnak és a Bizottságnak a most bemutatott tervhez. Véleményem szerint ezek helyénvaló intézkedések, még akkor is, ha esetleg nem mennek elég messzire, viszont segítik a probléma gyökerénél történő megoldást a problémát okozó strukturális tényezők tekintetében.
Remélem, hogy ezt az utat fogjuk követni a jövőben is, mert azt gondolom, ez a helyes út.
Jacky Hénin
- (FR) Elnök úr, az Európai Unióban minden halászkikötő két dolgot kér sürgősen: gázolajat literenként 40 centes irányadó, egész Európára kiterjedő áron, és a kvóták összehangolt kezelését.
Ezek jogos követelések, és létfontosságúak a halászati ipar és az általa teremtett munkahelyek szempontjából. Az olajárak hatalmas emelkedése és a halállományok megőrzése valós problémák. A szabad piac képtelennek bizonyul az emelkedő üzemanyagárak hatásának ellenőrzés alatt tartására. Felduzzasztott profitjukkal az olajtársaságok erre a helyzetre úgy reagálnak, hogy a termékeik iránt a feltörekvő nemzetek körében növekvő keresletre spekulálnak, abban a reményben, hogy bankot robbanthatnak. Az üzemanyagra kivetett adók csökkentésével, ami mindig csak nő, és az olajtársaságok kolosszális nyereségének megadóztatásával könnyen teljesíthetnénk a halászok követeléseit támogatások nélkül is, különösen azok nélkül, amelyeket rendszertelenül fizetnek ki.
A halászok azonban már nem fogadják el, hogy a Bizottság, amely a valódi gazembereket, a szívességi lobogókat és a halászati kartelleket fedezik, a tenger bűnözőiként kezelje őket. Senki nem annyira elkötelezett a tengeri állományok megőrzése mellett, mint a halászok. A rendszert teljességében meg kell reformálni, a Bizottságnak demokratikusan, a halászati szakemberekkel együtt kellene dolgoznia, a helyett, hogy álszakértők által kidolgozott szabályozáson alapuló diktatúra alá vetni őket.
Ioannis Gklavakis
(EL) Elnök úr, üdvözlöm a biztost és a hivatalban lévő elnököt.
Az elmúlt öt évben a halászat megszenvedte a növekvő üzemanyagárak következményeit. 2004 óra az üzemanyag ára 240%-kal nőtt. A Bizottság és az Európai Parlament intézkedéseket hoz a probléma megoldására, de a helyzet ez idáig nem javult. Sőt, épp ellenkezőleg, rosszabbodott.
2008 eleje óta a régióban 40%-os növekedést tapasztalunk. Sok halász - franciák, olaszok, portugálok, görögök és spanyolok - megkezdte hajóinak kikötését. Vajon miért? Azért, mert a halászat költsége magasabb, mint az az ár, amit a halért kapnak.
Engem ez mélységesen aggaszt, mert attól tartok, hogy egy nagyszerű társadalmi csoport megy tönkre. Ez a csoport tartja fenn a hagyományokat, és itt a halászainkra utalok. Meg kell védenünk őket a közelgő katasztrófától. Én egyetértek azzal, hogy ösztönözzünk minden, a képviselőtársaim által javasolt intézkedést az illegális halászat és a kapcsolódó problémák elleni fellépés érdekében. Szeretnék azonban még egy fontos pontot említeni. Az Európai Halászati Alapot aktiválni kell, hogy biztosítsa az erőforrásokat, és ezzel a pénzzel tudjuk túléléshez segíteni a halászainkat. Ha nem, válsággal kerülünk szembe.
Stavros Arnaoutakis
(EL) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, az elszabadult üzemanyagár-emelkedések nyomán egyre nő a hangos tiltakozások száma, és a kétségbeesés jelei mutatkoznak sok tagállam halászai körében. Nem nézhetjük továbbra is passzívan ezeket az élénk tiltakozásokat. Alapvető fontosságú, hogy az EU azonnali intézkedést hozzon, és segítséget nyújtson azoknak, akik ezt a szakmát űzik. Ők úgy szenvednek e nehézségektől, hogy nincs más lehetőségük vagy eszközük a helyzettel való megbirkózásra.
Ha az EU nem biztosít azonnali megoldásokat, politikai problémával is szembesülünk, tekintettel az Uniónak a most tapasztalthoz hasonló szükséghelyzetekkel való fellépésének hatékonyságára. Egyszer s mindenkorra meg kell állítanunk ezt a felelősség tologatását a Bizottságról a tagállamokra és vissza. Valakinek mindenképpen vállalnia kell a felelősséget és a kezdeményezést, és a mi európai jövőképünknek megfelelően ez az EU feladata. Európai politikát, biztos úr! Azt hiszem, az ön javaslatai a helyes irányba mozdítják el a dolgokat.
Cornelis Visser
- (NL) Elnök úr, a halászat a magas üzemanyagárak miatt igen zord körülmények között találja magát. A dieselolaj ára egyedül 2008-ban több mint 38%-kal nőtt. Egyelőre nincs jele annak, hogy az áremelkedés véget érne. Az én hazámban, Hollandiában, a vonóhálós halászflottából már 15 hajót lehorgonyoztak, mert minden egyes halászati célú kihajózás veszteséges. A drámai helyzetért azonban nem csak a meredek áremelkedés felel. Az Európai Unión kívülről alacsony áron importált nagy mennyiségű hal is részlegesen felelős ezért a helyzetért. Nagy mennyiségű érdesfarkú halat, lepényhalat és csendes-óceáni nyelvhalat importálnak Hollandiába, és időnként nyelvhalként, illetve sima lepényhalként értékesítik azokat. Ez tisztességtelen verseny a holland halászok által kifogott lepényhallal illetve sima lepényhallal szemben. Fokozni kell a halfajok névhasználatának az ellenőrzését.
A holland flottának is keresztül kell menni egy átmeneten. A meglevő hajók túl nagyok és túlságosan függenek a fosszilis üzemanyagoktól. Valójában valamennyi hajót kisebb, többcélú hajóra kellene cserélni, olyanokra, amelyek fenntartható halászati módszereket használnak.
Sajnálatos módon a Bizottság csak öt, az elektromos halászat módszerével lepényhalra halászó hajónak adott ki ideiglenes engedélyt. Mi ennél többet szeretnénk.
Az iparágnak pénzügyi forrásokra van szüksége a túléléshez, és ezen már rövidtávon dolgoznunk kell. Én örülök a biztos javaslatainak. Lehetséges, hogy vannak választási lehetőségek a halászati iparban a CO2-kibocsátás megtakarításával is. Ezt is alaposan meg kellene vizsgálni. A holland halászflotta a teljes CO2-kibocsátás mintegy 1%-ért felel. Ez 20%-kal csökkenteni szeretnénk. Ha megnézzük a CO2 árát, ami tonnánként 25 euró, itt is vannak lehetőségek. Természetesen ha arra gondolnak, hogy a szerkezetátalakítással ez a flotta eltűnik, akkor tökéletesen megszüntettük a CO2-kibocsátást. Mérlegelhetnénk hét év leírása alapján. Remélem, hogy a biztos továbbviszi ezeket a javaslatokat. A Parlament minden bizonnyal támogatja őket, de talán ebből is kihozhatnának valamit.
Avril Doyle
Elnök úr, a közös halászati politika nyomorúságosan megbukott, és hozzájárult Európa halállományának meredek csökkenéséhez. Az nem alkalmas a céljára.
A hajózásban az üzemanyagárak közelmúltbeli emelkedése - ez a Bizottság szerint a 2004. évi szinthez képest meghaladta a 240%-ot, és a 30%-ot a közelmúlt hónapjaiban - csak súlyosbította a halászatterületek és az európai halászati iparág már jól dokumentált pusztulását.
Miközben mindannyian egyetértünk abban, hogy EU és tagállamok szintjén szükség van bizonyos sürgető, rövid távú intézkedések meghozatalára, a hajóskapitányok és a legénységük nehéz helyzetének enyhítésére - ilyen például a megfelelő szintű állami támogatás, talán az üzemanyagadók csökkentése egy bizonyos árszint fölött, pénzügyi támogatás a hajók leszereléséhez, és az illegális halászatból származó import fölötti fokozottabb ellenőrzés, hogy csak néhány lehetőséget említsek -, nekünk, politikacsinálóknak a jövőbe kell néznünk. Itt az ideje, hogy új lehetőségeket fontoljunk meg bármiféle közép- és hosszú távú szerkezetátalakítási tervben, együtt a szükséges leszerelési támogatásokkal, hogy a flották kapacitását a rendelkezésre álló erőforrásokhoz igazítsuk.
Mi a vélemény egy olyan kvótarendszert tartalmazó piaci alapú megközelítésről, amellyel kereskedni lehet a helyett, hogy folytatnánk a basáskodó szabályozás gyakorlatát, amely egyidejűleg tizedelte meg a halászati ipart, és idézte elő a halállományok súlyos csökkenését? A jelenlegi Közös Halászati Politika fonák módon ösztönzi a véletlenszerű mellékfogás és a fiatal halak kidobásának erkölcstelen és fenntarthatatlan gyakorlatát, mert hogy azok szárazföldre szállítása törvényellenes. Ezt a közelmúltan vitattuk meg a Schlyter-jelentés kapcsán. Ezt a problémát súlyosbítja az illegális import, a be nem jelentett és szabályozatlan halászat, amint arról a legutóbbi ülésen szó volt.
Néhány szakértő szerint, ilyen például Thorvaldur Gylfason, az Izlandi Egyetem közgazdaságtan-professzora, egy független hatóság által megállapított díjalapú kereskedelmi politika a fenntartható halak minden kilóját értékessé tenne, így nem lenne ösztönző arra, hogy a halat kidobják vagy illegálisan hozzák a szárazföldre. Nem értene egyet a Bizottság és a Tanács azzal, hogy egy olyan kvótarendszer, amellyel kereskedni lehet, amely gazdasági és környezetvédelmi indokokra épül, ökorendszer-alapú irányítással egyrészről megőrizhetné az értékes tengeri erőforrásokat a mai és jövőbeni generációk számára, miközben másrészről némi vigaszt nyújtana a termelékeny és eredményes halászok számára, akik viszont reformot követelnek?
Igen, szükségünk van rövidtávú szükséghelyzeti intézkedésekre a jelenlegi tengeri üzemanyagválság kezelésére, együtt a közép- és hosszú távú szerkezetátalakítással, amely környezetvédelmi és gazdasági indokokon alapul, a helyett, hogy a legtermelékenyebb és leghatékonyabb halászainkat kriminalizálnánk, akik éjszakánként ébren hánykolódva azon gondolkoznak, mint az ír halászok egyik szóvivője mondta, hogy "a hajó vagy a ház megy el először?”
Daniel Varela Suanzes-Carpegna
(ES) Elnök úr, képviselőcsoportom kezdeményezésére és mindenki támogatásával a halászati ágazat súlyos válságát tárgyaljuk külön az általános üzemanyagválságtól, mert bár az üzemanyag ára súlyosbította a válságot, ez volt az utolsó csepp a pohárban.
A válság sokkal mélyebb, és sürgős kezelést igényel. Az ágazat megmentéséhez a Bizottságnak, a Tanácsnak és a tagállamoknak egyetértésben el kell fogadniuk egy olyan programot, amely - ahogyan ebből a vitából leszűrtem - az alábbi 10 követelményt teljesíti.
Egy: az illegális behozatal intenzívebb ellenőrzése. Kettő: a legális behozatal fokozottabb ellenőrzése. Három: a COM reformja, nagyobb hangsúllyal a halászoknak az első értékesítéskor fizetett árra. Négy: az Európai Halászati Alapból nyújtott támogatások újraorientálása. Öt: a nemzeti operatív programok átprogramozása. Hat: a hajónkénti de minimis támogatás kifizetése és összegének növelése; szerencsére a Bizottság - úgy tűnik - ezt megértette, de a javaslaton javítani kell, mert nem pontosan az, amit mi akarunk. Hét: fiskális támogatás elfogadása. Nyolc: szociális támogatás elfogadása. Kilenc: nagyobb átláthatóság és fogyasztói garanciák, címkézés és nyomon követhetőség. Tíz: fogyasztói reklámkampányok és ágazati támogatás.
E 10 követelmény mindössze kettőben összegezhető: nagyobb kifizetések és támogatások a halászaink számára, valamint a szabálysértők szankcionálása.
Biztos úr, hivatalban lévő elnök, ezt vagy megtesszük most, vagy szó szerint a hátunkon kell cipelnünk majd az Európai Unió halászati ágazatát. Én tudom, hogy Borg biztos tudatában van ezeknek a kérdéseknek, és megteszi, amit tehet, de úgy vélem, segítenünk kell azzal, hogy javítunk ezen a javaslaton. Remélem, hogy a Tanács is megteszi ugyanezt a jövő héten, és kiaknázhatjuk a francia elnökség biztosította lehetőséget is, amely ennek a reformnak a hajtóereje, hogy az teljes egészében megvalósuljon.
Ki kell használnunk a rendelkezésre álló lehetőségeket, mert az idő létfontosságú.
Duarte Freitas
(PT) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, a halászat jövője két fenyegetéssel szembesül: először az erőforrások fenntarthatósága és másodszor a halászok túlélése. Ezért kétféleképpen is garantálnunk kell a jövőt: először a halászat korlátozásával, és másodszor a halászok túlélésével és a jobb halászattal.
Úgy tűnik nekem, hogy a Bizottságban végre tudatosultak ezek a problémák, és néhány kormány, mint például a portugál kormány is, amely korábban teljesen figyelmen kívül hagyta ezt a kérdést, végre kezd ráébredni erre a katasztrófára.
Azt is meg kell jegyezni, hogy néhány országban, például Portugáliában, a flotta 85%-a kisebb méretű, és e hajóknak mintegy fele benzinüzemű. Következésképpen, a kérdést figyelembe kell venni, és olyan intézkedéseket kell meghatározni, amelyeket egyenlően mindenkire alkalmazni lehet, hogy a kormányok ne bújhassanak ki a felelősség alól.
Meg kellene fontolnunk azt is, hogy a kereskedelmi flotta esetében rendelkezésre álló támogatás egy részét kiterjesszük erre a területre is, például az egységes társadalombiztosítási hozzájárulással kapcsolatban. Erre azért van szükség, mert a strukturális intézkedések céltalanok és semmi jövőjük nem lesz, ha nem biztosítjuk, hogy a halászok itt legyenek még holnap is. Ez forog kockán.
Chris Davies
Elnök úr, az olajárak emelkedése mindenkit érint. Akkor miért választjuk ki a halászati ágazatot különleges bánásmódra? Miért nem támogatunk mindenkit?
A helyi parti halászok azok, akik a legkevésbé szenvedik meg ezt az áremelkedést, míg a mélytengeri üzemeltetők szenvedik meg a legjobban. Ők azok, akik nagy hajókat működtetnek, nagy távolságokat tesznek meg, viszonylag kevés embert alkalmaznak, de hatalmas mennyiségű halat fognak ki, és ők azok, akik a tengerek halállományának tömeges pusztulását okozzák.
Azzal kellene válaszolnunk az üzemanyagár-emelkedésre, hogy felszabadítjuk a piacot, és hagyjuk, hogy a kínálat és a kereslet szabályai érvényre jussanak. Az utolsó dolog, amit tennünk kellene, az az, hogy olyan támogatásokat biztosítunk, amelyek hozzájárulnak a halak kipusztulásához - ez az őrültség politikája lenne. Majd ha az összes hal kipusztul, emlékeznünk kell rá, hogy mindent megtettünk, hogy ez így legyen.
Seán Ó Neachtain
(GA) Elnök úr, szeretném üdvözölni a Bizottság által javasolt csomagot. El kell azonban mondanom - mivel Írországból jöttem -, hogy Írország sohasem kapta meg a Közös Halászati Politikából a megfelelő részét, és ez tükröződött a múlt heti szavazásban is.
Itt az ideje, hogy az Európai Unió bizonyítsa, hogy képes támogatást nyújtani a halászatnak a szükség órájában, mivel ez az iparág valóban nehézségekkel küszködik. A kis halászok azok, akiket ez a legjobban sújt. Írország az európai tengerek 11%-ával, viszont a kvótáknak kevesebb mint 4%-ával rendelkezik. A politika nem működik. Most azonban fontos, hogy az Európai Unió egységesen lépjen fel, és bizonyítsa, hogy képes a halászok támogatására a szükség idején. Azt kérem, hogy minden lehetségest tegyenek meg e csomag támogatására, hogy láthassuk annak működését.
Jim Allister
Elnök úr, sok üdvözlendő van a biztos csomagjában, de számomra a kulcskérdés a megvalósítás. Hogyan tudják megteremteni az összes tagállamban, az egész EU-ban a megvalósítás közös normáit, amikor néhány tagállam, mint a sajátom, az Egyesült Királyság, folyamatosan vonakodik attól, hogy a pénzügyi támogatás terén bármilyen lépést tegyen, még akkor is, amikor az megengedett.
Megkérhetném a biztost ma, hogy ne legyen semleges ezzel kapcsolatban, hanem kifejezetten intézzen felhívást valamennyi tagállamhoz, hogy tegyék meg, amit számukra ez a csomag lehetővé tesz, és a vonatkozásban ne üljenek ölbe tett kezekkel.
Ha nem így lesz, akkor változatlanul egyre kevésbé közös a halászati politikánk, lesz, ami fokozza az egyenlőtlenséget, és még több katasztrófát hoz az ágazatra.
Ezzel kapcsolatban - mert hogy néhányan nagyon szeretik a nemzeti kormányok és a Bizottság között tologatni a csomagot - megtenné, biztos úr, hogy az új csomagban pontosan azonosítja azokat az intézkedéseket, amelyek teljes egészében a tagállami hozzájárulástól függenek, és azokat, ha vannak ilyenek, amelyek ettől mentesek?
Czesław Adam Siekierski
(PL) Elnök úr, a halászat igen sajátos ágazata gazdaságunknak. A hozzá tartozó gazdasági egységek fragmentáltak és szétszórtan helyezkednek el. Ezek gyakran helyi családi vállalkozások. Halászati kapacitásuk korlátozott, így nem tudják termelésüket növelni, hogy a magasabb költségek ellenére elfogadható jövedelemre tehessenek szert. Lehet azzal érvelni, hogy amennyiben a költségek növekedtek, akkor a hal árának is fel kellene mennie, de ennek a folyamatnak is vannak korlátai. Mennyit hajlandó a fogyasztó fizetni? Kinek van igaza mindebben?
Azt javaslom, hogy konkrét üzemanyag-hozzájárulást fizessünk a halászoknak, hogy segítsünk nekik megbirkózni a jelenlegi nehéz helyzettel. Ezek a kifizetések a gázolaj árához kapcsolódnának. A halászoknak és családjuknak nincs lehetőségek arra, hogy más tevékenységből többletjövedelemre tegyenek szert. Összegzésképpen a halászati politika új megközelítésére van szükség.
Colm Burke
Elnök úr, 2007 júliusában elutaztam a West Cork-i Castletownbere-be, ami Írország délnyugati részén fekszik, és találkoztam az ottani halászok közösségével. Már akkor is nagy bajban voltak. Azóta az olajárak drámai módon emelkedtek. Az elmúlt öt évben az olaj ára Írországban több mint 300%-kal nőtt. Ugyanakkor a hal ára vagy az az érték, amit megkapnak érte, nem nőtt.
Nemcsak a halászhajókon dolgozókról vagy azok tulajdonosairól van szó, hanem a partvidéki közösségekről is. Ők azok az emberek, akiket ez sújt, és ez rendkívül jelentős.
Én üdvözlöm a Bizottság javaslatait, de azt gondolom, hogy további javaslatokra volna szükség a visszadobott mellékfogások teljes kérdésével kapcsolatban, mivel azt hiszem, hogy ezzel a csomag nem foglalkozik, viszont erre azonnal szükség van.
Igen, hatékonyabbá és költséghatékonyabbá kell tennünk a halászatot, de azt is biztosítanunk kell, hogy az emberek megélhessenek belőle: nemcsak az iparágban élők, hanem a tengermelléki közösségekben élők is.
José Ribeiro e Castro
(PT) Szeretném kérni, hogy legyenek jó hírek is június 24-én a portugál kis halászati vállalkozások és a parti halászat számára is.
Ahogyan kollégám, Duarte Freitas már említette, sok beszédet végighallgattunk a dízelolajról, a gázolaj támogatásáról, csakhogy Portugáliában a hajók 85%-a a halászati kisvállalkozási szektorban működik, és ezeknek a hajóknak több mint fele benzinüzemű. Ezek kis hajók külső motorral. Ők semmiféle segítséget nem kapnak a benzinhez , róluk teljesen elfeledkeztek. Lényeges, hogy a gázolajhoz hasonló és azzal egyenértékű rendszer jöjjön létre a halászatban felhasznált benzin esetében is.
A múlt pénteken halászni mentem az esposendei halászokkal, és tanúsíthatom, hogy milyen hatalmas áldozatot vállalnak. A Bizottság nem segít ezeken a halászokon, csak akkor, ha június 24-én a kisvállalkozásként működő halászatra is elfogad intézkedéseket.
Janez Lenarčič
a Tanács hivatalban lévő elnöke. - (SL) Záró felszólalásomban szeretném hangsúlyozni, hogy a Tanács tudatában van az Európai Unió halászati ágazata nehéz helyzetének, két vonatkozást azonban meg kell különböztetni: az egyik a halászati ágazat speciális jellemzői és a másik az üzemanyag magas ára, amely, amint ezt már kifejtették, számos, gyakorlatilag valamennyi ágazatot érinti, beleértve természetesen a halászatot is.
A Tanács nagyon aktívan igyekezett megoldásokat keresni: intenzív konzultációk vannak folyamatban, ezek a jövő héten csúcsosodnak ki a Mezőgazdasági és Halászati Tanács ülésén, ahol rövidtávú, középtávú és hosszú távú intézkedéseket keresünk avégett, hogy megóvjuk az európai halászatot, hogy áthidaljuk a jelenlegi nehéz időszakot, és megőrizzük mind a part menti, mind a mélytengeri halászatot.
Biztosíthatom önöket, hogy nagy figyelemmel követtem ezt a vitát, és a Mezőgazdasági és Halászati Tanács elnöke részletesen megismerkedik a vita során kifejtett nézetekkel, többek között az önöknek a Bizottság által bemutatott javaslatokra és tervekre adott első reakcióival.
Joe Borg
a Bizottság Tagja. - Elnök úr, először is szeretnék mindenkinek köszönetet mondani megjegyzéseikért, azokért a különféle kérdésekért, amelyeket felvetettek, és a Bizottság által javasolni szándékozott csomag iránt általában kifejezett támogatásért.
Szeretném elmondani, hogy ez az egész folyamatnak nem a vége, hanem éppen csak az eleje. Még át kell kormányoznunk ezeket a javaslatokat a Tanácson és a Parlamenten, és megismételném, hogy szükségünk van a teljes támogatásukra ahhoz, hogy ezeket a javaslatokat a lehető leggyorsabban átvihessük, különös tekintettel azokra a részekre, amelyek jogszabály-módosítást kívánnak.
Nézetem szerint az, amit én itt bemutattam, a rövidtávú válság megoldásában a rugalmasság határáig megy el azzal a céllal, hogy kilátásba helyezzük a közép- és hosszú távú szerkezetátalakítást, hogy visszaállítsuk az erőforrások fenntarthatóságát és az ágazat jövedelmezőségét. Egyetértek azzal, hogy ezeket az intézkedéseket elszigetelve, hanem a jogellenes, nem bejelentett és szabályozatlan halászatra, a visszadobásokra, az ökocímkézésre vonatkozó és különféle egyéb, az elfogadás folyamatában lévő intézkedésekkel kapcsolatos viták összefüggésében kell értelmezni.
A jogellenes, nem bejelentett és szabályozatlan halászat tekintetében például azt remélem, hogy jövő hét kedden a Tanács döntést hoz az ilyen halászat elleni hatékony fellépés érdekében javasolt határozatról, amelyhez az Európai Parlament már elsöprő támogatást adott.
Davies úrnak azt szeretném mondani, hogy nem arra teszünk javaslatot, hogy pénzt dobjunk ki a problémára, hanem arra, hogy nyújtsunk támogatást a szerkezetátalakítás érdekében - amint elmondtam, hogy visszaállítsuk a fenntartható és nyereséges halászatot. Arra kérem Davies urat, hogy vizsgálja meg, amit javasolnánk, és ha bármilyen konkrét megjegyzése van, én minden bizonnyal üdvözölni fogom azt. Igen, azért dolgozunk, hogy lehetővé tegyük a megfelelő piaci mechanizmusok működését ahelyett, hogy továbbra is hagyjuk, hogy néhány óriásvállalkozás uralja a piacot a halárak megállapításakor.
Az Allister úr által elmondottakra reagálva, a csomag vonzóbbá teszi a tagállamok számára, hogy éljenek azzal, ami az Európai Halászati Alapban rendelkezésre áll, és ezért reméljük, hogy a tagállamok ezzel teljes körűen élni is fognak. Erről a jövő héten tárgyalunk a Tanácsban, hogy hatékonyan hajtsuk végre az általunk javasolt intézkedéseket.
Nagyon röviden áttekinteném a tervezett intézkedéseket.
Először is, a szükséghelyzeti intézkedéseket vizsgáljuk, amikor a halászhajók legfeljebb három hónapos időszakra történő ideiglenes leállításának támogatására teszünk javaslatot (egyébként ez is a fenntarthatóság irányába hat), azon felül, ami már az Európai Halászati Alapban rendelkezésre áll, és ez nem kizárólag biológiai okokhoz kapcsolódik. Egy ilyen intézkedés finanszírozhatja a tengeri utak költségeit és a hajók állandó költségeit. Ez az intézkedés csak azokban az esetekben alkalmazható, amikor kifejezett kötelezettségvállalás van arra, hogy az abból részesülő vállalkozások hat hónapon belül szerkezetátalakítási programban vesznek részt.
A második rendelkezés az üzemanyag-takarékos berendezések EHA-ból származó támogatási intenzitásának növelésére vonatkozik. Azt javasoljuk, hogy a kötelező önrész mértéke alacsonyabb legyen, azaz jelenlegi szintjének a 40%-a.
Arra is javaslatot teszünk, hogy az EHA-ból finanszírozható társadalmi-gazdasági intézkedések számát kiterjesszük. A de minimis támogatással kapcsolatban vizsgáljuk a rendelkezéseket, hogy ha a gazdasági elemzés szerint megvalósíthatónak bizonyulnak, akkor a javaslatunk a de minimis támogatást vállalkozásonként 30 000 euróról hajónként 30 000 euróra terjesztené ki, de vállalatonként legfeljebb 100 000 eurós korláttal.
A hosszabb távú intézkedések a szerkezetátalakításban résztvevő flották állandó szüneteltetése után járó támogatásokhoz kapcsolódnak; és az ideiglenes szüneteltetés után járó további támogatáshoz, hogy a már említett első három hónapon túl javaslatot teszünk további három hónapra a szerkezetátalakítás időszakára, amikor a szerkezetátalakítási folyamat miatt a hajóknak szükségszerűen szárazon kell maradniuk. Ez 2010. január 1-jéig tartana, és további három hónapig, ha a szerkezetátalakítási igények 2010. január 1-je után is fennállnak. Így legfeljebb hat hónapról lenne szó, a szükséghelyzeti támogatásban megadott három hónapon túlmenően.
Rendelkezünk a modernizációs programok támogatás intenzitásának növeléséről is. Ma hajtómű- és motorcsere esetén az önrész 60%, illetve 80%. Ezt az önrészt 40%-ra kívánjuk csökkenteni. Ezt azért tesszük, mert tudjuk, hogy a magánszektor - a magánvállalkozók, a halászok - nincsenek olyan helyzetben, hogy saját zsebből bármiféle szerkezetátalakítást lényeges részben meg tudnának finanszírozni. A lehető legnagyobb mértékben meg szeretnénk könnyíteni a halászok számára a szerkezetátalakítást, miközben a felmerülő költségek oroszlánrészét biztosítjuk.
Lehetővé tesszük a részleges leszerelés támogatását is. Más szavakkal, tegyük fel, van egy hajócsoport, és ez a hajócsoport mondjuk 100 000 tonnát képvisel, és vállalják, hogy ebből 50 000 vagy 60 000 tonnát leszerelnek, meghagyva 40 000 tonnát, amelynek révén ők új hajókat akarnak építeni, akkor a részlegesen leszerelt mennyiségre - az 50 000 vagy 60 000 tonnára - leszerelési támogatást kapnának. Nyilvánvalóan ez azt jelentené, hogy a flotta mérete csökken. Megújulna a flotta, de ez azt jelentené, hogy a csökkentett mennyiségre kompenzációt kapnának.
Szociális támogatásra is teszünk javaslatot társadalombiztosítási járulék csökkentésének formájában. Más szavakkal, azt is javasoljuk, hogy lehetőség legyen a halászok által fizetendő járulékok alól mentességet adni - de nem az őket foglalkoztató vállalkozások által fizetendő járulékok alól -, azzal a feltétellel, hogy a halászok díjazását nem csökkentik, és a halászok ugyanazokat a szociális juttatásokat kapják minden meglevő programban.
Ami a piaci intézkedéseket illeti - ezt a kérdést Fraga asszony vetette fel -, szeretném kifejteni, hogy különféle intézkedésekre teszünk javaslatot: javítani kívánjuk a halászok alkupozícióját a feldolgozóiparral és a kereskedőkkel szemben úgy, hogy összefogunk a nagyobb termelő szervezetekkel vagy a helyi piaci társulásokkal; a piaci árakat meghatározó tényezők jobb megértése érdekében létrehozunk egy árfigyelő rendszert; az ipar számára javítjuk az EU-ból származó termékek beszerzésének előre jelezhetőségét; előmozdítjuk a minőségre irányuló kezdeményezéseket, mint a címkézést, illetve a kezelés és a feldolgozás javítását; támogatjuk a fogyasztók tájékoztatását; az egészséges táplálkozást, a felelős halászatot, a piacvizsgálati értékeléseket; eszközöket fejlesztünk ki az értékláncolat és az árak elemzéséhez; és vizsgáljuk a címkézésre vonatkozó intézkedések, illetve az illegális, nem bejelentett és szabályozatlan halászat monitorozása helyes megvalósítását.
Saját pénzeszközeinkből - a többi halászati alapból - az első évre 20-25 millió eurót bocsátunk rendelkezésre kifejezetten azért, hogy az ágazattal együttműködésben a piaci monitorozása, a címkézés stb. területén egyéb projektek is elindulhassanak. Készen állunk arra, hogy újra megnyissuk a tárgyalásokat a tagállamokkal - bár éppen most fejeztük be azokat - a meglevő operatív programokról annak biztosítására, hogy az Európai Halászati Alapok jobban koncentráljanak ezekre a szerkezetátalakítási programokra. Elősegítjük az Európai Halászati Alap felhasználását, például - hogy csak még egy kérdést említsek - javasoljuk, hogy megkettőzzük a Bizottság által fizetett EHA előfinanszírozás összegét az operatív programok elfogadása után a teljes EHA-hozzájárulás jelenlegi 7%-áról 14%-ra.
Végezetül még két pont. Fraga asszony azt mondta, hogy többet tehettünk volna már korábban is. Én ezt valamelyest árnyalnám. Cselekedhettünk volna másképpen is. Elkerülhettük volna a fölösleges kapacitások ösztönzését, és nem kellett volna drága közpénzeket kidobni az indokolatlan hatalmas kapacitásbővítésekre, amelyek messze meghaladják azt a mértéket, amit a halállományaink ésszerűen elviselnének.
Ami Doyle asszony megjegyzéseit illeti - hogy a közös halászati politika nyomorúságosan megbukott -, ezzel egyszerűen nem értek egyet. Éppen a közös halászati politika miatt van, hogy képesek vagyunk javaslatot tenni a közös megoldásokra, amint meg is tesszük most, ahelyett, hogy azt néznénk, ahogyan az egyes tagállamok bekapcsolódnak abba az öldöklő versenybe, ami a halászat teljes megsemmisülése irányába hat.
Elnök
Az Eljárási szabályzat 108. cikkének 5. bekezdése szerint hat állásfoglalásra irányuló indítványt kaptam.
A vitát lezárom.
A szavazásra jövő csütörtökön kerül sor.
Írásbeli állásfoglalások (142. cikk)
Sylwester Chruszcz  
írásban. - (PL) Ez a vita egyaránt igen fontos valamennyi tengerparti állam és a fogyasztók számára. Amint az előző felszólalók már rámutattak, mindannyian abban az illúzió éltünk, hogy az olajár soha nem fog emelkedni. Nyilvánvaló, hogy ez a helyzet az érintett intézmények sok évnyi hanyagsága és fantáziahiánya miatt következett be. Mára már gazdaságtalanná vált az is, ha az ember halászhajóval egyszerűen a tengerre száll. A hal ára nem kompenzálja a befektetést. Nagy számú halász elhagyhatja a szakmát, ami az egész gazdasági ágazatot kibillentheti egyensúlyából. Úgy tűnik nekem, hogy a múltban alig vették figyelembe a halászok felhívásait. Csak amikor a legutóbbi válság kitört, akkor ébredt fel sokakban a lelkiismeret, bár az ágazat nehézségei már sok évvel ezelőtt elkezdődtek. Ez idáig nem volt erről az ágazatról széles körű, tárgyszerű és őszinte vita. Ezt a mély válságot azonnal meg kell oldanunk, és azért kell dolgoznunk, hogy biztosíthassuk a halászati ágazat jövőjét.
Sebastiano 
írásban. - (IT) Olaszországban a gázolaj árak négy év alatt 240%-kal emelkedtek az olajtársaságok erőteljes spekulációja miatt. Ez megakadályozza a halászati flottát, különösen a kishajókat üzemeltetőket nemcsak a szakmájuk gyakorlásában, hanem még abban is, hogy a magas ügyviteli költségeket ellentételezzék. Európa tengeri iparágai az összeomlás határán vannak, és a gázolaj magas ára a halászok rendelkezésére álló igen szűkös árrést is erodálja.
Franciaország és Olaszország közös kezdeményezést jelentett be, amely szerint további erőforrásokat kérnek az Európai Uniótól. Az elképzelés lényege az ágazat számára nyújtott de minimis támogatás nemzeti küszöbének megkettőzése. Egy ilyen intézkedés azonban nem elegendő ahhoz, hogy a máris válsággal szembesülő halászati ágazatot sújtó komoly nehézségeket megoldja.
A halászatért felelős európai biztos, Joe Borg úgy véli, hogy a gyors segítség lehetőség, de fenntartja, hogy hosszú távon az ágazat válságának megoldása a flotta szerkezetátalakításában, annak kisebbé és kevésbé energiaintenzívvé tételében rejlik.
Bár én támogatom azt a javaslatot, hogy kevesebb gázolajat fogyasztó hajókat használjunk, de akkor is sürgős szükség van arra, hogy tisztességes módszereket találjunk, hogy segítsük a halászokat e súlyos válság túlélésében, és hogy sok családot mentsünk meg a megdöbbentő szegénység veszélyétől.
