A 2002-ben Monterreyben megrendezett fejlesztésfinanszírozási konferencia nyomon követése (rövid ismertetés) 
Elnök
A következő napirendi pontunk Thijs Berman, a Fejlesztési Bizottság nevében benyújtott jelentése a 2002-ben Monterreyben megrendezett fejlesztésfinanszírozási konferencia nyomon követéséről.
Thijs Berman
előadó. - (NL) Elnök úr! Az ENSZ jelenleg New Yorkban vitatja az Ezredfordulós Célkitűzéseket. Amennyiben nem változnak a dolgok, abban az esetben nem fogjuk 2015-ig elérni ezeket a célkitűzéseket. Ez azt jelentené, hogy a szegénységet nem sikerült felére csökkenteni, az anyák halálozási arányát nem sikerült jelentősen visszaszorítani, illetve, hogy nem minden gyermek részesül alapfokú oktatásban. Helyenként már azt is hallani, hogy a millenniumi célkitűzéseket félre kellene dobni, mert azok nem működnek. A probléma a támogatási rendszer megfáradása, ami valójában cinizmust és megfontolatlan önérdeket takar. Az elégtelen mértékű támogatás garantáltan nem hozza meg a várt eredményeket. Való igaz, hogy a támogatási programok gyakran kudarcot vallanak, és ez a valódi probléma. Ha túl kevés a támogatás, akkor nem várhatunk eredményeket. Olyan ez a helyzet, mintha egy focicsapat edzője csak jobblábas cipőket venne játékosainak, majd egy pár mérkőzést követően leszidná őket, hogy "ez a csapat mindig kikap, sohasem viszitek semmire. Elegem van ebből a csapatból, tartsátok meg a cipőket, de én megyek. Innentől kezdve csak magatokra számíthattok.”
Számos olyan ország van, ahol a támogatások meghozzák a várt eredményeket, de nagyon fontos a támogatás mértéke. A népirtást követően Ruandában jelentős mennyiségű támogatást osztottak szét és az ország sikeresen talpra állt. Kagame elnököt rengeteg kritikával lehet illetni - jómagam is mondhatnék egy-kettőt - de a világ tanulhatna Ruandától azzal kapcsolatban, ahogyan az 1994-es szörnyűség utáni helyzetet kezelték. Támogatás nélkül azonban már közel sem lett volna ilyen bámulatos az ország gazdasági növekedése. A támogatások Mozambikban is eredményeket hoztak és számos más példát is fel tudnék sorolni. A millenniumi célkitűzések meghatározása óta 29 millió gyermek részesül alapfokú oktatásban. Amennyiben a világ betartotta volna ígéreteit, úgy nem lenne élelmiszer válság. Ha az összes jómódú ország GNP-jének 0,7%-át fejlesztési támogatásra fordítaná, abban az esetben az alultáplált gyermekek száma nem emelkedne ismét, azt követően, hogy évekig csökkenő tendenciát mutatott.
Ez a jelentés egy emlékeztető az Európai Parlament részéről a tagállamok felé, hogy azok tegyenek eleget ígéreteiknek. Itt elsősorban azokról a tagállamokról van szó, amelyek ímmel-ámmal teszik ezt, mint például Franciaország, Németország, az Egyesült Királyság vagy Olaszország, csak hogy a nagyobbakat említsem. Ezeknek az országoknak 2015-ig egy egyértelmű időkereten belül, egyenlően növekvő részletekben kell növelniük az általuk nyújtott támogatást, Nem szabad engedni az utólagos bepótlást, mivel egy, a csekély növekedéseket követő nagyobb összegű támogatás azt jelentené, hogy a szegényebb országok közel 17 milliárd eurónyi támogatástól esnének el most és 2015 között.
Egy dolgot mindenképpen tisztáznunk kell: a közpénzek önmagukban nem elegendőek ahhoz, hogy megindítsák és lendületben tartsák a fejlődést. Ennél többre van szükség. Az Európai Uniónak folytatnia kell a békébe és a biztonságba, a felelősségteljes kormányzásba és az emberi jogok tiszteletben tartásába történő beruházásokat. Ez Kenyában már bevált, hála az Európa által gyakorolt nyomásnak, és Raila Odinga jelenleg az ország miniszterelnöke. Az EUFOR-nak már sokkal nehezebb dolga van Csád déli részén. Életbe vágóan fontos hogy a magánpénzeket közcélok érdekében tudjuk hasznosítani. Itt kap kulcsszerepet a kölcsönök felvétele. Ezek a kölcsönök a legritkább esetben állnak a legszegényebbek rendelkezésére, és ennek minél előbb meg kell változnia. Minthogy a cél a fejlesztés, el kell hagyni a büntetőkamatokat, biztosítani kell az egyenlő hozzáférést a nőknek és férfiaknak, beruházási lehetőségeket az olyan kis létszámú alkalmazottat foglalkoztató munkaadók esetében, akik jók a kapcsolatépítésben, mindezeket természetesen a helyi szervezetekkel folytatott együttműködés keretében. A magánbankok alapjáraton nem gondolnak ezekre a feltételekre, és kevésbé hagynak jóvá kölcsönöket nőknek, mint férfiaknak. Az Európai Unió rengeteget változtathat ezen a téren a hitelgaranciákon keresztül. Ezen felül az Európai Befektetési Banknak a jelenleginél sokkal több kölcsönt kell adnia a mikrohitel intézményeknek. Ezek azok a dolgok, amelyek valójában lehetőséget adnak az embereknek arra, hogy megmutassák mire képesek és, hogy önálló, önellátó polgárokként létezhessenek. Végül pedig a szegényebb országoknak nagyobb beleszólást kell biztosítani az IMF-ben.
Több pénzre van szükség ezen felül, hogy a szén-dioxid kibocsátás-kereskedelmi rendszer segítségével megbirkózhassunk az éghajlatváltozás következményeivel. A szennyező fizet; a globális felmelegedésért nem a legszegényebb országok a felelősek. A támogatásnak ebben az esetben a fenntartható energiákra kell összpontosítania.
A fejlesztési politika az Európai Unió egyik központi kérdése. Az Európai Uniónak világviszonylatban is meghatározó szereplőként kell fellépnie, külön-külön tagállamokként, de ugyanakkor egyesülve, a GNP 0,7%-át nyújtva támogatásokban. Ez a 8. számú millenniumi célkitűzés, és amennyiben ezt sikerül elérni, úgy egy kicsivel közelebb leszünk a többi cél eléréséhez is.
Befejezésképpen csupán annyit szeretnék hozzáfűzni, hogy azalatt az idő alatt, amíg elmondtam mondanivalómat itt 80 ember halt meg éhezés következtében és ötven, 5 év alatti gyermek halt bele könnyedén gyógyítható betegségekbe.
Ján Figeľ
a Bizottság tagja. - Tisztelt elnök úr! Szeretnék köszönetet mondani, elsősorban Thijs Berman úrnak az elhangzott jelentésért. Igen alaposnak és előretekintőnek találtam.
Úgy gondolom, hogy az előbb hallott jelentés felettébb időszerű és két konkrét területen lehet különösen hatásos. Az egyik terület azok az ENSZ tárgyalások, amelyek a fejlesztésfinanszírozással foglalkozó dohai konferencia záródokumentumával kapcsolatosak, amely konferencia elvileg November végén kezdődik. A másik pedig az EU álláspontja az ENSZ-ben folyó tárgyalások során, illetve Európa hozzájárulása a dohai konferencia sikeres végkimeneteléhez. Ez az álláspont jelenleg is kialakítás alatt van.
A 2002-es monterrey-i konferencia, ahogyan az már elhangzott, sikerrel zárult. A fejlett és fejlődő országok egyesíttették erőiket és elkötelezték magukat egy konkrét intézkedéscsomag, az úgy-nevezett 'monterrey-i konszenzus' mellett. Az Európai Uniónak határozott és fontos szerepe volt abban, hogy sikeres lett a konferencia végkifejlete. Úgy gondolom, hogy Európa eleget tett a dohai kötelezettségvállalások nyomon követésének, és a Bizottság évi rendszerességgel értékeli a tagállamok előrehaladását. 2005-ben az EU felülvizsgálta és ismét megerősítette kötelezettségvállalásainkat.
A legfontosabb EU kötelezettségvállalások azok az időhöz kötött célkitűzések, amelyek célja, hogy 2015-ig az EU bruttó nemzeti jövedelmének 0,7%-ával növeljék- a költekezés szem előtt tartásával - a hivatalos fejlesztési támogatást. Gondolom, mindannyian tisztában vannak azzal, hogy még akkor úgy döntöttünk, hogy az első, 2006-os célt lépésről lépésre érjük el, amit az EU együttesen sikeresen végre is hajtott. A soron következő határidő 2010, amikorra együttes támogatásunknak el kellene érnie a GDP 0,56%-át
Ez év (2008) júniusában az Európai Tanács határozottan megerősítette ezeket a kötelezettségvállalásokat, ami egy kiemelten fontos intézkedés, hiszen az EU támogatások a tavalyi év során csökkentek, erre pedig Monterrey óta nem volt példa. Ez egy határozottan negatív jel volt. Ilyen hátérrel a Bizottság továbbra is biztos abban, hogy 2008-tól az Európai Unió által nyújtott támogatások ismét növekedni fognak. A többéves gördülő ütemtervek rettentően fontos eszközök ebben az összefüggésben, hiszen ezek mutatják, hogy az egyes EU tagállamok milyen módon tervezik elérni a megbeszélt célkitűzéseket. Szükségünk van arra, hogy a teljes képet láthassuk, de mindemellett arra is, hogy országonként, külön-külön is tisztában legyünk a helyzettel.
Monterrey óta az Európai Unió egyéb kötelezettségvállalásaiban is képes volt előrehaladást felmutatni. A dohai konferencia célja hogy felmérje ez eddig történt előrehaladást, megerősítse a kötelezettségvállalásokat, azonosítsa az akadályokat, illetve, hogy megtalálja annak a módját, hogy miként lehet legyőzni ezeket az akadályokat. Célja ezen felül az is, hogy új kihívásokat találjon, mint például az éghajlatváltozás, a magas és ingadozó élelmiszer, üzemanyag és árucikk árak a globális recesszió fényében, sőt még a pénzügyi válság is.
A Bizottság reményei szerint a nemzetközi közösség Dohában ismételten megerősíti majd a fejlett és fejlődő országok között fennálló, megosztott felelősségen alapuló globális fejlesztésfinanszírozási partnerséget. Itt tehát nem egy egyoldalú, hanem egy kétoldalú folyamatról van szó.
Dohától olyan cselekvésorientált, előretekintő eredményt várunk, amely minden szinten megkönnyíti a monterrey-i konszenzus hatékony végrehajtását, beleértve a nemzeti erőforrások mozgósítását, a közvetlen külföldi fejlesztési beruházásokat, a nemzetközi kereskedelmet, a fejlődő országok külső adósságát, a pénzügyi lés technikai együttműködést, valamint a globális irányítást.
A jelentés, amelyet elfogadni készülnek, számos jelenleg is levegőben lógó problémával foglalkozik, és üdítő hozzájárulásként hat a nemzetközi vitához. Köszönöm a jelentést, és köszönöm szépen figyelmüket.
Elnök
A vitát berekesztem.
A szavazásra holnap kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Sirpa Pietikäinen  
írásban. - (FI) Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Szeretnék köszönetet mondani Berman úrnak remek jelentéséért, amely nagyszerűen foglalja össze, hogy milyen irányba is halad az EU fejlesztéspolitikája: történtek fejlesztések, de továbbra is rengeteg tennivalónk maradt.
Az EU nemrégiben közzétett egy tanulmányt 'Millenniumi fejlesztési célok fél távnál' címmel, amely a millenniumi célkitűzések végrehajtását, valamint az Európai Unió szerepét vizsgálta ezen belül. A jelentés megállapította, hogy történt pozitív előrelépés, de továbbra is vannak területek, amelyek javításra szorulnak.
A világon az EU nyújtja a legtöbb fejlesztési támogatást, világviszonylatban nézve az összes támogatás 60%-át az EU szolgáltatja. 2006-ban az Unió elérte azt a kitűzött hivatalos célt, hogy együttes GNP-jének 0,31%-át fejlesztési támogatásokra fordítja.
A 2006-os célkitűzések elérése ellenére a támogatások mértéke nem elegendő és a 2007-es előrejelzések azt mutatják, hogy aggasztó tempóban csökken. Az EU tagállamok többsége nem növelte az általuk nyújtott fejlesztési támogatások összegét az előző évhez képest, sőt, egyes országokban ez az összeg több mint 100%-al kevesebb lett. Azoknak az EU országoknak tehát, amelyek elkötelezték magukat a millenniumi célkitűzések mellett, még rengeteg javítanivalójuk van.
A kitűzött uniós célok értelmében a támogatások százalékos mutatóinak 2015-re el kell érniük a GNP 0,7%-át. Ez nem lesz elég ahhoz, hogy automatikusan megszüntesse a fejlesztési problémákat, illetve a szegénységet: nagy szükség van a tervezésre, szerkezetre és felügyeletre is. Készpénz nélkül azonban semmi sem fog történni és életbevágóan fontos, hogy tartsuk magunkat a célkitűzésekhez és ígéretünkhöz..
