Euroopa Ülemkogu 19.-20. juuni 2008. aasta Brüsseli kohtumise tulemused - Sloveenia eesistumise poolaasta tegevus (arutelu)
President
Järgmine päevakorrapunkt on nõukogu ja komisjoni avaldused Euroopa Ülemkogu 19.-20. juuni 2008. aasta Brüsseli kohtumise tulemuste kohta ja nõukogu eesistuja avaldus Sloveenia eesistumisaja kohta.
Daamid ja härrad, fraktsioonide esimehed ja fraktsioonid teatavad oma seisukoha ja annavad samuti hinnangu Sloveenia eesistumisele.
Lubage mul siiralt tänada nõukogu eesistujat ja Sloveenia peaministrit Janez Janšat ning samuti ka tema valitsuse ministrit Janez Lenarcicit suurepärase koostöö eest Euroopa Parlamendiga ja presidendiga.
Euroopa Ülemkogu eesistuja, peaminister Janez Janša, sooviksin teile öelda, et pidasin seda üheks sõbralikumaks presidentuuriks, kellega parlament on kummagagi kokku puutunud, ja sooviksin teid siin Euroopa Parlamendi täiskogu istungjärgul selle eest siiralt tänada.
(Aplaus)
Janez Janša
nõukogu eesistuja. - (SL) Tänan, härra president, esinemisvõimaluse eest. Ja palju tänu ka kiidusõnade eest Sloveenia eesistumise aadressil. Hindan väga kõrgelt head koostööd meie Euroopa Ülemkogu eesistumise ajal ja koostööd parlamendiga. Teile, härra Barroso, komisjoni president, võin öelda koostöö kohta Euroopa Komisjoniga, et see oli väga hea ja et viimase kuue kuu jooksul on nõukogu, komisjoni ja parlamendi vaheline koostoime aidanud meil teha mitu edusammu, mis on muutnud Euroopa paremaks ja tõhusamaks, eriti globaalsetele väljakutsetele vajalike vastuste leidmise osas.
Daamid ja härrad, mul on hea meel tutvustada teile täna juunikuise Euroopa Ülemkogu järeldusi. See oli huvitav kohtumine, täis väljakutseid ja igal juhul ka võimalus teha kokkuvõtteid edust, mida me viimase kuue kuu jooksul koos oleme saavutanud. 2008. aasta esimesel poolel on sündmused üksteisele tihedalt ja kiiresti järgnenud. Vahetused, mida oleme teinud, tõestavad, et Euroopa on dünaamiline, et ta toimib ja suudab probleemidega tegeleda.
Viimase poole aasta jooksul - kui loetleksin vaid mõned saavutused - oleme laiendanud euroala, eelmisel nädalal kutsusime liikmeks Slovakkia, kes liitub euroalaga 1. jaanuaril 2009, me oleme lõplikult kaotanud Schengeni piirid ja me oleme alustanud ja teostanud olulise osa Euroopa kultuuridevahelise dialoogi aasta tegevusest. Siin kuulub eriline tänu parlamendi presidendile, Hans-Gert Pötteringile mitmete kultuuridevahelise dialoogi aasta käigus Euroopa Parlamendis korraldatud ürituste eest. Osalesin ise neist mitmel. Eriti kohtumine usujuhtidega andis minu arvates palju lisandväärtust ja oli jätkuks traditsioonile, mis väärib ka tulevikus säilitamist.
Me asutasime Sloveenia rannikul Euroopa-Vahemere ülikooli ja saavutasime kokkuleppe Euroopa Innovatsiooni ja Tehnoloogia Instituudi peakorteri kohta Budapestis. Kehtestati Euroopa merenduspäev. Märtsis alustasime uuendatud Lissaboni strateegia teise etapiga ja kehtestasime viienda vabaduse, milleks on teadmiste vaba liikumine.
Samuti oleme tähistanud mitut Euroopa Liidule tähtsat aastapäeva: Euroopa Keskpanga ja euro kasutuselevõtu 10. aastapäev, meie auväärt parlamendi, Euroopa Parlamendi 50. aastapäev ja Haagi kongressi 60. aastapäev.
Nagu juba ütlesin, oli edasiminek võimalik peamiselt nõukogu, parlamendi ja komisjoni vahel saavutatud heale koostööle ja koostoimele. Veel kord minu tänu mõlemale presidendile nende silmapaistva isikliku pühendumise eest, mida nad üles näitasid. Ilma selleta oleks koordineerimine olnud oluliselt raskem ja need edusammud ebakindlamad. Ühesõnaga, kasu oli strateegiline. Tänan teid selle eest, samuti tänan fraktsioonide esimehi ja Euroopa Parlamendi komisjonide esimehi sujuva suhtluse eest ning koostöö eest, eriti viimasel paaril nädalal pärast Iirimaa referendumit, mis oli poliitiliselt väga keeruline aeg. Võin öelda - muidugi on see minu hinnang -, et meie omalt poolt peame seda koostööd väga heaks.
Sooviksin alustada oma tänast sisulist aruannet juuni Euroopa Ülemkogu kohta sealt, kus ma lõpetasin oma kõne jaanuaris, kui sõnastasin prioriteete, nimelt sooviga, et ükskord võiks iga juhuslik mööduja igas Euroopa Liidu linnas, sealhulgas Iirimaal, kõhklemata öelda, et tunneb ennast eurooplasena ja hoolib sellest, mis saab Euroopast homme, sest teab, et Euroopa hoolib sellest, kuidas temal homme läheb.
Ma ise usun, et viimased sündmused ja hääletamine Lissaboni reformilepingu vastu Iirimaal annavad sellele mõttele teatud lisakaalu. Me peame mõistma, et see pole Lissaboni lepingu kriis või Euroopa või Euroopa Liidu kriis üldiselt. Ma arvan, et see on näide igivanast väljakutsest kõigile poliitikutele alates sellest ajast, kui on eksisteerinud poliitika, alates sellest, kui poliitika on tähendanud töötamist ühise hüve nimel.
Konkreetselt on väljakutse järgmine: kuidas tagada enamuse toetus reformiettepanekutele ja muudatusettepanekutele ajal, kui asjad lähevad hästi. Ja ajal, kui ei paista suuri väliseid ohtusid. Ajal, kui me kõik näeme, et praeguste põlvkondade elu Euroopas on oluliselt parem kui eelmiste põlvkondade oma? Kuidas peaksime inimesi veenma selles, et selle hea või stabiilse elu jätkumiseks tuleb teha mõningaid muudatusi. Ja kuidas peaksime tagama toetuse väljapakutud muudatustele ajal, kui päike särab, kui ilm on ilus või üsna ilus? Ja kuidas me selgitame, et katust tuleb tõesti parandada headel aegadel?
Kui me seda selgitada ei suuda - ja see on nii riikliku poliitika kui ka Euroopa poliitika probleem - siis on üksikisiku alateadlik reaktsioon - ja see on ka loogiline ja normaalne - kaitsta olemasolevat. Kinnihoidmine usust, et see, mis meil on, on saavutatud olemasolevate lahendustega, ja seega miks peaks me seda muutma. Sellises olukorras on oluliselt lihtsam kirjeldada hirme kui kirjeldada tulemusi, mida meil veel pole.
See on suur väljakutse ja arutelu juunis toimunud Euroopa Ülemkogul näitas selgelt, et sellele tuleb vastata. Samuti näitas arutelu, et me oleme ühtsed, tõdedes, et laienenud Euroopa Liit vajab ühest küljest vahendeid tõhusamaks ja demokraatlikumaks sisemiseks toimimiseks ja teisest küljest muidugi uut institutsionaalset alust tõhusamaks toimimiseks väljapoole. Siin lihtsalt pole alternatiivi. Me võime uurida erinevaid valikuid, kuid selle strateegilise ülesande lahendamisele lihtsalt pole alternatiivi.
Samuti oleme kokku leppinud, et sõnastame edasiminekutee lähtuvalt ühisest lähenemisviisist, ühisest analüüsist ja oktoobri Euroopa Ülemkogul meie Iiri kolleegide esitatud ettepanekutest. Kuid selle ajani tuleks kinni pidada kolmest juhisest, eelkõige: otsida lahendust nii, et ei kõigutataks Lissaboni lepingu alustalasid, milles me oleme kokku leppinud ja mille me ühiselt allkirjastasime eelmise aasta 13. detsembril ja mis pakuvad häid vastuseid peamistele Euroopa Liidu ees seisvatele väljakutsetele. Seepärast tuleks kokkulepet otsida siit edasi minnes ja mitte alustades otsast peale.
Samuti ollakse nõus järeldusega, et ratifitseerimisprotsess jätkub. Demokraatia tähendab, et austatakse igaühe arvamust, et kõigi arvamustel on võrdne kaal, et Iirimaa valijate referendumil väljendatud otsust austatakse, kuid kindlasti austatakse ka ülejäänute arvamust. Siiani on lepingu ratifitseeritud 19 liikmesriigi parlamendid. Ühendkuningriigi parlament lõpetas ratifitseerimise täpselt ühel ajal Iirimaa referendumi ja Euroopa Ülemkogu istungjärguga. Ühesõnaga, just sel ajal jätkas üks liikmesriik ratifitseerimisprotsessi ja hoidis tempot.
Sellele vaatamata, nagu juba ütlesin, tuleb Iirimaalt saabunud märguannet tõsiselt võtta. Kui mitte muul põhjusel, siis sellepärast, et see pole esimene kord, kui väljapakutud muudatustele või reformilepingule saadakse negatiivne vastus. Ja samuti seepärast, et see pole lõplik leping, mida me ühtlustame või mida tuleb muuta. See pole viimane muudatusettepanek, mille Euroopa Liit kunagi teeb. Järgnevatel aastatel ja kümnenditel läheb jällegi vaja vastuseid uutele tekkivatele väljakutsetele. Selliste ja isegi tähtsamate lahenduste leidmist tuleb pidevalt kooskõlastada. Seepärast tuleb seda juba praegu arvestada ja asjakohaselt kaaluda.
Esiteks, miks see juhtus? Peame kindlaks tegema kõik põhjused ja minu arvates keskenduma eelkõige sellele, millest enne rääkisin - igivanast ülesandest igasuguse poliitika ees. Samal ajal usun, et me peame keskenduma teavitustööle, mis peaks või peab eurooplastele selgelt näitama, miks on Euroopal uut lepingut vaja. Ma usun, et seda on võimalik rahvale selgitada, et see pole raske, kuid et selleks on vaja teatud aega ja õiget lähenemisviisi.
Ma usun, et peame lähtuma ka asjaolust, et teatud üldine suhtumine Euroopa Liidu institutsioonidesse on muutumas. Kui soovite, et oleksin täpsem, siis ma usun, et peame panustama rohkem Euroopa identiteedi ülesehitamisse. Sellise Euroopa identiteedi, mis ei astu liikmesriikide identiteedile kanna peale. Nende identiteetide teatud koostoimele. Ma ei näe siin väljapääsu erinevate identiteetide vastandamises, vaid koostoimes. Ma usun, et selles lähenemisviisis on meie jaoks väga tähtis teada, et sellist identiteeti ehitatakse üles suhteliselt aeglaselt, õigusaktide ja ametlike institutsioonide kaudu, ja et me peame küsimusele lähenema ka õrnemalt.
Selle kohta toimus väga hea arutelu, kui nii võib öelda, Euroopa kodanikuühiskonna esindajatega Haagi kongressi 60. aastapäeval, kui esitati mitu head ettepanekut. Arutelul osalesid parlamendi president, komisjoni president ja paljude muude Euroopa institutsioonide juhid ning sajad noored, samuti vanema põlvkonna esindajad kõikjalt Euroopa Liidust. Arutelul kordus mitu ettepanekut, mida meil minu arvates tuleb tulevikus rakendama hakata.
Vaatamata asjaolule, et meil on Euroopa Liidus palju ametlikke keeli, millel on võrdne staatus - ja et teatud mõttes on see probleem, kui rääkida Euroopa meedia või näiteks Euroopa filmitööstuse kujundamisest -, ei tohiks see olla takistuseks teatud lähenemisviiside rakendamisel või selliste sammude astumisel ja lihtsamate asjade tegemata jätmisel. Identiteedi mõttes on väga tähtis, et inimesed samastaksid end millegi ühisega - näiteks Euroopa Liidu jalgpallimeeskonnaga. Võiks korraldada jalgpallimatši Euroopa Liidu ja Ladina-Ameerika või Aafrika Liidu vahel. Sedasorti eksperimente on minevikus korraldatud. Need said Euroopa avalikkuselt palju rohkem tähelepanu kui kohtumine ise. Ja me peaksime sellest õppima.
Sellest tulenevalt peame me ümber kujundama suhtlemist. (Parlamendiliige katkestab kõne - naer) Sel matšil oleks kindlasti palju kohalviibijaid. Võib-olla rohkem kui praegusel istungil. (Naer)
Suhtlemise koha pealt arvan ma, et me peame mõistma, et uued tehnoloogiad kujundavad noorte põlvkondade uue lähenemisviisi suhtlemisele, et see avab palju uusi võimalusi ja võimaldab meil ületada paljud tõkked, mida minevikus polnud võimalik ületada. Samal ajal tähendab see muidugi, et meil on tegemist väga nõudliku publikuga. Need on inimesed, kes tunnevad oma õigusi ja samuti võimalusi nende õiguste rakendamiseks ja seda tuleb suhtlemisel arvestada.
Lühidalt, olen veendunud, et Lissaboni reformilepingus sisalduvate lahenduste otsimise tempo oktoobrini ei lange. Enamik minu kolleege Euroopa Liidu liikmesriikidest, kus Lissaboni reformilepingu ratifitseerimise menetlus on veel lõpetamata, on nõukogule arutelu käigus öelnud, et see juhtub lähimate kuude jooksul. Oktoobris näevad arvud juba hoopis teistsugused välja.
Euroopa Ülemkogu pole päevakorda muutnud, vaatamata asjaolule, et meil on tekkinud ratifitseerimisel takistus seoses referendumiga Iirimaal. Päevakorras on julgeolekuküsimused, nafta ja energiatoodete hinna tõus ja selle sotsiaalsed tagajärjed ning muidugi keskkonna- ja energiaküsimused.
Me oleme kaardistanud teatud lähenemisviisi toiduainete ja nafta hinna tõusu käsitlemiseks - ma usun, et komisjoni president peatub sellel pikemalt - igal juhul tunnistab nõukogu, et probleem on tõsine. Kui toiduainete hind 2006. aastal tõusis 9% võrra, siis eelmisel aastal kasvas see hüppeliselt 40% võrra ja saavutas käesoleva aasta esimese kolme kuuga suurima väärtuse nominaalhindades viimase 50 aasta jooksul. Ja nafta hind on kuue aastaga tõusnud 500%, mis on muutnud olukorda strateegiliselt.
Seetõttu rääkisime me nõukogus palju lühiajalistest meetmetest, eriti neist, mida on kiiresti vaja madala sissetulekuga isikutele ja leibkondadele, kelle puhul suur osa isiklikust või pere eelarvest kulub toidule. Siinkohal muidugi peame me teadma, millised neist meetmetest kuuluvad Euroopa poliitika valdkonda ja millised riikliku poliitika või liikmesriikide valitsuste vastutusalasse. Paljusid neist meetmetest rakendatakse konkreetsetes riikides. Euroopa Komisjon on samuti oma pädevuse piires mitmeid meetmeid vastu võtnud. Ja need meetmed on vajalikud; lühiajalised meetmed on vajalikud. Rääkida vaid pikaajalistest meetmetest on kindlasti viga, sest inimesed peavad elama ka seni, kuni pikaajalised meetmed mõjuma hakkavad. Ja just sellel vahepealsel ajal peame me aitama kõige halvemas olukorras olijaid. Seda oodatakse ka riikide valitsustelt ja Euroopa Liidult. Peame siiski teadma, milline meede on kõige tõhusam ja millisel tasandil.
Muidugi on Euroopa Liit olemas peamiselt sellepärast, et selle ühenduse raames, Euroopa Liidus, võime me leida lahendusi probleemidele, mida üksikud riigid lahendada ei suuda. Kui me räägime nafta-, toiduainete, toorainete ja energiahinna tõusu tegelikest põhjustest üldiselt, siis on need strateegilised globaalsed probleemid. Kui üldse kunagi on olnud ilmselge vajadus mingi ühise üleeuroopalise tegevuse järele, siis on see just siin ja praegu.
Tegelik struktuuriline või strateegiline põhjus nende hinnatõusude taga on muidugi mittevastavus pakkumise ja nõudluse vahel. Nõudlus on viimasel ajal oluliselt kasvanud. Lühiajalises ja keskpikas perspektiivis võime me proovida seda lünka täita, peamiselt toodangu suurendamise, avatuse, põllumajandus- ja energiasektori turule orienteerituse ja muidugi uuenduste kaudu, mis annavad tulemusi lühiajaliselt, samuti meetmetega, nagu hinnatõusu süstemaatiline jälgimine.
Kuid me ei peaks ennast petma. Odava toidu ja eriti odava energia ajad on möödas. Tagasi nad ei tule. Võtmetähtsusega on siin eluviisi muutus ning ka uued tehnoloogilised lahendused. Ja selle saavutamiseks - koos keskkonnakaalutlustega, millest me märtsis üksjagu rääkisime - näeme me nüüd väga konkreetseid majanduslikke ja paljuski sotsiaalseid põhjuseid. Praegu pole aega sellel pikemalt peatuda.
Lubage mul rääkida muudest järeldustest. Samuti oleme kokku leppinud meetmetes eurooplaste turvalisuse suurendamiseks. Euroopa Liit sõltub järjest enam välistegevusest ja seepärast on tähtis, et kodanikud tunneksid, et avatus ei kahjusta nende turvalisust, vaid suurendab seda. Tingimusel, muidugi, et oleme kasutusele võtnud õiged mehhanismid.
Euroopa Ülemkogu on seepärast kinnitanud hiljutisi saavutusi justiits- ja siseküsimustes, Schengeni piirkonna laiendamise lõpuleviimist ja kokkulepet võtta septembriks 2009 kasutusele uue põlvkonna IT-süsteem. Euroopa Ülemkogu on kinnitanud Europoli muutmise Euroopa Liidu asutuseks, edasiminekut terrorismivastase strateegia rakendamisel ja raamotsuse kodanike õiguste tugevdamise kohta tagaseljaotsuste jõustamisel.
Samuti oleme astunud samme, et luua hea alus energia- ja kliimapaketi vastuvõtmisele aasta lõpuks. Ja sama asja kohta - viimase kuue kuu järel võin öelda omast kogemusest -, et kui räägime energia- ja kliimapaketist ja kliimamuutustest, siis on praktiliselt kogu maailma silmad Euroopa Liidul. Meilt oodatakse lahendusi. Ka juhtrolli. Ja siin on meie vastutus väga suur.
Kui komisjoni president ja mina kohtusime ELi - Ladina-Ameerika ja Kariibi mere piirkonna tippkohtumisel Kariibi mere piirkonna riikide riigipeadega, siis palusid nad meil teha kõik, et Euroopa Liit säilitaks kindla seisukoha. Me peaks nende meetmetega edasi minema, sest nad ütlesid, et tagajärgede mõju neile oleks väga otsene, juhul kui kliimamuutused ei peatu. Samuti kuulsime me väga kurbi lugusid sellest, kuidas päris suured alad, mõnede nende riikide saarestikud, juba kaovad.
Euroopa Ülemkogu juuni kohtumisel tehti kokkuvõte paljudest meie edusammudest. Praegu pole aega kõike loetleda. Me oleme rahul Galileo kokkuleppega. Me oleme rahul kokkuleppega mitme direktiivi osas, mille ühtlustamine võttis kaua aega. Me oleme rahul sellega, et energiaturu liberaliseerimisel on saavutatud läbimurre, seda nii gaasi kui ka elektri puhul. Ja meil on hea meel ka selle üle, et need lahendused leiti, nagu ma juba ütlesin, heas koostöös nõukogu, Euroopa Parlamendi, fraktsioonide ja Euroopa Parlamendi töörühmade esimeestega ja et suhtlemine oli aus ning et me suutsime need edusammud teha.
Samuti on meil hea meel selle üle, mis on saavutatud Lääne-Balkani Euroopa perspektiivi osas. Sel perioodil allkirjastati stabiliseerimis- ja assotsiatsioonilepingud kõigi nende riikidega. Ja Kosovo olukorra suhtes on Euroopa Liidul olnud strateegiline ja stabiliseeriv roll. Mul on hea meel, et oleme ühtlustanud need praktilised meetmed ja et vaatamata muredele, mis eksisteerisid jaanuaris, kui neist prioriteetidest rääkisime ja kui ma vastasin teie küsimustele olukorra kohta selles piirkonnas, võime me täna öelda, et üldine olukord piirkonnas on oluliselt stabiilsem ja oluliselt stabiilsem kui paljud, sealhulgas Kosovos, ootasid.
Seepärast veel kord siiras tänu teile koostöö eest, mis suutis luua koostoime. Paljud edusammud, mida tegime, ja ka mõned, mille suutsime vaid pooleldi lõpule viia ja mis jäävad ootama järgmist eesistujariiki, olid võimalikud vaid seetõttu, et panime neisse jõupingutustesse suure hulga ühist head tahet, selleks et tuua kasu Euroopale.
(Aplaus)
José Manuel Barroso
komisjoni president. - Härra president, iga Euroopa Ülemkogu on erinev ja see poleks saanud olla keerulisem, toimus see ju raskel ajal, vaid nädal pärast Iiri "ei”-häält ja ühel ajal toiduainete ja nafta hinna tormilisest tõusust põhjustatud murega.
Võime tänada peaminister Janez Janša oskuslikku eesistumist ja Euroopa Ülemkogu liikmete konstruktiivset kaasalöömist selle eest, et kohtumisel leiti võimalus liikuda edasi ilma dramaatilise õhkkonnata, millele mõned on vihjanud. Pigem oli rõhk liikmesriikide ja Euroopa institutsioonide koostööl, leidmaks lahendusi nii institutsionaalsetele kui ka praktilistele probleemidele, mis otseselt meie kodanikke puudutavad.
Lissaboni lepingu osas valitses laiaulatuslik konsensus, mis tugines seisukohtadele, mis olid välja kujunenud meie aruteludel Strasbourgis. Keegi ei eitanud Lissaboni lepingu kasulikkust või seda, et liikmesriikidel on igal juhul õigus ratifitseerimist jätkata - ja tegelikult tuleks neid julgustada seda tegema. Tunnistati, et referendumi otsust tuleb austada ja õigesti mõista ja et edasimineku viisi suhtes kokkuleppele jõudmiseks on vaja aega.
Samal ajal ei tohi institutsionaalsed mured kallutada Euroopa Liitu kõrvale oma poliitika elluviimiselt kodanike hüvanguks. Küsimuse juurde tagasi pöördumist oktoobri Euroopa Ülemkogul peeti heaks kompromissiks, mis annab Iiri ametivõimudele aega analüüsida ja konsulteerida ning samas kinnitab, et edasimineku viisi leidmine on kiireloomuline ja tähtis ülesanne.
Samal ajal näitas Euroopa Ülemkogu üles otsustavust jätkata kodanike vajadustele keskendunud poliitiliste plaanide elluviimist. Konkreetselt toimus üksikasjalik arutelu panuse üle, mida Euroopa Liit saaks anda, seistes silmitsi toiduainete ja kütuse hinna tõusuga, mille suhtes Euroopa Ülemkogu oli selgelt arvamusel, et komisjoni teatised toiduainete ja nafta hinna kohta annavad asjakohase raamistiku. Olen väga tänulik meie teatistele antud toetuse eest ja samuti komisjonile tehtud pöördumiste eest, et komisjon selles küsimuses tööd jätkaks.
Toimus elav arutelu ühelt poolt mõnede liikmesriikide vahel, kes soovivad, et Euroopa Liit keskenduks ainult pikemaajalistele struktuurilistele meetmetele, jättes lühiajalised meetmed riikliku tasandi hooleks, ja teiste vahel, kes soovivad kodanikele näidata, et me suudame nende muredele reageerida konkreetse Euroopa Liidu ja riiklikul tasandil toimuva tegevuse kaudu. Mina toetasin tugevalt poliitilist vajadust näidata, et me oleme valmis tegutsema nafta ja toiduainete kõrge hinna mõju leevendamiseks meie ühiskonna kõige haavatavama osa huvides.
Tegelikult ei näe ma vastuolu vajaduse vahel leida struktuuriline lahendus sellele, mis on struktuuriline probleem - energiakriisile -, ja vajaduse vahel kohese tegutsemise järele, selleks et aidata neid, kes abi vajavad. Samuti on tähtis mõista, et on erinevad ülesannete tasandid, nimelt see, mida me võime korda saata riiklikul, Euroopa ja globaalsel tasandil. Seetõttu olen komisjoni nimel kinnitanud meie kavatsust esitada ettepanekud, mida üldjoontes kirjeldasin eelmisel nädalal Strasbourgis, eriti Euroopa Liidu toiduabi laiendamise kohta kõige vaesematele inimestele Euroopa Liidu piires, sest Euroopa Liidus on inimesi, kes meie abi vajavad. On vaeseid inimesi, kes vajavad Euroopa Liidu poolset tegutsemist. Samuti tutvustasin meie ettepanekuid toetada põllumajandust arengumaades ja paketti ümberkorraldamise vajaduse ees seisvate kalurite aitamiseks.
Muidugi on liikmesriikidel olemas ka mitmesugused vahendid riiklikul tasandil, mis maksu- ja sotsiaalkindlustuse süsteemide kaudu võimaldavad olukorda leevendada, ilma et oleks vajadust ühenduse sekkumise järele. Sellistest meetmetest võib olla sisulist abi, kuid need on kõige tõhusamad siis, kui need on asjakohaselt keskendatud ja kooskõlastatud, ning eriti, kui need on hästi kooskõlas meie pikaajaliste strateegiate ja meie pikaajaliste huvidega.
Seetõttu oli mul eriti hea meel selle üle, et Euroopa Ülemkogu andis oma tugeva toetuse jätkamiseks kliimamuutuste ja energiajulgeoleku alase paketiga. Kõik võtsid hästi vastu ja keegi ei vaidlustanud komisjoni argumenti, et kõrged naftahinnad räägivad meie energia- ja kliimapaketi ning selle kiire vastuvõtmise kasuks. Nagu me eelmisel nädalal Strasbourgis arutasime, on meie suurem sõltumatus parim viis muuta meid tulevaste naftašokkide poolt vähem haavatavaks. Parim viis olla vähem sõltuv on võtta suund suuremale energiasäästule ja energiaallikate mitmekesistamisele ning samuti kasutada rohkem Euroopa Liidus toodetud energiat. Just sellist lähenemisviisi kirjeldasime me oma jaanuaris esitatud ettepanekutes.
Ma tean, et parlament pöörab sellele paketile erilist tähelepanu, oluline on, et kolm institutsiooni töötaksid tõhusalt, selleks et saavutada selle suhtes kokkulepe võimalikult kiiresti. Ütlen veel kord, et asi ei puuduta vaid meie planeedi ja keskkonna tulevikku - muidugi on see eluliselt tähtis - vaid ka energiajulgeolekut ja mõnede meie kodanike murede kiiret majanduslikku lahendamist.
Nagu teate, on komisjon selgelt öelnud, et energia siseturg on kõikehõlmava kliimamuutusi käsitleva poliitika jaoks eluliselt tähtis. Tõepoolest, üks poliitika pole teiseta võimalik - energiapoliitika ning kliima- ja keskkonnapoliitika liiguvad koos. Seetõttu on tähtis märkida laiaulatuslikku konsensust siseturu õigusloomepaketi põhielementide osas, eriti selles, mis hõlmab tarnimise ja tootmise tõhusat eraldamist võrgustike käitamisest gaasi- ja elektrienergia sektoris. Oma järeldustes nõuab Euroopa Ülemkogu tungivalt, et nõukogu ja Euroopa Parlament saavutaksid lõpliku kokkuleppe paketi osas enne praeguste õigusloomega seotud volituste lõppu.
Samuti on mul eriti hea meel selle üle, et Euroopa Ülemkogu toetas ka teist pikaajalist meedet kokkuleppe kujul selle üle, et Euroopa Innovatsiooni- ja Tehnoloogiainstituut hakkab asuma Budapestis. Kliimamuutuste ja tõhusa energiakasutuse alased uuringud hakkavad olema selle ameti peamiste prioriteetide seas. Tegelikult peitub osa energiat ja kliimamuutusi hõlmavate küsimuste lahendusest innovatsioonis ja tehnoloogias. Mina näen Euroopa Innovatsiooni- ja Tehnoloogiainstituudi loomises ja otsuses paigutada see Budapesti selget lubadust innovatsiooni ja tehnoloogia prioriteetide valdkonnas edasiliikumiseks.
Euroopa Ülemkogul arutati ka palju muid küsimusi. Peaminister Janša on mitut neist juba tutvustanud. Ma ei lasku üksikasjadesse, vaid lihtsalt mainiksin Lääne-Balkanit, Vahemere Liitu, idapartnerlust ja aastatuhande arengueesmärke. Lubage mul rõhutada järelduste tähtsust viimases punktis. Euroopa Ülemkogu kinnitab jõuliselt oma lubadust viia Euroopa Liidu aastane välismaale suunduv arenguabi 2010. aastal enam kui 66 miljardi euroni. Vähemalt pool sellest üldisest suurenemisest langeb Aafrika arvele. Järgides komisjoni ettepanekut, julgustati liikmesriike avaldama orienteeruvaid ajakavasid, mis näitaksid, kuidas nad kavatsevad jõuda kokkulepitud ametliku arenguabi sihtmärkideni.
Seega ma usun, et see Euroopa Ülemkogu kohtumine - ehkki see toimus põhjustel, mida juba selgitasin, väga raskel ajal - oli tõepoolest edukas. Suuresti oli see nii tänu sellele, kui asjatundlikult ja pühendunult eesistujariik Sloveenia oli kogu töö ette valmistanud. Soovin avaldada austust Sloveenia pühendunud, intellektuaalselt ja poliitiliselt ausale ja õiglasele eesistumisele. Kui kõik liikmesriigid rakendaksid samu põhimõtteid, siis võiks Euroopa Liit ületada paljud raskused.
Euroopa Ülemkogu oli ootamatu surve all. Ta suutis kiiresti uue olukorraga kohaneda ja saavutada edasise kursi suhtes konsensuse. Tulemus on meile näidanud vastupidavat ja leidlikku Euroopa Liitu - sellist, mis, ma usun, on kindlalt otsustanud püsida kursil ja saavutada kodanike jaoks soovitud tulemused.
Hartmut Nassauer
fraktsiooni PPE-DE nimel. - (DE) Härra president, nõukogu eesistuja, komisjoni president, daamid ja härrad, nõukogu on suutnud võtta kokku oma järeldused ühes kõige tähtsamas selle töökavas leiduvas punktis kõigest pisut rohkem kui poolel leheküljel. Kogu dokumendi pikkus on 25 lehekülge. See on - ja sooviksin seda rõhutada - kiiduväärne tagasihoitus. Ka mõttekäikude stiil peab ajaga sammu. Nõukogu võtab aja maha, soovides käsitleda Lissaboni lepingu küsimust oktoobris, ja kuni selle ajani teeb, mis suudab, et küsimusse selgust tuua.
See kõik on õige ja asjakohane. Õige ja asjakohane on austada Iiri referendumi tulemust. Vale oleks nüüd hakata piitsa plaksutama ja oodata, et iirlased ilmuvad seejärel lepitust otsima - see on ülim rumalus. Siiski peame nüüd järele mõtlema, kuidas sellest olukorrast välja tulla, sest meile vastu vaatav kriis ulatub kaugemale sellest, mis on nüüdseks juba teine läbikukkunud katse aluslepingute reformiga, mis on endiselt vajalik. See kriis mõjutab ELi fundamentaalset suhet oma kodanikega ja kodanike suhet liiduga.
Loomulikult ütlesid iirlased "ei” paljudel erinevatel põhjustel. Referendum on poliitiline ühepajatoit paljude erinevate koostisainetega; käesoleval juhul oli oma osa kindlasti mitmel põhjusel. Osaliselt on need seotud Iiri sisepoliitikaga ja osaliselt iirlaste üldise poliitikas pettumisega - mis on tõsi; siiski, daamid ja härrad, hakkab siin ilmnema süsteemne viga. Põhiseadus vajab referendumit ja rahva nõusolekut, kuid siin käsitleme me riikidevahelist lepingut. Riikidevaheline leping üldiselt referendumile ei sobi. See süsteemne viga tehakse meie kulul.
Me peame kaaluma, kas soovime tulevikus samamoodi jätkata. Siiski, kui jätta kõrvale kõik sisepoliitilistest kaalutlustest tulenevad aspektid, oli Iiri "ei” suunatud põhiliselt Euroopa Liidu ja võib-olla kõige vähem lepingu teksti vastu. President Barroso, teie volinik hr McCreevy pole tõenäoliselt ainus, kes pole asutamislepingut lugenud, sest põhimõtteliselt on täiesti selge, et Euroopa Liit näeb, kuidas kodanikud järjest enam liidu vastu pöörduvad.
Meie asi siin on hakata otsima selle põhjuseid - me ei saa seda tööd iirlastele jätta. See on meie, parlamendi, nõukogu ja mitte viimases järjekorras, härra president, komisjoni ülesanne, teha algust nende põhjuste otsimisega. Komisjoni roll on olla ELi poliitiliste algatuste lähtepunktiks. Eelkõige komisjon on poliitilise kliima kujundaja. Kui inimesed räägivad Brüsselist, siis eelkõige peavad nad silmas komisjoni ja alles seejärel - kahjuks või õnneks - parlamenti või nõukogu.
Euroopa ühinemist sisuliselt ei vaidlustata. Ma ei tea peaaegu ühtegi kodanikku, kes ütleks, et on Euroopa riikide koostöö vastu. Seda hämmastavam on, et on toimunud nii ulatuslik tagasilükkamine, mis põhimõtteliselt leiab suuremal või vähemal määral aset ka kõigis teistes liikmesriikides. Pigem on see, mis meile probleeme põhjustab Euroopa Liidu igapäevane kuvand, mille peamiseks kujundajaks on komisjon.
Komisjoni president, ma arvan, et võib öelda, et Brüssel käib järjest enam inimestele närvidele. Pilt EList kui rahutagajast ja edukast majanduslikust suurvõimust on kiiresti kadumas ja liit näib olevat moolok, kelle tohutu ja taltsutamatu, kohati suvaliselt tegutsev bürokraatia paneb inimesed tundma, et neil pole oma riigi asjades enam otsustamisõigust.
Komisjoni president, te väitsite, et pole võimalik Euroopat nädal aega kiruda ja siis oodata pühapäeval rõõmsat "jah”-sõna Euroopale. Õigem oleks olnud öelda, et pole võimalik pidevalt seadustest mööda minna, reguleerida ja nädal aega kõike punase lindiga kokku siduda ja siis oodata pühapäeval inimestelt sõbralikku "jah”-i.
Lubage tuua üks näide: nõutud arv liikmesriike on tagasi lükanud mullakaitse direktiivi põhjendusega, et see rikub subsidiaarsuse põhimõtet. Komisjoni ei huvita, miks see juhtus; selle asemel teeb ta nüüd katset "ei”-häält ignoreerida ja saavutada oma väljakuulutatud eesmärgid. Õigem oleks, kui me Euroopa Liidus omale piirid seaksime - asutamislepingust ja selle üksikasjalikest sätetest ülemad - ja teeksime Euroopas otsuseid, mida ilmselgelt tuleb teha Euroopa tasandil.
Seepärast tuleb meil välja arendada uus subsidiaarsuse kultuur. Peame lubama liikmesriikidel nende volitusi ja kohustusi täita ning samuti peame tagama, et nad vastutuse võtavad.
Nõukogu eesistuja rääkis Euroopa identiteedist. See on tõepoolest tähtis. Siiski peab see põhinema sellel, mis on Euroopa pädevus ja mis peab jääma liikmesriikide pädevusse. Seepärast peame me tegema, mis suudame, et aluslepingut päästa. See on väga palju parem kui üks kõik mis, mida Nice'il meile pakkuda on. Peame selle võimaluse täielikult ära kasutama - kui selline võimalus eksisteerib - ja peame püüdma taastada kodanike ühenduse Euroopaga.
(Aplaus)
Martin Schulz
fraktsiooni PSE nimel. - (DE) Härra president, daamid ja härrad, ma kuulasin hr Nassaueri sõnu tähelepanelikult; ta analüüsis hästi seda, millist seisukohta omab hetkel Euroopa Rahvapartei (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsioon, mis juhib Euroopa Liidus 21 valitsust, on andnud suure enamuse volinikke ja omab suurt enamust Euroopa Parlamendis. Teen ettepaneku, et te kordaksite Euroopa Rahvapartei kongressil kirjeldust, mille te just andsite olukorrast oma fraktsioonis ja komisjonis - siis liigute te mingil määral edasi. Sest üks asi on kindlasti tõsi: küsimus, mida me siin arutama peame, on see, kui kaugele on liikunud Euroopa - ja eelkõige, kui kaugele on liikunud seda liitu moodustavad liikmesriigid ja nende liikmesriikide valitsused - kodanike igapäevaprobleemidest? Liigagi lihtne on lihtsalt öelda, et see on vaid Euroopa institutsioonide süü.
Muidugi peame me komisjoni samme jälgima. Kas komisjon ei töötanud hästi, esitades meetmete paketi reedel pärast Iiri referendumit - absoluutselt õige! Iiri referendumi puhul ei võtnud komisjon rakendamiseks neid vajalikke meetmeid, mille ta äsja meile ette nägi. Siis tegi ta need teatavaks sel reedel, kui toimus häälte lugemine. Milline kolossaalne viga. Kindlasti peame sellest rääkima. Siiski on täiesti kindel see, et me ei või siin seista ja öelda, et see oli komisjoni süü, ja seejärel piirduda institutsiooni mõningase noomimisega. See oleks liiga lihtne.
Pöördun selle teema juurde kohe tagasi. Kõigepealt sooviksin midagi öelda nõukogu eesistujale. Te juhtisite head presidentuuri. Parlamendi president ütles õigusega, et see oli parlamendisõbralik presidentuur.
Samuti sooviksin teid tänada seoses küsimusega, mida me teiega sel aastal eelnevalt arutasime: Kuuba vastase embargo lõpetamine oli minu arvates tähtis samm, sest see lihtsustab oluliselt Euroopa Liidu poliitikat Ladina-Ameerika suhtes. See on strateegilise partnerluse element, mida me kliima- ja energiapoliitika valdkonnas peame edendama. Ma arvan, et on hea, et olete selle takistuse teelt kõrvaldanud. Juhtumisi olete siiski lõpetanud silmakirjalikul toonil, silmakirjalikul selles mõttes, et mõned liikmesriigid, kes on pidevalt nõukogus oma vetoõigust kasutanud, selleks et embargo kehtivust pikendada, on needsamad, kes on Kuuba suurimate otseinvestorite seas. Seepärast oli tegemist väga hea meetmega!
Teie eesistumise ajal on edenetud mitmes valdkonnas, millele mul pole enam vaja ükshaaval viidata, sest seda on juba teinud teised esinejad siin täiskogul. Ma arvan siiski, et väike riik ja uus Euroopa Liidu liikmesriik, kes on olnud nii hea eesistuja, väärib ka Euroopa Parlamendi tänu ja kiitust!
(Aplaus)
Täna on räägitud palju ilusaid sõnu sellest, et alusleping tuleb päästa. Jah, tõepoolest! On tehtud palju suurustlevaid avaldusi selle kohta, mida EL saab teha - või pigem, mille kohta komisjon saab ettepaneku teha ja mida liikmesriigid peavad rakendama. Igal juhul säilitagem subsidiaarsuse põhimõte, kuid sel puhul peavad ka liikmesriigid tegutsema. Sellisel juhul peavad nad ka tegutsema valdkonnas, mis on Euroopa Liidus kõige silmatorkavamalt puudulik: sotsiaalse tasakaalu valdkonnas. Ühtne turg pole enam see, millest Euroopas puudust tuntaks - seda on meil juba piisavalt. Euroopas pole enam puudu ettevõtlusvabadusest - seda on meil juba piisavalt. See, mis Euroopas puudub, on sotsiaalselt ja poliitiliselt vastutustundlik vastukaal ühtse turu arengule! Euroopa kodanikud teavad seda: nad teavad, et me komisjonis alati räägime sotsiaalsetest meetmetest, kuid et neid samme iialgi ei astuta. See on keskne põhjus, miks Euroopa kodanikud hakkavad liidu suhtes närviliseks muutuma.
Tooksin pisikese näite: minu naabri, kes elab minu valimisringkonnas, netosissetulek on 1300 eurot. Ta maksab 600 eurot korteri ja küttearvete eest, nii et selles sisalduvad energiakulud, või vähemalt sisaldusid ... Seejärel jääb talle, tema naisele ja kahele lapsele elamiseks 700 eurot. Üleeile ütles ta mulle, et sel aastal on tal tulnud energiale kulutada 700 eurot rohkem, bensiinile tööle ja tagasi sõiduks ning küttekuludele: 700 eurot rohkem. 700 eurot rohkem tähendab, et energiakulude katmiseks peab ta iga kuu kokku hoidma 60 eurot sellest 700st, millega ta elama peab. See on peaaegu 10% elamiskulude katmiseks olevast summast. Need inimesed pole huvitatud ELi lepingust, samuti ei huvita neid meie suhtumised siin parlamendis. Neil on vaja otsest abi ja kohe praegu!
Kui need inimesed hakkavad arvama, et nende elutingimustest läheb komisjonile rohkem korda aktsionäride vara, siis keeravad nad Euroopale selja. Seepärast sooviksin öelda, et meie jaoks polnud tippkohtumine edukas, sest taas kord ei keskendutud neile küsimustele. Kui me räägime institutsioonidest, ja inimesed usuvad, et need institutsioonid ei pööra tähelepanu sellele, mida teie, härra Janša, õigesti ütlesite, nimelt, et Euroopa peaks olema tähtis igale kodanikule, sest kõik kodanikud peaksid tundma, et nemad on tähtsad Euroopa Liidule, siis seni, kuni inimestel on tunne, et nemad oma igapäevamuredega pole ELile tähtsad, ei suuda me Euroopa suhtes usaldust taastada.
(Aplaus)
Graham Watson
fraktsiooni ALDE nimel. - Härra president, ka mina sooviksin eesistujat õnnitleda Sloveenia eesistumise saavutuste puhul.
Mõnedel on jäänud mulje, et see oli kõigest soojendus järgmiseks eesistumisperioodiks, kuid need, kes rohkem süvenevad, teavad, et saavutati kindlat edu ja et Sloveenia on meie liidus tõepoolest märgi maha saanud.
Justiits- ja siseküsimuste valdkonnas on Sloveenia eesistumisel laiendatud Schengeni ala liikumisvabadus uutele liikmesriikidele ja saavutatud kokkulepe Schengeni teabesüsteemi parandamiseks, saavutatud poliitiline kokkulepe Europoli osas ja, mis kõige tähtsam, võetud vastu direktiiv, mis on ühise sisserändepoliitika esimeseks elemendiks.
Ma loodan, et me õpime sellest, et neid elemente tuleb paremini selgitada, sest sellele oli avalikkuses oluline vastuseis, kuid minu fraktsioonil oli siiski hea meel seda toetada ja fraktsioon peab seda suureks sammuks edasi.
Põllumajanduses viis eesistujariik lõpule tervisekontrolli ühise põllumajanduspoliitika kaasajastamiseks ja lihtsustamiseks; samuti koordineeris meetmeid vähendamaks inflatsiooni survet toiduainete hindadele ja lõi majanduspoliitikas viienda vabaduse - teadmiste liikumise vabaduse. Samuti kiideti heaks liikuva satelliitsideteenuse süsteem, dokument, mis allkirjastatakse täna.
Tarbijakrediidi direktiivi, kaubanduspaketi, tolliseadustiku, postiteenuste direktiivi ja keskkonnakaitse direktiivi kriminaalõiguse kohaldamisalas võib kõik nõukogu eesistujariigi saavutusteks lugeda.
Minu fraktsioonil on hea meel näha mõningat edu Lääne-Balkani küsimuses, kus Serbia ning samuti Bosnia ja Hertsegoviinaga allkirjastati stabiliseerimis- ja assotsiatsioonilepingud, samuti õnnitleme me teid teie rolli puhul uue valitsuse sisseseadmisel Belgradis.
Kui nõukogu eesistujariigil pole olnud edu võitlemisel kodanike järjest suureneva pettumusega Euroopa Liidu suhtes, siis siin pole ta ainus. Viha lõpmatute korteežide ja politseiautode vastu Ljubljana tänavatel on suurema rahulolematuse tunnuseks. Peame näitama, et oleme rahva teenrid ja mitte nende isandad.
Me teame, et iirlased pole kaotanud usku mitte oma valitsusse, vaid Euroopa Liidu institutsioonidesse. Nagu France Prešeren ütleb oma juhtsonetis: "Neid kõiki toitsid paljud pisarad ja ohked ... neist kurjad tormipilved üle sõudsid.”
Meile ei teeks paha lugeda uuesti läbi Laekeni deklaratsioon, milles on väga täpselt võetud kokku täna meie ees seisev probleem seoses valitsejate ja valitsetavate vahelise lõhe ületamisega.
Kui probleemid seoses Lissaboni lepinguga kippusid Sloveenia eesistumist varjutama, siis ei sõltunud see eesistujariigist. Tõepoolest võime näha mingit luulelist õiglust selles, et riiki, mis 29. mail 2005 tekitas esimesena probleemi, peab nüüd, 37 kuud hiljem, aitama leida lahendust. Sarkozy ja Klausi "taevatiim” peab otsustama edasimineku üle kuni järgmiste Euroopa valimisteni ja järgmise komisjoni moodustamise üle.
Ma loodan, et eelmisel nädalavahetusel toimunud nõukogu kohtumine on osutunud kasulikuks, tõdedes, et me peame inimeste probleemid esikohale seadma, eriti tsiviilõiguse valdkonnas, ja kaitsma inimesi nafta- ja toiduainete hinna tõusu eest, ning kinnitades eesistujariigi õigust, sõltumata liikmesriigi suurusest, keda iganes vaibale kutsuda!
(Aplaus Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsioonilt)
Monica Frassoni
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - (IT) Härra president, Sloveenia on esimene uus Euroopa Liidu liikmesriik eesistujariigi rollis ja me oleme teda jälginud sümpaatia ja suure huviga.
Meie hinnang on siiski see, et ehkki Sloveenia on eesistujariigina andnud oma parima, pole ta ennast suutnud suuremate riikide suhtes kehtestada, selleks et asju edasi viia, eriti näiteks õiguste ja rände valdkonnas, esitades erineva seisukoha uuest riigist, mis on avatum ja milles lähevad rohkem korda ümberasujate ja uute kodanike õigused. Tähtsates küsimustes, näiteks energiapakett ja Vahemere Liit ning isegi suhtumine Hiinasse seoses olümpiamängudega, jääme me ootama Prantsusmaa eesistumist. Nende kuue kuu jooksul on kahe või kolme suure riigi varjamatu tegevus, alates autodest kuni jäätmete ja välispoliitikani, näidanud, et nõukogu ja selle eesistuja muutuvad üha tähtsusetumateks kuni selleni välja, et täna tähistame me näiteks selliseid sündmusi nagu merenduspäev, mis võivad olla olulised, kuid kindlasti mitte prioriteedid.
Mida võiksime me siis öelda uue Itaalia valitsuse sõnade ja tegude kohta, kes soovib muuta ühekordsed sündmused, meelevaldsed kaalutlused ja juhi huvid aluseks, millest lähtuvalt lahendatakse kõik probleemid, alates jäätmemajandusest kuni ebaseaduslike sisserändajate ja kohtute kontrollini välja, samas kui nõukogu seisab täielikus vaikuses kõrval ja ka komisjon on kaugelt liiga ettevaatlik ja arglik. Sooviksin teada, ja palun mind mitte nimetada Itaalia-vastaseks, mis oleks juhtunud, kui kas või üks kandidaatriik, Horvaatiast Türgini, oleks teatavaks teinud sellised meetmed, mida planeerib Itaalia valitsus seoses jäätmedekreedi või julgeolekudekreediga, mille puhul, alates ebaseadusliku sisserände kuriteoks muutmisest kuni sõdurite tänavalesaatmiseni, on eesmärk peatada kõik menetlused, mille pikkus ja iseloom sarnanevad menetlusele, mida on alustatud peaminister Berlusconi vastu.
Mida, härra president, võiksime me öelda tööaja küsimuses, milles nõukogu eesistujariigi juhtimisel on taas kord täiesti tühjaks sõnakõlksuks muudetud sõnad, mis räägivad vajadusest tuua kodanikud Euroopale lähemale: sest sõnum, mis on antud, on vali ja selge, ning see on "rohkem tööd ja vähem palka”. Rohkem tööd, vähem õigusi, vähem õiguskindlust, sest lõppkokkuvõttes loeb riikidevaheline võimu tasakaal. Need on midagi enamat kui kommunikatsiooniprobleemid! Me seisame silmitsi Euroopa Liidu tõelise usaldusväärsuse ja selle eeldatava "juhtrolli” kadumisega ja selle asemele ilmub järjest silmatorkavam täidesaatev võim, mis heidab üle parda ja tõrjub kõrvale väiksemad riigid, näiteks Sloveenia ja Iirimaa, samuti ka ühenduse institutsioonid. Mitte viimases järjekorras ka parlamendi, keda sunnitakse survega, mida saab pidada vaid väljapressimiseks, nõustuma asjadega, mida suurel osal avalikkusest on raske vastu võtta, nagu näiteks jäätmedirektiiv või, veelgi halvem, tagasisaatmisdirektiiv. Ja siis komisjoni, mis on järjest enam iga surverühma ja mitte kodanike teener, nagu näitab värske volinik Kallase teatis lobitöö kohta.
Me peaksime selle üle järele mõtlema ja tegema seda koos oma Iiri sõpradega: selle üle, et ühiste institutsioonide Euroopa, mida nõrgestab majandusliku ja riikliku lobitöö surve, saabki kodanike jaoks vaid üha enam kaugeks ja tähtsusetuks muutuda. Subsidiaarsuses pole küsimus, hr Nassauer! Probleem on ambitsiooni täielik puudumine ja see, et ei tehtagi katset vastata ühiselt Euroopa kodanikele, mitte ainult iirlastele, vaid kõigile! Just selles osas, daamid ja härrad, peame me tegutsema. Me ei peaks vaid järele mõtlema, vaid tegelikult leidma meie olemise Euroopa mõtte ja jõuliselt kehtestama oma ambitsioonid olla juhtivaks jõuks kodanike õiguste, rände, kliimamuutuste ja Euroopa majanduse jätkusuutlikumaks muutmise valdkonnas.
Ainult nii, hr Schulz - ja mitte ainult andes raha uutele vaestele - saame meie, eurooplased, mitte ainult ületada institutsionaalsed väljakutsed, vaid võita ka järgmised valimised ja minna edasi.
Brian Crowley
fraktsiooni UEN nimel. - Härra president, sooviksin õnnitleda eesistujat, peaminister Janšat ja Sloveenia presidentuuri meeskonda fantastilise töö puhul, mille nad viimase kuue kuu jooksul on ära teinud. Samuti sooviksin avaldada austust kõigile Sloveenia alalise esinduse liikmetele ja tehnilistele töötajatele, kes siin Euroopa Liidu tasandil viimase kuue kuu jooksul väga tõhusalt tegutsenud on. Eriti, tulles tagasi selle juurde, mida märkisin pärast meie esimest esimeeste konverentsi külaskäiku Ljubljanasse, on meie juurest töötavad kontaktametnikud ja teised nõukogu esindajad Ljubljanas suutnud viimase kuue kuu jooksul luua sellest riigist suurepärase pildi. Milline suurepärane reklaam on see riigile, kui teda esindavad maailma areenil sellised tugevad, intelligentsed ja kindla nägemusega noored inimesed.
Olgu sellega kuidas on, ja vaatamata rohkele Sloveenia presidentuurile osaks saanud kiitusele, püüavad paljud selle saavutusi enda nimele kirjutada. Nüüd peab Sloveenia olema kiivas ja kaitsma kuvandit sellest, mida ta on saavutanud ja teinud, sest, nagu ikka öeldakse, on võidul palju isasid, aga kaotus jääb vaeslapseks.
Oleme näinud - seoses Iirimaal referendumiga tekkinud raskustega ja muudes riikides seoses poolelioleva Lissaboni lepingu ratifitseerimisprotsessiga - inimeste sooviavaldust selles osas, mida nad Euroopa Liidu institutsioonidelt soovivad ja vajavad. Seega kahjuks, vastupidiselt Martin Schulzi sõnadele, pole asi nii lihtne, et selle lahendaks otsene tegelemine probleemidega, mis paljudel inimestel on praegu tekkinud seoses kõrge kütuse hinna, neile mõjuva inflatsioonisurve ja teatavate sektorite alanevate palkadega.
Möödunud nädalal said kalurid Iirimaal ja kogu Euroopas kütuse hinna tõttu raske löögi osaliseks. Samas suureneb Euroopa Liidus siiski nõudlus kala järele. Samal ajal kui meil on globaalsel tasandil probleem seoses kütuse hinnaga, tuleb meil tegemist teha ka Euroopa institutsioonide ja Euroopa määrustega, mis ütlevad, et püütud kala, mis on korralik toiduaine, tuleb üle parda heita ja ära visata lihtsalt selle pärast, et see ei käi kvoodi alla. Mõistetamatu on püüd öelda inimestele, et see on kalavarude säilimisele suunatud positiivne poliitika.
Olgu sellega kuidas on, Sloveenia eesistumise mitmed edusammud seisnevad minu arvates eelkõige kolmes või neljas peamises valdkonnas. Eelkõige Lääne-Balkan, mis tekitas eesistujariigile probleeme, kuid mille puhul näeme praegu elluviidavaid lahendusi. Sloveenia presidentuur ei saa võib olla kogu tunnustust selle eest, mida ta on selles piirkonnas saavutanud targa diplomaatia ning oma tegevuse ja juhtrolli kaudu.
Teiseks, seoses paljude küsimuste blokeerimise lõpetamisega Euroopa Ülemkogu tasandil, eriti ajutisi töötajaid ja ajutisi asutuste töötajaid käsitleva direktiivi puhul, kus me oleme püüdnud kõigile neile probleemidele 14 aasta jooksul lahendusi leida, on need nüüd leitud.
Kolmandaks on kogu Kuuba ja Zimbabwe küsimustik. Need on kaks väga erinevat probleemi, kuid need on iseloomult globaalsed ja me peame neile reageerima. On hämmastav, et eile tapeti Zimbabwes 85 inimest, kusjuures peamine opositsioonijuht, Morgan Tsvangirai, kes, nagu me kõik usume, võitis valimiste esimeses voorus, pidi Madalmaade saatkonnas varjupaika ja kaitset otsima. Esimest korda mitme aasta jooksul võttis ÜRO Julgeolekunõukogu vastu ühehäälse otsuse, milles mõisteti hukka Mugabe tegevus. Need on asjad, mida me peame edasi viima kuni lõplike lahendusteni.
Lõpuks ütleksin eesistujale ja kõigile tema valitsuse ministritele, et olukord võib paista nagu mängu lõpp, kuid, nagu ta 2. juulil avastab, on see tegelikult alles uue mängu algus, uue ja sellise mängu algus, mis tulevikus võib Sloveenialt ja Euroopa Liidult nõuda veelgi enam diplomaatiat ja suuremat taktitunnet.
Tänan teid, nõukogu eesistuja, kõigi teie jõupingutuste ja pühendatud aja eest ning eriti tänan minister Lenarčičit selle eest, et ta nii tihti parlamenti külastas ja meie kõigiga nii kena oli.
Francis Wurtz
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - (FR) Härra president, nõukogu eesistuja, komisjoni president, viimase kuue kuu jooksul on nõukogu vastu võtnud mitu otsust, mida hr Janša ei maininud; kuid siiski on tegemist seda tüüpi otsustega, millel on kodanike seas kõlapinda ja mis mõjutavad inimeste arvamust Euroopa institutsioonidest.
Räägin kolmest sellisest otsusest, mis jõuti vastu võtta vaid viimase kuu jooksul. Kiirustan lisama, et ma ei süüdista eesistujariik Sloveeniat, vaid pigem kõiki liikmesriike, kes igal konkreetsel juhul võimaldasid saavutada vajaliku häälteenamuse.
Esimene näide: 9. juunil saavutatud kokkulepe tööaja direktiivi eelnõu osas. Kõnealusel juhul nõukogu rohkem kui pettis ootusi, ta ajas kogu ametiühinguliikumise sõna otseses mõttes raevu: keeldumine vaidlustada erandit, mis võimaldab maksimaalset töönädalat pikendada 65 tunnini või isegi rohkem; tööaja tingimusteta aastapõhiseks muutmine ja "valvekorra tegevusetu aja” mõiste kasutuselevõtmine, mida enam ei loeta tööajaks. Elagu sotsiaalne Euroopa!
Teine näide: skandaalne direktiiv ebaseaduslike sisserändajate deporteerimist käsitlevate eeskirjade ühtlustamise kohta. Seda teksti ei mõistnud hukka mitte ainult ÜRO inimõiguste ülemkomissar, Amnesty International, Rahvusvaheline Inimõiguste Föderatsioon, Euroopa Ametiühingute Konföderatsioon, Euroopa Ühenduse piiskoppide konverentside komisjon ja Ladina-Ameerika verisulis demokraatlikud riigid, vaid ka väljapaistvad isikud, keda on kõige vähem põhjust kahtlustada liigses karmuses Euroopa Liidu vastu, näiteks Jacques Delors. Tere tulemast inimväärikust austavasse Euroopasse! See käib ka kõigi Euroopa institutsioonide, sealhulgas parlamendi kohta.
Kolmas näide: ametlike läbirääkimiste alustamine 16. juunil Iisraeliga eesmärgiga parandada oluliselt Euroopa Liidu ja kõnealuse riigi vahelisi suhteid ja seda pärast aasta otsa kestnud salajasi kõnelusi. Osutaksin, et kõiki parlamendi fraktsioone esindav delegatsioon kinnitas 2. juunil Ida-Jeruusalemmas ühehäälselt, ma tsiteerin:
fraktsiooni GUE/NGL nimel. - "oleme tungivalt seda meelt, et ilma tõsiseltvõetavate hea tahte märkideta, mis väljenduksid käegakatsutavates edusammudes kohapeal, pole veel siiski õige aeg ELi ja Iisraeli vaheliste suhete tugevdamiseks”.
Õnn kaasa Euroopa usaldusväärsusele Lähis-Idas ja Vahemere piirkonnas!
Just sellel taustal peeti Euroopa Ülemkogu, mis kõige krooniks lükkas äsja nelja kuu võrra edasi võimalike meetmete kaalumise, millega võidelda naftahinna tõusu vastu, mis, nagu öeldud, hoiab miljoneid tavalisi inimesi oma kägistavas haardes. Oh, ma unustasin: "Euroopa Ülemkogu nõustus, et vajatakse rohkem aega olukorra analüüsiks ja mõistmaks põhjusi, miks on kadunud meie kaaskodanike usk.” Kui ma nõukogu eesistujast õigesti aru olen saanud, siis teavitamine ajab asja ära selles osas, mis veel on jäänud teha, et veenda inimesi, et "kõik on hästi”.
Õnn kaasa!
Kathy Sinnott
fraktsiooni IND/DEM nimel. - Härra president, Sloveenia on uhkusega ja korralikult eesistujariigi rolli täitnud. Mõne päeva eest otsustasite te oma tippkohtumisel uurida, miks iirlased ütlesid "ei”, seega kordan vastuseks oma eelmisel nädalal öeldut.
Iirimaa on muutunud järjest rahutumaks, leides, et tema demokraatiat vähendatakse ja tema väärtusi muudetakse. Iirimaal on ajalugu, mis paneb teda demokraatiat eriti väärtustama. Siiski leiab Iirimaa järjest enam, et tema otsustamisõigus näib rändavat komisjoni. Siiski, kui mõne konkreetse otsuse kohta järele pärida, poeb komisjon riiklike ametivõimude seljataha. Näib, et keegi ei vastuta.
See on mugav olukord peaaegu kõigi jaoks peale kodanike. Riik saab õigusaktid, mida ta soovib, samuti ka tulu, kuid väldib vastutust. Seda on näha igapäevaelu puudutavates küsimustes, nagu jäätmete raamdirektiiv ja veepoliitika direktiiv koos selle veetasudega. Seda oli tunda ka referendumi eel, kui mõned Euroopast kostvad hääled ütlesid meile, et meie hääletuse tulemus ei loe. Teised jälle ähvardasid meid vastumeetmete ja isegi EList väljaheitmisega, kui me oma asju korda ei aja. Vaatamata neile ähvardustele, võimalik ka, et nende tõttu, hääletasid paljud iirlased selle lepingu vastu.
Väärtuste osas peavad paljud oma kodumaad, Iirimaad, endiselt kristlikuks maaks, seda vaatamata viimaste kümnendite ilmalikuks muutumisele. Nad tunnevad kõhklust, kuuldes Euroopast kostmas hääli, mis nõuavad õigust abordile või eutanaasiale. Vaid aasta on möödas sellest, kui parlament, nõukogu ja komisjon seoses uue meditsiini direktiiviga otsustasid mitte keelata embrüot hävitavat kloonimist, inimkeha kaubanduslikuks muutmist ning loomade ja inimeste hübriide. Pisut enne seda lubati seitsmenda raamdirektiiviga ELil rahastada embrüoid hävitavaid uuringuid. Vaid aasta eest, 5. juulil 2007, peeti siin parlamendis konverents meditsiiniliselt soodustatud surmade ja eutanaasia edendamiseks Euroopas. See leidis Euroopa Parlamendi liikmete ja paljude huvirühmade rohket osavõttu. Konverentsi edenedes oli selge, et nad ootasid innuga põhiõiguste harta jõustumist, mis nende arvates, koos õigete kohtuasjadega, avaks ukse eutanaasiale kogu Euroopas. See kõik pole Iirimaal märkamata jäänud.
Lisaks sellele, need, kes soovisid "jah”-häält, tuletasid iirlastele pidevalt meelde, kui hästi neil Euroopa tõttu läinud on, kuid see ei kõla tõsiseltvõetavalt olukorras, kus saareriigi kalandussektor võitleb ellujäämise nimel, kasumlik suhkrutööstus kaotatakse ühe Brüsseli suletõmbega ja ehitustöölised peavad elama päevast päevani, ühest tööotsast teiseni. Nüüd on selge, et suured riigid kavatsevad meid sundida uuesti hääletama, kuni me Lissaboni lepingule "jah” ütleme. Nad on värvanud endale innukad liitlased Iirimaa poliitikute seast, nende seast, kes olid inimestest nii kaugel, et olid referendumi tulemusest šokis ja vihastasid valijate peale. Kui te soovite, et inimesed Iirimaal või kus tahes mujal võtaksid omaks Euroopa, siis peate neid kuulama, kui nad teile ütlevad, millist Euroopat nad soovivad, ja nende muredele reageerima. Vastasel korral annavad nad uuesti oma "ei”-hääle.
Roger Helmer
Härra president, London Times kirjutab, et president Sarkozy sõnade kohaselt on iirlased "neetud jobud”. Nad on Euroopa kulul aastaid nina püsti ajanud ja nüüd on nad meid s i t a sisse vedanud, need on tema, mitte minu sõnad. Eelmisel nädalal kinnitasime me kõik, et austame iirlaste hääletuse tulemust, kuid me ei tee seda. Me kohtleme iirlasi ülima põlgusega. Nagu Robert Mugabe, lükkame me inimeste hukkamõistva otsuse lihtsalt tagasi. Wolfgang Schäuble on öelnud, et miljon iirlast ei saa otsustada poole miljardi eurooplase eest. No väga hea, laskem siis ka ülejäänutel selle lepingu üle hääletada. Seda ei julge te teha, sest teate, et ka meie ülejäänud, hääletaksime "ei”.
Nüüdsama käesoleval kuul langes ELilt viimane rahva nõusoleku või demokraatliku õiguspärasuse mask. On selgunud tema tõeline olemus, milleks on autoritaarne vandenõu inimeste vastu. Referendum toimus Iirimaal, kuid siin Brüsselis on koht, kus demokraatia lõpuks suri. Me oleme siin täna selleks, et teda matta.
Philip Bushill-Matthews
Härra president, esiteks ühineksin kolleegidega, õnnitledes Sloveeniat väga eduka nõukogu eesistumise puhul, mis oli sooritatud sellise tõhususe, sõbralikkuse ja stiiliga.
Siiski olen lugenud nõukogu eelmisel nädalal tehtud järeldusi Iiri referendumi kohta ja pean ütlema, et need viivad meeleheitele. Kõik nõukogu istungjärgul osalenud valitsusjuhid, just nii nagu ka minu Euroopa Parlamendi liikmetest kolleegid, valiti inimeste poolt selleks, et nad inimeste ees vastutaksid. Siiski näib, et need, kes nõukogul osalesid, arvavad, et nad on valitud teineteise poolt ja ei pea aru andma kellelegi. Kuidas muidu saaks neid järeldusi selgitada?
Esimesel leheküljel teatatakse, et nõukogu võttis Iiri referendumi tulemuse teadmiseks ja kiirustas kohe seejärel seda ignoreerima. Esimesel leheküljel öeldakse ka, et Lissaboni lepingu eesmärk on aidata ELi demokraatlikumalt toimida. Kes seda ütleb? Kuidas saab ta toimida demokraatlikumalt, kui enamikul inimestest ei lasta hääletada ja neid, kes hääletavad, ignoreeritakse? Pole ime, et Euroopa seisab probleemi ees. Pole ime, et iirlased hääletasid "ei”.
Soovin, et EL oleks edukas ja jõukas, mitte ei kukuks läbi. Siiski tähendab see, et peame kuulama inimesi, kes meid on valinud. Palun peatugem ja kuulakem.
Seega pöörduksin selle sõnumiga eelkõige järgmise nõukogu eesistujariigi, Prantsusmaa poole. Prantsusmaa on suur riik ja ELi asutajaliige. Esimene Prantsuse Vabariik rajati kolmele juhtpõhimõttele: vabadus, võrdsus, vendlus. See ei tähendanud vabadust ainult poliitikutele võrdselt teiste poliitikutega. See tähendas vabadust ja võrdsust inimestele ja vendlust kõigi inimeste vahel. On aeg, et meie siin näitaksime üles just sellist vendlust iirlastega. Peatagem ratifitseerimisprotsess kohe. Näidaku poliitikud, et me lõpuks inimesi kuulame. Siis võib-olla, just võib-olla, hakkavad inimesed kuulama poliitikuid.
Hannes Swoboda
(DE) Härra president, sooviksin lisada oma hääle nende sekka, kes eesistujariiki kiitsid. Ma usun, et palju head on korda saadetud. Näitena tooksin läbirääkimiste alustamise Venemaaga partnerluslepingu üle. See ei saa olema lihtne ülesanne, kuna meil on palju eriarvamusi, kuid need läbirääkimised ja see dialoog on absoluutselt vajalikud.
Samuti sooviksin avaldada tänu ettevalmistuste eest, mida on tehtud seoses Vahemere Liiduga ja samuti sellega, millest minu arvates on saanud Musta mere Liit. Ma loodan et seda idamõõdet tugevdatakse, eriti kui komisjon strateegia välja töötab, sest meie energiavarustuse ja ka paljude teiste küsimuste seisukohalt on see piirkond äärmiselt tähtis.
Siiski lubage mul keskenduda Kagu-Euroopa ja Balkani küsimusele. Ma arvan, et kaks asja tuleb selgeks teha. Kõnealuse piirkonna integratsiooniprotsessi, millega seoses te olete jõudnud palju ära teha, tuleb jätkata. Selle integratsiooniprotsessi lõpetamisega kahjustaksime iseennast. Siiski tuleks samuti aru saada, ja ma ootan nõukogult selle kohta selget avaldust, et laienemised saavad toimuda ainult pärast institutsionaalseid reforme. Meie arvates on see nüüd Lissaboni lepingu eesmärk.
Need on kaks küsimust, millega me peame tegelema paralleelselt. Me ei tohi neid läbirääkimisi peatada. Peame edendama piirkonna stabiilsust, kuid peame ka väga selgelt kuulutama, ja siin teevad mulle muret erinevad seisukohad nõukogu tasandil, et kõigepealt peame me ise läbi viima institutsionaalsed reformid, nii et ka meie oleksime laienemiseks valmis, ja siis saavad uued riigid, Horvaatia ja teised, tõesti ühineda. Samuti on väga tähtis, et nõukogu selle kohta selge avalduse teeks. Igal juhul on see meie arvamus!
(Aplaus)
Jelko Kacin
(SL) Nagu olete võinud näha ja kuulda, on parlament tervitanud Sloveenia esimest eesistumist ja ka mina võin oma fraktsiooni nimel öelda, et fraktsiooni sada liiget on pidevalt kiitnud heaks teie jõupingutused Euroopa Liidu nõukogu eesistujariigina.
Ma ise näen seda Sloveenia Euroopa Liiduga ühinemise viimase etapina. See ei hõlma üksnes Sloveenia eesistumist, vaid ka asjaolu, et meie riigi kodanikud on uutest liikmetest esimesena kogenud vastutust, mille Euroopa Liidu liikmelisus toob kaasa ka laiema üldsuse ja kogu elanikkonna jaoks. Niisiis on see integratsioon nüüd seljataga ja edukalt lõpule viidud ja muidugi pean ma teid sel puhul õnnitlema.
Kui miski on tõsi, siis nüüd on kadunud kõik kahtlused selle kohta, kas olete pärit Sloveeniast või Slovakkiast. Nende kuue kuu jooksul pole mind keegi enam proovinud Bratislavasse tagasi saata. Kõik kiitlevad sellega, et külastasid Ljubljanat ja et neile seal meeldis.
Siiski ei jaga ma hinnangut sellele, mida tegelikult Lääne-Balkanil saavutati. Saavutati vähem kui võimalik. Mis kõige olulisem, Makedoonia, Makedoonia Vabariik, on kuupäeva kindlaksmääramisest veel väga kaugel. Olukord pole normaliseerunud, tingimused halvenevad endiselt, poliitiline kultuur on saanud tagasikäigu ja naabrussuhted känguvad. Seetõttu on meil siin veel palju tööd.
Lõpetan vaid ühe palvega: härra president, selles presidentuuris tegid paljud inimesed kõvasti tööd ja oleks hea, kui meil oleks võimalus viibida siin veel umbes kuu ja eesistujariik Prantsusmaad aidata. Just nagu eesistumisperiood algab ja kestab, nii see ka lõpeb. Ja kuni aasta lõpuni võiks Sloveenia oma teadmistega Prantsusmaa eesistumise edule kõvasti kaasa aidata.
Mario Borghezio
(IT) Härra president, daamid ja härrad, ma tõesti loodan, et oleme Iirimaa õppetunnist midagi õppinud. Härra Crowley sõnadest jääb mulle mulje, et Iirimaa inimeste tegelikku seisukohta on tõsiselt ja ausalt kuulda võetud ja selle üle on järele mõeldud.
Härra Crowley rääkis kaluritest, ja õigusega. See on töötavate, tootvate, majanduses hõivatud Euroopa inimeste hääl, mis end Iiri referendumil kuuldavaks tegi: see nõuab teistsugust Euroopat. Euroopat, mis innustas selle asutajate tööd ja mõtteviisi, mitte bürokraatlikku Euroopat, mis väga tihti ja minu arvates peaaegu alati jääb kurdiks majandusest kostvatele häältele.
Mõelgem põllumajandussaaduste ja toiduainete hinnale, seda eriti praeguses naftakriisis. Mida ütleb siin Euroopa? Mulle näib, et hiljutises Euroopa Ülemkogu raportis on väga vähe sisu. See on tõsine asi! Ajal, kui finantsmaailm on avastanud, et hasartmängud naftafutuuridega on ohutumad ja mugavamad kui mängimine kulla, valuuta, väärtpaberite, aktsiate ja kõigi muude kaupadega. Mis tahes selline vaikimine, mis naftafutuuride mulli osas on uskumatu, on murettekitav, kuna teame, et Wall Streetil püüab globaalne finantsmaailm kinni toppida eelarveauke, mille on põhjustanud rämpslaenude kataklüsm, spekulatsioonid vaeste inimeste, töötavate ja tootvate inimeste arvelt. Niisiis ei ütle Euroopa selle plahvatuse kohta midagi ajal, kui Goldman-Sachs ennustab nafta hinnaks 200 dollarit barrel. Spekulante rahastava investeerimispangana peab ta olema hästi informeeritud! Kõige täielikuma dereguleerimisega on lahti päästetud hullumeelsus. Euroopal peaks olema julgust see välja öelda!
Samuti ei tehta midagi, et kontrollida, kas virtuaaltehingute taga on tegelik tehing. Ega rakendata väärtpaberite tagatiste maksmist käsitlevaid eeskirju, mille eesmärk on maksustada puhast spekulatsiooni ja eraldada see tõelistest riski maandamise tehingutest. Minu arvates tuleb Euroopal nüüd rinda pista kodanike tegelike probleemidega. See on iirlaste sõnum: kaitske meid spekulantide eest; kaitske meie kodanikke ja liikmesriikide majandust, mis kannatavad spekulatsiooni tõttu, mille kohta Euroopa ei julge öelda üldse mitte midagi!
Mary Lou McDonald
Härra president, ma olen arutelu väga tähelepanelikult kuulanud ja pean kohe alguses ütlema, et Iirimaa ei vaevle identiteedikriisis. Iirimaa mõistab end väga selgelt Euroopa projekti keskmes asuva Euroopa riigina, kuid Iirimaal on ka väga tugevad vaated, mida tema inimesed väljendavad, selle kohta, milline see projekt peab olema.
See projekt peab tuginema eelkõige demokraatlikele väärtustele. See projekt peab ühemõtteliselt kaitsma avalikku teenust ja töötajate õigusi. See projekt peab tõepoolest olema rahvusvahelise rahu ja stabiilsuse huvides ja mitte kujutama endast militariseerimise projekti. Iirlased on seda konkreetselt ja erapooletu liikmesriigina öelnud.
Palju on räägitud identiteedist. On üks ühine tegur, mis Euroopa rahvaid seob, ja see pole mitte ainult demokraatia väärtustamine, vaid ka demokraatlike väärtuste nõudmine liidult. Kui kuulen, et ühest küljest tuleb iirlaste häält austada, kuid teisest küljest peab ratifitseerimine jätkuma, et eelkõige tuleb päästa Lissaboni leping, siis pean lihtsalt maha istuma ja imestama.
Referendumi kampaania ajal olid kõigi pilgud pööratud Iirimaale ja nüüd on kõigi pilgud Euroopa institutsioonidel ja Euroopa juhtidel. Kas te nüüd, sellel demokraatia tõehetkel, kuulate rahvast või mitte?
Iirimaale pole vaja vastu pead koputada või olemasolevat lepingut selgitada. Ta soovib ja vajab uut kokkulepet. Ma usun, et seda nõudes räägivad iirlased kõigi eurooplaste nimel, sõltumata liikmesriigist.
Luca Romagnoli
(IT) Härra president, daamid ja härrad, kuus kuud Sloveenia eesistumist jõuab lõpule keset kriisi. Kriis ei puuduta niivõrd Euroopa enesetunnet kuivõrd just liitu sellisena, nagu põhiseadus ja seega Lissaboni leping oleksid seda ette näinud.
Liidu uuele elule äratamiseks peame tunnistama, et kodanikud ei poolda seda, kuidas teda seni on visandatud, ja seda, kuidas ta on meie ette pandud pettumust valmistavas mudelis. Rahvaga konsulteerimise tulemuste kritiseerimine, enne Prantsusmaal ja Madalmaades, nüüd Iirimaal, on üsna viljatu tegevus; küsimust tuleb käsitleda ainuvõimalikul viisil: esitades mudeli, mis põhineb identiteetide vastastikusel austusel ja koostööl, ühistel ja jagatud väärtustel, mis tuginevad ajaloolisele ja kultuurilisele identiteedile, mida pole allutatud võõramaistele - rahalistele ja geopoliitilistele - huvidele; eemaldades bürokraatia aparaadist, millest paljud kodanikud väga vähe teavad ja mis jätkuvalt on neist paljudele väga kauge; seades eelkõige oma eesmärgid otseselt sõltuvusse kõigi liidu liikmesriikide inimeste tahtest, ilma lüngata suhtlemises ja mõistmises, mis siiani on käinud kaasas iga referendumiga neis riikides, kellel on väga tervitatav kohustus oma kodanikega konsulteerida.
Mihael Brejc
(SL) Justiits- ja siseküsimuste ning kodanike õiguste valdkonnas on eesistujariik Sloveenia näidanud üles küsimuste üksikasjalikku tundmist ja on suure pühendumusega ning avatult aidanud kaasa nende edukale lahendamisele.
Näiteks mainiti täna tagasisaatmisdirektiivi. Siiski peab ütlema, et see on hea kompromiss, samm edasi asjakohasema lahenduse suunas tõsistele probleemidele, mis on seotud ebaseaduslike sisserändajatega.
Lisaks sellele näis raamotsus inimeste üle tagaselja või, nagu me siin ütleme, in absentia kohtumõistmise kohta alguses olevat rutiinne küsimus, kuid siis ilmnesid märkimisväärsed erimeelsused. Lõpuks saavutasime kompromissi ja umbes tunni pärast hääletame selle üle parlamendikomisjonis.
Schengeni korra muudatusettepanekuga viisainfosüsteemi kohta nähakse ette biomeetriliste andmete kasutamine piirikontrolli käigus kolmanda riigi kodanikest viisaomanike suhtes. See on väga tähtis teema, mille rakendamine suurendab julgeolekut ja tagab samal ajal Schengeni alale sisenevate isikute asjakohase kohtlemise. Samuti ühtlustasime selle toimiku pärast kaht triloogi ja ootame, et see võetakse parlamendi juuli istungjärgul vastu. Üldkokkuvõttes võin öelda, et julgeoleku ja vabaduse valdkonnas on eesistujariik Sloveenia koos teistega leidnud asjakohase tasakaalu suurema julgeoleku vajadusest ja vabaduse väärtustamisest tulenevate nõuete vahel.
Lõpetuseks lisan vaid, et mitmete julgeoleku, vabaduse ja õiguste valdkonnaga seotud teema raportöörina võin öelda, et eesistujariik Sloveenia on poliitilisel ja professionaalsel tasandil suutnud ootusi täita. Eelkõige sooviksin tänada presidentuuri töörühmade juhte, kellest enamik olid noored, ja nende abisid, kes nii head tööd tegid.
(Aplaus)
Jo Leinen
(DE) Härra president, sooviksin õnnitleda eesistujariik Sloveeniat sel puhul, et kõiki 27 liikmesriiki julgustati edukalt ratifitseerimisprotsessiga edasi liikuma. Mulle teeb muret vaid märkus Tšehhi Vabariigi protokollis. Ma ei tea, mida see aitab, sest teistes riikides, näiteks Saksamaal ja Ühendkuningriigis, on kohtuliku kontrolli menetlus samuti pooleli. Seepärast, miks täpselt on see märkus Tšehhi Vabariigi protokollis? Ma loodan, et see pole üleskutse riigile ratifitseerimisprotsessi venitamiseks või isegi ratifitseerimise võimatuks muutmiseks sisepoliitiliste mängude tõttu. Võib-olla saaksite selle kohta midagi öelda.
Nõukogu eesistuja, te kiitsite komisjoni, parlamendi ja nõukogu vahelist koostoimet. See on õige ja asjakohane, kuid selles osas, mis puudutab teavituspoliitikat, on see hoopis vale. Meil on siin ummikseis, mis on kestnud juba kaua. Nõukogu pole valmis osalema ühises teavitusstrateegias. On tõesti päris šokeeriv näha, kuidas Euroopa pooldajad on abitult Euroopa vastaste armul. Lepingu reklaamikampaania oli heitlik, amatöörlik ja täiesti orientiirita. Nüüd siis õpime sellest šokist, et peame rakendama teistsugust kodanikega suhtlemise strateegiat. See ei saa jätkuda.
Seega ütlesite te õigesti, et me peame edendama Euroopa identiteeti, et me peame kodanikele selgeks tegema, mis meid ühendab. Jalgpallimeeskonna loomise idee ei peagi olema nii halb. Võib-olla võiksid meie teabeteenistused koostada ka loetelu kõigist ELi kodanike võidetud olümpiamedalitest. Siiski arvan, et sümbolid on üks asi ja sisu on teine. Asjaolu, et inimesed kardavad Euroopat ja ei seosta Euroopat mingisuguste lootustega, peab meid panema muretsema. Samuti peab toimuma mingisugune poliitika muutus näiteks seoses toidu hinna, energiahindade, krediidikriisi ja tippjuhtide palkadega. Paljudes küsimustes, mis annavad kodanikele põhjust muretseda, me tegutseme kas liiga hilja või teeme ainult poolikuid otsuseid.
Seepärast peab Euroopa inimesi teenima, peab neid kaitsma, ja siis toetavad ja järgivad meid ka nemad. Ka see on õppetund, mille meile on andnud iirlaste hääletus.
Andrew Duff
Härra president, kui Euroopa Ülemkogu oma oktoobri istungjärgul ei suuda kokku leppida põhimõttelises reformis, siis viib ta mandri sügavasse kriisi.
Muidugi tuleb iirlasi kohelda täpselt samuti nagu prantslasi ja hollandlasi ja me ootame, et hr Cowen esitaks konstruktiivse ettepanekute paketi. Siiski on kohustuse täitmine see, et Iirimaa annab lubaduse meelt muuta ja toetada reformipaketti, mis Euroopa Liitu tugevdab. Tuleks alustada Lissaboni lepingu läbikukkumise tagajärgede tõsise uurimisega ja ka teatavaks tegemisega.
Jim Allister
Härra president, Iiri Vabariigi "ei”-hääle tegelik sõnum on, et väga paljudes ELi osades hääletataks samamoodi, kui see vaid oleks lubatud.
Iirimaa pole loomu poolest euroskeptiline, kaugel sellest. Eelmisel nädalal Brüsselis kogunenud poliitilist eliiti hirmutab asjaolu, et sealsed valijad lükkasid Lissaboni lepingu tagasi. Nad teavad, et kui julgeksid lasta rääkida oma rahval, siis näeksid nad välja samamoodi nagu õnnetu Brian Cowen. Seega on nad oma häbiks pannud kokku vandenõu suruda ratifitseerimine kiiresti mujal läbi ja seejärel sundida iirlasi ülbelt uuele referendumile.
Lissaboni lepingus on kirjas selle lepingu kehtimisõiguse kriteerium: vastuvõtt kõikides liikmesriikides. Sellel katsel kukuti suurejooneliselt läbi. Kui ELi juhid oleksid ausad, siis tunnistaksid nad, et alusleping ei kehti.
Zimbabwes tapetakse demokraatia kaigastega. ELis surutakse see maha, sulgedes inimestel tropiga suu.
Avril Doyle
Härra president, kõigepealt sooviksin tänada Sloveenia eesistujat, kõiki tema ministreid ja Sloveenia alalist esindust ning ametnikke muljetavaldava esituse eest oma sõnumi väljendamisel.
Olles ise pärit väikesest liikmesriigist, mõistan eriti hästi, kui pingul võivad ametlikud jõuvarud olla selle pingelise kuue kuu jooksul. Samuti on mul kerge eelarvamus, et väikesed liikmesriigid on palju paremad eesistujad kui suured, selline lihtsalt on meie tööle keskendumine.
Iirlaste sõnumit tuleb tõsiselt võtta. Peame väga hoolikalt analüüsima, millele täpselt iirlased "ei” ütlesid. Kas see oli "ei” juriidilisele tekstile, mis puhtalt oma iseloomu tõttu oli isegi meie poliitikutele raskesti mõistetav ja pahvikslööv ja millest meie "jah” poole esindajad ilmselt ei suutnud asjakohaselt rääkida?
Võib-olla oli see ka "ei”, mille põhjustas alateadlik hirm suuna ees, mille Euroopa on võtnud, ebamäärane tunne, et on mindud liiga kiiresti, liiga kaugele ning vajadus konsolideerumise järele.
Valijad ütlesid "ei” Brüsseli liigsele sekkumisele nende ellu ja "ei” Iiri valitsusele, kes on teinud vähe, et poliitiku kutseala mainet tõsta. Samuti öeldi "ei” naftahinnale, toiduainete hinnale ja WTO-le. Suhkrupeedi tootjad ütlesid "ei”, kalurid ütlesid "ei”. See oli "ei”, mis tulenes põhjendamatust murest erapooletuse, militariseerimise, abordi, eutanaasia, kloonimise, maksustamise ja töötajate õiguste pärast, põhjendamatust murest eelkõige Lissaboni lepingu teksti kontekstis.
Kui Iiri valitsusasutused on viimase 35 aasta jooksul küüniliselt müünud Euroopa Liidu liikmeksoleku kasu vaid majanduslikes mõistetes, viitamata kordagi filosoofiale ja eesmärgile selle suure projekti taga, s.o rahule, stabiilsusele ja õitsengule, mille see Euroopale on andnud, ja kui nad on süüdistanud Euroopat kõigi probleemide ja halbade uudiste pärast, kirjutades kogu edu ja arengu enda arvele, siis kas tasub imestada selle üle, et enamik hääletusel osalenuid lükkas tagasi dokumendi, mida halvasti mõisteti, tõugatuna tagant mitmete muude liikmesriikide äärmuslike euroskeptiliste lollide poolt, kes kasutasid iirlasi asendusvalijatena enda ürituse nimel?
Poliitiline vastutus edasiliikumise suuna eest lasub nüüd Iiri valitsusel ja selle peaministril Taoiseachil, Brian Cowenil. Alusleping ilma ühehäälsuseta jõustuda ei saa. Teised valitsused peaksid soovi korral saama Lissaboni lepingu kohta oma sõna öelda. Just nii, nagu me nõuame Iiri hääletustulemuste austamist, nii peame ka austama teiste liikmesriikide õigust ratifitseerida Lissaboni leping või mitte, nii nagu nad parajasti soovivad.
Seitse liikmesriiki ratifitseerisid põhiseaduse lepingu pärast Prantsusmaa ja Madalmaade hääletust. Ratifitseerimine parlamendis pole vähem demokraatlik kui referendumil.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Härra president, Sloveenia on esimene uuest liikmesriigist Euroopa Liidu nõukogu eesistujariik. Kuuekuuline eesistumisperiood oli Sloveeniale kindlasti tohutu organisatoorne jõupingutus, kuid peab ütlema, et kolm aastat ettevalmistusi Euroopa Komisjoni, Saksamaa, Portugali ja Prantsusmaa toel olid väga edukad ja Sloveenia on viimase kuu jooksul nõukogu tööd väga tõhusalt juhtinud.
Eesistujariigi programmis sisaldus mitu prioriteeti, mida polnud kindlasti lihtne saavutada ja mis kanduvad edasi järgmisele eesistujale. Programmi tähtsaim punkt oli muidugi Lissaboni lepingu ratifitseerimine. Arvestades asjaolu, et selle dokumendi ratifitseerimine sõltub konkreetsetest liikmesriikidest, oli hea eeskuju näitamine parim, mida Sloveenia teha sai ja seda ta ka tegi. Kahjuks kallas referendum Iirimaal külma vett krae vahele optimistlikule nägemusele, mille kohaselt Lissaboni leping oleks jõustunud enne Prantsusmaa eesistumisperioodi. Järjekordse kriisi vari hõljus Euroopa ja eelmisel nädalavahetusel Brüsselis toimunud Euroopa Ülemkogu tippkohtumise kohal, kus ei suudetud vastata küsimusele, mis suunas Euroopa peaks edasi minema. See küsimus on endiselt vastuseta ja me ootame mingeid vastuseid mitte ainult Prantsusmaalt või Iiri valitsuselt, sest see on ülesanne, mis seisab kõigi ühise Euroopa projekti toetajate ees. Poola vasakpoolsed on kutsunud Donald Tuski valitsust ja president Kaczynskit üles aluslepingut viivitamata ratifitseerima.
Teine väga tähtis eesistujariik Sloveenia prioriteet oli energia ja kliimamuutustega seonduv valdkond. 2007. aasta märtsis kohustusid liikmesriigid vähendama oma süsinikdioksiidi heitkoguseid 20% võrra aastaks 2020, suurendama taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kogust 20% võrra ja suurendama energiasäästu 20% võrra. Juhtus nii, et selles osas komisjoni ettevalmistatavate määruste suhtes konsensuse leidmine jäi samuti Sloveenia eesistumise aega. See ei olnud ja ei ole ikka veel lihtne ülesanne, kuna, ja see on kahetsusväärne, enamik Euroopa Liidu liikmesriikidest pole siiani suutnud oma Kyoto protokollist tulenevaid kohustusi täita.
Euroopa energiajulgeolek ja võime panna vastu finantskriisidele globaliseerumise ajastul - need on kõige tähtsamad ELi ees seisvad väljakutsed. Tõusvad materjalide ja toiduainete hinnad, ebakindlus finantsturgudel, mis paljude äriühingute jaoks on ainsaks kasvu ja konkreetsete projektide rahastamise allikaks, ei ohusta mitte ainult Euroopa majanduskasvu, vaid kahjustab leibkondi ja seab ohtu Euroopa sotsiaalse projekti realiseerimise.
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Härra president, nõukogu eesistuja, komisjoni president, daamid ja härrad, Iiri "ei” häält tuleb austada; iirlastel on täielik õigus hääletada nii, nagu nad hääletasid. Siiski on teistel riikidel samuti täielik õigus jätkata demokraatlikuma, läbipaistvama ja tõhusama liidu taotlemist. Lissaboni leping on samm selles suunas. Seepärast tervitan asjaolu, et ratifitseerimine jätkub. Samuti arvan, et oleks hea, kui saaksime ka avameelselt rääkida erineva arengukiirusega Euroopast.
See erineva arengukiirusega Euroopa juba eksisteerib ja see kajastab nii riikide eelistusi kui ka ELi liikmesriikide soovi lubada erinevat integratsiooni määra. See võimaldab liikmesriikidel, kes soovivad rohkem asju ühiselt teha, teha seda, ilma et neid ühest küljest hoiaksid tagasi riigid, kes rohkem kõhklevad, ja ilma et teisest küljest kahjustataks vaba valiku põhimõtet, nimelt, et riigid, kes soovivad midagi koos teha, saavad seda teha nende omal valikul.
Erineva arengukiirusega Euroopas muutuvad ka edasised ühinemised lihtsamaks, kuna on vale karistada Horvaatiat ja Türgit asjaolu pärast, et enamik iirlastest hääletas "ei”. Süüdistamismängud Euroopa institutsioonide vahel ei vii meid kuhugi. Probleem on selles, et viimaste aastate suured Euroopa projektid, nii õiged ja asjakohased kui nad ka pole, ja ELi laienemine, pole olnud piisavalt seotud demokraatiaga. Nüüd peame selle eest trahvi maksma: see ilmneb alati vähehaaval.
Asja hea külg seoses Iiri "ei”-häälega, kui püüda leida midagi positiivset, on see, et taas kord räägitakse Euroopast. Kui seda võimalust kasutatakse muude arenguvõimaluste arutamiseks, siis usun, et võime liikuda pisut lähemale kodanike Euroopale.
Philip Claeys
(NL) Härra president, José Manuel Barroso rääkis just kümme minutit ja neist kümnest minutist vaid minuti rääkis ta Iiri referendumist ja tegelikust ratifitseerimisprotsessist. Me oleme muidugi harjunud komisjoni mõningase ülbusega, kuid see lööb kõik üle. Ilmselt pole referendum enam tähtis. Läheme aga päevakorraga edasi. Ilmselt on mõte selles, et Iirimaa peab nüüd lihtsalt probleemid ise ära lahendama. Kuid Iirimaa on oma arvamuse öelnud ja ei pea seda uuesti tegema.
Tegelikult, härra Barroso, kaalub Iiri referendum üles ratifitseerimise muude riikide parlamentides. Pole peaaegu ühtegi liikmesriiki, kus võimulolev erakond oleks oma Euroopa programmiga valijaskonna ette astunud. Aluslepingu üle pole toimunud mingisugust avalikku arutelu. Näiteks Belgia parlamendis toimunud arutelu ajal meedia isegi ei esitanud argumente aluslepingu vastu. Kusagil polnud valijatel võimalik öelda, mida nad teie plaanidest arvavad. Kas see on demokraatia, mida me soovime? Euroopa peab lõpetama oma patroneerimise ja ülbuse või ta isoleeritakse järjest enam oma kodanikest.
Elmar Brok
(DE) Härra president, nõukogu eesistuja, komisjoni president, esiteks sooviksin eesistujariik Sloveeniat soojalt tänada. Esimest korda oli eesistujaks uus liikmesriik. Tänan teid, te tegite head tööd keerulisel ajal! See on keeruline aeg, sest peame nüüd otsa vaatama ELi reformi uutele võimalustele ja seda Iiri referendumi tulemuse tõttu.
Siiski on üks asi, mida ma sooviksin parlamendile öelda, midagi, mida olen õppinud Ühendkuningriigilt, Westminsterilt: esindusdemokraatia omab täpselt sama suurt demokraatlikku õiguspärasust kui referendum. Kui me sellest põhimõttest loobume, siis kaob meie demokraatlik süsteem tervikuna ja me leiame end olukorras, kus valitseb manipuleerimine, näiteks nii, nagu oleme näinud Iirimaal. Me peame mõnda argumenti tõsiselt võtma. Me peame tegema selgeks - sellele on osutanud hr Nassauer - et me peame Euroopa Liitu tugevdama ja et me peame kogu jõust pingutama, et piirata liigset reguleerimist. Siiski peame ka kinnitama, et valetamine pole demokraatlikus protsessis lubatud.
Nagu minu kolleeg juba ütles, keelab see leping selgesõnaliselt reproduktiivse kloonimise, sest see on keelatud põhiõiguste hartas. Tõde on see, et sellest saab väärtuste Euroopa. Just sellepärast on Euroopa kodanikel rohkem õigusi, et Euroopa Parlament ja liikmesriikide parlamendid muutuvad tugevamaks, võetakse kasutusele kodanikualgatus ja luuakse subsidiaarsuse jälgimise menetlus. See on täiesti tõsi! Eelkõige väited, et meil on liiga vähe demokraatiat, takistavad meid saavutamast rohkem demokraatiat, sest enamik neist, kes on valetamiskampaanias osalenud, ei taha üldse Euroopat ja esitavad neid kahtlasi argumente selleks, et seda asjaolu varjata. Me ei peaks laskma sellel juhtuda ja seetõttu ma arvan, et õiguspärasus on hea.
Seetõttu arvan ka, et me peaksime püüdma ratifitseerimisprotsessiga edasi minna, olla kriitilised, kuid samas kinnitada, et Euroopa Liit on seni andnud meile kõige õnnelikuma rahu, vabaduse ja õitsengu ajajärgu mandri ajaloos. Me ei pea Euroopa Liidu saavutusi häbenema ja me peaks ka inimestele sellest edust rääkima, kui soovime nende toetust ELile, ehkki neil on õigus ELi konkreetsetel juhtudel kritiseerida.
Ma arvan, et sellest lähtudes peaksid 26 liikmesriiki ratifitseerimisprotsessi lõpule viima ja et seejärel tuleks meie Iiri sõpradel paluda olukorda analüüsida ja esitada ettepanek. Kuna pole määratud otsest tähtaega, peaksime edasi minema mõistlikult. Oleks tore, kui see kõik jõuaks lõpule enne järgmise aasta Euroopa Parlamendi valimisi. Siiski on igas ajaloolises protsessis sellised üksikasjad vaid pisiasi. Ma arvan, et peaksime andma meie Iiri sõpradele võimaluse selle küsimusega tegeleda ja esitada ettepanek.
Proinsias De Rossa
Härra president, esmalt soovin õnnitleda eesistujariik Sloveeniat hästi tehtud töö puhul. Euroopa riigid, sealhulgas Iirimaa, vajavad nüüd Euroopa Liitu rohkem kui iial varem. Meie maailma juhib ebaõiglus ja hirm tuleviku pärast, mille tõukejõuks on tegelikult lihtsameelne uusliberaalne majandusõpetus, mis on viinud meie maailma kuristiku servale.
Euroopa algne sotsiaalne leping, mis tõi endaga harmoonilise õitsva mandri, vajab taaselustamist ja kaasajastamist. Euroopa, st riikide valitsused, koos selle parlamendiga, peavad võtma juhtrolli inimeste sügavate muredega tegelemisel ja peavad juhtima uut liikumist konsensusele, mis põhineks õiglasel kaubandusel, väärikal tööl ja jätkusuutlikul arengul ning asendaks läbikukkunud Washingtoni konsensuse.
Iirimaa "ei”-hääl väljendab inimeste sügavat muret tuleviku pärast ja nad on hääletanud status quo säilimise poolt. Parandusprogrammid vaeste aitamiseks on vajalikud, kuid iseenesest täiesti ebapiisavad.
Euroopa edasine samm on näidata, et ta liiduna suudab tõsiselt tegeleda finantskriisi, kliimamuutuste ja jätkusuutlikkusega, majanduslangusega, inimväärsete töötingimustega ja energiajulgeoleku ning kütuse hindadega. Inimesed peavad Euroopat nägema osana lahendusest ja mitte osana probleemist. Sellises olukorras ratifitseeritaks Lissaboni leping hõlpsalt kõigis liikmesriikides.
Järelmärkusena annaksin oma kolleegile pr McDonaldile, kes meile siin demokraatia ja militariseerimise teemal loengu pidas, vihje, et ta usaldusväärsus suureneks, kui ta asuks parlamendis kõnepulti ja kuulutaks avalikult, et lõpetab toetuse ETA mõrvarite jõugule, ja poliitika, mis taotleb Hispaania riigi, liidu demokraatliku liikmesriigi, hävitamist.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Sloveenia on näidanud, 27 liikmesriiki kujundavad Euroopa poliitika vastutustundlikult üheskoos. Siin pole asjaolu, et mõni riik on uus liikmesriik või et tal on suhteliselt väike haldusaparaat, mitte nõrkuseks, vaid pigem heaks märgiks. Nende viimase kuue kuu jooksul on tegeletud paljude sisuliste küsimustega, mis on hästi haakunud eesistujariik Sloveenia prioriteetidega. Soovin Sloveeniat siiralt õnnitleda edu puhul selles valdkonnas.
Eelkõige sooviksin mainida mitut arenguga seotud ülesannet, mis sel perioodil lõpule viidi või mille lahendamisel kaugele jõuti, sest need on just need ülesanded, mille lahendamine võimaldab paremat elu igale kodanikule ja samal ajal tähendab suurepärast väljavaadet erakordsetele isikutele.
Oleme käivitanud Lissaboni strateegia uue etapi ja sisse on toodud viies vabadus, milleks on teadmiste vaba liikumine. See on suur väljakutse liikmesriikidele, kes peavad tagama, et võimekad inimesed selle vabaduse tõttu riiki saabuvad ja sealt ei lahku.
Samal ajal on ära otsustatud Euroopa Innovatsiooni- ja Tehnoloogiainstituudi peakorteri asukoht. Erakordsed diplomaatilised oskused võimaldasid riikidel austada nõukogu 2003. aasta otsust. Ma loodan, et seda otsust austatakse ka siis, kui määratakse kindlaks Galileo ameti järelvalveasutuse peamine asukoht. Muidugi sooviksin ka lisada oma õnnesoovid Galileo projekti taaskäivitamise puhul, kuna see on tähendanud uusi organisatoorseid ja haldusülesandeid ning uute rahaliste vahendite otsimist.
Samal ajal saavutati palju kliima- ja energiapaketi osas ning nõukogus jõuti kokkuleppele kolmanda gaasi- ja elektrituru liberaliseerimise paketi osas. On tõsi, et siin lähevad parlamendi ja nõukogu arvamused lahku, kuid see on väga hea alus meie jätkuvale tööle.
Daamid ja härrad, sel nädalal on Sloveenias pühad. Riik tähistab oma iseseisvuspäeva, mis on rahvusliku uhkuse pidu. Sel aastal toetab seda õigustatult ka tugev Euroopa element.
Libor Rouček
(CS) Härra president, daamid ja härrad, ka mina soovin alustada, tänades eesistujariik Sloveeniat ja Sloveenia peaministri Janša juhitud meeskonda ülimalt hea ja põhjaliku töö eest, mida nad tegid nii viimase kuue kuu jooksul kui ka eelmise nädala nõukogu tippkohtumisel. Nõukogu suutis hakkama saada Iiri referendumi järgse raske olukorraga ja esitada sobiliku ja taktitundelise kava. Iirimaale on antud aega, selleks et suvel olukorda hinnata ja teha ettepanek, kuidas ühiselt edasi minna. Riike, mis pole veel ratifitseerimist alustanud, kutsuti üles seda tegema, selleks et ratifitseerimisprotsess jätkuks. Ka Tšehhi Vabariigil on kohustus ratifitseerimisprotsess lõpule viia. Tšehhi senaatorid, kes, saates Lissaboni lepingu Praha konstitutsioonikohtusse, ratifitseerimisprotsessi blokeerisid, on andnud Tšehhi valitsusele alibi.
Kutse Slovakkiale euroalaga ühinemiseks on samuti tähtis, seda nii euroala kui ka Kesk- ja Ida-Euroopa liikmesriikide jaoks. See kutse näitab, et Slovakkia valitsuse tööd ja Slovakkia majanduse saavutusi hinnatakse ning see toetab ja julgustab euroopameelseid ja reformimeelseid jõude riikides, nagu Poola, Ungari või Tšehhi Vabariik, nii et ka need riigid suudavad euro kasutusele võtta niipea, kui nad täidavad vajalikud tingimused ja nõuded.
Gay Mitchell
Härra president, sooviksin esitada kaks seisukohta. Üks on see, et puudub moraalne kahju ja risk inimeste jaoks, kes hiljutise Iirimaa referendumi ajal andsid läbimõtlemata lubadusi.
Iiri avalikkus on pandud üldiselt uskuma, et sõltumata meie otsusest ei saa juhtuda midagi, mis meie huvisid riivaks. Tõepoolest, me kõik oleme ruumi teinud, selleks et näha, kas võiks toimuda mingi ümberrivistumine.
Siiski, tõde, millest mööda hiilitakse, on see, et - arvestades, et Lissaboni lepe ei saa jõustuda ilma 27 liikmesriigi heakskiiduta -, saab EL leida mooduseid selleks, kuidas soovijate koalitsioon võiks edasi liikuda. Poliitika on võimalikkuse kunst. On võimalik, et leidub lahendus, millega kaasatakse ka Iirimaa, kuid me kõik teame, et poliitika kunst võib lubada minna edasi nendel, kes seda tahavad. Loodan siiralt, et asi selleni ei jõua, kuid inimestega tuleb olla avameelne ja aus, et nad kaasnevaid ohte mõistaksid. Peame täpselt teadma, mis olukorras me oleme, et võiksime näha, mis on meie huvides ja Euroopa huvides.
Samuti pole karta mingit moraalset kahju neil, kes hiljutise Iiri referendumi kampaania ajal kasutasid kõige alatumat propagandat. Pr Sinnott, keda hiljuti austati esimehe kohaga fraktsioonis, kuhu kuulub ka Ühendkuningriigi Iseseisvuspartei, levitas dokumenti, milles väidetakse, et palgad, töötasu ja demokraatia lastakse rentslist alla, ja millel on kujutatud ei midagi vähemat kui süstal, mis sümboliseerib eutanaasiat ja aborti! Siis tuleb ta siia ja kahe nädala jooksul autasustab Ühendkuningriigi Iseseisvuspartei teda fraktsiooni esimehe kohaga! Kuid mingit moraalset kahju ei sünni, sest mitte keegi siin parlamendis ei võta midagi ette selle alatu dokumendi vastu, mida täisvärvitrükis levitati.
Teine asi, millest soovin rääkida, on see, et poliitiline süsteem ei tohi enam peitu pugeda Eurobaromeetri, uuringute või arvamusküsitluste taha. Franklin D. Roosevelt ütles küünikute kohta: "Nad tunnevad vaid egoistide põlvkonna mängureegleid. Neil puudub nägemus ja kui puudub nägemus, siis kaovad inimesed.”
Meil on aeg hakata rääkima sellest, milline ime on Euroopa Liit. Schumani nägemus on saavutatud. Euroopa Liit on suutnud õudsed tankiarmeed, gaasikambrid, selle kõik minevikku jätta. Veelgi enam, langenud on Berliini müür ja me oleme öelnud tere tulemast liikmesriikidele, mis alles hiljuti olid kommunismi haardes. See kõik on olnud ime, mis on toimunud meie silme all.
Lõpetagem takerdumine lepingu üksikasjadesse. Hakakem rääkima nägemusest. Lõpetagem sabassörkimine ja hakakem juhtima. Me haarame inimesed kaasa, kui neile sellest nägemusest räägime, ja see on see, mida nad vajavad.
Enrique Barón Crespo
(ES) Härra president, nõukogu eesistuja, komisjoni president, kõigepealt sooviksin õnnitleda nõukogu eesistujariik Sloveeniat, kes on näidanud, et Euroopa vaim on nakatav ja tõhus ning hea meile kõigile.
Kavatsen keskenduda eesistujariik Sloveenia panusele, milleks oli saavutada eesistumise aja jooksul ratifitseerimine kahe kolmandiku liikmesriikide poolt. Teie olete saavutanud kaks kolmandikku pluss üks ja seega olete oma eesmärgi täitnud.
Demokraatia kohta räägitakse nii palju õudusi, kuid ma arvan, et väärib märkimist, et oleme saavutanud väga selge konsensuse. Nõukogu, komisjon ja parlament oma presidendi kaudu on leppinud kokku tegevussuuna, mis põhineb Iirimaal referendumi tulemuse austamisel ja ka peaaegu viiesaja miljoni kodaniku austamisel, kellest koosneb ülejäänud Euroopa Liit. Me ei saa oodata, et vähem kui pool miljonit inimest peaksid otsustama viiesaja miljoni saatuse. See poleks demokraatlik.
Samuti arvan, et Taoiseach, Iiri peaminister, andis nõukogus väga selge ja konstruktiivse panuse.
Seepärast nõustume me kõik ratifitseerimise jätkamisega. just sel nädalal ratifitseerib Hispaania kongress Lissaboni lepingu ühe lugemisega. Seejärel läheb see Senatisse ja teil avaneb võimalus lisada nimekirja veel üks riik.
Teiseks, aluslepingu kahjustamine pole lahendus. Peame jätkama edasiliikumist.
Kolmandaks on see väga positiivne solidaarsuse näide.
Härra president, sooviksin esitada nõukogu eesistujale kaks väga konkreetset küsimust.
Esiteks, kui te räägite ratifitseerimise jätkamisest, siis kas te arvate või kas nõukogu on arutanud Lissaboni lepingu artikli 485 sätteid, mille kohaselt küsimus otsustataks Euroopa Nõukogus juhul, kui neli viiendikku on ratifitseerinud, kuid edasine progress on võimatu?
Teiseks, miks olete te lisanud lehekülje alla selle väga imeliku märkuse, mis väidab, et Tšehhi konstitutsioonikohus võiks kogu Euroopa protsessi takistada?
Nagu kõik teised, nii kuulsin ka mina uudist, mida president Klaus ütles haiglavoodist: ta kuulutas aluslepingu surnuks ja ütles, et euro ei toimi ja on kahjulik. Ma arvan, et see on asjassepuutuv poliitiline tõsiasi, sest Tšehhi presidendist saab järgmise aasta esimesel poolel eesistuja.
Ljudmila Novak
(SL) Sloveeniast pärit Euroopa Parlamendi liikmena olen ma lähedalt jälginud ja osalenud eesistumisperioodiks tehtud ettevalmistustes. Olen näinud meie ministrite ja kõigi ettevalmistustes osalenute suurt hoolt ja ka suurt vastutustunnet ning soovi täita see ülesanne nii hästi kui võimalik.
Ma ei hakka loetlema kõiki saavutusi. Olen rõõmus ja uhke, et eesistumisega on nii väljapaistvalt hakkama saadud, ning sooviksin vaid tänada peaminister Janšat ja välisminister Lenarcicit, kes on kandnud suure osa vastutusest, samuti kõiki ministreid. Siiski ei tohiks unustada ka kogu tugimeeskonda, kes oli väga noor ja vastutas, kuid sai oma ülesandega Euroopa tasandil hästi hakkama. Ja seetõttu sooviksin sloveenina kasutada võimalust tänada kogu meeskonda.
Sloveenias kõmisevad juba eelvalimiste suurtükid ja ma loodan, et nad seda edukat eesistumisperioodi auklikuks ei tulista ja et ka Sloveenia kodanikud on tänulikud selle eest, et Sloveenia mainet eesistujariigiks olemise kaudu Euroopas ja maailmas on kõvasti parandatud.
Carlo Fatuzzo
(IT) Härra president, daamid ja härrad, eile pärastlõunal osales väliskomisjoni koosolekul Montenegro valitsusjuht pärast sadat päeva valitsuses. Ma küsisin temalt: "Härra Djukanovic, miks soovite te ajal, kui meie arutame seda, mis juhtus Iirimaal, kus öeldi "ei” Euroopale, "ei” Lissaboni lepingule, ühineda Euroopa Liiduga, olla osa Euroopa Liidust, kui te ometi olete olnud sõltumatud nii lühikest aega?” Ta vastas: "Me ei soovi olla isoleeritud, me ei soovi olla omaette. Me soovime olla ühenduse liikmed. Minu arvates on just see saladus, mille abil saab lahendada probleemid.”
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Ungarlasena olen väga uhke ja õnnitlen meie Sloveenia sõpru. Uue liikmesriigina on nad teinud suurepärast tööd. Nad on palju ära teinud Lääne-Balkani stabiliseerimiseks ja Kosovo küsimuses, samuti Horvaatia ühinemise küsimuses ja viisanõuete kaotamise teemal. Olen eriti tänulik, et nad toetasid Ungari taotlust saada Euroopa Innovatsiooni- ja Tehnoloogiainstituudi asukohariigiks. Tegelikult sooviksin tänada kõiki liikmesriike, kes meie taotlust toetasid. Samuti soovin õnnitleda meie Slovakkia sõpru euro kasutuselevõtmise puhul 2009. aastal.
Mitte miski sellest siiski ei muuda asjaolu, et Euroopa Liit on oma sügavaimas kriisis. Meie siin räägime Lissaboni lepingust ainult kui institutsionaalsest reformist. Ei, sõbrad: Lissaboni lepingu rakendamine oleks samm poliitilise liidu ja väärtuste ühenduse suunas. Austagem iirlaste otsust, kuid nädalatagusest seisust pole me sammugi edasi liikunud. Meie Iiri sõbrad peavad üks kord ja alatiseks otsustama, kas nad soovivad Euroopa Liitu jääda või mitte. Just seda peavad nad otsustama ja Lissaboni leping tuleb jõustada. Tänan.
Reinhard Rack
(DE) Härra president, austerlasena olen ma rõõmus, et meie naaberriik Sloveenia on olnud esmaklassiline eesistuja. Palju õnne, nõukogu eesistuja! Siiski, kui lubate, käib minu õnnesoovidega kaasas üks palve, mis puudutab väikesi üksikasju, mille alusel Euroopa kodanikud Euroopat ja selle väärtust hindavad. Järgmistel päevadel sõidavad paljud Austria ja Euroopa kodanikud läbi teie riigi, kus nad leiavad eest teede maksustamise süsteemi, mis on ülimalt diskrimineeriv. Transpordi peadirektoraat on samuti teile juba kirja saatnud. Kas Sloveenia kui eesistujariik ei saaks mõjutada Sloveeniat kui liikmesriiki, et selles osas midagi ette võetaks?
Gérard Onesta
(FR) Härra president, lõppude lõpuks näib, et meie arvamused erinevad kardinaalselt. On neid, kes usuvad, et meil on tegemist Iiri probleemiga, neid on enamik, ja neid, sh ka mina, kes usuvad, et meil on tegemist Euroopa probleemiga. Kõige halvem on see, et institutsionaalsetes mängudes on need, kes usuvad, et tegemist on Iiri probleemiga, meist edukamad, kuid nad ei tegele meie ees seisva tegeliku probleemiga ja see on meie kodanike usaldamatus.
Võite lisada niipalju institutsionaalset sära kui soovite, kuid kogu usalduse alus on järk-järgult hävitatud. Aasta pärast maksame me Euroopa valimistel selle eest kallilt koos rahvaliikumiste tõusu ja osalejate arvu vähenemisega. Pall pole mitte Iirimaa, vaid Euroopa käes. Peame esitama dokumendi, mis annaks uue vundamendi, ja peame kodanike ning institutsioonide vahel sõlmima uue usalduse pakti; et seda teha, meeldib see teile või mitte, peame me kunagi selle asja veel kord otsustamiseks eurooplaste ette tooma ja mida varem, seda parem.
See eeldab üleeuroopalist referendumit lühikese, selge teksti üle, mis keskendub ainult liidu väärtustele, kohustustele ja toimimisele. Kui saavutataks kodanike ja liikmesriikide kahekordne enamus, oleks meil pärast sellist ajaloolist hääletust olemas tõeline edasimineku kava kõigile, kes seda järgida soovivad.
Utoopia? Noh, mina igatahes trotsin neid, kes usuvad vastupidist, tõestamaks, et me saame ehitada Euroopat ilma eurooplasteta!
Genowefa Grabowska
(PL) Härra president, sooviksin esmalt õnnitleda eesistujariik Sloveeniat, samuti ministreid ja eksperte, kes viimase kuue kuu jooksul lõid meie töös nii sõbraliku õhkkonna. Peaksime meeles pidama, et teie eesistumise ajal ütles enamik Euroopa Liidu riike Lissaboni lepingule "jah”. Seda fakti ei tohiks varjutada üksainus Iiri "ei”. Me jätkame oma tööd, seega keskendugem positiivsele küljele. Sooviksin tänada eesistujariik Sloveeniat töö eest ülalpidamiskohustust käsitleva määrusega, mille raportöör ma olin. Pean ütlema, et mul on kahju, et Euroopa Parlamendiga selles küsimuses vaid konsulteeritakse. Ma usun, et nõukogu otsus meid kaasotsustamisest ilma jätta on viga. Samuti sooviksin tänada teid panuse eest, mille te andsite selleks, et kõik liikmesriigid kaasataks Ameerika viisanõudest loobumise programmi - see on järelduste punkt 23. See võimaldab kõiki kodanikke võrdselt kohelda, mis on miski, mida kõik, sealhulgas minu kaasmaalased, ootavad.
Lõpuks soovin tänada idapartnerluse eest. See on kõigile Euroopa Liidu liikmesriikidele väga tähtis, kuid eriti neile, kes asuvad idapiiril.
Tunne Kelam
Härra president, soovin ka omalt poolt eesistujariik Sloveeniat tänada. Siiski on fakt, et vähemus ei tohi 27 liikmesriigiga Euroopat pantvangis hoida. Ratifitseerimisprotsess peaks jätkuma. Eelkõige peaksime me siiski liikmesriikide vahel jõudma kokkuleppele ühise sõnumi osas ja ratifitseerimismenetluse suhtes, selleks et vältida selliste olukordade kordumist tulevikus.
Kuidas saame me Lissaboni lepingut kodanikele selgitada? Kõige tähtsam on, et juhtivad poliitikud annaksid isiklikku eeskuju. Võib-olla on meie kodanikud väsinud rutiinsetest keerulistest kompromissidest lühiajaliste rahvuslike huvide ja ELi põhimõtete vahel ning need võivad põhjustada frustratsiooni ja segadust.
Kuuba-vastaste sanktsioonide tühistamine, ilma et oleks midagi vastu saadud inimõiguste edendamise alal, on siin üheks näiteks. Sõnum, mille me täna oma kodanikele peaksime saatma, pole mitte "mida Euroopa saab meie heaks teha”, vaid eelkõige "mida mina saan Euroopa heaks teha”.
Richard Corbett
Härra president, kõik on nõus, et me peame Iirimaa arvamust kuulama. Erinevus on nende vahel, kes arvavad, et me peaksime kuulama ainult iirlaste "ei”-d, ja nende vahel, kes arvavad, et me peaksime ära kuulama kõigi liikmesriikide reaktsioonid ja seejärel üritama konsensusele jõuda.
Pole midagi ebamõistlikku selles, kui olukorras, kus meil on 25 või 26 "jah”-i ja üks "ei”, küsime sellelt ühelt "ei”-lt, kas ta sooviks kaaluda uue lahenduse otsimist, mis oleks vastuvõetav kõigile 27-le, selleks tuleb nende muresid kuulata ja neile reageerida. Võib-olla neid rahustades, võib-olla selgitades teatud seisukohti, võib-olla isegi paketti pisut kohandades, ehkki soovitavalt mitte muutes aluslepingu teksti.
Selles poleks midagi ebamõistlikku ja olen kindel, et see on lahendus, mille suunas me järk-järgult liigume.
Derek Roland Clark
Härra president, viimasel ajal oleme me palju kuulnud iirlaste hääletustulemuse austamisest. Sooviksin rohkem kuulda ELi õigusaktide austamisest. Rooma leping on endiselt dokument, mis reguleerib kogu teie tegevust, ja selles on täiesti selgelt sätestatud, et uus alusleping jõustub, kui see on ratifitseeritud kõigis liikmesriikides, vastavalt nende põhiseaduslikele nõuetele.
Iirimaa just seda tegigi ja seepärast on Lissaboni leping pärast nende "ei”-häält kehtetu. Peate peatama edasised ratifitseerimised. Kui te ei suuda seda teha austusest Iirimaa vastu, siis tehke seda austusest oma asutamislepingu, Rooma lepingu vastu.
Alojz Peterle
(SL) 1991. aasta juuni lõpus käis Sloveenias sõda. Sõda meie sõltumatuse ja demokraatia nimel tähendas sõda ka Euroopa jaoks. Olen rõõmus, et seitseteist aastat hiljem oleme edukalt lõpetamas eesistumisperioodi, mis on suurim vastutus, mille liikmesriik saab endale võtta. Võin öelda, et õnnitlen peaministrit, kogu tema meeskonda ja tuhandeid inimesi, kes olid osalised nende edus.
Sooviksin neid eelkõige tänada töö eest kahes prioriteetses valdkonnas: kultuuridevahelise dialoogi ja tervishoiu valdkonnas. Kaal, mille Sloveenia omistas kultuuridevahelisele dialoogile, tähendab minu jaoks Euroopa asutajate põhiidee uuendamist seoses inimväärikusega nüüdses globaalses raamistikus.
Tervishoiuga seoses olen eriti tänulik vähivastases võitluses tehtud töö eest, mis on patsientidele kogu Euroopas andnud uut lootust töö uuele kvaliteedile liikmesriikides ja Euroopa tasandil, sest omaette ei suuda liikmesriigid piisavalt edukalt võidelda selle haiguse vastu, mille levik on võtnud epideemia mõõtmed. Näen seda kindla sammuna kodanikele lähemale jõudmisel.
Janez Janša
nõukogu eesistuja. - (SL) Suur tänu esinemisvõimaluse eest, härra president. Suur tänu kõigile kiidusõnade eest ja Sloveenia eesistumisele antud hinnangu eest. Mul on selle üle väga hea meel. See on olnud meeldiv mitte ainult mulle, vaid ka minu paljudele kolleegidele. Veel kord sooviksin teid mõistmise eest tänada. Teie teadsite, et kõik, kes me seda tööd tegime, tegime seda esimest korda, ja selles osas on teie hoiak olnud solidaarne ja konstruktiivne.
Nagu oligi oodata, keskendus arutelu suuremalt jaolt Lissaboni lepingule. See oli ootuspärane ka seepärast, et see on üks Euroopa Liidu võtmetähtsusega prioriteete. Sooviksin lihtsalt selgitada mõnda vääritimõistmist seoses järeldustega, millele me juuni Euroopa Ülemkogu kohtumisel jõudsime.
Nõukogu ei võtnud neid järeldusi vastu, hääletades maha ülejäänud. Need pole järeldused, mis oleksid vastu võetud Iirimaad või Tšehhi Vabariiki või mis tahes muud liikmesriiki maha hääletades. Need järeldused võtsime me vastu konsensuse alusel. Ja nende sõnastuses arvestati kõigiga. Nõukogu ei käskinud kellelgi ratifitseerimisega edasi minna. Nõukogu võttis informatsiooni teadmiseks ja arvestas teabega, mida me saime nende riikide kolleegidelt, kus Lissaboni reformilepingu ratifitseerimisprotsess polnud veel lõpule viidud, et protsessi jätkata. Järeldustes on ka öeldud, et võtsime selle teadmiseks ja sellest lähtudes kinnitasime, et protsess jätkub, ja nagu juba ütlesin, jätkus ka Iirimaa referendumist kuni Euroopa Ülemkogu kohtumiseni.
Seepärast on igal liikmesriigil õigus otsustada ratifitseerimismeetodi üle ja samuti selle üle, kas protsessi jätkata või mitte. Ma arvan, et see järeldus oli loogiline ja antud olukorras ainus, mis oli konstruktiivne. Seda ei võetud vastu meie Iiri kolleegide tahte vastaselt. Mis peamine, eesistujariigina me loomulikult konsulteerisime järelduste osas nendega, kelle riigisisene olukord on kõige tundlikum, ja muidugi on Iirimaa siin esimesel kohal.
Euroopa Ülemkogu ei andnud Tšehhi Vabariigi saatust Tšehhi konstitutsioonikohtu kätesse, sest Tšehhi Senat oli seda juba teinud. Ja see on ainus selline juhtum liikmesriikide seas, kes aluslepingut veel ratifitseerinud pole, sest parlamentaarse ratifitseerimisprotsessi käigus saatis Tšehhi Senat aluslepingu konstitutsioonikohtusse kohtulikuks kontrolliks.
Juriidilises mõttes on täiesti erinev Saksamaa või Ühendkuningriigi olukord, kus protsess viidi parlamendis lõpule ja siis taotles keegi konstitutsioonikohtult otsust. Seepärast räägime parlamentaarse ratifitseerimise lõpuleviimisest 19 juhul, neist kahel juhul on läbivaatamine konstitutsioonikohtus veel pooleli.
Juhin teie tähelepanu asjaolule, et Lissaboni reformileping on valitsustevaheline leping, mis võeti vastu valitsustevahelisel konverentsil Lissabonis eelmise aasta oktoobris. Selle allkirjastasime meie, riigipead ja valitsusjuhid, ja mitte Euroopa Komisjon. Seepärast on Euroopa Komisjoni või Euroopa Parlamendi süüdistamine praeguse ummikseisu pärast pisut ebaõiglane. Me võime muidugi rääkida Euroopa institutsioonide suhtumisest ja sellest, kuidas üldine olukord mõjutab otsustamist igas konkreetses riigis. Kuid siis peame rääkima nii poolt kui ka vastu: positiivsest ja negatiivsest, ilma et näeksime vaid negatiivset.
Mis puutub sellesse, kas me usaldame Euroopa Liitu või mitte: oma kodumaa nimel võin öelda, et vaatame Euroopa Liitu ja selle tulevikku väga lootusrikkalt. Nagu ütles hr Peterle, kes sel ajal oli koos minuga valitsuses ja kes tegelikult juhtis valitsust seitseteist aastat tagasi, oli seitseteist aastat tagasi juunis Sloveenias sõda. Sel ajal oli Euroopa Liit midagi enamat kui lootus. Sel ajal oli liit meie jaoks lahendus. Me ei teadnud, kas me järgmisel päeval veel elus oleme.
Seega see, mis meil on täna, seitseteist aastat hiljem, on meie jaoks suur edu. Meil pole mingit põhjust kaotada lootust teatud juriidiliste või menetluslike raskuste pärast. See näib äärmiselt pessimistliku lähenemisviisina. Samuti juhin teie tähelepanu asjaolule, et Euroopa Liit pole esimest korda olukorras, kus protsess on raskustesse sattunud ja on vaja otsida lahendusi. See pole esimene kord. Seda on juba mitu korda juhtunud ja alati on leitud lahendused. Ja alati leiti lahendused nii, et kedagi välja ei jäetud. Ja ka nüüd polnud Euroopa Ülemkogul kedagi, kes oleks välja pakkunud lahendusi, mis kedagi välja jätaks. Me oleme endale varunud pisut aega, et leida lahendus, mis hõlmaks igaüht.
Kui näiteks umbes selle sajandi alguses, kui ringkondades tehti otsuseid, osaliselt sarnaselt neile, kus praegu otsuseid vastu võetakse, Nice'i lepingu kohta, kui nemad sel ajal pärast Nice'i lepingu esimest tagasilükkamist oleksid rääkinud samamoodi, nagu meie täna mõnest leerist oleme kuulnud, siis peaksime arvestama faktiga, et see asi on lõpetatud; me lihtsalt peame selle otsuse vastu võtma ja edasi töötama, siis poleks mind siin teile rääkimas, sest ilma Nice'i lepinguta poleks toimunud suurt laienemist, mis minu arvates ja ka praeguseid tulemusi arvestades on Euroopa Liitu tugevdanud ja suurendanud selle võimet globaalsetele väljakutsetele vastata. Seda on juhtunud varemgi ja alati on leitud lahendused. Ja pärast neid lahendusi polnud Euroopa Liit väiksem. Ta oli suurem ja tugevam. Ja need lahendused leitakse kindlasti ka nüüd.
Minu arust pole kasulik arutleda ja otsida lahendusi nõiaringis; rääkida Lissaboni reformilepingu ratifitseerimisega ummikseisu jõudmise põhjustest ... tegelikult lahendustest, mida meil pole, ehkki samal ajal me teame, et on palju selliseid lahendusi, mida meil pole, mis on osaks Lissaboni reformilepingust.
Selles nõiaringis liikudes ei jõua me kuhugi. Samuti arvan, et me ei peaks ennast petma, et Euroopa Liitu, mis on keeruline 27 liikmesriigiga mehhanism, on võimalik edukalt juhtida ja asju kooskõlastada samamoodi, kui see toimus 50 aastat tagasi, kui liikmesriike oli kuus, või siis, kui neid oli 12. Praegu on meil needsamad mehhanismid, osaliselt natuke kohandatud, kui liidul, mis külma sõja ajal oli oluliselt väiksem ja erinev. Nüüd on maailm muutunud ja need mehhanismid peavad samuti muutuma. Ja me ei peaks ennast petma, et seda on võimalik teha mingi lepinguga, millel oleks kolm artiklit, mida me peast teame ja mida kõik mõistavad. See on võimatu. Ja petta ennast, nagu oleks see võimalik, tähendab lihtsalt seda, et me ei otsi lahendusi õigel viisil.
Ma usun, et Lissaboni reformilepingu ratifitseerimise takerdumise kohta on Euroopa Ülemkogu teinud õiged järeldused. Ta pole otsinud lahendusi või analüüsi viljatust arutelust, mis kuhugi ei vii. Ülemkogu on keskendunud sellele, mida on võimalik ära teha, ja on sellega taganud õhkkonna ja ajavahemiku, mis on lahenduste leidmiseks soodsad. Me ei jõuaks kuhugi, kui me kulutaksime järgmised neli kuud arutades, kuidas, miks ja kus. Meil on seda perioodi kindlasti vaja tulevikku vaatamiseks.
Allesjäänud poole minuti jooksul annaksin lühidalt kaks vastust. Seoses Hiina ja kriitikaga, et me pole tegelenud mitme globaalse probleemiga, ma arvan, Euroopa Liit on siin tegelikult, sealhulgas targa diplomaatia kaudu, palju ära teinud selleks, et tuua lähemale vähemalt dialoogi algus Hiina juhtkonna ja dalai-laama esindajate vahel. Ja pole juhus, et see käik tehti Euroopa Komisjoni presidendi külaskäigu ajal Pekingisse. Ja Hiina oli mulle sellest juba kirjas teatanud. Ma loodan, et see dialoog jätkub ja et me leiame ka siin lahenduse. Euroopa Liit oli see, kes pani asjad liikuma. Mitte keegi teine.
Seoses Kuubaga, mida siin on mitu korda mainitud, arvan isiklikult, et on õige, et oleme reageerinud Kuubas toimunud positiivsetele muutustele omapoolsete positiivsete sammudega, samas pole keegi väitnud, et probleemid seal on lahendatud. Tehti mitmeid ettepanekuid selle kohta, kuidas edasi liikuda. Kindlasti ei saa Euroopa Liit allkirjastada partnerluslepingut riigiga, kus on palju poliitvange. Siiski oleks samuti väga vale jääda positiivsetele käikudele positiivsete sõnumitega vastamata, kuna vastasel korral need positiivsed stiimulid lihtsalt puuduvad. Ja nagu hr Schulz juba ütles, on ka see teatud positiivne sõnum, mis annab märku Euroopa paindlikust poliitikast Ladina-Ameerika ja Kariibi mere piirkonna suhtes.
Vabandan, kuid kahjuks ei saa ma teatud küsimustele vastata. Lõpetaksin sellega, et olen väga rõõmus, et järgmine kolmik, Prantsusmaa, Tšehhi Vabariik ja Rootsi, on enda asjaks võtnud need programmi punktid, mida meie senises kolmikus, Portugali, Saksamaa ja Sloveenia vahelises koostöös, oleme püüdnud rakendada. Selles programmis on seatud minu arvates õiged prioriteedid: keskkonna- ja energiapaketi jätkuv ühtlustamine, rändepoliitika ja muidugi lahenduste otsimine jätkuvale ratifitseerimisele või pigem lahenduste otsimine ummikseisule seoses Lissaboni lepinguga.
Olen veendunud, et eesistujariik Prantsusmaa oma ulatuslike kogemustega eelmistest eesistumisperioodidest, sealhulgas väga tõsistest dilemmadest, mille ees neil minevikus seista on tulnud, on edukas ja et teatud viisil on juuni Euroopa Ülemkogu juba osutanud sellele järjepidevusele. Seepärast olen veendunud, et kui te aasta lõpul eesistujariik Prantsusmaa aruannet hindate, siis paljud küsimused, milledest me täna räägime kui lahtistest või valusatest, on selleks ajaks oma lahenduse leidnud.
Seega tänan teid veel kord siiralt konstruktiivse koostöö ja ühiste jõupingutuste eest nende lahenduste otsimisel. Euroopa Liidu ainsa otse valitava organina on Euroopa Parlament minu arvates teatud mõttes pöördepunktis. Osaliselt selleks, et oma rolli tugevdada, on meil hädasti vaja uut institutsionaalset lahendust.
Mul on kahju, et pidime sellel täna nii pikalt peatuma ja muidugi ka viimasel Euroopa Ülemkogul, kuid see pole põhjus pessimismiks. Euroopa Liit on piisavalt tugev, et astuda see samm edasi. Olen veendunud, et Euroopa Parlamendi roll selles arutelus on otsustav.
Tänan.
(Aplaus)
President
Minu siiras tänu teile, Euroopa Ülemkogu eesistuja, Janez Janša, teie aruande eest. Siiski ei soovi ma teid tänada mitte ainult parlamendi nimel, vaid soovin teid ka isiklikult tänada. Sooviksin lisada, ja see on ka väga isiklik tähelepanek, et kui mind esimest korda 1979. aastal Euroopa Parlamenti valiti, siis poleks ma arvanud, et näen päeva, kui Sloveenia peaminister, vaba, demokraatliku Sloveenia peaminister, esitab sellele parlamendile aruande Euroopa Ülemkogu kohta, ja siiski, siin me nüüd oleme! Sooviksin öelda järgmist: see on meie aja ime, et Sloveenia peaminister on kõnelenud siin parlamendis Euroopa Liidu nimel.
Samuti saame toetuda sellele julgusele ja tugevusele ajal, kui arutelu valitsevad Iirimaa referendumist põhjustatud pettumusmeeleolud. Tähtis on see, et progress jätkub, kui säilitame meelekindluse. Sooviksin teid siiralt meelekindluse eest tänada. Võin teile Euroopa Parlamendi nimel kinnitada, et säilitame otsustavuse. Jääme rahulikuks, kuid ka kindlaks, ja sellest lähtudes paluksin nüüd komisjoni presidendil José Manuel Barrosol esitada oma lõppsõna.
Veel kord suur tänu, nõukogu eesistuja Janša!
José Manuel Barroso
komisjoni liige. - Härra president, me oleme palju rääkinud kodanike kuulamisest ja mul on väga hea meel, et vähemalt mõned teist on siia jäänud, et kuulata mind ja peaminister Janšat, nii et saaksime vastata väga huvitavatele märkustele, mida selle arutelu käigus tehti.
Loomulikult puudutas arutelu ka Iirimaa "ei”-hääle järeldusi ja tagajärgi.
Lubage mul öelda midagi, mis, ma arvan, on tuleviku seisukohalt väga tähtis: ärgem langegem Euroopa kirumise lõksu, iseenda kui Euroopa institutsiooni kirumise lõksu. See oleks tõeline viga. Kasu ei saa sellest mitte keegi.
Tegelikult näitavad kõik kättesaadavad andmed, kõik objektiivsed uuringud, et üldiselt Euroopa kodanikud usaldavad Euroopa institutsioone, sealhulgas komisjoni rohkem kui enamiku riikide valitsusi ja kindlasti enamikke erakondi riiklikul tasandil. Seepärast pole probleemi määratlemine lihtsalt usaldusprobleemina Euroopa institutsioonide suhtes intellektuaalsel tasandil aus.
Muide, meie andmete kohaselt ja vastavalt sellele, mida meile Iiri valijate kohta rääkis peaminister Cowen, ei hääletanud Iiri valijad Euroopa vastu. Tegelikult ütles 80% "ei” hääletanutest, et nad pooldavad Euroopat. Neil võib ühes või teises aspektis olla mõningaid etteheiteid, kuid vastavalt Iiri ametiasutuste andmetele ja kõigile meile kättesaadavatele andmetele seda lihtsalt ei saa pidada hääleks Euroopa vastu.
Seepärast ärgem süüdistagem Euroopat. Olgem tagasihoidlikud; mõistkem oma puudusi; võtkem vastu kriitika; töötagem paremini Brüsselis või Strasbourgis, kuid ärgem lihtsalt süüdistagem Euroopat ja püüdkem mõista, et täna on võimuorganitel, olgu siis Euroopa, riiklikul, piirkondlikul või kohalikul tasandil, tohutud kohustused, ja me peame sellega silmitsi seisma teatava tagasihoidlikkusega, kuid mitte andes järele populistlikele, lihtsatele argumentidele.
Euroopa Liidu kuvandi määravad tehtud otsused ja mitte esitatud ettepanekud. Otsused võtavad vastu nõukogu ja Euroopa Parlament, mitte komisjon. Euroopat kahjustab väga tihti selle otsustamismehhanismist tehtud karikatuur; Euroopat kahjustavad rünnakud Euroopa institutsioonide vastu, mida mõnikord teostavad ka mõned väga pühendunud eurooplased; väga tihti on see, mis Euroopat kahjustab, karikatuur, mis on tehtud mitte ainult meie institutsioonidest, vaid ka meie poliitikast.
Lubage tuua vaid üks näide. Te kõik olete kuulnud lugu sirgetest kurkidest. Saksamaal ja veel mõnes riigis on see väga populaarne. Juba teab kui kaua on Euroopat naeruvääristatud kurkidele kehtestatud turustusstandardite pärast. Vaadake, minu juhitud komisjon on teinud ettepaneku need kaotada, vaadates läbi ka 35 muud toidu ja köögiviljade turustusstandardit, mida me peame mittevajalikuks. Meie mõte on jätta neist 35 standardist alles ainult 10. Ja mis te arvate? Kui me liikmesriikidele ettepaneku tegime, siis oli selge enamus selle muutuse vastu. Selline on tegelikkus. Brüssel ikkagi ei mängi liikmesriikidele lapsehoidjat, kas pole?
Noh, igatahes me ei peatunud; kavatseme esitada ettepaneku neist mittevajalikest standarditest lahtisaamiseks. Siis on aeg kas Brüsseli bürokraatia suhtes tegudele asuda või vait olla. Kui on midagi halvemat kui Brüsseli bürokraatia, siis on see 27 liikmesriigi bürokraatiad, mis saabuvad Brüsselisse, et paluda oma õigusaktide tugevdamist Brüsseli tasandil.
Seepärast võidelgem mittevajaliku bürokraatiaga ja austagem subsidiaarsuse põhimõtet; kuid ärgem tegutsegem sellepärast, et olla Euroopa institutsioonide vastu, vaid sellepärast, et olla kodanikele lähemal.
Arutelu käigus mainiti mullakaitse direktiivi. Seda esitati Brüsseli-poolse liigse reguleerimise näitena. Lubage mul teile meenutada, et 2007. aasta novembris oli see parlament, kes esimesel lugemisel suure enamusega mullakaitse direktiivi poolt hääletas. Mida te siis tahate? Kui keegi paluks mul kui komisjoni presidendil Euroopa Parlamendi häält ignoreerida, siis ei saaks ma seda teha. Seega, kas sellest direktiivist saab seadus, sõltub nüüd kaasseadusandjatest. Sooviksin, et kõik Euroopa-meelsed ei peidaks end komisjoni selja taha siis, kui Euroopa Parlamendi enamik hääletab teisiti kui teile meeldiks.
Sama käib ka tagasisaatmisdirektiivi kohta. Kuulsin, kuidas ühe fraktsiooni esimees kritiseeris parlamendi poolt äsja vastuvõetud tagasisaatmisdirektiivi ja esitas seda kui üht probleemi seoses Euroopa Liidu õiguspärasusega. Olgem ausad: kui Euroopa institutsioonid ise seavad küsitavaks õigusaktid, mille nad ise on vastu võtnud, tuleb meil tõesti tegemist teha probleemiga, mis puudutab kodanike toetust.
See on tähtis, sest kui riiklikul tasandil erakond või poliitiline liider ei nõustu konkreetse otsusega mõne õigusakti suhtes, siis ei sea ta kahtluse alla riigi, rahvuse või riigi demokraatia õiguspärasust, kuid Euroopas leian ma väga tihti, et kui mõned poliitikud ei nõustu konkreetse poliitikaga, siis püüavad nad kahtluse alla seada kogu meie Euroopa protsessi õiguspärasust. Kui soovime oma Euroopa projektiga edasi minna, siis on see vastuvõetamatu ja pole aus.
Sama käib ka sotsiaalsest ja liberaalsest aspektist tehtud karikatuuri kohta. Me edendame praegu Euroopa Ülemkogus arutelu selle üle, kas tegeleda meie ühiskonna kõige haavatavamate inimeste otseste muredega. Komisjoni vastus oli selge: tehkem seda. On inimesi, kes kõige rohkem abi vajavad, ja me peame nende aitamiseks tegutsema kohe ja kui on olemas mõned Euroopa õigusaktid, siis kasutagem neid, lisades juurde selle, mis on olemas riiklikul tasandil. Usun, et on võimalik reageerida nii struktuuriliselt kui ka vahetult. Usun, et on võimalik olla nii turu kui ka sotsiaalpoliitika poolt.
Ma usun, et mõnikord on Euroopa mõttetult lõhestatud kunstliku vahetegemise tõttu nende vahel, kes pooldavad suuremat turule orienteeritust, ja nende vahel, kes pooldavad suuremat sotsiaalset orientatsiooni. Ma arvan, et on täiesti võimalik pooldada siseturgu, olla vastu konkurentsi moonutavale riiklikule sekkumisele, kuid samal ajal olla vast ultraliberalismile, mis moonutab solidaarsust. On täiesti võimalik teha Euroopa tasandil mõlemat ja mitte suurendada ideoloogilisi erinevusi, mis, kui me neid õigesti ei käsitle, aitavad ainult populiste nende äärmuslikus Euroopa projekti vastases hoiakus.
Peame neid küsimusi arutama, kui soovime enesekindlalt Euroopa projektiga edasi minna. Ma usun, et Euroopa institutsioonide süüdistamine on mõttetu ja töötab vastu kõigile neile, kes Euroopa ideaali usuvad.
Lubage mul samuti väga avameelselt öelda, et nagu on Euroopa integratsiooni ajaloos tihti juhtunud, iga kord, kui ilmneb tagasilöök, kasutavad mõned liikmesriikide poliitikud seda selleks, et vähendada Euroopa institutsioonide rolli ja nõrgendada komisjoni rolli. Mõned arvavad isegi, et komisjon ei peaks sõna võtma selle eest, millesse ta usub. Mina sellega ei nõustu. Komisjon seisab kindlalt ühenduse pädevuse ja ühenduse asjade eest. Kavatseme olla vastu mis tahes katsetele Euroopa pädevust vähendada, sest ma tõesti usun, et probleem pole selles, et Euroopal on liiga palju pädevust, vaid selles, et poliitikutel, kes peaksid kaitsma Euroopa ideaale ja Euroopa projekti, jääb puudu veendumusest.
Minu üleskutse on, et me kaitseksime oma väärtusi, et kõik need, kes siin Brüsselis Euroopa institutsioonidest töötavad, uhkusega töötavad, või töötavad pealinnades üle kogu Euroopa, ühineksid partnerluse vaimus, mis ühendab kõiki meie institutsioone ja liikmesriike, et selgitada, miks rohkem kui kunagi varem vajame Euroopat. Ärgem palugem vabandust selle eest, et kaitseme Lissaboni lepingut, mille eesmärgiks on tugevdada aruandekohustust, demokraatiat ning meie liidu sidusust ja tõhusust. Öelgem Euroopa kodanikele julgelt, et "ei”-hääl Iirimaal ei lahendanud probleemi, mille pidi lahendama Lissaboni leping, et maailmas on karm konkurents, et maailm ei oota Euroopat järele ja et maailm vajab Euroopat, mis on rohkem kui kunagi varem kohal, mitte ainult oma kodanike kasu pärast, vaid ka oma väärtuste edendamiseks.
President
Tänan teid väga, komisjoni president. Kui lubate, siis ütlen, et teie osutatud põhimõtted juhivad Euroopa institutsioonide tööd, Euroopa institutsioonid peaksid olema ettevaatlikud, et mitte teineteist süüdistada ja iga institutsioon peaks endalt küsima, milliste ülesannete täitmiseks ta on ellu kutsutud. Ma usun, et nii komisjon kui ka parlament on jaganud vastutust Euroopa Ühenduse kaitsel, selleks et vältida tagasipöördumist lihtsalt valitsustevahelise koostöö juurde. See on ühine ülesanne, mis meid seob, ja tänan veel kord, et neid põhimõtteid oma lõppsõnas väljendasite.
Arutelu on lõppenud.
Kirjalikud avaldused (kodukorra artikkel 142)
Alessandro Battilocchio  
kirjalikult. - (IT) Eesistujariik Sloveenia eesistumisaeg on sattunud ühe kõige tõsisema kriisi ajale Euroopa Liidu lähiajaloos. Iirimaa-poolne Lissaboni lepingu tagasilükkamine seab kahtluse alla kogu Lissaboni kava struktuuri.
Peame tegutsema kohe. Olen arvamusel, et me ei saa institutsioonide tempo muutust edasi lükata, tempo muutust, mis hõlmab ka otsustamismenetlusi: viimastel aastatel on liit tervikuna alati olnud sunnitud sammu pidama kõige aeglasema partneriga. Võib-olla on saabunud aeg uurida uusi viise, mis võimaldaksid riikidel, kes soovivad suuremat integratsiooni ja kaasatust, just seda saavutada.
Neile, kes arvavad, et me peaksime asju aeglasemalt ajama, peaks jääma tõhustatud koostöö võimalus liidu liikmesriikidega. Käes on otsustav hetk: on tähtis, et kõik, kes nüüd tegutsevad, suudaksid igaüks oma pädevusvaldkonnas selle väga keerulise olukorraga rinda pista.
Pedro Guerreiro  
Iiri "ei”, mille demokraatlikul ja sõltumatul viisil tõid kuuldavale iirlased, ainsad, keda ei takistatud referendumil oma arvamust väljendamast, sest tagatiseks oli põhiseaduslik nõue, on suur tagasilöök katsele suruda vastuvõetamatu valskuse ja jultunud trikitamisega läbi lepingu projekt, mis ei austa prantslaste ja hollandlaste soove ning soovib neist mööda hiilida.
Iiri "ei” tähendab, et Lissaboni lepingu ratifitseerimisprotsess ELis tuleb lõpetada ja igaveseks maha matta. On tõsi, et, vaatamata sellele, kui palju ei proovitaks sellest kõrvale hiilida või eksitada, ühenduse aluslepingute normid näevad ette, et piisab, kui üks riik uue lepingu eelnõu tagasi lükkab ja see ei saa pärast seda enam jõustuda.
Siiski, vaatamata hüüdlause järgimisele, mille kohe hõikasid välja Angela Merkel ja Nicolas Sarkozy, ja näidates üles põlgust iirlaste soovide suhtes, püüavad ELi institutsioonid jätta muljet, et midagi pole juhtunud, nõudes ratifitseerimisprotsessiga edasiminekut ja püüdes võita aega kuni ELi tippkohtumiseni oktoobris, kus nad saaksid taas kord luua tingimused, mis lubaksid allutada isolatsioonile, survele ja väljapressimisele iirlased, inimesed, kes sunnitakse ELi aluslepingute kohta referendumit kordama juhul, kui tulemus on "ei”.
Lühidalt, see on skandaalne!
Anneli Jäätteenmäki
, kirjalikult. - (FI) Harva olen ma saanud nõustuda konservatiivide fraktsiooni esimehe Hartmut Nassaueriga, nii nagu nõustun täna. Oma kõnes analüüsis Hartmut Nassauer põhjuseid, miks olid Iiri referendumi tulemused sellised, nagu nad olid, ja nõustun temaga täiesti.
Iirimaa hääletas Euroopa Liidu ja seega ka Lissaboni lepingu vastu. EL peab ise selle põhjuseid uurima.
Komisjon näib olevat tehnokraatlik institutsioon. Brüssel häirib avalikkust üha rohkem ja näib olevat hullunud despootlik bürokraatia.
Jagan Hartmut Nassaueri soovi, et rohkem otsuseid võetaks vastu liikmesriikide tasandil.
Filip Kaczmarek  
kirjalikult. - (PL) Eesistujariik Sloveenial on mõned väga olulised saavutused. Sel perioodil otsustati Slovakkia euroalasse vastu võtta. Võeti vastu otsus paigutada Euroopa Innovatsiooni- ja Tehnoloogiainstituut Budapesti. Tegelikult meile see otsus nii väga ei meeldinud, sest ootasime, et EITi peakorter hakkaks paiknema Wroclawis. Teine tähtis samm paljude riikide, sealhulgas Poola jaoks, oli ühinemine Schengeni alaga. Piirikontrolli kadumine sellesse alasse kuuluvate riikide sisepiiridelt on nii praktilisest kui ka psühholoogilisest seisukohast tõesti oluline muutus. Ilma piirikontrollita tundub isikute vaba liikumise kontseptsioon täiesti erinev. Eesistujariik Sloveenia edu on seda julgustavam, et riik pole kaua olnud ELi liige.
Peab ütlema, et just eesistumisperioodi lõpul sattus eesistujariik Lissaboni lepingu tagasilükkamise tõttu Iiri referendumil eriti raskesse olukorda. Nii eesistujariik kui ka Euroopa Liit tervikuna leidsid end paradoksaalsest olukorrast. Austada tuleb neid, kes aluslepingu ratifitseerisid, kuid samamoodi ka neid, kes selle tagasi lükkasid. Lisaks küttis emotsioone üles veel küsimus, milline peaks olema nende riikide edasine tegevus, kus ratifitseerimisprotsess on veel pooleli. Kindlasti on neil õigus see protsess lõpule viia. Miski ei saa takistada president Lech Kaczynskit oma lubadust täitmast ja ratifitseerimisdokumenti kiiresti allkirjastamast.
Vytautas Landsbergis  
kirjalikult. - Mul on mitu märkust mõnikord eksitava sõnastuse suhtes, mida ka siin on palju kasutatud. "Iiri rahva tahe”, "Iiri üritus” või "Iiri "ei””, "Iirimaa otsus, Lissaboni lepingu tapja” - selline ja sarnane sõnavara tuleks kõrvale heita. Iirimaa referendumi tulemust tuleb austada, kuid mitte seda ebarealistlikult mütologiseerida. Kui enamik osalenutest väljendas oma mittenõustumist ja usaldamatust Iiri valitsuse poliitika suhtes peamise välispoliitilise küsimusega seoses, siis on selle tegelik poliitiline tõlgendus küsimuseks Iiri ühiskonna jaoks. Kuid juhtunu realistlikuks hindamiseks on vaja ka muid meetmeid.
Need, kes hääletasid "ei”, esindavad vaid ühte kolmandikku kogu Iiri valijaskonnast. Tulemuse otsustas 4% tegelikest valijatest. Seepärast on vähe põhjust süüdistada või kiita kõiki iirlasi. Küsitluste statistika näitab, et Iiri mehed hääletasid "jah”, samas kui naised hääletasid "ei”. Poliitiliselt kõige aktiivsemad naised Iirimaal, nagu ka mehed, olid ilmselt pubides. Kui nooremad inimesed hääletasid "ei”, siis umbes 60% üle 55aasta vanustest inimestest, kes peaksid olema vähem emotsionaalsed ja elutargemad, hääletasid "jah”. Nagu näete, on Iirimaal mitmeid erinevaid identiteete, mitte ainult kaks, mida on nii lihtne määratleda kui kangelaslikke demokraate või neetud Euroopa-vastaseid. Me ei peaks kõiki iirlasi kiitma ega süüdistama, kui ainult pool neist käis hääletamas ja ka valitsus näitas üles oma ükskõiksust. Tuleb olla realistlik ja korrektne, see on minu ettepanek. Vastasel korral peaks EL olema kohustatud Iirimaalt küsima, kas ta soovib olla Lissaboni Euroopas või mitte.
Janusz Lewandowski  
kirjalikult. - (PL) ELi 2008. aasta juuni Brüsseli tippkohtumise päevakord ei kajasta päris hästi praegu liidu ees seisvaid tegelikke väljakutseid. Sotsiaalne käärimine paljudes riikides, mille on põhjustanud energia ja toiduainete kõrge hind, peaks olema hoiatuseks Euroopa Liidu juhtidele, kes keskenduvad vaid Lissaboni lepingu tagasilükkamisele Iirimaal. Me peame leidma lahendused Euroopa kodanike tänastele muredele, mida on selgelt demonstreeritud paljude linnade, sealhulgas Brüsseli tänavail. Ei piisa ambitsioonikate kavade koostamisest taastuvenergia ja keskkonnakaitse valdkonnas. Need võivad tegelikult põhjustada lisakulu ja halvendada Euroopa konkurentsivõimet maailmaturul. Need võivad käärimist ühiskonnas pigem suurendada kui vähendada.
Õige reaktsioon oleks leppida kokku Euroopa strateegias toiduainete ja energia kõrgete hindade vastu üheskoos võitlemiseks koos vaesemate leibkondade kaitsega. Sellega seoses tuleks läbi vaadata ühine põllumajanduspoliitika. Enne energiaallikate ja energiakandjate mitmekesistamist on elutähtis Euroopa turg liberaliseerida, et luua vastastikku seotud süsteem, mis suudaks konkreetseid riike kaitsta energiaga seotud väljapressimise eest. See on võimalik vaid siis, kui 27 liikmesriiki otsustavad ajada ühiselt asju väliste energiatarnijatega, nagu Gazprom. Praegu valitsev suundumus sõlmida kahepoolseid lepinguid, mida ilmestab Saksamaa, Itaalia, Austria, Bulgaaria, Ungari ja Kreeka näide, muudab selle võimaluse realiseerumise ebatõenäoliseks. Lissaboni leping pole vältimatu eeltingimus Euroopa solidaarsusele energia valdkonnas.
Zita Pleštinská
, kirjalikult. - (SK) Tänasel juunikuu päeval vaatame me tagasi lõppema hakkavale kuuekuulisele Sloveenia eesistumisperioodile.
Soovin ühineda kõigi nendega, kes tänase arutelu käigus eesistujariik Sloveeniat õnnitlesid. Sloveenia, mida tihti Slovakkiaga segi aetakse, on selge näide, kuidas väike liikmesriik saab vapralt ELis oma rolli täita.
Slovakkia, minu kodumaa jaoks on Sloveenia presidentuur ajalooline hetk, sest Sloveenia eesistumise ajal otsustati Slovakkial lubada euroalaga ühineda.
Soovin tänada Sloveenia presidentuuri selle konstruktiivse lähenemisviisi eest ELi siseturu tugevdamisele. Kaubanduspakett, mille Euroopa Parlament Sloveenia presidentuuri abil vastu võttis, on muude sektorispetsiifiliste direktiivide, näiteks mänguasjade direktiivi või kosmeetikatooteid ja ehitusmaterjale käsitlevate direktiivide läbivaatamise peamine eeltingimus.
Siiski sooviksin avaldada rahulolematust juuni tippkohtumisel kiirustades tehtud otsuse üle, millega igaveseks tühistati ELi Kuuba vastased sanktsioonid, ilma kuubalaste elu kõigi aspektide põhjaliku eelneva analüüsita. Kutsun Euroopa Liidu riike üles jätkama surve avaldamist demokraatia ja kodanikuvabaduste kaitseks Kuubal.
Ma usun, et pärast seda käiku nõuab EL veelgi jõulisemalt, et Kuuba president Raúl Castro peaks viivitamata vabastama kõik Kuuba poliitvangid.
Katrin Saks
, kirjalikult. - ET Euroliidust sai Iiri referendumi põrumisega huvitav kooslus: varem pea seljas edasi kapanud liit kaotas esimeste referendumitega pea, kuid nüüd sundis ka oma hobuse tupikusse. Paistab, et ülemkogu arutelu ka asjasse suurt selgust ei toonud.
Siit mõned märkused: esiteks tahaksin avaldada nördimust Iirimaa EI-kampaania loosungite üle. "Europe has been good to Ireland. Let's keep it this way!” on lihtsalt skandaalne. Ma ei pea õigeks euroskeptikute arvamust, justkui nüüd, kui Iiri rahvas on rääkinud, peaks Lissaboni leppe maha matma.
Samas ei tohi me survestada Iiri valitsust: loomulikult otsustavad nad ise, mis edasi teha.
Samuti tahaksin märkida, et Euroopas on võimust võtmas poliitilised sabotaažid ja mitmes riigis on ette tulnud juhuseid, kus "kui tahate, et ratifitseerime, siis tehke teie midagi vastu”. Kolmandaks on pidev jutt demokraatlikust defitsiidist, olgugi et sisukalt ei lähene rahvas ELi võtmeküsimustele isegi siis, kui luuakse võimalus nendega konsulteerida.
Iiri referendumi tulemus tõestab, et Euroopa edukus on ohvriks ebalevate avalike arvamuste üledoosile. Individuaalsed kapriisid istuvad süstemaatiliselt pähe üldhuvidele ning lühiajalised valikud pimestavad pikaealist visiooni.
Toomas Savi  
kirjalikult. - olen rahul Euroopa Ülemkogu tippkohtumise tulemustega, sest nõustuti Iirimaa ettepanekuga pöörduda tagasi Lissaboni lepingu tagasilükkamise juurde Iirimaal nõukogu 15. oktoobri 2008. aasta kohtumisel, jättes Iiri valitsusele küllalt aega, et esitada ideed, kuidas alusleping päästa.
Eriti valmistab rõõmu asjaolu, et Iiri "ei” ei mõjuta kavandatud ratifitseerimisprotsessi teistes liikmesriikides. Nii nagu iirlastel oli sel hetkel võimalus alusleping tagasi lükata, nii peab kõigil teistel liikmesriikidel olema võimalus liikuda edasi, nii et iirlased saaksid otsuse juurde tagasi pöörduda siis, kui aeg on selleks küps. Olen veendunud, et aeg hajutab udu ja näitab teed reformidele Euroopa Liidus.
Lisaks Lissaboni lepingule arutas Euroopa Ülemkogu ka aastatuhande arengueesmärke, lubades radikaalseid reforme abi tõhususe parandamiseks, tuginedes 2005. aasta Pariisi deklaratsiooni (abi ühtlustamise ja lähendamise kohta) ja 2005. aasta Euroopa arengupoliitika konsensuse täiemahulisele rakendamisele. Ma loodan, et Euroopa Ülemkogu seekord toimib vastavalt oma lubadustele.
Richard Seeber
, kirjalikult. - (DE) Reformilepingu tagasilükkamine Iirimaal võis olla tagasilöök Euroopa arengule, kuid see pole põhjus, miks liit peaks paigale tarduma. Peame Iiri "ei”-d tõsiselt võtma ja ei saa lihtsalt tagasi pöörduda normaalse igapäevarutiini juurde. Peaksime töötama selleks, et parandada suhtlust ELi kodanikega. Eriti majanduslike vapustuste aegadel on tähtis, et inimestele lahendusi pakuksime.
Euroopa ees seisvad väljakutsed ei vähene. Tõusvad nafta ja toiduainete hinnad näitavad, et odavate fossiilkütuste ja odava toidu ajastu on möödas. Euroopa peab kohanema mitte ainult kliimamuutuste, vaid ka energia kõrge hinnaga. Energiasääst ja jätkusuutlikud energiatarned peavad saama ELi pikaajalisteks eesmärkideks. Kui majapidamiste energiatarbimine väheneb jätkusuutlikult, vähenevad ka selle kulud. See on kasulik nii kliima kui ka inimeste seisukohalt.
Czesław Adam Siekierski
kirjalikult. - (PL) Lissaboni lepingu tagasilükkamine Iiri referendumil on tagasilöök, mis peaks Euroopa institutsioone ja liikmesriikide valitsusi sügavalt järele mõtlema panema.
Mis oli selle põhjuseks? Kes jättis oma kohustused täitmata? Kas ühiskond ei mõista poliitikuid? Või võib-olla on poliitikud need, kes on kaotanud kontakti tavainimestega?
Süüdi on nii Euroopa institutsioonid kui ka konkreetsete riikide valitsused. Nad ei korraldanud asjakohaseid teavituskampaaniaid. Vähe on teavet, mis oleks kirjutatud keskmise kodaniku jaoks selges ja lihtsas keeles.
See näitab mitte ainult tulevikkuvaatava planeerimise täielikku puudumist, vaid ka täielikku teadmatust sotsiaalsete hoiakute koha pealt, samuti teadmatust kodanike vaadetest Euroopa Liidule seoses Lissaboni lepinguga.
Iiri referendumi tulemus näitab ka, et praegu puudub ELis sisemine ühtsus. Liikmesriikide valitsused näitavad end tihti Euroopa institutsioonidega opositsioonis ja süüdistavad neid kõigi ebaõnnestumiste või ebapopulaarsete otsuste pärast. Liigagi lihtne on süüdistada mingeid anonüümseid Euroopa bürokraate, kes alati pole tavainimese olukorraga kursis. Selle tulemuseks on negatiivne suhtumine Euroopa Liitu ja selle institutsioonidesse. Me peaks lõpetama selle vahetegemise meie ja nende vahel. MEIE oleme Euroopa Liit!
Silvia-Adriana Ţicău  
Lissaboni leping ja Iiri "ei” avasid nõukogu päevakorra 19.-20. juuni istungjärgul. Enam kui kaks kolmandikku liikmesriikide parlamentidest on aluslepingu juba ratifitseerinud. Iiri valitsus palus olukorda uuesti arutada 2008. aasta oktoobriks planeeritud nõukogu istungjärgul. Iirlaste hääletuse tulemus näitab, et kodanikud ootavad liidult lahendusi oma igapäevamuredele: töökohad, sotsiaalsed tingimused, energia ja toiduainete hindade tõus, kliimamuutused ja demograafilised muutused.
Nõukogu taaskinnitas vajadust võtta kiiresti vastu energeetikat ja kliimamuutusi käsitlev meetmepakett, sest liidu energiaallikate mitmekesisus ja suurem energiasääst on ELi majandusarengule olulised. Nõukogu rõhutas innovatsiooni, uuringutesse ja põllumajandusliku tootmise arendamisse tehtavate investeeringute tähtsust ja juhtis tähelepanu ELis ja väljaspool seda toimuva biokütuse tootmise ning kasutamise sotsiaalsele ja keskkonnamõjule.
Tervitan nõukogu kindlat otsust toetada kõigi liikmesriikide osalemist viisast loobumises, s.o viisavabaduse programmis, mille eesmärgiks on tagada täielikult kahepoolne viisavaba reisimine ja kõigi ELi kodanike võrdne kohtlemine suhtluses Ameerika Ühendriikidega.
Tervitan nõukogu kindlaksjäämist piirkondliku koostöö edendamisele, eriti Musta mere ja Lääne-Balkani piirkonnas.
