Olukord Pakistanis (arutelu) 
Juhataja
Järgmisena arutleme teemal "nõukogu ja komisjoni deklaratsioonid Pakistani olukorra kohta”.
Manuel Lobo Antunes
nõukogu eesistuja. - Härra juhataja, lugupeetud volinik, daamid ja härrad, teatavasti jälgib Euroopa Liit murelikult sündmuste hiljutist arengut Pakistanis, iseäranis 3. novembril väljakuulutatud erakorralist olukorda riigis, millele järgnesid sotsiaalne rahutus ning inimeste arvukad arreteerimised, sealhulgas ülemkohtu esimehe koduaresti võtmine.
Ei ole kahtlustki, et sellega astuti õigusriigi põhimõttel rajaneval ja demokraatliku arenguga Pakistanis samm tagasi, mis purustab sealsete inimeste ning rahvusvahelise üldsuse kõik lootused näha Pakistani demokraatlike institutsioonide õigusjärgsuse tugevnemist. Just seetõttu avaldas eesistujariik 6. novembril liidu nimel sügavat muret seoses erakorralise olukorra väljakuulutamisega riigis ning Pakistani põhiseaduse ja põhivabaduste peatamisega.
4. novembril, s.o kaks päeva enne kõnealust sündmust, avaldasid esinduste juhid ja kõrge esindaja, härra Javier Solana, Islamabadis muret sündmuste käigu üle. Meie, st Euroopa Liit ühinesime siis paljude teistega, kes rõhutasid, kuivõrd oluline on panna põhiseadus uuesti kehtima, taastada tsiviilkord, tagada kohtuvõimu sõltumatus ning massimeedia vabadus, vabastada kõik poliitvangid, ajakirjanikud ja inimõiguste eest võitlejad ning luua nõuetekohased tingimused seaduslike valimiste korraldamiseks 2008. aasta jaanuaris.
Ei ole kahtlustki, et mis tahes rahvus saab stabiilselt eksisteerida ja areneda vaid demokraatlikult usaldusväärsetes oludes. Meid teevad väga murelikuks teated arvukatest kinnivõtmistest, teabevabaduse boikotist, kodanike sõnavabaduse kaotamisest ja haritlaste, nagu kohtunikud, juristid, ajakirjanikud ja inimõiguste eest võitlejad, ründamisest. Kuid samal ajal esitame kõikidele osapooltele palve võtta end võimalikult palju kokku ning teha omavahel koostööd, et leida demokraatlik ja rahumeelne lahendus kõnealusele kriisile, mis taastaks kiiresti tavapärase olukorra.
Mõistame, et Pakistan seisab silmitsi tõsiste proovikividega, mis ohustavad riigi julgeolekut, ning tunnustame sealse rahva toodud ohvreid ja tehtud jõupingutusi võitluses ekstremismi ja terrorismi vastu, kuid sellegipoolest on Euroopa Liit veendunud, et kõnealuste küsimuste lahendamisel ei tohi sekkuda demokraatlikku riigikorda.
Ometi ei tohi unustada, et võitluses ekstremismi ja terrorismi vastu oleme alati võinud arvestada liitlassuhetega. Seetõttu peame tagama, et Pakistan jätkab võitlust selle üleilmse ohuga, kasutades põhilise relvana rahvusvahelist koostööd.
Lõpetuseks loodab Euroopa Liit, et praegusele muutlikule kliimale leitakse kiiresti ja rahumeelselt lahendus ning president Musharraf peab oma lubadusest kinni, võttes seljast mundri ning loobudes staabiülema ametikohast.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra juhataja, Pakistan on mõne kuu jooksul juba kolmandat korda täiskogu päevakorras. See tõestab, kui raskes üleminekuolukorras see riik praegu on. 3. novembril president Musharrafi kui armee ülemjuhataja kehtestatud eriolukord oli murettekitavaks signaaliks Euroopale ja muule maailmale ning kahjustas demokraatia arengut Pakistanis.
Enne eriolukorra kehtestamist olime tunnistajaks mõningatele julgustavatele arengutele, mis tekitasid lootust kõikehõlmava poliitilise protsessi ja tugevamate demokraatlike institutsioonide väljakujunemiseks, kuid kahjuks on see nüüd kahtluse alla sattunud ja me küsime endalt, kas hetkeolukorda on veel võimalik tagasi pöörata, kas veel on võimalik taastada usaldus ja tingimused enne parlamendivalimisi.
3. novembri õhtul ütles president Musharraf oma teleesinemises, et ta peatab põhiseadusliku korra terrorirünnakute nähtava sagenemise tõttu, mis on ohuks riigile. Kahtlemata seisab Pakistan praegu silmitsi äärmiselt tõsise usuäärmusluse ja vägivalla ohuga nagu näitavad hiljutised sündmused Loode-Pakistani piiriprovintsis ja 18. oktoobril Karachis toimunud rünnak Benazir Bhutto saatemeeskonnale. Praeguse olukorra tulemusena on arreteeritud tuhanded juristid, ajakirjanikud, poliitiliste parteide töötajad ja inimõiguste eest võitlejad, sealhulgas sellised väljapaistvad isikud nagu ÜRO eriraportöör usu- ja mõttevabaduse küsimustes Asma Jahangir ja ülemkohtu advokatuuri esimees Aitzaz Ahsan.
Need on inimesed, kes kaitsevad avatud ja tolerantset Pakistani. Nad ei ole terroristid ja nende kinnipidamine on väär. Nad tuleks viivitamatult vabastada. Pakistani kohtusüsteemi vastu suunatud drastiline tegevus on minu meelest eriti rahutukstegev. Õigusriik on iga demokraatliku protsessi keskmes ja demokraatlik süsteem ei saa toimida ilma sõltumatu kohtusüsteemita.
Eesistujariigi seisukohavõtt, mida meie president ELi nimel oma kõnes äsja puudutas, on väga selge ja jääb meie seisukohaks. Eelmisel pühapäeval teatas president Musharraf pressikonverentsil, et ta loodab, et Pakistani parlamendivalimised on võimalik korraldada 9. jaanuaril 2008. See oleks samm õiges suunas, aga palju probleeme on lahendamata. Millal lõpeb eriolukord? Kuidas saavad toimuda vabad ja õiglased valimised, kui trüki- ja elektrooniline meedia on tsensuuri all, kui muud kodanikuõigused on tühistatud ja on õõnestatud kohtuvõimu sõltumatust? Kuidas saavad parteid kampaaniat korraldada kui kogunemisvabadust on kärbitud ja partei liidrid, nagu Benazir Bhutto, on koduarestis? Need küsimused ei ole praegu veel selged.
Kõige olulisem selle ebakindluse lõpetamiseks on nii ruttu kui võimalik kindla parlamendivalimiste kuupäeva väljakuulutamine ja selge ajakava, millal lõpeb eriolukord. Selleks, et need valimised saaksid mingilgi määral olla demokraatlikud ja läbipaistvad on esmatähtis, et kõik piirangud poliitilistele õigustele ja põhiõigustele tuleb lõpetada. Praeguses olukorras tundub, et ei ole võimalik saata valimiste vaatlemismeeskonda. Komisjoni teatises ELi valimisabi ja -vaatluste kohta esitatud minimaalsed tingimused demokraatlike valimiste korraldamiseks ei ole täidetud.
Kui eriolukord siiski kiiresti lõpetatakse ja olukord peatselt märkimisväärselt paraneb, võin ma veel olukorra ümber hinnata. Mul on igal juhul vajalikud ettevalmistused ELi valimiste vaatlemise meeskonna Pakistani saatmiseks tehtud, kui olukord peaks kiiresti ja märgatavalt paranema. Kuid nagu juba öeldud, ma olen väga mures ja kahtlen, et see on tõenäoline.
On tehtud üleskutseid meie abi peatamise kohta Pakistanile ja mõned liikmesriigid on selles suunas samme astunud või kaalunud tegevusvõimalusi. Lubage meenutada, et Euroopa Komisjoni toetus Pakistanile keskendub võtmeküsimustele nagu vaesuse vähendamine ja haridus, sealhulgas riigi loodeosa piiriprovintsis ja Baluchistanis, mis on kõige mahajäänumad provintsid Pakistanis.
Sellepärast ma arvan, et me peame kaaluma, kuidas kõige paremini toimida, kuid arvestades selle abi iseloomu, peaksime me väga hoolikalt järele mõtlema.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
fraktsiooni PPE-DE nimel. - Härra juhataja, praegune olukord paneb mind tõepoolest muretsema: põhiseaduslike tagatiste ajutine katkestamine, erakorraline olukord, kodanikuühiskonna paljude liikmete ja oponentide vahistamine, kaasa arvatud juristid nagu härra Ahsan, kes on ülemkohtu esimees, või opositsiooniliidri proua Bhutto koduaresti panemine. Mida säärases olukorras küll ette võtta?
Meieni on jõudnud teave, et USA asevälisminister härra Negroponte külastab peagi Pakistani ning üks liikmesriikidest, nimelt Suurbritannia, on koos ÜROga esitanud presidendile palve loobuda sõjaväejuhi staatusest ning lõpetada kümne päeva jooksul erakorraline olukord.
Mida saame meie Euroopa Liidus teha? Kõigepealt peame ülimalt ettevaatlikult tegutsema. Praeguse eesistujariigi esindaja tegi väga õige märkuse, nimetades Pakistani eluliselt oluliseks partneriks võitluses terrorismi vastu, ning riigiks, millel on tuumarelvad.
Seega usun, et ühest küljest peab Euroopa Liit paluma valitsusel taastada mingigi (sest me ei tohi unustada, et terrorism on Pakistanis mõjutegur, lausa põhitegur) kord, stabiilsus, põhiseaduslikud õigused ja vabadused ning vabastada vahi alt inimesed, keda ebaseaduslikult kinni peetakse. Lisaks palun teil, härra volinik, teha suuri jõupingutusi ja kasutada kõiki abinõusid, et kindlustada vabad ja õiglased valimised ning Euroopa Liidu osavõtt ja esindatus Pakistani küsimuse lahendamises, mis on väga oluline kõnealuse piirkonna stabiilsuse ning Pakistani ja Euroopa Liidu suhete jaoks, vihjates tagatistele, mida oma kõnes mainisite.
Seetõttu, härra volinik, usume väga teie võimetesse, diplomaatiasse ja jõupingutustesse ning loodame siiralt, et need kannavad vilja, tänu millele on Euroopa Liidul võimalus valimiste juures viibida.
Robert Evans
fraktsiooni PSE nimel. - Härra juhataja, suur tänu nõukogule ja komisjonile, eriti nõukogule 8. novembril tehtud karmi avalduse eest.
Ma arvan, et keegi ei kahtle selles, et olukord Pakistanis on väga tõsine ja plahvatusohtlik. Raske on isegi mõista, et kõik juhtunu on aset leidnud umbes kümne viimase päeva jooksul pärast eriolukorra väljakuulutamist. Mitmed parlamendisaadikud kohtusid paar kuud tagasi kindral Musharrafiga kõigepealt Brüsselis ja seejärel Islamabadis, mille käigus me saime mitmeid rahustavaid avaldusi. Ta teatas täiesti veendunult, et kavatseb järgida põhiseadust ning et toimuvad vabad ja õiglased parlamendivalimised. Ma tervitan tema avaldust, et valimised leiavad aset 9. jaanuaril, kuid jagan komisjoni esindaja kõhklusi selles osas, mis hakkab tegelikult eriolukorda arvestades toimuma, kuivõrd on peatatud mitmete televisioonikanalite töö ja piiratakse muid inimõigusi, kas sellisel juhul on vähem kui kahe kuu pärast vabade ja õiglaste valimiste toimumine üldse võimalik?
Tahaksin juhtida komisjoni esindaja tähelepanu kõnealuse resolutsiooni lõikele 14, milles me kutsume komisjoni üles laiendama abi andmist Pakistanile hariduse, vaesuse leevendamise, tervishoiu ja hädaabitööde osas, kuid suunata see antud olukorras pigem läbi valitsusväliste organisatsioonide kui valitsuse.
Meil ei ole mingisuguseid probleeme Pakistani rahvaga. Me tunnustame seda, et läänemaailma jaoks on Pakistan väga oluline liitlane nagu ütles Salafranca Sánchez-Neyra. Me tunnustame nende olulist rolli mitmetes valdkondades ning samuti seda, et nad on ise olnud terroristide ohvriteks. Kuid see ei tähenda, et me peaksime kõrvale jääma ja eirama seda, mis seal praegu toimub. Minu fraktsioon tahtis resolutsiooni lülitada ka peatükki võimalike sanktsioonide kohta, kutsudes nõukogu ...
(Juhataja palub kõnelejal aeglasemalt rääkida)
Ma arvasin, et ma räägin nii arusaadavalt, et tõlkidel ei ole mingit raskust mind mõista, aga ma räägin muidugi aeglasemalt.
Ma kutsuksin nõukogu üles kaaluma eesmärgipäraseid sanktsioone, mida sotsialistide fraktsioon oleks tahtnud läbi viia, aga millele ei saadud vajalikku toetust, nagu näiteks reisikeelud või varade külmutamine. Loodetavasti ei lähe seda kõike vaja ja Pakistan pöördub kuristiku servalt tagasi, et eriolukord lõpetatakse ja kindral Musharraf astub armee ülemjuhataja kohalt tagasi. Härra president, ma vabandan veelkord, et rääkisin liiga kiiresti.
Sajjad Karim
fraktsiooni ALDE nimel. - Härra juhataja, Pakistan on Euroopa Liidu jaoks elutähtis liitlane. Me näeme praegu, et Pakistan on ristteel. Kuid ma arvan, et Pakistan tahab meiega koos edasi liikuda ja me oleme taas alustanud suhteid Pakistaniga, mis minu arusaamise kohaselt on olnud küllaltki edukas.
Sellegi poolest ei tohi me unustada praeguse olukorra ajaloolist konteksti. Ma tean Pakistani päris hästi ja võin öelda, et kõige suuremaks siseprobleemiks on Pakistani jaoks terrorismioht, mis tuleb üle piiri Afganistanist. Afganistan on ühine ülemaailmne probleem. Me pöörasime mõned aastad tagasi Afganistanile selja. On väga tähtis, et me nüüd ei pööraks selga Pakistanile.
Pakistan on olnud selle võitluse esirinnas, kandes mõnikord rahvusvahelise üldsuse nimel väga rasket koormat vahest ehk liig nõrkadel õlgadel. Pakistani rahvas on seda koormat kandnud, võttes endasse nii palju vägivalda ja laastamist, mis muidu oleks levinud muudesse maailma osadesse. Liberaalide ja liberaalsete väärtuste isoleerimine ja nende ära võtmine Pakistani elanikelt ei lahenda olukorda.
Ma näen, et komisjon on taas kord kutsunud üles vabastama vange, keda praegu kinni peetakse ja ma toetan seda üleskutset. Nende hulgas on niisugused inimesed nagu Pakistani ülemkohtu advokatuuri esimees Aitzaz Ahsan. Meie põhinõudmiseks peab olema, et Pakistani presidendil tuleb eriolukorrale otsekohe lõpp teha. Ta peab taastama põhiseadusliku korra. Tuleb taastada Ülemkohus ning liikuda vabade ja õiglaste valimiste suunas.
President Musharraf peaks nägema, et me ei ole pööranud Pakistanile selga. Me jääme Pakistani toetajaks. Nüüd on tema kord praeguselt positsioonilt taganeda, tunnustada meie põhiväärtusi ja muuta need jagatud väärtusteks. Hoolimata meeleheitlikust olukorrast on tal täiesti selgelt isegi praegu harukordne võimalus anda võim Pakistani rahvale, selle võimu ainuõigele kandjale.
Eoin Ryan
fraktsiooni UEN nimel. - Härra juhataja, ka mina tunnustan, kui oluline on Pakistani roll terrorismivastases võitluses, milles ta on olnud meie kõigi liitlane. Samas ei usu ma hetkekski, et see õigustaks mingil kombel seda, mis on seal viimastel nädalatel toimunud.
Mistahes kõrvalekalle üldisest demokraatiast ei saa olla lahenduseks poliitilistele probleemidele Pakistanis. Mulle tekitab tõsist muret küsimus, miks Musharraf seda tegi - ta nimelt kartis, et ei saa Ülemkohtult otsust, mida ta lootis või tahtis. Ühest küljest tundub see tähtsusetu küsimus ja viis, kuidas ta seda lahendada püüdis, võttes kasutusele väga äärmuslikud meetmed Pakistani rahva ja kohtusüsteemiga suhtlemisel, on äärmiselt ohtlik.
Ma tervitan seda, et ta on võtnud endale kohustuse valimised läbi viia ja rahvusvaheline üldsus ei tohi lasta tal seda lubadust unustada. Eriolukord tuleb kohe tühistada ja Pakistani valitsus peab austama oma põhiseadust. Tüli Ülemkohtuga on toonud mõõtmatut kahju võimude lahususe printsiibile Pakistanis. Tekkinud olukord on väga tõsine. Ma mõistan täielikult hukka kindral Musharraf poolt poliitiliste oponentide vangistamise, kelle seas on 3000 rahumeelset protestijat ja inimõiguste aktivisti.
Euroopa Parlament peab andma kindral Musharrafile edasi väga karmi seisukohavõtu selle kohta, et tema hiljutine tegevus rikub kõiki rahvusvaheliselt tunnustatud konventsioone ja annab Pakistani arengule väga vale ja ohtliku suuna.
Jean Lambert
fraktsiooni Verts/ALE nimel. - Härra juhataja, ma usun, et me tunneme sarnaselt paljude teistega sügavat kahetsust ja nördimust, et jälle kord tuleb rääkida olukorrast Pakistanis. Ma olen nõus peaaegu kõigega, millest siin täna on juba räägitud. Me oleme silmitsi tõsise olukorraga juba sellepärast, et tegemist on tuumariigiga ja läbikukkumise äärel olev tuumariik on midagi, mis peaks meid tõesti tõsiselt muretsema panema.
Inimesed võivad õigustatult öelda, et otsus kuristiku servalt tagasi astuda, on põhiliselt president Musharrafi ja tema toetajate teha. Mõttekäik, et eriolukorras saavad valimised vabalt toimuda, ei pea vett. Seda saab vaevalt pidada vabadeks valimisteks, kui muude poliitiliste parteide juhid on koduarestis või vanglas. Kui ei ole ajakirjanduse vabadust, kui inimesed ei saa osta isegi paraboolantenne, sest nende importimine on nüüd keelatud, ei ole mingisuguseid tingimusi vabade ja õiglaste valimiste läbiviimiseks.
Loomulikult nõuame me kõikide poliitiliste vangide vabastamist, ajakirjanduse vabadust ja seda, et kohtusüsteem saaks vabalt toimida, sest kui kõik demokraatiale pühendunud inimesed on kinni pandud, kes siis veel järele jäävad? Sõnum, mille Pakistani valitsuse tegudest võib hetkel välja lugeda, on seetõttu äärmiselt murettekitav, arvestades, et tegu on riigiga, kes nimetab ennast demokraatiale pühendunuks.
Ma nõustun sellega, mis ütles Robert Evans. Me peame olema valmis kasutama teatud sanktsioonivahendeid, kui Rahvaste Ühenduse ja ÜRO poolt sätestatud 22. novembri tähtajast ei peeta kinni ja president Musharraf ei astu sõjaväe ülemjuhataja koha pealt tagasi või ei tee lõppu eriolukorrale.
Me peaksime toetama Amnesty Internationali homset Tegutsemise Päeva, et Pakistani poliitvange meeles pidada ja me peame kindlasti läbi vaatama need küsimused, mis puudutavad abi andmist ja selle kasutamist. Pakistan on viimase viie või kuue aasta jooksul saanud USAlt 10 miljardi dollari ulatuses abi, mis oli põhiliselt ette nähtud terrorismivastaste meetmete, mitte hariduse toetamiseks ja arendamiseks.
Georgios Georgiou
fraktsiooni IND/DEM nimel. - Härra juhataja, näen, et kogu läänemaailm eesotsas Ameerika Ühendriikidega nõuab enneaegseid valimisi Pakistanis. Valimisi tahetakse korraldada enne, kui opositsioon lastakse vanglast välja ning ülemkohtu esimees härra Ahsan vabastatakse koduarestist.
Pakistanis tunnetatakse kindlasti selle tagajärgi. Ühtlasi ei saa vältida poliitilist ebastabiilsust ning negatiivset mõju riigi majandusele, mis on juba niigi halvas olukorras. Kriisil on ilmselt teisigi tagasilööke nii kõnealuses piirkonnas kui ka Aasia üldises stabiilses arengus. Minu arvates on võimatu jätta seostamata omavahel Pakistani, Kašmiiri ja Afganistani arengut.
Teen ettepaneku, et Euroopa Liit peab nõudma Pakistani märkimisväärse tuumarelvastuse turvamist, miks mitte selle panemist isegi ÜRO kaitse alla, kui vaja, vähemalt kuni kõnealust riiki valitsetakse endise poliitika järgi ning seal taastatakse demograafia.
Eija-Riitta Korhola
Härra juhataja, proua volinik, oleme koos ülejäänud läänemaailmaga pidanud Pakistani juba aastaid oluliseks liitlaseks. Pakistani valitsuse paljusõnalised lubadused teha terrorismile lõpp on andnud Euroopale Liidule kindlustunnet. Sellegipoolest on kõnealusel liidul ja vastastikkusel ühismeelsusel liiga palju puudusi. Nüüd on aega silmad lõpuks ometi avada.
Erakorraline olukord riigis, mille kuulutas kolmandal päeval välja kindral Musharraf, Pakistani põhiseaduse pragunemine - see on vaid jäämäe tipp, mille eest hoiatasime selle aasta juulis ja oktoobris. Ühiskonda on juba aastaid tasapisi sõjalistele eesmärkidele allutatud ning inimõigusi, usuvabadust ja vähemuste õigusi kajastav lakmuspaber näitab, et need on piiratud. Selle asemel, et valmistuda ette demokraatia selleaastaseks triumfiks, tundub Pakistan tugevdavat hoopis valitsuse diktatuuri. Opositsiooniliikmeid vahistatakse, ülemkohtu tööd segatakse, ühel opositsiooniliidril keelatakse riiki siseneda ja teine pannakse koduaresti, ÜRO esindaja peetakse kinni ning ametivõimud kasutavad rahumeelsete meeleavaldajate peal vägivalda - kõik see näitab, et Pakistan seisab kuristiku äärel.
Austatud volinik, Euroopa Liit peab nüüd saatma tugeva ühissõnumi, öeldes, et inimõigusi austavad seal riigis populaarsed demokraatlikud jõud ja ühiskond, mitte sõjavägi, ning et demokraatia on radikaalsete rühmituste võimuletuleku tugevaim barjäär. Me ju mõistame, et kõnealuse riigi julgeolekut ähvardad siseohud ning olukorrale tuleb lahendus leida, kuid demokraatia ei ohusta ju julgeolekut. Ühtlasi aitab demokraatia võidelda Talibani vastu. Euroopa Liit peab julgema oma arvamuse välja öelda, teatades, et meievahelistes liitlassuhetes on otsustavaks teguriks püsiva demokraatia ülesehitamine. Püsiva olukorra tagamiseks Pakistanis on kõigepealt vaja tagada, et ülemkohtul lastakse iseseisvalt ja rahus töötada. Järgmisena tuleb tegeleda jaanuaris toimuvate parlamendivalimistega. Oktoobris aset leidnud pommiplahvatuse väljaselgitamiseks Pakistani saadetud rahvusvaheline uurimisrühm tõestab meie muret. Vähemalt ametlikult konstitutsiooniline ühiskond, millel on pikaajalised demokraatlikud traditsioonid ning kus inimesed janunevad demokraatia, rahu ja stabiilsuse järele, ei anna nii lihtsalt alla. Pakistan annab seega veel palju lootust.
Libor Rouček
Härra juhataja, proua volinik, daamid ja härrad, paljude riikide pikaajalised kogemused näitavad, et kõige tõhusam viis ekstremismi, tasakaalutuse ja kaose ära hoidmiseks on seaduste ja demokraatia rakendamine. Asjale selle pilguga vaadates aga tundub, et president Musharraf tegi tõsise vea ning käitus kohatult, kuulutades riigis välja erakorralise olukorra. Pakistan ei ole ju riik, millel puuduvad demokraatlikud traditsioonid, otse vastupidi, jälgides kohalike kohtunike, juristide, ajakirjanike ja teiste valitsusväliste organisatsioonide esindajate julget ja vastutustundlikku käitumist, on näha, et Pakistani kodanikuühiskonnal on tugevad juured. Sellegipoolest vajab kõnealune kodanikuühiskond abi. Seetõttu palume president Musharrafil lõpetada erakorraline olukord riigis, vabastada poliitvangid ning taastada kõik põhiseadusega tagatud õigused ja vabadused, kaasa arvatud liikumis- ja sõnaõigus ning õigus koguneda ja koosolekuid pidada, et järgmise aasta alguses oleks võimalik korraldada üdini demokraatlikke, vabu ja läbipaistvaid parlamendivalimisi.
Neena Gill
Härra juhataja, paar viimast nädalat on selles väga keerukas ja raskustes vaevlevas riigis möödunud šokeerivate sündmuste keerises. Eriolukorra varjus sõjaseisukorra kehtestamine on alatu katse ühe inimese isiklike ambitsioonide nimel Pakistani destabiliseerida.
President Musharraf õigustab oma teguviisi, kui katset takistada riigi enesetappu, aga mitte riik ei soorita enesetappu, riigi tapab diktaatori tegevus.
See on täiesti vastuvõetamatu, et opositsiooni juht Benazir Bhutto on pandud koduaresti ja talle on keelatud igasugune poliitiline tegevus ning kõik muud aktivistid, meedia ja sõltumatu kohtusüsteem on vaikima sunnitud.
Kui riigis valitseb tõeline ekstremismioht, siis selline kindral Musharrafi tegevus ainult julgustab ekstremiste selle asemel, et nad likvideerida ja teenib ainult demokraatlike ja mõõdukate häälte nõrgendamise huve.
Öeldakse, et Pakistan on kokkuvarisemise äärel. Me peame seda takistama, reageerides jõuliselt. Pakistani mõõdukate vaadetega inimesed on väga pettunud ja vihased Euroopa liiga leebe reageeringu üle.
Sellest lähtuvalt kutsun ma volinik Ferrero-Waldnerit ja nõukogu üles selleks, et saata presidendile ühemõtteline ja selge sõnum ränkade tagajärgede kohta, kui surve avaldamist põhiseadusele, poliitikutele, meediale ja kohtuvõimule koheselt ei lõpetata.
Philip Claeys
Härra juhataja, peaaegu kõik eelnevad kõnelejad on avaldanud arvamust, et erakorralise olukorra väljakuulutamine Pakistanis ning viis, kuidas seda tehti, on täiesti vastuvõetamatud. Musharrafi isekas käitumine demokraatia suhtes on vale.
Erakorralise olukorra väljakuulutamine raskendab niigi tõsist probleemi veelgi, sest see avab islami terrorismi jaoks teatud mõttes teise rinde.
Nagu teate, on Musharrafi režiimis piisavalt tahke, mida kritiseerida: selle meetmed võitluses Talibaniga ning Afganistani piiril tegutsevate Al-Qaeda rühmadega on tulutud. Erakorralise olukorra väljakuulutamine riigis avas ukse sedatüüpi terroriorganisatsioonidele, mille tagajärjel muutub olukord aina halvemaks.
Manuel Lobo Antunes
nõukogu eesistuja. - (PT) Härra juhataja, austatud volinik, daamid ja härrad, kõigepealt soovin tänada Euroopa Parlamenti käimasoleva arutelu eest, mis on tõepoolest äärmiselt ajakohane, hinnates olukorda Pakistanis ning arvestades koostööd, mida oleme selle riigiga teinud, et võidelda ühekoos ekstremismi ja terrorismi vastu.
Me ei tohi võtta ja ei võta ükskõikset hoiakut riigi suhtes nagu Pakistan. Tänane arutelu näitab selgelt, et kolm institutsiooni - parlament, nõukogu ja komisjon - jagavad samu põhieesmärke, milleks on seaduste ja demokraatlike vabaduste taaskehtestamine Pakistanis ning vabade ja demokraatlike valimiste korraldamine. Need on meie ühised eesmärgid, mille nimel peame kõik pingutama oma pädevuse ja võimete piires, iseäranis aga need kolm mainitud institutsiooni.
Korrates voliniku sõnu, soovin öelda, et meie eesistujariigina mõistame ka, et mis tahes meetmetesse, mille tulemuseks on koostöö peatumine, mille all kannataks niigi juba raskes olukorras olev kohalik elanikkond, tuleb suhtuda ettevaatusega ja läbimõeldult. Inimesed Pakistanis on küllalt kannatanud ning see ei tohi enam nii jätkuda. Ka selle küsimuse üle tuleb põhjalikult mõelda, kui see päevakorda tuleb.
Meie eesmärgid on nüüd igal juhul selged ja paika pandud ning võin teile kinnitada, et eesistujariik koos nõukoguga rakendab õigeid algatusi ja abinõusid, et leida lahendus küsimusele, mis suunas kõnealune olukord areneb.
Benita Ferrero-Waldner
komisjoni liige. - Härra juhataja, ma arvan, et see kõik näitab väga selgelt meie arusaamist sellest, et see mis toimub on väga raskesti mõistetav. Olukord on väga tõsine. Me oleme väga mures, sest eriolukord on tõsiselt ohustanud demokraatlike institutsioonide tugevdamist ja laiahaardelisema demokraatliku protsessi ülesehitamist. Sellepärast on põhjapaneva poliitilise tähtsusega, et kodaniku- ja poliitilised õigused täielikult taastatakse, piirangud meediale kõrvaldatakse ning luuakse valimiste korraldamiseks vajalik olukord. Ainult demokraatia ja õigusriik annavad võimaluse stabiilsuse ja arengu saavutamiseks.
Me peame loomulikult veel mõtlema küsimuse üle kas on võimalik saata valimiste vaatlemise meeskonda. Nagu ma ütlesin, on meil praeguses olukorras võimalik ehk saata väiksem nõustajate meeskond valimisprotsessi jälgima. Kui mitte, tuleb eriolukord kiiresti lõpetada ja kodanikuvabadused taastada.
Abi kohta tahaksin ma öelda, et me suurendasime juba tunduvalt oma abi Pakistanile, eeskätt hariduse ja maaelu arengu vallas. Praegu, nagu ma ennist ütlesin, tuleks meil hetkeks maha istuda, oodata ja väga hoolikalt järele mõelda. Loomulikult ei tohiks me ohtu seada Pakistani vaesemat elanikkonda, aga meil tuleb asju ajada õigel viisil.
Juhataja
Arutelu jaoks esitati mulle seitse resolutsiooni ettepanekut kodukorra artikli 103 lõike 2 alusel.
Arutelu on lõppenud.
Hääletamine leiab aset neljapäeval, 15. novembril 2007.
Kirjalikud deklaratsioonid (kodukorra artikkel 142)
David Martin  , -
Pakistan on elutähtis liitlane sõjas terrori vastu. Selle tulemusena on ta pidanud taluma ülisuurt sisemist survet ja reaalset ebastabiilse olukorra ohtu. President Musharaff reageeris sellele olukorrale eriolukorra kehtestamisega.
Ta väidab, et ebaharilik olukord nõuab ebaharilike vahendite kasutusele võtmist. Tema seisukoht on osaliselt arusaadav, aga täiesti ekslik. Demokraatiavastaste jõudude vastu tuleb võidelda demokraatiaga. Tal tuleks eriolukord lõpetada, määrata kindlaks valimiste kuupäev ja oma tagasiastumise päev. Seejärel peaks ta tegema ettepaneku avatud ja laiaulatusliku arutelu läbiviimiseks Pakistani tuleviku kohta.
Ma olen veendunud, et niisuguse arutelu käigus saaks selgeks, et suurem osa Pakistani elanikke heidaks kõrvale ekstremismi ja fundamentalismi ja tahaksid elada sisemiste vastuoludeta riigis, mis on rahujalal oma naabritega ja heades suhetes lääneriikidega.
