Lamfalussy procesa īstenošanas rezultāti - turpmākā uzraudzības struktūra (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais darba kārtības punkts ir Ieke van den Burg un Daniel Dăianu ziņojums Ekonomikas un monetārās komitejas vārdā par Lamfalussy procesa īstenošanas rezultātiem: turpmākā uzraudzības struktūra.
Ieke van den Burg
referente. - Priekšsēdētāja kungs! Kopš 2002. gada es nodarbojos ar finanšu tirgu stabilitātes un uzraudzības jautājumu. Jau tajā laikā ziņojumā Parlamentam par saprātīgu uzraudzību es lūdzu ieviest stingru sistēmu Eiropas uzraudzībai, kas būtu līdzīga Eiropas centrālo banku sistēmai.
Paldies Dievam, mums šajos nemierīgajos laikos ir eiro un ECB, bet tieši tāpēc vēl jo pārsteidzošāk ir tas, ka mums nav šīs spēcīgās uzraudzības sistēmas. Tajā laikā es nevarēju savākt Parlamenta vairākumu revolucionārajai reformai; visi runāja par evolūciju. Tomēr, kad es gadu gaitā runāju ar vairākiem uzraudzītājiem un augsta līmeņa nozares un uzraudzības pārstāvjiem, cilvēki man teica: "Mēs to nevaram teikt publiski, bet tev taisnība, ka jānotiek vēl kaut kam; īsta krīzes situācija parādīs, ka ar šo uzraudzību nepietiek.”
Tā ka mums bija vajadzīga krīze, lai radītu ārkārtas sajūtu. Lieki teikt, ka es labāk būtu izvairījies no šīs krīzes un vēlētos, kaut mēs būtu labāk sagatavoti. Bet tagad krīze ir sākusies un arī cunami, ko McCreevy kungs vēl pirms dažām nedēļām, kad mēs izskatījām Rasmussen un Lehne ziņojumus, negribēja saskatīt, ir klāt, un es teiktu, ka tas ir nepieredzēti smagi.
Tagad es sagaidītu kādu rīcību, bet esmu sarūgtināts un apmulsis, ka tas, ko mēs darām Eiropas Savienībā, ir pārāk maz un pārāk vēlu. Visa pasaule skatās, bet mēs nedarbojamies, lai patiešām panāktu kopīgu pieeju. Pat ekonomisti un komentētāji, kas bija atbalstītāji šai brīnišķīgajai inovatīvajai finanšu tehnoloģijai, kuru nevajadzētu kavēt ar regulējumu, ir gandrīz vienprātīgi savā neapmierinātībā ar to, ko līdz šim ir paveikuši Eiropas līderi. Piemēram, es varētu atsaukties uz vakardienas redaktora sleju Financial Times, kur teikts: "Līdz šim Eiropas līderi ir izrādījuši pilnīgi deklaratīvu vienotību, kopīgi paziņojot, ka ikviens no viņiem parūpēsies par problēmām savā paša lauciņā.” Tā ka Financial Times arī secināja, ka mums vajadzīgs diriģents, nevis tikai solisti.
Es domāju, ka rīt Parlamentam būs iespēja parādīt, ka mēs ne tikai dziedam paši savas nožēlas un dusmu ārijas un tēlojam aizvainojumu, bet varam veikt īstu konstruktīvu ieguldījumu, lai radītu līderību un izraudzītos ļoti konkrētus priekšlikumus, ko Eiropas Komisija varētu nekavējoties uzsākt.
Daudziem citiem Parlamenta deputātiem tas varētu likties diezgan tehniski, bet varu jūs pārliecināt, ka mēs Ekonomikas un monetārajā komitejā esam to labi pārdomājuši un labi sagatavojuši. No jums, komisār, vajadzīga vienīgi vadība un drosme dot zaļo gaismu un sākt procesu. Jums nevajadzētu pārāk daudz klausīties lielpilsētas lobijos, kuri jūs attur no rīcības, un, protams, jums būtu jāklausās ekspertos - bet jums ir politiskā atbildība uzņemties šīs iniciatīvas.
Barroso kungs jau pieminēja dažus īstermiņa pasākumus. Esmu priecīgs par to, ko viņš teica par viedo cilvēku grupu, bet - jau atkal - to mēs Parlamentam piedāvājām pirms diviem gadiem, un mēs tam nesaņēmām jūsu atbalstu. Jautājumā par Kapitāla prasību direktīvas (CRD) priekšlikumiem, pasākumiem kredīta reitinga aģentūrām: man nav pietiekami skaidrs, kādus pasākumus jūs piedāvāsiet rekomendācijās par vadītāju samaksu. Es ceru, ka jūs neklausāties tikai Ecofin vājajos priekšlikumos, bet esat gatavi virzīties nedaudz tālāk. Visbeidzot par uzraudzību: tas nav tikai ilgtermiņa pasākums viedo cilvēku grupai; mums jau tagad ar kaut ko jāsāk. Par manu 5., 6. un 7. grozījumu: es ceru, ka priekšlikums tiks atbalstīts un ka nekavējoties tiks izveidots neatkarīga Eiropas uzraudzības struktūras vadītāja un vadītāja vietnieka amats.
Daniel Dăianu
referents. - Priekšsēdētāja kungs, es izmantošu šo brīdi, lai vienkārši pateiktu dažus vārdus par jautājumiem, kas, šķiet, ir pamatā publiskajām debatēm par regulējumu un uzraudzību.
Pirmkārt, brīvie tirgi nav sinonīms neregulētiem tirgiem. Vāja monetārā politika var izraisīt augstāku inflāciju un galu galā lejupslīdi, bet pati par sevi nevar izraisīt finanšu sistēmas sabrukumu. Tās finanšu sistēmas pazīmes, kas radījušas sabrukuma draudus, ir jaunās finanšu sistēmas struktūras pazīmes.
Šīs krīzes pamatcēlonis ir nepietiekami regulēta finanšu sistēma. Hipotēkas pašas par sevi nav toksiskas; Toksiski ir slikti strukturēti vērtspapīri, kas nodrošināti ar hipotēkām. Finanšu produktu komplektācija var izraisīt lielu nepārredzamību tirgos. Toksiskas ir kompensāciju shēmas, kas noved pie bezatbildīgas rīcības. Toksiski ir maldinoši modeļi; slikta ir aizņemto līdzekļu pārlieku liela palielināšana. Nepievērsties šīm problēmām būtu ļoti nepareizi.
Dažkārt mēs dzirdam, ka jaunais regulējums ir slikts, jo tas neļauj ieviest kādu finanšu jauninājumu. Tomēr ne visi finanšu jauninājumi ir labi.
Atbilstoša regulējuma un uzraudzības izveidošana nav saistīta ar sociālisma ieviešanu. Tā ir saistīta ar jautājumu par to, kāda veida tirgus ekonomikā mēs vēlamies dzīvot. Es piekrītu, ka atbilde var veicināt valsts kapitālisma nosacījumu atjaunošanu, un tas ir jāapspriež.
Ir nepietiekami paļauties uz nozares iniciatīvām, jo šādas iniciatīvas ir bieži labvēlīgas nozares tiešajām interesēm.
Kādēļ mums neizdodas mācīties no iepriekšējām krīzēm? Ir skaidrs, ka tiešām interesēm var būt garas rokas un tās var censties ietekmēt regulējumu, uzraudzību un arī tādu cilvēku kā mēs rīcību.
Vai morālām vērtībām ir nozīme? Jā, es ticu, ka tām ir nozīme. Juceklis, kurā pašlaik atrodamies, radās arī tāpēc, ka daži uzskatīja, ka morālām vērtībām uzņēmējdarbībā nav nozīmes. Regulatoriem un uzraugiem ir jāsaprot, ka ir sistēmas riski. Viņiem vienmēr ir jāņem vērā finanšu stabilitāte.
Mēs nevaram vienmēr izvairīties no spriedzes un krīzēm, bet mēs varam ierobežot to nodarīto kaitējumu. Mums jāspēj vispusīgi reaģēt uz krīzēm, un ir vajadzīga reāla koordinācija starp ES, ASV un citiem lieliem finanšu centriem, jo īpaši sliktajos laikos.
Charlie McCreevy
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētāja kungs, es vēlos sākt savas piebildes ar situāciju finanšu tirgos. Mums ir visnopietnākā krīze, kāda vien ir bijusi dzīvojošo atmiņā. Tā, kas sākās kā paaugstināta riska hipotekāro darījumu krīze, tagad krietni pārsniegusi šo jomu un aptvērusi visu ekonomiku. Bailes par nespēju piesaistīt finansējumu arvien vairāk mazina visu ekonomikas dalībnieku pārliecību. Ja kreditēšana ātri netiks atjaunota, mēs saskarsimies ar turpmāku lejupejošu spirāli, kam būs acīmredzama ietekme uz ekonomikas aktivitāti. Pašlaik galvenā prioritāte ir atsākt kreditēšanu. Centrālo banku veiktie pasākumi būs nozīmīgs ieguldījums, lai atbloķētu kreditēšanas plūsmu.
Pēdējo nedēļu laikā esam novērojuši, ka neviena ekonomika vai finanšu tirgus nav imūns pret notiekošo.
Vakar ECOFIN padomē finanšu ministru bažas bija acīmredzamas. Mēs atzinām to, ka ir vajadzīga valdību iejaukšanās, lai atbalstītu finanšu tirgus ar kapitāla ieguldījumiem, garantijām vai citiem līdzekļiem. Šai situācijai nav vienkārša risinājuma. Svarīgas ir stingras, ātras atbildes.
Komisija, savukārt, parāda savu spēju ātri reaģēt. Es nākamnedēļ kolēģijai iesniegšu grozījumus noguldījumu garantiju shēmā, kas palielinās obligāto aizsardzības līmeni, kā arī prasīs dalībvalstīm ieviest ātras izmaksas procedūras.
Vakar ECOFIN padomē tika panākta vienošanās, ka dalībvalstis palielinās pašreizējo līmeni vismaz līdz EUR 50 000, un daudzās no viņām šis līmenis tiks palielināts līdz EUR 100 000. Tas zināmā mērā atspoguļo dalībvalstu atšķirības attiecībā uz noguldījumu vidējo apjomu.
Turklāt mēs steidzami ieviešam izmaiņas mūsu grāmatvedības noteikumos, lai nodrošinātu to, ka bankas ES var rīkoties tikpat elastīgi kā bankas Amerikas Savienotajās Valstīs, proti, iespēju atsevišķām bankām, ja tās vēlas, pārvietot aktīvus no tirdzniecības portfeļa uz bankas pakalpojumu portfeli. Šis ir komitoloģijas pasākums, kuru Eiropas Parlaments, cerams, atbalstīs steidzamības kārtā. Tajā pašā laikā es gribētu cerēt, ka valstu uzraudzības iestādes piemēros šos jaunos noteikumus, lai bankas, kas to vēlas, varētu izjust šīs jaunās iespējas lietderību savos trešā ceturkšņa rezultātos. Turklāt Starptautiskā Grāmatvedības standartu padome (SGSP) piekrīt ASV Valsts vērtspapīru un biržu komisijas izskaidrojumam par uzskaites pēc patiesās vērtības piemērošanu gadījumos, kad nav aktīvas tirgus informācijas. Tas ir arī ļoti būtiski bankām un būtu jāizmanto pārskatos par trešo ceturksni.
Mēs, protams, turpinām darbu pie ātras ECOFIN pamatnostādņu ieviešanas, lai stiprinātu Eiropas Savienības spēju novērst un pārvaldīt turpmākas finanšu krīzes. Kopumā šo pasākumu ieviešana ir sekmīga.
Krīzes laikā politiķiem jārīkojas, lai nomierinātu sabiedrību. Briselē situācija ir tāda pati, izņemot to, ka mūsu iespējas manevrēt ir ierobežotākas. Mums nav pieejami finanšu resursi, kas vajadzīgi, lai apkarotu šo krīzi. Naudas maku kontrolē centrālās bankas un finanšu ministri. Mums jācenšas veicināt kopējo dalībvalstu nostāju. Nav šaubu, ka, strādājot kopā, dalībvalstis ir daudz spēcīgākā pozīcijā, lai pretotos lejupejošajai spirālei, kurā pašlaik atrodamies. Mums jāturpina palīdzēt dalībvalstīm strādāt, lai sasniegtu kopējus mērķus un panāktu kopēju nostāju. Tur, kur mums ir instrumenti, mēs turpināsim ātri virzīties uz priekšu, veicot vajadzīgos pasākumus.
Pievēršoties jūsu ziņojumam ,,Lamfalussy procesa īstenošanas rezultāti un turpmākā uzraudzības struktūra,” es vēlos izteikt atzinību Ekonomikas un monetāro lietu komitejai - jo īpaši van den Burg kundzei un Dăianu kungam - par viņu izcilo darbu, izstrādājot tik rosinošu un plaša spektra ziņojumu. Tas vērš uzmanību uz daudziem izaicinājumiem, ar kuriem pašlaik saskaramies esošās finanšu krīzes kontekstā. Novatoriski un labi pārdomāti priekšlikumi regulējuma un uzraudzības reformai pašreizējā situācijā ir ļoti vajadzīgi.
Jūs savā ziņojumā iekļāvāt diezgan uzstājīgu ieteikumu sarakstu, kuru īstenošanai būs jāpieņem tiesību akti. Ir iepriecinoši redzēt, ka tik daudzi jautājumi, kam jūs pievēršat uzmanību, ir tie paši, kurus arī Komisija noteikusi par prioritāriem. Daudzos gadījumos darbs attiecībā uz iniciatīvām, kas atbilst ieteikumiem, turpinās vai tiek plānots.
Es pieminēšu dažas no mūsu visbūtiskākajām iniciatīvām, pie kurām pašlaik strādājam, piemēram, Maksātspējas II priekšlikums, priekšlikumi pārskatīt Kapitāla prasību direktīvu, ko pieņēma Komisijas locekļu kolēģija, un drīzumā gaidāmais tiesību akta priekšlikums par kredītreitingu aģentūrām.
Tas atspoguļo daudzus jūsu ieteikumus, ko jūs izvirzījāt savā ziņojumā.
Priekšlikums grozīt Kapitāla prasību direktīvu attiecas uz kritiskām jomām un pašos pamatos stiprinās ES banku un finanšu sistēmas tiesisko regulējumu. Es ceru, ka jūs mūs pilnībā atbalstīsiet šajā jautājumā. Ir būtiski panākt vienošanos līdz nākamā gada aprīlim.
Drīz mēs iesniegsim priekšlikumu attiecībā uz kredītreitingu aģentūrām. Priekšlikuma mērķis būs ieviest juridiski saistošu pilnvarošanas un spēcīgu ārējās uzraudzības režīmu, ar kuru Eiropas regulatoriem būs jāuzrauga politikas pasākumi un procedūras, ko ievēro kredītreitingu aģentūras. Eiropas Vērtspapīru regulatoru komitejai (EVRK) būs stingra koordinatora uzdevumi.
Attiecībā uz ES uzraudzības sistēmu - mēs strādājam, lai pārskatītu Komisijas lēmumus par trīs uzraudzības komiteju izveidošanu. Līdz gada beigām šīm komitejām tiks uzdoti konkrēti, praktiski uzdevumi, piemēram, i) starpniecība, ii) ieteikumu un pamatnostādņu izstrādāšana un iii) precīzi formulēts uzdevums pastiprināt risku analīzi, kas apdraud ES finanšu sistēmas stabilitāti, un reaģēšanu uz tiem.
Mums tagad arī jādomā par ilgtermiņa redzējumu attiecībā uz uzraudzību Eiropas mērogā. Aktuālie notikumi parāda tās šībrīža ierobežojumus. Tas, kā Eiropas Centrālā banka ir pārvaldījusi krīzi, ir pamācoši. Mums tagad nopietni jāpārdomā, kā ir veidota pārrobežu finanšu iestāžu uzraudzības sistēma. Kā iepriekš paziņoja priekšsēdētājs M. Barroso, mēs vēlamies izveidot augsta līmeņa grupu, kas izpētītu dažādas iespējas un izvirzītu ieteikumus par to, kā mums turpmāk jārīkojas.
Tas atbilst jūsu ziņojumā izteiktajam ierosinājumam izveidot augsta līmeņa grupu Eiropas uzraudzības pasākumu risināšanai.
Esmu šajā jomā darbojies pietiekami ilgi, lai zinātu, ka nebūs viegli vienoties par reformām attiecībā uz uzraudzības pasākumiem.
Bet, ja mēs negūsim mācību no pašreizējās krīzes, tad mēs Eiropas Savienībai izdarīsim lāča pakalpojumu. Šīm pārdomām nevajadzētu traucēt mums saskatīt vajadzību spert pragmatiskus soļus, lai pastiprinātu uzraudzību, ko esam ierosinājuši Maksātspējas II priekšlikumā un Kapitāla prasību direktīvā. Uzraugu kolēģijas ir būtiskas.
Turpmākais laiks būs grūts. Mums visiem jāuzņemas savi pienākumi. Pienācis laiks mums parādīt, ka, strādājot kopā, mēs varam stāties pretī izaicinājumiem. Es ceru, ka Parlaments šajā saistībā sniegs spēcīgu atbalstu.
Piia-Noora Kauppi
PPE-DE grupas vārdā. - Priekšsēdētāja kungs, šķiet, tā bija Tumpel-Gugerell kundze, kas septembra vidū Nicā teica, ka mūsu vislielākā kļūda bija tā, ka neiekļāvām finanšu uzraudzības struktūru Māstrihtas līgumā. Mums šie jautājumi jau bija jāatrisina, pieņemot Eiropas Monetārās savienības pēdējā posma lēmumus.
Es pilnībā piekrītu šim viedoklim, un Tumpel-Gugerell kundze noteikti nav vienīgā, kas to teica. Bet ko gan mēs varam vainot par stagnāciju darbā pie uzraudzības struktūrām? Es neuzskatu, ka mums jāvaino Kopienas cīnītāji - un ar Kopienas cīnītājiem es domāju Eiropas Komisiju, kas izpildīja savu pienākumu, un arī Parlamentu, kas, kā minēja van den Burg kundze, ir risinājis šo jautājumu kopš 2000. gada sākuma un iesniedzis Padomei vairākus priekšlikumus, bet Padome, šķiet, nepavisam negrib rīkoties.
Es joprojām vēlētos uzzināt, kā bija iespējams pieņemt Lamfalussy ierosināto režīmu. Varbūt tas bija darījums starp Apvienoto Karalisti un Vāciju, lai piedāvātu Eiropas Vērtspapīru regulatoru komitejai (EVRK) pārcelties uz Parīzi, kas galu galā bija noteicošais, bet es uzskatu, ka Padome absolūti negribēja virzīt šo jautājumu uz priekšu. Tāpēc tagad ir īstais laiks; varbūt pārāk ierobežots un pārāk vēlu, bet vismaz tagad arī Padome kaut ko dara.
Parlaments ir izstrādājis vairākus ļoti būtiskus priekšlikumus. Turpmāk ir minēti trīs visbūtiskākie priekšlikumi prioritārā secībā.
Pirmkārt, obligātas kolēģijas visām starpvalstu finanšu iestādēm, kam jāievēro juridiski saistoši noteikumi attiecībā uz to, kā tās darbojas, sniedz informāciju un kāda veida lēmumu pieņemšanas procedūras tās izmanto.
Otrkārt, uzlabots 3. līmeņa komiteju tiesiskais statuss un arī efektīvākas to darba metodes. Varbūt šajā jautājumā Komisija varētu atvēlēt 3. līmeņa komitejām mazliet lielāku iespēju manevrēt, lai tās turpmāk būtu ne tikai konsultējošas struktūras, bet arī pieņemtu lēmumus.
Un, treškārt, Eiropas Centrālās bankas (ECB) nozīmes nostiprināšana finanšu stabilitātes jomā. ECB jāiegūst vairāk informācijas. Tai jābūt saistītai ar EVRK un CEOPS, un tām vairāk jāsadarbojas.
Nobeigumā es vēlos pateikt dažus vārdus par transatlantisko dialogu. Pašlaik nav tas labākais laiks, lai apturētu transatlantiskos finanšu pakalpojumus. Es zinu, ka tā nav Komisijas vaina, bet pašlaik tas galvenokārt atkarīgs no ASV rīcības, tomēr es uzskatu, ka, jo vairāk jūs spējat darīt, lai turpinātu apspriedes, jo labāk. Tas ir ļoti būtiski nākotnei...
(Priekšsēdētājs pārtrauca runātāju.)
Antolín Sánchez Presedo
Priekšsēdētāja kungs, mēs nedrīkstam to ignorēt. Pašreizējā krīze ir atklājusi to, ka finanšu tirgos ir nepietiekama uzraudzība un ekonomikas pārvaldība.
Pilsoņiem ir skaidrs, ka risku noteikšana un to novēršana ir daudz labāka nekā to labošana tad, kad tie izraisījuši nelīdzsvarotību un nodarījuši kaitējumu finanšu tirgiem un reālajai ekonomikai. Ir jādara gals daudzajiem finanšu tirgiem, kas darbojās neskaidrā, nekontrolētā veidā un bija atstāti neapdomīgo vai negodīgo komersantu bezatbildīgo spēlīšu ziņā.
Kapitāla brīva kustība, Ekonomikas un monetārā savienība, finanšu pakalpojumu jomas pieaugošā sarežģītība un globalizācija pieprasa to, lai mēs raugāmies tālāk par uzraudzības sistēmu valsts mērogā. Mums jāvirzās uz uzraudzību Eiropas mērogā. Eiropas Savienība nevar būt atstatus un nepiedalīties tādos jaunos konceptos kā makrouzraudzība, sistēmas riski, globālā finanšu stabilitāte un vajadzība piedalīties globālās ekonomikas pārvaldībā.
Tāpēc mums jāvirzās uz to, lai notiktu uzraudzība Eiropas mērogā, un tas jādara apņēmīgi. To nedarīt būtu nopietna stratēģiska kļūda laikā, kad globālais spēku sadalījums mainās. Mums būs jāpārvar kūtrums, lai pārvarētu Maksātspējas II strupceļu, un tāpēc būs jālabo un jāpieņem integrēta Eiropas pieeja.
Lai nodrošinātu saskaņotību un godīgumu, risinot atšķirības starp iestādēm vai starp dažādām finanšu jomām, mums jāatmet vienpusēja pieeja un jāvirzās uz patiesi operatīvu Eiropas sistēmu. Atšķirības starp divām iestādēm nevar atrisināt, ja lēmumu pieņem tikai viena no tām; nav iespējams vienlaicīgi būt gan tiesnesim, gan ieinteresētajai pusei.
Tāpēc es no visas sirds atbalstu I. van den Burg un D. Dǎianu ziņojumu. Esmu pateicīgs, ka mani grozījumi ir ievēroti un ir rosinājuši dažus kompromisus, un es ceru, ka grozījumos iekļautie vismērķtiecīgākie priekšlikumi tiks ņemti vērā. Tas sniegs priekšrocības mūsu pilsoņiem un būs ļoti būtiski finanšu tirgiem.
Wolf Klinz
Priekšsēdētāja kungs, komisār, dāmas un kungi, šīs desmitgades sākumā barons A. Lamfalussy iesniedza ziņojumu, kurā ieteica veidus, kā uzraudzības iestādes Eiropā varētu labāk un intensīvāk sadarboties. Tolaik Padome atbalstīja šos ierosinājumus, bet saistībā ar tiem neko nedarīja. Ja esošajai finanšu krīzei ir pozitīva puse, tad varbūt tā, ka uzraudzības pilnveidošana ir kļuvusi par vienu no svarīgākajiem darba kārtības jautājumiem.
Tomēr it pārsteidzoši, ka Komisija šo jautājumu sāka nopietni izskatīt tikai pēc Ekonomikas un monetāro lietu komitejas ziņojuma saskaņā ar Reglamenta 39. pantu. Ir skaidrs, ka mēs varam sekmīgi stāties pretī integrēta un augoša finanšu tirgus izaicinājumiem tikai tad, ja uzraudzībā iesaistās aizvien vairāk dalībvalstu un tā kļūst arvien integrētāka. Tajā pašā laikā 58 no 100 finanšu konglomerātiem pašlaik aktīvi darbojas pāri robežām. Šī statistika vien jau parāda, cik daudz vēl jādara!
Šo divu referentu ziņojums norāda pareizo virzienu. Kauppi kundze netieši norādīja uz to: plaša mēroga kolēģiju izveidošana, lai uzraudzītu starpvalstu finanšu konglomerātus; 3. līmeņa komiteju nostiprināšana. Tas viss ir jauki, bet ir arī jāatceras, ka mazās dalībvalstis bieži vien tiek pārstāvētas šajās kolēģijās tikai kā uzņēmējvalsts uzraugs, un tāpēc ir būtiski pienācīgi ņemt vērā to intereses.
Īstermiņā un vidējā termiņā droši vien nav citu veidu, kā uzlabot situāciju; vidējā un ilgtermiņā ar to nepietiks. Mums jābūt sistēmai, kas būtu pelnījusi tiesības saukties par Eiropas uzraugu, un šai sistēmai jāatbilst Eiropas centrālo banku sistēmai.
Pierre Jonckheer
Verts/ALE grupas vārdā. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, komisār, savas grupas vārdā es iepriekš sacīju, ka mēs atbalstām ECOFIN padomes secinājumus. Es pamanīju, ka vērtspapīru tirgos šodien atkal ir vērojams akciju cenu kritums un ka tirgi visā Eiropā piedzīvo brīvo kritienu. Tāpēc šie pasākumi ir nepietiekami.
Jautājumā par atbildību es piekrītu Kauppi kundzei attiecībā uz to, ka Padomē būtībā ir bijusi liela pretestība, bet ir skaidrs, ka Komisija - jo īpaši jūs pati -, maigi sakot, nekad neesat atbalstījusi lielāku regulējumu Eiropas līmenī. Visā jūsu amata pienākumu pildīšanas laikā dominējusi ideja par nozaru pašregulāciju. Tāpēc Eiropas tiesību aktu jomā mēs krietni atpaliekam jautājumos, ko šodien apspriežam.
Attiecībā uz ziņojumu, par ko rīt notiks balsojums, mana grupa atbalstīs visus iesniegtos grozījumus, jo īpaši tos, ko iesniedza referente van den Burg kundze. Mūsuprāt, tie arī mēģina nodrošināt to, ka uz vērtspapīrošanu attieksies saistošāki noteikumi un mehānismi, kas nepieļaus spekulēšanu. Tie nozīmē to, ka Lamfalussy 3. līmeņa komitejas ir gandrīz kā šīs Eiropas uzraudzības, mums vēlamā Eiropas uzrauga, priekšteči.
Šis ir tas virziens, kurā vēlamies doties, un es uzskatu, ka Komisija, kam ir likumdošanas iniciatīvas monopols, ir nesekmīgi pildījusi šo likumdevēja pienākumu. Raugoties no šī viedokļa, ārišķība ir laba lieta, bet jums ir ļoti maz laika, lai virzītos uz priekšu.
John Purvis
Priekšsēdētājas kundze, es augsti vērtēju abu referentu vēlēšanos panākt vienprātību par šo ziņojumu. Manuprāt, tas vēl nav nevainojams - viņi droši vien priecāsies to dzirdēt -, bet ir daudz atbilstošāks nekā bija iepriekš, un man šķiet, ka mēs varam pamatoti to atbalstīt.
Es izvirzīšu divus konkrētus aspektus. Vērtspapīrošana tiek uzskatīta par vienu no pašreizējās finanšu krīzes dēmoniem, un pašlaik šķiet, ka vajadzīgais risinājums ir prasība izdevējiem paturēt procentuālu daļu savu produktu. Komisija savā kapitāla pietiekamības pārskatā ierosina noteikt 5 %. Mums vismaz vajadzētu veikt šīs idejas ietekmes novērtējumu. Es riskēju minēt, ka vienīgais šī risinājuma iznākums būtu šķēršļi finanšu tirgu attīstībai, un investori šī iemesla dēļ pat varētu izšķirties neveikt pilnu novērtējumu. Patiešām būtiski ir spēt noskaidrot izdevēju izcelsmi, ņemot vērā starpiepakojumus, un likt atskaitīties par jebkādu sagrozījumu, nolaidību vai nekompetenci.
Otrs jautājums ir strīdu un domstarpību risināšanas kārtība uzraugu kolēģijās. Referenti iesaka diezgan sarežģītu un formālu apelācijas procesu, izveidojot priekšsēdētāja un priekšsēdētāja vietnieka amatus un jaunu birokrātiju. Šādas situācijas, protams, jārisina ātri, un tāpēc mēs esam ierosinājuši to, ka pusēm, kuras iesaistītas domstarpībās, ko nevar atrisināt draudzīgi, abpusēji jāvienojas par starpnieku, kura lēmums, vismaz mūsuprāt, būtu galīgais.
Nobeigumā, komisār, es augsti vērtēju jūsu runas ievadu par pašreizējo krīzi, un man žēl, ka jūs nebijāt klāt iepriekšējās debatēs ar Almunia kungu un Jouyet kungu, kad visus šos jautājumus aplūkoja šī Parlamenta deputāti, arī es. Varbūt jūs varat izlasīt šīs runas pilnībā un reaģēt uz mūsu viedokļiem.
Sharon Bowles
Priekšsēdētājas kundze, šis ziņojums ir ambiciozs, bet arī reāls. Tajā analizēti finanšu nemieru cēloņi un ieteiktas turpmākas izmaiņas. Daudzas no šīm izmaiņām, kā minējuši citi runātāji, būtu ierosinātas arī tad, ja pašreizējā situācija nebūtu izveidojusies, jo bija jau tāds uzskats, ka Lamfalussy process nebija pavirzījies tik tālu, cik tas varēja pavirzīties vai tam būtu vajadzējis pavirzīties.
Tāpēc jautājums vairāk ir par uzraudzības nākamo laikposmu, nevis esošās krīzes atrisināšanu - lai gan mēs uzskatām, ka tas palīdzēs novērst līdzīgas parādības, un pašlaik dalībvalstu līmenī jābūt lielākai vēlmei izveidot oficiālas integrētas lēmumu pieņemšanas struktūras.
Bet es atkārtoju, ka regulējumam jābūt gudri izstrādātam. Risinājums mūsu esošajām problēmām un mierīgāka nākotne neatnāks kā reglamentējoša vēstule, kurā ir tūkstošiem aizpildāmu ailīšu un kura, kā mēs tagad zinām, ir jānosūta attiecīgo speciālistu nodaļām ailīšu aizpildīšanai, pienācīgi tās neizskatot valdes līmenī.
Mums vajadzīgi skaidri, vienkārši noteikumi. Jā, dažiem jābūt vispusīgi izstrādātiem, bet tie nedrīkst nomākt kopējo ainu, un vadītājiem ir jābūt pienācīgi atbildīgiem un jāzina, kas notiek.
Visbeidzot, krīzes risinājumā mums jāietver uzlabojumi likvidācijas jomā, bet tie nav paredzēti tikai krīzes situācijās - mums arī jāaplūko pārrobežu likvidācijas jautājumi bezkrīzes apstākļos. Arī šeit mums var nākties aizskart jomu, kas dalībvalstīm nav ērta, bet ar to jārēķinās.
Margarita Starkevičiūt
Priekšsēdētājas kundze, pirmkārt, es nevaru piekrist tiem, kas saka, ka mēs nespējam Eiropas mērogā reaģēt uz finanšu krīzi. Mēs rīkojāmies valstu līmenī, veicot drosmīgus pasākumus, kur tie bija vajadzīgi. Ņemot vērā to, ka mūsu valstu finanšu tirgi ir atšķirīgi, mums saspīlējuma periodos ir iespēja manevrēt, ņemot vērā mūsu dalībvalstu finanšu tirgu atšķirīgo līmeni un darbības jomu. Viļņā mums nav Sitijai līdzīga pilsētas finanšu centra, tāpēc mūsu rīcība ir atšķirīga.
Es kaut kā neesmu pārsteigta, ka Komisijas priekšlikumu pamatā ir pārrobežu finanšu grupu vajadzības; es esmu bijusi Eiropas Parlamenta deputāte piecus gadus. Mani pārsteidz tas, ka Komisija nesaprot to, ka pārrobežu grupas modelis nevar izdzīvot ekonomikas lejupslīdes laikā. Mēs pašlaik tam esam liecinieki. Uzņēmējdarbības līderiem ir jāiesniedz plāns, kā modernizēt šo modeli, padarot to elastīgāku un pievienojot papildlīmeņus, lai atspoguļotu reālās ES ekonomikas dažādās vajadzības. ES uzraudzības un regulējuma sistēmai jānodrošina finanšu nozares raita restrukturizācija. Reformas sākumpunktam jābūt atbildei uz jautājumu: ,,Kura valsts kase beigās maksās galvojuma naudu?” Tas ir visas Eiropas Savienības stabilitātes interesēs.
Tomēr es vēlos lūgt savus kolēģus neaizmirst vienu Eiropas Savienības mazo kaimiņu, kas ir cieši saistīts ar mums - Īslandi. Mēs tos esam pametuši novārtā.
Olle Schmidt
(SV) Priekšsēdētājas kundze, Eiropa pašlaik pilnībā izjūt finanšu krīzes triecienu. Eiropas finanšu ministru vakar pieņemtais lēmums par kopēju noguldījumu garantiju obligāto līmeni ir būtisks solis, tāpat kā glābšanas operācijas, ko veic atsevišķas bankas. Šodien vairāku centrālo banku saskaņotais procentu likmju samazinājums ir vajadzīgs, lai atjaunotu uzticību finanšu tirgiem. Šie pasākumi ir mērķtiecīgi, un tiem tūlīt jāatrisina krīze.
Mums, lēmumu pieņēmējiem, arī jāuzņemas atbildība par to, lai nodrošinātu tirgus funkcionēšanu ilgtermiņā. Tas nozīmē, ka mums jāpieņem metodiska un skaidra pieeja, ieviešot jaunus tiesību aktus, lai tie arī radītu labas izaugsmes izredzes. Ietekmes analīzes nozīme nav mazāka par finanšu krīzes iznākumu; tieši pretēji - tā pašlaik ir vēl jo būtiskāka.
Priekšlikumi, kas šeit ir iesniegti atbilstoši Lamfalussy procesam, nozīmē labāku Eiropas uzraudzības saskaņotību un ir būtisks solis ceļā uz labāku Eiropas tirgu. Es vēlos pateikties abiem kolēģiem, jo īpaši Ieke van den Burg, kas ir paveikusi lielu darbu daudzu gadu garumā un ir bijusi ļoti neatlaidīga. Tā politiķim ir laba īpašība!
Priekšlikumu pamatā ir jau esošas sistēmas, kas arī jāuzlabo un jāpadara efektīvākas, nekontrolējot ekonomiku. Mums jānodala tā mūsu atbildības daļa, kas prasa nodrošināt ātru reakciju un pārvaldīt krīzi, no vēl lielākas atbildības daļas, kas prasa izstrādāt noteikumus, kuriem jādarbojas ne tikai šajā krīzes periodā, bet arī, jāveicina Eiropas turpmākā izaugsme.
Protekcionisms nekad nav atbilde, un šis nav pasaules ekonomikas gals.
Avril Doyle
Priekšsēdētājas kundze, es vēlos apsveikt komisāru Ch. McCreevy. Esmu uzklausījusi daudzu kolēģu reakciju uz Īrijas atbildi mūsu bankas nozares uzticamības krīzei un likviditātes problēmām un tai sekojošo citu valstu rīcību turpmākajās dienās, jo, vispirms nokritizējušas īrus, tās pašas sekoja viņiem pa pēdām. Ir ļoti ironiski, ka mēs pašlaik debatējam par Eiropas finanšu pakalpojumu uzraudzības struktūru. Es nezinu, vai to var saukt par laimīgu sagadīšanos vai ,,mazliet par maz, mazliet par vēlu”.
Vai viss būtu citādi, ja mums jau būtu bijusi kaut kāda veida uzraudzības struktūra, jo īpaši attiecībā uz reitingu aģentūrām? Man šķiet, ka, ja palūkojamies atpakaļ uz sākumu, tās patiešām ir daudzu problēmu cēlonis. Tās pieļāva kontroles zaudēšanu pār paaugstināta riska hipotekāro darījumu krīzi, turpinot piešķirt augstus reitingus tām iestādēm, kas nokomplektēja šos negodīgos produktus un pārdeva tālāk. Līdz ar to radās arī problēma, ar kuru šodien saskaramies.
Domāsim ar vēsu prātu un sniegsim atbildi, ņemot vērā pašreizējo krīzi.
Harald Ettl
(DE) Priekšsēdētājas kundze, komisār, kad tad, ja ne tagad, būs vajadzība uzlabot uzraudzību Eiropas mērogā? Visas pazīmes ir skaidras - ir vajadzīga rīcība, un mums šajā saistībā ir kaut kas jādara. Noteikumi par finanšu tirgu stabilitātes monitoringu ir ļoti būtiski. Mums ir vajadzīgi stingrāki monitoringa noteikumi attiecībā uz makroekonomikas politiku un finanšu tirgu uzraudzību, ko īpaši veic Eiropas Centrālās banka.
Eiropas iestādēm ir ļoti būtiski galvenie lēmumu pieņemšanas parametri kvalificēta vairākuma balsojumā uzraugu kolēģijās, kas strādā ar pārrobežu iestādēm. Protams, jautājumos, kas saistīti ar dalībvalstu lieluma izvērtēšanu, mums jādarbojas, izskatot atsevišķus gadījumus. Lielāka valsts nedrīkst pārmākt mazāku valsti. ES līmenī ir jābūt struktūrai, kuras pamatā ir tiesību akti, kas pārrauj blokādes un atrisina konfliktus starp valstu un nozaru uzraugiem. Mums jāizmanto visas 3. līmeņa pārvaldības iespējas, lai radītu labāku struktūru.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Priekšsēdētājas kundze, finanšu nozares sabrukuma galvenais cēlonis ir finanšu iestāžu bezatbildība, nepiemērota riska pārvaldība, slikti aizdevumi un tas, ka tika pieļauti pārāk lieli parādi bez atbilstošām garantijām, kas galu galā noveda pie likviditātes zuduma. Arī visa uzraudzības sistēma bija neefektīva. Šķiet, ka esošie risinājumi nespēj izsekot izmaiņām globālo finanšu darījumu jomā. Tāpēc mums tie jāatjaunina, lai tie mazinātu turpmāko krīžu iespējamās sekas nākotnē. Ņemot vērā šībrīža sarežģīto situāciju finanšu tirgos, mums tiesību aktu izstrādāšanas darbs jānosaka par absolūti prioritāru, lai izveidotu saskaņotu un efektīvu uzraudzības līdzekli. Tomēr, atzīstot to, ka starp atsevišķiem finanšu tirgiem pieaug integrācija un atkarība, mums jānodrošina maksimāla jaunās Eiropas sistēmas saderība ar Amerikas, Japānas un Ķīnas sistēmām.
Charlie McCreevy
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, es vēlos ātri atbildēt uz dažiem izvirzītajiem jautājumiem. Viens attiecas uz iepriekšējām debatēm, uz ko norādīja Purvis kungs. Mani neuzaicināja uz iepriekšējām debatēm. Es reti neizmantotu iespēju atnākt uz Eiropas Parlamentu, lai dzirdētu to, kā mani ierastie atbalstītāji no kreisā spārna slavē manu ieguldījumu visā, kas attiecas uz Eiropu. Es nekad nelaistu garām izdevību uzklausīt tādus ievērojamus cilvēkus kā Schulz kungs un Berès kundze un daudzus citus runātājus, kas jūsmīgi izsakās par mani, tāpēc, ja es būtu uzaicināts, es ar prieku būtu atnācis.
Es vēlos minēt divus piemērus attiecībā uz risinājumiem Eiropas mērogā.
Mans priekšgājējs ierosināja dienas kārtības punktu par samaksu; to publicēja ieteikuma formā, kas, iespējams, ir viens no saudzīgākajiem instrumentiem, kāds ir Eiropas rīcībā. Tā bija vienīgā iespēja panākt, ka kaut kas tiek pieņemts, jo šis jautājums ir dalībvalstu kompetencē. Mēs aptuveni pirms pusotra gada sagatavojām ziņojumu, bet tikai viena dalībvalsts ir ieviesusi lielāko daļu ieteikumu. Pārējās lielākā vai mazākā mērā to ir ignorējušas. Dalībvalsts, kas to ieviesa - es tai izsaku pelnītu atzinību - bija Nīderlande. Es nesaku, ka tā pilnībā ieviesa visus ieteikumus, bet tā ir vienīgā dalībvalsts, kas šo procesu ir veica.
Tātad risinājums Eiropas mērogā bija. Pašlaik tiek izteikti daudzi komentāri par prēmiju kultūru un vadošo darbinieku atalgojumu. Mēs centāmies iesniegt tādu kā risinājumu Eiropas mērogā, ko ierosināja Bolkestein kungs - šķiet, ka tehniski tas biju es, kas to īstenoja, bet tā ierosināšana ir Bolkestein kunga nopelns. Tas ir tas, ko mēs izdarījām, un tas atspoguļots mūsu ziņojumā.
Otrkārt, attiecībā uz uzraudzīšanu - šī ziņojuma galveno tēmu - es daudzkārt Parlamentā un citur esmu runājis par pārrobežu finanšu iestāžu uzraudzību. Es esmu runājis ECOFIN padomē un preses konferencēs. Ir gandrīz neiespējami virzīties uz priekšu šajā konkrētajā jautājumā, jo dalībvalstis nevēlas risinājumu Eiropas mērogā.
Tomēr es vēlos pievērst Eiropas Parlamenta deputātu uzmanību kādam jautājumam.
Pagājušajā gadā es ierosināju Maksātspējas II priekšlikumu attiecībā uz apdrošināšanu un virzīju uz priekšu domu par uzraugu kolēģijām, grupu uzraudzību un grupu atbalstu. Gan Ministru padomē, gan sarunās ar Eiropas Parlamentu tā tika krietni pārveidota. Ja mēs grasāmies pieņemt šo direktīvu šajā likumdevēju sastāvā, būs jāveic liels darbs ar Ministru padomi, jo direktīvā ir būtiskas novirzes, ne tikai šajos konkrētajos punktos, bet arī citos.
Lai gan esmu politikā visu savu pieauguša cilvēka dzīvi un vairs nebrīnos par politiķu paustajām pretrunīgajām nostājām - un nav šaubu, ka, ja aplūkojat manu garo politiķa karjeru, jūs tās konstatētu arī man - tomēr man šķiet smieklīgi un pārsteidzoši tas, ka tad, kad iestājamies par risinājumu Eiropas mērogā, piemēram, attiecībā uz uzraudzību Maksātspējai II, cilvēki, kas atbalsta reaģēšanu Eiropas mērogā - gan ministri, gan Eiropas Parlamenta locekļi - bieži vien ir tie paši, kas atgriežas un lobē savu valstu nostāju tad, kad tiek izskatīts konkrēts tiesību akts.
Tie no mums, kas tika audzināti saskaņā ar katoļu reliģiju, zina Svētā Augustīna lūgšanu, kas pauž aptuveni šo: ,,Šķīsti mani, bet vēl ne”. Neliela līdzība ir arī ar šo gadījumu. Tas mani nepārsteidz, jo esmu politiķis visu savu pieauguša cilvēka dzīvi, tāpēc, izsakoties pieklājīgi, esmu pieradis pie šāda veida ironijas.
Lai kā, ir tikai 44 vai 45 pārrobežu finanšu iestādes, un mums ir uzraudzības sistēma, kas ir krietni novecojusi šādiem darījumiem.
Nobeigumā es vēlos bilst dažus vārdus attiecībā uz pašreizējo krīzi, par ko esmu runājis šeit un citos forumos, arī preses konferencēs. Visam pieminētajam nav viena burvju risinājuma. Ja tāds būtu, tas jau sen būtu pieņemts. Šis ir bezprecedenta laiks, un ir sniegtas bezprecedenta atbildes gan šaipus Atlantijas okeānam, gan Amerikas Savienotajās Valstīs.
Es vēlos tikai atgādināt Parlamenta deputātiem - esmu pārliecināts, ka priekšsēdētājs M. Barroso arī to jau ir teicis - ka mēs Eiropas Komisijā darām, ko spējam, lai koordinētu un mudinātu dalībvalstis sniegt kopēju atbildi. Bet, kā jau teicu ievadrunā, šie pienākumi ir dalībvalstu, dalībvalstu centrālo banku darbinieku un dalībvalstu ministru ziņā, kuri ir ievēlētie cilvēki. Tie ir cilvēki, kas kontrolē nodokļu maksātāju naudu un kam jāsniedz atbilde.
Mēs esam centušies - un zināmā mērā tas mums ir izdevies - iegūt Eiropas atbildi dažās konkrētajās jomās. Nobeigumā es vēlos piebilst to, ka mums jāatceras Eiropas struktūra. Mēs neesam federācija kā Amerikas Savienotās Valstis. Mums nav centrālas valdības kā 27 dalībvalstīs, un tāpēc mēs varam rīkoties tikai to pilnvaru robežās, kādas mums ir piešķirtas.
Ieke van den Burg
referente. - Priekšsēdētājas kundze, materiālu debatēm ir daudz.
Ja drīkstu citēt komisāru saistībā ar dažām lietām, ko viņš pateica, es vēlētos sākt ar viņa paziņojumu, ka krīzes laikos politiķiem ir kaut kas jādara.
Es uzskatu, ka viņiem tas jādara daudz agrāk. Pirms mūs pārņem tāda parādība kā cunami, mums ir jāveic konkrēti pasākumi, jābūt aktīviem un jānovērš šī parādība. Tādēļ es piekrītu tam, ko teica citi: ja mēs sākam rīkoties pašlaik, tad tas ir par maz un pārāk vēlu.
Otrā lieta ir šis jautājums par veicamajiem uzraudzības pasākumiem. Jūs minējāt Maksātspējas II piemēru, kurā jūs arī apsūdzat mūs, Parlamentu, par to, ka mēs vājinām šos priekšlikumus par grupu uzraudzību. Es nedomāju, ka ierosinājums vājina struktūru, kā, šķiet, mans kolēģis A. Sįnchez Presedo jau pieminēja. Patiesībā Komisija ierosina grupu uzraudzības sistēmu, kurā galvenie uzraudzītāji, kuri bieži ir lielās dalībvalstis, uzņemas vadību kolēģijas procesā.
Es atbalstu ideju, ka mums vajadzētu izveidot kolēģijas un ka mums vajadzētu skatīt dažus no šiem uzraudzības jautājumiem kopējā, vienotā līmenī, jo šīs pārrobežu grupas darbojas kopīgi. Bet lietas būtība ir tā, ka var būt interešu konflikti starp šiem vienas nacionālas dalībvalsts galvenajiem uzraudzītājiem un uzraudzītājiem uzņēmējā dalībvalstī, kuras lielā daļā tirgu var dominēt šī otra grupa.
Tādēļ šādās konflikta situācijās nav taisnīgi tikai pateikt, ka jūsu 3. līmeņa komitejas var veikt tādu kā brīvprātīgu starpniecību, kam vienkārši seko ieteikums galvenajam uzraudzītājam, un pēc tam beigās galvenais uzraudzītājs var vai nu to ievērot, vai arī paskaidrot, ka novirzās no šī ieteikuma.
Tieši tas uztrauc uzņēmējas dalībvalstis, un tieši tādēļ jūs nevarat pieturēties pie tā, ka ar to strādā tikai valstu uzraudzītāji. Jums ir vajadzīgs neitrāls, objektīvs, neatkarīgs arbitrs Eiropas līmenī, un to es jau esmu ierosinājusi šajā ziņojumā: nevis birokrātiska uzraudzības struktūra, bet tikai kaut kas tāds, ko veidot uz pašreizējās struktūras, vienkārši papildinot šo triju 3. līmeņa komiteju priekšsēdētājus ar neatkarīgu priekšsēdētāju un neatkarīgu priekšsēdētāja vietnieku, lai rīkotos kopīgi ar šīm 3. līmeņa komitejām un saistošā veidā risinātu konfliktus, kas var palikt starp uzraugiem.
Manuprāt, tieši tas ir jāgarantē, lai ļautu uzņēmējām dalībvalstīm, jo īpaši mazākām dalībvalstīm, dot piekrišanu šāda veida grupu uzraudzībai un šīm galveno uzraudzītāju pilnvarām.
Tātad šis papildu līmenis, šis nepieciešamais papildinājums, lai atrisinātu šo problēmu arī īstermiņā, ir minēts 7. grozījumā, kuru esmu iesniegusi balsošanai rītdien.
Vēl viens jautājums ir šo uzraudzības komiteju nozīme salīdzinājumā ar Komisiju. Arī man tāpat kā P.-N.Kauppi ir iespaids, ka Komisija labāk gribētu, lai šie uzraudzītāji būtu kā padomdevēji un lai tie patiesībā nebūtu neatkarīgi, piemēram, starptautiskā aspektā saistībā ar Starptautisko grāmatvedības standartu padomi (SGSP) vai Finanšu stabilitātes forumu (FSF).
Tiešs jautājums jums. Mums teica, ka J. M. Barroso bija ļoti lepns, ka tagad Komisija ir uzaicināta uz šo finanšu stabilitātes forumu, bet jūs negājāt uz šo sanāksmi, kaut arī bijāt ielūgta pagājušajā nedēļā. Varbūt jūs varat tieši atbildēt un pateikt, vai tā ir taisnība?
Pēdējā lieta saistībā ar ieteikumu par vadības atalgojumu - jūs vienīgi esat minējusi, ka ieteikums ir tiesiski nesaistošs un to stingri ievēro viena dalībvalsts. Ir iespējams ierosināt stingrākus priekšlikumus, tādēļ, lūdzu, ierosiniet savus priekšlikumus.
Daniel Dăianu
referents. - Priekšsēdētājas kundze, ļaujiet pateikt ko tādu, kas, manuprāt, nav pienācīgi izklāstīts. Regulēšana un uzraudzība nav saistīta tikai ar struktūru, tā ir saistīta ar to, ko mēs regulējam un uzraugām - un tā ir šī jautājuma būtība.
Mums būtu varējusi būt neatkarīga visas Eiropas Savienības uzraudzības iestāde, kura regulē Eiropā, un mēs tāpat būtu pieredzējuši krīzes rašanos, jo problēma ir tā, ka nepilnība ir meklējama finanšu sistēmā, nevis noteikti tajā apstāklī, ka nav unikālas pārraudzības un uzraudzības iestādes.
Otrkārt, mēs piedzīvosim ļoti smagu recesiju. Mums ir jāveic banku rekapitalizācija, un tas izmaksās ļoti lielu naudu. Tas būs milzīgs spiediens uz valstu budžetiem, un es pats sev jautāju - jo mums ir jāskatās plašākā kontekstā - kas notiks? Es domāju, ka pašreizējā krīze parāda, ka ES budžeta apjoms ir niecīgs, kad ir jāiejaucas un kaut kas jādara, tādēļ mums ir jāpārdomā ES budžets.
(Priekšsēdētāja pārtrauca runātāju.)
Priekšsēdētāja
Debates tiek slēgtas.
Balsojums notiks rītdien.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Elisa Ferreira  
rakstiski. - (PT) Kamēr trūkst efektīva mehānisma Eiropas līmenī, mēs esam liecinieki tam, ka vairākas valstis veic daudz bieži nesaskaņotu un pat konkurējošu ārkārtas finanšu intervenču.
Rīcība Eiropas līmenī ir bijusi aposteriori, cenšoties novērst vēl lielāku kaitējumu. Galarezultātā ir samazinājusies ES pilsoņu uzticība.
Regulējums ir jāpārdomā mierīgākos laikos. Ne pilsoņi, ne mēs, viņu ievēlētie pārstāvji, nevaram izprast apātiju, ar ko ir saskārušās daudzas Parlamenta īpašās iniciatīvas.
Pašlaik, nestabilitātes laikā, nav īstais laiks spriest par to, kurš ir atbildīgs.
Tomēr viens ir skaidrs - ir jāmaina sistēmas noteikumi.
Dokuments, par kuru mēs rīt balsosim, ir ES finanšu tirgu labākas regulēšanas un uzraudzības pamatā. Tā ir Parlamenta aktīva atbilde un nevis reakcija uz nesenajiem notikumiem, kuri diemžēl ir tikai apstiprinājuši tās svarīgumu.
Daudzi no tiem, kuri politiski pretojās jauno finanšu instrumentu minimālai pārredzamībai, regulēšanai un uzraudzībai, tagad tur mēli aiz zobiem vai runā citu valodu.
Mēs ceram, ka Komisija beidzot uzņemsies iniciatīvas pienākumus, stiprinot Eiropas finanšu iestāžu pareizu darbību un palīdzot atjaunot daļu pilsoņu uzticības.
Cătălin-Ioan Nechifor  
rakstiski. - (RO) Finanšu krīze, kas ir aptvērusi gandrīz visu planētu, ir jāanalizē Eiropas Savienības iestāžu līmenī. Ir nepieņemami, ka jaunākā teritoriālā organizācija pasaulē, Eiropas Savienība, nevar iejaukties, lai noteiktu visām pusēm pieņemamu risinājumu, un es uzstāju, ka ir jāveido ātras darbības instrumenti, par kādu ir arī nodefinēta EK augsta līmeņa darba grupa. Mēs pašlaik dzīvojam vēsturiski nepieredzētā laikā.
Mēs esam tuvu finanšu sabrukumam, kas apdraud ES noteikto mērķu sasniegšanu - gan 27 dalībvalstīm, gan pārējām mūsu planētas valstīm. Ikkatra sekunde, kura tiek zaudēta administratīvās un birokrātiskās procedūrās, nozīmē milzīgus zaudējumus starptautiskajai banku sistēmai un finanšu biržām visos kontinentos, kā arī visu iedzīvotāju dzīves līmeņa pasliktināšanos. Eiropa ir spiesta izrādīt pretestību un kļūt par standarta balstu cīņā par pašreizējās finanšu krīzes apturēšanu.
Pašlaik mums ir jāuzlabo Eiropas sistēmas un iestāžu funkcionalitāte; mums ir nepieciešama dalībvalstu valdību, Eiropas Komisijas un Eiropas Parlamenta koordinācija un sadarbība. Mums ir vajadzīgais briedums un zināšanas, lai iejauktos un novērstu bīstamu situāciju Eiropas Savienības un cilvēces nākotnei.
