Fri rörlighet för romerna inom Europeiska unionens gränser (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om fri rörlighet för romerna inom Europeiska unionens gränser.
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) För två veckor sedan inleddes europeiska året för lika möjligheter för alla. Lika möjligheter och rätten att leva utan att bli diskriminerad är några av de viktigaste värden som ligger till grund för EU.
Kommissionen är väl medveten om att romerna är en av de grupper som löper störst risk att bli diskriminerade och uteslutna från arbetsmarknaden, samhället, politiken och kulturlivet.
Kommissionen har därför åtagit sig att använda alla instrument som den förfogar över för att ta itu med frågan om uteslutandet av den romska minoriteten.
Jag skulle vilja nämna två av dessa. För det första genomförandet av direktivet från 2000, som omfattar skydd mot diskriminering på grund av ras eller etnisk tillhörighet. Kommissionen vill se till att detta direktiv införlivas i lagstiftningen och genomförs ordentligt i alla medlemsstater. För det andra vill jag nämna användningen av finansiella instrument, i synnerhet strukturfonderna och, viktigast av allt, Europeiska socialfonden.
Kommissionen har bett medlemsstaterna att införliva målet att integrera den romska folkgruppen när den utarbetar sina operativa planer för budgetramen 2007-2013.
Det krävs stora ansträngningar för att öka medvetenheten bland romerna och bland alla medborgare om rätten att leva utan att bli diskriminerad och att dra nytta av fördelarna med mångfald. I detta avseende anser vi att Europeiska året för lika möjligheter för alla och den pågående informationskampanjen ”För mångfald, mot diskriminering” är mycket användbara instrument.
Kommissionen välkomnar de insatser som hittills har gjorts under decenniet för romsk integration 2005-2015, där nio regeringar från Central- och Östeuropa och västra Balkan, däribland fem EU-medlemsstater, för närvarande deltar. För första gången har de nationella regeringarna förbundit sig att lära sig av varandra och utbyta strategier om hur man ska förbättra livet för den romska minoriteten på områden som arbete, utbildning, bostäder och sjukvård.
Kommissionen gläder sig åt att allt detta sker i nära samarbete med den romska folkgruppen. Vi behöver också en politik för framtiden. Den högnivågrupp för social integration och integration på arbetsmarknaden av etniska minoriteter som kommissionen har inrättat fäster särskild uppmärksamhet vid frågor som rör den romska folkgruppen. Gruppen kommer att publicera sina rekommendationer i slutet av året, och vi är säkra på att de kommer att innehålla mycket värdefull information om den framtida europeiska politiken för integration av etniska minoriteter, inklusive romerna.
Avslutningsvis vill jag påpeka att kommissionsledamöternas grupp för grundläggande rättigheter kommer att ta upp alla dessa frågor på sitt sammanträde som kommer att äga rum i juli i år.
Lívia Járóka
för PPE-DE-gruppen. - (HU) Vi vet att många romer försökte komma till Europa - Västeuropa - efter utvidgningen 2004. Vi vet också att de verkliga siffrorna inte var särskilt höga, men de gjorde oss ändå uppmärksamma på den fruktansvärda och hopplösa situation som romerna befinner sig i. Vi visste att romerna inte var önskvärda gäster i Europa. De flesta ankomstländer, som redan från början var osäkra på hur de skulle hantera den romska invandringen, svarade med att skärpa förfarandena för asylansökan, vilket tvingade många romer att återvända till sina hemländer. Eftersom de hade sålt alla sina ägodelar återvände de till mycket värre förhållanden än dem som de hade lämnat.
Vi vet också att situationen gav upphov till en grundläggande rädsla i Västeuropa på grunda av de överdrivna, hysteriska och osanna påståendena i medierna. Situationen fick till och med många länder att försöka förhindra ytterligare utvidgning. Vi vet också att denna otypiska tendens till invandring bland europeiska romer i själva verket orsakas av den segregation i skolorna, den enorma arbetslöshet, de mycket starka fördomar och den begränsade tillgång till sjukvård som präglar deras tillvaro i hemländerna. Vi vet också att romerna skulle vilja leva i sina hemländer.
Trots de stora Phare-anslagen har ghettobildningen, segregationen, uteslutningen och de antiromska stämningarna fortsatt att växa sedan utvidgningen, även i Västeuropa. Europeiska unionen har ett stort ansvar för och intresse av att främja integrationen av romer. Förutom att garantera finansieringsramen måste Europeiska kommissionens uppgift även innefatta främjande och övervakning. Varje instrument för att påverka medlemsstaterna måste användas, och en europeisk strategi måste utvecklas.
Vi skulle vilja se en grönbok, och sanktioner mot länder som inte följer de direktiv som syftar till att bli av med segregationen och de direktiv som rör arbete, jämställdhet och lika möjligheter. Detta bör göras så att Europa och hemländerna kan utnyttja den romska potentialen på bästa sätt, särskilt med tanke på de förutsebara europeiska demografiska indikatorerna, i en tid då vi talar om ett grånande Europa. Romerna vill i allmänhet nå framgång i dessa länder, och vill inte lämna sina egna länder i sticket.
Claude Moraes
för PSE-gruppen. - (EN) Fru talman! Så organiseras saker och ting här. På något vis har jag fått mer talartid än Lívia Járóka och det tycker jag inte är passande. Jag håller med om allt som hon har sagt och anledningen är att de närvarande talarna är eniga i att fråga kommissionen vad fri rörlighet för romer inom EU:s gränser egentligen betyder. Vi har förstått att diskrimineringen är på den nivån att den inte endast omfattar den homogena befolkningen av romer, utan även inskränker deras möjligheter att flytta, det vill säga överträdelse mot möjligheten för de varaktigt bofasta romerna i vissa länder att i praktiken kunna röra sig fritt. Detta kan bero på faktiska restriktioner som exempelvis visum eller på faktiska restriktioner av praktiskt slag. Det kan även, som Lívia Járóka antydde, bero på diskriminerande restriktioner. När romerna traditionsenligt flyttar från ett land till ett annat, möts de av diskriminering.
I kommissionens uttalande skulle jag vilja höra kommissionens exakta uppfattning om dessa överträdelser och restriktioner. Vilken undersökning har den genomfört av dessa överträdelser och vad anser den att den kan göra för att lätta dessa restriktioner för romerna?
Dessutom, vad säger kommissionen om Europeiska året 2007 för lika möjligheter för alla? Jag har hört mycket lite om problemet med romerna i detta sammanhang. Jag har hört mycket om åldrande, funktionshinder, ras och religion. Vad är kommissionens program när det specifikt gäller romerna? Jag vet att det är lite orättvist att fråga er om det, herr Almunia. Det är inte ert specialområde, så tro inte att jag är ute efter er, är ni snäll. Vill ni emellertid tala om för kommissionen att vi inte har hört några detaljer. Var snäll och ta med er det meddelandet tillbaka. Vad kommer ni att göra i år?
Vad gör expertgruppen på hög nivå för fri rörlighet? Vad ligger i deras korg för oavslutade ärenden när det gäller frågan om romerna, det vill säga ärenden om diskriminering och trakasserier? Hur fördelas medlen? Kommer de att minska fattigdomen? Går medlen till utbildningsprogram? Allt detta har Lívia Járóka, Viktória Mohácsi och andra kämpat och stridit för under en tid.
PSE-gruppen stöder till fullo deras strategi att be kommissionen om svar och jag anser att i kväll är ett lämpligt tillfälle för att få dessa svar. Om ni inte kan ge dem, herr Almunia, vänligen lämna detta brådskande besked till era kolleger i kommissionen, för det är på tiden att vi får specifika svar på dessa frågor.
Viktória Mohácsi
för ALDE-gruppen. - (HU) Först av allt vill jag klargöra följande: Bakgrunden till mina påpekanden är inte en önskan att ifrågasätta rätten till fri rörlighet för européer, och därmed även för romerna, inte heller vill vi eller jag kräva några ytterligare rättigheter för denna minoritetsgrupp. Mitt ursprungliga syfte var att Europeiska unionen skulle undersöka hur den skulle kunna dokumentera - någonting som min kollega Claude Moraes också har nämnt - antalet tvingade invandrare, det vill säga de som tvingas lämna sina hem på grund av att de utsätts för diskriminering.
Kommissionsledamoten nämnde att det inte är tillräckligt för ett land att agera mot diskriminering, utan varje EU-medlemsstat måste också se till att det sker integration. Jag anser inte att vi har nått detta stadium ännu, inte heller det stadium då vi skulle kunna övervaka diskrimineringen i varje medlemsstat, eller vidta lämpliga åtgärder mot den.
I april 2005 antog parlamentet en resolution där det i första meningen sägs att det sker diskriminering mot romer i Europeiska unionens medlemsstater. Vi vet inte hur många som lämnar sina hem eftersom de utsätts för diskriminering och hoppas på ett bättre liv i ett västeuropeiskt land.
Nästa vecka kommer vi att få en till möjlighet, när den ungerska domstolen tar upp ett fall som handlar om barn som har placerats i särskilda skolor utan någon motivering. Trots att de är fullt friska tvingas de gå i skolor som är anpassade för utvecklingshandikappade. Jag har personligen tagit mig an 12 sådana barns fall eftersom de ungerska särskolorna ofta är fulla av romska barn, som utgör minst 70 procent av eleverna med särskilda behov i Ungern, och tyvärr finns det inte många medlemsstater där dessa siffror uppvisar någon slående skillnad.
För några månader sedan sökte flera hundra ungerska romer asyl hos den svenska staten, som naturligtvis - såvitt jag vet - avslog deras ansökan. Jag vet inte hur många av dessa familjer som har barn som utsätts för diskriminering i en liknande situation. Så mycket är säkert att om mina barn skulle råka ut för någonting liknande skulle jag söka asyl i ett annat land.
Kampen för att bli kvitt diskrimineringen och garantera de mänskliga rättigheterna i våra medlemsstater är vårt gemensamma ansvar. Vi har möjlighet att vidta åtgärder mot diskriminering, och vi måste göra det. Sedan år 2000 har vi spenderat 750 miljoner euro inom EU på integration av romer, och trots detta har andelen arbetslösa och andelen barn som anses vara utvecklingshandikappade ökat. Tiden är nu mogen för Europeiska kommissionen att ta det arbete som den hittills har gjort på allvar, att utveckla en strategi som kommer att göra det möjligt att stoppa diskrimineringen och ställa de länder som ligger efter med lagstiftningen till svars, som min kollega Lívia Járóka också påpekade.
Elly de Groen-Kouwenhoven
för Verts/ALE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag börjar med en fråga. När kommer EU till slut att ta situationen för dess största minoritet på allvar?
Femton miljoner personer i EU nekas fortfarande grundläggande mänskliga rättigheter såsom rätten till utbildning, anställning eller fysisk integritet bara för att de är romer, eller zigenare som de flesta fortfarande kallar dem. För en månad sedan anslöts ytterligare två länder till EU. Behandlingen av romer i dessa länder uppfyller långt ifrån EU:s normer. Som vi vet från den senaste rapporten från Europeiskt centrum för övervakning av rasism och främlingsfientlighet är inte situationen bättre i många av de gamla medlemsstaterna.
När vi talar om romernas förflyttning framkallar de flesta av oss bilder av fattiga och uthungrade människor som kommer och stör oss i vårt bekväma liv i stället för att komma ihåg att de har rättigheter. Under det finländska ordförandeskapet 1999 antog EU en rekommendation om att medlemsstaterna skulle ägna särskild uppmärksamhet åt minoriteternas situation, i synnerhet de som saknar hemland, vilket innebär romerna. Kommissionen har lagt ned tiotusentals euro på att förbättra romernas situation utan att ta fram en tydlig och fokuserad strategi enligt mönster från andra mellanstatliga organisationer. Under dessa omständigheter blir förflyttning ofta romernas sista utväg.
Giusto Catania
för GUE/NGL-gruppen. - (IT) Fru talman, mina damer och herrar! Europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet har nyligen försett oss med oroande uppgifter som visar att rasistiska och främlingsfientliga handlingar mot minoriteter ökar i Europa. Romerna, som utgör den största etniska minoriteten i Europeiska unionen, är särskilt utsatta.
En stor del av diskrimineringen sker i samband med arbete och rätten till utbildning, och romerna bor ofta under fattiga omständigheter, marginaliserade från samhället. Ibland kommer diskrimineringen från just de institutioner som borde skydda människors rättigheter. I ett fall som nyligen har tagits upp i Slovenien hade en hel grupp som hade bott i landet i många år blivit flyttad från det område där de hade bott under lång tid. Jag anser att vi måste uppmuntra romerna att delta i det sociala och politiska livet, men för att detta ska kunna ske måste medlemsstaterna först erkänna dem som en etnisk och språklig minoritet. Det skulle vara nödvändigt att ersätta tältsystemet med en typ av bostäder som skulle underlätta integrationen och därmed eliminera all form av segregation.
Romerna har ärvt en kultur som är flera hundra år gammal, och jag anser att vi måste ha stor respekt för nomadiska kulturer. Vi har dem att tacka för det vi kallar den västerländska civilisationen, som uppstod i Mesopotamien, det som nu är Irak och är under militär ockupation som på ett olämpligt sätt ställer till ett krig mellan civilisationerna. Vi står i skuld till romerna, även om jag anser att det civiliserade Europa ofta har behandlat dem illa och diskriminerat dem.
Vi måste därför stödja deras sociala integration och rörelsefrihet. Därför delar jag mina kollegers åsikt att vi bör uppmana kommissionen att inta en mer aktiv hållning - även om jag inser att Joaquín Almunia antagligen inte kommer att kunna ge oss några uttömmande svar eftersom han inte är sakkunnig på detta område.
Sarah Ludford
(EN) Fru talman! EU:s rasdirektiv är inte tillräckligt effektivt när det gäller att bekämpa den mångfaldiga diskriminering som romerna står inför. Precis som nätverket av oberoende experter på området för grundläggande rättigheter (CFR-CDF) har jag kommit fram till att vi behöver ett lagstiftningsinstrument som särskilt syftar till att skydda och främja jämställdheten för romerna. Jag uttrycker inte nödvändigtvis min grupps åsikt. Jag har inte rådfrågat den utan talar för min egen del. Jag säger inte det lättvindigt, för i normala fall är jag inte förtjust i specifika åtgärder. Dock är det min uppfattning att Europeiska kommissionen inte är så angelägen om denna idé och i avsaknad av ett sådant fokuserat och målinriktat instrument tror jag inte att vi kommer att göra annat än att prata.
Europeiska centrumet för romernas rättigheter (ERRC) och Europeiska nätverket mot rasism påpekade nyligen i ett gemensamt dokument att tvångsavhysningar, bostäder i undermåligt skick, nekande av grundläggande sociala och ekonomiska rättigheter samt segregering i skolorna är saker som den lokala eller regionala regeringen ofta uppmuntrar eller har överseende med och den centrala regeringen har varit mycket ineffektiv när det gäller att gå emot dem.
Tidigare i kväll hade jag en fråga till rådet om romernas ställning. Svaret från ordförandeskapet var i huvudsak att medan ansvaret för antidiskrimineringslagar vilar på EU, så är social integrering en fråga för de nationella regeringarna, det vill säga en subsidiaritetsfråga. Hur ska kommissionen med den attityden kunna främja ett effektivt alleuropeiskt program för integrering och lika möjligheter?
Fru talman! Jag hoppades kunna få ett svar från kommissionsledamoten, men jag ser att han inte har någon planerad talartid. På webbplatsen var det planerat att han skulle svara i debatten, men det är det inte här. Får vi ett svar eller inte?
Talmannen
Kommissionsledamoten har visat att han inte vill svara. Jag är dock säker på att mot bakgrund av de kraftiga uttalanden som gjorts här i kväll så kommer han att ta med sig ett meddelande tillbaka till sina kolleger.
Debatten är härmed avslutad.
