A jelenleg is tartó adósságválság alakulása és az EU erre adott válasza (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács és a Bizottság nyilatkozatai a jelenleg is tartó adósságválság alakulásáról és az EU erre adott válaszáról.
András Kármán
a Tanács soros elnöke. - Elnök úr, tökéletesen értem a Parlament nagyfokú érdeklődését az Európai Unióban és azon kívül tett intézkedések iránt, amelyek célja, hogy kezeljék azokat a kihívásokat, amelyekkel egyes tagállamok szembesülnek költségvetésükkel kapcsolatban.
A globális pénzügyi válság jelentősen befolyásolta országaink bevételeit és kiadásait egyaránt, noha a hatás nagysága és természete nem ugyanaz minden esetben és az egyes tagállamok képessége, hogy kezeljék a következményeket más és más.
Az első, amit szeretnék hangsúlyozni, hogy elsősorban maguknak a tagállamoknak a feladata, hogy biztosítsák a költségvetésük fenntarthatóságát, továbbá, hogy a költségvetés szilárd alapokon nyugodjék. Ugyancsak biztosítaniuk kell, hogy gazdaságuk versenyképes, rugalmas és ellenálló legyen. Ez természetesen nem jelenti, hogy a költségvetés és a gazdasági teljesítmény ne lenne közös érdek.
Részei vagyunk az Uniónak, gazdaságaink sokféleképpen kapcsolódnak egymáshoz az egységes piac és, sok esetben, a közös deviza és, ennek következtében, a mélyebb gazdasági integráció révén. Általánosabb összefüggésbe helyezve a kérdést: szolidárisak vagyunk egymáshoz attól a közös óhajtól vezérelve, hogy védjük és előmozdítsuk a tágabban értelmezett európai érdekeket. Ez azt jelenti, hogy mindannyian szilárd és erős gazdaságokat szeretnénk látni az Európai Unióban, különösen az euróövezetben. Ha szükséges, lépéseket kell tenni, hogy biztosítsuk az egyes tagállamok stabilitását.
Ehhez számos eszköz áll rendelkezésünkre. Ilyen a koordinációs mechanizmus, amelynek célja, hogy az egyes tagállamok megfelelő gazdaság- és költségvetési politikát folytassanak. Ezek aktualizálása és megerősítése folyik éppen, és örömömre szolgál, hogy a Tanács és a Parlament közötti tárgyalások jól haladnak. Egy további eszköz az európai pénzügyi stabilizációs mechanizmus, amely EU-szintű támogatást nyújt bármely, euróövezeti vagy euróövezeten kívüli tagállamnak.
Ezenkívül és kifejezetten az euróövezeti tagállamok számára további eszközök kialakítására került sor, amelyek fejlesztése, aktualizálása folyamatos. Görögország koordinált kétoldalú hitelt kapott a tagállamoktól, és további hitelt a Nemzetközi Valutaalaptól. Az Írországnak juttatott csomag része volt a kétoldalú hitel, az európai pénzügyi stabilitási eszköz és a Nemzetközi Valutaalap részéről nyújtott hitel. Jelenleg folyik a Portugáliának támogatást nyújtó csomag összeállítása, amely egyaránt tartalmaz európai hiteleket és a Nemzetközi Valutaalap részéről nyújtott hitelt.
Az euróövezeti országok miniszterei véglegesítik az európai stabilitási mechanizmust, amely az európai pénzügyi stabilitási eszközt felváltó állandó pénzügyi támogatási mechanizmusként várhatóan 2013-ban lép hatályba. A nem euróövezeti tagállamok is részt vesznek ebben a folyamatban.
Most röviden ismertetném annak a három euróövezeti országnak a helyzetét, amelyre már utaltam. Már most meg kell említeni azonban, hogy sok, e három tagállammal kapcsolatos kérdést a rendszeres Ecofin-kereteken kívül tárgyalnak, ami sajátos euróövezeti tagállami helyzetüket tükrözi. Az eurócsoport elnöke nálam jobban meg tudná adni a további részleteket sok ilyen kérdésre vonatkozóan.
Először Írország. A tavaly decemberben, összesen 85 milliárd eurós pénzügyi támogatási programról Írországgal kötött megállapodást követően az ír hatóságok intenzíven dolgoztak, hogy megvalósítsák azt a kiigazítási programot, amely a pénzügyi támogatás feltétele volt. Az új kormány folyamatosan végzi e program felülvizsgálatát. Az Ecofin Tanács a jövő csütörtökön, május 17-i ülésén vizsgálja meg, eleget tettek-e a programban rögzítetteknek az első negyedév vonatkozásában. Nem mondhatok túl sokat előzetesen erről a tanácskozásról, de az általános értékelés valószínűleg az lesz, hogy Írország teljesítménye megfelel az elvárásoknak.
Bizonyos sajátos kihívások azonban továbbra is fennállnak. Írországnak különösen az erőteljes költségvetési kiigazításhoz kell tartania magát, továbbá biztosítania kell, hogy a pénzügyi szektor szilárd alapokon álljon a jövőben.
A következő Görögország. Görögország nagy utat tett meg a tavalyi, nagyon nehéz helyzet óta, erőfeszítései dicséretet érdemelnek. Félelmetes kihívással találta magát szemben, de megingathatatlan elkötelezettségnek adta tanúbizonyságát, egyértelmű volt számára a cél. A kiigazítás programja összességében jó irányban halad. A Bizottság, a Nemzetközi Valutaalap és az EKB legutóbbi, márciusi együttes megvalósítási jelentése azzal a megállapítással zárul, hogy a program további haladást ért el céljai megvalósítása felé. A program középtávú céljai megvalósításához szükséges reformok némelyikét már bevezették. A jelentés további területeket jelöl ki, ahol reformok szükségesek annak érdekében, hogy kiépüljön a költségvetés fenntarthatóságához és a gazdasági fellendüléshez szükséges kritikus tömeg. A Bizottság, az EKB és a Nemzetközi Valutaalap továbbra is fokozott figyelemmel kíséri a kiigazítási program végrehajtásának előrehaladását. A következő felülvizsgálat e hónapban esedékes.
A kétoldalú hitelmegállapodásban résztvevő tagállamok márciusban megállapodtak, hogy 1%-kal mérséklik kamataikat, továbbá, hogy meghosszabbítják a hitel futamidejét. Ez is kedvező fejlemény. A megállapodás megvalósításának gyakorlati részleteit jelenleg egyeztetik.
Végül Portugália. Április 6-án a portugál ügyvivő kormány bejelentette szándékát, hogy pénzügyi támogatást kér az Európai Uniótól. A bejelentés a pénzügyi piacok részéről kifejtett rendkívül erős nyomás időszaka után hangzott el. Azonban Portugália is politikai bizonytalanságon ment keresztül, aminek eredményeként, mint tudjuk, március 24-én lemondott a kormány. A portugál parlament korábban elutasította a kormány által javasolt, új költségvetési egyeztetési csomagot. A trojka (a hármak: a Tanács, az EKB és a Nemzetközi Valutaalap) és a portugál hatóságok közötti tárgyalások lezárultak, és megegyezés született a pénzügyi támogatás politikai feltételeiről.
Az erre szánt pénzügyi keret kb. 78 milliárd EUR lesz, három éves időszakra. Az Ecofin minisztereinek áprilisban, Budapesten megtartott informális találkozóján elhangzott ajánlásokkal összhangban, a program számos terület, így az államháztartás, a munka- és árupiacok és a pénzügyi szektor reformját jelenti. Meglátásunk szerint ezek az intézkedések alapvetően fontosak a növekedési potenciál és a nagyobb gazdasági stabilitás érdekében. A végleges pénzügyi csomag jóváhagyása az Ecofin Tanács jövő heti ülésén várható.
Ez mindössze rövid összefoglalása azoknak az intézkedéseknek, amelyek a globális pénzügyi válság EU-ra és különösen e három tagállamra gyakorolt hatásának következményeit kívánják kezelni. Amint az elején már említettem, a magyar elnökség nem vett részt közvetlenül minden részletes tárgyalásban, amelyek közül egyesek egészen pontosan az eurócsoport hatáskörébe tartoztak.
Az elnökség azonban elkötelezte magát, hogy kivegye a részét annak érdekében, hogy minden szükséges lépést sikerüljön végrehajtani a jelenlegi problémák orvoslása érdekében. Véleményünk szerint mindez alapvető fontosságú, ha Európa hosszabb távú versenyképességét kívánjuk erősíteni, s eközben azt a fontos szerepet kívánjuk betölteni, amelyre egész Európának szüksége van.
Olli Rehn
a Bizottság tagja. - Elnök úr, Európa gazdasági kilátásai mostanság meglehetősen kétarcúak. Igaz, hogy a reálgazdaság fellendülése beindult, egyre erőteljesebb lesz és egyre inkább képes fenntartani önmagát. Ugyanakkor egyenetlenség jellemzi, továbbra is nyugtalanságot tapasztalunk a pénzügyi piacokon, különösen az állampapírok piacain.
Tehát most az EU gazdaságpolitikájának az a kulcsfontosságú feladata, hogy az államadósság-válságot féken tartsa, ami védelmet nyújt a jelenlegi európai reálgazdasági fellendülésnek. Az EU és a Nemzetközi Valutaalap Portugáliának szánt programjával, amelynek elfogadására a jövő hétfőn az eurócsoport Ecofin-értekezletén kerül sor, új fejezetet kezdünk ebben a szükséges törekvésben.
A múlt héten a portugál kormány - a kormánnyal, az ellenzékkel, a civil társadalommal, a szociális partnerekkel és a tudományos élet szereplőivel folytatott gyümölcsöző tárgyalásainkat követően - ismertette gazdaságireform-programját. Ezek a tárgyalások tükröződnek a programban. Portugália programja megérdemli az Európai Unió és a Nemzetközi Valutaalap támogatását. A 78 milliárd eurós közös támogatás jelzi a Portugália támogatása és Európa pénzügyi stabilitása melletti erős elkötelezettséget.
Megerőltető, de tisztességes és szükséges kiigazítási program. Jelentős erőfeszítést kíván a portugálok részéről. Összeállításakor nagy figyelmet szenteltek a szociális méltányosságnak és a veszélyeztetett csoportok védelmének. Európa kitart Portugália mellett az ország és az európai pénzügyi stabilitás érdekében.
Ami a legújabb fejleményeket illeti, tévedés volna azt mondani, hogy az adósságválság már nem terheli az európai gazdaságot, ugyanakkor az sem volna igaz, ha azt állítanánk, hogy az EU nem reagált a válságra. Gondoljunk bele: alig egy éve állapodtak meg a tagállamok egy Görögországnak nyújtandó feltételes hitelcsomagról annak érdekében, hogy megakadályozzuk pénzügyi rendszerünk összeomlását. Ebben az egy évben, tavaly májustól mostanáig, hatékony stabilitási mechanizmusokat alakítottunk ki, amelyek először átmeneti mechanizmusok voltak, amelyek azonban 2013-tól állandó mechanizmusok lesznek. A költségvetési konszolidáció nagyon következetes rendszerét valósítjuk meg minden tagállamban, amelyek bátor strukturális reformok mellett kötelezték el magukat annak érdekében, hogy serkentsék a gazdasági növekedést és a foglalkoztatást.
Az önök aktív támogatásával orvosoljuk az EU gazdaságirányításának gyengeségeit annak érdekében, hogy az Európai Unió politikaalkotási környezetében bekövetkező mélyreható változásra felkészüljünk. Ugyancsak az önök támogatásával, megoldást keresünk integrált pénzügyi piacunk hiányosságainak orvoslására a pénzügyi szabályozás szigorításával és új felügyeleti rendszer kialakításával.
Jelenleg a pénzügyi stabilitás megőrzéséről az EU és a Nemzetközi Valutaalap stabilitási mechanizmusai és különösen a tagállamok, főként a sérülékeny tagállamok intézkedései gondoskodnak. Egyesek azonban azt állítják, hogy a válságkezelési stratégia, különösen, ami Görögországot illeti, kudarcot vall. Nem osztom ezt a véleményt. Stratégiánk első és elsődleges célja olyan "szívelégtelenség” megakadályozása, amilyen a Lehman Brothers 2008. szeptemberi csődjét követte, és amely világméretű pénzügyi válságot és gazdasági recessziót eredményezett. Ennek megfelelően cselekedtünk, amivel sikerült megvédenünk az európai reálgazdaság folyamatban lévő fellendülését.
Másodszor, összességében sikerült megfékeznünk az államadósságpapír-piacokon a programban résztvevő három országgal kapcsolatos aggodalmakat. Amint az a kötvényfelárakban tapasztalható is, Spanyolország a költségvetési, pénzügyi és strukturális fronton tapasztalt elszánt fellépésének köszönhetően leválik ezekről az országokról.
Harmadszor, a programok - Görögországban és Írországban is - kezdeti szakaszban vannak. A három évre tervezett programból Görögországban egy év, Írországban körülbelül öt hónap futott ki eddig. Mindkét ország igen ambiciózus programokat követ a költségvetési konszolidáció, a strukturális reformok és a pénzügyi helyzet rendbetételének területén. A jelenlegi felülvizsgálat célja, amelyet Athénben az EKB-val és a Nemzetközi Valutaalappal együtt végzünk, a program megvalósításának értékelése és a görög adósság fenntarthatóságának aktualizált elemzése. A munka, amely a következő hetekben fejeződik be, segíti a megfelelő információkon nyugvó döntéshozatalt.
Mindenesetre, bár az elmúlt egy év költségvetési erőfeszítései példátlanok - meghaladják a GDP 7%-át (a 20 milliárd eurót) -, egyértelmű, hogy Görögországnak komolyan meg kell erősítenie a gazdasági reformok megvalósítását, áttörést kell elérnie a privatizációs programban és biztosítania kell a program maradéktalan megvalósítását.
Elengedhetetlenül szükséges és nem tűr halasztást, hogy a hazai (az országon belüli) vitákat félretegyék és a politikai pártok egységesen támogassák Görögország, a görög gazdaság fellendülését. Illúzió azt hinni, hogy a gazdasági reformok programjának van alternatívája. Éppen ezért ez a görög politikai erők, mind a kormányzati, mind az ellenzéki pozícióban lévők, hitelességének és, végső soron, a görög nemzet akaraterejének valódi próbája lesz.
A válság jelenlegi szakaszában az államadósság-válság szorosan összekapcsolódik a bankszektor sérülékenységével. Az egyiket a másik nélkül nem tudjuk megoldani, a kettőt egyidejűleg kell orvosolni. Ezért a bankszektor rendbetételét kell végrehajtani annak érdekében, hogy hitelhez jusson a reálgazdaság és hitelhez jussanak a vállalkozások, a háztartások, a magánszemélyek. A banki stressz-tesztek újabb sorozatát végzik éppen. Az eredmények útmutatóként szolgálnak majd a bankszektor szerkezetátalakításához és újratőkésítéséhez. A stressz-tesztek eredményeinek közzététele előtt a tagállamoknak ismertetniük kell sérülékeny intézményeik lehetséges szerkezetátalakításához és újratőkésítéséhez kidolgozott stratégiáikat. E terveknek a lehető leghamarabb el kell készülniük és részletes megvalósítási ütemtervet is kell tartalmazniuk.
Összegzésképpen megállapíthatjuk, hogy az Európai Unió pénzügyi szabályozásának és gazdaságirányításának alapvető reformja lényegesen átalakítja Európa gazdasági és pénzügyi szerkezetét. A közeljövőben új szabályok jelentik a stabil és fenntartható növekedés és a munkahelyteremtés alapjait.
Közben folytatnunk kell a munkát a pénzügyi stabilitás megőrzése érdekében, így tudjuk megvédeni az európai gazdasági fellendülést, amely kulcsfontosságú a fenntartható növekedéshez és a munkahelyteremtéshez. Ehhez továbbra is nagyon nehéz döntéseket kell hozni európai és tagállami szinten egyaránt. Bízom benne, hogy megvan bennünk a bölcs belátás és bátorság, amelyre az ilyen döntésekhez szükség van.
Corien Wortmann-Kool
Elnök úr, szeretném megköszönni Kármán miniszter úrnak és Rehn biztos úrnak az elmúlt hetek történéseivel kapcsolatos indoklását. Ha a piaci bizalom gyenge, a gyanúnak már csak az árnyéka is közvetlen következményekkel jár azokra az országokra nézve, amelyek már nehéz helyzetben vannak, közvetve pedig az egész euróövezetre. Hogy ez mennyire igaz, sajnos, nyilvánvaló lett a múlt héten, amikor a sajtóban tagadták, hogy titkos tárgyalások folynak, ami kétszeresen is árt a már egyébként is meggyengült és sérülékeny bizalomnak. Remélem, hogy az érintett pártok gyorsan tanulnak az esetből.
Elnök úr, a könnyű választások és a fájdalommentes megoldások egy ideje már szóba sem jöhetnek. A Görögországnak, Írországnak és Portugáliának szánt támogatási intézkedéseknek erőteljeseknek és stabilaknak kell lenniük, hogy vissza tudják állítani a pénzügyi és a gazdasági stabilitást. A csomagnak ki kell alakítania a fenntartható államháztartáshoz és a gazdasági növekedéshez vezető utat. Éppen ezért arra szeretném felkérni a Tanácsot és a Bizottságot, hogy a finanszírozási igényeken túlmenően is vizsgálja meg a kérdést az elkövetkezendő év során annak érdekében, hogy elkerülhessük azt a helyzetet, amikor minden évben ugyanazzal a problémával szembesülünk.
Elnök úr, az európai gazdaságirányítás erősítését célzó, nagy ívű jogalkotási csomagra vonatkozó döntéseket meg kell hozni júniusban annak érdekében, hogy visszaszerezzük a piacok bizalmát, biztosítsuk a gazdasági növekedést és a munkahelyteremtést állampolgáraink javára és erősítsük gazdaságaink kohézióját. Éppen ezért szeretném felkérni a Tanácsot, támogassa a Parlament törekvését, hogy nagyobb elszámoltathatóságot és több nyilvános vitát biztosítson a Parlamentben, jobban bekapcsolódhassanak a nemzeti parlamentek és véget lehessen vetni az alkudozásnak a Tanácsban, amikor a Bizottság véleménye nem tetszik neki. A csomagnak erős monetáris és gazdasági vetülettel kell rendelkeznie, ideértve az Európa 2020 stratégiát is, hogy biztosítsuk szociális piacgazdaságunk fenntarthatóságát mind a 27 tagállam vonatkozásában. Ezért felkérem önöket, lépjenek fel határozottan a Gazdasági és Pénzügyi Tanács (Ecofin) jövő héti ülésén.
(A felszólaló beleegyezik,, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének 8. bekezdése szerinti kékkártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Barry Madlener
(NL) Elnök úr, kérdést szeretnék intézni Wortmann-Kool képviselőasszonyhoz. Hogy lehet az, hogy ön holland parlamenti képviselőként még csak meg sem említi azt a felháborító esetet, hogy a holland pénzügyminisztert nem hívták meg a múlt heti csúcsértekezletre? Hogy lehet az, hogy ön holland parlamenti képviselőként még csak meg sem említi, hogy Hollandia rengeteget fizet, és hogyan lehetséges, hogy ön holland parlamenti képviselőként még csak meg sem említi, hogy teljes mértékben elárulta a holland adófizetőket azzal, hogy több milliárdot tölt a pénzükből egy feneketlen zsákba?
Corien Wortmann-Kool
(NL) Elnök úr, már világosan kijelentettem, mi kell ahhoz, hogy visszaálljon a bizalom. Madlener képviselő úr leegyszerűsítő megoldása inkább rontana, mint javítana nemcsak a holland, hanem az összes uniós állampolgár helyzetén. Aggasztónak találom, hogy ezt Madlener úr továbbra sem érti.
Anni Podimata
Elnök úr, biztos úr, mivel hamarosan egy éve lesz, hogy a görög reformprogramot elfogadták, és mivel a Portugáliára vonatkozó programot tegnap jelentették be, úgy vélem, fontos annak értékelése, hol is tartunk most, mit csináltunk jól, hol tévedtünk és hol vétettük el a célt. Egy év elteltével, Görögországon kívül, két másik euróövezeti ország, Írország és Portugália is arra kényszerült, hogy igénybe vegye a támogatási mechanizmust. Az egyes országok sajátosságai és eltérő problémái kétségtelenül tükröződnek a különféle reformprogramokban, amelyeket viszont összeköt és alátámaszt egyetlen alapfilozófia: megkérdőjelezhetetlen hangsúlyt kap a gyors költségvetési reform.
Görögország esetében azonban, biztos úr, annak dacára, amit sikerült elérni, amint ön is többször hangsúlyozta, az elsődleges deficit 7 pontos csökkentése és a teljes deficit 5%-os csökkentése terén, hogy a recesszió a 2010-es előrejelzésnél mélyebb volt és kevesebb állami bevételt eredményezett. Tehát ez az első adatpont az értékeléshez, feltéve, hogy egyetértés születik köztünk arról, hogy a programok célja a költségvetési és gazdasági válság leküzdése, nem pedig valamiféle fegyelmezési-szankcionáló kultúra kialakítása, amely euroszkeptikusságot eredményez Európában. Az értékelés második adatpontja, hogy - az erőfeszítések ellenére - a piacok nem reagálnak. Az Európai Unió döntései nemcsak hogy nem győzték meg a piacokat, hanem - bizonyos esetekben - súlyosbították a helyzetet. Ilyen volt például a híres deauville-i döntés a magánszemélyeknek a 2013-ban létrehozandó, állandó támogatási rendszerbe történő bevonásáról. Az a következtetés vonható le tehát, hogy a költségvetésireform-programok által elért sikereket semmissé teheti a félelem, amelyet a piacok és a hitelminősítők generálnak - még ma is. Elértünk arra a pontra az eltelt néhány évben, ahol olyan dolgokról tárgyalunk, átütemezésről, sőt csődről, illetve egy adott ország kilépéséről az euróövezetből, amelyeket egész mostanáig elképzelhetetlennek tekintettünk.
Biztos úr, ismerve kötődését Európához, úgy vélem, egyetért velem abban, hogy azok a megoldások, amelyekről ma tárgyalunk, ahogyan kezelni fogjuk a válságot, az kétségtelenül jelentős fejezet lesz Európa történetében. Ma teremtjük meg azokat a feltételeket, amelyekben majd az epilógust írják. Úgy hiszem, mindannyiunk véleménye, hogy történelmi időket élünk, továbbá, hogy az EU és a Gazdasági és Monetáris Unió jövőjéről szóló epilógust nem fekete tintával írják, hanem az bátor és határozott lépést jelent, amelytől Európa összetartóbb, egyesültebb és erősebb lesz.
Carl Haglund
Elnök úr, képviselőtársam említette, hogy egy év már megfelelő hosszúságú időtartam, amelyre már vissza lehet tekinteni, s én jó híreket hoztam Finnországból, ahol valószínűleg ma este jelentik be, hogy a finn parlament támogatni fogja a Portugáliának szánt mentőcsomagot. Valószínűleg ez történik majd, de ne örüljünk még. Reménykedjünk, hogy ez lesz az eredmény, s pártom támogatja ezt a lépést.
Röviden megvizsgálom, miért habozik Finnország azzal kapcsolatban, támogassa-e Portugáliát. Az egyik ok - és most a Tanácshoz fordulok, bár tudom, hogy talán nem a magyar elnökség a hibája, önöknek kell a hírnöknek lenniük - hogy folyamatosan születnek nehéz döntések kis, részleges döntések formájában, mivel egyszerre nem tudjuk orvosolni ezt a problémát. Talán ezt sem olyan egyszerű megtenni, s megértem, hogy nincsenek egyszerű és abszolút megoldások, de maga a tény, hogy állandóan kis és nehéz részdöntéseket kell hoznunk, azt eredményezi, hogy a finn parlament politikai türelme és akarata fogyóban van. Sajnos, ugyanez a helyzet más tagállamok parlamentjeiben is. Ez aggasztó annak fényében, hogy valószínűleg még számos nehéz döntést kell hoznunk, ideértve a görög helyzettel kapcsolatosakat, s megvan annak a kockázata, hogy egy adott stádiumban úgy érezzük, hogy ellenállásba ütközünk. Ezért a Tanácsnak valószínűleg ennél, az önök által jelenleg alkalmazott részstratégiánál ambiciózusabb stratégiában kell gondolkodnia. Ha nem így cselekszenek, nem tudunk kievickélni ebből a helyzetből. Új stratégiát kell alkalmazni, mert a jelenlegi nem működik. Köszönöm.
Vicky Ford
az ECR képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, az államadósság-válság nem oldódik meg mindaddig, amíg a bankokat rendbe nem teszik, a bankokat pedig mindaddig nem lehet rendbe tenni, amíg a szabályozó hatóságok stressz-tesztjei nem ismerik el, hogy államadósság-válság van. Ugyanakkor a közbizalom is válságban van. Vannak országok, amelyek saját bankjaikat az adófizetők nem kevés pénzéből mentették meg, nem kértek alamizsnát az EU-tól. És megértem, miért kérdezik most ugyanezek az adófizetők, miért nekik kellene finanszírozniuk más országok mentőcsomagjait.
A múlt heti portugál reformjavaslatokban van néhány, a versenyképesség javítását célzó, pozitív ajánlás, de Görögország helyzete igen ijesztő. Az euróövezeti vezetők azt mondják, nincs görög adósságátütemezés, de mióta nem átütemezés, ha a visszafizetés időpontját elhalasztják?
Ha az állami hitelnyújtók meghosszabbítják futamidejüket, ott nem csak arról van szó, hogy a Titanic fedélzetén másképp rendezik el a nyugágyakat. Ez azt jelenti, hogy az állami hitelezőket a víz alá nyomják, a magánhitelezőket pedig szépen beültetik a mentőcsónakokba.
Sven Giegold
Elnök úr, Rehn úr, először is azt szeretném megállapítani, hogy a helyzet, amint ismertette, valóban romlik. Az euróövezeten belül a szakadék azok között az országok között, amelyek a gazdasági fellendülés jeleit mutatják, és amelyek helyzete ingatag, folyamatosan nő. És a gyengébb országok támogatása egyre drágább lesz.
Adott lévén a helyzet, néhány kérdést szeretnék intézni önhöz, a gazdasági és monetáris ügyekért felelős biztoshoz. A jegybankok közötti, a 400 milliárd eurót meghaladó kötelezettségek az EKB TARGET 2 számláin halmozódtak fel. Ennek oka, hogy a bankokat továbbra sem finanszírozza a tőkepiac. Mi a véleménye ezekről nem tervezett kötelezettségekről?
Amint Ford képviselőasszony is említette, a fő probléma, amely akadályozza az előrelépést az adósságátütemezés területén, hogy a bankrendszer reformját nem megfelelően hajtották végre. Az európai szerkezetátalakítási rendszerre vonatkozó javaslatot elhalasztották. Mikor nyújtja be a Bizottság ezt a javaslatot? Mi a véleménye önnek, a gazdasági és monetáris ügyekért felelős biztosnak erről a késedelemről? Mit tesznek annak érdekében, hogy meggyorsítsák a folyamatokat?
Amint mi a Zöldek/az Európai Szabad Szövetség Képviselőcsoportjában már egy ideje mondogatjuk, egyértelmű, hogy a Görögország és Portugália támogatása érdekében meghozott és elfogadott intézkedések nem lesznek hatással mindaddig, amíg az euróövezeti makrogazdasági feltételek nem javulnak. Ezeket az országokat a növekvő kamatteher továbbra is sújtja. Ezen országok némelyikében nő az export és a tőkekiáramlás. Ezen országok egyes európai partnereinél és különösen az euróövezet erős országaiban továbbra is a kereslet hiánya figyelhető meg. A nyersanyag- és élelmiszerárak ugyancsak emelkednek, legalább is, ha eltekintünk a legújabb fluktuációtól.
Szeretném tudni, hogy a mentőcsomagon és a pénzügyi támogatáson kívül, milyen lépésekkel kívánják enyhíteni makrogazdasági szempontból az ezekre az országokra nehezedő adóterheket, külső keresleti és kamatterheket. Hogyan szándékoznak ezt elérni? Szeretném arra biztatni önöket, hogy erős csomagot tegyenek le az asztalra, amely javítja az euróövezeti országok makrogazdasági körülményeit.
Végezetül pedig, szeretném megjegyezni, hogy az intézkedések, amelyek - véleményem szerint - ellentétesek az Európai Unió működéséről szóló szerződéssel, a leggyengébb országokat, köztük Görögországot, Portugáliát és Spanyolországot, sújtották. Az erősebb, gazdagabb országok még nem vették ki a részüket a teherviselésből. Milyen intézkedésekkel fogják a válság költségeihez történő hozzájárulásra ösztönözni a gazdag országokat?
Ilda Figueiredo
Elnök úr, mély felháborodásomat szeretném kifejezni és szeretnék hangot adni a Portugáliában tapasztalható felháborodásnak azon politikákkal szemben, amelyek a jelenlegi válsághoz vezettek, különösen az ellen az alávetettséget jelentő és agresszív megállapodással szemben, amelyet a "trojkaként” elhíresült Nemzetközi Valutaalap, az Európai Központi Bank és az Európai Bizottság kényszerített a portugálokra. Ezeket a testületeket azzal vádolják, hogy gyalázatos külső beavatkozást hajtanak végre, amely még a portugál parlament jogait és kizárólagos kompetenciáit sem tiszteli, és azt sem veszi figyelembe, hogy hamarosan parlamenti választások lesznek.
Ezek társadalom- és haladásellenes politikák, amelyek nem tesznek lehetővé fejlődést, a portugálokat munkanélküliségre, szegénységre, elmaradottságra és végletes függőségre kárhoztatják, Portugáliát pedig az Európai Unió erős országainak egyszerű protektorátusává vagy gyarmatává süllyesztik. Mindez egyébként akkor történik, amikor már tudvalévő, hogy ilyen intézkedések nem oldják meg a problémát, ahogy azt már Görögország példájából tapasztalhattuk.
Bár az EU politikáinak a jelenlegi helyzetre vonatkozó valódi feladatai rejtve maradnak, s most a Stabilitási és Növekedési Paktum irracionális kritériumairól, az erős euró elvéről és az EKB iránymutatásairól és alapszabályáról beszélünk, amelyek nem tisztelik a gyengébb tagállamok sajátosságait, semmi sem indokolja olyan csomag alkalmazását Portugáliában, amely bünteti a portugálokat egy olyan hitelért, amelyet akkora kamatokkal kell visszafizetni, amelyek magasabbak az EKB kamatainál. A választási propaganda szolidaritásról szóló minden kinyilatkoztatásával ellentétben, amink van, az a szociális visszafejlődés és az elnyúló gazdasági válság politikája.
Mindezzel a Portugáliában található nemzetközi bankoknak, néhány nagyvállalatnak, pénzügyi intézményeknek és ezek lakájainak akarnak kedvezni. Ezért mondjuk itt, hogy maga az euróövezet veszélyben van, nem kizárt, hogy az Európai Unióban belső robbanás következik be, és hogy a politikákat meg kell változtatni.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Elnök
Figueiredo képviselőasszony, kénytelen voltam lekapcsolni a mikrofonját. Sajnálom, de jócskán túllépte az időkeretét. További 30 másodperc áll rendelkezésére azonban, ha beleegyezik, hogy van Dalen úr kékkártyás kérdést intézzen önhöz.
Peter van Dalen
(NL) Elnök úr, szeretném megkérdezni Figueiredo képviselőasszonytól, ha az, amibe az országa beleegyezett, annyira rossz, s ha annyira rossz egy valódi rendszerben, amelyben egész gazdaságukat is át kell strukturálni, miért nem lépnek ki az euróövezetből. Az euró erős deviza, amelyhez (amelynek bevezetéséhez) előfeltételeket kell teljesíteni. Ha ez zavarja önöket, lépjenek ki!
Ilda Figueiredo
(PT) Elnök úr, ami elfogadhatatlan, az az, hogy ilyen kérdést fel lehet tenni, amikor Európa vezetői képtelenek voltak időben beismerni, hogy politikáik súlyosbították a portugál helyzetet, Portugáliáét, amelyről köztudott, hogy sérülékeny a gazdasága, és amelyet az erős euró politikájának rendeltek alá, amely Németország, Franciaország és mások érdekeit igen, Portugália és más, gyengébb gazdaságú országokéit azonban nem szolgálja.
Ezért harcolnak a portugálok, a görögök és a munkavállalók egész Európában. Amire szükségünk van, az egy másik politika itt Európában is.
Godfrey Bloom
az EFD képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, én baby boomos vagyok. Közvetlenül a háború után születtem. Akkortól világszerte a béke és a jólét talán leghosszabb időszakát élvezhettük. Félretettem egy szerényebb összeget, hogy valamit hagyjak a családomra, amikor meghalok - nagyrészt azért sikerült félretenni, mert sohasem költöttem többet, mint amennyit kerestem. Ésszerűen viselkedtem és viszonylag sokat dolgoztam.
Mindig azt látom, hogy a politikusokat tökéletes meglepetésként éri az egyes országok eladósodása. Hadd magyarázzam el, mert nem hiszem, hogy értik. Azért történik, mert a politikusok következetesen több pénzt költenek, mint amennyi az adók formájában jelentkező bevételük. Az elköltött pénz legnagyobb részét pedig, tulajdonképpen, elpocsékolják. Azért beszélünk pénztelen országokról, amelyek "le vannak égve”, mert nevetséges, tehetetlen, ostoba politikusaik folyamatosan több pénzt költenek, mint amennyi a bevételük. És hitelt vesznek fel és újra hitelt vesznek fel, majd - ami rosszabb - pénzt nyomtatnak, mert a politikusoknak és központi bankjaiknak van pénznyomtató gépük. Ha ezt valaki magánemberként teszi, az bűntett. Azért börtön jár, de a politikusok és központi bankjaik állandóan ezt teszik.
És talán nem kell győzködnöm önöket, hogy elhiggyék, ezek az országok le vannak égve. Ostoba vezetésük és ostoba politikusaik miatt. Erkölcstelen - erkölcstelen! - bármely ország adófizetőit arra kérni, hogy fizessenek a bukott politikusok és a bukott bankok helyett. Megbuktak. Le vannak égve. Az Isten szerelmére, ismerjük már el!
(A felszólaló beleegyezik, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének 8. bekezdése szerinti kékkártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Robert Goebbels
(FR) Elnök úr, szeretném megkérdezni, tudja-e Bloom képviselőtársam, hogy Spanyolország kevésbé eladósodott, mint az Egyesült Királyság, továbbá, hogy Írország jóval 60% alatt volt a bankválság előtt, s hogy Írország - azzal, hogy eladósodott annak érdekében, hogy megmentse a bankjait - alapvetően a brit bankok pénzét mentette meg.
Godfrey Bloom
Tökéletesen igaz. Nem azt mondtam, hogy a mi politikusaink kevésbé ostobák másoknál. Ez szégyen! Saját nemzeti parlamentünkben még csak szóba sem került ezeknek a csődbe ment bankoknak a megmentése. Ha becsődölt bankokba akarnak befektetni, fektessék be a zsiványok a saját pénzüket, ne az én yorkshire-i nyugdíjasaimét, akik heti 98 fontból élnek.
Marine Le Pen
(FR) Elnök úr, 2010. május 9-én az EU, az EKB és a Nemzetközi Valutaalap diadalittasan bejelentette, hogy egy 110 milliárd eurós hitellel megmentette Görögországot a teljes csődtől. Egy év múlva Görögország gazdasága recesszióba hanyatlott. Az államadósság elérte a GDP 150%-át, a kétéves kamatok pedig meghaladták az évi 25%-ot.
Ha ma Görögország nem győzi szusszal, az azért van, mert a módszer, amellyel megmentették, nem megfelelő. Ma a görög gazdaságnak a gazdasági visszaesésből való kilábaláshoz gyenge valutára van szüksége, ám a trojka új, drasztikusabb költségvetési csomagot akar ráerőltetni.
Ez az orvosság nem lesz hatékonyabb, mint tegnap volt. A jelenlegi büntetőkamatok, amelyeket Görögországnak fizetnie kell, valójában a magánszektort fogják vissza a beruházások terén, legyen szó termelésről vagy ingatlanról. Görögország harmadik világbeli ország lesz, amivel a hitel visszafizetésének még a reménye is odavész.
A múlt pénteken bejelentett 60 milliárd eurós új mentőcsomag-tervezet azt bizonyítja, hogy a tavalyi 110 milliárdos hitelt ajándéknak kell tekinteni. Meddig és mennyi pénzt fognak az európai adófizetők a Danaidák kútjába önteni? Ha ezt az utat követjük, az Európa szétdarabolódásához vezet.
Két lehetséges megoldás van: A görög adósság átütemezése, amelyet a fizetésképtelen országok államadósságának átütemezése követ, ami - végeredményben - bankrendszerünk összeomlásához vezet vagy egy összehangolt, racionális és gyakorlatias kilépés az euróövezetből, ami lélegzethez juttatja Görögországot.
Európa keresztúthoz érkezett. Az euró megmentése megéri-e Európa állampolgárainak áldozatát?
Diogo Feio
(PT) Elnök úr, az államadósság-válságra európai választ kell adni: olyan választ, amely megvizsgál minden egyedi helyzetet, megvédi az eurót, hogy az erős legyen és megvédi a tagállamokat. Ezért van különleges jelentősége a gazdaságirányításra tett javaslatok jelenlegi európai parlamenti vitájának.
A Parlament segít biztosítani, hogy pozitív lépésekre kerül sor az értelmes adósságkezelés irányában. Kiáll az ésszerű átmeneti időszak mellett, azzal érvel, hogy az adósságot nem év-év alapon, hanem három éves átlagot figyelembe véve kell csökkenteni; kiáll a költségvetési fegyelem szükségessége mellett, azzal érvel, hogy szükség van a növekedésre és az európai parlamenti viták révén megvalósuló fokozott átláthatóságra, és kiáll a szükséges szolidaritás mellett. Ez a szolidaritás "történt meg” Portugáliával.
Most portugálként szeretnék mondani valamit: Portugália történelme 900 évre tekint vissza. Portugália tehetséges ország. Kellő fegyelemmel rendbe tudja hozni költségvetését. Meg tudja reformálni bankrendszerét, munkaerőpiacát, versenyképesebbé tenni adórendszerét, innovatív intézkedéseket tud hozni egészségügyi és igazságszolgáltatási rendszerének reformja érdekében. Portugália létre tud hozni egy hatékonyabb és irányítottabb közigazgatási rendszert. Portugália ki tud alakítani sikeres és versenyképesebb liberalizált gazdaságot.
Ami ennél is fontosabb, hogy Portugália részt tud venni az európai projektben; részt venni és segítséget nyújtani azoknak a kihívásoknak a megoldásában, amelyek a jövőben jelentkezhetnek. Éppen ezek miatt, örömmel vagyunk az Unió részei és örömmel nyújtunk segítséget, hogy minél erősebb legyen.
Robert Goebbels
(FR) Elnök úr, a számos tagállammal kapcsolatban lábra kapott alaptalan szóbeszéddel és spekulatív támadással szembeszállva, hadd emlékeztessem önöket néhány tényre.
Az euró erős valuta. 10 év alatt a világ második legszélesebb körben használt valutája lett. A nemzetközi monetáris tartalékok harminc százaléka euróban denominált. Nemzetközi szinten a magánszektor finanszírozási igényének több mint egyharmadát euróban bonyolítják le. Az euró vásárlóereje 40%-kal haladja meg a dollárét, ami azt jelenti, hogy a tagállamok kevesebbet fizetnek a nyersanyagokért, különösen az olajért.
Az euró hosszú ideig fennmarad az euróövezeti tagállamokban. Le Pen képviselő asszony iránt érzett minden megbecsülésem ellenére azt kell mondanom, hogy az euróövezetből történő kilépés nem opció. Bármely tagállamban, amely kilép az övezetből - Le Pen asszony azt szeretné, ha Franciaország megtenné -, az új valuta azonnal drámaian leértékelődne.
Az izlandi válságot követően az izlandi fizetőeszköz értéke a felére csökkent. Az izlandi fizetőeszköz 50%-os leértékelődése nyomán az izlandi infláció 5%-ról 14%-ra szökött. Az egyetlen módja, hogy megnyugtassuk a piacokat, ha hagyjuk, hogy Görögország, Írország, Portugália és mások átütemezik adósságukat az Unió által, ésszerű kamatmértéken kibocsátott eurókötvények segítségével. A Tremonti-Juncker-kezdeményezésre utalok.
Valójában az eurókötvények már léteznek. Az Európai Beruházási Bank 27 tagállam garanciájával vesz fel hitelt. Tavaly az intézmény 80 milliárd EUR-t vett fel átlag 3% és 3,5% közötti kamatmértéken. Az ilyen kamatmértékek segítenének a tagállamoknak, hogy kilábaljanak a válságból és visszatérjenek a pénzügyi stabilitáshoz.
(A felszólaló beleegyezik, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének 8. bekezdése szerinti kékkártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Roger Helmer
Elnök úr, az előző felszólaló azt mondta, hogy amennyiben Görögország kilépne az euróövezetből, valutája összeomlana és így fizetésképtelenné válna. Pontosan tudjuk azonban, hogy mindenképpen fizetésképtelenné válik, és erre vagy az euróövezeten belül kerül sor, ami azt jelenti, hogy egyszerűen csak elodázzuk a problémát, amely visszatér, és pórul járunk, vagy az euróövezeten kívül, amely esetben megoldhatja a problémáját. Tehát ez a megoldás nem fog működni.
Robert Goebbels
(FR) Elnök úr, nem kaptam kérdést Helmer képviselő úrtól, mindössze egy ördögi kört vetett fel, és Helmer képviselő úr egyszerűen téved.
Még egyszer elmondom: bármely tagállamban, amely kilép az övezetből, az új valuta drámaian leértékelődne. Megismétlem Izland példáját, amely ugyan nem euróövezeti állam, de amely mindenen keresztülment.
Olle Schmidt
(SV) Elnök úr, Rehn úr kitűnő munkát végez. Sokféle javaslatot terjesztett be az idén, amelyek javítottak a helyzeten, s ez olyasmi, ami mindannyiunk részéről elismerést érdemel.
Meglepve hallgattam a vitát. Azt hittem, ez Európa, nem 27 különböző tagállam háza. Megjelent a nacionalizmus szelleme, ami ijesztő és nem segít megoldani a problémát. Ez szolidaritás kérdése.
(A felszólaló angolul beszél.)
(Szavait Helmer úrhoz intézi, aki ellenvetését fejezte ki.) Nevethet nyugodtan, de nincs igaza. Határozottan téved Helmer úr, ugyanis a történet a szolidaritásról szól. Európa a szolidaritásról szól. Mindannyian kapcsolódunk egymáshoz: még a font árfolyama is kihat az euróéra. Meg vagyok döbbenve.
(SV) Svédország tapasztalta már, mit jelent súlyos adóssággal küzdeni. Eladósodott ország voltunk, állampolgáraink eladósodtak, de sikerült megbirkózni a problémával. Miért ne tudna Görögország, Portugália és Írország is megbirkózni vele? Mi olyan különlegesek lennénk ott északon? Természetesen erről szó sincs. Most ezeknek az országoknak a segítségünkre és támogatásunkra van szükségük. Ha nem adjuk meg ezt a segítséget és támogatást, az a mi bukásunkhoz is vezet.
(A felszólaló angolul beszél.)
Európa közös sorsunk, ezt be kell látnunk - még önnek is, Helmer úr. Önök Európa részei és többet is tehetnek!
(Helmer úr közbeszólása: "Egyáltalán nem!”)
Bokros Lajos
Elnök úr, most ünnepeljük a Görögországnak nyújtott mentőcsomag egyéves évfordulóját, ám semmi okunk az ünneplésre. Egy év elteltével, azaz most, ismét a rajtvonalon állunk. A fájdalmak meghosszabbítása helyett és ahelyett, hogy még több terhet rovunk a görög gazdaságra, sokkal jobb lenne, ha elfogadnánk az elkerülhetetlent és a piacok ítéletét.
A csődöt (fizetésképtelenséget) semmiféleképp nem lehet elkerülni. Egy jól elrendezett csődnek legalább öt előnye van. Igazságosabban oszlana meg a veszteség a görög adófizetők és a külső hitelezők között; megszűnne az a jelenség, hogy a magánhitelezést egyre nagyobb mértékben váltják ki más országokból származó államközi adóssággal; nagyobb növekedési lehetőséget kínál Görögországnak az adósságszolgálat könnyítésével. Könnyítsük meg Merkel asszony dolgát, hogy "el tudja adni” ezt a fizetésképtelenség dolgot a Bundestagnak, mert ez a német, nem a görög bankok támogatását jelentené, s végül különválasztaná a hitel(adósság)válságot a versenyképesség válságától, és megmentené az euróövezetet a fertőzéstől.
Tegyék meg, cselekedjenek! Ne költsenek jó pénzt elveszett ügyekre!
Philippe Lamberts
(FR) Elnök úr, Bokros úr, mivel felvetette a kérdést, folytatom. Rehn úr, úgy vélem, oda kellene figyelnünk arra, ami elhangzik. Úgy vélem, amikor minden adatot együtt vizsgálunk, az egyetlen következtetés, amely adódik, hogy a görög, és valószínűleg az ír adósságátütemezés elkerülhetetlen. Úgy gondolom, ezt mindenki belátja. Annyira nyilvánvaló, hogy az ember önkéntelenül felteszi a kérdést, miért nem látja az EKB, a Bizottság és a Tanács. Hacsak szándékosan nem akarják látni.
Más szóval, az első választási lehetőség, hogy úgy döntünk - elvi okokból - hogy a fizetésképtelenség kizárva, ami azt jelenti, hogy nem veszünk tudomást a valóságról. Viszont azt is mondhatjuk, hogy jobb lenne időt nyerni; ebben az esetben viszont valóban győzködni kezdeném önöket, mert minél több idő telik el, annál fájdalmasabb és drágább lesz az átütemezés. Különösen az adófizetőknek kerül többe, mert, ahogy telik az idő, annál nagyobb terhet jelen majd a görög államadósság az állami és kvázi állami szervezetekre - ezek alatt most az EKB-t és az európai pénzügyi stabilitási eszközt értem - és az adófizetőkre, akiknek ezt ki kell fizetniük.
Tudja, Rehn úr, sok szó esik a stressz-tesztről és az ellenállóképességi tesztről mostanában. Ezeket atomerőművekkel és bankokkal kapcsolatban is említik. Pedig akiknek a tűrőképességét minden nap próbára teszik, azok saját állampolgáraink, s köztük különösen a leghátrányosabb helyzetben lévők, akik a válságra adott válasz miatti terhet aránytalanul nagy arányban viselik.
Egyértelmű, hogy a válságért nem csak a bankok, a vállalkozások és a politikusok tehetők felelőssé, ahogy egyesek - leegyszerűsítve a dolgot - szeretnék elhitetni velünk. Mindannyian okozói voltunk, azaz felelősségünk együttes, tehát mindenkinek illenék kivenni a részét a válság megoldásából.
Azzal szeretném zárni felszólalásomat, hogy - bár gyakran nem értek egyet önnel - tisztelnünk kell az utóbbi időben végzett munkáját. Biztos vagyok benne, hogy nem sokat alszik, s ígérem, amikor az élete visszatér a normális kerékvágásba, örömmel meghívom vacsorázni.
Nikolaos Chountis
(EL) Elnök úr, biztos úr, azt vártam volna öntől, hogy becsületesen beismeri: kudarcot vallott Görögországban a megszorítási program és a vallásos buzgalommal alkalmazott memorandum. A deficit az előrejelzettnél nagyobb, az adósság nőtt, a munkanélküliség magasabb lett, erőteljesebb a megszorítás, és, mindezek közepette, ön, biztos úr ezekben a tényekben gazdasági fellendülést és a szívroham elkerülését látja. Az ön képviselője viszont célokat és sikereket lát. Ugyanakkor a cél, hogy ezt a receptet Írországra és Portugáliára is lehessen alkalmazni. A recept azonban mindeddig teljességgel hatástalannak bizonyult.
Ugyanakkor a legfrissebb európai adatok azt mutatják, hogy a görög gazdaság nő, exportadatai magasabbak, mint bármikor az 1950-es évek óta. Úgy vélem, hogy a tények e kombinációja, ez az egyenlőtlenség, ezek a különbségek, amelyek megjelennek és kifejtik hatásukat az Európai Unióban, ezek jelentik a problémát és a probléma egyik okát. És ha így áll a helyzet, mire várunk még, mi kell még, hogy változtassunk a politikán? Mondják el nekünk, miről beszélgetnek a titkos megbeszéléseken, ugyanis sok mendemonda járja. Végül sor kerül irányváltásra a probléma orvoslása érdekében?
Barry Madlener
(NL) Elnök úr, mindenekelőtt egy kérdés Rehn biztos úrhoz. Hogy lehet az, Rehn úr, hogy az eurócsoport, amelynek elnöke Juncker úr, megtarthatta a csúcstalálkozót a holland pénzügyminiszter részvétele nélkül? Hogy lehet? Botrány, hogy Hollandiát, amely igen jelentősen járul hozzá a mentőcsomagokhoz, még csak meg sem hívták az eseményre, amelyre utalok. Rehn úr, tud garanciát adni, itt és most, hogy gondoskodik róla, ez sohase fordulhasson többé elő?
Görögország vagy kilép az euróövezetből, vagy átütemezi adósságát. Ez elkerülhetetlen realitás. A kérdés csak az, hogy mikor. Úgy vélem és tartok tőle, hogy ez akkor következik be, amikor minden garanciát és az összes pénzt kifizették Görögországnak. Ez az évszázad csalása! Rehn úr, tud garanciát vállalni, hogy az a forgatókönyv, amely szerint Görögország először refinanszírozza adósságait a holland adófizetők igencsak tetemes pénzéből, majd kilép az euróövezetből és elengedik adósságát, nem következik be? Nem tudunk megbízni ezekben a görögökben, a görög politikusokban, akik - az Európai Bizottsággal együtt - csalással, hamis adatokkal - beléptek az euróövezetbe, és akik most főként azzal vannak elfoglalva, hogyan emeljék a fizetésüket. Ezek azok a politikusok akikben sohasem tudunk megbízni, tehát Rehn biztos úr, miként tudja garantálja, hogy a holland adófizetőket nem verik át ismét nagyon csúnyán?
(A felszólaló beleegyezik, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének 8. bekezdése szerinti kékkártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Robert Goebbels
(FR) Elnök úr, utoljára kérdezem, tudja-e Madelener képviselő úr, hogy - amikor az európai szolidaritás és Görögország ellenében érvel - Németország után Hollandia az európai belső piac második legnagyobb haszonélvezője, s hogy gyakorlatilag minden második munkahely Hollandiában az Európai Unióba irányuló áru- és szolgáltatásexporthoz kapcsolódó tevékenységekhez kötődik?
Tehát nem a holland munkahelyek ellenében érvel?
Barry Madlener
(NL) Elnök úr, Goebbels képviselőtársamnak tudnia kell, hogy Hollandia szorgalmas munkájának és annak köszönheti erős pozícióját, hogy államháztartását kézben tudta tartani. Tudta, hogy Hollandia az EU legnagyobb nettó befizetője már évek óta, s hogy a görögök részesülnek a legnagyobb mértékben a Hollandia által befizetett pénzből már évek óta? És mi lett ennek az eredménye? Az eredmény a görög válság! Ez a holland adófizetők pénzének hűtlen kezelése. Szégyenletes, hogy képtelen ezt belátni.
Danuta Maria Hübner
Elnök úr, kötelességünk a legjobb megoldásokat megtalálni a válság leküzdéséhez, amihez a tanulási folyamat rendkívül értékes segítséget nyújt. Úgy érzem, megtudtuk, miért sültek el balul a dolgok, s hogyan kerültünk a jelenlegi nehéz helyzetbe; ugyanakkor azt is látom, hogy most kevésbé vagyunk nyitottak arra, hogy tanulságokat vonjunk le a körülöttünk alakuló valóságból. Ebben az összefüggésben két gondolatot szeretnék felvetni.
Először is, jelentős hasonlóságokat látok a tagállamok között az államadósság és a deficitmutatók vonatkozásában, de, ugyanazon tagországok esetében jelentős eltérések vannak az országkockázati felár tekintetében. Véleményem szerint ez világos bizonyítéka, hogy az államadósságon kívül egyéb tényezők is szerepet játszanak és befolyásolják a piacokat. A piacok, egyebek között, a külső adósságra, illetve a rendkívüli külső egyensúlytalanságokra koncentráltak, ami világosan jelzi, hogy amikor a helyzetre reagálunk, nem érhetjük be költségvetési kiigazítással.
A második gondolat ahhoz kapcsolódik, hogy azoknak a gazdaságoknak, amelyeket a leginkább érint a válság, a magas kockázati felár és a komoly megszorítások kombinációjával kell megküzdeniük. Ez a kettős kihívás gyakorlatilag lehetetlenné teszi, hogy az adósság fenntartható szinten maradjon. Ha elvetjük az adósságátütemezés gondolatát, akkor jobb egyensúlyt kell kialakítani a szankcionálás és a támogatás között, és úgy kell kialakítani a válaszcsomagokat, hogy azokkal ne taszítsuk az országokat még inkább egy adósságcsapda felé.
Edite Estrela
(PT) Elnök úr, Európa beragadt egy olyan, korábban nem tapasztalt válságba, amely fenyegetheti az euróövezetet és az európai projektet is. Ez az euróövezet válsága, amelynek Görögország, Írország és Portugália az első áldozatai. Az ezen országok államadóssága elleni támadások célja a közös valuta gyengítése. Akik úgy vélik, hogy ez kizárólag a görögök, az írek és a portugálok problémája, azok becsapják magukat, mert nem csak az övék. Ha nem érkezik erőteljes válasz az Európai Uniótól, amely megnyugtatja a piacokat, ez a nyomás átterjed más tagállamokra is.
Portugáliában nincsenek gondok a nemzeti számlák (költségvetés) fenntarthatóságával és nincsenek fizetésképtelen hazai bankjai sem. Portugáliának folytatnia kell azokat a strukturális reformokat, amelyeket már elkezdett a termelékenység fokozása és a gazdasági növekedés elősegítése érdekében. Ahogy a múltban, úgy most is megbirkóznak a portugálok ezzel a kihívással, meghozzák a szükséges áldozatokat, de a szükségesnél nem többet.
Nem értjük, miért számít fel az Európai Unió magasabb kamatot Portugáliának, mint a Nemzetközi Valutaalap. Portugália évente 3 milliárd EUR kamatot fog fizetni az Európai Uniónak. Nem kell a Bloom képviselő úrhoz és Madlener képviselő úrhoz hasonlóknak aggódniuk sem itt, sem a Parlamenten kívül: az adófizető nem fogja megszenvedni. Hitelről, nem ajándékról van szó. Hitel, amelyet teljes egészében vissza kell fizetni olyan kamatokon, amelyek hasonlóak azokhoz a piaci kamatokhoz, amelyeket kb. egy hónappal ezelőtt fizetett Portugália.
A globalizálódott világban egyetlen ország sem tudja egyedül megoldani minden problémáját. A pénzügyi válság már bebizonyította, hogy valami, ami a világ másik felén történik, pusztító erővel sújthat le ránk itthon. Ezért van szükségünk egy összetartóbb, jobb, ambiciózusabb Európára. Egy csónakban evezünk, ha elsüllyed, senki sem marad életben.
(A felszólaló beleegyezik, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének 8. bekezdése szerinti kékkártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Liisa Jaakonsaari
(FI) Elnök úr, jó híreim vannak a portugáloknak! Legfrissebb információim szerint megállapodás született Finnországban; elfogadták a Portugáliának nyújtandó hitelre vonatkozó bizottsági javaslatot. Finnország tehát már nem jelent akadályt.
Az is tisztem, hogy kérdéseket tegyek fel. Szeretném megkérdezni kollégámtól a következőt: Véleménye szerint a nadrágszíjmeghúzás jelenlegi politikája Portugáliában lehetővé teszi-e, hogy megvalósítsák azt a fajta gazdasági növekedést, amely lehetővé teszi a hitel visszafizetését?
Edite Estrela
(PT) Elnök úr, szeretnék köszönetet mondani a finneknek és a finn parlamentnek a döntésért, amely nagyon is abban a közösségi szellemben született és abból a szolidaritásból fakadt, amely jelen volt az Európai Közösség létrehozásakor.
Ami a kérdését illeti, ezeket a megszorító intézkedéseket végrehajtják és betartják a portugálok, s bár szigorú és sok terhet jelentő csomag, mindent megteszünk a gazdasági növekedés fokozása, a munkahelyteremtés és e nehézségek leküzdése érdekében.
Charles Goerens
(FR) Elnök úr, az adósságprobléma olyan nagyságrendű kérdés, amely messze túlmutat a költségvetési dimenzión. Valójában a politikát mint egészet érinti az államadósság-válság: a költségvetési, a gazdasági, a szociális, az európai és a nemzeti dimenziókat. Először is itt egy politikai válságról beszélhetünk.
Finnországban, az a párt, amelynek vesszőparipája lett a Portugáliától való elzárkózás, jól illusztrálja, mennyire aggasztja az adósságprobléma a közvéleményt. Emlékeztetni kell azonban arra, hogy a Portugália megmentése ellen szót emelt Igaz Finnek Pártjának retorikája nem is hasonlíthatna jobban a legfőbb német politikai vezetők által az egy évvel ezelőtt, röviddel a Görögországnak történő segítségnyújtást megelőzően használt retorikához.
A választási sikerhez nagyban hozzájáruló szlogenek, ma Finnországban, holnap majd máshol, valójában csak megismétlik azt, amit korábban rendkívül tiszteletre méltó politikusok megfogalmaztak.
A politikai központ ott van, ahol a gazdasági és monetáris egységet szétszakító elképzelések születnek.
Szilárd meggyőződésem, hogy ezeket a nehézségeket csak akkor lehet legyőzni, ha vezető politikusaink megértik, hogy szerepük mindenekelőtt a kedélyek megnyugtatása, nem azok szítása.
Georgios Toussas
(EL) Elnök úr, ócska hazugság, hogy a gazdasági válság adósság okozta válság. Ezt a válságot a tőke túlzott felhalmozása okozta, ez a kapitalista rendszer válsága, amely jól jelzi, hogy elavult rendszer, amelyet meghaladtak az események. A kapitalista válság Görögországban, Írországban és Portugáliában egyre rosszabb lesz és folytatódni fog. Az adósság és a hiány ezekben az országokban nem valami országspecifikus tulajdonság, mindkettő okozat, egyik sem ok. Oka a monopóliumok üzleti tevékenységéhez nyújtott óriási támogatások és adókedvezmények túlzott igénybevétele, a NATO-val kapcsolatos kiadások, az ipari termelés, a bányászat, a feldolgozó ipar, a textilipar, a hajóépítés és a javítási szolgáltatások tönkretétele, a mezőgazdasági termelés komoly leépítése és az üzleti csoportoknak juttatott sok milliárd euró.
Az alapvető ok, amiért az Európai Unió, a burzsoá kormányok és a tőke ezt a támadást intézi a dolgozó osztályok bére és jogai ellen - amelynek legfőbb fegyvere az euróról és az európai stabilitási mechanizmusról (értsd: ellenőrzött/irányított csődről) született megállapodás - túlmegy a válság és az adósság kapitalista kezelésén. Az Európai Unió, a burzsoá kormányok és a tőke stratégiai célja nemcsak az, hogy a munkavállalókra hárítsa át a válság terhét, hanem az is, hogy minimálisra csökkentse a munkaerőt a monopolhelyzetben lévő csoportok haszonkulcsának védelme érdekében.
Egy félelmetes általános sztrájk, amely ma kezdődik Görögországban, erőteljes, harcos üzenetet küld majd...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
(A felszólaló beleegyezik, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének 8. bekezdése szerinti kékkártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Peter van Dalen
(NL) Elnök úr, őszinte köszönetemet szeretném kifejezni segítőkészségéért és türelméért. Kérdést kívánok intézni Toussas úrhoz. Ő pontosan tudja, hogyan kell megindokolni mindent, ami nem jó, azt, ami nem jó ebben a rendszerben és minden olyat, ami rendkívül rossz abban, ami most Európában és a tagállamokban történik. A kérdésem, hogy mi az alternatíva. Kommunista utópiához akar visszatérni, mint Észak-Koreában, Kubában és más diktatúrákban Ez az a megoldás, amelyhez folyamodnunk kell? Ezt óhajtja?
Georgios Toussas
(EL) Értesüléseim szerint képtelenek javaslatokat benyújtani, hogy megoldják azokat a problémákat, amelyekkel országa munkavállalói és az EU többi 26 tagállama munkavállalói szembesülnek. Szeretném tájékoztatni, hogy mielőtt Görögország belépett az Európai Unióba, a Görög Kommunista Párt ellenvéleményének adott hangot és tájékoztatta a görögöket a belépés következményeiről. Harminc évvel az után, hogy Görögország csatlakozott az Európai Unióhoz vagy, ha úgy tetszik, már 1957 óta, amikor az Európai Szén- és Acélközösségből Európai Gazdasági Közösség lett, amit tapasztaltunk, az az hogy profit jár a tőkének, nehézség a munkavállalóknak. Az emberek harcolni fognak, hogy ezt a helyzetet orvosolják.
Andrew Henry William Brons
Elnök úr, az euróövezet egységes valutaértéket és egységesített kamatokat alkalmaz 17 különböző gazdaságra. Ha a gyengélkedő országok kívül maradnak az euróövezeten, valutájuk értéke csökkenne, ami - a központi bankjaik által megállapított alacsony kamatok segítségével - exportvezérelt bővüléshez vezetne. A túlértékelt valuta és most már az emelkedő kamatok is súlyosbították a stagnálást, aminek eredményeként csökkentek az adóbevételek, megnyirbálták a szolgáltatásokat és nőtt az államadósság. Érdekükben állna, hogy kilépjenek az euróövezetből, de a valutájuk értékében bekövetkező csökkenés növelné az adósságterheket.
Mivel nem csatlakozott az euróövezethez, ebből ésszerűen az következnék, hogy Nagy-Britanniát nem befolyásolják ezek a hitelek, azonban a korábbi kormány aláírt egy 10 milliárd GBP értékű hitelt a Lisszaboni Szerződés rendkívüli eseményekre vonatkozó klauzulája értelmében, és a jelenlegi kormány - közvetve és közvetlenül - folytatja a hitelnyújtást. Görögország és Írország végül majd nem tudja visszafizetni a hiteleit, s mindannyian megbizonyosodhatunk arról, hogy jó pénzt költöttünk elveszett ügyre.
Paulo Rangel
(PT) Elnök úr, azzal szeretném kezdeni, hogy természetesen hiszek abban, hogy a Portugáliával kapcsolatos megállapodás kiegyensúlyozott megállapodás. Nagyon szigorú megállapodás a portugálokra nézve, de alapvetően a strukturális reformokat hangsúlyozza, amelyekre a növekedéshez és a versenyképességhez van szükség. Úgy vélem, ez nagyon pozitív.
Nem osztom azok álláspontját, akik úgy vélik, hogy Görögország, Írország és Portugália mindenben helyesen cselekedett, hogy nem követtek el hibát, hogy nem mentek túl messze, hogy mindent jól csináltak és csupán a nemzetközi válság okozta a gondokat. Nem, kormányaink követtek el hibát, helytelen politikát alakítottak ki, de ez nem jelenti, hogy nincs lehetőség most már - az Unión belül - visszatérni a rendes kerékvágásba és ismét jó irányba haladni.
Fontos tehát emlékezetünkbe idézni, hogy valójában el kell mondani a bajban lévő országok támogatása ellen érvelőknek, hogy nem ajándékba, hanem kölcsön adják a pénzüket ezeknek az országoknak. Ráadásul magas kamatra adják kölcsön, tehát olyan ügyletet kötnek, amely kedvezően érinti a költségvetésüket és lakosságukat is. Azt is szeretném azonban itt kijelenteni, hogy talán itt az ideje egy általános európai válasznak az eurókötvények elfogadásával, továbbá azzal, hogy az elsődleges piacon értékesítjük őket.
Talán itt az ideje, hogy a Bizottság, az európai pénzügyi stabilitási eszköz és a Nemzetközi Valutaalap felülvizsgálja a kamatokat, hogy lehetővé váljék a fenntartható növekedés ezekben a jelenleg bajokkal küzdő országokban e kamatok csökkentése révén.
(A felszólaló beleegyezik, hogy az eljárási szabályzat 149. cikkének 8. bekezdése szerinti kékkártyás kérdést intézzenek hozzá.)
Sven Giegold
Elnök úr, először is szeretném elmondani, hogy szégyellem magam a vita során megnyilvánult tetemes nacionalizmus és rövidlátás miatt.
Rangel úr, hadd tegyek fel Önnek egy kérdést.
Úgy véli, csökkenteni kell azt a kamatot, amelyet Önnek majd a jövőbeli program értelmében fizetnie kell?
Segít-e az Önök országán valamit a kamatcsökkentés?
Paulo Rangel
(PT) Elnök úr, meggyőződésem, hogy a kamatokat nem csupán Portugália, hanem Írország és Görögország érdekében is csökkentetni kell. Úgy gondolom, a célok elérése rendkívül nehéz lesz kamatcsökkentés nélkül, ahogy Görögország esetében is éppen ezt látjuk. Bármi is legyen azonban a helyzet, szerintem van egy lehetőség, és a kapu itt nyitva áll.
Ha Portugália képes lesz az első néhány hónap folyamán szigorúan tartani magát a megállapodás szerinti eredményekhez, úgy vélem, hat-kilenc hónapon belül megfelelő helyzetbe kerül ahhoz, hogy az Európai Pénzügyi Stabilitási Eszközhöz és a Nemzetközi Valutaalaphoz forduljon, és kérje a kamatok felülvizsgálatát. Szerintem ez jó hír volna a portugálok, és azt hiszem, az Európai Unió számára is.
Mairead McGuinness
Elnök úr, csak hogy ír oldalról is hozzászóljunk a vitához: Engem is lesújt a nacionalizmus e teremben tapasztalt szintje. Lehangol, hogy az ülésterem félig üres Európa egyik leglényegesebb kérdésének megvitatása során.
Ami a kamatokat illeti: világosan látni kell, hogy nem szabad országokra büntetőkamatokat kivetni. Ez nem segít nekik a kilábalásban, sem pedig a tartozások fenntarthatóságában. A rendelkezésemre álló utolsó 30 másodpercben arra szeretném kérni a Bizottságot, hogy foglalkozzon a tartozások fenntarthatóságának kérdésével Írország és a nehéz helyzetben levő társaink kedvéért.
Feltehetek-e egy kérdést az Európai Unió politikai terhelhetőségére vonatkozóan? A hétfőn Dublinban tartott parlamenti ülésen arról beszéltem, hogy zátonyra futott a szolidaritás az Európai Unióban. S ezt nem örömmel mondom. Bizalmasan beszéltem róla a biztossal. Ez egy valós és súlyos probléma. Keserves lesz az a nap, amelyen akár a szélsőjobb, akár a szélsőbal uralma alá kerülünk. Az Isten szerelmére, egyesüljön már a közép!
Liisa Jaakonsaari
(FI) Elnök úr, hasznos volt ez a vita. A válságos helyzetű országok számára rendkívül súlyos a helyzet, de éppen ilyen súlyos Németország, Ausztria és Finnország részére is, hiszen ezekben az országokban az adófizető állampolgárok költségvetési megszorításokat szenvedtek, súlyos válságon mentek keresztül.
A kérdéseknek van létjogosultságuk, éppen ezért fontos, hogy a portugál problémakör mintaként szolgáljon arra, hogyan kell ellenőrzés alatt tartani, kezelni egy válságot, és megakadályozni továbbterjedését. Úgy vélem, Portugáliának most először arról kell gondoskodnia, hogy vagyonának értékesítésével visszafizesse a hiteleket, ahogyan el is hangzott. Minden egyes hitelezőjével le kell ülnie tárgyalni, hogy konkrét javaslatok, ötletek szülessenek arra nézve, hogyan győzhető le a válság.
Németország, Ausztria és Finnország szavazói nem fogják támogatni, ha például Görögország újabb kisegítő támogatásokat kap, és ez az ügy megbukik.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Elnök úr, Portugália is azok közé az országok közé tartozik, amelyeknek az eurókötvénytől pénzügyi segítségre van szüksége, de legyünk őszinték: rendkívül félrevezető a válságot "adósságválságnak” vagy "euróválságnak” nevezni.
Ez azt a benyomást kelti, hogy az euró azért van válságban, mert egyes tagállamok képtelenek józanul kezelni ügyeiket, és túl sok hitelt vettek fel. Írország és Portugália azonban fegyelmezetten kezelik ügyeiket, nem saját maguk miatt kerültek válságba. A rossz banki szabályozás tehető felelőssé ezért. Ezeknek a bankoknak az igen költséges védelme miatt ütköztek az euróövezet egyes tagállamai pénzügyi nehézségekbe. Azért a válság valójában sokkal inkább az európai bankszektor válsága.
Ha őszinték akarunk lenni, az eurókötvény, mi több, annak 2013 utáni új formája nem lesz elég. Az euró védelmének költségeit úgy kell csökkenteni, hogy rákényszerítjük a kereskedelmi bankokat veszteségeik elismerésére. A következő lépésben pedig a pénzügyi szektor hatékony szabályozására van szükség.
Peter van Dalen
(NL) Elnök úr, az adósságválság jelenleg alkalmazott megközelítése csak súlyosbítja a problémákat. Görögországnak, Portugáliának és Írországnak adósságrendezést ajánlunk, tartozásaik mégsem csökkennek, sőt növekszenek. Ez a hozzáállás katasztrofális - úgy akarjuk megoldani az adósságproblémát, hogy még több adósságot csinálunk. Elnök úr, Európának le kell végre mondania arról a gyakorlatról, hogy az adósság leírása tabu. Csak úgy léphetünk tovább, ha átütemezzük a köztartozásokat, egy részüket leírjuk, miközben a szigorított Stabilitási és Növekedési Paktum előírásait, ezek között az automatikus szankciókat is, érvényre juttatjuk. Ez nyilván kemény megközelítés, amely megrostálja majd a bankokat, egyes nyugdíjbiztosítási intézményeket és kötvénytulajdonosokat, de ezen át kell esnünk. Áldozat nélkül nincs eredmény. A köztartozások leírása a szigorú előírások betartatásával együtt vezethet az új jövő felé. Ha ezt elmulasztjuk, nem marad más, mint egy gyenge országokból álló euróövezet.
Miguel Portas
(PT) Elnök úr, Rehn biztos úr, a múlt hónapban a Portugál Köztársaság elnöke arra kérte a Bizottságot, hogy "erőltesse meg a fantáziáját”, Önök pedig országom elnökének egy gyarmati kormányzó arroganciájával azt válaszolták, hogy "Portugáliával szemben már megerőltették a fantáziájukat”. Most erre szeretnék reflektálni. Az Európai Bizottság úgy erőltette meg a fantáziáját, hogy a három héttel a választások előtt álló országnak egy hároméves kormányprogramot és egy előnyben részesített kormányt írt elő. Az Európai Bizottság úgy erőltette meg a fantáziáját, hogy ugyanettől az országtól 6% kamatot követelt, a következő két évre recesszióba taszítva Portugáliát.
Az egyetlen, amiben az Európai Bizottság nem bizonyult fantáziadúsnak éppen az, ahol annak kellett volna lennie, minthogy mindannyiunknak adósságátütemezésre van szükségünk, a tartozások újratárgyalására, és hitelezők bevonásába a helyzet megoldásához. Biztos úr, kérem, vizsgálja meg lelkiismeretét: mondjon le, és Európa megköszöni Önnek.
Franz Obermayr
(DE) Elnök úr, azokkal a képviselőtársaimmal ellentétben, akik pont úgy túllépték a rendelkezésükre bocsátott időt, ahogy a költségvetési kereteket, megpróbálom rövidre fogni mondandómat.
A számos okos elemzés és válasz közepette egy kérdés elsikkadt. Ez pedig az: mit szólnak mindehhez a nettó befizetők állampolgárai? Nem véletlen, hogy 50%-ot meghaladó adókulcsok mellett magas az életszínvonal és magas szintű a szociális ellátás. Ez azt jelenti, hogy az állampolgárok keményen dolgoznak, és sokat keresnek.
A szolidaritás, amelyet ma annyian hangoztatnak, a saját hazánk állampolgáraival vállalt szolidaritásra is vonatkozik. Felmerült Svédország példája. Az EU nem nyújtott nekik pénzügyi segítséget. Ehelyett szerkezetátalakítás történt, csökkentették a szociális kiadásokat és a közszolgáltatásokat. Más szóval, szigorú fiskális politikát vezettek be. Ezt kell elmagyarázni azoknak az országoknak, amelyek a mai vita egyértelmű tárgyát képezik. Szigorú fiskális politika és saját óriási erőfeszítéseik nélkül nem fognak működni a dolgok.
Olli Rehn
a Bizottság tagja. - Elnök úr, csupán egyetlen témára összpontosítok, mivel ehhez öt percre van szükségem.
Az elmúlt hetekben csakúgy, mint ma, ebben a Házban, sokan szólaltak fel Görögország adósságának átütemezése mellett.
Mindez jól hangzik és könnyűnek tűnik. El kell azonban mondanom, úgy tűnik, az államadósság átütemezését javaslók figyelmen kívül hagyják ennek az adott ország és az euróövezet egésze pénzügyi stabilitására gyakorolt potenciálisan megsemmisítő hatását, a gazdasági növekedésre és foglalkoztatásra gyakorolt szerteágazó következményeit.
Gondoljuk csak végig, milyen következményekkel járna az adósságátütemezés. Persze, itt most egy tényektől elrugaszkodott helyzetről beszélünk, ahogyan az adósságátütemezés támogatói is azok, de eléggé átlátjuk a pénzügyi stabilitásra és a gazdasági tevékenységre kifejtett hatásmechanizmusát ahhoz, hogy valószínűsíthető és a leglehetségesebb forgatókönyvet állítsunk fel. Nagy valószínűséggel a következő történne.
A kötvénytulajdonosok - tehát a nyugdíj-előtakarékossággal rendelkező háztartások, és a nyugdíjalapokhoz, biztosítótársaságokhoz hasonló intézményi befektetők - nagy nyereségre tennének szert. A költségeket ismét a bankok viselnék. A tavaly végzett banki stressz-tesztekből tudjuk, hogy a görög bankok birtokában 48 milliárd eurónyi állampapír, görög államkötvény van. Mi is történne? Az állampapírok átütemezésével tőkealapjuk komoly sérülést szenvedne. Ha a kölcsönök értékét akár csak 30%-kal csökkentenénk, a bankrendszer nagy része alultőkésítetté válna, az itt hangoztatott 50% értékcsökkentésnél pedig a görög bankrendszer nagy része egyszerűen fizetésképtelenné válna.
Így tehát Görögországban egy adósságátütemezés súlyos következményekkel járna a görög bankszektor és a görög értékpapírok kockázatának kitett összes többi bank fizetőképességére nézve.
Nem arról van szó, hogy hő szeretettel viseltetnék a bankok iránt vagy az volna a fő munkaköröm, hogy megmentsem őket, de egy ilyen nagyobb bankválság súlyos hitelszűküléshez vezetne. S ez nem elméleti lehetőség. Nagy valószínűséggel ez lenne az eredmény. Óriási hitelhiány. A minősítések folytán pedig a görög bankok rendelkezésére álló biztosítékok nagy valószínűséggel felmorzsolódnának. Egyszerűen elolvadnának. A következmények közé tartozhat az óriási pénz- és hitelhiány, a valószínűsíthető tömeges pénzkivétel, a betétek befagyasztása és/vagy a tőkemozgások korlátozása is. Ami abszolút biztos, hogy a gazdaság zsugorodása Görögországban példátlan lenne.
Hadd emlékeztessek arra, amikor az argentin GDP több mint öt évre szinte felére esett vissza. Segítene-e ez Görögországon vagy Európán? Kétlem. Még a súlyos 50%-nyi értékcsökkentés sem nyomná a GDP 100%-a alá az adósságot, feltéve, hogy a nemzetközi hitelezők, közöttük az euróövezet tagállamai vagy az IMF, kimaradnak a kölcsönök értékének csökkentéséből.
Görögországnak még mindi hatalmas költségvetési deficitje marad, amelyet finanszíroznia kell. Ki fog Görögországnak hitelezni miután a korábbi befektetők pénzvagyonának 70, 50 vagy 30%-át felszámolták? Ugyan ki lesz hajlandó hitelezni ezek után Görögországnak?
Az adósság átütemezése igen hosszú időre elvágja a lehetőséget Görögország számára ahhoz, hogy hozzáférjen a pénzügyi piacokhoz. Az EU és az IMF programja által kitűzött cél eléréséhez viszont arra van szükség, hogy viszonylag gyorsan visszatérjen a piacokra, hogy a görög államadósság finanszírozható legyen, és ne az európai adófizetőknek kelljen garantálniuk a hiteleket e célból. Ez a jelenleg taglaltak célja.
Emlékezzünk rá, hogy a végső elemzésben a költségvetési fizetőképességhez stabilizációra és az államadósság arányának csökkentésére van szükség, vagyis az elsődleges strukturális többlet termelésére, az adósságstabilizációs szint elérésére.
Görögország még mindig többet használ fel, mint amennyit termel, a megoldás kulcsa abban rejlik, hogy a fogyasztásnál többet kell előállítani, és képessé kell tenni arra, hogy az adósságteherre jutó kamatokat fizesse.
Görögország elsődleges strukturális többletre van szüksége, az adósság átütemezése nem oldaná meg ezt a rendkívül alapvető problémát. Ezért végső soron Görögország fizetőképességének fő meghatározó tényezői politikai és szociális jellegűek - hosszú időn át következetes szigorral kell az elsődleges egyenleget stabilan magas szinten, a GDP 5%-a körül tartani.
Erre vannak már példák. Belgium sikeresen hajtotta végre ugyanezt az 1990-es években majdnem egy évtizeden keresztül. Ezen kívül az EU hat tagállamának is sikerült 4% fölött tartani az elsődleges egyenleget legalább négy éven át, ez tehát nem lehetetlen. Természetesen rendkívüli erőpróba, de kivitelezhető, és Görögország is meg tudja csinálni, ha megvan hozzá a politikai akarat és az ország egysége. Görögország csak ezen az egyetlen módon kerülheti el a sokkal rosszabb alternatívákat.
Európa jövőjének tényleg kritikus jelentőségű keresztútjához érkeztünk. A vita az államadósság-válságról folyik. Ez érinti az eurót, Európa jövőjét. Önök ezt nagyon jól tudják. Azt kell mondanom, rendkívül aggaszt a nemzeti politikai viták mostanában hallható divergenciája, amelyek e Ház falai között is leszűrődnek. Közép-Kelet-Európa politikailag belefáradt a bajba jutott országok támogatásának kérdésébe, Dél-Európa belefáradt a reformok és a szükséges reformok végrehajtásának kérdésébe. Együtt kell megtalálni az energiát ennek a belefáradásnak a legyőzéséhez. Hidakat kell kovácsolnunk az eltérő nézetek között, hogy megvédjük Európát, és meg kell hoznunk a szükséges döntéseket egy második, még rosszabb válság elkerülése érdekében, hogy az egész Európa képes legyen helyreállni ebből a rendkívül súlyos pénzügyi válságból, amely már évek óta tart.
András Kármán
Elnök úr, tisztelt képviselők! Két gondolatmenetre szeretnék röviden reflektálni: bár a bankrendszer válsága kétségtelenül nagyban hozzájárult mai gazdasági problémáinkhoz, hiba lenne elhallgatni, hogy a problémák nagy része a válságot megelőzően számos tagországban a költségvetési fegyelem hiányából, a versenyképességet nem erősítő gazdaságpolitikából, illetve az európai gazdaságpolitikai koordináció hiányából fakadt.
Világos tehát, hogy egy európai átfogó válaszra van szükség, és ennek két fontos eleme - ami a magyar elnökség top prioritása is egyben - az európai szemeszter és a gazdasági kormányzás reformjának implementálása.
Mindkét prioritás megvalósítása fontos, kritikus fázisba érkezett. Az európai szemeszterrel kapcsolatban elkötelezettek vagyunk ennek időben történő sikeres lezárásában. Terveink szerint a júniusi Ecofin-ülés tárgyalja meg majd a tagállami stabilitási és konvergencia programokat, valamint a nemzeti reformprogramokat és remélem, hogy ezek a programok végre valódi áttörést jelentenek az egyes tagországok költségvetési- és gazdaságpolitikájában.
A hatos csomag kapcsán intenzív munka folyik a trialógusban. Ennek kapcsán a jövő heti pénzügyminiszteri ülésen ismerteti a magyar elnökség a Parlament javaslatainak a legfontosabb pontjait, és ezen megbeszélés alkalmával kérünk mandátumot a Tanácstól, hogy minél gyorsabban és sikeresen megállapodjunk még június hónapban a hat jogszabályról.
Mind a Tanács, mind a Parlament részéről felelősségteljes és rugalmas hozzáállásra van szükség, és meggyőződésem, hogy a megállapodás rendkívül pozitív üzenetet küldene a mai helyzetben a piacok felé is, és azt tükrözné, hogy az európai intézmények képesek késlekedés nélkül és felelősségteljesen együttműködni, amikor erre igen nagy szükség van Európában.
A portugál programhoz és általában a három kiigazító programhoz kapcsolódóan először is szeretném üdvözölni a FIN politikai parlamenti megállapodást - mindannyian tudjuk, hogy rendkívül fontos ez az európai pénzügyi stabilitási facilitás működtetése szempontjából. Ugyanakkor kiemelném, hogy jól látszik ez a Portugália kapcsán a trojka által összeállított gazdaságpolitikai programban is, hogy mind a görög, mind az ír, mind a portugál esetben a kialakított programok az adott ország jellemzőihez igazodnak, semmiképpen sem sematikusak.
Görögország esetében a hangsúly a költségvetés rendbetételén van. Írország esetén a bankrendszer konszolidációja tekinthető a kulcselemnek. Most Portugália esetében talán a leghangsúlyosabb részek a strukturális reformok, a munkaerőpiaci és árupiaci reformok. Hiszen mindannyian tudjuk, hogy Portugália esetében rendkívül fontos, hogy középtávon magasabb növekedési pályára álljon a gazdaság és erősödjön a versenyképessége.
Meggyőződésem, hogy bár komoly erőfeszítéseket jelent az egyes tagországoknak a hitelmegállapodásokhoz kapcsolódó gazdaságpolitikai programok végrehajtása, ez egyben egy lehetőséget is jelent, hogy a régóta húzódó strukturális problémákkal szembenézzenek és azokra rövid időn belül megoldásokat, válaszokat adjanak, ami végül középtávon egy fenntarthatóbb és magasabb növekedéshez is tud vezetni ezekben az országokban.
Elnök
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
George Sabin Cutaş
Az euró éppen akkor értékelődik le, amikor arról beszélünk, hogy Görögországnak második hitelre van szüksége az Európai Uniótól. Fel kell tennünk magunknak a kérdést: vajon a Görögországi helyzet és a több más európai államban kialakult nehézségek nem a spekulánsok "oszd meg és uralkodj” elven alapuló tevékenységeiből fakadnak-e? Nemrégiben Portugália olyan harmadik állammá vált, amelynek az Európai Unióhoz kellett folyamodnia hitelekért. A pénzügyi spekulánsok megfeledkeztek a nagy nehézségek árán megmentett bankok problémájáról, figyelmüket a gondokkal küszködő európai államokra összpontosítják. Lehetetlenné vált olyan minősítést szerezni, amely szerint egy állam adóssága alacsony, ezért nem lehet az adósság visszafizetésére hitelt felvenni. Szerintem olyan európai hitelminősítőre van szükség, amely el tud szakadni a pénzügyi spekulációtól. Másrészt viszont égetően fontos eurókötvények kibocsátása annak alátámasztására, hogy készen állunk az euró védelmére.
João Ferreira
Nagyságrendje és a hozzá fűződő korlátozások miatt a Portugáliához hasonló országok számára az adósság kérdése több pusztán egy valós problémánál: annak a heves társadalmi, gazdasági, politikai és ideológiai támadásnak a központi elemét alkotja, amelynek valódi okait homály fedi. E támadás legutóbbi kifejeződése volt az a törvénytelen beavatkozás, amelyet a Nemzetközi Valutaalapból, az Európai Bizottságból és az Európai Központi Bankból álló "trojka” művelt Portugáliában. Ez nem más, mint a nemzeti források tűrhetetlen kicsikarása a portugál munkásoktól, a portugál néptől a pénzügyi tőkések zsebébe. Az EU most hát kimutatta a foga fehérjét és valódi céljait, közvetíti ezt a kizsákmányolást, s közben megteremti a végrehajtásukhoz és elmélyítésükhöz szükséges feltételeket. A jelenleg éppen zajló külföldi intervenció kiválóan felszínre hozza ezt. Ide tartoznak a más országokban, így Írországban és Görögországban már végrehajtott antiszociális intézkedések, és azok az intézkedések is, amelyeket az európai hatalmak az "Euró Plusz Paktum” keretében írtak elő. Életbelépésekor fokozza majd a nemzeti nehézségeket, tovább növeli a gazdasági recessziót, a munkanélküliséget, a szegénységet, a társadalmi egyenlőtlenséget és a nemzeti függést. Ahogy más országok példáján is látjuk, végrehajtásával a tényleges alávetés e programja csak tovább súlyosbítja azokat a körülményeket, amelyek a beavatkozást állítólag szükségessé teszik: más szóval az államadósság elviselhetetlen és egyre növekvő költségeinek kezelési nehézségeit.
Bruno Gollnisch
Az államadósság-válság oka a jelenlegi válságért közvetlenül okolható bankszektor megmentése érdekében fellépő tagállamok eladósodottságára való spekuláció. A bankszektor mindenféle felelősség alól kibújik, különösen a pénzügyi felelősséget nem vállalja, rekordprofitokat realizál, miközben az európai adófizetőkkel és munkásokkal meghúzatja a nadrágszíjat. Ami pedig a szent és sérthetetlen piacokat illeti, most ők adják az alaphangot. A Bizottság és a kormányok megszállottan csak egy dologgal törődnek: hogy megnyugtassák őket. Az egész múlt hétvége azzal telt, hogy félrevezető tájékoztatásokat kaptunk az adósságátütemezésről és Görögországnak az euróövezetből való kiválásáról, ezeket a híreszteléseket azok keltették, akik milliárdokat tettek fel egy olyan fizetésképtelenségre, amelynek feltételeit elsősorban saját maguk próbálják megteremteni. Az adósságátütemezés úgy tűnik, hogy katasztrofális lenne a magánbefektetőkre nézve. Ugyanakkor azt is bejelentették, hogy például a Banque Nationale de Paris (BNP) sokkal kevesebbet veszítene az idei évre várható 6 milliárd euró nyereségnél, valamint hogy az erősen eltúlzott kamatlábak nélkül Görögország adóssága a GDP 8%-a helyett mindössze annak 1,5%-át tenné ki. A spekulánsok degeszre tömik magukat az adófizetők pénzén, és egyértelműen elvéreztetik őket. Ideje véget vetni ennek a cirkusznak.
Angelika Werthmann
Egy dolog mindenképpen világosan látható. A gazdasági és pénzügyi válság hatásai még mindig, mindenütt érezhetőek, és igen sok kérdésre kiterjednek. Mondani sem kell, hogy az EU-nak reagálnia kell a válságra. Lenne néhány gondolatom a bankoknál végzett stressz-tesztekkel kapcsolatban. Összesen 91 bankot vizsgáltak, ezek közül 7 megbukott. Ezen a területen az a leglényegesebb kifogásom, hogy annak a következményeit, ha egy egész ország megy csődbe, nem vizsgálták, pedig ennek van realitása Görögország, Írország és Portugália esetében. A legutóbbi stressz-tesztek a kemény tőke arányára összpontosítottak, pedig a likviditási kritériumokat is figyelembe kellett volna venni. Egyértelmű, hogy az eredményeket közzé kell tenni az előírt átláthatóság elérése érdekében.
