Frågestund (frågor till kommissionen)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B6-0437/2006).
Följande frågor har ställts till kommissionen:
Del 1
Talmannen

Angående: Flygbolags överbokningar
I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004fastställs flygpassagerares rättigheter. Kommer kommissionen med hänsyn till denna förordning att överväga åtgärder för att ta itu med flygbolagens praxis att överboka planen?
Jacques Barrot
kommissionens vice ordförande. - (FR) Herr talman! Kommissionen får färre klagomål på överbokningar nu än innan kompensationsnivåerna höjdes genom förordning (EG) nr 261/2004. För närvarande gäller bara 8 procent av de klagomål som kommissionen får in och som har med flygpassagerares rättigheter att göra överbokning eller passagerare som har nekats ombordstigning, medan 60 procent gäller förseningar och inställda avgångar. Denna trend beror bland annat på lågprisflygets framväxt och på att charterbolag allt oftare används. Dessa brukar inte använda sig av överbokning som en arbetsmetod.
Sedan den här förordningen trädde i kraft har flygbolagen visat prov på större flexibilitet när det gäller att söka efter frivilliga som går med på att avstå från sina platser i utbyte mot vissa överenskomna förmåner. Denna praxis uppmuntrar flygbolagen att lösa problemet på ort och ställe.
Sedan vill jag påpeka för Robert Evans att kommissionen i enlighet med artikel 17 i förordningen kommer att lägga fram en rapport om hur denna förordning fungerar och tillämpas för parlamentet och rådet i början av 2007. Detta meddelande kommer att basera sig på en studie utförd av en extern konsult. En anbudsinfordran har gjorts för att rekrytera denna externa konsult.
Överbokning är en av de frågor som kommer att tas upp i denna studie, och kommissionen kommer självfallet att avvakta resultaten innan den beslutar om det finns skäl att anpassa lagstiftningen eller inte. Faktum är, herr Evans, att dessa nya förordningar verkligen har haft en märkbar effekt på passagerarnas rättigheter, men att det är de minskade överbokningarna som i vissa fall - det måste sägas - har blivit en trend som är mycket negativ för passagerarna.
Gary Titley
(EN) Jag vill tacka kommissionsledamoten för det mycket uttömmande och tydliga svaret. Det är dock ett faktum att människor fortfarande klagar på överbokning.
Mitt andra bekymmer är att det fortfarande finns flygbolag som bortser från förordningen om flygpassagerares rättigheter och som meddelar sina kunder att den inte gäller för dem. Kommer kommissionen att ta i med hårdhandskarna mot några av dessa verksamhetsutövare, som verkar tro att de kan verka utanför lagen och utanför EU:s förordningar?
Jacques Barrot
kommissionens vice ordförande. - (FR) Herr Titley! Det är absolut avgörande att vi ser till att dessa passagerares rättigheter tillämpas. Jag måste också säga att jag för närvarande försöker uppmana alla flygplatser att skylta med passagerarnas rättigheter, så att det står helt klart att alla passagerare måste informeras om att de inte kan utsättas för överbokning utan att erbjudas en omfattande kompensation för detta, som förordningen stadgar. Det finns tre nyckelord i fråga om detta: information, undersökning och granskning, som jag framhöll för er. Härnäst ska vi se om det finns skäl att införa påföljder eller åtminstone att dra de medlemsstater som inte ordentligt har övervakat tillämpningen av dessa passagerares rättigheter inför EG-domstolen.
Så ligger det till, herr Titley. Tack för er fråga, som understryker vikten av att tillämpa europeisk lag.
Reinhard Rack
(DE) Herr talman! Kommissionens vice ordförande gjorde rätt i att påpeka att vi tillsammans har lyckats lösa problemet med överbokningar eller åtminstone att förbättra situationen. Genom att anta det här direktivet 2004 satte vi gränsen för förseningar mycket lågt efter det att flygbolagen talade om för oss att katastrofen den 11 september innebar att strikta regler skulle göra livet praktiskt taget omöjligt för dem. De låter helt enkelt förseningarna hopas så att de till slut sammantaget blir många timmar, i och med de många landningar och starter som görs under en dag, utan att någon ekonomisk kompensation utgår. Vi har infört strikta regler till fromma för järnvägspassagerarna, som kan ha rätt till full återbetalning av biljettkostnaden, men flygpassagerarna ...
(Talmannen avbröt talaren.)
Jacques Barrot
kommissionens vice ordförande. - (FR) Jag vill bara kort säga till Reinhard Rack att vi får åtskilliga klagomål på överdrivna förseningar och att vi ville göra denna granskning just för att fastställa exakt hur vi kan se till att passagerarnas nya rättigheter tillämpas på ett mer effektivt sätt. Ni har rätt: som EU-medborgare har vi rätt att kräva att behandlas anständigt som flygpassagerare och i framtiden också som tågpassagerare. Så ni kan vara lugn för att kommissionsledamoten för transportfrågor verkligen strävar efter att se till att passagerarnas rättigheter tillämpas mer och mer strikt, herr Rack.
Jörg Leichtfried
(DE) Herr talman, herr vice ordförande! Det gläder mig att antalet klagomål tycks vara relativt litet, men jag har själv upplevt - vi flyger ju relativt ofta - att de senaste tre flygningarna som jag var med på var överbokade.
Nu skulle jag vilja veta om detta är någonting som förekommer oftare hos vissa flygbolag. Kan man säga att det finns vissa flygbolag som gör överbokning till praxis? Skulle man inte under vissa omständigheter kunna överväga att vidta åtgärder - alldeles bortsett från rättsliga åtgärder på grund av kontraktsbrott - mot dessa bolag? Inte bara för att erhålla kompensation, utan mot bolagen själva. Vilken är sannolikheten för ökade pr-bemödanden för att göra passagerarna medvetna om möjligheten till kompensation?
(Talmannen avbröt talaren.)
Jacques Barrot
kommissionens vice ordförande. - (FR) Herr talman! Jag kan bekräfta att antalet klagomål på överbokning har minskat. År 2001 utgjorde de över 16 procent, och nu är de 7 procent. Icke desto mindre är jag, liksom ni, helt övertygad om att offren för denna praxis bör vända sig till de organ i respektive medlemsstater som ansvarar för att undersöka dessa klagomål. Sedan kommer den här granskningen - som jag påpekade för er - att göra det möjligt för oss att få en mycket mer komplett bild av de här problemen. Därmed kommer vi att få reda på vilka flygbolag som regelbundet använder sig av denna metod och vilka som förtjänar en allvarlig varning.
Talmannen

Angående: Skydd för ungdomar i chattrum
De flesta av dem som använder Internetforum och chattrum är ungdomar. De används för att snabbt och enkelt skall kunna utbyta åsikter. I princip är det välkommet att nya medier används, men det är dock ytterst svårt att skydda ungdomar på nätet. Var och en som är intresserad kan anmäla sig och chatta var som helst och måste då lämna några uppgifter om sig själv. Ofta går det dock inte att kontrollera uppgifterna. Därför kan barn och ungdomar inte veta vem de har att göra med i verkligheten. Till exempel skulle förbrytare kunna logga in sig på chattrum med hjälp av falska uppgifter.
Har kommissionen några planer på att vidta åtgärder för att skydda barn och ungdomar som använder chattrum? Finns det någon strategi för hur kommissionen tänker åtgärda missbruket av chattforum för barn och unga?
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! I det meddelande som Europeiska kommissionen antog i juli, på mitt förslag, tar vi upp frågan om en europeisk strategi för att värna om barnens rättigheter i allmänhet. Det är klart att risken för att barn och ungdomar faller offer för kriminella pedofiler som använder Internet uppmärksammas särskilt i denna europeiska strategi.
Vi stöder mycket kraftfulla förebyggande åtgärder. Vi är i synnerhet för att det skapas en internationell databas som kan rymma alla de viktigaste uppgifterna om brottslingar och om de pedofiler som använder Internet för sina syften, huvudsakligen för att vi ska kunna stoppa spridningen av bilder som drabbar barn och ungdomar, självfallet i form av sexuellt utnyttjande, och så att vi kan söka upp och straffa förövarna, nämligen de som använder Internet för dessa syften.
Vi har också beslutat att finansiera ett program som kallas ”Safer Internet plus” och som består av ett europeiskt nätverk av telefonlinjer och framför allt Internetkommunikation som ska möjliggöra för Internetanvändarna att samarbeta med polisen. Genom detta system för säkrare användning av Internet, Safer Internet plus, kommer Internetanvändarna att kunna meddela polisiära myndigheter eller Internetleverantörer om potentiellt farliga ”träffar”, och därmed om dem som använder Internet i pornografiska syften.
Vidare har vi nyligen antagit ett meddelande om handel med människor som innehåller ett särskilt kapitel om barn och våld mot barn. Jag håller på att granska tillämpningen av rambeslutet om kampen mot sexuellt utnyttjande av minderåriga och barn och mot att barn används inom pornografin. I samband med tillämpningen av rambeslutet tror jag att vi kommer att kunna fastställa åtgärder som ytterligare förstärker ramlagstiftningen och slå ned på Internetbaserat sexuellt utnyttjande som skadar barn ännu hårdare. Jag kommer att rapportera om den här frågan i ett meddelande från kommissionen före årets slut.
Slutligen kommer databrott i allmänhet att tas upp i början av nästa år, i ett strategiskt dokument som kommer att innehålla ett särskilt kapitel om skydd för barn. Michl Ebner känner säkert till att vi har refinansierat Daphneprogrammet. Programmet Daphne II handlar om EU-initiativ för att bekämpa våld, inte bara mot barn utan också mot kvinnor, och kommer att ha en budget på 50 miljoner euro under den nya verksamhetsperioden. Med hjälp av det här systemet planerar vi att främja bästa metoder när det gäller att förhindra våld mot barn och lansera informationskampanjer som syftar till att främja en mer ansvarsfull Internetanvändning från barns och ungdomars sida.
Michl Ebner
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag är tacksam för Franco Frattinis mycket uttömmande svar. Jag måste framhålla att han har gjort en del mycket omfattande insatser på det här området, och jag tror att han kommer att lyckas skapa den säkerhet och det skydd som vi vill ha för våra barn.
Jag hoppas att det här programmet och dess aktiviteter kommer att bära frukt, och jag för min del hoppas att parlamentet kommer att stödja arbetet med kraft.
Franco Frattini
vice kommissionsordförande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Jag är verkligen tacksam mot Michl Ebner.
Vi befinner oss på genomförandestadiet för närvarande. Den europeiska strategiska planen kommer dock också att innehålla andra viktiga steg framåt. Vi tänker lansera en europeisk nödhjälplinje för barn i svårigheter inom den närmaste framtiden. Den ska ha samma tre siffror i hela Europa - 116 - följda av ett nationellt nummer för varje land, och ska hjälpa barn som har kidnappats, har kommit bort eller befinner sig i svårigheter.
Tillsammans med de stora internationella kreditkortsföretagen undersöker jag också möjligheten att blockera kreditkorten för dem som går in på webbplatser för pedofiler i syfte att köpa pornografiskt material med barn inblandade. Var och en inser säkert att ett sådant hot redan i sig är en signal som starkt avskräcker brottslingar av det här slaget.
Alexander Stubb
(EN) Jag ställer min fråga som pappa till Emily, som fyller fem år på fredag, och Oliver, som blir två och ett halvt. Oliver surfar inte på Internet än, men det gör Emily.
Jag delar fullt ut de åsikter som kommissionsledamoten och de tidigare talarna gett uttryck för om att skydda ungdomar, men kan kommissionsledamoten garantera att vi inte börjar påtvinga restriktioner på det allmänna användandet av Internet? Det sista vi vill se är väl en förstasidesnyhet som går ut på att Europeiska unionen hindrar folket från att använda Internet fritt?
Franco Frattini
vice kommissionsordförande. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! Självfallet vill ingen begränsa människors användning av Internet, som är ett av de mest utomordentliga kommunikationsmedlen, genom att det sammanför barn och ungdomar i hela världen.
Det är emellertid helt klart att vi måste se till att söka upp och straffa brottslingar som använder Internet för att få närmare kontakt med unga människor, vilka självklart måste skyddas. Således är det inte genom att begränsa Internetanvändningen, utan genom att göra mer för att förebygga och kontrollera som vi kan hjälpa barn att använda Internet på ett helt säkert sätt.
Talmannen

Angående: Stening av sju kvinnor i Iran
Enligt Amnesty Internationals meddelande MDE 13/111/2006 hotas sju iranska kvinnor, Parisa Akbari, Iran Eskandari, Khayrieh Valania, Shamameh Ghorbani, Kobra Najjar, Soghra Mola'i och Fatemeh, av stening i Iran.
Trots att den iranska regeringen upprepade gånger lovat - och dessa löften har ofta förmedlats vidare av gemenskapens myndigheter - att införa moratorier och avstå från dessa barbariska metoder, har nyheterna om domar mot och avrättningar av kvinnor inte minskat sedan EU inledde sin ”dialog om mänskliga rättigheter” med ledningen.
Kan kommissionen förklara varför de målsättningar för de mänskliga rättigheterna som den ställde för sin politiska dialog med den iranska ledningen inte nåtts? Kan kommissionen redogöra för vilka konkreta åtgärder den vidtagit för att stoppa morden på dessa iranska kvinnor?
Peter Mandelson
Kommissionen fortsätter att känna stor oro för situationen för mänskliga rättigheter i Iran och betraktar i synnerhet avrättning genom stening som motbjudande. Vi är fullt medvetna om de rapporter från Amnesty International som avser de fall med människor som dömts till döden genom stening, som ledamöterna hänvisar till. Stening är ett grymt, inhumant och förnedrande straff som kommissionen anser vara helt oacceptabelt. EU har upprepade gånger uppmanat Iran att gradvis begränsa användandet av dödsstraff och insisterat på att dödsstraffsystemet ska följa FN:s miniminormer, inklusive kravet att dödsstraff bara ska utdömas för de allra allvarligaste brotten.
I december 2002 inledde EU en dialog om mänskliga rättigheter med de iranska myndigheterna, där företrädare för det civila samhället deltog. Ett av de praktiska resultaten vid det tillfället var en bekräftelse från Irans sida på ett moratorium för stening. Olyckligtvis har ingen dialog ägt rum sedan sommaren 2004 på grund av motvilja från de iranska myndigheternas sida. Preliminära datum för nya diskussioner om de mänskliga rättigheterna har dock fastställts till mitten av december.
Paulo Casaca
- (PT) Herr talman! De iranska myndigheterna har alltså utlovat ett moratorium men misslyckats med att hålla det. Det är inte överraskande.
Det jag skulle vilja fråga er, herr kommissionsledamot, är varför kommissionen envisas med att tala med en fanatisk klick som tyranniserar Iran, snarare än med den stora majoriteten iranier, som har andra åsikter. Jag vill rekommendera er en bok som är skriven på ert språk, We are Iran, en samling essäer av ett stort antal iranier som tänker annorlunda och som kommissionen borde tala med.
Peter Mandelson
Vi talar med alla delar av det civila samhället i Iran. Det verkar underligt att ledamoten å ena sidan ber oss driva denna sak, att påpeka detta för de iranska myndigheterna, att agera till förmån för de mänskliga rättigheterna och mot detta avskyvärda bruk, och samtidigt kritiserar oss för att föra en dialog. Om man inte för en dialog är det svårt, om inte omöjligt, att framhålla sin åsikt.
Enligt min uppfattning är EU:s tillvägagångssätt det rätta. Kommissionen övervakar situationen på plats mycket noggrant i nära samarbete med EU:s ambassader i Teheran, i synnerhet när det gäller dödsstraffet. När man får höra om minderåriga som dömts till döden eller om kvinnor som riskerar att stenas vidtar EU genast åtgärder gentemot den dömande makten och andra behöriga myndigheter. EU förlitar sig alltså inte enbart på dialog. Man klargör alltid sin ståndpunkt mycket direkt och tydligt i sådana här fall, och det kommer man fortsätta att göra.
Piia-Noora Kauppi
(EN) Herr kommissionsledamot! Eftersom ni säger att Europeiska kommissionen tar situationen för mänskliga rättigheter i Iran på allvar undrar jag i vilka andra dialoger med Iran som denna fråga diskuteras. För tillfället för vi en dialog med Iran om kärnvapenprogrammet. Tas denna fråga upp i dessa förhandlingar, eller i förhandlingarna om handelsfrågor? Detta är en allvarlig fråga, och jag anser inte att det är tillräckligt att säga att vi försöker återuppta förhandlingarna om mänskliga rättigheter. Detta måste sättas på dagordningen för alla dialoger med Iran. När tänker ni se till att det blir så?
Peter Mandelson
Kommissionen följer upp fall som rör mänskliga rättigheter genom flera kanaler. Vi sätter inte all vår tilltro till dialogen, där det senaste sammanträdet ägde rum i juni 2004 och där ytterligare ett sammanträde ska äga rum inom kort. Utöver den konventionella dialog som vi för framför vi diplomatiska påpekanden genom ett flertal olika kanaler, och det kommer vi att fortsätta med.
Edite Estrela
(PT) Med tanke på vad föregående talare har sagt skulle jag vilja höra vad kommissionen har för inställning till våldtäkt på gravida kvinnor och små barn som ett sätt att tysta oppositionen i Iran. Detta är ett brott mot kvinnors rättigheter och mänskliga rättigheter, och jag skulle vilja veta om kommissionen känner till att detta sker och vad den anser i frågan.
Peter Mandelson
Vi följer enskilda fall. Vi känner till ett antal kvinnor som hotas av stening. Vår ståndpunkt är mycket väl känd och uttrycks ofta. Det finns ingen som hyser några som helst tvivel om vårt motstånd mot detta. Ni kan vara säkra på att vi i enskilda fall, individ för individ, kommer att använda alla medel för att uttrycka vår ståndpunkt och att vi kommer att utöva maximal press.
Del 2
Talmannen

Angående: Kommissionens förslag om roaming i allmänna mobilnät i gemenskapen.
Efter att kommissionens förslag om roaming i allmänna mobilnät i gemenskapen slutlig) offentliggjorts verkar det som om förslaget inte innehåller särskilt mycket information om konsekvenserna för den specifika situation som invånare och företag utmed de inre gränserna inom Europeiska unionen befinner sig i när det gäller kostnaderna för roaming.
Har kommissionen några upplysningar om vilka kostnader invånarna i gränsbygderna ställs inför?
Vad tänker kommissionen göra för att telefonoperatörerna skall visa sig tillmötesgående gentemot de speciella behoven som invånare och företag i dessa områden har?
Viviane Reding
Jag är tacksam mot ledamoten för denna fråga. Den ger mig tillfälle att ge ett svar som jag vet är mycket betydelsefullt för parlamentet, eftersom parlamentet har gett ämnet internationell roaming en framträdande plats under de senaste åren.
Som ni vet står invånarna inför två problem: först och främst de höga avgifter som de måste betala för tjänster över gränserna. Dessutom finns problemet med oavsiktlig roaming på ett utländskt nätverk, när man inte har korsat någon gräns utan bor i en gränsbygd. På en konkurrenspräglad marknad förväntar man sig att se pris- och kostnadskonvergens, men i fråga om roaming har det under många år inte funnits några tecken på en verklig relation mellan priser och underliggande kostnader. Detta påpekades också mycket tydligt i den konsekvensbedömning som medföljde den förordning som jag har lagt fram.
Frågan är mycket enkel. Varför ska en fransk kund som korsar gränsen till Italien och ringer ett lokalt samtal behöva betala från 50 cent till över 1 euro per minut när en italiensk kund som gör samma sak betalar mellan 10 och 13 cent per minut? Okej, det medför vissa merkostnader att ta med sin telefon till ett grannland, men det finns inte mycket som motiverar en sådan stor prisskillnad.
På alla andra områden för telekommunikation - fast och bredband - upplever europeiska konsumenter betydande förbättringar när det gäller pris, valmöjligheter och kvalitet. Det är bara i fråga om internationell roaming som detta inte är fallet. Det finns miljontals invånare som har varit mycket frustrerade över dessa höga priser i många år. Vi uppskattar att det finns omkring 99 miljoner europeiska medborgare som bor i områden som ligger mindre än 50 km från en inre gräns och 11 miljoner som bor mindre än 5 km från en inre gräns. Dessa personer drabbas hårdast av de otroligt höga roamingpriserna.
Den förordning som jag har lagt fram, som för närvarande diskuteras i parlamentet och rådet, är ett förslag till en väsentlig sänkning av avgifterna för roaming för alla européer, konsumenter och affärsresenärer. Det råder ingen tvekan om att det är de personer som bor och rör sig utmed de inre gränserna som kommer att höra till dem som gynnas mest av fördraget när det träder i kraft.
Från teknisk synpunkt kommer konsumenter som bor i sådana områden att vara tvungna att betala vissa avgifter för roaming p.g.a. mobiltelefonnätens natur, men om förordningen träder i kraft kommer det att finnas garantier för mycket rimligare avgifter än i dag.
Vi har också frågan om oavsiktlig roaming, som kan förekomma varhelst det finns mobiltelefonitjänster och nationella gränser. Det är också anledningen till att det är mycket viktigt för dessa personer att priserna ligger närmare kostnaderna.
Jag kritiserar ofta operatörerna för deras höga priser. Jag måste å andra sidan också säga att jag ärar den som äras bör när operatörer tar ett steg i rätt riktning. Det gläder mig till exempel att se att operatörer i Irland och Storbritannien har börjat erbjuda samma pris över hela öarna. Det innebär exempelvis att invånare i Irland och Nordirland nu bara betalar ett enda pris, oavsett var de befinner sig. Det är ett bra exempel på bästa metod. Jag skulle vilja se sådana initiativ uppmuntras och efterföljas i andra områden i Europa.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Herr talman! Kostnaderna för roaming, särskilt i gränsregionerna, uppgår till omkring 5 miljarder euro årligen och är oacceptabla och faktiskt onödiga kostnader för företag och invånare. Därför är jag tacksam för Viviane Redings mycket emfatiska insatser under de senaste månaderna liksom i dag, men en frivillig lösning mellan företagen i gränsregionerna på detta roamingproblem, som man knappast är medveten om och där man flyttas från ett nät till ett annat flera gånger om dagen, är behäftad med stora problem. Därför är jag rädd att saker och ting inte kommer att lösas tillräckligt snabbt om de ska göras på frivillig basis. Så jag vill fråga kommissionsledamoten, och hela kommissionen, om de är beredda att sammanställa en lägesrapport om detta ämne. Jag anser att vi måste öka våra bemödanden, för jag vet att gränsregionerna också skulle vilja ha någonting att säga till om.
Viviane Reding
De nationella tillsynsmyndigheterna har olyckligtvis inte uttryckliga befogenheter att hindra eller minska möjligheten av oavsiktlig roaming. Som problemet med internationell roaming har visat har vi ännu ingen inre marknad på detta område. Därför måste vi följa upp detta mycket noggrant för att kunna finna goda exempel och betona dessa. På Irland har exempelvis Comreg och Ofcom avtalat att inrätta en gemensam arbetsgrupp för att undersöka omfattningen av problemet med mobiltelefonanvändare och oavsiktlig roaming, och vi välkomnar och uppmuntrar denna åtgärd. Men det är ännu inte möjligt att ta itu med problemet i större skala genom den vanliga regleringsprocessen.
Andreas Mölzer
(DE) Fru kommissionsledamot! De utländska påläggen på den nya UMTS-tekniken är ännu större än på konventionella mobiler. Om man surfar utomlands, om det så bara är på ett partnernät, förlorar man mycket pengar snabbt och räkningen utvisar vanligen inte om taxan har kalkylerats per minut eller utifrån volymen.
Planerar kommissionen att införa en större öppenhet på det här området genom roamingförordningen?
Viviane Reding
Jag ombads särskilt av bland annat parlamentet att ta upp frågan om kostnader för internationell roaming för mobiltelefoner. Då jag undersökte saken fanns inget specifikt krav på åtgärder i fråga om datatjänster, såsom sms, och när de nationella regleringsmyndigheterna uppmanade kommissionen att göra något var de bara bekymrade över de höga avgifterna för internationell roaming för taltelefoni. Jag känner också till, från de många diskussioner jag har hållit, i synnerhet med parlamentsledamöter och med medborgare, att det existerar problem med data. Parlamentet, som granskar förordningen, har nu möjlighet att ta ett steg längre än vad kommissionen gjort. Jag vänder mig också till företag, eftersom industrin alltid klagar på att vi ingriper i prisregleringen. Nu har operatörerna en chans att visa att de själva är förmögna att få ned priserna, så att tillsynsmyndigheterna och politikerna inte behöver ingripa.
Justas Vincas Paleckis
(EN) Fru kommissionsledamot! Ni har gett övertygande exempel på den absurda situationen vad gäller avgifter för roaming i olika länder, men ni nämnde inte EU:s nya medlemsstater, där situationen är ännu värre. Kommer kommissionen att ägna särskild uppmärksamhet åt Europeiska unionens nya medlemsstater när det gäller att avskaffa de enorma skillnaderna i avgifter för allmän mobiltelefoni och roaming?
Viviane Reding
Förslaget till förordning om avgifter för internationell roaming gäller för alla EU-medlemsstater, inklusive de nya medlemsstaterna. I oktober 2005 upprättade kommissionen, i öppenhetens intresse, en webbplats där alla priser presenterades, inklusive priserna i de nya medlemsstaterna. Dessa priser ska granskas om ett år så att vi ser hur de har utvecklats i de olika medlemsstaterna. Som jag redan nämnt kommer jag att reglera med hjälp av Europaparlamentet och rådet, som är lagstiftare. Webbplatsen kommer sedan att ha uppdaterats om några veckor, och ni kommer att kunna se om det totala priset i de olika länderna har gått ned och hur trenden har varit under det senaste året.
Angående: Användning av höghastighetsinternet (bredband)
Enligt nya uppgifter från kommissionens GD Informationssamhälle och medier använder endast 13 % av Greklands skolor höghastighetsinternet (bredband). Denna siffra placerar Grekland sist bland 27 europeiska länder. Att ha kunskaper om och kunna använda datorer är numera en nödvändighet, och en utbyggnad av bredbanden kan vara ett nyckelinstrument för tillväxt och konkurrenskraft, precis som den behöriga kommissionsledamoten Viviane Reding sa den 29 september 2006.
Vad tänker kommissionen göra för att uppmuntra medlemsstater som Grekland att införa datorer med bredband i skolorna? Hur tänker kommissionen stödja insatser för att införa IT i skolorna och hos myndigheter och organisationer i avlägsna områden, i synnerhet på öar och i bergsregioner?
Viviane Reding
Ledamoten har alldeles rätt: den grekiska marknaden för elektronisk kommunikation har olyckligtvis lidit av en stor försening när det gäller införlivandet av den rättsliga ramen. Den skulle ha trätt i kraft 2003. I Grekland skedde det först i juni 2006. Det råder ingen tvekan om att det inte finns någon konkurrens där ramen inte har införlivats. Där det inte finns konkurrens förekommer det inte lika mycket investeringar. Det är ett av problemen i Grekland.
På den positiva sidan tillhandahålls genom EU:s strukturstöd i Grekland en väsentlig samfinansiering till investeringar som syftar till att främja ett snabbare antagande av informations- och kommunikationstekniken i Grekland och, i synnerhet, till Internet via bredband i skolor och offentliga organisationer som ligger i avlägsna områden, på öar eller i bergsområden. Sammanhållningsfonder i Grekland ger också möjlighet till projekt för förvärv av informationsutrustning i skolor och offentliga organisationer i regionerna, däribland i avlägsna områden, på öar och bergsområden.
Grekland har, som ni också känner till, inlett genomförandet av ett stort projekt som syftar till att utvidga tillgången till bredband till de grekiska områden utanför Aten och Thessaloniki som ännu inte har tillgång till det och som under normala kommersiella villkor inte skulle få det.
Den grekiska regeringen har också inlett DIODOS-projektet, varigenom ett grekiskt Internetbaserat utbildningsnätverk med hög kapacitet upprättas, där ett antal Internetleverantörer erbjuder avancerade Internettjänster för forskning, den akademiska världen och utbildningsvärlden till priser som förväntas bli 50 procent lägre än nuvarande konsumentpriser.
Ni känner också till att kommissionen arbetar mycket hårt med att överbrygga IT-klyftan. Det är anledningen till att kommissionen nyligen offentliggjorde ett meddelande om överbryggande av bredbandsklyftan, som innebär ett starkt engagemang för att tillhandahålla bredband till alla européer genom politiska beslut, budgetstöd och regleringsinstrument. Hit räknas strukturfonderna, men även - och detta är en nyhet - fonden för landsbygdsutveckling, helt i enlighet med bestämmelserna för statligt stöd. I meddelandet föreslås åtgärder som syftar till att stärka den nuvarande politiken och de nationella bredbandsstrategierna samt utbytet av bästa metoder via en webbplats. Vi anser att det är mycket viktigt för regionerna att förstå vad andra regioner har gjort och att se vad de skulle kunna ta efter eller anpassa till sina specifika behov. Därför hoppas vi att det stora antal problem som kvarstår i vissa regioner, och i synnerhet i Grekland, gradvis kan övervinnas.
Stavros Arnaoutakis
(EL) Herr talman! Jag vill tacka kommissionsledamoten för hennes svar, som var helt nöjaktigt. Jag vill också rikta ett särskilt tack till henne för att hon besökte Cypern och Europeiska byrån för nät- och informationssäkerhet (ENISA) och därmed hjälpte till att lösa åtskilliga problem till fromma för denna organisation. Vi tackar er särskilt, både Grekland och Cypern, för ert besök i Heraklion.
Viviane Reding
Kreta är förutom en vacker ö också en region som arbetar för att få bukt med den bredbandsklyfta som man står inför, och jag vet att ledamoten hjälper till att sträva efter detta mål i egenskap av företrädare för Kreta. Den hjälp vi kan ge måste naturligtvis gå genom den grekiska regeringen, för när det gäller fonder för strukturell utveckling och landsbygdsutveckling är det regeringen som måste ta initiativet. Kommissionen är villig att bistå, så att den stora klyfta som fortfarande råder inom Greklands landsbygdsområden kan minskas.
Mairead McGuinness
(EN) Jag vill tacka kommissionsledamoten. På Irland är skolorna betydligt bättre, och det går bra så länge som eleverna är i skolan. Hemma är situationen emellertid mycket dålig. Tjugofem procent av befolkningen kan inte få tillgång till bredband. Har kommissionen noga övervägt att ersätta denna lucka med nya tekniker, som exempelvis WiMAX, även om dessa kräver tillgång till spektrum och frekvens? Har ni övervägt detta, och har ni ett svar på det? Många av mina väljare kan inte få tillgång till bredband, och eleverna berövas teknologin när de går hem.
Viviane Reding
Det är uppenbart att det finns många metoder och tekniker som kan överbrygga luckan när det gäller bredband. Kommissionen har alltid varit mycket konsekvent när den har sagt att vi måste ha teknikneutralitet. Vi får inte favorisera en teknik framför en annan, och ibland är en blandning av olika tekniker den bästa strategin. Det är inte alltid som fiber är lösningen, utan ibland kan satelliter vara mer effektiva. Exempelvis i de nordiska länderna, där man har flera problem både geografiskt och avståndsmässigt, har denna blandning av tekniker tillhandahållit en lösning. Av statistiken över skolor med tillgång till bredband så vet jag att Irland inte ligger speciellt bra till. Detta är förvånande eftersom jag vet att utbildningen om ny teknik på Irland är mycket avancerad. Därför hoppas jag att denna lucka när det gäller bredband på Irland kan fyllas igen och att alla skolor i framtiden kommer att ha tillgång till världen med hjälp av ny teknik.
Malcolm Harbour
(EN) Jag gladde mig över att kommissionsledamoten i sitt första svar förstärkte vikten av att bibehålla konkurrensen och tillträdesskyldigheterna inom ramen för leverans av bredband. Jag undrar om hon vill bekräfta för parlamentet att hon inte kommer att ta emot samtal från vissa operatörer och till och med bestämmande myndigheter om ett regleringsuppehåll för vissa nivåer av bredbandsinvesteringar? Med tanke på att vi båda kommer att vara på det globala forumet för förvaltning av Internet nästa vecka, kan kommissionsledamoten bekräfta att hon kommer att ansluta sig till oss för att främja fördelarna med internationell konkurrens för att höja den internationella nivån på bredbandsuppkopplingen och minska kostnaderna?
Viviane Reding
Jag har ett positivt svar på båda frågorna. Det första svaret är mycket tydligt. Jag kommer inte att tillåta regleringsuppehåll, inte ens i stora länder. Anledningen är att det inte är intressant för de medborgare som endast har tillgång till en ensam leverantör utan konkurrens, något som kommer att leda till höga priser, och det är inte heller intressant för industrin i allmänhet. Följaktligen kommer jag att motsätta mig ett regleringsuppehåll.
Det andra svaret är också ett ja. Nästa vecka kommer jag att vara i Aten på konferensen om förvaltning av Internet. Där kommer jag att träffa parlamentariker, och jag välkomnar att Europaparlamentet sänder en delegation till denna mycket viktiga konferens, för EU:s medborgare måste göra sin röst hörd där.
Talmannen

Angående: EU:s registrering av Internet domännamn
Kan kommissionen tala om hur många ansökningar för .eu-domäner som lämnades in till EURid fram till dess att Sunrise-period 2 inleddes? Hur många av alla ansökningar har EU i genomsnitt avvisat, procentuellt sett, och framför allt hur många irländska ansökningar har avvisats? Kan kommissionen förklara skillnaden mellan den genomsnittliga siffran för EU och den för irländska sökanden? Vet kommissionen att registratorn inte försåg irländska registreringsorgan med det som krävdes för att ansökningsförfarandet skulle gå rätt till? Om kommissionen håller med om att informationen inte fanns tillgänglig är då alternativ tvistlösning en rättvis metod för att komma till rätta med de problem som irländska sökanden har haft? Slutligen är kommissionen nöjd med att registratorn nu har gjort all nödvändig information tillgänglig för registreringsorganen?
Viviane Reding
Mitt svar till ledamoten är att enligt informationen från registreringsenheten var antalet ansökningar som kom in under Sunrise-perioden 346 218 stycken, av vilka 181 306 arkiverades under den första fasen och 164 912 under den andra.
Den nuvarande avslagsfrekvensen för ansökningar från Irland är 46 procent jämfört med en total avslagsfrekvens på 34 procent i EU. Den fullständiga förteckningen med en uppdelning av samtliga ansökningar enligt tidigare rättigheter och ansökarland finns på registreringsenhetens webbplats.
Vilken form av dokumentation för kontroll som ska tillhandahållas av den sökande beror på den nationella lagstiftningen i det medlemsland där den tidigare rättigheten upprättades. Rättssystemen i medlemsstaterna skiljer sig väldigt mycket åt. Detta återspeglas i de mer eller mindre komplicerade metoder som krävs för att bevisa förekomsten av en tidigare rättighet. Detta resulterar i en högre eller lägre avslagsfrekvens av ansökningarna i vissa länder, som exempelvis Irland.
När det gäller frågan om registreringsenheten har tillhandahållit de irländska registreringsorganen den nödvändiga information som krävs för ett korrekt ansökningsförfarande, känner kommissionen inte till att det har förekommit någon särskild diskriminering. I oktober 2005, det vill säga två månader innan Sunrise-perioden inleddes, publicerade registreringsenheten en detaljerad beskrivning av samtliga tekniska och administrativa steg för registreringsförfarandet. Denna publicerades på deras webbplats på alla de officiella språken. Denna information finns förresten fortfarande tillgänglig på Internet för den som är intresserad. Under samma period inrättade registreringsenheten även en teletjänstcentral där sökanden kunde få snabba svar på sina frågor på tjugo officiella språk.
När det gäller det alternativa tvistlösningsförfarandet är dess syfte att snabbt lösa tvister mellan innehavare av domännamn om exempelvis oegentlig registrering av domännamn eller immateriella rättigheter samt om beslut från registreringsenheten. Om en irländsk sökande anser att han eller hon hamnar inom någon av dessa två kategorier, är det kommissionens uppfattning att det alternativa tvistlösningsförfarandet verkligen är en rättvis metod för att rätta till problemet.
Slutligen anser kommissionen att den information som den officiella registreringsenheten har gjort tillgänglig är tillräcklig för att både sökande och registreringsorgan ska kunna fullfölja registrering av domännamn både under och efter registreringsperioden.
Jim Higgins
(EN) Tack för ert svar, fru kommissionsledamot. Trots våra resultat när det gäller bredband är det trevligt att höra att kommissionen framhåller vad som har hänt både i Nordirland och på Irland när det gäller roaming, något som jag hoppas kan tjäna som modell för andra länder.
I sitt svar lägger kommissionsledamoten med bestämdhet skulden på de nationella regeringarna för deras otillräckliga lagstiftning. Detta är sant, inte bara för Irland utan även för Storbritannien. Patrik Lindén, kommunikationschef vid EURid, har verkligen talat klarspråk. Jag tar ert meddelande med mig tillbaka och kommer helt klart att påpeka att en stor del av ansvaret för att vi ligger långt efter övriga EU på nationell och lokal nivå helt och hållet beror på vår egen regering och lagstiftning.
Viviane Reding
Enligt den rättsliga ram som har upprättats för .eu-registret är inte kommissionen ansvarig för att besluta om tolkning av den nationella rätten i samband med godkännande av tidigare rättigheter. Det uppdraget har tilldelats den av registreringsenheten utsedda kontrollanten, PriceWaterhouse Coopers. Det var en sak.
Den andra saken är att detta beslut, i samarbete med Europaparlamentet, även fattades i syfte att respektera den nationella rätten i det avseendet. På grund av de mycket stora skillnaderna i de olika nationella lagstiftningarna vill jag inte säga att en är bättre än en annan. Den nationella rätten är förbunden med de nationella levnadsvanorna, den kulturella mångfalden i våra länder, och därför är det upp till de nationella regeringarna att ändra lagstiftningen eller lämna den som den är.
Angående: Rättvis handel
I sitt svar på Europaparlamentets betänkande om rättvis handel och utveckling i juli betonade kommissionen att EU behövde en samstämmig och kollektiv politisk ram för rättvis handel. Kommissionen åtog sig samtidigt att undersöka hur den kan stödja de olika certifierings- och garantisystemen och hjälpa konsumenterna att få korrekt och tydlig information. Vilka andra slutsatser har kommissionen dragit när det gäller en europeisk politik till stöd för rättvis handel?
Systemen för distribution och märkning inom den rättvisa handeln är välutvecklade för livsmedel och drycker, men inte för kläder. Det påstås till exempel att kvinnor i Bangladesh kan arbeta upp till 80 timmar i veckan i textilfabrikerna för endast tio euro i månaden för att producera kläder som säljs billigt inom EU. Hur tänker kommissionen, tillsammans med frivilligorganisationerna, verka för att bidra till utvecklingen av internationella normer och certifieringar för rättvis handel när det gäller produktion av kläder?
Peter Mandelson
Rättvis handel har gjort mycket stora framsteg i att få märkta produkter på snabbköpens hyllor och i de ordinarie köpvanorna. Detsamma kan ännu inte påstås för hantverk och kläder. Som en del av uppföljningen av parlamentets betänkande kommer kommissionen att överväga om det finns möjlighet att agera på området.
I parlamentet i juli sa jag: ”Det som krävs för att utrota fattigdomen och stärka utvecklingen är en rättvis och konsekvent politisk ram.” Detta uttalande begränsades inte till rättvis handel, även om jag framhöll den hjälpfulla roll som betänkandet om rättvis handel och utveckling skulle spela. Det finns ett antal andra omfattande åtgärder som kommissionen kan företa sig medan den överväger hur den ytterligare ska kunna dra fördel av rörelsen för rättvis handel.
Genom samarbete med utvecklingsländer kan vi främja såväl drägliga arbetsvillkor och internationella arbetsnormer som samverkan mellan drägliga arbetsvillkor och annan politik. Det nya tematiska programmet om att investera i människor kommer att bli ett viktigt redskap. Programmet omfattar att öka medvetenheten, utbildning, utbyte av information samt utveckling av en uppsättning indikatorer för att övervaka framstegen.
I EU förstår man allt mer det nära sambandet mellan drägliga arbetsvillkor och minskning av fattigdom. I dokumentet ”Europeiskt samförstånd om utveckling” som utgavs 2005 är sysselsättning och social sammanhållning erkända som ett av de nio områdena för gemenskapsåtgärder. Sysselsättning, drägliga arbetsvillkor och social sammanhållning är också centrala i strategin EU-Afrika.
I maj 2006 antog kommissionen ett meddelande om drägliga arbetsvillkor för alla. Meddelandet kommer att läggas fram vid kommissionens konferens om drägliga arbetsvillkor och globalisering i december, där man kommer att gripa sig an frågorna inom en omfattande ram.
Genom pågående handelsrelaterade aktiviteter på bilateral och regional nivå bidrar vi även till antagandet av internationella normer och standarder för alla varor, även textilier. Ett exempel är ett program för kvalitetsstöd i Bangladesh i vilket man inriktar sig på förbättringar av kvalitetsnormer, metrologi och ackrediteringssystem i landet för att hjälpa de nationella laboratorierna att kunna garantera ett regionalt och multilateralt erkännande och accepterande av intygen för överensstämmelsebedömning. Bangladesh Standards and Testing Institute [Institutet för standardisering och provtagning i Bangladesh] kommer också att förstärkas när det gäller dess grundläggande förmåga som normativt organ för metrologi.
Programmet kommer att göra det möjligt för Bangladesh att ta itu med de multilaterala kraven liksom att öka konkurrenskraften hos sin exportindustri. Syftet med projektet är att skapa samarbete mellan den offentliga och privata sektorn och att i synnerhet främja medvetenheten om förvaltningssystem för kvalitet och miljö samt om sociala normer. Företag som är certifierade för ISO 14000 och SA8000 har ökat i antal. Syftet är vidare även att stärka konsumentorganisationen genom vilken man kommer att skapa ett tryck för förändring och kontroll.
Sarah Ludford
(EN) Tack för det svaret, herr kommissionsledamot. Jag accepterar helt att det finns fler omfattande frågor inom handel och utveckling än endast rättvis handel. Jag skulle emellertid ändå vilja höra att kommissionen kommer att ge särskilt stöd till att utarbeta tydliga normer för att kunna fastställa garantisystem för rättvis handel. Jag skulle också vilja att kommissionen funderar över hur man kan öka insynen i prissättningen så att konsumenterna kan se om tillägget för rättvis handel returneras av affärerna, liksom att se att om de köper sin klänning för tio pund eller femton euro, så kanske de gör ett fynd på bekostnad av ett drägligt liv för textilarbetarna.
Peter Mandelson
Jag har förståelse för ledamotens förslag. Jag anser att konsumentinformation, konsumentmakt i detta sammanhang, verkligen är den centrala frågan. Rättvis handel är beroende av konsumenter som har hört talas om de svårigheter som fattiga producenter står inför och som vill göra något åt det. I huvudsak kan vi hjälpa konsumenterna med att vara tydliga med vad som erbjuds, men vi söker efter möjligheter att kunna stödja rörelsen för rättvis handel när den kommer med riktade förfrågningar. Jag ser fram emot att överväga dessa när vi funderar över vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas för att stödja rörelsen för rättvis handel under de veckor och månader som ligger framför oss.
Paul Rübig
(DE) Herr talman! Rättvis handel är inte bara en fråga om textilier, utan också om energi. Rysslands energiintensiva industrier köper för närvarande olja för 8 dollar fatet, och gas finns att tillgå till ett mycket konkurrenskraftigt pris. Hur bedömer ni mot bakgrund av detta chanserna för att våra egna energiintensiva industrier ska kunna överleva, och vilka konsekvenser tror ni att detta kommer att få för Rysslands anslutning till WTO?
Peter Mandelson
Det är en intressant fråga. Den går helt klart längre och förmodligen fullständigt utanför omfattningen av den ursprungliga frågan som ställdes till mig. Icke desto mindre är den fascinerande.
Jag anser att det bästa sättet att förbättra, förstärka, fördjupa och göra förhållandet mellan utbyte och efterfrågan på energi mellan EU och Ryssland mer tillfredsställande är, först och främst, att pressa Ryssland till att anta andra och öppnare riktlinjer för fri transitering som styrs av internationella handelsregler. Jag ser ingen anledning till att energiprodukter inte skulle lyda under internationella handelsregler precis som alla andra varor. Men jag anser även att det bästa sättet att förstärka energiförbindelsen mellan Ryssland och EU är att förankra den i en bredare uppsättning handelsförhandlingar och avtal som ska styras av rättvisa och öppna marknadsregler samt överenskomna normer och standarder. Avsikten med dessa handelsförhandlingar och avtal är att skapa samverkan mellan Rysslands och EU:s ekonomier.
Det är i det sammanhanget som jag ser fram emot att gå vidare med denna fråga som en del av de mer omfattande handelsförhandlingar som jag hoppas kommer att öppnas efter att Ryssland har anslutit sig till WTO.
Philip Bushill-Matthews
(EN) Herr kommissionsledamot! Ett av de många hindren för utvecklingen av rättvis handel är de sporadiska försöken av andra länder att dumpa produkter som säljs under självkostnadspris i EU. Skor var bara det senaste exemplet. Min fråga gäller inte huruvida detta beslut om skor var rätt eller fel, utan den process med vilken beslutet fattades. Jag förstår att 12 länder röstade emot, 9 röstade för och 4 röster lades ned. Skulle ni vilja kommentera logiken i det förfarandet, herr kommissionsledamot?
Peter Mandelson
Jag tror att ledamoten nu har anmält sig som frivillig till att återvända till parlamentet vid midnatt eller därefter för att delta i vår debatt om parlamentets Muscardinibetänkande som rör handelsskyddsåtgärder. Jag ser verkligen fram emot att se honom tidigt i morgon bitti under den debatten. Tyvärr finns han inte med på föredragningslistan, men han kommer otvivelaktigt att vilja vara där för att lyssna och följa debatten för att kunna driva frågorna framåt på andra sätt.
Mitt korta svar till honom är att vårt arbete i kommissionen är att upprätthålla bestämmelserna, såväl WTO:s som våra egna EU-bestämmelser. Det bör vi göra på ett både objektivt och öppet sätt. Som jag har sagt vid tidigare tillfällen är det emellertid min starka uppfattning att de som tror på fri handel måste stå upp för rättvis handel, varhelst det krävs. Detta angreppssätt kommer att återspeglas i grönboken i vilken användningen av handelsskyddsåtgärder i gemenskapen ska granskas och som kommer att ges ut inom de kommande månaderna. Jag ser fram emot att samtala med honom och lyssna till hans åsikter och bidrag i debatten kring den grönboken.
Talmannen

Angående: Förhandlingarna om världshandeln
Kan kommissionen ge en fyllig redogörelse för läget i förhandlingarna om världshandeln?
Peter Mandelson
Jag gav parlamentet den 5 september 2006 en fullständig och ingående lägesrapport om utvecklingsagendan från Doha. Därefter har tyvärr inga större framsteg gjorts, och förhandlingarna är fortfarande uppskjutna.
Det är emellertid viktigt att komma ihåg att samtliga huvudaktörer i samtalen, såväl under G20-mötet i Rio de Janeiro där jag deltog, som vid mötet med Cairnsgruppen i Australien där jag var företrädd - båda ägde rum i september - därefter har upprepat att engagemanget i rundan står fast, liksom viljan att återuppta förhandlingarna så snart det är politiskt möjligt. Det kommer emellertid att krävas mer än så för att utvecklingsagendan från Doha ska återupptas. Alla sidor måste visa sig flexibla och verklighetsförankrade och komma med konkreta erbjudanden på samtliga områden som berörs av förhandlingarna.
Det finns en liten möjlighet att förhandlingarna kan återupptas någon gång mellan kongressvalet i Förenta staterna den 7 november och början av våren 2007, när Förenta staternas kongress inleder arbetet med en ny jordbrukslagstiftning.
Jag besökte Washington i slutet av september i syfte att dels pejla Förenta staternas inställning till utvecklingsagendan från Doha, dels sätta mig in i den amerikanska kongressens politik i ämnet och klargöra vår inställning. Jag träffade såväl politiker inom administrationen som ett flertal lagstiftare i nyckelställning i den amerikanska kongressen på Capitol Hill samt intresseorganisationer som National Farm Bureau, den nationella jordbruksbyrån, och National Association of Manufacturers, den nationella producentsammanslutningen.
Det politiska läget i Förenta staterna är komplicerat. Jag kände emellertid en viss tillförsikt vid mina kontakter med administrationen, där det enligt min åsikt fanns en uppriktig vilja att avsluta Doha-utvecklingsrundan under president George W. Bushs ämbetsperiod, trots att detta kommer att kräva att en hel del politiskt kapital förbrukas för att över huvud taget få kongressen att förlänga presidentens Trade Promotion Authority, det vill säga tillståndet för honom att självständigt besluta om handelsfrämjande åtgärder.
Strategin under de kommande veckorna måste följaktligen, i brist på nya erbjudanden, inriktas på att dels undersöka om det är politiskt möjligt att återuppta samtalen, dels planera nya åtgärder. Vi är dessutom fortfarande fast beslutna att stå fast vid utvecklingsfrågorna, i nuläget inom ramen för den slutliga helhetslösningen.
Om utvecklingsagendan från Doha blir ett misslyckande eller om det dröjer alltför länge innan förhandlingarna kan återupptas är jag fast övertygad om att vi löper allvarliga ekonomiska och politiska risker. Det återstår fortfarande mycket att förhandla om i utvecklingsagendan från Doha när det gäller en minskning av stödet till jordbruket, sänkningar av tullavgifterna för jordbruks- och industriprodukter, förbättrade bestämmelser och ökad utveckling, vilket betyder att vi riskerar att förlora en hel del om samtalen blir resultatlösa. Vi bör inte underskatta de omfattande konsekvenser för det multilaterala systemet i stort som ett misslyckande kommer att få. Vår uppmärksamhet bör och kommer därför huvudsakligen att inriktas på utvecklingsagendan från Doha, och EU står berett att återuppta förhandlingarna med Världshandelsorganisationen (WTO) så snart det över huvud taget är möjligt.
Seán Ó Neachtain
(EN) Jag har många gånger här i kammaren påpekat att 5 procent av världshandeln rör handeln med jordbruksprodukter och att de återstående 95 procenten på grund av dessa 5 procent aldrig ens tas upp vid samtalen om en rättvis handel. Är det inte dags att få ett slut på denna blockering? Är det inte dags att övergå till huvuddelen av världshandeln och behandla jordbruksfrågorna på en separat nivå?
Om ni tillåter fler eftergifter för det europeiska jordbruket kommer ni att ha brutit medlemsstaternas överenskommelse om subventioner och stöd till jordbruket. Är det därmed inte dags att ta itu med den största delen av världshandeln och lämna jordbruket därhän?
Peter Mandelson
Jag kan inte stödja ett sådant synsätt, eftersom jag anser att vi av objektiva skäl och eftersom det ingick i det ursprungliga uppdraget från Doha har en tydlig skyldighet att förhandla fram och enas om en omstrukturering av handeln med jordbruksprodukter.
Vi är tvungna till detta, eftersom reformeringen av jordbruket har hamnat på efterkälken i de fortlöpande förändringar som det internationella handelssystemet i övrigt har genomgått och som har haft en välgörande och gynnsam inverkan på industritullarna. När det gäller jordbruket har man emellertid ett alldeles särskilt system för jordbruksstöd och i en del fall exportbidrag som har medfört en betydande snedvridning av handeln.
Reformerna har fått till följd att vi är på väg att återhämta oss från den snedvridning av handeln som stödmekanismerna för jordbruket har lett till. Detta gäller anmärkningsvärt nog inte i Förenta staterna. Jag anser att vi inte får stänga dörren för utvecklingsrundan utan att alla möjligheter har uttömts att genomföra den fortlöpande reform av jordbruksstödet och handeln med jordbruksprodukter som kommer att bli så gynnsam för utvecklingsländerna.
David Martin
(EN) Herr kommissionsledamot! Bekymrar det er att den mängd bilaterala handelsavtal, och då menar jag inte endast bilaterala EU-avtal, som numera växer upp som svampar ur jorden är ett hot mot möjligheterna att återuppta WTO-samtalen?
Peter Mandelson
Jag betraktar det inte som ett hot, men jag medger att det finns en risk att energin och förhandlingsförmågan splittras. Olika länder och förhandlare ställs alltid inför ett val när det gäller vilken typ av förhandlingar som ska prioriteras - de multilaterala eller de bilaterala. Mot bakgrund av de långsiktiga förhandlingar som vi är på väg att inleda och den tydliga ordningsföljden på de initiativ vi avser att ta står jag orubbligt fast vid att jag inte under några omständigheter kommer att medverka till att våra egna förhandlingsinsatser och vårt åtagande gentemot WTO trappas ned eller äventyras för att vi ska få till stånd bilaterala frihandelsavtal.
Georgios Papastamkos
(EL) Herr talman! Jag vill göra en kommentar och ställa en fråga.
Att tredje handelspartner insisterar på jordbruksförhandlingar fortsätter att väcka förvåning, med tanke på den lilla volymen jordbruksprodukter som det handlas med globalt.
Anser kommissionsledamoten att tillväxtekonomierna verkligen är beredda att bidra till den här förhandlingsrundan med grundläggande åtaganden för industriella produkter och tjänster, eller tänker de sig bara en ensidig nedrustning från utvecklingsländernas sida?
Peter Mandelson
Jag anser att tillväxtekonomierna ekonomiskt sett kan möta de krav vi ställer, inte endast eftersom de måste erbjuda en rimlig och skälig motprestation, vilket är den princip som världshandelssystemet och de därmed sammanhängande förhandlingarna vilar på, utan också eftersom det skulle gynna dem själva. De skulle gynnas av det gradvisa öppnande av industrisektorerna som en rimlig sänkning av de tillämpade industritullarna skulle leda till. Jag säger ”tillämpade”, eftersom de bundna tullarna kommer att sänkas. De är redan av egen kraft på väg nedåt i flera av tillväxtekonomierna. Jag underskattar inte betydelsen för den globala ekonomin i stort eller för oss i Europa av att de oberoende sänkningarna konsolideras genom en spärrmekanism som syftar till att förhindra att liberaliseringen upphävs.
Jag anser att våra förhandlingspartner, alldeles oavsett de ekonomiska aspekterna, förstår att området för industritullar och industritjänster av politiska skäl måste kännetecknas av ömsesidighet och flexibilitet och att åtgärder måste vidtas om vi tydligt ska kunna visa för våra väljare att vi faktiskt får en rimlig avkastning på de enorma belopp som vi investerar i utvecklingsrundan i syfte att framgångsrikt slutföra förhandlingarna.
Talmannen

Angående: Införandet av euron i Sverige
Vilka åtgärder avser kommissionen att vidta för att till slut få Sverige att införa euron i enlighet med sina fördragsenliga skyldigheter?
Hur påverkar Sveriges negativa exempel de motsvarande diskussionerna i Polen och Tjeckien?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. - (ES) Sverige är för närvarande en av elva medlemsstater som har undantag när det gäller införandet av den gemensamma valutan. Medlemsstater med undantag är skyldiga att införa euron som sin valuta, och i det syftet måste de arbeta för att uppfylla de konvergenskriterier som slås fast i fördraget. Icke desto mindre finns det inga uttryckliga tidsgränser för när medlemsstaterna måste uppfylla denna skyldighet i fördraget.
I konvergensrapporten för 2004 drog kommissionen slutsatsen att Sverige uppfyllde kriteriet om prisstabilitet, kriteriet om det statsfinansiella läget och kriteriet om konvergerande långsiktiga räntesatser. I samma konvergensrapport slog kommissionen emellertid också fast att Sverige inte uppfyllde växelkurskriteriet, som kräver att landet i fråga ska ha hållit sig inom de normala fluktuationsmarginaler som fastställs i växelkursmekanismen i Europeiska monetära systemet utan några allvarliga spänningar och under minst två år före utvärderingen.
Vidare framhöll kommissionen i konvergensrapporten för 2004 att den svenska lagstiftningen inte var helt förenlig med artiklarna 108 och 109 i fördraget. Mot bakgrund av denna utvärdering drog kommissionen slutsatsen att det inte fanns anledning att ändra Sveriges ställning som en medlemsstat med undantag på detta område.
Kommissionen och Europeiska centralbanken kommer att lägga fram nästa konvergensrapport före årets slut, i enlighet med fördraget. De nya medlemsstaterna har åtagit sig att införa euron så snart de uppfyller kriterierna i fördraget. I detta hänseende kommer Slovenien att ansluta sig till euroområdet den 1 januari 2007. Cypern och Malta vill ansluta sig den 1 januari 2008 och Slovakien den 1 januari 2009, och andra medlemsstater som tidigare har satt upp specifika mål håller på att se över dessa.
Hur som helst måste, som jag sa i början, de medlemsstater i Europeiska unionen som ännu inte har infört euron och som har undantag - förutom de två stater som har en undantagsklausul, Storbritannien och Danmark - införa den och arbeta för att uppfylla kriterierna, men de måste inte uppfylla dem till något visst datum.
Bernd Posselt
(DE) Herr talman! Det finns två andra, mycket specifika, saker som jag skulle vilja veta.
Den första är om kommissionen kommer att vidta rättsliga åtgärder mot en medlemsstat som Sverige, om landet utan någon undantagsklausul i fördraget under en följd av år inte inför euron, dra landet inför EG-domstolen, eller om den kommer att låta saken bero i ytterligare tjugo år.
För det andra skulle jag vilja veta vad som händer med Polen, Tjeckien och Ungern. Finns det några tecken på att de - särskilt Ungern - faktiskt gör någonting?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. - (ES) Herr Posselt! Vi får inte blanda ihop medlemsstaternas skyldighet att förbereda sig för att införa den gemensamma valutan med de åtgärder som kommissionen och rådet kan vidta - och faktiskt vidtar - mot medlemsstater som inte uppfyller villkoren i fördraget, till exempel när det gäller budgetdisciplin, som i fallet med Ungern och andra medlemsstater.
Att förbereda sig för att införa den gemensamma valutan handlar om budgetdisciplin, men också om stabila växelkurser och ränteutvecklingen, som är någonting som marknaderna fastställer på grundval av den ekonomiska situationen i medlemsstaterna. Det handlar också om rättsliga reformer, att ge centralbanken i medlemsstaten i fråga en ställning som ligger i linje med reglerna i fördraget om Europeiska centralbankssystemet, samt om inflationsutvecklingen.
Därför beror de faktorer som styr om kriterierna för införande av den gemensamma valutan uppfylls delvis på politiska beslut som ska fattas direkt av regeringarna eller parlamenten i medlemsstaterna och delvis på faktorer som inte alltid står under medlemsstaternas kontroll. Följaktligen anser vi inte för närvarande att det är nödvändigt eller ens önskvärt att tillämpa överträdelseförfarandet på stater som inte gör förberedelser, även om detta teoretiskt kommer att bli möjligt i framtiden.
DanutBudreikait
- (LT) Herr kommissionsledamot! Om ett rikt och ekonomiskt stabilt land som Sverige inte klarar av att införa euron kan jag bara ifrågasätta framtiden för euroområdesprojektet. Det är uppenbart att de flesta av medlemmarna i euroområdet inte uppfyller ett eller flera av Maastrichtkriterierna. Litauen ligger till exempel 0,07 procent över inflationskriteriet.
Hur tror ni att euroområdet kommer att utvecklas i framtiden? Enligt vissa prognoser kommer euron att försvinna om 15 år. Vilka förebyggande åtgärder bör vidtas?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. - (ES) Fru Budreikaitė! Jag tror inte att eurons framtid står på spel. Inte alls. Några år efter det att den lanserades, 1999, och fem år efter det att över 300 miljoner människor kunde ha den i fickorna för första gången i form av mynt och sedlar, är nu euron en realitet som de som använder den anser vara en framgång.
Enligt min mening är därför inte frågan om euron har någon framtid eller inte, frågan är om de länder som inte förbereder sig ordentligt för att införa euron ska få ta konsekvenserna av detta i framtiden. Det är det som är den egentliga frågan. Varje gång jag är i kontakt med myndigheterna i de länder som ska införa euron i framtiden men som inte ännu uppfyller kriterierna i fördraget uppmanar jag dem att anta en trovärdig och effektiv strategi för att uppfylla dessa kriterier och införa den gemensamma valutan.
Under några år har vi haft en riklig likviditet på finansmarknaderna, räntorna är låga och minnet av penningmarknadskriser och volatila växelkurser falnar i Europa. Det finns dock inga garantier för att de situationer som vi upplevde tidigare, innan euron fanns, inte kommer att uppkomma igen i framtiden. Låt oss hoppas att de inte gör det, men det kan inträffa. Vi har sett 311 miljoner européer åtnjuta fördelarna med att ha en gemensam valuta, och vi har också sett alla medlemsstaterna i Europeiska unionen åtnjuta fördelarna med att tolv av dem har infört den gemensamma valutan.
Därför finns det mer än fullgoda skäl för de medlemsstater som ännu inte har infört euron att övertygas om att de måste förbereda sig och fatta beslut om den ekonomiska politiken som syftar till att uppfylla dessa kriterier och stärka en valuta som, sju år efter införandet, redan är världens näst största.
Hélène Goudin
Det svenska folket har i en folkomröstning med bred majoritet sagt nej till att gå med i EMU. Posselt vill köra över ett folkomröstningsresultat. Det är inte förenligt med ett demokratiskt synsätt. Sveriges ekonomi har inte påverkats negativt av att vi står utanför den gemensamma valutaunionen.
Jag uppmanar kommissionären att tala om att han fullt ut stöder resultatet i den svenska folkomröstningen och att han tar avstånd från Posselts beklagliga och odemokratiska synsätt.
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. - (ES) Fru Goudin! Jag är fullt medveten om att det hölls en folkomröstning i Sverige 2003. Jag är fullt medveten om utgången av den. Tyvärr var den negativ, men ledamoten, och alla parlamentets ledamöter, känner säkert till att alla medlemsstater måste uppfylla kraven i fördraget, och även om förekomsten av en folkomröstning skapar uppenbara politiska svårigheter med att anpassa sig till fördraget kvarstår ändock skyldigheterna enligt detta.
Angående: Anslutning till euroområdet
Alla de nya medlemsstater som gick med i EU 2004 har ju lovat att även gå med i Europeiska monetära unionen. Under förra året sköt allt fler nya medlemsstater EMU-anslutningen på framtiden. Vissa har inte ens uppgett en tidpunkt för när de kommer att kunna uppfylla konvergenskriterierna. Man kan inte förneka att den snabba ekonomiska utvecklingen i de nya medlemsstaterna gör att vissa av konvergenskriterierna (till exempel inflationskriteriet) inte kommer att uppfyllas på länge. I en sådan situation är det föga troligt att stränga artificiella åtgärder som stör den ekonomiska processen skulle vara nödvändiga för att minska inflationen.
Kandidatländerna till euroområdet uppskattar verkligen samrådet med kommissionen, som hjälper EU:s medlemsstater att snabbare uppfylla de krav som ställs inför EMU-anslutningen utan att den pågående processen i dessa länder hindras. Vilka kompletterande åtgärder avser kommissionen att vidta vid sidan av samråd, nu när det blir allt tydligare att det av olika skäl kommer att ta lång tid för vissa nya medlemsstater att uppfylla kraven för en anslutning till euroområdet om dessa krav tillämpas strikt? Hur ser kommissionen på euroområdets utvidgning när det gäller tidpunkten? Hur skulle kommissionen reagera om vissa nya medlemsstater försökte skjuta på införandet av euron till efter 2013?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. - (ES) Herr Paleckis! När de tio medlemsstater som gick med i unionen i maj 2004 undertecknade anslutningsfördraget förband de sig att införa euron så snart de hade de nödvändiga förutsättningarna. Dessa länder, och Sverige - som vi diskuterade nyss - förväntas vidta politiska åtgärder för att se till att dessa villkor uppfylls. Som jag sa i mitt föregående svar finns det dock ingen tidsgräns för detta i anslutningsfördraget.
Många av de nya medlemsstaterna har antagit måldatum och strategier för införandet av euron och därmed givit sitt politiska åtagande en konkret form genom en strikt konvergenspolitik.
Det är medlemsstaterna som bär ansvaret för att genomföra denna politik, och för dem bidrar bedrivandet av stabiliseringspolitik till ett större mål än att bara uppfylla konvergenskriterierna för införande av den gemensamma valutan. Denna politik är också nödvändig för att garantera en hög och hållbar tillväxt, liksom för finansiell stabilitet på medellång sikt.
Även om kommissionen stöder de bemödanden som de medlemsstater som har undantag gör för att komma med i euroområdet är det inte möjligt att förutse i vilken takt utvidgningen av detta område kommer att ske. Kommissionen anser att uppnåendet av en hög grad av hållbar konvergens, i enlighet med fördraget, är en nödvändig förutsättning för att införandet av euron ska bli en framgång, både för dagens medlemmar i euroområdet och de framtida medlemmarna.
Justas Vincas Paleckis
(EN) Jag tackar kommissionsledamoten för det uttömmande svaret. Ni besökte nyligen Litauen som misslyckades med försöket att införa euron, eftersom inflationen i landet låg 0,07 procent över den fastställda nivån. Vilket vore enligt er uppfattning bäst - att Litauen i framtiden överväger att ansluta sig till euroområdet på egen hand eller tillsammans med de båda andra baltiska staterna Estland och Lettland?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. - (ES) Herr Paleckis! När Litauen under det första halvåret i år, samtidigt som Slovenien, bad kommissionen och Europeiska centralbanken att uttala sig om i vilken utsträckning landet uppfyllde kriterierna för medlemskap i monetära unionen i fördraget var kommissionens svar, som rådet senare instämde i, tyvärr negativt i Litauens fall och positivt i Sloveniens. Det var negativt i Litauens fall eftersom landet vid den tidpunkten inte uppfyllde inflationskriteriet.
Ni talade om den skillnad som fanns vid en viss tidpunkt mellan Litauens genomsnittliga inflation under det senaste året och referensvärdet, beräknat i enlighet med protokollet till Maastrichtfördraget, när det gäller den maximala tillåtna inflationen för att godkännas som ny medlem i euroområdet. Det stämmer att skillnaden var mycket liten vid den tidpunkten, mindre än 0,1 procent. Nu, några månader senare, visar de senaste tillgängliga uppgifterna som Eurostat har publicerat om inflationen i september tyvärr att den genomsnittliga inflationen i Litauen under det senaste året avviker från referensvärdet med 0,7 procent. På bara några månader har den sjufaldigats.
Som jag hade tillfälle att säga till de italienska myndigheterna när jag besökte Italien nyligen är det viktiga nu inte att diskutera de små skillnader som har funnits tidigare. Enligt min mening är det inte ens viktigt att i första hand diskutera inträdesdatum eller -villkor. Det som för närvarande är viktigt för Litauen, och för de andra medlemsstater som vill införa euron så snart som möjligt, är att besluta vilken ekonomisk strategi och vilka åtgärder, inom ramen för en sammanhängande strategi för den ekonomiska politiken, som måste vidtas och genomföras för att uppfylla kriterierna i fördraget.
Med tanke på att genomsnittsinflationen i Litauen alltmer har avvikit från det maximala referensvärdet, som för närvarande är 2,8 procent, har jag uppmanat myndigheterna i Litauen att fastställa denna strategi och än en gång erbjudit dem Europeiska kommissionens samarbete genom att arbeta tillsammans med medlemsstaten och söka den bästa strategin, den effektivaste strategin, för att få inflationen under kontroll utan att äventyra Litauens utmärkta ekonomiska tillväxt eller de fantastiska resultat som den litauiska ekonomin har åstadkommit i många andra avseenden.
Jag tror inte att detta är en inställning som Europeiska kommissionen är ensam om, utan att den delas av alla de medlemsstater som vill att Litauen ska uppfylla villkoren så snart som möjligt och bli en ny medlem i euroområdet, som Slovenien kommer att bli den 1 januari. Om Litauen åtföljs av andra medlemsstater, de övriga baltiska staterna, så är det så mycket bättre. Vi kan dock inte förändra villkoren för att bedöma om kriterierna i fördraget uppfylls eller inte, hur mycket vi än vill att vår bedömning av om dessa kriterier uppfylls ska få ett positivt resultat.
Laima Liucija Andrikien
(EN) Herr kommissionsledamot! Ni nämnde att Slovenien kommer att ansluta sig till euroområdet den 1 januari 2007, följt av Malta och Cypern 2008 och Slovakien 2009. Föreslog ni vid ert besök i Litauen nyligen ett bestämt datum för Litauens anslutning till euroområdet? Har ni redan mottagit en handlingsplan från regeringen, där kampen mot korruptionen ingår?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Det enda datum som fastställts är den 1 januari 2007 för Slovenien, även om det stämmer att Europeiska rådet i juni gav sitt stöd till kommissionens förslag, och rådet (ekonomiska och finansiella frågor) konstaterade att Litauen uppfyller nästan alla villkor för att ansluta sig till euroområdet.
Jag sa i mitt svar att Cypern och Malta vill ansluta sig till euroområdet från den 1 januari 2008, men analysen och bedömningen av hur de uppfyller kriterierna måste genomföras dessförinnan. Jag sa också i mitt svar att Slovakien vill ansluta sig till euroområdet från den 1 januari 2009, och vid lämplig tidpunkt kommer vi att behöva bedöma om landet uppfyller villkoren eller inte.
I vår nästa konvergensrapport, som kommer att antas av kommissionen och presenteras för parlamentet i december, ska vi bedöma i vilken utsträckning länder med undantag vid just den tidpunkten uppfyller villkoren. Likväl måste medlemsstaten i fråga uppfylla villkoren före det datum då den önskar ansluta sig till euroområdet.
Myndigheterna i Litauen hade ett måldatum, och de måste nu bestämma ett nytt datum. När jag besökte Litauen i september hade detta datum inte fastställts. Så vitt jag vet har de inte fastställt ett datum sedan mitt besök.
Jag har framhållit för myndigheterna i Litauen och för myndigheterna i andra stater i en liknande situation att de bör ha en strategi före detta datum, för utan en strategi kommer de datum som fastställs att behöva ändras med tiden, eftersom beslutet om ett datum i sig självt inte är tillräckligt för att uppfylla de kriterier som kommer att krävas.
David Martin
(EN) Herr kommissionsledamot! Jag stöder fullt ut ert uttalande att kandidatländerna ska uppfylla konvergenskriterierna. Kan ni emellertid förstå att de tycker att det är ytterst frustrerande att kämpa för att uppfylla kriterierna samtidigt som de ser hur de nuvarande medlemsstaterna inom euroområdet systematiskt bryter mot sina åtaganden? Jag vet att ni har tagit upp frågan med rådet. Vilka åtgärder tänker ni vidta i fortsättningen för att se till att de nuvarande medlemsstaterna inom euroområdet uppfyller de rättsliga kraven?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr Martin! Jag förstår den vanmakt som de länder som ansöker om att få införa till den gemensamma valutan känner vars ansökan inte är framgångsrik på grund av att de inte uppfyller till exempel inflationskriteriet, när de samtidigt kan se att vissa medlemsstater inom euroområdet, som har hört till det sedan 1999 eller 2001, fortfarande är medlemmar trots att de i en del fall inte uppfyller inflationskriteriet, i andra fall inte underskottskriteriet eller skuldkriteriet.
När det gäller medlemsstater som inte uppfyller budgetdisciplinkriterierna - underskott och skuld - tillämpas de instrument som fastställts i fördraget genom mekanismerna i stabilitets- och tillväxtpakten. Till dem som antydde att den nya stabilitetspakten skulle bli ineffektiv och alltför flexibel måste jag säga att pakten nu tillämpas strikt och fullt ut. Sedan den nya pakten har trätt i kraft har det inte förekommit några motsättningar alls i rådet i fråga om att godkänna och stödja kommissionens förslag, och bland medlemsstaterna inom euroområdet har det inte förekommit ett enda klagomål över att behöva följa de rekommendationer som antagits av rådet på kommissionens förslag, och som syftar till att återupprätta budgetdisciplinen. Det har förekommit sådana klagomål utanför euroområdet, men inte inom det.
Trots det finns det vissa medlemsstater inom euroområdet med en inflation som överstiger det referensvärde på 2,8 procent som jag nämnde tidigare. Det finns inga instrument för att vidta åtgärder mot en medlemsstat i euroområdet när dess inflation överstiger referensvärdet. Det finns ett mycket kraftfullt instrument, men det förfogar varken kommissionen, parlamentet eller rådet över. Det är ett marknadsinstrument, eftersom dessa medlemsstater förlorar i konkurrenskraft och deras medborgare och företag drabbas av följderna av den bristande konkurrenskraften, som per definition inte längre kan återställas med förändringar av växelkurser då dessa medlemsstater har antagit den gemensamma valutan.
Talmannen

Angående: Anslutningens konsekvenser för euroområdet
Hur tror kommissionen att euroområdet kommer att påverkas av Bulgariens och Rumäniens EU-anslutning nästa år?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr Mitchell! Kommissionen väntar sig inte att Bulgariens och Rumäniens anslutning till Europeiska unionen kommer att få några omedelbara följder för euroområdets sammansättning.
Efter de båda ländernas anslutning den 1 januari kommer de att delta i Ekonomiska och monetära unionen som medlemsstater med undantag, och de kommer att delta fullt ut i den multilaterala tillsynen av ekonomiska politiska åtgärder så som det fastlagts i fördraget, precis som de medlemsstater i unionen som inte tillhör euroområdet.
Från det datum då Bulgarien och Rumänien ansluter sig till Europeiska unionen måste de, eftersom de inte kommer att bli medlemmar i euroområdet och inte kommer att få en undantagsklausul, arbeta för att uppfylla konvergenskriterierna med sikte på att kunna införa euron i framtiden. Men för de andra medlemsstaterna i euroområdet kan jag inte se att det ska få några som helst omedelbara följder, bortsett från det mycket positiva faktum att unionen kommer att ha två nya medlemsstater.
Gay Mitchell
(EN) Tack för att ni besvarade frågan. Jag håller med kommissionsledamoten om att euron har medfört såväl öppenhet och insyn i prissättningen som ett förenklat resande, och framför allt har en gemensam valuta mer än något annat som vi har uträttat tillsammans bidragit till att sammanhållningen bland EU-medborgarna har ökat. Allt detta är positivt.
Jag har förstått att den europeiska ekonomin tycks vara på väg mot en avkylning men att den fortfarande väntas växa med 2,5 procent 2006, vilket är den största tillväxten sedan 2000. Detta är mycket positivt, men en sjunkande global tillväxt och höjda räntor kan innebära ett hinder för tillväxten i Europa. Kan kommissionsledamoten tala om för kammaren om han förutser några ytterligare förändringar i den ekonomiska tillväxten efter den förestående utvidgningen och ange vilka effekter detta i så fall kommer att få?
Joaquín Almunia
ledamot av kommissionen. (ES) Herr Mitchell! Det är sant att euroområdet, och Europeiska unionen som helhet, även visar tillväxt under 2006, och vi ser början på en tydlig ekonomisk återhämtning. Men trots den ekonomiska återhämtningen ser vi fortfarande tillväxtsiffror som är lägre än de som förväntades när den ekonomiska och monetära unionen gick in sin tredje fas, och i viss mån försöker en del påvisa ett förhållande mellan den låga tillväxten, jämfört med andra områden av världsekonomin, och förekomsten av en gemensam valuta eller existensen av själva den ekonomiska och monetära unionen.
Jag anser att de striktaste analyserna, inte bara de som görs av kommissionen, utan även de av andra institutioner utanför Europeiska unionen, i likhet med oss kommer till slutsatsen att hindren för tillväxt i Europa, och särskilt i de mest betydande ekonomierna i euroområdet, i grund och botten är av strukturell art. Följaktligen måste vi lägga tonvikt inte bara vid respekt för de operativa bestämmelserna och bestämmelserna om budgetdisciplin eller vid Europeiska centralbankens oberoende i fråga om att utforma den ekonomiska och monetära unionen, utan också vid tillväxtpolitiska åtgärder av strukturell art, vilket är vad vi i vårt språkbruk kallar för Lissabonstrategin. Det verkar som om våra ekonomier behöver en kombination av sunda makroekonomiska åtgärder, inriktade på stabilitet, och ambitiösa strukturpolitiska reformer.
Från den synpunkten har utvidgningen, tillkomsten av tio nya medlemmar i maj 2004, varit en sporre, en drivfjäder och positiv stimulans för de europeiska ekonomierna som helhet. För några få månader sedan, i maj 2006, samtidigt med tvåårsjubileet av tillkomsten av tio nya medlemsstater, offentliggjorde kommissionen, inom mitt ansvarsområde, ett meddelande om de ekonomiska konsekvenserna av utvidgningen. Vår bedömning av de ekonomiska konsekvenserna av utvidgningen har varit mycket positiv; mycket positiv för de nya medlemsstaterna och även för de gamla, för EU-15, eftersom de nya medlemsstaterna bland annat, generellt sett, visar större förmåga att genomföra strukturella reformer och göra de strukturella förändringar som krävs. Det är sant att de börjar från en mindre framskjuten position. De har också kommit med dynamik, positiv konkurrens, som också uppmuntrar ekonomierna i det tidigare EU-15 att påskynda genomförandet av strukturpolitiska åtgärder.
Jag anser att en del av de positiva följderna av strukturella reformer som syftar till ökad tillväxt kan bli skönjbara under denna återhämtningsfas. Det är fortfarande för tidigt att bedöma i vilken utsträckning de förbättringar av produktiviteten som registrerades under de två första kvartalen i år enbart beror på faktorer som kan knytas till den konjunkturcykeln. Europeiska centralbanken har en benägenhet att hänföra praktiskt taget hela den produktivitetsökning som registrerats under senare kvartal till den konjunkturcykeln, men jag anser att det finns vissa tecken på att de strukturella reformer som har antagits under senare år och som börjar skjuta fart som en följd av utvidgningens positiva effekter också börjar spela en positiv roll för denna förbättring av produktiviteten.
Talmannen
De frågor som på grund av tidsbrist inte hade besvarats skulle erhålla skriftliga svar (se bilagan).
Frågestunden med kommissionen är härmed avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 19.15 och återupptogs kl. 21.00.)
