Boeings (Förenta staterna) klagomål mot Airbus (EU) inom WTO (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om Boeings (Förenta staterna) klagomål mot Airbus (EU) inom WTO.
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Fru talman, mina damer och herrar! Det är viktigt att notera att ni bjöd in kommissionen hit i dag för att diskutera tvisten mellan Förenta staterna och Europeiska unionen om det stöd som lämnats av de berörda regeringarna till Airbus och Boeing.
Det har skrivits spaltmeter om dessa frågor, så låt oss börja med att sammanfatta grundläggande fakta. Vad är sakfrågan? Den amerikanska regeringen hävdar att pengar som de berörda EU-regeringarna har investerat i Airbus utgör en överträdelse av WTO:s bestämmelser om stöd. I oktober 2004 drog sig Förenta staterna, utan förvarning, ur ett bilateralt avtal som hade ingåtts med EU 1992, enligt vilket den här typen av stöd var uttryckligen tillåtet, och USA bestämde sig för att väcka talan i WTO.
EU konstaterade att Förenta staterna föredrog en rättstvist i stället för förhandlingar och uppmanade för sin del WTO att förklara det stöd som USA beviljat till Boeing för olagligt. Var står vi nu, tre år senare? Trots flera försök att lösa tvisten i godo under de senaste åren har parternas meningsskiljaktigheter förhindrat detta.
Förenta staterna har förnekat att man ger stöd till Boeing, och har förklarat att det är ett förhandsvillkor att EU upphör att ge Airbus det stöd som tidigare lämnades enligt systemet med återbetalningspliktiga lån innan några förhandlingar kan inledas.
Ni inser säkert att det är omöjligt att skapa en rättvis och stabil grund för en förhandlad lösning under dessa omständigheter. För några veckor sedan avvisade Boeing offentligt den senaste fredstrevaren, om jag kan kalla den för det, från Airbus. Det var den 18 oktober.
Vi tvivlar därför på att tvisten kan lösas vid förhandlingsbordet inom överskådlig framtid. Detta innebär att vi kommer att fortsätta att försvara EU:s stöd till Airbus inom WTO, ett stöd som har gett luftfartssektorn möjlighet att bli mer innovativ och har lett till att flygets säkerhet och effektivitet har ökat.
Det är viktigt att notera att Airbus har betalat tillbaka 40 procent mer än det har mottagit från EU-regeringarna sedan 1992, och faktiskt har betalat tillbaka över 7 miljarder euro. Vi hoppas därför att tvistlösningspanelen kommer att visa att de relativt blygsamma belopp som EU har beviljat i form av stöd till forskning och utveckling och återbetalningspliktiga lån inte har någon inverkan på Boeings konkurrenskraft.
Ni kan säkert bedöma situationen själva: Boeing har just meddelat att företagets nya B787 Dreamliner sedan lanseringen har blivit det mest kommersiellt framgångsrika planet i historien. Det kan mycket väl vara det mest framgångsrika planet, men det kanske även är det allra tyngst statsstödda.
Före en WTO-prövning i september i år lämnade vi vad vi ansåg vara solida bevis för det stöd som Förenta staterna beviljade Boeing för det flygplanet. Vi visade i synnerhet att detta finansiella stöd uppgick till sammanlagt 24 miljarder US-dollar från de federala myndigheterna och vissa delstater, inklusive 16 miljarder US-dollar från Nasa och försvarsdepartementet i form av stöd till forskning och utveckling inom luftfartssektorn, som gav Boeing möjlighet att utveckla toppmodern flygteknik och expertis helt utan kostnad. Dessutom beviljades olagliga statliga stöd som var utformade enbart till Boeings fördel, särskilt i staten Washington, där Boeing mottog stöd på totalt 4 miljarder US-dollar, men även i Kansas, genom ”Boeing-obligationer” och i Illinois. Den tredje faktorn är de olagliga exportbidrag som Boeing fortsätter att motta enligt lagstiftningen om FSC/ETI (Foreign Sales Corporation and Extraterritorial Income Exclusion), trots att WTO har olagligförklarat dem vid flera tillfällen.
När WTO väl har fattat sitt beslut, vilket förmodligen blir under 2008, är det mycket sannolikt att det inte blir slutet på historien. Båda parterna kommer att ha möjlighet att överklaga, vilket kan leda till att processen drar ut till 2009. Efter det att WTO har fattat sitt beslut i de två ärendena anser vi att det skulle vara vettigt att diskutera hur följderna av beslutet ska hanteras med Förenta staterna, men vi kan naturligtvis inte vara säkra på att detta leder till förhandlingar i egentlig mening.
Sammanfattningsvis anser kommissionen att en förhandlad lösning skulle leda till den nödvändiga långsiktiga lösning som marknaden behöver för att säkra en vettig och rättvis konkurrens inom luftfartssektorn i framtiden. Om inte detta lyckas kommer kommissionen att fortsätta att bestämt och energiskt försvara EU:s intressen i WTO.
Rättvis konkurrens ligger trots allt inte bara i Airbus intresse, utan är även viktigt för leverantörerna, flygbolagen och deras kunder, som måste kunna dra nytta av sund konkurrens mellan de två stora civila flygplanstillverkarna.
Konkurrensen mellan Airbus och Boeing bör ske på marknaden. Vi räknar med att det blir en hård, men även rättvis och ansvarsfull konkurrens. Så är emellertid inte fallet om den amerikanska konkurrenten försöker framställa några av våra medlemsstater som, och jag citerar, ”opålitliga affärspartner inom flygsektorn och en säkerhetsrisk för USA:s militära beredskap”, eller försöka få igenom lagstiftning i den amerikanska kongressen för att blockera medel för förbättringar av amerikanska flygplatser för att kunna ta emot A380. Detta slags kampanjer är skadliga för de transatlantiska förbindelserna och opassande för ett företag som framställer sig som en global (och ibland även europeisk) aktör, närhelst det passar deras syften.
Det budskap som vi emellertid vill att ni ska ta med er hem i dag är att både EU och USA har gjort en insats på officiell nivå - vilket de har lyckats med enligt min åsikt - för att se till att tvisten inte skadar partnerskapet mellan EU och USA i det bredare sammanhanget.
Vi har för avsikt att se till att så även blir fallet i fortsättningen och vi förlitar oss på att den amerikanska regeringen kommer att göra detsamma genom att se till att Airbus/Boeing-tvisterna inte påverkar något av företagens förmåga att konkurrera på rättvisa villkor i offentliga upphandlingar. Det är särskilt viktigt att det inte får förekomma några konkurrenshämmande åtgärder i lagstiftningen eller den verkställande politiken som skulle kunna begränsa EU-företagens möjligheter att konkurrera inom den löpande amerikanska upprustningen av tankflygflottan.
Vi vill betona den viktiga roll som Europaparlamentet och de nationella parlamenten kan spela i de berörda länderna för att övervaka situationen. Era interparlamentariska kontakter kommer att vara mycket värdefulla för att förmedla detta budskap inom EU och kanske även på andra sidan Atlanten.
Christine De Veyrac
för PPE-DE-gruppen. - (FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag talar även för Tokia Saïfi, som är ledamot av utskottet för internationell handel.
Boeings klagomål mot Airbus i WTO gör att Boeing framstår som en dålig förlorare. Denna industrikoncern dominerade marknaden i årtionden. Sedan i början av detta årtionde, sedan 2003-2004, har Airbus gått om Boeing. Vem skulle kunna ha föreställt sig det för 20 år sedan? Exakt vid den tidpunkten kommer Boeings klagomål till WTO. Klagomålet är orimligt eftersom den amerikanska tillverkaren alltid har dragit fördel av betydande militär forskning och utvecklingsprogram från Pentagon eller Nasa. Mycket av tekniken användes först i militära flygplan och Boeing drar nytta av fri tekniköverföring från den militära till den civila sektorn, precis som det även drar nytta av flera skattelättnader från den amerikanska regeringen.
Vad mottar den europeiska tillverkaren Airbus? I stället för stöd får Airbus återbetalningspliktiga lån som, vilket framgår av namnet, måste återbetalas. Som kommissionsledamoten påpekade återbetalas de inte bara, utan de återbetalade beloppen överstiger stort det ursprungliga lånet eftersom lånen beror på antalet sålda flygplan och praktiskt taget alla Airbus-flygplan har varit framgångsrika. Så kommer det säkerligen att förbli i framtiden också, eftersom beställningarna av A380 och A350 har rullat in den senaste tiden. Dessutom drivs detta system öppet och offentligt, med fullständig insyn. Airbus drar inte nytta av några dolda stöd.
Herr kommissionsledamot, jag talar för mina kolleger i Europaparlamentets tvärgrupp om luftfart och för mig själv när jag påpekar att vi kommer att bevaka denna fråga noggrant, mycket noggrant faktiskt. Vi förväntar oss - och ni har gett oss försäkringar i detta avseende - att ni kraftfullt försvarar denna europeiska tillverkares ekonomiska intressen. Varken EU eller Förenta staterna får försöka övertrumfa varandra i WTO, utan bör i stället sammanföra partnerna i bilaterala förhandlingar för att lösa sina meningsskiljaktigheter.
Erika Mann
Som ni vet försvarar EU för närvarande Airbus i en talan i Världshandelsorganisationen som Förenta staterna har väckt för Boeings räkning. I det här skedet av tvisten anser jag att det är viktigt att samla stöd för EU:s ståndpunkt och mot Förenta staternas ståndpunkt.
Jag bör börja med att säga att hela den här tvisten uppstod för att Boeing inte längre ville delta i ett gemensamt överenskommet internationellt avtal mellan Förenta staterna och EU - ett avtal som tillät vissa former av statligt stöd till både Airbus och Boeing, de enda två producenterna av stora civila flygplan i världen. Som mina kolleger vet är sådana avtal den bästa grunden att bygga förbindelser mellan nationer på. Nationerna är skyldiga att uppfylla sina skyldigheter enligt dessa fördrag. Airbus har gjort det. EU har gjort det. Tyvärr har Förenta staterna inte gjort det.
Airbus och EU har hela tiden följt andemeningen och avsikten i det bilaterala flygplansavtalet från 1992. I elva år blomstrade konkurrensen mellan Airbus och Boeing, vilket resulterade i viktiga genombrott inom kommersiell flygteknik och flygdesign som har lett till säkrare, effektivare och miljövänligare flygresor. Boeing bestämde sig dock för att man inte längre ville uppfylla sina skyldigheter enligt avtalet. I stället anklagade de med Förenta staternas hjälp Airbus för att ta emot så kallade ”olagliga subventioner” - precis det statliga stöd som Boeing från början gick med på i avtalet från 1992.
Som många av mina kolleger vet är Airbus finansiering med hjälp av offentliga lån ett målinriktat sätt att använda en regerings begränsade forskningsresurser som inte snedvrider handeln. Det ger staten en skälig avkastning och förser marknaden med innovativa produkter, vilket gynnar alla. Enkelt sagt är de europeiska statliga medlen för forskning och utveckling begränsade, de ska betalas tillbaka och de påverkar inte Boeings förmåga att konkurrera.
Eftersom Boeing tillverkar både civila och militära flygplan åt Förenta Staterna gynnar den amerikanska statens stöd till Boeings militära kontrakt inom forskning och utveckling samtidigt den teknik som idag används i Boeings kommersiella flygplan. Boeings nuvarande kunskap om kompositmaterial, som används flitigt i dess nya 787 Dreamliner, härstammar - enligt Boeings egen uppgift - från arbetet med att utveckla V-22, F-22, B-2 och Joint Strike Fighter.
Det federala stödet ersätts av amerikanska delstaters och lokala myndigheters stöd till Boeing i form av skattelättnader, förmånliga fastighetsrenoveringar och förbättringar av lokal infrastruktur som är avsedda att trygga företagets etablering och sysselsättningsbas i utvalda amerikanska städer. Samtidigt som Boeing är emot Airbus återbetalningspliktiga stödprogram har man inga problem med att Boeing har identiska program i Japan. Jag lyfter inte fram de här frågorna för att antyda att det stöd som Boeing får (som är återbetalningspliktigt i Japan men inte i Förenta staterna) på något sätt är värre än de europeiska återbetalningspliktiga lån som Airbus får. Jag nämner stödet till Boeing för att visa att båda sidor i själva verket tar emot någon form av statligt stöd från nationer som vill vidmakthålla sina världsledande positioner inom luftfarten. Samtidigt som Boeing har tagit emot statligt stöd försöker man neka EU liknande stöd.
Jag anser att vi bör be kommissionen att uppmana Airbus och Boeing att utarbeta ett långsiktigt avtal som resulterar i ett stabilt klimat där båda sidor kan konkurrera och utveckla toppmoderna flygplan under lång tid framöver. Ett uppehåll på sex månader i WTO-fallet kanske skulle ge de båda företagen tid att ta fram nya regler. Det här är vår möjlighet. Vi kan älta det förgångna eller blicka framåt.
Jorgo Chatzimarkakis
för ALDE-gruppen. - (DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! För många observatörer börjar WTO-tvisten mellan Airbus och Boeing verka som en oändlig historia. Jag är glad över att ni åtminstone har visat oss ett ljus i slutet av tunneln. För att kunna bedöma den nuvarande situationen och komma med en politisk rekommendation om hur vi bör gå vidare är det enligt min mening värt att gå igenom bakgrunden till tvisten och dessa två flygjättars ekonomiska utveckling ytterligare en gång.
Upphovet till den nuvarande situationen kan framför allt sökas i den kraftiga ökningen av den internationella luftfarten i kombination med en stark konkurrens mellan luftfartsföretagen sedan det tidiga 1990-talet. Jag vill i detta sammanhang återigen gratulera kommissionen till de resultat som den har åstadkommit på detta område. Om inte den gemensamma marknaden för luftfartsindustrin hade inrättats på 1990-talet och om vi inte hade avtal på EU-nivå med tredjeländer, skulle EU:s luftfartsföretag aldrig ha kunnat bli så konkurrenskraftiga - och följaktligen framgångsrika.
Konkurrensen var emellertid hård och några flygplanstillverkare föll bort. Efterfrågan på alltmer ekonomiska, säkrare, snabbare och modernare flygplan nådde enorma dimensioner på 1990-talet, vilket ledde till att det endast fanns två framgångsrika företag kvar i branschen till slut: Airbus och Boeing. Verkliga alternativ till dem finns nu endast i den regionala flygsektorn och inom affärsflyget. Jag är stolt över att Airbus har lyckats förnya sig som ett EU-företag.
Luftfarten är en oerhört viktig faktor för EU-ekonomierna, eftersom det ekonomiska livet i allmänhet snabbt skulle rasa samman utan flyget. Bara det gör att de utvecklade ekonomierna har ett mycket stort intresse av att se till att välfungerande flygtransportalternativ finns tillgängliga för dem. Luftfartsindustrin tvingades inse detta, men klarade inte av att hänga med i takten. Framför allt saknade den kapitalet och garantierna för att kunna ta de enorma riskerna och utgifterna i samband med utvecklingsprocessen.
Allteftersom dualismen mellan Boeing och Airbus intensifierades i industrin ökade konkurrensen mellan dem, vilket var oundvikligt. Under perioder med svag efterfrågan i världsekonomin har priskriget mellan Airbus och Boeing varit, och är fortfarande, intensivt. För att försäkra sig om att denna strid inte skulle förvandlas till en tävling för att säkra det största statliga stödet utformades ett banbrytande avtal redan i ett tidigt skede, 1992.
När det var svåra tider för Boeing 2004 bröt USA detta avtal och klagade inför WTO. EU tvekade inte länge och gjorde samma sak. Boeing anmälde även saken till WTO. WTO:s regler är mycket enkla, vi känner till dem och de har diskuteras här i parlamentet.
Enligt min mening måste båda sidor återvända till förhandlingsbordet. Båda sidor måste erkänna att deras luftfartsindustri behöver stöd. Detta är särskilt viktigt om vi vill få bukt med de ökande problemen med koldioxidsmitning, skydd mot bullerföroreningar och den ökade flygtrafiken. I det avseendet går vi in på ett nytt tekniskt område, och riskerna för finansiärerna är enorma. Jag vill varna EU:s företrädare för att utnyttja Airbus nuvarande styrka som en ursäkt för att dra åt tumskruvarna på Boeing och USA alltför kraftigt.
För mindre än ett år sedan skulle vår debatt ha sett mycket annorlunda ut. Det är skälet till att båda sidor nu behöver en genomförbar strategi. Åratal av tvister och kurragömmalek kommer inte att hjälpa fram våra teknikanläggningar i utvecklingen. Men det är absolut nödvändigt att vi går framåt. Nyckelordet - koldioxid - har redan nämnts.
Jag ber kommissionen att inte missförstå det jag säger. Det handlar inte om att låta USA lura oss med dolda militära stöd och den korssubventionering som detta leder till. Vi måste uppmana amerikanerna att spela ett ärligt spel. Jag är säker på att vi kan nå en ömsesidigt godtagbar lösning sedan.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
för UEN-gruppen. - (PL) Fru talman! När jag talar för gruppen Unionen för nationernas Europa om ärendet i WTO om Boeings klagomål mot Airbus, vill jag uppmärksamma det faktum att den bittra rivaliteten mellan dessa två ekonomiska och politiska maktcentrum på varsin sida om Atlanten har pågått i många år. Jag talar naturligtvis om Förenta staterna och Europeiska unionen.
Det kommer knappast som en överraskning för någon att debatten inriktas på allt modernare delar av ekonomin. Luftfartssektorn är ett exempel på just ett sådant område. Det är inom den sektorn som nya material utvecklas och testas, tillsammans med nya tekniker för att tillverka dem, nya konstruktionslösningar och även ny automatik, mätning och kommunikationssystem. Ny teknik utvecklas för påskyndad testning av komponenter och man planerar även tillförlitlighetsbedömningar.
Det är självklart att de enskilda ländernas regeringar och även EU måste anstränga sig på alla sätt för att stödja dessa tillverkningssektorer, i förhoppning om att det blir möjligt att utnyttja de avancerade lösningar som tas fram inom hela ekonomin. Eftersom båda parterna i tvisten direkt eller indirekt lämnar finansiellt stöd till sina industrier finns det bara en förnuftig lösning, nämligen bilaterala förhandlingar och att enas om en gradvis minskning av de stöd som lämnas av båda parter.
De ärenden som behandlas genom skiljedomsförfarande inom ramen för WTO kan pågå i åratal och kan bli mycket kostsamma. Det är faktiskt så allvarligt just nu att den slutliga lösningen kan hota båda Boeings och Airbus överlevnad.
Jacky Hénin
för GUE/NGL-gruppen. - (FR) De förklaringar som kommissionen har lämnat bekräftar att Förenta staternas liberalism framför allt är en exporthandelsvara. Det står klart att vi inom detta område, som så många andra, ofta låter det gå så långt att vi till slut gräver vår egen grav.
De amerikanska och japanska regeringarna stöder kraftigt Boeing genom militära beställningar och offentlig och offentlig-privat forskning. Som det redan har påpekats kommer Boeing 787 därför att bli det att bli det mest statsstödda flygplanet i historien. Kommissionen måste ständigt försvara Airbus i WTO. Det är kommissionens skyldighet och medborgarna kommer att bedöma kommissionen efter resultaten.
Airbus utnyttjar systemet med återbetalningspliktiga lån. Det är ett lämpligt och effektivt system. Genom systemet garanteras att Airbus inte faller offer för finansmarknadernas makt och att staterna inte förlorar de pengar de investerar i luftfartssektorn. Systemet måste kompletteras med en starkare flygteknikforskningssektor för att matcha EU:s insatser med Förenta staternas. Detta är absolut avgörande för vår konkurrensförmåga, både i dag och i morgon.
I själva verket skulle det inte finnas någon luftfartsindustri utan omfattande offentliga interventioner och stöd. Den inkompetens och svaghet som flygplanstillverkaren EADS två största privata aktieägare har visat är ett bevis på detta, och problemen med Galileo är likaså ett tydligt tecken. Jag är fast övertygad om att det enda sättet att säkra Airbus framtid är att omvandla EADS till det första majoritetsägda offentliga företaget på EU-nivå. Detta framtidsförslag lyftes även fram av flera fackföreningsrepresentanter vid den utfrågning som min grupp anordnade den 28 mars.
Vi anser att Airbus ledning omedelbart måste dra tillbaka Power 8-planen, vars enda syfte är att se till att industrimodellen för Airbus blir identisk med Boeingmodellen. Denna modell orsakar emellertid problem för Boeing, vilket åskådliggörs av de mycket allvarliga svårigheter som Boeing har med industrialiseringen av sin 787 Dreamliner. EU behöver en stark luftfartsindustri som skapar arbetstillfällen. För att åstadkomma detta måste EU se till att arbetstagarna har omfattande befogenheter att vara med att påverka sina företags strategier.
Georgios Papastamkos
- (EL) Fru talman! Tvisten mellan Boeing och Airbus visar på en stor skillnad i de respektive företagens kommersiella policy och leder till allvarliga ekonomiska följder. Vi får emellertid inte överdramatisera situationen. Tvisten är hur som helst långt ifrån de bilaterala kommersiella striderna från det förgångna. Det som gör tvisten problematisk är att den uppstod efter det att Förenta staterna ensidigt hade upphävt den bilaterala avtalsramen. Detta utlöste i sin tur motiverade högljudda protester från EU om Förenta staternas stöd, som strider mot WTO-reglerna. Oavsett hur befogade de två sidornas argument är står det klart att svängningen i marknadsandelarna till förmån för Airbus, vilket har gjort att Boeing förlorat konkurrensfördelar, har politiserats starkt. Detta utlöste en automatisk försvarsreaktion från den amerikanska administrationen, som vände sig till WTO:s tvistlösningsmekanism.
EU har helt rätt eftersträvat en förhandlad lösning för att förhindra att tvisten trappas upp så till den grad att det blir omöjligt att förhandla. Det har emellertid inte kommit något gensvar på det. Jag hoppas att det gör det eftersom tvisten är allvarlig och den intensiva politiseringen utan tvivel kommer att sätta stabiliteten i WTO-systemets behörighet på prov. I detta fall kan lösningen av tvisten mycket väl leda till att WTO:s trovärdighet och internationella ledarskapskvaliteter stärks ytterligare, eftersom WTO gör mycket mer än att bara utjämna handelskrafter och avväga intressen.
Resultatet av tvisten förväntas få omfattande återverkningar på de två parternas ekonomier och påverka anställningsvillkoren, handelsbalansen och den tekniska utvecklingen. Vi har höga förhoppningar på en lösning av tvisten.
Kader Arif
(FR) Fru talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Jag välkomnar denna debatt och att kommissionen har kommit hit till parlamentet för att diskutera rättstvisten mellan EU och Förenta staterna, som har pågått sedan 2004, när Washington väckte talan i WTO mot de EU-stöd som beviljats till Airbus.
Inför denna attack måste EU, och särskilt kommissionen, visa beslutsamhet och övertygelse för att försvara denna sektor av obestridlig ekonomisk vikt. Civilflygsektorn inom EU, där Airbus är juvelen i kronan, är ett ansikte utåt för EU-samarbetet och EU:s tekniska expertis. Efter det att den amerikanska kongressen har utlovat sitt fulla stöd till Boeing är det nu kommissionens och hela EU:s skyldighet att komma med ett politiskt åtagande till Airbus.
Bara några veckor innan WTO:s tvistlösningspanel fattar sitt beslut anser jag att det är mycket viktigt att EU upprepar sitt stöd för Airbus. Den här frågan handlar om mycket mer än bara en konflikt mellan två flygjättar. Den påverkar vår förmåga att försvara en särskild vision av EU:s åtagande till våra stora projekt och industrier. EU:s industripolitik får inte enbart begränsas till konkurrenspolitiska frågor.
USA:s klagomål i WTO mot EU:s system för återbetalningspliktiga lån för luftfartssektorn är enligt min åsikt både obefogat och förvånande. Det är ogrundat eftersom återbetalningspliktiga mål per definition betalas tillbaka. Lånen återbetalas i en sådan utsträckning att EU-staterna har fått avkastning på sina investeringar och sedan 1992 har Airbus betalat tillbaka 40 procent mer än de belopp som lånades ut. Ett annat skäl till att USA:s kritik är obefogad är att det enligt det bilaterala avtal som ingicks mellan EU och Förenta staterna - som ensidigt bröts av USA 2004, vilket kommissionsledamoten påpekade - var tillåtet att bevilja direkt och indirekt stöd till den civila luftfartssektorn.
Klagomålet är förvånande eftersom Förenta staterna anklagar Airbus för att vara statsunderstött, trots att Boeing drar nytta av ett kvasimonopol med omfattande utrustningsprogram från den amerikanska armén och Nasa och statligt stöd för militära utvecklingsprogram. Till skillnad från det indirekta amerikanska stödet som inte återbetalas och är oförenligt med bestämmelserna i SMC-avtalet och 1994 års GATT, kan systemet med återbetalningspliktiga lån inte anses utgöra en överträdelse av WTO-reglerna.
Jag hoppas därför att kommissionen beslutsamt försvarar denna berättigade ståndpunkt. I detta avseende, och med tanke på att den här frågan är ytterst viktig för framtiden för EU:s luftfartssektor, undrar jag vilka särskilda argument kommissionen har för avsikt att anföra för att försvara Airbus i WTO?
Jag vill också påpeka att både Förenta staterna och Europeiska unionen riskerar att hela eller delar av deras offentliga stödmekanismer för luftfarten döms ut av WTO. För att undvika detta hade parterna övervägt möjligheten till en uppgörelse i godo. Kan kommissionen informera oss om den planerar att agera enligt den linjen, som nämnts? Det är mycket viktigt att alla möjliga lösningar utforskas eftersom framtiden för tusentals personer, företag och regioner i EU är beroende av luftfartssektorn och ett positivt resultat av den här konflikten.
Vural Öger
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! Airbus är en europeisk framgångshistoria och en modell för EU-samarbetet. Airbus ger arbetstillfällen på sex europeiska orter och sysselsätter sammanlagt 58 000 arbetstagare. I min hemstad Hamburg arbetar 12 000 personer för Airbus. Tidigare har Airbus visat att EU-industrin med rätt strategi kan konkurrera framgångsrikt på de tuffaste marknaderna med toppteknik. I tvisten mellan det amerikanska företaget Boeing och EU-företaget Airbus anklagar båda sidor varandra för att betala miljarder i stöd och klagade inför WTO 2004.
Detta kan ha negativa konsekvenser för de transatlantiska handelsförbindelserna, vilket jag vill varna mot, men det är emellertid mycket viktigt att EU klargör att det finansiella stöd som har lämnats till Airbus var förenligt med WTO-reglerna. Båda sidor har förklarat att de är villiga att nå en lösning utanför WTO och ingå ett avtal på bilateral basis.
Som politiker måste vårt mål vara att undvika tvister om stöd i luftfartsindustrin. De två företagens ekonomiska resultat får inte äventyras och det finansiella stödet bör främst inriktas på forskning, med ökad betoning på miljö- social- och naturligtvis sysselsättningspolitiska aspekter. För att bevara EU-industrins konkurrenskraft är det även viktigt att se till att Airbus behåller sin konkurrenskraft. Europaparlamentet måste försvara rättvis konkurrens. Kommissionen måste agera eftersom vi alla har ett intresse av att se till att EU är världens mest konkurrenskraftiga och kunskapsbaserade ekonomi till 2010. Ekonomi- och sysselsättningspolitik kombinerat med en innovativ teknikpolitik, kommer att spela en ytterst viktig roll för att nå det målet.
Louis Michel
ledamot av kommissionen. - (FR) Fru talman! Först och främst är jag säker på att jag talar för kommissionsledamot Peter Mandelson när jag säger att vi är tacksamma för ert samstämmiga stöd för det kraftfulla och berättigade försvaret av EU:s intressen i denna fråga.
Två talare frågade sig om vi bör försöka återinleda vänskapliga förhandlingar. Jag kan naturligtvis inte tala för kommissionsledamot Peter Mandelson, men jag kan säga att man måste vara två för att kunna hålla vänskapliga förhandlingar i denna fråga. Kommissionen är självklart beredd att förhandla vänskapligt, så länge förhandlingarna är öppna och förs på likställda villkor, eftersom det resonemang som kommissionsledamot Peter Mandelson har lagt fram är ytterst övertygande enligt min åsikt. Flera talare har sagt samma sak. Jag anser att vi kan säga att vi har en stark position.
När det gäller maningarna till vaksamhet framgår det av kommissionens uttalanden och min kollega kommissionsledamot Mandelsons sätt att hantera den här frågan på att vi är ytterst vaksamma i denna fråga, av de befogade skäl som har anförts med stor övertygelse under debatten. Ni kan därför räkna med kommissionen. Jag kommer självklart att vidarebefordra ert starka stöd och krav på stark vaksamhet och stort engagemang i den här frågan, som direkt påverkar EU:s ekonomiska intressen, till kommissionsledamot Mandelson.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Tokia Saïfi  
skriftlig. - (FR) Boeing och Airbus har anklagat varandra för att motta olagligt statligt stöd i åratal. Detta spel med ömsesidiga klagomål som nu undersöks av WTO:s tvistlösningspanel fortsätter att underblåsa striden mellan världens två största flygplanstillverkare. Om anklagelserna om direkta stöd bekräftas och erkänns, utgör detta ett allvarligt hinder för det globala ekonomiska systemet och kommer att snedvrida den fria marknaden, vilket i sin tur allvarligt kommer att skada det konkurrenssystem som har fastställts av WTO. Vi försvarar att globalt system fritt från alla hinder, och detta handelskrig stör den globala konkurrensen, som ska vara lojal och rättvis. Det är endast WTO:s behöriga organ som kan komma med opartiska slutsatser.
Vi vet dock att Boeing vill skaffa sig en världsledande position, och detta klagomål får inte utnyttjas för att försöka destabilisera Airbus. Denna handelstvist är känslig, men får inte skada det transatlantiska samarbetet vid en tidpunkt när Doharundan har stannat av, och vi hoppas därför på ett positivt resultat till årsslutet.
