Rapport om konkurrenspolitiken 2005 (debatt)
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är ett betänkande av Elisa Ferreira för utskottet för ekonomi och valutafrågor om konkurrenspolitiken 2005 (2007/2078 (INI)).
Jag har fått veta att föredraganden har haft transportproblem och kommer att anlända sent. Jag förslår därför att vi börjar med kommissionen och sedan fortsätter med de andra talarna. Så snart föredraganden anländer kommer hon att få ordet.
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. (EN) Fru talman! Jag vill tacka föredraganden Elisa Ferreira och utskottet för detta utmärkta betänkande. Denna årsrapport belyser återigen det mervärde parlamentet tillför utvecklingen av konkurrenspolitiken, och jag är tacksam för det.
Som ni mycket riktigt framhåller i betänkandet fyller en effektiv konkurrenspolitik en central funktion för att nå målen i Lissabonstrategin. Konkurrenspolitiken måste, om den ska förbli effektiv, hålla jämna steg med omvärlden, som hela tiden utvecklas. Jag är mycket nöjd med att parlamentet stöder kommissionens insatser för att modernisera konkurrenspolitiken, särskilt det arbete som vi gjorde 2005 för att finslipa vår ekonomiska strategi.
Jag instämmer i det som sägs i betänkandet på många punkter, så jag ska endast nämna tre områden där era kommentarer verkligen har gjort intryck på mig.
För det första är det, vilket ni också konstaterar, nödvändigt att kontrollera de statliga stöden för att bibehålla gemensamma spelregler på den inre marknaden. Inom ramen för vår pågående reform omarbetar vi våra bestämmelser för att göra dem enklare, öppnare, mer användarvänliga, mer sammanhängande och mer förutsägbara. Våra bestämmelser inriktas på de områden där begränsat stöd kan ge störst mervärde - konkurrenskraft, miljö, utbildning, regional sammanhållning, forskning, utveckling och innovation. Vi har gjort goda framsteg med reformen, men medlemsstaterna måste också göra sin del, som ni säger, särskilt när det gäller att återkräva olagligt statligt stöd på ett snabbt och effektivt sätt.
Den andra punkt som slog mig var att 2005 var det år då vi påbörjade två stora branschutredningar. Jag håller med er om värdet av dessa verktyg för en långsiktig politik. Det är med rätta som ni oroar er för de allvarliga konkurrenshinder som sätts upp inom energisektorn. Kommissionen kommer att fortsätta driva enskilda konkurrensmål i samarbete med våra kolleger vid de nationella konkurrensmyndigheterna. Lagstiftningen inom denna sektor måste förbättras, med prioritering av kravet på uppdelning av ägandet.
För det tredje har ni rätt i att konkurrensmyndigheterna, i dagens globaliserade värld, måste samarbeta mer än någonsin tidigare. EU har en nyckelroll för att uppmuntra starka konkurrenskulturer på andra håll i världen. Samtidigt måste EU kunna reagera på orättvisa utländska subventioner. Den gemensamma handelspolitiken - snarare än kompensatoriskt stöd - är det rätta verktyget för att ta itu med detta. Konkurrens genom subventionering skulle urholka EU:s sammanhållning, skapa skadlig subventioneringstävlan inom vår inre marknad och medföra allvarliga risker för tvister inom WTO.
Jag ser fram emot debatten.
Pervenche Berès
för PSE-gruppen. - (FR) Fru talman, fru kommissionsledamot! Som ni vet är mötet mellan parlamentet och kommissionen en viktig händelse när det gäller konkurrenspolitiken eftersom det är då som vi utvärderar en av kommissionens viktigaste politiska frågor samtidigt som vi i de andra bara fastställer de generella grunddragen utifrån vilka beslut som fattas.
Även om det betänkande som vi lägger fram i år är av balanserat slag behöver det kompletteras med svar på frågan om vad som menas med ”rättvis och icke-snedvriden konkurrens” som det står i fördraget.
Det verkliga problemet med konkurrens som vi noga måste överväga är faktiskt situationen i näringslivet där det finns en ökande och hemlig trend mot ett arbetssätt där, utan tvekan av flexibilitetsskäl, lärlingarnas kontrakt förnyas månad för månad för att de ska få tillgång till yrkesmässig utbildning men som gör att skillnaden mellan dem och de som lyder under arbetslagen blir större.
I utskottet för ekonomi och valutahandel är vi också oroade över vilka slutsatser som dras från de branschutredningar som ni har genomfört, och speciellt vilken potentiell påverkan de har på strukturen i det aktuella marknadssegmentet. Jag tänker exempelvis på situationen för lokala banker eller andelsbanker i förhållande till banksektorn för privatpersoner men vi vill också att ni tar upp andra sektorer som kanske är mycket svårare att gripa sig an. Tre sektorer som vi är särskilt angelägna om är investeringsbanker, kreditvärderingsinstitut eller revisionsbyråer. Vi anser att om konkurrens ska vara fri och icke-snedvriden måste man också våga ta en titt på dessa sektorer på samma sätt som kommissionen ibland har gjort med aktörer av lika stor betydelse.
Om så sker kan ni räkna med vårt stöd även om ni aldrig får glömma att konkurrenspolitik aldrig kan vara ett självändamål utan ingår i strategin för Europeiska unionen som i dag är fastställd i Lissabonstrategin men också i de målsättningar som lades fram den 8 mars 2007 som innefattar kampen mot effekterna av klimatförändringar och viljan att ge Europeiska unionen kapacitet att forma sin egen oberoende energipolitik.
Sophia in 't Veld
för ALDE-gruppen. - (NL) Fru talman! Först vill jag berömma den föredraganden som inte är här och som jag tycker har sammanställt ett utmärkt dokument som får brett stöd i vårt utskott. Jag vill också ge Neelie Kroes en eloge för vad hon har gjort eftersom, som Pervenche Berès just sa med ett mycket bra skäl, konkurrenspolitik inte är ett självändamål. Jag tror att Europeiska kommissionen under vägledning av just Neelie Kroes har inlett en ny pragmatisk strategi, något som vi uppskattar mycket.
Ibland inser inte människor faktumet att konkurrensregler inte är till för att förhindra affärer eller motarbeta nationella regeringar. Konkurrensregler är utformade för att se till att samma regler och lika möjligheter gäller för alla som verkar på den inre marknaden. Konkurrensreglerna finns därför till för att Europa ska kunna anta en stark position i världen gentemot den globala konkurrensen. Av detta skäl bör vi inte konkurrera med varandra utan istället se till att skapa en väl fungerande inre marknad.
Även jag är en trogen förespråkare för branschutredningar och när det gäller energipolitik kan ni räkna med parlamentets stöd. Jag vill trots allt göra ett påpekande. I medlemsstaterna är var och en just nu upptagen med att förbereda inför toppmötet som äger rum till helgen, på vilket energipolitiken återigen kommer att tas upp som en av de nya huvudfrågorna på dagordningen. En av de få positiva punkterna i hela diskussionen. Samtidigt har jag noterat att samtidigt som ledare för nationella regeringar säger att vi ska ha en gemensam energipolitik är de ändå inte beredda att sluta skydda sina nationella favoriter. De kanske ska börja praktisera det som de predikar om.
När det gäller statligt stöd kan jag som föredragande för statligt stöd och för innovation säga att jag har diskuterat den här frågan tidigare. Jag är faktiskt nyfiken på om det finns en första konsekvensbedömning av dessa undantagsregler och om man mer allmänt kommer att göra en bedömning om hur lämpligt det statliga stödet är.
Slutligen, när det gäller anpassningsklausulen har den även tidigare varit föremål för diskussioner. Det är givetvis ett problem om frikostiga mängder av statligt stöd görs tillängliga utanför Europeiska unionen. Samtidigt föredrar jag att förstärka Europas konkurrenskraft med andra medel. Enligt min mening är det mycket olämpligt att börja dela ut frikostiga mängder statligt stöd och subventioner när vi ännu inte har kommit tillrätta med andra åtgärder, såsom patent, att göra arbetsmarknaden mer flexibel, öppna upp marknaden för tjänster och många andra åtgärder av detta slag. Sådana misstag kan inte rättas till med statligt stöd.
Jeffrey Titford
för IND/DEM-gruppen. - (EN) Fru talman! Det har alltid varit min åsikt att EU, långtifrån att uppmuntra till konkurrens, i sin satsning på de mytiska ”gemensamma spelreglerna” vill utrota den fullständigt. Detta betänkande gör inte mycket för att ändra den uppfattningen.
I punkt 13 stöds en gemensam konsoliderad bolagsskattebas, vilket är ännu ett steg mot en obligatorisk EU-bolagsskatt, något som är i grunden anti-konkurrensfrämjande. Idén får entusiastiskt stöd av Frankrike och Tyskland, två länder med högre bolagsskattesatser, som måste dregla vid tanken på att alla andras skattesatser skulle hamna på samma nivå som deras.
Något av det dummaste jag har hört av EU-jargong är ”orättvis skattekonkurrens”, som är precis vad denna klausul handlar om. Det finns inget orättvist i att vissa medlemsstater har mer företagsvänliga skattesystem än andra. Det uppmuntrar konkurrens. I betänkandet framförs kritik mot statligt stöd, som man skulle förvänta sig, men man drar den felaktiga slutsatsen att allt statligt stöd är dåligt. I Storbritannien håller vi nu, på grund av EU:s restriktioner mot statligt stöd, på att förlora vårt kungliga postverk, till nackdel för konsumenterna, särskilt i mer avlägsna regioner.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Fru talman, fru kommissionsledamot! I mitt anförande tänker jag använda en så kallad fallbeskrivning, vilket innebär att jag försöker dra slutsatser utifrån en enstaka händelse som kan tillämpas i en mer allmän mening.
Som parlamentsledamoten vet har jag vid flera tillfället uppehållit mig vid frågan om de uppköpserbjudanden som har gjorts i Spanien mot elektricitetsföretaget Endesa. Min kollega i gruppen Alliansen för liberaler och demokrater för Europa har hänvisat till nationella mästare och jag tycker att det här fallet passar perfekt in i sammanhanget.
Som ni vet har den nuvarande spanska regeringen gjort allt den kan för att förhindra att ett tyskt företag, E.ON, förvärvar en andel i Endesa. Detta handlande har redan lett till att kommissionen startat två förfaranden. Det ena mot det allmänna beslutet att låta ett speciellt utskott att lägga fram särskilda villkor och det andra i samband med dessa specifika villkor. Kommissionsledamoten vet precis vad jag talar om.
Sedan förvärvades en andel av Endesa av ett italienskt företag som för övrigt delvis är statligt. Jag ställde frågan till kommissionsledamoten och fick i dag ett svar där hon säger att man undersöker restriktionerna mot rösträtten som har fastställts av den spanska regeringen.
Det tredje kapitlet i det här fallet är att den ansvarige, ordföranden i den nationella elkommittén, den spanska tillsynsmyndigheten, som är tillsatt av den socialistiska regeringen har lämnat in sin avskedsansökan till samma socialistiska regering i protest mot vad han anser vara brott mot hans självständighet. Det är hans förklaring till det spanska parlamentet. Tyvärr har vi inte lyckats nå honom för att ge en förklaring här i parlamentet, men jag har inte gett upp hoppet om att full och öppen insyn ska råda även här. Jag vill veta om kommissionsledamoten, kommissionen, är oroade över denna fråga som påverkar den korrekta funktionen av hela europeiska marknaden och som är en fråga för hela Europa, vilken, om ni tillåter, även påverkar rättssäkerheten, det goda namn och anseende som mitt land har på den internationella marknaden. Tro mig, fru kommissionsledamot, det är vad som oroar mig mest.
Jag skulle vilja att kommissionsledamoten berättar om hon har genomfört några utredningar, om hon har för avsikt att göra det, om hon tänker ta upp problemet med den socialistiska regeringen och om hon tänker genomföra reformer i syfte att bekämpa problemet.
Tack, fru talman! Jag har överskridit min talartid något eftersom min talesman, Jonathan Evans, inte var här och jag tyckte att jag kunde använda lite av hans tid. I varje fall vill jag tacka er.
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. (EN) Fru talman! Jag är imponerad av betänkandet, precis som alla andra som redan har talat. Jag uppskattar betänkandet i sig, men jag uppskattar i ännu högre grad de årliga debatterna, särskilt med de ledamöter som är närvarande vid detta sammanträde.
Betänkandet utgör ett mycket viktigt bidrag till den vidare utvecklingen av denna politik. Jag kan försäkra er om att jag inte bara lyssnar till er utan att jag också tar hänsyn till många av era inlägg - som låter mycket vettiga. Om konkurrenspolitiken verkligen ska bidra till tillväxt och arbetstillfällen i EU måste vi fortsätta arbeta tillsammans. Detta innebär att alla aktörer måste vara delaktiga - både inom och utanför parlamentet - och ta hänsyn till den fråga som Sophia in 't Veld berörde. Det handlar inte om att göra narr av någon utan snarare om att inrätta gemensamma spelregler som leder till att alla, både konsumenterna och näringslivet, i slutändan får del av vinsten.
Jag skulle vilja besvara några särskilda frågor som har tagits upp i debatten i kväll. Pervenche Berès hade några intressanta idéer om nya branschutredningar, och jag ska definitivt fundera på det som hon berörde: ratinginstitut, revisionsföretag och stora investeringsbanker. Vi har ännu inte bestämt oss och diskuterar fortfarande frågan, så jag sätter upp detta på listan. Det är mera en fråga om resurser än brist på branscher där det skulle vara vettigt att inleda en branschutredning. För närvarande har kommissionen inga vägande skäl för att genomföra en bred konkurrensstudie inom just dessa branscher, men det betyder inte att vi inte kan fundera över det. Jag skulle välkomna fortsatta diskussioner med parlamentet om dessa frågor. Självfallet är kommissionen alltid beredd att noga övervaka varje tecken på konkurrensmotverkande uppträdande som vi uppmärksammar i enskilda situationer.
Pervenche Berès talade också om konkurrens på icke-traditionella grunder, till exempel genom löner. I betänkandet nämns också skatter. Jag konstaterar att många av er hyser oro för så kallad skattekonkurrens mellan medlemsstaterna. Det stämmer att kommissionen har befogenheter att bedöma om skatteåtgärder påverkar konkurrensen. Detta gäller dock endast - och jag vill göra detta helt klart - när dessa åtgärder anses utgöra statligt stöd och huvudsakligen när de är selektiva till sin natur, i den meningen att de inte utgör allmänna åtgärder.
Jag kommer nu till den fråga som Sophia in 't Veld berörde. De senaste tio åren har kommissionen sett över skattesystem som kan vara skadliga. Vi har framfört invändningar mot ett antal nationella åtgärder som bland annat inriktas på verksamhet inom utlandsbaserade företagsgrupper.
När det gäller lönekonkurrens är mitt svar helt klart: om åtgärder som rör löner kan ses som statligt stöd kommer kommissionen att utöva sina befogenheter.
Om jag övergår till frågan om statligt stöd, särskilt till svar på det som Sophia in 't Veld tog upp, vill jag säga att statligt stöd i princip, som vi alla är medvetna om, är förbjudet i fördraget för att undvika snedvridning av konkurrensen på vår gemensamma marknad. Men statligt stöd kan faktiskt vara ett legitimt verktyg för att skapa resultat som gynnar allmänintresset, till exempel för regional sammanhållning, utveckling och forskning samt innovation och högkvalitativa offentliga tjänster som marknaderna själva inte tillhandahåller. Det är därför vi inriktar oss på att utforma nya regler för statligt stöd, vilket är syftet med undersökningen. Där tillämpas en mer ekonomisk strategi för att bedöma var marknaden har misslyckats och inrikta lämpliga stödåtgärder på dessa områden. Detta är en balanserad och realistisk syn. Den återspeglar behovet av att hjälpa medlemsstaterna att göra det bästa av skattebetalarnas pengar - statligt stöd är, när allt kommer omkring, skattebetalarnas pengar.
Kommissionen offentliggör resultattavlan för statligt stöd två gånger om året. Som ni vet innehåller den uppgifter om och analyser av medlemsstaternas utgifter för statliga stödåtgärder. Man tittar dessutom närmare på medlemsstaternas framsteg för att nå Lissabonmålen om mindre och bättre stöd. I nästa utgåva kommer vi att se närmare på frågan om återkrav. Dessutom kommer ett antal indikatorer och statistiska tabeller på vår EU-webbplats att ge möjligheter till ytterligare diskussioner. Men Sophia in 't Veld har rätt: vi behöver göra mer för att utvärdera effekterna av statligt stöd, om det är vettigt och hur. Där kan vi ha hjälp av den nya, mer ekonomiska strategin.
Jag kan svara José Manuel García-Margallo y Marfil helt kort: vi har diskuterat detta förut, och vi vet precis vad ärendet handlar om. Vi har inlett ett överträdelseförfarande mot de berörda medlemsstaterna vid EG-domstolen med anledning av att de inte har respekterat våra två artikel 21-beslut enligt fusionsfördraget. Min kollega, Charlie McCreevy, vidtar samtidigt åtgärder enligt reglerna för den inre marknaden.
Jag är alltid öppen för era förslag om ytterligare förbättringar av konkurrenspolitiken för att få marknaden att fungera bättre. Jag behöver verkligen era idéer och er kreativitet. Vi gör vårt bästa för att fullända denna process, och jag är tacksam för ert fortsatta stöd och era värdefulla insatser. Vi är inte där än, men vi är på rätt spår.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum imorgon den 19 juni 2007.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Elisa Ferreira 
Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! I parlamentets betänkande om konkurrenspolitiken 2005 uppmärksammar vi de ansträngningar som kommissionen har gjort för att modernisera konkurrenspolitiken.
Jag vill gärna belysa de huvudsakliga rekommendationerna i betänkandet.
På det viktiga området energi stöder vi kommissionens åtgärd om uppdelat ägande.
Vi upprepar uppmaningen till kommission att på gemenskapsnivå klargöra vilka allmännyttiga tjänster som ska knytas till vilka serviceoperatörer av allmänt ekonomiskt interesse när det gäller strategisk säkerhet och generell täckning.
Vi anser också att det är viktigt att se till att EU:s externa dimension överensstämmer med konkurrenspolitiken vid förhandlingar om bilaterala handelsavtal.
Trots kommissionens ansträngningar att harmonisera metoder och garantera insynen råder faktiskt konkurrens när det gäller incitament mellan EU-regioner och medlemsstater som i kombination med utebliven skatteharmonisering uppmuntrar artificiella företagsomflyttningar.
Dessa och andra utmaningar belyser behovet av att stärka EU:s förmåga att lägga fram effektiva konkurrensregler och förbättra flexibiliteten i svaren på nya utmaningar. Därför är det viktigt att fortsätta ge europeiska konkurrensverket de resurser som det behöver.
