2. Hängningar i Iran
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är sex resolutionsförslag om hängningar i Iran.
Paulo Casaca
författare. - (PT) I år är det 20 år sedan massavrättningarna av tusentals politiska fångar i Teherans fängelser. Detta var ett av de största brotten mot mänskligheten sedan andra världskriget.
Antalet avrättningar i Iran är helt utom kontroll för närvarande. Enligt officiella kommunikéer från de iranska myndigheterna genomfördes 29 hängningar på en dag i Evinfängelset i Teheran. Regimen respekterar inte minderårigas eller någons rättigheter och nu är det möjligt att de amerikanska myndigheterna som utannonserat kommer att lämna över Ashraflägret, där nästan 4 000 iranier skyddas enligt den fjärde Genèvekonventionen, på grund av den status som de amerikanska myndigheterna gav dem. Trots att de officiellt skyddas av de amerikanska myndigheterna pågår det nu förhandlingar om överlämnande av dem till de iranska myndigheterna i det här läget och på dessa villkor.
Fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Vi kan absolut inte tillåta någonting sådant. I så fall bidrar vi till det värsta brottet mot mänskligheten. Det skulle göra oss till medbrottslingar. Det kan vi inte under några omständigheter tillåta. Mina damer och herrar! Jag måste säga att detta är mycket värre än Guantanamo, och det måste vi verkligen få de amerikanska myndigheterna att förstå. Vi kan inte tillåta någonting sådant, eftersom det skulle innebära en total kollaps för vår civilisations värden.
Charles Tannock
författare. - (EN) Herr talman! Den brutala teokratiska regimen i Teheran tycks perverst nog njuta av att chockera världen och trotsa de civiliserade normer som kännetecknar de flesta andra länder. Iran är inte bara ökänt för antalet avrättningar, utan också för de regelbundna och skoningslösa avrättningarna av ungdomar som begick brott som barn.
De flesta länder som fortfarande tillämpar dödsstraff mot vuxna gör det enbart för överlagt mord, men Irans tolkning av brott som bestraffas med döden är oerhört bred och inkluderar homosexualitet och otrohet. Domstolarna utfärdar ofta sådana domar för saker som för oss i Europa betraktas som mindre lagöverträdelser eller inga brott alls.
Tidigare har tonårsflickor som ertappas med sexuell aktivitet utanför äktenskapet avrättats för så kallade ”brott mot den sexuella renheten”. Vi som union bör oreserverat fördöma Irans ohyggliga historia i fråga om mänskliga rättigheter, precis som vi fördömer dess ansträngningar att anrika uran för kärnvapen. Vi vädjar här i parlamentet till Irans president att visa nåd, men jag måste säga att jag inte har några större förhoppningar.
Marios Matsakis
författare. - (EN) Herr talman! Trots att parlamentet och Förenta nationernas generalförsamling har antagit resolutioner, och i strid med grundläggande moraliska och etiska principer, fortsätter den teokratiska, totalitära regimen i Iran att utsätta sina medborgare för dödsstraffet - bland andra grymheter. Det ska dock sägas att avrättningar med den fruktade och mest barbariska metoden stening lyckligtvis tycks hålla på att försvinna. Det är utan tvivel ett steg i rätt riktning.
Icke desto mindre lämnar objektiviteten hos många rättegångar som äger rum i Iran mycket i övrigt att önska. I många fall är normerna för rättsskipningen långt ifrån de man väntar sig det tjugoförsta århundradet. Dessutom förekommer avrättningar av politiska och/eller teologiska skäl fortfarande ofta. Sådant är ännu en skamfläck på de styrande myndigheterna i Teheran. Vidare fortsätter avrättningarna av ungdomsbrottslingar, trots de internationella protesterna.
Med den här nya resolutionen i dag kan man verkligen hoppas att ledarna för regimen i Iran äntligen kommer att lyssna på reson och sunt förnuft, och snabbt kommer att sätta igång med att införa internationellt accepterade normer för rationellt beteende i landet. Irans folk förtjänar någonting mycket bättre än att lida av ett barbari som allvarligt kortsynta och oerhört grymma ledare för en skygglappsförsedd politisk eller religiös fanatism gör sig skyldiga till. Det har länge varit dags för en liberal förändring i Iran. Låt oss hoppas att den kommer snart.
Feleknas Uca
författare. - (DE) Herr talman! Än en gång måste vi tala om brott mot mänskliga rättigheter i Iran, och det var inte alls länge sedan vi gjorde det senast.
För bara tre månader sedan utarbetade vi en resolution om avrättningarna i Iran här i parlamentet. Tyvärr har det inte skett någon förändring till det bättre sedan dess. Tvärtom: i skuggan av kärnvapenkrisen fortsätter Mullahregimens regim med sitt mördande i oförminskad utsträckning. För bara en vecka sedan avrättades en 18-årig man, Behnam Saree, offentligt. Veckan före hängdes en 20-årig man för ett brott som han begick när han var 15. Förfarandet är alltid detsamma. Den unge mannen tvingas kliva upp på en pall, snaran läggs om hans hals och dras åt när bödeln sparkar undan pallen. Det finns ingen barmhärtighet i denna metod.
När man ställs inför barbariska handlingar av den här typen är det svårt att föreställa sig än värre barbari. Jag frågar er, mina damer och herrar, kan det bli värre? Ändå måste jag säga: Ja, det kan det! Någonting som är ännu värre är att avrätta minderåriga. De dödsstraff som utdöms och verkställs mot ungdomar som ännu inte har blivit myndiga är ett allvarligt brott mot Islamiska republiken Irans internationella skyldigheter och åtaganden.
Iran har undertecknat ett antal internationella konventioner enligt vilka landet måste avstå från att avrätta minderåriga brottslingar. Det är makabert - på gränsen till det smaklösa - när företrädare för den iranska regeringen svarar på kritik mot detta förfarande genom att hävda att avrättningen skjuts upp tills personen har blivit myndig.
Iran är det land som verkställer flest avrättningar av minderåriga och innehar således en djupt skamlig position i toppen av listan. Enligt Amnesty International har inget annat land någonstans i världen avrättat så många minderåriga sedan 1990. Bara under 2007 och 2008 avrättades 15 ungdomar, och antalet minderåriga brottslingar som ska avrättas har nått en oacceptabel, till och med kritisk nivå i Iran. Minst 132 minderåriga brottslingar sitter för närvarande i dödsceller, och det verkliga antalet kan mycket väl vara mycket högre.
Situationen i Irans fängelser är också kritisk. Sedan den 25 augusti hungerstrejkar flera hundra kurdiska politiska fångar i iranska fängelser. De protesterar mot de omänskliga förhållandena, mot tortyr och övergrepp och mot dödsstraffet. Världssamfundet måste snarast vidta åtgärder mot detta. Vi måste fortsätta att oförtröttligt driva på och insistera på att Iran måste respektera mänskliga rättigheter.
Situationen är alldeles för prekär för att medge fördröjningar med att ta itu med den här frågan.
Raül Romeva i Rueda
författare. - (ES) Herr talman! I början av augusti fick vi strålande nyheter från Iran. Det iranska rättsväsendet hade beslutat att upphöra med stening som avrättningsmetod.
Den omedelbara följden var att minst 10 kvinnor undgick att avrättas på detta brutala sätt. Det blev dock en kortlivad glädje eftersom stening finns kvar som straff vid vissa former av otrohetsbrott i det förslag till reformering av strafflagstiftningen som det íranska parlamentet för närvarande behandlar.
Vårt problem med Iran handlar dock inte bara om stening, utan om dödsstraffets blotta existens, för det antal människor som avrättas i Iran hör fortfarande till de högsta i världen. Det har redan sagts, och jag ska upprepa det, att 191 människor har avrättats i år och att 317 människor avrättades 2007. Det är ett rekord som bara Kina kan slå.
Generellt sett fördömer vi öppet att de människor som ägnar sig åt att försvara och främja mänskliga rättigheter, de som försvarar sexuell frihet och de som arbetar mot dödsstraff förföljs, interneras och ofta avrättas. Alla dessa människor anklagas ofta för att bedriva verksamhet som hotar den nationella säkerheten i Iran.
Det finns många fall som borde tas upp här, men låt mig bara nämna ett: Yaghoub Mehrnehad, en aktivist och förkämpe för minoriteters rättigheter som tillhörde baluchifolket och var verkställande direktör för ungdomsorganisationen ”Rättvisans röst”. Han avrättades den 4 augusti efter att offentligt ha ifrågasatt lokala tjänstemäns inställning.
Marcin Libicki
författare. - (PL) Herr talman! I dag diskuterar vi brott som den iranska staten har begått mot sina egna medborgare. Den här frågan skiljer sig något från andra som vi brukar diskutera, eftersom Iran inte ligger i krig med något annat land. Landet är därför inte utsatt för det slags intensiva tryck som kan leda till olika typer av brottsliga handlingar. Den iranska regimen valdes på ett relativt demokratiskt sätt. Det är ytterligare en faktor som gör att det inte bör finnas något politiskt tryck. Dessutom finns det inga spänningar mellan de olika nationella grupperna i Iran.
Icke desto mindre avrättas minst en person om dagen i Iran. Äldre människor avrättas för brott som de begick när de var 13 eller 14 år gamla, och minderåriga avrättas också. Världssamfundet bör dra lämpliga slutsatser av detta. Det bör utestänga Iran från så många internationella organisationer som möjligt. Den sortens handlingar kan leda till resultat. Det bästa exemplet på det är att stening inte längre används. Jag kräver också att internerna i Ashraflàgret inte överlämnas till Iran, eftersom de riskerar att överlämnas till bödeln.
Tunne Kelam
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman, fru kommissionsledamot! Det är verkligen viktigt att visa den iranska regimen att vi med kraft fördömer det ökade antalet avrättningar där och att vi stöder demokratisk förändring i landet. Men vi oroar oss också över vad som ska hända med de nästan 4 000 medlemmarna av den iranska oppositionen som finns i Ashraflägret i Irak.
Därför uppmanar vi med kraft de irakiska och amerikanska myndigheterna att inte tvinga några iranska flyktingar att återvända till Iran, utan att i stället finna en tillfredsställande långsiktig lösning för dem som sitter i Ashraflägret och har status som skyddade personer enligt den fjärde Genèvekonventionen.
Proinsias De Rossa
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! När en religion av något slag får absolut makt någonstans i världen tycker jag att resultatet blir precis samma brutalitet och intolerans som i sekulära diktaturer. I Iran är homosexualitet belagd med dödsstraff, otrohet är belagd med dödsstraff, spioneri, väpnat rån, narkotikahandel och förstås apostasi är brott belagda med dödsstraff. Om du inte rättar in dig i ledet blir du hängd.
Enligt oppositionskällor har politiska aktivister anklagats för att ha begått brott och avrättats. En iransk man har hängts för våldtäkt, trots att det påstådda offret drog tillbaka sina anklagelser och en juridisk granskning av domen beordrats. Mobilkranar och bilkranar används för offentliga hängningar, vilket innebär att de som avrättas långsamt och smärtfullt dör av kvävning eftersom deras kroppar inte faller ned.
Det är viktigt att vi pressar de iranska myndigheterna att som ett absolut minimum systematiskt omvandla alla dödsstraff för ungdomsbrottslingar och att stoppa avrättningarna av de fyra unga pojkar som just nu väntar på att få sina straff verkställda. Jag skulle välkomna ett stopp för stening av kvinnor - förhoppningsvis kommer det att komma. Som det står i resolutionen är det dock oroande att man i ny lagstiftning vill behålla stening som straff för otrohet.
Marco Cappato
för ALDE-gruppen. - (IT) Herr talman, mina damer och herrar! När vi betraktar Iran som ett globalt hot och ett kärnvapenhot skulle vi till exempel behöva involvera Ryssland för att få till stånd ett kraftfullt politiskt och diplomatiskt agerande. Vidare är Iran det tydligaste beviset någonsin på att frågan om mänskliga rättigheter borde vara en integrerad del av vår internationella och gemensamma säkerhetspolitik, eftersom grunden till kärnvapenhotet Iran är det vardagliga våld som landets regim bedriver mot iranska medborgare, och det är detta vi måste uppmärksamma.
Jag hoppas att kommissionsledamoten kan berätta mer om hur pengarna för att främja demokrati och rättsstatsprincipen används. Vi vet att det är väldigt svårt att kontakta den demokratiska oppositionen i Iran. Dessutom har vi den allmänna frågan om dödsstraffet, som FN har röstat om. Den här kammaren drev på hårt för att få till stånd ett moratorium, ett globalt upphävande. Nu är det dags att förstärka den inställningen och föreslå att FN utser ett särskilt sändebud för generalsekreteraren om dödsstraffet. Jag föreslår det i ett muntligt ändringsförslag, och hoppas att de politiska grupperna kan stödja det.
Mogens Camre
för UEN-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag tror att alla här i plenisalen håller med mig om att när man läser om de enskilda fall av brott mot mänskliga rättigheter som refereras i den här resolutionen känns det inte som om det kan handla om händelser som har ägt rum det här århundradet. Men detta är beklagligtvis hur situationen ser ut i ett land som har återgått till medeltida, primitiv brutalitet för att försöka trycka ned sitt eget folk - ett folk som längtar efter demokrati, frihet och reformer.
Vi, de västerländska demokratierna, kan inte för all framtid förhandla med den kriminella regimen i Teheran i den naiva förhoppningen att våra svaga förhandlare någonsin ska kunna uppnå någonting från en regim som inte förstår och respekterar den moderna världen och dess värden och uppenbarligen hatar sitt eget folk lika mycket som den hatar oss. Låt den här resolutionen bli ett sista krav på rättvisa och mänskliga rättigheter. Jag vill också nämna - med djupt beklagande - att EU fortfarande har kvar den demokratiska iranska oppositionsrörelsen PMOI på sin terroristlista, trots beslut både i Europeiska gemenskapernas domstol i Luxemburg och i den brittiska högsta domstolen om att detta inte är motiverat.
Slutligen stöder jag de muntliga ändringsförslagen från Tunne Kelam om Ashraflägret och det muntliga ändringsförslaget från Alain Hutchinson. Dessa ändringsförslag förbättrar resolutionen.
Koenraad Dillen
- (NL) Herr talman! Vi får inte göra oss några illusioner. Teokratin i Teheran känner uppenbarligen bara förakt för demokratin i Europa. Trots det är det bra att parlamentet än en gång utan omsvep fördömer avrättningarna i Iran. Avrättningar av minderåriga strider inte bara mot internationell lag, de är fullkomligt barbariska och säger allt om hur skoningslös den regim som har härskat i Teheran i decennier är. De bör också vara en varning för de naiva människor som tror att man kan hantera Iran med silkesvantar.
Ändå saknas det någonting i den här resolutionen. Man noterar helt korrekt att fler människor avrättas i Iran än i något annat land med undantag av Kina. Man borde emellertid ha lagt till att sedan januari 2005 är Saudiarabien, Sudan, Jemen och Pakistan de enda länder som har dömt minderåriga till döden och avrättat dem. Det är inget sammanträffande att dessa länder är muslimska länder där sharialagarna tillämpas till andan och bokstaven. Det är kanske politiskt inkorrekt att säga det, men fakta talar sitt tydliga språk. Dessa seder är ytterligare bevis på att denna islam, som ännu inte har genomgått någon upplysning, inte är förenlig med våra västerländska värden.
Bernd Posselt
(DE) Herr talman! En kollega från vänstern i parlamentet har precis använt sig av den tragiska frågan om dödsstraffet i Iran och de förskräckliga brott som begås där som en förevändning för att angripa religionen i sig. Han tillskriver dessa handlingar till regimens religiösa karaktär. Jag anser att det är orimligt.
Det handlar helt enkelt om en totalitär regim som helt enkelt använder sig av islam för sina egna ändamål. Det är detta som är problemet och vi måste med kraft fördöma själva regimen, inte islam eller religionen i sig.
De mest fruktansvärda regimerna i världshistorien är för övrigt de som åberopat nationell eller internationell socialism, vilket Kina fortfarande gör.
Vi bör därför klargöra en sak: parlamentet är inte rätt plats för ideologiska konflikter, inte ens när det gäller problemet med Iran. Det här handlar inte om ideologi, utan om de mänskliga rättigheternas allmängiltighet. De mänskliga rättigheternas allmängiltighet går utöver ideologiska olikheter. Det finns inga asiatiska mänskliga rättigheter, och inga islamiska, som ger folk mindre säkerhet och som skulle kunna överse med dödsstraffet i någon form. Vi är helt och hållet emot dödsstraff, oavsett om det tillämpas i Förenta staterna, Kina eller i Iran, men vårt sätt att se på dessa länder är olika. Vi måste ha en sak klar för oss: den Iranska regimen är en totalitär regim och vi ser gärna att den upphör.
Józef Pinior
(PL) Herr talman! Internationell lag är glasklar. Personer som var under 18 år när de begick brott får inte dömas till döden. Iran kränker den internationella lagstiftningen.
Jag vill understryka att Iran som stat är part i internationella konventioner. Man har undertecknat sådana förpliktelser. Tjugofyra organisationer från hela världen som arbetar för skydd för de mänskliga rättigheterna uppmanade i juli detta år Iran att avskaffa dödsstraffet, inte bara för minderåriga utan helt och hållet. Hittills i år har sex minderåriga avrättats i Iran, det blir sammanlagt 26 ungdomar sedan 2005.
Herr talman, fru kommissionsledamot! Parlamentet har redan vid ett flertal tillfällen debatterat de grymma metoder som används för att tillämpa lagen i Iran. Vi kan inte tillåta att människorna som nu befinner sig i Ashraflägret överlämnas till Iran, eftersom rättsstatsprincipen inte tillämpas i landet.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Herr talman! Situationen för de mänskliga rättigheterna i Iran förbättras inte. I Arak och i Boujerd hängdes i går två personer, och många fler väntar på att få sina domar verkställda. Flera tusen motståndare till ayatollans regim hålls för närvarande i förvar i Ashraflägret. De är medlemmar i Folkets Mujahedin och de hotas med utvisning från Irak. För många av dem skulle detta innebära en säker död. I enlighet med den fjärde Genèvekonventionen har de amerikanska styrkorna tillhandahållit säkerhet för dem som befinner sig i lägret. De planlagda förändringarna för dessa styrkors situation innebär, som konstaterats i resolutionsförslaget, att man så snart som möjligt måste finna en långsiktig lösning för de Iranska flyktingarna som bor lägret. Medan jag har ordet vill jag påminna parlamentet ännu en gång om behovet av att få rättsliga avgöranden korrekt genomförda och att stryka Mujaheddin från listan över terroristorganisationer.
Marek Aleksander Czarnecki
(PL) Herr talman! Antalet offentliga avrättningar i Iran ökar. Enligt uppgifter från Amnesty International avrättas varje år 200 personer framför tusentals åskådare. I Iran tillämpas dödsstraff för bl.a. hädelse, apostasi, äktenskapsbrott och prostitution. De mycket stränga straffen för sedeslöshet och apostasi har lett till berättigade protester från försvarare av de mänskliga rättigheterna utanför Iran och från reformvänliga politiker i landet.
Västvärlden kan helt enkelt inte vara en passiv åskådare till sådana makabra handlingar. Europaparlamentet bör otvetydigt fördöma den iranska regimens agerande. Parlamentet bör också stödja oppositionens fredfulla och reformvänliga strävan som företräds av Folkets Mujaheddin. Det logiska resultatet av en demokratisk omvandling av den nämnda organisationen, som leds av Maryam Radjavi, skulle vara att den stryks från EU:s lista över terrororganisationer.
Dumitru Oprea
(RO) Sett från ett psykologiskt perspektiv har det bevisats att hårda bestraffningar aldrig har haft en uppfostrande inverkan, utan har genererat hat, våld och önskan om hämnd mot sitt eget folk och mot myndigheter. Jag är inte emot att straffa de skyldiga, men inte genom att tillämpa dödsstraff.
Låt oss inte glömma att människor kan bättra sig genom omskolning och program för återintegrering i samhället. Låt oss inte glömma att ungdomar under 18 års ålder döms till döden även om de internationella rättigheterna, som iranierna godkänt genom underskrift, inte tillåter sådana grymheter. Vid ett tillfälle fick vi höra talas om en förskräcklig händelse när en grupp ungdomar från Isfahan straffades för att ha dansat för nära, några få centimeter från varandra, vilket är förbjudet.
Som lärare vill jag påpeka att positiva resultat inom utbildning inte kan uppnås genom rädsla, tvång och fysisk bestraffning.
Aloyzas Sakalas
(EN) Herr talman! Jag vill uppmärksamma mina kolleger på att hundratals personer avrättas i Iran varje år. Det är resultatet av den misslyckade politik som vår union har bedrivit med Iran under de senaste åren.
Vi borde veta att endast en stark, intern opposition i Iran kan ändra på den situationen. Jag undrar i dag varför EU behåller den Iranska oppositionen på en svart lista, trots att brittiska domstolar beslöt att stryka den från listan? Är det inte dags att rådet, under det nuvarande ordförandeskapet, lever upp till sin skyldighet att respektera rättsstatsprincipen och en gång för alla tar bort oppositionsrörelser från den svarta listan? Jag anser att Benita Ferrero-Waldner kan vidta de nödvändiga åtgärder som krävs.
Ewa Tomaszewska
(PL) Herr talman! Att döma en tioåring till döden är inget annat än inhumant. Att använda lyftkranar som galge är ett brott och att missbruka tekniken. Offentliga avrättningar främjar dessutom ett aggressivt beteende bland befolkningen. Vi har redan vid många tillfällen diskuterat situationen i Iran. Iran bryter cyniskt mot de internationella åtaganden som man har undertecknat. Våra resolutioner har visat sig vara verkningslösa. Jag hoppas att Europeiska kommissionen överväger möjligheten att införa sanktioner med tanke på de brott som begåtts av Irans ledare mot deras egen nation.
Zbigniew Zaleski
(PL) Herr talman! Den nuvarande totalitärregimen i Iran kan som bäst beskrivas som en regim som utför en reductio ad absurdum av lagen och använder sig av skräck som psykologisk metod. Lagen fungerar när människor vet vad som kan beläggas med straff, men de måste avpassas. Det finns ett relevant historiskt exempel. Det existerade ingen lag alls i Sovjetunionen, bara viljan hos en enda allvetande individ och hans departement, nämligen KGB. Situationen i Iran är absurd eftersom dödsstraffet kan utdömas för allt och inget. I Iran finns inga domstolar, ingen logik och inga rättvisa rättegångar. Därför stöder jag begäran om att inga politiska flyktingar, som de tidigare nämnda i Irak, ska återsändas till Iran - i synnerhet inte minderåriga - eftersom de helt enkelt skulle föras till galgen utan rättegång.
Benita Ferrero-Waldner
kommissionsledamot. - (EN) Herr talman! Jag anser att dödsstraffet sannerligen är ett av de sorgligaste brotten mot de mänskliga rättigheterna, och särskilt de dödsdomar som utfärdas mot ungdomar. Jag tror att vi alla känner samma djupa, allvarliga och brådskande behov av att göra någonting. I juni fördes en debatt i samma fråga, och ändå har situationen mellan juni och nu tyvärr inte förbättrats, utan försämrats. Det ökande antalet uttalanden som gjorts av EU sedan junidebatten, åtta till hittills, visar på vidden och allvaret av vår oro.
Ni har tagit upp många fall och jag vill också nämna några. I förra veckan, dagen efter att EU djupt beklagat avrättningen genom hängning av den minderåriga Reza Hejazi, avrättades ytterligare en tonåring. Den 26 augusti avrättades Behnam Zaree i fängelset i Shiraz. Detta skedde trots särskild begäran om nåd, inte bara från EU, utan från hela världen, särskilt från FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter. Behnam Zarees avrättning innebär att antalet avrättningar av ungdomar, som ni tidigare nämnt, uppgår till så många som sex sedan början av året. Uppgifter säger att fler än hundra minderåriga sitter i dödscell i Iran. Tyvärr fortsätter dödssiffran att stiga. För tillfället riskerar ännu en minderårig, Bahman Soleimanian att avrättas inom kort. Moratoriet om avrättningar av unga, som påbjudits av Irans högsta dömande makt, kränks flagrant gång på gång av hans egna domare.
I frågan om Ashraflägret ska naturligtvis Genèvekonventionen tillämpas, som för alla andra. Om de boende i Ashraflägret riskerar att utvisas till Iran måste nödvändiga påtryckningar utövas på Irans regering. Vi har vid många tillfällen försökt både med att tala rent ut och med diskret diplomati. Jag har för min egen del vid varje tillfälle som jag mött utrikesministern eller parlamentets ordförande för att diskutera andra frågor, som kärnvapenfrågan, alltid betonat frågan väldigt starkt. Vi har bara haft framgång i en fråga, den om stening av kvinnor. Jag har alltid uttalat min åsikt om detta men, som ni förstår är jag också helt emot det som drabbar de unga och naturligtvis mot dödsstraff i allmänhet. De iranska myndigheterna vägrar i stor utsträckning att lyssna till våra uppmaningar. Ibland har vi därför inget annat val än att tillgripa den s.k. ”megafondiplomatin” som Teheran påstå sig avsky och förkasta.
Iran måste ta sitt ansvar. Irans uppförande kastar bara en skugga över deras redan skamfilade internationella rykte. Utan en konkret förbättring av den människorättsliga situationen hindras vårt gemensamma mål att väsentligt utveckla förbindelserna mellan EU och den islamiska republiken Iran, även om kärnvapenfrågan skulle lösas.
Jag är säker på att parlamentet och alla EU-partner kommer att samtycka till denna politik och agera därefter. Därför upprepar jag högtidligt vår uppmaning till myndigheterna i Iran att hålla fast vid de internationella konventioner som den är en part i. Jag uppmanar Iran att skona livet på alla minderårigas liv som fortfarande tynar bort i dödscell. Hela situationen för de mänskliga rättigheterna är verkligen mycket bekymmersam. Som ni alla vet har vi haft en dialog om mänskliga rättigheter som tyvärr blev resultatlös. Vi försökte att arbeta för offentlig diplomati och vi arbetar ingående med EU:s medlemsstater för att söka nå en väl samordnad offentlig diplomati. Vi har tilldelat 3 miljoner euro till en nyhetskanal i Farsi. Vi försöker också arbeta med det civila samhället i Iran, men många hinder ställs i vår väg.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum efter debatten.
Skriftlig förklaring (artikel 142)
Glyn Ford  
skriftlig. - (EN) Parlamentet stöder ett totalt avskaffande av dödsstraffet över hela världen. Det är tyvärr en lång väg dit. Vi måste därför försöka göra de framsteg vi kan. Vi välkomnar beskedet om att avrättning genom stening av kvinnor i Iran tills vidare upphör. Vi uppmanar ledamöterna av Majlis att snarast ändra lagstiftningen för att se till att ingen avrättas för brott som begåtts före 18 års ålder.
Vi bör också fördöma fängslandet och förföljelsen av iranska medborgare som deltar i kampanjer för de mänskliga rättigheterna och ett avskaffande av dödsstraffet. Under rådande omständigheter uppmanar vi iranska och amerikanska myndigheter att inte med våld sända tillbaka iranska flyktingar och asylsökanden, samt att arbeta för att finna en långsiktig lösning på den ovissa situationen för dem som nu befinner sig i Ashraflägret.
