Högtidligt möte - Lettland
Talmannen
Ers excellens Valdis Zatlers, Republiken Lettlands president, vi är alla mycket glada över att kunna hälsa er välkommen i dag till ert första besök i Europaparlamentet. Jag skulle vilja börja med att tacka er, som president för ett land som fortfarande är en relativt ny medlemsstat i EU, för att ni accepterat parlamentets inbjudan att tala inför oss i dag, när vi firar tioårsdagen av vår gemensamma valuta, euron. I dag är det premiär i ordets alla bemärkelser eftersom det här var första gången som Europahymnen spelades för att välkomna en gäst till plenarsammanträdet här i Europaparlamentet.
(Applåder)
Får jag ta tillfället i akt att än en gång i dag nämna den historiska betydelsen av EU:s utvidgning 2004. Det tog över 60 år att återbörda ert land till ett fritt och demokratiskt Europa och ena vår kontinent.
I dag lever vi i fred, frihet och demokrati. Våra medborgare har möjligheter som våra förfäder bara kunde drömma om. Det måste och bör vi glädja oss åt.
I dag står EU visserligen inför nya och allvarliga utmaningar. Också Lettlands folk har kommit att tydligt få känna av det, t.ex. som en följd av finanskrisen som också har träffat ert land hårt, herr president. Gaskrisen mellan Ryssland och Ukraina ger också Lettlands medborgare berättigat skäl till oro.
Det är just i kristider som vi uppskattar värdet av ett medlemskap i EU, som är grundat på principen om solidaritet mellan folken. Det är just i denna orostid som vi alla känner behov av gemenskap och samarbete mellan våra länder och europeiska institutioner.
Tillsammans är vi starkare, tillsammans kan vi försvara våra intressen och värderingar bättre i hela världen. Därför hoppas också parlamentet att Lissabonfördraget, som ger EU en bättre förmåga att agera för att klara av dessa allvarliga utmaningar, snart träder i kraft.
I detta avseende är parlamentsvalet, som ska äga rum i juni i år, oerhört viktigt eftersom vi tillsammans vill skynda på med framgångssagan om det europeiska freds- och harmoniseringsprojektet i ett demokratiskt EU, med ett parlament som har beslutandemakt på nästan alla områden.
Jag hoppas sannerligen att medborgarna i Lettland - och i alla de andra medlemsstaterna i EU - förstår att deras röst är viktig eftersom den ger dem medbeslutandemakt i EU, och i den bemärkelsen kommer den att träda i kraft under det kommande valet till parlamentet.
Herr president! Det är ett stort nöje för mig att nu be er tala inför Europaparlamentet. Jag får än en gång hälsa er varmt välkommen till Europaparlamentet.
(Applåder)
Valdis Zatlers
Herr talman, mina damer och herrar! Jag vill tacka talmannen för hans vänliga välkomstord och hans inbjudan att tala inför de valda företrädarna för Europas nationer. Jag är hedrad över att få denna möjlighet. Jag gläder mig mycket åt att få tala inför parlamentet på mitt modersmål, särskilt som lettiska nu i fem år har varit ett av EU:s officiella språk. Jag talar inför er i dag vid en tidpunkt när mandattiden för de första Europaparlamentsledamöterna som valts från Lettland närmar sig sitt slut. Jag vill tacka er för att ni har genomfört ert uppdrag på ett utmärkt sätt.
Kära vänner! Detta år, 2009, är ett mycket betydelsefullt år för Lettland. Det är fem år sedan Lettland anslöt sig till EU och Nato. Medlemskap i dessa internationella organisationer blev ett strategiskt mål för Lettland efter återupprättandet av dess självständighet 1991. Lettland uttryckte en tydlig önskan att delta i europeiska och transatlantiska ekonomiska strukturer och säkerhetssystem. Utvidgningen av kretsen av europeiska demokratiska nationer under första årtiondet av 2000-talet innebar den mest dynamiska förändringen i Europa sedan EU grundades. Det var en viktig förändring. Nationer, som länge av tvång hade varit isolerade från europeiska strukturer, trots att värderingar som ligger EU varmt om hjärtat historiskt sett hade varit djupt rotade i dem, anslöt sig nu till dessa strukturer.
Den 18 november i fjol firade Lettland sin 90-årsdag som stat. Det jubileet var ytterst betydelsefullt för vårt folk. Det bekräftade än en gång vår orubbliga vilja att leva i en självständig, fri och demokratisk stat. I det dokument som kungör republiken Lettland 1918 står skrivet: ”Alla medborgare oavsett etnisk härkomst uppmanas att hjälpa till, för alla mänskliga rättigheter ska garanteras i Lettland. Det ska vara en demokratisk och rättrådig stat, där det inte ska finnas plats för förtryck och orättvisa ...” Jag är mycket stolt över dessa ord. Trettio år innan den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna antogs förklarade Republiken Lettland sin lojalitet mot dess grundläggande värderingar och principer.
Lettland har alltid själv känt att det är en del av Europa och dess värderingar, även när Lettland och andra central- och östeuropeiska stater under lång tid var knutna till en stat där många värderingar betraktades genom ett särskilt ideologiskt prisma. Det rådde fred mellan östblockets stater, men det var en fängelsegårdens fred. Den hade åstadkommits genom närvaro av tanks, förtryck och hotelser. I fjol, mina damer och herrar, blev både ni och hela Europa påminda om den totalitära ideologins omänsklighet genom Edvīns Šnores film ”A Soviet Story”. Vi har en gemensam historia, men våra öden har varit olika. Man måste se tillbaka till det förflutna för att förstå varandra och se framåt tillsammans. Därför skulle jag vilja tacka parlamentet för förklaringen som antogs den 22 september i fjol om att utropa den 23 augusti till en europeisk minnesdag för att hedra minnet av stalinismens och nazismens offer. Denna förklaring påminner Europas folk om dessa tragiska händelser i Lettlands och hela Europas historia.
I dag skulle jag vilja ta upp mycket färskare historia. I år är det fem år sedan Lettland blev medlem i EU och Nato. Hurdan har denna tid varit för Lettland? Vad har vår nation uppnått? Vilka landvinningar har vår nation gjort, och vilka utmaningar ligger fortfarande framför oss? För det första ledde vår strävan att bli del av Europa till att demokratin stärktes i vårt samhälle och bidrog till att demokratiska institutioner utvecklades. Med vår anslutning till EU gav Lettland en signal om ett fast beslut om sin egen framtid, om att grunda sin framtid på en europeisk identitet och på våra gemensamma värderingar: frihet och demokrati, ansvar, rättsstatsprincipen och mänskliga rättigheter, jämlikhet, tolerans och välstånd. För det andra har medlemskapet i EU förbättrat investeringsklimatet i Lettland. EU-pengar, som vi i allmänhet kallar EU:s strukturfonder, har avsevärt bidragit till utvecklingen av Lettlands ekonomi. För det tredje kan vi dra fördel av de privilegier som den fria rörligheten för personer medför. Att resa fritt inom Schengenområdet har blivit så vanligt och självklart; det har blivit så naturligt att studera, arbeta och samla erfarenheter i andra EU-medlemsstater. För det fjärde har den fria rörligheten för varor och tjänster öppnat nya möjligheter för näringslivet. Alla företagare och konsumenter kan verka i en fri omgivning utan gränser och utan tullavgifter. För oss i ett land med en liten hemmamarknad är detta särskilt viktigt. För det femte och viktigast av allt gör sig lettiska röster hörda i Europa och europeiska röster i världen. Vi kan vara stolta över att en så unik samarbetsmekanism står till vårt förfogande. Den låter oss tillsammans söka efter effektiva lösningar på globala utmaningar, klimatförändringar och demografiska förändringar, förstärkning av energitryggheten, invandringsproblem och när det gäller finanskrisen på en global skala. Lettland förfogar nu över nya politiska och ekonomiska instrument, men det är att observera att vår nations ansvar för Europas gemensamma framtid, ett ansvar inför allt folk i Europa, också har ökat avsevärt.
När vi ser tillbaka på våra insatser måste vi också vara kritiska och medge misstag som har begåtts. Efter anslutningen till EU slog sig den lettiska regeringen till ro med en känsla av ett väl uträttat arbete; den hade nått sitt mål. Vi insåg inte att vi bara befann oss i början och inte i slutet av processen. EU erbjuder stora möjligheter, men varje nation och varje samhälle måste själv utnyttja dem. Vi i Lettland har inte utnyttjat alla möjligheter; vi har inte alltid klokt genomfört sammanhållningspolitik eller begagnat oss av de ekonomiska möjligheter som erbjudits oss. Våra statliga institutioner var tvungna att lära sig hur man ska leva i EU. Vi har inte varit tillräckligt beslutna att införa euron; det är ett av de största misstagen vi har gjort i processen med eurointegrationen, något som är ytterst påtagligt i dag när vi befinner oss i en finanskris.
Ändå måste den mest förhärdade EU-skeptiker medge att Lettlands medlemskap i EU på det hela taget har varit positivt. Finns det någon i Lettland som vill återvända till ett Europa där det finns tullmurar mellan nationerna? Nej! Finns det någon som vill vänta i en kö vid gränsen för att komma in i ett grannland? Nej! Finns det någon som vill återvända till en värld där det finns hinder för den fria rörligheten för arbetstagare, för deras utbildning och deras erfarenhetsinhämtning? Självklart inte! Även EU-skeptiker vänjer sig snart vid bra saker och blir bara skeptiker.
Försämringen av situationen inom finanssystemet och ekonomin de senaste månaderna har oåterkalleligen förändrat de nationella regeringarnas roll och betydelse i ekonomiska processer. Hittills har finansmarknaderna kunnat utvecklas mycket fritt. Vi har varit övertygade om att marknadslagarna i sig själva skulle vara tillräckligt effektiva för att främja ekonomisk utveckling. Vi har trott att marknaden på egen hand skulle sätta allt på plats. Det är just det som händer. Marknaden reglerar sig själv. Vad vi kan se av denna globala kris är emellertid att våra finanssystem och våra ekonomier drabbas av den marknaden och, viktigast av allt, verkliga människor drabbas av krisen. Händelseutvecklingen i slutet av förra året har visat oss att det är nödvändigt att nationella regeringar spelar en aktivare roll i den ekonomiska processen. Den tidigare taktiken att slumra till vid ratten för den ekonomiska ledningen var oansvarig. Tyvärr har vi vaknat för sent. Tidigt nog för att fortfarande kunna urskilja hindret, det finansiella träsket, på vägen framför oss, men utan att längre kunna undvika det.
I den här situationen krävs en kombinerad strategi på nationell, europeisk och global nivå. På global nivå är det nödvändigt med samordnade åtgärder för att få i gång den ekonomiska tillväxten. Det kommer bara att bli möjligt genom att skapa en ny konstruktion och nya mekanismer för finanssystemet. Det blir synnerligen viktigt att strängt övervaka systemet utan att samtidigt begränsa initiativ eller marknadsprocesser. Den svåraste utmaningen blir att träffa helt rätt vid avvägningen. På europeisk nivå har vi en betydelsefull fördel för vi kan genomföra samordnade åtgärder, gå till gemensam aktion och åstadkomma en hållbar lösning. Vi välkomnar kommissionens ekonomiska återhämtningsplan för Europa. Den är ett viktigt steg ut ur det träsk där vi nu befinner oss.
Jag ska dröja lite vid lösningar på nationell nivå. Den globala finanskrisen har också drabbat Lettland. Det finns en meningsinriktning som hävdar att Lettland just nu genomgår en av de mest dramatiska räddningsaktionerna av något finanssystem i modern europeisk historia. För närvarande arbetar Lettland på åtgärder för att stimulera ekonomin för att snabbt och effektivt stabilisera den finansiella och ekonomiska situationen. Det är en svår uppgift, men vi kommer att lyckas få bukt med krisen endast genom att se en tydlig väg ut ur den och inte genom att göra misstaget att ta kortfristiga lösningar för en långsiktig vision om ekonomisk utveckling.
I slutet av förra året kom de sex partier som är företrädda i det lettiska parlamentet, både från regeringen och från oppositionen, överens om en gemensam stödpolitik för den ekonomiska stabiliseringsplan som den lettiska regeringen utarbetat. Denna överenskommelse föreskriver att särskild uppmärksamhet ska ägnas åt att övervaka hur de lån som erbjudits Lettland utnyttjas. Planen anger vad Lettlands ekonomi ska prioritera på medellång sikt: exportstöd, främjande av fri och rättvis konkurrens, en avsevärd minskning av underskottet i betalningsbalansen och införandet av euron 2012. Anslutningen till euroområdet har blivit ett av vår nations viktigaste strategiska mål. Det är viktigt för Lettland att inte lämnas ensam i den här situationen. Vi får hjälp att komma igenom denna svåra tid inte bara av internationella finansorganisationer utan också av EU:s institutioner och Europas nationer. Lettland är tacksamt för detta uttryck av solidaritet.
Varje utvidgning har inte bara medfört nya medlemsstater till EU utan har också medfört att nya tonvikter införts i agendan, inbegripet utrikespolitiken. Lettlands anslutning till EU ägde rum vid en tidpunkt när Europeiska grannskapspolitiken, dess mål, principer och genomförandemekanismer, höll på att upprättas. Sedan dess har EU:s utrikespolitiska verksamhet ökat, särskilt gentemot dess östra grannar. Detta har kunnat ske tack vare de nya medlemsstaternas engagemang och erfarenhet. Lettland har alltid sett grannskapsförbindelser i ett vidare perspektiv. Lettland kommer att fortsätta att spela en aktiv roll när det gäller att fastställa och genomföra denna politik i framtiden.
Denna politik gäller inte bara EU:s förhållande till särskilda stater, dvs. de stater som det delar en land- eller havsgräns med. Inom ramen för denna politik måste vi ta itu med EU:s ställning och roll i världen. Tillsammans med andra likasinnade nationer har Lettland aktivt uppmuntrat ett närmare engagemang från EU:s sida i dess östra grannskapsregion. Ett nytt politiskt initiativ, Östligt partnerskap, har bildats, med uppgift att förändra Europas gemensamma grannskapspolitik och anpassa den till denna regions speciella kännetecken och samtidigt göra processen mer aktiv, djärv och ambitiös. Lettland noterar med glädje kommissionens förslag i detta avseende. I sitt praktiska arbete måste Östligt partnerskap stärka de politiska och ekonomiska förbindelserna mellan EU och staterna i denna region och också stärka det ömsesidiga samarbetet mellan dessa stater. När man utvecklar Östligt partnerskap måste man ägna uppmärksamhet åt principen om differentiering, individuell bedömning och inställningen till var och en av partnerna. Var och en av dessa stater följer sin egen utvecklingsväg. Det finns stater som vill vara medlemmar i EU, och det finns stater som har föredragit andra mål. Vår politik kommer bara att lyckas om vi kan arbeta tillsammans med alla stater i denna region och hjälpa till med att förstå när det behövs. Jag fick också positiva signaler om att utvidga och fördjupa samarbetet vid mitt besök i de centralasiatiska nationerna i oktober i fjol när jag besökte Kazakstan, Uzbekistan and Turkmenistan. Lettland kommer att fortsätta att aktivt stödja Europeiska grannskapspolitiken och spela en aktiv roll i att genomföra den. Alla europeiska nationer har sina egna erfarenheter av historien och sina egna möjligheter att påverka vårt gemensamma projekt till förmån för EU. Lettlands särskilda bidrag till den östliga dimensionen är det ömsesidiga förtroende som visats i våra bilaterala förbindelser och som har sina rötter i en gemensam period i historien och den sakkunskap som följt av det förtroendet. Det är Lettlands plikt att utnyttja denna särskilda omständighet som kanske går förlorad inom de närmaste tio åren. Efter flera årtionden kommer Lettland bara att vara en av EU:s medlemsstater i öststaternas ögon, inte porten till Europa. Om Lettland utnyttjar dessa fördelar kommer det att fortsätta en aktiv politisk dialog för att uppmuntra till en bättre förståelse för EU och dess värderingar i grannstaterna och att förtydliga målen för Europeiska grannskapspolitiken och Östligt partnerskap. Det är till ömsesidig nytta, och vi får möjlighet att höra hur grannstaterna ser på sina framtida förbindelser med EU. Jag är övertygad om att det vore bäst för Europa om Östligt partnerskap kunde införas tidigt under Tjeckiens ordförandeskap.
Frågan om en tryggad energiförsörjning har helt nyligen blivit aktuell under det tjeckiska ordförandeskapets första dagar. Den finansiella och ekonomiska krisen är konjunkturell på sitt eget sätt. Frågor om tryggad energiförsörjning och hållbara energikällor står emellertid alltid på Europas och världens politiska agenda. De blir mer och mer brådskande. Tryggad energiförsörjning har en tydlig yttre dimension. Det betyder att den frågan inte kan ses avskild från situationen i världen. Den senaste händelseutvecklingen i Ukraina och konflikten i Georgien vittnar om det. Ända tills helt nyligen betraktade EU:s medlemsstater energi som en fråga som skulle lösas på nationell och inte på EU-nivå. Händelserna förra året inom energisektorn, avbrotten i energiförsörjningen, minskningen av energiresurserna och prisvolatiliteten har bidragit till att skapa en gemensam förståelse bland EU:s medlemsstater för behovet av en gemensam energipolitik. I knutpunkten mellan energi och politik är det vår viktigaste uppgift att trygga en regelbunden, tillräcklig, ekonomisk, hållbar och miljövänlig energiförsörjning.
Man måste medge att EU bara haft skiftande framgångar på detta område. I vissa frågor, ett exempel är utvecklingen av en miljövänlig energiekonomi, har vi antagit ambitiösa mål på Europanivå, som vi nu måste börja uppnå. I andra, som diversifieringen av energikällor på Europanivå och skapandet av en gemensam energimarknad, är vi bara i början av vägen till målet. Händelserna under de senaste dagarna, inbegripet ett avbrott i gasleveranserna från Ryssland, har öppnat ögonen för behovet av att finna den snabbast möjliga lösningen på en alleuropeisk nivå. Vi har alla ansvar för att tillämpa denna gemensamma förståelse till att skapa en verkligt integrerad och diversifierad europeisk energimarknad. Vi får inte låta vår föresats smälta bort tillsammans med vårsnön. Frågan om energitrygghet kan bara lösas framgångsrikt genom en aktiv dialog med transit- och leverantörsländerna av energiresurser. EU har de utrikespolitiska instrumenten för att lösa denna fråga. Det är vårt ansvar att begagna oss av dem.
Ett annat område där vi måste göra stora ansträngningar gäller integrationen av den baltiska energimarknaden med den skandinaviska och centraleuropeiska. Integrationen i den baltiska regionen är växlande. Handel och transport i regionen utvecklas snabbt. Energimarknaden stagnerar emellertid. Här har kommissionen uträttat ett beaktansvärt arbete. Dess initiativ att förbättra energitryggheten och solidariteten inbegriper också utvecklingen av sammankopplingsplanen för den baltiska energimarknaden. Den kommer att medge en gradvis integration av de baltiska staterna i den gemensamma europeiska energimarknaden. Jag har höga tankar om Sveriges engagemang i de strategiska diskussionerna om Östersjöområdet. Sverige kommer inom kort att få möjlighet att omsätta det i handling under sitt ordförandeskap under nästa halvår. Jag är övertygad om att starka regioner från Medelhavet till Östersjön leder till ett starkt EU.
EU:s första mål - trygghet och välfärd för Europas folk - har inte ändrats. Vad som har ändrats är den omgivning där vi måste nå detta mål. Den globala ekonomin hänger mycket närmare samman än den gjorde för ett halvt århundrade sedan. Samtidigt har nya mäktiga ekonomiska aktörer dykt upp på världsscenen. Det är bara med samordnade, framsynta och, viktigast av allt, gemensamma åtgärder från EU som vi kan hoppas att inte förlora i denna globala konkurrenskamp. Bara tillsammans kan vi uppfylla löftena om trygghet och välfärd för våra medborgare. Bara så kan vi nå det mål som folket i våra nationer har röstat på till stöd för vårt deltagande i EU.
Europaparlamentet har redan visat att det har en tydlig vision om EU:s framtid. Detta gäller framför allt dess enhetliga och balanserade syn på EU:s utvidgningspolitik. Europas dynamiska tillväxt har gett det en möjlighet att konkurrera globalt. Denna tillväxt är Europas potential som EU måste utnyttja så att det, även flera årtionden framöver, kan vara en jämbördig ekonomisk partner för de snabbt växande asiatiska och latinamerikanska ekonomierna. Det är ni själva i synnerhet, som demokratiskt valda företrädare för Europas nationer, som starkast känner ansvar för denna process. Det är också omöjligt att övervärdera parlamentets stora betydelse för att föra Europaprojektet närmare vårt folk och att utsträcka sin demokratiska legitimitet. I framtiden blir parlamentets roll ännu viktigare.
Det är viktigt att samverka i vår mångformighet och mångfald. Det är viktigt att fortsätta arbeta för att förbättra EU. Det är en uppgift som alla européer måste åta sig tillsammans. Det är vårt gemensamma ansvar gentemot Europa. Det är nödvändigt att förhindra splittring inom EU. Medlemsstaterna måste söka lösningar och undvika en utveckling där man ser på Europaprojektet som ett mål man närmar sig med olika hastighet. Överenskommelsen som man nådde i rådet förra månaden för att främja Lissabonavtalet är välkommen. Lissabonavtalet är den rättsliga förutsättningen för att EU ska kunna fungera med full kraft i framtiden. Bara genom att omsätta Lissabonavtalets principer i praktiken kommer vi att kunna fullt ut förverkliga den positiva potential som det nya, förenade Europa erbjuder. Hur effektivt Lissabonavtalet kommer att fungera i praktiken beror på medlemsstaternas och institutionernas politiska vilja och deras förmåga att samverka för att nå Europas mål.
Fram till 2004 var Lettlands mål medlemskap i EU. Sedan dess har vi stakat ut Lettlands mål inom ramen för Europas mål. Vi kan inte längre anse och uppfatta oss som avskilda från Europa. Vi kan bara ange och nå Lettlands mål om de stämmer överens med Europas gemensamma vision om framtiden. Vad målen angår är de inom räckhåll om de motsvarar varje medlemsstats vision. EU grundades och måste förstärkas på en grundval av gemensamma värderingar. Bara offentlig diskussion kan locka fram de värderingar som är gemensamma för oss alla. Bara i samförstånd kan vi komma överens om de värderingar som vi ska placera jämsides med dem som EU grundades på. Det är en uppgift för alla politiker, men särskilt för Europas ledare, att ange europeiska värderingar och inleda diskussion om dem.
Låt oss se in i framtiden. Hur ser jag på EU och Lettland på längre sikt? Ska vi säga 2015? Den ekonomiska efterkrisvärlden har slutit sig samman i flera ekonomiska maktcentrum. Ett av dem är EU. Europa har viljan och förmågan att hålla ihop, för det är bara enighet som ger oss möjlighet att fullgöra våra uppgifter. Dessutom kommer EU fortfarande att vara öppet för alla de européer som accepterar dess värderingar. Denna enhet i mångfald är nyckeln till den växande betydelsen av Europas roll i världen. EU har utvidgats, men det kommer inte att förlora förmågan till effektiva åtgärder. EU tryggar sin egen säkerhet och sörjer för stabilitet hos sina grannar. Utbildning och kultur blir den bro som förenar EU:s medlemsstaters skiftande erfarenheter och som bidrar till att Europa återtar sin ledande roll i vetenskapens och kulturens rike. Det kommer inte längre att finnas gamla och nya eller små och stora europeiska nationer. I Europa bedöms nationerna efter sina prestationer, inte efter geografiska eller geopolitiska kriterier. Europa är förenat, och denna enighet säkras genom mäktiga regioner, som samtidigt som de försvarar sina egna intressen arbetar tätt tillsammans med andra och därigenom skapar ett nät av välfärd och utveckling i hela Europa. Alla nationer bidrar till denna utveckling efter egen förmåga och egen särskild kunskap.
Vilken blir Lettlands roll i 2015 års EU? Vid den tidpunkten har Lettland kommit ur krisen. Lettlands huvudstad, Riga, är ett av det ekonomiska Östersjöområdets blomstrande centrum. Lettlands ekonomi är mer balanserad, konkurrenskraftig och strukturomvandlad. År 2015 har Lettland, för första gången i sin historia som självständig stat, anförtrotts att lösa frågor på europeisk och global nivå som ordförandestat i EU. Vårt bidrag till Europa blir våra speciella förbindelser med nationerna i Östligt partnerskap. Lettland och vår region blir bron mot öster precis som Medelhavsstaterna kommer att förena båda stränderna av det havet. Vår vision om ett öppet Europa och vår erfarenhet av integrationen blir sporren till Europas öppenhet.
År 2015 är inte långt borta; bara sex år återstår. För ett århundrade sedan skrev den lettiske poeten Rainis: ”Det som förändras, består.” I dag är det fortfarande kloka ord. Jag är övertygad om att Europa kommer att förändras materiellt. Det får en starkare ekonomi, bättre välfärd och utvecklar sitt ömsesidiga samarbete. Det stärker sitt värdesystem. Européerna är stolta över att de bor i Europa och ändå tillhör en egen nation. Enhet i mångfald, utveckling, bevarande av värderingar och varje medborgares ansvar för sin nation och för den europeiska familjen i stort, där ligger Europas framtid.
Europas utveckling och välstånd är en måttstock på vår framgång. Det är så vårt arbete kommer att bedömas. Det är vårt ansvar. Jag uppmanar er, som ledamöter i Europaparlamentet, att förbättra européernas förståelse för våra gemensamma mål och för hur de kommer att påverka livet för alla européer i deras egna hem. Europeiska medborgares stöd för Europatanken är den starkaste garantin för Europas framtid. Jag tackar er, mina damer och herrar, för ert arbete under denna session. Jag önskar er lycka till i ert kommande arbete och i nästa parlamentsval.
Talmannen
Herr president! Jag vill tacka er på parlamentets vägnar för ert anförande, för ert europeiska mod och för er europeiska beslutsamhet. Vi gladde oss naturligtvis över att få höra att ni uppskattade parlamentet och det med rätta.
Jag kommer fortfarande ihåg att Lettland, Litauen och Slovakien vid anslutningsförhandlingarna under senare hälften av 1990-talet till en början var uteslutna. Det var parlamentet som uppmanade regeringarna att inbegripa Lettland, Litauen och Slovakien i förhandlingarna. Till följd av det kunde Lettland, Litauen och Slovakien bli medlemmar av EU den 1 maj 2004.
Ni tog upp energifrågan, och jag ska svara på det mycket kortfattat. Vi har en mycket ansvarskännande kommissionsledamot, en landsman till er, Andris Piebalgs, som skötte sig utmärkt i förra veckan och under gaskonflikten med Ryssland och Ukraina, särskilt gentemot Ryssland. Jag skulle vilja tacka Andris Piebalgs för hans arbete i närvaro av hans president.
(Applåder)
Herr president! Jag avslutar med följande ord: ni talade om hur ni lär er och hur Lettland lär sig. Det är säkert sant. Ändå lär sig även de som tillhörde europeiska gemenskapen och EU från allra första början av er och era historiska erfarenheter. Om vi är beredda att lyssna till varandra och lära av varandra kommer vi alla att tjäna på det. På grundval av våra gemensamma värderingar är vi starka, demokratiska och fria. Tack, president Zatlers, det var en glädje för oss att välkomna er hit i dag. Tack!
(Applåder)
