Att stoppa förlusten av biologisk mångfald till 2010 (debatt) 
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Adamos Adamous, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om att stoppa förlusten av biologisk mångfald till 2010.
Adamos Adamou 
Fru talman! Det betänkande som vi ska rösta om handlar om att stoppa förlusten av biologisk mångfald till 2010De flesta av oss är eniga om att denna fråga är viktig och aktuell. Detta är också anledningen till att så få ändringsförslag lades fram av mina ärade kolleger, tillsammans med det faktum att betänkandet antogs enhälligt av utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet.
Jag vill lyckönska kommissionen till meddelandet, det begreppsmässiga tillvägagångssättet, de prioriterade målen för 2007-2008 och de viktiga stödåtgärderna. Jag måste dock i detta sammanhang uttrycka min djupa oro för den fortsatta förlusten av biologisk mångfald och den påföljande minskningen av ekosystemtjänster.
Jag tror att vi alla inser det trängande behovet av en insats för att uppfylla åtagandena om att stoppa förlusten av biologisk mångfald i EU till 2010.
Handlingsplanen är ett viktigt verktyg och vår sista chans att föra samman aktörer på gemenskapsnivå och nationell nivå för att enas om nyckelåtgärder för att uppfylla åtagandena till 2010. Jag inser dock att handlingsplanen inte kommer att räcka för att bevara den biologiska mångfalden och upprätthålla ekosystemtjänsterna på längre sikt.
Sedan måste jag framhålla att det är ytterst viktigt att nätverket Natura 2000 fullbordas till lands och till havs och att nätverket har en effektiv förvaltning och lämplig finansiering. Jag måste också betona vikten av ett snabbt och effektivt genomförande av ramdirektivet om vatten för att uppnå en god ekologisk status för sötvattnet.
Jag uppmanar medlemsstaterna att se till att de projekt som finansieras av sammanhållnings- och strukturfonderna inte skadar den biologiska mångfalden och ekosystemtjänsterna, utan medför fördelar för den biologiska mångfalden.
För att gå vidare till en annan fråga måste vi erkänna och ta itu med det stora hot mot den biologiska mångfalden som invasiva främmande arter utgör och problemet att spridningen av invasiva främmande arter förvärras av den ökande rörligheten för personer och varor.
När det gäller handeln går det inte att blunda för de ekologiska avtryck som EU:s handel lämnar på den biologiska mångfalden. Jag uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att vidta omedelbara åtgärder för att förhindra eller minska de negativa effekterna av denna handel på de tropiska skogarna. Kommissionen måste så fort som möjligt komma med en analys av möjligheter till ytterligare lagstiftning för att stoppa importen av olagligt avverkat timmer.
Klimatförändringen är ett mycket viktigt kapitel och ett separat politikområde i kommissionens meddelande. Det är av avgörande vikt att ta fram en ekosystembaserad metod för anpassning till klimatförändringen, särskilt när det gäller politik som rör användningen av mark, vatten och hav.
När det gäller finansieringen kan jag inte dölja min besvikelse och djupa oro över det begränsade ekonomiska stöd för åtgärder för biologisk mångfald som fastställts i budgetramen. Det är medlemsstaternas ansvar att utnyttja alla tillgängliga möjligheter inom den gemensamma jordbrukspolitiken, den gemensamma fiskepolitiken, sammanhållnings- och strukturfonderna, Life+ och det sjunde ramprogrammet och att anslå nationella medel.
Man måste ta större hänsyn till de finansiella behoven vid budgetöversynen 2008-2009, och det bör även göras en bedömning av hur tillräcklig och tillgänglig EU:s finansiering för den biologiska mångfalden är, särskilt när det gäller Natura 2000.
Jag vill tacka mina två ärade kolleger Avril Doyle och Marie Anne Isler Béguin för deras ändringsförslag, särskilt Marie Anne Isler Béguin för att hon lade till vattenkraftsbaserad energi till punkt 67 som jag hade missat.
Slutligen vill jag uppmärksamma er på slutsatserna av den undersökning om biologisk mångfald som begärdes av utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet. Det verkar som att anledningen till att initiativen för att stoppa förlusten av biologisk mångfald inte är framgångsrika är för att det är omöjligt att genomföra dem och den politiska viljan brister. EU:s handlingsplan till 2010 är mycket ambitiös, men tyvärr ger den inga enkla lösningar på problemet med genomförande och brist på finansiering och politisk vilja från medlemsstaterna.
Det är upp till oss att sända ett starkt budskap och sätta press på våra regeringar så att de ambitiösa målen i handlingsplanen uppnås.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. (EN) Fru talman! Jag vill först och främst be om ursäkt på kommissionsledamot Stavros Dimas vägnar, som tyvärr inte kunde närvara i dag.
Det är precis ett år sedan kommissionen antog meddelandet om att stoppa förlusten av biologisk mångfald till 2010 - och därefter. Med anledning av att det i morgon är Internationella dagen för biologisk mångfald är det en lämplig tidpunkt för parlamentet att debattera detta betänkande.
Det gläder mig att parlamentet utnyttjar tillfället för att sända ett tydligt budskap till omvärlden om betydelsen av att skydda jordens biologiska mångfald. Temat för detta års Internationella dag för biologisk mångfald är ”biologisk mångfald och klimatförändringen”. Jag har sagt det tidigare, och jag vill betona det i dag, att förlusten av biologisk mångfald är ett lika stort hot mot vår jord som klimatförändringen. I likhet med klimatförändringen är förlusten av biologisk mångfald ett ekonomiskt och socialt problem och ett växande hot mot den globala säkerheten. Båda frågorna är nära förbundna. Klimatförändringen påskyndar förlusten av arter, samtidigt som förlusten av ekosystemen bidrar till klimatförändringen.
Kampen mot klimatförändringen är numera en central del av det europeiska projektet och prioriteras högt på de nationella politiska dagordningarna. Tyvärr är det ännu inte så när det gäller förlusten av biologisk mångfald. Kanske är hotet mindre märkbart, men när vi undersöker fakta är situationen precis lika oroande.
Mänsklig verksamhet har medfört att arter utrotas i en takt som redan är mellan 100 och 1 000 gånger snabbare än den naturliga bakgrundsnivån - omkring 30 000 arter per år, eller tre arter per timme. Om denna process fortsätter okontrollerat kommer vi att ha utplånat miljontals år av utveckling inom de kommande decennierna. Denna dramatiska förlust av arter är av betydelse eftersom den försvagar ekosystemen, som arterna är viktiga byggstenar av.
FN:s millennieutvärdering av ekosystemen 2005 har två huvudbudskap. Det första är att vi alla är beroende av ekosystemtjänsterna, såsom råmaterial, läkemedel och rent vatten, för vårt välstånd och välbefinnande. Det andra är att ekosystemen har fragmenterats, degraderats och förstörts i en sådan utsträckning att ungefär två tredjedelar av de tjänster som vi får från ekosystemen börjar förfalla. I kombination med miljöhot som t.ex. klimatförändringen, ökade befolkningssiffror och en ökad konsumtion per capita innebär detta att påfrestningarna på arterna och ekosystemen intensifieras.
Om vi inte snabbt vidtar åtgärder kommer vi snart att nå en punkt där vi ställs inför en riskfylld och oåterkallelig förändring av de globala ekosystemen, på samma sätt som att vi snart kommer att nå en punkt där vi står inför en farlig klimatförändring om vi inte vidtar åtgärder. I likhet med klimatförändringen minskar möjligheterna att förhindra en farlig förändring av ekosystemen i snabb takt.
Förra årets meddelande om biologisk mångfald utgör ett första försök av EU att utarbeta ett sammanhängande svar på problemet med förlusten av biologisk mångfald. Det bör betraktas som ett av de viktigaste politiska dokument som Barrosokommissionen har publicerat, och innehåller två nyheter som är av särskild betydelse. Den första är att man genom detta meddelande inför begreppet ekosystemtjänster i den debatt som förs på EU-nivå. Man betonar i vilken utsträckning dessa tjänster är avgörande för vårt välstånd och välbefinnande, samt gör en nödvändig koppling mellan förlusten av biologisk mångfald och dessa tjänsters försämrade tillstånd.
Den andra nyheten är att en mycket specifik handlingsplan för perioden 2007-2013 fastställs i meddelandet. Handlingsplanen är ett viktigt steg framåt eftersom den innehåller en detaljerad redogörelse för vad som behövs göras på både gemenskapsnivå och medlemsstatsnivå. Det är bara genom kompletterande åtgärder på dessa båda nivåer som vi har möjlighet att göra de nödvändiga framstegen. I handlingsplanen klargörs också vad som måste göras för att uppfylla EU:s åtaganden att hejda förlusten av biologisk mångfald i EU, och att väsentligt reducera förlusten av biologisk mångfald i världen till 2010. Genom införandet av regelbundna utvärderingar av tydligt uppställda mål kan både kommissionen och medlemsstaterna ställas till svars för sina resultat.
Det gläder mig stort att man i parlamentets betänkande välkomnar meddelandet och handlingsplanen. Jag vill tacka föredraganden Adamos Adamou för hans insatser, samt Thijs Berman och Ioannis Gklavakis från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling respektive fiskeriutskottet, för deras bidrag. I betänkandet upprepas de likaledes varma reaktionerna från rådet, Regionkommittén och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, samt från icke-statliga organisationer på miljöområdet. Det verkar råda ett brett samförstånd om vad som behöver göras. Utmaningen är nu att omvandla det politiska stödet till verkliga åtgärder på fältet.
Det kan knappast finnas en viktigare fråga för något parlament än att diskutera än livets överlevnad på jorden. Jag uppmanar er att ta tillfället i akt för att sända ett tydligt budskap om den allvarliga förlusten av biologisk mångfald och om behovet av att fullständigt och kraftfullt genomföra meddelandet om biologisk mångfald och den åtföljande handlingsplanen på samtliga nivåer.
Thijs Berman 
föredragande för yttrandet från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling. - (NL) Fru talman! Med detta viktiga betänkande från Adamos Adamou ringer parlamentet i varningsklockan. Detta mönster är alltför välbekant.
Kommissionen och parlamentet visar sin ambition när det gäller miljön. Regeringscheferna och ministrarna följer deras exempel genom att avge högtidliga löften och går till och med så långt att de sluter avtal, för att sedan inte leva upp till sina löften. Medlemsstaterna sätter upp hinder där EU:s allmänintresse kräver handling. Trots samförstånd i Bryssel om ambitionerna, leder de inte någonstans på grund av kortsiktiga intressen i medlemsstaterna. Att skydda den biologiska mångfalden bör vara en prioritet inom alla politikområden.
Enligt utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling kommer översynen av jordbrukspolitiken under 2008 att utgöra en viktig ny möjlighet för att hejda förlusten av biologisk mångfald, fastän detta kräver en större budget för landsbygdsutveckling och större tonvikt på att skydda naturen och landskapet.
Det krävs också en kritisk bedömning av åtgärderna inom ramen för tvärvillkoren. När allt kommer omkring är det underbart och logiskt att jordbrukare ska få betalt för sina tjänster som gäller miljön, på villkor att detta initiativ visar sig vara effektivt för att gynna den biologiska mångfalden och ett hållbart EU.
Ioannis Gklavakis 
Fru talman! Först av allt vill jag varmt tacka Adamos Adamou för hans mycket goda arbete. Däremot vill jag inte gratulera de nationella regeringar som under 2001 åtog sig att vidta vissa åtgärder som de dessvärre inte har vidtagit, vilket har resulterat i en fortsatt minskning av biologisk mångfald och en förlust av organismer. Som Joe Borg sa utrotas tre arter i timmen på vår planet.
Enligt FN-statistik som jag har tagit del av finns det en risk att 54 procent av sötvattensorganismerna utrotas inom EU. Det finns många skäl till denna minskning. De två viktigaste skälen är vattenföroreningar och överfiske. Vi är ansvariga, och även de fiskeverksamma är ansvariga.
Våra mål måste vara att minska vattenföroreningarna, oavsett om det är föroreningar som kommer från land, från industrin, eller föroreningar som kommer från havet. Vi får inte glömma att 55 000 ton olja har släppts ut i Medelhavet enbart till följd av fartygsolyckor under de senaste 15 åren.
Det andra målet måste vara att öka fiskbestånden. Vi måste inse att vi endast bör fiska den mängd fisk som havet kan återställa. Om vi fiskar mer än detta begår vi ett brott mot miljön.
Vi måste också använda de bästa fiskemetoderna. Vi behöver inleda en global insats så att tredjeländer också antar dessa bästa fiskemetoder. Vi som lever i Medelhavsområdet vill rädda Medelhavet, men det finns 27 länder som har en Medelhavskust. Endast 7 av dessa tillhör EU och tredjeländer orsakar ofta mycket större skada.
Överfisket måste minskas och de bästa fiskemetoderna måste användas. Annars begår vi ett brott mot våra barns framtid.
John Bowis
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag vill på min kollegas, skuggföredragande Avril Doyles, vägnar tacka vår kollega Adamos Adamou för hans betänkande. Det är ett positivt betänkande som berör alla viktiga punkter. Man tar upp Natura 2000, fågeldirektivet och livsmiljödirektivet. Man talar om ett effektivt genomförande av registrering, bedömning och godkännande av kemikalier (Reach) och lagstiftningen om vatten och bekämpningsmedel. Man uttrycker den oro som vi alla känner över de ekonomiska begränsningarna av Natura 2000 och andra insatser för den biologiska mångfalden.
Jag ser också positivt på det kommissionsledamot Joe Borg har sagt i linje med detta, och jag vill framför allt upprepa vad som har sagts om fall där medlemsstaternas regeringar inte vidtar åtgärder. Vårt mål var 2010 - inte ”från och med 2010” - men vi är inte ens i närheten av att uppnå målet om att stoppa förlusten av biologisk mångfald före det året, som inte ligger särskilt långt fram i tiden.
På vägen hit läste jag en artikel i The Times där man återigen hänvisade till förlusten av livsmiljöer, användningen av bekämpningsmedel och införandet av främmande arter som vi har hört så mycket om. Artikeln handlade om fåglar - tusentals utrotningshotade fågelarter. Sammanlagt är 2 033 arter i fara, och 86 procent av de mest hotade arterna är hotade på grund av att deras livsmiljöer har försvunnit eller försämrats beroende på faktorer som dammar, fiske, boskapsantal m.m.
Förutom detta har vi frågan om främmande arter, och om Avril Doyle vore här skulle hon ha tagit upp den grå ekorren och den skada som den har gjort den röda ekorren som är inhemsk i Europa. Den finns framför allt i Storbritannien men även i Italien och sprider sig norrut genom Frankrike och Spanien. Vi ser den skada som harlekinnyckelpigan gör. Vi ser den kinesiska ullhandskrabban. De finns här. De gör skada, och de är farliga inte bara för människors hälsa utan även för miljön och våra naturliga inhemska arter.
Anne Ferreira
Fru talman, mina damer och herrar! Först av allt skulle jag vilja tacka Adamos Adamou för hans betänkande och välkomna de åtgärder och handlingar som han presenterar i detta.
Dessa åtgärder är många och sinsemellan olika, men jag anser att situationen i dag skulle vara klarare och att vi skulle vara effektivare om vi organiserade våra prioriteringar i rangordning och om vi inriktade oss på de mest brådskande frågorna, även om detta inte är lätt. Samtidigt som vi halkar mer och mer efter i genomförandet av våra beslut blir de åtgärder som ska genomföras å sin sida allt fler och alltmer nödvändiga. Vi vet också att allt hänger samman när det gäller miljön.
Det har nästan gått två årtionden sedan vi insåg att vi hade nått gränserna för biosfären och att vi stod stilla. Och ändå omsätter vi inte de starka beslut som vi förespråkar i våra texter i praktiken, trots de alltmer alarmerande framtidsutsikterna.
Skyddandet av den biologiska mångfalden måste som sagt främjas på samtliga politiska nivåer: transport, jordbruk, regionplanering, turism, fiske och så vidare. Vi vet också detta, och ändå är Cardiff ordentligt begravt i kommissionens byrålådor. Låt oss hoppas att, som en del av det arbete som ska utföras inom det tillfälliga utskottet för klimatförändringen, den koppling mellan orsak och verkan som finns mellan detta fenomen och förlusten av biologisk mångfald kommer att möjliggöra framsteg.
Slutligen skulle jag vilja belysa en särskild punkt i Adamos Adamous betänkande som gäller genetiskt modifierade organismer (GMO). Jag stöder starkt den begäran som riktats till kommissionen om att utvärdera effekterna av GMO på ekosystem och den potentiella risk som de för med sig för den biologiska mångfalden.
Låt oss inte glömma att vi människor är en del av den biologiska mångfalden. Som ni just sa, herr Borg, och eftersom vi är inne på samma linje här i kammaren i kväll, låt oss handla, låt oss genomföra vår handlingsplan och äntligen låta EU föregå med gott exempel!
Chris Davies
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Jag vill börja med att säga några berömmande ord om de framsteg vi har gjort i EU. Vi har förbjudit vissa produkter, bekämpningsmedel och metoder. Vi har sanerat våra floder och skyddat några viktiga områden från att förvärras, och resultaten syns. I Storbritannien har vi till exempel fått fler rödglador och rovfåglar på himlen, och uttern återvänder till våra floder. Men som ofta är fallet tar vi ett steg framåt och sedan ett eller två eller tre steg tillbaka, och förstörelsen av livsmiljöerna fortsätter, invasiva främmande arter orsakar ödeläggelse, och alltför ofta förstör våra egna direkta verksamheter miljön.
Ibland är felet helt och hållet vårt. Ett klassiskt exempel är hur vi plundrar våra hav och alltför sällan tänker på konsekvenserna. Vår politik på det området är, som kommissionsledamot Joe Borg vet bättre än någon annan, helt ohållbar och löjeväckande. Ibland är skadan oavsiktlig. Att till exempel byta jordbruksmetoder är inte menat att utplåna fågelarter, men i vissa fall får det den effekten, och vi väntar med spänning på att se om förändringarna i den gemensamma jordbrukspolitiken kommer att ge positiva resultat.
Ibland vet vi inte vem eller vad vi ska skylla på, men som politiker undviker vi fortfarande att tillämpa försiktighetsprincipen. Hur förklarar man annars det vansinniga beslut som fattades av de medlemsstater som röstade emot kommissionens planer för att återställa ålbestånden som har minskat katastrofalt? Kortsiktiga överväganden som dessa innebär att arterna nu alltför ofta riskerar att utrotas.
Det är lätt att sätta upp ett mål för att stoppa förlusten av biologisk mångfald - särskilt när det ligger nio år fram i tiden - det är hur lätt som helst att hitta ett mål långt, långt fram i tiden. Men nu närmar sig den tidsfristen med stormsteg, och vissa svåra beslut måste fattas om vi ska kunna uppnå det målet. När mer än halva tiden av kommissionsledamöternas mandatperiod har gått tror jag att några av dem börjar skönja slutet på sina egna ståndpunkter. Jag hoppas att de kommer att använda den tid de har kvar också. Beslut som grundar sig på kortsiktiga politiska utvägar kommer snabbt att glömmas, men bestämda steg för att vända negativa tendenser och skydda arter kommer att göra dem minnesvärda och respekterade.
Marie Anne Isler Béguin
för Verts/ALE-gruppen. - (FR) Fru talman! Även jag skulle vilja inleda med att gratulera vår föredragande till hans utmärkta arbete. Självklart är denna rubrik mycket ambitiös. Hur kan vi stoppa mångfalden och försvinnandet av växt- och djurarter till 2010 och senare? Hur gärna skulle vi inte vilja tro att detta är möjligt!
Vi vet emellertid hur svårt det är att på kort sikt få de olika europeiska och multilaterala instrument för vilka vi skriver noterna varje dag i parlamentet att frambringa välljud. Vid en tidpunkt när medborgarnas och mediernas uppmärksamhet inriktas på klimatförändringen behöver vi belysa vikten av biologisk mångfald, eftersom det inte finns någon bättre strategi för att bekämpa klimatförändringar än att främja den dynamiska utvecklingen av ekosystem. Kommissionsledamot Joe Borg framställde nyss detta på ett mycket effektivt sätt.
Som ni har förstått kräver biologisk mångfald ett dynamiskt tillvägagångssätt, och när vi diskuterar biologisk mångfald in situ i EU talar vi om bevarandet av växt- och djurarter från områden som förvaltas och planeras så nära lokalbefolkningen som möjligt. Därför är den politiska viljan och staternas kapacitet att inleda en dialog absolut nödvändiga för att utveckla och stödja särskilda miljönätverk såsom Natura 2000.
Å andra sidan handlar förvaltning av biologisk mångfald ex situ mer om praxis för att bevara djur- och växtarter. Förutom samlingar - dammiga samlingar, skulle jag vilja säga - i våra museer, innebär bevarande ex situ som vi förstår det i dag självklart att man undviker det värsta genom att bevara genetiskt material i jordbrukscenter. Det placeras på en säker plats, efter vad som påstås. För min del undrar jag dock över finansieringen av de rådgivande grupperna för internationell jordbruksforskning och deras arbetsmetoder, eftersom de måste integrera lokala och inhemska samhällen.
Avslutningsvis skulle jag självklart vilja betona hur viktigt det är för våra populationer och våra områden att EU:s lagstiftning genomförs på rätt sätt, eftersom vi vet att allt hänger ihop och att till exempel ramdirektivet om vatten måste tillämpas. När det gäller biologisk mångfald är vatten ett medium som gör ekosystem dynamiska redan från början. I stället för att hänvisa till ett vagt begrepp ”god ekologisk status”, är det därför nödvändigt att vi ser till att sötvattnet inte försämras.
Justas Vincas Paleckis
(LT) Fru talman! Jag ansluter mig till föredraganden och ringer högt i varningsklockorna. Under de tre årtiondena fram till år 2000 minskade mångfalden av djur- och växtarter i världen med 40 procent. Vid den tidpunkten beslutade EU att hejda minskningen av biologisk mångfald senast 2010. Tiden är knapp. Om vi inte lyckas stoppa utrotningen av djur- och växtarter i världen kommer vi att behöva hissa vit flagg och medge att mänsklig aktivitet är destruktiv för naturen och att vårt obegränsade begär efter vinning och njutning kan förgöra hela människosläktet.
I många av EU:s nya medlemsstater finns det en brist på information om djur- och växtarters försvinnande, och om detta problems betydelse. Vid genomförandet av projekt grundade på sammanhållningsfonderna och strukturfonderna finns det ännu sällan någon tanke på eller diskussion om att undvika att skada den biologiska mångfalden. Kommissionen bör utvidga området för nätverket ”Natura 2000” till att omfatta de 12 nya medlemsstaterna. I dessa länder är den biologiska mångfalden generellt större än i EU:s gamla medlemsstater. Därför är det nödvändigt att skydda den, och använda den för ”grön” turism.
EU-medborgarna måste få en förståelse för vilka fördelar som den biologiska mångfalden och ekosystemen kan ge. Minskningen av mångfalden påverkar produktionen av livsmedel, bränsle, material och läkemedel, reglering av vatten, luft och klimat, bibehållande av markbördighet inom jordbruket och cirkulation av livsmedel. För tillfället lever vi tyvärr på kredit och tar från våra barn och barnbarn. De kan komma att leva i en allt ofruktbarare värld där de bara kan se tidigare levande varelser i museer, på fotografier och på film.
Kommissionen gör rätt i att föreslå att man integrerar biologisk mångfald och vård av ekosystem i politiken och i programmen inom alla viktiga områden. Detsamma gäller skydd av biologisk mångfald i haven och minskning av föroreningar inom jordbruket och industrin. För detta krävs stort ekonomiskt stöd och mycket uppmärksamhet. De medel som används för att kontrollera klimatförändringar får inte vara skadliga för den biologiska mångfalden. EU måste vara ett ännu bättre föredöme för världen genom att visa hur ekonomisk tillväxt kan samordnas med skydd av naturmiljön och bevarande av djur- och växtarter.
Joe Borg
ledamot av kommissionen. (EN) Fru talman! Jag vill börja med att visa min uppskattning för kvaliteten på diskussionen här i kväll. Jag känner mig också mycket sporrad av betänkandet och vill särskilt framföra mina synpunkter på tre av frågorna.
För det första såg ni positivt på det begreppsmässiga tillvägagångssättet i meddelandet med tonvikt på kopplingen mellan förlusten av biologisk mångfald och minskningen av ekosystemtjänster. Ni inser vikten av friska ekosystem för välstånd och välbefinnande. Ni föreslår att hörnstenarna i ekosystemtjänsterna bör vara ett grundläggande mål för hela EU:s övergripande och sektoriella politik och ni uppmanar kommissionen att undersöka och lägga fram förslag till praktiska åtgärder för att införliva kostnaden för förlust av biologisk mångfald.
Vi arbetar redan med dessa frågor, och jag vill lyfta fram ett nytt initiativ från kommissionen och det tyska ordförandeskapet, i syfte att utarbeta en ekonomisk granskning av kostnaderna av förlusten av biologisk mångfald, liknande Sternrapporten. Jag anser att en sådan granskning skulle kunna innebära en vändpunkt. Genom att öka medvetenheten om vad det skulle kosta att inte göra något kommer vi att kunna inrikta den politiska opinionen på behovet av helt nya åtgärder för att stoppa förlusten av biologisk mångfald.
För det andra vill jag lyfta fram era åsikter om biologisk mångfald och klimatförändring. Ni betonar vikten av en ekosystemsbaserad metod för anpassning till klimatförändringarna.
För det tredje inser ni att handlingsplanen är ett viktigt verktyg för att få de som är engagerade på gemenskapsnivå och nationell nivå att uppfylla sina åtaganden före 2010. Det som är viktigt nu är i vilken utsträckning som denna handlingsplan genomförs.
När det gäller den punkt som föredraganden tog upp om främmande arter vill jag säga att det är ett pågående arbete, och om vi hittar luckor som motiverar ny lagstiftning på gemenskapsnivå kommer vi att överväga behovet av förslag inom rimlig tid. Inom mitt ansvarsområde håller vi redan på att anta ett förslag till en rådsförordning om användningen av främmande arter inom vattenbrukssektorn.
När det gäller finansieringsfrågan vill jag säga att kommissionen 2004 föreslog att EU:s framtida medfinansiering till Natura 2000 skulle integreras i de stora finansieringsinstrumenten. Åtgärder har också vidtagits för finansiering av biologisk mångfald inom Life+, gemenskapens internationella fonder för utvecklingssamarbete samt inom sjunde ramprogrammet för forskning. Jag vill dock betona att vi i meddelandet påpekar att Europeiska rådets finansiella beslut från december 2005 påverkar den tillgängliga finansieringen inom dessa instrument. Därför står det klart att medlemsstaterna även kommer att behöva garantera lämplig finansiering genom egna medel.
När det gäller målet om att stoppa förlusten av biologisk mångfald i EU före 2010, går detta mål att uppnå även om tiden är knapp, men det kommer att krävas ett snabbare genomförande på både gemenskapsnivå och nationell nivå.
När det gäller fiskefrågorna, som ligger inom mitt eget ansvarsområde, håller jag verkligen med Ioannis Gklavakis om att vid behöver ett hållbart fiske och vi måste arbeta i den riktningen, både med gemenskapens vatten och internationella vatten och hav. Med hänsyn till detta vill jag säga att målen och åtgärderna för biologisk mångfald inom fiskeripolitiken, vilket också sägs i meddelandet, ligger helt i linje med den gemensamma fiskeripolitiken, och de flesta av dem finns redan med i vårt arbetsprogram för de kommande åren. Jag kan ge ett antal exempel på den gemensamma fiskeripolitikens bidrag till skyddet av den biologiska mångfalden: återhämtningsplanen för åtskilliga fiskbestånd, begränsningar av fångster och fiskeansträngningar, lagstiftning för att skydda valdjur mot bifångst och för att skydda livsmiljöer som korallrev i djuphaven, och i Medelhavsförordningen som antogs förra året ingår viktiga bestämmelser för att minska fiskets inverkan på havsbottnen.
Ytterligare åtgärder är under planering. Jag kan nämna meddelandet som kommer i mars 2007 om att gradvis minska oönskade fångster och förhindra att fisk kastas överbord i europeiska fiskeriområden. I meddelandet ingår antagandet av ett progressivt dumpningsförbud för varje fiskeriområde och fastställande av standarder för högsta tillåtna bifångst.
Arbetet med utvidgningen av nätverket Natura 2000 till havsområden i samarbete med generaldirektoratet för miljö och kampen mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske pågår också.
När det gäller ålbestånden har jag för avsikt att återigen vända mig till rådet i juni, och jag håller med om att förordningen denna gång måste antas utan att urvattnas ytterligare.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum tisdagen den 22 maj.
SKRIFTLIGA FÖRKLARINGAR (ARTIKEL 142)
Gyula Hegyi 
skriftlig. - (HU) Ingen vet med säkerhet hur många livsformer som existerar på jorden men antalet arter uppskattas till omkring 20-30 miljoner, av vilka vi känner till knappt 1,8 miljoner. Olyckligtvis dog många arter ut på grund av civilisationens härjningar innan vi hade en chans att upptäcka dem. Under det gångna århundradet har förlusten av biologisk mångfald skett i en större skala än någonsin tidigare i mänsklighetens historia. Forskning visar att 140 000 arter varje år försvinner från jorden. Ansvaret för denna förlust vilar helt och hållet på mänsklig aktivitet: förstörelsen av skogar, vatten och jord och luftföroreningar. Enligt en färsk rapport skulle mellan 20 och 30 procent av alla växt- och djurarter kunna dö ut om den globala temperaturhöjningen överstiger 2,5 °C.
Därför är det nödvändigt att kommissionen föreslår en långsiktig strategi som verkligen kommer att bidra till att förlusten av den biologiska mångfalden kan stoppas. För att främja denna insats är det viktigt att direkt finansiering från EU-källor så snart som möjligt avsätts för Natura 2000-programmen, eftersom dessa inrättades för att skydda den biologiska mångfalden. Även i Ungern är det mycket viktigt att jordägare till vilkas områden man har utvidgat skyddet enligt Natura 2000 inte blir besvikna på EU.
Véronique Mathieu 
skriftlig. - (FR) Biologisk mångfald är mer än en prioritet, det är en nödvändighet, och vi måste agera snabbt om vi ska kunna stoppa förlusten av biologisk mångfald senast 2010.
EU är först med att sätta upp verkliga mål inom detta område. Låt oss hoppas att EU föregår med gott exempel för resten av världen. Hållbar utveckling och hållbar jakt är inte bara aktuella begrepp. De är en symbol för en förändring av metoderna inom industrin och produktionen samt inom jaktvärlden.
Jägare och jaktorganisationer har för övrigt inte väntat på EU, parlamentsledamöterna och ännu mindre detta betänkande för att införa egna krav för respekt för arter och områden. Detta är huvudsakligen tack vare stiftelserna för skydd av habitat och vild flora, som har vidtagit effektiva åtgärder under flera år.
Detta är anledningen till att jag önskar att jakten inte fördöms utan att man i stället stöder jägarföreningarnas insatser för att främja god miljöförvaltning.
Mot bakgrund av detta kan jag bara beklaga ordalydelsen i artikel 20, där jakten delvis görs ansvarig för försämringen av den biologiska mångfalden. På så sätt tar man inte hänsyn till att det finns hållbar jakt.
