Ekonomikas pārvaldība un Lisabonas līguma 9. pants (debates)
Priekšsēdētāja
Nākamais darba kārtības punkts ir debates par
jautājumu, uz kuru jāatbild mutiski un kuru uzdeva Stephen Hughes, Pervenche Berès un Udo Bullmann S&D grupas vārdā Padomei: Ekonomikas pārvaldība un Lisabonas līguma 9. pants - B7-0660/2010), un
jautājumu, uz kuru jāatbild mutiski un kuru uzdeva Stephen Hughes, Pervenche Berès un Udo Bullmann S&D grupas vārdā Komisijai: Ekonomikas pārvaldība un Lisabonas līguma 9. pants - B7-0661/2010).
Pervenche Berès
autore. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, Padomes priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Abas jūsu pārstāvētās iestādes ekonomikas pārvaldības jomā ir ieguldījušas ļoti lielu darbu, un šodien Eiropas Parlaments debatē par sešiem Komisijas priekšlikumiem par ekonomikas pārvaldību.
Patlaban mūsu darbību nosaka Lisabonas līgums, kura 9. pantā ir paredzēts, ka, nosakot un īstenojot savu politiku un darbības, Savienība - es citēju - "ņem vērā prasības, kas saistītas ar augsta nodarbinātības līmeņa sekmēšanu, atbilstīga sociālās aizsardzības līmeņa nodrošināšanu, ar sociālās atstumtības apkarošanu, kā arī ar izglītības, mācību un cilvēku veselības aizsardzības līmeņa paaugstināšanu”. Šis pants ir saistošs visām Savienības iestādēm un jāievēro visās Savienības politikas jomās.
Tomēr šodien jūs man lūdzat izteikties par "ekonomikas pārvaldības paketi”, kurai neesat veikuši ietekmes novērtējumu. Komisijai ļoti patīk šie novērtējumi, kad runa ir par, piemēram, tiesību aktu par elektromagnētisma izraisītām slimībām īstenošanu.
Tas ir ļoti labi, taču mēs gribētu, lai tikpat liela centība attiektos arī uz ekonomikas pārvaldību. Citādi, ko mēs redzam? Šodien mēs redzam komisāru O. Rehn skaidrojam mums, ka viņa stratēģijai būs trīs pīlāri - pirmkārt, izaugsme; otrkārt, ekonomikas pārvaldība, un, visbeidzot, finanšu tirgu uzraudzība. Taču, ja kreisā roka nezinās, ar ko nodarbojas labā, Eiropas Savienība rīkosies nesaskaņoti un Eiropas tiesību akti saistībā ar Līguma 9. pantu netiks ievēroti.
Tādēļ mēs jūs aicinām novērtēt to, kāda būs jūsu plānoto pasākumu sociālā ietekme uz nodarbinātību, atvaļināšanās pensiju finansējumu, sociālo aizsardzību un sabiedrisko pakalpojumu finansējumu.
Kā cīņa pret nabadzību ietekmēs jūsu 2020. gada stratēģijas mērķus, ja mēs zinām, ka, pamatojoties uz datiem par 2008. gadu, Eiropas Savienībā nabadzība vai sociālā atstumtība šobrīd draud 116 miljoniem cilvēku?
Patiesībā šķiet, ka Komisija izmanto slepenas pilnvaras un, reaģējot uz atsevišķu dalībvalstu Padomē paustajām bažām, lūdz jūs reformēt Stabilitātes un izaugsmes paktu, padarot to saistošāku un nosakot preventīvas un koriģējošas sankcijas, tai pašā laikā ignorējot nepieciešamo ieguldījumu stratēģiju, kuru jūs paši esat pieņēmuši - stratēģiju "Eiropa 2020”.
Mēs zinām, ka pāris tuvāko gadu laikā situācija saistībā ar izaugsmes iespējām darba vietu radīšanas jomā būs vēl sarežģītāka nekā jau pagājušajos gados.
Mēs neiebilstam atgriezties pie valsts finansējuma, taču iebilstam pret izaugsmes stratēģiju, kurai nav finansējuma, kurā ir iekļauti taupības plāni, kam var būt neizmērojama sociālā ietekme, kā arī politiskās sekas, radot nevienlīdzību, un kurā nav pievērsta uzmanība nevienlīdzībai attiecībā uz labklājības sadalījumu.
Tāds nedrīkst būt Lisabonas līgums, par kuru mēs tik ļoti cīnījāmies un kuru jums, Padomes priekšsēdētāja kungs un komisāra kungs, ir pienākums īstenot.
Olivier Chastel
Padomes priekšsēdētājs. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, godājamie deputāti! Es priecājos, ka šeit ir klausītāji. Tas ir labi.
Es, protams, vēlos pateikties Parlamentam par šā jautājuma iekļaušanu šodienas plenārsesijas darba kārtībā. Tādējādi mēs varam pievērsties svarīgam jautājumam, pie kura Padome pēdējo mēnešu laikā ir ļoti daudz strādājusi.
Es, protams, zinu to, cik Parlamentam ir svarīga ekonomikas pārvaldība un tās saikne ar sociālajiem jautājumiem plašākā kontekstā, kas noteikti Līguma par Eiropas Savienības darbību 9. pantā. No 9. panta izrietošās saistības ir jāievēro, nosakot un īstenojot visas ES politikas jomas un darbības, tādējādi arī darbu pie ekonomikas turpmākas pārvaldības.
Vispirms vēlos norādīt, ka 9. panta un tādējādi arī atbilstošās klauzulas īstenošana Beļģijas prezidentūras laikā ir minēta ļoti bieži. Tādēļ vēlos atgādināt par secinājumiem, ko Padome 6. decembrī pieņēma par sociālo dimensiju integrētas stratēģijas "Eiropa 2020” kontekstā. Šajos secinājumos Eiropas Komisija tiek mudināta nostiprināt un sekmēt pašreizējās sociālās ietekmes novērtēšanas sistēmas izmantošanu. Secinājumos Padome tiek aicināta izstrādāt ziņojumu par to, kā Līguma 9. pants tiek īstenots darbā un Eiropas politikā, izmantojot atvērto koordinācijas metodi. Komisija secinājumos tiek aicināta arī meklēt līdzekļus, ar ko panākt sociālo iekļaušanu un tādējādi arī 9. panta īstenošanu saistībā ar tās pamatiniciatīvu - Eiropas platformu cīņai pret nabadzību, kas jāpublicē tuvāko dienu laikā.
Runājot tieši par jauno makroekonomiskās uzraudzības un koordinācijas mehānismu, Padome uzskata, ka nodarbinātība un sociālā aizsardzība ir ne tikai rezultāti, ko ietekmē jaunais makroekonomiskās uzraudzības regulējums - kura ietekme ir jāizvērē -, bet arī faktori, kas īsā un vidējā laika posmā stimulē makroekonomikas un fiskālo izaugsmi. Tas ir būtiski, ja vēlamies novērst makroekonomikas regulējuma nelīdzsvarotību un saglabāt līgumos paredzēto institucionālo līdzsvaru.
Padomes vēlmi sekmēt 9. panta piemērošanu praksē apliecina arī Eiropas pusgads, kam integrēti jāatspoguļo līdzsvars starp stratēģiju "Eiropa 2020” un Stabilitātes un izaugsmes paktu. Tādējādi Līguma 9. pantā minētie principi jāpiemēro visos šajos dokumentos un likumdošanas pasākumos, lai tie kļūtu par integrētu kopumu.
Ņemot to vērā, Padomes darbs noritēja divos posmos. Pirmajā posmā Padome izstrādāja Eiropas Nodarbinātības stratēģiju, kā noteikts Līgumā, un jauno ekonomikas pārvaldības regulējumu. Eiropas Nodarbinātības stratēģijas pozīciju ekonomikas pārvaldības jomā Padome noteica 21. oktobrī pieņemtajos secinājumos.
Savukārt otrajā posmā, Eiropadomes 6. decembra sanāksmē, Padome pieņēma jaunu instrumentu daudzpusējai nodarbinātības un sociālās politikas uzraudzībai - Kopējo novērtējuma sistēmu, kas uzlabos dalībvalstu nodarbinātības un sociālās integrācijas politikas uzraudzību un tādējādi nodrošinās, ka šīm dimensijām Eiropas mērogā tiek pievērsta lielāka uzmanība.
Šie jaunie instrumenti būs jāmobilizē makroekonomiskās uzraudzības preventīvajā posmā, lai tiktu pievērsta pienācīga uzmanība situācijai darba tirgos un sociālajām problēmām, kas varētu apdraudēt Ekonomikas un monetāro savienību (EMU). Tie, protams, būs arī galvenie stratēģijas "Eiropa 2020” tematiskās uzraudzības instrumenti.
Padome arī atgādināja, ka ir paredzējusi sekmēt gan tematisko uzraudzību, pamatojoties uz Eiropas 2020. gada stratēģijas pieciem galvenajiem mērķiem, gan makroekonomisko uzraudzību, jo šie abi regulējumi ir cieši saistīti. Sociālās aizsardzības komiteja pēc Beļģijas prezidentūras pieprasījuma sniedza atzinumu par sociālo dimensiju stratēģijā "Eiropa 2020”, kurā tā uzsvēra vajadzību panākt sinerģiju starp stratēģijas "Eiropa 2020” prioritātēm un no tām neatdalāmo Eiropadomes noteikto mērķu kopumu.
Es arī vēlos piebilst, ka Padome uz Līguma 9. pantu ir atsaukusies arī citos secinājumos - secinājumos par pensijām un Padomes secinājumos par vispārējas nozīmes sociālajiem pakalpojumiem.
Priekšsēdētājas kundze, godājamie deputāti! Šopēcpusdien šajā diskusijā mēs varam pievērsties jautājumiem saistībā ar ekonomikas pārvaldību un jo īpaši tās sociālajiem aspektiem. Es kā Padomes priekšsēdētājs, protams, uzmanīgi klausīšos jūsu runas un ceru uz produktīvu viedokļu apmaiņu, kas mums noderēs visās turpmākajās sarunās.
Janusz Lewandowski
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze! Lisabonas līguma 9. pantā, uz ko atsaucaties, patiešām ir noteiktas Eiropas sociālekonomiskā modeļa specifiskās iezīmes. Lasot mūsu stratēģiju "Eiropa 2020”, varat redzēt, ka tajā šis Eiropas modelis ir ļoti skaidri nostiprināts, apvienojot centienus uzlabot rezultātus tādās jomās kā dalība darba tirgū, mūžizglītība, spēja pielāgoties darba tirgum, kā arī mobilitāte un sociālā iekļaušana.
Tomēr ar šādu reakciju nepietiek šajā sevišķi grūtajā laikā, kad krīzes gaisotne Eiropā nelabvēlīgi vai pat dramatiski ietekmē reālo ekonomiku, valstu finanses, darba tirgu un dzīves kvalitāti Eiropā. Lai risinātu krīzes radītās problēmas, Komisija ir uzsākusi vairākas politikas iniciatīvas. Lai nostiprinātu mūsu finanšu sistēmas stabilitāti, ES ir vienojusies par jaunu finanšu regulējuma struktūru. Parlamentā par to ir debatēts. Otrkārt, lai risinātu grūtības saistībā ar valstu finansēm un makroekonomikas nelīdzsvarotību, Eiropas Komisija ir ierosinājusi vispārēju Eiropas Savienības ekonomikas pārvaldības nostiprināšanu - tiesību aktu paketi, uz ko jūs atsaucāties savā jautājumā.
Šajā paketē, kā jūs zināt, ir iekļauti priekšlikumi, lai daudz nopietnāk nekā iepriekš risinātu ar pārmērīgu valsts parādu saistītas problēmas, nosakot pietiekamu parāda samazināšanas tempu. Tajā arī ierosinātas prasību minimums attiecībā uz valstu fiskālo regulējumu, lai nodrošinātu to atbilstību Līgumā noteiktajām saistībām, kā arī ierosināta sistēma tādu makroekonomikas nelīdzsvarotības izpausmju uzraudzībai kā lieli ārējā konta deficīti vai mājokļu tirgus "burbuļi”. Paketē ir uzsvērta riska novēršanas un piesardzības nozīme, lai nodrošinātu labāku sagatavotību ekonomikas lejupslīdes brīžos. Lai nostiprinātu jaunā regulējuma uzticamību, Komisija ierosina visdažādākās sankcijas, ko jāsāk piemērot jau agrīnā posmā.
Ierosināto tiesību aktu mērķis ir palīdzēt dalībvalstīm ievērot disciplinētu politiku un radīt pamatu stabilai ilgtermiņa izaugsmei, no kuras ir atkarīga Eiropas pilsoņu labklājība, vienlaikus būtiski sekmējot turpmāku krīžu novēršanu.
Ņemot vērā pašreizējo ekonomikas stāvokli, ir patiešām svarīgi pēc iespējas ātrāk ieviest šo ekonomikas pārvaldības regulējumu. Runājot par ietekmes novērtējumu, 2008. gada pētījumā EMU@10 tālejošā analīzē tika paredzētas pārvaldības reformas. Turklāt, sagatavojot un turpinot pārraudzīt Komisijas 2010. gada maijā un jūnijā pieņemtos paziņojumus, ar kuriem informē par tā dēvētajā ES pusgadā iekļautajām jaunajām pārvaldības struktūrām, Komisija apsprieda savu priekšlikumu ar daudzām ieinteresētajām personām, ne tikai ar Eiropas Parlamentu un Padomi, kā arī veicināja aktīvas un plašas debates par šiem jautājumiem. Izstrādājot šos priekšlikumus, mēs, protams, ņēmām vērā iepriekš gūtos rezultātus un mācības.
Kādas ir galvenās mācības? Galvenais secinājums ir šāds - riska novēršana ir daudz vērtīgāka nekā koriģējošu sankciju noteikšana valstij, kura jau ir nonākusi grūtībās. Tāpēc mēs liekam uzsvaru uz mēģinājumu labvēlīgi ietekmēt valstu politikas pasākumu kopumu, kas nosaka - un šī ir lielākā atbildība - kompromisu starp reālās ekonomikas atlabšanu un izaugsmi un valsts budžeta taupīšanu un konsolidāciju.
Eiropai ir vajadzīgi abi.
Elisabeth Morin-Chartier
Priekšsēdētājas kundze, Padomes priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Ņemot vērā Berès kundzes jautājumu, es vēlos pievērst uzmanību ekonomikas modelim, ko mūsu Eiropas Tautas partijas grupa (Kristīgie demokrāti) uzskata par savu pamatmodeli - sociālajai tirgus ekonomikai. Ar to es vēlos teikt, ka mums patiešām jādara viss iespējamais, lai ne tikai pārtrauktu krīzi un apkarotu nabadzību, bet arī - un tas ir vēl svarīgāk - nodrošinātu sociālo iekļautību daudziem mūsu Eiropas līdzpilsoņiem, kuri šobrīd ir pamesti novārtā.
Mums šobrīd ir jāpievēršas sociālajai iekļautībai, lai, pirmkārt, nodrošinātu šiem līdzpilsoņiem iespējas atgriezties darba tirgū, kas nozīmē radīt darba vietas, lai apkarotu krīzi, un, otrkārt - kas ir ļoti svarīgi -, panāktu, ka tuvāko gadu laikā katrā dalībvalstī tiek ieviestas mācību programmas, piemēram, sākotnējas mācību iniciatīvas un mūžizglītības iniciatīvas, kas palīdzēs mūsu līdzpilsoņiem pielāgoties nākotnes darba tirgum, iegūt jaunās mums vajadzīgās kvalifikācijas, kā arī palielināt kvalifikācijas līmeni līdz stratēģijā "Eiropa 2020” gaidītajam.
Tādējādi, pamatojoties uz Līguma 9. pantu, mēs varam skaidri redzēt, ka papildus visam, kas tiek darīts finanšu sistēmu jomā, ir jāiegulda arī ļoti liels darbs, lai nodrošinātu mūsu līdzpilsoņu apmācību un spēju kļūt par pilnvērtīgiem sabiedrības locekļiem, kuri šajā sabiedrībā ir aktīvi, savukārt aktīvs cilvēks ir kvalificēts cilvēks, kurš ir gatavs strādāt nākotnē vajadzīgajās profesijās.
Tādēļ es aicinu ievērot šo mērķi Komisijas politikā, citādi mums neizdosies ievērot Eiropas mērķus attiecībā uz spēcīgu sociālo kohēziju.
Antolín Sánchez Presedo
S&D grupas vārdā. - (ES) Priekšsēdētājas kundze, Padomes un Komisijas pārstāvji, dāmas un kungi! Pēdējo 50 gadu laikā ir pieaugusi mūsu ekonomiku savstarpējā atkarība un līdz ar to arī mūsu ekonomikas politiku savstarpējā atkarība.
Pilsoņu acis ir vērstas Eiropas Savienības virzienā. Viņi zina, ka Eiropas integrācijas procesa rezultātā par daudzām viņu dzīves jomām ir kļuvušas atbildīgas ES iestādes - daudzi lēmumi tiek pieņemti kopīgi.
Daudzi dalībvalstu tradicionālie instrumenti ir kļuvuši par Eiropas mēroga instrumentiem, un ikviens atzīst, ka ekonomikas politika ir kopēja Eiropas mēroga joma. Tādējādi Eiropas Savienība ir krīzes centrālais punkts - visi skatās uz ES.
Šobrīd mēs nepiedzīvojam, kā daudzi saka, "pēckrīzes periodu”. Labākajā gadījumā šis ir "pēcrecesijas periods”. Prognozētais šā gada izaugsmes līmenis būs zems un nevienmērīgs, un diemžēl prognozes nākamajam gadam joprojām liecina, ka izaugsmes līmenis nedaudz kritīsies. Eiropas Savienībā bez darba patlaban ir 23 miljoni cilvēku. Šī krīze ir radījusi ievērojamu sociālo nošķirtību, turklāt tā ir arī izdarījusi spiedienu uz valstu finansēm un pat apdraudējusi euro nākotni.
Ir ļoti svarīgi nostiprināt Eiropas Savienības ekonomikas pārvaldību, lai reaģētu uz krīzi un garantētu ES projekta nākotni. Lai risinātu šīs kopējās grūtības, mums ir jāatjauno izaugsmes un nodarbinātības līmenis, jāmaina ekonomikas modelis un jāveicina ilgtspējīga vispasaules attīstība, un tas ir jādara, vienlaikus nodrošinot Eiropas sociālā modeļa nākotni.
No pirmās ekonomikas krīzes, kas notika 1929. gadā, mēs iemācījāmies, ka valsts sektora iestādēm ir pienākums atjaunot izaugsmes un nodarbinātības līmeni. Otrā ekonomikas krīze - Eiropas atjaunošana pēc Otrā pasaules kara - mums iemācīja, ka jaunā Eiropa ir jāveido uz sociālā taisnīguma pamatiem. Nevienu no šīm mācībām nedrīkst aizmirst, un abas ir nopietni jāņem vērā, veidojot ilgtspējīgas Eiropas nākotni.
Mūsu Līguma par ES darbību 9. pantā ir noteikts, ka "Nosakot un īstenojot savu politiku un darbības, Savienība ņem vērā prasības, kas saistītas ar augsta nodarbinātības līmeņa sekmēšanu, atbilstīga sociālās aizsardzības līmeņa nodrošināšanu, ar sociālās atstumtības apkarošanu, kā arī ar izglītības, mācību un cilvēku veselības aizsardzības līmeņa paaugstināšanu”.
Tāpēc runa nav tikai par taupību. Taupība var izraisīt ekonomikas sarukšanu. Mums ir vajadzīga politika, kas veicina arī izaugsmi, citiem vārdiem sakot, mums ir vajadzīga atbildīga politika. Runa nav arī par izaugsmes likšanu pirmajā vietā, bet sadalīšanas - otrajā. Mēs esam iemācījušies, ka sadale veicina izaugsmi. Turklāt runa nav arī par vēlmi vispirms panākt progresu un tikai pēc tam pievērsties pilsoņu pamatvajadzībām - esam iemācījušies arī to, ka izglītība, veselība, sociālais nodrošinājums un sabiedriskie pakalpojumi ir būtiski sabiedrības attīstības priekšnosacījumi. Šo elementu trūkums radīs mūsu sabiedrībai apgrūtinājumu nākotnē, bet slimā sabiedrībā nevar veidoties veselīga ekonomika.
Tādēļ mēs uzdodam šādus jautājumus - vai turpmākajam ekonomikas pārvaldības tiesiskajam regulējumam ir jāatbilst sociālās Eiropas modelim un Līguma par ES darbību 9. pantam? Vai ir izstrādāts reāls ietekmes novērtējums? Visbeidzot, vai mēs patiešām vēlamies, lai EK priekšsēdētājs J. M. Barroso pildītu savu apņemšanos panākt sociālo ietekmi un skaidri paziņotu, ka Eiropai ir vajadzīgs jauns sociālais pakts gan par fiskālajiem, gan nodarbinātības standartiem - modelis, kas nodrošina nodarbinātību, godīgumu, atbildību vides jomā un vispasaules attīstību? Ar cita veida reformām šoreiz nepietiks.
Marian Harkin
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, kad aicināju Īrijas pilsoņus balsot par Lisabonas līguma pieņemšanu, es viņiem minēju 10 iemeslus, kuru dēļ atbalstīt Līgumu. Viens no šiem iemesliem bija sociālā klauzula, proti, 9. pants.
Vairākas reizes gan šajā plenārsēžu zālē, gan citur esmu aicinājusi Komisiju un Padomi izmantot 9. pantu priekšlikumos par ekonomikas pārvaldību un, protams, arī reaģējot uz pašreizējo ekonomikas krīzi, kura ir īsts pārbaudījums šo iestāžu apņēmībai ievērot sociālo klauzulu. Īrijā mēs redzam to, kā šī reakcija izpaužas - pagājušajā nedēļā minimālā alga tika samazināta par vienu euro stundā un ir samazinātas arī invaliditātes pensijas un maksājumi aklajiem cilvēkiem. Ko Līguma 9. pantā iekļautās frāzes "sociālās atstumtības apkarošana” un "atbilstīga sociālās aizsardzības līmeņa nodrošināšana” šiem pilsoņiem izsaka tagad?
Jūs, protams, varat sacīt, ka tā ir Īrijas iekšēja lieta, taču tā nav. Īrijā piemērojamos taupības kritērijus noteica ES, un mūsu valdība jums sūtīs ikmēneša ziņojumus. Vai jūs viņiem atgādināsiet par 9. pantu, kad saņemsiet ziņojumu par minimālās algas samazināšanu? Kādēļ tā ir noticis? Tā ir noticis tādēļ, ka Īrijas un Eiropas bankas ECB acu priekšā uzsāka bezatbildīgu aizdošanu un aizņemšanos.
Procentu likmes, ko jūs patlaban nosakāt Īrijai par aizņemšanos, saskaņā ar šodienas avīzēs rakstīto ir par 3 % lielākas nekā Latvijai, Rumānijai un Ungārijai noteiktās. Revīzijas palātas pārstāvji saka, ka ES līdz šim nekad nav noteikusi tik lielu procentu likmi aizdevumiem. Vai varu jūs lūgt apstiprināt vai noliegt šo informāciju? Ja tā ir patiesa, lūdzu, paskaidrojiet man, lai es varētu paskaidrot Īrijas pilsoņiem, kā viņiem tiek piemērota sociālā klauzula. Šobrīd šādā situācijā atrodas Īrija, bet, ja šis ir modelis, kā rīkoties arī ar citām grūtībās nonākušām dalībvalstīm, tad Līguma 9. pants ir pazudis nebūtībā.
Philippe Lamberts
Priekšsēdētājas kundze, es runāšu īsi. Ja aplūkojam šobrīd īstenoto politiku, vispārīgi izsakoties, redzam, ka izdevumi tiek samazināti par 80 %, bet jaunie ienākumi palielinās par 20 %, turklāt, manuprāt, es izsakos ļoti optimistiski.
Visi ļoti labi zina, ka, samazinot valsts izdevumus par 80 %, pirmie cieš mūsu sabiedrības neaizsargātākie cilvēki. Tādēļ vēlos paust jums savu sašutumu, norādot uz divām pretrunām - pirmā pretruna, manuprāt, pastāv starp ekonomikas pārvaldību un stratēģiju "Eiropa 2020”.
Ekonomikas pārvaldības jomā ir vajadzīga stingra un tūlītēja rīcība, kā arī saistoši un bargi noteikumi. Stratēģijā "Eiropa 2020” ir pausti patiešām labi nodomi, jo īpaši attiecībā uz nabadzības samazināšanu, taču tā ir maiga un brīvprātīga iespēja, ko valdības ievēros tikai tad, ja to patiešām gribēs un ja tām būs pietiekami daudz laika. Stratēģija nav saistoša. Es uzskatu, ka tā ir milzīga pretruna un tādējādi neatbilst 9. panta būtībai.
Otra pretruna pastāv starp ekonomikas pārvaldības jomu un valsts izdevumu jomu. Valsts izdevumi ir ātri jāsamazina, citādi mūs gaidīs katastrofa. Parāds ir jāsamazina vēlākais 20 gadu laikā un, ja iespējams, vēl ātrāk, taču bez ietekmes novērtējuma mēs tam nepievēršam lielu uzmanību.
Attiecībā uz jaunu ienākumu radīšanu - jo budžetu jebkurā gadījumā veido ienākumi un izdevumi -, nosakot nodokļus par finanšu darījumiem, enerģiju un konsolidētu pamatu uzņēmumu ienākuma nodoklim, mēs sakām: "Pagaidiet, ir jāveic novērtējums, mums ir jāņem vērā ietekme, mēs nedrīkstam pārspīlēt. Padomāsim par to, nedaudz nogaidīsim, novērtēsim...”. Es patiešām nesaprotu, kādēļ vienā gadījumā mums ir pilnā gaitā jātraucas uz priekšu, nesatraucoties par ietekmi, savukārt citā gadījumā mēs rīkojamies lēni un veltām laiku pārdomām, lai gan tikmēr cieš cilvēki.
Šīs pretrunas, manuprāt, ikvienam parāda, ka Līguma 9. pants netiek uzskatīts par tikpat svarīgu kā Eiropas Savienības līgumu panti par ekonomisko konverģenci, un es uzskatu, ka, ja mēs vēlamies atgūt mūsu pilsoņu uzticību, mums tās ir jānovērš.
Proinsias De Rossa
Priekšsēdētājas kundze, es vēlos lūgt, lai Komisija Parlamentam konkrēti paskaidro, kā tā grasās īstenot 9. pantu. Mēs pastāvīgi dzirdam par makroekonomisko uzraudzību. Mēs nekad neesam dzirdējuši Komisiju runājam par makrosociālo uzraudzību attiecībā uz to, kā dalībvalstis ievēro Eiropas sociālo politiku un tās mērķus.
Es gribu, lai Komisija mums pasaka, vai to ir paredzēts izmantot tikai kā ietekmes novērtējumu, proti, vai Komisija cer, ka tās īstenotajiem pasākumiem nebūs sociālas ietekmes. Ar to vien nepietiek, jo 9. panta mērķis ir sekmēt Līguma 3. pantā noteikto Eiropas Savienības mērķu sasniegšanu. Ar to, ka ietekmes nav, nepietiek - ir vajadzīga labvēlīga ietekme. To panākt ir Komisijas pienākums, un Komisijai ir jāīsteno līgumi.
Es arī vēlos pievērsties jautājumam par vispārējas nozīmes sociālajiem pakalpojumiem, par kuru esmu sagatavojis ziņojumu. Nav pilnīgi nekādu šaubu par to, ka pašreizējā krīzes risināšanas stratēģija, ko Komisija ievēro, izpostīs dalībvalstu vispārējas nozīmes sociālo pakalpojumu nozari. Lai par to pārliecinātos, ir tikai jāieskatās saprašanās memorandā, ko Komisija ir noslēgusi ar Īrijas valdību. Memoranda 2. lapā ir paziņots, ka 2011. gadā kārtējie izdevumi tiks samazināti par nedaudz vairāk kā EUR 2 miljardiem, tostarp samazinot izdevumus par sociālo aizsardzību, darbinieku skaitu valsts sektorā, progresīvi samazinot pašreizējās valsts sektora pensijas un nosakot citus izdevumu samazinājumus vairāk nekā EUR 1 miljarda apmērā, kā arī par gandrīz EUR 2 miljardiem tiks samazināti valsts kapitālizdevumi attiecībā pret 2011. gadā jau ieplānoto.
Šā memoranda ietekme uz vispārējas nozīmes pakalpojumu jomu un jo īpaši vispārējas nozīmes sociālo pakalpojumu jomu var būt tikai un vienīgi postoša. Kur ir palicis 9. pants? Kur bija 9. pants, kad Komisija sabrukuma brīdī pārrunāja šo darījumu ar Īrijas konservatīvo spēku valdību?
Es arī vēlos Komisijai pajautāt, kad tā plāno Parlamentu iepazīstināt ar šo saprašanās memorandu, ko ir parakstījusi ar Īrijas valdību? Saskaņā ar Lisabonas līgumu Komisijai ir pienākums to darīt. Kad mēs to ieraudzīsim? Kad mums būs iespēja to apspriest šajā plenārsēžu zālē?
Viens no pārējiem šā nolīguma aspektiem, ko minēju šorīt, ir Komisijas uzstājība uz to, ka minimālā alga Īrijā ir jāsamazina par EUR 2 000 gadā. Es atkārtoju - minimālā alga. Lisabonas līgumā ir noteikts, ka mums ir jānodrošina atbilstīgs sociālās aizsardzības līmenis, jāmudina cilvēki turpināt strādāt, jānovērš nabadzības lamatas u.t.t. u.t.jpr., tomēr mēs samazinām minimālo algu par EUR 2 000 gadā. Ko gan citu ar šiem pasākumiem izdosies panākt, ja ne vēl lielāka cilvēku skaita izstumšanu no darba tirgus uz drošo patvērumu, vispārīgi izsakoties, atkarību no pabalstiem?
Tie ir jautājumi, kuri Komisijai ir jārisina. Mēs vairs nevēlamies tikt maldināti. Vairs nekādu plámás un eirovalodas. Mēs vēlamies saņemt skaidras atbildes uz jautājumiem par to, kā Komisija grasās piemērot Līguma 9. pantu saistībā ar ekonomikas pārvaldību un jo īpaši kopā ar dalībvalstīm īstenotajiem pasākumiem, kuru mērķis ir atgūšanās no krīzes.
Salvatore Iacolino
(IT) Priekšsēdētājas kundze, Padomes priekšsēdētāja kungs, komisāra kungs! Nav šaubu, ka turpināt pievērst uzmanību ekonomikas pārvaldībai ir pilnīgi pareizs un atbilstošs Eiropas Parlamenta mērķis.
Jautājumā minētais 9. pants pilnībā atbilst vajadzībai ļoti nopietni ņemt vērā visu, kas attiecas uz pilsoņiem.
Šodien tikai pirms pāris stundām tika pieņemts ļoti svarīgs tiesību akts, kurā tiek atzītas pilsoņu tiesības ierosināt likumdošanas iniciatīvas un noteikt par prioritāti viņu tiesības uz pilsonību.
Lielāka stabilitāte nozīmē lielāku kontroli, tā nozīmē savlaicīgu un efektīvu iejaukšanos, kā arī maksimālu konkurētspējas izmantošanu. Stingrība ir jāpapildina ar efektivitāti un pamatotību. Sociālā aizsardzība ir cieši saistīta ar patiesu vēlmi radīt darbavietas tik sarežģītā situācijā, kādā mēs patlaban atrodamies.
Tādēļ mums par to ir jārunā - un tas ir jādara nopietni - ar visām ieinteresētajām personām.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Priekšsēdētājas kundze, es vēlos teikt, ka ekonomikas pārvaldība un tās noteiktie mērķi, jo īpaši Lisabonas līgumā izvirzītie mērķi, rada konkrētus jautājumus par to, vai tiek īstenota sociāli pareiza politika, vai tiek īstenota tāda ekonomika, kuras mērķis ir videi nekaitīga izaugsme un kura novērš bezdarbu, jo īpaši jauniešu vidū.
Es vēlos atsaukties uz Kipras Republiku, kura patlaban tiek uzraudzīta. Ar īstenotajiem pasākumiem ir izdevies panākt visu, izņemot pienācīgu sociālo politiku un situāciju, tas jo īpaši tas attiecas uz pasākumiem, kuri ir pretrunā ar šīs salas jaunāko paaudžu interesēm.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Priekšsēdētājas kundze, jaunajā ziņojumā par nodarbinātību Eiropā 2010. gadā ir uzsvērts, ka krīzes slogu ir izjutuši jaunieši un ka viņi piedzīvo arvien lielāku skaitu ar bezdarbu saistītu problēmu, kuras galvenokārt attiecas uz jauniešiem vecumā no 15 līdz 24 gadiem. Ar problēmas konstatēšanu vien nepietiek, mums tā ir jāatrisina. Eiropas Savienībā ir 3 miljoni bezdarbnieku. Komisāra kungs, lūdzu, pasakiet man, kā mēs to plānojam risināt? Es atzinīgi vērtēju darbu, ko esat ieguldījis šīs problēmas konstatēšanā, taču tā ir arī jārisina un jums šajā situācijā ir jāpilda vēsturisks uzdevums. Grieķiju, valsti, no kuras es nāku, satrauc tas, ka jauniešu vecumā līdz 24 gadiem bezdarba līmenis ir sasniedzis 27,5 %, kas ir šokējošs un ļoti bīstams skaitlis. Vēl vairāk satrauc tas, ka bezdarba līmenis nemazinās atbilstoši iegūto oficiālo kvalifikāciju pieaugumam. Kā jūs zināt, nodarbinātība nav tikai iztikas avots, tā ir cilvēka cieņas priekšnosacījums. Mums ir jānodrošina mūsu jauniešiem cieņa.
Andreas Mölzer
(DE) Priekšsēdētājas kundze, pēdējā laikā plašsaziņas līdzekļos ir ziņots par to, ka bankrotējušās Vācijas bankas HRE direktoriem tikai pēc divus gadus ilga darba bankā ir piešķirtas tiesības uz milzīgām pensijām saskaņā ar līgumiem, kuri sagatavoti pēc tam, kad banka jau bija saņēmusi milzīgu valsts atbalsta apjomu. Tas apstiprina ES pilsoņu uzskatu par to, ka bankas tiek vienkārši apbērtas ar naudu, savukārt vienkāršajiem pilsoņiem tiek piemērotas stingras taupības programmas.
Lisabonas līguma 9. pantā ir minēta "augsta nodarbinātības līmeņa sekmēšana” un "atbilstīga sociālās aizsardzības līmeņa nodrošināšana”. Tiem Eiropas iedzīvotājiem, kurus ir smagi skārusi finanšu un ekonomikas krīze un kuri šobrīd ir spiesti taupīt, šīs frāzes ir kā sāls brūcē. Piemēram, kad Ungārijā tiek atsaukta pensiju reforma un pilsoņiem nākas vai nu atgriezties valsts pensiju sistēmā, vai arī zaudēt 70 % no savām pensijas tiesībām, ir skaidrs, ka vējš pūš no ES puses. Plenārsesijas debatēs par euro zonas nākotni Padomes priekšsēdētājs paskaidroja, ka notikumi Dublinā ir apliecinājuši ES ekonomikas politikas kontroles mehānisma nozīmīgumu. Manuprāt, ir gluži pretēji. Mēs esam ieviesuši pārmērīgu centralizāciju un pakļaušanos.
Janusz Lewandowski
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, lai atbalstītu tā dēvēto Eiropas sociālekonomisko modeli, mums ir jāpielāgo Eiropas modelis realitātei, proti, starptautiskajām problēmām un Eiropā valdošajai krīzei. Ja vēlamies šo modeli atbalstīt, tas ir jāmaina.
Būtiskākais apsvērums jau ir minēts, tā ir mūsu galvenā filosofija - konsolidācija un tirgu uzticamības atjaunošana ir stabilas un ilgtspējīgas izaugsmes un darbavietu pamats. No tā ir atkarīga Eiropas pilsoņu turpmākā labklājība.
Atbildot uz Harkin kundzes un De Rossa kunga - De Rossa kungs koncentrējas uz Īriju - jautājumiem, jāteic, ka mēs šajā gadījumā nosakām tādu pašu likmi kā SVF. Mums nav pienākuma mūsu un Īrijas valdības memorandu padarīt pieejamu sabiedrībai. Man jāpiebilst, ka nav nekā antisociālāka kā radīt deficītu un parādus, ko nāksies segt nākamajām Eiropas pilsoņu paaudzēm. Nav nekā bezatbildīgāka kā banku rīcība, banku sektora problēmas pārvēršot par suverēnu parādu, kas jāgarantē valstij. Tā ir antisociāla un bezatbildīga rīcība, un mēs nedrīkstam tajā vainot Komisiju.
Mēs atzīstam, ka pastāv spriedze saistībā ar tik daudzās valstīs īstenoto taupības režīmu un tā ietekmi uz sociālo iekļaušanu un nabadzības līmeni. Mēs to atzīstam, un tādēļ mums ir vajadzīgi ietekmes novērtējumi un diskusijas. Šāda diskusija notika arī šeit, Parlamentā.
Es atkārtoju - saskaņā ar mūsu galveno filosofiju liela nozīme ir riska novēršanai. Riska novēršana nozīmē to, ka mums jāietekmē valstu īstenoto politikas pasākumu kopums. Kompromisu starp taupību un izaugsmi galvenokārt nosaka valstu īstenotie politikas pasākumi. Tas ir galvenais pienākums, taču mums šis pasākumu kopums valsts mērogā ir jāietekmē tā, lai nepieļautu Eiropas nākotnes veidošanu uz parādu un deficīta pamatiem, jo tas mūs novestu strupceļā.
Olivier Chastel
Padomes priekšsēdētājs. - (FR) Priekšsēdētājas kundze, komisāra kungs, dāmas un kungi! Kā jūs noteikti nopratāt no manas pirmās runas, Padome labi apzinās, ka no Līguma par Eiropas Savienības darbību 9. punkta izriet pienākumi ņemt vērā vispārējās prasības, kas saistītas ar augsta nodarbinātības līmeņa veicināšanu, atbilstīga sociālās aizsardzības līmeņa nodrošināšanu un sociālās atstumtības apkarošanu, kā arī izglītības, mācību un cilvēku veselības aizsardzības līmeņa paaugstināšanu. Šīs saistības tiek pienācīgi īstenotas Padomes darbā, un tas tiks darīts arī turpmāk.
Tā kā šīs saistības ir vispārīgas, tās ir jāievēro arī ekonomikas pārvaldības jomā. Tās attiecas uz rezultātiem, kas sniegti priekšsēdētāja H. Van Rompuy vadītās darba grupas ziņojumā, kas tika pilnībā apstiprināts Eiropadomes oktobra sanāksmē. Tās arī attiecas uz sešiem tiesību akta priekšlikumiem, kuri ir darba grupas darba rezultāts un kurus Komisija iesniedza 29. septembrī.
Taču, lai ievērotu 9. pantā noteiktās saistības, nav vajadzīga oficiāla sociālās ietekmes novērtējuma procedūra. Mūsu pienākums, un tas attiecas gan uz Padomi, gan Parlamentu, jo īpaši tādēļ, ka tieši mūsu iestādes nosaka Savienības politiku un darbu, pieņemot tiesību aktus par šo jomu, ir ņemt šīs prasības vērā. Padome tā arī darīs.
Priekšsēdētāja
Debates ir slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Nikolaos Chountis
rakstiski. - (EL) Komisijas ierosinātajā ekonomikas pārvaldības pasākumu paketē ir paredzēta stingrāka disciplīna saistībā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu un budžeta uzraudzību, ierosinot "nedisciplinētajām” dalībvalstīm noteikt sodus. Citiem vārdiem sakot, šis priekšlikums ir vēl sliktāks par stratēģiju, kas noveda ES pie krīzes un recesijas un dramatiski saasināja ES sociālās problēmas. Komisijas ierosinātā taktika, pieprasot institucionālas pārmaiņas, palielina sociālo un reģionālo nevienlīdzību. Tādējādi ārkārtīgi apbēdinošās sekas sociālajā jomā, ko savos jautājumos norādīja mani kolēģi, ir labi zināma realitāte. Turklāt mēs šīs sekas jau sākam piedzīvot, un darba ņēmēji par tām maksā ne tikai atsevišķās dienvidu valstīs, bet arī visā Eiropas Savienībā. Eiropas Parlamentam ir jāiebilst pret šādu politiku, kura papildus bargiem taupības pasākumiem un darba ņēmēju tiesību samazināšanai samazina gan Eiropas Parlamenta, gan valstu valdību nozīmi. Citiem vārdiem sakot, šī politika samazina ievēlēto ES iestāžu pārstāvju lomu, kuriem savās prasībās tomēr vajadzētu parādīt lielāku sapratni par saviem pilsoņiem.
