EU's forbindelser med Stillehavsøerne (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Nirj Deva for Udviklingsudvalget om EU's forbindelser med Stillehavsøerne - Strategi for et styrket partnerskab.
Nirj Deva 
Hr. formand! Det er enormt smigrende at tale til et næsten tomt Parlament!
Cook Islands, Fiji, Kiribati, Marshalløerne, Mikronesiens Forenede Stater, Nauru, Niue, Palau, Papua Ny Guinea, Samoa, Salomonøerne, Timor-Leste, Tonga, Tuvalu, Vanuatu - eksotiske steder, fantastiske steder, så fjerne, så langt væk, så romantiske og så videre, men faktisk er de i nød. Alle disse lande er en del af Stillehavsøerne. Historisk set har Europa haft den største indflydelse i Stillehavsområdet gennem kolonistyre. Anden verdenskrigs afslutning fremskyndte afslutningen på den europæiske kolonialisme, men forholdet fortsatte. Gennem Lomé-konventionen og Cotonou-aftalen er Stillehavsområdet er nu knyttet til os og vores daglige liv gennem AVS.
Selv hvis befolkningen på Stillehavsøerne er lille, skal vi huske, at Stillehavet dækker næsten 30 % af planetens overflade. Selv om deres beliggenhed medfører mange goder for området i form af fiskeri og turisme, betyder den også, at de store afstandes tyranni isolerer indbyggerne. Fremskridt inden for teknologi, luftfart og infrastruktur har imidlertid været med til at afbøde de økonomiske forhold.
En anden ting, de burde overveje - og det glæder mig meget at se Kommissionen for fuld styrke her - er, at den engelsktalende digitale økonomi kan give dem endnu en vej fremad med at tilbyde outsourcing af virksomhedsprocesser og vidensprocesser til USA og Australasien.
Der er økonomiske kontraster i regionen med årlig BNP pr. indbygger fra 500 til 8.000 euro. Det svarer til at sammenligne Somalia med Bulgarien. Strategien for området skal derfor indeholde en vis fleksibilitet for at sikre, at udviklingshjælpen kanaliseres i henhold til nationale og regionale pariteter, og for at opnå maksimalt udbytte på såvel rigere som fattigere øer.
For mange indbyggere på Stillehavsøerne er landbrugsprodukter den primære eksportvare til internationale markeder i form af sukker, kopra, bananer, kokosnødder og palmeolie. Men de står over for udfordringer såsom global opvarmning, hvilket udgør en enorm udfordring for dem. Vi har også givet dem et andet interessant problem: økonomiske partnerskabsaftaler - ØPA'er - som de er nødt til at slås med. De fortæller mig, at de mister indtægter gennem deres interregionale toldunion. Hvad kan de stille op? Skal vi hjælpe dem, støtte dem? Skaber vi infrastruktur, så de kan få løst problemet? Vi er nødt til at overveje situationen.
En af de største udfordringer, regionen står over for, er bæredygtig forvaltning af fiskeriet. Der er især mange tunfisk i Stillehavet, og en tredjedel af verdens fangst til en anslået værdi af 2 milliarder euro fanges på Stillehavsøerne. Beskytter vi deres fangst? Gør vi noget for at sikre, at udbyttet af deres fangster kommer deres folk til gode? Jeg ved det ikke. Måske skulle Kommissionen se på det. Jeg ved ikke præcis, hvor deres fangster havner. De burde ikke være så fattige, som de er, hvis de får 2 milliarder euro for de fangster.
Min betænkning understreger, at enhver fremme af turisme i regionen skal gå hånd i hånd med forøget lokalt ejerskab af turistsektoren. Jeg understreger, at i de fleste tilfælde er det kun de rigere lande med en mere udviklet infrastruktur og hyppigere flyforbindelser, der tiltrækker turister i væsentlige antal hvert år. I disse tilfælde, for de fattigere lande, skal udviklingshjælpen fortsat bruges til at finansiere infrastruktur og til at fremme bæredygtig turisme. Med hensyn til dette, hvorfor har vi ikke set på at skabe et knudepunkt for Stillehavet, et regionalt knudepunkt? Vi kunne skabe et knudepunkt ligesom Dubai. Når alt kommer til alt, hvad var Dubai førhen? Dubai var fuld af sand for 20 år siden! I dag er det et knudepunkt for regional lufttrafik. Sheik Maktoum og de intelligente arabere har skabt noget ganske enestående. Hvorfor gør vi ikke det samme i Stillehavet for disse øboere?
Min betænkning anbefaler, at de mere udviklede østater i Stillehavsområdet fortsætter med at levere lokal forarbejdning, hvilket vil skabe mere beskæftigelse. De burde udforske muligheden for lån på lempelige vilkår fra Den Europæiske Investeringsbank til små og mellemstore virksomheder for at tilføje merværdi til deres eksportvarer.
Mange af øerne er politisk skrøbelige, som vi har set med de mange militærkup i Fiji. Jeg er dødtræt af at høre om militærkup i Fiji, men de er nødt til at kunne føle, at de vil have en fremtid sammen som to samfund, og vi er nødt til at hjælpe dem med det. De skal stoppe, ellers bør vi stoppe hjælpen. Det er en trussel, men vi har brug for et eller andet element af noget for noget i denne sag.
Tilvejebringelse af god regeringsførelse i hele Stillehavsområdet er altafgørende, og for at opfylde årtusinderklæringens udviklingsmål er vi nødt til også at opnå en vis grad af gensidighed. I Papua Ny Guinea og Salomonøerne har de f.eks. problemer med aids. I sin egenskab af større bidragsyder til regionen har EU mulighed for at etablere en strategi, der vil hjælpe østaterne i Stillehavsområdet med at opfylde årtusinderklæringens udviklingsmål og få deres folk til at opfylde deres fulde potentiale. Vores betænkning er kun begyndelsen.
Ján Figeľ
Hr. formand! Jeg hilser denne betænkning om EU's forhold til Stillehavsøerne velkommen, og jeg vil især gerne gratulere ordføreren, hr. Deva, med resultatet.
Da min kollega kommissær Michel tog initiativ til at udarbejde den første strategi nogensinde for vores relationer til AVS-staterne i Stillehavet, gjorde han det, fordi disse lande bliver stadig mere vigtige, og fordi de står over for store udfordringer. Vi kan drage fordel af tættere kontakter til Stillehavsområdet, eftersom det er en region, der har global betydning, og vi kan bidrage i væsentlig grad til dens udvikling. Det afspejler Parlamentets betænkning klart, og den peger på vigtige veje fremad.
Disse lande er som oftest afsidesliggende, relativt fattige, små og er blevet uafhængige for forholdsvist nylig. De fleste oplever hastig befolkningstilvækst. De skal klare en besværlig balancegang mellem traditioner og presset fra det moderne. Globalisering udgør en mulighed for dem, men den indebærer også risici for deres kulturarv.
I mange lande i Stillehavet har demokrati svære vækstbetingelser, samtidig med at Stillehavsområdet har brug for regeringer af høj kvalitet for at kunne komme videre. Af denne årsag er Deres engagement i deres demokratier, internationale eksponering og kontakter meget vigtig.
De har betydelige naturressourcer såsom olie, gas, fisk og tropisk træ foruden en fantastisk biologisk mangfoldighed. Stillehavet er så vigtigt, at det må betragtes som et globalt kollektivt gode. Det giver østaterne i Stillehavsområdet muligheder på den internationale scene og udsigter for fremtiden. Imidlertid truer klimaændringer mange af øerne, endda hele lande.
De oversøiske lande og territorier fungerer som bro mellem Europa og Stillehavsområdet og mellem vores kulturer. De steder, hvor Stillehavslandene har behov, og vi har komparative fordele, påtænker vi at hjælpe. Vi har identificeret det "blågrønne" tema som hjørnestenen i arbejdet for den bæredygtige forvaltning af regionens naturressourcer. Desuden har vi givet tilsagn om stærkere politiske bånd, mere koncentrerede udviklingsinitiativer og mere effektiv forsendelse af hjælpen.
I vores meddelelse forudså vi, at Stillehavslandene ville få flere problemer i fremtiden, hvis en række væsentlige tendenser ikke blev vendt. Alene sidste år var der alvorlige sikkerhedsproblemer og politisk krise i Timor-Leste, Tonga, Fiji og Salomonøerne. Problemerne er så besværlige og alvorlige, at mange af AVS-staterne i Stillehavsområdet ikke kan håndtere dem på egen hånd. Af denne årsag arbejder vi sammen med vores venner i Australien og New Zealand, og, som hr. Deva sagde, hvis forholdene er stabile, kan vi udvikle turismen yderligere i Stillehavsområdet.
Parlamentet har naturligvis noteret sig Rådets konklusioner om Stillehavsstrategien, som bekræftede, at EU vil styrke sit partnerskab med området. Et antal medlemsstater følger nøje Stillehavsområdet. EU har en vigtig rolle at spille i Stillehavsområdet. Dette viser Deres betænkning meget klart, og vi regner med Deres fortsatte støtte til og solidaritet med disse meget ekstraordinære lande.
Rosa Miguélez Ramos
Hr. formand! Mine damer og herrer, vi drøfter her til aften hr. Devas betænkning om EU's forbindelser med Stillehavsøerne - Strategi for et styrket partnerskab.
Fiskeriudvalget afgav og vedtog en udtalelse om dette spørgsmål, som jeg var ordfører for. Jeg lykønsker hr. Deva med hans indsats, og jeg glæder mig over, at Fiskeriudvalgets forslag, i det mindste delvist, bliver medtaget i beslutningsteksten.
Stillehavet er en af de rigeste fiskepladser i verden, og den europæiske tunflåde har længe fisket i disse farvande takket være de bilaterale aftaler, der er indgået med landene i området.
Fiskebestandenes tilstand er i henhold til videnskabelige undersøgelser helt igennem tilfredsstillende, og EU's økonomiske bistand er en vigtig indtægtskilde for landene i området.
Vi skal derfor styrke forbindelserne med disse lande. Interessen er gensidig. Vi kan medvirke til i disse farvande at fremme foranstaltninger med henblik på en bæredygtig forvaltning af fiskebestandene, og for de EU-fiskere, der er beskæftiget med tunfiskeri, vil det være meget positivt, hvilket Fiskeriudvalget anmodede om i sin udtalelse, at tage yderligere skridt med henblik på at opnå et net af aftaler om tunfiskeri i lighed med det, der allerede findes for farvandene i Det Indiske Ocean.
Når vi styrker partnerskabet med denne del af verden, må vi således ikke glemme fiskeriområdet.
Marios Matsakis
Hr. formand! Mange tak til ordføreren for hans hårde arbejde. En strategi til styrkelse af partnerskaberne med Stillehavsøerne lyder umiddelbart godt og virkningsløst nok til ikke at forårsage mistænksomhed eller misfornøjelse. Det tilsigtede formål er trods alt at forbedre relationerne, primært handelsrelationerne, til fælles gavn for EU's borgere og øboerne i Stillehavet.
Det er måske tilfældet for hovedparten af østaterne i Stillehavet. Men for et betydeligt antal er det en skjult sandhed, at mange af Stillehavsøerne slet ikke er lande, de er kolonier i det 21. århundrede, og to af kolonilandene er tilfældigvis medlemmer af EU, nemlig Frankrig og Storbritannien.
Tag f.eks. Ny Kaledonien. Det har et areal på omkring 18.500 km2, og dets ca. 250.000 indbygger er kun registreret som værende et "sui generis-samfund". Ny Kaledonien er ikke et land, men et oversøisk fransk departement. På meget mindre målestok er Pitcairn et oversøisk britisk territorium, der administreres af en guvernør udpeget af Dronningen af England.
Derfor, mine damer og herrer, bortset fra den foragteligt skammelige etik i at acceptere, at Frankrig og Storbritannien fortsætter med at have kolonier, lader vi til at være godt tilfredse med at indlede relationer med sådanne kolonier, som om der intet galt er i det. Faktisk nævnes der intet om kolonisering og den deraf følgende unddragelse fra demokrati i betænkningen.
Afslutningsvis vil jeg stille følgende spørgsmål: Eftersom nogle af øerne faktisk er dele af de førnævnte EU-medlemsstater, indgår Frankrig og Storbritannien så i virkeligheden relationer med sig selv gennem dette strategipartnerskab? Måske kan kommissæren afklare dette spændende, om end besynderlige perspektiv for os.
Józef Pinior
(PL) Hr. formand! Jeg vil gerne begynde med at takke hr. Deva for denne meget vigtige betænkning om en strategi for et styrket partnerskab mellem EU og Stillehavsøerne. Parlamentet støtter Kommissionens synspunkt om, at der er behov for en mere intensiv politisk dialog med Pacific Islands Forum. Faktisk har forummets ledere vedtaget en ny aftale, der gør forummet til en mellemstatslig organisation i henhold til folkeretten.
Samtidig vil vi gerne understrege, at en styrkelse af dialogen på regionalt plan også skal tage regionens fattigste landes behov i betragtning. Udnyttelsen af naturressourcer skal være med til at skabe indtægter for alle indbyggere på disse østater i Stillehavet. I særdeleshed skal den være medvirkende til at nedbringe fattigdommen. Parlamentet ønsker at understrege vigtigheden af turisme i regionen, i betragtning af at Stillehavsøernes skønhed er et af deres største aktiver. Støtte til turismen i området er nødt til at gå hånd i hånd med, at øboerne selv i højere grad deltager som leverandører af tjenesteydelser til turistbranchen for at sikre dens fremtid og maksimere dens fordele for den lokale økonomi. Jeg vil også gerne henlede opmærksomheden på, at betænkningen understreger behovet for at støtte tekniske uddannelses- og undervisningssystemer i regionens lande inden for rammerne af Den 10. Europæiske Udviklingsfond.
Parlamentet deler Kommissionens synspunkt om, at politisk ustabilitet og konflikter kan have en ødelæggende indflydelse på regionens økonomiske udvikling, især hvad angår tabet af turistindtægter og skader på den økonomiske infrastruktur. Vi vil gerne henlede opmærksomheden på situationen i Timor-Leste, hvor der udbrød uroligheder i maj og juni 2006. Man må håbe, at Kommissionen i tæt samarbejde med det internationale samfund vil være i stand til at hjælpe lederne i Timor-Leste med at løse krisens underliggende problemer under hensyntagen til behovet for politisk stabilitet, afhjælpning af fattigdom, social udvikling og forsoning mellem de forskellige sociale grupper.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 11.30.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Margie Sudre
(FR) Hr. formand, Parlamentet høres i denne uge om den første formelle strategi i 30 år for forholdet mellem EU og Stillehavsøerne. Strategien har til formål at styrke den politiske dialog, forbedre samarbejdet og øge effektiviteten af udviklingsstøtten, hvoraf over en fjerdedel ydes af EU.
I forbindelse med en række vigtige sektorer understreger strategien vedvarende udvikling fra både en økologisk og en økonomisk synsvinkel. Disse sektorer omfatter turisme, transport, minedrift, landbrug og fiskeri.
I Fiskeriudvalget fik jeg vedtaget en ændring, der betyder, at EU bør støtte regionale samarbejdsprojekter om evaluering, overvågning og forvaltning af fiskeressourcer, som ledes sammen med tredjelande i området og med oversøiske lande og territorier, der er tilknyttet EU: Fransk Polynesien, Ny Kaledonien, Wallis og Futunaøerne og Pitcairn.
Jeg glæder mig over, at EU er villig til at blive mere konstruktivt involveret i Stillehavsøerne ved at fremhæve økonomisk udvikling, politisk stabilitet og fornuftig forvaltning af ressourcer i umiddelbar nærhed af vores oversøiske lande og territorier. Lad os håbe, at de finansielle ressourcer vil matche de erklærede ambitioner.
Bogdan Golik
(PL) Jeg vil gerne have min støtte til hr. Devas betænkning om EU's forbindelser med Stillehavsøerne med titlen "Strategi for et styrket partnerskab" ført til protokols. Jeg håber, dette stærkt tiltrængte dokument bebuder en ny æra i kontakterne mellem EU og Stillehavsøerne.
Der har nu været europæiske lande involveret i Stillehavsområdet i 30 år, og de er væsentlige bidragsydere til området. Det er derfor særligt vigtigt at udarbejde en langsigtet strategi. Det er faktisk det eneste område i verden, som EU endnu ikke har udarbejdet en overordnet, integreret strategi for.
Vedtagelsen af det omhandlede dokument repræsenterer en glimrende lejlighed til at skabe et nyt forhold til regionen. Dette forhold bør være både økonomisk og politisk. Stillehavsøerne spiller en meget vigtig rolle for stabilisering af klimaet, og de har også store rigdomme i form af naturressourcer såsom mineralforekomster og fisk. Det ville være et partnerskab med en region, der er førende i verden inden for tunfiskeri, og som står for en tredjedel af verdens fangst.
Min støtte til førnævnte dokument relaterer sig også til behovet for at fremme demokrati og stabilitet i Stillehavsregionen og for at hindre ekstremistiske ideologier i at slå rod der. EU har historiske bånd til disse øer og bør støtte dem i deres bestræbelser på at opfylde årtusinderklæringens udviklingsmål.
Vedtagelse af strategien for et styrket partnerskab vil give os mulighed for at sætte højere økonomiske og sociale mål. EU's engagement i disse bestræbelser kunne række længere end blot at yde støtte til tidligere kolonier.
