Godkendelse af protokollen
Formanden
Protokollen fra mødet i går er omdelt.
Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg den som godkendt.

Evans, Robert
Kunne De eller Deres tjenestegrene mon bekræfte, at denne bygning, og navnlig Tårnet, opfylder alle sikkerheds- og sundhedskrav i lovgivningen, og at den har et gyldigt brandsikringscertifikat? Det er vigtige spørgsmål, og hvis den ikke opfylder disse krav, mener jeg, at der bør rejses nogle alvorlige spørgsmål. Jeg vil derfor bede Dem om enten at bekræfte dette kategorisk, og hvis den ikke gør det, bekræfte, at der vil blive truffet foranstaltninger til at undersøge situationen.

Formanden
Hr. Evans, vi har fulgt ejendomspolitikkerne, der har været et meget tungt emne i disse måneder i det foregående Præsidium, og jeg tror, at man har været tilstrækkeligt opmærksom på Deres bekymringer. Jeg vil dog minde formanden om Deres bemærkninger, som vil blive drøftet i Præsidiet, så Parlamentet kan få alle de nødvendige oplysninger i den forbindelse.

Evans, Robert
Hr. formand, skal jeg forstå det sådan, at De ikke er i stand til at bekræfte det, jeg spurgte om? De bekræfter ikke, at bygningen opfylder sundheds- og sikkerhedskravene og brandsikringsbestemmelserne? De sagde, at De ville se på sagen og forsøge at klarlægge situationen. Det, jeg spørger om, er: Kan De kategorisk bekræfte, at bygningen lever op til disse bestemmelser, ja eller nej?

Formanden
Hr. Evans, jeg mener, at alle de lovpligtige aspekter er overholdt, men jeg kan ikke give Dem min forsikring på nuværende tidspunkt, da jeg ikke er i besiddelse af alle de fornødne oplysninger. Jeg må derfor nøjes med at lade Deres bemærkninger gå videre til formanden.
Protokollen godkendtes

Dioxin
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er Rådets og Kommissionens redegørelser om problemet med dioxin i visse levnedsmiddel- og foderprodukter.

Hemilä
Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer, først vil jeg lykønske Dem alle med Deres valg, og rette mine bedste ønsker til Europa-Parlamentet om et succesfuldt lovgivningsarbejde. Jeg ser frem til et inspirerende arbejde og samarbejde med Dem i min egenskab af formand for Rådet (landbrug) her i den finske formandsperiode. Jeg er slet ikke i tvivl om, at vores samarbejde i denne periode vil blive frugtbart og tjene til fordel for de europæiske producenter, fabrikanter og forbrugere. Naturligvis kunne jeg godt have ønsket mig, at vores første møde i den finske formandsperiode havde fundet sted under andre omstændigheder, som havde tilladt mig at fremsætte vores arbejdsprograms egentlige prioriteter. Til disse hører naturligvis de lovgivningsinitiativer, hvis formål er at garantere forbrugerne sikre levnedsmidler og fremme dyrs sundhed og velfærd. Beklageligvis tvinges vi af omstændighederne til at rette vores opmærksomhed mod et begivenhedsforløb, som vi ville ønske aldrig havde fundet sted.
Den seneste tids begivenheder med nogle belgiske levnedsmidler, som indeholdt dioxin, har afstedkommet en yderst alvorlig situation, ikke alene hvad angår risikoen for menneskers sundhed, men også fordi, de har svækket tilliden både til foderstof-og fødevareindustrikæden og til myndighedernes kontrol. Den gængse mening afspejler - rimeligt nok - en meget kraftig reaktion på denne krise, som opstod netop som vi forestillede os, at BSE-krisen var en undtagelsesvis og enkeltstående begivenhed, som vi var ved at have lagt bag os. Jeg forstår fuldt ud, at forbrugerne forventer hurtige, tilstrækkelige og effektive handlinger fra vores side, svarende til krisens alvor, handlinger, som giver forbrugerne de nødvendige garantier for, at krisen vil blive løst på kort og på langt sigt.
Samtidig må vi huske på, at den slags uønskede begivenheder også har meget svære økonomiske konsekvenser. Derfor er det vores pligt at gøre alt, hvad vi kan, for at sikre forbrugernes sundhed og tilbyde dem dækkende garantier for fødevarernes sikkerhed. Det er i vores interesse at foretage alle nødvendige foranstaltninger for, at denne slags begivenheder ikke kan gentage sig. I alle disse spørgsmål vil jeg samarbejde med min kollega, formanden for Rådet (sundhed) Biaudet, for at få genoprettet forbrugernes tillid.
Vi må tage i betragtning, at Den Europæiske Unions lovgivning om veterinære forhold og foderstoffer er en af de skrappeste i verden. De er udmærket bekendt med den kritik, som fremsættes af visse lande, ifølge hvilken initiativerne til beskyttelse af forbrugerne i Unionen er for begrænsede. Jeg nævner som eksempel Verdenshandelsorganisationens nylige beslutning, der tillader den straftold, som USA og Canada har indført, på grund af vores importforbud mod hormonkød.
Uden hensyn til på hvilke punkter producenterne føler berettiget økonomisk og social bekymring, har Rådet altid opereret, og vil også fremover operere ud fra to grundprincipper. For det første er det vigtigste mål beskyttelsen af menneskets sundhed, og for det andet skal alle foranstaltninger være baserede på den bedst mulige videnskabelige dokumentation. Rådets seneste beslutninger er et bevis på denne måde at takle problemerne på. Jeg vil gerne henvise til beslutningen, som forbyder brugen af nogen form for antibiotika som vækstfremmer i foder, og den beslutning, Rådet vedtog sidste mandag, som begrænser håndteringen af slagteaffald som en foranstaltning til beskyttelse mod inficering med BSE.
Når vi taler om dioxinforurening, må det slås fast, at de belgiske myndigheders kontrol og Kommissionens undersøgelser tyder på, at forureningen er forårsaget af uegnede råstoffer, der er tilsat under fremstillingsprocessen. Det må også erkendes, at dioxinforureningen af foderet tyder på, at den nuværende lovgivning og beskyttelsesforanstaltningerne ikke er helt tilstrækkelige til at forhindre en forurening af foder med skadelige stoffer som dioxin. Derfor er der heller ikke tvivl om, at Unionens lovgivning skal ændres for at sikre, at kvaliteten af animalske produkter er helt til at stole på. Vi må arbejde for, at princippet om, at »forebyggelse er bedre end behandling«, bliver fuldt tillempet i fremtiden.
Inden jeg kommer ind på den måde, man i Landbrugsrådet har valgt at takle sagen på, vil jeg gerne minde om den rettidige og effektive foranstaltning, som Kommissionen har iværksat, og som medlemslandene i den permanente Veterinærkomité har givet deres støtte. Heri har man ud fra forsigtighedsprincippet opstillet alle de nødvendige undtagelsesforanstaltninger. Disse foranstaltninger har ført til en identificering, fjernelse fra markedet og destruktion af alle de produkter, som er forurenede eller mistænkt for at være forurenede. Desuden har Kommissionen stillet forslag om at befordre produkter på markedet, som er forsynede med et garanticertifikat, og om at følge op på handel med produkterne både på de nationale markeder og i hele fællesmarkedet. Kommissionen har allerede offentliggjort alle detaljer om sin iværksættelse af foranstaltningerne, hvorfor jeg ikke vil gentage dem her. Jeg vil på egne og på Rådets vegne slå fast, at vi værdsætter Kommissionens aktivitet.
For at tale om Rådets foranstaltninger, vil jeg påpege, at landbrugs- og sundhedsministrene har fulgt dioxinkrisen tæt og har diskuteret situationen ved første mulige lejlighed, nemlig mødet, som blev holdt i juni. Her var målet at tilbyde en rikochettering og en politisk styring af de nødvendige videre aktiviteter. Rådet godkendte en række konklusioner, som definerede på hvilken måde, sagen skulle gribes an. Rådet fremhævede særligt en hurtig, uafhængig og grundig udredning og en ændring af den nuværende lovgivning efter behov. Rådet bad særligt medlemslandene om at sikre gennem en tilstrækkelig kontrol, at EU-lovgivningen om sundhedsbeskyttelse overholdes. Rådet mindede om, at ved fare for en krise, skal medlemslandene fuldt ud og rettidigt anvende de eksisterende forvarselssystemer.
Endvidere bad Rådet Kommissionen følge den kontinuerlige og effektive anvendelse af disse EU-forvarselssystemer, og hvis det er formålstjenligt, stille forslag til forbedring heraf samt overveje, i hvor høj grad de eksisterende kontrolsystemer burde udbredes, for at dække det resterende. Desuden bad Rådet Kommissionen rapportere inden årets slutning om fremskridtene i etableringen af Levnedsmiddel- og Veterinærdirektoratet og om dets evne til at sørge for et fuldt leveranceberedskab. På baggrund af denne rapport vil man også se på behovet for en generel forbedring af levnedsmiddelkontrollen, herunder levnedsmiddelkontrolinstanserne. Rådet afkrævede Kommissionen en hurtig reform af det arbejde den permanente foderstofkomité allerede har påbegyndt, og som indebærer en fornyet gennemgang af foderstoflovgivningen og ved behov en tilføjelse af tillæg og ændringer for en skærpet harmonisering. Rådet opfordrede også Kommissionen til at påtage sig en kritisk undersøgelse af EU-lovgivningen vedrørende destruktionen af benmel, dyrerester og -kroppe. Desuden betonede Rådet foderstofproducenternes ansvar for produkternes sikkerhed. Bekymret over situationen vendte Landbrugsrådet på mødet i mandags tilbage til denne sag for at holde sig ajour med dens udvikling. Til sidst i denne nye og indholdsrige diskussion bestyrkede Rådet sine konklusioner fra juni måned og rettede sin opmærksomhed mod medlemslandenes og Kommissionens enstemmige politiske ønske om at få ført konklusionerne ud i livet fuldstændigt og uforbeholdent.
Rådet bifaldt i princippet Kommissionens forslag om det gennemgribende lovgivningsarbejdsprogram. De er bekendt med programmet, hvis formål er at samstemme foranstaltninger vedrørende ernæringslovgivning og slagteaffald. Rådet har truffet alle relevante procedurebeslutninger for at sikre den hurtige undersøgelse, som Kommissionen har foreslået med tanke på det mål, Rådet har opstillet: så vidt muligt at afslutte arbejdet inden året er omme.
Jeg vil benytte denne lejlighed til at bemærke, at de kommende kommisionsforslag vil blive behandlet efter den fælles beslutningsprocedure, og jeg vil derfor bede Europa-Parlamentet samarbejde, således at vi kan respektere den yderst ambitiøse tidsplan. Jeg kan forsikre om, at Finland i sin egenskab af formandsland vil gøre alt for at sikre, at arbejdet i Rådet forceres, og for at vi kan nå et positivt slutresultat snarest muligt i løbet af den finske formandsperiode.
Inden jeg slutter min fremstilling vil jeg understrege, at dioxinkrisen klart har vist, at denne type hændelser ikke er begrænsede til de områder eller blot de lande, hvor de finder sted. Konsekvenserne breder sig til hele fællesskabsområdet og også til vores handelsforbindelser med tredjelande. Denne krise har haft en ugunstig indvirkning på vores eksport, og nogle af vores handelspartneres handlinger har i diverse forbindelser antaget urimelige proportioner både hvad angår alvor og omfang. Vi må således genopbygge forbrugernes tillid såvel inden for Fællesskabet som i hele verden og samtidig udvikle passende foranstaltninger til at få genoprettet funktionelle handelsforbindelser.
Når der er tale om menneskers sundhed, er den bedste måde at få beroliget europæerne og også forbrugerne uden for Europa simpelthen at handle åbent, klart og ansvarligt. Udover det offentliggjorte lovgivningsprogram er vi Kommissionen taknemmelige for den tætte informationsvirksomhed, den har udøvet over for tredjelande og særligt over for Verdenshandelsorganisationen, og for de udredningsforanstaltninger, Fællesskabet har iværksat for at få løst dioxin-krisen. Man har bestræbt sig på at vise, at certificerede eksportprodukter fra Den Europæiske Union er sikre. Der er opnået positive resultater, men situationen er fortsat utilfredsstillende i visse tilfælde, hvilket betinger, at Kommissionen må fortsætte sine bestræbelser.For at bestræbelserne kan komme til at bære frugt, kræver de - og bør de have - støtte, ikke kun fra Rådet, men også fra Europa-Parlamentet.

Fischler
Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke mange gange for, at jeg får lejlighed til at informere Dem om de foranstaltninger, der er blevet truffet i forbindelse med den seneste dioxinkrise i Belgien. Jeg vil dog også gerne benytte lejligheden til i en lidt større kontekst kort at skitsere nogle planer og projekter, der for det første skal bidrage til, at denne sag tages op i en bredere kontekst, og for det andet, at denne sag også giver os anledning til at overveje, hvad vi skal og bør forbedre inden for vores foderstof- og fødevarelovgivning.
Først til den oprindelige sag. Desværre blev Kommissionen først underrettet om problemet af de belgiske myndigheder den 27. maj. Vi traf dog derpå straks en hel række foranstaltninger med henblik på at beskytte menneskers og dyrs sundhed. Med samtykke fra de nationale repræsentanter i Den Stående Veterinærkomité blev der først og fremmest fastlagt nogle nødaktioner for fjerkræssektoren og for fjerkræsprodukter af belgisk oprindelse. Disse blev så nogle dage senere fulgt op af aktioner for okse-, svine- og mejerisektoren samt for produkter herfra.
Det blev dog i mellemtiden muligt at ophæve forbuddet mod mælk og mejeriprodukter igen på grundlag af en anbefaling fra Den Videnskabelige Komité og efter samråd med Den Stående Veterinærkomité. Hvad angår forureningskilden - her er undersøgelserne endnu ikke afsluttet - kan man efter de sidste resultater fra statsadvokaturen i Gent gå ud fra, at årsagen til krisen var en alvorlig produktforurening, der fandt sted i januar i år. Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at Fællesskabets tjenestemænd er kommet frem til samme konklusion i forbindelse med de kontroller, de foretog på stedet mellem den 8. og 11. juni.
Hvad angår fremtiden, går vi ud fra, at alle produkter, der fremstilles eller markedsføres i Fællesskabet i dag, uanset om de er af belgisk oprindelse, ikke længere indeholder forurening fra denne kilde. Vi fortsætter selvfølgelig vores arbejde, og vi vil, så snart de belgiske myndigheder giver os de nødvendige oplysninger, undersøge, om den såkaldte PCB-test også kan anvendes for svine- og oksekød. Det ville tillade os at foretage visse modifikationer i forbindelse med de beskyttelsesforanstaltninger, der er truffet.
For at begrænse de økonomiske skader, der er fulgt i kølvandet på dioxinkrisen, har Kommissionen ligeledes indledt en række aktiviteter. Den 16. juni blev der vedtaget en forordning med det formål at kunne opretholde eksporten til trods for de vanskeliggjorte betingelser. Svineavlerne kan desuden drage nytte af den forlængede private lagerførelse. For fjerkræssektorens vedkommende blev der den 13. juni udstedt en forordning, der også tillader eksportstøtte til andre bestemmelseslande end Mellemøsten. For mejerisektoren besluttede Forvaltningskomitéen for Mælk og Mejeriprodukter den 15. juli at forlænge anvendelsesfristen for smør og smørkoncentrater i bagværk og is. Der udgik i går en afgørelse fra Kommissionen om otte forskellige statsstøtter, der var blevet anmeldt og notificeret fra belgisk side. Bortset fra de nødaktioner, der allerede er vedtaget, arbejder Kommissionens kontorer dog nu, og det er den mere almindelige kontekst, på at udarbejde forslag til en forbedring respektive skærpelse af de gældende fødevare- og foderstofbestemmelser i Fællesskabet. Disse projekter rækker langt videre end den oprindelige sag.
Nu vil jeg i den forbindelse gerne komme ind på nogle punkter, der også har været og stadig er genstand for diskussion i Parlamentet. Først til fødevarelovgivningen. Her begyndte vi jo allerede for længere tid siden at konsolidere teksterne til alle hygiejnebestemmelser på fødevareområdet. Dette projekt står umiddelbart foran sin endegyldige afslutning. I den forbindelse skal der så også opnås en lovgivningsmæssig forenkling, der skal øge gennemskueligheden og føre til mere anvendelige hygiejnebestemmelser.
I den forbindelse skal vi imidlertid også træffe en endegyldig beslutning om et punkt, som vi allerede har diskuteret én gang her i Parlamentet, nemlig hvorvidt der skal foretages en rensning i forbindelse med slagtet fjerkræ og også rødt kød i begrænset omfang og under strenge, kontrollerede betingelser. Et andet meget vigtigt punkt er forfølgelsen af animalske produkter fra produktionen til disken. Her er vi jo kommet meget langt inden for oksekødssektoren, men her gælder det om at rejse spørgsmålet, hvorvidt man også bør anvende dette system på andre områder.
Hvad angår undersøgelsen af fødevarer og fødevarekontroller og den dertil hørende udvikling af forskellige testmetoder, har vi fire referencelaboratorier til rådighed på EU-plan, hvoraf ét, nemlig laboratoriet i Rom, har den særlige opgave at udvikle nye respektive bedre referencemetoder, hvor det er nødvendigt. Dette laboratorium tilbyder i øvrigt også et videreuddannelsesprogram, og dette program koncentrerer sig især om miljøkontaminanter.
På det sidste rådsmøde - formanden for Rådet har allerede været inde på det - opnåede man politisk enighed om forskellige foranstaltninger, og allerede forinden i juni opnåede man i Rådet (landbrug) politisk enighed om forordningen om biologisk landbrug og en udvidelse heraf til også at omfatte animalske produkter. Det er ligeledes et initiativ fra Kommissionens side, der skal bidrage til at forbedre produktionsforholdene og især også øge gennemskueligheden for forbrugerne.
Et andet ambitiøst program, som vi senest diskuterede om mandagen på det sidste møde for landbrugsministrene, vedrører væsentlige ændringer i den nuværende foderstoflovgivning. Kommissionen bestræber sig på at handle virkelig hurtigt her, men her har vi også brug for medlemslandenes og især Parlamentets støtte. Vi vil koncentrere os om tre forskellige typer foranstaltninger. For det første ønsker vi at udvide listen over foderstoffer, der ikke må anvendes i foderblandinger. For det andet ønsker vi at fastsætte maksimumsværdier for dioxin i olier og fedtstoffer samt i foderblandinger, som tilsættes olier og fedtstoffer. For det tredje ønsker vi at ændre definitionen på foderstoffer, navnlig også med henblik på olier og fedtstoffer samt animalske produkter.
Til dette formål findes der et helt katalog af konkrete forslag, der allerede er blevet diskuteret i Foderstofkomitéen. Jeg har sendt dette katalog til komitéens sekretariat, fordi det ganske enkelt ville tage for lang tid at komme ind på alle disse punkter her. Jeg vil derfor kun nævne nogle af dem kort. Der skal skabes et retsgrundlag for anvendelse af en beskyttelsesklausul i tilfælde af risici, der kan optræde i Den Europæiske Union i forbindelse med foderstoffer, og som kan udgøre en alvorlig risiko for menneskers og dyrs sundhed samt for miljøet.
For det andet handler det om at forpligte medlemslandene til at gennemføre et kontrolprogram for kontaminanter i foderstoffer på EU-plan. For det tredje ønsker vi også at indføre et advarselssystem for foderstoffer i lighed med det, der allerede findes for fødevarer. Jeg vil gerne gøre opmærksom på, at fristen er ændret, og at udgangspunktet nu er september 1999. Dernæst ønsker vi et forbud mod iblanding af forurenede foderstoffer samt et forbud mod undtagelsesbestemmelser for lokal anvendelse af foderstoffer, der er forurenet som følge af lokale forhold.
Endelig vil vi gennemgå de gældende bestemmelser om angivelse af udgangsprodukter, det vil sige bestemmelserne om mærkning på foderblandingsetiketter, i den forstand, at det fremover skal være muligt at anføre en klar mængdeangivelse af alle anvendte udgangsprodukter, mens angivelsen af udgangsprodukter efter kategori dog bortfalder. Dernæst ønsker vi generelt en godkendelse af alle foderblandingsproducenter og endelig en mulighed for at udarbejde en udtømmende positivliste for godkendte foderstoffer.
Jeg vil også gerne bemærke, at det ikke er alle foranstaltninger på denne liste, som jeg har sendt til komitéens sekretariat, der er helt nye. Det gælder f.eks. godkendelsen af foderblandingsproducenter. Vi har allerede tidligere fremsat et sådant forslag, men dengang accepterede Rådet ikke Kommissionens standpunkt. Derfor faldt forslaget.
Nu vil jeg gerne komme ind på nogle spørgsmål i forbindelse med handlen med tredjelande. Det var af allerstørste vigtighed at informere tredjelandene hurtigt om situationens udvikling og de beskyttelsesforanstaltninger, som Kommissionen havde truffet, og holde dem løbende underrettet. Til det formål har de pågældende kontorer i Kommissionen regelmæssigt holdt møder med tredjelandene, og vi benyttede WTO/SPS-plenarmødet, der fandt sted den 7. og 8. juli, til at berette udførligt om status quo og de relevante retsakter. På dette møde understregede vi også, at dioxinproblemer ikke kun vedrører Fællesskabet. Der findes ikke et eneste dioxinfrit land i verden, og der kan nævnes en hel række eksempler på dioxinforurening, der har givet anledning til avisoverskrifter i de forskelligste dele af verden i de seneste år. Man kan derfor håbe, at alle lande og ikke kun Europa vil lære noget af dette. Flertallet af komitéens medlemmer hilste dette velkomment på mødet og takkede Kommissionen og de nationale myndigheder for den kontinuerlige og pålidelige udveksling af informationer.
Lige endnu et par ord om kontrollen. Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret under GD XXIV har sat en række kontroller på stedet i gang. Allerede under det første besøg i Belgien stod det klart, at krisen desværre blev håndteret dårligt af de belgiske myndigheder. Dette blev først og fremmest forklaret med manglende koordinering mellem de forskellige kompetente administrative myndigheder og de fragmenterede, uklare kompetenceområder. Det er desuden kommet frem, at de belgiske myndigheder havde gennemført Fællesskabets beslutninger om at trække potentielt forurenede produkter tilbage fra markedet i helt utilstrækkelig grad.
Også kontrollerne i Nederlandene, Frankrig, Tyskland og Spanien har vist, at der er visse huller i foderstofkontrollen. Beklageligt nok har visse medlemslande imidlertid benyttet krisen i Belgien til også at skabe handelshindringer for ikkeforurenede produkter fra Belgien og dermed krænket princippet om fri bevægelighed for varer. Desuden har det vist sig, at også andre medlemslande fik leveret behandlet olieaffald af belgisk oprindelse. Med hensyn til overtrædelsesproceduren kan jeg meddele Dem, at Kommissionen har indledt en hasteprocedure mod Belgien på grundlag af artikel 226 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, fordi den belgiske stat ikke har opfyldt sin forpligtelse til at underrette Kommissionen og medlemslandene om dioxintilfældene omgående og ikke har gennemført beslutning 1999/389 fuldstændigt.
Andre spørgsmål vedrører de forbud mod indførsel af belgiske produkter, som bestemte medlemslande har indført, generelt. Kommissionens kontorer har holdt møder med de kompetente myndigheder med henblik på at diskutere de pågældende retsforskrifter og administrative bestemmelser. Disse samtaler har i mellemtiden ført til, at sundhedsbeskyttelsesforanstaltningerne er blevet mere målrettede, og at de midlertidige forbud mod indførsel af en lang række produkter er blevet ophævet igen.
Selvfølgelig findes der stadig forskellige problemer, men Kommissionens kontorer bestræber sig på at arbejde tæt sammen med de ansvarlige organer på nationalt plan, og vi ønsker at løse de endnu eksisterende problemer så hurtigt som muligt. Jeg vil gerne slutte af med at forsikre Dem om, at Kommissionen også fremover vil gøre det, der står i dens magt, for at håndtere følgerne af denne krise så hurtigt som muligt.
Bifald

Florenz
Hr. formand, hr. kommissær, hr. formand for Rådet, hvis De tillader det, vil jeg gerne koncentrere min tale om Dem, hr. formand for Rådet, fordi jeg mener, at Det Europæiske Råd ikke i tilstrækkelig grad har deltaget i de europæiske debatter i de seneste år og også har holdt sig lidt fornemt tilbage, når det handlede om at rage kastanjerne ud af ilden. I dette tilfælde - efter de ubehagelige erfaringer med BSE - er Kommissionen i vid ustrækning uskyldig, og medlemslandene har endnu en gang spillet deres spil under dække af nærhedsprincippet og ikke udvist mod til for én gangs skyld f.eks. at udarbejde et europæisk rammedirektiv for fødevarer, der kunne udgøre nogle retningslinjer for Europa, som medlemslandene kunne holde sig til.
Jeg vil ikke gå så langt som til at påstå, at vi har oplevet en renationalisering i de sidste fem år, men det er helt sikkert, at Rådet, i betragtning af de konsekvenser, man har måttet drage af BSE-krisen i løbet af de sidste fem år, ikke er blevet modigere, når det f.eks. handlede om rent faktisk at angive nogle europæiske målsætninger, som man så også kunne kontrollere, og som kunne føre til sanktioner. Det beklager jeg meget, og jeg frygter, at det eneste, der virkelig kan sætte bevægelse i Rådet her, er den aftale, som vi har vedtaget med amerikanerne i disse dage, nemlig at amerikanerne må kontrollere i Europa, om de hygiejnestandarder, vi også forventer af amerikanerne, nu også bliver overholdt. Først da kommer Rådet i bevægelse. Det må være slut med, at medlemslandene spiller deres eget spil, de skal derimod spille et europæisk spil med europæiske målsætninger og naturligvis individuelle måder til at opnå disse målsætninger på.
Lad mig som landmand sige noget om et andet punkt, der foruroliger mig meget. Der hersker verden over en ruinerende konkurrence inden for fødevaresektoren. Amerikanerne presser det europæiske marked, og overskuddene i den forarbejdende industri er mindre end nogensinde før. Konkurrencen fører til, at det bliver væltet over på forbrugerne, men i dette tilfælde også især på producenterne, og det giver så selvfølgelig et spillerum for den slags kriminelle handlinger. Hr. minister, De har sagt, at iblandingen af dioxin er en iblanding af uegnede råstoffer. Måske er det et oversættelsesproblem. For mig er det en kriminel handling, der ruinerer landmændene i min valgkreds!
Bifald
Lad os derfor tale et klart og tydeligt sprog for ikke alene forbrugerne, men også for landmændene og i sidste ende for Europa!
Bifald

Roth-Behrendt
Hr. formand, tillad mig at begynde med at give hr. Prodi et godt råd, ham og alle hans kandidater, der ønsker at blive godkendt af Europa-Parlamentet til september. Et af de spørgsmål, som alle udvalg helt sikkert vil stille, er: Hvordan forholder De Dem med hensyn til at respektere Europa-Parlamentets beslutninger? Hvis så hr. Prodi eller en af kandidaterne siger: »Åh, det er jeg egentlig ligeglad med«, får disse kandidater et problem. Hr. Prodi tog i går i sin tredje tale her i Europa-Parlamentet for første gang ordene forbrugerbeskyttelse og sundhedspolitik i sin mund. Det er et stort skridt. Han sagde dog i den forbindelse, at han ville etablere et - og jeg citerer - «uafhængigt europæisk agentur for fødevarer og lægemidler«.
Europa-Parlamentet har efter lange diskussioner i forbindelse med BSE besluttet, at vi netop ikke ønsker noget sådant. Vi ønsker ikke noget uafhængigt agentur, vi ønsker en myndighed, der er underordnet Kommissionen, og som skal aflægge regnskab over for denne sal, Europa-Parlamentet.
Bifald
Jeg håber, at denne udtalelse når frem til hr. Prodi, så han ved, at han fremover skal være meget forsigtig med, hvad han siger. Jeg spurgte hr. Fischler i går, om det var hans forslag. Han forsikrede på tro og love, at det var det ikke. Hr. Fischler, jeg tror Dem, og efter Deres tale i dag, som efter min mening var glimrende, er jeg endnu mere overbevist herom.
Lad mig sige noget til formanden for Rådet. Han har et par gange sagt, at Rådet er bekymret over, at dioxinkrisen har vist, at følgerne vedrører hele Unionen, og at Rådet ønsker at handle gennemskueligt og ansvarsfuldt. Hr. formand for Rådet, jeg tror Dem, men det ville være noget nyt, hvis Rådet handlede gennemskueligt og ansvarsfuldt. Jeg håber, at det vil lykkes for det finske formandskab. De kan så skrive en stor nyhed på banneret som en af Deres succeser som formand for Rådet. Hidtil har Rådet regelmæssigt dækket over tingene, forhalet tingene og fejet tingene ind under gulvtæppet.
Bifald
Lad os starte med det straks. Alle i Rådet ved jo, at de enkelte lande alle handler ens. Det, der er sket i Belgien - og det er en skandale, at der gik seks uger, før regeringen informerede Kommissionen - kunne være sket alle andre steder. Det var sort uheld, at det skete i Belgien. Det kunne også være sket i Italien, i Tyskland, i Østrig, det ved vi alle. Har De f.eks. bidraget til, at inspektionerne og kontrollerne kunne forbedres? De har ladet et forslag fra Europa-Parlamentet herom ligge på bordet i mere end et halvt år.
Hvad angår enkelthederne i denne krise, vil jeg gerne give Kommissionen en stor ros. Vi har jo meget ofte kunnet konstatere i forbindelse med BSE, at Kommission ikke just gik forrest. I denne forbindelse er der dog intet, absolut intet ved Kommissionens adfærd, jeg kan kritisere. Alt det, De har gjort, og måden, De har gjort det på, var glimrende. Det kan man ikke nødvendigvis sige om alle andre.
Hvilke konsekvenser er det så, vi må drage af det? Hr. Fischler har nævnt nogle af dem. Han har nævnt nødvendige lovgivninger. Ja, de er nødvendige, vi har brug for en anden foderstoflovgivning, det står overhovedet ikke til diskussion. Vi skal forbyde, at der f.eks. kommer affaldsprodukter i foderstoffer. Vi taler om fødevarer og om dyr, der fodres med fødevarer. Affaldsprodukter hører ikke hjemme dér. Nej, selvfølgelig ikke, hr. Fischler, der kan ikke være grænseværdier for dioxin. Grænseværdien skal være nul for dioxin og PCB, det står ikke til diskussion. Derfor bør vi også være meget omhyggelige med formuleringen og sprogbrugen.
Dertil kommer også noget andet. Tillad os at have modet til også at komme ind på dioxin som et problem som helhed. Får vi et dioxinregister i Den Europæiske Union og på verdensplan? Bliver det f.eks. undersøgt, hvor der sker udledninger fra affaldsforbrændingsanlæg, hvor der sker andre udledninger af dioxin, der findes i jorden, der findes i det græs, som dyrene æder? Vi ved jo helt nøjagtigt, at det ikke kun drejer sig om dyrefoderet, men også vores natur. Med andre ord: Lav venligst et dioxinregister! Det er helt sikkert nøjagtig ligeså vigtigt.
Så vil jeg gerne kort foreslå noget i forbindelse med kontrollerne. Hvis vi ikke sikrer, at kontrollerne gennemføres bedre i medlemslandene, hvis Kommissionen ikke må kontrollere uanmeldt, men først skal vente på tilladelse fra et medlemsland som Belgien eller et andet medlemsland, så kan vi godt glemme det. Vi skal ændre kontrolsystemet og landbrugspolitikken som helhed. Hvis vi tror, at vi kan og endda vil skabe en stor avance så billigt som muligt med affaldsprodukter, får vi sådanne sager igen og igen. Det skal vi ændre på i Den Europæiske Union, og det skal vi ændre på med vores partnere uden for Den Europæiske Union.
Bifald

Sterckx
Hr. formand, det er beklageligt, at jeg i min første tale som nyt medlem af parlamentet skal tale om de alvorlige fejl, der er begået i mit eget land. For det første i virksomheder, der leverer råstoffer til foderstoffer. Endvidere af de tilsynsførende tjenester, der skal sørge for, at hvis der er fejl, at de straks opdages, og at følgerne heraf begrænses. Dernæst ikke mindst af den daværende regering, der gennem flere uger spildte tiden, og som har skadet os meget ved ikke i tide at meddele Kommissionen og medlemsstaterne, at der var noget galt.
De fejl har gjort situationen dramatisk, for det første for folkesundheden og for det andet også bevirket en økonomisk katastrofe for landbruget og hele fødevaresektoren. Forbrugernes tillid er væk, og det vil naturligvis tage lang tid at genskabe den.
Disse fejl blev straffet politisk ved valget i sidste måned i Belgien. Belgien har nu fået en ny regering, der så hurtigt som muligt og med alle midler forsøger at begrænse skaden, rydde op og reparere fejlen. Jeg håber, at Belgien i dette arbejde kan regne med solidaritet fra Unionen, for det er klart, at uanset om en krise som denne skyldes en sygdom eller et uheld eller måske en forbrydelse, så gør det ingen forskel for forbrugeren, landmanden eller den virksomhed, der bliver offer for krisen. De er ofre, og de lider tab.
Kommissionen har heldigvis, hr. kommissær, i begyndelsen af denne uge åbnet mulighed for, at de belgiske myndigheder kan yde hjælp til nødlidende virksomheder. Jeg håber, at det ikke er det sidste initiativ.
På længere sigt har Europa-Parlamentet også en opgave i denne sag. Hr. kommissær, De fremsætter om kort tid forslag, har De sagt. Jeg går ud fra, hr. rådsformand, at vi og Rådet hurtigt kan drøfte disse tekster og på det grundlag udarbejde de nødvendige love. Det er nødvendigt med EU-regler.
Som liberal er jeg meget glad for, hr. kommissær, at De har sagt, at reglerne skal være enkle og brugervenlige. Men de skal også være strenge, så man ved, hvad sund føde er, og de skal gælde for hele fødekæden. Men det er klart, at det er absurd, at Kommissionens tekniske tjenester, mens krisen er på sit højeste, spilder tiden med at diskutere med de belgiske myndigheders tekniske tjenester, fordi der ikke er normer, fordi man så ikke ved, hvor meget dioxin, der må være i et eller andet produkt. Når en krise er på sit højeste, skal man bruge tiden til noget andet end det.
Det er nødvendigt med klare regler i den slags sager. Klare, simple og strenge regler. Og De skal selvfølgelig kontrollere, at de overholdes. Vi skal sørge for, at forbrugerne på et kvalitetsmærke kan se, om noget er sundt, og de skal vide, at det er EU-godkendt.
Jeg mener, det er godt, at Romano Prodi i går har sagt, at der vil blive oprettet et EU-agentur for fødevarer. Det er naturligvis klart, at agenturet skal stå til ansvar på demokratisk vis, og at det inkorporeres, hvis jeg må sige det sådan, i EU-institutionerne. Hvis Europa-Parlamentet, Kommissionen og Rådet ikke sørger for, at der meget hurtigt laves regler og for en god kontrol, vil der blive tilføjet endnu et emne til den lange liste over de katastrofer, som vi allerede har oplevet. Min kollega har sagt, at det kan ske i alle lande. Vi har en række eksempler. Jeg mener, at vi må gøre alt for at undgå, at listen med eksempler bliver endnu længere.

Nogueira Román
Hr. formand, jeg vil gøre opmærksom på, at vores gruppe har to bestanddele; De Grønne og ALE, fra lande uden stat. Jeg har i går og i dag konstateret, at det rigtige navn på vores gruppe, V/ALE, ikke står på skærmene eller andre steder.
Derfor anmoder jeg Dem om, hr. formand, at gøre hvad der er muligt for at få fastslået det rigtige navn på vores gruppe.

Staes
Hr. formand, kære kolleger, man er, hvad man spiser. Denne folkevisdom angiver, hvorfor emnet »fødevaresikkerhed« er så ømtåleligt i den offentlige debat og hos vores vælgere. I folkeskolen lærte jeg, at køer spiser græs, og at de er drøvtyggere. For at tjene penge fodrer vi nu køerne med foder, der er tilsat dyremel. Vi gør vores køer til kannibaler. Men det er ikke alt.
Svinene i Belgien er så stressede, at man giver dem beroligende midler og betablokkere lige før, de sendes til slagteriet. Mafiaorganisationer giver vores køer hormoner, antibiotika, corticosteroider, betablokkere og beta agonister. For nylig har vi lært, at der nu også er dioxinkyllinger. I mit land, Flanderen, var det før i tiden almindeligt, at man om søndagen spiste kylling med pomfritter. Nu ved vi, at vi også godt kan glemme pomfritterne, fordi vores kyllinger fodres med gammel fritureolie. Her er vi så ved sagens kerne.
Skandalen omkring dioxinkyllingerne, kære kolleger, er ikke en uforudset hændelse. Det er meget mere end det. Det der skete i Belgien kunne lige så godt ske i Tyskland, Frankrig, Nederlandene, Spanien eller Italien. Det er resultatet af et system, der har spillet fallit. Det er resultatet af en fejlagtig landbrugspolitik i EU, der fører landmændene ind i en ond cirkel, der handler om at producere mere og mere, investere mere og mere og producere billigere og billigere. Større og større virksomheder, der skal arbejdere mere og mere effektivt. Kvantiteten oversteg altid kvaliteten.
Vi skal lægge kursen om. Kvaliteten skal i fremtiden være vigtigere end kvantiteten. Der foreligger et forslag til beslutning, der er indgivet af flere grupper. Også af min egen gruppe De Grønne og Den Europæiske Fri Alliance. Jeg understreger, at det er absolut nødvendigt, at der etableres et effektivt system, der i tide advarer mod farlige fødevarer. Der skal fremsættes et globalt forslag om at styrke forebyggelsesprincippet ved produktion og handel med fødevarer på EU-plan. Ærlig talt er der brug for en debat om genbrugsindustrien. Er det muligt, at affald fra rensningsanlæg, der indeholder kadmium og tunge metaller, forarbejdes i kvægfoder og på den måde kommer ind i fødekæden? Der skal klart skelnes mellem det, der er affald, og som skal behandles som sådan, og det der kan genbruges i fødevareproduktionen.
Endnu en bemærkning. Denne krise er en katastrofe for producenterne. Mange, måske mere en hundrede virksomheder vil gå konkurs. Jeg har her en rapport fra Revisionsretten om den støtte, der er ydet til de landmænd, der blev ramt af BSE-krisen. Jeg har i dag hørt kommissæren opremse en lang række forholdsregler, der vil blive taget, eller som allerede er taget. Det er jeg glad for. Men alligevel kan jeg ikke frigøre mig fra det indtryk, at det er for lidt. Der er brugt milliarder på at hjælpe ofrene for BSE-krisen. Der må også gøres noget for ofrene for denne krise. Hvorfor afholdes flamske landmænd fra at få det, som de engelske har fået? Jeg tilslutter mig på det punkt hr. Sterckxs opfattelse om, at det, Kommissionen nu har gjort, kun er et første skridt, og at Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet skal gøre meget mere.

Formanden
Jeg vil gerne vende tilbage til bemærkningen for lidt siden. De kompetente tjenestegrene har bekræftet over for mig, at der rent faktisk er problemer med edb-programmet, og at navnene - forhåbentlig - vil blive rettet fra næste mødeperiode i september.

Papayannakis
Hr. formand, kriserne hober sig op, der er dioxinsagen i Belgien, og der er krisen i forbindelse med læskedrikke, Coca-Cola m.fl.. Så er der krisen med kogalskab, som fortsætter, hr. Fischler. Den er ikke overstået. Et anerkendt britisk tidsskrift skriver, at der i slutningen af 1998 skete en firedobling af dødsfald blandt unge som følge af den nye Jakob Creutzfeldts sygdom, og det er noget, vi ikke har nogen oplysninger om. Vi ved ikke, hvad der sker med kogalskaben i Portugal, vi hører meget om hormonholdigt kød fra USA og det store pres, der bliver lagt på os for at få det i handlen i Europa. Der er ikke nogen seriøs og reel dialog om genmanipulerede næringsmidler, før de indgår i vores daglige fødevarer. Som jeg læste for nylig i en undersøgelse, ved vi faktisk ikke, hvad vi spiser, og landmændene ved ikke, hvad de dyrker på marken og fodrer deres dyr med.
Alt dette skaber forvirring og bekymring. Parlamentet skylder de europæiske borgere mere end blot en meddelelse om en forbrydelse som den, Belgien begik, hvor man vel at mærke stadig ikke engang har offentliggjort navnene på de virksomheder, der anvendte dioxinforurenede foderstoffer. Kommissionen har ganske vist lært af erfaringerne fra kogalskaben og denne gang indklaget Belgien for EF-Domstolen, men vi har stadig ikke haft seriøse drøftelser og heller ikke truffet beslutning om, hvordan vi kan få en strengere og mere effektiv kontrol end den hidtidige, som har været overladt til medlemsstaternes forgodtbefindende. Samtidig ved vi udmærket, at vi mangler infrastrukturen, vi mangler dyrlæger og vi mangler folk, der kan udføre kontrollen. Vi ved så udmærket, at der har været trusler om bestikkelse, at der faktisk er foregået bestikkelse, at der har været andre trusler og har fundet drab sted i nogle lande i forbindelse med disse spørgsmål - så vidt jeg kan se, er der ingen, der beskæftiger sig alvorligt med disse spørgsmål - og vi ved udmærket, at selve EU har reageret voldsomt mod oprettelsen af en egentlig kontrolorganisation i lighed med den amerikanske »Foods & Drugs Association« i stedet for et generelt forskningsinstitut. Det, der er brug for, er en tilnærmelse til borgerne samt åbenhed.
Derfor står jeg fast ved min gruppes forslag om, at Parlamentet nedsætter et midlertidigt udvalg, der skal beskæftige sig med alle spørgsmål omkring fødevaresikkerhed og folkesundhed og ikke kun med enkelte detaljer.

Souchet
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, kære kolleger, dioxinkrisen, som følger efter kogalskabskrisen, og det amerikanske pres for at indføre hormonbehandlet kød er eksempler på den trussel, som i dag findes mod vores medborgeres fødevaresikkerhed. Hvis vi ikke reagerer bestemt og hensigtsmæssigt over for denne trussel, vil ufornuften vinde, og dette vil skade vores producenter.
Kommissionens udpegede formand indrømmede i går, at dette spørgsmål er af afgørende vigtighed, men han er fortsat tavs med hensyn til, hvordan han agter at takle det. Fremfor ideologiske tirader, der hører en anden tid til, og som endnu en gang kalder på den gamle overnationale og utilladelige overbærenhed mellem Parlamentet og Kommissionen mod Rådet, havde vi foretrukket at høre fra hr. Prodi, hvordan han konkret agter - inden for det område, der hører under hans kompetence - at udbedre de skader, der er opstået på grund af de tidligere Kommissioner under forhandlingerne inden for Uruguay-runden.
Ved at acceptere regler, der går mod vores interesser, og foranstaltninger - såsom et tilstrækkeligt videnskabeligt bevis - der i praksis forbyder os at anvende forsigtighedsprincippet, har tidligere Kommissioner anrettet betragtelig skade mod vores samfund og vores økonomier. De har ladet dem, der vil tvinge deres produktionsmåde ned over os med alle dens sundhedsmæssige, miljømæssige og sociale konsekvenser, tage vores eksport som gidsel.
Vores medborgeres fødevaresikkerhed vil i de kommende år i bund og grund afhænge af den måde, den nye Kommission - i løbet af de næste forhandlinger i Millenium-round - magter at forsvare en fuldstændig berettiget model, der indebærer en tydelig europæisk zone med et landbrug af høj kvalitet.
Medlemsstaterne skal altså igen give Kommissionen et klart og tydeligt mandat, således at denne kan tilskynde en gennemsigtig forhandling om GATT-reglerne, der i dag udgør en hindring for anvendelsen af forsigtighedspricippet på det sundhedsmæssige område og på fødevareområdet.
Man må ligeledes sætte en stopper for den farlige udvikling i forbindelse med desintegrationen af den fælles landbrugspolitik som fællesskabspolitik med europæiske priser, der ligger over verdenspriserne. De, der i dag ønsker at fortsætte mod en fuldstændig integration på verdensmarkedet for at leve op til de amerikanske krav, må være klar over det meget store ansvar, de påtager sig. De giver ikke vores landmænd andet valg end at kaste sig ud i en uovervejet og alt for tidlig anvendelse af nye dyrkningsteknologier eller hasarderet opdrætsmetoder, der ikke er tilstrækkeligt testet, og som derfor udgør en trussel for folkesundheden.
At våge over vores medborgeres fødevaresikkerhed er en af vores vigtigste opgaver. Og derfor, kære kolleger, må vi ikke tillade, at det europæiske landbrug bliver ramt af »landbrugsgalskab«.

Vanhecke
Hr. formand, dioxinkrisen har, som man ved, desværre i mit land bragt titusinder af virksomheder i meget store problemer. Jeg mener, at man ved en økonomisk og økologisk katastrofe af et sådant omfang ikke må være bange for at undersøge og udpege årsagerne og eventuelt de skyldige. Ikke af malplaceret hævntørst, men for at imødegå lignende problemer i fremtiden.
Vi skal være ærlige. Det er først og fremmest den tidligere belgiske regering, der endnu en gang har klodset i det. Først vidste regeringen ikke, hvad der foregik og var helt ligeglad. Derefter forsøgte den at dysse sagen ned til efter valget og påtog sig til sidst ansvaret for en helt overspændt panikreaktion, der i hele verden har medført en boykot af såkaldte belgiske produkter, men som mit land, Flanderen, er blevet det største offer for, fordi størstedelen af den såkaldte belgiske eksport kommer fra Flanderen.
Men det drejer sig desværre ikke kun om manglende dygtighed, om vennetjenester inden for administrationen, politiske udnævnelser og manglende tilsyn i Belgien. Måske skal Europa-Parlamentet nøgternt fastslå, at mange års europæisk landbrugspolitik har ført til, at de små kvalitetslandbrug er blevet ødelagt og til det europæiske industrilandbrugs almagt, en almagt, der er koncentreret hos nogle få agroindustrigrupper, der kun tænker på overskud, og som ikke tager det så nøje med folkesundheden og kvalitetsnormerne.
Når man f.eks. som lægmand hører, at alle mulige former for affald genbruges som dyrefoder, at man flere år efter kogalskaben stadigvæk fodrer planteædere med dyremel, og at der oven i købet i dyrefoderet forarbejdes helt ukontrollerede produkter fra tvivlsomme lande, må man spørge sig selv, om flere årtiers europæisk landbrugspolitik ikke har spillet totalt fallit. Jeg minder endnu en gang om, at halvdelen af det europæiske budget går til denne landbrugspolitik.
Jeg tror, at vi nu skal have mod til, at opfordre Rådet og Kommissionen til først og fremmest at have mod til at lære af de fejl, der er begået, og til at bryde med den hidtil førte landbrugspolitik og langt om længe træffe et klogt, nøgternt og nødvendigt valg for et europæisk kvalitetslandbrug.

van Dam
Hr. formand, i går fik vi på ny en forskrækkelse, fordi der nu er konstateret dioxin i tysk kvægfoder. Forureningen, der ganske vist er mindre alvorlig end i Belgien, er en ny påmindelse til producenterne og myndighederne om at handle forsvarligt. Kommissionens strenge foranstaltninger i den nylige krise mener jeg er berettigede. Med rette har man straffet uansvarlige for ikke at sige kriminelle handlinger. Det er imidlertid ikke nok at straffe. I fremtiden skal man helt undgå den slags episoder. Spørgsmålet er kun hvordan.
Jeg tror ikke, at det er hensigtsmæssigt, at der oprettes et nyt kontor efter hver eneste fødevarekrise. Mere bureaukrati fører ikke automatisk til mere sikre fødevarer. Jeg mener heller ikke, at vi skal forbyde flere og flere ingredienser i foderstoffer. Hvis foderfabrikanterne ikke mere må hente affaldsfedt fra restauranter, hvem gør det så? Miljøproblemerne ville blive uoverskuelige.
Forebyggelse af den slags episoder er i langt højere grad et spørgsmål om en god styring gennem hele fødevarekæden. Det er vigtigt, at man kan spore, hvor fodertransporterne går hen. Derved undgår man også, at hele kvægfoderbranchen kommer i søgelyset under sådanne episoder. Medlemsstaterne spiller en vigtig rolle ved styringen inden for kæden. Hvis de ikke er villige til at gøre en indsats for at sikre fødevarerne, er Kommissionen hjælpeløs.
Til sidst vil jeg henlede Kommissionens opmærksomhed på, at det belgiske forbud mod vegetabilske fedtstoffer i foderstoffer bidrager til svindel på grund af den store mangel på animalske fedtstoffer. Derfor støtter jeg også opfordringen i beslutningen om at anvende vegetabilske fedtstoffer.

Formanden
Jeg har i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 37 modtaget fem beslutningsforslag.
Afstemningen finder sted kl. 12.00.

Grossetête
Hr. formand, kære kolleger, Europa har nu i nogle år oplevet en række fødevareskandaler. Vi havde kogalskaben, vi satte spørgsmål ved GMO og mærkning i forbindelse hermed, og vi ser i dag problemet med dyremel, der indeholder dioxin, vi ser velkendte drikkevarer, der trækkes tilbage, fordi de skaber problemer. Man kan spørge sig selv hvad mon den næste skandale bliver, hvilke skandaler vil vi se i fremtiden?
Det er sandt, at vi ikke må blive grebet af panik, men det er naturligt at stille spørgsmål vedrørende kvaliteten af de produkter, vi indtager. Bekymring for fødevaresikkerheden er desværre et meget nyt begreb i Europa, eftersom den opstod med kogalskabskrisen. Vi er alle bekymrede, hvad enten det drejer sig om forbrugere, producenter, industriproducenter eller landmændene. Vi er alle bekymrede, fordi vi interesserer os for folkesundheden, og det er denne interesse, der motiverer os.
Men vi er også meget bekymrede både for landmændene, som er direkte berørte og på anklagebænken, og for hele fødevareindustrien. Alle bliver ramt igen og igen. Disse skandaler skader dem, men ikke desto mindre er der blandt producenterne og landmændene mange, der er yderst seriøse, og som gør alt for, at deres produktion er ubeklagelig. Vi må ikke straffe et helt erhverv, fordi der findes nogle, der ikke er seriøse nok.
Hvad kan vi gøre ved det? Vi må genskabe rigtige betingelser for at give den europæiske forbruger tilliden tilbage. Vi må altså styrke de europæiske alarmmekanismer. Det er nødvendigt, at medlemsstaterne accepterer sundhedskontrollerne. Det nytter ikke, at medlemsstaterne føler, at man peger fingre af dem, når man ønsker en kontrol. Alle må deltage. Det er i alles interesse, fordi vi har dette store indre marked. Det er en væsentlig betingelse for markedets funktion. Hvis dette ikke sker, vil forbrugerne boykotte produkterne, og størstedelen af os vil befinde os i en meget vanskelig økonomisk situation.
Derfor er der brug for større gennemsigtighed fra medlemsstaternes og Rådets side. Der er brug for en støtte til de producenter, der fremstiller kvalitetsprodukter i respekt for miljøet. Vi må således finde mod til at gennemføre en gennemgribende ændring af landbrugspolitikken, således at vores forbrugere på ny får lyst til at købe vores produkter. Det er nødvendigt at garantere årvågenheden og kontrollen i forbindelse med sporbarhed og mærkning. Vi må stå fast i diskussionerne i WTO. Vi må simpelthen markere et fuldt stop for en uacceptabel praksis.

Van Lancker
Hr. formand, kære kolleger, det beroliger mig meget, at ingen i Parlamentet, Kommissionen eller Rådet betragter den belgiske dioxinkrise som et rent belgisk problem. Selvfølgelig er der opstået store problemer i Belgien, og naturligvis har Kommissionen med rette angivet, at der er begået store fejl i Belgien, men de kolleger, der nu har fået nærmere kendskab til denne sag, ved, at den belgiske regering har iværksat meget indgribende foranstaltninger og kan give garantier over for alle forbrugere i Den Europæiske Union.
Det belgiske dioxinproblem angiver også et europæisk problem, og at det er et europæisk problem skyldes naturligvis det indre marked, konkurrencepolitikken og den fejlslåede landbrugspolitik. Hr. kommissær, hr. formand, jeg er glad for de foranstaltninger, som De netop har bebudet, men jeg vil gerne minde Dem om, at flere af disse foranstaltninger er foreslået af Europa-Parlamentet for længe siden, f.eks. efter undersøgelsen af kogalskaben.
For det første, kommissær Fischler, mener jeg, at vi selvfølgelig har brug for bedre EU-regler. Med rette siger De, at vi har brug for nye kvalitetsnormer. Det ville glæde mig, hvis der blev lavet en positiv liste, og vi ophører med at udhule lovene på grund af pres og lobbyvirksomhed fra agroindustrien. Eller er der stadigvæk nogen, der har gode argumenter for at gå ind for, at genbrug og affald ender i fødekæden.
For det andet en bemærkning om organisationen af den europæiske administration. Fru Dagmar Roth-Behrendt har allerede nævnt, at vi mener, at kontrollen med fødevaresikkerheden skal forblive under Kommissionen og således under Europa-Parlamentet. Vi mener, at Kommissionen skal oprette en tjeneste, der har tilstrækkeligt personale og finansielle midler, og som kan koordinere de nationale myndigheders kontroller, og som på eget initiativ kan iværksætte kontroller, hvor, og hvornår den anser det for påkrævet, herunder ikke kun forudanmeldte kontroller.
Hr. kommissær, jeg var meget glad for det af Dem bebudede retsgrundlag for et EU-initiativ vedrørende fødevaresikkerhed. Det forekommer hensigtsmæssigt, at man kan gribe ind for at forebygge forurening af fødekæden med henblik på at undgå katastrofer for folkesundheden, uden at de bona fide landmænd bliver ofre herfor.
Til sidst, hr. kommissær, hr. formand, vil jeg gerne som mine kolleger understrege, at vi aldrig kan løse problemet om fødevaresikkerhed, hvis vi ikke på ny drastisk begynder at tænke over en ny vurdering af landbruget og fødevareproduktionen. Vi må ikke kun favorisere agroindustrien. Vi skal først og fremmest støtte de små landbrug og en sund fødevareproduktion. Jeg vil endvidere bemærke, at det for mig er helt uacceptabelt, at den belgiske landbrugssammenslutning under denne dioxinkrise nægter at medvirke til landbrugsreformen og reduktionen af den belgiske kvægbestand.
Til sidst, kære kolleger, der er muligvis inden for rammerne af det europæiske initiativ mange argumenter for at gå ind for et europæisk undersøgelsesudvalg. Jeg mener bare, at vi skal tænke os godt om, inden vi træffer beslutning herom og spørge os selv, om det ikke er bedre at fortsætte arbejdet i de eksisterende udvalg.

Mulder
Hr. formand, jeg kan berolige den foregående taler, for jeg vil heller ikke kun tale om de fejl, der er begået i Belgien. Jeg mener, at en dioxinskandale eller en BSE-krise kan opstå overalt i Europa. Jeg mener derfor, at det er på høje tid, at Kommissionen, og jeg har forstået med fuld støtte fra Rådet, så hurtigt som muligt udvikler initiativer for en EU- fødevarepolitik. Det er en selvfølge, at det hele drejer sig om folkesundheden. Intet må underordnes sikringen af folkesundheden.
I den forbindelse vil jeg gerne henvise til den beslutning, der blev vedtaget i oktober sidste år, hvori Europa-Parlamentet enstemmigt går ind for en europæisk kvalitetspolitik for fødevarer. Alle fødevarer6, der kommer på markedet, og som ønsker det europæiske kvalitetsprædikat, skal kontrolleres gennem hele kæden. Hvem skal gøre det? Der findes allerede flere kontrolinstanser, der er opstået gennem den biologiske produktion. Hvis man ikke ønsker at købe disse produkter, fordi man ønsker at ernære sig på anden vis, og vi nøjagtigt ved, hvordan disse produkter er fremstiller, så må det også kunne lade sig gøre. Det er kunderne, der bestemmer. De kontrolinstanser, der kontrollerer de biologiske produkter, må også kunne kontrollere produkter med andre normer.
Jeg anser det for meget vigtigt, at dette realiseres i EU. For hvis det sker i Europa, så er vi den første store handelsblok i verden, der på denne måde garanterer fødevarernes kvalitet overfor forbrugerne. Det er i den sidste ende det, det hele drejer sig om. Det er fra flere sider påpeget, at vi skal sikre, at der ikke sker konkurrenceforvridning. Hvis vi stiller krav til de europæiske producenter, skal vi stille de samme krav til producenterne uden for EU.
Hvordan kan man bedst realisere dette i øjeblikket? Flere europæiske lande har i dag et integreret produktionssystem. Tyskland, Østrig og Nederlandene, jeg nævner nogle tilfældige lande, har alle normer for integreret produktion. Men det er desværre sådan, at normerne er forskellige, og det er i mine øjne ikke acceptabelt inden for det store fælles marked. Kommissionen skal derfor hurtigst muligt finde frem til den største fællesnævner.
Jeg vil også gerne sige noget om det, hr. Prodi i går nævnte om det europæiske fødevarekontor. Jeg er endnu ikke helt overbevist om, at det er nødvendigt. »Food and Drugs Administration« i USA har ca. 5-6 tusinde medarbejdere. Har Kommissionen penge til det? Det tror jeg ikke på. Derfor anmoder jeg Kommissionen om at tilsende Europa-Parlamentet noget materiale, der kan anvendes til at sammenligne forholdene. Hvordan fungerer den amerikanske »Food and Drugs Administration«? Hvordan ville det være, hvis vores kontor i Dublin, Det Veterinære og Fytosanitære Kontor, blev udvidet med en bestemt afdeling. Måske kan den gøre nøjagtigt det samme for en meget lavere pris. Det bør Parlamentet overveje.
Til sidst ønsker jeg Finland held og lykke. Vi gør regnskabet op ved årets udgang.

Isler Béguin
Hr. formand, hr. kommissær, jeg ville gerne ligeledes have henvendt mig til kommissæren for miljøet og andre kommissærer, fordi vi så udmærket kender den ødelæggende effekt, dioxin har på menneskers helbred, og dette vedrører ikke kun landbruget, det går meget længere.
Som i mange andre tilfælde vurderes det, at den kraftige stigning af kræftfremkaldende dioxin i fødekæden vil blive en plage i det næste århundrede. Jeg ville ønske, at kommissæren lyttede, for det er op til os og ham - inden for politiske rammer, som han skal opstille - at integrere dette problem i de forskellige politikker. Vi mener således, at det er en forbrydelse at forurene fødevarer for at opnå en fortjeneste her og nu, som det er tilfældet. En sådan uansvarlig handling bør anerkendes som en forbrydelse og straffes som en sådan, det vil sige som forbrydelse mod folkesundheden. Vi mener, at det er ligeså kriminelt at lade farlige dioxiner sprede sig i fødekæden.
Nyere undersøgelser har vist, at modermælken på hele planeten allerede er forgiftet med dioxin, og at ingen er skånet. Vi ved også, at de hovedansvarlige - de største dioxinforurenere - er forbrændingsanstalterne. Imidlertid ved vi endnu ikke - på trods af meget dyre analyser - hvor mange personer, der i øjeblikket er forgiftet med dioxin på det europæiske kontinent, fordi de har spist fødevarer, som de troede var dyrket i en ren have, men som er dyrket i nærheden af en forbrændingsanstalt, der stadig er i funktion.
Den Europæiske Union er ansvarlig for at bevare den menneskelige sundhed og miljøet. Det er derfor, vi først og fremmest kræver et fuldstændigt effektivt alarmsystem. Dette er tilsyneladende ikke tilfældet i øjeblikket, eftersom Frankrig ikke øjeblikkeligt slog alarm, da man modtog den besked om forurening, der blev udsendt af Belgien. Vi kræver ligeledes en parlamentarisk undersøgelse. Vi ved, at efter at have modtaget beskeden om de dioxinforgiftede kyllinger, kastede forbrugerne sig over fisk, og vi ved, at fisk fodres med samme slags foder. Hvad er der så tilbage? Vi håber, at undersøgelsen vil vise dette.

Jové Peres
Hr. formand, selvom BSE-krisen var epidemiologisk og dioxinkrisen er toksikologisk har de foruroligende elementer til fælles. De to kriser var forårsaget af tilsætning af råstoffer fra genanvendelse i foderstoffer, og i begge tilfælde opstod der alvorlige problemer for forbrugersundheden. Denne praksis fører nødvendigvis til koncentration og ophobning af smittebærende eller giftige elementer.
Samtidig er dioxinkrisen sammenfaldende med skandalen omkring anvendelse af slam fra rensningsanlæg ved fremstilling af foderstoffer. I dette tilfælde består faren i ophobning af tungmetaller.
Men selvom man ikke kan lave en skematisk analyse, vil jeg ikke undlade i denne sammenhæng at fremkomme med en kommentar: Den fælles landbrugspolitik og Verdenshandelsorganisationen fremmer hele tiden en skærpet konkurrenceevne som grundlæggende element, noget som jeg mener er meget foruroligende, fordi den form for ophøjelse af konkurrenceevnen over alt andet givetvis fører til farlig praksis, f.eks. anvendelse af hormoner eller antibiotika i de råstoffer, der anvendes til foderstoffer. I Den Europæiske Union er det princippet om beskyttelse af forbrugernes sundhed, der skal have førsteprioritet i den slags tilfælde.
Et alvorligt problem i den forbindelse er den mangelfulde lovgivning om fremstilling af foderstoffer og mangelen på en fødevarepolitik i Den Europæiske Union. Og her vil jeg f.eks. minde om, hvordan Fællesskabets institutioner ikke har fulgt henstillinger og krav fra Parlamentet, som anmodede om forbud mod kød- og benmel i foderstoffer.
Det alvorligste problem er dog, at enhver ingrediens, der ikke er blevet udtrykkeligt forbudt til fremstilling af foderstoffer, er underforstået godkendt. Derfor bør Kommissionen udarbejde forslag til en positivliste over råstoffer, der er godkendt til foderstoffer, ledsaget af en undersøgelse af indvirkningen på produktionsomkostningerne for kvægfoder for at undgå uforenelighed med den fælles landbrugspolitik.
Endelig, hr. formand, vil jeg minde Kommissionen om, at den bør formulere en fødevarepolitik ved at videreudvikle den grønbog, som den for to år siden satte i gang, og jeg vil tilslutte mig fru Roth-Berendts ord om det uafhængige fødevareagentur.

Farage
Hr. formand, i betragtning af Det Forenede Kongeriges historie med BSE-krisen kunne nogle medlemmer måske finde, at Det Forenede Kongerige ikke er kvalificeret til at komme med en objektiv mening om dette. Men et sådant synspunkt ville være forkert. Det bør erindres, at dette ikke var vores eneste krise. Vi har også haft salmonella i æg og listeria, og det giver os en erfaring uden lige til at beskæftige os med fødevaresikkerhedskriser.
Hvad listeriaspørgsmålet angår, tilspidsede denne krise sig i 1989, hvor mere end 200 spædbørn og småbørn var døde i de foregående år, langt flere end der er døde af den nye variant af Jakob Creutzfeldts sygdom. Hvad de andre medlemmer måske ikke ved, er, at hovedkilden til sygdommen var kontamineret paté solgt fra tre belgiske fabrikker. Først da britiske sundhedsmyndigheder skred ind, blev problemet endelig løst. Budskabet heraf er, at det ikke kun er Det Forenede Kongerige, der har problemer med fødevaresikkerheden. Men en ting, som vi har lært af hændelserne hos os, er, at uovervejede reaktioner ofte kan gøre mere skade end den oprindelige krise. Man bør nøje overveje, hvad der bør gøres, og disse overvejelser bør været baseret på sunde videnskabelige betragtninger.
Som reaktion på dioxinhændelsen ser vi atter Kommissionen kaste sig ud i hektiske lovgivningsmæssige tiltag. Dette skader britiske interesser og navnlig en virksomhed, der hedder Spalding Nutrition, der er truet af et fuldstændigt unødvendigt forbud. Derfor vil vi sige: Lad os for alt i verden få en undersøgelse, men lad os først få en vidtrækkende gennemgang af alle medlemsstaters systemer til håndtering af fødevare- og sundhedskriser, startende med en evaluering af det britiske system.

Böge
Hr. formand, vi har endnu en gang med et utroligt sløseri og med kriminel adfærd at gøre, og for så vidt kan vi udmærket drage paralleller fra fortiden. Forskellen er dog alligevel den, at Kommissionen er blevet klogere og har handlet hurtigere end tidligere, og flere medlemslande - i dette særlige tilfælde Belgien - stadig tager for let på den forebyggende forbrugerbeskyttelse. Hr. formand for Rådet, efter jeg hørte Dem i morges, nærer jeg håbet om, at Rådet har foretaget et kvalitetsspring, og jeg håber, at dette vil blive dokumenteret ved de kommende måneders handlinger og beslutninger.
Kommissionen har nu fremsat en række gode forslag, til dels forslag, som vi i Europa-Parlamentet krævede allerede under BSE-krisen. Altså, hr. Fischler, De kan regne med Parlamentets uindskrænkede samarbejde og støtte i forbindelse med den klare erklæring, i forbindelse med beskyttelsesklausulen og positivlisten. Men på samme tid vil jeg også gerne sige, at det efter min mening er absurd, hvis medlemslande, der tidligere f.eks. aldrig overholdt de europæiske sikkerhedsstandarder, nu ønsker et generelt forbud mod anvendelse af kødmel, eller hvis Kommissionen nu i forbindelse med spørgsmålet om anvendelse af olier og fedstoffer samtidig i et arbejdsdokument generelt gør en sag ud af spørgsmålet om genanvendelse af spiselige rester. Så marcherer vi væk fra funktionsdygtige genbrugssystemer i retning mod uløste affaldsproblemer.
Et sidste punkt: Jeg er imod, at der går inflation i agenturerne, for på et eller andet tidspunkt vil vi så ikke længere have brug for Kommissionen. Det, De skal sige til Parlamentet, er, hvilke dyrlæger, hvilke inspektorer De har brug for. De skal sørge for, at udbudsprocedurerne fungerer hurtigere, og at tildelingen af stillinger inden for Kommissionen bliver mere fleksibel, så kan vi indføre et bedre system inden for Kommissionen, også med kontrol af Kommissionen! Vi i Europa-Parlamentet vil i forbindelse med den fælles beslutningstagning sørge for, at tingene bliver behandlet glat og hurtigt, sagligt korrekt og uden panik.

Whitehead
Dioxinhistorien virker meget bekendt på de af os i Det Forenede Kongerige, der har gennemlevet BSE-krisen. Mange af ingredienserne er nøjagtig de samme - en ubehagelig og endog viderværdig praksis i forbindelse med fremstillingen af noget af dyrefoderet i en verden med intensivt landbrug og panik og bedrageri i nogle af de berørte medlemsstater, når smittekilden først bliver opdaget.
Vi må huske på, at dette blev opdaget i januar 1999, og Kommissionen var først i stand til at tage affære efter en månedlang periode og en god del formørkelse af sagen. Det, vi nu har set, er det samme sæt argumenter, som de måske forsøgte at undgå: panik blandt forbrugerne og beskyttelse af et marked - et marked, der rent faktisk nu er bragt mere i fare ved den måde, hvorpå krisen har udfoldet sig.
Jeg tror, at der er fare for overreaktion, og det er allerede blevet nævnt af nogle medlemmer. Det, jeg vil sige, er, at vi må tage ved lære af denne krise. For det første må der etableres en stærk og ordentlig finansieret inspektionsmyndighed, der kan indtage en forebyggende rolle i denne sag.
Vi taler nu om betydelige ændringer i lovgivningen med lange lister af yderligere forordninger om stoffer, der måske skal forbydes. Jeg ved virkelig ikke, for jeg har ikke den fornødne tekniske ekspertise, om den række af genraffinerede vegetabilske olier, der nu anses for at være en risikokilde, bør gøres til genstand for et direkte forbud, eller om den blot bør begrænses til et afsnit af køkkenaffald, der ikke burde have været i nogen former for dyrefoder til at begynde med. En ting, jeg ved, er, at den inspektionsmyndighed, som vi har kæmpet for - vi måtte kæmpe for at få en ordentlig bevilling til den, for at få etableret veterinærkontoret i Bruxelles og for at sikre, at vi havde princippet om almindelige inspektioner over hele Fællesskabet - den inspektionsmyndighed befinder sig i en situation, hvor den bliver truet og intimideret.
Vi har set eksempler i mit land og i Belgien på folk, der har været udsat for fysiske trusler, der har været udsat for pengeafpresning og i nogle tilfælde endog er blevet myrdet! Når det nu ser sådan ud, hvordan kan vi så sige, at forslaget, hvor velkomment det end måtte være, om at overveje et Europa-dækkende fødevare- og narkotikaagentur og alle disse store armbevægelser, kan fungere, når ingen enkeltstående inspektør kan trænge ind i den verden af kriminalitet og svindel, der karakteriserer dele af denne industri.
Så efter min mening må vi beskikke vores eget hus i denne sag. Vi må være i stand til at sige, sådan som Den Socialdemokratiske Gruppes forslag gør det, at retsprincipperne bør gælde, at vi er et lovgivningsfællesskab, og medmindre vi har en fælles anvendelse af denne lovgivning, hvilket aldrig skete med forordningerne efter BSE, kan vi ikke forbedre situationen. Blot at fremsætte nye lister, der bringer producenterne i fare, og som ikke sikrer forbrugeren i de pågældende foranstaltninger, er den forkerte vej frem.

Graefe zu Baringdorf
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær Fischler, vi må tage den uhyrlige kendsgerning til efterretning, at der åbenlyst systematisk er blevet genanvendt toksiske stoffer via foderstofferne. De har talt om produktforurening som udgangspunkt for denne krise, men der er endnu ikke fremkommet noget ulykkestilfælde, som man kunne føre krisen tilbage til. Denne forurening kan tydeligvis også være foregået systematisk, og derfor skal strengheden gælde overalt. De kriminelle elementer, der misbruger folk til deponeringsformål, skal have deres straf. Mange af de krav, De har stillet, er stadig åbne i BSE-undersøgelsesudvalget. Jeg håber, at de kan blive gennemført hurtigt nu. Især spørgsmålet om maksimumsværdier skal, hr. Fischler, kombineres med et sammenstikningsforbud, ellers bliver der heller ikke sat en stopper for muligheden for en systematisk bortskaffelse.
Endnu en overvejelse i forbindelse med affaldet: Når der tales om toksiske stoffer her, så ...
Formanden fratog taleren ordet

Thyssen
Hr. formand, på det indre marked skal omsorgen for sikre og sunde fødevarer selvfølgelig organiseres grænseoverskridende. Det er vi åbenbart alle enige om, men vi har endnu ikke været i stand til at realisere det, hverken inden for den normative lovgivning eller med hensyn til overvågning og tilsyn. Dioxinkrisen er ikke den første krise i den europæiske fødevarepolitik. Det bliver heller ikke den sidste. Vi må håbe, at vi kan styre fremtidige kriser bedre.
Medlemsstaterne skal naturligvis kontrollere bedre, men der er også behov for EU-kontrol. Det er sagt meget klart her til morgen. Det skal selvfølgelig foregå demokratisk, men jeg spørger mig selv, hvornår sker der nu noget. Kommissær Bonino meddelte umiddelbart efter parlamentsvalget, at hun ikke var tilhænger af et agentur. Hr. Mulder har allerede nævnt de 5.000 embedsmænd, der er nødvendige til det formål. Den nye kommissionsformand, hr. Prodi, fortalte os i går, at han overvejer et sådant kontor. Jeg vil gerne vide, i hvilken retning Kommissionen ønsker at gå? Hvilke konkrete skridt er der allerede taget, og vil Kommissionen tage hensyn til de ønsker, der er fremsat af Parlamentet, både i BSE-rapporten og i grønbogen om fødevarer, som vi har vedtaget en beslutning om?
Uanset, hvor god kontrollen end er, kan man ikke udelukke menneskelige fejl. I mellemtiden ved vi, at følgerne af problemerne kan eskalere til uanede højder. I den forbindelse er spørgsmålet, hvor effektiv er solidariteten i Fællesskabet. Skal den virkelig kun omfatte naturkatastrofer og veterinære sygdomme eller er den også aktuel, hvis menneskelige fejl har store økonomiske konsekvenser til følge bl.a. for mange små og mellemstore virksomheder, der er helt uskyldige?
Derfor et andet spørgsmål til Kommissionen. Har man overvejet at skabe juridisk grundlag for EU-støtte til uskyldige ofre?

Lienemann
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, vi skylder det europæiske folk sandheden - hele sandheden - om denne dioxinsag. Og vi må gøre global status over denne dystre affære. Derfor går jeg ind for en oprettelse af en midlertidig parlamentarisk undersøgelseskomité, der skal overvåge, om alle problemer er lagt på bordet, og om alle de erfaringer, vi bør uddrage, er blevet undersøgt ordentligt. Jeg ser mindst tre.
Den første betyder en ændring af den europæiske lovgivning, som rent faktisk har vist sig at være mangelfuld. Der findes produkter, der skal forbydes, og mekanismer, der skal forbedres. Dernæst er der spørgsmålet om alarmproceduren, der ikke fungerede, og som skal gøres klarere, strammes op og forbedres. Endelig det centrale spørgsmål om kontrol. Vores Europa kan ikke fungere - tiltroen til vores Europa kan ikke fungere - hvis vi ikke magter at gå bort fra denne kontrolkoordinering og gå over til en veritabel kontrol på fællesskabsniveau, i det mindste for en del af disse fødevarekontroller.
Set fra dette synspunkt kunne det forslag, som hr. Prodi har fremsat om en myndighed - et kontor - være tillokkende. Det er nødvendigt at skabe en specifik myndighed i forbindelse med spørgsmålet om fødevaresikkerhed, men den må ikke være uafhængig, for vi har i denne forbindelse behov for, at både Kommissionen og Parlamentet arbejder for, at folkelige interesser bliver opfyldt.
Endelig vil jeg gerne insistere på behovet for et forbud mod dyremel. Hvor mange gange skal vi se disse gentagne ulykker i forbindelse med denne slags anvendelse, før man sætter en stopper for et absurd system, der betyder, at jorderne ligger brak? Landmændene har brug for at arbejde, for at få Europas rigdom og landskab til at blomstre, men er ikke i stand til at gøre det, fordi man har fremmet genbrug af affald og navnlig dyreaffald. Det er et absurd system, og et farligt system, der må sættes en stopper for.
Endelig vil jeg afslutte med tanken om, at der bag dette spørgsmål, der opstår igen og igen, ligger et mere grundlæggende spørgsmål om den retning, landbruget har taget i Europa og i verden. Vi vil genåbne WTO-forhandlingerne, og som resten af Parlamentet forventer jeg af Dem - af Kommissionen - at sundhedsstandarder, miljøstandarder og sociale standarder langt om længe vil begrænse og indramme denne teori - der bliver farligere og farligere - om et frit markedet, hvor indtjeningen er den drivende kraft.
Europæerne forventer sig noget andet. Hr. kommissær, jeg vil gerne vide, om De ønsker at foreslå et forbud mod dyremel og inden for hvilke rammer, De mener, at denne foranstaltning kunne være mulig.

Ayuso González
Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. kommissær, i de seneste år har Europa været udsat for to alvorlige sundhedskriser forårsaget af fødevarer. Først BSE i Det Forenede Kongerige og dernæst dioxinsagen i Belgien.
Det tvinger os til at gøre os overvejelser, og ikke blot at gøre os overvejelser, men hurtigst muligt at træffe effektive foranstaltninger. Resultatet af denne krise har været kollektiv panik blandt forbrugerne, nogle ulykkelige mennesker, der er blevet ramt, og nogle uoprettelige tab i klingende mønt inden for landbrugs- og fødevaresektoren. Desuden er der skabt mistillid hos forbrugerne, den europæiske føde- og fodervaresektor er kommet i miskredit i tredjelande, og medlemsstaternes regeringer har fået problemer på halsen, det kan jeg som ansvarlig for Spaniens landbrugspolitik tale med om.
Jeg vil understrege, at denne alvorlige sundhedskrise imødegås med instrumenter, der blev udtænkt til andre formål i forbindelse med den fælles landbrugspolitik, f.eks. Den Stående Veterinærkomité, som har til formål at være ekspert i dyresundhed i sig selv. Europa burde have en professionel videnskabelig komité, der kan garantere fødevaresikkerheden inklusive foderstofferne, som er endnu et led i fødekæden. Det burde have kontrolmekanismer, som giver mulighed for at forebygge i stedet for at finde lappeløsninger bagefter, og det bør finde frem til nogle mekanismer, der placerer ansvaret hos den medlemsstat, der retter anslag imod den offentlige sundhed ved bevidst at skjule årsager til risici i en periode.
Vi må regne med, at den nødvendige liberalisering af markederne og åbningen for tredjelande påfører europæisk landbrug og husdyravl en konkurrence, der er vanskelig at overvinde, og at hvis der ikke træffes effektive forebyggende foranstaltninger, vil forsøget på at nedbringe produktionsomkostningerne før eller siden føre til et lignende tilfælde igen. Det er meget vigtigt med lovgivning og økologisk landbrug, men det er ikke nok. Det er nødvendigt at gribe ind med effektive mekanismer.
Til sidst vil jeg gøre opmærksom på Kommissionens kaotiske oplysningspolitik på området. I det konkrete tilfælde med dioxin gik der 15 dage mellem Den Stående Veterinærkomités meddelelse og varslingsnettet, mens kommissær Bonino blot erklærede, at hun ikke drak belgisk mælk. Og det blev alt sammen behandlet efter forgodtbefindende af medierne.

Bowe
Hr. formand, jeg vil gerne fokusere på ét bestemt spørgsmål, som jeg ikke mener er blevet fuldt ud efterforsket. Dioxin, og i dette tilfælde dets kildekemikalie PCB, er et af en række ikkebiologisk nedbrydelige, bioakkumulerende kemikalier, som vi ved forurener fødekæden over hele verden. Der findes allerede regler og forordninger om den korrekte og ordentlige bortskaffelse af disse stoffer. Ja, jeg var Parlamentets ordfører for Rådets og Kommissionens forslag om fjernelse af PCB og PCD, som vi havde til behandling i sidste parlamentsperiode.
Vi er nødt til at spørge, om disse eksisterende europæiske regler og forordninger bliver retteligt fulgt. Er de ansvarlige myndigheder forpligtet til at bortskaffe disse kemikalier på en korrekt og sikker måde under overholdelse af disse regler, eller undgår de dem med fuldt overlæg, og bortskaffer de disse kemikalier på den forkerte måde? Denne hændelse synes at angive, at dette er tilfældet.
I modsætning til bakteriologisk eller anden form for organisk eller biologisk forurening af fødekæden har vi her en begrænset mængde stof, der nemt kan fjernes. Vil Kommissionen være så venlig at undersøge, hvorfor forordningerne om den korrekte bortskaffelse af PCB og PCD ikke bliver fulgt på den korrekte måde? Vil den være så venlig at undersøge, hvor de stoffer kom fra, der har forårsaget denne hændelse?

Maat
Hr. formand, dioxinkrisen har vist, at forbrugerne ønsker sikre fødevarer. Landmændene producerer disse varer, men alligevel kan der ske fejl, uden at det er deres skyld. Så er det op til myndighederne at rette op på tingene. I den henseende må vi konstatere, at denne krise, der ganske vist er opstået i Belgien, er en grænseoverskridende krise, og jeg vil slå til lyd for, at der hurtigt oprettes et sikkerhedskontor for fødevarer, og at der bevilges flere penge. Jeg ønsker på det punkt særligt at støtte hr. Böges forslag. Lad Kommissionen over for Rådet angive, hvad det kræver af penge og personale at få det op at stå hurtigere. For borgerne og landmændene har krav på, at myndighederne reagerer hurtigt på en sådan krise, der måske ikke kan kaldes en naturkatastrofe, men som ligner det meget, når man ser på virkningerne. Jeg slår derfor til lyd for, at man går hurtigere til værks, og at der oprettes et fødevareagentur under ledelse af kommissær Fischler.
For det andet går jeg ind for en bedre koordination af de nationale straffelove for hurtigere at kunne dømme dem, der overtræder lovene på dette punkt. Det drejer sig her om en forbrydelse.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på to ting. For det første bivirkningerne. Det er især de belgiske landmænd og forbrugerne, der er blevet ofre for krisen. Det er faktisk en naturkatastrofe, der får en til at sige: Dette er en sag for de europæiske myndigheder. Jeg støtter derfor hr. Thyssens indlæg om, at Kommissionen skal være mere storsindet og sammen med Parlamentet drøfte, hvordan man i fremtiden skal behandle den type sager.
For det andet, hvordan ser Kommissionen på den kendsgerning, at i samme øjeblik der opstår en sådan krise, bliver belgiske svin transporteret til andre lande, hvor de slagtes og etiketteres, altså med en anden etiket. Det har følger for markedet. Hvad mener kommissæren, at han kan gøre på det punkt, og hvordan vil De sørge for en effektiv politik. Som repræsentant for Det Europæiske Folkepartis Gruppe vil jeg særligt gøre opmærksom på, at vi ikke kan undgå katastrofer, men vi skal som ledere og parlamentarikere have mulighed for at gribe effektivt ind. Derfor har jeg særligt villet gøre opmærksom på disse to ting.

Grosch
Hr. formand, fra Europa-Parlamentets side bliver der som minimum forventet en klar udtalelse i forbindelse med dioxinkrisen. Jeg vil sammenfatte det således, at vi, hvad angår sundheden, ikke ønsker at indgå et kompromis, og heller ikke et kompromis i forbindelse med industrielle forbrydelser. Denne krise, nøjagtig som BSE-krisen, rejser spørgsmål, som vi skal besvare helt konkret, men også meget hurtigt. Er de midler, vi har givet os selv med henblik på kontroller, tilstrækkelige og effektive i sidste ende? Hvorvidt er sådanne kriser for visse medlemslande også en lejlighed til - som kommissæren netop var inde på - at opbygge handelshindringer i et omfang, der rækker videre end de eksisterende foranstaltninger? Hvilke midler giver vi os selv til langt om længe definitivt at indføre kontroller og advarselssystemer sammen med Kommission og især med Rådet?
Jeg rejser disse spørgsmål, fordi jeg mener, at vi ikke skal besvare dem i kedelige eller langsommelige undersøgelsesudvalg. Jeg tror heller ikke, at en regeringskommissær vil sørge for effektivitet og troværdighed i forbindelse med en krise i et land. Lad os ganske enkelte vise på vores plan og på medlemslandsplan, at vi har den politiske vilje til at handle i stedet for at undersøge. Hurtige og effektive handlinger forventes fra forbrugernes side, ikke selvmodsigende udsagn fra selv eksperter. De sørger kun for mere mistillid end tillid hos forbrugerne.
Hurtige og effektive handlinger forventes imidlertid også fra landmændenes side, for i vores land, i Belgien, er langt flere end 90 % af landmændene også ofre for denne krise. Vi må ikke straffe de landmænd, der i årevis har investeret ikke alene i kvalitet, men også gennemskuelighed i kontrollerne. Derfor beder jeg også om, at en finansiel støtte i EU-regi ikke afvises de facto. Vi ved nu, hvordan kriser opstår. Nu skal vi langt om længe give os selv midlerne til at undgå kriser.

Schierhuber
Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, først var det oksekødet og BSE, nu er det skandalen med fjerkræ og dioxin. Jeg har egentlig slet ikke lyst til at vide, hvad det næste bliver. Derfor kan jeg slet ikke gentage ofte nok, hvor vigtig det er med et korrekt dyrehold og en ansvarsbevidst fødevareindustri. Kæden begynder ved landmændene, men leder via fødevareindustrien til vores tallerkener. Det er ene og alene sund ernæring, der er vigtig for mig, og det vedrører hver enkelt af os. Derfor bærer hver enkelt af os et ansvar.
Jeg vil ikke insinuere, at nogen har gjort noget forsætligt, men der er tydeligvis blevet ignoreret forsigtighedsforanstaltninger og grundig kontrol på et så følsomt område som den menneskelige fødekæde. Det er endda nødvendigt med dobbelt grundighed, når det drejer sig om så ekstremt giftige stoffer som dioxin. Enhver af os ved, at dioxin også blev brugt i Vietnamkrigen, og jeg vil også gerne minde om Seveso i dag. Derfor: en forståelig mærkning også for fødevareindustrien! Sådanne hændelser skader alle de østrigske fødevarers image.
Det europæiske landbrug bliver et vigtigt forhandlingspunkt ved den næste WTO-runde, og verdensmarkedet kommer til at give os store problemer i de kommende år. En mulighed for at bestå fremover er at have en kvalitetsproduktion i EU. Vores fødevarer skal være sikre og sunde, det er vores varemærke og også landmændenes chance. Vi skal gøre alt for, at forbrugerne ikke gøres yderligere usikre. Kvalitet har førsteprioritet, men kvalitet har også sin pris, mine damer og herrer.
Jeg bifalder i denne forbindelse, at der dannes et uafhængigt europæisk fødevareagentur. Vi vil i sidste ende alle drage nytte heraf.
Bifald

Hemilä
Hr. formand, ærede parlamentsmedlemmer, jeg kan delvist tilslutte mig mange af indlæggene. Forbrugersikkerheden er vital, ud over selvfølgelig for forbrugerne selv, også for hele fødevareindustrien fra marken til bordet. I virkeligheden er forbrugersikkerheden en helt central del af et begreb, der blev kendt i forbindelse med Agenda 2000, den europæiske landbrugsmodel. Denne model indebærer også, at landmanden skal kunne stole på kvaliteten af de fornødenheder, han køber til sin produktion, såsom foder. Et argument for dette er også dioxinkrisen, som følge af hvilken titusinder af uskyldige landmænd har lidt alvorlige økonomiske tab. Jeg vil i denne sag tilslutte mig de kommentarer, som Grossetête og Souchet har fremsat om den europæiske landbrugsmodel. Dernæst har jeg to enkeltkommentarer, som jeg gerne vil vende specielt tilbage til.
Florenz fremdrog Rådets stilling i denne krise. Heri blev han støtte af bl.a. Böge. Jeg vil meget kraftigt fremhæve, at Rådet indledte sine foranstaltninger, så snart problemet kom frem. Både landbrugs- og sundhedsministrene påbegyndte umiddelbart arbejdet sammen med Kommissionen. For landbrugsministrenes del blev beslutningerne truffet på politisk niveau allerede i juni, og nu for de praktiske foranstaltningers vedkommende i Rådet sidste mandag. Roth-Behrendt fremdrog et uafhængigt fødevaredirektorat. Dette rettede bl.a. også Thyssen, Mulder og van Dam deres opmærksomhed mod. Til dette vil jeg klart slå fast, at levnedsmiddelkontrollen er underlagt medlemslandene, områderne og de lokale myndigheder. På fællesskabsniveau har vi brug for en effektiv kontrol, men til dette er det tilstrækkeligt med et kontor, som overvåger medlemslandenes aktiviteter. Jeg vil på det kraftigste forsikre Roth-Behrendt om, at Finland vil handle helt åbent i denne sag.
Hr. formand, jeg vil formidle de informationer, jeg har hørt her, videre til mine kolleger i Rådet.

Fischler
Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, jeg vil gerne rette en stor tak til Dem. Vi har haft en meget konstruktiv og fin debat om dette vanskelige emne. Jeg vil blot sige noget ganske kort om nogle af punkterne. Først og fremmest er spørgsmålet om anvendelsen af den såkaldte PCB-test for svinekød stadig åbent. Problemet - og det gælder især for de belgiske parlamentsmedlemmer, der har bedt om ordet i den forbindelse - som vi stadig har, er, at forudsætningen for at anvende denne test er, at der foreligger parallelle undersøgelser af indholdet af dioxin og PCB, således at man kan fastslå en korrelation. Til det formål har man imidlertid brug for et mindsteantal prøver. Vi har hidtil modtaget hele otte prøver fra staten Belgien. Det er alt for lidt. Så snart vi får de nødvendige resultater fra den belgiske stat, er vi parat til straks at indlede de nødvendige foranstaltninger.
Et andet spørgsmål, som mange har været inde på, er spørgsmålet om brugen af Fællesskabets midler som støtte til de ramte landmænd. Jeg gjorde i min indledende redegørelse opmærksom på, at vi som led i markedsordningen har truffet en hel række foranstaltninger for at forbedre den vanskelige situation på flere områder. Jeg har også gjort opmærksom på, at vi hidtil har godkendt otte nationale støtter efter at have modtaget notifikationer. Hvad angår et direkte tilskud til belgiske producenter fra Fællesskabets side, må jeg dog åbent sige, at vi mangler et retsgrundlag. For, mine damer og herrer, jeg er enig med dem, der her har fastslået, at iblanding af meget dioxinforurenede stoffer, som man kan formode har fundet sted her, stadig er en kriminel handling og ikke en dyresygdom. Erstatninger eller støtte kan vi kun yde, når der er tale om en dyresygdom.
Bifald
Nu har man også været inde på, at der skulle have været forhøjede dioxinværdier i Tyskland for nylig. Det vil jeg ikke lade svæve sådan her i salen, det ville være unfair. Hvad er der tale om? Der er blevet undersøgt forskellige lermineraler, der til dels også anvendes som bindemiddel til fremstilling af foderstoffer. I enkelte af disse lermineraler har man rent faktisk fundet forhøjede dioxinværdier. Denne dioxin er, mine damer og herrer, flere millioner år gammel, det er altså ikke noget nyt. Vi må derfor sørge for, at disse stoffer, hvis de anvendes til fremstilling af foderstoffer, bliver undersøgt tilstrækkeligt.
Det viser samtidig også, at det ikke kan lade sig gøre at have en nulværdi for dioxin. Dioxin er i dag et ubikvitært stof, der forefindes overalt i verden og desværre også i vores natur. Det, vi skal forhindre, er, at der iblandes dioxinholdige stoffer, eller at disse stoffer eventuelt på anden vis bliver optaget i fødekæden som følge af utilstrækkelig kontrol. Her mener jeg også, hr. Graefe zu Baringdorf, at det er uansvarligt, at vi også gør det ved hjælp af fortyndelsesfaktoren. Det kan ikke være et koncept.
På den anden side skal vi dog fortsat diskutere, hvordan vi håndterer animalske affaldsprodukter generelt. For så enkelt, som hr. Böge fremstiller tingene, er det ikke i virkelighed. Det er jo heller ikke særlig logisk, at det f.eks. er tilladt at koge suppe til menneskelig føde af en oksekødsmarvknogle eller sågar serverer oksekødsmarven som en delikatesse på restauranter, men så overhovedet ikke må anvende det i fremstillingen af foderstoffer. Jeg går ganske vist ind for, at drøvtyggere ikke får foder fra animalske udgangsstoffer, men en sådan sort/hvid politik er ikke mulig her, hvis vi ikke ønsker at løbe risikoen for, at vi får enorme bortskaffelsesproblemer.
Mine damer og herrer, to ganske små punkter, som er vigtige for mig: For det første har man flere gange været inde på spørgsmålet om sikkerhedskrav og kvalitetskrav og en passende etiket. For at gøre det helt klart vil jeg gerne sige, at hvis vi får en kvalitetsetiket, kan vi så at sige tillade et toklassesamfund i forbindelse med sikkerhedskravene. Sikkerhedskravene skal være opfyldt for alle fødevarer, her er der ingen kompromiser! Men selvfølgelig skal der derudover være mulighed for at mærke en særlig kvalitet tilsvarende. Vi har beslutningen fra efteråret 1998, som jeg også tog stilling til dengang. Og dén holdning står jeg stadig fast ved i dag.
Sidste punkt: Hormonkød. Her, mine damer og herrer, vil jeg gerne gøre Dem opmærksom på, at USA meddelte i forgårs, at landet i hvert fald midlertidigt nu indstiller leveringen af hormonfrit kød til Europa, fordi det p.t. ikke er i stand til at overholde de garantier, vi kræver. Og vi har endda - som De ved - ændret vores bestemmelser, således at der ikke blot tages stikprøver ved indførselen, men at 100 % af indførselen kontrolleres. Dette blot til information!

Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00.

De Clercq
Fru formand, jeg vil gerne rette en misforståelse. I bilag I til protokollen fra i går onsdag den 21. juli er der på listen over medlemmer, der har deltaget i afstemninger, under Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe anført fru Neyts-Uyttebroeck. Fru Neyts-Uyttebroeck er ikke mere medlem af Europa-Parlamentet. Derimod er hr. Ward Beysen, der efterfølger fru Neyts-Uyttebroeck, medlem, og han deltog også i afstemningen. Jeg anmoder derfor om, at navnet Neyts-Uyttebroeck fjernes fra både den første og den anden afstemning og erstattes med Ward Beysen.

Formanden
Selvfølgelig, kære kollega. Oplysningerne fra de belgiske myndigheder om navnene på de valgte var faktisk forsinkede, men Parlamentets tjeneste vil selvfølgelig se til, at listerne bliver rettet.

Sánchez García
Fru formand, kære kolleger, jeg vil sige, at jeg står opført som medlem af ARE-gruppen i protokollen fra i går, onsdag den 21. juli. ARE-gruppen eksisterer vist ikke længere politisk. Jeg tilhører politisk Den Liberale Gruppe. Jeg ville sætte pris på, at De retter denne fejl.

Formanden
Det er klart, kære kollega. Denne rettelse vil naturligvis blive foretaget.

Knörr Borrás
Fru formand, som hr. Sánchez har sagt, er der fejl i protokollen, men ikke blot fordi hr. Sánchez er inddraget i Gruppen Europæisk Radikal Alliance, som ikke eksisterer - dette er også tilfældet for medlemmerne Bautista, Hudghton og MacCormick - men også fordi jeg selv, som tilhører Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance, er opført under Gruppen af Løsgængere. Derfor anmoder jeg venligst om, at De reviderer protokollen, for den er virkelig forkert.

Formanden
Udmærket, vi vil systematisk kontrollere alt dette, således at det er fuldstændigt korrekt.

Ortuondo Larrea
Fru formand, mit indlæg drejer sig om det samme. I begge afstemninger er jeg inkluderet i Gruppen af Løsgængere, selvom jeg tilhører Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance. Jeg beder Dem venligst om at foretage de relevante rettelser.

Doyle
Blot en lille sag, fru formand. Er det muligt at få gjort noget ved mikrofonerne? De af os, der er nødt til at lytte til tolkning for næsten hver eneste taler, finder det meget vanskeligt at høre, hvad der bliver sagt med lydstyrken fra disse mikrofoner. Blot en lille sag, som jeg beder Dem om at løse.
Bifald

Formanden
Fru Doyle, vi udarbejder en fortegnelse, der er så udtømmende som muligt, over alle de ting, der ikke virker i dette hus, og desværre er der mange. Denne liste vil blive udarbejdet i begyndelsen af næste uge. Den bliver sendt til alle parlamentsmedlemmerne - det har jeg insisteret på - således, at alle kan tilføje det, der er nødvendigt. Dernæst vil vi i den udstrækning, det er muligt, foretage alle de forbedringer, vi kan.

Souchet
Fru formand, jeg vil blot gøre opmærksom på, at jeg i lighed med fru Thomas Moreau har deltaget i anden valgrunde i forbindelse med kvæstorvalget, men dette fremgår ikke af protokollen.

Formanden
Vi vil ligeledes rette dette.

Staes
Fru formand, i protokollen fra i går står der korrekt, at jeg har anmodet Dem om uddele udkastet til beretningen fra Den Uafhængige Ekspertgruppe til alle parlamentets medlemmer. I protokollen står der, at De svarede mig, at De ville tage de nødvendige skridt. Har De, fru formand, i deres høje embede allerede kunnet afse tid til at gøre noget ved denne sag?

Formanden
Ja, hr. Staes. De vil straks modtage kapitel 7 fra denne beretning. Formanden for gruppen har skrevet til mig og sendt kapitel 7 og oplyst, at de andre kapitler først vil være klar den 13. september. Jeg har allerede svaret ham og bedt ham om et møde for at meddele, at dette absolut ikke er i overensstemmelse med Parlamentets ønsker.
Bifald

Cohn-Bendit
Fru formand, der er åbenbart sket ændringer i udnævnelsen af udvalgs- og delegationsmedlemmerne.
Jeg vil gerne vide, om jeg er den eneste, der ikke kender disse ændringer, eller om der er andre medlemmer i samme situation, for inden jeg stemmer for eller imod en ændring, ville jeg gerne vide, hvad den drejer sig om.

Formanden
Kære kollega, jeg vil læse disse ændringer op meget langsomt, således at alle kan overveje dem nøje, og som De vil se, er dette ikke et problem. Derfor er ændringerne ikke blevet omdelt tidligere, men det er selvfølgelig klart, at i andre tilfælde skal alle ændringsforslag altid omdeles før.

Graefe zu Baringdorf
Fru formand, jeg har respekt for Deres individuelle måde at være formand på, men kunne De ikke have opmærksomheden henledt på, at det så vidt muligt ordnes således, at der efter taletidens udløb og før slukningen af mikrofonen kommer en akustisk advarsel med hammeren, så man ikke bare bliver afbrudt midt i sætningen?

Formanden
Jeg tager Deres ønske til efterretning.

Elles
Fru formand, Den Uafhængige Ekspertgruppe vil øjensynlig fremlægge sin beretning for formanden og gruppeformændene i dag. Hvis det er tilfældet, kunne De så ikke sørge for, at dette er de endelige konklusioner, og at de vil være til rådighed for alle medlemmer så hurtigt som overhovedet muligt?

Formanden
Hr. Elles, jeg har netop svaret hr. Staes. Det er, som jeg netop har sagt, det vil sige, at man har sat et kapitel af denne beretning til vores rådighed. Dette er fuldstændigt utilstrækkeligt. Vi forfølger altså vores krav, som jeg lige sagde til hr. Staes.

Afstemning
Formanden
Jeg har modtaget seks ændringsforslag og endnu en gang - jeg har lige sagt det - drejer det sig kun om planlægning i forbindelse med de politiske grupper, det vil sige udskiftning af poster inden for samme gruppe eller tilføjelsen af en udnævnelse til en ledig post.

Grossetête
Fru formand, De siger, at det kun drejer sig om ændringer eller udskiftninger, men vi ville gerne have, at socialdemokraterne fortæller os, om det med hensyn til ændringsforslag 1 drejer sig om en tilføjelse eller en ændring, og det samme gør sig gældende for ændringsforslag 4 fra De Europæiske Socialdemokraters Gruppe.

Formanden
Fru Grossetête, jeg foreslår, at De venligst hører efter, hvad jeg siger, og dernæst - hvis De ikke er tilfreds - kan De bede om yderligere forklaringer.

Cohn-Bendit
Fru formand, uanset om det er vigtigt eller ej, har vi ikke kendskab til ændringsforslag 1 og 4? Hvorfor har hr. Elles, der er fra en større gruppe end vores, kendskab til ændringsforslag, vi ikke har hørt om?
Jeg kan ikke se logikken i dette.
Bifald

Formanden
Det er et godt spørgsmål. Ændringsforslagene er ikke blevet omdelt til nogen kolleger. Det er helt sikkert. Jeg kender ikke fru Grossetêtes informationskilder, men ingen medlemmer er blevet favoriseret.
Ved successive afstemninger vedtoges alle forslag

Nogueira Román
Fru formand, jeg beder Dem være opmærksom på, at vores gruppe hedder Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance, at den har to bestanddele, og at det er en gruppe, som bør nævnes som sådan.

Formanden
Kære kollega, da jeg læste Deres første ændringsforslag op, sørgede jeg for at sige hele navnet. Jeg tænkte, at vi derefter kunne spare tid ved at forkorte det.
Bifald
(Forslaget til fælles beslutning forkastedes)
(Kraftigt bifald)

Beazley
Fru formand, kan De bekræfte denne sidste elektroniske afstemning? Er den ved navneopråb eller ej?
Formanden svarede, at det var en kontrol
Kan vi få en afstemning ved navneopråb?

Formanden
Nej hr. Beazley, anmodning om afstemning ved navneopråb skal ske inden for en vis frist.
Bifald
Det er meget muligt, at nogle kolleger har stemt anderledes ved den elektroniske afstemning end ved håndsoprækningen, men dette er deres ubetingede ret. Under alle omstændigheder bemærkede jeg ikke personligt resultatet. Det er maskinens resultat, der gælder. Resultatet er det, jeg netop har oplyst.
Vi går nu over til Gruppen for Det Europæiske Folkeparti og De Europæiske Demokraters beslutningsforslag. Eftersom denne beslutning ikke blev vedtaget, stemmer vi om de andre beslutninger.
Beslutningsforslag (B5-0008/99) for PPE-gruppen om konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde den 3. og 4. juni i Köln

Barón Crespo
Fru formand, tillad mig først at gøre opmærksom på, at alle grupperne skal behandles ens. Jeg mener, at De sagde, at det drejer sig om Det Europæiske Folkepartis Gruppe/Europæiske Demokrater. Jeg mener, at den tredje del af gruppens betegnelse mangler, og det siger jeg, for at alle kan blive behandlet ens.
For det andet, fru formand, mener jeg, at det forslag, som De foreslår, at vi sætter til afstemning, allerede er blevet afvist, og jeg mener derfor, at vi skal gå over til det næste.

Formanden
Nej hr. Barón Crespo, vi havde et fælles beslutningsforslag fra de to politiske grupper Gruppen for Det Europæiske Folkeparti og De Europæiske Demokrater samt Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe. Dette beslutningsforslag er netop blevet forkastet. Derfor går vi nu over til afstemningen om de forskellige beslutningsforslag, der er indgivet individuelt af grupperne. Sådan. Er De enig?

Barón Crespo
Fru formand, hvis PPE-gruppen og Den Liberale Gruppe har fremsat et fælles beslutningsforslag, mener jeg, at de øvrige bortfalder automatisk.

Formanden
Nej, på ingen måde, hvis denne beslutning var blevet vedtaget, men dette er ikke tilfældet.
Forslaget til beslutning forkastedes
Beslutningsforslag (B5-0014/99) for GUE/NGL-gruppen om resultaterne af Det Europæiske Råds møde den 3. og 4. juni 1999
Forslaget til beslutning forkastedes
Beslutningsforslag (B5-0016/99) af Hautala m.fl. for V/ALE-gruppen om det europæiske topmøde i Köln den 3. og 4. juni 1999
Forslaget til beslutning forkastedes
Beslutningsforslag (B5-0019/99) af Goerens m.fl. for ELDR-gruppen om Det Europæiske Råds møde i Köln
Forslaget til beslutning forkastedes
Beslutningsforslag (B5-0024/99) af Bonde for EDD-gruppen om Det Europæiske Råds møde i Köln den 3. og 4. juni 1999
Forslaget til beslutning forkastedes
Beslutningsforslag (B5-0025/99) for PSE-gruppen om Det Europæiske Råds møde i Köln
Forslaget til beslutning forkastedes

Posselt
Fru formand, jeg ville have bedt om ordet i forbindelse med godkendelsen af protokollen tidligere i dag, hvis jeg havde set, at bilag 3 ikke var blevet uddelt på vores pladser. Vi fandt tidligt i morges en protokol med to bilag på vores pladser, og det tredje bilag blev ikke uddelt i samme forbindelse. Det fik vi først i vores dueslag i løbet af formiddagen. Det vil jeg gerne protestere mod, og jeg vil gerne spørge, hvad årsagen er. Det hører nemlig til godkendelsen af protokollen, at man har alle tre og ikke kun to bilag liggende.
For det andet vil jeg gerne gøre opmærksom på, at det tredje bilag indeholder sammensætningen af delegationernes præsidier, og jeg vil gerne spørge Dem, om listerne med navnene og sammensætningen også forelå i går, da vi stemte om dette emne - det er jo åbenbart sket - eller om vi stemte i går uden kendskab til sammensætningen, hvilket efter min mening ville være en uhørt fremgangsmåde, hvis der ikke havde været nogen passende fremlæggelse!

Formanden
Kære kollega, vi har lige stemt om udvalgenes og delegationernes sammensætning. Hvad angår bilagene har De faktisk fuldstændig ret, kollegerne bør have alle de relevante dokumenter, og jeg kan forsikre Dem for, at jeg skal sørge for dette.

Berthu
Fru formand, på Rådets møde i Köln indledtes to institutionelle reformprocesser, som efter vores mening rammer forbi målet.
For det første blev det vedtaget at forberede et charter om de fundamentale borgerrettigheder, der allerede er gældende i Unionen, men uden at præcisere hvilken juridisk form dette skulle have, eller blot hvad det skulle tilføje i forhold til de gældende tekster. Det drejer sig tydeligvis om agitation med henblik på gradvist at bringe tanken om en europæisk forfatning på banen. Dette ville understøtte en overstat, vi ikke ønsker.
Det andet initiativ i Köln var forberedelsen af en regeringskonference for at forbedre institutionerne med henblik på udvidelsen. Dens mandat er udvidet i forhold til det, som fremgår af artikel 1 i protokollen om institutionerne i bilaget til Amsterdam-traktaten, eftersom Rådet i Köln har tilføjet en mulighed for at ændre afstemninger til kvalificeret flertalsafstemninger. Denne løsning forekommer os helt uanvendelig, idet man med henblik på at forberede udvidelsen må have institutioner, der er mere smidige - og ikke mere stive - og derfor er det nødvendigt - efter vores mening - at dette forhandlingsmandat ændres af Rådet i Helsinki.
Men især præges konklusionerne fra Rådets møde i Köln af en enorm udeladelse. Man drager stort set ingen erfaring - med hensyn til det institutionelle - af den store krise, der opstod i marts, da Kommissionen gik samlet af på grund af uansvarlig forvaltning. Der blev ikke foreslået nogen ændring af traktaten. De eventuelle reformer er igen tilbage hos kontoret til bekæmpelse af svig og hos Romano Prodi selv, som i går forklarede os, at han stort set ville ordne det hele ved at ændre Kommissionens interne funktion og ved at foreslå en adfærdskodeks til sine medlemmer.
Dette er at gøre nar af os! For de problemer, der førte til Kommissionens afgang, er meget alvorligere. De opstår på grund af en dyb splittelse mellem institutionerne og befolkningerne, som man kun kan rette op på ved en gennemgribende reform, der indfører et nationernes Europa. Ved at glemme dette har Rådet behændigt elimineret spørgsmålet om demokrati.

Blak, Lund og Thorning-Schmidt
De danske socialdemokrater har stemt for beslutningsforslaget fra PSE-gruppen om Köln-topmødet, fordi vi fandt hovedindholdet godt. Imidlertid må vi gøre opmærksom på tre punkter, hvor vi ikke deler gruppens holdning. Det drejer sig om:
1.De punkter, der omhandler et EU-forsvar, da Danmark har et forbehold på dette område.2.Det punkt, der omhandler statutten for Europa-parlamentarikerne. Vi undlod at stemme om dette punkt, da Europa-Parlamentets forslag til statut ikke er tilfredsstillende.3.Punktet vedrørende den næste regeringskonference, da vi mener, at konferencen kun skal omhandle udvidelsen og ikke vanskeliggøres af omfattende reformer.
Caudron
Hvad angår dette topmøde, der afsluttede Rådets arbejde under tysk formandskab, vil jeg først og fremmest fremhæve det gode arbejde, formandskabet har udført i en risikabel international kontekst og i en periode, hvor de europæiske borgere tvivlede.
Arbejdsomheden og seriøsiteten manglede ikke, men det havde ingen vel ventet.
Mere præcist med hensyn til de beslutninger, der er truffet, hilser jeg referencen til beskæftigelse og beslutningen om en europæisk beskæftigelsespagt velkomne, men er derimod nødsaget til at fremkomme med min utilfredshed med hensyn til de frigjorte bevillinger og de konkrete forslag, der fremkom.
Jeg håber derfor, at det kun er et udgangspunkt og ikke et endeligt mål.
Og i øjeblikket gør det knusende højreflertal i Parlamentet ikke tingene nemmere.
Den europæiske venstrefløj bør derfor gøre alt for at støtte Rådet til at gennemføre dets forpligtelser, og - hvis det er muligt - til at gå endnu længere.
I Europa i dag er arbejdsløsheden et nødvendigt onde, der ødelægger vores samfund.
Fremtiden vil vise, hvorledes det finske formandskab vil følge op på dette spørgsmål.

Mann, Thomas
Jeg kunne kun give min begrænsede tilslutning til Europa-Parlamentets beslutning i forbindelse med Det Europæiske Råd i Köln den 3. og 4. juni 1999 under tysk rådsformandskab. De, der havde håbet på, at det tyske rådsformandskabs succeser ville blive fortsat umiddelbart i år, er blevet bittert skuffede. Der er en graverende forskel på, om en Helmut Kohl fører politik i tysk og samtidig europæisk interesse, forinden bliver enig med partnerne i medlemslandene og derved opnår konkrete resultater, eller om en hr. Schröder prøver på det. Hele verden har bemærket, at han bevæger sig ubehjælpsomt på det internationale parket. Det blev særlig tydeligt i forbindelse med de udeblevne resultater i bekæmpelsen af det primære problem i Europa, de manglende job og den utilstrækkelige beskæftigelsessituation.
I 1994 satte en tysker i spidsen for formandskabet, Helmut Kohl, en milepæl i Essen, idet de første elementer af en koordineret europæisk beskæftigelsesstrategi blev besluttet. På dette grundlag opnåedes betydelige retningslinjer på beskæftigelsestopmødet i Luxembourg. Jean-Claude Juncker angav måder at ændre arbejdsmarkedsstrukturerne på med det formål at sikre et højere beskæftigelsesniveau gennem øget effektivitet.
Hr. Schröder var med sin flotte meddelelse om, at den europæiske beskæftigelsespagt var klar, som sædvanlig for tidligt ude. Der var planlagt en opulent menu - resultatet blev en omgang tynd suppe. Den såkaldte »Köln-proces« betyder jo kun, at man sætter en makroøkonomisk dialog i gang, det vil sige fører forhandlinger mellem Rådet, Kommissionen, arbejdsmarkedets parter og Den Europæiske Centralbank - mere blev der ikke opnået.
Det minder i fatal grad om »Bündnis für Arbeit« («Sammenslutningen for arbejdsanliggender«) i Tyskland, der mislykkedes og endte med at blive »Bündnis für Rhetorik« («Sammenslutningen for retorik«). Der mangler effektive strukturreformer, som fortjener deres navn, der mangler aftaler om de lavtlønnede, inden for tarifpolitik og opsparingsordninger. Borgerne, især de arbejdsløse, er trætte af ritualer uden substans.
Kosovokonflikten har midlertidigt dækket over meget. På langt sigt er der dog ikke noget, der kan hemmeligholdes. Fyndige Schröder-sentenser, national enegang, egenmægtige personalebeslutninger a la Hombach og grovheder i stedet for en fintmærkende adfærd kan man ikke prale med nogen steder, hverken på nationalt eller europæisk plan. Valget til Europa-Parlamentet gav den nødvendige rungende ørefigen: Det afsluttede rådsformandskab var ikke i top, det var et flop.
Kosovo

Fitto
Fru formand, med hensyn til den fælles beslutning, vi godkendte om Kosovo, og navnlig med hensyn til punkt 11, der synes at være en dialog mellem de forskellige holdninger, mener jeg, at det er vigtigt især at fremhæve visse aspekter i forbindelse med stemmeforklaringen. Et af disse aspekter har at gøre med strukturen af agenturet for genopbygning i Kosovo. Det er efter min mening meget vigtigt, at man er nået frem til en decentraliseret og fleksibel struktur, så man forbedrer effektiviteten. Det er dog et aspekt, der skal ses i forbindelse med en mere overordnet vurdering. Siden 1990 har visse områder i Europa og i Syditalien, navnlig Puglia, haft problemer som følge af deres geografiske placering i forhold til indvandringsstrømmene. Konflikten i Kosovo har gjort denne kendsgerning endnu mere kompliceret. Når man vurderer situationen, er det efter min opfattelse afgørende, at man foretager en mere overordnet vurdering af problemet og forsøger at finde nogle løsninger, der i forbindelse med strukturens fleksbilitet kan fremhæve nogle af de aspekter, som har at gøre med problemerne i disse syditalienske områder.

Caudron
Jeg er slet ikke i tvivl. Europa gjorde det rigtige i at intervenere militært, Europa bør gøre alt for at bødlerne straffes, og Europa skal bidrage til regionens genopbygning.
Udover disse tre punkter er det vigtige for mig, at der meget hurtigt opbygges et politisk solidt Europa med henblik på at sætte fart i udvidelsen mod øst, styrke demokratiet og udrydde resterne af nationalkommunismen samt opmuntre demokratierne ved at give dem udsigt til samarbejde med Unionen og senere tiltrædelse.
Balkan er fortsat et følsom område, og der er endnu fare for en ny krise, der måske kan blive endnu mere alvorlig. Der er således ingen tid at spilde.

Papayannakis
Det fælles beslutningsforslag om Kosovo indeholder mange erklæringer om gode hensigter og rigtige, overordnede principper, men det er også gennemsyret af selvmodsigelser, undladelser og fortielser. Der nævnes intet om den omdiskuterede legitimitet af NATO-interventionen i Jugoslavien, som manglede et klart FN-mandat. Men uden en alment anerkendt international legitimitet, hvad bygger den domstol sin legitimitet på, som de, der ... blot glemte krigen, bliver stillet for? Kan denne legitimitet baseres på NATO's vilje alene? Der er en udmærket erklæring om, hvor vigtigt det er med et multietnisk Kosovo, men når beslutningsforslaget kræver, at denne multietniske kvalitet sikres af UCK, kan det kun opfattes som sort humor. Så meget desto mere, som man i et af punkterne kræver afvæbning af militære og paramilitære grupper, især UCK, og jeg går ud fra, at det er, fordi man ser UCK som en trussel mod fremskridt i det (multietniske?) Kosovo!!! Endelig er det en bemærkelsesværdig hævnlyst og naivitet, der kommer til udtryk i beslutningsforslaget, når man håber på at kunne bidrage til stabilitet og udvikling i området ved at udelukke Jugoslavien fra genopbygningsstøtten. Jeg er tværtimod overbevist om, at man kun ved at åbne troværdige og realistiske perspektiver for hele landets genopbygning og inddrage landet allerede nu i de europæiske fremtidsplaner vil få en sund udvikling på den jugoslaviske politiske arena, hvilket også omfatter en svækkelse af Milosevic-styret og alle, som det støtter på sin vej frem i verden. I det hele taget er åbningen af et troværdigt og realistisk europæisk perspektiv med landets optagelse i EU som endemål - med vores hjælp og ansvar - den eneste løsning, der kan skabe virkelig stabilitet og en konstruktiv udvikling af forholdet mellem alle Balkanlande og mellem disse og det øvrige Europa samt resten af verden.
Men vi har tydeligvis en helt anden opfattelse af Europa og verden end de usammenhængende synspunkter, som det fælles beslutningsforslags ophavsmænd har strikket sammen ... Derfor vil jeg ikke stemme for det.
Dødsdommen over hr. Öcalan

Caudron
Jeg skal ikke forsvare terrorisme og terrorister, og jeg er ikke chokeret over den dødsdom, der er afsagt over Öcalan i Tyrkiet.
Ikke desto mindre er det kurdiske folks skæbne reel, og hvis vi ønsker, at dette folks rettigheder skal respekteres, må vi forhandle os frem til en rimelig og balanceret løsning med dets repræsentanter.
Dette forudsætter, at der ikke træffes uigenkaldelige beslutninger, og især at man ikke henretter hr. Öcalan.
Endelig må man minde Tyrkiet om, at forholdet til Europa forudsætter, at landet overholder de samme værdier og principper, som findes inden for Unionen.
Dioxinforgiftning

Caudron
Det er et meget alvorligt tema, vi berører på dette konstituerende møde, nemlig dioxinkrisen. Jeg må sige, at jeg er tilfreds med, at det fremgår af vores dagsorden, og at repræsentanterne fra Kommissionen og Rådet i morges udtalte sig om dette emne efter forespørgsel fra vores Parlament.
Skandalen med kyllinger og andre dyr, der er forgiftet med dette kræftfremkaldende stof - som dioxin er - vækker meget dårlige minder hos alle forbrugere. Mange af os har en ubehagelig fornemmelse af et scenario, der er set tidligere. Et scenario, hvor forbrugerne er de sidste, der bliver bekendt med, hvad det er, der ligger på deres tallerken, men som udgør en alvorlig trussel mod deres helbred. Afstemningen om denne beslutning viser Parlamentets vilje til at klarlægge alle aspekter af sagen og besvare forbrugernes velbegrundede bekymringer.
I løbet af krisen om kogalskaben sparede Parlamentet ikke på kræfterne med henblik på at træffe forholdsregler for at beskytte forbrugerne. Gennem midlertidige undersøgelseskomitéer har det med opmærksomhed fulgt Kommissionens og medlemsstaternes håndtering af krisen. Dets effektivitet er entydigt blevet anerkendt af alle de europæiske institutioner. Derfor mener jeg og mange kolleger, at vi også må nedsætte en undersøgelsekomité i forbindelse med dioxinkrisen.
Man skal således overveje, hvilke løsninger der kan anvendes på kort sigt til at løse de problemer, der er opstået som følge af de forurenede fødevarer i Belgien. På længere sigt skal der indledes en debat om de talrige spørgsmål, der allerede fremkom under kogalskabskrisen, og som dukker op igen i forbindelse med denne nye fødevarekrise. Her mener jeg f.eks. den manglende gennemsigtighed fra den belgiske regering, der ventede med at underrette Kommissionen, samt manglende information til forbrugerne.
Et mere overordnet spørgsmål er »hvilken fødevarepolitik ønsker vi at føre i Den Europæiske Union«? Europa-Parlamentet samt talrige forbrugersammenslutninger har haft lejlighed til delvist at komme med svar, som eventuelt kan være retninger, der skal overvejes i forbindelse med en ny definition af fødevarepolitikken i EU. Det drejer sig om at få forbrugernes interesser igennem, at fremme forsigtighedsprincippet frem for alle andre principper og at iværksætte en integreret kontrol for hele fødevarekæden - fra producent til forbruger. Denne sporbarhed er uundværlig i forbindelse med fødevarer.
Det er altså en samlet debat som vi - medlemmerne af Parlamentet - må fremme i løbet af denne valgperiode. Den skal handle om dioxin, om hormoner og om GMO, der er meget varme emner.

Klaß
Fru formand, mine damer og herrer, på tysk har vi et ordsprog, der siger »Det, jeg ikke ved, gør mig ikke vred« (Was ich nicht weiß, macht mich nicht heiß ). Det, jeg ikke ved, har jeg altså ikke ondt af. Det er muligvis o.k. i den private sektor, men når det drejer sig om beskyttelsen af forbrugerne, må dette ikke være det gældende.
Dioxinskandalen har vist det endnu en gang: En åben informationspolitik er en grundlæggende forudsætning for en effektiv og omfattende forbrugerbeskyttelse. De belgiske myndigheders ansvarsløse adfærd, tilbageholdelsen af informationer om dioxinforurenede foderstoffer og fødevarer har skadet befolkningens tillid eftertrykkeligt. Forbrugerne skal kunne forlade sig på, at de ikke tilbydes sundhedsskadelige fødevarer.
Det samme gælder for landmændene i forbindelse med foderstofferne. De får deres foder fra industrielle virksomheder og har ikke mulighed for at undersøge disse produkter med henblik på en forurening med skadelige stoffer. Også de skal kunne stole på, at foderstofferne er af upåklagelig kvalitet. Det understreger på den ene side ansvaret hos de kompetente myndigheder, der er ansvarlige for produktkontrollen. På den anden side står det klart, at dioxinskandalen ikke er landbrugets problem, landbrugets fejl. Der er udelukkende tale om et svigt fra industriens side. Landmændene er - ud over forbrugerne - ofrene for denne skandale. De skal uforskyldt acceptere store tab og bærer derudover den byrde at skulle genskabe den tilllid, forbrugerne har mistet.
Sundt foder er forudsætningen for sunde dyr og dermed også for sunde fødevarer. Det er på samme måde en forudsætning for et blomstrende landbrug med gode indtægter.
Foderstoffer og fødevarer kan som andre produkter også handles på tværs af grænser i Den Europæiske Union. Alligevel - eller netop derfor - er det vigtigt, at medlemslandene og Den Europæiske Union sikrer forbrugernes sikkerhed.
Der findes europæiske standarder for fødevaresektoren, der sikrer en effektiv produktkontrol. En sådan overvågning skal også opnås for foderstoffernes vedkommende. For én ting har dioxinskandalen understreget: Hvis foderstoffer forurenes som det første led i fødekæden, kommer fødevarekontrollen for sent.

Formanden
Hermed er afstemningstiden afsluttet.
Mødet hævet kl. 13.05

