Brug af mindretalssprog inden for rammerne af den fælleseuropæiske kulturarv (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er Kommissionens redegørelse om brug af mindretalssprog inden for rammerne af den fælleseuropæiske kulturarv.
Leonard Orban
Hr. formand, mine damer og herrer! Det overordnede mål med EU's politik for flersprogethed er at understrege vigtigheden af alle de sprog, der tales i EU. I henhold til traktatens artikel 151 skal Fællesskabet ved sin indsats hjælpe med at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne med henblik på at bidrage til, at medlemsstaternes kulturer kan udfolde sig med respekt for den nationale og regionale mangfoldighed, og samtidig fremhæve den fælles kulturarv.
Med udgangspunkt i disse principper gennemfører Kommissionen i tæt samarbejde med medlemsstaterne strategien om fremme af flersprogethed og sproglig mangfoldighed, som er omhandlet i det dokument, der blev vedtaget i september 2008, og som vedrører alle de sprog, der tales i Fællesskabet. Alle disse sprog udgør en integrerende del af vores fælles kulturarv, og hvert eneste af de nationale, regionale, mindretals- og indvandrersprog, der tales i Europa, giver denne fælles kulturarv en yderligere dimension.
Som De udmærket ved, har Kommissionen opfordret medlemsstaterne til at overveje at indføre undervisning i regionale og mindretalssprog i deres nationale strategier for fremme af flersprogetheden i samfundet. De beslutninger, EU træffer på dette område, træder ikke i stedet for de foranstaltninger, som medlemsstaterne allerede har vedtaget, men har til formål at underbygge og supplere disse. EU's primære finansieringsinstrumenter er programmet for livslang læring for perioden 2007-2013, som er åbent for alle de sprog, der tales i Fællesskabet, herunder de regionale sprog og mindretalssprogene.
Der findes ingen fællesskabslovgivning om regulering af brugen af sprog i medlemsstaterne, og ingen af traktaterne giver mulighed for at vedtage sådanne bestemmelser. Respekt for den sproglige og kulturelle mangfoldighed knæsættes i artikel 22 i chartret om grundlæggende rettigheder, hvor det fastsættes, at Unionen skal respektere den kulturelle og sproglige mangfoldighed.
Som De ved, er chartrets bestemmelser rettet mod EU's institutioner og organer samt mod medlemsstaterne, men kun i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabslovgivningen. Det betyder, at medlemsstaterne bliver ved med at træffe beslutningerne om deres nationale sprogpolitik, også med hensyn til de regionale sprog og mindretalssprogene. Beskyttelsen af personer, der tilhører nationale mindretal, er en integrerende del af respekten for menneskerettighederne, der er et af de principper, som EU bygger på, hvilket fremgår af artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union.
Medlemsstaterne bør derfor bruge alle de retsinstrumenter, de har til rådighed, til at beskytte rettighederne for de personer, der tilhører nationale mindretal, i overensstemmelse med deres eget konstitutionelle system og de forpligtelser, der påhviler dem ifølge folkeretten. Ved folkeretten mener jeg f.eks. Europarådets europæiske pagt om regionale sprog eller mindretalssprog, som opstiller globale rammer på området, samt anbefalingerne fra Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa, som EU har gjort brug af flere gange.
Edit Bauer
Hr. formand! De europæiske befolkningers sprog udgør som et kulturelt hele den europæiske kulturarv, hvilket kommissæren også sagde. Det vil jeg gerne takke ham for. Der er ingen forskel på sprog, hvad enten de tales af et mindretal eller et flertal. På samme tid udgør folks ret til at bruge deres eget sprog en integrerende del af deres grundlæggende rettigheder, hvilket også fremgår af artikel 22 i chartret om grundlæggende rettigheder. Det er ikke noget tilfælde, at de nationale samfund er ekstremt følsomme over for enhver krænkelse af deres rettigheder på dette område.
Her taler jeg på vegne af et mindretal med over en halv million medlemmer imod Slovakiets nationale sproglov, der indeholder bestemte paragraffer, som krænker og begrænser dette mindretals rettigheder. Lad mig komme med et par eksempler. I lovens § 8, stk. 4, hedder det, at læger skal kommunikere på det nationale sprog med patienter i områder, hvor mindretallets andel af befolkningen er på under 20 %. Det samme gælder socialarbejdere og deres klienter såvel som brandmænd og ambulancefolk, hvis de er på vagt, med andre ord, når de slukker brande eller kører folk på hospitalet. I henhold til § 6, stk. 1, skal der bruges slovakisk i reklametekster, uanset om de er offentlige eller private. I henhold til § 8, stk. 6, skal teksten i reklamer først stå på det nationale sprog med stor skrift, eller skriften skal være mindst lige så stor som den, der anvendes i teksten på det andet sprog. Dette udsender klart det budskab, at det første sprog er det vigtigste, og at det andet er underordnet og sekundært.
I lovens § 9 fastsættes uforholdsmæssige sanktioner mod de juridiske enheder, der ikke bruger det rigtige sprog, herunder også små virksomheder. Hvordan kan det overhovedet være en strafbar handling for en at tale sit modersmål? En sådan lov kan naturligvis ikke gennemføres korrekt.
Den slovakiske lovgivning burde som en del af landets nationale retssystem have omfattet de forpligtelser, som landet accepterede fra Europarådets sprogpagt, og som det har ratificeret, i stedet for at godkende en lov, der er i diametral modsætning dertil. Den er ikke engang rettet mod tosprogethed, da den ikke kræver, at arbejdere, heller ikke dem i den offentlige sektor, kender mindretalssproget og heller ikke opfordrer dem til at lære det.
Lige et sidste ord. Det glæder mig, at Europa-Parlamentet har sat denne forhandling på dagsordenen, og jeg sætter stor pris på den klare holdning, som Parlamentets formand, Jerzy Buzek, har givet udtryk for, samt på Kommissionens utvetydige budskab om, at mindretallenes rettigheder skal beskyttes, ikke begrænses.
Hannes Swoboda
Hr. formand! I betragtning af alle de meningsforskelle, der hersker i Parlamentet, er det et godt tegn, at vi har fået en formand af ungarsk afstamning, som vi kan være sikre på ikke udøver forskelsbehandling, og at det ganske enkelt er en naturlig sag i dette Europa, at man forsøger at holde fast ved det, der er rigtigt, uanset sprog og oprindelse.
Fru Bauer var kritisk over for sprogloven. Sprogloven er ikke så god, som den burde være, det er allerede blevet påvist. Men den krænker heller ikke de grundlæggende rettigheder. Det skal også siges. Der skal derfor arbejdes på at afhjælpe de eksisterende mangler, frem for alt med hensyn til lovens fortolkning. Det er absolut afgørende, at der udsendes et budskab fra denne dags forhandling om, at vi laver forbedringer, ikke fordi vi vil sætte en befolkningsgruppe op imod en anden, men fordi vi ønsker at forbedre forholdet mellem slovakker og ungarere i Slovakiet og selvfølgelig også forholdet mellem de to lande. Det er dét, vi skal koncentrere os om. Især nu, hvor vi nærmer os valget, kan jeg kun opfordre til besindelse, fornuft og dialog, som baner vejen til et positivt resultat.
Der er i virkeligheden også problemer med et historisk grundlag, og det skal vi ikke tage fejl af. Det kan min mor, som er født i Miskolc, og jeg selv, som er født et par kilometer uden for Bratislava, både mærke og føle. Det afgørende er imidlertid, at vi ikke forstørrer og opheder konflikter, der ofte i bund og grund kun vedrører de politiske magter og ikke befolkningerne selv, som har det fint med hinanden.
Ligesom der er et ungarsk mindretal i Slovakiet, er der også et slovakisk mindretal i mange kommuner med ungarsk flertal i Slovakiet. Vi skal derfor samle alle disse elementer. Det andet budskab, som denne forhandling skal udsende, er også en afgørende faktor. Sammen har vi en lang række problemer. Slovakiet og Ungarn har også fælles problemer, herunder problemet med romaerne. Ville det så ikke være meget mere fornuftigt at fokusere på at løse disse eksisterende problemer sammen gennem en dialog i et forsøg på at give alle mindretal i dette område bedre muligheder? I sidste ende tilhører vi alle sammen et mindretal. Formålet skal være, at vi klart engagerer os til fordel for den sproglige mangfoldighed - som kommissæren sagde - til at fremme flersprogetheden, da sprogene er et aktiv. Folk, der kan tale flere sprog, har en fordel, og når alle har forstået det og accepteret det, vil vi kunne se frem til en bedre fremtid.
Carl Haglund
Hr. formand! Det glæder mig, at Kommissionen tager dette problem alvorligt. Livet er vanskeligt for mange mindretalsgrupper i Europa, og et kraftigt budskab, især fra EU, kan være med til at neutralisere den bølge af intolerance, der i de senere år har ramt vores del af verden. Jeg mener, at EU bør gøre det helt klart for samtlige europæere, at der er en merværdi forbundet med både at have og at tale andre sprog end flertallets sprog.
Hvorfor? For det første fordi ethvert sprog i sig bærer en enorm kulturarv, som beriger den europæiske mangfoldighed. Områder, hvor der tales mindretalssprog, er også mere succesfulde og konkurrencedygtige ud fra et økonomisk synspunkt end andre områder. Det er derfor en fordel for enhver, der ønsker at gøre forretninger i disse områder, at ansætte folk, der taler de lokale sprog. Det var to gode grunde. Jeg vil gerne takke Kommissionen for dette initiativ, og så skal jeg ikke holde Dem yderligere hen, for tiden er knap.
Tatjana Ždanoka
Hr. formand! Jeg vil gerne takke kommissæren for hans tale, og jeg er enig i, at EU-lovgivningen i sin nuværende udformning ikke berettiger os til at lovgive inden for området sproglige rettigheder.
På den anden side får vi pr. 1. december en bestemmelse i artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union, i hvilken det hedder, at Unionen bygger på værdierne respekt for menneskerettighederne, herunder rettigheder for personer, der tilhører mindretal. Dette er sandsynligvis ikke et solidt nok retsgrundlag for omgående at opbygge vores eget mindretalsrettighedskoncept i fællesskabslovgivningen. Ikke desto mindre fortjener vi i dag en redegørelse, der i højere grad fokuserer på Kommissionens politiske holdning til mindretals rettigheder, og budskabet skal efter min mening være meget enkelt. Et parti, der handler imod rettighederne for personer, der tilhører mindretal, herunder sproglige rettigheder, handler imod Unionens centrale værdier.
Vi peger fingre ad de lande uden for EU, hvor menneskerettighedssituationen er dårlig, selv om EU ikke kan pålægge dem bindende forpligtelser, men hvorfor er vi så afvisende over for at udpege dårlige eksempler inden for EU, også selv om vi ikke kan pålægge dem forpligtelser?
De nævnte Europarådets og OSCE's dokumenter, men Kommissionen bør også påtage sig den forpligtelse at overvåge, hvorvidt medlemsstaterne opfylder deres forpligtelser i henhold til disse dokumenter.
Endelig opfylder vi ikke selv her i Parlamentet dette krav om flersprogethed. Jeg kan f.eks. ikke tale mit modersmål på trods af, at 40 % af befolkningen i mit land, Letland, har russisk som modersmål.
Lajos Bokros
Hr. formand! Slovakisk er et af de smukkeste sprog i Europa, men man hører det sjældent i Europa-Parlamentet.
Som en sand ven af Slovakiet, en årelang tilhænger af landets udvikling og en beskeden, men aktiv deltager i de slovakiske reformer ville det være mig en glæde at hjælpe mine slovakiske venner med at overkomme dette problem og på samme tid bidrage til, at større og større kredse af mennesker taler og forstår slovakisk. Jeg tror fuldt og fast på, at det vil lykkes os at bevare det slovakiske sprog og landets kulturelle mangfoldighed.
Det slovakiske sprog ønsker ikke at udvikle sig på bekostning af andre sprog. Netop derfor er det uforståeligt, at en lov om brug af etniske mindretals sprog fastsætter langt snævrere rammer for dem end for slovakisk. Denne lov omhandler i virkeligheden kun brugen af disse sprog som en mulighed, og den ser kun denne mulighed i et negativt lys og ikke som en positiv rettighed, idet den ikke ser den som en rettighed, der kan gøres krav på, og som kan anvendes i hverdagen.
På kontorer i Slovakiet bruger man stadig ingen trykte formularer på ungarsk, og der findes ikke engang nogen officiel oversættelse af Republikken Slovakiets love og retsstandarder til ungarsk.
Ændringen af den nationale sproglov har yderligere forværret situationen. Ingen repræsentanter for de etniske mindretal var involveret i udarbejdelsen af denne ændring. En af den nye retslige foranstaltnings grundlæggende fejl er, at den ikke blot gennemfører brugen af det officielle sprog, men også blander sig mere grundlæggende i det offentlige, kommercielle og private liv.
Et andet grundlæggende problem er, at den nationale sproglov også indeholder sanktioner. Ændringen af den slovakiske nationale sproglov er et brud på de grundlæggende menneskerettigheder og standarder i EU. Hvis loven fastholdes i sin nuværende form, vil det være i modstrid med Republikken Slovakiets og den største etniske gruppes nationale interesser, da loven vil skabe mistanke i og forgifte de gode forbindelser mellem de etniske grupper, der har levet side om side på det slovakiske territorium i over 1 000 år.
Slovakiet er et modent, voksent og selvsikkert demokratisk land, som ikke er afhængigt af kulturel krigsførelse eller af en lov til at forsvare sig mod de oprindelige sprog. De oprindelige etniske grupper truer ikke den slovakiske nation, det slovakiske sprog eller den slovakiske nations kultur. Tværtimod vil de etniske grupper, der lever side om side, entusiastisk og af egen fri vilje støtte og udvikle det slovakiske sprog og landets kultur, så længe der er en synlig vilje i den slovakiske nation til at beskytte, støtte og udvikle de etniske mindretals sprog og kultur.
Jaroslav Paška
Hr. formand! Vores ungarske venner har for nylig præket om, at vi bør finde en europæisk løsning på spørgsmålet om brug af mindretalssprog i Slovakiet.
Jeg vil gerne præke om, at det ser ud til, at de har glemt at se på sig selv og på, hvordan de i Ungarn begrænser mindretallenes brug af deres oprindelige sprog. Lad os f.eks. se på børneopdragelse og skoler. Republikken Slovakiet lader de ungarske børn få undervisning på deres oprindelige sprog lige fra primærskolen til sekundærskolen og universitetet. Undervisningen i alle fag varetages af ungarsktalende lærere på ungarsk. På den anden side kan slovakiske børn i Ungarn blot drømme om slovakiske skoler. Dem lukkede den ungarske regering i 1961. Siden da har børn fra etniske mindretal i Ungarn ikke haft noget sted, hvor de kunne lære at bruge deres oprindelige sprog korrekt, da den ungarske regering ikke giver dem mulighed for at modtage undervisning på deres oprindelige sprog i modsætning til andre regeringer i EU. I Ungarn skal slovakiske børn derfor lære alle fag på ungarsk, og deres oprindelige sprog tilføjes som en slags straf, som ekstraarbejde, for at de skal blive trætte af det. De undervises i slovakisk af ungarsktalende lærere, som ikke er kyndige i det slovakiske sprog. På denne måde undertrykkes og afspores børnenes forhold til deres oprindelige sprog og deres kulturelle forbindelser.
Ved at bruge denne påståede europæiske tilgang til mindretal har de ungarske myndigheder i løbet af 50 år reduceret det slovakiske mindretal til omkring en tiendedel af dets oprindelige størrelse. Derfor erkendte en tidligere ungarsk ombudsmand for etniske mindretal for kort tid siden åbent, at Ungarn fortsat arbejder i retning af fuldstændig at assimilere de etniske mindretal.
Jeg har stor respekt for mine venner, medlemmerne fra Republikken Ungarn. I over 1 000 år har vores nationer sammen bidraget til Europas historie, og jeg skal blot bede Dem om at indse, at tallene ikke lyver. Som følge af de ungarske myndigheders politikker er det slovakiske mindretal i Ungarn blevet decimeret, mens det ungarske mindretal i Slovakiet, takket være de slovakiske myndigheders retfærdige politikker, fortsat har det samme antal medlemmer.
Zoltán Balczó
(HU) Hr. formand! Lad os med det samme få slået fast, hvad det er, vi mener, der har værdi for EU. Er det det, der står i dokumenterne, eller har noget værdi, når staterne respekterer det, eller når EU får dem til at respektere det, hvis dette ikke allerede er tilfældet? Kan et nationalt mindretal opfattes som noget af værdi? Betyder det noget? I Tjekkiet er Beneš-dekreterne for nylig blevet stadfæstet, så Václav Klaus vil undertegne Lissabontraktaten. De har med andre ord bevaret brændemærket for de sudetertyske og ungarske etniske gruppers kollektive skyld. Er et mindretal så af værdi? Er et mindretalssprog af værdi? I Slovakiet bliver den oprindelige ungarske befolkning straffet, hvis den bruger sit modersmål. Denne lov kan ganske enkelt ikke gennemføres korrekt. Europa burde skamme sig, så længe denne lov eksisterer. Dette burde ikke være en tvist mellem Slovakiet og Ungarn. Det burde være et problem, der skal løses mellem EU, med respekt for EU's værdier, og Slovakiet. Det er et hyklerisk system, der lovpriser disse værdier, men som ikke overholder dem i praksis.
Hvad drejer dette punkt på dagsordenen sig om? Det har bestemt ikke til formål at løse problemet. På dette møde drøfter vi individuelle sager som Nicaragua, Vietnam, Laos og krænkelser af menneskerettighederne. Når det gælder mindretallene, beskytter EU ikke engang sine værdier - det devaluerer dem bare.
Kinga Gál
(HU) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg ser det som en succes, at Europa-Parlamentet i en forhandling, som min kollega, Edit Bauer, og jeg selv har stillet forslag om, endelig drøfter spørgsmålet om nationale og sproglige mindretal, der bruger deres egne sprog, hvilket også indebærer en drøftelse af Slovakiets diskriminerende sproglov. Jeg glæder mig især over, at Kommissionen har indtaget en utvetydig holdning i denne forbindelse med hensyn til mindretals sproglige rettigheder.
Jeg vil især gerne takke kommissær Orban for at have nævnt Europarådets pagt om regionale sprog eller mindretalssprog blandt de rettigheder og anvendelige dokumenter, han henviste til. På samme måde mener jeg, det er særdeles vigtigt, at hr. Buzek besøgte Bratislava og kom med en klar redegørelse i denne sag. Når alt kommer til alt, mener alle vi, der i årevis har beskæftiget os med menneskerettigheder her i Parlamentet, at det er skandaløst, at når Lissabontraktaten ser dagens lys, vil borgere, der tilhører et mindretal, ikke længere have lov til at bruge deres eget modersmål i det land, de er født i, og de vil ikke længere være sikret de rettigheder, som demokratiet garanterer. Loven gør det nemlig til en strafbar handling for en at udøve sin grundlæggende ret til at bruge sit modersmål. Det betyder, at mindretal er andenrangsborgere i deres hjemland. Vi taler, hr. Paška, om 530 000 ungarere i Slovakiet og 20-30 000 slovakker i Ungarn, bare for at give Dem et sammenligningsgrundlag.
Jeg vil gerne blot sige til hr. Swoboda, at et mindretal i dette tilfælde kæmper for sine mest grundlæggende menneskerettigheder mod flertallet. Det er ikke to lande, der bekæmper hinanden. EU bliver helt afgjort nødt til at gribe ind over for den slovakiske og andre lignende love, som sætter brugen af mindretalssprog og beskyttelsen af mindretallenes identitet over styr, idet de er i strid med alle internationale dokumenter, herunder de grundlæggende principper, der nu understøttes i Lissabontraktaten og chartret om grundlæggende rettigheder.
Jeg vil gerne minde mine kolleger om, at Slovakiet allerede i 1995 var genstand for alvorlig international kritik, da sprogloven først blev vedtaget. Som følge heraf og specifikt som en af forudsætningerne for at indlede EU-tiltrædelsesprocessen måtte Slovakiet fjerne paragrafferne om sanktioner fra lovgivningen. For 10 år siden gik EU således imod det, som det nu er ekstremt uvilligt til at modsætte sig.
Boris Zala
(SK) Hr. formand! Jeg er stolt over at kunne sige, at Slovakiet har ydet et stort bidrag til den sproglige mangfoldighed og til bevarelsen af den sproglige kulturarv.
Et par fakta: Det ungarske mindretal har omkring 700 skoler, hvor undervisningen sker på ungarsk. Alle mindretal har ret til at bruge deres eget sprog i retssager, i tjenesteanliggender, i stednavne, og de har radio- og tv-udsendelser på deres modersmål. Staten yder finansiel støtte til mindretallenes kulturelle aktiviteter og accepterer brugen af modersmål i forbindelse med kommercielle, kontraktlige og andre forhold.
De ungarske medlemmer angriber den slovakiske sproglov. Deres påstande er den sårede ungarske nationalismes sande løgne, påfund og hjernespind. Vi skal afvise dette. Den slovakiske sproglov er tværtimod helt i overensstemmelse med internationale standarder, sådan som det blev bekræftet af den mest kompetente observatør - kommissær Vollebæk fra Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa. Vores sproglov er med til at udrydde diskriminationen af mindretal og til at sikre vores borgeres sundhed og sikkerhed, samtidig med at den skaber plads til deres fuldstændige integration. Derudover har Slovakiet undertegnet pagten om mindretalssprog og opretholder således i høj grad den sproglige mangfoldighed blandt alle mindretal i Slovakiet.
Sergej Kozlík
(SK) Hr. formand! Republikken Slovakiet anvender høje standarder i sit forhold til etniske mindretal og har på samme tid en af de mest moderate nationale sproglove i Europa.
Ikke desto mindre er den under konstant pres fra de ungarske medlemmers side, som ikke tøver med at bruge løgne og opspind til at påvirke den offentlige mening i Europa. Det har vi været vidne til på stort set alle Europa-Parlamentets møder, siden det blev udvidet i 2004. Ungarn er et land, der næsten fuldstændig har udryddet mindretal på dets eget territorium, og som på sjofel vis forsøger at blande sig i Slovakiets anliggender. Det er fuldstændig uacceptabelt.
Jeg tror ikke, at de europæiske institutioner vil kaste sig ind i denne sag som en elefant i en porcelænsbutik. Slovakiet vil løse problemerne med brugen af det nationale sprog med kulturelle midler og i henhold til de europæiske traditioner. Gennemførelsesbestemmelserne om ændring af sprogloven bekræfter den fornuftige tilgang til alle etniske grupper og nationaliteter, der bor i Slovakiet.
Valdemar Tomaševski
(PL) Hr. formand! Det glæder mig, at jeg som litauisk medlem kan tale på polsk, som er mit modersmål. Jeg mener, at dette privilegium burde være standarden ikke blot i Europa-Parlamentet, men i alle lande i EU, da multikulturalitet og sproglig mangfoldighed er meget vigtigt i det europæiske værdihierarki. Vi bør gøre en stor indsats for at sikre, at de nationale mindretal, og især de oprindelige mindretal, ikke diskrimineres i sager, der er omfattet af dagens redegørelse fra Kommissionen. Kommissionen står derfor over for den hasteopgave at løse konflikter vedrørende brugen af mindretalssprog i alle lande i EU uden undtagelse. De positive løsninger, som man har fundet på disse problemer i Finland, Italien, Polen, Danmark, Tjekkiet og flere andre lande, gør klart denne opgave lettere. Vi har blot brug for effektiv og mere vigtigt øjeblikkelig handling fra Kommissionens side i denne sag.
Diane Dodds
- (EN) Hr. formand! Det er godt at høre om behovet for mangfoldighed og flersprogethed, men jeg vil gerne meget kort pege på en situation i min egen del af Det Forenede Kongerige.
Ulsterskotternes mindretalssprog er en del af den nordirske kulturrigdom og er anerkendt af Det Forenede Kongerige i henhold til Europarådets pagt om regionale sprog eller mindretalssprog.
I medfør af St Andrews-aftalen påhviler det den udøvende myndighed i Nordirland at udarbejde en strategi for Ulsterskotternes sprog og kultur. Under udarbejdelsen af denne strategi tager kulturministeren højde for det europæiske charter og andre internationale instrumenter, herunder FN's konvention om barnets rettigheder. Han opstiller endvidere strategien med henblik på at fremme en bedre fælles fremtid for Nordirland baseret på lighed, mangfoldighed og gensidig afhængighed.
Desværre har Sinn Fein brugt kultur - især sprog - som et våben i sin kampagne mod staten, og det har skabt polemik og strid. Det er mishandling og misbrug af sproget. Så vi må håbe, at strategiens aspekt med hensyn til en bedre fælles fremtid vil dæmpe denne kulturelle krigs efterdønninger.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Hr. formand! Jeg vil gerne understrege den indsats, som Parlamentet har gjort for at støtte mindretalssprog og regionale sprog i forbindelse med den skriftlige kommunikation mellem borgerne og Parlamentet. Borgerne kan skrive til Parlamentet og få et svar på disse sprog.
Det er noget helt andet, når nogle mennesker ønsker at bruge regionale sprog eller mindretalssprog eller sprog, der har fælles officiel status i nogle af medlemsstaternes områder, når de tager ordet på plenarmøder. Dette ønske er ikke levedygtigt i et Parlament, der arbejder med et fuldstændig flersproget system med 23 sprog, som opbruger over en tredjedel af vores budget og beskæftiger over halvdelen af vores personale.
Sådanne sprog finder man i Det Forenede Kongerige, Luxembourg, Estland, Cypern, Spanien, Sverige og Finland, og listen fortsætter. Dette ville være ensbetydende med, at vi skulle bruge 35 eller 40 sprog på plenarmøderne, hvilket ganske enkelt ikke er levedygtigt ud fra et finansielt og logistisk synspunkt. At insistere herpå kan muligvis give nogle fordele i forbindelse med valget, men det giver bestemt ikke nogen som helst mening og er fuldstændig urealistisk. Det vil kun være med til at skabe meningsløs frustration hos mange loyale borgere.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Hr. formand! Den slovakiske nationale sproglov krænker fem grundlæggende rettigheder, som er knæsat i chartret om grundlæggende rettigheder, som træder i kraft pr. 1. december.
For det første diskriminerer den på etnisk grundlag ved at gøre det ungarske samfund med en halv million medlemmer til andenrangsborgere og deres modersmål til et andenrangssprog. For det andet blander den sig groft i folks privatliv, som det blev påpeget af Edit Bauer. For det tredje er den antidemokratisk, da den skaber frygt blandt borgerne. For det fjerde er den i modstrid med to af Europarådets dokumenter, som Slovakiet accepterede i tiltrædelsesaftalen. Endelig sagde kommissær Orban, at EU støtter tosprogethed og flersprogethed, mens Slovakiet begiver sig i retning af ensprogethed og sproglig assimilering.
Hvis EU finder sig i krænkelsen af disse fem grundlæggende rettigheder og ikke råber op, vil det ikke have nogen som helst moralsk grund til at kritisere Kina, Rusland og andre lande. Vi må ikke være dobbeltmoralske.
Izaskun Bilbao Barandica
(ES) Hr. formand! I den europæiske pagt om regionale sprog eller mindretalssprog, som blev vedtaget af Europarådet og 47 europæiske stater, herunder samtlige medlemmer af EU, fastsættes det, at regionale sprog og mindretalssprog skal beskyttes, da de i nogle områder er i fare for at forsvinde helt.
Jeg mener, at denne holdning er med til at bevare og udvikle kontinentets traditioner, mangfoldighed og kulturrigdom, som vi skal bevare. Den beskytter også en grundlæggende rettighed for de personer, der taler disse sprog, som kommissæren sagde.
Kommissæren nævnte, at medlemsstaterne skal udnytte alle de midler, de har til rådighed, for at sikre, at disse sprog bliver brugt, men vi ved, at dette ikke er tilfældet. Flersprogetheden er ikke garanteret i samtlige medlemsstater, ej heller tosprogetheden, når der er officielle sprog, og problemet er, at vi ikke føler, at mindretalssprogene er en del af Unionens arv, en del af vores arv.
Jeg vil imidlertid gerne bede Dem om at overveje begrebet mindretalssprog, for der er sprog i medlemsstaterne, der er officielle i Europa-Parlamentet, men som der er færre, der taler, og som er mindre kendte end nogle regionale sprog, som altså ikke er officielle sprog. Vi krænker således 40 mio. europæeres sproglige rettigheder, og beskyttelsen af disse rettigheder er et principspørgsmål, som kommissæren selv sagde.
Der er 700 000 baskere, der taler euskera, det ældste sprog i Europa, som er af ukendt oprindelse, og det at bringe Europa tættere på det baskiske folk er bl.a. ensbetydende med at give dem en følelse af, at det at sige "gabon" er lige så respektabelt som at sige "buenas noches", "godaften" eller "bonsoir".
Kay Swinburne
- (EN) Hr. formand! Som medlem af Europa-Parlamentet for Wales har jeg stor sympati for de mange mindretalssprog på tværs af Europa, navnlig da mit eget modersmål er walisisk, et af de ældste europæiske sprog, der stadig er i brug.
Rent talmæssigt er situationen for de ungarsktalende i Slovakiet meget lig situationen for de walisisktalende i Wales, over en halv million personer. Dette svarer imidlertid til 20 % af befolkningen i Wales, men til under 2 % af befolkningen i Det Forenede Kongerige.
Efter mange hundrede års tovtrækkeri mellem engelsk- og walisisktalende i Wales og argumenter, der i høj grad ligner dem, der nu bruges mellem de slovakisktalende og ungarsktalende i dag, lever sprogene nu lykkeligt side om side i Wales.
Det walisiske sprogs genopblomstring gennem de seneste 15 år siden decentraliseringen har været lynhurtig. Den positive holdning til sproget har haft enorme kulturelle fordele.
I Wales har nøglen været at indtage en pragmatisk tilgang. Vi skulle forsøge at give folk mulighed for at tale på det sprog, de føler sig bedst tilpas med, men uden at forårsage unødige byrder og omkostninger. Jeg vil f.eks. gerne afslutte mine kommentarer på walisisk, men jeg ønsker ikke, at skatteyderne skal betale udgifterne til simultantolkning her i Parlamentet til fordel for blot to walisisktalende medlemmer. Men mangfoldigheden bør fejres.
(Taleren talte på walisisk)
Anna Záborská
(SK) Hr. formand! Jeg vil gerne holde mig strengt til vores forhandlingsemne. Jeg skal ikke tale om loven om brug af det nationale sprog i Slovakiet, da jeg fuldt og fast mener, at det er et slovakisk anliggende.
Den 1. januar 2010 er det 22 år siden, at et særdeles klogt og højt respekteret individ understregede, at respekt for mindretal og deres kultur er fundamentet for fred. Vi skal konsekvent holde fast ved mindretallenes ret til at bevare og udvikle deres kultur. Mindretallene har ret til at bruge deres egne sprog, og denne ret skal fastsættes i lovgivningen. Sker dette ikke, vil vi miste en rig kulturarv. Han sagde disse ord i anledning af verdensfredsdagen.
Europas kulturrigdom ligger i de nationer, der har overlevet frem til nu. Dette er en modsætning til USA, hvor denne rigdom er gået tabt i en udefinerbar masse. Der bruges en lang række forskellige sprog i Europa, og EU-projektet giver derfor mening som et fællesskab af nationalstater.
Vi er nødt til at tale om regler for brug af mindretalssprog, for det er nødvendigt med regler, men vi må ikke fratage Europa denne rigdom. Problemet med brugen af mindretalssprog i en stat opstår, når viljen til at kommunikere mangler, eller når der er andre problemer i baggrunden. Mindretallene bør føle sig godt tilpas i de lande, de bor i, og jeg vil derfor altid forsvare ethvert mindretalssprog, men altid som et mindretals sprog. Jeg tror også, det er Kommissionens holdning.
Ramon Tremosa I Balcells
- (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne give udtryk for min dybeste bekymring over den spanske regering, som ikke tillader, at der bruges catalansk her i Parlamentet. Det catalanske sprog blev forbudt og forfulgt under Franco-diktaturet.
Alle sprog er lige, ligesom alle mennesker er lige. Europa er et forbilledligt eksempel på god praksis, som giver mindre officielle sprog mulighed for at blive brugt på lige fod med andre.
10 mio. mennesker taler catalansk, og dette sprog må ikke bruges her i Parlamentet. Hvis catalansk blev anerkendt og måtte bruges i Parlamentet, ville det i høj grad hjælpe med at forbedre situationen for det catalanske sprog i Spanien og styrke vores krav om at bryde med den århundredgamle ensprogethed i det spanske parlament.
Som catalansk medlem af Europa-Parlamentet, som nu ved, at dette er et klart og væsentligt ønske fra det catalanske folks side, anmoder jeg om, at Kommissionen lægger særlig vægt på at få normaliseret det catalanske sprog her i Parlamentet.
Metin Kazak
(BG) Hr. formand! Jeg vil gerne sige til hr. Orban, at over 60 000 bulgarske borgere ser nyhederne på tyrkisk, deres modersmål, på bulgarsk nationalt tv. Dette nyhedsprogram på tyrkisk, som kun varer fem minutter, er blevet sendt af den største offentlige medieorganisation i Bulgarien siden 2001, hvor rammekonventionen om beskyttelse af nationale mindretal blev ratificeret. Det er på denne måde, at Bulgarien for øjeblikket mener, at landet overholder EU's grundlæggende princip om beskyttelse af mindretallenes rettigheder.
Jeg vil imidlertid gerne henlede opmærksomheden på den meningsmåling, der blev foretaget den 5. november med henblik på at indstille nyhedsudsendelsen på tyrkisk. Dette er et resultat af provokation og nationalistisk pres. Hvis dette program fjernes, vil Bulgariens største mindretal få frataget retten til oplysning på deres modersmål. Dette ville være ensbetydende med intolerance og diskrimination, hvilket ville forstyrre den traditionelt problemfrie sameksistens mellem etniske grupper i Bulgarien, der ofte henvises til som en model for Balkanlandene.
Derfor insisterer jeg på at få et svar fra kommissæren på, hvordan Kommissionen overvåger, hvorvidt de offentlige medier respekterer mindretallenes ret til at kommunikere frit på deres modersmål og dermed til helt og fuldt at deltage i det sociale og politiske liv i deres hjemland.
Ádám Kósa
(HU) Hr. formand! Jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på en foranstaltning, som EU har iværksat - i den rigtige retning. Vi taler om et mindretal - døve - hvis modersmål er tegnsprog, som er blevet anerkendt i 10 EU-medlemsstater, herunder endelig i mit eget land, Ungarn. I denne lov fastsættes det, at tegnsprog ikke blot er vores modersmål, men at det beskytter vores kulturelle mindretalsrettigheder. Jeg vil endvidere gerne henlede Deres opmærksomhed på, at Slovakiet rent faktisk fører an inden for dette område, da brugen af slovakisk tegnsprog blev anerkendt helt tilbage i 1995. Hvad så med ungarerne? Det er min pligt at understrege, at EU ikke må være dobbeltmoralsk. Hvis en døv person fra Slovakiet må bruge tegnsprog, skal de slovakiske borgere også kunne bruge deres modersmål.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Hr. formand! Jeg er meget skuffet over, at på trods af de tiltagende sociale problemer i EU-medlemsstaterne, som påvirker hver eneste borger uanset nationalitet, rejses spørgsmålene om duellen mellem de slovakiske og ungarske medlemmer på plenarmøderne i denne institution altid, som det også er tilfældet i dag, 10 minutter i midnat.
Hverken sprogloven eller nogle af de øvrige emner, som de ungarske medlemmer har henvist til, har skadelige konsekvenser for medlemmerne af etniske mindretal. Rettighederne for de etniske mindretal i Slovakiet og for alle de øvrige mindretal beskyttes fuldt ud og er af en særdeles høj standard. Vi rækker venskabets hånd ud til vores venner fra Ungarn, vi ønsker gode naboforbindelser, og det bekymrer os meget, at Europa-Parlamentet som institution gang på gang bliver misbrugt til hadske tilkendegivelser over for Republikken Slovakiet.
Michael Gahler
(DE) Hr. formand! Jeg har læst den nye slovakiske lov fra ende til anden. Hr. Swoboda har ret - der er normalt et godt samarbejde mellem folkene i hverdagen, også i det sydlige Slovakiet. Også af denne grund er den nye nationale sproglov overflødig, da det slovakiske sprog ikke er i fare i Slovakiet.
Den diskriminerer desværre visse steder de lokale borgere, eftersom tjekkisk ofte står stærkere end ungarsk. Hvorfor behandler den ikke i det allermindste tjekkisk og ungarsk lige? Denne lovændring kan kun forklares med den besynderlige sammensætning af den aktuelle koalitionsregering i Slovakiet, hvor kammerat Fico forsøger at stjæle stemmer fra det nationalistiske SNS og det populistiske HZDS ved at påberåbe sig indbildte ungarske farer. Det glæder mig at kunne oplyse, at denne type adfærd ikke var mulig under koalitionsregeringen under ledelse af Mikuláš Dzurinda. Dengang arbejdede tre medlemspartier fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater), herunder mindretalspartiet, udmærket sammen med og ikke imod hinanden - og det bør rent faktisk være formålet.
Kinga Göncz
(HU) Hr. formand! Jeg er også enig med dem, der har sagt, at folk i Slovakiet levede lykkeligt side om side, indtil denne spændte situation på en eller anden måde opstod, hvilket forstyrrer balancen og gør det vanskeligere at leve sammen.
Lad mig nævne et par punkter om Slovakiet i forbindelse med sprogloven, som ikke er blevet nævnt tidligere. Jeg ønsker ikke at gentage de punkter, der allerede er blevet fremført. På den ene side definerer Slovakiet sig selv som en nationalstat, selv om vi ved - og det har vi allerede drøftet i dag - at der lever et ungarsk samfund i Slovakiet, som udgør ca. 10 % af landets befolkning, samt flere andre mindretal.
Sprogloven skaber ubalance. Problemet med loven er ikke kun, at den beskytter det slovakiske sprog og ikke de mindretalssprog, som den ellers burde beskytte, hvilket et kæmpestort antal positive eksempler i Europa vidner om. Det er heller ikke nogen sammenhængende, ensartet lov, som beskytter mindretal, hvilket vi adskillige gange har sagt er det, der er brug for for at undgå at forstyrre denne balance. Noget af det bedste ved dagens forhandling, som var meget vigtig, er, at vi har hørt om mange positive eksempler. Jeg håber inderligt, at det er i denne retning, at også Slovakiet fra nu af vil bevæge sig.
László Tőkés
(HU) Hr. formand! Békesség Istentől! Pace vouǎ! Boží pokoj s Vami! Peace to you from God! I vores flersprogede Europa ville jeg ønske Dem alle fred på henholdsvis ungarsk, rumænsk, slovakisk og engelsk. Det kunne jeg gøre i Europa-Parlamentet, men i henhold til slovakisk lovgivning ville det have været risikabelt, hvis ikke jeg ville overtræde den nationale sproglov. I en EU-medlemsstat kan folk få en bøde for at tale andre sprog end det officielle sprog, hvilket omfatter brug af et af Europas officielle sprog, ungarsk. Det er helt igennem skandaløst og skændigt.
Se engang på det kort over Slovenien, jeg har her foran mig. Takket være Schengenaftalen er den grænse, der adskiller Slovakiet fra Ungarn, blevet fjernet, præcis ligesom jerntæppet. Men den postkommunistiske, chauvinistiske slovakiske regering opfører nu nye mure mellem folkene, sproglige barrierer.
Vi vil gerne takke formand Jerzy Buzek for hans rejse til Slovakiet, som havde til formål at løse dette problem. I denne sag, som er i offentlighedens interesse, bør Europa-Parlamentet ikke indtage en uoplyst, magelig holdning baseret på ikkeindgriben, men håndhæve sine egne bestemmelser og krav, som det støtter inden for områderne menneskerettigheder, mindretallenes rettigheder og sproglige rettigheder.
Katarína Neveďalová
(SK) Hr. formand! Jeg ville oprindeligt have svaret hr. Bokros, men jeg fik ikke ordet. Jeg vil gerne sige, at jeg accepterer, at det slovakiske parlament ikke oversætter alle love til mindretalssprogene, hvoraf der i øvrigt er 11 og ikke kun et, og at for så vidt angår størrelsen af det ungarske mindretal med dets halve million medlemmer, har vi også et romamindretal med en halv million medlemmer, og de beklager sig ikke. Jeg vil gerne spørge, om det ungarske parlament oversætter alle love til mindretalssprogene, og om der er noget, der bliver oversat til slovakisk? Jeg sætter dog stor pris på, at De benyttede lejligheden til at tale på slovakisk.
Slovakiet bygger broer, hr. Tőkés - og det bekymrer mig meget, at De altid nævner det - men der skal også bygges broer fra den anden side, fra Ungarn. Det bekymrer mig meget, at jeg som nyt medlem af Europa-Parlamentet hele tiden skal besvare spørgsmål om forbindelserne mellem Slovakiet og Ungarn og ikke kan tage fat på de spørgsmål, der virkelig interesserer mig.
Jeg vil hermed gerne takke kommissæren, da jeg er medlem af Kultur- og Uddannelsesudvalget. De gør virkelig et fremragende stykke arbejde, og det er fantastisk, at vi er i stand til at bruge 23 europæiske sprog, hvoraf det ene er slovakisk.
László Surján
(HU) Hr. formand! Jeg har læst det, som hr. Gallagher sagde, i den slovakiske presse. Jeg ville derfor sige det i den slovakiske presse, hvis jeg ønskede at understrege, at den aktuelle konflikt hverken kan fremføres som en konflikt mellem to stater eller en konflikt mellem to folk. Der er problemer med en bestemt lov.
Det glæder mig at støtte hr. Swobodas krav om, at vi skal gå stille og roligt fremad og kigge efter en udvej. Hvis bare ikke han havde sagt, at denne lov ikke krænker de grundlæggende rettigheder. Når en mor, der holder sit fireårige barn i hånden på et hospital i en slovakisk by, f.eks. bliver skældt ud, fordi hun trøster sit barn på ungarsk, fordi barnet er bange for det, lægen skal til at gøre, kan vi ikke sige, at der ikke er tale om en krænkelse af deres rettigheder. Vi kan heller ikke sige, at dette ikke er med i loven. Det er lige nøjagtig lovens præsentation, der er problemet. Loven forbyder rent faktisk sådanne samtaler på hospitaler, hvor det ungarske sprog er underrepræsenteret.
Jeg mener derfor, at der er meget alvorlige problemer med dette. Slovakiet ligger, som det har redt, efter at et ekstremistparti er kommet til magten. På den anden side har ungarerne ikke tilintetgjort deres mindretal, men holdt dem adskilt.
Monika Smolková
(SK) Hr. formand! Jeg bliver nødt til at protestere mod den foregående taler. Det er absolutte løgne, falskheder og usandheder. Jeg vil gerne bede Dem om at læse sprogloven, for den ser ikke ud som Deres egen sproglov. Vi har en anden sproglov i Slovakiet, og her taler vi om to forskellige love.
Jeg kommer fra Košíce, som er en kosmopolitisk by med 250 000 indbyggere, herunder et stort antal ungarere, tjekker, ruthenere, ukrainere, romaer og selvfølgelig slovakker. For fire år siden blev vælgerne enige om, at koalitionen mellem os - socialdemokraterne - og repræsentanterne for det ungarske mindretal fungerede rigtig godt i Košíce-området. Jeg vil gerne som regional repræsentant sige, at vores samarbejde er eksemplarisk. Ungarere og slovakker lever fredeligt i vores område, og der er ikke nogen, der taler ondt om eller angriber hinanden på grund af folks nationalitet. I hverdagen er der ingen stridigheder, og der er ingen nationalitetsproblemer i de blandede områder. Det siger jeg helt alvorligt. Hvis ikke en række seniorpolitikere fra visse partier havde fremprovokeret dette problem af egne hensyn, ville spørgsmålet om det ungarske etniske mindretal ikke være blevet rejst i Europa-Parlamentet, for der er ikke noget problem.
Csaba Sógor
(HU) Hr. formand! Francesco Capotorti. Da FN var i færd med at udarbejde den konvention, der senere blev kendt som konventionen om forebyggelse af og straf for folkedrab, drøftede man det sproglige og kulturelle folkedrab på linje med det fysiske folkedrab som en alvorlig forbrydelse mod menneskeheden.
Det sproglige folkedrab blev i 1948 - artikel 3, stk. 1 - defineret som et forbud mod, at en gruppe bruger sit sprog i hverdagen og i skolen, eller mod, at der udgives bøger og uddeles publikationer på den pågældende gruppes sprog.
For øjeblikket er Slovakiet desværre ikke det eneste land af denne art i EU, men det er det mest typiske eksempel på sprogligt folkedrab begået i en EU-medlemsstat. Det er ikke noget at glæde sig over, for også Rumænien, Grækenland og Frankrig står på listen sammen med Slovakiet i denne forbindelse.
Leonard Orban
Hr. formand! Jeg vil gerne lægge ud med at fokusere på essensen af den politik om flersprogethed, som vi har ønsket at føre i denne periode. På den ene side har vi villet garantere respekten for og fejre alle de sprog, der tales i EU, uanset om vi taler om nationale, regionale eller mindretalssprog eller sprog, der tales af borgere, som stammer fra andre kontinenter. På den anden side har vi villet sikre, at denne fejring af mangfoldigheden opfylder det fælles mål, som vi alle stræber efter, nemlig at bevare og konsolidere enheden i EU, med andre ord vores enhed. Vi taler her om den mest direkte anvendelse af princippet "Forenet i mangfoldighed". I min tale kan jeg ikke lade være med at henlede opmærksomheden på hr. Swobodas bemærkninger om, at vi gennem det, vi gør, skal kigge efter de elementer, der forener os, i stedet for dem, der splitter os.
Vi skal udvise respekt for alle, men vi skal også være kloge nok til at finde måder at forstå hinanden på, kommunikere og interagere med hinanden på. Det er netop grunden til, at flersprogetheden har spillet og fortsat spiller en ekstremt vigtig rolle med henblik på at styrke den interkulturelle dialog. Vi har brug for dialog, og det kan vi ikke få uden sprog.
Jeg har haft lejlighed til at besøge samtlige medlemsstater. Jeg har også haft lejlighed til at rejse i områder og regioner, hvor man desværre stadig diskuterer og skændes, og nogle gange bliver sproget desværre taget som gidsel for visse politiske interesser, som ikke er begrundet i hensynet til EU's enhed. Jeg har også sagt højt og tydeligt, at vi skal have fundet nogle løsninger, som giver os mulighed for at kommunikere og interagere. Det er, som jeg allerede har sagt, grunden til, at selv i situationer, hvor tingene virker vanskeligere at acceptere, giver det, at vi lærer og taler de sprog, der tales i de samfund, vi lever side om side med, os vigtige løsninger med hensyn til at forstå hinanden. Derfor mener jeg, at vi i situationer som denne - og dem har der været et utal af - kan gøre fremskridt med hensyn til den gensidige forståelse.
Evnen til at tale det sprog, der tales i et område, hvor repræsentanterne for nationale mindretal er i flertal, med andre ord evnen til at tale disse mindretals sprog, og de nationale mindretals evne til at tale nationalstatens sprog bygger broer og etablerer forståelsespunkter, som kan hjælpe os.
Jeg vil gerne komme med et par bemærkninger om den indsats, vi gør for at kunne støtte alle de sprog, der tales i EU. Vi finansierer en lang række projekter, der ikke blot vedrører de officielle sprog, men også adskillige regionale sprog og mindretalssprog. Der findes utallige specifikke eksempler på, at Kommissionen har støttet netværker af organisationer, hvis formål det var at fremme de regionale sprog og mindretalssprogene samt de mindre udbredte sprog i EU generelt. Men vi finansierer også projekter, som vedrører bestemte mindretalssprog og regionale sprog. Der findes også en række specifikke eksempler på, hvordan vi støtter disse sprog. Som jeg har sagt tidligere og gerne vil gentage, er den strategi for flersprogethed, der blev vedtaget i 2008, rettet mod alle de sprog, der tales i EU. Vi har ingen barrierer. Vi opfatter hvert eneste af disse sprog som et aktiv for EU og som en del af den kulturarv, vi for øjeblikket har i EU.
Jeg vil ligeledes gerne sige et par ord om ændringerne af loven om brug af slovakisk i Slovakiet, selvfølgelig. Det glæder os, at den ungarske og slovakiske premierminister for øjeblikket drøfter, hvordan de kan finde fælles løsninger baseret på gensidig forståelse. Ud fra et fællesskabssynspunkt vil jeg gerne understrege, at vi i lyset af denne lovs ekstremt store anvendelsesområde for øjeblikket er ude af stand til at vurdere alle de mulige konsekvenser af dens håndhævelse. Præcis derfor er gennemførelsen af denne lov afgørende, især den måde, den gennemføres på. I denne forbindelse vil jeg gerne understrege, at Kommissionen vil foretage en meget grundig analyse, hvor vi nøje vil undersøge den måde, loven gennemføres på.
Jeg vil gerne slutte af med endnu en gang at understrege, at vi med de relativt begrænsede beføjelser, vi har, bestræber os på at støtte alle de sprog, der bruges i EU, uanset om de er officielle, regionale eller mindretalssprog, som f.eks. walisisk, hvor vi har specifikke eksempler på den måde, hvorpå vi støtter dette sprog, eller catalansk, hvor Kommissionen f.eks. har forsøgt at åbne sig for eller påkalde sig opmærksomheden fra de folk, der bruger dette sprog. Vi har f.eks. ekstremt detaljerede websteder og oplysninger på catalansk om Fællesskabets politikker. Det samme gælder baskisk og flere andre sprog. Jeg vil gerne påvise, at denne indsats giver os mulighed for at vise den specifikke måde, vi ønsker at støtte denne politik på, som efter min mening er en vigtig EU-politik, en politik, der rent faktisk ligger til grund for oprettelsen af EU.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Jim Higgins  
Jeg glæder mig over Kommissionens positive holdning og erkender, at der er blevet gjort fremskridt med hensyn til anerkendelsen af mindretalssprog. Der er dog stadig lang vej igen, hvis vi skal sætte mindretalssprogene på lige fod med de prominente sprog i EU. For øjeblikket tolkes irsk kun til engelsk på plenarmødet, og jeg har været nødt til at stoppe midt i en etminutstale (hvor jeg talte på irsk) og slå over i engelsk som følge af manglende oversættelsesfaciliteter. For øjeblikket findes der kun en ordentlig uddannelse for irske oversættere på National University of Ireland, Galway (NUIG) og inden for de faglige advokatorganisationer i Irland. Dette er et fremskridt, men jeg anmoder Kommissionen om at afsætte yderligere midler til oprettelse af andre anerkendte irske oversætteruddannelser - med henblik på at få et passende antal irske tolke, så de europæiske institutioner kan tilbyde en komplet irsk oversættelsestjeneste, sådan som det fastsættes i artikel 146 i Parlamentets forretningsorden. Som De sagde, kan vi ikke konsolidere vores interkulturelle dialog uden flersprogethed, og vi kan ikke opnå flersprogethed uden ordentlige uddannelsesfaciliteter.
Alajos Mészáros  
Som ungarer fra Slovakiet erklærer jeg, at den slovakiske sproglov er dårlig. Den er ikke dårlig, fordi den krænker Europas værdisystem, men fordi den i voldsom grad blander sig i flere hundrede tusinde frie europæiske borgeres ret til at bruge deres modersmål og på uacceptabel vis begrænser den frie udøvelse af denne ret. Frygten for at blive straffet og sproglovens vage ordlyd har udmøntet sig i en situation, hvor borgerne ikke engang tør bruge deres modersmål på steder, hvor dette er tilladt. På den anden side gør den brugen af to sprog obligatorisk, også når det er fuldstændig uberettiget.
Den slovakiske regering, som også vedtager nationalistiske idealer, begrundede sprogloven med, at den åbenbart var nødt til at skabe en vis balance i områderne i det sydlige Slovakiet mellem brugen af slovakisk og ungarsk. Som det er blevet sagt tidligere, skulle dette betyde, at slovakker, der bor i et område, som er beboet af ungarere, er berettigede til at modtage alle officielle oplysninger på deres sprog. Men dette gælder kun den anden vej rundt, hvis mindretallet udgør mindst 20 % af befolkningen i området. Sikke en fin balance! Det er ikke til at tro, at alt dette sker i det 21. århundredes Europa.
Rareş-Lucian Niculescu  
Mindretal giver en nation merværdi, så længe de kan bevare deres kulturelle værdier. Derfor er det særdeles vigtigt at bevare mindretallenes kulturer. Ud fra dette synspunkt mener jeg, at Rumænien, den medlemsstat, som jeg repræsenterer, har et af de mest moderne sæt love om beskyttelse af mindretal. I Rumænien kan mindretallene henvende sig til domstolene på deres modersmål. De har skoler, hvor undervisningen foregår på deres modersmål. Alle Rumæniens 19 mindretal er repræsenteret i parlamentet. I områder, hvor mindretallene står for 20 % af befolkningen, skal de lokale myndigheder også forelægge dokumenter på mindretallenes sprog. Alle afgørelser udstedes på rumænsk såvel som på det sprog, som mindretallene i det pågældende område taler. Jeg mener, at den rumænske lovgivning på dette område kan holdes op som et eksempel på god praksis og som en reference, når man taler om mindretallenes rettigheder og brugen af deres sprog.
