Situationen i Pakistan (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om situationen i Pakistan.
Manuel Lobo Antunes
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Som vi ved, har EU fulgt den seneste udvikling i Pakistan med stor bekymring - især de begivenheder, som førte til, at der blev indført undtagelsestilstand nu den 3. november. Dette har ført til stor uro i befolkningen og adskillige anholdelser, bl.a. af præsidenten for højesteret, som for øjeblikket er i husarrest.
Der er ingen tvivl om, at dette er et alvorligt tilbageskridt for opbygningen af retsstaten og den demokratiske proces i Pakistan, som efter min vurdering tilintetgør ethvert håb, det pakistanske folk og det internationale samfund i almindelighed måtte have haft om at kunne styrke de demokratiske institutioners legitimitet i Pakistan. Dette er grunden til, at formandskabet den 6. november på vegne af Unionen udsendte en erklæring, som udtrykker vores dybe bekymring over indførelsen af undtagelsestilstand og suspensionen af den pakistanske forfatning og de grundlæggende frihedsrettigheder.
Den 4. november, to dage forinden, havde missionscheferne i Islamabad og den højtstående repræsentant, Javier Solana, givet udtryk for deres bekymring over begivenhedernes udvikling. Vores ord, EU's ord, føjede sig således til mange andre udtalelser om, hvor vigtigt det er at genindføre forfatningen og den civile retsorden, garantere domstolenes uafhængighed og massemediernes frihed, løslade alle politiske fanger, journalister og menneskerettighedsforkæmpere og skabe de nødvendige betingelser for, at parlamentsvalget kan finde sted som planlagt, dvs. i januar 2008.
For os at se er der ingen tvivl om, at en nations stabilitet og udvikling kun kan sikres i en atmosfære af fuldstændig demokratisk troværdighed. Vi er alvorligt bekymrede over beretninger om adskillige anholdelser, boykotning af oplysningsfriheden, undertrykkelse af borgernes grundlæggende ytringsfrihed og angreb på de liberale erhverv såsom dommere, advokater, journalister og menneskerettighedsforkæmpere. Samtidig appellerer vi dog kraftigt til alle parter om at udvise den yderste tilbageholdenhed og samarbejde om at finde en demokratisk og fredelig løsning på den aktuelle krise med henblik på en hurtig genoprettelse af normale forhold.
Skønt vi anerkender de udfordringer, Pakistan for tiden står over for med hensyn til landets sikkerhedssituation og de ofre og indsatser, det pakistanske folk har ydet i kampen mod ekstremisme og terrorisme, er EU helt overbevist om, at løsningen på disse udfordringer ikke kan indebære en afbrydelse af den demokratiske proces.
Men vi kan ikke ignorere den forbundsfælle, vi altid har kunnet regne med i denne kamp mod ekstremisme og terrorisme. Derfor må vi sikre, at Pakistan forbliver engageret i kampen mod denne globale trussel, hvor internationalt samarbejde er et uundværligt redskab.
Lad mig slutte med at sige, at Unionen håber, den nuværende usikkerhed bliver løst på hurtig og fredelig vis, og opfordrer præsident Musharraf til at indfri sit løfte om at lægge militæruniformen og opgive sin stilling som stabschef.
Benita Ferrero-Waldner
Hr. formand! Pakistan er nu på plenarforsamlingens dagsorden for tredje gang inden for få måneder. Dette vidner om den meget vanskelige overgangsperiode, landet i øjeblikket gennemlever. Da præsident Musharraf den 3. november i sin egenskab af stabschef i hæren indførte undtagelsestilstand i landet, sendte det et dybt bekymrende signal til Europa og resten af verden og gjorde skade på den demokratiske proces i Pakistan.
Før der blev indført undtagelsestilstand, havde vi været vidne til nogle positive udviklingstendenser, som gav håb om en mere inkluderende politisk proces og stærkere demokratiske institutioner, men desværre er der nu sat spørgsmålstegn ved dette, og i dag spørger vi os selv, om situationen stadig kan vende, eller om det ikke er for sent at genskabe tilliden og betingelserne forud for parlamentsvalget.
Præsident Musharraf sagde i sin tv-tale om aftenen den 3. november, at han satte forfatningen ud af kraft på grund af trusler mod nationen på grund af en påviselig stigning i aktiviteterne omkring og forekomsten af terroristangreb. Der er ingen tvivl om, at Pakistan for tiden står over for en meget alvorlig trussel fra religiøs ekstremisme og vold, som den senere tids begivenheder i den nordvestlige grænseprovins og angrebet på fru Bhuttos konvoj den 18. oktober i Karachi tydeligt har vist. Men nu er vi også vidne til, at tusindvis af advokater, journalister, repræsentanter for politiske partier og menneskerettighedsforkæmpere anholdes, herunder så fremtrædende personer som Asma Jahangir, formand for Pakistans menneskerettighedskommission, eller Aitzaz Ahsan, formand for de pakistanske højesteretsadvokater.
Dette er mennesker, der står for et åbent og tolerant Pakistan. De er ikke terrorister, og det er forkert at tilbageholde dem. De bør løslades øjeblikkeligt. Jeg betragter de drastiske forholdsregler, man har truffet mod Pakistans domstole, som særligt alvorlige. Retsstatsprincippet er essentielt for enhver demokratisk proces, og et fungerende demokratisk system kan ikke opretholdes uden uafhængige domstole.
Formandskabets erklæring, som vores formand på vegne af EU også nævnede for et øjeblik siden, er derfor meget klar, og dette forbliver vores standpunkt. Sidste søndag bekendtgjorde præsident Musharraf på en pressekonference, at han håber, der kan afholdes parlamentsvalg i Pakistan senest den 9. januar 2008. Dette ville være et skridt i den rigtige retning, men der er stadig en masse problemer. Hvornår kan vi forvente, at undtagelsestilstanden ophæves? Hvordan kan der afholdes et frit og retfærdigt valg, når de trykte og elektroniske medier censureres, andre borgerrettigheder og frihedsrettigheder er suspenderet, og domstolenes uafhængighed er undermineret? Hvordan skal partierne kunne føre valgkamp, når forsamlingsfriheden er indskrænket, og partiledere som Benazir Bhutto holdes i husarrest? Disse spørgsmål er på nuværende tidspunkt slet ikke afklaret.
For at få en ende på denne usikkerhed er det afgørende, at der snarest muligt bekendtgøres en fast dato for valget samt en klar tidsramme for ophævelse af undtagelsestilstanden. Hvis dette valg skal have den mindste chance for at være demokratisk og gennemsigtigt, er det nødvendigt, at alle begrænsninger af de politiske rettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder ophæves. Og som det ser ud i øjeblikket, vil det ikke være muligt at udsende en valgobservationsmission. Visse minimumsbetingelser for afholdelsen af demokratiske valg fastlagt i Kommissionens meddelelse om EU-bistand til valghandlinger og valgovervågning er ikke opfyldt.
Hvis undtagelsestilstanden imidlertid ophæves temmelig hurtigt, og situationen bedres væsentligt snart, vil jeg muligvis stadig kunne nå at genoverveje situationen. Under alle omstændigheder har jeg gjort de nødvendige forberedelser for at kunne udsende en EU-valgobservationsmission til Pakistan i tilfælde af, at situationen hurtigt skulle ændre sig mærkbart til det bedre. Men som sagt er jeg meget bekymret med hensyn til sandsynligheden for, at dette kommer til at ske.
Der har været opfordringer til at suspendere eller genoverveje vores bistand til Pakistan, og nogle EU-medlemsstater har truffet foranstaltninger eller påtænker at foretage sig noget i denne henseende. Jeg vil gerne minde om, at Europa-Kommissionens støtte til Pakistan fokuserer på nøgleområder som fattigdomsbekæmpelse og uddannelse, bl.a. i den nordvestlige grænseprovins og Baluchistan, som er de dårligst stillede provinser i Pakistan.
Derfor mener jeg, vi bør overveje, hvordan vi skal forholde os, men i betragtning af hjælpens art mener jeg, vi er nødt til at tænke det meget omhyggeligt igennem.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Hr. formand! Sandheden er, at vi ser en meget bekymrende situation: ophævelse af de konstitutionelle garantier, undtagelsestilstand, anholdelse af mange medlemmer af civilsamfundet, advokater - f.eks. formanden for Foreningen af Højesteretsadvokater, hr. Ahsan - folk fra oppositionen, husarrest af oppositionslederen, fru Bhutto. Hvad kan vi gøre i denne situation?
P.t. har vi set, hvordan vicesekretæren i USA's udenrigsministerium, hr. Negroponte, i nær fremtid vil besøge Pakistan, og vi har set, hvordan en medlemsstat, Det Forenede Kongerige, har tilsluttet sig FN's anmodning om, at præsidenten inden for en frist på 10 dage skal give afkald på posten som chef for hæren og ophæve undtagelsestilstanden.
Hvad kan vi gøre fra EU's side? Jeg synes for det første, at vi skal opføre os yderst forsigtigt. Jeg synes, at repræsentanten for formandskabet har gjort helt rigtigt i at påpege, at Pakistan er en vigtig partner i bekæmpelsen af terrorismen, og at landet desuden råder over atomvåben.
Jeg mener derfor på den ene side, at EU bør anmode regeringen om i videst mulige omfang, for vi må ikke glemme, at terrorismen spiller en stor rolle i Pakistan, at genetablere roen og stabiliteten og genindføre de konstitutionelle rettigheder og friheder samt løslade de mennesker, der er blevet uretmæssigt arresteret. Derudover vil jeg gerne, fru kommissær, anmode Dem om, at De mobiliserer alle Deres evner og kræfter, og de er som bekendt store, for at sikre, at der kan afholdes frie og retfærdige valg, og at EU på basis af de garantier, som De har nævnt i Deres indlæg, kan være til stede og følge denne proces i Pakistan, som er yderst vigtig for stabiliteten i regionen og for hele regionens forbindelser med EU.
Vi har derfor, fru kommissær, stor tillid til Deres evner og til Deres diplomatiske tiltag, og vi har stor tillid til Deres indsats og håber, at den vil få et frugtbart resultat, som gør det muligt for EU at følge valgprocessen.
Robert Evans
Hr. formand! Jeg vil gerne takke Rådet og Kommissionen, især Rådet for dets klare tilkendegivelse den 8. november.
Jeg tror ikke, nogen kan være i tvivl om, at situationen i Pakistan er meget alvorlig og meget ustabil. Det kan være svært at begribe, at det hele faktisk først er sket i løbet af de sidste 10 dages tid, siden der blev indført undtagelsestilstand. Flere parlamentsmedlemmer mødtes med general Musharraf for et par måneder siden, både i Bruxelles og senere i Islamabad, og vi modtog adskillige forsikringer. Han påstod hårdnakket, at han ville følge forfatningen, og at der ville blive afholdt et frit og retfærdigt valg. Jeg glæder mig over hans udmelding om, at der kan holdes valg senest den 9. januar, men jeg deler kommissærens bekymring og er nødt til at spørge: Efter alt det, der er sket, og med de nuværende nødforanstaltninger - lukningen af visse tv-kanaler og ophævelsen af andre menneskerettigheder - er det så muligt at afholde et frit og retfærdigt valg om mindre end otte uger?
Mens jeg er ved kommissæren, vil jeg også gerne gøre hende særligt opmærksom på vores punkt 14 i den her beslutning, hvor vi opfordrer Kommissionen til at overveje at udvide bistanden til Pakistan inden for områderne uddannelse, fattigdomsbekæmpelse, sundhedsvæsen og nødhjælp, men at kanalisere midlerne gennem verdslige ngo'er snarere end direkte til regeringen under disse omstændigheder.
Vi har ikke noget udestående med det pakistanske folk. Vi anerkender, at Pakistan er en vigtig forbundsfælle for Vesten, som hr. Salafranca Sánchez-Neyra sagde. Vi anerkender den vigtige rolle, de har spillet på rigtig mange områder, og at de også har været ofre for terrorisme. Men jeg mener ikke, det betyder, at vi af den grund bør træde til side og ignorere, hvad der foregår i øjeblikket. Min gruppe ville også gerne have haft et punkt med om mulige sanktioner, hvor vi ville opfordre Rådet ...
(Formanden bad taleren tale langsommere)
Jeg troede, jeg talte så tydeligt engelsk, at de sagtens ville kunne følge med - men jeg skal selvfølgelig nok sætte tempoet ned.
Jeg opfordrer også Rådet til at overveje målrettede sanktioner, hvilket Den Socialdemokratiske Gruppe gerne ville have gjort, men vi fik ingen opbakning til det: rejseforbud måske, indefrysning af aktiver. Men vi håber, alt dette bliver unødvendigt, og vi håber, at Pakistan stadig kan nå at komme på ret køl, at undtagelsestilstanden kan ophæves, og at general Musharraf vil træde tilbage som stabschef. Hr. formand! Undskyld, jeg talte for hurtigt.
Sajjad Karim
Hr. formand! Pakistan er en vigtig forbundsfælle for EU. I dag befinder Pakistan sig ved en skillevej. Men jeg tror, de ønsker at engagere sig i os, og i den senere tid har vi genetableret en tradition for engagement i Pakistan, som jeg har indtryk af skrider fornuftigt fremad.
Men vi må ikke glemme den historiske kontekst, vi befinder os i i dag. Jeg kender Pakistan ganske godt, og langt det største interne problem for Pakistan i dag er terrortruslen fra den anden side af grænsen til Afghanistan. Afghanistan er et fælles globalt problem. Vi i Vesten vendte Afghanistan ryggen for nogle år siden. Det er vigtigt, at vi ikke vender Pakistan ryggen i dag.
Pakistan har ligget i forreste linje i denne kamp og har sommetider måttet bære en meget tung byrde på vegne af det internationale samfund - en byrde, som sommetider er blevet båret på svage skuldre, en byrde, som det pakistanske folk har båret, hvorved de har absorberet utrolig megen vold og mange blodbad, som ellers ville have fundet vej til andre dele af verden. Løsningen er ikke at isolere de liberale og de liberale værdier og tage disse liberale værdier fra det pakistanske folk.
I dag kan jeg se, at Kommissionen igen har opfordret til løsladelse af fanger, som i øjeblikket tilbageholdes, og jeg tilslutter mig den opfordring. Det gælder bl.a. folk som præsidenten for Pakistans højesteret og ikke mindst Aitzaz Ahsan, som er en førende advokat i Pakistan. Pakistans præsident skal - og dette må være vores udgangspunkt - omgående ophæve undtagelsestilstanden. Han skal genindføre forfatningen. Han skal genindføre højesteret, og han skal træffe forberedelser til et frit og retfærdigt valg.
Præsident Musharraf bør erkende, at vi ikke har vendt Pakistan ryggen. Vi er stadig engagerede. Nu er det på tide, at han trækker sig tilbage fra sin nuværende position, anerkender vores kerneværdier og gør dem til fælles værdier. På en særlig måde har han selv nu, trods den fortvivlende situation, en unik mulighed for at indgyde det pakistanske folk kraft - en kraft, som i sandhed er deres.
Eoin Ryan
Hr. formand! Også jeg anerkender Pakistans betydning for os alle i kampen mod terrorisme, og landet har været en forbundsfælle for os alle i den kamp. Men jeg er ikke et øjeblik i tvivl om, at dette under ingen omstændigheder retfærdiggør det, der er foregået i Pakistan i de seneste uger.
Ingen afvigelse fra den almindelige demokratiske proces kan være en holdbar måde at løse Pakistans politiske problemer på. En af de ting, der virkelig bekymrer mig ved det her, er grunden til, at han gjorde det: fordi han var bange for ikke at få den afgørelse fra højesteret, som han forventede eller ønskede. Det er på en måde en ret banal sag, og det ser ud til, at han har truffet ekstreme foranstaltninger i sin omgang med det pakistanske folk og med den pakistanske højesteret i den måde, han har håndteret sagen på, hvilket er ekstremt farligt.
Jeg glæder mig over, at han har lovet at afholde valg, men det internationale samfund må ikke give ham lov til at svigte dette løfte. Undtagelsestilstanden i Pakistan skal ophæves omgående, og Pakistans regering skal respektere forfatningens grænser. Afsættelsen af højesteret har gjort umådelig skade på magtadskillelsen i Pakistan. Det er et meget, meget dårligt eksempel, generalen har vist. Jeg fordømmer uforbeholdent masseanholdelsen af generalens politiske modstandere, heriblandt 3.000 fredelige demonstranter og borger- og menneskerettighedsforkæmpere.
Europa-Parlamentet må i dag sende general Musharraf et meget klart signal om, at hans seneste handlinger krænker alle anerkendte internationale konventioner, og at han har sat Pakistan på en meget uheldig og meget farlig kurs.
Jean Lambert
Hr. formand! Jeg tror, vi ligesom mange andre sidder her i dag med en dyb følelse af utilfredshed og en vis vrede over, at vi endnu en gang er nødt til at tale om situationen i Pakistan. Jeg kan tilslutte mig stort set alt, hvad der er blevet sagt i eftermiddag. Situationen er alvorlig, ikke mindst fordi det her handler om en stat, som besidder atomvåben, og risikoen for en sammenbrudt atomvåbenstat er noget, der bør bekymre os alle særdeles meget.
Det er rigtigt, at magten til at få landet på ret køl dybest set ligger hos præsident Musharraf og hans tilhængere. Ideen om, at der ganske vist er undtagelsestilstand i landet, men at valget bare skal fortsætte og ikke vil blive forstyrret af det, holder ikke. Der er sandelig ikke tale om et uforstyrret valg, hvis lederne af de andre politiske partier er i husarrest eller i fængsel. Hvis der ikke er pressefrihed, og hvis folk ikke engang kan få paraboler, fordi det nu er blevet forbudt at importere dem, så er betingelserne for et frit og retfærdigt valg på ingen måde til stede.
Det står klart, at vi vil have, at alle de politiske fanger bliver løsladt, at vi vil have pressefrihed, og at vi vil have, at domstolene kan fungere frit, for hvis alle de erklærede tilhængere af demokratiet er låst inde, hvem er der så tilbage ude på gaderne? Det signal, den pakistanske regering sender i kraft af sine handlinger i øjeblikket, er derfor et ekstremt bekymrende signal af få fra en stat, som hævder, at den bekender sig til demokratiet.
Jeg vil tilslutte mig det, Robert Evans har sagt. Det er nødvendigt at være klar med sanktioner, hvis den frist, Commonwealth-landene og FN har fastsat til den 22. november, ikke overholdes, og vi ikke ser præsident Musharraf gå af som militær leder og - ikke mindst - gøre en ende på undtagelsestilstanden.
Vi bør støtte Amnesty Internationals aktionsdag i morgen for de politiske fanger, der tilbageholdes i Pakistan, og vi er bestemt nødt til at se på bistandsmidlerne og på, hvad de bruges til. Pakistan har gennem de sidste fem-seks år modtaget 10 milliarder amerikanske dollars i bistand fra USA - mest til bekæmpelse af terrorisme, og ikke til vedligeholdelse og udvikling af uddannelsessystemet.
Georgios Georgiou
Hr. formand! Jeg ser hele den vestlige verden, med USA i spidsen, kræve et tidligere valg i Pakistan. De ønsker et valg, før oppositionen kommer ud af fængselet, og hr. Ahsan, formanden for de pakistanske højesteretsadvokater, løslades fra sin husarrest.
Konsekvenserne vil helt sikkert kunne mærkes i Pakistan. Det er også uundgåeligt, at vi vil se politisk ustabilitet og en negativ indvirkning på økonomien i et land, hvis situation i forvejen er slem nok. Krisen vil formodentlig også have andre konsekvenser på regionalt niveau og udvikle sig bredt på en måde, som vil påvirke stabiliteten i hele Asien. For mig at se er det umuligt at tale om udviklingen i Pakistan og Kashmir uafhængigt af udviklingen i Afghanistan.
Jeg foreslår, at EU insisterer på at sikre Pakistans betragtelige atomvåbenarsenal, om nødvendigt gennem FN, i det mindste indtil landet vender tilbage til sin tidligere politiske og, om muligt, demokratiske tilstand.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Hr. formand, fru kommissær! I årevis har vi og resten af den vestlige verden betragtet Pakistan som en vigtig forbundsfælle. Terrortruslen og den pakistanske regerings løfter og kompromisløse retorik med hensyn til at stoppe denne trussel har også været overbevisende ord for EU. Der har imidlertid været for mange mangler forbundet med denne alliance og gensidige solidaritet. Nu er det på tide, at vi omsider får øjnene op.
At general Musharraf indførte undtagelsestilstand på månedens tredje dag - et knæk for Pakistans forfatning - er blot toppen af isbjerget, og vi advarede om dette her i juli og oktober. Samfundet er gradvis blevet militariseret gennem årene, og lakmusprøven for, hvordan det går med menneskerettigheder, religionsfrihed og minoriteters rettigheder har vist, at disse er begrænsede. I stedet for at forberede sig på demokratiets triumftog i år har Pakistan vist klare tegn på en tiltagende diktatorisk styreform. Anholdelsen af medlemmer af oppositionen, forstyrrelsen af højesterets arbejde, nægtelsen af indrejsetilladelse til den ene oppositionsleder og husarresten til den anden, tilbageholdelsen af en FN-repræsentant og myndighedernes voldsanvendelse over for fredelige demonstranter - alt dette viser, at Pakistan befinder sig på afgrundens rand.
Fru kommissær! EU bør nu sende et stærkt og samlet signal om, at den stærkeste barriere mod, at radikale grupper kommer til magten, ikke er en hær, men derimod folkets demokratiske magt og et samfund, der respekterer menneskerettighederne. Vi er godt klar over, at landet står over for interne sikkerhedstrusler, og at det er nødvendigt at reagere på disse, men demokratiet er ikke en trussel mod sikkerheden. Faktisk er demokratiet netop svaret i kampen mod talebanisering. EU må vove at åbne munden og sige, at vi betragter opbygningen af et stabilt og demokratisk samfund som afgørende for vores alliance. Det første trin hen imod et stabilt Pakistan er at sikre, at højesteret kan arbejde uafhængigt og i fred. Så er der parlamentsvalget i januar. International assistance til myndighederne i forbindelse med efterforskningen af bombeangrebet i oktober ville vise, at vi ikke er ligeglade. Et samfund, som i det mindste på papiret er konstitutionelt, som har en lang demokratisk tradition, og hvor befolkningen virkelig ønsker demokrati, fred og stabilitet, vil ikke så let give op. Pakistanerne er derfor fulde af håb.
Libor Rouček
(CS) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Lang tids erfaring fra mange lande viser, at retsstaten og demokratiet er den bedste og mest effektive måde at forhindre ekstremisme, ustabilitet og kaos på. Set i dette perspektiv er præsident Musharrafs beslutning om at erklære undtagelsestilstand en alvorlig fejl og bommert. Pakistan er ikke et land uden demokratiske traditioner - tværtimod. Den modige og ansvarlige adfærd, vi ser hos pakistanske dommere, advokater, journalister og andre repræsentanter for ikkestatslige organisationer, viser, at civilsamfundet har dybe og stærke rødder i Pakistan. Men dette civilsamfund har brug for hjælp. Derfor opfordrer vi præsident Musharraf til at ophæve undtagelsestilstanden, løslade alle politiske fanger og genindføre alle de rettigheder og friheder, forfatningen garanterer, herunder bevægelses-, ytrings-, forenings- og forsamlingsfriheden, så der kan afholdes et ægte demokratisk, frit og gennemsigtigt parlamentsvalg i begyndelsen af næste år.
Neena Gill
Hr. formand! De sidste par uger har været en rutsjebanetur fuld af chokerende begivenheder i dette turbulente og kriseramte land. Indførelsen af et militærstyre forklædt som undtagelsestilstand er et lusket forsøg på at destabilisere Pakistan af hensyn til én eneste mands personlige ambition.
Præsident Musharraf forsøger at retfærdiggøre sine handlinger som et forsøg på at forhindre landet i at begå selvmord. Men der er ikke tale om, at landet er ved at begå selvmord, men derimod om, at en diktators handlinger og gerninger er ved at slå landet ihjel.
Det er fuldstændig uacceptabelt, at oppositionslederen, Benazir Bhutto, er sat under husarrest og har fået forbud mod politisk aktivitet, og at andre aktivister og medierne og de uafhængige domstole alle har fået mundkurv på.
Jeg anerkender, at der er en reel trussel fra ekstremister i landet, men jeg tror, at general Musharrafs handlinger blot vil opmuntre ekstremisterne frem for at udradere dem og kun vil tjene til at svække de demokratiske og moderate røster i landet.
Nogle siger, at Pakistan er på kanten af et sammenbrud. Vi må forhindre dette ved at reagere kraftigt. Moderate i Pakistan er frustrerede og vrede, og de er skuffede over Europas vage reaktion.
Jeg opfordrer derfor kommissær Ferrero-Waldner og Rådet til at give præsidenten klart og entydigt besked om de alvorlige konsekvenser, det vil få, hvis undertrykkelsen af forfatningen, af politikere, af medierne og af domstolene ikke omgående hører op.
Philip Claeys
- (NL) Hr. formand! Næsten alle de foregående talere har påpeget, at det er uantageligt, at der er erklæret undtagelsestilstand i Pakistan, og ikke mindst er måden, det skete på, fuldstændig uantagelig. Det er uantageligt, at Musharraf i den grad tilsidesætter demokratiet.
Endvidere er undtagelsestilstanden med til at forværre et i forvejen alvorligt problem, idet der så at sige åbnes en ny front, nemlig islamisk terrorisme.
Der er som bekendt allerede mange aspekter af Musharrafs styre, der giver anledning til kritik. Styret magter ikke at bekæmpe eksempelvis Taleban og grupperne i tilknytning til al-Qaeda, som opererer ved grænsen til Afghanistan. Ved at erklære landet i undtagelsestilstand giver man sådanne terrororganisationer frit spil, og det kan kun forværre situationen yderligere.
Manuel Lobo Antunes
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne takke Europa-Parlamentet for at sætte denne forhandling på programmet. I betragtning af situationen i Pakistan og det samarbejde, vi har haft med dette land i en så vigtig kamp som kampen mod ekstremisme og terrorisme, kommer det meget belejligt.
Vi kan ikke og vil ikke forholde os passive over for et land som Pakistan. Denne forhandling viser også, at de tre institutioner Parlamentet, Rådet og Kommissionen er fælles om de samme grundlæggende og umiddelbare mål, nemlig en hurtig og fuldstændig genindførelse af retsstatsprincippet og de demokratiske frihedsrettigheder i Pakistan og afholdelsen af et frit og retfærdigt valg. Det er dette mål, der forener os, og som vi alle må arbejde hen imod - især de tre institutioner inden for deres respektive kompetence- og myndighedsområder.
Jeg vil også gerne sige, at vi som formandskab er klar over, at enhver form for foranstaltninger, der evt. kan føre til suspension af samarbejdet og derved få betydning for et folk, som allerede lider mange afsavn, skal overvejes og undersøges omhyggeligt, som kommissæren også har sagt i dag. Det pakistanske folk har allerede lidt nok og må ikke påføres yderligere lidelse. Så dette er også et spørgsmål, der må overvejes temmelig omhyggeligt, hvis det skulle blive aktuelt.
Hvordan det end går, så er vores mål nu klare og præcise, og jeg kan forsikre Dem om, at formandskabet og Rådet vil tage alle de initiativer og iværksætte alle de foranstaltninger, vi anser for hensigtsmæssige for at reagere på udviklinger i situationen.
Benita Ferrero-Waldner
Hr. formand! Jeg synes, det er kommet meget tydeligt til udtryk, at vi alle føler, det er meget svært at forstå det, der er sket. Det er meget alvorligt. Vi er alle bekymrede, fordi indførelsen af undtagelsestilstand har bragt styrkelsen af de demokratiske institutioner og opbygningen af en mere inkluderende demokratisk proces i fare. Derfor er det afgørende vigtigt, at de borgerlige og politiske rettigheder genetableres fuldt ud, at de begrænsninger, der er blevet pålagt medierne, trækkes tilbage, og at der sker væsentlige forbedringer af rammerne og betingelserne for valget. Stabilitet og udvikling kan kun opnås gennem demokrati og retsstatsprincippet.
Derfor er vi nødt til at genoverveje spørgsmålet om en eventuel valgobservationsmission. Som jeg sagde, vil vi under de nuværende forhold muligvis kunne udsende et mindre hold rådgivere til at følge processen. Hvis ikke, ville det som sagt være en forudsætning, at undtagelsestilstanden ophæves meget hurtigt, og borgerrettighederne genetableres.
Angående bistand vil jeg gerne sige, at vi allerede havde øget vores bistand til Pakistan væsentligt, især inden for uddannelse og udvikling af landdistrikter. Derfor tror jeg, som jeg sagde før, at vi på nuværende tidspunkt bør læne os tilbage, vente lidt og tænke os meget godt om. Vi skal selvfølgelig ikke bringe de fattige i Pakistan i fare, men vi er nødt til at gøre tingene på den rigtige måde.
Formanden
Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget syv beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag den 15. november 2007.
Skriftlig erklæring (artikel 142)
David Martin  
Pakistan er en vigtig forbundsfælle i kampen mod terrorisme. Som resultat heraf har landet oplevet et enormt pres indefra og en truet stabilitet. Præsident Musharaff har reageret på denne situation ved at indføre undtagelsestilstand.
Han hævder, at en ekstraordinær situation kræver ekstraordinære foranstaltninger. Hans reaktion er til dels forståelig, men helt forkert. Antidemokratiske kræfter skal bekæmpes med demokrati. Han bør ophæve undtagelsestilstanden og offentliggøre en valgdato samt en dato for, hvornår han har tænkt sig at lægge sin uniform. Derefter bør han opfordre til en åben og bred debat om Pakistans fremtid.
Jeg er overbevist om, at en sådan debat ville afsløre, at langt de fleste pakistanere afviser ekstremisme og fundamentalisme og ønsker at leve i et land, der holder fred med sig selv, holder fred med sine naboer og er på god fod med Vesten.
