Havstrategidirektivet - Tematisk strategi for havmiljøet (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
betænkning af Marie-Noëlle Lienemann for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger (havstrategidirektivet) - C6-0346/2005 - og
betænkning af Aldis Kušķis for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om en tematisk strategi til beskyttelse og bevaring af havmiljøet.
Vladimír Špidla
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg er glad for at kunne indlede denne forhandling under ét om den tematiske strategi for beskyttelse og bevaring af havmiljøet og om det foreslåede havstrategidirektiv.
Jeg vil gerne takke begge ordførere - fru Lienemann for forslaget om et havstrategidirektiv, og hr. Kušķis for den tematiske strategi. Jeg vil også takke Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed for dets indsats. Endelig vil jeg takke Fiskeriudvalget og i særdeleshed hr. Gklavakis for hans meget konstruktive tilgang til dette vigtige emne.
Have og oceaner dækker 71 % af jordens overflade og indeholder 90 % af biosfæren. De europæiske havområder strækker sig over tre millioner kvadratkilometer, hvilket svarer til Europas fastland. Med andre ord er 50 % af Europas område dækket af hav. De marine økosystemer spiller en central rolle for klima- og vejrmønstre.
Det europæiske havmiljøs tilstand er imidlertid i hastig tilbagegang. I nogle områder er vi måske nået derhen, hvor der ikke er nogen vej tilbage. Næringsstofforsyningen har stor indflydelse på havmiljøet i Østersøen. Fiskepopulationerne er i en sørgelig forfatning i hele Europa. Det nordøstlige Atlanterhav er et af verdens mest besejlede områder med alle de deraf følgende risici og følger. Middelhavet trues alvorligt af en ukontrolleret udvikling af dets kystlinje.
Hvis vi skal vende disse tendenser, er de nuværende foranstaltninger og indsatser - på både internationalt plan, nationalt plan eller EU-plan - klart utilstrækkelige. De fleste foranstaltninger, der er udarbejdet på EU-plan, er ikke gearet til at beskytte havmiljøet som sådan, og de har derfor en begrænset effekt. Det er påviseligt meget vanskeligt at gennemføre eller fremme foranstaltninger, der er vedtaget på internationalt plan, fordi de ikke er bindende.
Et sundt havmiljø er afgørende vigtigt både for livet som helhed og for vores livskvalitet. Det er også en væsentlig forudsætning for opfyldelse af oceanernes og havenes økonomiske potentiale. En dynamisk havøkonomi kan kun florere, hvor der er et sundt havmiljø. Strategien for havmiljøet bliver derfor et vigtigt bidrag til de mål for vækst og beskæftigelse, der er knæsat i Lissabon-strategien.
Af ovennævnte årsager er det klart, at beskyttelsen af havmiljøet ikke blot skal være et biprodukt af andre politikker. På EU-plan er der behov for en integreret strategi, der tager hensyn til alle former for pres og indflydelse på havmiljøet.
Det er netop det, som temastrategien for havmiljøet søger at opnå. Den består af det foreslåede havstrategidirektiv og en detaljeret rapport om den aktuelle situation. På bredere plan dækker det EU's resultater på miljøområdet og forklarer, hvorfor EU skal gøre en indsats.
Strategien for havmiljøet skal ses i forbindelse med en ny havpolitik for EU. Ifølge Kommissionens grønbog fra juni måned, er formålet med den nye politik en dynamisk europæisk havøkonomi, der opererer i harmoni med havmiljøet. Havstrategien er på miljøområdet en af søjlerne i den fremtidige havpolitik. Den bliver baseret på de specifikke aktiviteter, der er nødvendige for at beskytte marine økosystemer, der giver bæredygtig velstand og produktivitet samt bæredygtige beskæftigelsesmuligheder, og som i et bredere perspektiv sikrer folks levebrød fra oceaner og have.
Formålet med dette havstrategidirektiv er at opnå en god miljøtilstand i EU's havmiljø inden 2021 - eller med andre ord at genoprette havenes miljømæssige sundhed i løbet af de næste 15 år. Denne dato er sammenfaldende med den første revision af vandområdeplanerne under EU's vandrammedirektiv, hvilket giver mulighed for synergier i den videre gennemførelse af begge direktiver. Den fælles gennemførelse af EU's vandrammedirektiv og havstrategidirektivet forener således beskyttelsen af både havmiljøet og ferskvandsmiljøet.
Direktivet opretter europæiske havregioner på basis af geografiske og miljømæssige kriterier, og det definerer underregioner som forvaltningsenheder for gennemførelse.
På EU-plan bliver der ikke vedtaget forvaltningsrelaterede foranstaltninger. I første fase får medlemsstaterne til opgave at udvikle en strategi for havmiljøet i deres regioner og foreslå praktiske løsninger på disse haves konkrete behov. Strategien for havmiljøet skal for det første danne et skøn over havmiljøet og de trusler og belastninger, det står over for, og derefter opstille yderligere miljømål og miljømæssige indikatorer samt overvågningsprogrammer. I anden fase skal medlemsstaterne udarbejde og gennemføre foranstaltninger med henblik på at opnå en god miljøtilstand.
Det er meget vigtigt med et samarbejde mellem medlemsstaterne og de tredjelande, som medlemsstaterne deler saltvandsområder med. For at nå dette mål skal medlemsstaterne arbejde inden for rammerne af de regionale havkonventioner. Regionale konventioner er uvurderlige partnere, hvad angår strategisk gennemførelse, hvilket bevises af deres mangeårige resultater på det videnskabelige og tekniske område samt det faktum, at de kan samarbejde effektivt på regionalt plan.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege de marine økosystemers betydning og følsomhed. Et højt beskyttelsesniveau for havmiljøet er en helt afgørende forudsætning for at opnå den størst mulig økonomisk fordel ved oceaner og have. Havmiljøet er helt klart grundlaget for vores havøkonomi.
Havmiljøet trues. Følgelig skal EU handle proaktivt. Jeg håber, at den foreslåede strategi vil medvirke til at nå dette mål.
Marie-Noëlle Lienemann 
Hr. kommissær, hr. formand, kære kolleger! Som ordfører vil jeg gerne starte med at takke skyggeordførerne fra de forskellige grupper og Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed for deres støtte til et fælles stykke arbejde, der skal forbedre Kommissionens forslag.
Hr. kommissær! De sagde selv, at jordens have og oceaner er i en bekymrende tilstand, og at man har nået et kritisk punkt. Desuden slås der alarm i en nylig undersøgelse i bladet Science, hvor man gør opmærksom på risiciene for fiskeressourcers forsvinden fra vores have og oceaner.
Havøkosystemets kvalitet spiller en fundamental rolle for jordens globale miljø, og det er navnlig vigtigt for reugleringen af klimaet. Vores have spiller også en afgørende rolle for livet på hele jorden. De spiller - sådan som De allerede har været inde på - en stor økonomisk rolle, når det gælder fiskeri, transport, turisme, råmaterialekilder og endda de aktiviteter, der finder sted langs havenes kyststrækninger. Vores have og oceaner er dog udsat for et stadig større pres og for en bekymrende forurening.
Lad os først se på et enkelt tal. 80 % af havforureningen kommer fra jorden, og som De sagde, hr. kommissær, er der ingen tvivl om, at der er en direkte sammenhæng mellem rammedirektivet om vand og det direktiv, som De har foreslået, og som Parlamentet ønsker at forbedre.
Forureningen kommer ikke kun fra jorden via vandet, men også via luften. Nylige undersøgelser viser, at der er stor sammenhæng mellem de atmosfæriske bevægelser, luftforureningen og havene og oceanerne, og det betyder, at urbanisering og menneskelige aktiviteter, der finder sted langt fra kysterne, kan have en direkte indvirkning på vandkvaliteten. Forureningen opstår i øvrigt som følge af aktiviteter, der er forbundet med udnyttelsen af oceaner og have, f.eks. transport og akvakultur. Det affald, der opstår efter fiskeri og olieaktiviteter, nåede for et par år siden et helt overdrevent og farligt niveau inden for visse sektorer.
Vi befinder os også i en periode, hvor der viser sig nye trusler, som vi skal komme i forkøbet med direktivet. Vi kan navnlig se, at der er en stor stigning i antallet af projekter, som tager sigte på afsaltning af havvand. Vi er nødt til at være sikre på, at visse aktiviteter ikke i fremtiden går ud over vandkvaliteten. Der finder store internationale debatter sted om oplagring af kuldioxid. Vi kan således se, at der er tale om reelle trusler.
Med direktivet har man forsøgt at indføre et system, der endelig giver os adgang til en strategi, som går længere end de internationale konventioner, hvis resultater for det meste ikke har levet op til forventningerne hidtil.
Direktivet er baseret på et vigtigt punkt, nemlig genoprettelsen af havøkosystemernes sundhedstilstand. Parlamentet vil for det første gerne have, at pligten til at opnå resultater bliver meget tydeligere og stærkere, end det er tilfældet i den nuværende tekst.
For det andet vil Parlamentet gerne have, at sundhedstilstanden i havenes og oceanernes økosystemer bliver defineret meget mere klart, så det ikke bare bliver et fromt ønske, og så vi bedre kan gøre den indsats, der skal gøres for at genskabe økosystemets liv og balance.
For det tredje ønsker Parlamentet, at fristerne bliver kortere, og at der under alle omstændigheder er den rette ligevægt mellem fristerne, niveauet af krav til økosystemernes sundhedstilstand og pligten til at opnå resultater.
Desuden går vi ind for oprettelsen af beskyttede havområder, eftersom amerikanske og newzealandske erfaringer viser, at disse beskyttede områder - som i visse tilfælde skal være egentlige havreservater - kan gøre det muligt at genskabe fiskebestandene.
Endelig vil vi gerne have, at den territoriale samhørighed bliver styrket ved hjælp af et effektivt stykke arbejde, når det gælder havregioner og undersøiske regioner. Medlemsstaterne skal dog ikke fritages for deres ansvar med henblik på de målsætninger, som opstilles i planerne for måling og genoprettelse af økosystemernes sundhedstilstand.
Vi har et stort ønske om at medtage Sortehavet i dokumentet. Når det gælder Arktis, må vi advare om udviklingen. Vi må tænke på fremtiden for denne del af verden, der er direkte forbundet med os, og hvis udvikling har betydelige konsekvenser for jordens fremtid, der risikerer at være truet. Vi vil gerne have, at EU's randområder, som endnu ikke er medtaget i dokumentet, gradvist i det mindste bliver genstand for en passende strategi.
Til sidst vil jeg komme ind på de demokratiske spørgsmål. Hvad enten det gælder fiskeri eller transport, kan vi dagligt se, at havets brugere, miljøaktivisterne og videnskabsmændene føler behov for at udveksle synspunkter, så beslutningerne bliver truffet på baggrund af en fælles diagnose og en rationel analyse af problemerne. Det er under alle omstændigheder meningen med de ændringsforslag, vi har stillet.
Aldis Kušķis 
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne benytte lejligheden til at takke Dem alle for Deres samarbejde og Deres værdifulde forslag, så vi i fællesskab kan forbedre Kommissionens forslag om den tematiske strategi til beskyttelse og bevaring af havmiljøet. Jeg håber meget, at denne betænkning vil fremme reelle ændringer, der vil bevare og forbedre det marine økologiske miljø. Jeg er meget glad for, at betænkningen også kommer ind på så følsomt et emne som problemerne med miljøet i Østersøen. I Østersøen, der også er kendt som Europas indre sø, er det særligt vigtigt at bevare økosystemets balance ved ikke at lade det blive yderligere truet og ved at tage særligt hensyn til den særlige indikator for ringe vandudskiftning. Med hensyn til dette punkt vil jeg gerne understrege, at Europa-Parlamentet også omhyggeligt burde undersøge og overvåge udformningen og konstruktionen af en gasrørledning, der udgør en risiko Østersøens miljø. Efter min mening er det vigtigt for Europas befolkning - og specielt dem, hvis land grænser op til havet - selv personligt at kunne se positive ændringer som f.eks., at vandkvaliteten og -renheden øges, at den biologiske mangfoldighed fornyes i havene og endelig, at der foregår en velovervejet, afbalanceret og bæredygtig administration og udvikling af havregionen efter vedtagelsen af denne og lignende love. Jeg vil gerne understrege, at denne betænkning er produktet af et samarbejde med ngo'er og repræsentanter for dette område af industrien, med hvem der fandt omfattende forhandlinger sted selv inden udløbet af fristen for indsendelse af forslag, og at mange af deres idéer var medtaget i betænkningen. Til slut, mine damer og herrer, vil jeg gerne opfordre Kommissionen og os selv til at tale mindre og arbejde mere og skaffe konkrete resultater, så vi alle kan leve uden frygt ved vores have.
Hr. formand! Herfra vil jeg tale engelsk, og jeg taler også på vegne af min kollega, fru Korhola, der ikke kan deltage i dagens forhandling, og med hvem jeg har nogle fælles kommentarer og meddelelser.
Temastrategien er fastlagt under det sjette miljøhandlingsprogram. Det er meget nødvendigt. Som kommissæren ganske rigtigt har sagt, har vi i nogen tid haft brug for en stærk og integreret EU-politik til beskyttelse af havene. EU's havstrategidirektiv bliver et vigtigt nyt instrument til integrering af eksisterende politikker. Der er allerede opnået store ting med de forskellige politikker - lovgivning, programmer, handlingsplaner og forskellige internationale konventioner - men havmiljøets tilstand er fortsat blevet forringet med alarmerende hast. Vi har brug for en større samlet fælles indsats.
Der er store udfordringer som f.eks. tredjelandenes rolle, hvilket kan give anledning til spørgsmål. Men hvis tredjelandene viser sig at være de største forurenere, og hvis de udelukkende opfatter det som et EU-anliggende, hvordan kan vi så sikre os, at medlemsstaternes aktioner og indsats giver gode resultater, når tredjelande af den ene eller den anden årsag ikke samarbejder? Vi har forsøgt at tage fat på problemerne i udvalget, men vi vil først senere finde ud af, hvordan det rent faktisk fungerer.
Ordføreren, fru Lienemann, har gjort et stort stykke arbejde under stærk indflydelse af ngo'erne, og hun har været meget ambitiøs på det miljømæssige område. Hun har lavet nogle radikale ændringer og integreret idéer i betænkningen, som var meget efterspurgte af interessenterne. Generelt set har ordføreren gjort direktivet stærkere og mere konkret, ambitiøst og effektivt. Hun har tilføjet de hårdt tiltrængte retningslinjer og kriterier, og hun har strammet op på fristerne.
Hvis vi bygger videre på ordførerens tilgang, har vi en god chance for at gøre dette til en ægte miljøsøjle for havpolitik som planlagt. Her er et par af de centrale elementer i betænkningsforslaget. Fristerne og tidsplanerne for at opnå en god miljøtilstand er strammet op fra 2021 til 2017. Generelle definitioner på foranstaltninger, som medlemsstaterne skal træffe for at opnå en god miljøtilstand, er tilføjet sammen med en detaljeret liste over kriterier for en god miljøtilstand.
Der er ikke nogen klar definition på europæiske havområder. Sortehavet er tilføjet som en havregion i direktivet. Både forberedelsestidsplanerne og handlingsprogrammerne er strammet op. Beskyttede havområder er tilføjet, hvilket ikke tidligere var nævnt. I overvågningsprogrammerne lægges der større vægt på samarbejde med medlemsstater i den samme havregion etc. Der lægges større vægt på tredjelande med hensyn til at udvide ansvarsområder og afgøre, hvem der skal involveres.
Alt i alt er denne betænkning et kraftigt signal fra Europa-Parlamentet om, at vi har brug for effektive foranstaltninger for at håndtere dette vigtige spørgsmål.
Ioannis Gklavakis 
ordfører for udtalelsen fra Fiskeriudvalget. - (EL) Hr. formand! Hovedformålet med direktivforslaget er at opnå et godt havmiljø.
Denne strategi er i dag mere presserende end nogensinde, fordi havets økosystem er blevet væsentligt forringet. Hvis denne strategi skal være effektiv, er der imidlertid et par ting, vi skal være opmærksomme på.
For det første er man, som man siger i Grækenland, nødt til at knuse æg for at lave en omelet. Der er afsat alt for få penge til dette. Der er udelukkende til administrative udgifter afsat ca. 90 millioner euro årligt de to første år og herefter 70 millioner euro om året. Jeg mener, det er for lidt. Det er så vigtigt at redde vores have, at det kan betale sig at bruge flere penge på det.
For det andet skal aktiviteterne koordineres. Først og fremmest skal vi gøre fiskerne til vores allierede i denne indsats. Vi er nødt til at blive enige med dem, og de må overbevises om, at de først og fremmest er nødt til at beskytte miljøet, men det er ikke alt - alle inden for transport, turisme, industri, sundhed, ernæring og landbrug, men især også inden for fiskeri - vi er alle nødt til at sætte os ved det samme bord og blive enige, for at vi kan komme videre.
Det tredje, jeg vil sige, er noget, som kommissær Borg og kommissær Dimas også var inde på, nemlig at vi er nødt til at blive enige om nogle fælles indikatorer, så vi kan måle, hvilken tilstand miljøet er i lige nu, og så vi - og dette er meget vigtigt - mener det samme, når vi taler om et godt havmiljø. Vi er altså nødt til at blive enige om fælles indikatorer til at måle med.
Til sidst vil jeg sige og understrege, at havstrategidirektivet bør tillægge fiskeriet den betydning, som tilkommer det, og bør være i centrum for dette tiltag.
Ville Itälä
Hr. formand! Først vil jeg gerne takke ordføreren for hendes arbejde, og samtidig vil jeg takke Kommissionen, der er gået i gang med dette vigtige projekt. Kommissæren med ansvar for fiskeri og maritime anliggender, hr. Borg, organiserede faktisk selv en konference om maritim transportsikkerhed i min hjemby Turku i juli måned, hvor disse vigtige spørgsmål blev diskuteret. Det er netop denne form for hensigtsmæssigt arbejde, EU bør udføre.
Jeg vil specielt gerne tage sagen om Østersøen op, da Østersøen er et vigtigt EU-hav, skønt det i øjeblikket er en skamplet i landskabet. Østersøen er alvorligt syg. Lad mig give et eksempel herpå. Sidste sommer overtog blågrønne alger hele havet med hjælp fra det varme vejr. Det er svært at forklare de små børn, der gerne vil ud at svømme, at de ikke kan gå i havet, fordi det ikke kun er beskidt men faktisk giftigt. Der er giftige alger i havet, og det kan give børn alvorlige sygdomme, hvis de svømmer i havet i varmt vejr.
Nu opfordres Kommissionen og alle vi andre til at gøre en hurtig og beslutsom indsats og bevilge de nødvendige midler til at redde Østersøen. Det betyder selvfølgelig, at der skal gøres meget. Et glimrende igangværende projekt er finansieringen af rensningsanlægget i Skt. Petersborg. Det er et af de vigtigste eksempler. Vi har også brug for en dialog med Rusland, f.eks., med hensyn til sikkerhedsbestemmelser for skibsfart. Vi får ikke succes, hvis ikke vi arbejder tæt sammen med Rusland.
Det er ikke længere kun et miljømæssigt spørgsmål at redde Østersøen. Det er først og fremmest et politisk spørgsmål.
Riitta Myller
Hr. formand! Det er ikke nogen overdrivelse at sige, at Europas havregioner er i krise, og at der er et presserende behov for en indsats til beskyttelse af havene. I de kommende 50 år trues fiskebestande f.eks. af et sammenbrud. Kommissionens forslag om et direktiv om havmiljøpolitiske foranstaltninger og en havstrategi er et forsøg på en paneuropæisk integreret tilgang til at redde havets økosystemer. Skønt alle vores have er i dårlig stand, er det kun rimeligt at undersøge spørgsmålet om deres beskyttelse ud fra et regionalt perspektiv. Havregioner har forskellige karakteristika, og i det mindste nogle af problemerne er i alt væsentligt lokale. De har imidlertid det til fælles, at de alle skulle kunne opnå en god økologisk status inden for et specifikt tidsrum. Forhåbentlig bliver det inden år 2021.
Socialdemokraterne i Europa-Parlamentet støtter ordførerens bestræbelser på at definere, hvad vi mener med god miljøtilstand i havmiljøet. For at få en god tilstand, sådan som den er defineret, skal vi opstille tilpas skrappe bevaringsmål for at forhindre en forringelse og indføre foranstaltninger til genopretning af havene, så de kommer tilbage på et bæredygtigt niveau. Disse foranstaltninger kan være ganske skrappe, men forhåbentlig vil Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater støtte dem under afstemningen. Det er vigtigt, at foranstaltningerne er ordentligt bindende og ikke kun henstillinger.
Beskyttelsen af havene handler om samarbejde, ikke kun blandt EU's medlemsstater men også med tredjelande med forbindelser til havregioner. Det er f.eks. ikke muligt effektivt at beskytte Østersøregionen uden et tilsagn fra Rusland om at samarbejde. I årevis har der været et samarbejde inden for rammerne af HELCOM eller Helsinki-kommissionen. I øjeblikket fører HELCOM tilsyn med en handlingsplan for Østersøen. En bevaringsindsats under strategien bør starte inden for rammerne af HELCOM-handlingsplanen, så der hurtigst muligt kan træffes praktiske foranstaltninger i Østersøregionen. Jeg vil takke begge ordførere for at have indtaget dette synspunkt med hensyn til både strategien og direktivet.
Chris Davies
Hr. formand! At have en strategi for havmiljøet, der ikke er koncentreret om fisk, er som at fylde et akvarium med rent vand, efter at katten har ædt fiskene!
Når det så er sagt, så er der her i Parlamentet stærk opbakning til principperne bag denne strategi og til lovgivningen, og det kommer ikke som den store overraskelse i lyset af det katastrofale billede, Kommissionen har malet af havenes tilstand. Vi skal indføre beskyttelsesforanstaltninger, der kan håndhæves af domstolene, for at sikre, at medlemsstaterne anvender dem.
Kommissæren brugte stærke ord, hvilket vi hilser velkommen, men de oprindelige forslag til Parlamentet fremhævede nogle af svaghederne og uenighederne i selve Kommissionen. Én ting, som vi er meget tilfredse med, er det faktum, at hele tanken om god miljøtilstand er genindsat i forslagene med en klar definition, og vi er enige om, at der er beføjelser til at oprette beskyttede havområder. Men hvorfor var disse idéer ikke med i Kommissionens oprindelige dokument? De var med, da det forlod Generaldirektoratet for Miljø, men da det kom ud af kollegiet, var nogle af disse centrale spørgsmål slettet. Nu er tiden inde til, at Kommissionen følger op på sine fine ord om bæredygtighed med en forenet indsats fra kommissærerne fra hver enkelt afdeling.
Vi hører, at der er divergerende synspunkter i Rådet, og det er fint nok. Men budskabet til Kommissionen og Rådet her fra Parlamentet må være, at der er stærk tværpolitisk støtte til en betydelig forbedring og styrkelse af de foreslåede foranstaltninger. Kommissionen gjorde ret i at udarbejde disse forslag, men lad os nu sikre os, at de varme følelser omsættes i en praktisk anvendelig aktion.
Carl Schlyter
Hr. formand! Jeg vil gerne takke ordførerne for deres forbilledlige arbejde og de udmærkede betænkninger, som de har skrevet. De forbedrer Kommissionens forslag ved at kræve, at god status opnås i 2017 i stedet for 2021. Desuden bliver målene bindende, og betydningen af marine naturreservater understreges.
Klimaændringer, affald, ikkebæredygtigt fiskeri, støjforurening, overgødning og råvarerudvinding truer vores have. Hvis den masseødelæggelse og den naturkatastrofe, som sker i havets dyb, skete synligt på land, ville debatten om beskyttelse af havmiljøet dominere hverdagen. Mange fisk, fugle og pattedyr trues af udryddelse. Strategien for havmiljøet kan blive et lille skridt hen imod at forsøge at tackle problemerne, hvis den bliver så ambitiøs, som Miljøudvalget foreslår.
Medlemsstaterne skal tage ansvar for at oprette betydeligt flere marine naturreservater. Nationalparker har vi i alle lande, men marine naturreservater glimrer ved deres fravær dér, hvor der er brug for dem. Der er utroligt mange statistiske beviser på, at marine naturreservater giver beskyttelse, som både øger fiskebestanden og den biologiske mangfoldighed i nærområderne. Når fisk er beskyttet og vokser i antal, udbredes de ældre fisk og giver bedre fangster. Specielt Østersøen er et meget følsomt hav med brakvand. Landene rundt om Østersøen skal altid have ret til at indføre strengere krav til beskyttelse af havmiljøet, hvis de mener, at det er nødvendigt, uden at de af den grund konstant trues af langvarige retsprocesser, fordi det indre marked skal gå foran i beskyttelsen af havmiljøet.
Jeg vil gerne påpege betydningen af udvalgets krav om ikke at støtte landbrug, som udleder store mængder næringsstoffer i havet. Formålet med mine ændringsforslag 81 og 82 er at regulere udslip af affald på en seriøs måde. På dette punkt er det oprindelige forslag for svagt. Jeg er imod ændringsforslag 90 om at fjerne henvisningen til radioaktive stoffer, da det ville stride imod det oprindelige mål fra 2002. Endelig skal kravet i strategien for havmiljøet om udnyttelsen af havet tilpasses og ændres for at falde inden for rammerne af strategien for havmiljøet.
Adamos Adamou
for GUE/NGL-Gruppen. - (EL) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne rose fru Lienemann for det fremragende arbejde, hun har gjort med betænkningen, og fremhæve, at hun i stort omfang har formået at medtage alle medlemmers og alle ikkestatslige organisationers synspunkter i betænkningen, og resultatet er en væsentlig forbedring af Kommissionens oprindelige tekst.
Havmiljøet, som er en grundlæggende, værdifuld kilde til liv, trues dagligt. Havforurening, klimaændringer, søfart og bebyggelser ved kysten truer fortsat havmiljøet og påvirker menneskets sundhed i en negativ retning.
Det pågældende direktiv, der har til formål at dække de miljøpolitiske huller, er et vigtigt skridt mod forbedring af sundheden og genetablering af havene.
Det er vigtigt, at vi støtter ændringsforslag om, at medlemsstaterne skal fremskynde en god miljøstatus, ændringsforslag, der anerkender truslerne mod havmiljøet, og som tager sigte på en så snæver som muligt tidsramme for direktivets gennemførelse. Det drejer sig om ændringsforslag 24, 27, 73 og 78, som jeg vil opfordre Dem til at stemme for.
Desuden bør medlemsstaternes aktiviteter baseres på forebyggelsesprincippet i en model, som er baseret på økosystemet, samtidig med at der bør tages højde for korrekte evalueringer, som foretages på grundlag af gældende europæisk lovgivning. Dette er omhandlet i ændringsforslag 23, 49, 45, 51 og 60.
Til sidst vil jeg opfordre Dem til at støtte ændringsforslag 81 og 82 om forbud mod systematisk eller overlagt udledning af faste, flydende eller luftformige stoffer i vandsøjlen eller havbunden i overensstemmelse med de bestemmelser, der indføres om CO2, og bortset fra de tilfælde, hvor der er givet tilladelse i henhold til folkeretten og er gennemført en miljøkonsekvensvurdering i henhold til direktivet.
Sebastiano  Musumeci
Hr. formand, kære kolleger! De to betænkninger, der er genstand for vores forhandling, kunne ikke komme på et mere belejligt tidspunkt, nemlig nu, hvor vi drøfter den famøse konstruktion af den baltiske gasledning, der - eftersom der ikke er blevet foretaget nogen seriøse undersøgelser af de miljømæssige konsekvenser - risikerer at være en katastrofe for økosystemet i et hav, der i øvrigt allerede lider under et bekymrende forureningsniveau. Og det er ikke alt, for også Middelhavets nordlige og sydlige kyster, hvor fiskeressourcerne hele tiden bliver mindre, lider visse steder under en omfattende forurening, der bl.a. skyldes udvindingen og ikke mindst raffineringen af olie. Her tænker jeg navnlig på industriområdet ved Siracusa i Sicilien, der er Europas største samlingssted for petrokemiske virksomheder.
I samme industriområde er der - foruden en meget stor luftforurening, som giver et alvorligt problem med misdannelser hos nyfødte og en uacceptabelt høj dødelighed på grund af kræft, der sågar ligger 57 % over Italiens gennemsnit - et problem med havforurening. Konsekvenserne heraf er selvfølgelig, at fiskeressourcerne - som er af dårlig kvalitet - bliver reduceret til et absolut minimum, og at fiskerne, som ofte er små selvstændige, enten skal sejle flere mil for at finde et hav, hvor der er fisk, eller bliver nødt til at opgive deres gamle erhverv. Som om det ikke var nok, planlægger man at opføre et forgasningsanlæg i samme industriområde, hvilket jeg flere gange har klaget over her i Parlamentet.
Derfor er det, hr. formand, en god idé med forslaget til direktiv om en strategi for havmiljøet og de fornuftige ændringsforslag, der efter vores mening forbedrer det. Det er ikke mindst ønskeligt, at man forkorter fristerne for at nå målsætningerne om et godt økosystem og miljø. Vi er nødt til at indhente de store forsinkelser, som er opstået i Europa på dette område, og den tid, som politik tager, er som bekendt ikke altid forenelig med naturens behov. Fra i aften har vi lov til at være lidt mere optimistiske.
Urszula Krupa
Hr. formand! Havmiljøet har i ganske lang tid været udsat for forskellige trusler, og derfor er det nødvendigt med en vidtrækkende strategi for havmiljøet. EU's territorialfarvande er større end hele dets landområde, det har over 1.200 havne, og 90 % af eksporten foregår via havet. Vi finder det afgørende vigtigt at understrege den indbyrdes afhængighed mellem den fælles fiskeripolitik og den foreslåede havmiljøstrategi. Det er logisk og tilrådeligt at tillade et farligt fartøj, der er straffet, at sejle til det nærmeste tilflugtssted og derefter til det nærmest tilgængelige skibsværft, medmindre det udgør en sundhedsmæssig eller miljømæssig fare.
Et andet forslag, der fortjener opmærksomhed, er forslaget om at erklære Arktis for et naturreservat, der er helliget fred og videnskab.
John Purvis
(EN) Hr. formand! Jeg har det privilegium at repræsentere Skotland her i Parlamentet, hvilket er ensbetydende med, at jeg også repræsenterer en stor andel af EU's indenlandske ressourcer af olie og gas. Sådan som jeg forstår det, er vi indstillet på at maksimere potentialet af vores indenlandske energiressourcer. Det er fornuftigt af økonomiske, logistiske og forsyningssikkerhedsmæssige grunde. Udvindingen af kulbrinter i Nordsøen er allerede omfattet af passende bestemmelser, hvad angår alle miljømæssige og økologiske aspekter. Alligevel vil visse ændringsforslag vedtaget af Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed effektivt stoppe udnyttelsen af disse ressourcer. Det er helt absurd. Som jeg forstår det, vil disse ændringsforslag tilmed betyde en suspension af et stort offshore-vindprojekt i Moray Firth. Mange af forskningsmidlerne hertil kom fra EU.
Vil vi gerne tage os latterligt ud? Ønsker vi at hæmme vores få indenlandske energiressourcer og blive endnu mere afhængige af en eller to dominerende og ofte herskesyge eksterne leverandører? Nordsøens økologi skal fremover anskues ud fra en holistisk synsvinkel og på Nordsøens vilkår. Nordsøen er ikke Middelhavet.
Jeg vil opfordre ordføreren og andre fornuftige grupper til at støtte ændringsforslagene fra PPE-DE, der vil gøre dette forslag ambitiøst - ja - men også ansvarligt og praktisk anvendeligt.
Åsa Westlund
(SV) Hr. formand! Jeg vil takke fru Lienemann og hr. Kušķis, som efter min mening har gjort et meget fortjenstfuldt arbejde med disse direktiver.
Jeg bor selv ved Østersøen og har desværre derfor på meget nær hold set, hvad det betyder for enkelte mennesker, men også for beskæftigelsen og væksten, når havets økosystem er ude af balance. Jeg ved også, at folk forventer, at vi her i Parlamentet tager initiativ og gør noget ved de problemer, som de oplever hver dag. Derfor håber jeg ikke, at Parlamentet i morgen lytter på de foregående talere, men i stedet giver bred støtte til de ændringer, som Miljøudvalget står bag.
Det første er en hurtigt opsnappet proces, som betyder, at foranstaltningerne iværksættes tidligere, og en betydeligt mere ambitiøs tidstabel for, hvornår målet for en god miljøtilstand i vores havmiljø kan nås, end den, Kommissionen har foreslået. Det andet er tydeligere definerede målsætninger, der, præcis som fru Lienemann sagde, er en garanti for, at vi faktisk opnår noget, og at det ikke bare ender i tom snak. Endelig handler det om, at det hav, som måske befinder sig i den værste situation, Østersøen, bliver et pilotområde for denne strategi, hvor foranstaltningerne skal iværksættes særskilt tidligt, og hvor det så gerne må være baseret på Helsingforskonventionen. Det er nødvendigt for at redde Østersøen.
Henrik Lax
(SV) Hr. formand! For to uger siden offentliggjorde Nicholas Stern, tidligere ansat i Verdensbanken, for den britiske regering en chokerende rapport om følgerne af klimaændringerne. Det var ord og ingen sange. Vi må ikke længere vurdere naturen som noget uden værdi. Hvis vi gør det, kan det nemlig få uberegnelige følger. Det samme gælder også havets tilstand.
Vi fra ALDE-Gruppen har i Miljøudvalget udarbejdet en del ændringsforslag. Formålet med dem er at øge ambitionsniveauet, få udarbejdet strammere tidstabeller, styrke samarbejdet med tredjelande, f.eks. Rusland, og stoppe huller i lovgivningen. Et alvorligt hul er f.eks. de internationale vandområder, som begynder 12 sømil uden for kysten. I den såbare Østersø fortsætter især lastefartøjer, men også passagerfartøjer, med at dumpe toiletaffald direkte ud i havet. Det kan de gøre lovligt i internationalt farvand. Ude på Østersøen "tisser og laver" 1.800 fartøjer hele tiden. Det er ufatteligt! Vi er glade for, at ordføreren og skyggeordførerne, som vi har arbejdet sammen med, tager vores ændringsforslag om kontrol af dette hul i loven med. Det skal gennemføres hurtigt og ikke således, at beslutningen drukner i internationale maritime organisationers beslutningsmaskineri i årevis.
Vi skal have et højt ambitionsniveau. EU skal støtte Rusland i bestræbelserne på at rense alt spildevand fra Skt. Petersborg. Det bliver dyrt, men at lade være bliver endnu dyrere. Olieboringer og gasledninger skal ikke i økonomiens navn prioriteres frem for de miljørisici, de udgør. Også trafikkens skadevirkninger skal reduceres.
Jeg tror, at befolkningen vil se, at EU virkelig er handlekraftigt i disse menneskehedens skæbnespørgsmål. Kun på den måde kan vi styrke troen på Unionen. Målet skal være at beskytte og genoprette tilstanden i Europas have og sørge for, at menneskelige aktiviteter udføres på en bæredygtig måde.
Ian Hudghton
(EN) Hr. formand! EU har 68.000 km kystlinje. Skotland har 11.000 km kystlinje. Næsten 50 % af EU's befolkning bor mindre end 50 km fra havet. I Skotland bor 70 % mindre end 10 km fra havet. Det er selvfølgelig i Skotlands langsigtede interesse at beskytte havmiljøet og bevare sine mange havressourcer ud i fremtiden.
Skotland har olie- og gasreserver til mindst 30 år ud i fremtiden. Jeg vil støtte forskellige ændringsforslag, der vil sikre, at olie- og gasudvinding fortsat kan gavne Skotlands og EU's økonomi.
Jeg kan ikke støtte udvalgets ændringsforslag 8 i Lienemann-betænkningen i dets nuværende udformning, da det forsøger at forbinde strategien for havmiljøet med "principperne i den fælles fiskeripolitik". Den fælles fiskeripolitik har været en ynkelig fiasko, og det sidste jeg ønsker at se, er, at en ny strategi for havmiljøet forbindes med et så fejlbehæftet sæt principper.
Tanken om, at medlemsstaterne skal bestemme, hvad god miljøtilstand er i farvandene under deres jurisdiktion, samtidig med at de skal samarbejde med deres naboer i logiske havregioner, giver god mening. Fiskeriforvaltning skal bringes ind i denne fornuftssituation, og jurisdiktionen skal gives tilbage til medlemsstaterne, så f.eks. landene omkring Nordsøen kan samarbejde med dem, der har mest at vinde ved at fremme en bevaring, hvilket kan fremme initiativet om udarbejdelse af en strategi for havmiljøet.
Georgios Toussas
(EL) Hr. formand! Systemerne til beskyttelse af havmiljøet dækkes sporadisk via EU-politikker for forskellige sektorer, men med det resultat, at vi får et sammensurium af politikker, retsakter og handlingsplaner uden en samlet, integreret politik for beskyttelse af havmiljøet.
Målet for de to kombinerede lovforanstaltninger om en tematisk strategi for beskyttelse og bevaring af havmiljøet samt havstrategidirektivet er at opnå en god havmiljøtilstand i EU inden 2021. Hvis vi tager for det første de to foranstaltningers generelle karakter i betragtning og for det andet de søjler, som de er baseret på, står det imidlertid klart, at vi ikke vil have en god havmiljøtilstand i 2021 - vi vil ikke engang få en forbedring af den nuværende dårlige tilstand, som omtales direkte i begrundelsen til direktivforslaget, hvor det fremhæves, at der samlet set er konstateret en væsentlig forringelse af havmiljøet i de seneste årtier.
FN's videnskabeligt underbyggede data er ubestridelige, og de fortæller, hvilke faktorer der belaster og forurener havmiljøet, nemlig industrierne ved kysten og søfarten og ligeledes manglende eller for ringe infrastruktur til oplagring og bearbejdning af affald.
Hvad der er vigtigere, er de søjler, som både temastrategi og direktivforslag hviler på, nemlig den fælles fiskeripolitik og grønbogen om EU's søfartspolitik. Alt dette naturligvis inden for rammerne af det sjette miljøhandlingsprogram for perioden 2002-2012, som vi har kritiseret så voldsomt.
Efter vores opfattelse er der i bund og grund tale om mange, men ubetydelige foranstaltninger, som er på bølgelængde med Kommissionens forslag, hvis modigste og mest ambitiøse mål er at rykke fristen frem fra 2021 til 2017.
(Formanden afbrød taleren)
Cristina Gutiérrez-Cortines
(ES) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske fru Lienemann oprigtigt, og der er ikke tale om en overfladisk eller protokollær lykønskning. Jeg synes, at hun har opnået noget vigtigt med dette direktiv. Takket være hendes store erfaring har hun et særdeles godt kendskab til filosofien bag den europæiske lovgivning, og hun har opnået et enkelt og kort direktiv. Til trods for antallet af ændringsforslag indeholder det ikke for mange ting, og hendes egne ændringsforslag er af meget generisk art, som det sig hør og bør for et rammedirektiv. Det ses, at hun har arbejdet sammen med eksperter og har været åben over for mange forslag. Der har ikke engang været behov for ændringsforslag for at få nogle af disse med.
Jeg vil gerne sige, at det er helt ekstraordinært og fantastisk, at Europa endelig beskæftiger sig med havet. Det var på tide. Men jeg vil også gerne sige, at dette direktiv bør være starten på en senere udvikling af lovgivningen, for netop fordi det er en rammedirektiv, er der fortsat mange aspekter, der bør videreudvikles i fremtiden, og det vil jeg gerne tale om.
F.eks. foreslås der i ændringsforslag 27, der er praktisk taget magen til ændringsforslag 86, som er stillet af min gruppe, mange aspekter, der burde videreudvikles, bl.a. de talrige industrielle aktiviteter på havet, hvoraf mange såsom afsaltning - jeg er ikke imod det, men det er endnu ikke blevet undersøgt - og metoderne til undersøgelse af indvirkningen på havmiljøet praktisk taget er i deres vorden, dvs. at de ikke er blevet gennemført.
Jeg synes også, at der skal udvikles flere indikatorer, og at der skal udarbejdes digitale søkort, som også bør anvendes til kulturelle formål.
Efter min mening er en af verdenshistoriens og Europas histories skatte netop de arkæologiske kort. Det er et spørgsmål, vi bør arbejde videre med for at bevare vores arv, og jeg tror, at det vil blive en af de mest spændende opdagelser for os alle.
Evangelia Tzampazi
(EL) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne rose fru Lienemann for hendes fremragende, grundige arbejde.
Det er nu tvingende nødvendigt, at EU får en integreret politik for beskyttelse af havmiljøet, da den hidtil gældende, sporadiske lovgivning ikke har gjort det muligt at afværge reduktionen af biodiversiteten og tabet af habitater. Det er derfor vores pligt over for de kommende generationer at opnå et meget højt niveau af beskyttelse af havmiljøet, så vi kan kombinere vores strategi for bæredygtig udvikling med Lissabon-målene, og vi må ikke glemme, at havet i mange EU-lande og for en betydelig del af befolkningen er en meget stor faktor i den økonomiske udvikling.
Samtidig får medlemsstaterne med dette direktiv en historisk chance for at samarbejde på et plan, som indtil for nylig har været et plan med uoverensstemmelser og konkurrence, f.eks. havfiskeriområder og fiskerikvoter.
Et grundlæggende mål bør være at opstille en klar definition af en god miljøtilstand i havøkosystemerne, så man når frem til en sammenhængende, effektiv havpolitik på EU-plan.
Et vigtigt skridt på vejen til dette mål er efter min opfattelse indførelsen af beskyttede havområder som et redskab til at beskytte økosystemerne og bekæmpe reduktionen af biodiversiteten. Samtidig kræver vi også, at fristen for at nå målene i direktivforslaget fremskyndes til 2017.
Marios Matsakis
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske fru Lienemann og hr. Kušķis med deres udmærkede betænkninger, der trods nogle skotske kollegers betragtninger er blevet kløgtigt styrket af Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed.
Europæiske farvande såvel som internationale farvande er ofte blevet brugt som skraldespand for affald af forskellig kvantitet og toksicitetsgrad. Denne praksis er håndhævet i mange år af individer, virksomheder og regeringer, der har vist beskedent kendskab eller hensyn til marine økosystemers enorme diversitet og betydning. I mange tilfælde har det resulteret i miljøskader af et hidtil ukendt omfang. I andre tilfælde balancerer visse arters overlevelse nu på en knivsæg.
Det er på høje tid, at EU beslutsomt intervenerer for at beskytte vores havmiljø. Derfor bør vi alle fuldt ud støtte disse to kærkomne betænkninger i håbet om, at gennemførelsen af de nødvendige strategier og direktiver vil foregå uhindret og blive udvidet til tredjelande, og at der indføres supplerende foranstaltninger i den nærmeste fremtid. Beskyttelsen af vores havmiljø er trods alt et vigtigt element med hensyn til at sikre vores egen overlevelse på denne planet.
Dorette Corbey
(NL) Hr. formand! Allerførst vil jeg give fru Lienemann en stor kompliment. Hun har virkelig skrevet en fortræffelig betænkning. Det er ikke let for fisk at overleve i de have og oceaner, som omgiver EU. Overfiskeri og forurening har skabt problemer. Når der ikke er mere, så er der ikke mere. Vi er derfor nødt til at træffe drastiske foranstaltninger nu for at undgå, at der ikke er flere fisk omkring 2040, som videnskabsfolk forudsiger. Det er en vigtig advarsel.
Havstrategien er et godt initiativ, men efter min mening er direktivet endnu ikke konkret nok. Allerførst skal der indføres fiskereservater. Ved at etablere reservater på ynglepladser får fisk mulighed for at forplante sig uforstyrret. I New Zealand og Australien har det vist sig, at dette virker. Hvis der foruden reservater også indføres bæredygtige fiskerimetoder, kan vi sikre fremtiden for fisk i farvandene omkring EU.
Desuden er det vigtigt at gøre noget ved de eksotiske fiskearter og problemet med ballastvand. De japanske østers har fundet et behageligt klima i Nordsøen uden naturlige fjender, men disse østers trives faktisk allerede for godt. Ballastvand kan nemt renses, og det er en fælles opgave. Havstrategidirektivet tvinger medlemsstater til at tænke over, hvordan havenes miljø kan forbedres, og hvordan vi kan forbedre vores samarbejde. Det er vigtigt for os alle sammen. Jeg støtter helhjertet fru Lienemanns betænkning, og jeg håber, at De alle vil gøre det samme.
Olle Schmidt
(SV) Hr. formand, hr. kommissær! Det føles godt at være tilbage igen, og jeg har begyndt mit arbejde med at læse to gode betænkninger.
At vores have kan overleve de belastninger, som havmiljøet udsættes for, er vores alle sammens ansvar. Der hviler et ekstra stort ansvar på Parlamentet og EU og for, at vi kan finde former for et grænseoverskridende arbejde med bestræbelser, som er samordnede og kraftfulde. Tiden er knap, som mange har påpeget, yderst knap.
I den del af Europa, hvor jeg bor, er Østersøen det vigtigste hav og det hav, som er blevet udsat og stadig udsættes for de største trusler. Det er derfor, vi med stor bekymring ser på den planlagte gasledning fra Rusland til Tyskland. I morgen skal de mere detaljerede planer præsenteres. En gasledning i den følsomme Østersø udgør en stor miljøtrussel. Gasledningen kan skades af fartøjer, af tilbageblevne gamle miner og udsættes for terrorangreb. Gasledningen udgør en trussel mod miljøet og fiskeriet, både mens den anlægges og i driftstiden. Risiciene er efter min mening betydeligt større end fordelene. Europa har helt sikkert behov for energiforsyning, men denne naturgasledning skal ikke lægges på Østersøens bund. Hvis gasledningen skal anlægges, skal det ske på land - for havmiljøets og for Østersøens skyld!
Vladimír Špidla
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg har fulgt forhandlingen med interesse, og det glæder mig at se, at De i princippet har godkendt den holistiske strategi, som Kommissionen foretrækker. På den anden side er det klart, at dette emne er komplekst og kræver en hurtig indsats på mange områder. Det er også klart, at der er dukket en række forskellige meninger op, og at der er behov for yderligere analyse og præcisering.
Jeg vil omtale nogle af de vigtigste ændringsforslag nærmere.
I tidsplanen for gennemførelse (ændringsforslag 20, 24, 31, 32, 35 og 69) valgte Kommissionen 2021 som det tidspunkt, hvor medlemsstaterne skal have opnået en "god miljøtilstand" i deres havmiljøer. Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed foreslog en tidligere dato.
Selv om Kommissionen ønsker, at der hurtigt opnås en god miljøtilstand, er udvalgets dato efter min mening ikke realistisk. I Kommissionens forslag behandles først behovet for at opnå en bedre forståelse af havmiljøet og truslerne mod det og dernæst behovet for handling. For at finde de mest passende og omkostningseffektive foranstaltninger til beskyttelse af havmiljøet skal vi skaffe os den vigtige viden og de vigtige kvalifikationer. At fremskynde tidsfristerne under disse omstændigheder ville virke mod hensigten.
Dette står klart, særlig i betragtning af parallellerne til det nuværende rammedirektiv for vandpolitik, som dette direktiv er tæt forbundet med. I rammedirektivet for vandpolitik, som blev vedtaget i 2000 med et godt resultat, fordi fru Lienemann var ordfører, kræves der en god miljøtilstand senest i 2015, dvs. 15 år efter vedtagelsen af direktivet. Direktivet om havmiljøpolitiske foranstaltninger skal fungere på samme måde.
I betragtning af omfanget af det havområde, der er omfattet af direktivet om havmiljøpolitiske foranstaltninger, og i betragtning af opgavens omfang, er der ingen tvivl om, at den tidsplan, vi foreslår, er meget ambitiøs. Den dato, Kommissionen foreslår i direktivet, nemlig 2021, falder endvidere sammen med den første revision af vandområdeplanen inden for EU's rammedirektiv for vandpolitik, idet dette muliggør synergier i forbindelse med den videre gennemførelse af begge direktiver.
Bortset herfra mener Kommissionen ikke, at det ville være praktisk anvendeligt at anmode medlemsstaterne om at opnå en god miljøtilstand senest i 2021, som Miljøudvalget foreslår i direktivet. Det ville heller ikke være realistisk. De foranstaltninger, der skal træffes som led i havmiljøstrategien, skal være etableret og iværksat senest i 2018 i henhold til den foreslåede tidsplan. Nogle foranstaltninger vil ikke give omgående resultater, da der vil gå nogen tid, før nogle af økosystemerne reagerer på foranstaltningerne. Der skal imidlertid vises fremskridt hen imod en god miljøtilstand, og derfor har Kommissionen foreslået idéen om at opnå en god miljøtilstand.
Kommissionen er villig til at støtte, at der tilføjes en artikel, hvor betydningen af beskyttede havområder (ændringsforslag 27, 39, 62 og 72) understreges. En sådan artikel bør ideelt set baseres på artikel 6 i rammedirektivet for vandpolitik om beskyttede områder.
Kommissionen er også villig til at støtte tanken om, at det for at opfylde målene i direktivet kan være nødvendigt at oprette flere beskyttede områder eller endog lukkede naturreservater. Den kan imidlertid ikke acceptere forslaget fra Miljøudvalget om obligatorisk oprettelse af beskyttede havområder som led i gennemførelsen af det foreslåede direktiv. Der bør kun oprettes beskyttede havområder, når de kan bidrage direkte til at opnå en god miljøtilstand. De bør ikke blot oprettes som et mål i sig selv, men betragtes som et middel og ikke et mål.
Kommissionen tilslutter sig udvalgets ønske om at integrere den grundlæggende definition af god miljøtilstand (ændringsforslag 80) direkte i direktivet.
Kommissionen har dog problemer med den liste over definitioner, som Miljøudvalget foreslår. Mange af disse definitioner er baseret på de faktorer, der har indflydelse på havmiljøet og truslerne mod det, og ikke på kvaliteten af økosystemet. Dette er en farlig strategi, da en række potentielle risici og trusler kan være udeladt eller på den anden side ikke er tilstrækkeligt understreget. Det er endnu vigtigere, at hvis vi kun overvåger påvirkningsfaktorerne, vil EU ikke være i stand til at bevæge sig væk fra den nuværende opsplittede strategi for forvaltning af havmiljøet og hen imod en mere integreret strategi, som ville omfatte alle faktorerne samt deres gensidige virkning på havmiljøet.
Endelig er der med hensyn til finansieringsspørgsmål (ændringsforslag 19 og 74) en række EU-finansieringsmekanismer, som medlemsstaterne kan anvende, f.eks. strukturfondene, Life+ og det syvende rammeprogram for forskning. Følgelig er det ikke nødvendigt at oprette særlige finansieringsmekanismer.
Under forhandlingen er hele kompleksiteten i dette spørgsmål blevet berørt, herunder at havmiljøet bliver forurenet fra atmosfæren, og at kvaliteten af havmiljøet i vid udstrækning afhænger af, at vi tager fat på klimaændringerne. Det er også blevet nævnt, at en række have ikke er medtaget, f.eks. Sortehavet, og selvfølgelig vil Rumæniens og Bulgariens holdning ændre situationen grundlæggende og åbne for nye muligheder. Hvad angår Det nordlige Ishav, er det på grund af dets geografiske placering ikke muligt at ændre Kommissionens holdning ret meget, og det er heller ikke muligt at indføre en uafhængig strategi for dette usædvanligt følsomme miljø, selv om det på ingen måde er forbundet direkte med EU's område.
Hr. formand! Jeg vil videresende listen med Kommissionens holdninger til ændringsforslagene til Parlamentets tjenestegrene.
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag kl. 11.30.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Hélène Goudin
(SV) Det er meget glædeligt, at opmærksomheden er rettet mod havmiljøspørgsmål, da der er et stort behov for at sikre, at vores hav ikke forurenes eller ødelægges endnu mere. Miljøudvalgets ændringsforslag er for en stor del positive og vil forhåbentlig være med til at forbedre tilstanden i havmiljøet, ikke mindst ved, at der defineres en god miljøtilstand.
I Kommissionens forslag er der imidlertid en artikel, som vækker en vis bekymring. I artikel 13, om særlige områder, åbnes der mulighed for til en vis grad at se bort fra miljømålene, hvis forandringerne i et område er sket som følge af foranstaltninger, som er truffet på grund af en stor almeninteresse. Man kan forestille sig, at denne artikel vil blive anført som meget vidtløftig. Det er derfor af største betydning, at Kommissionen er meget restriktiv, hvis og når dette sker, da vores alle sammens fremtidige miljø også er af stor almeninteresse.
Francesco Musotto
(IT) Europa er omgivet af fire have og to oceaner, der omfatter forskellige typer økosystemer og forskellige biogeografiske regioner. Den europæiske kyst er over 100.000 km lang, og her bor 16 % af de europæiske borgere. Mange af dem er tæt knyttet til havet på grund af deres arbejde, fritid eller sport, eller fordi det er en kilde til natur- og energiressourcer. Når der er tale om lukkede eller delvist lukkede have som Sortehavet, Østersøen og Middelhavet, er risikoen for forurening særlig høj.
Forslaget til direktiv om en strategi for havmiljøet, som efter min mening er fornuftigt og hensigtsmæssigt, skal gøre det muligt at supplere og styrke de nuværende politiske rammer for havmiljøet i Europa. Dets effektivitet vil være afgørende for de europæiske haves sundhedstilstand i fremtiden, og direktivet har det nødvendige potentiale til at sikre det miljøgrundlag, der giver en bæredygtig brug af ressourcerne og havets funktioner, både i og uden for Europa.
