2. Bortførelse af journalisten Alan Johnston i Gaza
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om bortførelse af journalisten Alan Johnston i Gaza.
Richard Howitt 
Fru formand! Med Deres billigelse vil jeg gerne begynde med at nævne, at sidste uge samledes over tusinde medarbejdere hos BBC, venner og kolleger til Alan Johnston, i sympati med ham i BBC-bygninger over hele verden. Jeg vil gerne hilse de BBC-medarbejdere velkommen, som arbejder her i Strasbourg, og som i respekt for deres forsvundne kollega befinder sig i tilhørerlogen i dag for at følge forhandlingen.
(Bifald)
Når der sker en bortførelse et sted i verden, søger offerets venner og familie altid mediernes hjælp for at sørge for, at offentligheden og vi politikere ikke glemmer deres kæres skæbne. Når den bortførte selv er journalist, er det vores ansvar at værne om deres skæbne, som de værner om andres.
Det er tilfældet med BBC-journalisten Alan Johnston, som blev bortført i Gaza for 46 dage siden. Alans personlige karriere symboliserer BBC's enestående ry for integritet og objektivitet. Alan har tidligere arbejdet i Usbekistan og Afghanistan og rapporterer nu med stort engagement om det palæstinensiske folk, som han har nære forbindelser til og dyb respekt for. Det har gjort indtryk på hans publikum, og i løbet af ugen har 50.000 mennesker skrevet under på en underskriftindsamling på nettet, der opfordrer til, at han bliver frigivet.
Vores tanker er naturligvis først og fremmest hos Graham og Margaret Johnston og de øvrige medlemmer af hans familie, som vi sender vores sympati og støtte.
Jeg vil gerne udtrykke min respekt for den indsats, hele ledelsen og alle medarbejdere i BBC har gjort, og for journalister og fagforeninger i Storbritannien og resten af verden, som er gået forrest for at få frigivet Alan.
En af kollegerne, der er her i dag, har fortalt mig, at Alan er kendt som en, der bringer historier til live. I dag er der hans liv, der er historien. Alan Johnstons modige tilstedeværelse i Gaza som den eneste permanent udstationerede vestlige journalist er lige præcis det, der gjorde det muligt for ham at rapportere om det palæstinensiske folks lidelser, og nu er han blevet det ultimative eksempel på en journalist, der bliver viklet ind i sin egen historie - offer for de samme lidelser.
Vi har hørt, at Alan er i live og i sikkerhed, men ikke, hvem der holder ham fanget. Vi kan spekulere på, om hans bortførelse skete af politiske eller økonomiske årsager eller for at opnå anerkendelse, men vi ved ikke, om det skete af en af disse årsager, og i givet fald hvilken. Vi kan erkende, at det kræver politisk forståelse og en politisk løsning at forhindre, at det, der er sket for Alan, sker for andre.
I dag er vores reaktion imidlertid ikke politisk - den er humanitær, og vi siger til alle, der lytter: Frigiv Alan Johnston uskadt og uhindret. Europa-Parlamentet ville hilse de løfter om hjælp velkommen, som Europas udenrigsministre gav denne uge, og det samme gælder den "permanente kontakt", som vores egen højtstående repræsentant har lovet. Vi er sikre på, at De vil opfylde disse løfter. Jeg kan også forstå, at kommissær Almunia som reaktion på dagens forhandling vil love, at hans kollega hr. Michel vil forfølge sagen om Alan Johnston over for præsident Abbas og repræsentanter for Den Palæstinensiske Myndighed i weekenden. Vi takker Dem.
Parlamentet anerkender Den Palæstinensiske Myndigheds støtte og samarbejde, og vi er stolte af Europas støtte til opretholdelse af Deres medarbejdere og de vigtige opgaver, de udfører, men det er Deres efterretningstjenester, der har været i stand til at få kontakt med dem, der har bortført Alan, og det er Dem, vi sætter vores lid til i forhold til at opnå et gennembrud.
Inden for radioverdenen siger man, at den største synd er ikke at sige noget i mikrofonen. Bortførelsen af Alan Johnston er en radiotavshed, der nu må bringes til ophør
(Bifald)
Marcin Libicki 
Fru formand! Der findes journalister, der udfører deres pligter mere eller mindre tilfredsstillende, ligesom der er gode og mindre gode medier. Alan Johnston var en god journalist, der arbejdede for et velkendt, populært og respekteret medie, nemlig BBC. Alan Johnston blev bortført på trods af eller på grund af, at han lige præcis ønskede at arbejde for og blandt menneskene i Mellemøsten, et område, der befinder sig i krise. Han arbejdede for disse mennesker ved at informere verden om deres situation, og ved at give os denne information satte han os politikere i stand til at også at forsøge at løse krisen, en krise som vi desværre kun har meget lidt indflydelse på.
Bortførelser, terrorisme og drab er desværre alle sammen ting, der er en del af verden af i dag, en verden hvor der ikke længere eksisterer principper, ikke engang - hvis man må have lov at beskrive det sådan - principperne for krigsførelse. Disse krige udkæmpes på den usleste måde. Alan Johnston blev offer for dette fænomen. I en vis grad er vi alle ofre. Jeg håber, at de relevante myndigheder vil gøre alt for at befri Alan Johnston.
Marios Matsakis 
Fru formand! Der er ingen tvivl om, at palæstinenserne i Gaza lider stærkt under den grove overtrædelse af deres menneskerettigheder i form af den frygtelige belejringstilstand, de påtvinges af den israelske regerings aggressive handlinger og af vestlige regeringers tolerance for disse handlinger.
Samtidig er der ingen tvivl om, at palæstinensernes daglige elendighed kommer til offentlighedens kendskab gennem journalisters arbejde. Disse journalister sætter livet på spil i den gode sags tjeneste, som informationsfrihed er, og er dermed med til at hjælpe det palæstinensiske folk i kampen for retfærdighed. Bortførelsen af journalister som Alan Johnston er følgelig imod det palæstinensiske folks interesser og er til stor skade for deres rimelige krav. Vi opfordrer det palæstinensiske folk til at intensivere deres indsats for at få frigivet Alan Johnston. Vi tror, at de derved mest af alt vil hjælpe sig selv.
Erik Meijer 
Fru formand! Gazastriben er et lille, men stærkt urbaniseret område, og det er så godt som afskåret fra omverdenen. Planerne om at etablere en havn og en lufthavn med EU-midler er ikke blevet gennemført på grund af nabostaten Israels modstand. Den åbne forbindelse til den langt større del af den fremtidige palæstinensiske stat, som ligger langs Jordanfloden, er heller ikke etableret. Israel, som i lang tid tilbød beskæftigelse, har af frygt for anslag i vid udstrækning lukket for denne mulighed og lader langt færre personer komme ind via grænseovergangen Erez.
Israel kontrollerer også grænseovergangen til Egypten. I dette isolerede område bor en stor del af den palæstinensiske befolkning, tæt sammen, uden arbejde, uden indkomst og uden tilstrækkelige boliger. Den fornuftige beslutning om tilbagetrækning af de israelske bosættelser fra dette kystområde løste ganske vist nogle problemer for de af omgivelserne forhadte indbyggere i de pågældende landsbyer, men var næppe nogen løsning for de øvrige indbyggere.
Gaza er et kriseramt område, som er befolket af mennesker uden fremtidsudsigter. Det gør området til en slags fængsel og arnested for desperate handlinger. De desperate handlinger bestod i lang tid først og fremmest af selvmordsanslag rettet mod israelske mål, men der indgår også bortførelser. Alan Johnston er den femtende journalist, der bortføres i Gazastriben, og i den måned, der fulgte bortførelsen, hørte vi længe intet nyt om ham.
Alle palæstinensiske ledere, præsident Mahmoud Abbas, premierminister Ismail Haniya og den tilfangetagne PLO-hovedkandidat Marwan Barghouti, er enige om at fordømme den slags ugerninger. Grundet manglen på overbevisende succeser på vejen mod deres egen stat, mod faciliteter og indtægter til det palæstinensiske folk er de ved at miste kontrollen over begivenhederne. Savnes der fremtidsperspektiver for Gaza, overtager ukendte kriminelle magten. Det gør ikke situationen bedre for Palæstina og Israel. For journalister bliver det, som det er tilfældet i Irak og Afghanistan, stadig vanskeligere at følge udviklingen på stedet. Derfor må vi være på vagt, og derfor må de bortførte journalister løslades.
Carl Schlyter 
Fru formand! Sidste år blev et rekordstort antal journalister i hele verden kidnappet og døde. Det er nu vores pligt at sikre, at den rekord ikke slås i 2007, og vi har pligt til at hjælpe Alan Johnston med at blive frigivet.
Mine tanker går til hans nærmeste familie, pårørende og kolleger, og jeg må sige, at jeg har store forhåbninger om, at han skal blive frigivet. Vi ved, at de palæstinensiske ledere fordømmer kidnapningen. Vi ved, at kidnapperne ikke har det palæstinensiske folks støtte. Vi ved, at de forstår, at Alan Johnston har gjort mere end nogen anden for at rapportere om deres lidelser i løbet af 16 år. Med disse faktorer i ryggen kan vi også bidrage til hans frigivelse.
Jeg har selv været i Gaza og ved, hvor vanskelig situationen er dér. Den bedste mulighed for, at vi alle kan hjælpe folket med at få en bedre situation, er dog at sørge for, at så mange journalister som muligt er til stede dér, og at så mange som muligt skriver om det, der sker. Da det palæstinensiske folk ved, at kidnapningen er imod deres interesser, er jeg sikker på, at kidnapperne ikke vil få nogen støtte og til sidst må frigive Alan Johnston.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou 
forslagsstiller. - (EL) Fru formand! Jeg vil også gerne udtrykke min sorg over denne begivenhed. Endnu en journalist, som havde modet til at udføre sit arbejde under vanskelige og farlige vilkår, er blevet offer for en kidnapning, hvorved vi som politikere og den internationale offentlighed også berøves den information, vi kunne have fået om de tragiske forhold i området.
Jeg håber, at dette har mobiliseret offentligheden og den politiske ledelse i de palæstinensiske områder, og at den nationale samlingsregering, som efterhånden bør blive mere synlig, viser sig effektiv og bidrager til frigivelsen af journalisten Alan Johnston, til afsløring af de skyldige og til placering af ansvaret.
I næste uge vil en delegation af parlamentsmedlemmer - heriblandt mig selv og andre medlemmer, der er til stede her - rejse til de palæstinensiske områder. Inden for rammerne af de internationale konventioner og vores bilaterale relationer med den palæstinensiske myndighed vil vi tilkendegive vores bekymring og - hvis problemet endnu ikke er løst - på alle måder lægge pres for at få frigivet Alan Johnston og opnå størst mulig garanti for sikkerheden for både de lokale borgere og besøgende i området.
Simon Coveney
Fru formand! Jeg håber, denne forhandling og beslutning vil være i stand til i beskedent omfang at forøge det internationale pres for at få frigivet Alan Johnston efter hans bortførelse for to uger siden.
Her i Parlamentet må vi bruge stærke vendinger og klart fordømme de voldshandlinger, der har fundet sted, og bortførelsen af en mand, der har opnået et ry som en af verdens førende mediefolk. Han har skabt sit ry gennem mange år - men især i de seneste tre år i Gaza - som en journalist, der er objektiv og nuanceret i sin rapportering om en meget vanskelig situation.
Vi opfordrer alle, som har nogen som helst indflydelse på eller magt over hans bortførere, til at gøre alt, hvad de kan, for at få ham frigivet. For det palæstinensiske folk gør denne krise blot en allerede tragisk situation endnu værre. Det sender det signal til resten af verden, at ikke engang erfarne journalister er velkomne eller sikre i Gaza.
Her er tale om en mand, som har informeret resten af verden om de lidelser, uretfærdigheder og tragedier, der fortsætter her. At slå ned på ham ved at bortføre ham er ikke kun en forfærdende forbrydelse i sig selv, men også skadeligt for det palæstinensiske folks egen sag.
Gaza er isoleret nok selv uden at afskære muligheden for præcis rapportering. Vi opfordrer særligt Den Palæstinensiske Myndighed til at gøre arbejdet for hans frigivelse til en absolut topprioritet og Rådet og Kommissionen til at maksimere deres indsats for at opnå det samme.
Sluttelig vil jeg udtrykke min oprigtige støtte til Alan Johnstons familie og venner på vegne af PPE-DE-Gruppen her i Parlamentet. Jeg håber, deres prøvelser snart vil komme til en forløsende og positiv afslutning.
Elizabeth Lynne
Fru formand! Jeg vil også gerne udtrykke min og ALDE-Gruppens støtte til Alan Johnston og hans familie.
Jeg tror ikke, nogen af os er i stand til at regne ud, hvorfor han holdes fanget. Han har konsekvent talt det palæstinensiske folks sag. Det er helt utroligt, at en mand som ham bliver bortført. Hvad er det, de håber at opnå? Det hjælper i hvert fald ikke den palæstinensiske sag, hvilket mange palæstinensere også har gjort opmærksom på. Hans eneste forseelse er hans tro på, at historien om Gaza og dets folk skal fortælles på en fair og nuanceret måde, og det har han gjort på fortrinlig vis i de sidste tre år. Han var den eneste udenlandske korrespondent, der boede fast i Gazastriben.
Vi havde alle håbet, at han ville være blevet frigivet på nuværende tidspunkt, da de 14 andre, der er blevet bortført siden 2005, er blevet frigivet, og i dag slutter vi os til dem, der opfordrer Den Palæstinensiske Myndighed til at fordoble sin indsats for at få Alan Johnston frigivet så hurtigt som muligt. Vi opfordrer også til, at angreb på journalister ophører. Hvad mere kan nogen af os sige? Jeg er sikker på, at folk i hele EU håber og beder for hans frigivelse. Det eneste, vi gør her i dag, er at prøve at slutte op om hans forældre and kolleger og sige til hans bortførere: I skal være klar over, at hvis der sker ham noget, vil I have mistet en kraftig stemme, der fortæller jeres historie til verden. Det eneste, I vil opnå, er at isolere jer selv og det palæstinensiske folk yderligere. Det kan ikke være, hvad I ønsker. I ønsker, at jeres stemmer skal blive hørt, ikke blive marginaliseret yderligere. Disse handlinger gør det sværere for de af os, der altid har støttet den palæstinensiske sag, at overbevise folk om argumentets gyldighed, og det er derfor, det har den stik modsatte virkning og forråder det palæstinensiske folk, hvis lidelser fortsætter.
Zuzana Roithová
(CS) Fru formand, mine damer og herrer! Jeg har underskrevet brevet fra medlemmerne af Parlamentet, der opfordrer de palæstinensiske myndigheder og andre organisationer til straks at sætte alle deres kræfter ind på at sikre den betingelsesløse frigivelse af BBC-journalisten.
Vi opfordrer nu indtrængende Kommissionen og Rådet til at gøre det samme og til at iværksætte sanktioner, hvis der ikke kommer noget ud af de diplomatiske forhandlinger. Bortførerne, der har tilbageholdt journalisten i 46 dage, og præsident Abbas må være klar over, at de holder hele Palæstinas udvikling tilbage og dømmer det til isolation.
Jeg vil gerne understrege, at løsladelsen af Alan Johnston har afgørende betydning for sikkerheden for alle journalister, der arbejder i Mellemøsten. Her i Parlamentet vil jeg gerne udtrykke den agtelse, jeg har for Johnstons arbejde de sidste tre år i Gaza, og rose det heltemod, hans journalistkolleger og deres familier udviser ved at opretholde den journalistiske frihed i konfliktområder over hele verden. De er en vigtig kilde til håb for lokalbefolkninger, der står ansigt til ansigt med forfærdende vold, som ikke ville blive retsforfulgt uden journalistisk frihed.
Europa må gøre alt, hvad det kan, for at sikre journalisters sikkerhed i dette område.
Sarah Ludford
(EN) Fru formand! Alan Johnston har været journalist for BBC i 16 år og har arbejdet i mange lande, bl.a. Afghanistan og Usbekistan, så det er ikke ligefrem, fordi han har valgt at leve et komfortabelt liv! I løbet af sine tre år i Gaza har han udviklet en stærk interesse for stedets sociale og politiske udvikling og har fortalt historien om befolkningen i Gaza. Som andre har sagt, er det grunden til, at det er så utroligt skadeligt for palæstinensernes sag, at han ikke kan udføre det arbejde, som han elsker og er så god til.
Alene i 2005 og 2006 blev 181 journalister og assistenter dræbt, 1678 anholdt, 56 bortført og 2780 fysisk angrebet eller truet. I 2006 blev det største antal dræbt siden 1994, nemlig 103 døde, især i Rwanda, Algeriet og det tidligere Jugoslavien. Censur og medieforbud er naturligvis udbredt og vedvarende.
I dette fælles beslutningsforslag opfordrer vi alle EU-institutioner - medlemsstaternes diplomater, den højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og Kommissionen - til at intensivere og koordinere deres indsats for at få hr. Johnston frigivet. Vi opfordrer også Den Palæstinensiske Myndighed til at forøge sin indsats, og den vil utvivlsomt gøre så meget mere, hvis det palæstinensiske folk lægger pres på den. Jeg takker alle i Gaza - journalister og borgere af enhver slags - for deres højlydte krav om frigivelse af Alan Johnston. De ved, at de behøver en hæderlig og dedikeret journalist til at give dem et vindue til verden.
Frie demokratier kan ikke trives uden pressefrihed. Samtidig med, at vi insisterer på, at Alan Johnston skal frigives uskadt, udtrykker vi vores respekt for alle de journalister, der har modet til at sætte deres egen sikkerhed på spil for at få sandheden frem, så vi alle kan nyde demokratiet.
Günter Nooke
Fru formand, mine damer og herrer! Lad mig benytte lejligheden til på Rådets vegne at komme med en kort bemærkning og give udtryk for, hvor meget denne sag berører os alle. Den 12. marts blev BBC-korrespondenten, Alan Johnston, bortført i Gaza. I Rådet (udenrigsministrene) herskede der stor bekymring over hr. Johnston i mandags, som har været savnet i seks uger. Vi kræver, at han bliver løsladt straks og betingelsesløst.
Hr. Johnston er en internationalt respekteret journalist med mange venner i Gaza, og det har altid ligget ham på sinde, at verden skulle se med egne øjne, hvordan situationen er der. Bortførelsen af ham er en kriminel handling, som jeg kun kan fordømme på det skarpeste. Jeg vil også gerne give udtryk for min medførelse med hans familie, som kæmper på hans vegne og som allerede har levet i angst og ængstelig uvished i mere end halvanden måned nu.
(Bifald)
Joaquín Almunia
Fru formand! Der er gået over seks uger, siden Alan Johnston blev bortført, og Kommissionen har udtrykt sin solidaritet med hans familie, venner og kolleger i denne meget vanskelige tid.
I sin egenskab af næstformand i Kommissionen har Margot Wallström på vegne af hele kollegiet udsendt en erklæring om bortførelsen af hr. Johnston, hvori hun udtrykker dyb bekymring over hans vanskelige situation og opfordrer til, at han bliver frigivet øjeblikkeligt. Denne uge har Rådet fordømt bortførelsen og opfordret til, at hr. Johnston bliver frigivet betingelsesløst. Endvidere tog min kollega Louis Michel også bortførelsen af BBC-journalisten op i går under et møde med den palæstinensiske vicepremierminister, hr. al-Ahmad. Han bad ham bruge hele hans indflydelse og alle hans kontakter og gøre alt, hvad der står i hans magt, for at finde hr. Johnston. Vicepremierministeren lovede hr. Michel, at han vil gøre alt, hvad han kan, for at sikre en hurtig frigivelse.
Kommissær Michel gentog disse opfordringer under sine møder med andre palæstinensiske samtalepartnere under sin tur til området. En intensiv, koordineret diplomatisk indsats er i gang for at få hr. Johnston frigivet øjeblikkeligt. Vores medarbejdere i Jerusalem følger udviklingen tæt og har informeret os om, at de palæstinensiske myndigheder i samarbejde med sikkerhedsstyrkerne diskuterer alle muligheder med den engelske regering med henblik på at sikre et positivt resultat.
Præsident Abbas prioriterer denne sag højt, og vi har bemærket os de offentlige udtalelser fra premierminister Haniyeh, og fra hr. Barghouti, på vegne af palæstinensiske fanger, samt fra palæstinensere rundt om i verden, som alle fordømmer bortførelsen.
Det er klart, at bortførelsen af en fremtrædende journalist som Alan Johnston, som har gjort så meget for at gøre verden opmærksom på palæstinensernes situation, er særligt bekymrende. Dem, der er ansvarlige for bortførelsen, gør det palæstinensiske folk og fredsprocessen i Mellemøsten en bjørnetjeneste.
(Bifald)
Formanden
Tak for disse udtalelser.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted om et øjeblik.
