Forberedelse af det uformelle topmøde mellem stats- og regeringscheferne (Lissabon, den 18.-19. oktober 2007) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om forberedelse af det uformelle topmøde mellem stats- og regeringscheferne (Lissabon, den 18.-19. oktober 2007).
Manuel Lobo Antunes
Hr. formand, mine damer og herrer! Inden jeg henviser specifikt til næste punkt på dagsordenen, som er årsagen til min tilstedeværelse i dag, ønsker jeg på vegne af den portugisiske regering og det portugisiske rådsformandskab at takke for den varme og venlige hyldest - så velfortjent efter min opfattelse - til det meget uventede og sørgelige tab af min landsmand og medlem af Parlamentet, dr. Fausto Correia.
Portugal var i chok efter nyheden, da der var tale om et virkelig godt menneske, som for os alle var et lysende eksempel i kampen for menneskelig værdighed og de værdier, som vi tror på: retsstatsprincippet og respekten for menneskerettighederne.
Det er et meget stort tab. Vi skal alle forsøge at følge hans eksempel, og jeg er meget taknemmelig for Parlamentets hyldest til ham, som den portugisiske regering naturligvis kan tilslutte sig.
(Bifald)
Margot Wallström
Hr. formand! Sidste år fortalte jeg Parlamentet om Kommissionens synspunkter om de fremskridt, som EU har opnået, og vi skitserede den såkaldte "tosporstilgang" - en aktivistisk politisk dagsorden og en ambitiøs tilgang til traktatreformen, som var målsætninger, der passede sammen. Der var stor enighed under forhandlingerne, og det tror jeg, at der var tre årsager til.
Tilgangen afspejler først og fremmest en styrket modenhed i EU på grund af EU's involvering i mange områder af borgernes dagligdag, som har skabt større forventninger. Tilbagegang til et Europa med den laveste fællesnævner vil være en stor fejltagelse. Dernæst var der på grund af udfordringerne med formidlingen af EU sammen med og til vores borgere behov for en ny tilgang med en større bevidsthed om, hvordan Europa forholder sig til borgernes sociale behov, deres økonomiske mål og deres grundlæggende værdier. Endelig er den nye tilgang ikke blot baseret på politisk instinkt, den er baseret på det arbejde, som Kommissionen iværksatte i plan "D" for demokrati, dialog og debat, hvori så mange medlemmer af Parlamentet tog så aktivt del.
Det Europæiske Råds uformelle møde i næste uge vil være et eksempel på den tosporede tilgang. Dels vil stats- og regeringscheferne afslutte regeringskonferencen og vedtage en ny reformtraktat, og dels har formandskabet signaleret sin intention om at uddybe debatten om, hvordan Europa skal forholde sig til globaliseringen.
Til at starte med har vi med reformtraktaten en tekst at arbejde ud fra, og det er et vigtigt resultat. Jeg ønsker at takke det portugisiske formandskab for indsatsen - ligesom vi hyldede det tyske formandskab - og den måde, hvorpå formandskabet stille og roligt, men med stort engagement, er nået videre i processen.
Ligesom min kollega fra formandskabet ønsker jeg også at takke Parlamentet for dets konstruktive rolle i den sidste fase. Vi har haft et godt samarbejde, og takket være hr. Brok, hr. Barón Crespo og hr. Duff har vi nu en bedre traktat med hensyn til bestemmelserne om rettigheder og statsborgerskab. Vi vil endvidere give EU's charter om grundlæggende rettigheder fuld status gennem en formel erklæring.
Tænk på, hvor mange der sagde, at et EU med 27 medlemsstater aldrig ville kunne blive enige om en traktattekst igen. Vi er næsten klar til at bevise, at de tog fejl, endnu en gang. Alle medlemsstaternes vilje til at nå til enighed viser også et Europa med mange idéer for fremtiden. Hvis vi når til enighed i næste uge, vil beslutningen om at holde sig tæt op ad mandatet være opretholdt. Vi skal nu overvinde de sidste forhindringer. Jeg er sikker på, at stats- og regeringscheferne er helt klar over, at ratifikationsprocessen i Lissabon ikke vil blive fremmet i en atmosfære af gensidige beskyldninger og konflikter.
Vi ville naturligvis helst have undgået "opt out-ordninger", men hvis det er den pris, der skal betales for at opnå fremskridt med en ambitiøs reformtraktat, er det noget, vi må acceptere. Sådan er det under forhandlinger og indgåelse af kompromiser.
Jeg ønsker endvidere at takke Parlamentet for at have reageret hurtigt og effektivt på Det Europæiske Råds opfordring til at stille forslag om den fremtidige sammensætning. Det er et vanskeligt og følsomt spørgsmål for alle, også for medlemsstaterne, og jeg ønsker at understrege nødvendigheden af at opnå enighed mellem Parlamentet og Rådet.
En sidste bemærkning om traktaten. Politisk enighed på Det Europæiske Råds møde er et vigtigt skridt, men, som alle ved, er det ikke enden på historien. Jeg håber, at vi vil kunne samarbejde om ratifikationsprocessen og opfatte det som en mulighed for at kommunikere, klarlægge og lytte i forhold til EU. Hvor det er muligt, skal vi koordinere, som Kommissionen foreslog i sidste uge i en ny meddelelse med titlen "Partnerskab om formidling af EU".
Vi har derudover brug for en traktat, der er så tilgængelig og let at forstå som mulig, med en samlet tekst, der skal fremlægges hurtigst muligt efter afslutningen af regeringskonferencen. Under ratifikationsprocessen - op til valget til Europa-Parlamentet i 2009 - vil vores politiske dagsorden for EU-borgerne være lige så vigtig for at opnå den rette indstilling, og i næste uge har vi takket være formandskabet en forhandling om Europa og globalisering. Tidspunktet kunne ikke være bedre. For hvert år, der går, er det mere og mere tydeligt, at globaliseringen betyder meget for denne generation af EU-borgere. Globaliseringen berører hver eneste borger på en eller anden måde, via de varer og tjenesteydelser, som vi køber, de programmer vi ser i tv, den energi vi bruger, og det arbejde, som vi udfører. Det er lykkedes EU at fastlægge en politik, hvori den grundlæggende forbindelse mellem økonomisk succes og socialsikring anerkendes. Men globalisering er ikke statisk, som sommerens turbulente finansielle markeder med al tydelighed har vist. Vi skal konstant tilpasse os nye omstændigheder.
Som hr. Lobo Antunes har nævnt, vedtog Kommissionen i sidste uge en meddelelse i forbindelse med denne forhandling, som også vil danne grundlag for forslag senere på året i forbindelse med gennemgang af Lissabonstrategien for vækst og beskæftigelse. Kommissionen mener, at Europa skal ruste sig til globaliseringen for at håndtere det pres, som globaliseringen lægger på vores økonomi, vores institutioner og vores borgere, men også for at udnytte mulighederne for at opnå større velstand, bekæmpe fattigdom, skabe nye markeder for vores produkter, etablere forstærket samarbejde og dele værdier. Af meddelelsen fremgår det også tydeligt, at globaliseringen ikke er en uimodståelig ekstern naturkraft med EU som passiv deltager. Vi kan forme globaliseringen og i nogen grad forme den i vores eget billede. Det er vores opgave at have tillid nok til vores værdier, vores vision og de værktøjer, som vi har til rådighed, med henblik på at sikre Europa i en verden med globalisering.
I meddelelsen afvises endvidere protektionisme. Vi skal beskytte vores borgere, men bekæmpe protektionisme, der kun vil forringe borgernes økonomiske forhold. Med meddelelsen viser vi vores partnere, at man ikke kan manipulere med os, og at vi vil forsvare de europæiske interesser. Det betyder rimelige konkurrenceforhold og sikring af, at åbenhed gælder alle. Det betyder, at vi ikke giver køb på vores høje standarder for sundhed, sikkerhed, miljø- og forbrugerbeskyttelse.
Meddelelsen er ligeledes kompromisløs med hensyn til EU's værdier. Vi kan opnå fremgang i en verden med globalisering, men vi ønsker at gøre det på vores egen måde. Vores vækst skal være bæredygtig. Vi har fastsat ambitiøse målsætninger for nedbringelse af drivhusgasemissioner og anvendelse af vedvarende energikilder, og vi vil opfylde målsætningerne. Mødet vil være en vigtig lejlighed til at bekræfte Europas globale lederskab inden topmødet i Bali.
Vi vil benytte vores sociale modeller til at sprede globaliseringens fordele i hele Europa. De sociale modeller er blandt vores største aktiver. De vil støtte EU-borgerne i tilpasningen til og håndteringen af de mange ændringer. Det sociale trepartstopmøde lige inden Det Europæiske Råds uformelle møde vil være en fremragende mulighed for at lægge kursen.
Det er helt tydeligt, at EU i dag giver EU-borgerne mulighed for at udnytte globaliseringen til fulde og skabe kontinentale rammer, som ingen enkelte lande kan opnå. For at skabe de rette europæiske rammer har vi et glimrende værktøj i form af Lissabonstrategien for vækst og beskæftigelse. Vores økonomiske analyse viser, at Lissabonstrategien begynder at skabe resultater. I meddelelsen peges der på en række politiske områder, der fortjener endnu større opmærksomhed i de næste tre år indtil 2010: uddannelse og flexicurity, herunder mere opmærksomhed på aktive integrationspolitikker og tilstrækkelig socialsikring, en femte frihed for idéer og forskere, miljøvenlig innovation, en lov for små virksomheder i Europa med henblik på at støtte millioner af små virksomheder i EU og skabe flere arbejdspladser. Ingen af disse punkter er lette at opnå, men det kan lade sig gøre. Jeg ved, at Parlamentet fortsat nøje vil følge de fremskridt, der opnås i Lissabonstrategien på EU-plan og nationalt plan. Deres synspunkter vedrørende de berørte punkter vil være vigtige input for den pakke, som vi vil vedtage i december.
Det Europæiske Råds uformelle møde er et vigtigt møde, der afholdes på et vigtigt tidspunkt. Lad os benytte lejligheden til at vise de europæiske borgere, at EU ser fremad og udformer EU's politikker under hensyntagen til fremtidens udfordringer og med de rette værktøjer.
(Bifald)
Elmar Brok  
ordfører. - (DE) Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru næstformand, kolleger! Dette er et eksempel på godt samarbejde mellem to rådsformandskaber: det tyske formandskab, der lagde grunden til et mandat, som nu har vist sig at være meget stabilt, vidtrækkende og radikalt, og det portugisiske formandskab, der har videreført mandatet. Efter de juridiske eksperters indsats står vi nu med en tekst, hvori emnerne er klare og veldefinerede - og forhåbentlig fortsætter succesen på mandag under udenrigsministermødet - og det viser, at der er en virkelig god chance for, at reformtraktaten vil være vedtaget på torsdag i næste uge.
De tre repræsentanter har besluttet at støtte mandatet. Ikke fordi alle vores ønsker opfyldes med mandatet, men fordi det er det bedste, vi kan håbe på, som situationen er nu, med henblik på at opnå større demokrati og handlekraft og styrke et udvidet EU's mulighed for at imødegå de udfordringer, som vi står over for i verden i dag, med hensyn til energiforsyningssikkerhed, terrorisme, udenrigs- og sikkerhedspolitik generelt, globalisering, organiseret kriminalitet, klimaændringer osv.
Succesen skyldes især, at vi har forbedret beslutningsprocedurerne i Rådet, at der er tilført nye kompetencer i sektoren for energiforsyningssikkerhed og på området for lovgivnings- og indenrigspolitik, som mine kolleger vil tale mere om, og at vi har løsningen for den tredje søjle. I denne sammenhæng får Europa-Parlamentet - og det er den anden fordel - medbestemmelsesret om disse spørgsmål, og Europa-Parlamentet vil i fremtiden i henhold til traktaten vil have medbestemmelsesret i 95 % af lovgivningssagerne, selv på det landbrugspolitiske område og i forbindelse med budgettet generelt. Man glemmer ofte, at alt dette indgår i pakken. Det betyder, at det demokratiske underskud, som EU har haft indtil nu, lukkes fuldt ud. Det er en betydelig fremgang!
Andre lande, der oplever vanskeligheder, har haft mulighed for at tilpasse ubalancer inden for anvendelsesområdet for mandatet og i forhandlingerne på grundlag af opt out-ordninger, som har meget klare tidsfrister, og derfor vil væksten generelt ikke blive begrænset, men deres muligheder i henhold til "common law" osv. vil blive opretholdt. De "røde linjer" sikres dermed, og det vil også afhjælpe en ratifikationsproces uden folkeafstemning, hvis jeg har forstået de relevante indlæg under forhandlingerne rigtigt.
Når EU's charter om grundlæggende rettigheder bliver retligt bindende, vil EU være en union, der bygger på værdier, endda med opt out-ordningerne, som alle kan opnå. Dette gælder dog ikke europæiske afgørelser, da europæisk lovgivning fastlægges kollektivt. Alt, hvad der er tilbage, er spørgsmålet om anvendelse i de enkelte medlemsstater med hensyn til rettigheder for domstole og borgere, og vi skal sikre, at der også skabes nye dimensioner på dette område med EU's charter om grundlæggende rettigheder og oprettelsen af EU's status som én enkelt juridisk person.
EU skal imidlertid overveje endnu en række punkter. Første punkt vedrører artikel 24 i mandatet - databeskyttelse i relation til eksterne forbindelser, der efter min opfattelse skal genformuleres eller specificeres med en erklæring om, at generelle spørgsmål om databeskyttelse, f.eks. passageroplysninger, ikke påvirkes. Dette spørgsmål skal klarlægges yderligere. Databeskyttelse - personoplysninger skal ikke videregives uden retlig gennemgang og involvering af myndighederne. Det er efter min opfattelse uhyre vigtigt.
(Bifald)
Andet punkt vedrører overgangsordninger. Jeg ønsker endvidere at anmode om Rådets og Kommissionens støtte, og det er også i Kommissionens interesse. Når traktaten træder i kraft den 1. januar 2009, vil udenrigsministeren, som vi ikke længere må kalde udenrigsminister, men som i stedet kaldes EU's højtstående repræsentant, ikke længere blive udnævnt af Rådet ved hjælp af en "let" procedure. Vi ønsker alle, at dette spørgsmål afklares i én pakke i 2009 under hensyntagen til Europa-Parlamentets rettigheder. Den højtstående repræsentant er også næstformand i Kommissionen og skal være underlagt Kommissionen i denne sammenhæng. Det er også i Kommissionens interesse, at en fremtidig formand for Kommissionen skal deltage i udvælgelsen af den højtstående repræsentant, der samtidig skal være næstformand. Derfor kan den højtstående repræsentant ikke tiltræde embedet, før Europa-Parlamentet har valgt formanden for Kommissionen. Vi skal opretholde den sekventielle rækkefølge, hvis de demokratiske rettigheder ikke skal undermineres, og hvis der ikke skal opstå magtubalance. Vi skal foretage endnu et par justeringer i løbet af de næste par dage.
(Bifald)
Formanden
Mange tak, Elmar Brok. Det ville virkelig have overrasket mig, hvis De havde brugt ni minutter.
Den næste taler er repræsentanten for regeringskonferencen, Enrique Barón Crespo.
Enrique Barón Crespo  
ordfører. - (ES) Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer! Repræsentanterne for Europa-Parlamentet taler en række forskellige sprog, og vi tilhører forskellige grupper, men vi har alle samme ønske, nemlig at videreføre EU med gennemførelsen af Lissabontraktaten, en traktat, som omfatter lovgivningsmæssig medbestemmelsesret, EU's status som én enkelt juridisk person, fremskridt i fastlæggelsen af fælles indenrigs-, lovgivnings- og udenrigspolitik og deltagelse af nationale parlamenter.
Vi ønsker større demokrati og effektivitet. Vi beklager, at der ikke er større gennemsigtighed, men det er en del af procedurerne for regeringskonferencen. Jeg ønsker at fremhæve, at advokaterne - Parlamentets advokater - har gjort det muligt for os at fortolke de hieroglyffer, som denne øvelse består af, på en positiv måde.
Jeg ønsker at opfordre formanden for Rådet til at bekræfte over for Parlamentet noget, som jeg betragter som en meget klar forpligtelse. De borgere, som meget uretfærdigt blev henvist til traktaten om EU's funktionsmåde, henvises igen til EU-traktaten med den ordlyd, der har været fastsat siden Maastricht-traktaten. Som repræsentanter for EU's borgere opfatter vi dette som værende af grundlæggende betydning.
Jeg må erkende, at formanden for Rådet i en usædvanlig gestus af politisk klarhed erklærede, at det ikke var muligt, men det er lykkedes - den første store bedrift.
Den anden bedrift er EU's charter om grundlæggende rettigheder, som er symbolet på EU-borgernes identitet. Nu er det jo ikke en erklæring - nr. 11 - og det er heller ikke en protokol. Det er "chartret", som vi formelt skal stemme om i næste måned med formændene for de tre EU-institutioner, inden vi indleder ratifikationsprocessen. Chartret vil være retligt bindende, og jeg nævner det, fordi jeg mener, at det er vigtigt, at det fremhæves i dag, da det efter min opfattelse er absolut væsentlige og afgørende betingelser for Europa-Parlamentet, hvis Parlamentet skal støtte traktaten.
Der er også andre områder, hvorpå der kan opnås fremskridt. Min kollega, Elmar Brok, nævnte spørgsmålet om databeskyttelse, som er et uhyre følsomt spørgsmål.
Derudover er der andre punkter, som er meget vigtige for os. Et af disse punkter er dialogen mellem arbejdsmarkedets parter - hvortil der meget urimeligt blev henvist til traktaten om EU's funktionsmåde - og et andet punkt, som vi efter vores opfattelse fremmer ved at støtte løsningen af problemet med tillid, er en garanti for sikkerhed med en erklæring som f.eks. Ioannina-kompromiset, der allerede eksisterer, men som ikke skal være mere vidtrækkende. Vi mener ikke, at det giver nogen mening i en traktat om en union, der fungerer med flertalsafgørelser og anvendelse af kvalificeret flertal, at indføre elementer om enstemmighed, der vil ødelægge processen fuldstændig. Jeg nævnte i Viana do Castelo, som formanden vil kunne huske, at det giver mening at have en atombombe, hvis den ikke anvendes. Hvis den anvendes, ødelægger den alting. Og det er efter min opfattelse en vigtig advarsel.
Hr. formand, der er et bestemt punkt, som er meget vigtigt for Parlamentet, og jeg tror, at jeg taler på vegne af flertallet af Parlamentets medlemmer og medlemsstaterne og helt tydeligt på vegne af de personer, der ratificerede forfatningstraktaten, som vi ofrede for at opnå enighed, og det er, at det i denne situation er meget vigtigt for os alle at samarbejde med gensidig loyalitet og solidaritet for at opnå ratifikation. Hvis vi ikke kan det, vil vi få store problemer. Vi skal alle opfylde den forpligtelse, vi har indgået.
Andrew Duff  
ordfører. - (EN) Hr. formand! Jeg er ligesom mine kolleger enig i, at det vil være muligt at indgå en politisk aftale på regeringskonferencen i Lissabon. Men det, der stadig bekymrer os, er kvaliteten af aftalen. Jeg ønsker på dette tidspunkt i regeringskonferencen at give udtryk for min bekymring om, at der er ved at opstå et selvbetjenende Europa, der hovedsageligt styres af britiske krav om opt out-ordninger på områderne for retlige og indre anliggender og grundlæggende rettigheder.
Der må helt klart være en debat i Det Forenede Kongerige om, hvorfor de britiske borgere bør udelukkes fra fordelene af integration på alle disse vigtige områder, men Det Forenede Kongerige bør også komme med en mere dybtgående forklaring til regeringskonferencen. Hvad er det helt præcist, som de ønsker at opnå med alle opt out-ordningerne? Kan vi være helt sikre på, at de ordninger, som forhandles til forvaltning af denne udvælgelsestilgang, vil kunne gennemføres i praksis og sikre, at de fælles politikker på områderne for frihed og sikkerhed og retfærdighed stadig vil være omfattet af tilstrækkelige fælles træk og de nødvendige ressourcer og instrumenter for at kunne gennemføre dem? Der må da være en risiko for, at Det Forenede Kongeriges og Polens opt out-ordninger med hensyn til chartret vil undergrave beslutningen om at gøre chartret retligt bindende for alle andre. Jeg håber, at man på regeringskonferencen vil undersøge spørgsmålet meget grundigt.
Vil formandskabet lægge pres på Det Forenede Kongerige med henblik på at støtte forslaget fra Parlamentet om en undtagelsesklausul i forbindelse med den uhensigtsmæssige protokol til chartret? Det samme gælder Ioannina-kompromiset. Formandskabet og Kommissionen skal i dag forsikre os om, at den ikke vil acceptere de urimelige krav om at opgradere Ioannina-klausulen fra sekundær til primær ret. Ioannina-kompromiset er den historiske efterkommer af Luxembourg-kompromiset. Luxembourg-kompromiset var en "gentlemenaftale", og den bør opretholdes sideløbende med traktaten som Rådets afgørelse.
Joseph Daul
Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer! Jeg ønsker på vegne af PPE-DE-Gruppen at takke fru Wallström og hr. Lobo Antunes for deres taler.
Tænkepausen og forhandlingen om at afgøre den fremtidige ledelse af EU med 27 medlemsstater er ved at være slut. Har vi lært noget? Er vi klar til at gå fra teori til praksis? I juni udviste fru Merkel en blanding af mod, ansvarlighed og politisk vilje. I stedet for at vige uden om de kontroversielle spørgsmål lykkedes det os at nærme os hinanden. Der blev endelig åbnet op for EU's mulighed for at etablere de nødvendige værktøjer til mere effektiv drift.
Det er tre måneder siden, og det portugisiske formandskab har holdt kursen. Hvis køreplanen, der blev fastlagt i juni, følges fuldt ud indtil Det Europæiske Råds møde i Lissabon, vil det portugisiske formandskab kunne sikre en aftale om traktatreformen. Jeg glæder mig over det portugisiske formandskabs beslutsomme indsats i forbindelse med regeringskonferencen. Ifølge Europa-Parlamentet og vores kolleger, hr. Brok, hr. Barón Crespo og hr. Duff, som jeg ønsker at takke, er regeringskonferencen forløbet i tråd med forventningerne, og man har stort set fulgt den dagsorden, der er fastsat af stats- og regeringscheferne.
Mine damer og herrer, selv om vi vil acceptere et afbalanceret kompromis, må vi ikke glemme, at det er i mangel af bedre. Jeg mener personligt, at det vil være bedre at fremhæve årsagerne til, at vi støtter traktatforslaget. Vi mener først og fremmest, at det kun vil være et forenet, stærkt og effektivt Europa, der kan få indflydelse på spørgsmålene i en verden, som hele tiden ændrer sig og bliver mere kompliceret og ustabil. Hvis vi støtter traktatforslaget, er det også, fordi et effektivt EU med 27 medlemsstater ikke kan bygge videre på bestemmelserne i Nicetraktaten. Derudover har vi på grund af de betænkeligheder, som EU's borgere har givet udtryk for, krævet mere demokrati og større gennemsigtighed.
Vi går ind for en klar opdeling af kompetenceområder, større deltagelse af vores medborgere i processen til opbygning af EU og en aktiv rolle for og større bidrag fra de nationale parlamenter. Traktatreform er den korrekte reaktion på borgernes forventninger. Den reviderede traktat er et middel, ikke et mål i sig selv. Traktatens form og titel er ikke vigtige. Det, der betyder noget, er indholdet og mulighederne for at skabe bedre forhold for EU's borgere.
PPE-DE-Gruppen ønsker ikke en europæisk superstat. Vi ønsker blot effektivitet, demokrati, gennemsigtighed og respekt for subsidiaritetsprincippet. Vi kræver effektive europæiske institutioner, der kan træffe beslutninger, og så længe nationale opt out-ordninger forekommer hyppigt, er det op til os at begrænse disse ordningers negative virkning for at forhindre Europa i at blive paralyseret. Ethvert forsøg på at blokere EU's beslutningsprocedure skal afvises. Borgerne forventer, at Europa handler i forbindelse med spørgsmål, hvor det gør en forskel - f.eks. spørgsmålene om klimaændringer, energiforsyning, indvandring, innovation og terrorisme. Jeg håber og ønsker, at denne traktat vil gøre det muligt for os at gøre en forskel, og vi støtter traktaten.
Martin Schulz
Hr. formand, mine damer og herrer! Mange tak til Parlamentets repræsentanter på regeringskonferencen. Vores kolleger, Enrique Barón Crespo, Elmar Brok og Andrew Duff, har repræsenteret Europa-Parlamentets interesser på bedste vis. Jeg ønsker derfor at takke dem mange gange på vegne af PSE-Gruppen.
(Bifald)
Vores kollega, hr. Daul, har helt korrekt udtalt, at det portugisiske formandskab nu har mulighed for at afslutte det nødvendige arbejde efter det mislykkede forsøg på at indføre en europæisk forfatning og fremlægge en bearbejdet og revideret traktat, hvor der er enighed om de vigtigste elementer af reformen blandt de 27 EU-medlemsstater, til sikring af opbygningen af et forenet Europa - retligt og politisk - på en regeringskonference, der er ved at være slut, og som rundes af med et topmøde i Lissabon, og dernæst videreføre traktatteksten til den afgørende fase, som er ratifikation af den reviderede traktat i de 27 medlemsstater under de specifikke retlige og forfatningsmæssige betingelser for hvert land.
Jeg ønsker derfor specifikt at understrege, at der er grund til optimisme i forbindelse med topmødet i Lissabon. Hvis vi skelner mellem det, der er opnået her i Bruxelles under det tyske rådsformandskab som mandat for regeringskonferencen, og det, der er fastlagt på regeringskonferencen, kan vi ifølge rapporter fra vores repræsentanter også regne med, at det stort set er det samme - med få undtagelser. Den Socialdemokratiske Gruppe mener, at det er sådan, det skal være! Som socialdemokrater kan og vil vi ikke acceptere ændringsforslag, der er stillet inden fastlæggelsen af mandatet her i Bruxelles - det skal være helt klart. Men vi formoder, at vi står med et forslag, der svarer til det, der blev aftalt i Bruxelles i juni, og som vi alle takker fru Merkel for.
Når vi sender forslaget videre til Lissabon, bliver det interessant. Spørgsmålet vil så være, om traktatforslaget vil blive ratificeret i de 27 medlemsstater, og det vil igen afhænge af medlemmerne af Parlamentet. Vi har en stor opgave foran os. Vi skal også kæmpe for opbygningen af et forenet Europa, der skal accepteres i alle medlemsstaterne. Jeg vil vove den påstand, at endnu en afvisning af den reviderede traktat - ligesom afvisningen af forfatningstraktaten - vil være afslutningen på EU i den nuværende form. Jeg ønsker derfor at opfordre enhver, der ikke ønsker at følge de modstandere af EU, der sidder i Parlamentet, og enhver, der ønsker at være med til at fremme Europa og foreningen af EU, til at kæmpe for traktaten. Hr. Daul, jeg håber, at alle medlemmerne af PPE-DE-Gruppen også vil være med. Det er jeg sommetider lidt i tvivl om.
Jeg vil endvidere gerne fremhæve noget, som vi skal huske i Parlamentet, hvis projektet falder til jorden. Hvad sker der, hvis det ikke lykkes EU at sikre den reviderede traktat? Hvad venter der EU? EU's borgere mener, at vi er et stort kontinent med 500 millioner indbyggere i 27 medlemsstater og ét stort indre marked. Vi udgør 8 % af verdens befolkning. Indien har 1,1 milliarder indbyggere, Kina 1,3 milliarder, og disse lande repræsenterer til sammen en tredjedel af verdens befolkning. Hvis vi ønsker at være konkurrencedygtige på lang sigt, hvis vi ønsker at forsvare det, vi har opnået i social sammenhæng i Europa, hvis vi ønsker at stabilisere det økonomiske grundlag, som er forudsætningen for social retfærdighed, skal vi kunne leve i harmonisk sameksistens overalt i verden. Vi kan imidlertid kun opretholde vores position i verden, hvis EU er konsekvent - økonomisk, socialt og politisk. EU har brug for denne reformtraktat for at opfylde vores målsætninger! Hvis EU opdeles i enkeltdele, hvis vi følger de nationalister, der fortæller borgerne, at vi kan opnå mere alene end sammen med 27 lande, vil Europa få problemer!
Jeg håber derfor, at det, der aftales i Lissabon, bliver ratificeret, og derfor skal vi kæmpe. Enhver, der ønsker fred i Europa. enhver, der ønsker at Europa skal være en faktor for fred i verden, og enhver, som ønsker økonomisk vækst og flere arbejdspladser og en mere rimelig fordeling af velstand i EU, skal støtte reformtraktaten, forsvare og gennemføre den. Enhver, der ikke ønsker reformtraktaten, og enhver, der fokuserer på renationalisering, skal være orienteret om François Mitterrands udtalelse i Parlamentet om, at nationalisme er det modsatte af europæisk samhørighed, og at nationalisme altid ender med krig. Europa er derimod et koncept, der er opstået på grund af konsekvenserne af krigene i Europa, og derfor er den europæiske samhørighed, som er baseret på en reformtraktat, målsætningen for alle demokrater og progressive kræfter i Europa.
Held og lykke med regeringskonferencen og topmødet! Men jeg ønsker endnu mere held og lykke med ratifikationen i de 27 medlemsstater.
(Bifald)
Graham Watson
for ALDE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Premierminister Sócrates må have det ligesom Englands Henry V inden slaget ved Agincourt: Fjendtlige regeringer forbereder sig på kamp for at svække og måske endda nedlægge veto over for reformtraktaten. Hr. formand, Deres premierminister må stå fast på Europas røde linjer, og han skal i næste uge fremlægge en traktat, der kan danne grundlag for en stærk, dynamisk og effektiv union. Det er derfor "Once more unto the breach, dear friends, once more" i forbindelse med den formentlig sidste kamp i denne forfatningskrig.
Parlamentet vil være fodfolkssoldaterne. Vi er klar over, at det vil være en tragedie af Shakespeareske proportioner, hvis reformtraktaten ikke vedtages. Hvorfor? Fordi den nuværende situation ikke fungerer og aldrig vil komme til at fungere. Enstemmighed i Rådet betyder i praksis, at man enten lægger vigtig lovgivning på hylden eller sænker niveauet til den laveste fællesnævner. I en mere og mere hensynsløs globaliseret verden, hvor udfordringer som klimaændringer, migration og terrorisme kræver radikale tiltag, er den laveste fællesnævner bare ikke tilstrækkelig.
Det er muligvis ikke en forfatning, men trods alle de retlige aspekter er reformtraktaten et dokument, der lige så stille kan revolutionere Europa. Med traktaten udvikles demokratiet med fokus på fælles beslutningsprocedurer og afstemning med kvalificeret flertal og med en tydeligere opdeling af kompetencer, hvorved de nationale parlamenters rolle styrkes ligesom EU's status som én enkelt juridisk person, og hvor gennemsigtigheden fremmes, og den almindelige lovgivningsprocedure udvides til at omfatte frihed, sikkerhed og retfærdighed - et område, hvor der alt for længe er fastsat lovgivning bag lukkede døre, som er i strid med en union, der respekterer rettigheder.
Forslaget til ændring af traktaten er ikke uden fejl. Den manglende inddragelse af Europas symboler er et slag for føderalister ligesom afstemningsprocedurerne for polakkerne. Men vi kan leve med disse fejl, så længe Ioannina-kompromiset ikke er forankret i traktaten for altid.
Der er dog et aspekt, vi ikke kan leve uden, og det er en definition af unionsborgerskab i artikel 8 i traktaten om EU, idet unionsborgerskab er et symbol, der i modsætning til et flag eller en nationalsang har reel betydning for over 450 millioner mennesker.
Ligeledes bør det ikke give anledning til bekymring, at vores udenrigsminister skal kaldes den højtstående repræsentant, hvorimod en højtstående repræsentant, der blot er Rådets nikkedukke, naturligvis vil give anledning til bekymring. Parlamentet og Kommissionen skal sammen sikre, at de fælles aspekter af EU's fælles udenrigstjeneste respekteres fuldt ud, og at Domstolen superviserer anvendelsen af personoplysninger inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Endelig og måske allervigtigst kan vi ikke acceptere to klasser for borgerne. Det vil være i strid med idéen bag europæisk integration, og vi skal gøre alt for at sikre, at der ikke tages højde for britiske og polske opt out-ordninger, og kræve en klausul, der giver ret til tilbagekaldelse uden afholdelse af en ny regeringskonference.
Det er ikke blot opt out-ordninger, som vi skal sikre os imod, det er også "opt in-ordninger". Hvis disse ikke er formuleret korrekt, får regeringerne mulighed for først at svække og dernæst helt at undgå at gennemføre EU-lovgivning i forbindelse med retlige og indre anliggender efter fem års dialog og forhandling. Hvis nogle lande ikke kan acceptere rimelige kompromiser, skal vores budskab være det, at disse lande skal overveje at melde sig ud af EU og holde op med at tage EU som gidsel i forbindelse med deres egne interesser, for Europas interesser skal komme først.
(Bifald)
Jeg ønsker derfor indtrængende at opfordre Rådet, Kommissionen og vores egne repræsentanter til med Shakespeares ord at "Stiffen your sinews ..., Hold hard the breath and bend up every spirit to his full height" og forsvare vores fælles interesser.
(Bifald)
Konrad Szymański
Hr. formand! I dag drøfter vi den sidste del af vores arbejde med traktatreformen. Hvis der skal opnås resultater på topmødet i Lissabon, skal der være politisk vilje. De personer. der erkender, at traktatreformen skal prioriteres, skal i dag spørge sig selv, om det er det værd at indtage en strengere holdning over for Polen og Det Forenede Kongerige, og om det er hensigtsmæssigt at sætte spørgsmålstegn ved resultatet af mange års forhandlinger?
I henhold til fortalerne for traktaten kan EU's charter om grundlæggende rettigheder blot styrke de bindende bestemmelser, som vi allerede har fastsat. Men måske har de personer, som peger på konsekvenserne, der grundlæggende er umulige at forudsige, for Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, ret. Jeg har selv lignende betænkeligheder, og jeg forstår derfor udmærket de forbehold, som Det Forenede Kongerige og Polen giver udtryk for.
En vigtig del af kompensationen for de tab, som Polen har besluttet at acceptere ved ophævelse af Nicetraktaten, er Ioannina-mekanismen og den permanente position for den polske generaladvokat i forhold til Domstolen. Med undermineringen af disse afgørelser rejses der spørgsmål om de reelle hensigter. Ligesom alle andre lande har Polen ret til at forvente bedre instrumenter til overvågning af EU's lovgivningsproces. Den manglende legitimitet vil trods alt hæmme det europæiske projekt i fremtiden. Den manglende overvågning af lovgivningsprocessen er ikke noget, som euroskeptikerne eller krigsmagerne har fundet på, som den mere eller mindre konstant ophidsede Martin Schulz mente. Det er forhold, der bekymrer alle europæere. Den tidligere formand for højesteretten i Karlsruhe og tidligere præsident i Forbundsrepublikken Tyskland, Roman Herzog, spurgte for nylig, om Tyskland stadig var et parlamentarisk demokrati i betragtning af de mange forskrifter, der er fastsat uden for Forbundsdagen.
Monica Frassoni
for Verts/ALE-Gruppen. - (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Blot få dage efter afslutningen af regeringskonferencen er vi - som altid - i gang med de sædvanlige handler, der - igen som altid - vil resultere i et kompromis hældende til den laveste fællesnævner.
En gennemgang af de forskellige tekster - tekster, som det er lykkedes os at opnå gennem halvhemmelige kanaler, da meget lidt gøres offentligt - afslører, at de er meget komplicerede at læse og bestemt ikke brugervenlige. Forhandlingsparterne er, som alle ved, imidlertid slet ikke interesserede i at være brugervenlige, når de skal forklare eller involvere borgerne i noget, der burde være et vigtigt punkt i deres demokratiske liv.
Tværtimod fordømte vi efter briefingen den omstændighed, at argumentet om, at 90 % af teksten i forfatningstraktaten er inkorporeret i reformtraktaten, ikke kan skjule, at der er tale om en obskur tekst, fuld af kommentarer og undtagelser, der svækker EU, især med hensyn til udenrigspolitik og tydeliggørelse af lovgivningen.
Forhandlingen er bagom ryggen på borgerne styret fuldt ud af regeringerne, som profiterer fordi endeløse sproglige og bureaukratiske teoretiseringer vejer tungere end engagement og demokratisk deltagelse, som på godt og ondt er en del af konventionsfasen og dermed også afstemningsfasen.
Tre af vores medlemmer deltog i arbejdet med regeringskonferencen og fulgte juristernes arbejde, men det kan ikke nægtes, at det ikke lykkedes at forbedre gennemsigtigheden i processen i nævneværdig grad, og selv om det måske lykkedes dem at mindske skaderne, havde de ikke mulighed for at foretage betydelige forbedringer.
Hr. Schulz, hr. Brok, hr. Barón og hr. Duff, hvis jeg skal være ærlig, kan jeg ikke se logikken bag. Vi skal handle på en velovervejet måde, vi skal betragte os som fællesansvarlige for teksten, og, selv om jeg naturligvis er enig i, at vi skal forsøge at sikre, at medlemsstaterne ratificerer teksten - også selv om det nu afhænger af den endelige aftale - hvorfor skal vi så gå alt for langt? Ifølge hr. Schulz skal vi selv her i Parlamentet sige, at det vil være en tragedie, hvis denne tekst ikke vedtages, fordi teksten er fantastisk, fordi teksten er .... forfærdelig! Enhver, der læser teksten, kan se, at det ikke er det, borgerne ønsker.
Når dette er sagt, er det også klart, at teksten er bedre end ingenting. Og når dette er sagt, er det klart, at det er bedre end ingenting - rolig nu, hr. Martin - for jeg siger ikke, at jeg vil forkaste teksten, jeg siger blot, at vi skal være ansvarlige og troværdige i borgernes øjne, og at vi vil støtte teksten, selv om det ikke på nogen måde er et tilstrækkeligt kompromis. Men vi kan ikke lyve, og vi kan ikke påstå, at det er det bedste, vi kan præstere, da regeringerne har overtaget denne forfatningsmæssige proces fra os og gjort teksten til det, den er nu, og den kunne sandelig være langt bedre.
Francis Wurtz
Hr. formand! Jeg vil ikke gennemgå GUE/NGL-Gruppens generelle vurdering af traktatforslaget igen. Vi er imod forslaget, ikke på grund af nationalisme, hr. Schulz, som jeg foragter lige så meget som De gør, men fordi der ikke er taget højde for nogen af de grundlæggende kritikpunkter, som har karakteriseret forhandlingerne om det tidligere forslag til forfatningstraktaten. Jeg vil heller ikke tale om symbolerne for EU, som vi ikke har nogen problemer med, men om EU's politiske vilje. Jeg er sikker på, at vi kommer til at betale en pris for denne afslappede tilgang før eller siden.
Lige nu ønsker jeg at dvæle ved et specifikt punkt i traktatforslaget, som vi allerede har drøftet: Artikel 24 i traktaten om oprettelse af EU. Der er tilsyneladende enighed om at sætte spørgsmålstegn ved dette punkt, og det er positivt. Det er faktisk et følsomt spørgsmål. Beskyttelsen af borgerne med hensyn til behandling af personoplysninger. Den lovgivningsproces, der vil finde anvendelse, vil ikke være den samme og afhænge af, om de pågældende data blev behandlet i EU eller sendt til et tredjeland. I førstnævnte tilfælde vil Parlamentet have fuld kompetence, men i sidstnævnte tilfælde vil EU ikke have nogen indflydelse overhovedet.
Det er uhyrligt - rent juridisk - og en alvorlig tilsidesættelse af demokratiet. Der er faktisk en direkte sammenhæng med den præcedens, der blev sat med spørgsmålet om passagerlister, hvor Rådet accepterede at sende fortrolige oplysninger til de amerikanske myndigheder om passagerer, der skulle rejse til USA, trods stor modstand fra Europa-Parlamentet. Rådet vil gerne fortsat styre situationen og giver sig selv midlerne dertil. Det er uacceptabelt, og Parlamentet skal tydeligt vise sin modvilje over for Det Europæiske Råd.
Jeg ønsker helt enkelt at tilføje, at denne disput indirekte afslører flere faktorer, som GUE/NGL-Gruppen ønsker at henlede opmærksomheden på. For det første vil EU's charter om grundlæggende rettigheder have meget lidt betydning. Faktisk omhandler artikel 8 i chartret udtrykkeligt beskyttelse af personoplysninger, dog overtrædes beskyttelsen helt tankeløst og vil også blive overtrådt i fremtiden. For det andet er der vigtige afsnit i traktaten, som nærmest er uforståelige, og kun en meget velinformeret læser vil kunne afsløre denne form for fælde. Endelig er der regeringskonferencens overlagte uklare arbejde, der langtfra er et offentligt, gennemsigtigt forslag til en tekst, hvis formål er at fastlægge tiden nu og fremover for et EU med 27 medlemsstater og en halv milliard borgere.
Alle disse punkter understreger vores krav om demokrati på to fronter, dels i en omfattende pluralistisk forhandling i hvert land om det, der står på spil i forbindelse med traktaten, og dels i forbindelse med ratifikation ved folkeafstemning.
Jens-Peter Bonde
for IND/DEM-Gruppen. - Hr. formand! Fredag kl. 17.00 offentliggjorde EU forslaget til den nye traktat. Dermed fik man sikkerhed for, at medierne ikke ville skrive om sagen i weekenden. Det er meget dygtigt pressearbejde, når formålet er at luske en traktat igennem, men hvor er det dog beregnende usselt.
Under sidste Strasbourg-samling lovede formanden højtideligt på formandskonferencen, at alle grupper kunne få adgang til alle dokumenter fra regeringskonferencen. Vi har stadig ikke fået dem. Tre grupper har privilegeret adgang til regeringskonferencen, fem grupper holdes udenfor. Det er diskriminerende og i strid med lighedsgrundsætningen. Igen beregnende usselt.
Den nye traktat indeholder 105 nye kompetencer til EU - præcist som forfatningen. Den har 62 områder, hvor vetoret og folkestyre beskæres, forfatningen har 61. Det nye er, at 255 sider ændringer nu placeres i 2 800 sider traktater, så teksten gøres ulæselig for alle andre end nørder. Igen: hvor beregnende usselt. EU's nye forfatning vil komme op på 3 000 sider mod den forkastede forfatnings 560 sider. Det var, hvad der kom ud af Sarkozys såkaldte minitraktat. Tænk at gå til valg på en lille praktisk minitraktat og så servere den forkastede forfatning igen, nu uden folkeafstemning. Igen beregnende usselt.
Der kan ikke vedtages én eneste lov med hjemmel i forfatningen, som ikke også kan vedtages med hjemmel i den nye traktat. De to tekster er identiske på juridiske forpligtelser, forskellen er, at man har ændret navnet og aflyst folkeafstemningen. Igen beregnende usselt.
Tøsedrenge! Kom dog frem med jeres planer og forelæg dem for vælgerne. Skriv under på ønsket om folkeafstemning på www.x09.EU.
Frank Vanhecke
Hr. formand! Ud over den tidligere talers forbehold om ligheden mellem en ny traktat og den europæiske forfatning, der tvinges ned over hovedet på os på en meget udemokratisk måde, har EU-formandskabet tydeligvis gjort det til den vigtigste målsætning at opnå et gennembrud om en fælles europæisk indvandringspolitik. Man kan i hvert fald i denne sammenhæng sige, at en sådan politik på EU-plan, som er vedtaget bag kulisserne af Kommissionen og Rådet ved hjælp af en meget tvivlsom beslutningsprocedure, som vi alle desværre allerede er bekendt med, vil være helt udemokratisk.
Problemet med indvandring påvirker alle EU's borgere personligt. Derudover er overførslen af beslutningsproceduren på dette område til EU-plan uden gennemsigtighed efter min opfattelse ikke blot udemokratisk, men decideret farlig.
Det portugisiske formandskabs forslag om at "kanalisere" ulovlig indvandring via lovlig indvandring er næsten for absurd til at nævne. Ulovlig indvandring skal håndteres ved hjælp af "svar på tiltale-politik", en stringent politik med sporbarhed og udvisning, vandtæt kontrol med eksterne grænser og europæiske tilbageholdelses- og modtagelsescentre i de pågældende oprindelseslande eller i hvert fald kontinentet.
Hvad angår det, der er beskrevet som den "absolutte nødvendighed" af lovlig indvandring, ønsker jeg pointere, at Europa allerede har ca. 20-25 millioner arbejdsløse, heriblandt millioner af arbejdsløse indvandrere, med alt, hvad det indebærer. En ny bølge af lovlig indvandring med tilhørende "familiesammenføringer" vil blot betyde en eksponentiel forværring af de meget alvorlige problemer med integration og assimilering.
Hvis det virkelig kun er et spørgsmål om meget kvalificeret arbejdskraft - som jeg ikke er enig i - er vi i færd med at organisere hjerneflugt fra de fattige lande, og det er helt urimeligt. Eller er det hensigten, at disse lande skal blive ved med at være fattige og underudviklede - i hvilket tilfælde det vil være rart, hvis Rådet i det mindste vil indrømme det?
Maciej Marian Giertych
(PL)Hr. formand! Hvad er det, vi drøfter i dag? En forfatning for Europa. Vi drøfter et dokument med en anden titel, med en anden formulering, men med næsten samme indhold som den forfatning, der allerede er forkastet. Der er tilsyneladende tale om et lavere rangerende dokument med det formål at undgå folkeafstemning. Vi står foran EU's politiske elite, deriblandt medlemmer af Europa-Parlamentet, Kommissionen og de nationale regeringer, som forsøger at snyde deres egne vælgere og borgere.
Det er meningen, at vi skal støtte en reformtraktat, der i realiteten er den europæiske forfatning, den europæiske forfatning med en ny titel, som vælgerne i Frankrig og Nederlandene forkastede i folkeafstemninger, og som en række andre lande undlod at ratificere inden for den fastsatte tidsfrist.
Lad os mindes Angela Merkels ord. Fru Merkel bemærkede, at man anvender en anden terminologi uden at ændre det retlige indhold, f.eks. med hensyn til traktatens titel og benævnelsen af retsakter og EU's udenrigsminister.
Det er nøjagtigt, hvad man har gjort, og vi opfordres til at acceptere dette bedrag. Vi må ikke snyde os selv og vores vælgere.
João de Deus Pinheiro
(PT) Hr. formand! Jeg ønsker først og fremmest på egne vegne, på vegne af PPE-DE-Gruppen og på vegne af Parlamentet at give udtryk for min dybe sorg over Fausto Correias død. Han var en principfast, men venlig mand, en mand med stor solidaritet. Han vil blive dybt savnet.
Dernæst ønsker jeg at sige, at det portugisiske formandskab har vist standhaftighed - og det skal fremhæves - ved ikke at tillade ændringer af målsætningerne i traktaten som fastsat af stats- og regeringscheferne. Vi er sikre på, at det vil lykkes, og at vi vil have en ny traktat inden den 20. oktober. Jeg vil derfor ikke sige mere om dette spørgsmål.
Hvad angår Lissabonstrategien vil jeg lykønske formandskabet og Kommissionen med endelig at have forstået det, vi har sagt i lang tid, nemlig at Lissabonstrategien ikke vil skabe de forventede resultater, medmindre Kommissionen tildeles større beføjelser og ansvarsområder inden for Lissabonstrategien, end den blev tildelt i 2000. Det vil være hensigtsmæssigt at styrke Kommissionens rolle og gøre det til det vigtigste punkt i Lissabonstrategien, og vi håber, at en ny tilgang som denne vil skabe resultater.
Endelig er inkluderingen af globalisering i forhandlingen på det kommende uformelle topmøde et godt tegn, for verden i dag handler om globalisering, og vi kan ikke forestille os, at topmøder med Afrika eller Rusland - og vi håber, at disse møder vil være meget vellykkede - eller forhandlingen om valutakurser for den japanske yen eller den amerikanske dollar ikke hører under det fænomen, der hedder globalisering.
Det skal endvidere understreges, som kommissæren gjorde det, at det er vigtigt at have fælles regler inden for international handel og åbning af markeder, ligesom det er vigtigt at have gensidighed i vores ordninger med andre erhvervs- og handelspartnere. Det er meget vigtigt, og alene derfor - også selv om det var den eneste grund - vil det være tilstrækkeligt til at rose Kommissionens meddelelse.
Hr. Lobo Antunes, Jeg ønsker Dem held og lykke med det uformelle topmøde, som måske vil være et af de vigtigste topmøder, som vi har haft i de senere år i EU.
Jo Leinen
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Vi skal takke det portugisiske formandskab for den dedikerede og målrettede måde, hvorpå formandskabet har ledet forhandlingerne.
Det er efter min opfattelse positivt, at formandskabet har fulgt mandatet nøje i juni - med få undtagelser - og afvist mange ekstra anmodninger, først og fremmest Den Europæiske Centralbanks anmodning om en artikel om Østrigs ønske om at begrænse antallet af studerende fra andre lande. Intet af dette indgår i den nye traktat, og Vi har efter min opfattelse næsten nået målet. Der er ikke meget, som kan forhindre os i at nå til enighed om den nye traktat.
Opt out-ordningerne er beklagelige. De giver indtryk af uoverensstemmelse og inkonsekvens. Ordningerne fragmenterer EU og medfører, at det tager tid at træffe beslutninger inden for den tredje søjle. Ordningerne er virkelig beklagelige, men det er det, som Det Forenede Kongerige ønsker. Andrew Duff har talt om en ta' selv-mentalitet. Jeg håber, at det ikke skaber præcedens.
London's grundlæggende krav er alle opfyldt. Jeg har med bekymring læst om de punkter, der stadig blev drøftet i går i House of Commons. Der er ikke mere at tale om. Det vil være totalt uacceptabelt at stille endnu flere krav på nuværende tidspunkt.
Polens anmodning om at forankre Ioannina-kompromiset på en eller anden måde vil blive drøftet, men der skal ikke være yderligere muligheder for blokering. Vi ønsker helt klart bedre muligheder for at handle. Dette må forblive en ekstraordinær situation. Det var en "gentlemenaftale", og det skal ikke være almindelig praksis.
Jeg håber, at vi sammen med Kommissionen og Rådet kan bekendtgøre chartret i Parlamentet med de tre institutioner. Det vil være et godt signal at sende borgerne. Jeg ønsker endvidere, at fru Wallströms anmodning omfattes af traktaten igen, nemlig anmodningen om borgernes ret til at modtage oplysninger. To tredjedele af borgerne føler ikke, at de modtager tilstrækkelige oplysninger. Dette punkt vil være en god tilføjelse til traktaten.
Hr. rådsformand, Parlamentet vil gøre alt for at sikre, at Lissabontraktatens målsætninger opfyldes. Jeg ønsker at takke vores tre repræsentanter samt formanden, som vil tage sig af sagen på topmødet i Lissabon.
Sophia in 't Veld
(EN) Hr. formand! Jeg har med beklagelse noteret mig, at der ikke fokuseres på borgernes rettigheder i den nye traktat. Desværre er EU's charter om grundlæggende rettigheder ofret på grund af den hollandske regerings frygt for en folkeafstemning. EU's charter om grundlæggende rettigheder skal være retligt bindende for alle, da EU's charter om grundlæggende rettigheder er anvendelsen af vores fælles værdier i praksis.
Hvad betyder så opt out-ordninger? Etablerer man en opt out-ordning for at omgå de fælles værdier? Eller betyder det, at Polen og den britiske regering ganske enkelt foregiver at støtte disse værdier, men derefter nægter deres borgere midlerne til at håndhæve deres rettigheder? Hvad betyder en opt out-ordning? Er vi ikke i færd med at skabe en farlig præcedens? Vi skal spørge os selv, om andre lande, fremtidige medlemsstater, vil have samme ret til opt out-ordninger? Hvis Tyrkiet, et land, som jeg stærkt ønsker skal tiltræde EU, anmoder om en opt out-ordning fra EU's charter om grundlæggende rettigheder, vil landet så kunne benytte sig af denne mulighed?
Et andet punkt er, at der på en eller anden måde er skabt en yderligere lavere standard for databeskyttelse midt imellem forfatningen og traktaten - en lavere standard, der finder anvendelse på området for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Jeg forudser, at medlemsstaterne i fremtiden vil forsøge at omgå databeskyttelsesreglerne ved f.eks. at angive modforanstaltninger i forbindelse med terrorisme som fælles udenrigs- og sikkerhedspolitiske foranstaltninger i stedet for politisamarbejde og retligt samarbejde.
Endelig vil jeg gerne bede Kommissionen og medlemsstaterne om, så snart traktaten er undertegnet, at overveje at følge principperne i den nye traktat og involvere Europa-Parlamentet som en fuldgyldig medlovgiver i spørgsmål om retlige og indre anliggender og hurtigt lukke det demokratiske hul, som vi har levet med så længe.
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Hr. formand! Stats- og regeringscheferne er endnu en gang ved at ændre EU's funktion med udarbejdelsen af en ny traktat for EU. Denne interesse for EU's borgere og deres fremtid er rørende.
Men vi kan ikke acceptere, at de beslutninger, der er truffet på et uformelt topmøde, skal erstatte den demokratiske procedure med folkeafstemninger i de forskellige medlemsstater om, hvorvidt traktaten kan accepteres. Det vil være at bedrage EU-medlemsstaternes borgere, der har ret til uafhængigt at træffe beslutning om et spørgsmål af så stor betydning.
Den tidligere forfatningstraktat har været underkastet en manøvre, der grundlæggende består af nogle enkle ændringer af teksten. Således kan dokumentet som helhed fremlægges, afhængigt af de politiske behov, enten som et helt nyt dokument eller som den tidligere traktat uden grundlæggende ændringer. Jeg ønsker derfor at spørge Rådet og Kommissionen om, hvordan de definerer det pågældende dokument? Er det en ny traktat, eller er det en fortyndet udgave af den tidligere traktat, og skal ratifikationsprocessen starte forfra i alle medlemsstaterne?
Johannes Voggenhuber
(DE) Hr. formand! Enhver, der har oplevet, hvordan regeringerne har angrebet forfatningen i løbet af året og skabt et uigenkendeligt og ulæseligt dokument uden ånd og europæisk karisma, skal erkende, at dokumentet ikke har noget som helst at gøre med det, som borgerne ønsker - heller ikke de borgere, der stemte imod i Frankrig og Nederlandene.
Enhver, der har været vidne til den tålmodighed, som er udvist, og al den tid, som er brugt i forbindelse med det, der er sket i opløbet til regeringskonferencen, kan se, at regeringerne har angrebet EU-forfatningens opbygning som termitter med deres advokater og kontorer. Sten for sten, stykke for stykke er forfatningen blevet endevendt. Jeg undrer mig over, at der ikke er nogen, der har spurgt regeringerne, hvad det er, de prøver at opnå. Er det virkelig blot stræben efter magt, er det manglende bevidsthed om borgernes forventninger, eller er det ren og skær nationalisme, som vi oplever i Europa endnu en gang?
Sproget! I dag spurgte medlemmerne af en delegation fra det østrigske parlament om, hvordan de kunne forklare traktaten og godkendelsen heraf over for borgerne? Jeg kan ikke læse teksten. Jeg kan heller ikke længere forstå den. Jeg ved ikke længere, hvad teksten, henvisningerne, fodnoterne og fælderne betyder.
Jeg tror, at Europa efter afslutningen af regeringskonferencen for første gang i historien vil stå i en situation, hvor ingen vil kunne genkende den politiske orden, som de lever efter. Og så vil EU miste mange støtter, selv støtter, der har kæmpet for forfatningen i mange år.
Grundlæggende rettigheder! Fru næstformand, De er fortaler for indgåelse af kompromiser. Men hvorfor ikke tale for de universelle grundlæggende rettigheder, hvorved det er utænkeligt for os at opbygge et fællesskab baseret på værdier, som enkelte medlemsstater erklærer, at de ikke vil acceptere? Hvordan skal vi over for hr. Putin forklare, at vi er et stort fællesskab baseret på værdier til fordel for universelle grundlæggende menneskerettigheder - med undtagelse af enkelte medlemsstater. Det er i den grad undergravende for Europas troværdighed, at vi ikke kan indgå et kompromis! Det er et helt andet EU. Det er en stor politisk dæmon, der dominerer. Jeg tror ikke, at det, der foregår lige nu, vil opnå borgernes godkendelse, som vi ikke længere er interesserede i.
Pedro Guerreiro
(PT) Hr. formand! Jeg ønsker på egne vegne og på vegne af GUE/NGL-Gruppen at starte med at give udtryk for vores sorg over bortgangen af vores kollega, Fausto Correia.
Hvad angår reformtraktaten gentog Rådet blot, at det håbede meget på at nå et skridt videre, ikke det endelige skridt, i processen til genoprettelse af det projekt, der blev iværksat i forbindelse med den europæiske forfatning. Dvs. at komme endnu et skridt videre i processen, der blev iværksat i starten af juni under det tyske formandskab, og hvor indholdet af en forkastet traktat præsenteres i en anden form, og hvor man forsøger at fremme denne i mangel af bedre og i strid med borgernes ønsker, og det er reelt politisk bedrag.
Traktaten er et forsøg på at bane vejen for neoliberale politikker, der er i strid med sociale rettigheder og opnåede fremskridt, og som tjener store multinationale selskabers interesser. Føderalisme pålægges under dominerende store lande inden for en ramme, hvor EU har status som én enkelt juridisk person, hvor medlemsstaterne fratages deres beføjelser, og hvor EU betragtes som en søjle i NATO, med henblik på at fremme indblanding og indgriben i overensstemmelse med de store landes interesser. Det er en traktat, der har til formål at oprette en økonomisk, politisk og militær blok med imperialistiske ambitioner. Det er en traktat, der ikke vil afhjælpe de kontradiktoriske holdninger til den europæiske integration, men som derimod vil fremhæve dem.
Vi vil fortsat fordømme traktatens virkelige målsætninger, argumentere for, at den forkastes og kræve en bred national debat og høring af den portugisiske befolkning til fordel for et Europa, der samarbejder om udvikling og fremskridt og fred mellem suveræne stater, der har samme rettigheder.
Endelig ønsker jeg at give udtryk for min støtte til den store demonstration under CGTP-IN, der afholdes i Lissabon den 18. oktober.
Patrick Louis
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Uanset om vi er for eller imod, er alle enige om, at den traktat, der skal undertegnes i Lissabon, udelukkende er genbrug af den europæiske forfatning, som blev forkastet i to folkeafstemninger i 2005. Som understreget i en rapport i går fra House of Commons har traktaten alt: fællesskabsrettens og endog den sekundære rets forrang over den nationale ret, endda over forfatningsretten, EU's status som én enkelt juridisk person, som vil give Kommissionen mulighed for at repræsentere medlemsstaterne internationalt, udenrigsminister med en anden titel, den største overførsel af kompetencer nogensinde i forbindelse med europæisk integration, mindst 40 nye områder og det store område for grundlæggende rettigheder.
Inden for Parlamentet, hvor ordet "demokrati" altid er på vores læber, ønsker jeg at appellere til alles samvittighed. I hvilket ægte demokrati vil det blive betragtet som rimeligt at indføre en tekst, som borgerne har forkastet i en folkeafstemning? Hvorfor skal borgerne fratages deres ret til at udtrykke deres holdning til den nye traktat og eventuelle nye udvidelser? Hvilket politisk regime forestiller man sig, at man er i færd med at opbygge ved at underkaste vores demokratier et system, der er karakteriseret ved, at der ikke er nogen fordeling af kompetencer, ingen politisk ansvarlighed for regeringerne og ingen repræsentanter for borgerne, undtagen de fælles europæiske borgere?
Den italienske føderalist, Tommaso Padoa-Schioppa, har allerede givet sit svar med udtalelsen om, at Europa er opbygget mellem to modpoler for konsensus og et par enkelte regeringers lederskab efter en metode, der kan defineres af termen "oplyst despotisme". Det har han ret i! Og borgernes nej til denne oplyste despotisme har overbevist føderalisterne om, at de skal fortsætte processen i det skjulte, for den eneste forskel mellem den forkastede forfatningstraktat og den nye traktat er, at den første traktat ikke var et bedrag.
Jim Allister
(EN) Hr. formand! Jeg formoder, at Det Europæiske Råds møde vil være en lejlighed til at opbløde de britiske røde linjer, som senere vil blive helt udvisket gennem Domstolens føderalisering. Opt out- og opt in-ordninger - den britiske regering vil under alle omstændigheder hævde, at den har sejret, og andre vil foregive, at det er rigtigt, vel vidende at alle indrømmelser i realiteten er uden substans. Det er alt sammen noget, der er sat i scene for at få den britiske befolkning til at tro, at reformtraktaten faktisk er væsentlig anderledes end den forkastede traktat, selv om den rent faktisk ikke er det.
Nu, hvor Gordon Brown har sneget sig uden om et valg, er behovet for en britisk folkeafstemning større end nogensinde. Intet valg betyder, at Labours forpligtelse fra 2005 til at afholde en folkeafstemning skal gælde. Ingen folkeafstemning betyder intet mandat for hr. Brown til at gå videre til ratifikation, og det er på dette grundlag, at alle demokrater i Det Forenede Kongerige skal stå sammen.
Timothy Kirkhope
(EN) Hr. formand! Jeg ønsker at takke Rådet og Kommissionen for deres redegørelser. Det uformelle topmøde i Lissabon vil være en afgørende begivenhed, hvor stats- og regeringschefer vil fokusere på det offentliggjorte forslag til reformtraktat, når de mødes i Lissabon. Men regeringskonferencen er fremskyndet for meget. Den britiske regering siger, at den kun havde to dage til at overveje mandatforslaget. Men som andre talere har nævnt, er forslagene naturligvis identiske med forslagene i den oprindelige forfatningstekst.
Den britiske premierminister har et problem. Problemet er tillid - tillid til hans udtalelser. Han har i de sidste par uger opfordret sine ministre til at tale om muligheden for et valg i Det Forenede Kongerige og derefter, da den politiske situation blev for kompliceret, er han bakket ud. Hans europæiske kolleger, de øvrige europæiske stats- og regeringschefer, skal være meget opmærksomme på, at alt, hvad han siger i Lissabon, formentlig vil betyde noget helt andet. De britiske konservative vil naturligvis fortsat kræve en folkeafstemning om traktaten. Størstedelen af den britiske befolkning ønsker en folkeafstemning, herunder de fleste af regeringens egne støtter. Hvis premierministeren fortsat modstår presset til trods for en klar forpligtelse til at afholde valg, vil den britiske befolkning få bekræftet endnu en gang, at man ikke kan stole på hans ord. Min partiformand udtalte, at der meget vel kan være tale om et voldsomt tillidsbrud - et af de mest markante tillidsbrud i nyere tid inden for politik.
Jeg håber endvidere, at Europa vil koncentrere sig mere om globaliseringen og yde en indsats for at bekæmpe fattigdom og klimaændringer. Det burde vi på nuværende tidspunkt have lært. Jeg håber, at premierministeren vil være ærlig over for den britiske befolkning om de spørgsmål, der opstår i Lissabon. Vi ønsker et velfungerende Europa, men det skal være et Europa, der fokuserer på de områder, som borgerne virkelig støtter og forstår.
Edite Estrela
(PT) Hr. formand! Jeg ønsker først og fremmest på vegne af den portugisiske socialistiske delegation at takke Dem for sympatitilkendegivelserne i forbindelse med bortgangen af min kære ven, Fausto Correia. Vi er alle - Portugals demokrati, det portugisiske socialistiske parti og Parlamentet - fattigere efter hans bortgang.
Der er kun en uge til det uformelle topmøde afholdes, og jeg vil gerne være optimistisk og tro på, at alle 27 medlemsstater vil påtage sig deres politiske ansvar over for borgerne i de forskellige lande, over for EU's borgere og hele verden. Jeg vil gerne tro på, at Det Europæiske Råd den 19. oktober vil indgå en politisk aftale og godkende reformtraktaten og sætte en stopper for dette dødvande, der har varet alt for længe.
Jeg er optimistisk, fordi vi alle er klar over nødvendigheden af at leve op til de europæiske borgeres forventninger, og de undrer sig helt rimeligt over, hvilken global rolle EU skal spille, og hvilke fordele EU vil bringe borgerne i fremtiden. Jeg vil gerne være optimistisk, fordi vi alle ved, at hele verden holder øje med Europa og venter på et positivt tegn. Vi ved alle, at verden har brug for et forenet og sammenhængende Europa. Vi ved alle, at verden ikke venter, og at Europa ikke kan blive ved med at tage hensyn til national egoisme. Vi ved alle, at det er nødvendigt at komme videre og kanalisere vores energier i retning af fremme af den økonomiske udvikling, jobskabelse og bekæmpelse af klimaændringerne. Det er prioriteterne.
Advokaterne er nået til enighed om teksten i traktaten samt bilagene. De tekniske/juridiske problemer er løst, selv om det har været vanskeligt. Regeringskonferencen har opfyldt mandatet fra Rådet. Det portugisiske formandskab har gjort alt, hvad der stod i dets magt, for at fjerne hindringerne. Europa-Parlamentet har udført sit arbejde, både inden for og uden for regeringskonferencen, hvor vores kolleger, Elmar Brok, Enrique Barón Crespo og Andrew Duff har ydet et værdifuldt bidrag. Det betyder, at alle indtil nu har gjort deres pligt med stor ansvarsfølelse og inden for den fastsatte tidsfrist. Nu må man håbe, at der ikke skabes kunstige hindringer, dikteret af kortsigtede nationale politiske omstændigheder frem for objektive forbehold over for indholdet i traktaten. Ingen vil kunne forstå, hvis de samme stats- og regeringschefer, som godkendte regeringskonferencens mandat, trækker deres godkendelse tilbage. Det vil ikke være rimeligt. Så vil vi helt sikkert opleve en krise med uforudsigelige konsekvenser. Teksten kunne formentlig være bedre, men det er et alternativ, og det er bedre end ingenting.
Jeg vil slutte af med at minde om Jean Monnets udtalelse om, at Europa ville blive grundlagt gennem kriser, og at Europa ville være summen af løsningerne. Kloge og fremsynede ord. Lad os håbe, at Europa skriver historie nu - en ny side i beskrivelsen af Europas opbygning.
Alexander Lambsdorff
(DE) Hr. formand! Vi har kæmpet med nogen succes for større demokrati og effektivitet i forfatningsprocessen - nu i processen i relation til denne reformtraktat - men diskussionen handler i virkeligheden ikke om gennemsigtighed. Vi kunne allerede have læst alt det, som Rådets formandskab har fremlagt her under briefingen af Parlamentet via pressen. Det ville have været godt med lidt flere informative redegørelser fra formandskabet. Kampen for gennemsigtighed skal derfor fortsætte! Parlamentet har været meget involveret i kampen for at fremme retsstatsprincippet, og det er jeg vores repræsentanter meget taknemmelig for. Databeskyttelse i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, større parlamentarisk deltagelse, ophævelse af den tredje søjle til fordel for en fælles politik for retlige og indre anliggender og et retligt bindende charter. Disse er alle spørgsmål, som er vigtige, selv for de liberale i centrum, og som er baseret på vores fælles værdier.
Med hensyn til opt out-ordninger ønsker jeg at sige følgende. Man kan skelne mellem de opt out-ordninger, der er baseret på en politik for indre anliggender, og de ordninger, der vedrører den fælles udenrigspolitik. I nogle indenrigspolitikker, relaterer ordningerne muligvis til en retlig struktur, nationale traditioner og forskellige idéer om sociale værdier. Jeg kan endda forstå, selv om jeg ikke er enig, at vi stemmer om en opt out-ordning. Men jeg forstår ikke og er heller ikke enig i den blokering, som nogle af medlemsstaterne, især Det Forenede Kongerige, ønsker på området for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Timothy Kirkhope har netop udtalt, at vi skal fastlægge en politik, som borgerne kan støtte. Borgerne vil støtte en troværdig fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Det er en nødvendig målsætning i lyset af de udfordringer, som vi står over for: bekæmpelse af terrorisme, krisen i Mellemøsten, bekæmpelse af fattigdom, smitsomme sygdomme og migration. Alle disse udfordringer kan vi kun klare, hvis vi står sammen.
Vi undrer os derfor helt objektivt (ligesom Martin Schulz, og han har helt ret) over, hvem der vil afgøre verdens skæbne i løbet af de næste 20 eller 30 år. Vil det være USA, Kina, Indien og ... Det Forenede Kongerige? Det er der ingen, som tror på! Og det vil heller ikke være Tyskland eller Frankrig. Vi vil enten gøre dette sammen eller slet ikke! Vi har derfor brug for en fælles europæisk ånd, og vi har brug for denne reformtraktat!
Miguel Portas
(PT) Hr. formand! Hvis jeg må have lov til at nævne den manglende gennemsigtighed, er det i EU's charter om grundlæggende rettigheder fastsat, at ingen må idømmes dødsstraf eller henrettes. Det lyder jo meget godt, men er ikke hele sandheden. Grundlaget for fortolkning af den pågældende artikel er rammerne for den europæiske konvention, som indeholder nogle uacceptable undtagelser. Medlemsstaterne kan f.eks. genindføre dødsstraffen, hvis der er overhængende risiko for krig. Hvad er det for en bestemmelse, mine damer og herrer?
I henhold til samme retskilde er det muligt for retshåndhævelsespersoner at dræbe i tilfælde af opstand og endda at kræve - og jeg citerer endnu en gang - "forebyggende sikkerhedsforvaring". De kan helt sikkert huske Jean Charles de Menezes, der blev dræbt i 2005 i Londons undergrundsbane. Var det en uheldig fejl eller en forbrydelse i henhold til den kommende traktat? I dag i Lissabon talte José Sócrates og Durão Barroso imod dødsstraf. Hvilken begrundelse kan der være for at sponsorere en traktat, der nu indeholder sådanne bestemmelser, fastsat bag lukkede døre?
Alessandro Battilocchio
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Andre medlemmer vil bekræfte dette i den kommende forhandling, men jeg mener, at det er relevant at understrege - til dels på grund af det kommende topmøde - at en EU-borger er en borger, der er statsborger i en medlemsstat i henhold til national ret.
En borger er således en person, der drager fordel af de rettigheder, som er overdraget ved en sådan status, og især retten til at stemme og blive valgt som medlem af Europa-Parlamentet. Hvem er det, vi har arbejdet for i årevis, når vi taler om retten til fri bevægelighed, uddannelse, sundhed, arbejde og værdighed, hvis det ikke er de borgere, der har valgt os ved en demokratisk proces?
Det er lige så vigtigt at opretholde gensidig respekt blandt medlemsstaterne. I mange år har en gentlemenaftale sikret, at de tre største EU-medlemsstater efter Tyskland har samme vægt. På den sproglige front er denne aftale allerede overtrådt talløse gange. Nu er det planen, at Lamassoure-Severin-forslaget også skal eliminere denne paritet vedrørende politisk vægt.
Hvis det er den underliggende holdning, skal vi ikke blive overraskede over, at det er så svært at nå til enighed om definitionen af en fremtid sammen. Det europæiske topmøde bør derfor tydeligt afspejle idéerne om unionsborgerskab og demokratisk legitimitet.
Josef Zieleniec
(CS) Hr. formand! På det kommende topmøde i Lissabon vil der blive indgået en aftale om formuleringen af reformtraktaten. Traktatens undertegnelse og ratifikation vil sætte en stopper for den institutionelle krise, der opstod efter folkeafstemningen i Frankrig og Nederlandene.
Den institutionelle reform er nødvendig, men er ikke i sig selv tilstrækkelig, hvis EU skal klare sig i en mere globaliseret verden og i forhold til borgerne. Den institutionelle reform er en nødvendig del af løsningen. Reformen er imidlertid ikke løsningen i sig selv. Når reformtraktaten er trådt i kraft, skal vi indlede den grundlæggende debat om den fremtidige retning for europæisk integration. Der skal findes svar på økonomiske, sociale eller sikkerhedsmæssige spørgsmål via en omfattende revision af de eksisterende politikker.
Der skal i forhandlingerne fokuseres på den ultimative målsætning for det europæiske projekt og de dermed forbundne spørgsmål om EU's grænser. Folkeafstemningerne i Frankrig og Nederlandene og de komplicerede forhandlinger om formuleringen af reformtraktaten signalerer, at den grundlæggende debat om indholdet af det europæiske projekt vil være en langt større udfordring end hidtil.
Derfor er det uhyre vigtigt at reagere hurtigt på præsident Sarkozys forslag om at oprette et såkaldt vismandsudvalg, der med de nødvendige retningslinjer kan føre forhandlingen i den rigtige retning. Udvalget skal have et klart mandat, men under ingen omstændigheder bestå af repræsentanter for medlemsstaternes regeringer. Udvalget skal hellere bestå af en udpeget gruppe eksperter, dygtige entreprenører, tidligere diplomater og politikere. Udvalgets medlemmer skal være personligheder, der udstråler naturlig autoritet og respekt, ikke embedsmænd med opgaver, som er uddelegeret af regeringerne. Formålet med oprettelsen af udvalget skal ikke være at erstatte den offentlige debat, men snarere at udvalget skal fungere som en katalysator for debatten og stille konkrete forslag om den fremtidige europæiske integration.
Hr. formand, vi vil med reformtraktaten muligvis få de nødvendige arbejdsredskaber, og det er vores ansvar at udnytte disse redskaber fuldt ud. Europas borgere forventer konkrete og håndgribelige resultater fra EU's side. Det er vores opgave at opfylde disse forventninger.
Robert Goebbels
(FR) Hr. formand! Regeringskonferencen mødtes i den dybeste del af kanaltunnelen for at gemme sig for den offentlige opinion. Resultatet, fru Wallström, er umuligt at viderekommunikere til den almindelige borger. De mere end 300 ændringsforslag, der er begravet i 150 sider, har ændret EU-traktaten og traktaten om EU's funktionsmåde. Som en ekstra bonus vil der være 53 erklæringer og 12 protokoller.
I kølvandet på EU's symboler, f.eks. flag og nationalsang, vil andre politiske resultater også blive ignoreret. Den sociale dialog vil ikke længere være en horisontal forpligtelse for EU. Arbejdsmarkedets parter vil ikke blive inddraget i den økonomiske politik, men kun i socialpolitikken. I henhold til protokollen om tjenesteydelser af almen interesse har konkurrencelovgivningen forrang for alle de tjenester, som kommunerne eller regionerne yder borgerne, uanset hvor kommercielle de er. De nationale regeringer kan udelukkende træffe beslutninger om ikkeøkonomiske tjenester af almen interesse.
Der bliver løjet for os om, hvor bindende EU's charter om grundlæggende rettigheder er. I protokol 7 er følgende fastsat: "Det skal navnlig udtrykkelig fastslås, at chartrets afsnit IV på ingen måde skaber rettigheder, der kan håndhæves juridisk i Polen eller i Det Forenede Kongerige". Det betyder helt enkelt, at EU-Domstolen ikke kan håndhæve chartret. Jeg vil springe over opt out-ordningerne, der vil skabe et Europa med to hastigheder, hvad angår euroområdet, Schengenaftalen og reglerne om retlige og indre anliggender.
Artikel 24 er en totalitær stat værdig med bestemmelsen om, at det udelukkende er Rådet, som kan fastsætte reglerne om beskyttelse af personoplysninger om EU's borgere og tillade, at disse oplysninger uhindret videresendes til USA. Hverken Parlamentet eller Domstolen vil være i stand til at sikre de grundlæggende rettigheder. Der er ikke langt til George Orwells "Big Brother"!
Endelig risikerer vi, at en permanent vetoret for regeringerne inkluderes, afledt af Ioannina-kompromiset. Det er uacceptabelt, hr. formand. Jeg mindes mere og mere alle Nicetraktatens fordele.
Roberta Alma Anastase
(RO) Hr. formand! Topmødet i Lissabon vil give EU mulighed for at drøfte situationen og måske træffe en beslutning om et spørgsmål, der er uhyre vigtigt for EU's fremtidige rolle i det 21. århundrede.
Situationen i 2007, hvor EU består af 27 lande, og den internationale scene er endnu mere globaliseret, tvinger os til at sætte spørgsmålstegn ved EU's målsætninger, prioriteter og funktionsmåde.
Det ligger helt fast, at EU's aktioner i det 21. århundrede skal være baseret på to grundlæggende principper: demokratisk legitimitet og et tæt forhold til borgerne samt større konsekvens og effektivitet i EU's aktiviteter, herunder eksternt.
Det betyder først og fremmest respekt for og fremme af demokratiske værdier, borgernes rettigheder, herunder mindretal, og i denne sammenhæng bifalder jeg den udtrykkelige fremhævelse af dette aspekt i den foreslåede traktattekst.
Dernæst kan EU ikke blot være en strategisk aktør i den globaliserede verden af i dag uden at fokusere sin udenrigspolitik på løsning af konflikter og fremme af international og interkulturel dialog, især i politikken til fremme af regionalt samarbejde.
Sidst, men ikke mindst, må vi ikke glemme den betydning, som enhver udvikling, navnlig på uddannelsesområdet, vil have i den reviderede version af Lissabonstrategien.
Hvis vi ikke lægger større vægt på uddannelses- og forskningspolitikken i Europa, vil vi ikke kunne tale om et reformeret, konkurrencedygtigt og stærkt EU.
Jeg håber, at topmødet i Lissabon også vil give klare svar på de spørgsmål, vi har rejst i dag.
Hannes Swoboda
(DE) Hr. formand! Min kollega, hr. Goebbels, udtalte efter sin tale, at han trods sin kritik ikke vil dø for Nicetraktaten - det håber jeg sandelig heller ikke, og han vil forhåbentlig leve længe. Først og fremmest er Nicetraktaten ikke en traktat, der er værd at dø for! Jeg håber, at den traktat, der vedtages, i det mindste vil have langt større værdi end Nicetraktaten.
Jeg ønsker at fortsætte, hvor hr. Lambsdorff slap. EU's borgere ønsker et stærkt EU, ikke et forstyrrende element i deres dagligdag, men som repræsentation udadtil for bedre at kunne repræsentere borgerne. Efter min opfattelse indeholder traktaten trods alle svaghederne stadig betydelige fremskridt. Selv om traktaten er utilstrækkelig, er den en nødvendig forudsætning for at følge en aktiv udenrigs- og sikkerhedspolitik. Vi er naturligvis bekymret over Kosovo-problemet. Vi skal undersøge, om der generelt er en vilje til at fremme en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Både det portugisiske og slovenske formandskab skal overveje, hvad vi skal gøre, hvis vi ikke kan nå til enighed. Det er imidlertid vigtigt, at vi skaber de rette betingelser på lang sigt.
Jeg ønsker at nævne to punkter. På den ene side har vi naturligvis brug for en funktionsdygtig diplomatisk tjeneste, som skal høre under Kommissionen. Det giver ingen mening at fastlægge, at udenrigspolitikken skal høre under Kommissionens næstformand og højtstående repræsentanter, hvis den diplomatiske tjeneste rent faktisk skal organiseres andetsteds. På den anden side - og det har flere andre medlemmer som f.eks. Enrique Barón Crespo allerede pointeret - skal vi understrege, at Parlamentet fra starten har været involveret i udnævnelsen af den højtstående repræsentant.
Endelig har jeg en yderligere kommentar til Kommissionens næstformand. De fremhæver jævnligt betydningen af forhandlingen af denne traktat. Problemet vil ikke blive løst - som min kollega, hr. Schulz har nævnt - med den aftale, der forhåbentlig indgås i Rådet, ikke engang med ratifikation, men vores borgere skal overbevises under og efter ratifikationen om, at traktaten vil være gavnlig, ved at gøre det muligt at repræsentere deres interesser globalt.
Zbigniew Zaleski
(PL) Hr. formand! Jeg har et par kommentarer til Lissabon. På grund af de begivenheder, der fandt sted for nylig i forbindelse med den forfatningsmæssige krise, er EU's borgere klar over, at der er behov for reformer og ændringer.
Det vigtigste element i en demokratisk beslutningsproces er opnåelse af enighed gennem flertallets eller alles godkendelse af en idé, hvor et ligegyldigt veto ikke er udstedt af en partner i forbindelse med vigtige spørgsmål. Vi drøfter spørgsmålet om numerisk repræsentation i beslutningsprocessen i forummet for et forenet Europa, og med denne proces berører vi principperne om funktionen af en fælles organisme. Derfor er det også vigtigt at tage hensyn til mindretallet, som f.eks. på grund af en geografisk situation eller historisk erfaring og politisk situation ofte kan give udtryk for et synspunkt, der er relevant for Europa.
Den levende og dynamiske organisme, der er Europa, må ikke være begrænset af et ufleksibelt og universelt retsgrundlag, der er indført permanent af det nuværende parlament eller Kommissionen. En person eller en national gruppering har et ubegrænset adfærdsrepertoire, og livet og de løbende situationer kræver tilpasning af lovgivningen, dog ikke af værdierne, som skal forblive konstante i forhold til realiteterne. Vi må ikke undervurdere den umiddelbare østlige dimension af de økonomiske, politiske og energimæssige aspekter. Det er ikke blot den vestlige verden, der tæller, eller Brasilien, og det nuværende formandskab bør efter min opfattelse være mere fleksibelt i denne sammenhæng.
Lige en yderligere kommentar. Det udvidede økonomiske perspektiv, som vi drøfter, og som vil være emnet for flere drøftelser, skal indgå i den såkaldte Lissabonstrategi, hvis vi skal følge med USA.
Og endelig, hr. formand, vil større involvering af de nationale parlamenter, som er valgt af borgerne, bringe EU og borgerne tættere sammen. Det betyder i realiteten, at flere af beslutningerne om udformningen og indholdet af og fremtiden for Europa skal træffes af borgerne og ikke blot af repræsentanterne for den regering, der regerer på det pågældende tidspunkt.
Richard Corbett
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne lykønske det portugisiske formandskab med de fremskridt, det har opnået med henblik på konsensus. Godt nok har vi hørt fra mange kolleger i dag, at der er stor skuffelse i Parlamentet. Der er mange medlemmer, som er skuffet over, at idéen om en forfatning, der ville have erstattet de gældende traktater og genopbygget EU på et nyt retsgrundlag, er gået tabt.
Der er andre, som er skuffede over de mange ændringer, som er foretaget, og de særlige bestemmelser og undtagelser for visse medlemsstater. Nogle af disse ændringer er uden tvivl uheldige. Men det er prisen, der skal betales for at opnå enighed blandt alle 27 medlemsstater med henblik på ratifikation i alle 27 medlemsstater.
Det er den situation, vi står over for. Der er ingen vej uden om det faktum, at traktaten skal være acceptabel for alle medlemsstater og ratificeres af alle medlemsstater. Kollegerne må ikke miste overblikket. Traktaten indeholder selv i den nuværende form mange uhyre vigtige reformer. Vi har brug for reformer, EU har brug for reformer. Enhver, der ønsker en velfungerende og demokratisk ansvarlig union, skal støtte disse reformer.
Alternativet til reformtraktaten vil være mere af det samme, men med årene flere konflikter om EU's institutioner og funktionsmåde. Jeg vil hellere vedtage reformtraktaten og derefter fortsætte EU's arbejde med endnu større kapacitet for at håndtere de spørgsmål, som interesserer borgerne langt mere: klimaændringer, økonomi, oversøisk udviklingsbistand, miljøet - alle disse områder, hvor vi har brug for EU, fordi vi ene og alene ikke kan gøre noget, men sammen kan gøre mere.
Lad os komme videre og få afgjort de forfatningsmæssige spørgsmål én gang for alle.
Othmar Karas
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Med topmødet i Lissabon kommer vi et vigtigt skridt videre og får afsluttet disse forhandlinger. Men topmødet i Lissabon opfylder ikke vores målsætninger. Vi mangler stadig ratifikationsprocessen, og den vil kræve alt af os alle.
Vi skal sammen eller slet ikke skabe et mere demokratisk EU, der er tættere på borgerne, mere gennemsigtigt, mere aktivt, både internt og eksternt. Reformtraktaten er endnu et skridt i den rigtige retning. Det vil kun lykkes os at lagre reformtraktaten i den offentlige bevidsthed som en fordel for EU's borgere, EU og Europa generelt, hvis vi står sammen.
Det eneste problem er, at vi endnu ikke har sat egoisme, nationalisme, protektionisme, EU-modstandere og EU's løgnagtighed på plads med reformtraktaten alene. Disse elementer står i vejen for fællesskabet og Europas fremtid.
Opt out-ordningerne er ikke i overensstemmelse med et forenet Europa. Opt out-ordningerne svækker de fælles værdier. Ordningerne er med til at skabe første- og andenklasses borgere, og jeg undrer mig over, at repræsentanterne for Polen og Det Forenede Kongerige ønsker at modarbejde EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
Vi ønsker, at beskyttelse af personoplysninger skal kontrolleres ved lov med parlamentarisk deltagelse. Vi ønsker, at beslutninger om ansættelsesforhold skal træffes efter valget til Europa-Parlamentet. Vi ønsker, at dialogen med arbejdsmarkedets parter og den sociale dialog skal fremmes. Vi ønsker at udnytte de fordele, som opnås gennem reformtraktaten, i arbejdet med offentlige relationer, og vi ønsker yderligere styrkelse af Europa-Parlamentets rettigheder i forbindelse med den fælles beslutningsprocedure, da Europa kun vil blive mere demokratisk, tættere på borgerne og mere gennemsigtigt gennem opnåelse og udnyttelse af disse rettigheder.
Bernard Poignant
(EN) Hr. formand! Hvad angår traktaten er det vanskelige punkt ratifikationen og ikke indholdet af traktaten. Vi skal ikke glemme Danmark i 1992, Irland i 2001, Frankrig og Nederlandene i 2005 og endda Sverige under forhandlingen om euroen i 2003. Der er intet, som er sikkert. Hver medlemsstat er naturligvis ansvarlig for sin egen ratifikation, uanset om den foregår gennem parlamentet eller en folkeafstemning, men er det virkelig umuligt at koordinere det hele? Hvis man koordinerer alle ratifikationer, vil vi efter min bedste overbevisning undgå en endeløs strøm af nationale forhandlinger og få den europæiske offentlige opinion til at stå stærkere.
Jeg kan foreslå en dato, hr. formand. 14 dage inde i maj 2008, da det er i løbet af disse 14 dage, at Anden Verdenskrig sluttede, og Europa-dagen afholdes - den 9. maj. 2008 vil også være 60 årsdagen for Haag-Kongressen, der var indledningen til Europa med Winston Churchill som formand. For Frankrig er det også valgdagen for en af Europas store skikkelser, François Mitterrand, den 10. maj.
Det vil være en fordel, hvis ratifikationerne koordineres. Vi er trods alt sluppet af med traktatens symboler, men symboler kan sættes ind igen. Hvorfor ikke skrive dem ind i bestemte datoer? For uanset hvad vi mener om formuleringen af traktaten - og vores kollega, hr. Goebbels, er kommet med skarpe kommentarer i denne sammenhæng - er det af afgørende betydning, at vi tager dette skridt i forhold til EU's historie. Jeg vil derfor foreslå, at vi når til enighed om denne 14 dages periode!
(Bifald)
Jerzy Buzek
(PL) Hr. formand, premierminister, fru formand! Det portugisiske formandskab står ligesom for syv år siden over for nogle store opgaver og udfordringer.
Jeg er overbevist om, at den europæiske traktat vil blive vedtaget i en god atmosfære og med enstemmighed og skabe et grundlag for effektiv forvaltning af EU. Det er det vigtigste spørgsmål i dag, for først da kan Europa gradvist udvikle sig til en politisk magtfaktor og have en positiv indflydelse på verdenssituationen.
Men økonomisk magt i EU er altid af stor betydning, og det er endnu mere tydeligt i dag end for syv år siden. Vi står over for udfordringerne forbundet med globalisering, og vi ønsker at være, og jeg citerer: "den mest konkurrencedygtige og dynamiske videnbaserede økonomi i verden, en økonomi, der kan skabe en holdbar økonomisk vækst med flere og bedre job og større social samhørighed" Men i dag ved vi, hvor vanskeligt det er at opnå. Derfor skal et socialt Europa, der yder en indsats for at styrke beskæftigelse og bekæmpe klimaændringer, som EU ikke kunne leve op til for syv år siden, være et Europa med et fuldstændig frit marked. Et åbent marked, et marked uden protektionisme og monopoler. Det skylder vi vores borgere, hvis vi ønsker at træffe foranstaltninger i forbindelse med principperne i Lissabonstrategien på områderne for konkurrence, innovation og fremskridt. Vi må heller ikke glemme, at gennemførelsen af strategiens retningslinjer ud fra et perspektiv med et frit marked har fungeret meget bedre end gennemførelsen på medlemsstatsplan.
Og endelig afhænger vores succes i høj grad af forholdet til vores naboer. Jeg bifalder det portugisiske formandskabs vidtrækkende resultater i forbindelse med EU's sydlige grænser, but vi må ikke et øjeblik glemme den østlige dimension, især da resultaterne af retfærdige og frie valg i Ukraine har givet os mulighed for at skabe et demokratisk frit marked og en proeuropæisk stabilisering af EU's østlige grænse. Valget blev afholdt for blot to en halv uge siden, og det er værd at fremhæve i Europa-Parlamentet.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Hr. formand! Som det fremgik af den tidligere forhandling, står der rigtigt meget på spil i forbindelse med den nuværende reformtraktat, da det både er EU's funktionsmåde og troværdighed, som står på spil. I hvert fald forstår EU's borgere ikke, at vi har arbejdet på forfatningstraktaten og de forfatningsmæssige problemer i årevis, og at vi derfor som den politiske elite udmærket er klar over, at de er meget vigtige i relation til reformer for og fornyelse af EU. Samtidig er det en fremmed og uforståelig forhandling for os. I sidste ende skal vi arbejde for de vigtige spørgsmål for EU's borgere, og jeg er enig med Martin Schulz i, at EU ikke har råd til flere fejltagelser.
Der skal ikke være flere fejltagelser. Den første fejltagelse var udvidelsen i 2004, som ikke blev forhindret med radikale reformer eller radikalisering. Det er ikke længere overraskende, at Det Forenede Kongerige opfører sig på denne måde, men jeg er som repræsentant for en af de nye medlemsstater ikke tilfreds med, at mine polske kolleger følger en politisk retning, der desværre ikke er i EU's interesse med henblik på forening.
Der er ingen alternativer til reformtraktaten. Det er af afgørende betydning, at Europa-Parlamentet ikke betragtes som et samlingspunkt for ordkløveri, men at Kommissionen og Rådet tager Parlamentet alvorligt. Det er også uhyre vigtigt, hvis vi skal opnå fremskridt i vigtige spørgsmål som spørgsmålet om de nationale mindretal, som endelig anerkendes som et af Europas største problemer - vi skal nok se på Vestbalkan eller Ukraine og Rusland - (ufærdig sætning). Uden reformtraktaten vil vi ikke opnå fremskridt på dette område.
Hr. formand, der er ikke noget alternativ til reformtraktaten. Det er enten reformtraktaten eller ophævelse af EU! Tak for Deres opmærksomhed.
David Casa
(EN) Vi har her en fantastisk mulighed for at skabe et mere effektivt og demokratisk EU. Med den nye traktat vil vi få de nødvendige redskaber til at opnå yderligere fremskridt efter tiltrædelsen af flere borgere. Vi har en enestående mulighed for succes, og vi skal sammen indgå de kompromiser, der er nødvendige for at sikre en bedre fremtid for de europæiske borgere.
Der er flere, som har nævnt Polen og Det Forende Kongerige og deres opt out-ordninger. Det er naturligvis vigtigt, at alle er opmærksomme på deres nationale interesser, men det er endnu vigtigere, at vi er opmærksomme på EU's interesser, da vi alle er en del af EU. Dette gælder ikke kun for Rådet, men især også for Europa-Parlamentet. Jeg er ikke enig i, at der skal være et særligt EU for særlige europæiske borgere, og et andet EU for andre europæiske borgere i andre lande. Vi skal derfor benytte lejligheden i de kommende dage i Portugal til at sende et klart signal til EU's borgere om, at EU ikke er stagneret, og at vi med den nye traktat vil garantere, at vi fortsat kan opnå fremskridt. Vi garanterer, at vi efter lange og vanskelige år med kontinuerlige forhandlinger om Europas fremtid vil indgå en aftale, der vil gøre det muligt at opnå flere positive resultater for EU. En traktat, der skal sikre mere gennemsigtighed og som nævnt mere effektivitet. En traktat, der kan hjælpe os med at styrke betydningen af hver enkelt EU-borger. Jeg noterer mig med glæde, at det endda også vil øge betydningen af Malta i Parlamentet.
EU står over for vigtige udfordringer, som vi skal imødegå hurtigst muligt. Vi skal konkurrere i den globaliserede verden og skal derfor have de nødvendige værktøjer til at imødegå disse udfordringer, f.eks. klimaændringer, indvandring, jobskabelse og bedre arbejdsbetingelser for arbejdstagerne. Med et mere effektivt og gennemsigtigt EU kan vi skabe positive resultater i relation til disse problemstillinger.
Andrzej Jan Szejna
(PL) Hr. formand! Jeg håber, at den fælles forståelse, vi oplevede i Berlin, af de vigtigste problemer, som på nuværende tidspunkt indgår i reformtraktaten, vil kulminere i et positivt resultat på det kommende topmøde i Lissabon.
Jeg håber endvidere, at den polske regering - i overensstemmelse med den omstændighed, at 80 % af den polske befolkning støtter EU-medlemskab - endelig vil acceptere traktatforslaget og dermed vise, at den forstår betydningen af et stærkt Polen i et stærkt Europa.
Et af de vigtigste resultater af denne aftale er, at EU's charter om grundlæggende rettigheder vil være retligt bindende, og det glæder mig, at formanden for Europa-Parlamentet, formanden for Kommissionen og formandskabet er i færd med at planlægge en ceremoni med fælles bekendtgørelse af chartret på Europa-Parlamentets plenarmøde. Det viser betydningen af dette dokument, som omhandler problemer som værdighed, frihed, lighed, solidaritet, borgernes rettigheder og retfærdighed.
Derfor kan jeg ikke forstå eller støtte holdningen hos den polske regering, som ønsker fritagelse fra forpligtelsen i henhold til bestemmelserne i kapitel IV i chartret med titlen Solidaritet, især ikke, når det drejer sig om de polske borgere. Det pågældende kapitel indeholder bestemmelser, der er særligt betydningsfulde for den polske og europæiske venstrefløj, om medarbejder- og fagforeningsrettigheder. Enhver klog regering ville ønske at yde sine borgere større og mere effektiv beskyttelse af medarbejderrettigheder, især i et land som Polen, hvis borgeres frihed blev opnået gennem arbejdermodstanden i det polske Solidarność. Jeg ønsker derfor at opfordre den polske regering til at ændre holdning på dette område.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Det uformelle topmøde i Lissabon kan resultere i afslutningen på en vanskelig periode, hvor Europas ambitioner gav anledning til kriser. Den nye reformtraktat vil ikke gøre det muligt at genopbygge Europa, til det skal der være en europæisk forfatning. Den nye traktat er en dårlig erstatning for den tidligere forfatning. Det er et lille historisk skridt frem for et stort skridt. Det er alt, og det er slet ikke nok. Men det er dog et lille fremskridt i den forstand, at Europa tilpasser sine institutioner til de nye geopolitiske udfordringer og den fremtidige debat.
Vi skal erkende, at det følelsesmæssige element i en folkeafstemning begrænsede det fuldt ud rationelle element af politisk repræsentation. Offentligheden var ikke tilstrækkelig forberedt på en visionær og kosmopolitisk tilgang, som resulterede i en mere tilbageholdende og lukket proces end konventionsprocessen, der banede vejen for en forfatning. Det er der ingen af deltagerne på Det Europæiske Råds næste møde, der må glemme. Det Europæiske Råds opgave er nu at sikre den konsensus, der er nødvendig for at vedtage traktaten i overensstemmelse med et princip om maksimal begrænsning af forventninger, for at undgå fritagelser fra chartret, skjult undergravning på grund af bestemmelser om opt out-ordninger i de oprindelige gentlemenaftaler (f.eks. Ioannina-kompromiset) og for at sikre, at traktaten er fastlagt på grundlag af enighed frem for splittelse.
Det Europæiske Råds anden opgave vil være at skabe de rette betingelser for ratifikation af traktaten. Det er helt afgørende for at undgå en retningsændring i den europæiske bane, som EU's borgere ønsker at følge. Det er på tide at acceptere, at Europas legitimitet er baseret på de grundlæggende værdier, de demokratiske institutioners ensartethed, det fælles projekt med henblik at opnå global retfærdighed netop affødt af fornuft. Det er Europas legitimitet.
Józef Pinior
(PL) Hr. formand! Jeg ønsker også at takke det portugisiske formandskab for at håndtere processen med henblik på indgåelse af et kompromis om reformtraktaten. Det har været en meget vanskelig proces, der krævede en enorm indsats, inden man nåede til enighed.
Traktaten er ikke helt, som vi kunne have ønsket, og det er ikke en traktat, der illustrerer Europas nuværende visioner og drømme. Det er imidlertid det bedste resultat, vi kunne opnå, under hensyntagen til ønskerne og realiteterne i EU. Jeg er overbevist om, og jeg håber, at traktaten vil blive accepteret af alle EU-medlemsstaterne.
Imens ønsker jeg i Europa-Parlamentet i dag at give udtryk for min store modvilje imod erklæringen fra regeringen i Warszawa om, at den ikke kan acceptere EU's charter om grundlæggende rettigheder. Jeg ønsker som solidaritetsaktivist fra perioden med militærstyre at understrege følgende over for Europa-Parlamentet: Non possumus. Polen banede vejen for frihed og demokrati for hele Europa, og i dag har den polske regering den frækhed at erklære, at den ikke vil overholde bestemmelserne i EU's charter om grundlæggende rettigheder i Polen. Det vil jeg gerne protestere imod på vegne af den del af den polske befolkning, mænd og kvinder, der aldrig vil acceptere at Polen ikke er bundet af EU's charter om grundlæggende rettigheder.
Panayiotis Demetriou
(EL) Hr. formand! Jeg ønsker først og fremmest at takke det portugisiske formandskab for den beslutsomme, hurtige og proaktive tilgang. Takket være denne har vi i dag en tekst til reformtraktaten, der skal præsenteres på regeringskonferencen i Lissabon. Jeg håber, at regeringerne ved denne lejlighed vil leve op til forventningerne og være ansvarlige, således at vi kan komme ud af det dødvande, som vi befinder os i.
Jeg ønsker endvidere at forsikre det portugisiske formandskab om, at størstedelen af medlemmerne af Parlamentet støtter traktaten og forventer et positivt resultat. Vi har først og fremmest brug for enighed om teksten og derefter alle EU-medlemsstaternes ratifikation af traktaten.
Jeg har hørt forskellige observationer om den indsats, der ydes for at opnå en yderligere forening af Europa, og jeg er overrasket over de personer, som skjuler deres antieuropæiske filosofier ved at anmode om bedre forhold for at ødelægge udmærkede forhold. De kan i det mindste være ærlige. Hvis de ikke ønsker yderligere forening eller integration af EU, kan man lade England, Frankrig, Tyskland og Polen klare globaliseringens udfordringer alene. Så kan de sikre freden, når nationalistiske rivaler endnu en gang fører os ud i en krise og eventuel krig.
Vi skal erkende, at EU's vision ganske enkelt ikke kan fejes ind under gulvtæppet. Vi skal fremme visionen og føre den ud i livet. Vores mål er at opnå fremskridt løbende, således at alle EU-medlemsstaterne og -borgerne går en global fremtid i møde i stedet for blot en europæisk fremtid på grundlag af principper og værdier. Det er denne vision, som vi skal fremme, og Europa-Parlamentet støtter Dem, hr. premierminister.
Alexander Stubb
(EN) Hr. formand! Det er meget fornemt at se sit navn ved siden af en minister og en kommissær - det er et stort øjeblik!
Jeg ønsker at kommentere tre punkter. Jeg har været involveret i tre regeringskonferencer som embedsmand. Mit synspunkt om regeringskonferencer er, at vi i de sidste 25 år enten har forberedt, forhandlet eller ratificeret en ny traktat. Jeg ved ikke, hvordan mine kolleger har det - hr. Corbett og andre kolleger - men jeg er ved at nå til det punkt, hvor jeg er træt af regeringskonferencer. Vi må og skal komme videre. Der har været for mange regeringskonferencer. De har været der konstant. Jeg er ikke modstander af forandring - tværtimod - men på et eller andet tidspunkt må vi falde til ro, og jeg tror, at det vil ske om to uger.
Jeg ønsker endvidere at gøre opmærksom på, at jeg naturligvis ville have foretrukket en forfatning, men vi må leve med reformtraktaten, som den er. Det er en stor forbedring i forhold til den nuværende situation. Vi har naturligvis alle vores kritikpunkter, ikke mindst om opt out-ordningerne og spørgsmålet om, hvorvidt traktaten er forenklet eller rent faktisk mere kompliceret end tidligere. Vi har alle vores betænkeligheder, men vi skal huske, at traktaten er meget stærk på det udenrigspolitiske område. Med traktaten får EU status som én enkelt juridisk person, de grundlæggende rettigheder styrkes - i det mindste for nogle af os - og der skabes mere kvalificerede fælles beslutningsprocesser. Der er naturligvis altid plads til forbedringer, men denne reformtraktat er nu engang det, vi har. Jeg ønsker derfor at bede Det Forenede Kongerige og Polen om at komme ned på jorden og acceptere traktaten.
Endelig ønsker jeg at gøre opmærksom på, at det efter min opfattelse er på tide at forsøge at genoprette tilliden blandt medlemsstaterne. Vi har haft en negativ situation siden forhandlingerne i Nice, da de små lande blev sat op imod de store lande. Nu er det på tide at begrave stridsøksen og genoprette tilliden og genskabe de forhold, som eksisterede inden Nicetraktaten. Det er på tide at få institutionerne på plads, løse problemerne og fokusere på vigtige politiske spørgsmål.
Manuel Lobo Antunes
formand for Rådet. - (PT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg ønsker først og fremmest at takke medlemmerne af Europa-Parlamentet for deres meget store støtte til den indsats, som det portugisiske formandskab har ydet inden for rammerne af regeringskonferencen, og som forhåbentlig vil resultere i godkendelsen af en ny traktat for EU.
Jeg vil gerne sige til de personer, der talte mindre positivt eller endda negativt om traktaten, at formandskabet - som vi er forpligtet til - vil tage højde for disse betænkeligheder og kritikpunkter, da vi betragter dem som en del af samarbejdet om vores arbejde og indsats, og da disse punkter naturligvis skal indgå i overvejelserne.
Jeg mener, at det var Graham Watson, der nævnte, at Portugals premierminister må have samme fornemmelse, som hvis han skulle forberede sin hær på at kæmpe slaget under regeringskonferencen den 18. og 19. oktober. Det er én måde at betragte det på, og jeg vil understrege, at jeg er en af soldaterne i den pågældende hær, som håber at mange af de øvrige soldater, der er til stede i dag, vil kæmpe med, så vi rent faktisk kan få vedtaget en ny traktat for EU i Lissabon.
Regeringskonferencen er færdig med arbejdet med advokater og eksperter. Nu er det politikernes tur til at fastlægge en tekst inden for rammerne af retsgrundlaget, og jeg er sikker på, at politikerne og regeringerne vil kunne leve op til deres ansvar. Mange har understreget, at vi ikke må fejle, og det portugisiske formandskab er helt enig i denne holdning. Vi må ikke fejle, og det vil lykkes os at nå til enighed om en aftale, som helt sikkert vil have alles støtte, det kan ikke være anderledes.
Vi vil tage hensyn til de følsomme punkter, interesser og betænkeligheder. Vi ønsker ikke at overse noget. Som jeg nævnte, er vi således sikre på, at det vil lykkes, især da der er forståelse for, at en forhandling, som måske har varet lidt for længe, skal afsluttes, og da der er stort behov for at skabe opbygning og forening og positiv energi for at kunne tage fat på de mange andre problemer, som vi skal løse i fremtiden, og som er nævnt i dag: spørgsmål om klimaændringer, energiforsyning, indvandring, vores egen interne reform, som alle skal behandles for at løse de mere generelle problemer forbundet med globalisering. Jeg er sikker på, at denne forståelse med hensyn til indgåelse af en aftale om traktaten, som vil inspirere os til at vinde andre kampe, også vil være med os på mødet i Lissabon, således at vi ses på næste plenarmøde med overbringelsen af gode nyheder.
Jeg ønsker at takke medlemmerne af Europa-Parlamentet endnu en gang for den støtte, som de har vist advokatholdet, og jeg er sikker på, at de fortsat vil støtte holdet i efterfølgende faser, som mange af talerne har nævnt i dag.
Lige en kommentar til spørgsmålet om Lissabonstrategien. Jeg ønsker at takke João de Deus Pinheiro for hans tale. Vi vil indføre et nye element i forhandlingen om Lissabonstrategien, og det er forbundet med strategiens udenrigspolitiske dimension. Det er grundlæggende forbundet med behovet for at fastlægge regler, at lovgive om spørgsmål, hvor der ikke findes regler, og hvor der ikke er lovgivning, for at opnå effektive fremskridt, social og økonomisk stabilitet og fred i en ordentlig og reguleret verden, hvor reglerne og standarderne er klare for alle, for vi skal alle forholde os til disse regler og standarder for at opnå mere retfærdighed i den verden, som vi opbygger.
Jeg vil som sagt være til stede med formandskabet. Jeg ved, at Portugals premierminister også vil være til stede, og jeg vil være til stede sammen med premierministeren på næste plenarmøde. Vi er overbeviste om, at vi vil kunne meddele, at EU har en ny traktat, reformtraktaten.
Margot Wallström
Hr. formand! Mange tak for denne interessante forhandling. Man lærer altid mange nye ting, og jeg kan naturligvis love, at jeg vil rapportere tilbage til Kommissionen. Jeg har omhyggeligt taget notater, så vi også kan følge op på det møde, der vil finde sted i Luxembourg på mandag.
Jeg har hørt tre direkte spørgsmål, som jeg ønsker at besvare, så godt jeg kan. Det første spørgsmål omhandler Parlamentets involvering i proceduren til udnævnelse af den første højtstående repræsentant. I traktaten genindføres teksten fra 2004. Jeg er sikker på, at alle ønsker at finde en pragmatisk politisk løsning, som vil være tilfredsstillende for alle fløje, når det bliver relevant. De kan formentlig huske kommissærernes udnævnelse efter de nyere udvidelser. I denne sammenhæng var løsningen tilfredsstillende for Parlamentet i praksis, selv om den juridiske tekst ikke var tydelig. Jeg mener, at det er i vores interesse at sikre, at Parlamentet kan spille en tilfredsstillende rolle i hele denne procedure.
Det andet spørgsmål omhandler artikel 24 i traktaten om beskyttelse af personoplysninger i forbindelse med sikkerhed. Jeg kan i denne sammenhæng i det mindste svare på vegne af Kommissionen, som forstår Parlamentets bekymring om bestemmelser om medlemsstaternes videregivelse af fortrolige oplysninger. Som situationen er nu, er det i henhold til artikel 24 i EU-traktaten Rådet alene, der definerer reglerne på dette område uden involvering af Europa-Parlamentet. Denne nye bestemmelse er udarbejdet på grundlag af regeringskonferencens mandat. Den gælder kun for medlemsstaterne, hvorimod EU-institutionerne stadig er underlagt den generelle ordning, og den forudsete procedure er i overensstemmelse med den meget specifikke ordning, der er fastsat for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. I denne sammenhæng betyder det, at Domstolens kompetence er begrænset. Jeg er bange for, at der ikke er meget at gøre for at ændre det, der blev fastlagt i henhold til mandatet, men jeg kan under alle omstændigheder at forsikre Dem om, at vi ikke tolker denne pågældende artikel således, at den f.eks. dækker EU's aftale med USA om passageroplysninger. Denne aftale har på nuværende tidspunkt retsgrundlag under tredje søjle, og Kommissionens holdning er derfor, at den vil være dækket af Europa-Parlamentets og Rådets generelle kompetence i fremtiden. Det er Kommissionens holdning til disse spørgsmål.
Jeg sidder, så jeg rent faktisk kan se alle vores gæster. Jeg er ikke sikker på, at vi altid kan forklare fyldestgørende, hvad vi drøfter på plenarmøderne, men jeg er sikker på, at gæsterne har følt den frustration, som denne forhandling har affødt, og bemærket, at nogle medlemmer er tilfredse med resultatet og synes, at det er et godt kompromis, og at andre medlemmer overhovedet ikke er tilfredse og mener, at det ikke er godt nok. Derudover er der også medlemmer, som mener, at vi er gået alt for vidt. Det afspejler naturligvis den politiske situation og det vanskelige politiske spil, der kommer efter en lang periode, hvor vi faktisk har drøftet, hvordan vi kan tilpasse vores beslutningsprocedurer til et udvidet EU med 27 medlemsstater, og hvordan vi rent faktisk kan inkorporere de nye spørgsmål, som er rejst for nylig, f.eks. om klimaændringer og energiforsyning, og hvordan vi kan være mere åbne og effektive.
Alle gæsterne minder mig endvidere om, at vi - uanset resultatet af forhandlingerne - tror og håber, at vi med det portugisiske formandskab vil opnå et godt resultat, og at vi vil nå til enighed om en ny reformtraktat. Vi vil være nødt til at formidle traktaten, og vi skal gøre vores yderste for at forklare betydningen af traktaten for borgerne. Jeg håber, at Kommissionen og Europa-Parlamentet også vil være i stand til at planlægge formidlingsaktiviteterne sammen og sikre, at vi også får fastsat en tekst, der er så tilgængelig og let at læse som mulig, at vi kan skabe en debat, der er europæisk, således at det vil være muligt at følge debatten i andre medlemsstater. Jeg håber endvidere, at alle - alle institutioner - vil udvise politisk engagement med henblik på at forholde os til EU's borgere og klarlægge fordelene ved traktaten og ikke mindst lytte. Det er vores rolle fra nu af.
Dette er kun begyndelsen. Der er også ratifikation og gennemførelse. Men både jeg og Kommissionen tror på, at det er en god reformtraktat - ikke en perfekt traktat, men naturligvis et kompromis. Vi ville have foretrukket, at der ikke var fastsat opt out-ordninger, og at der var stor støtte især til bestemmelserne i traktaten om EU's charter om grundlæggende rettigheder. Men vi har et kompromis, vi har en aftale mellem alle medlemsstaterne, og nu vil vi gøre det bedste, vi kan, med dette kompromis.
(Bifald)
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Alexandra Dobolyi  
Ungarn har altid støttet forfatningstraktaten - eller i den nye form - reformtraktaten. Ungarns interesse og EU's målsætning er, at vi skal sikre freden og borgernes grundlæggende rettigheder og skabe bedre vilkår for EU's borgere, der allerede nærmer sig 500 millioner i antal. Europa har ændret sig, og verden har ændret sig. De nye sikkerhedstrusler skal modsvares af nye strategier og nye politikker. Europa skal være forberedt på ændringer på alle områder.
Jeg tror på, at reformtraktaten kan medvirke til at fastlægge Europas kurs og definere EU's fremtidige funktionsmåde, EU's politik og et Europa, som vi ønsker at leve og arbejde i.
Det er vigtigt, at stats- og regeringscheferne er deres ansvar bevidst på det uformelle topmøde den 18.-19. oktober og tilsidesætter deres historiske problemer, og at de når til enighed om den endelige tekst i reformtraktaten, som kan vise EU vejen frem.
Topmødets målsætning er at vedtage teksten i reformtraktaten og dermed øge effektiviteten i det udvidede EU samt styrke rollen for Europa-Parlamentet, der er det eneste folkevalgte organ, samt EU's eksterne aktioner. Europa-Parlamentet har hele tiden garanteret og vil fortsat garantere fuld støtte til forfatningsprocessen og udarbejdelsen af reformtraktaten, og Parlamentet tror på, at de 27 medlemsstater vil ratificere traktaten hurtigst muligt. Repræsentanterne for de parlamentariske grupper vil sikre, at Parlamentet er til stede på topmødet i Lissabon og dermed kan fremme vedtagelsen af reformtraktaten.
Den vigtigste målsætning er, at vi skal skabe et Europa, hvor de 27 medlemsstater føler et fælles ansvar for at tage relevante skridt sammen i retning af en bedre fremtid.
Tiden er inde nu, og det skal vi bevise i Lissabon!
Margie Sudre  
Udkastet til reformtraktaten svarer nøjagtigt til det mandat, der blev godkendt af de 27 medlemsstater i juni. Med det nedfældes deres politiske forpligtelser, som vil sætte EU i stand til at komme ud af det politiske dødvande, som EU har befundet sig i over 10 år.
Jeg ønsker at opfordre medlemmerne af Det Europæiske Råd til at holde ord og høre op med at rejse alle disse spørgsmål uden for mandatet.
Det er ikke tidspunktet for fastsættelse af ordninger i sidste øjeblik, pludselige nationalistiske reaktioner eller tilbagetrækning, som kan medføre at traktaten mister sin sammenhæng på grund af indførelsen af en række opt out-ordninger.
Teksten skal vedtages inden for den fastsatte tidsfrist med henblik på ikrafttrædelse af Lissabontraktaten den 1. januar 2009.
Vi skal fokusere på bevidstgørelse blandt vores medborgere, der nu stiller flere krav og er mere kritiske over for EU. De har brug for forklaringer, og vi skal være gode til at klarlægge situationen for dem.
Det er vores fælles ansvar at formidle vores entusiasme i denne nye sammenhæng, der er opstået gennem den tilbagevendende europæiske ånd og en større demokratisk gennemsigtighed.
