Europeiskt företagsråd (omarbetning) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Philip Bushill-Matthews, för utskottet för sysselsättning och sociala frågor, om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare (omarbetning) - C6-0258/2008 -.
Philip Bushill-Matthews
föredragande. - (EN) Herr talman! Jag misstänker att detta ärende kommer att vara något mindre kontroversiellt än det föregående, och talarlistan är definitivt kortare. Men vi får se. Livet är fullt av överraskningar.
Jag vill börja med att tacka kommissionen och rådet för att de har tagit oss dit vi befinner oss i dag. Till skillnad från det föregående ärendet är detta första behandlingen, men vi har en preliminär informell överenskommelse från ett trepartsmöte, vilket innebär att vi har en överenskommelse vid första behandlingen, under förutsättning att kollegerna stöder denna i omröstningen i morgon. Kollegerna kan ha skilda åsikter när det gäller om texten från trepartsmötet är en förbättring av det ursprungliga betänkandet, men det finns åtminstone en överenskommelse vid ett trepartsmöte, och historien är den bästa domaren. Jag ser fram emot att få höra de kommentarer som våra kolleger kan ha och kommer därefter att göra en sammanfattning.
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Herr talman, mina damer och herrar! Europeiska företagsråd är pionjärerna för det sociala Europa. De stärker den sociala dialogen mellan ledning och arbetstagare i mer än 820 företag. De gör det möjligt för nästan 15 miljoner arbetstagare att få information och samråd, inte bara på lokal nivå, utan även på EU-nivå och global nivå. De gör det möjligt att sammanbinda de ekonomiska och sociala aspekterna för företag vars verksamhet utförs på paneuropeisk nivå. Vi kan vara stolta över det som har uppnåtts sedan direktivet antogs för femton år sedan. Det gamla direktivet fungerar dock inte längre, och vi har nu försvarligt högre krav.
I juli föreslog därför kommissionen en noggrann översyn av regelverket för europeiska företagsråd. Syftet är att öka dess antal och effektivitet, att stärka rättssäkerheten och att förbättra samordningen av samråden på nationell nivå och EU-nivå, särskilt inom omstrukturering. Kommissionen har därför föreslagit tydligare definitioner av koncepten för ”arbetstagarnas” information och ”arbetstagarnas” samråd och ett förtydligande av hur dessa aktiviteter hör ihop på olika nivåer. Den har också föreslagit att rollen för arbetsmarknadens parter erkänns vid inrättande av nya europeiska företagsråd och när det gäller att göra det möjligt för befintliga företagsråd att anpassa sig och överleva. Kommissionen har föreslagit en tydligare definition av möjligheterna till samordning och samråd mellan råden som med tiden har inrättats. Sist, men inte minst, har den föreslagit en tydligare definition av rollerna för medlemmar av europeiska företagsråd, särskilt när det gäller vidarebefordran av information till arbetstagare och möjligheterna till utbildning.
Den här sommaren kom, på uppmaning av det franska ordförandeskapet, arbetsmarknadens parter, arbetsgivare och fackföreningar överens om en gemensam ståndpunkt i vilken de godtog kommissionens förslag som grunden för diskussion. De lade fram ett antal ändringsförslag till förslaget, vars syfte huvudsakligen är att tydliggöra definitionerna av ”informera” och ”samråd” och att införa en period på två år under vilken det är möjligt att inrätta nya europeiska företagsråd eller förnya de befintliga utan att nya regler behöver tillämpas.
Kommissionen har alltid stött dialogen mellan arbetsmarknadens parter och har därför välkomnat initiativet. Kommissionen välkomnar parlamentets och rådets konstruktiva tillvägagångssätt, genom vilket de har kommit fram till en tillförlitlig och rättvis lösning baserad på ett antal åtgärder som skapas genom förslaget från kommissionen och den gemensamma ståndpunkten för arbetsmarknadens parter. För att hitta en lösning har kommissionen aktivt samarbetat med båda organisationerna. Den kompromiss som uppnåtts av parlamentet och rådet ger en tydligare definition av den övernationella makt som europeiska företagsråd har och sanktionerna, samtidigt som inget lägsta antal för deltagande arbetstagare införs. Genom denna kompromiss behålls kärnan i kommissionens förslag. Kommissionen kan därför stödja kompromissen.
Valérie Létard
rådets ordförande. - (FR) Herr talman, herr kommissionsledamot, herr Bushill-Matthews, mina damer och herrar! Vi träffas nu för att diskutera ett förslag till direktiv som direkt påverkar 880 europeiska företag och 15 miljoner europeiska arbetstagare. Insatserna är därför höga, och vi bör alla vara fullt medvetna om vårt ansvar när vi går in i den här debatten. Som ni vet är det förslag till direktiv som vi diskuterar här i kväll en omarbetning av direktivet om det europeiska företagsrådet från 1994.
Den text som ska läggas fram för Europaparlamentet är ett resultat av en gemensam ansträngning som inbegriper alla berörda parter i Europa. Jag tänker givetvis på kommissionen, som lade fram ett förslag till omarbetning den 2 juli 2008. Jag tänker också på arbetsmarknadens parter i Europa som under sommaren 2008 lade fram åtta gemensamma förslag inom ramen för ett gemensamt yttrande. Och jag tänker förstås på Europaparlamentet och den föredragande som utnämndes till att utarbeta texten, Philip Bushill-Matthews, som jag tackar för arbetets kvalitet. De samarbetade alla med rådets ordförandeskap för att utan förseningar ta fram en text som är godtagbar för alla. Som ett resultat av dessa gemensamma ansträngningar kan vi i kväll anta förslaget till omarbetning av detta direktiv från 1994 vid första behandlingen.
Såvitt jag vet är det länge sedan en sådan situation inträffade på det sociala området. Det bådar gott för framtiden och uppmuntrar oss att fortsätta att arbeta tillsammans med gemensamma krafter. Den text som läggs fram för er i kväll är en balanserad kompromiss som gör det möjligt att förbättra den sociala dialogen inom europeiska företag och att ge nya garantier till arbetstagarna i de 27 medlemsstaterna.
Med den här texten förbättrar vi rättigheterna för europeiska företagsråd genom att anta en efterlängtad ny definition på samråd och information.
Med den här texten stimulerar vi inrättandet av nya europeiska företagsråd eftersom vi, precis som 1994, inför en ny tvåårsperiod under vilken ingångna överenskommelser kan avvika från direktivets nya bestämmelser.
Och till sist ökar vi med denna text rättssäkerheten för arbetstagare och företag genom att avlägsna all osäkerhet som skulle kunna få allvarliga konsekvenser.
Det är också med rättssäkerhet i åtanke som texten som läggs fram för er skyddar de överenskommelser som har ingåtts under den tidigare perioden, som inleddes mellan 1994 och 1996, efter att det nuvarande direktivet trädde i kraft.
I dag läggs den kompromiss som alla berörda parter har arbetat på fram för omröstning i Europaparlamentet, och det är viktigt att den röstas igenom. Det är viktigt eftersom de aktuella krisvillkoren utsätter företag för en ökad risk för omstrukturering, och europeiska arbetstagare förväntar sig under dessa förhållanden att vi ska ge dem ytterligare garantier som tryggar deras framtid.
Det är också viktigt att texten röstas igenom eftersom Europas befolkning behöver ett kraftfullt budskap som visar att det sociala Europa kommer igång igen under 2008 och att det inte handlar om ord, utan att konkreta åtgärder som förbättrar människors vardagsliv kan genomföras.
Slutligen är det också viktigt att den röstas igenom eftersom social dialog måste uppmuntras i Europa, och detta hänger på genomförandet av nya företagsråd och utvecklingen av gemensamma åtgärder som utförs av arbetsmarknadens parter som helhet, vilket har varit fallet i den här frågan.
Jan Cremers
för PSE-gruppen. - (EN) Herr talman! Det finns ett ordspråk som säger att kompromisser aldrig vinner några skönhetstävlingar. Vid en första anblick skulle samma sak kunna sägas om resultaten av alla förhandlingar om omarbetningen av direktivet om det europeiska företagsrådet. Baserat på Menradbetänkandet, som antogs i denna kammare för sex år sedan, om rättspraxis och om erfarenheterna från arbetsmarknadens parter under de senaste 12 åren har PSE-gruppen alltid efterlyst en noggrann översyn av direktivet.
Alltför många arbetstagarföreträdare åtnjuter fortfarande inte de grundläggande rättigheterna till information och samråd eftersom deras arbetsgivare vägrar att ge dem dessa rättigheter. Enligt vår åsikt är dessa rättigheter en väsentlig del av utformningen av alla industriella relationer. Arbetstagarnas ställning som stabila parter som stannar kvar i företaget - jämfört med den ständiga omsättningen på personer i ledningen och den oengagerade inställningen hos den nya sortens finansiella investerare - måste återspeglas i företagsledningen. Med de råd från arbetsmarknadens parter som inbegrips i direktivet och de andra ändringar som har uppnåtts under våra förhandlingar hoppas PSE kunna ge några byggstenar för en ny dynamik.
Det formella politiska förfarandet är nästan slutfört. Det är nu upp till arbetsmarknadens parter att agera. Överensstämmelsen med direktivet, just nu cirka 40 procent, är fortfarande alltför låg. PSE anser att detta inte är slutet på historien; det är en ny början. Arbetsmarknadens parter i Europa står inför den enorma utmaningen att övertyga de företag som fortfarande vägrar att följa direktivet.
Vi uppmanar kommissionen att bidra till detta. En ny kampanj behövs. Undersökningar som nyligen har genomförts visar att företag med passande information, samråd och medverkan från arbetstagarnas sida fungerar bättre, särskilt i svåra tider. Den ekonomiska krisen och de omstruktureringar som vi kommer att möta den närmaste framtiden gör det mer aktuellt än någonsin att arbetstagarna är inbegripna i beslutsfattandet i våra företag.
Jag vill tacka min motpart, Philip Bushill-Matthews, för att han på ett professionellt sätt har lett förhandlingarna, mina kolleger från de andra grupperna för deras politiska stöd och det franska ordförandeskapet för deras sofistikerade inställning. Låt oss skrida till verket.
Bernard Lehideux
för ALDE-gruppen. - (FR) Herr talman, fru rådsordförande, herr kommissionsledamot! Den överenskommelse som nåtts med rådet om företagsråd bevisar att det sociala Europa som vi behöver så mycket håller på att byggas, sten för sten. Den bevisar också att den sociala dialogen har hittat sina riktmärken i detta nyblivna sociala Europa.
Alla vet att texten i första hand är resultatet av ett produktivt samarbete mellan fackföreningarna och arbetsgivarorganisationerna. Det nuvarande direktivet hade uppenbart nått sina gränser, 14 år efter att det antogs. Råden hade bara införts i en tredjedel av de berörda företagen, och den rättsliga osäkerheten innebar att EG-domstolen vid flera tillfällen var tvungen att ingripa. Men det är inte domarna som ska bestämma reglerna; det är politikerna som ska ta sitt ansvar. Dessutom är de nuvarande förhållandena en hård påminnelse om det allt viktigare behovet av att samråda med företagsråd, och att göra detta så långt upp det går när det gäller omstrukturering.
Det är därför vi måste gå framåt och stödja överenskommelsen i den första behandlingen, efter att ha tackat föredraganden för kvaliteten på hans arbete och hans förmåga att lyssna.
Elisabeth Schroedter
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman, herr kommissionsledamot, fru rådsordförande! När ledningen för Nokia i Finland bestämde sig för att stänga Nokiafabriken i Bochum och flytta tillverkningen till Rumänien fick de arbetstagare som berördes - 2 000 förlorade sina arbeten - reda på detta i tidningen.
För att förhindra att en sådan situation inträffar igen är det bråttom - och jag vill betona denna brådska - att se till att det ändrade direktivet om europeiska företagsråd, med sin nya definition av gränsöverskridande företag, träder i kraft. Det är mycket ledsamt att kommissionen har tagit så många år på sig att göra detta och att den hittills har bojkottat kompromissen.
Detta visar återigen att det sociala Europa finns längst ned på kommissionens dagordning. Om ändringarna hade funnits tidigare skulle ett fall som det med Nokia inte ha inträffat.
Det finns ett omedelbart behov av dessa ändringar för att gottgöra den tidigare underlåtenheten att agera, och de borde ha kommit för länge sedan med tanke på de nya strukturerna för gränsöverskridande företag och dessa företags verksamhet. Min glädje över kompromissen består. Som en del av parlamentets förhandlingskommitté är jag för denna kompromiss eftersom vi behöver direktivet nu.
Jag vädjar ännu en gång till alla er som försöker riva upp denna kompromiss igen. Ni leker med elden. Det skulle innebära att vi för alltid kommer att bli kvar vid förhandlingsbordet, och att fallet med Nokia kan inträffa igen. Det är därför nödvändigt att sätta detta minimala krav på demokrati som vi nu har i direktivet i kraft.
Ur politisk synvinkel finns översynen av direktivet fortfarande kvar på dagordningen. Återigen vill jag säga till kommissionen att det vi har här är en anpassning. Översynen ska fortfarande utföras, och vi anser att vi behöver en riktig översyn, som då kommer att ge företagsrådet de verktyg det faktiskt behöver för sitt långsiktiga arbete. Det vi har nu är bara en anpassning.
Dimitrios Papadimoulis
för GUE/NGL-gruppen. - (EL) Herr talman! Vi i gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster vill inte fira eftersom vi mycket väl vet att det sociala Europa varken prioriteras av kommissionen eller rådet. Den gemensamma kompromissen mellan Europe Inc. och fackföreningarna ligger bakom den diskussion vi förde i parlamentet 2001. Omarbetningsförfarandet begränsar också parlamentets roll. Vi ska lägga fram ändringsförslag som stöder och främjar de krav som har framförts av fackorganisationerna under förhandlingarna, nämligen bättre, snabb och konkret information, publicitet och öppenhet i avtal och förstärkt deltagande av experter från fackföreningar. Tyvärr slösar vi bort en möjlighet att göra fler påtagliga förbättringar av direktivet. Med denna ändrade realpolitik godtar vi mycket mindre än vad arbetstagarna behöver.
Jean Louis Cottigny
(FR) Herr talman, fru rådsordförande, herr kommissionsledamot! Först vill jag gratulera Philip Bushill-Matthews, som gav oss en utmärkt lektion i demokrati som förmedlare av budskapet från utskottet för sysselsättning och sociala frågor under trepartsmötet. I dag har trepartsmötet ägt rum. Parterna har försökt komma fram till en överenskommelse.
Jag vill också gratulera er, herr kommissionsledamot, eftersom ni vid ett visst tillfälle såg till att parlamentets roll som medlagstiftare till en del nekades oss, då ni fick oss att inse, genom en överenskommelse mellan arbetsmarknadens parter, att vi endast kunde diskutera de frågor som de tog upp.
Det viktiga just nu är att se till att detta trepartsmöte blir framgångsrikt. Det har ägt rum, och vi kan nu garantera att denna text antas i första behandlingen. Men detta behöver inte innebära att en översyn är utesluten, och det behöver inte heller innebära att vi inte kan fundera över hur vi kan få till stånd en fullständig översyn, med stöd från alla, eller nästan alla, arbetsmarknadens parter.
Jag anser att det är i denna anda vi ska agera. I morgon, vid den första behandlingen, måste vi förstås vinna, men det är uppenbart att vi måste titta på hur allt detta tillämpas och hur vi kan garantera att en översyn utförs.
Siiri Oviir
(ET) Herr talman, fru rådsordförande, mina damer och herrar! Först vill jag tacka föredraganden för hans konstruktiva inställning till översynen av direktivet.
Omformuleringen av direktivet i fråga väckte också vissa rättsliga frågor om våra möjligheter till agerande. Det verkar som om dessa nu har lösts, med föredragandens hjälp.
Likväl har översynen av direktivet om det europeiska företagsrådet länge varit en viktig fråga för både företag och fackföreningar. Det är berömvärt att parterna på arbetsmarknaden har nått en överenskommelse denna sommar. Det kommer också att underlätta för oss i parlamentet att på ett framgångsrikt sätt slutföra behandlingen av denna fråga.
Utan att betvivla behovet av att omformulera direktivet vid denna tidpunkt och i denna situation anser jag ändå att en ändrad och uppdaterad version av direktivet bör överlämnas till lagstiftningsförfarandet i framtiden, med andra ord, under mandatperioden för nästa Europaparlament.
Men i dag, som företrädare för ett litet land, kan jag inte hålla med om kommissionens förslag att medlemskap i en särskild kommitté ska göras beroende av antalet anställda i ett företag. Ett sådant krav kan leda till en situation där vissa medlemsstater lämnas utan någon som kan representera deras intressen i förhandlingarna.
Proinsias De Rossa
(EN) Herr talman! Jag välkomnar överenskommelsen i den första behandlingen om omarbetningen av direktivet om det europeiska företagsrådet, till stor del tack vare vår skuggföredragande Jan Cremers. Vi befinner oss i en allt djupare ekonomisk kris, som är en kris för systemet, inte bara i systemet.
Verksamheten pågår inte som vanligt, och både arbetsgivare och regeringar måste acceptera att arbetstagare, i denna kris, måste ha mer att säga till om när det gäller det som händer på deras arbetsplats. Inga andra strategier är acceptabla.
Den blinda tron på fria marknader och fri konkurrens har helt misslyckats, och nu är det dags för EU att visa mod och skapa ett nytt socialt kontrakt mellan arbetstagare och företag, och för medlemsstaterna och EU att bygga en ny social marknadsekonomi i enlighet med Lissabonfördraget.
Harald Ettl
(DE) Herr talman! En översyn av direktivet om det europeiska företagsrådet har behövts sedan 1999. Detta har resulterat i ett omarbetningsförfarande - för lite för ett snabbt föränderligt näringsliv. Det kräver naturligtvis en förbättring av information och samråd som verktyg för att skapa en företagskultur med mindre konflikter. Detta är viktigt. Gränsöverskridande beslut ska fattas av den rådgivande kommittén för det europeiska företagsrådet. Genomförandet av detta i sig tandlösa direktiv måste stärkas på rättslig väg, och detta bör vara förbundet med sanktioner för att garantera att direktivet går att genomföra. Detta måste ske så att EG-domstolens domar inte längre ignoreras.
Trots de små framsteg som har gjorts behövs en översyn inom högst tre år. Vi kan, och bör, ha gjort detta nu, för att till någon grad möta den industriella politikens verklighet och dess snabba utveckling. Men - och detta är den viktiga punkten - det händer åtminstone något.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Det europeiska företagsrådet och förfarandet för att informera och samråda med anställda i företag eller företagsgrupper är viktiga instrument för att ge anställda skydd.
Företagsråd måste vara mycket aktiva, särskilt i situationer där företag omstruktureras. För multinationella företag eller koncerner är det viktigt att samråda med företagets anställda i den medlemsstat där uppsägningar görs och att dessa är representerade vid förhandlingsbordet. I en situation där en koncern fattar viktiga beslut om företagets och de anställdas framtid måste företagets anställda i den medlemsstat där omstruktureringen äger rum informeras och få ta del i och kunna påverka de beslut som fattas.
Hittills har EU gett finansiellt stöd endast till företag som omstruktureras. Jag anser att detta stöd också behöver ges till anställda som har sagts upp.
Stephen Hughes
(EN) Herr talman! Först av allt vill jag tacka föredraganden. Trots att de ändringsförslag som utskottet röstade igenom inte var de han ville ha - han ville faktiskt inte ha några ändringsförslag alls - så försvarade han utskottets ståndpunkt i förhandlingarna som ledde till denna överenskommelse vid första behandlingen.
Jag vill också tacka Jan Cremers, vår skuggföredragande, som var den verklige upphovsmannen till överenskommelsens innehåll. De tre tillägg till de punkter som arbetsmarknadens parter var överens om i sitt meddelande - sanktioner, gränsöverskridande och avlägsnandet av tröskeln för det särskilda förhandlingsorganet - är i sig viktiga, men många av oss känner sig, som det redan har sagts, lurade av denna omarbetning.
Vi blev lovade en full översyn av direktivet för nästan 10 år sedan. Det finns andra allvarliga brister som måste åtgärdas, och vi uppmanar kommissionen att lägga fram denna fulla översyn under nästa mandatperiod.
Ett annat allvarligt problem med hanteringen av denna omarbetning är samverkan mellan den sociala dialogen och lagstiftningsarbetet. Arbetsmarknadens parter rådfrågades i enlighet med artikel 139 och visade till slut sin oförmåga eller ovillighet att förhandla fram ett ramavtal. Men precis när vi påbörjade vårt rättsliga arbete visade de att de ville inleda förhandlingar. De kom sedan överens om ett meddelande, som inte har någon rättslig grund i fördragen, men som gav vår föredragande Philip Bushill-Matthews möjligheten att låtsas vara försonlig genom att godta innehållet i meddelandet, men inget mer.
I stället för att fungera som en sporre i vårt arbete blev detta meddelande nästan en tvångströja. Förfarandena i artikel 139 och 138 måste hållas tydligt åtskilda. Det vore fel om det ena underminerar eller begränsar det andra, och det är kommissionens arbete att garantera denna åtskildhet. Till och med nu tillåts en liknande samverkan att få den ändring av lagstiftningen som vi har efterlyst för att ta itu med problemen med skador från nålstick att spåra ur.
Jag upprepar, det är farligt och kan bara leda till förbittring och misstro mellan arbetsmarknadens parter och parlamentet. Ändå är detta ett steg framåt när det gäller arbetstagarnas rätt till information och samråd, och jag välkomnar det.
Ewa Tomaszewska
- (PL) Herr talman! Vid tiden för genomförandet var direktivet om det europeiska företagsrådet ett stort steg framåt när det gällde att upprätta en social dialog inom ekonomisektorn. Det ökade också produktiviteten samtidigt som den sociala harmonin behölls.
Efter flera årtionden med erfarenheter har arbetsmarknadens parter nu identifierat sätt på vilka direktivet kan omarbetas och göras mer specifikt. Den roll som medlemmarna av företagsrådet spelar i att informera och samråda med arbetsstyrkan bör specificeras på ett tydligare sätt. Förståelse mellan arbetsmarknadens parter och förhandlingar baserade på god tro och pålitlig information är mycket önskvärda, särskilt i tider av kris. Värdet av den sociala dialogen, av att nå lösningar genom diskussioner och förhandlingar och av att vara medveten om det som är bra och andra parters intressen pekar alla mot behovet av att respektera resultaten av denna dialog. Godkännande av överenskommelser som nåtts mellan arbetsgivarorganisationer och fackföreningar på europeisk nivå behövs därför.
Jag gratulerar föredraganden och ser fram emot att få se direktivets inverkan i framtiden.
Ilda Figueiredo
(PT) Jag tycker det är synd att vi kastar bort denna möjlighet att förbättra direktivet om det europeiska företagsrådet på ett noggrannare och mer meningsfullt sätt. Detta förutsades 2001 när Menradbetänkandet, i vilket jag själv deltog, antogs. Det är därför vi insisterade på att lägga fram och rösta igenom några ändringsförslag som syftar till att förstärka rätten till information och samråd för arbetstagarföreträdare, inklusive vetorätten, särskilt där omstruktureringsprojekt och försök att flytta företag, särskilt gränsöverskridande företag, förekommer och där arbetstagarnas rättigheter inte respekteras.
Det vore bra om dessa ändringsförslag antogs eftersom de skulle stärka direktivet om det europeiska företagsrådet.
Karin Jöns
(DE) Herr talman! Min grupp och jag skulle också vilja se mer än det som nu har lagts fram. Men jag tror ändå att vi har uppnått mycket och att vi har tagit överenskommelsen på EU-nivå ett steg framåt. En sak är säker, i framtiden måste det europeiska företagsrådet informeras och konsulteras innan något beslut fattas - och detta är den viktiga punkten - innan något beslut fattas om omstrukturering. Då kommer företagsrådet inte längre att få reda på det genom tidningarna.
Jag vill dock säga till kommissionen att den sorts kaos vi såg när det skulle bestämmas vem som faktiskt förhandlar här aldrig får inträffa igen. Det måste finnas en tydlig skillnad mellan den sociala dialogen och Europaparlamentet. Ibland kändes det som att denna kammares rättigheter upphävdes. Det får inte hända i framtiden.
Valérie Létard
rådets ordförande. - (FR) Herr talman, mina damer och herrar! Omarbetningen av direktivet om det europeiska företagsrådet är goda nyheter.
Det visar att det sociala Europa gör framsteg och att det går att nå framgång när det gäller förbättring av europeiska arbetstagares rättigheter till information och samråd. Det visar också hur viktigt det är att arbetsmarknadens parter deltar. Om de inte gjorde det skulle vi inte ha uppnått ett sådant resultat. Det visar även kvaliteten på arbetet och samarbetet mellan de tre institutionerna - kommissionen, parlamentet och rådet - eftersom vi, om parlamentet beslutar detta i morgon, kommer att ha nått en överenskommelse i den första behandlingen, och vi kan inte annat än vara glada över det.
Om så är fallet är jag skyldig er ett tack, herr talman.
Vladimír Špidla
ledamot av kommissionen. - (CS) Framgång är svårt, men inte omöjligt. Jag anser att historien för förslaget till direktiv om företagsrådet är bevis på detta. Vägen har inte varit lätt, och jag vill särskilt framhålla den roll som arbetsmarknadens parter och föredraganden, Philip Bushill-Matthews, och hans socialdemokratiska kollega, Jan Cremers, har spelat. Enligt min åsikt har debatten tydligt visat att förslaget är klart för omröstning, och jag tror också att det här är ett mycket bra betänkande för det sociala Europa.
Philip Bushill-Matthews
föredragande. - (EN) Herr talman! Som mina kolleger vet tror jag på social dialog och på företagsråd, och jag är glad att vi har nått en överenskommelse i den första behandlingen så att alla arbetsmarknadens parter kan åtnjuta rättssäkerhet.
Jag anser att vi skulle ha nått en överenskommelse i första behandlingen även om vi inte hade gått igenom detta speciella förfarande. Eftersom Stephen Hughes har valt att ge en ganska förvriden version av hur detta uppnåddes vill jag bara få rätsida på det hela så att eftervärlden kan se hur vi kom fram till det vi har. Arbetsmarknadens parter bad verkligen oss alla att inte lägga fram några ändringsförslag, och fackföreningarna bekräftade verkligen för mig att, såvitt de visste, skulle de andra grupperna respektera detta. Vad jag inte förväntade mig, och vad jag inte visste, var att de samtidigt som de bad vår grupp att inte lägga fram några ändringsförslag faktiskt bad socialdemokraterna att lägga fram ändringsförslag. Vi fick därför en mycket förvriden balans i utskottet. Hade vi kommit till parlamentet först, och om alla kolleger hade fått möjlighet att debattera ämnet, tror jag fortfarande att vi hade uppnått en överenskommelse, men den skulle ha sett något annorlunda ut.
Samtidigt vill jag lugna mina kolleger. Jag föreslår inte att vi river upp den överenskommelse vi har. Det är viktigt att det finns en överenskommelse, och jag är övertygad om att den kommer att röstas igenom i morgon. Men det är ironiskt att en av arbetsmarknadens parter, när det gäller ett ämne som handlar om ömsesidigt förtroende mellan arbetstagare och arbetsgivare och harmoni och samarbete mellan båda sidorna av industrin, närmar sig ämnet på ett mycket annorlunda sätt.
Jag hoppas att detta var en enstaka händelse eftersom den sociala dialogen måste gå vidare med förtroende från båda sidor. Men vi tog vid detta tillfälle ett steg bakåt i det här avseendet, och jag hoppas att det aldrig kommer att inträffa igen.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum på tisdag.
