Tradicinių tautinių, etninių ir imigrantų mažumų apsauga Europoje (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - tai diskusijos tradicinių tautinių, etninių ir imigrantų mažumų apsaugos Europoje klausimu, kurį Komisijai žodžiu pateikCsaba Sándor Tabajdi, Hannes Swoboda, Jan Marinus Wiersma, Véronique De Keyser, Katrin Saks ir Claude Moraes, Europos Parlamento socialistų frakcijos vardu - B6-0005/2009).
Csaba Sándor Tabajdi
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, Europos žemyne gyvena daugiau kaip 300 skirtingų tautinių ir etninių mažumų bei kalbinių bendruomenių. Apytikriai 15 proc. visų 27 ES valstybių narių piliečių priklauso tradicinei tautinei mažumai arba imigrantų bendruomenei. Nors Europos Sąjunga siekia išsaugoti kultūrų įvairovę, mažumų kalbos ir grupės susiduria su išnykimo ir asimiliacijos grėsme. Tolydžio augančios imigrantų bendruomenės sprendžia integracijos problemas; tik pagalvokite apie riaušes Prancūzijos apylinkėse, Paryžiaus priemiesčiuose, teroristų išpuolius Londone arba etninę įtampą Nyderlanduose.
Ar Europos Sąjunga galima pasitikėti, kai ji smerkia šiurkščius žmogaus ir mažumų teisių pažeidimus trečiosiose šalyse? Ar ES sprendimus priimantys asmenys adekvačiai vertina tautinių ir etninių mažumų problemas, jas priskirdami galimoms šalims kandidatėms Vakarų Balkanuose, o kai kurios valstybės narės yra nepajėgios su jomis susidoroti pas save ir jų praktika faktiškai visiškai priešinga šiai politikai? Tie, kas negali ir nenori pripažinti šių klausimų ir slepia galvas smėlyje, žaidžia su Europos ateitimi.
Šiandieniniai debatai buvo pradėti reiškiant susirūpinimą, nes tam tikri asmenys tvirtino, kad šis klausimas yra pernelyg opus. Taip, šis klausimas išties nepaprastai opus. Tačiau kuo taptų Europos Sąjunga, jeigu mes diskutuotume tik tais klausimais, kurie nepažeidžia niekieno interesų? Negalima tiesiog imti ir apsimesti, kad šių problemų nėra! Europos piliečiai tikisi iš mūsų nuoširdžių atsakymų. Europos Sąjunga privalo užtikrinti tenykščių ir tradicinių mažumų, romų, keleto milijonų žmonių, gyvenančių kaip mažuma ir neturinčių nepriklausomos valstybės, pavyzdžiui, katalonų, baskų, škotų, bretonų, elzasiečių, korsikiečių, valų, taip pat vengrų mažumos Rumunijoje, Slovakijoje ir Serbijoje bei kitų tautinių bendruomenių teises vietiniu, regioniniu, nacionaliniu ir ES lygmenimis.
Subsidiarumas ir savivalda, galios pasidalijimas ir bendras sprendimų priėmimas - tai pamatinės Europos Sąjungos vertybės. Labai svarbu, kad bendro sprendimų priėmimo, savivaldos ir autonomijos formos būtų sukurtos remiantis daugumų ir mažumų susitarimais, kartu ypač gerbiant valstybių narių suverenumą ir teritorinį vientisumą. Kalbant apie asmenis, priklausančius imigrantų mažumoms, turime padėti jiems kiek įmanoma geriau įsilieti į valstybę, kurioje jie gyvena, o imigrantų mažumos savo ruožtu turi rodyti didžiausią pagarbą juos priėmusios valstybės kalbai bei papročiams. Jeigu Europos Parlamentas iš tikrųjų nori tapti galios centru, jis privalo išdrįsti susidurti su šiomis problemomis akis į akį.
Jacques Barrot
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, pone C. S. Tabajdi, tarp visų sąlygų, kurias turi įvykdyti prie Sąjungos norinti prisijungti šalis, pagarba mažumoms yra esminis principas. Europos Sąjungos šalims kandidatėms taikomi Kopenhagos kriterijai.
Pagarba mažumoms priklausančių asmenų teisėms, įskaitant pagarbą nediskriminavimo principui - tai vienas iš pamatinių Sąjungos principų. Vis dėlto Sąjunga neturi bendrųjų galių mažumų teisių apsaugos srityje. Tokią apsaugą užtikrinti turi nacionalinės valdžios institucijos, atsižvelgdamos į savo konstitucinę santvarką ir tarptautinius įsipareigojimus.
Be to, mažumų institucinės struktūros arba autonomijos klausimai priklauso valstybių narių galioms. Tautinių mažumų apsaugos pagrindų konvencijos ir Europos regioninių arba mažumų kalbų chartijos (tai yra dvi pagrindinės Europos Tarybos pasiūlytos priemonės) pasirašymas ar ratifikavimas taip pat yra kiekvienos valstybės narės reikalas.
Todėl Sąjunga neturi galių priimti, kaip siūloma, bendrų įstatymų, nustatančių mažumų apsaugos standartus ir jų laikymosi tikrinimo metodus. Vis dėlto Sąjunga turi galimybę neviršydama savo galių patvirtinti tam tikriems klausimams taikytinas priemones, kurios teigiamai paveiktų mažumoms priklausančių asmenų padėtį.
Pavyzdžiui, Komisija vykdo politiką, skirtą kovoti su diskriminacija dėl rasės, etninės kilmės arba religijos. Tai užtikrintų Bendrijos įstatymų šioje srityje ir tokius įstatymus papildančios direktyvos įgyvendinimą.
Kitas pavyzdys - lapkričio 28 d. priimtas pamatinis sprendimas dėl kovos su rasizmu ir ksenofobija. Šiuo pamatiniu sprendimu Europos Sąjunga prisideda gerinant mažumoms priklausančių asmenų, kenčiančių nuo tam tikros rūšies elgesio, padėtį. Sąjunga taip pat nemažai nuveikgerinant romų mažumos padėtį.
Imigrantų integracija yra svarbi ir nuolat auganti problema Europos Sąjungos valstybėse narėse. 2005 m. Komisija pateiksvarstyti Bendrąją integracijos programą, kuri sudaro pagrindų direktyvą dėl integracijos į Europos Sąjungą bendros strategijos. Be to, Sąjunga 2007-2013 m. skyr825 mln. EUR biudžete, kad būtų sukurtas Europos fondas trečiųjų šalių piliečių integracijai.
2009 m. Komisija imsis trijų naujų iniciatyvų: Tai yra "Integracijos vadovo" trečias leidimas, Europos integracijos forumas, kuris skatins pilietinę visuomenę dalyvauti tęsiant mūsų darbą, ir integracijai skirta interneto svetainė, kuri bus vienintelis portalas, teikiantis informaciją apie integraciją, skatinsiantis keitimąsi gerąja patirtimi tarp integracijos srities tarpininkų.
Europos Sąjunga daugiakalbystės srityje siekia ne pakeisti valstybes nares, bet greičiau padėti ir prisidėti vykdant veiklą. Europos Komisijos daugiakalbystės politika apima tiek regionines, tiek mažumų kalbas.
Pagarba kalbų ir kultūrų įvairovei yra vienas iš Europos Sąjungos kertinių akmenų. Ši pagarba kalbų bei kultūrų įvairovei įtraukta ir į Europos pagrindinių teisių chartiją, kurios 22 straipsnis skelbia: "Sąjunga gerbia kultūrų, religijų ir kalbų įvairovę".
Paskutiniame Komisijos komunikate, priimtame 2008 m. rugsėjo mėn., taip pat teigiama, kad kiekviena iš daugybės kalbų, tiek tautinės, tiek regioninės, mažumų ar imigrantų, suteikia savitumo mūsų bendrai kultūrai. Pagrindinės priemonės, kurių Sąjunga gali imtis šioje srityje, yra finansavimo programos, ypač 2007-2013 m. mokymosi visą gyvenimą programa.
Galiausiai labai patraukli priemonyra Europos Sąjungos pagrindinių teisių agentūra, paranki renkant duomenis, naudingus plėtojant ir įgyvendinant visas priemones bei Bendrijos politiką. Atsižvelgiant į Europos Parlamento prašymą Pagrindinių teisių agentūrai, kuri yra, primenu, įsikūrusi Vienoje, į agentūros 2009 m. darbo programą įtrauktas lyginamosios ataskaitos apie etninių ir rasinių mažumų diskriminavimo Europos Sąjungoje padėtį parengimas. Ji leis mums atnaujinti 2007 m. ataskaitą apie rasizmą.
Tai ir viskas, ką galiu jums pasakyti. Kitais žodžiais tariant, mes neturime teisinio pagrindo mažumų apsaugos sistemos sukūrimui. Šis klausimas iš tiesų yra valstybių narių galioje, nors Sąjunga neabejotinai turi vengti bet kokios mažumoms priklausančių piliečių diskriminacijos.
Rihards Pīks
PPE-DE frakcijos vardu. - (LV) Dėkoju gerb. pirmininke. C. S. Tabajdi ėmėsi milžiniškos užduoties - pamėginti apibendrinti ir suklasifikuoti asmenų bendruomenes, istoriškai žiūrint susiformavusias pačiais įvairiausiais būdais, kurios, didesnės ar mažesnės, gyvena valstybėse, turinčiose skirtingą etninę ir kalbinę kilmę. Kaip žinome, Europoje per šimtmečius šalių ribos ir pavadinimai pasikeitne vieną kartą, tiek dėl virusių karų, tiek jungiantis ar skiriantis valstybėms, kuriantis imperijoms ir joms žlungant. Žmonės labai dažnai, net nepakeisdami savo gyvenamosios vietos, tapdavo kito karaliaus pavaldiniais arba kitos šalies gyventojais. Panašiai ir migracija vyko tiek pavienių asmenų, tiek ištisų etninių bendruomenių lygmenyje. Mes paveldėjome visų šių procesų padarinius. Be jokios abejonės, šiandien kiekvienas Europos Sąjungos gyventojas nusipelno žmogaus vardo verto gyvenimo ir vienodų galimybių. Vis dėlto, ką iš tiesų galime vadinti mažuma šiandienine prasme, ar valstybės gali susitarti ir nustatyti vienodus kriterijus? Atsakyti į šį klausimą svarbu, nes šiandien ryškėja jau naujos migracijos kontūrai: tai yra tiek migracija Europos Sąjungos viduje, tiek migracija iš ne ES šalių. Aš manau, kad specialistai, tyrinėtojai, istorikai, etnografai ir kalbininkai visų pirma turėtų imtis darbo šiuo klausimu, o politikai galbūt galėtų tarti paskutinį žodį. Jeigu šito imtųsi politikai, nuolat susidurtume su dideliu politiniu subjektyvumu ir savanaudiškumu, ypač artėjant rinkimams. Dėkoju.
Katalin Lévai
PSE frakcijos vardu. - (HU) Gerb. pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, Europos Sąjungoje ir kitose Europos šalyse gyvena daugiau nei 45 mln. žmonių, priklausančių 57 skirtingoms mažumų grupėms. Šiandien, kai rasizmo šmėkla klaidžioja po Europą, kai akivaizdu, kad visoje Vidurio ir Rytų Europoje nacionalinių valstybių daugumos šovinizmas pasieks gąsdinantį mastą, nebegalime ilgiau likti užsimerkę prieš mažumos politiką. Kaip girdėjome (iš Komisijos nario taip pat), ES kol kas neturi visoms valstybėms narėms taikomo reglamentų, nustatančių mažumų tapatybės apsaugą, rinkinio. Mažumų klausimas priklauso valstybių narių kompetencijai, todėl tokios bendruomenės turi didžiąja dalimi pasitenkinti bet kuo, dėl ko susitars su savo vyriausybėmis. Vidurio ir Rytų Europos valstybių narių piliečių, priklausančių įvairioms tautinėms, mažumų bendruomenėms, bendras skaičius yra ženkliai didesnis nei Vakarų Europoje, todėl ir jų problemos yra kur kas sudėtingesnės. Tam, kad ne tik tautinės mažumos, bet ir bet kuris kitas asmuo, priklausantis ES tautų mažumai, Europoje jaustųsi kaip namuose, Europos teisės aktais turi būti sukurta teisinsistema, kurios visapusiški teisiniai standartai gintų mažumas.
Mes turime sukurti tam tikras politines struktūras, kurios ne siektų išskirtinumo, bet dalytųsi tarpusavyje kompetencijos sritis. Kai toks modelis taps tikrove visoje Europos Sąjungoje, mažumos atsidurs palankesnėje padėtyje ir įgis naujų galimybių apsaugoti savo kalbą bei kultūrą. Šiuo atžvilgiu labai svarbus Lisabonos sutarties ratifikavimas, kadangi Vengrijos vyriausybės dėka į du jos straipsnius įtrauktos mažumoms priklausančių asmenų teisės. Sutarties priėmimas reikštų didelį žingsnį į priekį Europos Sąjungos istorijoje. Dabartinekonominkriznėra palanki mažumoms, kadangi kelia nesutarimus ir duoda peno kraštutinių dešiniųjų demagogijai. Europa negali, ypač šiuo metu, neišgirsti mažumų balso. Ji negali palikti mažumų likimo valiai krizės metu.
Henrik Lax
ALDE frakcijos vardu. - (SV) Diskusija Europos mastu apie įvairių mažumų grupių padėtį yra išties sveikintina. Bendras požiūris į teises ir pareigas, kurios turėtų būti taikomos tautinėms, etninėms ar kalbinėms mažumoms, imigrantams ir asmenims be pilietybės, daugeliu aspektų būtų naudingas šioms grupėms ir visai Sąjungai. Beveik kas dešimtas ES pilietis šiuo metu priklauso tautinei, kalbinei arba etninei mažumai. Su kai kuriais jų, pavyzdžiui, manimi - švediškai kalbančiu suomiu - elgiamasi gerai. Kiti yra diskriminuojami arba nepripažįstami. Dėl istorijoje susiklosčiusių aplinkybių atsiradusioms tautinėms mažumoms svarbu suvokti save kaip visateises Sąjungos nares. ES reikia mažumų pagalbos, ji turi suteikti joms galimybę aktyviau dalyvauti priimant sprendimus ir užtikrinant saugią bei darnią bendrą ateitį.
Aišku, kad tos pačios taisyklės, skirtos, pavyzdžiui, imigrantų mažumoms, negali būti taikomos tautinėms mažumoms. Imigrantams reikalinga speciali pagalba integruojantis naujoje šalyje. Atskiras klausimas - asmenys be pilietybės, kuriuos, pasitelkiant visas įmanomas priemones, reikia padrąsinti siekti prieglobsčio šalies piliečio statuso.
ES taip pat reikalingas bendras požiūris į mažumų klausimus tam, kad galėtų apsiginti pati ir apginti savo valstybes nares nuo išorės spaudimo bei provokacijų, kai mažumų teisės panaudojamos kaip ginklai sėjant nesantaiką ir kurstant sumaištį. Pamokomas pavyzdys - Rusijos dalyvavimas ir propaganda Estijoje bei Latvijoje. Mes privalome neįduoti ginklo į rankas tiems, kas nori mums pakenkti.
Europai reikia reprezentacinio mažumų forumo, kuris veiktų kaip patariamasis organas Europos Parlamente ir Taryboje svarstomais klausimais. Taip pat būtų svarbu šiam parlamentiniam komitetui nustatyti aiškią atsakomybę už klausimus, susijusius su mažumomis. Šis Parlamentas turėtų patvirtinti oficialų pranešimą apie mažumų teises.
Galiausiai norėčiau užduoti konkretų klausimą: ar Komisija pasiruošusi prisiimti atsakomybę už diskusijų mažumų klausimais pradėjimą Europos mastu ir ar ji pasirengusi aktyviau skatinti sąžiningą elgesį su Sąjungos mažumomis, tai yra ne tik kalbų įvairovės, kuria dažnai prisidengiama ignoruojant mažumų grupes, srityje. (Plojimai) <BRK>
Jan Tadeusz Masiel
Gerb. pirmininke, Komisijos nary, kai kurios mažumų grupės valstybėse narėse gyvuoja jau šimtmečius, o kitos atsirado palyginti neseniai.
Romai yra viena iš tradicinių mažumų grupių, kurios egzistavimas Sąjungos valstybėse minimas pačiuose seniausiuose įrašuose. Man gaila, tačiau mano šalyje, Lenkijoje, romų integracijos mastas yra nepakankamas, nors jie ir nėra diskriminuojami. Jie pritaria šiam požiūriui. Manau, kad romams reikia didesnės valstybės paramos. Jiems ypač reikalinga pagalba profesinio mokymo ir apskritai švietimo srityje.
Valstybės narės turėtų atlikti vadovaujamą vaidmenį vykdant šios ir kitų mažumų grupių integraciją. Bendri Sąjungos teisės aktai labai padėtų mums įgyvendinant savo siekius. Ypač turiu omenyje naujų atvykėlių iš islamo šalių, kuriems sunku integruotis Europoje, teisių ir pareigų apibrėžimą.
Mikel Irujo Amezaga
Gerb. pirmininke, norėčiau nuoširdžiai padėkoti C. S. Tabajdi už darbą ruošiant ir pateikiant šį klausimą žodžiu, kuriuo ir vyksta šiandienindiskusija, taip pat už jo milžinišką darbą rengiant rezoliuciją, apie kurią, deja, nediskutuojame, tačiau ją, be jokios abejonės, galėsime aptarti kituose plenariniuose posėdžiuose.
Ši rezoliucija būtina, nes akivaizdu, kad turime nustatyti minimalų mažumų grupių Europos Sąjungoje apsaugos lygį, kurio šiuo metu neturime.
Aš nepritariu Komisijos nario J. Barroto nuomonei, tai yra dangstymuisi Europos Sąjungos jurisdikcijos trūkumu šiuo klausimu. Gerbiamas narys aiškiai prieštarauja pats sau, iš pradžių paminėdamas Kopenhagos kriterijus, kitą teisės aktų tipą ir tuo pačiu metu (galbūt kai tai nekelia susidomėjimo arba kai pritrūksta drąsos) dangstydamasis jurisdikcijos trūkumu, kad tik nereikėtų, pavadinkim, žengti į priekį mažumų grupių apsaugos srityje, kadangi galų gale stojame akis į akį su amžina dilema. Mes susiduriame ne su problema, bet greičiau su iššūkiu, kurį turi priimti Europos Sąjunga, todėl šį klausimą reikėtų vertinti būtent taip.
Kathy Sinnott
IND/DEM frakcijos vardu. - Gerb. pirmininke, kiekvienoje ES valstybėje narėje yra žmonių grupių, kurie, vertinant etniniu, kalbos, aprangos, grojamos muzikos ar atliekamų religinių apeigų požiūriu, laikomi kitokiais nei visi. Kai žmonės tokioje šalyje įpareigojami gerbti kiekvieno žmogaus įgimtą orumą, panašūs skirtumai yra laikomi praturtinančiais, o žmonės vertinami. Faktiškai, kai vertinamas žmogaus orumas, į mažumas visiškai nežiūrima neigiamai. Vis dėlto daugumoje šalių ši pagarba silpna arba jos visai nėra. Tai lemia diskriminaciją, kai mažumos užgauliojamos ir nustumiamos į vargingiausias sąlygas.
Kopenhagos susitarime reikalaujama, kad šalis, pageidaujanti prisijungti prie ES, turėtų minimalų priimtiną pagarbos visiems jos teritorijoje gyvenantiems asmenims lygį. Principas žlunga, kai mes ignoruojame šiuos kriterijus ir į nares priimame valstybes, kuriose kai kurie žmonės nustumiami į šalį ir skriaudžiami.
Pavyzdžiui, Airijos priėmimo į ES metu ir daugelį metų po to šioje šalyje daug vaikų ir suaugusiųjų su negalia buvo atiduoti į specialias įstaigas ir laikomi blogiausiomis sąlygomis.
Šiandien, nepaisant Kopenhagos kriterijų įdiegimo, neseniai į ES įstojusiose arba planuojančiose tai padaryti valstybėse lengvai pažeidžiamos mažumos tebegyvena siaubingomis sąlygomis. Kopenhagos kriterijai buvo akivaizdžiai ignoruojami, tačiau elgesys su mažumomis netapo kliūtimi narystei. Tai prieštarauja susitarimo tikslui. Jeigu šalis, siekianti įstoti į ES, turi atitikti Kopenhagos kriterijus dėl elgesio su savo gyventojais, turi būti sudaryta galimybsustabdyti narystę, kai ji šių reikalavimų nevykdo.
Sergej Kozlík
(SK) Pone C. S. Tabajdi, mes sprendžiame etninių mažumų klausimą, tačiau tai visų pirma reiškia vengrų etninę mažumą. Per pastaruosius dešimtmečius Vengrijoje etninės mažumos buvo beveik visiškai sunaikintos. Tai patvirtina ankstesnio mažumų ombudsmeno Vengrijoje Jenö Kaltenbachos žodžiai. Vengrijoje gyvenančių slovakų skaičius per minėtą laikotarpį nuo daugiau nei 300 000 sumažėjo iki 18 000. Sunykusi slovakų mažuma vengrų kalbą vartoja tik Vengrijoje esančiose etninių mažumų mokyklose kaip mokomąją kalbą. Šiose mokyklose slovakų kalbos pamokos užima keturias valandas per savaitę.
Šiuo metu Slovakijoje nevykdomas kraujo kerštas ir šioje šalyje vengrų mažuma gyvena nepalyginamai geriau. Vengrų mažumos mokyklose kaip mokomoji kalba vartojama tik vengrų. Slovakų mokoma kaip papildomos kalbos kelias valandas per savaitę. Vengrijoje esančiose slovakų bendruomenėse pamaldos vyksta tik vengrų kalba, o apeigas atlieka tik dvasininkai vengrai. Antra vertus, vengrų bendruomenėse Slovakijoje pamaldas laiko tik pastoriai vengrai.
Vis dėlto paradoksalu, kad Europos Parlamentas neskiria jokio dėmesio slovakų, vokiečių, serbų ir kitoms persekiojamoms mažumoms Vengrijoje. Diskusija apie antraeiles vengrų mažumos problemas nuolat atsinaujina, šiuo metu Slovakijos vyriausybjas svarsto. Tik šiandien kaip tokio proceso dalis buvo patvirtinta švietimo akto pataisa, užtikrinanti, kad mažumų mokykloms skirtuose vadovėliuose geografiniai pavadinimai būtų rašomi vengrų arba ukrainiečių kalbomis. Tik Vengrijos politikai ir Europos parlamentarai, prisidengdami etninių problemų sprendimu, nuolat bruka savo idėjas apie autonomiją, įskaitant teritorinę. Visai neseniai Vengrijos prezidentas tai padarRumunijos prezidento vizito Budapešte metu ir gavo griežtą atkirtį. Toks ir panašus požiūris turi būti demaskuotas ir kategoriškai pasmerktas Europos Parlamente.
Kinga Gál
(HU) Jeigu bet kurios kitos socialinės mažumos interesus stipriai gina kovos su diskriminacija reglamentai, Europos teisinapsauga, jau nekalbant apie politinę valią, laikosi santūriai, kai prabylama apie tradicines tautines mažumas. Kol kas šių mažumų egzistavimas Europos Sąjungoje yra ne politinis klausimas, bet tiesiog realybė: ES gyvena milijonai žmonių, kurie nėra imigrantai. Jie gyvena Europos valstybėse narėse, nes čia yra jų protėvių žemė, iš kurios jie niekada neišsikėlė. Tiesiog taip dvidešimtame amžiuje susiklosčius aplinkybėms jų šalių sienos persikėlkitur, o jie liko akis į akį su neišsprendžiamomis dilemomis. Kaip jiems išsaugoti tapatybę ir bendruomenę, kaip savo vaikams nupiešti saugaus gyvenimo dvidešimt pirmame amžiuje paveikslą? Turime galų gale pripažinti, kad tokių bendruomenių problemų neišspręsime vien tik manipuliuodami visuotinėmis žmogaus teisėmis arba kovos su diskriminacija reglamentais. Šios bendruomenės teisėtai reikalauja viso to, ką Europos Sąjunga panašaus dydžio bendruomenių atveju laiko daugumai priklausančių asmenų teise. Štai kodėl būtinas ES reglamentas ir ES pagalba. Tokios bendruomenės yra teisios galvodamos, pavyzdžiui, kad autonomija, kuri lėmsuklestėjimą ir plėtrą Pietų Tirolio Italijoje mažumoms, yra trokštamas problemos sprendimas.
Žinoma, autonomijos formos, taip pat galbūt įskaitant ir teritorinę autonomiją, šioms bendruomenėms užtikrintų aiškią ateitį. Tokių bendruomenių nereikėtų mistifikuoti, apie jas reikia kalbėti atvirai, nes jeigu tokia pasirinkimo teisgali būti teigiamas sprendimas, nepažeidžiantis teritorinio vientisumo vienoje valstybėje narėje, jis taip pat gali pasitvirtinti ir kitoje valstybėje. Tokių mažumų teisėti reikalavimai, kurie remiasi pamatiniais principais ir dabartine ES praktika, negali tapti tabu temomis Europos Sąjungoje dvidešimt pirmame amžiuje!
Bárbara Dührkop Dührkop
(ES) Gerb. pirmininke, įdomu, kad kiekvienos kadencijos pabaigoje mes atkreipiame dėmesį į vienos ar kitos mažumos grupės valstybėje narėje menką teisinę ir materialinę apsaugą arba tokios apsaugos nebuvimą.
Pastaruoju metu Europos Sąjungai išsiplėtus į rytus padėtis neišvengiamai tapo sudėtingesnė.
27 valstybėse narėse egzistuoja daugiau nei 100 grupių, jeigu prie etninių ir kalbinių mažumų pridėsime pastarosios imigracijos metu susidariusias mažumas. Ypač reikėtų išskirti (kas ir buvo padaryta) romus, jau ne vieną šimtmetį tarp mūsų gyvenančią etninę grupę. Ji turi savitus bruožus ir iš visų mažumų grupių yra atsidūrusi nepatogiausioje padėtyje.
Komisijos nary, dedamų pastangų pasiekti šių grupių laipsniškos integracijos, jeigu ne asimiliacijos, padvigubinimas ir vienybės įvairovėje įgyvendinimas yra milžiniškas iššūkis Europai. Ne veltui Lisabonos sutartyje pirmą kartą Europos Sąjungos istorijoje tiksliai išdėstytos mažumoms priklausančių asmenų teisės ir vertybės.
Kiekviena socialingrupyra kitokia. Dėl istorinių aplinkybių valstybėse narėse atsiradusios kalbinės mažumos ir pripažinta bei neginčijama jų teisreikšti save gimtąja kalba turi mažai ką arba visiškai neturi nieko bendro su naujomis migracijos bangomis, pasižyminčiomis savitais bruožais.
Mes pasirenkame Europos regioninių arba mažumų kalbų chartiją kaip atskaitos tašką ir prašome Europos socialinio fondo atkreipti dėmesį į mažumas bei skirti joms lėšų.
Ką tik baigėsi 2008 metai, kurie buvo paskelbti Europos tarpkultūrinio dialogo metais, ir aš tikiu, kad šis dialogas dar tik prasidėjo. Manau, kad turėtume pasinaudoti šiuo momentu ir toliau plėsti dialogą, taip sukuriant normų laikymosi tikrinimo Europos lygmeniu metodiką, skirtą apsaugoti mažumų grupes.
Norėčiau baigti tokia pastaba: valstybės narės yra įsipareigojusios ginti ir saugoti daugiakultūrės Europos tradicijas bei vertybes, o šio Parlamento pareiga yra sukurti integracijos normas, pagrįstas bendra Europos orientacine sistema, palengvinančia taikų sambūvį.
István Szent-Iványi
(HU) Gerb. pirmininke, vienas iš dešimties Europos piliečių priklauso tautinei mažumai. Daugelis jų jaučiasi posūniais ar podukromis savo pačių tėvynėje. Jie laukia, kad Europos Sąjunga užtikrintų jų teises ir padėtų pagerinti padėtį. Žmogaus teisių požiūriu Europos Sąjunga mažiausiai padarmažumų apsaugos srityje. Nors teisinis pagrindas veiksmingai mažumų teisių apsaugai yra, dažnai nepakanka politinės valios joms apginti. Lisabonos sutarties ratifikavimas galėtų pagerinti padėtį, tačiau pati savaime ji nėra stebuklingas problemos sprendimas. Svarbu, kad veiksmingai dirbtų jau egzistuojančios institucijos ir ypač kad būtų sustiprintas Pagrindinių teisių agentūros mažumų profilis. Jeigu nauja Komisija turėtų narį, kuris būtų atsakingas vien už mažumų reikalus, įvairios mažumos tai laikytų teigiamu ženklu. Tai būtų aiškus signalas, kad mažumoms priklausantys asmenys taip pat yra visateisiai vienijančios Europos piliečiai. Europa negali turėti posūnių ar podukrų, nes, viena ar kita prasme, visi mes priklausome mažumoms.
László Tőkés
(HU) Gerb. pirmininke, vertinu ir dėkoju už tradicinių tautinių ir etninių mažumų bei Europos imigrantų apsaugos klausimo įtraukimą į darbotvarkę. Skaudu, kad, neturint reikiamos politinių frakcijų paramos, šiandieninbendra diskusija baigsis nepriėmus jokio sprendimo ir kad nėra galimybės ES pamatinio susitarimo pritaikyti mažumų apsaugai. Ankstesnei komunistų stovyklai priklausiusiose šalyse nesikišimo principas buvo svarbiausias. Man atrodo nepriimtina, kad Europos Sąjunga paprasčiausiai palieka mažumų problemos sprendimą atskirų valstybių narių kompetencijai. Manau, kad prezidento Traiano Băsescu pareiškimai Budapešte, atmetantys Transilvanijos vengrų teisėtus reikalavimus dėl kolektyvinių teisių ir autonomijos, primena diktatorišką požiūrį, kuris buvo gajus komunizmo metais. Europos Sąjunga taip pat yra bendri tautinių, etninių ir religinių mažumų namai ir būtent dėl šios priežasties ES nebegali ilgiau atidėlioti institucinės, teisiškai reglamentuotos jų apsaugos.
Patrick Louis
(FR) Gerb. pirmininke, mūsų kultūrai priklauso teisinės valstybės ir asmens teisių principai, todėl teisinga ir priderama ginti atskirų narių arba mažumos teises, tačiau būtų pavojinga teisės aktais reglamentuoti netautinių mažumų, pavyzdžiui, bendruomenių, nepriklausančių nuo kitų, teises.
Netautinių mažumų (kalbu tik apie jas) atveju bendras požiūris visos Bendrijos lygmeniu turi būti atmestas, nes tai neišvengiamai sunaikintų daugelio Europos tautų darną. Kur galioja teisinės valstybės principas, žmonių sugyvenimo būdo reglamentavimas turi būti paliktas nacionalinei valdžiai. Taigi jeigu dauguma būtų mažumos priešas, tai leistų rimtai suabejoti demokratiškumu.
Susidūrę su skurdu arba pavojumi, kai kurie žmonės pabėga iš savo kilmės šalies ieškoti prieglobsčio kitur. Teisį prieglobstį - tai būdas pabėgti, taip išreiškiant nepasitenkinimą. Laimei, tai tapo pagrindine teise, tačiau, kaip ir kiekviena teisė, ji yra susijusi su ją lydinčia pareiga. Šiuo atveju tokia pareiga yra prieglobsčio šalies taisyklių, kalbos ir papročių priėmimas.
Prieglobsčio teisyra vertinga tuo, kad tai - įgimta kiekvieno žmogaus teisė. Net jeigu asmuo priklauso mažumai, tai jam neleidžia sukurti Bendrijos teisės. Asmuo turi visada būti visiškai lojalus tai šaliai, kurioje apsistojo. Tikėti, kad trumpalaikių bendruomenių, turinčių skirtingą istorinę atmintį, sugretinimas reiškia šalies sukūrimą, - tai apgaudinėti save. Po kurio laiko tokioje vietoje arba nusistovės abejingumas, arba kils karas.
Prieglobsčio šalį reikia arba mylėti, arba iš jos iškeliauti. Tai pareiga, atsiradusi iš teisės laisvai judėti.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Norėčiau išreikšti savo paramą mažumų ir jų kultūros, kalbos, tradicijų bei papročių apsaugai. Manau, kad visos valstybės narės turėtų savo nacionaliniuose teisės aktuose, reglamentuojančiuose įvairias sritis, padaryti nuorodą į mažumų apsaugą.
Šiuo atžvilgiu manau, kad šios srities Rumunijos teisės aktai yra ypač gerai parengti ir gali atstoti pavyzdį visoms valstybėms narėms. Šį teiginį taip pat gali patvirtinti šio Parlamento bendradarbis, kurį labai gerbiu ir kuris gimė, augo ir studijavo Transilvanijos vengrų bendruomenėje, o dabar sėkmingai atstovauja Vengrijai čia. Vis dėlto mažumų apsauga neturi nulemti nesaikingumo, pavyzdžiui, kolektyvinių teisių, autonomijos ir apsisprendimo teisės, įskaitant teritorinę autonomiją ir apsisprendimą, propagavimo.
Nemanau, kad būtų naudinga skirstyti mažumas į įvairias kategorijas, nes tai pakištų mintį, kad šios kategorijos turi būti vertinamos skirtingai. Visi piliečiai turi būti vertinami vienodai ir turėti vienodas teises bei pareigas bendruomenėse, kuriose jie gyvena. Decentralizacija ir vietinautonomija pagal nacionalinius teisės aktus itin atspindi visus piliečių troškimus, nepriklausančius nuo tautybės ar etninės kilmės. Neįprasta teikti aptarimui projektus, kurie dar nėra įtvirtinti dabartiniais tarptautiniais teisės aktais ir kurie nepriimti valstybių narių lygmeniu. Mums taip pat nereikia priimti Europos Tarybos nuostatų.
Reikia atskirai paminėti romų mažumą. Esu tvirtai įsitikinęs, kad bendros ES programos, ypač švietimo srities, gerokai pagreitins romų integraciją.
Galiausiai noriu jums priminti, kad bet kuri tauta, nepaisant jos dydžio, yra mažuma, lyginant ją su 500 mln. Europos piliečių.
Monika Beňová
(SK) Mažumų apsauga, be jokios abejonės, yra vienas iš svarbiausių principų, o mano šalyje, Slovakijos Respublikoje, mažumoms užtikrinti sukurtos išimtinai aukštos apsaugos normos. Kalbant apie etnines mažumas kai kas gali pasakyti, kad šios normos taip pat užtikrinamos kultūrinės ir švietimo autonomijos būdu, kadangi mes turime didžiausiai pas mus egzistuojančiai mažumai skirtą universitetą.
Vis dėlto aš iš esmės prieštarauju, kad būtų pradėta diskusija apie teritorinę autonomiją, pradėjimui, nes, mano manymu, tai yra labai svarbus politinis ir teisinis klausimas, be to, manau, kad humanistiniu požiūriu ši problema gana opi. Ji gali sukelti didžiulį žmonių nepasitenkinimą. Svarstymai apie teritorinę autonomiją taip pat keltų esminę grėsmę Europos Sąjungos vienybei ir sėkmingai pažangai.
Komisijos nary, kadangi jūs kalbėjote apie pagarbą, baigdama noriu pridurti: taip, visuotinai būdinga, kad daugumos visuomendidžiai gerbtų savo mažumas, bet aš manau, kad mažumos sveikoje visuomenėje lygiai taip pat ją gerbtų.
Tatjana Ždanoka
Gerb. pirmininke, norėčiau padėkoti C. S. Tabajdi už puikų darbą. Labai gaila, kad mes negalime savo diskusijos užbaigti rezoliucija.
Aš tvirtai įsitikinusi, kad mažumos teisės turi tapti acquis communautaire dalimi. Deja, Komisija labai nenoriai teikia pasiūlymus dėl kokių nors priemonių šioje srityje. Turėtume prisiminti, kad mažumų teisės yra neatsiejama žmogaus teisių dalis ir todėl mūsų standartai turi būti kiek galima aukštesni. Nepamirškime, kad pagarba mažumoms ir jų apsauga yra vienas iš Kopenhagos kriterijų. Komisija netgi tinkamai netaiko kriterijų stojimo į ES proceso metu.
Mes pasirengę nusileisti, vildamiesi, kad po to padėtis pasitaisys, tačiau, kaip praėjusį mėnesį nurodKomisijos narys J. Barrot, nuo įstojimo nebuvo sukurta jokių priemonių klausimui spręsti. Mes smulkiai išdėstėme bendrą Europos Sąjungos standartą mažumų teisių srityje - toks standartas yra būtinybė.
Edit Bauer
(HU) Labai dėkoju, gerb. pirmininke. Europos Sąjungoje yra keletas politinių teritorijų, kuriose taikomi dvejopi standartai. Kaip jau girdėjome, Kopenhagos kriterijai dėl mažumų teisių yra taikomi valstybėms kandidatėms, tačiau tos pačios teisės neegzistuoja Bendrijos teisės aktuose. Jeigu Europos gerovpriklauso nuo kultūrų įvairovės ir niekas nenori matyti, kaip išnyksta mažų tautų kultūra bei kalba, etninėms mažumoms reikalinga apsauga, įskaitant ir teisinę apsaugą. Naujose valstybėse narėse socialistinio internacionalizmo palikta tikroji apsauga sunyko, o tautiniai sentimentai sustiprėjo. Be to, naujose valstybėse narėse dažnai šmėkščioja įvairūs despotiško nacionalizmo pavidalai, ypač dėl to, kad Kopenhagos kriterijai jų daugiau nebeįpareigoja. Mes neretai tampame asimiliavimo pastangų - dedamų tariamai pačių mažumų labui - liudytojais. Deja, tokią politinę priemonę dažnai naudoja populistinės partijos, siekdamos supriešinti daugumą su mažuma.
Vidaus teisinių standartų nustatymas siekiant apsaugoti mažumų teisinį statusą yra neišvengiamas. Tokie standartai turi vadovautis gerąja Europos patirtimi, remtis įvairiomis savivaldos rūšimis, kurių nereikia demaskuoti kaip tam tikro politinio nusikaltimo arba atmesti. Verčiau reikėtų išplėsti subsidiarumo principą, kad mažumos galėtų priiminėti sprendimus, liečiančius jų pačių reikalus. Galbūt, kol bus sukurtas teisinis pagrindas, šiuo atžvilgiu būtų naudingas atvirojo koordinavimo metodas. Komisijos nariui norėčiau užduoti tokį klausimą: ar nebūtų įmanoma pasinaudoti šia galimybe, šiuo metodu, ieškant sprendimo dėl mažumų teisinio statuso? Galiausiai norėčiau padėkoti C. S. Tabajdi už puikų darbą šioje srityje.
Corina Creţu
(RO) Europos lygmeniu mes turime susijusį reglamentų, kriterijų ir rekomendacijų rinkinį, kuris užtikrina mažumoms priklausančių piliečių apsaugą ir jų teisių pažeidimo atvejai pakankamai retai pasitaiko Europos sąjungoje. Rumunija suteiksavo mažumoms teises, kurios pranoksta atitinkamus Europos standartus. Iš tikrųjų Rumunijos eurparlametarų, kurie savo etnine kilme yra vengrai, buvimas šiuose Rūmuose yra gyvas to įrodymas.
Tarpetninei santarvei Europoje gyvybiškai svarbu, kad būtų gerbiamos žmogaus teisės, tačiau turi būti užkirstas kelias bet kokiems separatistiniams veiksmams, kuriuos sukelia etninių teisių pablogėjimas. Europos projekto tikslas yra integracija, o ne etniniais kriterijais paremtų anklavų kūrimas.
Taip pat manau, kad turėtume daugiau dėmesio atkreipti į tautinių mažumų padėtį ES kaimyninėse šalyse, ypač kai ji liečia tos pačios tautybės valstybės narės piliečius. Toks pavyzdys būtų Ukrainoje, Serbijoje ir Moldavijoje gyvenantys rumunai, iš kurių atimtos pagrindinės teisės ir kurie yra tapę intensyvaus nutautinimo proceso objektu.
Josu Ortuondo Larrea
(ES) Gerb. pirmininke, Europos Sąjungoje egzistuoja keletas dėl istorinių aplinkybių atsiradusių grupių, kalbančių kalbomis, kurios negali būti vartojamos šio Parlamento debatuose, nes nėra pripažintos oficialiomis kalbomis. Pavyzdinei demokratijai tai reiškia praradimą.
Vienas tokių pavyzdžių - baskų kalba, Euskera, kuri yra ne mažumos, bet oficiali kalba, bent jau Baskijos pietinėje dalyje, administracine prasme priskiriamoje Ispanijos valstybei. Vis dėlto tas pats negalioja (Komisijos nary, nepriimkite to asmeniškai) Baskijos šiaurinėje dalyje, prijungtoje prie Prancūzijos, kurios prezidentas Jungtinių Tautų asamblėjai pareiškė, kad negerbti tautinės tapatybės ir kalbų yra tas pats, kas sėti pažeminimo sėklą, o be pagarbos nebus taikos pasaulyje. Todėl Euskera, korsikiečių, bretonų oksitanų kalbos nesulaukia nei bent menkiausio oficialaus dėmesio, nei pagalbos užtikrinant, kad jų vartojimas būtų gerbiamas ir skatinimas.
Taigi prašau Pagrindinių teisių agentūros toliau stebėti ir dirbti siekiant užtikrinti, kad valstybėse narėse nebūtų pažeidžiama žmogaus teiskalbėti gimtąja kalba ir nebūtų diskriminuojami piliečiai, o visos gimtosios kalbos būtų laikomos oficialiomis jų vartojimo teritorijose.
(Kalbėtojas baigbaskų kalba)
Eskerrik asko jaun-andreok zuen laguntzagatik Europako hizkuntza guztien alde.
Daniel Petru Funeriu
Gerb. pirmininke, sveikinu šią diskusiją, tuo labiau, kad Europos istorija rodo, jog krizės metu etninįtampa gali įsiliepsnoti kitu atveju stabiliose padėtyse. Norėčiau tikėti, kad šios diskusijos iniciatoriai siekpabrėžti Europos projekto kilnias esmines vertybes ir tikrovę, kadangi Europos Sąjungos tikrovvis dėlto yra geriausias pasaulyje mažumų vertinimo standartas. Todėl turėtume garsiai paskelbti, kad ši Asamblėja bet kokius nesantaiką sėjančius veiksmus arba standarto, kurį ką tik minėjau, žeminimą laiko ir laikys nepriimtinu.
Kaip pabrėžKomisijos narys J. Barrot, kiekvienoje atskiroje Sąjungos šalyje yra aiški ir dažniausiai oficiali teisinsistema, užtikrinanti mūsų kultūrų įvairovės apsaugą. Ar egzistuoja kokia nors alternatyva aukštajam išsilavinimui, užtikrinančiam mūsų daugiaetninės visuomenės pasirengimą? Gyvenimiški pavyzdžiai rodo, kad klausimų, susijusių su švietimu, sprendimas stipriai skatina Bendrijos vystymąsi. Švietimas dėl savo prigimties daugiau vienija, nei skiria. Iš tikrųjų jis rodo, kad visi mes esame kažkieno mažuma. Babeş-Bolyai universitetas Rumunijoje, Transilvanijos mieste Kluže (Cluj), yra daugiakultūrio universiteto pavyzdys, kurį Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija vis mini kaip teigiamą daugiakultūrio ir tarpetninio pranašumo modelį.
Kur atsiranda poreikis, aukštasis išsilavinimas, prieinamas mažumos kalba, tampa nacionalinės švietimo sistemos dalimi. Kaip pavyzdį galiu pateikti Sapientia universitetą Rumunijoje.
Vis dėlto šie teigiami pavyzdžiai nereiškia, kad galime ramiau atsikvėpti, mes turime suprasti, kad galbūt didžiausias iššūkis dar tik laukia ateityje - tai sunkios romų bendruomenės padėties visoje Europoje palengvinimas. Esu įsitikinęs, kad veiksmingiausias labai sudėtingos Europos problemos sprendimo būdas ilgalaikėje perspektyvoje yra švietimas. Labai norėčiau išgirsti tikrai realią diskusiją apie tai, kaip Europa ketina pasinaudoti mūsų unikalia švietimo sistema, kad vienybįvairovėje gyvuotų toliau.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Europos Taryba - tai institucija, nagrinėjanti klausimus pagarbos žmogaus teisėms srityje. Pagal subsidiarumo principą, mažumų teisės ir apsauga palikta pačioms valstybėms narėms. Tradicinės ir etninės, imigrantų mažumos turi laikytis nacionalinių valstybės narės, kurioje jie gyvena, teisės aktų.
Manau, kad naujų imigrantų mažumų integracija neturėtų priklausyti bendrai imigracijos politikai, kurią šiuo metu rengia ES. Tokią politiką bus galima apibrėžti tik tada, kai Europos Sąjungoje išnyks dabartinės laisvo darbuotojų iš valstybių narių, įstojusių į ES 2004 m. ir vėliau, judėjimo kliūtys.
Imigrantų mažumų apsauga yra socialinės Europos aukštinamų principų dalis. Sąžiningų darbo sąlygų suteikimas visiems Europos piliečiams, nepaisant jų kilmės valstybės narės, užtikrina tinkamą jų gyvenimą. Kaip Europos socialistė, aš palaikau Europos legalios imigracijos sistemos plėtojimą, tačiau visų pirma energingai pasisakau už tai, kad pagrindiniai Europos Sąjungos principais būtų taikomi visiems Europos piliečiams.
Csaba Sógor
(HU) Gaila, kad šiandien šis sprendimo projektas Parlamentui pateikiamas tik kaip klausimas. Tradicinių tautinių mažumų ir bendruomenių atstovai mėgino taikiais parlamentiniais būdais įtikinti daugumą, kad tai, kas tiko 14 Europos Sąjungos valstybių narių, tiks ir visai dabartinei ES teritorijai. Dėl to, kad atsidūrnaujoje šalyje net niekur nepajudėjusios iš savo kelių šimtmečių senumo tėvynės, tradicinės tautinės mažumos nekaltos. Niekas jų neklausė, ar jos norėtų pakeisti pilietybę arba priimti naują valstybinę kalbą. Šios tradicinės tautinės mažumos yra patys lojaliausi savo šalių piliečiai. Nepaisant karų, ekonominių krizių, vidinių politinių kovų ir asimiliacijos, šios mažumos neišdavsavo protėvių. Lojalumas išliko nenutrūkęs. Būtent dėl šios priežasties yra nesuvokiama, kaip keletas milijonų didelių šalių gyventojų galėtų bijoti poros šimtų tūkstančių arba ne daugiau nei pusės milijono mažumos narių.
Europos Sąjungoje susiformavo įvairios savivaldos formos, pavyzdžiui, teritorinir kultūrinautonomija, kurią nulėmdaugumos ir mažumos sutarimo politika, nesusilpninusios tokių valstybių arba pačios Europos Sąjungos ekonominės, politinės ar socialinės galios. Mano šalis, Rumunija, egzistuoja nuo 1920 m. 1930 m. 28 proc. šios teritorijos gyventojų buvo ne rumunai, šiandien jų skaičius sumažėjo iki 10 proc. Be Rumunijos yra dar keletas valstybių narių, rodančių panašų susirūpinimą mažumomis. Egzistuoja įstatymai ir teisės, tačiau jų įgyvendinimo negalima užtikrinti, nors kalbų, etninir regioninįvairovlaikoma Europos vertybe. Todėl svarbu nustatyti projekto gaires, kurios remtųsi gyvais ir sėkmingais ES pavyzdžiais, priimtinais visiems ir nepažeidžiančiais valstybės teritorinio vientisumo.
Gábor Harangozó
(HU) Labai dėkoju, gerb. pirmininke. Komisijos nary, ponios ir ponai, visų pirma norėčiau pasakyti, kad man labai malonu palaikyti C. S. Tabajdi iniciatyvą stengiantis gerinti Europos Sąjungoje gyvenančių mažumų padėtį. Nors įžymūs pavyzdžiai patvirtina, kad tautinės mažumos suteikia Europos Sąjungai papildomos vertės ir galimybių (pavyzdžiui, Pietų Tirolis arba Alandų salos), deja, Rytų Europoje mes susiduriame su priešingu požiūriu, kartais reiškiamu net pačių valstybės veikėjų. Būtent dėl šios priežasties turime skubiai paskelbti pareiškimą, kuris galutinai ir visiems laikams atmestų tautinių mažumų reikalavimus dėl autonomijos suteikimo, nurodant Europos Sąjungos nustatytus reikalavimus. Taigi turime kalbėti ryžtingai ir paskelbti, kad tautinėms mažumoms suteikiama teisį autonomiją kaip mažumų teisės įgyvendinimas Bendrijos lygmeniu, be to, Europos Sąjungos teisinsistema privalo užtikrinti šias pagrindines teises. Todėl visiškai palaikau išsamaus reglamento dėl mažumų teisių apsaugos Europos lygmeniu parengimą. Labai dėkoju.
Michl Ebner
(IT) Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, šiandien kaip tik puiki proga ir ja naudodamasis noriu ypač padėkoti C. S. Tabajdi, parlamentinės frakcijos pirmininkui ir mažumų šalininkui.
Šiandien kalbu italų kalba, kuri yra valstybinė, tačiau ne mano gimtoji kalba. Taip darau dėl ypatingos priežasties: Italijoje gyvena daugybetninių mažumų iš įvairių šalių ir etninių grupių. Šiandien noriu šiuo pavyzdžiu (taip pat kaip ir pavyzdžiu, patvirtinančiu, kad etninmažuma negali egzistuoti paprasčiausiai pati savaime, bet turi jausti solidarumą) pasiremti tam, kad mažumoms suteikčiau teisę pasisakyti šiuose Rūmuose. Taip pat noriu pasakyti, kad užsienyje gyvenančios italų mažumos priešingu atveju neturėtų tokios galimybės.
J. Barrot šiandien kalbėjo apie nediskriminavimą. Aš manau, kad nediskriminavimo nepakanka, nes turime pasiekti vienodų teisių, o tai padaryti bus galima tik tada, kai mažumoms suteiksime didelę pagalbą siekiant to lygio, kurį turi dauguma. Dėl šios priežasties tam tikrais atvejais reikalinga pozityvi diskriminacija. Manau, kad tai nauja idėja, kurią reikia įgyvendinti.
Europos Sąjunga turi galių. Pasirėmę Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 21 bei 22 straipsniais ir Lisabonos sutarties 2 straipsniu (tikėkimės, kad jie įsigalios kiek galima greičiau) kartu su Kopenhagos kriterijais bei pridėję truputį lankstumo ir teisinės vaizduotės, galėtume daug pasiekti. Noriu atkreipti ypatingą dėmesį į Lisabonos sutarties 2 straipsnį, kuriame kalbama apie asmens teisių apsaugą: už jį reikia padėkoti ankstesniam Užsienio reikalų ministrui F. Frattini, kuris daug prisidėjo įtraukiant šį straipsnį į sutartį.
Tikimės, kad bus apsaugotos grupių teisės - tai mūsų uždavinys. Tai, kad Europos Sąjungoje egzistuoja 168 mažumų grupės, o visame Europos žemyne jų yra apie 330, reiškia, jog 100 mln. mūsų bendrapiliečių Europos žemyne priklauso mažumoms. Pietų Tirolyje pasiekėme tokį lygį, kai akivaizdu, jog padėtį reikia taisyti, tačiau nepaisant to ji vis tiek lieka labai gera. Į atstovų šiuose Rūmuose arba daugumos narių kalbas apie tai, kad jų šalyse gerai elgiamasi su mažumomis, žiūriu šiek tiek įtariai. Būčiau laimingesnis, jeigu tai tvirtintų tokių mažumų atstovai.
Europos Sąjunga turi suprasti, kad mažumos atstovauja papildomoms vertybėms, jos yra tarsi tiltas tarp kultūrų, tarp žmonių ir šalių. Mes privalome dirbti kultūrų įvairovės vienybės linkme.
Katrin Saks
(ET) Ponios ir ponai, kalbų ir kultūrų įvairovė, kurią vertiname kaip Europos Sąjungos turtą, dažnai tampa problema valstybių narių lygmenyje, ypač tose srityse, kuriose valstybių sienos pasislinko dėl istorijos vingių, arba kuriose mažuma tapo dauguma, o dauguma - mažuma, kaip tai nutiko mano tėvynėje Estijoje. Panašūs atvejai tampa iš tiesų didžiuliu iššūkiu pavienei šaliai.
Vis dėlto Europos lygmeniu labai svarbu netaikyti dvejopų standartų. Kopenhagos kriterijai, paminėti ankstesnių kalbėtojų, kuriuos turi atitikti naujos valstybės kandidatės, jau aptarti, tačiau mums labai gerai žinoma, kad tie patys kriterijai, tie patys reikalavimai (pavyzdžiui, susiję su švietimu) nevykdomi daugelyje senųjų valstybių narių. Svarbu, kad visos šalys būtų vertinamos tuo pačiu būdu ir kad minimalūs standartai būtų taikomi visoms vienodai.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Pirmiausia nemanau, kad Europos Sąjungai reikia bendros mažumų politikos. Mes suteikiame vienodas teises visiems Europos piliečiams, nepaisant jų etninės kilmės. Kita vertus, jeigu tie asmenys, kurie papraššį klausimą aptarti, iš tikrųjų pageidauja bendros Europos politikos šiuo klausimu, mes galime juos užtikrinti, kad, pavyzdžiui, Rumunijos teisės aktus galima laikyti gerosios patirties pavyzdžiu.
Rumunija turbūt turi visoje Europoje kilniausius ir naujausius mažumų klausimą reglamentuojančius teisės aktus. Rumunijoje mažumos naudojasi tokiomis pačiomis plačiomis politinėmis ir socialinėmis teisėmis, kaip ir visi piliečiai. Didelės mažumos, pavyzdžiui, vengrai, naudojasi teise į bet kokio lygio išsilavinimą gimtąja kalba. Mažumų atstovams suteikiamos vietos parlamente, net jeigu šie ir nesurenka reikiamo balsų skaičiaus. Iš tiesų per visus 19 metų nuo tada, kai Rumunija tapo demokratine valstybe, Vengrų mažumos partija, minėta šiandieniniuose ir vakarykščiuose debatuose, jau 12 metų priklauso Rumunijos vyriausybei.
Flaviu Călin Rus
(RO) Bet kokios mažumos turi būti remiamos, ne tik unikalios tapatybės, vertybių, tradicijų ir kalbos išsaugojimo, bet ir kultūros plėtros prasme. Mano požiūriu, Rumunija, kuri yra unitarinsuvereni valstybė, gali būti pavyzdinšalis dėl pagarbos bet kokiai mažumai priklausančių asmenų teisėms.
Kitų narių pažangą, kaip ir jų nuolatinį susirūpinimą etninių, tradicinių ar tautinių mažumų apsauga, laikau sveikintinu dalyku. Tai aiškus ir sveikintinas požiūris. Vis dėlto daugumos ir mažumos tarpusavio ryšių prasme norėčiau pasiūlyti du požiūrio aspektus: 1) Manau, kad ne tik mažumos nariai turėtų įsitraukti į tokių priemonių kūrimą, dauguma taip pat tokiu pačiu mastu turėtų spręsti su mažumomis susijusius klausimus, būtent tam, kad būtų apginta ir paremta vadinamoji vienybės įvairovė, kuri yra įgyvendinama Rumunijoje. 2) Vertinčiau, jeigu mažumos lygiai taip pat domėtųsi daugumos padėtimi, nes šie du subjektai (tačiau tik kartu) sudaro vieningą visumą, prisidedančią prie bet kokios visuomenės natūralaus vystymosi.
Nicodim Bulzesc
(RO) Vykstant šiems debatams kontekste norėčiau padaryti pastabą apie tai, kad tautinės mažumos kelia daug triukšmo todėl, kad neturi pakankamai argumentų reikalaujamoms teisėms pagrįsti. Norėčiau paskelbti tokį atitinkamą šūkį: "Triukšmo kėlimas prie gero nepriveda, o gėris triukšmo nekelia".
Europos Sąjungos teisnegali vien tik apginti mažumas, o tautines bendruomenes pastatyti į nepatogią padėtį, nes yra leidžiama teigiama diskriminacija. Norėčiau pateikti pavyzdį, kai tikrovprieštarauja pareiškimams. Kai kas skundėsi, kad Rumunijoje vengrų mažumų teisės negerbiamos švietimo srityje. Kadangi esu baigęs mokslus švietimo srityje, norėčiau kaip pavyzdį pateikti Rumunijos universitetus, kurie yra ištikimi Europos elgesio su mažumomis standartui.
Alexandru Nazare
(RO) Šių debatų kontekste norėčiau pabrėžti rumunų, gyvenančių Serbijos Timoko slėnyje, religinių teisių negerbimą. Tai yra daugiau nei 100 000 rumunų bendruomenė.
Pasinaudodamas galimybe noriu išreikšti susirūpinimą Negotino miesto tarybos (Serbija) sprendimu sugriauti rumuniškai kalbančios ortodoksų bažnyčios pamatus, nors dvasininkas Boian Alexandru ir gavo reikiamą patvirtinimą. Tai būtų antra Serbijoje gyvenančių rumunų bažnyčia. Už parodytą įžūlumą pastatyti pirmą bažnyčią tėvas Alexandru gavo dviejų mėnesių lygtinę bausmę. Norėčiau pabrėžti, kad Serbija pagal Stabilizavimo ir asociacijos susitarimo 5 straipsnį įsipareigojo gerbti žmogaus teises ir ginti etnines bei religines mažumas.
Savo kalbą noriu užbaigti ištrauka iš tėvo Alexandru laiško, kuriame jis išreiškia viltį, jog Serbijos valdžios institucijos nesugriaus šios bažnyčios, kurioje pamaldos laikomos rumunų kalba. Cituoju: "... taip pat mums padėtų įgyti šias teises šalyje, kurioje gyvename, Serbijoje, kad bent jau turėtume savo bažnyčią ir mokyklą ir galėtume kalbėti rumuniškai."
Adrian Severin
Gerb. pirmininke, Europos Sąjunga neturi jurisdikcijos spręsti su tautinėmis mažumomis valstybėse narėse susijusių klausimų. Vis dėlto tai jokia problema, nes visos Europos Sąjungos valstybės narės taip pat priklauso Europos Tarybai, kuri yra labai gerai pasirengusi ir turi pakankamai patirties šiam klausimui spręsti. Europos Tarybos veiklos dublikavimas būtų žalingas mūsų darbui mažumų srityje ir tik sukeltų sumaištį bei nusivylimą.
Antra, man kelia nerimą tai, kad mūsų požiūris į mažumas per daug išryškina sprendimus, kurie buvo veiksmingi prieš keletą dešimtmečių ar amžių. Manau, kad šioje srityje taip pat būtų geriau, jeigu mūsų įsivaizdavimas peržengtų atsiminimų ribas.
Galiausiai užuot vis gręžiojusis atgal geriau būtų patarti Europos Sąjungai išplėtoti kultūros teisių tarptautinės apsaugos koncepciją, nes šiame žemyne kiekviena etnokultūrinbendruomenyra mažuma.
Dragoş Florin David
(RO) Manau, kad dabartinių pasauliniu mastu pasklidusių globalizacijos ir judėjimo laisvės nuotaikų kontekste šiandien keliamos idėjos apie teritorines valdžios institucijas neturi jokios prasmės. Man rodos, kad Ispanijoje ir Italijoje gyvena daugiau nei vienas milijonas rumunų, tačiau nematau jokių priežasčių, dėl kurių jie galėtų reikalauti teritorinės autonomijos šiose šalyse.
Mano manymu, komiteto arba pakomitečio, kuris stebėtų, kaip įgyvendinamos mažumų teisės, sukūrimas Europos Parlamento lygmenyje būtų puiki idėja - taip įgyvendintume Europos politiką šiame lygmenyje arba galiausiai tam tikras pagalbos mažumų teisėms procedūras. Nemanau, kad Rumunija kada nors yra atsisakiusi kurios nors Europos valstybės prezidento vizito, o iki šiol apie tai skleidžiami gandai. Mano manymu, Rumunija daugeliui Europos Sąjungos šalių rodo gerosios patirties pavyzdį.
Iuliu Winkler
(HU) Labai dėkoju, gerb. pirmininke, Europos Sąjungos teritorijoje gyvenančios tautinės mažumos praturtina ES. Europos Parlamentas turi imtis vadovavimo ginant etnines mažumas pradėdamas rimtus debatus apie teisinę mažumų padėtį. Parlamentas turi prisiimti atsakomybę už pamatinio reglamento, įpareigosiančio visas valstybes nares, parengimą ir priėmimą. Toks pamatinis reglamentas iš tikrųjų tarnautų mažumų bendruomenių interesams tik tuomet, jeigu, atsižvelgiant į subsidiarumo principą, į jį būtų įtraukta nuostata, kad įvairių autonomijos formų, paremtų daugumos ir mažumos tarpusavio sutarimu, priėmimas yra būdas suteikti mažumų bendruomenėms tinkamą statusą. Dėkoju.
Miloš Koterec
(SK) Taip, mažumas reikia gerbti, o jų teises turi užtikrinti ES valstybių narių teisės aktai. Būtina išsaugoti kultūrų ir kalbų įvairovę, kadangi tai yra sveikos Sąjungos pamatas. Vis dėlto mes neleisime politinėms frakcijoms prisidengiant mažumų padėtimi siekti autonominių interesų, kurie dažnai prieštarauja valstybių teritorinio vientisumo principui, be to, dažnai kyla iš skriaudos, patirtos dėl praeityje priimtų sprendimų.
Teritorinautonomija, kuri remiasi tautiškumu ir nėra pagrįsta homogeniškumu, tačiau dažnai politiškai piktnaudžiauja mažumų padėtyje atsidūrusiais tam tikro mikroregiono arba bendruomenės daugumos atstovais, kelia grėsmę taikiam gyvenimui ir sambūviui Europos Sąjungoje.
Christopher Beazley
(FR) Gerb. pirmininke, turiu du klausimus Komisijos nariui.
Šių diskusijų metu daug narių ir kolegų kalbėjo apie dvejopus standartus, nelygius įpareigojimus, taikomus senosioms ir naujosioms valstybėms narėms. Kokių priemonių ketinate imtis senųjų narių, kitaip tariant, kitų 15 valstybių narių, kurios neatitinka Kopenhagos susitarimo reikalavimų, atžvilgiu?
Antras klausimas yra apie religines mažumas, žydus ir musulmonus, kurie gyvena mūsų žemyne, mūsų Sąjungoje: kokių priemonių Komisija ketina imtis, kad apsaugotų jų tikėjimą, įstatymus ir gyvenimo būdą?
Csaba Sándor Tabajdi
Gerb. pirmininke, Komisijos nary, pirmo užduoto klausimo sprendimas, nepaisant to, ar kalbama apie tautines mažumas ar ne, priklauso tiktai nacionalinei valdžiai.
Aš nemanau, kad jeigu žmogaus teisių klausimas nėra valstybės narės arba Europos Sąjungos vidaus reikalas, jis taip pat nėra tautinių mažumų reikalas. Savaime suprantama, reikia kai ką paaiškinti. Jugoslavija buvo subombarduota todėl, kad buvo pažeistos Kosovo gyventojų teisės, tai kodėl mums neišsiaiškinus šio klausimo?
Antra, kodėl padėtis naujose valstybėse narėse buvo geresnprieš įstojant į ES nei dabar?
Trečia, C. Beazley iškėlklausimą apie dvejopus standartus. Tikra tiesa, kad, nepaisant problemų, vengrų bendruomenės padėtis Rumunijoje yra geresnė. Rumunija turi sunkumų, tačiau padėtis Elzase ar Bretanėje dar blogesnė. Ką reiškia dvejopi standartai?
Ketvirta, pakalbėkime apie teritorinę autonomiją. Suomijos Alandų salose ir Italijos Pietų Tirolyje regioninautonomija padėjo stabilizuoti padėtį šalyje. Nepaisant keleto baskų ekstremistų, kurie nusipelno pasmerkimo, labai puikus pavyzdys yra Ispanijos autonominiai regionai.
Galiausiai, gerb. pirmininke, reikia pasakyti, kad nediskriminavimo ir vienodo vertinimo nepakanka norint kompensuoti mažumų patiriamus nepatogumus. Galutiniame rezultate patenkintos mažumos yra stabilumo Europos šalyse veiksniai. Kaip visada sakydavo Henrik Lax, "jeigu politika vykdoma tinkamai, visada sulauksime gerų jos vaisių". Tokia yra tikrovė. Norėčiau padėkoti jums už diskusiją.
Jacques Barrot
Gerb. pirmininke, labai įdėmiai klausiausi visų pasisakymų ir esu sujaudintas to užsidegimo, kuris slypi po kai kuriais jų.
C. S. Tabajdi ką tik išvardijo aibę problemų. Gerai žinau, kad jos egzistuoja, tačiau turiu dar sykį (su gailesčiu, tačiau nieko negaliu padaryti) priminti, kad grupių, tautinių mažumų kaip grupių apsauga nepriklauso nei ES, nei Pagrindinių teisių agentūros kompetencijai.
Nepaisant to, man primygtinai pareikalavus agentūra, atnaujinusi 2007 m. ataskaitą apie rasizmą, įvertins etninės ir rasinės diskriminacijos padėtį, bet norėčiau pakartoti, kad sutartys nesuteikia jokios jurisdikcijos šioje srityje nei Europos Sąjungai, nei Komisijai, nei agentūrai.
Buvo paminėtas atvirojo koordinavimo metodas, tačiau jam taikyti taip pat reikalinga atitinkama kompetencija. Pakankamai aišku, kad Tarybai pakeitus savo požiūrį galėtų atsirasti naujų būdų, bet kol kas mes skiriame ypatingą dėmesį kovai su diskriminacija, kuri gali ypač paveikti mažumų atstovus.
Čia reikia viską gerai išsiaiškinti: Bendrijos lygmeniu turime priemonių kovai su diskriminacija. Bendrijos steigimo sutarties 13 straipsnis yra teisinis pagrindas dviem direktyvoms: 2000 m. birželio 29 d. direktyvai, įgyvendinančiai vienodo požiūri principą asmenims nepaisant jų rasės arba etninės kilmės, ir 2000 m. lapkričio 27 d. direktyvai, nustatančiai vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus.
Taigi šiuo požiūriu iš tikrųjų egzistuoja politinvalia kovoti su mažumų grupėms priklausančių piliečių diskriminacija. Be viso to, Pagrindinių teisių agentūra mano prašymu ketina pradėti labai kruopštų visų šių diskriminacijos formų tyrimą.
Tai viskas, ką galiu pasakyti. Negaliu daugiau nieko imtis, nes tam neturime teisinių priemonių. To taip pat neleistų valstybės narės.
Vis dėlto, pavyzdžiui, romų padėtis Europos Sąjungoje yra iš tiesų apverktina, todėl jų integracija yra vienas pagrindinių tiek Sąjungos, tiek Komisijos prioritetų - tai buvo pakartota pirmajame Europos aukščiausiojo lygio susitikime romų padėčiai gerinti, įvykusiame rugsėjo 16 d., kuriame dalyvavau kartu su ponais J. M. Barroso ir V. Špidla. Paskatintas šio susitikimo, V. Špidla ketina sukurti Europos romų platformą. Lanksti struktūra leis mums priimti iššūkius ES lygmeniu. Nepaisant to, Komisijos nuomone, mums taip pat reikia būti atsargiems, nes etninis požiūris gali duoti priešingų rezultatų.
Noriu užbaigti savo kalbą pakartodamas, kad mane sujaudino tai, ką šiandien išgirdau. Gana aišku, kad tikroji Europos Sąjungos stiprybglūdi šio konflikto tarp tam tikros valstybės mažumų ir daugumų sprendime, tačiau taip pat tiesa, kad Europos Sąjunga yra nacionalinių valstybių federacija - tai reiškia, jog mums labai sudėtinga smulkiau nagrinėti šį klausimą.
Vis dėlto niekas negali sulaikyti valstybių nuo neoficialaus keitimosi geromis arba gerosiomis patirtimis. Jūs pateikėte labai gerų patirčių pavyzdžių tam tikrose naujosiose Sąjungos valstybėse narėse ir aš nkiek neabejoju, kad jie gali tapti įkvėpimu kitais panašiais atvejais.
Tai viskas, ką aš, pone pirmininke, norėjau pasakyti, apgailestauju, kad negaliu duoti geresnio atsakymo, tačiau vis tiek esu įpareigotas griežtai laikytis Europos Sąjungos taisyklių. Vis dėlto noriu darsyk pabrėžti, kad galite būti tikri, jog mažumoms priklausančių asmenų diskriminacijos atveju būsiu itin ryžtingas, kadangi turiu tikslą užtikrinti pagarbą nediskriminavimui, kuris, tikiuosi, bus griežtai įtvirtintas Pagrindinių teisių chartijoje, vadovaujantis Lisabonos sutarties ratifikavimu.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 142 straipsnis)
Genowefa Grabowska  
Nviena šiuolaikinės Europos šalis neneigia mažumų teisių. Po ES šūkiu "vienybįvairovėje" mes statome daugiakultūrę Europą, kurioje tautinės mažumos gyvena kartu su didžiulėmis vientisomis valstybėmis ir naudojasi visomis politinėmis bei pilietinėmis teisėmis. Atrodo, kad Europa šiuo klausimu turi vieningą nuomonę. Šiandien bet kas, abejojantis mažumų teisėmis, be jokios abejonės, neiškiltų politikos pasaulyje. Mažumų teisės puoselėjamos pagal atskirų ES valstybių narių įstatymus, jas taip pat patvirtina tarptautiniai susitarimai.
Todėl mane labai nustebino Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo šių metų sausio 30 d. priimtas sprendimas. Pagal šį sprendimą, gatvių pavadinimų rašymas lenkiškai greta lietuviško pavadinimo prieštarauja įstatymams. Vilniaus rajono savivaldybei buvo nurodyta per mėnesį nuimti gatvių užrašus lenkų kalba. Šis atvejis ypač keistas, nes etniniai lenkai sudaro iki 70 proc. visų Vilniaus rajono gyventojų, o gatvių užrašai lenkų kalba aptinkami beveik visur. Toks sprendimas buvo priimtas nepaisant to, kad Lietuva yra įsipareigojusi pagal Europos vietos savivaldos chartiją, o 1995 m. yra ratifikavusi Tautinių mažumų apsaugos pagrindų konvenciją. Vėlesnis 11 straipsnis numato mažumų kalbų vartojimą, įskaitant gatvių užrašus. Sunku suprasti, kodėl Lietuva, jau penkerius metus Europos Sąjungos valstybnarė, nepaiso Sąjungos standartų ir savo teritorijoje tinkamai neužtikrina mažumų teisių.
Iosif Matula  
Gerb. pirmininke, ponios ir ponai, aš esu kilęs iš teritorijos, kuri yra ant Vengrijos ir Rumunijos sienos, Arado apskrities, kurioje mažumų problemos įsiviešpatavo jau prieš daugelį metų.
Iš šios teritorijos kilę mano kolegos ir vaikystės draugai, čia lankę pradinę mokyklą, o vėliau baigę universitetą vengrų kalba, ir toliau kalba vengrų kalba tose įstaigose, kuriose dirba.
Aš buvau Arado apskrities tarybos ir Rumunijos vakarų regiono valdžios institucijos pirmininkas. Šiame regione, kurį Rumunijoje sudaro Arado, Timišo ir Bihoro apskritys, o Vengrijoje - Čongradas ir Bėkėšas, rumunai ir vengrai drauge yra įvykdę begalę bendrų projektų, o šiuo metu dirba prie kitų, spręsdami bendras Europos problemas tarpusavyje vartodami vieną Europos kalbą.
Kviečiu visus, kurie nori patys sužinoti apie Rumunijoje taikomą mažumų klausimų sprendimo modelį, prieš reiškiant savo požiūrį įvairiuose Europos forumuose pirmiau pažvelgti į tikrąją padėtį.
Andrzej Tomasz Zapałowski  
Tautinių mažumų teisės ES valstybėse narėse žmogaus teisių prasme yra labai svarbus klausimas. Vis dėlto praktika rodo, kad šiuo klausimu dažnai piktnaudžiaujama imantis veiksmų, kuriais siekiama Europoje skleisti revizionizmą ir ginčyti nustatytas valstybių sienas.
Teisę vartoti gimtąją kalbą ir teisę puoselėti savo tradicinę kultūrą bei papročius, be jokios abejonės, būtina apginti.
Pastaruoju metu Europoje dažnai pasireiškia atvejai, kai tam tikros mažumos išreiškpageidavimą, kad kai kurios teritorijos būtų grąžintos šaliai, su kuria jas sieja tautinis atsidavimas. Tai išprovokavo daugumos atsaką. Taip pat būta atvejų, kai kelis milijonus asmenų vienijančios mažumos ignoravo savo kaip mažumos statusą ir jo atsisakė. Taip nutiko, pavyzdžiui, Vokietijoje gyvenantiems lenkams. Vokietija pažeidpagrindines mažumų teises.
Žmonių, kurie į mūsų šalis atvyko iš už Europos ribų, atvejis yra visiškai kitoks. Be jokios abejonės, šie asmenys turi teisę į nuosavą kalbą ir kultūrą. Vis dėlto jie negali sukurti nuosavų ypatingų teritorijų, į kurias perkeltų savo kilmės šalies teisę. Jeigu tokie asmenys pageidauja gyventi kartu su mumis, jie turi būti pasiruošę integruotis į mūsų šalis ir tapti atsakingais juos priėmusios valstybės piliečiais.
