Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa eilisestä pöytäkirjasta, että UPE-ryhmä oli esittänyt Pastyn postipalveluja koskevasta päätöslauselmasta suullisen kysymyksen, joka herra Donnayn piti esitellä. Eilen illalla kello 23.45, arvoisa puhemies, UPE-ryhmä ei edes vaivautunut olemaan paikalla, yksikään ryhmän jäsenistä ei ollut paikalla. Haluaisin muistuttaa siitä, että emme halua jatkossa tällaisia turhia pyyntöjä, arvoisa puhemies, sillä asiassa ei ole ilmennyt uusia tosiseikkoja, uusia kantoja ei ole esitetty eikä komissiolla ollut tapansa mukaan meille mitään kerrottavaa, sillä se ei ollut tehnyt vielä mitään asian hyväksi.

Puhemies
Asia merkitään tiedoksi.
Pöytäkirja hyväksyttiin.

EU-sopimuksen K.6 artikla, Schengen-yhteistyö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu:
Nassauerin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta neuvostolle esittämästä suullisesta kysymyksestä (B4-0716/98) vuotuisesta keskustelusta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.6 artiklasta joulukuussa 1998; -Nassauerin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta komissiolle esittämästä suullisesta kysymyksestä (B4-0717/98) vuotuisesta keskustelusta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.6 artiklasta joulukuussa 1998; -Van Lanckerin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta laatimasta ehdotuksesta suositukseksi neuvostolle (A4-0006/99) Schengen-yhteistyötä koskevasta toimintaohjelmasta kesäkuuhun 1999 asti.
Nassauer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, käymme oletettavasti viimeistä kertaa keskustelua K.6 artiklan pohjalta. Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan keskustelemme paitsi uuden artiklan pohjalta, myös selvästi pienemmässä mittakaavassa, koska silloin näissä yhteyksissä käsitellään enää vain poliisitoimintaa koskevaa ja oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa. Arvoisat neuvoston puheenjohtajat, haluaisin ensin tehdä pari menettelyä koskevaa huomautusta ja käsitellä varsinaista aihetta vasta sen jälkeen.
Tähän mennessä olemme normaalisti käyneet tämän keskustelun neuvoston puheenjohtajakauden lopulla, toisin sanoen joulukuussa. Tästä oli selvästi se hyöty, että ainakin yksi vastuussa olevista neuvoston puheenjohtajista pystyi antamaan vastauksen parlamentille. Esitämmekin painokkaasti toivomuksemme tällaisen aikataulun säilyttämisestä. Myönnän kyllä, että asia koskee enemmän neuvoston puheenjohtajistoa kuin parlamenttia, mutta asiasta on järjestettävä asianmukainen äänestys.
Toinen kysymykseni koskee yksinomaan neuvostoa. Nykyisen menettelytavan mukaisesti käynnistämme keskustelun suullisen kysymyksen ja päätöslauselmaesityksen perusteella. Olemme jo pitkään vaatineet, että neuvosto antaisi meille kirjallisen selvityksen, jota voisimme käyttää keskustelun pohjana. Menettely olisi erinomainen myös neuvoston kannalta, sillä tällöin se voisi selvästi tuoda esiin tärkeinä pitämänsä kysymykset ja näkemyksensä menestyksellisesti käsitellyistä kysymyksistä. Käsittelyn valmistelevana aineistona käytettävä kirjallinen selvitys voisi ainoastaan parantaa neuvoston ja parlamentin yhteistyötä. Olemme esittäneet jo aiemminkin monet tämän päätöslauselman vaatimuksista. Ne koskevat parlamentin ja neuvoston välistä yhteistyötä. Se ei ole kuitenkaan johtanut Maastrichtin sopimuksen aikana vielä kertaakaan järjestelmälliseen menettelyyn. Mielenkiintoista on, että Amsterdamin sopimuksesta on jätetty pois hiukan epäonnistunut sanamuoto, joka koskee toiminnan tärkeimpiä näkökohtia, joiden osalta neuvoston olisi kuultava parlamenttia, ja toisaalta siinä on selitetty ylenpalttisen yksityiskohtaisesti, minkälaisissa tapauksissa parlamenttia on kuultava ja milloin puolestaan vain informoitava.
Mutta myös sopimuksen nykyisen sanamuodon avulla vältetään monta kuulemismenettelyä, palaan vielä tähän. Toivommekin, että meitä jatkossa tultaisiin informoimaan tärkeistä kysymyksistä - oli se nyt sitten uuden 39 artiklan 2 kohdan mukaista tai ei - ennen kaikkea, arvoisat neuvoston puheenjohtajat, neuvoston tapaamisista, vaikka ne olisivatkin luonteeltaan epävirallisia.
Ei ole soveliasta, että parlamentin on kerättävä lehdistötiedotteista kokoon tietonsa neuvoston tapahtumista. Ei voi olla kovin ongelmallista ilmoittaa parlamentille ennen neuvoston kokousta, mitä siellä tullaan käsittelemään, ja sen jälkeen, mistä kokouksessa on keskusteltu. Tuon nyt esiin muutamia perusteita. Amsterdamin sopimus, en voi valitettavasti mennä tässä yhteydessä yksityiskohtiin, saattaa joitakin olennaisia lainsäädännöllisiä alueita yhteisön toimivallan piiriin, sillä ehdolla kylläkin, että vähintään viiden vuoden ajan päätökset edellyttävät yksimielistä äänestystulosta, mutta silti: ne yhteisöllistetään. Toisin sanoen lainsäädäntövalta siirretään näissä asioissa pois kansallisilta edustuslaitoksilta. Valta ei kuitenkaan vielä siirry tälle parlamentille, koska meillä on oikeus vain kuulemiseen siihen asti, kun yhteispäätösmenettely otetaan käyttöön. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä - ja näen tässä yhteydessä edessäni kaksi ensiluokkaista juristia - että kysymykset, joita selvästi rajoitetaan lainsäädännöllä, kuten esimerkiksi turvapaikkamenettely ja maahanmuutto, eivät eurooppalaisittain lainmukaisessa muodossaan kuulu Euroopassa minkään valitun edustuslaitoksen välittömään vaikutuspiiriin, mitä ei yksinkertaisesti voida hyväksyä. Mielestäni ongelma voidaan ratkaista vain siten, että vähintään viisi vuotta kestävän siirtymävaiheen aikana neuvoston on kuultava parlamentin näkemyksiä erityisen tarkkaan ja otettava parlamentin näkemykset huomioon. Tähän halusin vain viitata lyhyesti.
Lopuksi haluaisin vielä ottaa esille yhden kysymyksen, vain esimerkkinä muille. Viime maanantaina tai tiistaina puhetta johtanut neuvoston puheenjohtaja vaati riemukseni Europolin operatiivisten toimivaltuuksien laajentamista. Kuuntelin ehdotusta niin tyytyväisenä sen vuoksi, että hänen samaan vihreiden ryhmään kuuluva entinen kollegansa Roth olisi poistunut salista kovaäänisesti, jos olisi kuullut tuon lausuman. Tässä yhteydessä haluan kiinnittää huomionne seuraavaan: valtioiden välisen yhteistyön rakenteessa Europolin kehitystä rajoittavat valtioiden rajat. Yhteisöllistämisen vuoksi kehitys tällä alalla edellyttää parlamentaarista ja oikeudellista kontrollia. Jos halutaan kehitystä tällä alalla, on pyrittävä kehitykseen koko yhteisössä, ja siihen tämä parlamentti teitä kehottaa.

Van Lancker
 Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, Schengeniä koskeva keskustelu käydään mielestäni oikealla hetkellä, nimittäin hetkellä, jolloin Saksa ryhtyy toimimaan unionin puheenjohtajana, mikä merkitsee samalla myös Schengenin puheenjohtajuutta. Se on olennaisen tärkeää, sillä se tapahtuu hetkellä, jolloin Schengenin sopimuksen säännöstö on sisällytettävä Amsterdamin sopimukseen, jotta Schengenin sopimus voitaisiin toteuttaa. Lisäksi parlamentilla on hallussaan täytäntöönpanokomitean ja yhteisen valvontaviranomaisten toinen vuotuinen raportti. Haluankin kiittää puheenjohtajavaltio Saksaa erityisesti tästä ensimmäisestä tilaisuudesta, jolloin voimme käsitellä sen kanssa tätä aihetta ja haluan esittää sydämelliset kiitokset kollegoilleni siitä innokkaasta yhteistyöstä, jota he ovat tehneet tämän mietinnön nopean käsittelyn varmistamiseksi.
Parlamentin tunteet Schengenin sopimusta kohtaan ovat aina olleet ristiriitaiset. Toisaalta olemme ilahtuneet siitä, että joukko jäsenvaltioita on ottanut johtavan aseman henkilöiden vapaan liikkuvuuden, vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen toteuttamiseksi, mutta toisaalta meistä on ollut valitettavaa, että tämä on tapahtunut eurooppalaisten rakenteiden ulkopuolella.
Schengenin sopimus ei myöskään ole oikeudellisesti paras mahdollinen sopimus. Sen säännöstö on käsikirjojen, toimenpiteiden ja päätösten sulatusuuni, josta on vaikea löytää tietä oikeudesta puhumattakaan. Kun Schengenin säännöstö sisällytetään Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen, voimme ottaa lopulliset askeleet kohti selkeämpää ja demokraattisempaa sopimusta. Säännöstön osan sisällyttäminen ensimmäiseen pilariin avaa tien tämän politiikan yhteisöllistämiseen ja tekee mahdolliseksi hämärän Schengenin sopimuksen - kuten edeltäjäni sitä nimitti - selventämisen. Hyvät kollegat, nämä hyvät aikomukset uhkaavat jäädä toteutumatta sen jo puolitoista vuotta jatkuneen keskustelun vuoksi, jota on käyty Schengenin sopimuksen säännöstön perustamissopimukseen sisällyttämisestä. Ei ole edes onnistuttu määrittelemään Schengenin säännöstöä. Ei ole myöskään onnistuttu poistamaan Schengenin sopimuksen tarpeettomia lausekkeita. Kolmanneksi keskustellaan yhä siitä, pitääkö Schengenin sopimus sisällyttää ensimmäiseen vai kolmanteen pilariin. Minun on sanottava rehellisesti, että tämä tilanne, jossa jotkin jäsenvaltiot vastustavat itsepintaisesti Schengenin sopimuksen säännöstön osan sisällyttämistä yhteisön pilariin, eli ensimmäiseen pilariin, uhkaa sitä vähäistä edistystä, joka saatiin aikaan Amsterdamin sopimuksen myötä.
Viime kuussa pidetyssä Wienin huippukokouksessa Euroopan valtionpäämiehet vaativat nopeaa ratkaisua. Se on tärkeä poliittinen merkki, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Haluaisin kuulla neuvoston puheenjohtajalta ja myös rouva komissaarilta, jonka tehtävänä on valvoa perustamissopimuksen noudattamista, minkä poliittisen aloitteen he aikovat tehdä tästä umpikujasta pääsemiseksi. Haluaisin myös kuulla heiltä, millä tavalla he aikovat ottaa Euroopan parlamentin osaksi tätä sisällyttämisprosessia. Schengenin säännöstön sisällyttämisestä perustamissopimukseen, ja etenkin sen jakamisesta ensimmäisen ja kolmannen pilarin kesken, on nimittäin merkittäviä seurauksia parlamentin osallistumiselle jatkossa ja koko turvallisuutta ja vapautta koskevan eurooppalaisen lainsäädännön tulevalle kehitykselle. Vaikka Schengenin sopimus ei sisälläkään erityistä mainintaa parlamentin kuulemisesta, parlamentin oikeuksia on mielestäni kunnioitettava, sillä meidän etumme kärsisivät suuresti, mikäli meitä ei kuultaisi. Haluaisin muuten sanoa, että parlamentin on harkittava vakavasti asian viemistä EY: n tuomioistuimeen, jos sen demokraattiset oikeudet poljetaan jalkoihin.
Vaadimme joka tapauksessa, että kun Schengenin sopimus sisällytetään perustamissopimukseen, tämän sopimuksen tavoitteita kunnioitetaan ja että poliisin toiminnan tehokkuuden ja perusoikeuksien sekä oikeusvaltion kunnioituksen välillä vallinnut tasapaino palautetaan. Parlamentti vaati jo ensimmäisessä Schengenin sopimusta käsitelleessä mietinnössä enemmän avoimuutta, lisää parlamentaarista ja oikeudellista valvontaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista. Tämä on mielestäni toteutettava nyt, ja Schengenin sopimuksen säännöstön vahvistamisen yhteydessä on käytettävä tilaisuutta hyväksi ja julkaistava koko säännöstö, otettava Euroopan parlamentti ja kansalliset parlamentit paremmin mukaan ja tiedotettava kansalaisille paremmin heidän oikeuksistaan. Haluan sanoa myös, että meidän mielestämme Schengenin tietojärjestelmän tulevaisuus on erittäin tärkeä asia. Suositusehdotuksessamme esitetään seuraavaa tapaa. Schengenin tietojärjestelmää (SIS: ää) pitää kehittää Euroopan laajuisena verkkona, jota johtaisi sekä komission että neuvoston valvoma virasto ja jossa olisi varmistettava loppukäyttäjille välttämätön toimintojen erottaminen ja jota valvoisi perustamissopimuksen mukainen valvontaviranomainen. Haluaisin kuulla neuvoston puheenjohtajan mielipiteen tästäkin asiasta.
Puheenjohtajavaltio on määritellyt muitakin painopisteitä. Me tuemme niitä suurelta osin. Esimerkiksi kansainvälisen yhteistyön vahvistaminen rikollisten jäljittämisessä. Se on välttämätöntä. Puheenjohtajavaltio vaatii myös viisumipolitiikan pitkälle menevää yhdenmukaistamista. Sekin on hyvä asia, sillä nykytilanne on toivoton. Mitä tulee uusien ehdokasvaltioiden liittymiseen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluaisin sanoa, että menneisyyden virheitä ollaan nyt uusimassa. Ehdokasvaltioiden valitseminen ei saa perustua vaatimukseen vedenpitävästä rajojen valvonnasta. Odotamme teiltä myös oikeuslaitosten toiminnan arvioimista sekä ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteiden kunnioittamista.
Lopuksi haluan sanoa muutaman sanan joistakin Schengenin vuotuisessa raportissa mainituista seikoista. Ensiksi Ranskan suorittamat rajatarkastukset Belgian ja Luxemburgin rajoilla huolimatta ponnisteluista niiden poistamiseksi. Voiko neuvoston puheenjohtaja sanoa minulle, koska tämä ikävä tilanne lopultakin ratkeaa? Toiseksi haluan puuttua Schengenin tietojärjestelmän arviointiin. Rehellisesti sanottuna tallennettujen tietojen määrän arviointi ei ole mielestämme osoitus menestyksestä ja vaadimmekin, että Schengenin tehokkuutta arvioidaan myös laadullisesti. Kolmanneksi tietosuojan noudattamista valvovan yhteisen valvontaviranomaisen raportti. Rehellisesti sanottuna tämän raportin sisältö herättää vakavia kysymyksiä joistakin vioista Schengenin sopimuksessa. Voisin mainita tässä uskomattomia esimerkkejä, mutta valitettavasti aika ei riitä siihen. Haluaisin vain sanoa, että valvontaviranomainen on tuonut esiin huomattavia ongelmia, jotka liittyvät tavoitteisiin, tietojen poistoon ja pääsyn epäämiseen Schengen-alueelle. Odotamme, että puheenjohtajavaltio noudattaa tiukasti valvontaviranomaisen suosituksia. Tätä ensimmäistä keskustelua ei käydä yhtään liian aikaisin, koska Schengenin sopimus on ollut voimassa jo neljä vuotta. On vielä paljon parannettavaa, on tapahduttava vielä paljon, jotta eurooppalainen turvallisuuteen ja vapauteen perustuva alue saataisiin aikaan. Euroopan parlamentti lähtee siitä, että se saa osallistua tähän työhön tästä hetkestä lähtien.

Puhemies
Kiitoksia, rouva Van Lancker! Tänään käsittelemämme vaikean aiheen vuoksi neuvoston puheenjohtajistosta on läsnä kaksi ministeriä, nimittäin liittohallituksen oikeusministeri ja sisäasiainministeri. Kiitokset ensinnäkin, kun olette saapuneet paikalle. Seuraavaksi luovutankin puheenvuoron puheenjohtaja Schilylle.

Schily
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, arvoisat kollegat rouva Van Lancker ja herra Nassauer, te, herra Nassauer, huomautitte oikeutetusti siitä, että normaalisti olisi järkevämpää antaa selvitys neuvoston puheenjohtajuuskauden lopulla, mutta te tiedätte, mikä on syynä lykkäykseen. Neuvosto ei syyllinen tässä tapauksessa, mutta selvityksen antamisella juuri nyt on tietysti omat etunsa, vaikka en ollutkaan edellisen puheenjohtajuuskauden aikana molemmissa vaiheissa mukana. Mutta näin olemme myös saaneet asiaan tiettyä etäisyyttä ja samalla ehkä paremman yleiskatsauksen näiden puheenjohtajakausien aikana saavutetuista tuloksista. Pyrin parhaani mukaan suhtautumaan mahdollisimman objektiivisesti aiempiin puheenjohtajakausiin sen tiedon perusteella, jonka olen saanut.
Voimme tietenkin tehdä yhteenvedon kahdella tavalla: toisaalta määrällisesti, jolloin voisimme summata kaiken tapahtuneen. Tällöin voisimme todeta, että tulos näyttää melkoisen hyvältä: saldoon voidaan kirjata tusina kahta yleissopimusta koskevaa yhteistä toimenpidettä sekä poliittinen yhteisymmärrys kahdesta muusta yleissopimuksesta. Toisaalta saattaisi olla hyödyllisempää tarkastella tuloksia laadullisesti, ja kiinnitämme neuvoston toimien yhteydessä erityisesti huomiota Euroopan parlamentin osuuteen käsittelyssä, minkä osalta haluan todeta jo heti ennakkoon seuraavaa: otan mielelläni vastaan ehdotuksenne kirjallisesta selvityksestä, ja pyrimme myös toteuttamaan sen käytännössä. Minusta olisi järkevää toimia asiakirjan pohjalta, sen sijasta että oltaisiin pelkän suullisen selonteon varassa.
Aivan kuten jo Luxemburgin puheenjohtajakaudella, neuvosto on viime vuoden puheenjohtajakausien aikana antanut Euroopan parlamentille tilaisuuden osallistua käsittelyyn Amsterdamin sopimusta ennakoiden sen määräysten mukaisesti, ja me pyrimme parhaamme mukaan toimimaan samoin. Kollegani Däubler-Gmelin kertoo teille asiasta vielä yksityiskohtaisemmin. Aiomme tietysti käyttää tänään meille tarjoutuvan tilaisuuden ja luoda katsauksen tulevaan kauteemme aiempien tulosten tarkastelun ohella. Tässä katsauksessa keskitytään tänään luonnollisesti sisä- ja oikeusasioihin, ennen kaikkea vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseksi tarkoitettuun toimintaohjelmaan. Rouva Däubler-Gmelin kertoo vielä myös siitä yksityiskohtaisemmin.
Itse otan esille muutamia kohtia aihepiireittäin omina kokonaisuuksinaan, ensimmäisenä turvapaikkapolitiikan ja maahanmuuton. Tällä saralla on olennaista, todennäköisesti vielä enemmän kuin muilla alueilla, sovittaa toimet kehitykseen ja reagoida kansainvälisiin tapahtumiin. Te tiedätte, että Kosovo on eräs niistä kriisipesäkkeistä, jotka mahdollisesti työllistävät meitä ajankohtaisuudellaan seuraavassa EU: n sisä- ja oikeusministerien epävirallisessa tapaamisessa. Sen lisäksi meidän on suuntaa-antavasti kehitettävä tulevaisuuden strategioita ja laadittava yleispäteviä sääntöjä.
Vuonna 1998 Eurooppaan suuntautui kaksi pakolaisvirtaa: ensin Irakista ja sen lähialueilta saapui kurdipakolaisia, ja toisaalta ongelmia aiheutti jo mainitsemani Kosovon konflikti, jonka seurauksena turvaa hakevia ihmisiä saapui kaikkialle Eurooppaan. Joihinkin maihin pakolaisvirta kohdistui erityisen voimakkaasti.
Neuvosto reagoi Irakista ja lähialueilta saapuvaan pakolaisvirtaan vahvistamalla tammikuussa 1998 uuden, kattavan toimintaohjelman. Lisäksi näiden maahantulijoiden virta paljasti, että äskettäin voimaan tullut Dublinin yleissopimus pystyi täyttämään sille asetetut tehtävät vain osittain, tarkemmin sanottuna rikollisryhmittymien osuuden huomattava lisääntyminen pakolaisvirtojen ohjaamisessa on kasvava ongelma.
Vastaavanlainen tilanne on syntynyt myös Kosovon kriisin seurauksena, tosin pienemmässä mittakaavassa. Puuttuakseen tähän kehitykseen neuvosto päätti joulukuussa 1998 muodostaa Alankomaiden aloitteesta korkean tason ryhmän, jonka tehtävänä on ehdottaa yhteisiä toimenpiteitä tiettyjä maita vastaan, joista saapuvien laittomien pakolaisten virtaa on eniten syytä pelätä EU: n alueelle. Ensin on tarkoitus analysoida niissä vallitsevat pakolaisuutta aiheuttavat tekijät ja kehittää sen jälkeen strategia näiden tekijöiden kohtaamiseksi.
Viime vuonna käytiin ensimmäinen keskustelu komission ehdotuksesta yleissopimukseksi, jossa säännellään sitä, miten kolmansien maiden kansalaisten sallitaan päästä EU: n jäsenvaltioihin. Kyse on erittäin merkittävästä hankkeesta, joka tulee kuulumaan Amsterdamin sopimuksessa EY: n uusiin toimivaltuuksiin. Tähän mennessä käydyt keskustelut ovat osoittaneet, että jäsenvaltiot ovat erittäin halukkaita käymään keskusteluja, jotta asiassa päästäisiin yksimielisyyteen.
Mainitsinkin jo lokakuussa 1997 voimaan tulleen Dublinin yleissopimuksen. Vaikka onkin varmaan ennenaikaista muodostaa lopullista käsitystä sopimuksen kelpoisuudesta käytännössä, on jo jonkin aikaa koettu tarpeelliseksi ottaa käyttöön säädös, josta on apua yleissopimuksen soveltamisessa niin, että sen perusteella voidaan ottaa turvapaikanhakijoiden sormenjäljet ja verrata niitä keskustiedostossa oleviin sormenjälkiin.
Näin on käsitelty ehdotus Eurodac-yleissopimukseksi, ja olen tyytyväinen voidessani vahvistaa, että neuvosto pääsi asiasta joulukuussa ainakin poliittiseen yhteisymmärrykseen. Sen jälkeen kun Dublinin yleissopimuksen soveltamisessa alkoi ilmetä kurdien muodostaman suuren pakolaisvirran myötä ongelmia, päätti neuvosto maaliskuussa laajentaa Eurodac-hankkeen koskemaan myös sormenjälkien ottamista laittomilta maahanmuuttajilta. Pöytäkirja, joka tulee muodostamaan välttämättömän oikeudellisen perustan, on vielä käsittelyasteella. Neuvoston joulukuisessa kokouksessa todetut edistysaskeleet antavat aihetta odottaa töiden pikaista saattamista päätökseen, mikä mielestäni onkin erittäin toivottavaa.
Turvapaikkakäytännön osalta neuvottelut koskivat toisaalta itse Dublinin yleissopimuksen soveltamista. Näissä puitteissa tuon yleissopimuksen 18 artiklan mukaisesti asetettu komitea hyväksyi työohjelman ja julkilausuman, jonka avulla muutamia yleissopimuksen soveltamiseen liittyviä käytännön näkökohtia on tarkoitus parantaa. Toisaalta neuvotteluja käytiin niiden komission heinäkuussa tekemien ehdotusten pohjalta, joihin Euroopan parlamentti otti kantaa joulukuussa ja jotka koskivat väliaikaista turvapaikkaa ja vastuun jakamista jäsenvaltioiden välillä pakolaisten, erityisesti sisällissodan pakolaisten, vastaanoton yhteydessä. Neuvotteluja näistä ehdotuksista jatketaan Saksan johdolla pian. Saanen huomauttaa, että Saksa on puheenjohtajan roolissaan tietoinen siitä, että väliaikaisen turvapaikan tarjoaminen ja vastuun jakaminen liittyvät erottamattomasti toisiinsa. Tämä on meille välttämätön ehto.
Matkustus- ja henkilöllisyys- sekä oleskeluasiakirjojen osalta neuvosto hyväksyi kesäkuussa 1998 suosituksen, joka koskee Euroopan unionin rajanylityspaikoilla väärennettyjen asiakirjojen tunnistamiseen käytettäviä laitteistoja. Tämän valvonnan helpottamiseksi neuvosto päätti yhteisestä toiminnasta, joka koskee sellaisen elektroniseen kuvankäsittelyyn käytettävän Fado-järjestelmän luomista, joka on tarkoitettu sekä aitoja että väärennettyjä asiakirjoja koskevan tiedon nopeaan siirtämiseen.
Viisumien osalta neuvosto on pitänyt yllä suhteita jäsenehdokasmaihin, ja viisumityöryhmä on kokoontunut kaksi kertaa siten, että jäsenehdokasmaat ovat olleet mukana, nimittäin toukokuussa ja marraskuussa 1998. Välittömästi jälkimmäisen tapaamisen jälkeen asetettiin asiantuntijatyöryhmät, joiden tehtävänä on arvioida jäsenehdokasmaiden käyttämien asiakirjojen turvallisuus ja saattaa niiden ATK-järjestelmät Schengen-yhteistyön edellyttämien vaatimusten mukaisiksi viisumihakemusten tarkastuksen ja viisumihakemuksia käsittelevien toimipaikkojen hallinnon ja organisaation osalta. Tämän lisäksi luotiin kumppanuus jäsenehdokasmaiden koulutus- ja varustetarpeiden arvioimiseksi.
Oleskeluoikeuden yhtenäisen muotoilun osalta neuvosto päätti vuonna 1998 kolmesta välineestä. Ensinnäkin neuvosto päätti, että ulkoasultaan yhdenmukaisten oleskeluoikeusasiakirjojen painomallien valmistuksesta aiheutuvat kustannukset jaetaan. Toiseksi päätettiin tiedonannosta, jossa otetaan huomioon näiden asiakirjojen mallien julkaiseminen. Kolmanneksi neuvosto päätti yhteisistä standardeista, jotka koskevat oleskeluoikeusasiakirjojen sisältöä.
Seuraavaksi puhun poliisiyhteistyöstä, erityisesti Europolista ja huumeiden vastaisesta toiminnasta - Europol onkin täällä jo kertaalleen mainittu. Europol-yleissopimus tuli voimaan 1. lokakuuta 1998 ja mielestäni tämä välietappi on hyvä saavutus, mutta Europolin toiminta ei ole vielä valitettavasti päässyt käyntiin, koska joidenkin Europolin toiminnan aloittamisen kannalta välttämättömien täytäntöönpanoasetusten valmistelu on vielä kesken.
Seuraavista teksteistä on voitu tähän mennessä tehdä päätökset tai ne on hyväksytty: lausuma yhteysvirkamiesten oikeuksista ja velvollisuuksista Europoliin nähden, analyysitiedostoja koskevat täytäntöönpanoasetukset, henkilöstösäännöt, salassapitosuojaa koskevat säännöt, Europolin päämajaa koskeva sopimus. Varainhoitoasetus hyväksytään piakkoin. Olen iloinen, että Europolin henkilöstöjohtamisen osalta on saavutettu kompromissi. Varainhoitoasetus hyväksytään piakkoin.
Seuraavat säädökset eivät ole vielä tulleet voimaan tai niiltä puuttuu vielä lopullinen käsittely: Europolin oikeudellista koskemattomuutta koskeva pöytäkirja, Europolin toimielimiä ja Europolin henkilöstöä koskevat sopimukset - näistä neljä jäsenvaltiota eivät tunnetusti vielä ole saaneet ratifiointia päätökseen - sekä kahdenväliset erioikeuksia ja vapauksia koskevat sopimukset Europolin palvelukseen lähetettyjä yhteysvirkamiehiä ja heidän perheitään varten. Jäsenvaltiot ovat sopineet Alankomaiden kanssa tekstistä; siihen liittyvät kommentit käsitellään piakkoin. Lisäksi neuvosto on hyväksynyt määräykset, jotka koskevat Europolin ulkosuhteita kolmansiin valtioihin ja EU: n ulkopuolisiin elimiin sekä Europolin tiedonsaantia kolmansista valtioista ja EU: n ulkopuolisista elimistä.
Yhteinen valvontavaliokunta on nyttemmin sopinut toimintasäännöistään, jotka ovat parhaillaan neuvostossa hyväksyttävänä. Tärkein vielä avoinna olevista kysymyksistä koskee valitusmenettelyn menettelyoikeudellisia näkökohtia. Kyse on suojasta turvallisuuden kannalta olennaisten tietojen julkistamisen yhteydessä sekä välttämättömien menettelyoikeudellisten takeiden noudattamisesta. Asioista on keskusteltu paljon. Toivon, että pääsemme tällä puheenjohtajakaudella ratkaisuun näissä kysymyksissä.
Seuraavana aiheenani ovat Europolin toimielimet. Yleissopimuksen voimaantulon seurauksena hallintoneuvosto ja yhteinen valvontavaliokunta aloittivat toimintansa marraskuussa 1998. Yhteinen tarkastusvaliokunta asetettiin, ja se antoi julkilausuman varainhoitoasetuksesta. 3. 4. joulukuuta 1998 pidetyssä neuvoston kokouksessa päästiin yksimielisyyteen hallintoneuvoston tulevasta kokoonpanosta. Varainhoitoasetusta muutetaan tarpeen mukaan pikaisesti tämän lausunnon edellyttämällä tavalla.
Ja seuraavaksi puhun tietokonejärjestelmästä. Neuvosto otti syyskuussa 1998 pidetyssä kokouksessaan huomioon tilanneselvityksen Europolin TECS-tietokonejärjestelmän käyttöönotosta. Selvityksessä viitataan siihen, että TECS-järjestelmän perustamisen viivästyttyä - tällä hetkellä järjestelmää ollaan vasta hankkimassa - tulee Europolin käytössä olemaan sen toiminnan alkamisajankohtana väliaikainen analyysi- ja hakujärjestelmä. Europolin tehtäväkentän osalta neuvosto päätti 3. 4. joulukuuta pidetyssä kokouksessa, että Europolin pitää tutkia rikoksia, joissa on uhattu tai loukattu terroristisella toiminnalla ihmisten elämää, ruumiillista koskemattomuutta ja henkilökohtaista vapautta sekä omaisuutta, tai joissa niitä olisi voitu uhata tai loukata, ja että Europolin pitää myös valmistella toimialansa laajentamista rahanväärentämisen ja maksuvälineiden väärentämisen alalle, ottamalla erityisesti huomioon euron käyttöönotto - kysymys, jota pidän erittäin tärkeänä. Lopuksi pitää vielä täydentää Europol-yleissopimuksen 2 artiklassa mainitun liitteen sisältämää ihmiskaupan määritelmää.
Seuraavana aiheena ovat huumeet. Aikaisempien puheenjohtajakausien mallin mukaan huumeiden vastainen toiminta oli prioriteetti myös Ison-Britannian ja Itävallan puheenjohtajakauden aikana. Tärkeimpinä toimina voitaisiin mainita vuoden 1999 jälkeen toteutettavan huumeiden vastaisen strategian suunnittelu, YK: n yleiskokouksen ylimääräinen istunto, jossa käsiteltiin huumeita ja alueellisten aloitteiden kehitystä Latinalaisessa Amerikassa ja Keski-Aasiassa, painopisteenä huumekauppa. Euroopan unionin aloitteen taustalla oli periaate, jonka mukaisesti huumeita vastaan on taisteltava yhteisin, harkituin keinoin ja laaja-alaisesti.
Useissa aloitteissa, erityisesti YK: n yleiskokouksen aloitteissa ja Latinalaista Amerikkaa koskevissa toimenpiteissä huomiota kiinnitettiin erityisesti kysynnän vähentämiseen. Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen työpanos toiminnassa on ollut merkittävä. Yhteisön toimintaohjelmaa huumeiden väärinkäytön ehkäisemiseksi jatkettiin. Marraskuussa järjestettiin eurooppalainen teemaviikko huumausaineiden väärinkäytön ehkäisemiseksi eurooppalaisella, kansallisella ja alueellisella tasolla. Kuten tiedättekin, me pidämme ennaltaehkäisyä erittäin tärkeänä myös kansallisella tasolla.
Jäsenvaltioiden tilanneselvityksistä, jotka koskevat lainsäädännön ja menetelmien lähentämiseen liittyvää yhteistä toimintaa, on ilmennyt, että jäsenvaltiot ovat tehostaneet edelleen kansallisella ja eurooppalaisella tasolla sekä Schengenin sopimuksen määrittelemissä puitteissa toimintaa, jolla pyritään tiiviiseen yhteistyöhön poliisi-, tulli- ja oikeusviranomaisten välillä. Uusiin synteettisiin huumeisiin liittyvää toimintaa jatkettiin ja tätä toimintaa koskeva perusteellinen selvitys jätettiin Wienissä Eurooppa-neuvoston käsiteltäväksi.
Seuraavaksi käsittelen suhteita kolmansiin valtioihin sekä kysymyksiä laajentumisesta, jota kohtaan myös rouva Van Lancker ilmaisi täällä kiinnostuksensa. Laajentumisen osalta haluaisin nostaa esille kaksi erityisen tärkeää seikkaa: neuvosto hyväksyi 28. toukokuuta 1998 - tämä on muuten sana, jonka melkein luin väärin, tässä lukee nimittäin liittymistä edeltävä sopimus, saksaksi " Vorbeitrittsvereinbarung " , jota voi painottaa saksaksi kahdella tavalla, joilla kummallakin on eri merkitys - byrokraatit keksivät aina uusia mielenkiintoisia sanoja - neuvosto hyväksyi siis liittymistä edeltävän sopimuksen, joka koskee järjestäytyneen rikollisuuden vastaista toimintaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja EU: n jäsenyyteen pyrkivien Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja Kyproksen kesken. Sen tosiseikan valossa, että järjestäytynyt rikollisuus on valitettavasti leviämässä jäsenehdokasmaissa ja vaikuttaa myös unionin jäsenvaltioihin, on mielekästä saada jäsenehdokasmaiden edustajat rikollisuuden vastaiseen yhteiseen toimintaan jo tässä vaiheessa laajalle levinneen huumerikollisuuden, ihmiskaupan, prostituution ja rahanpesun alalla. Ei todellakaan ole syytä väheksyä uhkia, joita nämä rikollisuudenalat synnyttävät.
Viidentoista jäsenvaltion ja yhdentoista jäsenehdokasmaan edustajista muodostettu asiantuntijaryhmä, liittymistä edeltävän sopimuksen asiantuntijaryhmä, kokoontuu säännöllisesti vaihtaakseen poliisitutkinnassa ilmi tulleita tietoja ja määritelläkseen Europolin kanssa yhteisiä strategioita hallitsevien uhkatekijöiden selvittämiseksi ja tehokkaiden vastatoimien kehittämiseksi. Toinen toimenpide on yhteinen toimenpide 29: nneltä päivältä kesäkuuta 1998 Euroopan unionin oikeus- ja sisäasioiden alan säännöstön hyväksymistä, soveltamista ja tosiasiallista täytäntöönpanoa unionin jäsenehdokasmaissa koskevan yhteisen arviointijärjestelmän perustamiseksi.
Todettuaan, ettei lakien säätäminen ja yleissopimusten ratifiointi yksin riitä, vaan että riittävän määrän asianmukaisesti opastettuja ja koulutettuja henkilöitä on myös sovellettava uusia säännöksiä, neuvosto perusti erityisen työryhmän. Kyse on jo kauan tiedossa olleesta ongelmasta: normit sinällään eivät riitä, vaan tarvitaan myös lain täytäntöönpanoa.
Yhteisarviointia tekevän työryhmän tehtävänä on arvioida tiiviissä yhteistyössä K4-komitean kanssa Euroopan unionin oikeus-ja sisäasioiden alan säännöstön hyväksymisen, soveltamisen ja tosiasiallisen täytäntöönpanon tilaa unionin jäsenehdokasmaissa hyödyntämällä kaikkea saatavilla olevaa informaatiota ja pitää arvio ajan tasalla. Oikeus- ja sisäasioiden neuvostolle on säännöllisesti toimitettava selontekoja. Näin varmistetaan, että asiantuntijat tutkivat, etenkin erityisen herkillä alueilla, kuten esimerkiksi ulkorajojen valvonnassa tai järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa toiminnassa, onko unionin tai Schengenin sopimuksen säännöstön edellyttämät standardit täytetty ja onko mahdollisesti vielä tarvetta parannuksiin.
Oikeus- ja sisäasioiden alaan liittyvässä työssä suhteilla kolmansiin maihin on erityinen merkitys. Vuosien mittaan on järjestelmällisesti kehitetty yhteistyötä, joka oli osittain käynnissä jo TREVI-puiteohjelman aikana, ja se kattaa nykyisellään myös Yhdysvallat ja Kanadan, Euromed-puiteohjelmaan osallistuvat Välimeren maat, Norjan, Islannin, Sveitsin, Turkin, Marokon, Venäjän ja Ukrainan kaltaisia maita, sekä tietyillä erityisaloilla, kuten esimerkiksi huumeiden torjunnassa, Latinalaisen Amerikan ja Keski-Aasian valtioita.
Seuraavana onkin vuorossa selontekoni toinen osa, joka koskee Schengen-yhteistyötä. Ensinnäkin haluaisin esittää muutamia periaatteellisia huomautuksia. Schengen-yhteistyö on tasapainoinen toimintajärjestelmä, joka toisaalta takaa vapaan liikkuvuuden Schengenin sopimuksen sopimusvaltioiden alueella ja joka toisaalta vähentää sisärajojen valvonnan poistamisesta aiheutuvia turvallisuusriskejä.
Näiden vajaan neljän vuoden aikana, jolloin järjestelmä on ollut käytössä, se on osoittautunut periaatteessa toimivaksi. Sen vuoksi täytyy jatkossakin pitää kiinni perusperiaatteista, joiden mukaan pyritään tarjoamaan enemmän liikkuvuutta ja turvallisuutta. Schengen-yhteistyössä on edessä tärkeä vaihe, sen totesi jo rouva Van Lanckerkin puheenvuorossaan. Amsterdamin sopimuksen tullessa voimaan Schengenin sopimusalue integroituu Euroopan unioniin. Yhdentymiseen liittyvät oikeudelliset ja institutionaaliset valmistelut ovat jo käynnissä. Tässä vaiheessa valmisteluja on vain vauhditettava, jotta ne saataisiin päätökseen ajoissa, toisin sanoen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloon mennessä.
Saksa, joka on myös tähän mennessä tukenut tätä tavoitetta jatkuvasti, jatkaa omalla EU: n puheenjohtajakaudellaan vuoden 1999 ensimmäisellä puoliskolla tavoitteen saavuttamiseksi vaadittavia ponnisteluja.
Integroitumisen kannalta on edullista, että - siitä olemme yhdessä sopineet - Schengen-puheenjohtajuus säilyy Saksalla myös tulevan vuoden ensimmäisellä puoliskolla.
Seuraavaksi muutama sana Schengenin säännöstön lopullisesta sopimisesta. Jotta Schengenin liittäminen EU: hun tapahtuisi parhaalla mahdollisella tavalla, on EU: n puitteissa hoidettava vielä muutamia kotitehtäviä. Meidän on ensinnäkin määriteltävä, mitä Schengenin säännöstö tällä hetkellä sisältää. Rouva Van Lancker puhui epäselvistä rakenteista. Haluamme ehdottomasti osaltamme tuoda valoa hämäryyteen. Oikeusturvan ja oikeuden selkeyden kannalta on välttämätöntä, että valtiot, jotka soveltavat säännöstöä, mutta myös valtiot, joiden on omaksuttava se EU-jäsenyyden myötä, ja varsinkin kansalaiset itse, tietävät tarkkaan, mitkä Schengen-yhteistyön määräykset ovat vielä voimassa ja mitkä eivät.
Ratkaistavana on vielä myös tehtävä, joka koskee Schengenin sopimussäännöstön järjestämistä sen oikeudellisen perustan mukaisesti, jonka muodostavat sopimukset Euroopan yhteisöstä ja Euroopan unionista. Tämänhetkisen yleisen mielipiteen ja tulevan strategian osalta voidaan todeta seuraavaa: kummassakaan aihepiirissä ei vielä löydetty lopullisia vastauksia jäsenvaltioiden asiantuntijoiden periaatteellisten näkemyserojen vuoksi, myönnän sen aivan avoimesti. Asia saattaa hätätapauksessa tarvita vielä poliittista ratkaisua. Siltä varalta, että myöskään poliittista ratkaisua ei pystytä saamaan aikaan, on turvauduttava Schengenin pöytäkirjan tarjoamaan hätäratkaisuun, jonka nojalla kokonaisuus on luokiteltavissa kolmanteen pylvääseen. Rouva Van Lancker, tiedän kyllä kielteisen kantanne, pyrimme kuitenkin ensin käyttämään kaikki mahdolliset keinot päästäksemme yksimielisyyteen, mutta tässä näemme nyt seurauksen.
Jo ilahduttavan pitkälle edenneet Norjan ja Islannin kanssa käydyt assosiaatiosopimusneuvottelut on vietävä päätökseen. Saksa on jo käyttänyt vaikutusvaltaansa mahdollisimman hyödyllisen osallistumismuodon löytämiseksi, kun näitä maita on liitetty Schengen-yhteistyöhön . Tämä pitää muuttumattomana paikkansa. Suunniteltu yhteistyörakenne on hyvä keino ottaa huomioon näiden Pohjoismaiden oikeutetut osallistumiseen liittyvät intressit.
Puuttuisin vielä EU: n laajenemissuunnitelmiin. Myös Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittyminen Euroopan unioniin on Schengen-yhteistyölle merkittävä haaste. Schengen-sopimusvaltioiden on asennoiduttava siihen, että jatkossa Euroopan unioniin liittyvistä valtioista tulee automaattisesti Schengen-yhteistyön osapuolia. Siirtymäpöytäkirja velvoittaa maat ottamaan käyttöön Schengenin sopimuksen mukanaan tuoman säännöstön kokonaisuudessaan. Liittymisneuvotteluissa tästä periaatteesta ei saa tinkiä, korostan tätä erityisesti. Schengenin sopimukseen perustuvan vapaan liikkuvuuden ja turvallisuuden tasapainoinen järjestelmä voi jatkossakin toimia vain siinä tapauksessa, että kaikki jäsenet noudattavat vaatimuksia yhtäläisesti.
Lisäksi on varmistettava, että liittyminen Schengenin sopimukseen on jatkossakin mahdollista vain, jos sopimuspuoli tosiasiallisesti täyttää kaikki yhteistyön ehtona olevat vaatimukset. Tämän vuoksi niin sanottu Schengenin säännöstön voimaansaattamista koskeva väline on ehdottomasti säilytettävä tietyn valtion yhteydessä. Meillähän on tietty erityisongelma, joka liittyy erääseen eteläiseen valtioon. Uusia EU-jäseniä on tuettava aktiivisesti niiden valmistautuessa soveltamaan käytännössä Schengenin sopimusehtoja.
Lopuksi haluaisin vielä luettelomaisesti kerrata toiminnan painopisteet Saksan Schengen-puheenjohtajakauden aikana vuoden 1999 ensimmäisellä puoliskolla. Saksa on Schengen-puheenjohtajana asettanut tavoitteekseen vahvistaa Schengen-maiden yhteistyötä useilla aloitteilla. Saksan hallitus sitoutuu näin vuoden 1998 jälkipuoliskolle laadittuun Saksan Schengenin työohjelmaan. Painopisteitä tulevat olemaan seuraavat asiat: poliisin oikeusavun parantaminen sopimalla kaikkia Schengen-sopimusmaita sitovasta tutkintamenettelyluettelosta, jossa mainitaan toimet, joita poliisi voi pyytää ja toteuttaa ilman oikeusviranomaisten väliintuloa - näin nopeutetaan menettelyä, ilman että oikeusvaltion periaatteista tingitään; rajapoliisin tehtäväalueella toimivien yhteysvirkamiesten vastavuoroinen lähettäminen Schengen-alueen ulkorajoille neuvonta- ja tukitehtäviin; poliisilaitosten erilaisten digitaalisten radiojärjestelmien yhteentoimivuuden varmistaminen sisärajoilla; sen tarkistaminen, että Schengenin täytäntöönpanosopimus on vaatimusten mukainen Saksassa - sovellamme siis tarkastusmenettelyä ensin itseemme, mikä onkin mielestäni hyvä asia; sekä viisumeja koskevan vastavuoroisen tiedonkulun parantaminen ja maastamuuttotodistuksen käyttöönotto.

Däubler-Gmelin
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, haluaisin ensimmäiseksi esittää kiitokseni siitä, että saan olla täällä tänään puhumassa ja keskustelemassa kanssanne tästä mielenkiintoisesta aiheesta, joka kiinnostaa suuressa määrin myös Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisia. On hyvä, ettemme keskustele näistä kysymyksistä ainoastaan tänään. Olemme - ja näiltä osin jatkan kollegani Schilyn esitystä - todellakin historiallisesti mielenkiintoisessa taitekohdassa. Normaalista käytännöstä poiketen emme tänään ainoastaan kerro, mitä te jo korostittekin aiemmin, herra Nassauer, viime vuoden tapahtumista ja edistyksestä, toisin sanoen siitä, mitä Yhdistyneiden kuningaskuntien ja Itävallan neuvoston puheenjohtajakausilla saatiin aikaan, vaan luomme myös lyhyen silmäyksen suunnitelmiin, joita Saksalla on puheenjohtajakautensa tulevien kuuden kuukauden varalle. Mielestäni on hyvä, että tilaisuus tähän ei rajoitu ainoastaan tähän päivään. Olen iloinen siitä, että voimme jatkaa keskustelua suunnitelmistamme ja ongelmistamme myös tulevalla viikolla asianomaisissa parlamentin valiokunnissa. Sen vuoksi - uskon saavani ymmärtämystä - keskittyisin tämänkertaisessa esityksessäni mieluiten muutamaan keskeiseen asiaan.
Hyvä kollega Nassauer, aloittaisin parilla yleisluontoisella huomiolla neuvoston ja Euroopan parlamentin välisistä suhteista.
Ymmärrän aloitteenne erittäin hyvin. Saanen sanoa, että ajatuksenne valvonnasta ja demokraattisesta vahvistamisesta alueilla, joita ennen kaikkea perinteisen käsityksemme mukaan - ja mikä muu käsitys voisi olla oikeampi - koskevat lain varaukset, ovat varsin varteenotettavia. Luin erittäin kiinnostuneena tänään käsiteltävän päätöslauselmaesityksen puheena olevat kohdat. Voitte olla varma, että teemme sen, mihin pystymme ja mitä sopimus luontevasti sallii, jotta neuvoston ja puheenjohtajiston suhteet olisivat jatkossakin hyvät.
Kun tarkastellaan viime vuoden tapahtumia - pysytellen koko ajan alueella, josta olen täällä parhaillaan puhumassa, voitaneen todeta, että neuvoston ja Euroopan parlamentin väliset suhteet olivat kaiken kaikkiaan hedelmälliset ja myönteiset. Saanen mainita, että niin Britannian kuin Itävallankin puheenjohtajistolla oli tilaisuus esitellä teille kuuden kuukauden työohjelmansa ja käydä se läpi. Kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta ja oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta, aina vastuualueensa mukaan, perehtyivät noihin työohjelmiin ja keskustelivat niistä. Sen lisäksi puheenjohtajiston ja parlamentin jäsenten välillä käytiin mielipiteenvaihtoa yhteisistä intresseistä oikeus- ja sisäasioiden alueilla.
Luulen, että voimme todeta, että tällä tavalla saatoimme keskustella kysymyksistä, joihin sen jälkeen, hyvä kollega Nassauer, paneuduttiin neuvoston kokouksissa tai neuvoston epävirallisissa tapaamisissa. Pystyimme siten myös varmistamaan, että Euroopan parlamentin näkemykset otettiin huomioon.
Muuten oli hyvää harjoitusta, että puheenjohtajistot informoivat jokaisen puolivuotiskauden lopussa Euroopan parlamentin valiokuntia neuvoston kyseisenä ajanjaksona tekemästä työstä lähes aukottomasti. Me toimimme jatkossa samalla tavalla. Lisäksi puheenjohtajisto jatkoi Luxemburgin puheenjohtajiston vuoden 1997 jälkipuoliskolla aloittamaa käytäntöä kuulla Euroopan parlamenttia Amsterdamin sopimuksen määräysten hengessä.
Antakaa meidän pitää kiinni tästä: myös tällä tavalla pyrittiin ottamaan - ja mielestäni menestyksekkäästi - Euroopan parlamentin näkemykset huomioon. Puheenjohtajisto myöskin toimitti parlamentin lausunnon joka kerta asiasta vastaavalle neuvoston toimielimelle.
Lisäisin tähän vielä, että Euroopan parlamentin kuuleminen joulukuussa 1998 johti hankkeeseen, joka on meille erityisen tärkeä, nimittäin toimintasuunnitelmaan, joka koskee vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista, jota myös päätöslauselma käsittelee, vaikkakin tietyllä tavalla. Toimintasuunnitelmanhan odotetaan synnyttävän tulevan menettelyn osalta ensimmäisten viiden vuoden aikana - tai kuten te, herra Nassauer, asian ilmaisitte, viisi plus x vuotta - Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta suuntaa-antavia näkökulmia.
Toistan vielä kerran: voitte luottaa siihen, että Saksan neuvoston puheenjohtajisto kokee ensiarvoisen tärkeäksi neuvoston ja Euroopan parlamentin välisten suhteiden parantamisen edelleenkin. Tässä vaiheessa voinen todeta, että pidämme erinomaisena asiana sitä, että Euroopan parlamentti on osoittanut koko vuoden ajan huomattavaa kiinnostusta tämän alueen töihin. Vuoden aikana neuvostolle on osoitettu yli sata kysymystä. Mielestäni siinä on näyttöä aivan riittämiin.
Haluaisin vielä palata neuvoston johtopäätöksiin viime vuodelta, 19: nneltä maaliskuuta. Ne johtopäätökset koskivat sellaisten toimien avoimuutta ja läpinäkyvyyttä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston alueella, jotka mahdollistavat laajemman tiedonsaannin neuvoston toiminnasta ja lisäävät neuvoston vaikutusta ulospäin. Osa koskee itse asiassa jo täällä käsittelemiämme aiheita ja osa puolestaan teidän esityksiänne, eli istuntokalenterin julkistamista, neuvoston päätösten julkistamista Internetissä ja julkisten keskustelujen käymistä neuvostossa.
Seuraavaksi siirtyisinkin esitykseni toiseen kohtaan. Mitä viime vuonna saavutettiin Yhdistyneen kuningaskunnan ja Itävallan puheenjohtajakausilla oikeudellisen yhteistyön alueella? Luultavasti minun pitäisi ensimmäisenä mainita oikeudellinen yhteistyö siviilioikeudellisissa asioissa. Yksinkertaisesti siksi, että tiedämme aivan hyvin sen kiinnostavan erityisesti Euroopan kansalaisia. Erinomaisena saavutuksena oikeudellisen yhteistyön alueella siviilioikeudellisissa asioissa mainittakoon neuvoston osalta sen niin sanotun Bryssel II -yleissopimuksen hyväksyminen, jossa käsitellään toimivaltaa sekä päätösten tunnustamista ja täytäntöönpanoa avioliittoasioissa, ja jäsenvaltioiden osalta tämän yleissopimuksen allekirjoittaminen.
Kyseessähän on tunnetusti yleissopimus, joka on kansalaisten kannalta erittäin mielenkiintoinen. Sopimuksessa määritellään, missä jäsenvaltiossa avioeroa, asumuseroa tai avioliiton mitättömäksi julistamista voi hakea, sekä määritellään lisäksi, mikä jäsenvaltio vastaa puolisoiden yhteisten lasten huollon sääntelystä silloin, kun avioeroa, asumuseroa tai avioliiton mitättömäksi julistamista on haettu.
Kun puhun tästä aiheesta, tiedätte, että erojen yhteydessä - ja varsinkin eri kansallisuuksia edustavien puolisoiden välisissä avioliitoissa - esiintyy monia ongelmia. Tällä yleissopimuksella voidaan pyrkiä järkeistämään oikeudellista menettelyä ja oikeudenkäyntiä ja myös käytäntöä. Mutta asiaan liittyvien ongelmien inhimillistä puolta tuskin pystytään sääntelemään. Luulenpa, että siltä osin on keksittävä muita keinoja. Uskon, että myös parlamentin jäsenten toivotaan näiltä osin osallistuvan sääntelyyn ja käytännön toteutukseen.
Mutta nyt palaisin vielä sopimukseen. Heti kun yhden jäsenvaltion tuomioistuimet ovat antaneet päätöksensä, voidaan päätös hyväksyä ja panna täytäntöön nopealla, yksinkertaisella ja kustannuksiltaan edullisella menettelyllä. Tärkeää on myös, että neuvosto on hyväksynyt tämän yleissopimuksen yhteydessä säädöksen, jonka jäsenvaltiot allekirjoittivat samaan aikaan ja joka koskee Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tulkintaa yleissopimuksesta. Tämä säädös on tärkeä, ei pelkästään siksi, että se vie asiaa eteenpäin, vaan myös siksi, että se korostaa myös eurooppalaisen tuomioistuimen merkitystä. Mielestäni on tärkeää korostaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen merkitystä, koska siten Euroopan unionissa saadaan edistettyä oikeudellisen valvonnan käsitettä, sellaisena kuin se kaikissa jäsenvaltioissa on olemassa, sekä samalla myös oikeusvaltion periaatetta.
Bryssel I -yleissopimuksen ja Luganon yleissopimuksen tarkistetun version osalta on ryhdytty oikeudellisen yhteistyön alueella tärkeisiin toimiin. Myös tämä on erittäin positiivista. Brysselin yleissopimus 27. syyskuuta sisältää EU-maita koskevat yhdenmukaiset säännöt kansainvälisestä toimivallasta, vireilläolosta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili-ja kauppaoikeuden aloilla. Luganon yleissopimus, joka solmittiin 16. syyskuuta 1998, on sisällöltään samankaltainen, mutta poikkeaa siitä tunnetusti yksityiskohdiltaan. Sopimuspuolina ovat EU-maiden lisäksi EFTA-maat Sveitsi, Norja ja Islanti.
Olemme päättäneet uudistaa näitä sopimuksia Saksan puheenjohtajakaudella tulevien kuuden kuukauden aikana. Näiden neuvottelujen tavoitteena on lähentää molempia yleissopimuksia toisiinsa vielä entisestään, tehdä parannuksia oikeuskäytännössä saatujen kokemusten perusteella ja ennen kaikkea yksinkertaistaa yhä enemmän tuomioiden keskinäistä tunnustamista ja täytäntöönpanoa. Toimintamme painopiste tulee tältä osin olemaan ennen kaikkea yksinkertaistamisessa. Neuvotteluilla pyritään näin ottamaan merkittävä askel kohti eurooppalaista vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta, jonka jäsenvaltiot haluavat perustaa yhdessä. Toivomme, että tavoitteeseen päästään Saksan puheenjohtajakaudella.
Heinäkuussa 1998 kokoontui neuvoston työryhmä, joka tutki sellaisen säädöksen luomisen edellytykset, joka koskee sopimusten ulkopuolisiin velkasuhteisiin sovellettavaa lakia.
Kyse on Rooma II -hankkeesta, ja tämän hankkeen taustalla on Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä voimassa oleva, 19. kesäkuuta 1980 solmittu yleissopimus muihin sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista. Siteeraan tässä yhteydessä Rooma I -hanketta: työryhmä on saavuttanut myönteisen välituloksen ja aikoo seuraavaksi laatia esityksen meitä edeltäneen Itävallan puheenjohtajiston laatiman työasiakirjan pohjalta.
Seuraavaksi käsittelisin oikeudellista yhteistyötä rikosoikeudellisissa asioissa: rouva Van Lancker puhui myös tästä kohdasta. Haluan ensi sijassa kiinnittää huomionne yhden yleissopimuksen, nimittäin ajokieltoa koskevan yleissopimuksen, käytännön merkitykseen, myös tämä on aihe, joka koskee Euroopan unionin jäsenvaltioiden ihmisiä aivan välittömästi, ja voin kertoa teille, että myös Saksan liittotasavallassa kuulee yhtenään kysymyksiä ja pelonilmauksia, mutta toisaalta myös epätavallisen paljon kehuja, jotka liittyvät tähän yleissopimukseen.
Tällä yleissopimuksella, jonka neuvosto hyväksyi 16. kesäkuuta 1998, pyritään siihen, että oikeusvoimaiset tuomiot voidaan tietyin edellytyksin panna täytäntöön jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin asuinvaltiossa. Yleissopimus vaikuttaa siten huomattavan myönteisesti tieliikenteen turvallisuuteen ja siten myös käytännössä yhtenäiseen oikeudenkäyttöalueeseen, mikä on välittömästi kansalaisten havaittavissa.
Eräällä toisella alueella ei edistyksestä voida puhua samalla tavalla. Tarkoitan tässä yhteydessä aluetta, joka koskee oikeusavun parantamista rikosoikeudellisissa asioissa. Tällä alueella edistys on ollut paljon vaatimattomampaa - haluan nimenomaan korostaa tätä - erityisesti Itävallan puheenjohtajiston ansiokkaasta ja sitkeästä vaivannäöstä huolimatta. Syynä tähän ovat jäsenvaltioidemme erilaiset järjestelmät. Syynä tähän ovat myös erilaiset odotukset, joita Euroopan unioniin kohdistuu tällä alueella, ja mielestäni kaikkien eurooppalaisten toimielinten, erityisesti Euroopan parlamentin, tehtävänä on paitsi saada aikaan enemmän ymmärtämystä, myös ryhtyä tukemaan sitä, että tehokas, rajat ylittävä toiminta olisi mahdollista.
Tavoitteen saavuttamiseksi on välttämätöntä parantaa olemassa olevia kansainvälisen oikeusavun välineitä ja mukauttaa ne nykyaikaisen, rajat ylittävän rikollisuuden torjunnan tarpeisiin. Tämä koskee, kuten kaikki tietävät, erityisesti modernia, valtioiden rajoista riippumatonta viestintäteknologiaa, esimerkiksi satelliittiviestintää. Saksan puheenjohtajisto on päättänyt viedä yleissopimuksen oikeusavusta rikosoikeudellisissa asioissa päätökseen niin pian kuin mahdollista, mahdollisuuksien mukaan kuudessa kuukaudessa oman puheenjohtajakautemme aikana. Urakkaamme helpottaa se, että asiassa on jo tehty merkittävä määrä valmistelutyötä. Ennen kaikkea vallitsee jo yksimielisyys yksinkertaistetusta asiointimenettelystä oikeusapupyyntöjen ilmoittamisen yhteydessä, samoin säädöksistä, jotka koskevat nykyaikaisia, rajat ylittäviä ilmoitusmenetelmiä - tässä yhteydessä avainsanoja ovat " valvotut toimitukset" ja " peitetutkinta" - sekä henkilöiden kuulustelua videoneuvottelussa. Minun ei varmaankaan tarvitse enää kertaalleen esitelmöidä siitä, että asiaan liittyy vielä muutamia, toistaiseksi ratkaisemattomia ongelmia. Sitä paitsi ensi viikolla saattaa olla mahdollista keskustella aiheesta lisää asianomaisissa valiokunnissa.
Petosten ja lahjonnan vastaisen toiminnan osalta on joulukuussa 1998 tehdyllä päätöksellä yhteisestä toiminnasta, joka koskee lahjontaa yksityisellä sektorilla, onnistuttu luomaan uusi perusta toimille, joilla pyritään entistä tehokkaammin torjumaan lahjontaa yhteismarkkinoiden asiointiliikenteessä. Myös sitä voidaan epäilemättä pitää merkittävänä edistysaskeleena, josta myös pitäisi tiedottaa julkisuudessa asiaankuuluvalla tavalla.
Järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan osalta Euroopan neuvosto on antanut tehtäväksi Amsterdamin sopimuksen voimaantulon aattona järjestäytynyttä rikollisuutta pohtivalle korkean tason ryhmälle laatia toimintasuunnitelman laajan rikollisuuden vastaisen toiminta-aloitteen kehittämiseksi. Siten saatiin toimintaan osallistuvat eri osapuolet, nimittäin poliisi-, oikeus- ja tulliviranomaiset, toimimaan yhdessä, sen sijaan että ne toimisivat erillisinä yksiköinä kuten aikaisemmin - vastaten erillisistä osa-alueista - ja kamppailemaan järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan ensin tietyn ajan monialaisessa ryhmässä.
Haluan tässä yhteydessä vielä kerran tehdä selväksi, että neuvosto on hyvinkin tietoinen ja myös kiitollinen siitä, että Euroopan parlamentti on myötävaikuttanut merkittävällä tavalla monialaisen järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevän ryhmän neuvotteluihin. Erityisesti on syytä nostaa esille rouva Cederschiöldin mietintö toimintasuunnitelmasta, joka muodosti ja muodostaa edelleen tärkeän perustan ryhmän työlle, mistä osoituksena voidaan viitata neuvoston 21. joulukuuta 1998 hyväksymään päätöslauselmaan järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisemiseksi. Päätöslauselman taustallahan on eräs Euroopan parlamentin kanssa käytyjen keskustelujen seurauksena syntynyt aloite.
Toimintasuunnitelman toteuttamisessa on edistytty merkittävästi. Toteutuksen vaiheita selvitettiin yksityiskohtaisesti Wienissä Euroopan neuvostolle annetussa selonteossa. Tässä yhteydessä haluaisin korostaa paria seikkaa: Euroopan oikeudellisen verkoston perustamista sekä sellaisen yhteisen toiminnan hyväksymistä, joka koskee rahanpesua, rikoksentekovälineiden ja rikoksista saatujen summien etsimistä, jäädyttämistä, takavarikointia ja perimistä, edelleen korostan yhteisen toiminnan hyväksymistä, jonka mukaan kaikkien jäsenvaltioiden säännöksissä yhteen liittyminen rikosten tekemiseksi säädetään kaikkien jäsenvaltioiden alueella olevien henkilöiden osalta rangaistavaksi teoksi, riippumatta yhteenliittymän maantieteellisestä sijainnista tai rikollisen toiminnan luonteesta.
Toimintasuunnitelmassa suositusten toteuttamiseksi määritellyt määräajat umpeutuvat virallisesti ja tunnetusti vuoden 1999 lopussa. Neuvoston on pian sen jälkeen päätettävä näiden töiden seurannasta ja liittämisestä uuteen toimintasuunnitelmaan, joka koskee vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista. Päätöksellä on tietty painoarvo, kuten kaikki hyvin tiedämme.
Nyt puhuisin juuri tästä toimintasuunnitelmasta, joka koskee vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista. Tämän uuden toimintasuunnitelman laatiminen oli neuvoston työskentelyn päähuomion kohteena vuoden 1998 toisella puoliskolla, eli siis Itävallan puheenjohtajakaudella. Kuten tiedätte, Eurooppa-neuvosto kehotti Cardiffissa neuvostoa ja komissiota tekemään Wienin Eurooppa-neuvostolle ehdotukset siitä, kuinka Amsterdamin sopimuksen määräykset vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvasta alueesta olisivat parhaiten toteutettavissa.
Wienin huippukokoukselle esitettiin asiakirja, jolla pyritään kiteyttämään erot ja asiaa eteenpäin vievät uudistukset tai toisin sanoen Amsterdamin sopimuksen lisäarvo, ja laatimaan työohjelma tuleville kahdelle tai viidelle vuodelle. Wienissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi toimintasuunnitelman ja totesi, että tämä poliittinen suunnitelma antaa Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan oikeus- ja sisäasioiden alueelle uuden ulottuvuuden ja samalla tämän alueen toiminnan kehittämiselle luodaan konkreettiset puitteet. Mielestäni on tarpeen kiinnittää tähän huomiota.
Samalla Eurooppa-neuvosto päätti, että saavutettua edistystä on arvioitava Tampereella lokakuussa 1999 pidettävässä erityishuippukokouksessa, jossa käsitellään oikeus- ja sisäasioita, ja että tapaamisessa määritellään lisää suuntaviivoja unionin oikeus- ja sisäasioiden alueeseen liittyviä toimenpiteitä varten.
Tehtävä on tärkeä, ja tässä asiayhteydessä parlamentin lausunnolla, jota Itävallan puheenjohtajisto pyysi Euroopan parlamentilta joulukuun puolivälissä, tulee olemaan täysi painoarvo. Voin joka tapauksessa luvata teille, että Euroopan parlamentin lausunto otetaan Saksan puheenjohtajakaudella - osallistummehan Tampereen huipputapaamisen ensimmäisiin valmisteluihin - mitä suurimmassa määrin huomioon.
Olen vakuuttunut siitä, että Tampereen erityishuippukokous tarjoaa meille mahdollisuuden viedä neuvotteluja omalla alueellamme merkittävästi eteenpäin, ja toivon, että Saksan puheenjohtajisto voi edelleenkin luottaa saavansa Euroopan parlamentilta jatkuvaa tukea, jotta tavoitteen saavuttaminen on mahdollista.
Haluan vielä kertaalleen mainita, että olemme juuri kahden kiinnostavan vaiheen taitekohdassa. Euroopan parlamentin vaalit ovat pian ja sen vuoksi on tärkeää keskustella yhtenäisen oikeudellisen alueen ja yhteisen turvallisuusalueen kehityksestä ja mahdollisuuksista yhdessä kansalaisten kanssa. Elämme samalla myös murrosaikaa, mikä tarkoittaa Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa ja mikä vaikuttaa nimenomaan meidän alueeseemme.
Meidän kaikkien olisi tiedostettava, että kiinnostuksella, jota Euroopan kansalaiset osoittavat sitä yhteistä oikeudellista aluetta kohtaan, joka merkitsee heille kaikille enemmän oikeuksia ja yhtäläisiä oikeuksia, sekä yhteistä eurooppalaista turvallisuusaluetta kohtaan, on tärkeä rooli pyrittäessä kehittämään Eurooppaa kokonaisuutena. Se haastaa meidät toimimaan yhdessä ja parhaan tietämyksemme ja kykymme mukaan kehittäessämme Euroopan sosiaalisen ja demokraattisen oikeusvaltion identiteettiä. Mielestäni se on teidän tehtävänne ja se on myös Saksan puheenjohtajiston tehtävä.
Suosionosoituksia

Gradin
Arvoisa puhemies, arvoisat ministerit, hyvät parlamentin jäsenet, unionin oikeus- ja sisäasioihin liittyvää yhteistyötä on tehty viisi vuotta. Alueen merkitys on kasvanut jatkuvasti, minkä myös herra Nassauer tuo esiin mietinnössään. Uudistuksen tarve on tullut samanaikaisesti koko ajan ilmeisemmäksi. Amsterdamin sopimuksen myötä olemme saaneet entistä kunnianhimoisemmin muotoillun tavoitteen kehittää alue, jossa vallitsee oikeus ja turvallisuus sekä perusoikeuksien kunnioittaminen.
Viime vuoden tärkeimpiä tavoitteitani oli antaa ministerineuvostolle ja Euroopan parlamentille annetun ilmoituksen avulla tälle tulevaisuudenkuvalle konkreettinen ja käsitettävissä oleva sisältö. Aikaisemmat kokemuksethan osoittavat, kuinka tärkeää tämä on.
Aloitin komissaarina työt oikeus- ja sisäasioiden parissa neljä vuotta sitten ja olen havainnut, että niihin liittyy selkeä kaava. Tehtyjen aloitteiden takana on yhteisiä haasteita ja aito toivomus löytää toimivia eurooppalaisia ratkaisuja. Ehdotusten taustalla olevat ajatukset tuntuvat melkein aina nauttivan voimakasta kannatusta kansalaisten keskuudessa, mutta kun ajatusta ollaan siirtämässä käytäntöön, ilmenee vastustusta. Herra Nassauer havainnollistaa tämän hyvin mietinnössään luetellessaan niitä useita kysymyksiä, joita ministerineuvosto ei ole onnistunut ratkaisemaan edellisen vuoden aikana. Osaksi kyse on jo pitkään ratkaisua vailla olleista ehdotuksista, osaksi päätöksistä, jotka syystä tai toisesta eivät ole astuneet voimaan. Viimeisen viiden vuoden aikana neuvotelluista sopimuksista vain Europol-sopimus on astunut voimaan.
Ministerineuvosto ei ole kuitenkaan ainoa paikka, jossa työt etenevät hitaasti, vaan myös parlamentin on joskus ollut vaikea päästä yhteisymmärrykseen yhteisestä strategiasta. Kaiken kattavaa keskustelua olisi niin muodoin käytävä myös täällä parlamentissa. Tarvitsemme sen vuoksi uusia virikkeitä, jotta saisimme yhteistyön vauhtiin. Toivon, että kevään aikana saamme aikaan vilkkaan julkisen keskustelun unionin oikeus- ja sisäasioissa tehtävän yhteistyön suunnasta. Tarkoitan sitä, että meidän on selvitettävä useita peruskysymyksiä. Vastauksia on etsittävä siitä arjesta ja todellisuudesta, jossa eurooppalaiset ihmiset elävät. Tuen sen vuoksi koko sydämestäni parlamentin ajatusta keväällä pidettävästä parlamenttien välisestä konferenssista. Sellaisella konferenssilla on kaikki edellytykset käynnistää laaja julkinen keskustelu unionin tulevista painotuksista.
Herra Nassauer toteaa mietinnössään, että yhtäkään maahanmuuttopolitiikkaan liittyvää lakiasäätävää välinettä ei ole otettu käyttöön vuonna 1998. Jopa minä toivoin, että olisimme päässeet pidemmälle. Kyseessä on erityisesti ehdotus tilapäisestä suojasta pakolaistulvien yhteydessä. Siitä, kun tämä kysymys otettiin esiin ensimmäistä kertaa ministerineuvostossa, on kulunut yli kaksi vuotta. Kahdella eri kierroksella olen esittänyt luonnoksia konkreettisiksi toimiksi. Olen myös muun muassa muotoillut pakolaistulvaan liittyvän solidaarisen vastuunjaon mallin. Näillä edellytyksillä työn olisi pitänyt edetä pidemmälle, ja haluan sanoa, että suhtaudun avoimesti erilaisiin ratkaisuihin. Samanaikaisesti odotan, että myös jäsenvaltiot auttavat löytämään rakentavia vaihtoehtoja.
Viime vuonna edistyimme merkittävästi - saimme aikaan Europol-sopimuksen. Sen myötä on avautunut uusia mahdollisuuksia järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa taistelussa. Tänä vuonna meidän on myös saatettava loppuun työ, joka liittyy kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen taistelun toimintasuunnitelmaan. Komissio aikoo myös jatkossa osallistua merkittävästi tähän työhön.
Teemme parhaillaan työtä päivittääksemme unionin huumeisiin liittyvää toimintasuunnitelmaa. Nykyinen suunnitelmahan päättyy tänä vuonna. Jo tänä keväänä komissio esittää luonnoksen uudeksi viisivuotissuunnitelmaksi. Tämä työ sai merkittävän sysäyksen Yhdistyneiden kansakuntien huumeita käsitelleessä erityisistunnossa, joka pidettiin New Yorkissa viime vuonna. Kokoukseen osallistuneena saatoin yhdessä parlamentin jäsenten kanssa todeta, että jatkuvuus ja johdonmukaisuus ovat tunnusomaisia YK: n tämän asian parissa tehtävälle työlle jatkossakin. Pidän myönteisenä myös sitä päätöslauselmaa, jonka parlamentti hyväksyi viime vuoden lokakuussa ja jossa selvästi tuetaan Yhdistyneiden kansakuntien huumeiden valvontaa koskevaa sopimusta. Se takaa sen, että huumepolitiikka perustuu myös tästä eteenpäin tietoon ja arvioituihin kokemuksiin.
Toinen viime vuonna etusijalle asetettu työ liittyi laajentumiseen. Kaikki hakijamaat ovat tekemisissä sen prosessin kanssa. Käymme intensiivistä vuoropuhelua kaikkien hakijamaiden kanssa, erityisesti oikeus- ja sisäasioista. Komission tehtävänä on auttaa mahdollisimman paljon, erityisesti teknisen avun kautta. Tärkeän tätä työtä koskevan välineen muodostaa Phare-ohjelma, toisena tärkeänä välineenä ovat koulutus- ja vaihto-ohjelmat.
Sallikaa minun myös sanoa kollegani, komissaari Montin, puolesta muutama sana Schengenin sopimuksesta. Komissio on suurilta osin samaa mieltä esittelijä Van Lanckerin analyysista ja suosituksista, jotka liittyvät Schengenin sopimuksen integrointiin. Ensiksikin Schengenin sopimus on sovitettava unionin työhön eikä päinvastoin. Toiseksi on tärkeää, että integrointi todellakin lisää avoimuutta ja oikeudellista valvontaa niin kuin on tarkoitus. Kolmanneksi Schengenin sopimuksen integrointi ei saa merkitä sitä, että Amsterdamin sopimuksen avulla aikaan saadut edistykset mitätöidään. Schengenin pöytäkirjassa määrätään selkeästi mahdollisuudesta jakaa säännöstö ensimmäisen ja kolmannen pilarin kesken. Jos emme pääse yhteisymmärrykseen, Schengenin sopimus perustuu kokonaisuudessaan kolmanteen pilariin sen sijaan, että se liitettäisiin enimmiltä osiltaan yhteisön yhteistyöhön. Mielestäni tämä olisi ristiriidassa koko uuden perustamissopimuksen hengen kanssa, eikä sitä voida hyväksyä. Komissio tekee kaikkensa, jotta työ tämän määrittelyn osalta voitaisiin saattaa loppuun ennen kuin uusi perustamissopimus astuu voimaan. Parlamentin on luonnollisesti oltava mukana valmistelutyössä mahdollisimman suurelta osin. Me komission jäsenet aiomme ajaa tätä kantaa voimakkaasti tulevien viikkojen aikana ollessamme yhteydessä saksalaiseen puheenjohtajistoon. Tavoitteemme on yhdessä puheenjohtajiston kanssa löytää muoto, jolla parlamentin kanssa tehtävä yhteistyö voidaan organisoida mahdollisimman tehokkaasti. Voin myös ilahduttaa parlamenttia sillä tiedolla, että neuvottelut Norjan ja Islannin kanssa on saatu päätökseen.
Amsterdamin sopimus merkitsee sitä, että oikeus- ja sisäasioita koskeva yhteistyö tiivistyy entisestään. Uusi perustamissopimus antaa komissiolle mahdollisuuksia toimia monilla uusilla alueilla. Olen huomannut, että etenkin oikeusasioihin liittyy suuria haasteita. Ihmisten vaatimukset yhtäläisistä oikeuksista eivät tunne rajoja. Integroitunut Eurooppa, jossa ihmiset liikkuvat vapaasti, edellyttää ja vahvistaa yhteistä oikeustietoisuutta. Sitä meidän on pidettävä myönteisenä ja siitä meidän on huolehdittava. Terrorismi, lahjonta, korruptio, petokset sekä naisten ja lasten seksuaalinen hyväksikäyttö ovat vain joitakin esimerkkejä rikoksista, jotka herättävät inhoa kaikkialla unionissa. Tämä avaa tien uusille mielenkiintoisille aloitteille muun muassa rikosoikeudellisella alueella.
Toinen kysymys, jonka selvittämiseen olemme ryhtyneet vuoden 1998 aikana, on se, kuinka unionin pitäisi käsitellä rikoksen uhreja. Mitä voimme tehdä huolehtiaksemme ihmisistä, jotka joutuvat väkivallan ja muun rikollisuuden kohteeksi, kun he ovat toisessa jäsenvaltiossa? Tarkoituksenani on laatia tiedonanto siitä, kuinka me EU: ssa tehtävän yhteistyön kautta voimme edistää myös tätä asiaa.
Naisten orjakaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön osalta olemme vain muutamassa vuodessa onnistuneet nostamaan kysymykset sille tasolle, jolle ne kuuluvat. Olemme tunnistaneet yhteisen strategian puitteet ja esittäneet konkreettisia ehdotuksia ja toimenpiteitä. Stop-ohjelman avulla olemme myös onnistuneet hankkimaan taloudellista tukea näille toimille. Viime kuussa esittämässäni naisten salakuljetusta käsittelevässä tiedonannossa viittasin lisäksi useisiin alueisiin, joilla tarvitaan lisätoimia. Kyse on tilapäisten oleskelulupien myöntämisestä naisille, jotka haluavat jäädä maahan ja todistaa salakuljettajia ja sutenöörejä vastaan.
Saatoimme viime vuonna tehdä myös ehdotuksen monivuotisesta työohjelmasta, Daphne-ohjelmasta, joka tukisi naisiin, teini-ikäisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan vastaista taistelua. Siihen olen erityisen tyytyväinen. Kuten tiedämme, tämä ohjelma on suunnattu vapaaehtoisjärjestöille ja sen tarkoituksena on innostaa niistä löytyvää pätevyyttä.
Tärkeä osa työtämme on parantaa tietämystä siitä, kuinka Eurooppa käytännössä toimii sisä- ja oikeusasioissa. Siten voimme saada ihmiset kunnioittamaan ja ymmärtämään olemassa olevia eroja. Se lisää samalla mielenkiintoa ratkaista vastaantulevat ongelmat. Mielestäni tämä on luottamusta herättävien toimien paras muoto. Sen vuoksi olemme vuonna 1998 käyttäneet paljon aikaa kaikkiin niihin monivuotisiin työohjelmiin, joita olemme perustaneet. Olemme viimeisen kahden vuoden aikana voineet niiden kautta tukea satoja tietoa ja luottamusta lisääviä hankkeita unionissa ja ympäri Eurooppaa. Aion aivan pian ehdottaa, että näiden työohjelmien pitäisi kattaa myös uudet Itä- ja Keski-Euroopan demokratiat. Demokratiat osallistuvat jo moniin hankkeisiin, mutta tällä hetkellä on olennaista, että ne myös itse omalta osaltaan laativat omia hankkeita.
Oikeus- ja sisäasioihin liittyvällä yhteistyöllä on jo nyt itsestään selvä paikka EU: n työjärjestyksessä. Päätös siitä, että Tampereella pidetään myöhemmin tänä vuonna erityinen huippukokous, on osoitus tästä. Samalla yhteistyö on juurrutettava pohjiaan myöten. Eräs tärkeä edellytys sille, että voimme toteuttaa alueen, jolla vallitsee vapaus, turvallisuus ja oikeus, on, että työllämme on vahva kansalaisten tuki. Toimintamme on siksi perustuttava aktiiviseen ja jatkuvaan EU: n ja sen kansalaisten väliseen vuoropuheluun.
Minulla on vastaus erityisesti herra Nassauerille.
Vuonna 1998 oikeus- ja sisäasioiden neuvostossa keskusteltiin 21 ehdotuksesta yleissopimukseksi, yhteiseksi toiminnaksi tai muuksi välineeksi. Kymmenen näistä ehdotuksista perustui komission aloitteisiin. Jäsenvaltiot esittivät 11 ehdotusta. Komissio on järjestelmällisesti lähettänyt jäljennökset kaikista sen aloitteista parlamentille samalla kun ne on lähetetty neuvostolle. Se on myös aina kehottanut puheenjohtajavaltiota kuulemaan parlamenttia EU-sopimuksen K.6 artiklan mukaisesti. Tähän kuuluvat sekä komission että jäsenvaltioiden tekemät aloitteet. Viittä komission aloitetta ei ole vielä saatu päätökseen. Ne ovat: tilapäistä suojelua koskeva yhteinen toiminta, vastuun jakamista koskeva yhteinen toiminta, maahantuloa koskeva yleissopimus, vastaanoton tukemista sekä siirtymään joutuneiden ihmisten ja turvapaikanhakijoiden paluuta koskeva yhteinen kanta, ja lopuksi aloite Brysselin yleissopimuksen tarkistamisesta.
Muita kuin käteismaksuja koskeva yhteinen kanta esiteltiin loppuvuodesta, joten sen loppuunsaattamista ei voitu kohtuudella hyväksyä ennen vuoden 1998 loppua. Monissa tapauksissa syynä siihen, ettei edistystä ole tapahtunut, on voimakas erimielisyys jäsenvaltioiden välillä. Hyvä esimerkki ovat tilapäistä suojelua ja vastuun jakamista koskevat toiminnat. Jälkimmäisessä tapauksessa komissio pyrkii yhdessä puheenjohtajavaltio Saksan kanssa löytämään kompromissiratkaisut käsiteltävinä oleviin kysymyksiin. Hyväksytyn sisällön perusteella komissio aikoo sitten esittää Amsterdamin sopimuksen jälkeen tehtyjä ehdotuksia yhteisövälineen muodossa.
Täydennyksenä vastaukseeni lisäisin, että olemme myös laatineet yksityiskohtaisen luettelon aloitteista, joita on alettu toteuttaa oikeus- ja sisäasioissa vuonna 1998. Olen toimittanut tämän luettelon valiokunnan puheenjohtajalle rouva d'Anconalle ja annoin sen myös herra Nassauerille, ennen kun hän lähti istuntosalista. Muutkin kiinnostuneet voivat katsoa tätä luetteloa. Silloin on helpompi nähdä, kuka on tehnyt mitäkin.

Elliott
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. Mainitsitte, että meillä on kova kiire. Tämä aiheutui osittain siitä, että kahden saksalaisen ministerin lausunnot kestivät noin 50 minuuttia. En valita, koska heidän puheensa sisälsi kiehtovaa, tärkeää ja arvokasta tietoa. Voisikohan olla mahdollista saada heidän lausuntonsa tässä tapauksessa poikkeuksellisesti välittömästi käännetyksi virallisille kielille? Tiedän, että ne yleensä käännetäänkin, mutta se voi kestää jopa vuoden. Tässä on kyseessä niin tärkeä tieto, että se olisi erittäin arvokasta.

Puhemies
Kiitos, herra Elliott. Luulen, että asia voidaan hoitaa valiokunnassa tai jollain muulla tavalla. Huomaan kahden ministerin nyökkäilevän, joten sen pitäisi siis olla mahdollista.

D'Ancona
Arvoisa puhemies, minulla on tosiaankin vain hyvin vähän puheaikaa. Haluan kyllä huomauttaa, että neuvostolle ja komissiolle annettavaan aikaan verrattuna parlamentille annettu aika on hyvin rajoitettu. Rajoitun siksi käsittelemään muutamaa huomautusta, jotka liittyvät nimenomaan siihen, mistä ministeri Däubler puhui, eli neuvoston ja parlamentin väliseen suhteeseen.
Ensiksi on luonnollisesti merkittävä edistysaskel, että parlamenttia on kuultava olennaisissa kysymyksissä Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen. Näin ei vielä ikävä kyllä aina tapahdu. Olemme kuitenkin saaneet käsiteltäväksemme jo monta esitystä. Meille annetaan usein kuitenkin hyvin vähän aikaa kantamme muodostamiseen. Sama kiireellisyys on tunnusomaista neuvoston työskentelylle, jolloin parlamentin kannan perusteelliseen tutkimiseen ei useinkaan ole riittävästi aikaa.
Ensimmäinen kysymykseni koskee tätä seikkaa. Eikö olisi toivottavaa järjestää hieman ennen neuvoston kokousta sellainen kokous, jossa asianomainen parlamentin esittelijä tiedottaisi asiasta ministereille? Se olisi hyödyllistä, ja tekemäämme työtä voitaisiin hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla. Esimerkiksi toimintasuunnitelmaa koskeva työmme valmistuu huhtikuun puolivälissä. Olisi loogista, jos saisimme aikaa tiedottaa siitä.
Toinen huomautukseni, joka liittyy oikeastaan ensimmäiseen, koskee sitä, että emme oikeastaan koskaan saa tietää, mitä kannanotoillemme tapahtuu. Kuulin juuri täällä, että lausuntomme, joka koski järjestäytyneen rikollisuuden vastaista toimintasuunnitelmaa, oli hyödyllinen. Saimme tietää siitä vasta täällä täysistunnossa. Olisi mielenkiintoista, mikäli edustajamme saisi olla läsnä neuvoston kokouksissa, jolloin saisimme tietoa asioista, ja lisäksi olisi erittäin hyvä, jos saisimme neuvostolta kirjallisen selvityksen siitä, mitä neuvosto haluaa ja mitä suosituksiamme se ei ole hyväksynyt.
Sitten kolmannesta asiasta. En voi sanoa tätä nopeammin enkä lyhyemmin, mutta asia on tärkeä. Täällä käytävä keskustelu K.6 artiklasta on tärkein keskustelu valiokuntamme kannalta. Olemme pyytäneet jo viisi kertaa vuosittaista raportointia kolmannen pilarin puitteissa tapahtuvasta edistyksestä. Olimmekin erittäin tyytyväisiä lukiessamme, että neuvosto päätti viime maaliskuun 19. päivänä lähettää parlamentille tällaisen edistystä käsittelevän kertomuksen jopa kahdesti vuodessa. Näin ei ole kuitenkaan koskaan tapahtunut. Emme ole koskaan saaneet minkäänlaisia kertomuksia. Toivonkin, että neuvosto pitää lupauksensa ja että uusi puheenjohtajavaltio, jolle luonnollisesti toivon menestystä, hoitaa asian jatkossa.
Arvoisa puhemies, sanon vielä kerran, että toivottavasti saamme vastauksen näihin kolmeen kysymykseen.

Chanterie
Arvoisa puhemies, haluaisin ensin pyytää neuvoston puheenjohtajistolta anteeksi sitä, että koko ryhmäni ei ole täällä läsnä, vain muutama meistä on paikalla, koska ryhmämme äänestää tällä hetkellä tärkeästä kysymyksestä, jota käsitellään kohta täysistunnossa. Pyrin ensi sijassa selvittämään ryhmämme kantaa Van Lanckerin mietintöön. Haluan myös ilmaista arvostukseni esittelijä Van Lanckeria kohtaan sen yhteistyön takia, jota olemme tehneet tämän mietinnön puitteissa, jonka piti tosiaankin valmistua vaikeissa olosuhteissa, koska sen käsittelyyn valiokunnassa oli hyvin vähän aikaa.
On tärkeää, että olemme voineet saada tänä aamuna hyvän yleiskuvan puheenjohtajavaltiosta ja haluan kiittää ministereitä siitä. Puheenjohtajisto on tehnyt selväksi, millaisia toimia pitää suorittaa, kun sisällytetään Schengenin sopimus sopimukseen Euroopan unionista. Puheenjohtajavaltio Saksan laatimassa asiakirjassa mainitaan tärkeä lähtökohta - ja haluan korostaa sitä - nimittäin se, että Schengen-järjestelmän sanotaan tukeutuvan kahteen pilariin: henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen ja turvallisuuteen. Kun poistetaan henkilötarkastukset Schengen-valtioiden välisiltä sisärajoilta, oletetaan, että korvaavat toimet ovat todellakin tehokkaita. Tämä on mielestäni tärkeä lähtökohta, jota ryhmäni haluaa tukea täysin, sillä joukko jäsenvaltioita pyrkii toteuttamaan henkilöiden vapaan liikkuvuuden Schengenin sopimuksen avulla. Siinä yhteydessä meidän on myös ajateltava sitä, että turvallisuudesta ei saa luopua. Sisäinen turvallisuus on uskoakseni jäsenvaltioiden väestölle erittäin tärkeä asia, ja ihmiset haluavat, että molemmat perusarvot, vapaus ja turvallisuus, taataan samanaikaisesti.
Nyt on siis huolehdittava siitä, että suhteellisen monimutkainen siirtymävaihe valtioiden välisestä yhteistyöstä rajat ylittäviin toimenpiteisiin on nopea ja joustava. Amsterdamin sopimuksen voimaantulon pitäisi mahdollistaa se, kuten Wienin Eurooppa-neuvoston kokouksessa sanottiin, että Schengenin sopimus voidaan sisällyttää nopeasti sopimukseen Euroopan unionista. Ministeri muistutti ongelmista, joita on vielä jäljellä, ja vaikka niitä ei olekaan täysin määritetty, arvoisa herra ministeri, te puhuitte näistä ongelmista. Ne liittyvät mahdollisesti Schengenin säännöstön oikeusperustan valintaan. Tiedän, että aihe on melko laaja. Ehkä voimme saada siitä vielä lisätietoja, vaikka kirjallisesti, kuten myös Schengenin tietojärjestelmän toiminnasta. PPE-ryhmä on järjestelmästä sitä mieltä, että siitä ei saa tulla valvovaa isoveljeä, mutta toisaalta se ei saa olla mikään vähäpätöinen järjestelmä. Toisin sanoen tiedot on syötettävä täsmällisesti ja tarkasti Schengenin tietojärjestelmään ja vain valtuutetuilla viranomaisilla voi olla pääsy siihen. On joka tapauksessa estettävä yksityisyyden loukkaaminen ja myös se, että kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden piirissä saataisiin tietoja, joiden avulla edistettäisiin ihmisten salakuljetusta tai rohkaistaisiin ulkomaalaisten kauppaa. Nämä ovat kaksi kohtaamaamme suurta ongelmaa, joihin kansainvälinen yhteisö ei ole löytänyt ratkaisua sen paremmin unionin kuin Schengenin puitteissakaan ja uskon, arvoisa ministeri, että meidän on annettava kaikki mahdollinen tuki näiden ongelmien ratkaisemiseksi. Ajanpuutteen vuoksi en voi puuttua enää muihin asioihin.

Goerens
Arvoisa puhemies, ymmärtänette, että tällä hetkellä ajatuksemme ovat toisaalla, mikä on todella vahinko, koska tätä keskustelua pitäisi pitää tärkeänä.
Sanon siis vain muutaman sanan tukeakseni rouva Van Lanckerin ehdottamaa lähestymistapaa. Koko liberaaliryhmä suhtautuu myönteisesti hänen ehdotuksiinsa, ja olemme hänen kanssaan jälleen kerran pahoillamme siitä, että jäsenvaltioilla on ollut vaikeuksia päästä yksimielisyyteen Schengenin säännöstön määrittelystä. Olisi vahinko, jos näistä vaikeuksista ei päästäisi yli niinkin herkällä alalla kuin on henkilöiden liikkuvuus. On itsestään selvää, että Euroopan parlamentille on tiedotettava Schengenin säännöstön sisällöstä ja että sitä on kuultava päätösehdotuksesta, jolla tämä säännöstö sisällytetään perustamissopimukseen.
Pidän myönteisenä sitä, että joukossamme on läsnä neuvoston puheenjohtajuuden vastuulleen ottaneita saksalaisia ministereitä, ja minun on sanottava puheenjohtajavaltiolle, että se voi aina luottaa liberaaliryhmään, kun on kyse puolustukseen liittyvistä oikeuksista. Tämä on mielestämme keskeinen näkökohta, ja suhtaudun myönteisesti tällä alalla esille tuomiinne aloitteisiin.
Vaikka Schengen-alueen laajentumisesta on oltava iloisia, yhteinen eurooppalainen lähestymistapa antaa aihetta olettaa, että Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti liittyvät mahdollisimman pian muihin kumppaneihinsa ja ryhtyvät soveltamaan henkilöiden liikkuvuuteen samoja sääntöjä kuin tavaroiden liikkuvuuteen. Torjuvasta asenteesta, joka on lukuisten henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvien esteiden perimmäisenä syynä, on siirryttävä kokonaisvaltaisempaan näkemykseen, jossa korostuvat sen laajan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen välttämättömät edellytykset, johon valtaosa meistä pyrkii.
Lopuksi sanoisin, että rouva Van Lanckerin järkevät ehdotukset edesauttavat merkittävällä tavalla tämän suuren hankkeen toteuttamista, ja me annamme sille äänestyksessä tukemme edellä hahmottelemassani muodossa.

Schaffner
Arvoisa puhemies, se, että Saksa toimii seuraavien kuuden kuukauden aikana puheenjohtajavaltiona sekä Euroopan unionissa että Schengen-alueella, antaa erityistä painoarvoa neuvostolle annettavalle kansalaisvapauksien ja sisäasian valiokunnan suositukselle, jonka esittelijänä on kollegamme rouva Van Lancker.
Jos Schengen-yhteistyön tavoitteena on varmistaa henkilöiden vapaa liikkuvuus ja poistaa rajatarkastukset sisärajoilla, tavoite on järkevä ainoastaan siinä tapauksessa, että samaan aikaan toteutetaan tarvittavia lisätoimenpiteitä.
Rouva Van Lanckerin mietinnössä on havaittavissa tiettyä paheksuntaa sen vuoksi, että painopiste on asetettu ulkorajoilla tehtävien tarkastusten vahvistamiselle, ulkomaalaisten pääsyä koskevalle politiikalle ja poliisi- ja oikeusasioiden yhteistyölle. Vaikka nämä toimenpiteet eivät ole Schengenin sopimuksen ensisijaisena tavoitteena, ne ovat sen välttämätön seuraus, jonka avulla voidaan taata unionin kansalaisten mahdollisimman hyvä turvallisuus ja heidän tukensa järjestelmälle.
Tarkasteltaessa Schengenin säännöstön sisällyttämistä perustamissopimukseen ja säännöstön jakamista ensimmäisen ja kolmannen pilarin välillä ryhmäni ei voi olla yhtä mieltä esittelijän kanssa siitä, että seurauksena on institutionaalinen katastrofi, jos suojalauseketta sovelletaan, jolloin koko säännöstö siirrettäisiin kolmanteen pilariin, eikä varsinkaan siinä tapauksessa, että neuvosto antaisi parlamentille tietoja - kuten suosituksessa edellytetään - strategioiden määrittelystä ja suunnitelluista lainsäännöllisistä toimenpiteistä ja noudattaisi avoimuuden sääntöjä suhteessa Euroopan parlamenttiin, tietysti, mutta myös suhteessa kansallisiin parlamentteihin ja kansalaisiin.
Ryhmäni kiittää ehdotusta muuttaa jo nyt Schengenin tietojärjestelmä eurooppalaiseksi tietojärjestelmäksi vahvistamalla sen yhteyksiä Europolin tietojärjestelmiin. Se mahdollistaisi ainakin siltä osin Europol-sopimuksen allekirjoittaneiden Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin mukaantulon, jotka ovat Schengen-alueen ulkopuolella selvien maantieteellisten syiden vuoksi.
Voin vain iloita ryhmäni puolesta puheenjohtajavaltio Saksan tavoitteesta parantaa kansainvälistä yhteistyötä rikosalalla samoin kuin jäsenvaltioiden päätöksestä yhdenmukaistaa viisumipolitiikkaansa ja ottaa käyttöön mitä pikimmiten yhdenmukaistetut mallit ulkomaalaisten oleskelulupaa varten.
Olemme myös tyytyväisiä Schengen-yhteistyön toimivuuden arvioinnissa saavutettuun edistykseen, etenkin Italian ja Itävallan liittymisen osalta, ja olemme samaa mieltä siitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin liittymistä EY: n perustamissopimuksen IV osaston mukaisiin politiikkoihin olisi edistettävä. En voi luonnollisestikaan yhtyä esitettyihin pahoitteluihin siitä, että Ranska käyttää yleissopimuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaista poikkeusmääräystä sen ja Belgian sekä Luxemburgin maarajojen osalta. Minä painottaisin pikemminkin kyseisen maan ponnistelujen jatkamista huumausaineiden salakuljetuksen vastaisessa toiminnassa, mistä olen esittänyt tarkistuksen.
Esittelijä korostaa myös Belgian SIRENE-virastossa sattunutta välikohtausta, jossa varastettiin henkilötietoja. Kollegani asettaa kyseenalaiseksi tietokantojen suojausjärjestelmän luotettavuuden, mutta mahtaakohan tämä epäkohta johtua pikemminkin Belgiasta kuin SIRENE-verkosta. Näistä eri kohdista huolimatta hyväksymme kuitenkin yleisesti ottaen nämä kaksi mietintöä.

Mohamed Ali
Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa tässä yhteistyön edistymistä oikeus- ja sisäasioissa, ja tarkemmin sanottuna Schengen-alueella, koskevassa vuotuisessa keskustelussa joitakin seikkoja, jotka osoittavat, että paljon on vielä tekemättä, ennen kuin voidaan puhua todellisesta demokraattisesta oikeuteen perustuvasta alueesta, joka on parlamentin ja oikeudellisten elinten valvonnassa.
Todellakin, kuten ennen minua puheenvuoron käyttänyt rouva d'Ancona sanoi, haluan jälleen korostaa sitä, että neuvoston on välttämättä noudatettava lopultakin perustamissopimuksen määräyksiä ja tiedotettava parlamentille säännöllisesti neuvoston istuntojen sekä sen virallisten kokousten valmistelusta ja niiden tuloksista. Ilman tällaisia tietoja asianmukainen demokraattinen valvonta on mahdotonta.
On kuvaavaa, että tänä aikana ei ole hyväksytty säädöksiä turvapaikka-, pakolais- ja maahanmuuttopolitiikan alalla, mikä osoittaa, että hallituksilta ja eurooppalaisilta toimielimillä ei ole tarpeeksi poliittista tahtoa puuttua näihin asioihin lujalla, vakavalla ja ennen kaikkea johdonmukaisella tavalla.
Tällä Schengen-alueella, jota luodaan parhaillaan, pitäisi olla olemassa sellainen lauseke, joka mahdollistaisi maahanmuuttajien sosiokulttuurista integraatiota koskevien yhteisten politiikkojen toteuttamisen ilman henkilöiden tai ryhmien rotuun, ihonväriin, uskontoon tai kansalliseen, sosiaaliseen tai etniseen suuntautumiseen perustuvaa syrjintää. Schengenin toimivaltuudet on sisällytettävä unionin politiikkoihin, kuten Amsterdamin sopimuksessa määrätään, mutta niiden on oltava unionin toimielinten valvonnassa, jotta nämä toimivaltuudet eivät muuttuisi maahanmuuton vastaiseksi välineeksi. On tärkeää sisällyttää Euroopan unionin kansalaisten ja kolmansien maiden kansalaisten perusoikeuksien kunnioittaminen, mutta se on myös ehdottomasti taattava. Sama pätee myös avoimuuteen ja päätöstentekoprosessin demokraattiseen valvontaan.
Arvoisa puhemies, haluan lopuksi käsitellä erästä konkreettista ongelmaa, joka ei kuitenkaan ole yhtään vähemmän tärkeä tämän vapauteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomisessa Schengenin yhteydessä: kysymyksessä on henkilötietojen suojaaminen, joka on kiistattoman tärkeää jokaisessa demokraattisessa yhteiskunnassa. Belgian SIRENE-virastossa sattunut välikohtaus, jossa henkilötietoja varastettiin, osoittaa, että tietokantoja ei ole suojattu riittävästi ja että on ehdottomasti ryhdyttävä selviin toimiin niiden suojaamiseksi tehokkaasti.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, ryhmäni ei voi tukea herra Nassauerin päätöslauselmaesitystä. Emme voi hyväksyä Europolia ja turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa koskevia muotoiluja. Emme vastusta Europolia, päinvastoin, kannatamme Europolia ja kansalaisoikeuksia. Kyse on unionin virkamiesten työn laillisuudesta, virkamiesten, joiden tehtävänä on huolehtia kansalaisten turvallisuudesta. Päätämme poliisiyhteistyöstä, rakennamme Europol-järjestelmän, mutta kiellämme heiltä samalla heidän työnsä kannalta välttämättömän oikeudellisen perustan, nimittäin jäsenvaltioissa turvatun demokraattisen oikeudellisen perustan. Sitä emme voi hyväksyä.
Pystyäkseen toimimaan poliisi tarvitsee yleispäteviä lakeja. Mutta siitä ei tehdä päätöstä, vaan Europol-virkamiesten immuniteetista. Ketä suojelemme keneltä? Suojelemme omilta demokraattisilta laeiltamme ja oikeuksiltamme virkamiehiämme, emme ketään muuta.
Vielä herra Nassauerista, valitettavasti hän ei ole paikalla. Hän kannattaa Itävallan puheenjohtajiston epäonnistunutta aloitetta, jolla vastustetaan laitonta maahanmuuttoa. No, hänhän tukee myös kotiosavaltiossani Hessenissä kaksoiskansalaisuuden vastaista kampanjaa, se on hänen ongelmansa. Mutta minun on kysyttävä häneltä, määrittelemmekö laittoman siirtolaisuuden samalla tavalla? Kuka on laittomasti unionin alueella? Kuuluvatko ryhmään myös ne, jotka tunnustetaan pakolaisiksi joissakin jäsenvaltioissa ja karkotetaan toisista, koska valtioiden turvapaikkalainsäädännöt poikkeavat toisistaan? Laitonta maahanmuuttoa tosiaan tapahtuu, esimerkiksi Itä-Euroopasta. Emme kannata avoimia rajoja, olemme valmiit järkevään säätelyyn, harmonisointiin. Mutta samalla ei saa loukata ihmisoikeuksia.
Olen kiitollinen nykyisen puheenjohtajiston tekemästä ja Saksan ulkoministerin, herra Fischerin, esittämästä aloitteesta, että tarvitaan uusi hallitusten välinen huipputapaaminen, ja toivon, että Saksan puheenjohtajisto onnistuu tältä osin muuttamaan jotakin.

Pradier
Arvoisa puhemies, kiitän ensinnäkin erittäin paljon herra Schilyä, rouva Däubler-Gmeliniä ja rouva komissaaria siitä, mitä on jo sanottu, koska uskon todella, että energiat lähentyivät siinä yhteydessä todennäköisesti niin paljon, että pystymme etenemään nopeammin kuin tähän mennessä, ja se on varmasti hyvä enne tulevaisuuden kannalta. Toiminnan tavoitteena on kuitenkin vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen muodostaminen, ja tämä on syytä toistaa, koska nykyisin kiinnitetään suurta huomiota lukkojen, linnoitusten, piikkilanka-aitojen ja suojamuurien lisäämiseen, enemmän kuin on kiinnitetty huomiota siihen, että kansalaisille esitettäisiin keinot, joilla he voisivat hyödyntää rajattoman Euroopan etuja, Euroopan, joka käyttäytyy pikemminkin kuin rikkaiden kerho, joka aikoo jatkaa rikastumistaan.
En tiedä, oletteko sattuneet kulkemaan junalla Brysselin ja Strasbourgin väliä. No, Brysselin ja Strasbourgin välillä, ei ehkä täsmällisesti ottaen rajaa ylitettäessä mutta rajaa lähellä olevien kilometrien aikana, matkustajat joutuvat tarkastukseen, jossa heiltä kysytään heidän kansallisuuttaan, heidän ammattiaan ja heidän matkansa tarkoitusta, ja kaikki tämä tapahtuu kohteliaisuudella, joka on päinvastaisessa suhteessa matkustajien oletettuun kunniallisuuteen. Olemme jättäneet kaksi tarkistusta osoittaaksemme häpeälliseksi ja lopettaaksemme Ranskan hallituksen asenteen sen vaatiessa edelleen poikkeuslausekkeiden soveltamista. Euroopan sisärajoilla tällä hetkellä tehtävät tarkastukset on saatava loppumaan. Se on asia, johon haluaisin teidän kiinnittävän huomiota.
Toiseksi herra Nassauerin esittelemän mietinnön tekstiä kannatetaan tietysti ainakin sen yksityiskohtaisuuden vuoksi. Olemme luonnollisesti tyytyväisiä vuonna 1998 saavutettuun edistykseen, vaikka olemmekin hyvin tietoisia siitä, että eteneminen on tapahtunut pikemmin etanan kuin ravihevosen vauhdilla. Komissaari Gradin kiinnitti huomiota siihen, että edistyminen ei ehkä ole ollut äärimmäisen nopeaa. Minä olen sitä mieltä, että meidän olisi kuitenkin edettävä tavattoman paljon nopeammin.
Herra Nassaueria on joka tapauksessa tuettava hänen vaatimuksessaan, että parlamenttia kuunnellaan ja kuullaan ja että neuvosto ottaa huomioon parlamentin päätökset tai kannat. On tietysti tehtävä aloitteita, mutta sekin jo riittää, että sopimuksen lausekkeita sovelletaan ja ne pannaan tehokkaasti täytäntöön. Se olisi jo tärkeä asia. On vielä kaksi pientä asiaa, joihin suhtaudun varauksellisesti tai torjuvasti tai joista haluaisin ainakin pyytää täsmennystä tämän mietinnön hyväksymisen kannalta ja jotka hieman huolestuttavat minua: toinen on sormenjälkien keskusrekisteri ja toinen Interpolin virkamiesten asema ja valvonta.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, Schengenin sopimus herätti aikanaan jonkin verran tunteita Ranskassa, koska se solmittiin kaikessa hiljaisuudessa, ja se paljastui kansalaisillemme hieman sattumanvaraisesti, mikä osoitti jälleen kerran, että Eurooppa ja avoimuus sopivat huonosti yhteen. Yksi sopimuksen keskeisistä näkökohdista on tietysti se, että allekirjoittajavaltioiden rajatarkastukset poistetaan vaiheittain, ja kokemuksen perusteella Schengenin sopimuksen toteuttaminen on osoittautunut hankalaksi ja vaikeaksi; juuri sen vuoksi Ranska on joutunut soveltamaan poikkeustoimenpiteitä.
Jos Schengenin sopimuksen toteuttaminen on ollut vaikeaa, sen sisällyttäminen Euroopan unionin lainsäädäntöön näyttää yhtä vaikealta. Jäsenvaltiot eivät pääse yksimielisyyteen siitä, mitä eurokratian kielellä kutsutaan Schengenin säännöstöksi, eivätkä ne ole sen yksimielisempiä säännöstön jaottelusta ensimmäiseen ja kolmanteen pilariin. Helppo ratkaisu olisi muuten se, että koko säännöstö laitettaisiin kolmanteen pilariin.
Lisäksi, kuten herra Nassauer on korostanut, kansallinen parlamentaarinen valvonta häviää siirtymäkaudella, mutta meidän parlamenttimme parlamentaarinen valvonta ei ole yhtä tehokasta, ja tältä osin yhdymme herra Nassauerin tiedottamista koskevaan pyyntöön. Mutta tiedottaminen ei ole sama asia kuin valvonta. Käytännössä nämä kaikki vaikeudet paljastavat seuraavan tosiasian: Schengenin sopimuksessa ei ole otettu huomioon tosiasioita, ja ne vaikuttavat Schengenin sopimuksen toteuttamiseen ja Euroopan unionin toimintaan.

Lindeperg
Arvoisa puhemies, koska Maastrichtin sopimuksen K6 artiklan mukaisesti käytävä keskustelu on todennäköisesti viimeinen ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa, enää ei ole oikea aika valitella jälleen kerran kolmanteen pilariin liittyvän toiminnan hitautta, tehottomuutta ja avoimuuden ja demokratian puutetta. Olemme valittaneet runsain mitoin aiempina vuosina, ja tällöin tekemämme kriittiset johtopäätökset pitävät edelleen paikkansa.
Parlamenttimme puhemies tiivisti tilanteen erinomaisesti 16. lokakuuta Avignonissa pidetyssä kokouksessa: " Arvio näinä vuosina tehdyistä aloitteista ja ehdotuksista muistuttaa liikaa Danten helvettiä, se on täynnä hyviä aikeita. Hyvin monia aikanaan allekirjoitettuja yleissopimuksia ei ole ratifioitu, ja on syytä epäillä, tulevatko ne koskaan voimaan." Puhemies kuvasi lyhyesti mutta erittäin täsmällisesti valiokuntamme suurta huolenaihetta, joka tuodaan esille Nassauerin päätöslauselman 23 artiklassa. Artiklassa luetellaan keskeiset asiakirjat, joita ei ole vielä ratifioitu. Mitä näistä yleissopimuksista ja pöytäkirjoista tulee? Miten pääsemme nykyisestä oikeudellisesta epävarmuudesta? Kansalaisvapauksia käsittelevän valiokunnan jäsenet kehottavat komissiota tekemään sopivassa vaiheessa ehdotuksia, jotka ovat välttämättömiä, jotta nämä asiakirjat voidaan muuttaa yhteisön toimenpiteiksi uuden perustamissopimuksen tultua voimaan.
Yhdyn myös herra Pradierin ja vihreiden ryhmän esille tuomiin huolenaiheisiin; minulla ei ole aikaa korostaa niitä mutta haluaisin puuttua etenkin yhteen asiaan, jonka useat kollegat - erityisesti herra Nassauer ja rouva d'Ancona - ovat jo ottaneet esille ja joka huolestuttaa meitä kovasti. Se on demokraattisen valvonnan laatu, välttämätön vastapaino sille, että kansalaiset hyväksyvät sen suvereniteetin jakamisen, joka heitä pyydetään hyväksymään. He ovat valmiita - uskon niin, ja tutkimukset osoittavat sen - hyväksymään kolmannen pilarin osittaisen yhteisöllistämisen edellyttämät suvereniteetin siirrot. He ymmärtävät, että yhdessä voimme taistella paremmin suurrikollisuutta, järjestäytynyttä kansainvälistä petostoimintaa ja kaikenlaista salakuljetusta vastaan. He toivovat, että sisärajat eivät olisi enää este oikeuden toteutumiselle ja etteivät eri kansallisuuksiin kuuluvat eronneet aviopuolisot ja heidän lapsensa joutuisi enää ristiriitaisten tuomioiden kohteeksi. Lyhyesti sanottuna ensiaskeleitaan ottava Euroopan oikeusalue on heidän mielestään selvästi tarpeellinen, ja he ymmärtävät, että jaettu eurooppalainen suvereniteetti on parempi asia kuin heikkenevä kansallinen suvereniteetti, joka ei enää vastaa nykyistä tilannetta, mutta tämän edellytyksenä on kuitenkin tehokas parlamentaarinen valvonta, ainoa keino, jolla jaettua suvereniteettia voidaan harjoittaa demokraattisella tavalla, ja siksi neuvoston on otettava huomioon parlamentin lausunnot ja muutettava asennettaan sitä kohtaan.
Miten on mahdollista, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että ne vaatimukset, joita olemme esittäneet jatkuvana virtana vuosien kuluessa ja sellaisten päätöslauselmien kuin tänään käsiteltävien päätöslauselmien yhteydessä, jäävät kuolleeksi kirjaimeksi? Herra Nassauerin päätöslauselmassa muistutetaan mieliin 12. joulukuuta 1996 esittelemäni päätöslauselman kohdat, joissa esitettiin tuolloin neuvostolle osoittamamme kehotukset, jotka koskivat vakavampaa ja täydellisempää tiedottamista, järjestelmällistä kuulemista ja näkemyksiemme tehokkaampaa huomioon ottamista. Me voimme nyt toistaa samat kohdat sanasta sanaan, koska mikään ei ole muuttunut. Emme voi hyväksyä esimerkiksi sitä, että meiltä ei pyydetty lausuntoa puheenjohtajavaltio Itävallan strategisesta asiakirjasta, joka sitoo Euroopan maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikkaa monta pitkää vuotta.
Hyväksyttävää ei ole myöskään se, että sen jälkeen, kun neuvosto teki toistuvien kehotustemme jälkeen 19. maaliskuuta 1998 virallisen päätöksen välikertomuksen julkaisemisesta kunkin puheenjohtajakauden lopussa, siis puolen vuoden välein, se ei ole kuitenkaan toiminut näin. Sanoitte olevanne samaa mieltä, herra ministeri. Ymmärrättehän, kuinka harmillista on se, että neuvosto on aina samaa mieltä sanoissaan, mutta ne eivät johda tekoihin. Jos täysistunnossa esitettäisiin ensin kertomus, sen pohjalta syntyisi todellinen keskustelu.

Puhemies
Olen ottanut vastaan päätöslauselmaesityksen , joka on jätetty käsiteltäväksi työjärjestyksen 40 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

Däubler-Gmelin
Arvoisa puhemies, siitä huolimatta, että en voi olla tänään iltapäivällä läsnä - minkä toivon teidän ymmärtävän - päästään tätä keskustelua jatkamaan ensi viikolla asianomaisissa valiokunnissa.
Haluaisin sen vuoksi puuttua kahteen kohtaan, joita pidän tässä yhteydessä erityisen tärkeinä ja toivon, että myös keskustelu niistä jatkuu. Ensimmäisenä mainitsisin neuvoston, neuvoston puheenjohtajiston ja Euroopan parlamentin välisen tiedonkulun ja suhteet. Olen ymmärtänyt arvoisien kollegoideni, Euroopan parlamentin eri ryhmien jäsenten puheenvuoroista sen, että ongelmia tosiaan on. Lupaan, että teemme parhaamme selvittääksemme nämä ongelmat kanssanne yhteistyön ja eurooppalaisten sopimusten hengessä.
Toinen kohta, johon haluaisin puuttua, on itse asiassa sopimushallinnon muuttaminen Maastrichtista Amsterdamiin. Oletan, että tältä osin tulemme - sivumennen sanoen komission työ mukaan lukien - suurelta osin keskustelemaan uusista näkökohdista, jotta sisäistä turvallisuutta ja yhtenäistä eurooppalaista oikeudenkäyttöaluetta koskevia hankkeitamme voidaan viedä joutuisasti ja ennen kaikkea tuottoisasti eteenpäin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva ministeri.
Keskeytämme istunnon ja jatkamme sitä klo 15.00.
Äänestysten alkamista odotettaessa istunto keskeytettiin klo 10.55 ja sitä jatkettiin klo 11.00

Äänestykset
Puhemies
Puhemieskonferenssi sopi eilen äänestysjärjestyksestä. Tämä äänestysjärjestys alkaisi päätöslauselmaesityksillä, sitten komissiota pyydettäisiin ilmoittamaan kantansa, sitten olisi väliaika, jotta ryhmät voivat tehdä viimeiset arvionsa, ja sen jälkeen toimitettaisiin äänestys epäluottamuslauseista.
Olen vastaanottanut vihreiden ryhmän pyynnön, jonka mukaan ensin äänestettäisiin epäluottamuslauseista ja sen jälkeen vastuuvapauden epäämistä vuoden 1996 osalta koskevista päätöslauselmaesityksistä.
Meidän on näin ollen ensiksi päätettävä, vahvistammeko puhemieskonferenssin kannan vai muutammeko sitä. Herra Telkämperillä on puheenvuoro V-ryhmän esittämän pyynnön perustelemiseksi.

Telkämper
Arvoisa puhemies, teimme tämän 119 artiklan mukaisen ehdotuksen, koska lähdemme siitä, että epäluottamusäänestys on ehdotuksena laajempi. Meillä on samalla edessämme institutionaalinen konflikti parlamentin ja komission välillä, ja mielestäni emme voi selittää sitä valitsijoillemme, jos kiistelemme lähinnä eri yksittäisistä näkemyksistä, jos sallimme parlamentin jakautua eriytyneitten ryhmäkohtaisten näkemysten mukaan, vaan meidän on muodostettava selvä kanta petoksiin, korruptioon ja nepotismiin. Siitä on kyse ehdotuksessa, epäluottamuslauseäänestyksessä, siitä parlamentti lienee yksimielinen, ja tässä merkityksessä se on myös ehdotuksena laajin. Siitä meidän on äänestettävä. Olemme esittäneet, että äänestys toimitettaisiin nimenhuudon mukaan, sillä mikäli lopulta todetaan, että parlamentti ei ole osoittanut tässä institutionaalisessa konfliktissa vahvuuttaan, merkitsee se parlamentille huonoa tai epäonnistunutta alkua vaalikamppailuun. Tästä syystä pyydän, että äänestys toimitettaisiin.

Green
Arvoisa puhemies, haluaisin vastustaa tuota ehdotusta kahdesta syystä. Ensiksikin tälle menettelytavalle on ennakkotapaus. Kun yksikkönne tarkastelivat ennakkotapauksia, huomasimme, että menettelimme juuri näin käsitellessämme BSE-epäluottamuslausetta: päätöslauselmat ensin ja sitten epäluottamuslause.
Toiseksi tämä on ilmeisen poliittinen keskustelu. Tiedämme kaikki, että päätöslauselmien tulos voi hyvinkin vaikuttaa epäluottamuslauseen tulokseen. Tätä ei voi mitenkään välttää.

Puhemies
Toimitetaan äänestys V-ryhmän pyynnöstä.
Parlamentti hylkäsi pyynnön.
Yhteinen päätöslauselmaesitys vastuuvapauden epäämisen seurauksista
Parlamentti hylkäsi yhteisen päätöslauselmaesityksen.

Puhemies
Annan puheenvuoron Euroopan komission puheenjohtajalle, herra Santerille.

Santer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, parlamenttinne on juuri esittänyt kantansa päätöslauselmalla, joka antaa komissiolle selvän ja vahvan viestin. Hetken kuluttua se ottaa täysin itsenäisesti kantaa luottamuskysymykseen. Se on tärkeä hetki toimielintemme elämässä.
Sanoisin aluksi muutaman sanan päätöslauselmasta. Kuten sanoin, komissiolle annettu viesti on selvä, ja olen ymmärtänyt sen täysin. Otan sydämenasiakseni esille tuodun arvostelun ja sitoudun nyt viemään läpi tiukan aikataulun mukaisesti ehdottamani kunnianhimoisen ohjelman ja myös viemään eteenpäin parlamentin esittämiä vaatimuksia. Tämä koettelemus tarjoaa mielestäni mahdollisuuden vauhdittaa tarvittavia uudistuksia hyvin paljon. Euroopan parlamentti vahvisti tänään painokkaasti vaikutusvaltaansa ja valvojan asemaansa. Demokraatteina meidän on kaikkien oltava siitä iloisia.
Haluaisin sanoa muutaman sanan ajatuksesta perustaa asiantuntijakomitea. Hyväksyn sen, koska se antaa meille tilaisuuden hyödyntää menetelmiämme, parantaa hallintoamme ja tarkastella kriittisesti petosten torjuntaa. Komitea voi tietysti myös tutkia tiettyjä yksittäisiä tapauksia. Ja sanon selvästi, että asiantuntijakomitean suosituksia todella noudatetaan.
Lisäksi on itsestään selvää, että komissio jatkaa selvitysten antamista parlamentin valvontaelimille. Kuten sanoin teille viime maanantaina, jokainen petostapaus pahoittaa mieltäni. Joka kerta Eurooppa on suuri häviäjä. Joitakin typeryyksiä on tehty, sen tunnustan. Meitä on arvosteltu. Mutta hyvää tahtoamme ei ole koskaan asetettu kyseenalaiseksi.
Hyvät naiset ja herrat, arvoisa puhemies, olen nyt ollut 30 vuotta mukana poliittisessa elämässä. Olen pitänyt sitä aina etuoikeutena, mutta siihen sisältyy myös velvollisuus olla ehdottoman rehellinen. Kunnioitan veronmaksajien rahoja ja parlamentin avulla haluan päättäväisemmin kuin koskaan jatkaa petosten torjumista.
Nyt on teidän vuoronne, hyvät naiset ja herrat, päättää kunnianne ja omantuntonne kautta, aiotteko antaa meille luottamuksenne, sen poliittisen luottamuksen, jota tarvitsemme jatkaaksemme ja saattaaksemme päätökseen poliittisen tehtävämme Euroopan kansalaisten etujen mukaisesti. Luottamuksen, jota tarvitsemme myös siksi, että voimme tehdä Euroopasta voittajan. Tässä yksinkertaisesti ja vaatimattomasti se, mitä pyydän teitä myöntämään meille tänään.
Suosionosoituksia
(Istunto keskeytettiin klo 11.25 ja sitä jatkettiin klo 11.40.)

Puhemies
Esityslistan mukaisesti annan ensiksi puheenvuoron epäluottamuslauseiden ensimmäisille allekirjoittajille - rouva Greenille ja herra Fabre-Aubrespylle - ja sitten kunkin poliittisen ryhmän puheenjohtajalle yhden minuutin ajaksi.

Green
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista kiitokseni kaikille niille, jotka äänestivät päätöslauselmamme puolesta tänä aamuna. Kommenteissaan puheenjohtaja Santer sanoi, että tämä äänestys ja tämä toiminta kokonaisuudessaan on vakiinnuttanut parlamentin valtaa. Se on suuri voitto tälle parlamentille...
Vastalauseita
On aina harmillista nähdä huonoja häviäjiä. Se, mitä päätöslauselma on antanut meille, tarkoittaa laajempia Euroopan komission sisäisen toiminnan uudistuksia kuin koskaan aikaisemmin.
Vaihtelevia reaktioita
Ellemme olisi esittäneet epäluottamuslausetta, tätä ei olisi koskaan tapahtunut.
Vaihtelevia reaktioita
Kuulimme puheenjohtaja Santerin sitoutuvan päätöslauselmaesityksen vaatimusten toteuttamiseen. Puheenjohtaja Santer ymmärtää, että tämä ryhmä ja ne, jotka äänestivät päätöslauselman puolesta, äänestivät vahvemman Euroopan komission puolesta, vahvemman Euroopan puolesta, ja pidämme huolta siitä, että hän pitää nuo lupaukset.
Arvoisa puhemies, saavutettuamme sen, mitä pidämme erittäin huomattavana menestyksenä Euroopan komission työskentelykäytäntöjen uudistamisessa, haluaisin ilmoittaa teille, että peruutan nyt epäluottamuslauseen sosialistiryhmän puolesta.
Vaihtelevia reaktioita

Puhemies
Koska se epäluottamuslause, jonka ensimmäinen allekirjoittaja on rouva Green, on peruutettu, annan puheenvuoron herra Fabre-Aubrespylle, toisen epäluottamuslauseen ensimmäiselle allekirjoittajalle.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, epäluottamuslauseen 70 allekirjoittajaa, jotka kuuluvat - muistutan tästä - kaikkiin parlamenttimme poliittisiin ryhmiin ja edustavat lähes kaikkia Euroopan unionin kansoja, tukevat vakaasti ja päättäväisesti epäluottamuslausetta koko komissiolle.
Suosionosoituksia
He kehottavat teitä pohtimaan kunnianne ja omantuntonne kautta hyvin yksinkertaista kysymystä: " Luotanko vai enkö luota komissioon?" Onko komissio toteuttanut tarvittavat toimenpiteet yhteisön määrärahojen hallinnoinnissa ilmenneiden tapausten johdosta? Onko se antanut parlamentille riittävästi paikkansa pitävää tietoa? Jos vastaatte " ei" tähän kysymykseen, teidän on äänestettävä epäluottamuksen puolesta.
Hyvät kollegani, teidän äänellänne ei ole varmasti koskaan parlamenttimme historian aikana ollut tällaista merkitystä! Älkää ottako sitä riskiä, että valitsijanne kysyvät teiltä muutaman päivän tai muutaman viikon kuluttua, kun uusi tapaus paljastuu, miksi annoitte jälleen luottamuksenne komissiolle. Hyväksymällä epäluottamuslauseen
Suosionosoituksia
vahvistatte parlamenttimme uskottavuutta ja palautatte eurooppalaisten luottamuksen heidän toimielimiinsä.
Voimakkaita suosionosoituksia

Martens
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission puheenjohtaja, en pidä itseäni huonona häviäjänä. Se, mitä olemme pyytäneet joulukuusta lähtien, on nyt hyväksytty komission kahdeksan kohdan ohjelmaan, joka pitää toteuttaa hyvin lyhyen ajan sisällä, ja saamme kiittää siitä talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajan Theaton ja esittelijä Ellesin kovaa työntekoa. Miksi olisimme tyytymättömiä siihen? Päinvastoin. Emme osallistuneet poliittiseen temppuiluun. Meillä on siihen hyvä syy, koska pidämme sisältöä tärkeimpänä.
Sitten toinen asia. On tullut selväksi, arvoisa komission puheenjohtaja, että byrokratian ja teknokratian aika on ohi. Teidän on jatkossa työskenneltävä parlamentin kanssa.
Suosionosoituksia
Tämä on kiistaton ja erittäin merkittävä tulos ja toivon, että se otetaan huomioon tulevissa perustamissopimuksen uudistamisesta käytävissä neuvotteluissa. Arvoisa komission puheenjohtaja, puolustimme teitä voimakkaasti täällä parlamentissa heinäkuussa 1994. Olen yhä edelleen tyytyväinen siihen, että tunnen luottamusta teihin. En pahoittele sitä tänäänkään, päinvastoin. Haluaisin sanoa teille, vaikka ryhmäni jäsenet äänestävätkin kunniansa ja omantuntonsa mukaan, että vaikka enemmistö vastustaisi teitä - jokainenhan äänestää kunniansa ja omantuntonsa mukaan - niin minä arvostan teitä suuresti henkilönä, rehellisenä poliitikkona ja komission puheenjohtajana.
Suosionosoituksia

Cox
Arvoisa puhemies, tällä viikolla Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä on levittänyt tietoa parlamentin sisällä ja sen ulkopuolella siitä asiasta, että ne keinot, joilla parlamentti valvoo Euroopan komissiota demokraattisesti, ovat selvästi riittämättömät. Tämän on muututtava!
Meidän välineemme, eli nimien mainitseminen, oli pakostakin arkaluonteinen, koska mitään asianmukaista perustamissopimukseen perustuvaa vaihtoehtoa ei ole vielä olemassa yksittäisten komissaarien saamiseksi julkisesti vastuuvelvollisiksi tämän parlamentin eteen Euroopan asioiden poliittisesta hallinnasta ja toimittamisesta ja heidän asettamisekseen sanktioiden alaiseksi siinä asiassa ja silloin kun heidän toimensa ovat olleet puutteellisia.
Komissaarien kollegio on kuukausien ajan kärsinyt itse aiheuttamastaan uskottavuuden romahduksesta parlamentissa. Yhteispelillä sosialistiryhmän kanssa komissio selittämättömästi aiheutti viime joulukuussa tämän viikon kriisin itse itselleen.
Suosionosoituksia
Poliittisesti olemme sitä mieltä, että tämä komissio on menneen talven lumia.
Suosionosoituksia
Kun vaadimme yksittäisten komissaarien vastuuvelvollisuutta, meidät torjuttiin kollegiaalisen kilven avulla. Olemme päättäneet, arvoisa komission puheenjohtaja, muuttaa teidän kollegiaalisen kilpenne meidän parlamentaarisen vastuuvelvollisuutemme miekaksi. Euroopan puolesta, vilpittömin mielin ja hyvällä omallatunnolla ELDR-ryhmä uskoo, että komission on lähdettävä. Minun ryhmäni äänestää epäluottamuslauseen puolesta.
Suosionosoituksia

Pasty
Arvoisa puhemies, Unioni Euroopan puolesta -ryhmä tuomitsee yksimielisesti nykyisen ja sitä edeltäneen komission hallinnossa tapahtuneet vakavat virheet, jotka ovat tulleet ilmi tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastuksissa, sisäisissä tutkimuksissa ja talousarvion valvontavaliokunnan kentällä teettämissä tutkimuksissa. Ryhmä pitää häpeällisenä sitä, että komissio on liian kauan osoittanut yhteistyön ja avoimuuden puutetta suhteessa Euroopan parlamenttiin ja tilintarkastustuomioistuimeen.
Unioni Euroopan puolesta -ryhmä ottaa huomioon puheenjohtaja Santerin lupauksen korjata räikeimmät epäkohdat mutta valittelee sitä, että tähän tulokseen pääsemiseksi on tarvittu rangaistusäänestys, vastuuvapauden epääminen ja uhkaus todellisen epäluottamuslauseen antamisesta, josta äänestämme hetken kuluttua.
Tästä syystä jotkut ryhmän jäsenet ja erityisesti sen ranskalaiset jäsenet, jotka ovat todenneet, että BSE: hen liittyvän epäluottamuslauseäänestyksen yhteydessä tai myöskään yhteisön passitusjärjestelmän tutkintavaliokunnan päätösten perusteella tehtyjä sitoumuksia ei ole täysin noudatettu, ovat päättäneet äänestää epäluottamuslauseen puolesta...
Suosionosoituksia
muistuttaakseen komissiolle, että Euroopan parlamentin valvontavaltuuksia on kunnioitettava, koska ne ovat ainoa todellinen keino kansalaisten, Euroopan veronmaksajien puolustamiseksi.
Ryhmän muut jäsenet, etenkin irlantilaiset, italialaiset ja portugalilaiset kollegamme, ovat sen sijaan päättäneet ottaa komission tapauksessa huomioon lieventävät asianhaarat ja äänestää epäluottamuslausetta vastaan välttääkseen institutionaalisen kriisin syntymisen nyt, kun Euroopalla on edessään valtavia haasteita, mutta komission ei pidä kuitenkaan tulkita tätä armahdusta avoimeksi luottamuksen osoitukseksi.
Suosionosoituksia

Puerta
Arvoisa puhemies, voin kertoa teille ryhmäni puolesta, että me toivomme, että näiden Euroopan parlamentin äänestysten ja päätösten ainoita voittajia ovat Euroopan kansalaiset, eurooppalainen demokratia ja avoimuus, joka on ehdottoman välttämätöntä, olipa kyse sitten vaaleja edeltävästä tai vaalien jälkeisestä ajasta.
Toivomme, että tästä hetkestä ja näistä Euroopan parlamentin päätöksistä lähtien tämän toimielimen uskottavuus paranisi ja se olisi yhteydessä kansalaisten todelliseen elämään, että komission poliittinen valvonta lisääntyisi ja että talousarvion valvontavaliokunta voisi työskennellä asianmukaisissa oloissa. Minun on lisättävä tämän ryhmäni yhteisen julkilausuman osalta, että muiden ryhmien tavoin keskuudessamme on esiintynyt erilaisia näkemyksiä, monenlaisia mielipiteitä.
Ryhmän enemmistö katsoo, että komission varainhoito ansaitsee epäluottamuslauseen. Näin ollen se aikoo äänestää epäluottamuslauseen puolesta. Jotkut jäsenet aikovat äänestää sitä vastaan, ja toiset jäsenet - joita on huomattava määrä, joskaan ei enemmistö, ja joihin minä lukeudun - ovat sitä mieltä, että koska poliittista elämäämme ja toimielintämme on kaiken aikaa välineellistetty epäluottamuslauseilla, emme aio osallistua äänestykseen.
Tämän asian me toteamme ja ilmoitamme, jotta se merkittäisiin tämän istunnon pöytäkirjaan.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, mikäli parlamentti antaa komissiolle nyt luottamuslauseen, se ottaa itselleen poliittisen vastuun komission menneisyydestä. Komissio ei ole halunnut ottaa sitä vastuuta, se on rajoittunut tulevaisuutta koskeviin ehdotuksiin. Minulla on kaksi huomautusta hyväksytystä päätöslauselmasta. Tietyt joulukuussa käsitellyt asiat heitetään roskakoriin, eli äänestämme toisin kuin silloin, ja mikä pahinta, hyvät kollegat, luovumme omista valtuuksistamme ja omasta vallastamme antamalla asiantuntijakomitean arvioida täällä tehdyt virheet.
Suosionosoituksia
Se on häpeällistä eikä parlamentin arvon mukaista. Sensuroimme itse itseämme. Sitä nimitetään sitten parlamentin auktoriteetin vahvistamiseksi! Ryhmäni on aina tehnyt selväksi sen, että päälinjamme on se, että tämän komission on erottava, että se ei voi nauttia luottamustamme. Ei vain taloudellisten skandaalien vuoksi vaan sen monilla eri alueilla harjoittaman politiikan vuoksi, mainitsen muutamia esimerkkejä: BSE, geneettisesti muunneltu ravinto, joka tuodaan markkinoille, ja monet muut asiat.
Sanomme siis: tämä komissio ei nauti luottamustamme ja koko ryhmämme tukee epäluottamuslausetta.
Suosionosoituksia

Lalumière
Arvoisa puhemies, juuri hyväksytyn päätöslauselman teksti on hyvä. Luja, jopa ankara, vaativa. Se sisältää myös monia vaatimuksia ja ehdotuksia. Otamme huomioon puheenjohtaja Santerin sanat hänen tunnustaessaan tehdyt virheet ja luvatessaan uudistuksia. Poliittinen ilmapiiri ei ole tietysti missään nimessä puhdistunut. Pettymyksemme ja arvostelumme ei ole lieventynyt. Luottamuksen palautuminen vaatii aikaa.
Onko epäluottamuslause hyväksyttävä? Ryhmämme on jo aikaisemmin tehnyt niin. Epäluottamuslauseen hyväksyminen nyt olisi kuitenkin liian voimakas ele, se ei sopisi tähän tilanteeseen ja se uhkaisi toimielinten vakautta. Otamme huomioon myös aikataulun. Tiedämme, että nykyinen komissio päättää joka tapauksessa toimikautensa vuoden lopussa.
Näistä kaikista syistä ryhmämme enemmistö - asiasta ei olla yksimielisiä - ryhmämme enemmistö ei hyväksy epäluottamuslausetta.
Suosionosoituksia

Bonde
Arvoisa puhemies, syyllisyydellä ja vastuulla on eroa. Joku voi olla vastuussa olematta syyllinen. Kansakuntien Eurooppa ei ota kantaa siihen, kuka on syyllinen. Jätämme sen virkamiesten ja tuomioistuimen tehtäväksi. Äänestämme komissiolle annettavan epäluottamuslauseen puolesta, koska koko komissiolla on vastuu ja sen on kannettava jatkossakin vastuu siitä, että niin paljon on mennyt pieleen ja että niin käy jatkossakin. Jos poliittinen johto ei kanna vastuuta, ei vastuuta ole. Talousarvio toimii silloin itsepalveluperiaatteella. Suurin ongelma on, että puheenjohtaja Santer ja hänen kollegansa eivät aiheuta itse ongelmia menetysten, hävikkien, petosten ja lahjonnan myötä, vaan antavat muiden tehdä sen. Puheenjohtaja Santer on vankina omassa linnassaan. Henkilöstökomissaaria pidetään vankina. Henkilöstöjohtajaa pidetään vankina. Vangit voidaan vapauttaa vain epäluottamuslauseen avulla, ja vain se voi luoda uuden kulttuurin, johon kuuluu avoimuus, läheisyys ja demokratia sulkeutuneisuuden, ylimielisyyden ja byrokratian sijaan. Puheenjohtaja Santer toimi päättäväisesti silloin, kun niin ei olisi pitänyt tehdä, eikä hän toiminut päättäväisesti silloin, kun sitä olisi tarvittu. Hän erotti virkamiehen, koska tämä luovutti asiakirjan kansan valitsemalle henkilölle. Hänen pitäisi pikemminkin erottaa sellainen henkilö, joka ei anna kansan valitsemalle henkilölle sitä, minkä kansa haluaa. Sen vuoksi myös Kansakuntien Eurooppa haluaa erottaa puheenjohtaja Santerin johtaman komission tänään.
Suosionosoituksia

Muscardini
Arvoisa puhemies, olemme yhdistäneet voimamme vastustaaksemme talousarviota koskevan vastuuvapauden myöntämistä, ja erilaisilla kysymyksillä olemme nostaneet esiin ongelman, joka koskee tiettyjen toimintojen laillisuutta. Emme siis yritä perustella hallinnossa esiintyviä virheitä tai puutteita ja pyydämme, että kaikki, joiden vastuualueesta on kyse, tekevät tarvittavat johtopäätökset poliittisen vastuun tasolla, mutta Alleanza Nazionale - joka äänestää yhtenäisenä - ei ole valmis yhtymään niihin, jotka hallinnollisen puhdistuksen nimissä todellisuudessa joko hyökkäävät toimielimiä itseään vastaan tai yrittävät käydä valtataistelua saadakseen toimielimestä otteen.
Nyt kun Brasilian markkinoilla kuohuu, komissiolle annettu kielteinen vastaus vahingoittaisi kenties peruuttamattomasti euron uskottavuutta ja aiheuttaisi sitä kautta vakavaa vahinkoa unionimme täydentämiselle ja luultavasti köyhdyttäisi kansalaisiamme lisää.
Mitä komissioon ja parlamenttiin tulee, niiden on lisättävä yhä enemmän vastavuoroista avoimuuttaan ja yhteistyöhalukkuuttaan Euroopan kansalaisten edun nimissä, koska näille kahdelle toimielimelle on annettu tehtäväksi toteuttaa euro samoin kuin tuo poliittinen unioni, jota ilman talous ei voi koskaan olla suunnitelmallista ja työttömyyden vastainen taistelu pysyy kuolleena kirjaimena. Odotamme nyt, että kaikki täyttävät velvollisuutensa vastuullisella ja poliittisella tavalla.

Puhemies
Siirrymme äänestykseen epäluottamuslauseesta Euroopan komissiolle B4-0053/99.(Parlamentti hylkäsi epäluottamuslauseen Euroopan komissiolle.)

Gutiérrez Díaz
Arvoisa puhemies, minun on pahoiteltava sitä, että vaikka asia käsitellään yhdellä kertaa, parlamentin puhemies ei antanut minulle puheenvuoroa, vaikka olin pyytänyt sitä hyvissä ajoin. Arvoisa puhemies, haluan työjärjestyksen mukaisesti todeta, että olin läsnä parlamentissa, mutten äänestänyt. Näin ollen, arvoisa puhemies, haluan, että pöytäkirjaan merkitään, että olin läsnä istuntosalissa, etten äänestänyt ja etten äänestänyt siitä syystä, arvoisa puhemies, että olen eri mieltä koko siitä prosessista, joka on johtanut tähän epäluottamuslauseeseen. Näin ollen ilmaisen tässä myös sen, että vastustan koko prosessia. Kiitän teitä, arvoisa puhemies, ja kertokaa puhemies Gil-Roblesille, kuinka tyytymätön olen siihen, ettei hän myöntänyt minulle puheenvuoroa sopivana ajankohtana.

Posselt
Arvoisa puhemies, olemme seuranneet täällä tänään näytelmää, joka tietenkin toisaalta on normaali ja laillinen parlamentaarinen menettelytapa mutta joka toisaalta oli valitsijoiden kannalta erittäin valitettava, sillä sosialistiryhmä on pitänyt skandaalikomissaarinsa täysin salassa, mistä puolestaan muodostuu skandaali, jonka kanssa saamme tulevina kuukausina kamppailla. Muutamilla epäluottamuslauseäänestyksessä annetuilla eriävillä äänillä ei ole sen kannalta mitään merkitystä. Aiomme edelleenkin puhua avoimuuden, puhtauden, demokratian ja parlamentin oikeuksien vahvistamisen puolesta, sopi se sitten joillekin sosialisteille tai ei.

Berthu
 Sen jälkeen, kun Euroopan parlamentin jäsenten enemmistö, joiden joukossa oli Kansakuntien Eurooppa -ryhmä, kieltäytyi myöntämästä komissiolle vastuuvapautta talousarvion toteuttamisesta vuoden 1996 osalta lukuisten hallinnollisten virheiden, petosten ja yleisen avoimuuden puutteen vuoksi, olemme havainneet parlamentin taholta joitakin pyrkimyksiä siirtää mielenkiinto muihin asioihin ja verukkeita, joilla on yritetty välttää tämän toiminnan looginen seuraus, epäluottamuslauseen antaminen.
Ensiksi esitettiin päätöslauselma, joka kohdistettiin nimeltä mainiten tiettyihin komissaareihin ja jolla pyrittiin poistamaan se riski, että komissiolle annettaisiin yleinen epäluottamuslause. Tämä ensimmäinen juoni epäonnistui. Sosialistiryhmä teki samaan aikaan vilpillisen epäluottamuslause-esityksen, jonka tarkoituksena oli tehdä tyhjäksi vastustajien aikeet ja joka peruutettiin viime hetkellä. Onneksi kuitenkin myös tämä toinen juoni epäonnistui, koska Kansakuntien Eurooppa -ryhmä oli sillä välin tehnyt toisen ja tällä kertaa aidon epäluottamuslause-esityksen.
Lopuksi tehtiin päätöslauselmaesitys, jonka tarkoituksena oli tuoda keskusteluun ajatus " asiantuntijakomitean" perustamisesta. Tämä kolmas juoni onnistui näennäisesti, koska päätöslauselma hyväksyttiin juuri äsken. Todellisuudessa se kuitenkin vähentää parlamentin uskottavuutta.
Juuri hyväksymämme elin ei itse asiassa ole edes parlamentin tutkintavaliokunta vaan pelkkä viisaiden komitea, joka asetetaan " parlamentin ja komission alaisuuteen" , kuten päätöslauselmassa täsmennetään. Toisin sanoen komitea on ainakin osaksi riippuvainen siitä toimielimestä, jonka hallintoa sen on valvottava. Parlamentin toimivallan täydellinen hylkääminen tuo päivänvaloon Euroopan parlamentin ja komission välillä olevan vanhan rikoskumppanuuden, jolla pyritään edistämään federalismin asiaa mihin hintaan tahansa.
Kansakuntien Eurooppa -ryhmä on sitä mieltä, että komission virheet ovat niin vakavia, selviä ja toistuvia, että niiden perusteella on annettava epäluottamuslause. Tällä menettelyllä haluamme asettaa kyseenalaiseksi federalistisen rikoskumppanuuden järjestelmän, joka on aiheuttanut kaikki nykyiset holtittomuudet. Ja olemme iloisia siitä, että epäluottamuslauseemme sai 232: n Euroopan parlamentin jäsenen kannatuksen (293: n vastustaessa sitä), mikä varmasti osoittaa, ottaen huomioon tavanomaiset vaihtelut julkisen mielipiteen ja parlamentin näkemysten välillä, että kansalaisten vahva enemmistö on meidän kannallamme.

Barros Moura, Campos, Candal, Correia, Damião, Lage, Marinho, Moniz, Torres Couto ja Torres Marques
Tänään toimitetut äänestykset päättävät komission elinvoimaa ja tehokkuutta uhanneen institutionaalisen kriisin, joka johtui siitä, että parlamentti epäsi vastuuvapauden varainhoitovuoden 1996 osalta.
Hyväksyessään sosialistiryhmän, ARE-ryhmän ja GUE-ryhmän kompromissipäätöslauselman äänin 319 puolesta, 157 vastaan ja 54 tyhjää Euroopan parlamentti osoitti Euroopan komission puheenjohtajan Jacques Santerin sanoin " auktoriteettinsa ja kykynsä valvontaan" . Sosialistiryhmän kompromissipäätöslauselmaa ei kuitenkaan voida pitää avoimena sekkinä komissiolle. Päinvastoin se velvoittaa komission ryhtymään hallintoa ja varojen käyttöä koskeviin kunnianhimoisiin uudistuksiin sekä perusteellisiin tutkimuksiin kaikkien viime viikkoina esitettyjen väärinkäytöksiä koskevien syytteiden osalta, jotta voitaisiin selvittää, ovatko ne perusteltuja. Ne mietinnöt, joissa tutkimusten tulokset julkistetaan, on esiteltävä hyvin lyhyellä aikavälillä, 15. maaliskuuta mennessä.
Sosialistiryhmä seurasi näin poikkeuksetta jo joulukuun täysistunnossa noudattamaansa menettelytapaa, jonka tavoitteet olivat johdonmukaisia: säilyttää toimielinten välinen tasapaino tilanteessa, joka on Euroopan tulevaisuuden kannalta merkittävä, sekä estää PPE-ryhmän tietyt puolueelliset toimet, joihin pyrittiin esittämällä eräitä komissaareja koskevia henkilökohtaisia vihjauksia, mikä on ymmärrettävä suorana hyökkäyksenä Euroopan unionissa enemmistönä olevia sosialistihallituksia vastaan.
Koska portugalilaiset sosialistit olivat vakuuttuneita siitä, että oli tarpeellista säilyttää luottamus komissioon, jotta Agenda 2000: n sisältämät uudistukset voitaisiin toteuttaa Etelä-Euroopan valtioiden kannalta suotuisammin kuin eräät Pohjois-Euroopan valtiot esittävät, he päättivät äänestää vastuuvapauden myöntämisen puolesta joulukuun täysistunnossa aivan kuten he nytkin päättivät tukea sosialistiryhmän esittämän epäluottamuslauseen peruuttamista, koska toivotut strategiset tavoitteet saavutettiin.
Portugalilaiset sosialistit arvostelevat kuitenkin ankarasti kaikkia niitä parlamentin jäseniä - niin portugalilaisia kuin muitakin - sekä ryhmien jäseniä, jotka ovat valitsemassa epävakauteen johtavaa tuhon tietä sen sijaan, että ne seuraisivat asialliseen kritiikkiin perustuvaa rakentavaa tietä, jota pitkin kulkemalla tarpeelliset uudistukset saadaan toteutettua.
Yhtä tärkeä hetki oli oikeistolaisen Kansakuntien Eurooppa -ryhmän esittämän epäluottamuslauseen kumoutuminen sosialistiryhmän peruutettua epäluottamuslauseensa. Tämän epäluottamuslausetta koskeneen äänestyksen tulokset (232 puolesta, 293 vastaan ja 27 tyhjää) todistavat, että on olemassa poliittisia voimia, joiden tavoitteiden mukaista on vaikuttaa komission toimintaan kielteisesti sen toimikauden viimeisellä jaksolla. Vaikka äänet eivät riittäneetkään komission kaatamiseen, niiden aiheuttamat seuraukset olivat - se myönnettäköön - vakavia. Portugalilaiset sosialistit pyrkivät kriisin aikana jatkuvasti puolustamaan Portugalin ja Euroopan yleisiä etuja, joiden kannalta komission kaatuminen vain muutamaa kuukautta ennen heinäkuussa toimitettavia Euroopan parlamentin vaaleja olisi ollut epäsuotuisaa.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
Tanskalaiset sosiaalidemokraatit ovat tyytyväisiä siihen, että komissio on tänään sitoutunut suunnitelmaan, joka muuttaa nopeasti komission yrityskulttuuria ja parantaa sen moraalia. Olemme sitä mieltä, että joko uuden sisäisen petosten vastaisen torjuntaviraston tai kansallisen poliisiviranomaisen on tutkittava jokainen epäilys hairahduksista, petoksista ja huijauksista. Joka tapauksessa neuvostoa on kehotettava toimimaan perustamissopimuksen 160 artiklan mukaan, jossa sanotaan, että jos komission jäsen on syyllistynyt vakavaan rikkomukseen, yhteisön tuomioistuin voi neuvoston tai komission pyynnöstä päättää, että hänet erotetaan. Tämä mahdollisuus on nimenomaan neuvostolla ja komissiolla. Parlamentilla ei sitä vielä ole, vaikka sen myöntämistä myös parlamentille on harkittava tulevaisuudessa tehtävän perustamissopimuksen muutoksella. Siten voimme tutkia asioita perusteellisesti putoamatta pyrstöllemme lehdistön pikaoikeudenkäyntien vuoksi. Jotta tätä mahdollisuutta voitaisiin kuitenkin käyttää, Jacques Santerin on luonnollisesti tunnettava vastuunsa komission puheenjohtajana. Seuraamme hyvin tarkkaan sitä, miten komissio noudattaa sitä toimintasuunnitelmaa, josta olemme tänään päättäneet. Komission on myös pohdittava kaikkien komission huippuvirkamiesten vaihtamista, jotta myrsky saataisiin laantumaan. Tuemme Erkki Liikasen työtä henkilöstöuudistuksen parissa, sillä se on hyvin keskeistä koko selvitystyön kannalta.

Spiers
Äänestin sosialistien, GUE-ryhmän ja ARE-ryhmän yhteisen päätöslauselmaesityksen puolesta ja PPE-ryhmän, ELDR-ryhmän ja vihreiden yhteistä päätöslauselmaesitystä vastaan.
Kahden sosialistikomissaarin nimen mainitsemisen syyt olivat selvästi poliittisia. Monia muiden poliittisten puolueiden komissaareja vastaan on aivan yhtä vakavia syytöksiä huonosta hallinnosta. Kaikkia näitä pitää tutkia perusteellisesti ja nopeasti ja, jos komissaarit ovat syyllistyneet selvästi hallinnollisiin väärinkäytöksiin tai lahjontaan, heidän on lähdettävä.
Sosialistien yhteisessä päätöslauselmaesityksessä vaaditaan EY: n perustamissopimuksen 160 artiklan käyttämistä kelvottomien komissaarien pois raivaamiseen. Pidän tätä myönteisenä. Komissio on kuitenkin poliittinen elin, Euroopan tason versio kansallisesta hallituksesta. Missä tahansa demokraattisessa hallituksessa ministereiden, jotka eivät kykene vastaamaan sellaisiin vakaviin syytöksiin, joita on esitetty joitakin komissaareja vastaan, olisi erottava tai heidät erotettaisiin. Toivon, että EU voi nyt ryhtyä toimeen tällaisen demokraattisen vastuuvelvollisuuden kulttuurin saavuttamiseksi.
Pidän myönteisenä sopimusta riippumattomien asiantuntijoiden komitean muodostamista tarkastelemaan sitä, miten (tai miten huonosti) komissio hallinnoi varojaan ja henkilöstöään. On kummallista, että parlamentti on katsonut tarpeelliseksi tehdä niin laaja-alaisen kyselyn. Mikään poliittinen järjestelmä ei voi toimia, ellei voida kohtuullisessa määrin olettaa, että sen viranomaiset ovat rehellisiä ja päteviä. Komission on nyt varmistettava, että se ottaa käyttöön asianmukaiset hallintokäytännöt. Työpaikat on annettava ja sopimukset on tehtävä ansioiden perusteella, ei kansallisuuden tai henkilökohtaisen ystävyyden perusteella.
Epäluottamuslause
Bloch von Blottnitz
Arvoisa puhemies, tänään ei ollut oikeastaan kyse siitä - ja se on osoitus siitä, kuinka oikein ryhmämme menetteli äänestäessään epäluottamuslauseen puolesta - ei siis ollut kyse siitä, että komissio totesi toimineensa taitamattomasti tai olevansa oman avoimuutensa uhri. Tämä osoittaa jälleen kerran, että komissio on ja oli kyvytön tajuamaan poliittista ulottuvuutta. Komissio on palannut esidemokraattiseen ajattelutapaan. Se ei pystynyt toimimaan järkevästi näiden katastrofaalisten tapahtumien aikana.
Kyse ei osaltamme ollut ainoastaan sukulaisten suosimisesta ja korruptiosta. Kyse ei myöskään ollut siitä, että komissiolla on ja oli selvä poliittinen tehtävä, josta se ei viime aikoina ole pystynyt selviytymään enää millään tavalla. Olimme varsin hyvin tietoisia asiassa piilevästä vaarasta, siitä, että ongelmat ruokkisivat kansallismielistä suuntausta. Koska haluamme vahvan Euroopan ja koska tarvitsemme vahvan komission, emme voineet muuta, kuin esittää komissiolle epäluottamuksemme. Toivomme, että komissio ainakin otti opikseen ja ymmärsi, että elämme demokratiassa ja että tämän esidemokraattisen ajattelun ja toiminnan on vihdoinkin loputtava, ja toivomme, että komissio vihdoinkin tajuaisi ottaa vastuun siitä, että vahvaa Eurooppaa ei voi luoda sukulaisten suosimisella, korruptiolla ja skandaaleilla.
Tästä syystä äänestimme tänään epäluottamuslauseen puolesta. Mielestämme on sääli, että sosialistiryhmä aloitti poliittisen pelin asialla, mutta peräytyikin sitten ratkaisevalla hetkellä. Käytös ei nakerra pelkästään Eurooppa-aatetta vaan myös voimaa, jota tarvitsemme Agenda 2000: n yhteydessä. Toivon vain, että komissiolla on viimeistään tämän äänestyksen osalta ryhtiä tehdä tarvittavat johtopäätökset ja että komissaarit, joihin syytökset kohdistuvat, eroavat.

Berthu
Arvoisa puhemies, se, että Kansakuntien Eurooppa -ryhmä on Hervé Fabre-Aubrespyn äänellä tehnyt aloitteen epäluottamuslauseen antamisesta Euroopan komission toiminnassa ilmi tulleiden kavallusten johdosta, johtuu siitä, että nämä virheet eivät ole mielestämme satunnaisia eivätkä yksittäisiä. Ne johtuvat todellisuudessa toimielinjärjestelmästä itsestään.
Komissio puolustelee itseään sillä, että se on saanut liian paljon tehtäviä, joiden hoitamiseen sen voimavarat eivät ole riittäneet. Kiellämme tämän tekosyyn, koska se kiire, jolla jäsenvaltioilta on riistetty toimivaltaa, on osa järjestelmää, jossa yritetään aina ehtiä kansakuntien legitiimien puolustusreaktioiden edelle. Lisäksi komissio on kaikkien toimielinten joukosta aina innokkaimmin harjoittanut tätä vastenmielistä politiikkaa. Ei tarvitse palata ajassa kovin pitkälle taaksepäin, niin löytää tuomioistuimen 12. toukokuuta 1998 antaman tuomion, jolla poistettiin kokonainen joukko budjettikohtia, joita komissio oli tukenut ilman oikeudellista perustaa. Joitakin kohtia, esimerkiksi Köyhyys-ohjelmia, oli jopa ryhdytty toteuttamaan, vaikka neuvosto vastusti niitä virallisesti. Tällainen oikeusvaltion periaatetta halveksuva asenne johtuu suoraan komission ylemmyydentunteesta neuvostoon kokoontuvia kansakuntia kohtaan. Se synnyttää väistämättä petollisuutta, ja juuri siihen kohdistamme epäluottamuslauseemme.
Euroopan toimielinjärjestelmässä komissiota on pitkään pidetty kansakuntien yläpuolella olevan edun vaalijana. Se on kieltäytynyt niiden toteuttamasta valvonnasta, se on tehnyt avoimuuden puutteesta harkitun strategian yhdentymistä varten ja se on antanut keskushallintonsa virkamiesten välitettäväksi suuria rahasummia. Näin Brysseliin on luotu otollinen alue petoksille, lahjonnalle, tuhlaukselle ja sukulaisten suosimiselle. Ja on käynyt niin kuin on odotettukin. Komission ympärille on muodostunut pieni likinäköinen maailma, jossa esiintyy kaikenlaisia vaikuttimia ja jossa ei piitata vähääkään kansalaisten huolenaiheista. Meistä on pelottavaa nähdä, että tälle pienelle maailmalle on annettu huomattavat valtuudet tehdä aloitteita Euroopan lainsäädäntöä ja hallintoa varten. Haluamme tehdä lopun tästä järjestelmästä ja palauttaa Euroopan toimielimet kansakuntien valvontaan.

Nordmann
Arvoisa puhemies, oikeudellisessa mielessä epäluottamusta ei hyväksytty, mutta poliittisessa mielessä epäluottamus on ilmeinen.
Äänestin epäluottamuksen puolesta. Se oli vaikea ja pakon sanelema ratkaisu, jonka tein vaistojeni vastaisesti. En tehnyt sitä halusta osallistua noitavainoon ja siltä osin olen pahoillani siitä, että rouva Cressonista tehtiin niin nopeasti syntipukki. Tein sen poliittisista syistä, koska puheenjohtaja Santerin ja rouva Greenin esittämä suunnitelma saa meidät kääntämään selkämme toimielinten vahvistamiselle, joka on nyt välttämätöntä laajentumisen vuoksi.
Komissio on mieluummin viisaiden holhottavana kuin todellisessa parlamentaarisessa valvonnassa, ja parlamentti luopuu väliaikaisesti valvontavallastaan, mutta jälleen kerran asiat jäävät ennallaan väliaikaisista muutoksista huolimatta. Arvoisa puhemies, olen pahoillani siitä, että komissio ja tietyt ryhmät ovat ryhtyneet pelaamaan tällaista peliä.
Koska haluan vahvat eurooppalaiset toimielimet vahvalle Euroopalle, äänestin epäluottamuksen puolesta.

Brinkhorst
Demokraatit 66 -puolue kannattaa vahvaa komissiota ja vahvaa Eurooppaa. Kuten herra Nordmann juuri sanoi, meillä oli vaikeuksia äänestää epäluottamuslauseen puolesta. Tämä komissio on luopunut riippumattomuudestaan antamalla tulevaisuutensa riippumattoman asiantuntijaryhmän käsiin. Emme halua tulla yhdistetyksi kaikkiin niihin kollegoihin, jotka vastustavat vahvaa Eurooppaa. Siksi meidän oli vaikea äänestää tämän epäluottamuslauseen puolesta. Siitä huolimatta, nyt on kyse tästä: minkälaisissa olosuhteissa Eurooppa voi vahvistua? Heikentyneen komission johdolla, jolla ei itse asiassa ole mahdollisuutta antaa tulevina vuosina todellisia ärsykkeitä Euroopalle, vai uuden elinvoimaisen komission johdolla? Siksi D66-puolue äänesti loppujen lopuksi epäluottamuslauseen puolesta, mutta älköön kukaan epäilkö meitä, meidän mielestämme on kyse demokratian, määräysvallan ja voiman lisäämisestä Euroopan unionissa eikä sen toimielinten heikentämisestä.

Berès
Arvoisa puhemies, ranskalaiset sosialistit kieltäytyvät antamasta vapaita valtuuksia Jacques Santerin komissiolle.
He ovat koko Euroopan parlamentin ja toimeenpanosta vastaavan komission välisen kriisin ajan pyrkineet ensinnäkin siihen, että komissio on kollegiaalisesti vastuussa ja että syyttömyyden oletusta kunnioitetaan. Tarkkuusammunta ei ole parlamentaarisen valvonnan keino. He ovat myös pyrkineet esiintymään yhtenäisesti ja löytämään perustan mahdollisimman laajalle yksimielisyydelle sosialistiryhmän sisällä.
He valittelevat sitä, että komission puheenjohtaja on viivyttänyt niin pitkään kollegion yhteisvastuun ilmaisemista ja ehdotusten tekemistä parlamentille keinoista, joilla komission hallintoa voitaisiin parantaa. He valittelevat sitä, että sekavan tilanteen on pitänyt kehittyä näin pitkälle, ennen kuin komission puheenjohtaja on lopulta puuttunut toimielimessään esiintyviin epäkohtiin, mikä on hänen velvollisuutensa.
Mitä tästä kriisistä voidaan oppia? Petosten, lahjonnan ja säännönvastaisuuksien torjuntaa on harjoitettava päättäväisesti, ja siihen tarvittavia keinoja on vahvistettava. Komission kollegiaalista vastuuta on lujitettava. Se on yhteisön yhtenäisyyden takaaja ja yhteisen hallinnollisen kulttuurin sulatusuuni. Muussa tapauksessa vaalien perusteella kulloinkin määräytyvät enemmistöt voisivat valita aina jonkun komissaarin syntipukikseen. Komission johdossa on oltava vahva poliittinen persoona. Poliittinen unioni maksaa nyt siitä virheestä, jonka neuvosto teki hyväksyessään heikon puheenjohtajan nimityksen brittiläisten konservatiivien painostuksesta.
Olen päättämässä puheenvuoroani, arvoisa puhemies. Olisi ollut järjetöntä, jos sosialistit olisivat tuhlanneet äänestykseen raskaimman käytettävissään olevan poliittisen aseen. Olemme vahvasti edesauttaneet vahinkojen rajoittamista. Kuljettavana on vielä pitkä tie. Juuri hyväksymämme päätöslauselma avaa tämän tien, mutta sosialistit pitävät kuitenkin hyvänä puolena tässä mielettömäksi muuttuneessa kehityksessä sitä, että se on tuonut esille sen, että unionin toimielimet on uudistettava kiireellisesti ennen minkäänlaista laajentumista.

Ripa di Meana
Arvoisa puhemies, vaikka suhtaudunkin hyvin kriittisesti komission toimintaan muiden yhtyneen vasemmiston ja vihreän vasemmiston ryhmän edustajien lailla, en osallistunut äänestykseen päätöslauselmista, jotka koskevat vastuuvapauden myöntämistä vuoden 1996 osalta sekä epäluottamuslausetta, koska en yhdy yhteenkään esitetyistä asiakirjoista.

Spaak
Arvoisa puhemies, järkkymätön eurooppalainen vakaumukseni sai minut puoltamaan epäluottamuslausetta komissiolle. Olen todellakin sitä mieltä, että komission itsensä - sosialistiryhmän tuella - aiheuttama kriisitilanne edellyttää epäluottamuslausetta toimielimen pelastamiseksi.
Epäluottamuslause on aiheellinen erityisesti siksi, että komissio ei ole ymmärtänyt seuraavaa tosiasiaa tai se on ymmärtänyt sen liian myöhään: Maastrichtin sopimus ja Amsterdamin sopimuksen tulevat määräykset tekevät Euroopan parlamentista todellisen poliittisen toimielimen, jonka velvollisuutena on hoitaa poliittinen vastuunsa.
Puheenjohtaja Santerin ehdotukset komission avoimuuden ja toiminnan parantamiseksi esitettiin liian myöhään ja kriisitilanteessa, jossa niitä ei voida toteuttaa harkitusti. Sosialistien päätöslauselman 1 kohdan mukainen seurantakomitea merkitsee komission ja parlamentin asettamista holhouksen alaiseksi. Se ei ole hyväksyttävää.
Ehdottomasti tärkein asia on nyt se, että toimielinten välisessä tasapainossa on palautetta arvovalta sille toimielimelle, joka on Euroopan unionin kehitystä eteenpäin vievä voima silloin, kun se toimii yhteisymmärryksessä Euroopan parlamentin kanssa. Tällaisen komission on oltava vahva, yhteisvastuullinen ja riippumaton sekä neuvoston, parlamentin ja Euroopan kansalaisten kunnioittama.
Meidän kaikkien olisi nyt tämän keskustelun päätteeksi pohdittava seuraavaa kysymystä: olenko minä todella edistänyt unionin kehitystä omalla asenteellani? Oma ääneni oli selvä vastaus tähän kysymykseen.
Suosionosoituksia

Schulz (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, täällä parlamentissa on viime päivinä ja myös tänään taktikoitu ylen määrin. Taktikointi on hallinnut parlamentin poliittisten johtohahmojen käytöstä. Tämä on siirtänyt hiukan huomiota pois siitä seikasta, että epäluottamuslauseäänestyksessä on kyse hyvin yksinkertaisesta asiasta. Luottaako valittu kansanedustuslaitos vielä riittävästi unionin keskeisen toimeenpanoelimen ohjaus- ja johtamiskykyyn? Tähän kysymykseen voi vastata kahdella tavalla, kyllä tai ei. Ja kun on kuunnellut puheenjohtaja Santeria maanantaina, kun on kuunnellut häntä menneinä viikkoina ja kun on nähnyt taas tänään hänen käytöksensä, voi mielestäni tulla vain siihen johtopäätökseen, että enää ei ole luottamusta tämän komission ja näiden puheenjohtajien johtamiskykyyn, kun otetaan huomioon edessämme olevat suuret tehtävät.
Tätä parlamentin pitäisi pohtia, ei taktisia kiemuroita. Samaa mieltä on myös valtaosa Saksan liittotasavallan sosiaalidemokraattisista kollegoistani. Siksi emme nähneet mitään muuta mahdollisuutta kuin täyttää parlamentaarinen velvollisuutemme ilmoittaa Euroopan unionin keskeiselle hallintoelimelle, että eivät ne, jotka ilmaisevat epäluottamuksensa, aiheuta institutionaalista kriisiä, vaan ne, jotka hoitavat korkea-arvoisen ja tärkeän tehtävänsä puutteellisesti ja riittämättömästi.
Ryhmäni johtaja totesi täällä, että hän on peruuttanut sosiaalidemokraattisen ryhmän epäluottamuslauseen. Se ei pidä paikkaansa! Esitys tuli sosiaalidemokraattisen ryhmän yksittäisiltä jäseniltä. Pyydän, että tämä merkitään pöytäkirjaan.

von Habsburg (PPE).
Arvoisa puhemies, jouduin valitettavasti äänestämään komissiolle esitetyn epäluottamuslauseen puolesta. Kun otetaan huomioon nykyinen oikeusjärjestelmä, minulle ei jää muuta vaihtoehtoa, koska komissiossa on sellaisia henkilöitä kuten komissaari Cresson tai komissaari Marín, jotka eivät toimintansa ja henkilökohtaisten ominaisuuksiensa vuoksi näytä soveltuvan tehtäviinsä. Haluaisin korostaa, että ääneni ei ole suunnattu puheenjohtaja Santeria vastaan.
Se mitä tänään kävi ilmi, on demokratiavaje, jota eurooppalaisissa instituutioissa valitettavasti edelleenkin esiintyy. Instituutioita on uudistettava, jos Euroopassa todella halutaan saada aikaan poliittista kehitystä. Aikoinaan laaditun Tindemans-suunnitelman muodossa meillä on käytössämme esitys, joka on aivan yhtä ajankohtainen kuin vuosia sitten. Meidän ei siis tarvitse tehdä paljon tutkimustyötä tai perustaa viisasten alibivaliokuntia toteuttaaksemme piakkoin tuntuvan uudistuksen. Sen tehtävän edessä parlamentti tämän päivän tulosten valossa on, jotta yhtenäinen ja laajentunut Eurooppa pystyisi täyttämään tehtävänsä kansojemme puolesta ja myös maailmanrauhan puolesta tyydyttävällä tavalla eikä liian kaukana tulevaisuudessa.

Robles Piquer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmäni mielipiteet ovat jakautuneet, kuten enemmän tai vähemmän kaikissa ryhmissä. En näin ollen voi puhua ryhmäni puolesta, mutta voin kylläkin puhua - luulisin - sen suurin piirtein puolikkaan ryhmän puolesta, joka äänesti omaa päätöslauselmaamme vastaan, sen puolikkaan ryhmän, joka puolsi sosialistien päätöslauselmaa ja äänesti epäluottamuslausetta vastaan.
Minun on aluksi pyydettävä parlamentilta edes hiukan kohtuullisuutta. Eilisiltana yhdeksältä täällä käytiin eräs keskustelu, joka koski ystäväni ja maanmieheni herra Areition laatimaa valiokunta-aloitteista mietintöä. Komissaari Van Miert vastasi hänelle.
Tiedättekö, hyvät jäsenet, kuinka monta jäsentä oli klo 21.00 tässä istuntosalissa herra Areition seurana? Ei yhtäkään. Kun tilanne kerran on tämä, voiko parlamentti heittää ensimmäisen kiven?
Voiko se toisaalta heittää yksittäistä kiveä jonkun arvoisan komissaarin päälle, kun tiedämme aivan hyvin, että komissaarien kollegio on nimenomaan kollegio, yksi yksikkö, ja että - pidämmepä me siitä tai emme - säännöt ovat tällaiset ja meillä on velvollisuus noudattaa niitä?
Arvoisa puhemies, on toki monia asioita, jotka meidän on korjattava. Luotan siihen, että komissio, jonka puheenjohtajana on sellainen kunnian mies kuin puheenjohtaja Santer, kunnioittaa tekemiään lupauksia ja toteuttaa tarvittavat korjaustoimenpiteet toiminnassaan, joka, kuten tiedämme, ei ole täydellistä.
Kauan sitten eräät israelilaiset - puhun nyt Raamatun israelilaisista - halusivat saada temppelin sortumaan ja onnistuivat siinä. He onnistuivat siinä siten, että filistealaiset ja Simson kuolivat. Kuten olen sanonut ryhmälleni, en välitä filistealaisista lainkaan, en oman ryhmäni enkä muiden ryhmien filistealaisista. En välitä oikeastaan Simsonistakaan. Haluan kuitenkin pitää pystyssä sen temppelin, jonka me olemme vaivoin rakentaneet.

Lulling
Arvoisa puhemies, äänestin epäluottamuslausetta vastaan, koska muistelen Talleyrandin sanoneen, että kaikki, mikä on liioittelua, on merkityksetöntä.
Epäluottamuslauseen hyväksyminen olisi ollut liioiteltua sen jälkeen, kun olimme hyväksyneet lujan päätöslauselman paitsi komission toivoakseni myös parlamentin esimerkiksi hallinnollisen kulttuurin perinpohjaisesta uudistamisesta ja kun puheenjohtaja Santer oli sitoutunut yhtä lujasti puuttumaan kaikkiin tapauksiin, joissa esiintyy petoksia, hallinnollisia epäkohtia ja sukulaisten suosintaa, jotta syylliset saadaan edesvastuuseen kaikilla mahdollisilla tasoilla.
Olen iloinen havaitessani, että järki ja vastuuntunto ja niiden mukana Eurooppa veivät voiton. Santerin komissio on omaksunut hyvin vastuunsa poliittisella tasolla. Se on saanut aikaiseksi euron käyttöönoton, ja toivon, että niiden shokkien jälkeen, joita euro on jo kokenut viime päivinä ja joista ovat vastuussa tietyt parlamentissa olevat taikurioppilaat ja heidän politikointinsa, toivon, että eurosta tulee tämän äänestyksen jälkeen jälleen vahva valuutta, joka palvelee unionin kansalaisia.
Santerin komissio on antanut käsiteltäväksemme Agenda 2000: n. Parlamentin olisi keskityttävä Agenda 2000: ssa oleviin tärkeisiin ehdotuksiin, joista riippuu satojen miljoonien eurooppalaisten hyvinvointi ja joiden pitäisi kiinnostaa meitä paljon enemmän kuin sukulaisten suosiminen, josta on moitittu rouva Cressonia ja muita. Komissio on selvinnyt vahvistuneena tästä koettelemuksesta. Onnittelen sitä. Annan sille jälleen luottamukseni ja totean, että voittaja on tänään Eurooppa.

Bourlanges
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, mitä meidän oletettiin tekevän? Mitä me teimme? Meidän ei oletettu hyväksyvän epäluottamusta, koska kaiken tämän sekasorron perustana olevan epäluottamuslauseen esittämiselle oli selvä syy: luottamuksen antaminen komissiolle. Mitä me teimme? Teimme kolme asiaa.
Ensinnäkään emme hyväksyneet epäluottamusta mutta emme antaneet luottamusta. Parlamenttimme jäsenten keskuudesta ei löytynyt ehdotonta enemmistöä, joka olisi esittänyt luottamuksensa Santerin komissiolle. Komissio on käynnistänyt vaikean prosessin, jonka päätteeksi se ei saa luottamusta.
Päätimme myös komission teloittamisen sijasta jatkaa sen kiduttamista, mikä on raukkamaista. Se ei ole rohkeuden osoitus. Se ei ole toimielinten arvon mukaista. Ja lopuksi, raukkamaisuuden huipuksi päätimme siirtää kiduttamisen muiden tehtäväksi.
Me siis samanaikaisesti heikensimme komissiota ja luovuimme omien etuoikeuksiemme käytöstä. Tämä on surun päivä Euroopan unionin toimielimille.

Giansily
Arvoisa puhemies, en puoltanut epäluottamuslautta, toisin kuin valtaosa ryhmäni ranskalaisesta valtuuskunnasta. Epäluottamuslauseen tarkoituksena oli ilmeisesti keskeyttää vastuuvapauden epäämisprosessi, koska sen esittäjänä oli rouva Green. Hän leikki tulella, ja Hervé Fabre-Aubrespy torjui taitavasti hänen poliittisen iskunsa. Olen liian vanha näihin pikku leikkeihin, eivätkä ne enää edes huvita minua. Siksi en mennyt mukaan Villierinin kannattajien juoneen, joka johtui enemmän Euroopan kieltämisestä kuin muista syistä.
Kun euron käyttöönotosta on kulunut kaksi viikkoa, parlamenttimme ja Eurooppamme ansaitsevat paremman ratkaisun. Komissiota ei ole kuitenkaan vapautettu siitä, mitä se on meille velkaa, ja vastuuvapausmenettelyn jatkaminen on nyt sen ensisijainen tavoite. Siksi annan komissiolle tilaisuuden tavata meidät maaliskuussa ja toivon, että se on silloin pystynyt löytämään vastaukset sille esittämiimme kysymyksiin.

Wolf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, en ole huono häviäjä, kun totean, että teimme juuri oman maalin. Vuonna 1996 vastuuvapauden myötä ilmi tulleet vaikeudet ja loka piti pyyhkäistä pois luottamusäänestyksellä. Tätä luottamusäänestystä ei tullutkaan. Myös minä olen sitä mieltä, että comité des sages on kehno korvike. Meidän on nyt käytettävä käytettävissä oleva aika siihen, että pyrimme saamaan komission - käytävillä komissiosta käytettiin jo ilmausta dead man walking - tekemään edes välttämättömimmän sen puolesta, mitä herra Martens suurpiirteisesti täällä lupasi, jotta byrokratian ja teknokratian lopettaminen yleensä olisi mahdollista.
Jos parlamentti ei olisi näin suurella äänimäärällä ilmaissut epäluottamustaan, kohauttaisi komissio vain olkapäitään ja toteaisi: no niin, myrsky vesilasissa. Siksi olenkin tyytyväinen - ja harkitsin asiaa pitkään - että olin mukana aloitteenteossa ja että voimme nyt äänestää todellisesta epäluottamuksesta. Haluan vielä kerran painottaa - ja tässä kohtaa herra Berthu voi tulkita lausumaani - että pyrimme tällä aloitteella siihen, että saisimme Eurooppaan vahvan komission, todellista parlamentarismia, ja ettemme enää peittelisi heikkouksia teknokraattisilla ja byrokraattisilla menettelytavoilla, avoimuuden puutteella. Sillä avoimuuden puute on perisynti, siitäkin huolimatta, ettemme sen vuoksi pystyisi suhtautumaan välinpitämättömästi sukulaisten suosimiseen, huonoon taloudenpitoon ja petokseen.

Konrad
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, mikä on tilanne? 232 kollegaa on äänestänyt epäluottamuksen puolesta, 27 on pidättäytynyt äänestämästä. Periaatteessa 260 parlamentin jäsentä on ilmaissut, ettei luota komissioon. Siitä on pidettävä kiinni tällä hetkellä. Se on viesti!
Minä en ymmärrä lainkaan sitä, että neuvottelujen aikana keskustelu on siirtynyt puheenjohtaja Santerin lausuntojen vuoksi hallintorakenneuudistusten, kabinettien pienentämisen ja organisaatiouudistuksen suuntaan.
Tässä on kyse ensiksikin kahden komissaarin henkilökohtaisesta epäonnistumisesta: komissaari Cressonin ja komissaari Marínin. Tässä on kyse sukulaisten ja tuttavien suosimisesta ja tässä on kyse vastuun ottamisesta. Juuri se oli myös se kohta, joka esti minua ja monia muita ilmaisemasta luottamusta komissiota kohtaan.
Kysynkin: kuinka nyt edetään? Komission täytyy ottaa tämä äänestystulos huomioon. En voi kuvitella, että nyt jatketaan ikään kuin mitään ei olisi tapahtunut. Olen iloinen siitä, että Euroopan parlamentin CDU/CSU-puolueryhmä on yhtenäisesti äänestänyt tämän epäluottamuslauseen puolesta. PSE-ryhmä peittelee sitä, mitä komissio on tehnyt. Aion ja haluan täten myös vielä kerran nimenomaan korostaa ja kritisoida sitä.
Yksi asia tästä äänestystuloksesta jää kuitenkin jäljelle, nimittäin se, että toimielinten keskinäinen suhde on muuttunut jonkin verran. Kun siinä surullisessa tilanteessa, että epäluottamuslauseen taakse ei saatu enemmistöä, pidetään kiinni vielä kerran siitä, silloin tämän parlamentin CDU/CSU: n jäsenet ovat tehneet oikean päätöksen.

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, epäluottamuslauseen allekirjoittaneena olen tietenkin äänestänyt sen puolesta ja olen todellakin sitä mieltä, että epäluottamuslausetta tukeneiden suuri määrä - noin 40 % - osoittaa selvästi sen, että täällä ei ole enää laajaa enemmistöä komission puolella. Komissio selviää tästä keskustelusta vahingoittumattomana, poliittisesti se on kuollut. Epäluottamuslausetta kannattaneiden suurella joukolla on entistä vahvempi merkitys, koska täällä oli tosiasiassa enemmistöpuolueryhmien suuri yhteenliittymä. Ja kun ajatellaan sitä, että BSE-epäluottamuslauseen yhteydessä epäluottamuslauseen kannattajien määrä lähes kaksinkertaistui, on todellakin puhuttava suorastaan Euroopan komissioon kohdistuvan luottamuksen eroosiosta.
Se oli vaivalloinen askel Euroopan parlamentissa, mutta loikkasimme tiikerin tavoin eteenpäin ja valitettavasti päädyimme lattialle kynnysmattona, sillä Euroopan parlamentti on valitettavasti todellakin luovuttanut valvontaoikeutensa niin sanotulle asiantuntijakomitealle ja siten asettanut itsensä holhouksen alaiseksi. Toivon, että tämä ei johda Euroopan parlamentin uskottavuuden katoamiseen, ja pidän valitettavana ennen kaikkea suurten enemmistöpuolueryhmien taktikointia. Epäluottamuslause sai kyllä laajan tuen, mutta täällä ei ole kyse siitä, että tutkitaan perusteellisemmin sitä, mitä asiantuntijakomitealle on määrä tapahtua, vaan tänään olisi pitänyt tehdä poliittisia päätelmiä. Siten olen allekirjoittaneena tyytyväinen epäluottamuslauseen tulokseen, sillä se oli voimakas varoitus komissiolle.

Cardona
1. Ääntäni ei voida pitää luottamuslauseena komissiolle, koska se ei ole sen tarkoitus. Emme ole myöskään äänestämässä luottamuslause-esityksestä, koska myös se on mahdotonta.
2.Koko edellisessä täysistunnossa alkanut menettely on ollut alusta lähtien sekava, ja minusta on oikeutettua saattaa nyt PSE-ryhmä ja sen puheenjohtaja vastuuseen menettelyn päätymisestä tilanteeseen, joka ei ole hyväksi Euroopan unionin tai sen toimielinten maineelle.3.Syyt, joihin Euroopan unionissa voidaan vedota valtiota koskevista syistä ja puhtaasti kansallista etua koskevista syistä, ovat - suoraan sanottuna - syy äänestyskäyttäytymiselleni. Tämä varsin dantelainen menettely, jonka piirteet ovat epäselvät, näyttää minusta kätkevän taakseen tiettyjä aikeita, joiden tavoitteet ovat varmasti sopimattomia. On muistettava, että tällä hetkellä käydään tärkeitä, erityisesti Agenda 2000: ta sekä rakenne- ja koheesiorahastoja koskevia neuvotteluja, jotka koskevat niitä unionin köyhimpiä maita, joihin Portugalikin lukeutuu.Mielestäni velvollisuuteni on kuitenkin sanoa, ettei komissio ole ymmärtääkseni täyttänyt sille uskottua tehtävää etenkään avoimuuden puutteen ja " moitteettoman varainhoidon periaatteen" toteuttamatta jättämisen takia, puhumattakaan muun muassa jatkuvista petosepäilyistä ja surullisenkuuluisasta BSE-kriisistä.
Nämä ovat siis kaiken kaikkiaan ne syyt, joiden vuoksi äänestän epäluottamuslausetta vastaan. Ääntäni ei tule käsittää - toistan - luottamuslauseena komissiolle.

Blot
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kannatamme Kansallisena rintamana epäluottamuslausetta Euroopan komissiolle niiden hallinnollisten säännönvastaisuuksien vuoksi, joista parlamentti on sitä syyttänyt ja joista se ei ole piitannut. Lisäisin kuitenkin, että minä allekirjoitin, samoin kuin herra Mégret ja herra Le Gallou, tämän epäluottamuslauseen itse asiassa herra Fabre-Aubrespyn nimenomaisesta pyynnöstä, mutta hän katsoi sittemmin paremmaksi poistaa nimemme kysymättä mielipidettämme, mitä valitan julkisesti.
Lisäksi olen havainnut, että PPE: n kristillisdemokraatit ja heidän liittolaisensa muodostavat sosialistien kanssa todellisen blokin, joka tukee komissiota koko maailmaa vastaan. Tämä järkyttävä liittoutuma niiden välillä, jotka väittävät olevansa oikeistolaisia, ja niiden välillä, jotka sanovat olevansa vasemmistolaisia, antaa komissiolle periaatteellisen enemmistön, kuten hyvin tiedetään. Se on mielestäni tappio demokratialle. Eurooppa näyttäytyy siis sellaisena kuin se on: teknokraattisena ja oligarkisena järjestönä.
Tässä Euroopassa kansalaisten, siis veronmaksajien, edut tavallaan kielletään. Koska parlamentin enemmistö ei antanut epäluottamuslausetta komissiolle, olen todellakin sitä mieltä, että enemmistö päätti loppujen lopuksi kieltää kansojen ja erityisesti Ranskan kansan edut. Minä olen siitä tietysti hyvin pahoillani.

Girão Pereira
Käsiteltävänä oleva epäluottamuslause johtuu suoraan parlamentin päätöksestä olla myöntämättä vastuuvapautta vuoden 1996 osalta. Koska parlamentti on päättänyt palauttaa koko kysymyksen asiasta vastaavaan valiokuntaan, epäluottamuslauseen esittäminen on mielestäni ennenaikaista.
Toisaalta komissio on esittänyt asianmukaisesti aikataulua noudattavan suunnitelman parlamentin kanssa yhteistyössä toteutettavista petosten vastaisista toimista. En voi myöskään äänestää epäluottamuslausetta koskevista päätöslauselmaesityksistä, ellei tiettyjä komissaareja kohtaan esitettyjä syytöksiä näytetä toteen perusteellisten tutkimusten avulla.
Lopuksi, Eurooppa on erittäin merkittävässä vaiheessa. Euron käyttöönoton jälkeen haasteenamme ovat Agenda 2000, YMP: n uudistus, laajentuminen sekä rakennerahastot, joiden merkitys on erityisesti koheesiomaiden kannalta tärkeä.
Äänestin epäluottamuslauseen antamista vastaan, jotta institutionaalinen kriisi vältettäisiin ja jotta avoimuutta ja vakautta ei kyseenalaistettaisi.

Fayot
Euroopan parlamentin luxemburgilaiset sosialistijäsenet antoivat tukensa komissiolle tuoden kuitenkin esille vakavan arvostelunsa ja huolestuneisuutensa tiettyjen rahoitus- ja hallintoasioiden hoidosta.
Tästä syystä he suhtautuivat myönteisesti puheenjohtaja Santerin viime maanantaina parlamentille esittämään kahdeksanosaiseen suunnitelmaan. Sosialistien päätöslauselmassa suositeltavat toimenpiteet varainhoidon ja hallinnon tervehdyttämiseksi ovat yhdenmukaisia komission puheenjohtajan suunnitelman kanssa.
Tämän vuoksi he hylkäsivät selvästi ja jyrkästi epäluottamuslauseen komissiolle vahvistaakseen komission asemaa sen toimikauden aikana. Jos komission halutaan parantavan hallintoaan, sille on annettava aikaa sen toteuttamiseen.
Päinvastoin kuin eräät, jotka käyttivät väärin hyväkseen vastuuvapausäänestystä heikentääkseen komissiota, sosialistit ovat aina painottaneet sitä, että komission on oltava vahva ja toimintakykyinen toimikautensa loppuun saakka.
Sosialistien epäluottamuslause oli luottamuslause komissiolle. Puheenjohtaja Santer pyysi itse vastuuvapautta koskevaa äänestystä edeltävänä päivänä joulukuussa, että parlamentin ja komission välisiä suhteita olisi selvennettävä. Ilman tätä sosialistien tekemää poliittista aloitetta Jacques Santerin esittämiä toimenpiteitä ei olisi koskaan toteutettu.
Epäluottamuslauseesta käytyjen keskustelujen myötä parlamenttiin on myös muodostunut vahvaa komissiota vastustava koalitio.
Tämä kirjava koalitio ulottuu CDU: sta ja Baijerin CSU: sta (jonka varapuheenjohtaja allekirjoitti Maastrichtin sopimusta vastustavan oikeiston epäluottamuslauseen) liberaalien kautta vihreisiin ja äärioikeistoon. Kun vaaleihin on aikaa kuusi kuukautta, se haluaa hyötyä mihin hintaan tahansa tästä vertaansa vailla olevasta noitavainosta, jonka kohteena oli kaikkein yllättävimpien huhujen mukaan myös itse puheenjohtaja Santer.
Tämä vastuuton koalitio on vahingoittanut paitsi komission arvovaltaa myös itse Euroopan unionia vastustaessaan poikkeuksellisen kiivaasti komissiota, jonka poliittinen tase on selvästi positiivinen nyt, kun euro on otettu käyttöön.

Alavanos
Ääni komissiolle annettavan epäluottamuslauseen puolesta on poliittinen kannanotto, jolla vastustetaan avoimuuden puutetta, huonoa hallintoa, byrokraattista ilmapiiriä, demokratiavajetta, Euroopan unionin kansalaisiin kohdistuvaa ylimielisyyttä ja yhteisön talousarvion eli eurooppalaisen veronmaksajan siivellä elävien yritysten ja konsulttien verkkoja. Se on poliittinen ääni, jolla puolustetaan sellaista voimakasta parlamenttia Euroopan unionissa, joka voi puuttua prosesseihin päättäväisesti ja rohkeasti.
Tämä ääni ei tarkoita epäluottamuslausetta kaikille komissaareille ja jokaiselle erikseen. Erityisesti minun pitää nyt tässä tilaisuudessa sanoa, että luottamusta nauttii edelleen kreikkalainen komissaari Christos Papoutsis, joka on saanut vastuulleen ongelma-aloja, joilla aiemmin esiintyi suuria skandaaleja ja huonoa hallintoa, kuten matkailun ja ydinenergian.

Féret
Äänestin komissiolle osoitetun epäluottamuslauseen puolesta, koska olen ensinnäkin sitä mieltä, että epäluottamuslauseen vastustaminen olisi merkinnyt luottamuksen antamista, mikä ei tuntunut järkevältä, kun otetaan huomioon paljastukset masentavista tapauksista, joissa on esiintynyt säännönvastaisuuksia, petoksia ja epäkohtia komission hallinnoimissa yhteisön eri politiikoissa.
Kieltäydyin lankeamasta sosialistien tekstin sudenkuoppaan, jolla pyritään ainoastaan peittämään komission vakavat virheet ja säilyttämään sen asema, ja olen sitä mieltä, että komissio on välittömästi asetettava poliittiseen vastuuseen, jota se on aina tähän asti onnistunut taitavasti välttelemään.
Äänestämällä epäluottamuksen puolesta puolustetaan parlamentin uskottavuutta, jota komissio halveksii antaessaan halukkaammin tietoja lehdistölle kuin Euroopan parlamentin valiokunnille.
Äänestämällä epäluottamuksen puolesta puolustetaan ennen kaikkea niiden Euroopan kansalaisten ja äänestäjien etuja, joiden rahoja on kavallettu ja haaskattu teknokraattisessa toimielimessä, joka vaikenee ja salailee ja joka ei ole tähän mennessä pystynyt hoitamaan tehtäväänsä.
Panos on merkittävä. Se on mielestäni ratkaiseva panos keskustelun selventämiseksi.

Anttila, Ryynänen ja Virrankoski
Me allekirjoittaneet äänestimme komissiolle esitettyä epäluottamuslausetta vastaan, koska ei ole osoitettu, että komissio olisi virantoimituksessaan syyllistynyt sellaiseen toimeen, jonka johdosta se olisi erotettava, vaikka hallinnossa onkin huomautettavaa.
Suomen edun mukaista on, että toimintakykyinen komissio on tasapainottamassa suurten jäsenmaiden valtaa suhteessa pieniin maihin loppusuoralla olevissa Agenda 2000 -neuvotteluissa, joissa maallamme on tärkeitä kansallisia etuja valvottavanaan.
Pidämme kuitenkin välttämättömänä, että komissio ryhtyy toimenpiteisiin parlamentin vaatimusten mukaisesti parantaakseen taloushallintoa ja selkeyttääkseen yksittäisten komissaarien vastuunjakoa. Epäselvyydet ja väärinkäytökset on selvitettävä ja asianosaiset saatettava vastuuseen.

Grosch
Parlamentille ja etenkin talousarvion valvontavaliokunnalle viime viikkoina välitetyt tiedot estävät minua säilyttämästä luottamustani tiettyjen komissaarien poliittiseen hallintoon. Parlamentti heikentyy luovuttaessaan komission valvontatehtävänsä asiantuntijakomitealle.
Äänestin tyhjää komissiota kokonaisuudessaan koskevassa epäluottamuslauseäänestyksessä, koska en voi tuomita koko toimielintä joidenkin henkilöiden toimien vuoksi. En myöskään halua osallistua tiettyjen ryhmien harjoittamaan poliittiseen peliin, johon vaikuttavat enemmän vaaleihin liittyvät edut näiden henkilöiden alueella kuin tilanteen objektiivinen arviointi.
Jos jokaisessa kriisissä on uudistuksen siemen, voimme omalla asenteellamme pakottaa komission lopettamaan tietyt kavallukset ja liiallisen byrokratian.

Bonde, Krarup ja Sandbæk
Kesäkuu-liike ja Kansanliike EY: tä vastaan (Folkbevægelsen mod EF) ovat äänestäneet pelkästään sen puolesta, että nimeämme yksittäisiä komissaareja, koska Euroopan parlamentin suurin ryhmä on ilmoittanut, että se äänestää vain heidän oman, epäluottamuslausetta koskevan ehdotuksensa puolesta, jos Euroopan parlamentin enemmistö arvostelee nimettyä komissaaria.
Syyllisyydellä ja vastuulla on eroa. Joku voi hyvinkin olla vastuussa - olematta syyllinen. Kesäkuu-liike ja Kansanliike eivät ota kantaa siihen, kuka on syyllinen. Jätämme sen virkamiesten ja tuomioistuimen tehtäväksi. Äänestämme komissiolle kollegiona annettavan epäluottamuslauseen puolesta, koska koko komissiolla on vastuu ja sen onkin kannettava vastuu siitä, että niin moni asia on mennyt pieleen ja niin käy jatkossakin. Jos poliittinen johto ei kanna vastuuta, ei vastuuta ole. Talousarvio toimii silloin noutopöytäperiaatteella.
Suurin ongelma on se, että puheenjohtaja Santer ja hänen kollegansa eivät aiheuta, vaan antavat muiden aiheuttaa itselleen ongelmia menetysten, hävikkien, petosten ja lahjonnan myötä. Santer on vankina omassa linnassaan. Henkilöstökomissaaria pidetään vankina. Henkilöstöjohtajaa pidetään vankina. Vangit voidaan vapauttaa vain epäluottamuslauseen avulla, ja vain se voi luoda uuden kulttuurin, johon kuuluu avoimuus, läheisyys ja demokratia sulkeutuneisuuden, ylimielisyyden ja byrokratian sijasta. Puheenjohtaja Santer toimi päättäväisesti silloin, kun niin ei olisi pitänyt tehdä, eikä hän toiminut päättäväisesti silloin, kun sitä olisi tarvittu. Hän erotti virkamiehen, koska tämä luovutti asiakirjan kansan valitsemalle henkilölle. Hänen pitäisi pikemminkin erottaa se henkilö, joka ei anna kansan valitsemalle henkilölle sitä, minkä kansa haluaa. Sen vuoksi myös Kesäkuu-liike ja Kansanliike haluavat erottaa Santerin komission tänään.

Lannoye
Viime kuukausien tapahtumat, jotka johtivat siihen, että Euroopan parlamentti kieltäytyi myöntämästä vastuuvapautta talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 1996, ovat osoittaneet laajasti, että monien yhteisöaloitteiden ja yhteisön ohjelmien hallinnoinnista ja seurannasta on yleisesti puuttunut kurinalaisuutta.
Kurinalaisuuden puute, joka on johtanut tuhlaukseen ja joka vahingoittaa Euroopan unionin etuja ja julkista kuvaa, on jo yksistään syy siihen, että unioni suhtautuu epäluuloisesti komissioon.
Siihen on kuitenkin lisättävä se tapa, jolla komissio hoitaa konfliktia ja joka asettaa sen parlamenttia vastaan poliittisesti sietämättömällä tavalla: kieltäytyminen asiakirjojen toimittamisesta, kapulakieli ja jopa ylimielisyys, jotka kaikki paljastavat rankaisemattomuuden kulttuurin, jota esiintyy kaikkialla komissiossa.
Komission toistuvat puheet avoimuudesta ja halusta tehdä " reilua yhteistyötä" parlamentin kanssa peittävät taakseen kaikkialla läsnä olevan todellisuuden. Avoimuus koskee useimmiten vain laajasti tunnettuja tosiasioita ja tapauksia, joista parlamentin jäsenet ovat joutuneet lypsämään tietoja. Yhteistyö on pelkkää kaunopuheisuutta: parlamentin päätöslauselmilla, jotka eivät johda jatkotoimiin edes silloin, kun ne on hyväksytty suurella enemmistöllä, ei ole enää merkitystä; parlamentin jättäminen syrjään käsiteltäessä päivänpolttavia aiheita (transatlanttiset suhteet, kauppasopimukset, ...) on yleistä.
Jotkut ottavat huomioon komission oletetun tehokkuuden Euroopan unionia eteenpäin vievänä voimana ja perustamissopimusten vaalijana. Nykyinen komissio osoittaa vaihtelevan geometrian kurinalaisuutta: se suhtautuu komissaari Van Miertin tahdon mukaan pikkutarkasti valtiontukiin ja kilpailun vääristymistä koskeviin epäilyihin, mutta se suhtautuu vähintäänkin varautuneesti tai jopa vaikenee, kun tietyt jäsenvaltiot olisi asetettava syytteeseen. Esimerkiksi Ison-Britannian hallituksen asenne operaatiossa " Aavikkokettu" on perustamissopimuksen J artiklan vastainen; " Echelon" puolestaan on aihe, josta komissio yksinkertaisesti kieltäytyy antamasta vastauksia.
Hallinnossa, avoimuudessa, johdonmukaisuudessa ja poliittisessa aloitteenteossa nykyisin esiintyvät puutteet ovat rakenteellisia; komissio on kokonaisuudessaan syyllinen joidenkin yksittäisten komissaarien sijasta.
Ne, jotka puhuvat poliittisesta tyhjiöstä epäluottamuslauseen yhteydessä, ovat väärässä. Kyseessä on toki poliittinen kriisi, mutta se on hyödyllinen kriisi. On todellakin turha uskoa, että komission asema suhteessa unionin edessä oleviin haasteisiin (YMP: n ja rakennerahastojen uudistukseen, unionin rahoitukseen, laajentumiseen) voisi vielä olla merkittävä sen nykyisellä kokoonpanolla. Santerin komissio, joka oli jo alun alkaen poliittisesti heikko, on menettänyt uskottavuutensa ja arvovaltansa!
Paras palvelus, jonka se voi tehdä Euroopan unionille, on jättää paikkansa.
Euroopan parlamentti voi antaa vahvan merkin Euroopan julkiselle mielipiteelle antamalla komissiolle epäluottamuslauseen: on aika todeta, että Euroopan toimielinten toimintatapa on vanhentunut; on aika muuttaa Euroopan toimielimet, ja etenkin komissio, jonka sekavaa asemaa on tarkistettava, tehokkaammiksi ja ennen kaikkea demokraattisemmiksi.
Komissiolle annettava epäluottamuslause ei sinänsä ratkaise tilannetta mutta se on muutoksen välttämätön edellytys.

Cars
Äänestin epäluottamuslauseen puolesta, koska puheenjohtaja Santer on toiminnallaan heikentänyt luottamusta komissiota kohtaan niin, että se - täysin parlamentin tämänpäiväisestä päätöksestä riippumatta - on ajanut itsensä poliittiseen umpikujaan. Se ei kykene toimimaan sillä vahvuudella, jota siltä vaaditaan niissä tärkeissä kysymyksissä, jotka ovat tällä hetkellä Euroopan esityslistalla.
Liberaalina ja innokkaana Euroopan ystävänä haluaisin omalla äänelläni auttaa palauttamaan eurooppalaisten äänestäjien luottamuksen EU: n toimielimiin ja Eurooppa-ajatukseen. Kannanotollani en kiellä sitä, että komissio on monessa asiassa tehnyt hyvää työtä ja että useimmat komission jäsenistä ovat kelvollisia henkilöitä, joita on kunnioitettava. Sen vuoksi toiveeni on, että useimmille komissaareille annettaisiin mahdollisuus täyttää tehtävänsä nimittämällä heidät uudelleen heidän virkoihinsa.
Toivomukseni on siis, että komission puheenjohtaja Santer korvataan mahdollisimman pian henkilöllä, joka palauttaa luottamuksen komissioon ja unioniin ja Euroopan tasolla tehtävään yhteistyöhön kokonaisuudessaan.

Ford
Puhun EPLP: n (Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat) ja sen johtajan Alan Donnellyn puolesta. Emme epäröi hetkeäkään äänestää tänään herra Fabre-Aubrespyn Euroopan komissiota vastaan tekemää epäluottamuslausetta vastaan. Puheenjohtaja Santer on myöhään tunnustanut, että komission menettelyt vaativat täydellisen remontin, jos aiotaan poistaa järjestelmä, joka on mahdollistanut petosten, sukulaisten suosimisen ja lahjonnan valitettavan aseman yhteisön toimielimissä.
Meillä on myös komission puheenjohtajan lupaus siitä, että urakoitsijoita, virkamiehiä ja komissaareja vastaan esitettyjä syytöksiä tutkitaan tarmokkaasti ja että heitä vastaan nostetaan oikeusjuttuja. Olisi ollut täysin väärin, jos parlamentti tänään olisi toiminut tuomarina, valamiehistönä ja teloittajana ennen tällaisten tutkimusten tekemistä.
Prosessi on kuitenkin vasta alussa eikä lopussa. Jos komission lupaamista uudistuksista ei tule totta ja jos asiantuntijakomitean selontekoa ei noudateta kirjaimellisesti, varoitamme siitä, että meidän tukeamme ei voi pitää taattuna tulevaisuudessa. Tämä äänestys ei ole niinkään epäluottamusäänestys vaan viimeinen varoitus.

Graenitz
Olen äänestänyt epäluottamuslausetta vastaan, koska olen sitä mieltä, että tavoitteeni tehokkaasta eurooppalaisesta hallinnosta ja siihen liittyvä talousarviovarojen säästäväinen käyttö voivat toteutua vain, jos Euroopan tasolla kaikki Euroopan toimielimet yhdessä kehittävät uuden eurooppalaisen hallintorakenteen.

Ilaskivi, Matikainen-Kallström ja Otila
Allekirjoittaneet kokoomuksen europarlamentaarikot katsovat, että parlamentin antama epäluottamuslause komissiolle olisi halvaannuttanut saman tien Suomen tulevan EU-puheenjohtajakauden työskentelyedellytykset. Epäluottamus olisi johtanut tilapäisesti nimetyn komission varassa toimimiseen sen jäljellä olevan toimikauden ajan eli tämän vuoden loppuun saakka, mistä olisi ollut välittömät kielteiset seuraukset myös kesällä alkavalle Suomen puheenjohtajuudelle.
Kuitenkin on syytä korostaa, että komission piirissä ilmenneet petosepäilyt, väärinkäytökset ja hallinnolliset epäkohdat antavat aiheen oikeutetulle ja vahvalle kritiikille. Monista laiminlyönneistä huolimatta komissio on puuttunut niihin hyvin kankeasti ja virheitä peitellen. Ilmenneiden tosiasioiden valossa emme siten myöskään voineet ilmaista täyttä luottamusta komission tavalle hoitaa tärkeän työnsä ja suuren vastuunsa.
Edellä olevan perusteella pidimme parhaana vaihtoehtona äänestää tyhjää itse luottamuslauseäänestyksessä. Samalla toivomme, että komission jäsenet Cresson ja Marin tekevät johtopäätöksensä syntyneestä tilanteesta ja eroavat omaehtoisesti. Korostamme vielä, että unionin perussopimus ei anna parlamentille mahdollisuutta äänestää yksittäisen komission jäsenen luottamuksesta.

Lambrias
Voitolle pääsi vastuuntunto niiden PPE-ryhmän kreikkalaisten jäsenten keskuudessa, jotka äänestivät sitä epäluottamuslause-esitystä vastaan, joka jäi jäljelle sen jälkeen, kun PSE, jonka kuolleena syntynyt pyrkimys oli tehdä vaikutus yleiseen mielipiteeseen, veti pois oman ehdotuksensa.
Missään tapauksessa juuri näinä päivinä, kun euro on käynnistynyt toiveikkaalla tavalla, kun laajentumisen historialliseen välttämättömyyteen liittyvät prosessit kiihtyvät, kun on tarve edistää yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, ei voida sallia keinotekoista institutionaalista kriisiä ja komission heikentämistä.
Vain ne, jotka kieltäytyvät ymmärtämästä, että heidän edustamansa kansat eivät tee eroa eri toimielinten välillä, voivat iloita, jos yhdeltä näistä kolmesta viedään sen arvovalta. Juuri Euroopan kokonaiskuva tahraantuu, jos ilman tutkimusta ja todisteita arvovaltaisten jäsenten maineet tahraantuvat ja skandaalit varjostavat elintärkeitä toimintoja.
Olemme vakuuttuneita siitä, että epäselvyydet oleellisesti hälvenevät asetettuun määräaikaan mennessä, kuten myös komission puheenjohtaja lupasi, joten epäluottamuslauseen torjuminen on rakentava ääni, joka turvaa valvonnan, jonka harjoittaminen on Euroopan parlamentin velvollisuus.

Lindqvist ja Olsson (ELDR)
Olemme tukeneet liberaaliryhmän ehdotusta komissaarien henkilökohtaisesta vastuusta sekä komissaari Marínin ja komissaari Cressonin erottamisesta. Yksittäiset komissaarit ovat kuitenkin piiloutuneet koko komission suojiin, joten heiltä ei ole voitu vaatia henkilökohtaista vastuuta.
Komission puheenjohtaja Santer ei ole ymmärtänyt esitettyä arvostelua. Komissio on siten kokonaisuutena ottanut itselleen vastuun kaikesta siitä arvostelusta, jonka tilintarkastustuomioistuin, parlamentin talousarvion valvontavaliokunta ja monet parlamentin jäsenet ovat komissioon kohdistaneet.
Olemme sen vuoksi äänestäneet komissiolle annettavan epäluottamuslauseen puolesta. Paljastuneet puutteet ja epäsäännöllisyydet oikaistaan nyt kaikkien eduksi.

Mann, Thomas
Äänestin juuri EU: n komissiolle osoitetun kahden komissaarin virheelliseen, epäpätevään ja skandaaleja aiheuttaneeseen viranhoitoon perustuvan epäluottamuslauseen puolesta.
Komissio itse on nimittänyt vuotta 1996 koskevan vastuuvapauden epäämistä, josta parlamentti teki enemmistöpäätöksen joulukuussa 1998, korkealentoisesti ja harhaanjohtavasti " luottamuskriisiksi" . Sosialistiryhmän puheenjohtaja, rouva Pauline Green, ilmoitti silloisen äänestyksen aikana epäluottamuslause-esityksestä, että hän toivoi saavansa riittämättömän äänimäärän perusteella aikaan luottamuslauseen. Hänen läpinäkyvä taktiikkansa, myös se, että hän veti tämän esityksen tänään teatraalisesti takaisin, vaikuttaa keskusteluun tulevassa Euroopan parlamentin vaalikamppailussa.
Kumpikaan syytetyistä sosialisteja edustavista komissaareista, ei komissaari Cresson eikä komissaari Marín, ole noudattanut Euroopan kansanpuolueen suuren enemmistön ja kristillisdemokraattien saksalaisen ryhmän yksimielisesti heille esittämää vaatimusta erota virasta. Siten nykyistä komissiota kohtaan tunnettu luottamus on saanut pysyvän särön, kuten äänestyksen tulos 232-293 selvästi osoittaa.
Komissaari Edith Cresson on vastuussa Leonardo-ohjelman surkeasta hallinnosta, rahojen asiattomasta käytöstä, sukulaisten ja tuttavien suosimisesta ja huomattavista järjettömyyksistä ulkoisten neuvonantajien palkkaamisessa. Myöskään komissaari Manuel Marín ei ole osoittanut, että rahoja käytettäisiin säästäväisesti, tehokkaasti ja että niiden käyttöä valvottaisiin sääntöjen mukaisesti. Kumpikaan ei ole ollut tähän mennessä halukas kantamaan täyttä vastuuta. Komissaari Cresson osoitti lisäksi viime viikolla uudelleen useita kertoja piittaamattomuutensa Euroopan parlamentista. Hänen yrityksensä käsitellä petossyytöksiä pikkuasiana ja esittää Saksasta lähtöisin olevien " vehkeilyjen" uhria ovat naurettavia.
Komissiolla oli tarpeeksi tilaisuuksia ratkaista ongelmat perusteellisesti, sillä Euroopan parlamentti päätti maaliskuussa 1998 lykätä vastuuvapauden myöntämistä. Ulkoisten politiikkojen, kuten Echo-, Med-, Phare- ja Tacis-ohjelmien, hallinnon yhteydessä tehtyjen huomattavien virheiden tai virkamiesten lahjontaepäilyjen seuraukset eivät ole tähän mennessä näkyviä. Vakuuttavia luetteloita kaikista sisäisistä tutkimuksista petosten torjumiseksi tehokkaasti ei ole saatavilla; Euroopan parlamentin suorittama demokraattinen valvonta estettiin siten, että asiakirjoja ei luovutettu käyttöön, niitä sensuroitiin tai väärennettiin.
Tämänpäiväisessä äänestyksessä äänestin myös sitä asiantuntijakomiteaa vastaan, jota komission puheenjohtaja ehdotti kahdeksankohtaisessa ohjelmassaan. Emme tarvitse ylimääräistä ulkoisin voimin toimivaa tutkimuselintä, joka ei kuitenkaan voisi suorittaa tätä työtä muutamassa viikossa. Pidän tätä enemmistöpäätöstä valitettavana: se vastaa Euroopan parlamentin asettumista holhouksen alaiseksi. Euroopan tilintarkastustuomioistuimen lisäksi on toinen, toimintakykyinen valvontaelin, Euroopan parlamentin asiasta vastaava talousarvion valvontavaliokunta. Tämä elin on paikka, jossa taloudelliset tutkintamenettelyt tehdään.
Kannatan vahvaa Euroopan komissiota. Se on kuitenkin suoritus- ja toimintakykyinen vasta sitten, kun se on " puhdas" . Olisi ollut sen oman edun mukaista korjata epäkohdat, erottaa lahjotut virkamiehet ja suojella kaikkia niitä työntekijöitä, jotka työskentelevät pätevästi, tunnollisesti ja luotettavasti. Komission täytyy uudistua sisäisesti korkeiden virkamiesten nimittämistä koskevien menettelysääntöjen ja virkamiesten ohjesäännön avulla. Veljeilyn ja kollektiivisuuden taakse kätkeytymisen täytyy loppua. Jokaisen komission jäsenen täytyy olla valmis kantamaan itse vastuu alastaan. Kansalaisilla on oikeus avoimesti, oikeudenmukaisesti ja rehellisesti työskentelevään Eurooppaan, joka hoitaa sille uskottuja rahoja huolellisesti. Ja heillä on oikeus parlamentin jäseniin, jotka hoitavat valvontatehtävänsä ottamatta huomioon puoluetaktisia seikkoja.

Martin, David
Uskon, että eurooppalaisen veronmaksajan kannalta parasta ei olisi komission erottaminen vaan merkittävän ja mielekkään uudistuksen saaminen aikaan komission varainhoidossa ja henkilöstöhallinnassa.
Syytökset ovat vakavia: taloudellisia väärinkäytöksiä, sukulaisten ja tuttavien suosimista ja jopa petoksia komission ytimessä.
Näissä olosuhteissa parlamentin on saatava totuus selville, varmistettava, että aloitetaan mekanismit tilanteen korjaamiseksi, ja vaadittava, että kaikki, jotka osoitetaan syyllisiksi rikolliseen toimintaan, asetetaan syytteeseen.
Komission erottaminen olisi vain suuri ele, jolla ei päästäisi näihin tavoitteisiin.
Sosialistien ehdotus nimittää riippumattomien asiantuntijoiden komitea tutkimaan sitä, kuinka komissiossa etsitään ja käsitellään petoksia, hallinnollisia väärinkäytöksiä ja sukulaisten suosimista, luo pohjan näiden käytäntöjen poistamiselle, joita on mahdoton hyväksyä.
Komission puheenjohtajan myöhäisessä vaiheessa tullut tunnustus hänen yksiköidensä hallinnollisten väärinkäytösten vakavasta laadusta ja mittakaavasta on myönteinen.
Jos parlamentti ja komissio työskentelevät yhdessä, voidaan komission puhdistamisessa edistyä konkreettisesti. Jos näin ei tapahdu, tukeni komissaarien kollegiolle loppuu.

Martinez
Se, jota ei arvostella isoista asioista, sitä arvostellaan pienistä asioista.
Vuodesta 1989 vuoteen 1992 Euroopan komissio salli ilman huolen häivää Ison-Britannian myrkyttää miljoonia nautoja. 146 000 brittiläistä nautaa tapettiin ilman, että Brysselissä olisi hievahdettukaan. Markkinoilla on edelleen saastunutta luujauhoa. Eikä Euroopan komissio sano edelleenkään mitään. Useita kymmeniä Creutzfeldt-Jacobin taudin tapauksia on tuotu ilmi ja on tuomittu kuolemaan nuoria eurooppalaisia, koska lehmiä vaivaava tauti on ehkä siirtynyt ihmiseen. Joka tapauksessa on otettu tietoinen riski taudin tarttumisesta miljooniin ihmisiin. Euroopan komissio on ottanut tämän riskin. Se otti tämän terveydellisen riskin. Kutsukaamme lehmää lehmäksi ja todetkaamme, että Euroopan komission asenne tässä asiassa ei ollut vain huolimaton, se oli vastuuton ja rikollinen asenne.
Euroopan parlamentti ei kuitenkaan antanut tuomiotaan. Hullun lehmän tautia koskeva 20. helmikuuta 1997 esitetty epäluottamuslause ei mennyt läpi.
Euroopan komissio ylitti valtuutensa myös vuonna 1992 allekirjoittaessaan epäröimättä salaisesti Blair House -sopimuksen Yhdysvaltojen kanssa, sopimuksen, jolla uhrattiin Euroopan maatalouden ja maanviljelijöidemme edut. Tästäkään sitä ei rangaistu.
Ja vielä Keski-Amerikan banaaninviennin tapauksessakin Brysselin komissio lahjoitti pois omasta aloitteestaan 12 miljardin vuosittaiset tullimaksut, mistä hyötyivät yksinomaan kolme amerikkalaista monikansallista yritystä: Chiquita, Dole ja Del Monte.
Yhtäkään epäluottamuslausetta ei esitetty, ei edes närkästytty. Balkanin alueen humanitaarisen avun 3, 9 miljoonan frangin määrärahojen vuoksi ja sen vuoksi, että Edith Cresson on antanut kahdelle kaverilleen työpaikan toimistostaan, Euroopan komissiota sen sijaan vihdoin moititaan.
Eurooppa on järjestelmä, jossa nautojen myrkyttäminen ei aiheuta tunteita, jossa 12 miljardin frangin pois lahjoittaminen jättää välinpitämättömäksi mutta jossa perinteitä kunnioittavan kunnon sosialistin hyvällä omallatunnolla tekemä petos, 1980-luvun sosialismin kunnon kleptomaaniset tavat, aiheuttavat reaktioita, jotka ovat tässä tapauksessa kiivaita.
Se vahvistaa periaatteen, jonka mukaan sitä, jota ei rangaista suurista asioista, rangaistaan pienistä asioista. Parempi myöhään kuin ei milloinkaan.
Al Capone tuomittiin lopulta pelkästä veropetoksesta sen jälkeen, kun hän oli välttynyt kaikilta rangaistuksilta, jotka seuraavat rikoksista, väkivaltaisuudesta, ryöstöistä ja suurrikollisuudesta.

McCarthy
Tämä päivä on taitekohta Euroopan komission uudistuksessa.
Komission uhkaaminen potkuilla oli tarpeellista sen varmistamiseksi, että parlamentin vaatimukset budjettimenettelyiden ja varainhoidon lisätutkimuksista toteutetaan, ja siksi, että komissio pakotetaan tekemään perusteellinen selvitys siitä, miten komissio on hoitanut veronmaksajien rahoja. Komissiossa ei voida sallia petoksia, korruptiota tai taloudellisia väärinkäytöksiä.
Puheenjohtaja Santer on hyväksynyt EPLP: n johtajan, Alan Donnellyn, ehdottamat uudistukset. Erityisesti asiantuntijakomitean perustaminen rahoituksen tutkimiseksi tarjoaa pikemminkin jatkuvan kuin takautuvan tutkinnan, mikä mahdollistaa nopean reagoinnin kaikkiin väärinkäytöksiin.
Tämä on alkuna kehitykselle, jolla saadaan takaisin kansalaisten luottamus, mutta meidän on myönnettävä, kuten komissionkin, että tämä on ollut todellinen luottamuskriisi, ja on tehtävä paljon työtä luottamuspulan paikkaamiseksi.
Labour-puolueen paikallisena edustajana vaadin pysyvää kohtaa talousarvion toteuttamisesta ja tutkimuksista aluepoliittisen valiokunnan esityslistalle, ja odotan sitä, että pääsen työskentelemään komission kanssa tiiviisti rahoituksen seurannassa Euroopan aluetukien avoimuuden ja vastuuvelvollisuuden takaamiseksi.
Herra Fabre-Aubrespyn epäluottamuslauseen puolesta äänestäminen komission erottamiseksi, kriittisellä hetkellä tänään, jolloin komission on voitava tehdä Agenda 2000: ta ja aluetukien uudistuksia koskevia tärkeitä päätöksiä, olisi voinut halvaannuttaa tämän päätöksentekoprosessin. Tämä olisi vaarantanut aikataulut ja johtanut mahdollisesti tulevien eurooppalaisten ohjelmien viivästyksiin. Olisi vastuutonta jättää köyhät alueemme Isossa-Britanniassa epävarmuuteen ja turvattomuuteen tulevista tuista. Meidän vaatimuksiimme on vastattu, ja velvollisuutenamme on nyt katsoa, että komission lupaukset ja puheet muuttuvat toiminnaksi. Painotan sitä, että tämä on ainoastaan alku tiukempaan ja ankarampaan taloudelliseen valvontaan ja vastuuvelvollisuuteen johtavassa kehityksessä.

Moreau
 Tämänpäiväinen äänestys on vertaansa vailla oleva poliittisen paheksunnan osoitus komissiolle, vaikka ei saavutettukaan epäluottamuslauseen antamiseen vaadittavaa enemmistöä, josta jäi puuttumaan vain muutamia kymmeniä ääniä. Epäluottamuslause sai ensimmäistä kertaa näin suuren kannatuksen.
Euroopan parlamentin kahden suurimman, kaikenlaista julkista arvostelua vastustavan ryhmän juonitteluista huolimatta epäluottamuslauseen puolesta äänesti 232 Euroopan parlamentin jäsentä (552: sta läsnä olleesta), joiden joukossa olivat kaikki ranskalaiset kommunistiset ja heitä lähellä olevat jäsenet sekä valtaosa GUE/NGL-ryhmästä.
Se osoittaa, että unionissa ollaan yhä tyytymättömämpiä ääriliberalistisiin valintoihin ja komission liian määräävään asemaan ja ylimielisiin käytäntöihin.
GUE/NGL-ryhmä halusi myös tehdä tyhjäksi oikeiston juonet, joilla se halusi vapauttaa komission vastuusta asettamalla syytteeseen vain kaksi sosialistista komissaaria. Omalta osaltamme aiomme tukea tätä uutta todellisuutta jatkamalla toimintaamme Euroopan rakentamisen edistyksellisen suuntauksen sekä toimielinten avoimuuden ja demokratisoinnin hyväksi.

Ojala
Äänestin tänään pidetyssä Euroopan komission epäluottamuslauseäänestyksessä komission luottamuksen puolesta.
Perustelen ratkaisuani Euroopan unionin kokonaisedun huomioonottamisella. Syntynyt epäluottamustilanne ei parane komission erottamisella. Komission erottaminen saattaisi EU: n toimintakyvyttömään tilaan, johon ei lähitulevaisuuden suurten poliittisten kysymysten ratkaisua silmällä pitäen ole varaa.
Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan on voitava saattaa loppuun vuoden 1996 vastuuvapautta koskeva selvitystyönsä komissioon kohdistuvista väärinkäytösepäilyistä. On tärkeää, että tämä tapahtuu tämän vuoden maaliskuun puoleenväliin mennessä vielä nykyisen komission ja tämän parlamentin toimikauden aikana.
Tämän lisäksi EU: n toimielinten - ministerineuvoston, komission ja parlamentin - välille on rakennettava luottamussopimus, kuten EU: n tämänhetkisen puheenjohtajavaltion Saksan liittokansleri Gerhard Schröder on esittänyt. Luottamussopimus on saatava aikaan mahdollisimman pikaisesti, jotta voidaan korjata tämän huolimattomasti hoidetun prosessin aikana syntyneitä virheitä.
Koska on selvää näyttöä ja perustetta epäillä komissiota huonosti hoidetusta hallinnosta, on perustettava lisäksi riippumaton selvityselin tutkimaan kaikki komissioon kohdistuvat epäilyt. Mikäli tutkimusten tuloksena havaitaan vakavia väärinkäytöksiä tai rikoksia, on syyllisiä rangaistava asianmukaisesti.
Tämä luottamuskriisi osoittaa ylipäänsä EU: n eri toimielinten välillä olevan vakavaa kitkaa ja heijastaa syvempiä toimielinten väliseen valtatasapainoon liittyviä ongelmia. Tulevaisuudessa EU: n ja sen eri toimielinten toiminnan avoimuutta on lisättävä, jotta voidaan välttää tämänkaltaisten ikävien prosessien toistuminen.

Pailler
Jos äänestän tänään komissiolle osoitettavan epäluottamuslauseen puolesta, kuten tein myös aiemmin BSE-kriisin yhteydessä, se johtuu siitä, että haluan tuoda esille selvän poliittisen kannan sekoittamatta siihen epäluottamusta jotakin komission jäsentä kohtaan, sillä se ei ole meidän tehtävämme.
Se kiihko, jolla joitakin komission jäseniä on syytetty, sai minut melkein vetäytymään tästä keskustelusta, mutta poliittinen vastuu edellyttää selvää kannanottoa.
Komissio on kolmeen otteeseen osoittanut kyvyttömyytensä hoitaa avoimesti ja Euroopan kansalaisten edun mukaisesti erilaisia tärkeitä aiheita, kuten BSE: tä (kansanterveyttä), kansainvälisiä suhteita (GATT-, NTM-, MAI-, PET- ym. sopimuksia) tai talousarviota (useaan otteeseen).
Mielestäni on epäjohdonmukaista ja vaarallista Euroopan rakentamisen tulevaisuuden kannalta antaa edelleen luottamuslause komissiolle, joka ei lopeta jokapäiväistä ylimielistä asennettaan mutta joka riidan tullen pyytää anteeksi ja lupaa muutosta toteuttamatta koskaan lupauksiaan!
En halua antaa poliittista luottamusta toimielimelle, joka ajaa liian usein vain ääriliberalistisia pyrkimyksiä piittaamatta Euroopan kansalaisten toiveista ja tarpeista.

Palm ja Theorin
Parlamentilla on tärkeä asema komission työn valvojana. Koska parlamentti ei myönnä komissiolle vastuuvapautta vuoden 1996 osalta, on johdonmukaista nostaa esiin kysymys komissiolle annettavasta epäluottamuslauseesta. Näin on tapahtunutkin.
On käsittämätöntä, miten ylimielisesti komission puheenjohtaja on suhtautunut parlamentin esittämään arvosteluun, eikä sitä voida hyväksyä. Sellaisen virkamiehen rankaiseminen, joka on antanut parlamentille tietoja komission haluttomuudesta puuttua huijauksiin ja petoksiin, ei todista avoimuudesta, joka on välttämätöntä, jotta voimme voittaa Euroopan kansalaisten luottamuksen. Tiedot sukulaisten suosimisesta eivät mitenkään paranna luottamusta komissioon. Petoksia, huijauksia ja sukulaisia suosivasta politiikasta on tehtävä riippumaton tutkimus ja komission työtä on parannettava kunnolla. Emme oikeastaan luota ollenkaan komission puheenjohtajaan.
Epäluottamuslausetta koskevan äänestyksen tuloksesta riippumatta komission asema on sen oman toiminnan vuoksi heikentynyt huomattavasti.

Pinel
Hylätessään kaikkia poliittisia tahoja edustavien 70 jäsenen esittämän epäluottamuslauseen Euroopan parlamentti mitätöi Euroopan komission vakavat petokset ja säännönvastaisuudet ja menetti siten kaiken uskottavuutensa kansalaisten silmissä.
Halutessaan suojella kahta sosialistista eurooppalaista komissaaria, ranskalaista Édith Cressonia ja espanjalaista Manuel Marínia, sosialistipuolueesta tuli tapojensa mukaisesti epärehellisten - tai jopa mafiosojen - rikoskumppani, ja se etäännytti vähän lisää Brysselin byrokraattien toimintaa kansakuntien ja kansalaisten edusta.
Kansallinen rintama ilmaisi tässä yhteydessä yksimielisesti oman vakaumuksensa: isänmaiden ja Euroopan kansojen ja erityisesti Ranskan kansan etujen puolustamisen.

Reding
Äänestin PPE-ryhmän päätöslauselmaa vastaan ja PSE-ryhmän päätöslauselman puolesta, ja se johtuu siitä yksinkertaisesta syystä, että oman poliittisen ryhmäni päätöslauselma olisi horjuttanut komissiota hetkellä, jolloin Eurooppa tarvitsee lisävaikeuksien sijasta vahvuutta ja rohkeutta vaikeuksien voittamiseksi.
Äänestin sosialistien päätöslauselman puolesta, koska siinä pyydetään perustamaan tutkintavaliokunta, jonka tehtävänä on selvittää perinpohjaisesti - lyhyessä määräajassa - ne petokset ja epärehellisyydet, joihin komissiossa on syyllistytty. Päätöslauselmassa toistetaan myös ne seikat, joiden vuoksi parlamentti kieltäytyi joulukuussa myöntämästä vastuuvapautta talousarvion toteuttamisesta.
Puheenjohtaja Santerilla ja komission suurella enemmistöllä on täysi luottamukseni. Olen varma siitä, että varoitus on kuultu ja että parlamentin ja tilintarkastustuomioistuimen esittämät nuhteet johtavat käytännön toimiin. Jacques Santer lupasi siivota komissionsa; sen vuoksi hylkäsin epäluottamuslauseen. Haluan antaa komissiolle mahdollisuuden korjata virheensä, asettaa syylliset edesvastuuseen ja selvitä vahvistuneena tästä kriisistä.
Äänestämällä näin osoitan puheenjohtaja Jacques Santerille sitä luottamusta, jota tunnen häntä kohtaan, ja luottamustani vahvan, avoimen ja demokraattisen Euroopan rakentamiseen, Euroopan, joka kykenee vastaisuudessa välttämään petokset ja kavallukset.

Schlechter
Epäsuorasti meillä on äänestettävänä Santerin komission vuotta 1996 koskeva vastuuvapaus, ja minä äänestän vastuuvapauden myöntämisen puolesta, siis sen puolesta, että ilmaisemme luottavamme Jacques Santerin johtamaan komissioon.
Päätös oli myös minulle vaikea, sillä Euroopan tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa tuotiin oikeutetusti esiin se, kuinka huolimattomasti yksittäiset komissaarit ja osa heidän alaisinaan toimivista virkamiehistä ovat hoitaneet työnsä.
Siihen ei kuitenkaan ole syyllinen Jacques Santer, joka ei edes maailman parhaan tahdon avulla voi puuttua komissaariensa yksittäisiin toimiin.
On kuitenkin myös todettava, että Euroopan parlamentti on toistuvasti vaatinut sitä, että Euroopan toimielinten, mutta myös kansallisten laitosten, pitäisi pitää niille uskotuista rahoista parempaa huolta.
Valitettavasti tilintarkastustuomioistuimen presidentti toteaa jälleen, että viime vuonna yhteisön varoja meni taas hukkaan miljardien arvosta, koska yksittäiset hallintoyksiköt eivät kyenneet tekemään yhteistyötä tyydyttävästi.
Tältä osin vastuu ei kuitenkaan ole komission vaan yksittäisten jäsenvaltioiden, jotka eivät järjestä hallintoaan siten, että parempi eurooppalainen yhteistyö olisi taattavissa.
Vaikka Euroopan tilintarkastustuomioistuin ja Euroopan parlamentti toistuvasti vaativat paremman ja nopeamman valvonnan toteuttamista, jäsenvaltioiden haluttomuus ryhtyä tältä osin toimiin on ilmeinen.
On siis huolehdittava parannuksista. Niitä ei kuitenkaan saada aikaan Santerin komission virasta erottamisella. Varmasti olisi ollut kokonaistilanteen kannalta eduksi, jos muutamat komissaarit olisivat ottaneet poliittisen vastuun, mutta koska he eivät tee sitä, on löydettävä tulevaisuutta varten keinoja kiertää se vaikea tilanne, että koko komissio täytyy vaihtaa epäluottamuslauseen vuoksi.
Parlamentin täytyy korkeimpana valvontaelimenä jopa silloin, kun se ei miellytä yksittäisiä hallituksia, säilyttää oikeutensa antaa lähtöpassit yksittäisille komissaareille, mutta myös sellaisille virkamiehille, jotka eivät hoida velvollisuuksiaan yleisen edun hyväksi.
Mikäli tämä ei olisi tulevaisuudessa mahdollista, olen pahoillani jokaisen komission puheenjohtajan puolesta, sillä silloin nykyinen mutta huono järjestelmä ei muutu miltään osin. Ja tilanne on tämä juuri ennen Euroopan unionin laajentumista, joka ei varmastikaan tee koko asiaa yksinkertaisemmaksi.
Eikä Euroopan parlamentti voi enää kertaakaan jättää huomiotta ehdotonta valvontatehtäväänsä.
Toivon, että tämä ei ole tulevaisuudessa enää tarpeen, ja, kuten sanottua, kannatan vastuuvapauden myöntämistä Jacques Santerin johtamalle komissiolle.

Sjöstedt ja Svensson
Olemme äänestäneet komissiolle annettavan epäluottamuslauseen puolesta. Olemme tehneen niin, koska me kannamme vastuun Ruotsin kansalaisten ja unionin muiden kansalaisten edustajina. Olemme yrittäneet jättää huomiotta asiaankuulumattomat puoluepoliittiset näkemykset. Olemme antaneet äänemme auttaaksemme niiden merkittävien uudistusten syntyä, jotka voivat luoda unionille uskottavan ja kunniallisen hallinnon.
Istuvan komission uskottavuus on kärsinyt vakavan kolauksen. Taloushallinnossa vallitsevat epäkohdat ovat jatkuneet liian kauan. Lupaukset parannuksista, jotka komission puheenjohtaja antoi voimakkaan poliittisen painostuksen alaisena, eivät herätä luottamustamme. Kyvyttömyys - ja suuressa määrin haluttomuus - puuttua epäkohtiin on saanut vallita liian kauan. Epäkohtien laajuutta on dokumentoitu laajasti, etupäässä tilintarkastustuomioistuimen tarkistuksissa ja viimeksi parlamentin budjettivaliokunnan laatimassa mietinnössä (Böschin mietintö). Ajattelutapaa on sen vuoksi muutettava. Kannanottomme perustuu siihen, että komissiolla on kollektiivinen vastuu.
Kantamme ei millään tavalla langeta varjoa niiden monien vastuuntuntoisten ja kunniallisten virkamiesten ylle, joita komissioon kuuluu. Tämä on solidaarisuudenosoitus Paul van Buitenenia kohtaan, jonka toiminta on osoitus vastuuntunnosta.
Olemme kuitenkin vakuuttuneita siitä, että vain uusi komissio voi palauttaa toimielimen luottamuksen ja toteuttaa ne rakenteelliset uudistukset, uudet sääntöjärjestelmät ja sen avoimuuden, jota tilanne vaatii.

Souchet
 Euroopan komissiolle esitetty epäluottamuslause on ensimmäistä kertaa parlamenttimme historiassa kerännyt lähellä yksinkertaista enemmistöä olevan äänimäärän, joka on peräisin kaikista poliittisista ryhmistä ja kaikista parlamentissamme edustettuina olevista jäsenvaltioista. Näin laaja epäluottamuslausetta koskeva äänestys, jossa annettiin 232 puoltavaa ääntä ainoalle todelliselle epäluottamuslause-esitykselle, Kansakuntien Eurooppa -ryhmän aloitteesta esitetylle epäluottamuslauseelle, osoittaa ilmiselvästi, miten torjuvasti kansamme suhtautuvat Euroopan rakentamisessa nykyisin harjoitettavaan toimintatapaan.
Toistuvat skandaalit, jotka tahraavat komission mainetta kaikilla toiminta-aloilla, eivät ole syntyneet sattumalta: ne ovat seurausta järjestelmästä, jonka jäsenvaltiot ovat antaneet kehittyä itsekseen ja jonka rakenteessa piilee korruption mahdollisuus. Tätä järjestelmää voidaan pitää todellisena demokratian irvikuvana, koska se johtaa siihen, että kansojen valitsemilleen hallituksille antamia luottamustoimia hoitavat komission välityksellä tosiasiassa alihankkijat, joita kukaan ei valvo: neuvonantajien kabinetit, tilapäisesti käytettävät palveluyritykset jne.
Niin, Euroopan toimielimiä on uudistettava, mutta niitä on uudistettava perinpohjaisesti: tätä me tarkoitamme sanoessamme, että on rakennettava " toisenlainen Eurooppa" . Tarkoitamme sitä, että tämä järjetön prosessi, jossa jäsenvaltiot luovuttavat toimivaltaansa komissiolle, joka ahnehtii niin paljon valtuuksia, ettei se pysty hoitamaan niitä, on ehdottomasti lopetettava. Ratkaisu ei löydy valvonnan ulkopuolella olevien alihankkijoiden käytöstä, joka johtaa tuhlaukseen ja petoksiin jäsenvaltioidemme veronmaksajien kustannuksella, eikä mahtavan federalistisen byrokratian rakentamisesta.
Nyt selville saamamme ja ilmi tuomamme petokset ovat vain lopputulos komission pyhää riippumattomuutta jäsenvaltioista koskevan federalistisen opinkappaleen soveltamisesta. Tämän " riippumattomuuden" suojassa on kehittynyt aivan luonnollisesti tottumus käyttää valtaa ilman valvontaa, avoimuuden puutteen, sukulaisten suosimisen ja ylimielisyyden kulttuuri, kuppikuntien ja omahyväisyyden yhteiskunta, halveksunta oikeusvaltion periaatetta kohtaan, suljettu maailma, jolla ei ole yhteyksiä kansoihin ja niiden edustajiin ja jossa kuvitellaan, että kaikki on sallittua: sanalla sanoen demokratian vastakohta.
Menetelmiä on siis muutettava ratkaisevasti ja Euroopan rakentamisen suuntaa on muutettava täysin, jos haluamme todella lopettaa unionin toimielinten harhautuneen kehityksen, joka heikentää Euroopan käsitettä. Neuvostoon kokoontuvien jäsenvaltioiden on ryhdyttävä jälleen valvomaan komissiota tehokkaasti. Niitä aikaisemmin vaivannut liiallinen suvaitsevaisuus - kun ne sallivat ajattelemattomasti kehittyä elimen, joka on kaiken valvonnan ulkopuolella ja kun ne pakenivat vastuutaan ja antoivat periksi komission sairaalloiselle vallanhalulle - on vaarantanut Euroopan rakentamisen tulevaisuuden. Tämän paheiden pesän siivoamiseksi ei ole nyt muuta keinoa kuin aidosti demokraattisen ja avoimen Euroopan rakennustyön aloittaminen. Nykyinen järjestelmä on todellakin osoittautunut kyvyttömäksi uudistamaan itse itseään ja ottamaan huomioon Euroopan parlamentin ilmaiseman uudistushalun: tarvitsee vain katsoa, miten kahden ensimmäisen tutkintavaliokuntamme päätelmiin on suhtauduttu.
Komissiosta löytyy enää vain sen verran energiaa, että se tuomitsee omissa riveissään olevat avoimuuden edelläkävijät alkaen Bernard Connollysta ja päätyen Paul van Buiteneniin. Ne pienet järjestelyt, joita on haudottu komission puheenjohtajan ja sosialistiryhmän välillä ja joiden tarkoituksena ei edes ole perustaa parlamenttiimme tutkintavaliokuntaa vaan asiantuntijakomitea, jonka nimittämisessä komissiolla on veto-oikeus, eivät varmasti ole selvitettävien ongelmien tasalla, eikä niiden avulla päästä pois Euroopan rakentamisen nykyisestä umpikujasta.

Spiers
En äänestänyt epäluottamuslauseen puolesta, mutta olen valmis äänestämään vastaavan epäluottamuslauseen puolesta tulevaisuudessa, jos riippumattomien asiantuntijoiden komitea paljastaa vakavia rikkomuksia tai hallinnollisia väärinkäytöksiä ja jos syyllisiksi todetut komissaarit eivät silloin ota vastuuta. Käytän yhtä niistä harvoista poliittisista kliseistä, joita ei ole tällä viikolla käytetty ja sanon, että tämä komissio juo viimeistä maljaansa.

Thors
Olen äänestänyt komissiolle annettavan luottamuslauseen puolesta, koska arvioni mukaan komission erottamisesta nykyisessä tilanteessa olisi enemmän haittaa kuin hyötyä. Päätökseeni on vaikuttanut merkittävästi se, että ratkaisevat neuvottelut talousarviosta, rakennepolitiikasta ja maatalouspolitiikasta on saatettava loppuun mitä pikimmin. Se on Suomen etujen mukaista, erityisesti maatalouspolitiikan kannalta. Kyse on nyt siitä, että kannamme vastuumme emmekä pyri osoittamaan valtaamme, mistä on tullut pääkysymys monille Euroopan parlamentin edustajille.
Jotta EU: ssa tapahtuvien petosten vastaista taistelua jatketaan, jotta saavutetaan hyvä hallintokulttuuri ja lopetetaan muiden syyttäminen, komissaarien on kannettava henkilökohtainen vastuu. Keskeistä on taistella paremman ja avoimemman hallinnon puolesta. Myös sen vuoksi olen asettunut tukemaan liberaaliryhmän päätöslauselmaa. Se on myös samansuuntainen niiden hallintouudistusten kanssa, jotka ovat olleen käynnissä jo jonkin aikaa.
Käsitykseni mukaan komissio on edistynyt huomattavasti hallinnon puhdistamisessa. Virheiden paljastuminen johtuu suurimmaksi osaksi siitä, että on ponnisteltu enemmän terveen ja hyvän hallinnon saavuttamiseksi. Onneksi paljastuneet asiat liittyvät useammin huonoon hallintoon kuin petoksiin.

Thyssen
Pidättäydyin äänestyksestä äänestettäessä epäluottamuslauseesta. Tein näin ilmaistakseni protestini sitä asioiden kulkua vastaan, jonka sosialistiryhmä aloitti käsiteltäessä vastuuvapauden myöntämistä komissiolle vuoden 1996 talousarviosta.
Mietinnön laatija muotoili erinomaisen ehdotuksen, joka tunnetaan nyttemmin Ellesin mietinnön 26 ja 27 kohtana. Hän teki esityksen työohjelmasta, joka komission pitäisi toteuttaa tiettyyn ajankohtaan mennessä. Tällä tavalla parlamentin olisi ollut mahdollista jatkaa keskustelua ja vaatia, että komissio järjestää asiat.
Sosialistiryhmä halusi päättää keskustelun ja esitti epäluottamuslausetta, jota se itse ei tukenut. Epäluottamuslause on aiheuttanut koko asian liiallisen politisoitumisen, ja vielä pahempaa, se on johtanut tulokseen, joka on heikompi kuin Ellesin mietintö. Asiantuntijakomitea merkitsee Euroopan parlamentin antautumista. Asiat eivät olisi saaneet mennä näin pitkälle.

Valverde López
Epäluottamuslause Euroopan komissiolle ei ole ollut riittävän perusteltu. Käydyt keskustelut eivät ole tuoneet uutta näyttöä, todisteita tai hyviä perusteluja. Tämän vuoksi en ole voinut äänestää epäluottamuslauseen puolesta.
Tästä on syntynyt suuri poliittinen ja institutionaalinen hämmennys. Yleiselle mielipiteelle on välittynyt kielteinen viesti eurooppalaisista toimielimistä. Unionin iänikuiset vastustajat ovat käyttäneet hyväkseen tilaisuutta horjuttaa Euroopan rakentamishankkeen vakautta.
Erästä perustuslaillisen ja hallinnollisen opinkappaleen perustotuutta ei ole otettu huomioon: sitä, että hallituksen velvollisuudet ja hallinnon velvollisuudet on erotettava toisistaan.
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen henki ja kirjain on niin ikään unohdettu. Euroopan parlamentti kykenee valvomaan täysin kaikkea Euroopan komission toimintaa, päivästä toiseen. Se on yksi parlamentin tehtävistä, ja se tapahtuu suullisten ja kirjallisten kysymysten kautta sekä Euroopan unionin toimintaa koskevissa säännöllisissä toimintakertomuksissa.
Euroopan parlamentilla on niin ikään tärkeä oikeus äänestää epäluottamuslauseesta erottaakseen Euroopan komission tehtävästään. Tätä tärkeää päätösvaltaa on kuitenkin käytettävä arvioitaessa sitä, onko Euroopan komissio laiminlyönyt vakavasti keskeiset institutionaaliset velvollisuutensa, jotka ovat nimenomaan sen aloiteoikeus lainsäädännön osalta ja sen velvollisuus valvoa perustamissopimuksia.
Koko yleinen mielipide ympäri maailman on tietoinen siitä, että Euroopan unioni on viime vuosina saavuttanut kumouksellisen kehitystason ja kumouksellisia tavoitteita. Yhtenäisvaluutan käyttöönotto on ollut huomattava menestys. Euroopan unionin laajentumista Keski- ja Itä-Euroopan maihin koskevien neuvottelujen aloittaminen johtaa meidät suureen yhdentyneeseen Eurooppaan, joka on mullistava instituutiomalli ja rauhaan ja vaurauteen vaikuttava tekijä maailmassa. Käynnissä ovat myös Agenda 2000: ta koskevat keskustelut, joiden ansiosta Eurooppa voi menestyksekkäästi kohdata uuden seitsenvuotisjakson tulevaisuuden.
Kun kaikessa tässä on onnistuttu täysin, olisi vastuutonta antaa epäluottamuslause Euroopan komissiolle, joka on kiistatta yhteisön toimielinten alullepaneva voima.
Tämä on totta, mutta se ei tarkoita sitä, ettemmekö me Euroopan parlamentissa voisi suorittaa tehtäväämme ja valvoa tarkasti kaikkea Euroopan komission toimintaa, myös sitä vaatimusta, että se parantaa toimintarakenteitaan. Olen henkilökohtaisesti 12 viime vuoden aikana vaatinut jatkuvasti muutosta komission menettelyihin. Muiden ehdotusten ohella on esitetty vaatimus hallinnollista menettelyä ja hallinnollista oikeutta koskevan asetuksen hyväksymisestä. Tältä osin yhteisön lainsäädännössä on suuri tyhjiö. Kyseinen asetus tuo kansalaisille oikeusvarmuutta sekä tehokkuutta ja avoimuutta. Samalla se on keskeinen väline, jonka avulla voidaan puuttua Euroopan komission taloudellis-hallinnollisessa tehtävässä ilmeneviin häiriöihin ja erottaa oikeusvarmuuden mukaisesti taloudellis-hallinnolliset velvollisuudet tärkeistä poliittisista ja institutionaalisista velvollisuuksista, joihin viimeinen ja kaikkein suurin vastaus on epäluottamuslause .
Istunto keskeytettiin klo 12.40 ja sitä jatkettiin klo 15.00.

Happart (PSE).
Arvoisa puhemies, menettelyn selventämiseksi vastaisuuden varalle haluaisin pyytää teitä kysymään työjärjestystä käsittelevältä valiokunnalta, minkä artiklan perusteella parlamentti hyväksyi hetki sitten sen, että sosialistiryhmän esittämä ja siis vähintään 63 jäsenen allekirjoittama epäluottamuslause peruutettiin.
Olen sitä mieltä, että jos tästä epäluottamuslauseesta olisi äänestetty, se olisi saanut enemmän ääniä kuin se, josta äänestettiin. Haluaisin siis tietää, minkä työjärjestyksemme artiklan perusteella yli 63 sosialistiryhmän jäsenen allekirjoittama epäluottamuslause peruutettiin.

Puhemies
Kiitoksia, herra Happart. Merkitsen muistiin puheenvuoronne, ja se välitetään eteenpäin toivomallanne tavalla.

Ford
Arvoisa puhemies, selventäisin esityslistaa. Käsittääkseni aiomme nyt jatkaa keskustelua Van Lanckerin ehdotuksesta ja siirtyä sitten kiireellisiin asioihin. Esityslistalla 5 kohtana olevan kiireellisen asian allekirjoittajana olisin iloinen, jos vahvistaisitte, että käsittelemme esityslistan loppuun, mikä tarkoittaisi yksinkertaisesti sitä, että äänestys myöhästyisi todennäköisesti muutaman minuutin, eikä ikään kuin hävitettäisi yhtä kiireellistä asiaa, joka, kuten kaikki tiedätte, hävisi viime kuun esityslistalta samasta syystä.
Lehterillä on ihmisiä, jotka ovat tulleet tänne Yhdistyneestä kuningaskunnasta kuuntelemaan tätä keskustelua. Olisi aika järjetöntä, jos heille täytyisi kertoa toisen kerran kahden kuukauden aikana, että tulkaa takaisin ensi kuussa.

Puhemies
Herra Ford, olen täysin tietoinen siitä, miten tärkeä on kiireellinen asia, johon viittasitte, ja voin vakuuttaa teille, että istunnossa pyritään käsittelemään kaikki kiireelliset asiat ja äänestämään niistä sen jälkeen, toisin sanoen viivyttämään tarvittaessa kiireellisiä asioita koskevaa äänestystä, jotta kaikki kohdat pystytään käsittelemään.

EU-sopimuksen K.6 artikla, Schengen-yhteistyö (jatkoa)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelun jatkaminen kahdesta suullisesta kysymyksestä neuvostolle ja komissiolle ja Van Lanckerin ehdotuksesta suositukseksi, joka koskee EU-sopimuksen K.6 artiklan mukaista vuosittaista keskustelua.
Komissio on edustettuna, samoin neuvosto. Kiitän teitä siitä, että saavuitte tänne tänä iltapäivänä täyttääksenne velvollisuutenne Euroopan parlamentin edessä.

Posselt
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minusta on valitettavaa, että tämä mielenkiintoinen keskustelu ja teidän mielenkiintoiset näkemyksenne jäävät tämän päivän muiden tapahtumien varjoon. Kiitän teitä kuitenkin siitä, että olette jäänyt istuntoomme. Se osoittaa puheenjohtajavaltion ja neuvoston rohkaisevaa ja parlamenttia kohtaan ystävällistä asennetta.
Kolme kohtaa. Ensiksi: kiitän siitä, että olette käsitellyt itälaajentumisen aihetta erittäin perusteellisesti. Itälaajentumista ja sisäistä turvallisuutta käsitelleenä parlamentin esittelijänä olen todella sitä mieltä, että nämä ovat keskeisiä aiheita, tarkemmin sanottuna ne eivät koske vain liittymistä edeltävää strategiaa ja yhteisön säännöstöä, vaan myös useita toimia yhteisestä rikosten torjunnasta aina Europolin itälaajentumiseen asti, ja niitä voidaankin jo aikaistaa jäsenyysehdokasmaiden poliisien kanssa solmittavien sopimusten avulla, sekä siihen ratkaisevaan kohtaan asti, joka koskee koulutusta ja jatkokoulutusta, jota varten meidän on tehtävä muutoksia Phare-ohjelmassa, mutta siltä osin voidaankin tehdä erittäin paljon järjestelyjä jo nyt.
On kuitenkin myös kaksi pitkän aikavälin tavoitetta, jotka mainitsen mietinnössäni ja joihin haluan kiinnittää teidän huomionne. Toinen viittaa Euroopan tulevien ulkorajojen suojeluun. Olen sitä mieltä, että valmistellessamme Euroopan yhteistä rajavalvontaa meidän on ryhdyttävä tukitoimiin, koska uskon, että tarvitsemme rajavalvontaa pitkään. Toiseksi haluaisin tuoda esiin sen, että olemme ehdottaneet Euroopan sisäisen turvallisuuden akatemian perustamista. Puheenjohtajavaltio Itävalta suhtautui tähän hankkeeseen jokseenkin vastaanottavaisesti, ja pyytäisin teitä tutkimaan tosissanne tätä hanketta, joka liittyy EU: n ja jäsenehdokasmaiden väliseen raja-alueeseen.
Toiseksi haluaisin käsitellä kustannusten jakamista. Tarvitsemme henkilökohtaisen kustannusten jaon, joka perustuu sisällissotaa pakenemaan joutuneiden pakolaisten ja turvapaikanhakijoiden kiintiöihin Euroopan unionissa. Myös tältä osin puheenjohtajavaltio Itävalta ja parlamentti ovat tehneet tärkeää valmistelevaa työtä. Arvioimme nykyistä puheenjohtajavaltiota sen perusteella, mitä tällä alalla tapahtuu.
Kolmanneksi: pyydän teitä ilman mitään sisäpoliittisia keskusteluja vaikuttamaan siihen, että kansalaisuutta ja siten EU-kansalaisuutta koskevan lainsäädännön arkaluontoisten kysymysten käsittelyä siirretään yksittäisissä jäsenvaltioissa...
Puhemies keskeytti puhujan.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, päätöslauselmaehdotuksesta ja keskustelun aiheena olevasta mietinnöstä puuttuu mielestäni yksi ilmeinen pakolaisiin liittyvä näkökulma. On yhä selvempää, että Dublinin yleissopimus ja Schengenin sopimus edistävät julman ja rajoittavan turvapaikkapolitiikan luomista Länsi-Eurooppaan. Voimme jo nähdä jo Dublinin yleissopimuksen kohtuuttomat seuraukset, kun sovelletaan ensimmäisen turvapaikkamaan periaatteita maihin, joilla on erilaiset ehdot turvapaikkojen myöntämiselle. Ihmisiä lähetetään maasta toiseen, ja heidän hakemuksiaan käsitellään väärin. Voimme havaita, että eräs Schengenin sopimuksen ensisijaisia todellisia motiiveja tuntuu olevan se, että kuljetuksen järjestäjän vastuuseen asettamisella, raudanlujalla viisumipolitiikalla ja liioitelluilla rajatarkastuksilla turvapaikanhakijoita estetään pääsemästä EU: hun, jotta he eivät ylipäänsä voisi hakea turvapaikkaa.
Valitettavasti voimme myös nähdä, kuinka tämä päätöslauselma puolustaa sitä Itävallan puheenjohtajiston täysin järjetöntä asiakirjaa, jossa hyökätään kokonaisuudessaan kaikkea inhimillistä ja vastuullista turvapaikkapolitiikkaa vastaan. Kyseessä on " linnoitus-Eurooppa" - enää ei kanneta vastuuta turvapaikkaa hakevista.

Lindholm
Arvoisa puhemies, haluan vain korostaa muutamia niistä monista kohdista, joista olisi keskusteltava. Schengenin sopimuksen tavoitteena on toteuttaa henkilöiden vapaa liikkuvuus EU: ssa. Schengenin säännöstö on kuitenkin keskittynyt täysin rajatarkastuksiin, turvatarkastuksiin ja korvaaviin toimiin. Minkälaisia signaaleja tämä antaa kansalaisille? Vain parissa artiklassa käsitellään myönteistä asiaa, vapaata liikkuvuutta. Sitä ei voida hyväksyä.
Pelkäämme myös sitä, että Schengenin sopimus saattaa tuoda mukanaan vähemmän jalomielisen ja inhimillisen pakolais- ja turvapaikkapolitiikan, ja olemme siitä hyvin huolissamme. Monet asiat viittaavat siihen. Vaadimme siksi, että YK: n pakolaissopimuksen on oltava voimassa kaikkialla, myös EU: ssa.
Schengenin sopimuksen on oltava myös yhteensopiva pohjoismaisen valtioiden välisen passiliiton kanssa, jotta vapaa liikkuvuus Pohjoismaissa voi jatkua ja kehittyä niin kuin se on tehnyt viimeiset neljäkymmentä vuotta. Sen vuoksi on ilahduttavaa, että valiokunta tukee sitä yksimielisesti.
Kun Schengenin sopimus sisällytetään perustamissopimukseen, neuvottelujen on oltava avoimia ja myös Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien on osallistuttava niihin. Tietojen ja asiakirjojen saatavuutta on helpotettava, niin että sekä poliitikot että kansalaiset voivat osallistua neuvotteluihin.
Vihreiden mielestä Schengenin sopimus olisi käytävä läpi uudelleen ja siihen olisi tehtävä muutoksia toissijaisuusperiaatteen, tiettyjen tärkeiden perusoikeuksien ja oikeudellisten takuiden osalta, jotta kansalaisten henkilökohtainen turvallisuus ja loukkaamattomuus voitaisiin turvata.
Olemme huolissamme hakijamaille asetetuista suunnattomista vaatimuksista ja heidän mahdollisuuksistaan noudattaa määräyksiä, jotka koskevat rajatarkastuksia, lainsäädäntöä ja niin edelleen. Vaadimme sen vuoksi, että EU osoittaa joustavuutta ja vastuuta sekä ymmärrystä maiden suuria ongelmia kohtaan.

Krarup
Arvoisa puhemies, sanon asiani lyhyesti. Olen kaikkien olennaisten kohtien osalta samaa mieltä niistä näkökohdista, joita ruotsalaiset kollegani, herra Sjöstedt ja rouva Lindholm, ovat esittäneet. Käsiteltävät ehdotukset sisältävät kaksi kehityssuuntaa, jotka ovat ratkaisevia ryhmäni kannalta, minulle itselleni ja sen liikkeen kannalta, jota Tanskassa edustan. Ensimmäinen kehityssuunta johtaa parlamentin vallan tiukentamiseen näiden asioiden osalta, mikä tapahtuu kansallisten parlamenttien toimivallan kustannuksella, ja toinen kehityssuunta on voimakas integraatio ja melkein imperialistinen pakko hallita muuta maailmaa, eikä vähiten Norjaa ja Islantia. Haluan ilmoittaa, että meidän on vastustettava kehityssuuntaa, joka pyrkii rikosoikeudellisen alueen ja kaikkien muiden oikeudellisten alueiden, myös poliisiyhteistyön, integrointiin, toisin sanoen siihen, että ne siirretään kolmannen pilarin alaisuudesta ensimmäisen pilarin alaisuuteen. Sitä ei ole mietitty tarpeeksi. Se on harkitsematonta. Se on merkillinen kehityssuunta, joka on kansallisten oikeusperinteiden vastainen, ennen kaikkea Tanskan oikeusperinteen, jota itse kannatan.

Hager
Arvoisa puhemies, yhdyn ensiksikin esittelijän esittämään keskustelun ajankohtaa koskevaan kritiikkiin. Keskustelu käydään tänään vasta muutaman päivän virassa olleen neuvoston puheenjohtajan läsnä ollessa. Tarkoituksena on tehdä tiivistelmä Ison-Britannian ja Itävallan puheenjohtajakausista. Molemmat ovat ensiksikin esittäneet realistiset ohjelmat ja ilmoittaneet parlamentin kanssa tehtävän yhteistyön parantamisesta. Tosiasiat ovat sitten puhuneet toista kieltä. Lupauksista ei ole pidetty kiinni sisällöllisesti eikä myöskään muodollisesti. Monia suunniteltuja päätöksiä lykättiin, useilla aloilla tehtiin epätyydyttäviä kompromisseja. Havainnollisin esimerkki unionin vaivalloisesta toiminnasta turvallisuuskysymyksissä onkin Europolin toiminnan hidas aloittaminen puolitehoisesti.
Sallikaa minun lopuksi vielä sanoa: jos Van Lanckerin mietinnön 1 kohdan 2 alakohdan lähtökohta, ainakin minun käytössäni olevassa versiossa, on se, että Amsterdamin sopimus on ollut lainvoimainen jo vuoden, kyse on todennäköisesti yhdestä niistä hairahduksista, jotka arvoisa puhemies on tänään aamupäivällä päästänyt läpi!

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, ei ole helppoa sanoa kahdessa minuutissa niitä monia asioita, joita näistä kahdesta merkittävästä mietinnöstä olisi sanottava. Sitä paitsi käytän jonkin verran aikaa siihen - koska se on mielestäni tärkeää - että kiinnitän huomiota neuvoston puheenjohtajan läsnäoloon täällä. Me kaikki tiedämme, ettei niin tapahdu usein, vaikka sen pitäisi olla neuvostossa tapana, ja toivon, että neuvosto voisi jatkossakin olla läsnä meidän keskusteluissamme.
Nassauerin mietinnöstä haluan sanoa ainoastaan sen, että se on mielestäni erinomainen mietintö ja että olen samaa mieltä sen sisällöstä.
Schengen-yhteistyötä koskevan mietinnön osalta haluan kiittää esittelijää hänen työstään, koska kyseessä on erittäin vaikea mietintö. Haluan kiittää häntä erityisesti siitä tavasta, jolla valiokuntaäänestys on edennyt.
Tämän mietinnön periaatteista on korostettava sitä, ettei Schengeniä koskevassa yleissopimuksessa eikä pöytäkirjassakaan ole hierarkiaa oikeuden ja turvallisuuden arvojen välillä ja sitä, että kumpaakin niistä on noudatettava rinnakkain, jotta Schengen täyttäisi ne päämäärät, joita varten se luotiin.
Schengenin säännöstöä on sanottu sekavaksi. Se ei kuitenkaan ole sekava vaan kehitystilassa, sillä se kehittyy koko ajan, ja näin on oltava nyt ja tästäkin eteenpäin. Schengenin säännöstö tulee kehittymään siihen hetkeen saakka, kun se viimein sisällytetään Euroopan unionin yhteyteen, ja sen täytäntöönpanokomitea tulee jatkamaan tehtäväänsä. Emme näin ollen voi arvostella tuota kehitystä epämääräiseksi.
Toiseksi Schengen on kokonaisuus ja se on sisällytettävä kokonaisuutena yhteisön säännöstöön. Sitä ei voida hajottaa, koska muuten menetetään tuo suurenmoinen väline, jolla on jo taattu se, että voimme liikkua vapaasti yhteisellä alueella, mitä varten se juuri luotiinkin. Kerron yhden esimerkin: on jo mainittu, ettei SIS: ssä eikä Schengenin yleissopimuksessakaan ole hierarkiaa turvallisuuden ja oikeuden arvojen välillä ja ettei tarkemmin sanottuna SIS: n osalta voida luoda hierarkiaa 95 tai 96 artiklan tärkeyden välillä. Ei voida sanoa, että olisi tärkeämpää laatia luettelo ulkomaalaisista kuin luettelo terroristien maahan pääsystä. Kaikki tämä on osa kokonaisuutta ja sellaisena se on myös sisällytettävä yhteisön säännöstöön.

Elliott
Arvoisa puhemies, mitä tulee herra Nassauerin mietintöön poliisiyhteistyöstä ja Europolin kehityksestä, olin erittäin ilahtunut siitä, mitä me kuulimme puheenjohtajavaltio Saksalta Europolin kehityksestä äskettäin ratifioidun yleissopimuksen yhteydessä. Olen täysin samaa mieltä siitä, mitä muut ovat sanoneet täällä: jos haluamme nähdä Europolin merkittävää laajenemista toiminnallisen alan suuntaan, meidän täytyy varmistaa, että sen toiminnan yhteydessä on asianmukainen demokraattisen vastuuvelvollisuuden järjestelmä, johon sisältyy suurempi rooli parlamentille ja asianmukainen järjestelmä riippumattomien valitusten tekemisen mahdollistamiseksi mitä tahansa sen toimintaa kohtaan. Tämä on olennaista, aivan niin kuin se on olennaista kansallisille poliisivoimillekin.
Ennen kaikkea koko tällä oikeus- ja sisäasioiden alalla on nyt valtava laajan ja nopean edistymisen tarve yhdenmukaistamisen osalta. Se äärimmäisen vähäinen edistys, mitä olemme tällä alueella saaneet aikaan, verrattuna siihen nopeaan edistykseen, jota olemme saaneet aikaan rahoitukseen, talouteen ja moniin muihin yhteisön toiminta-aloihin liittyvissä asioissa, aiheuttaa nyt vakavia ongelmia. Meidän on tehtävä kaikki voitavamme saadaksemme asiat järjestykseen esimerkiksi rikollisten luovuttamisessa, rajat ylittävässä rikollisuudessa, oikeudellisessa ja tuomioistuinten välisessä yhteistyössä, myös siviiliasioissa, kuten Saksan ministeri hahmotteli, sekä kansallisuutta ja kansalaisuutta koskevassa lainsäädännössä.
Antaisin yhden esimerkin: käsittelen parhaillaan erään perheen tapausta, jossa äiti on irlantilainen, isä britti ja heidän tyttärensä syntyi Hollannissa, mutta viimeiset kymmenen vuotta he ovat asuneet Espanjassa - erittäin eurooppalaisia siis. Mutta tällä nyt 13-vuotiaalla tyttärellä ei ole kansallisuutta vaan ainoastaan Irlannin viranomaisten pyynnöstä myöntämä väliaikainen asiakirja matkustamista varten. Meidän täytyy pystyä käsittelemään asianmukaisesti tällaisissa tilanteissa olevien ihmisten asiaa, emmekä saisi antaa sellaisten tilanteiden syntyä, joissa ihmiset ovat käytännöllisesti katsoen kokonaan vailla kansalaisuutta. Meidän täytyy saada tämä asia järjestykseen.
Tuen täysin rouva Van Lanckerin mietintöä. Se sisältää monia erinomaisia ehdotuksia. Olen iloinen siitä, että valiokunnassa hyväksytyt tarkistukset poistivat jotakin siitä lievästä kriittisyydestä, joka kohdistui Ison-Britannian kantaan, josta sovittiin Amsterdamissa ja joka koski osallistumattomuutta Schengenin sopimukseen. Olen varma siitä, että ajan kuluessa tilanne muuttuu. Meidän on tiedostettava sen tosiasian mahdolliset vaikutukset koko Euroopan unionin toimintaan, että Schengen-sopimukseen kuuluu kaksi EU: n ulkopuolista valtiota, kun Islannin ja Norjan osallistuminen vahvistetaan. Myös se, että kaksi tai kolme nykyistä jäsenvaltiota ei osallistu Schengeniin, aiheuttaa hankaluuksia, jotka on ratkaistava.
Lopuksi olin ilahtunut niistä viittauksista, joita ministeri teki hakijamaita koskevaan kysymykseen. Kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnalla oli näiden hakijamaiden parlamentaarikoiden kanssa arvokas kokous, jossa keskusteltiin koko oikeus-ja sisäasioiden alasta. Tällä hetkellä eräistä näistä itäisen Euroopan maista tuleva turvapaikkaa hakevien ihmisten tulva asettaa kyseenalaiseksi tilanteen eräissä näistä maista ja tekee niille kiireellisesti välttämättömäksi ottaa käyttöön tehokkaan lainsäädännön etnisten vähemmistöjen suojelemiseksi. Toivon todellakin, että käytävissä neuvotteluissa neuvosto ja komissio varmistavat, että ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen suojelua koskevalle asialle annetaan se kiireellinen etusija, jonka se ansaitsee.

Reding
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyvät kollegat, on totta, että Amsterdamin sopimus parantaa eurooppalaisen politiikan toimivuutta oikeus- ja sisäasioiden aloilla. Mutta tämä politiikka on esimerkiksi turvapaikkapolitiikan osalta ainakin viiden vuoden ajan parlamentaarisen valvonnan ulkopuolella. Kansallisilla parlamenteilla ei ole enää sananvaltaa tässä asiassa, ja Euroopan parlamentin oikeus rajoittuu pelkkään kuulemiseen. Se ei riitä. Ei ole hyväksyttävää, että niinkin tärkeä ala kuin sisäinen turvallisuuspolitiikka on parlamentin valvonnan ja päätöksenteon ulkopuolella ja että demokraattinen avoimuus ei koske sitä.
Toinen huomio: Eurooppa-neuvostossa hyväksytään tärkeitä asiakirjoja, mutta sen jälkeen ei tapahdu mitään. Näitä tekstejä, jotka ovat välttämättömiä unionin moitteettoman toiminnan ja kansalaistemme turvallisuuden kannalta, ei ole ratifioitu, eivätkä ne siis voi tulla voimaan. Herra Nassauerin mietinnössä mainitaan 13 tärkeintä tällaisista asiakirjoista. Se merkitsee politiikan tehokkuuden kieltämistä ja täydellistä pysähtyneisyyttä. Rikollisuuden torjunnan ja maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan alalla meillä on siis paljon julistuksia mutta vähän toimintaa.
En aseta kyseenalaiseksi johtajiemme hyvää tahtoa. Totean vain yksinkertaisesti poliittiset tosiasiat, jotka eivät ole kovin myönteisiä, ja vaadin neuvostoa ottamaan opikseen tästä kielteisestä tilanteesta ja huolehtimaan siitä, että perustamissopimusten seuraavan tarkistuksen yhteydessä muutetaan rakenteita siltä osin, mikä ei ole nyt mahdollista toimielinten rajallisten valtuuksien vuoksi. Kansalaisemme vaativat meiltä kuitenkin toimintaa. Usein haluammekin sitä mutta emme pysty siihen.

Pirker
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, Schengenin turvallisuusjärjestelmä on - siitä olemme kaikki yksimielisiä - ilman muuta vapaan liikkuvuuden toteuttamisen edellytys. Me emme saa koskaan unohtaa sitä, että vapaasta liikkuvuudesta voidaan nauttia vain silloin, jos kaikkien kansalaisten turvallisuus säilyy taattuna tai mahdollisesti jopa paranee.
Todellisuus ja tosiasiat osoittavat, kuinka tärkeä tämä Schengenin turvallisuusjärjestelmä oikeastaan on. Olen hankkinut itselleni tietoja, joiden mukaan vuosittain merkitään muistiin noin 30 000 - vuoden 1998 loppuun mennessä noin 120 000 - tulokseen johtanutta poliisin tekemää etsintää. Se merkitsee, että tonneittain huumeita takavarikoidaan, tuhansia varastettuja henkilöautoja löydetään jälleen rajoilla, varastetut aseet ja taide-esineet takavarikoidaan, tuhansia salakuljettajia pidätetään ja laitonta toimintaa harrastavat saadaan kiinni rajoilla. Schengenin järjestelmä siis mahdollistaa meille turvallisuuden lisääntymisen.
Se on myös osoitus siitä, että Schengenin turvallisuusjärjestelmä on toimintakykyinen sellaisena kuin se on tällä hetkellä olemassa kymmenessä valtiossa. Sanoisin jopa, että se on maailmanlaajuisesti ainutlaatuinen järjestelmä; henkilöiden ja asioiden etsinnän osalta sinne on talletettu 6 miljoonaa tietuetta, ja yli 1500: aa rajanylitystä valvotaan.
Mutta mitkä ovatkaan seuraavat askeleet! Odotan tältä osin kolmea painopistettä, joihin haluaisin puuttua. Ensiksi meidän pitäisi, sen jälkeen kun olemme nähneet, kuinka hyvin Schengenin järjestelmä voi toimia ja kuinka tärkeä se on vapaan liikkuvuuden kannalta, toteuttaa Schengenin sopimus kaikissa jäsenvaltioissa ja siten luoda lisää turvallisuutta Euroopan kansalaisille. Toinen asia on se, että autamme enemmän niitä jäsenvaltioita, joilla on edessään suurempia haasteita, erityisesti muuttoliikkeen yhteydessä, tuemme rajavalvonnassa, ja tuemme myös henkilökohtaisessa kustannusten jaossa. Kolmanneksi meidän pitää auttaa jäsenehdokasmaita jäsenyyttä edeltävän sopimuksen avulla, sillä liittyminen Euroopan unioniin on mahdollista vain silloin, jos täyttää turvallisuusnormit.

Matikainen-Kallström (PPE).
Arvoisa puhemies, on ymmärrettävää että useat Schengen-alueeseen liittyneet valtiot ovat epäröineet hyväksyä passivapaan alueen säännöstöä kokonaisuudessaan. Huolta on aiheuttanut muun muassa huumausaineiden helppo liikkuvuus sisämarkkinoilla ja unionin ulkorajojen vuotaminen, josta olemme saaneet ikäviä muistutuksia etenkin järjestäytyneen itärikollisuuden merkeissä.
Tosiasia on, että Schengen ei ole vielä täysin toimintakykyinen järjestelmä. Amsterdamin sopimus tuo voimaan astuessaan merkittäviä muutoksia Schengenin säännöstön juridiseen merkitykseen normien siirtyessä suurelta osin yhteisöpilarin piiriin. Tämän vuoksi Schengenin ongelmien ratkaisu ja kansalaisten epäluulojen hälventäminen vaatii tämän vuoden puheenjohtajavaltioilta Saksalta ja Suomelta aktiivisia toimia.
Schengen-alueella liikkuvien turvallisuus voidaan parhaiten varmistaa monitasoisella yhteistyöllä, jonka keskeisiä elementtejä ovat kansallisten viranomaisten välinen nopea tiedonvaihto, Europolin toiminta ja kehittyneet tullitietojärjestelmät. Koska tarkastuksia sisärajoilla ei ole, niin sanotun näkymättömän valvonnan pitää olla tarpeeksi tehokasta, jotta vapaan liikkuvuuden suurinta hyötyä eivät ulosmittaa rikollisjärjestöt ja veronkiertäjät. Kansalaisten vapauksien ja yleisen turvallisuuden välille on löydettävä kestävä tasapaino, joka mahdollistaa vapaan liikkumisen etujen maksimoinnin.
Viimeaikaisissa mielipidemittauksissa suomalaiset pitivät Suomen puheenjohtajuuskauden tärkeimpänä tehtävänä kansainvälisen rikollisuuden torjuntaa. Tämä tulee pitää mielessä, kun Tampereen huippukokouksessa seuraavan kerran tästä asiasta keskustellaan.

Schily
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin kiittää nimenomaan niitä kollegoita, jotka ovat korostaneet puheenvuoroissaan sitä, että Schengen on tietenkin järjestelmä, johon kuuluu kaksi elementtiä. Yhtäältä takaamme kansalaisillemme merkittävän edun liikkua vapaasti, mikä todellakin parantaa heidän elämänlaatuaan selvästi, mutta vapaa liikkuvuus ei saa aiheuttaa turvallisuuden menettämistä, ja sen vuoksi myös toinen elementti täytyy tuoda erittäin selvästi esiin.
Hyväksyn täysin kollegani Pirkerin näkemykset eli sen, mitä hän sanoi siitä, mitkä välttämättömät toimet on otettava huomioon myös todellisessa toteuttamisessa. Käsittelin mietinnössäni jo sitä, että me olemme ensimmäinen maa, joka tekee tarkastuksia Schengenin toteuttamista koskevan sopimuksen puitteissa. Hyväksyn myös sen, että meidän on autettava nimenomaan niitä maita, joilla on erityisiä ongelmia, ja myös sen, mikä koskee kustannusten jakoa ja jäsenyysehdokasmaille annettavaa apua. Emme muuten tee sitä vain EU-puheenjohtajuutemme yhteydessä, vaan yritämme toteuttaa sitä myös kahdenvälisesti, ja Saksan liittotasavallan sisäministerinä, saanen mainita tämän ohimennen, minulla on tietenkin myös erilaisia tapaamisia jäsenehdokasmaista olevien kollegoiden kanssa sellaisten asioiden saattamiseksi alkuun.
Käsittelen nyt tietenkin myös vielä yhtä osaa niistä puheenvuoroista, joita tänään pidettiin, joskaan en aina tiedä, olivatko ne kollegat, jotka ovat nyt paikalla, täällä jo tänään aamupäivällä. Meillä on tänään täällä istunnossa jokseenkin merkillinen tilanne. Eri puheenvuoroissa käsiteltiin sitä kysymystä, onko parlamentille tiedottaminen ja parlamentin mukaan ottaminen ollut aina parasta mahdollista. Mielestäni voin sanoa, että joka tapauksessa pyrittiin pitämään kiinni velvoitteista, ja puheenjohtajavaltio Saksa tekee varmasti kaiken voitavansa voidakseen myös vastata teidän toiveitanne.
Mitä tulee Schengenin järjestelmään, saanen tuoda esiin sen, että antaessamme näitä tietoja noudatamme niin sanottua hyvää tapaa, mutta tietenkin aiomme myös jatkaa tätä tapaa. Yritämme tehdä niin mitä erilaisimmissa asetelmissa. Ministeriöni korkea virkamies oli viime vuoden marraskuussa kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa ja kertoi perusteellisesti Schengenin järjestelmän tilanteesta, sekä integraatiotoimista että myös suunnitellusta työohjelmasta, enkä epäröi tulla myös itse ministerinä valiokuntaan tulevina viikkoina esittääkseni Brysselissä lisää selontekoja.
Mitä tulee kysymykseen siitä, voidaanko selontekojen antamista vielä parantaa, totesin tänään aamupäivällä, että toteutamme mielellämme aloitteen laatia puheenjohtajakauden lopussa kirjallinen selonteko. Täytyy vain olla selvillä siitä, että emme voi esittää sitä niin sanotusti synkronisesti viimeisen neuvoston kokouksen kanssa, vaan puheenjohtajavaltion täytyy laatia se - niin on kuitenkin myös suunniteltu. Puheenjohtajavaltiona me hoidamme velvollisuuden tämän kirjallisen selonteon laatimisesta.
Voin kuvitella, että se helpottaa huomattavasti myös parlamentin työtä. Esittely ennen istuntoja tuskin on mahdollinen, mutta olen erittäin halukas pitämään suullisen esityksen virallisen neuvoston kokouksen jälkeen. Sikäli olen sitä mieltä, että lähennymme jo toisiamme. Mitä muuten tulee mainittuihin määräaikoihin, olemme ottaneet kolme kuukautta suuntaa-antavaksi määräajaksi, ja se on päätöksentekoperusta, johon me puheenjohtajavaltiona emme voi nyt tehdä mitään muutoksia.
Lisäksi on kysytty: voiko sitten tunnistaa, onko parlamentin lausunnot otettu riittävästi huomioon myös päätöksissä? Sitä voidaan moittia ja sanoa, että nämä perustelut, jotka asetetaan sellaisten päätösten edelle, ovat liian yleisluontoisia. Loppujen lopuksi tilanne ei myöskään eroa muista tilanteista - oikeastaan aina vain tuloksen perusteella tai päätöksen sisällön perusteella voi arvioida sitä, onko omat aloitteet, ideat ja ehdotukset otettu huomioon vai ei. Mielestäni on tuskin mahdollista määritellä aloitteen tekijää, sitä, kuka esitti idean ensimmäiseksi ja painokkaimmin.
Monet ongelmat syntyvät sen vuoksi, että on olemassa väliaikainen tilanne. En voi kiistää niitä institutionaalisia puutteita, jotka täällä on mainittu monta kertaa, mutta olen sitä mieltä, että on käsiteltävä tilannetta sellaisena kuin se on. Haluaisin muuten viitata siihen, että meillä on maaliskuussa parlamenttien välinen konferenssi ja että tässä parlamenttien välisessä konferenssissa on määrä neuvotella Tampereen erityishuippukokouksesta. Kun moitittiin sitä - ja se täytyy ymmärtää - että toimintasuunnitelmaa koskevat tiedot eivät olleet saatavilla aivan määräaikoja noudattaen ja asianmukaisesti, nyt juuri tässä tilanteessa on mahdollisuus puuttua vielä kerran siihen, mitä ajatuksia täällä parlamentissa esitettiin. Lisäksi haluaisin tuoda esiin sen, että erityishuippukokouksessa on määrä selvittää, pitääkö toimintasuunnitelmaa tarkistaa Tampereella, ja me neuvottelemme siitä maaliskuussa pidettävässä konferenssissa.
Jos saan vielä kerran tuoda esiin sen, että vuonna 1998 parlamenttia kuultiin oikeus- ja sisäpolitiikan alalla viisitoista kertaa ja sille tiedotettiin asioista seitsemän kertaa, sen on määrä myös kenties hiukan lieventää sitä kritiikkiä, jota täällä on esitetty. Yksittäisissä kysymyksissä käsiteltiin sitä, että teille olisi annettu jokseenkin niukasti tietoja Schengenin tietojärjestelmästä. Yksi kollega kääntyi puoleeni ehdottaen, että kenties voisin vielä kerran korjata tilanteen antamalla tietoja kirjallisesti. Herra Chanterie, teen myös sen mielelläni. Minun on tietenkin pidettävä kiinni määräajoista, jotka ovat täällä käytäntö, ja siksi pyydän ymmärrystä sille, että en voinut käsitellä kaikkia Schengenin tietojärjestelmään liittyviä yksityiskohtia.
Monia asioita voidaankin käsitellä siten, ettei mennä yksityiskohtiin, on vain otettava huomioon, että myös tällä kysymysten alalla erilaisilla näkökohdilla on merkitystä. Jos näitä eri näkökohtia punnitaan keskenään, täytyy toki huomata, että joillakin aloilla kansallisella itsemääräämisoikeudella on vielä tärkeämpi rooli kuin toisilla aloilla. Olen sitä mieltä, että pitäisi myös tehdä oikeutta kokonaistilanteelle. Me pyrimme tietenkin järjestämään asiat siten, että myös demokraattinen valvonta vaikuttaa riittävästi, mutta on kenties vielä jossakin määrin kyseenalaista, onnistummeko saamaan aikaan toimielinten uudistuksen kuuden kuukauden kuluessa, mistä täällä myös puhuttiin.
Mitä tulee puheenjohtajavaltio Saksaan, voin joka tapauksessa sanoa vain sen, että olemme erittäin halukkaita täyttämään ne tiedonantovelvoitteet, jotka meillä on, ja toivon sen vuoksi hyvää yhteistyötä!
Suosionosoituksia

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
Herra Mendes Botalla on puheenvuoro.

Mendes Bota
Anteeksi, arvoisa puhemies, mutta minun on valitettava, koska portugali oli ainoa kieli, jolle tulkkausyksikkö ei tulkannut neuvoston puheenjohtajan puheenvuoroa, mikä on mielestäni täysin anteeksiantamatonta.

Puhemies
Herra Mendes Bota, se on todellakin sopimatonta ja työjärjestyksemme vastaista, ja myös tulkkiemme erinomaisen tason vastaista. Tarkistamme asian välittömästi, jotta se saadaan korjattua.
Kiitän sillä välin neuvoston puheenjohtajaa.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänä iltana klo 17.30.

Keskustelu tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä asioista
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellistä asioista.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B4-0044/99 Bertens ELDR-ryhmän puolesta Irakista; -B4-0059/99 Swoboda ja muut PSE-ryhmän puolesta Irakin tilanteen kehityksestä; -B4-0079/99 Oostlander ja muut PPE-ryhmän puolesta Irakista; -B4-0097/99 Pasty UPE-ryhmän puolesta Irakin tilanteesta; -B4-0098/99 Manisco ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta Irakista; -B4-0104/99 Aelvoet ja muut V-ryhmän puolesta Irakista; -B4-0105/99 Aelvoet ja muut V-ryhmän puolesta Irakin kurdeista.
Swoboda
Arvoisa puhemies, me käsittelimmekin viime istunnossa erittäin perusteellisesti ja tiiviisti Irakia ja Amerikan ja Ison-Britannian suorittamia pommituksia. Sen ei pidä olla tämän keskustelun perusta, vaan on tehtävä selväksi seuraava asia: tässä parlamentissa, kansan keskuudessa, koko maailmassa kritisoidaan täysin ymmärrettävästi amerikkalaisten ja brittien toimintaa pommitusten osalta. Se ei kuitenkaan merkitse sitä, että ymmärrettäisiin, suvaittaisiin ja hyväksyttäisiin se, mitä Saddam Hussein ja hänen hallituksensa Irakissa tekevät, erityisesti myös omalle siviiliväestölle.
Haluaisin sanoa selvästi ja yksiselitteisesti, että niin sanottujen lentokieltovyöhykkeiden puolustaminen Irakissa, erityisesti kurdien ja shia-väestön suojelemiseksi, on ehdottoman välttämätöntä ja oikeutettua. Vaikka siitä, mitä pommitusten yhteydessä on tapahtunut, voikin olla kovasti eri mieltä, olemme täysin tämän takana!
Toiseksi: kurdijärjestöt ovat solmineet sopimuksen Washingtonissa. Aiomme täällä parlamentissa kehottaa kurdijärjestöjä pitämään kiinni tästä sopimuksesta, siirtämään taka-alalle riidan, joka ei kiinnosta ketään - lukuun ottamatta ehkä muutamia kurdien poliittisia toimijoita, mutta se ei varmastikaan kiinnosta kurdiväestöä tai länsimaailmaa - tekemään yhteistyötä ja edustamaan kurdien etuja erittäin selvästi.
Kolmanneksi haluamme kiinnittää huomiota humanitaarisiin kysymyksiin, Irakille, erityisesti näille vyöhykkeille, myönnettävään humanitaariseen apuun. Sen lisäksi meidän pitäisi tehdä kaikki mahdollinen, jotta koko väestö kärsisi niin vähän kuin mahdollista Saddam Husseinin toimista, sotilaallisista toimista ja myös pakotteista. Mielestäni tämä on tehtävämme. Haluamme auttaa väestöä, emme hallitusta. Haluamme tehdä sen tänään vielä kerran selväksi.

Bertens
Arvoisa puhemies, puhumme täällä parlamentissa Irakista ensimmäistä kertaa viime kuun pommitusten jälkeen. Ryhmäni pahoittelee sitä, että pommitukset olivat välttämättömiä, mutta se haluaa ilmaista näissä olosuhteissa tukensa amerikkalais-brittiläisille toimille. Saddam Hussein ei noudata YK: n päätöslauselmia. Hän ei anna UNSCOMin tehdä työtään, hän sortaa omaa väestöään ja uhkaa naapurimaita aseillaan. Saddam Hussein ei välittänyt Kofi Annanin kanssa solmitusta sopimuksesta.
Pommitukset olivat oikeutettuja, ja tällaiset toimet oikeutetaan myös tulevaisuudessa, mikäli Irakin johto jatkaa samalla tiellä. Meidän on noudatettava YK: n päätöslauselmia. Meidän on vaadittava, että UNSCOM voi jatkaa työtään. On lopetettava kampanjat, jotka vaikeuttavat Saddamin suhteen noudatettavaa oikeaa ja johdonmukaista politiikkaa. Mikäli teemme myönnytyksiä tälle diktaattorille, emme heikennä vain kansainvälistä oikeusjärjestystä, vaan hyväksymme myös sortamisen ja uhkaukset. Unionin on noudatettava tiukkaa linjaa yhtenäisesti. Myös lentokieltoalueet on säilytettävä. Irakin kansalaisia on luonnollisesti autettava. On paljastettava Saddam Husseinin politiikka, jota harjoittamalla hän antaa oman väestönsä kärsiä nälkää saadakseen itselleen poliittisen voiton. Se on epäinhimillistä politiikkaa.
Unionin pitää kuitenkin olla valmis antamaan ruoka-apua, kun Saddam sallii kansansa auttamisen. Apu on kanavoitava yksinomaan riippumattomien järjestöjen kautta. Saddam Hussein ei saa omia näitä toimia.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että tässä päätöslauselmassa käsitellään jonkin verran liikaa menneitä tapahtumia eikä kiinnitetä huomiota siihen, että seuraavaksi lähestyy uusi vaara. On täysin selvää, että provosoivat toimet alkavat jälleen, että Irakin puolen toimet, ennemminkin Saddam Husseinin toimet, jatkuvat niin, että on havaittavissa vakava sodan uhka. Saddam Hussein tekee, mitä haluaa, koska hän osoittaa halveksuvansa muita täysin. Pelkästään se tosiasia, että hän on hylännyt food for petroleum -ohjelman, on jo selvä osoitus siitä, että hän kohtelee omaa väestöään niin kuin tahtoo. Ei pidä yksinkertaisesti unohtaa sitä, että mies on kotoisin Dekrin kaupungista: häntä kiinnostavat vain dekriläistä alkuperää olevat; kaikki muut ovat vain orjia, joita hiillostetaan.
Saddam Hussein onkin oikeastaan arabialainen painos siitä, mitä Hitler oli meillä. Hänen persoonallisuutensa rakenne on täysin samanlainen, hänen politiikkansa on aivan samanlaista, ja siksi meillä ei ole rauhaa ennen kuin tämän miehen tilalle tulee joku toinen ja toinen hallitus asettuu johtoon. Toimet, jotka viittaavat siihen, että hänet halutaan syrjäyttää, ovat siis täysin oikeutettuja. Siksi kritisoin pommituksia - ne ovat järjetön toimenpide. On pommitettu, pelästytetty väestö, mutta ei ole vahingoitettu Saddam Husseinia, vaan on päinvastoin annettu hänelle mahdollisuus vahvistua entisestään, ja koko maailmassa on annettu herätä sen epäilyn, että koko tapahtuman avulla ainoastaan suunnataan huomio muualle tietyistä kiusallisista tapahtumista Yhdysvalloissa. Olen jo lukenut yhdestä lehdestämme, että pommeja kutsutaan nimellä " Monica" .
Meidän on kenties tuotava tämä selvemmin esiin päätöslauselmassa tai ainakin päätöslauselmaa koskevassa keskustelussa. Siksi meidän pitäisi, jos päätöslauselma - joka on hyvä - hyväksytään, hylätä ne kolme tarkistusehdotusta, joiden tavoite on oikeastaan vain tämän päätöslauselman hautaaminen ja heikentäminen. Se on tärkeää, jos haluamme esittää selvän lausunnon.

Daskalaki
Arvoisa puhemies, Irakin tapahtumat tunnetaan, ja on oikein panna ne merkille. Kuitenkin me elämme myös absurdissa teatterissa. On totta, että neuvosto ei ole määritellyt unionin kantaa tähän kriisiin, mutta meidän pitäisi taas panna merkille, kuinka ne, jotka päättivät pommituksista, halveksivat turvallisuusneuvostoa, ja että sillä, että valittiin myös ei-sotilaallisia kohteita ja surmattiin siviilejä ja lapsia, joita kuolee myös nälkään, ei saatu aikaan mitään, vaan tuettiin vain ankaraa diktaattoria, jonka asemaa tämä seikkailu ei vaikeuttanut vaan pikemminkin vahvisti. Se, että Saddam Hussein tukee valtaansa lännestä saamillaan aseilla, ainoastaan korostaa meidän valheellista omaatuntoamme. Jos mietitään pommitusten kummallisen sattuvaa ajoitusta ja Yhdysvaltojen presidentin henkilökohtaisia ongelmia, asia näyttää yhä pahemmalta. Johtopäätöksemme on jälleen kerran se, että tarvitaan mahdollisimman kunniallista ja johdonmukaista yhteistä ulkopolitiikkaa, joka voi usein olla sama kuin Yhdysvaltain politiikka, mutta ei koskaan Yhdysvaltojen johdateltavissa.

Kerr (V).
Arvoisa puhemies, saisinko tehdä Europan parlamentissa melko epätavallisen asian ja vastata neljälle edelliselle puhujalle, mitä ei usein tehdä. Kaikki neljä kritisoivat eri tavoin Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian viimekuisia pommituksia Bagdadissa. Minun on sanottava heille: jos uskotte noin, miksi se ei ole teidän yhteisessä päätöslauselmassanne? Myös meidän on tuomittava tuo pommitus, kuten itse asiassa suurin osa Euroopan unionin ihmisistä tekikin, kun se viime kuussa tapahtui. Kuten yksi puhujista huomauttikin, se liittyi suurimmaksi osaksi Yhdysvaltojen sisäisiin asioihin.
Me vihreiden ryhmässä olemme pahoillamme pommituksesta. Kuten puhujat ovat aivan oikein sanoneet, se vahvistaa Saddam Husseinia, se ei heikennä häntä. Oikea politiikka Saddamin heikentämiseksi on tukea demokraattisia liikkeitä Irakin sisällä, poistaa pakotteita, auttaa ihmisiä demokratian palauttamisessa. Tämä olisi nopein tapa päästä Saddamista eroon. Monet meistä ovat seuranneet asioita jo pitkään ja vastustaneet Saddamia alusta asti, kun kristillis-demokraattiset ja sosialistiset hallitukset kaikkialla maailmassa myivät hänelle aseita ja vahvistivat häntä. Pidetäänpä johdonmukaisesti kiinni historiallisesta näkökulmasta, mihin herra von Habsburg varmasti pystyy. Sanokaamme, että meidän on pidettävä kiinni demokratialle antamastamme tuesta.
Haluan erityisesti valitella Ison-Britannian hallituksen roolia tässä asiassa. Herra Blair paljasti taas, huolimatta hänen Eurooppaa koskevista kauniista sanoistaan, sitoumuksen puutteensa. Hän on mies, joka kulkee ympäriinsä sanoen, että me tarvitsemme yhteisen eurooppalaisen puolustuspolitiikan, mutta heti ensimmäisen toimintamerkin tultua Yhdysvalloista herra Blair oli antamassa tukeaan pommituksille, jopa ennen kuin Yhdysvallat ilmoitti pommitusten edes alkaneen. Jos hän on vakavissaan yhteisen eurooppalaisen turvallisuuspolitiikan suhteen, hänen on ilmaistava se teoillaan eikä vain sanoillaan.
Mitä tulee Ison-Britannian ulkoministeriin, joka oli aikaisemmin CND: n johtava tukija Britanniassa, on häpeällistä, että myös hän antaa nimensä ja tukensa tuolle toiminnalle.
Tukekaamme siis vihreiden tarkistuksia ja mainitkaamme UNSCOMin rooli, sillä se on paljastunut CIA: n kanavaksi. Tutkikaamme tätä asiaa, jota on käsiteltävä, ennen kuin UNSCOM voi palata Irakiin edes jonkinlaisella arvovallalla.

Neyts-Uyttebroeck
Arvoisa puhemies, tämän päätöslauselman allekirjoittaja, herra Bertens, sanoi jo olennaiset asiat. Uskon, että vaikka me kaikki pahoittelemmekin sitä, että oli välttämätöntä kohdistaa jälleen sotilaallinen isku Irakiin, niin on hyvin selvää, että päävastuullinen siitä on Saddam Hussein, joka, kuten edelliset puhujat jo sanoivat, pitää omaa väestöään panttivankina myötätuntoa osoittamatta. Tämä käy selvästi ilmi myös siitä tavasta, jolla hän on estänyt "Oil for Food" - ohjelman toiminnan, minkä seurauksena Irakin kansaa kohtaa entistä suurempi kurjuus. Tämän sanottuani haluan tukea, myös ryhmäni nimissä, neuvostolle esitettyä pyyntöä siitä, että se pyrkisi saamaan aikaan yhteisen kannan tässä asiassa.

Marín
Arvoisa puhemies, komissio on hyvin huolestunut 16. 19. joulukuuta 1998 toteutettujen ilmaiskujen jälkeisistä tapahtumista. Luonnollisestikin komissio - kuten jäsenvaltiotkin - puoltaa täysin Yhdistyneiden kansakuntien hallinnoiman " Oil for Food " -mekanismin soveltamista, joka sallii öljyn myynnin aina 5 miljardiin dollariin asti kuuden kuukauden aikana humanitaaristen tarvikkeiden sekä öljyntuotantolaitosten varaosien ja laitteiden hankintaa varten.
Komissio on niin ikään tyytyväinen siihen, että Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto uudisti 24. marraskuuta 1998 kuuden kuukauden ajaksi tämän " Oil for Food " -mekanismin. Olemme luonnollisesti huolestuneita humanitaarisen avun ja varaosien toimituksen hitaudesta ja toivomme, että Irakin hallitus tukisi täysin tämän ohjelman soveltamista ja loisi sen toteuttamiselle suotuisat olosuhteet.
Euroopan unioni on vuonna 1991 käydystä Persianlahden sodasta lähtien toimittanut Irakiin kaikkein eniten humanitaarista apua, yli 200 miljoonaa ecua. ECHO antoi 10 miljoonaa ecua vuoden 1998 kahdeksaksi ensimmäiseksi kuukaudeksi ja toiset 4 miljoonaa ecua vuoden 1998 lokakuusta vuoteen 1999 ulottuvaksi ajanjaksoksi. Olemme Euroopan unionissa sitoutuneet lievittämään Irakin kansan kärsimyksiä, ja tämä on edelleen komission toimien ohjenuorana, toki neuvoston ohjeita ja päätöksiä noudattaen.
On kuitenkin todettava, että Irakin hallitus aiheuttaa meille suuria vaikeuksia kansalaisjärjestöihin liittyvien rajoitusten takia. Tämä asenne voi vaarantaa Euroopan unionin rahoittamien humanitaarisen avun ohjelmien toteuttamisen.
Meidän on oltava tyytyväisiä kurdikonfliktin osalta myös siihen, että Pohjois-Irakin kaksi kilpailevaa kurdiryhmittymää ovat lähentyneet toisiaan vallanjakojärjestelmästä vuonna 1998 solmitun sopimuksen ansiosta, samalla kun valmistellaan vaaleja kurdien paikallishallituksen perustamiseksi. Komissio tarkastelee yhdessä jäsenvaltioiden kanssa mahdollisuuksia edesauttaa sopimuksen soveltamista yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan puitteissa.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa komissaari.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 17.30.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B4-0054/99 Cunha ja Coelho PPE-ryhmän puolesta Angolan tilanteesta; -B4-0057/99 Nordmann ELDR-ryhmän puolesta sodan uudelleen puhkeamisesta Angolassa; -B4-0060/99 Newens PSE-ryhmän puolesta Angolan rauhanprosessin kriisistä; -B4-0075/99 Telkämper ja muut V-ryhmän puolesta Angolan kriisistä; -B4-0088/99 Hory ja muut ARE-ryhmän puolesta Angolan tilanteesta; -B4-0094/99 Pasty ja muut UPE-ryhmän puolesta Angolan tilanteesta; -B4-0099/99 Miranda ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta Angolan tilanteesta.
Mendes Bota
Arvoisa puhemies, öljy ja timantit. Mikäli halutaan löytää välineet, joilla on neljännesvuosisadan ajan pidetty yllä Angolan sisällissotaa, kaikki osoittaa, että kyseessä ovat juuri ne. Asekauppiaiden ja korruptoituneiden poliitikkojen menestys perustuu öljyyn ja timantteihin, angolalaisten köyhyyteen ja kurjuuteen. Miinoja raivataan, mutta yön hiljaisuudessa asetetaan kaksinkertainen määrä uusia. Avustuskuormat, elintarvikkeet mukaan luettuina, ovat puutteessa eläville kuin pisara valtameressä.
Kahden MONUA: n vuokraaman kuljetuskoneen alasampuminen aiheutti 23 ihmisen kuoleman ja oli jälleen räikeä osoitus halveksunnasta kansainvälisiä sopimuksia ja elimiä kohtaan. Sota syttyi Lusakan rauhansopimuksen tuhkista uudestaan, mikä todisti YK: n epäonnistuneen tehtävässään rauhansopimuksen toteutumista valvovana tahona. Angolan ongelmaa ei enää pystytä käsittelemään suvaitsevasti, tasapuolisesti ja yhtäläisellä kunnioituksella kaikkia osapuolia kohtaan. Hallituksessa on vallalla, kuten kaikki tiedämme, korruptio ja kyvyttömyys.
Verilöylyn suurimmalla syyllisellä on kuitenkin nimi: UNITA. Kyseessä on Jonas Savimbin johtama järjestö, joka hankki jokin aika sitten lähes 4 miljardia dollaria timanttien maailmanmarkkinoilla, vahvisti sekä varustustaan että sotilaallista läsnäoloaan alueella, ei luopunut aseista eikä helpottanut julkisen hallinnon ulottamista alueelle sekä rikkoi kaikkia sopimuksia ja kaikkia YK: n turvallisuusneuvoston edellisiä päätöslauselmia. Turvallisuusneuvosto on juuri äänestänyt UNITAn hallinnassa olevien alueiden tietoliikenteen ja timanttikaupan rajoittamista koskevasta päätöslauselmasta. Kansainvälisen yhteisön kärsivällisyys on äärirajoillaan. On olemassa valtavia taloudellisia ja strategisia etuja, jotka ruokkivat tätä sotakonetta. Olemme tulleet pisteeseen, jolloin on huudettava: riittää! Niitä, jotka ovat selkkauksesta vastuussa, pitää syyttää rikoksista ihmiskuntaa vastaan. Sallimuksen Angolalle suomien rikkauksien käyttäminen tuhoamiseen ja omien etujen tavoitteluun sekä miljoonien sodan uhrien nälkäkuoleman aiheuttaminen on rikos ihmiskuntaa vastaan.

Nordmann
Arvoisa puhemies, Angolan tilanne on äärimmäisen vakava, ja sisällissodan uudelleen puhkeaminen on tavattoman huolestuttavaa. Olemme nähneet, miten rauhanprosessi on murentunut. Angolan hallitus, jonka legitimiteetti on arveluttava, koska presidentin valintaprosessia ei ole saatu päätökseen, on yrittänyt tuhota poliittisesti ja fyysisesti ne, joiden olisi pitänyt olla sen kumppaneita, ja pakottanut UNITAn puolustamaan laillisesti oikeuksiaan. Tämä on nykyinen tilanne. Se on dramaattinen, koska Angolan kansa elää samaan aikaan sanoinkuvaamattomassa kurjuudessa sillä välin, kun jotkut elitistisinä pidetyt ryhmät jakavat keskenään takavarikoidut öljytulot.
Arvoisa puhemies, meidän on korostettava hyvin vahvasti, että tuomitsemme tämän tilanteen ja että vaadimme päättäväisesti rauhan palauttamista. Rauha solmitaan kuitenkin taistelua käyvien osapuolten välillä. Mitään sotilasleirejä ei enää tuhota, kummankin osapuolen on voitava vihdoin...

Puhemies
Kiitoksia, herra Nordmann. Herra Newensillä on päätöslauselmaesityksen esittelijänä kahden minuutin puheenvuoro. Olkaa hyvä, herra Newens.
Painotan puhujille: meidän on ehdottomasti noudatettava puheaikoja.

Newens
Arvoisa puhemies, sadat tuhannet angolalaiset kohtaavat nykyään kurjuuden, nälkäkuoleman ja kuoleman uhan Keski-Angolassa uudelleen puhjenneen sisällissodan takia, ja sen aloittivat tohtori Savimbi ja UNITA, huolimatta kaikista Yhdistyneiden kansakuntien ja muiden osapuolten pyrkimyksistä tuoda rauha ja apua tähän pitkään kärsineeseen maahan vuosikymmeniä kestäneen hävityksen ja armottomien vihollisuuksien jälkeen.
Kipeästi tarvittu humanitaarinen apu keskeytettiin sen jälkeen, kun kaksi YK: n konetta, joiden henkilöstöstä ei vieläkään tiedetä mitään, ammuttiin alas. Ensimmäisen koneen ohjaajan poika oli toisessa koneessa, mikä kuvaa sitä tragediaa niiden osalta, jotka ovat mukana avustustehtävissä.
Nyt on tehtävä kaikki mahdollinen tämän sodan lopettamiseksi ja pakotteita on kovennettava. On ryhdyttävä toimiin ennen kaikkea sen estämiseksi, että UNITA löytäisi markkinat niille timanteille, joita on käytetty aseiden ja tarvikkeiden ostamiseen, ja De Beersin ja kaikkien muiden kauppiaiden on varmistettava hankintalähteensä ja se, ettei yhtään varoja pääse läpi tämän sodan rahoittamiseen. Rauhaa ei voida saavuttaa aseellisilla vihollisuuksilla, ja Lusakan pöytäkirjaa on alettava uudestaan noudattaa.
Kehotamme kumpaakin sodan osapuolta ryhtymään välittömästi yhteistyöhön YK: n kanssa YK: n alas ammutuissa koneissa olleiden henkilöiden kohtalon selvittämiseksi.
Angolan kauan kärsineen kansan kannalta on ensiarvoisen tärkeää, että YK, tietenkin ottaen huomioon henkilöstönsä turvallisuuden, jatkaa osallistumistaan Angolan asioiden hoitoon. Vetoamme komissioon, että se auttaisi humanitaarisen avun tarjoamisessa ja, milloin mahdollista, miinojen raivaamisessa. Tämä sota on suuri katastrofi ja kaikki mahdollinen voima on saatava liikkeelle rauhan palauttamiseksi vihdoin ja viimein.

Telkämper
Arvoisa puhemies, toivoimme rauhaa Angolaan. Meillä oli se jo kerran. Vuosia sitten Savimbi oli kutsuttu parlamenttiin ja hän lupasi, että hän saa aikaan rauhan. Sen jälkeen hän tarttui aseisiin, ja sitten oli jälleen sota. Neljä vuotta sitten oli Lusakan sopimus, rauhansopimus, jonka ajattelimme olevan monivuotisen rauhan perusta. Olimme erilaisten parlamentin valtuuskuntien kanssa siellä ja esimerkiksi Huambossa näimme, kuinka aseita annettiin pois. Parlamentaarikkoina arvostelimme kuitenkin sitä, että aseet, jotka annettiin pois, olivat toisesta maailmansodasta peräisin olevia aseita, eivätkä niitä aseita, joilla taistellaan. Se merkitsee, että UNITA on petkuttanut meitä vuosikausia, se on jossakin määrin hillinnyt sisällissotaa aselevon avulla vuosikausia, mutta sillä oli tämä sisällissodan tilanne mielessään ja se halusi jatkaa sitä.
Mielestäni meidän täytyy suhtautua vakavasti YK: n turvallisuusneuvoston päätökseen, jossa vaaditaan ryhtymään pakotteisiin UNITAa vastaan. Meidän täytyy suhtautua siihen vakavasti kahdessa suhteessa. Ensiksikin täytyy huolehtia siitä, että UNITA ei voi enää louhia timantteja ja ostaa siten uudenaikaisia aseita. Toiseksi näitä timantteja ei saa päästää Euroopan unioniin, niitä ei saa päästää näille markkinoille luomaan perustaa asekaupoille. Siksi jäsenvaltioilta vaaditaan, että ne eivät saa päästää Angolasta peräisin olevia timantteja markkinoilleen ja että niiden on tehtävä jotakin niiden myynnin estämiseksi meillä.
Toisaalta on - se on aina olemassa sotatilanteissa - kärsivä väestö, yleensä väestö, joka ei lainkaan halua tätä sotaa, joka pakotetaan siihen mukaan. Meitä vaaditaan - herra Marßn komissiosta - jatkamaan humanitaarisen avun antamista siellä, missä se on mahdollista, siellä, missä ne, jotka antavat apua, eivät myöskään joudu vaaraan. Olen sitä mieltä, että jotta sitä voidaan antaa, meidän on myös välttämätöntä jatkaa ponnisteluja, joita olemme tehneet miinanraivauksen alalla, tukea edelleen sitä, että julmimmat aseet, joita oikeastaan on olemassa, hävitetään sieltä. Meidän olisi myös tuettava kuntoutusta. Olemme tutustuneet kuntoutustyöpajoihin, jotka toimivat hyvin. Olen sitä mieltä, että koko humanitaarinen apu, samoin kuin myös konkreettiset toimet, ovat erittäin tärkeitä kärsivälle väestölle ja Euroopan unionin, komission, parlamentin ja neuvoston, taloudesta vastaavien toimielinten ja niiden, jotka toteuttavat toimia, hyvä ja olennainen panos.

Hory
Arvoisa puhemies, ryhmämme tuntee herra Nordmannia enemmän myötätuntoa Angolan hallitusta, sen afrikkalaistuneesta neuvostojärjestelmästä periytyviä sisäisiä käytäntöjä ja jopa sitä kyynisyyttä kohtaan, jolla se puuttuu nykyisin alueellisiin asioihin. On kuitenkin totta, että totuus on selvitettävä vähän paremmin ja että mielestämme ei ole oikeudenmukaista asettaa hallitusta ja Jonas Savimbin johtamaa kapinaa toisiaan vastaan etsittäessä syyllisiä sisällissodan uudelleen puhkeamiseen, josta UNITA kantaa ehdottomasti raskaimman vastuun, erityisesti siksi, että se on vallannut uudelleen alueita ja paikkakuntia, jotka kuuluivat teoriassa hallituksen valvontaan.
Emme pidä oikeudenmukaisena myöskään liberaalien alkuperäisessä tekstissä olevaa ehdotusta, jonka mukaan Euroopan olisi boikotoitava angolalaista öljyä ja angolalaisia timantteja. Mielestämme on paljon järkevämpää varmistaa, että näitä tuotteita vie todellakin Angolan valtio eikä UNITA, joka voi tällä tavalla tuhota samalla sekä maansa että sen allekirjoittamat rauhansopimukset. Onko näiden sopimusten osalta, jotka on saatu solmittua vastentahtoisesti ja joita ei ole koskaan todella sovellettu, järkevää vaatia paluuta Lusakan pöytäkirjaan? Meidän mielestämme rauha voidaan rakentaa täysin sen varaan, että UNITAlle esitetään etukäteen hyvin vakava varoitus ja että asiasta järjestetään uusi konferenssi, jossa Euroopan unioni voisi vihdoin näyttää diplomaattiset kykynsä.

Girão Pereira
Arvoisa puhemies, kollegamme van Bladel, joka ei perhesyistä voi olla paikalla, pyysi minua esittämään puolestaan kannanoton, jossa hän sanoo pyytäneensä vuoden 1997 joulukuun istunnon jälkeen niin keskustelussa kiireellisistä aiheista kuin suullisissa kysymyksissäkin, että ryhdyttäisiin toimiin sodan välttämiseksi Angolassa. Van Bladel kertoo esittäneensä kolmasti päätöslauselmat, joita parlamentti ei hyväksynyt, ja tästä syystä hänestä myös parlamentti on osaltaan vastuussa Angolassa parhaillaan vallitsevasta tilanteesta. Van Bladel lisää, että hänen mukaansa historiallisiin syihin perustuva hallituksen ja UNITAn välinen epäluottamus syveni vuoden 1992 verilöylyn jälkeen ja että se on keskeisin syy Angolassa vallitseviin ristiriitoihin.
Henkilökohtaisesti olen sitä mieltä, että Angolan tilanteessa on kysymys luottamuksesta ja että epäluottamuksen ilmapiiri on kummankin osapuolen syytä, ei yksinomaan UNITAn. MPLA: n hallitus - tämä on hyvä sanoa - on jättänyt noudattamatta useita Lusakan rauhansopimuksen ehdoista. Esimerkiksi 700 000 vuoden 1992 verilöylyssä käytettyä asetta jäi keräämättä pois siviiliväestöltä. Vaalien toista kierrosta ei toteutettu. Ainoastaan UNITAn joukoille järjestettiin kasarmit. Poliisin uudelleenorganisointia ei toteutettu. Yhteistyötä YK: n kanssa ei lupauksista huolimatta aloitettu. Kansallisia tunnuksia (lippua ja kansallishymniä) ei vaihdettu, vaan käytössä ovat edelleen MPLA: n tunnukset. Palkkasotureita ei lähetetty pois ja hallitus ostaa kenenkään huomaamatta aseita etenkin Venäjältä, joka on Troikan ja YK: n turvallisuusneuvoston jäsen. Mainittujen ehtojen noudattaminen olisi johtanut molemminpuoliseen luottamukseen.
Vakavinta on kuitenkin se, että kun hallintoa laajennetaan, virkoihin ei nimitetä virkamiehiä vaan poliisin ja armeijan edustajia, jotka tuhoavat kaikki UNITAn päämajat ja tappavat tai vangitsevat kaikki tuon järjestön jäsenet. Luandaan luotiin siis vale- UNITA, YK: n edustajaa estettiin keskustelemasta todellisen, historiallisen UNITAn edustajien kanssa, ja epäluottamus syveni.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, en ole täällä kenenkään edustajana, ellen sitten omantuntoni tai oman vakaumukseni. Halusin esittää nämä tosiasiat, koska mielestäni yksisilmäinen tapa syyttää vain toista osapuolta ei ole oikein. Näin ei ratkaista sodan ongelmia. Angolaan ei saada rauhaa pakotteilla vaan ainoastaan luottamuksen ilmapiirillä, jonka rakentamista Euroopan parlamentti voi edesauttaa.

Novo
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, jättäessään noudattamatta vaalien tuloksia, kieltäessään joukkojensa poistamisen ja hallinnon ulottamisen koko alueelle ja rikkoessaan Lusakan rauhansopimusta sekä YK: n turvallisuusneuvoston suosituksia UNITA on ilman epäilyksen häivääkään vastuussa Angolan sodan uudelleen syttymisestä, josta se täytyy saattaa vastuuseen.
Koska kyseinen järjestö pystyy hankkimaan lisää aseita ainoastaan kansainvälisen vientikiellon lieventämisen seurauksena, on Euroopan unionin ja koko kansainvälisen yhteisön tiukennettava pakotteita ja niiden soveltamista. Komissiota on syytä onnitella sen tänään tekemästä ehdotuksesta UNITAn sodankäynnin rahoittamiseksi käymää timanttikauppaa koskevasta tutkimuksesta.
Valitettava ja uskomaton kahden MONUA: lle kuuluneen koneen alasampuminen UNITAn valvomalla ja miehittämällä alueella sekä sodan uudelleen syttymisestä aiheutuneet sadat uhrit ja tuhannet kodittomat saavat meidät vaatimaan aseiden vaientamista ja rauhanprosessin uudelleen aloittamista sekä sitä, että UNITA ryhtyy kunnioittamaan Lusakan rauhansopimuksia ja YK: n päätöksiä ja että YK päättäisi pidentää MONUA: n toimikautta, jotta pakolaisia voitaisiin auttaa ja hätäapua ryhtyä antamaan.
Lopetan sanoen, että koska UNITA rikkoo toistuvasti YK: n päätöksiä, on kansainvälisen yhteisön toimittava päättäväisemmin selkkausten paikallistamiseksi ja tiettyjen maiden välisen rinnakkaiselon edistämiseksi, vaikka sitä syytettäisiin kaksinaismoraalista. On toimittava rauhan puolesta ja siten, että autetaan kansaa, joka kärsii jatkuvasti vastuuttomamman ja julmemman UNITA-nimisen järjestön harjoittamasta jatkuvasta sodankäynnistä.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, minun on sanottava teille rehellisesti, että minusta on erittäin valitettavaa, että valitettavasti tästä päätöslauselmasta ei heijastu mielipidettä, jota edustavat monet henkilöt, jotka ovat esiintyneet täällä puhujina tai laatijoiden edustajina. Päätöslauselma on valitettavasti erittäin yksipuolinen, vaikka kannatan sen sisältöä. Siinä osoitetaan, että oikeastaan vain UNITAn kannattajat ovat syyllisiä. Siinä unohdetaan, että tosiasiassa Luandassa on vallassa myös julma diktatorinen hallitus ja että oikeastaan olisi käsiteltävä molempia samalla tavalla, kuten Yhdistyneet kansakunnat osittain tekeekin. Ei riitä, että tuomitaan ainoastaan timanttikauppa, herra Telkämper, vaan teidän pitäisi tuomita samalla tavalla myös öljykauppa, vaikkapa Kabindan provinssista käsin käytävä, koska provinssissa on vallassa hallitus, joka ei häpeile kerätä ulkopuolelta joukkoja harjoittaakseen valtaansa. Tämä öljykauppa olisi keskeytettävä samalla tavalla kuin tehdään timanttikaupan osalta. Mielestäni on tärkeää, että molempia puolia kohdellaan samalla tavalla. Vain silloin voimme säilyttää uskottavuutemme.

Bertens
Arvoisa puhemies, huolimatta kaikista YK: n ponnistuksista joudumme aloittamaan Angolassa alusta. Taistelevat osapuolet anastavat maan rikkauksia kuten aiemminkin ja köyhdyttävät kansalaiset. Ei ole muuten oikein syyttää tästä vain yhtä osapuolta. Syyllisiä ovat myös hallitus ja armeija. Ne eivät ole huolehtineet vakaudesta. Niillä on kahdet kasvot. Meidän ei pidä osallistua poliittisiin peleihin. Olen havainnut molemmin puolin haluttomuutta ryhtyä vakaviin ponnistuksiin kestävän rauhan saavuttamiseksi.
Mitä meidän on tehtävä väkivallan kierteen katkaisemiseksi? Toivon, että YK ei luovuta ja että MONUA jää paikalle myös helmikuun 26. päivän jälkeen. Kansainvälisen yhteisön on jatkettava avun antamista, mutta ei ole helppoa pitää Angolaa avunantajien mielessä. Meidän on kuitenkin yritettävä.
Arvoisa puhemies, työjärjestysasia. Yhteisessä päätöslauselmaluonnoksessa on paha virhe. Siinä sanotaan, että Bertens, Fassa ja Cunha ovat esittäneet ELDR-ryhmän päätöslauselman, mutta viimeksi mainittu on jo kauan sitten siirtynyt PPE-ryhmään.

Amadeo
Arvoisa puhemies, tuomitsemme jyrkästi sodan uudelleen aloittamisen Angolassa, sillä se merkitsee takaiskua rauhanprosessille, ja meistä on välttämätöntä - kuten muuten korostetaan selvästi keskustelun aiheena olevassa päätöslauselmassa - alkaa jälleen soveltaa Lusakan pöytäkirjaa ja YK: n turvallisuusneuvoston päätöslauselmia. Sen vuoksi meistä on pyydettävä UNITAa kunnioittamaan ihmisoikeuksia ja tekemään yhteistyötä YK: n erityisedustajan kanssa, jotta tähän konfliktiin löydettäisiin neuvotteluratkaisu.
Tämä vetoomus on osoitettava myös Angolan presidentille Dos Santosille, joka ei myöskään ole kunnioittanut oppositiokansanedustajien oikeuksia, vaan heitä on erotettu ja heitä on estetty hoitamasta tointaan kansan suoraan valitsemina edustajina.
Emme voi olla korostamatta lopuksi sitä, että Euroopan unionin tehtävänä on mobilisoida kaikki tarvittavat resurssit humanitaariseen tukeen osallistumiseksi ja että sen velvollisuutena on muistuttaa kaikkia asianosaisia siitä, että konfliktiin ei ole olemassa sotilaallista ratkaisua ja että Angolan kansan on mahdollista saada aikaan rauha vain neuvotteluja jatkamalla.

Puhemies
 Herra Telkämperillä on työjärjestyspuheenvuoro. Meillä on todella vähän aikaa. Emme aio käydä keskustelua keskustelun sisällä, mutta jos haluatte antaa henkilökohtaisen kommentin vastauksena aikaisempaan kommenttiin, niin olkaa hyvä.

Telkämper
Arvoisa puhemies, voin esittää asiani lyhyesti. Herra Habsburg ikään kuin oletti, että emme olisi uskottavia. Se, mitä olen sanonut, on Euroopan parlamentin valtuuskunnan Angolaan, Huamboon, tekemää matkaa käsittelevän kertomuksen tulos. Olemme toistuvasti todenneet, että UNITA on rikkonut rauhan ja että se on tarttunut jälleen aseisiin. Olen sitä mieltä, että Lusakan rauhansopimuksen täytyy olla perusta, ja meidän parlamenttina pitäisi pitää kiinni siitä. Se on tulevan rauhan perusta, ja meidän on vaadittava sitä. Se on uskottavaa! Siksi kannatamme sitä ja aiomme saada sen läpi.

Marín
Arvoisa puhemies, Euroopan komissio on samaa mieltä siitä, että taistelujen jatkuminen Angolassa on ilman muuta valitettava asia ja ettei voida hyväksyä minkäänlaisia hyökkäyksiä sellaisia lentokoneita vastaan, jotka eivät osallistu sotilasoperaatioihin.
Komissio on niin ikään samaa mieltä siitä, että UNITA on päävastuussa taistelujen jatkumisesta ja että sen toimintaa rahoitetaan laittomalla timanttikaupalla. Tämän seikan osalta komissiolla ei kuitenkaan ole käytettävissään asianmukaisia keinoja tuota laitonta timanttikauppaa koskevan tutkimuksen toteuttamiseksi. Välitämme silti neuvostolle sen, että Euroopan parlamentti on huolissaan tästä laittomasta kaupasta.
Komissio katsoo, että Euroopan unioni voi ryhtyä lisäpakotteisiin ainoastaan Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman puitteissa. Jotta Angolan väestön tarpeisiin voitaisiin vastata, komission yksiköt ovat suorittaneet niin tarkan tilannekatsauksen kuin on vain ollut mahdollista, ja tältä osin Euroopan unionin toteuttaman yhteistyön valvonta käsittää muiden muassa arvion unionin tällä hetkellä toimittaman avun mahdollisesta kohdistamisesta uudelleen.
Unionin apu riippuu todellakin paikalla vallitsevista konkreettisista mahdollisuuksista. Tähän kuuluu, kuten herra Telkämper hyvin totesi, miinanraivaus, joka ei tosin ole keskeytynyt täysin, mutta sitä ovat kuitenkin hankaloittaneet sotilasoperaatiot, jotka ovat olleet huomattava epävarmuustekijä Angolassa työskennelleille miinanraivausryhmille.
Euroopan komissio on myöntänyt ja rahoittanut humanitaarista apua luonnollisesti Angolan kaikkein heikoimmassa asemassa olevien väestönosien hyväksi eri alueilla. Näiden ohjelmien toteuttamiseen on osaksi vaikuttanut myös poliittisen ja sotilaallisen tilanteen huononeminen aseellisten taistelujen käynnistyttyä uudelleen.
Yhdistyneet kansakunnat lopetti logistisen ilma-avun antamisen vakavien välikohtausten - lentokoneiden alas ampumisen - jälkeen, mikä on merkinnyt humanitaarisen avun lähes täydellistä keskeytymistä taistelujen kaikkein pahimmin runtelemilla alueilla. Vahvistan siis, että tilanne on hyvin kriittinen.
Komissio aikoo paitsi valtuuskuntamme yksikköjen myös kansainvälisten instituutioiden ja kanssamme työskentelevien kansalaisjärjestöjen välityksellä tehdä kaikkensa humanitaarisen apuprosessin jatkamiseksi sitten, kun olosuhteet ovat riittävän turvalliset.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 17.30.

Puhemies
Seuraavana esityslistalla on yhteiskeskustelu seuraavista 25 päätöslauselmaesityksestä:
Itä-Timor ja Indonesia
B4-0056/99 Bertens ELDR-ryhmän puolesta ihmisoikeustilanteesta Indonesiassa; -B4-0064/99 Marinho ja Barros Moura PSE-ryhmän puolesta ihmisoikeustilanteesta Indonesiassa ja Itä-Timorissa; -B4-0066/99 Cunha, Coelho, Costa Neves, Lenz ja Oomen-Ruijten PPE-ryhmän puolesta ihmisoikeustilanteesta Indonesiassa ja Itä-Timorissa; -B4-0092/99 Dupuis ARE-ryhmän puolesta Itä-Timorin tilanteesta; -B4-0095/99 Janssen van Raay ja Pasty UPE-ryhmän puolesta Itä-Timorin kansan itsemääräämisoikeudesta; -B4-0101/99 Ribeiro, Miranda, Novo, Jové Peres, Elmalan, Manisco ja Ripa di Meana GUE/NGL-ryhmän puolesta Itä-Timorin ja Indonesian tilanteesta; -B4-0108/99 Telkämper, Hautala ja McKenna V-ryhmän puolesta Indonesiasta.Länsi-Sahara
B4-0045/99 Watson, Fassa, Vallvé ja Bertens ELDR-ryhmän puolesta Länsi-Saharasta; -B4-0061/99 Swoboda, García Arias ja Schmidbauer PSE-ryhmän puolesta Länsi-Saharasta; -B4-0073/99 Telkämper ja Aelvoet V-ryhmän puolesta Länsi-Saharasta; -B4-0080/99 Oostlander ja Hernández Mollar PPE-ryhmän puolesta Länsi-Saharasta; -B4-0100/99 Ainardi, Sierra González, Eriksson, Miranda, Ephremidis, Vinci, Carnero González, Marset Campos, Alavanos, Seppänen ja Gutiérrez Díaz GUE/NGL-ryhmän puolesta Länsi-Saharan tilanteesta.Guatemalalaisilla vauvoilla käytävä kauppa
B4-0058/99 Bertens, André-Léonard, Vallvé ja Goerens ELDR-ryhmän puolesta guatemalalaisilla vauvoilla käytävästä laittomasta kaupasta; -B4-0062/99 Van Putten, Kinnock ja Newens PSE-ryhmän puolesta guatemalalaisilla vauvoilla käytävästä laittomasta kaupasta; -B4-0076/99 Kreissl-Dörfler, Kerr ja Lindholm V-ryhmän puolesta guatemalalaisilla vauvoilla käytävästä laittomasta kaupasta; -B4-0089/99 Leperre-Verrier ARE-ryhmän puolesta guatemalalaisilla vauvoilla käytävästä laittomasta kaupasta; -B4-0096/99 Pasty UPE-ryhmän puolesta guatemalalaisilla vauvoilla käytävästä laittomasta kaupasta; -B4-0103/99 González Álvarez ja Novo GUE/NGL-ryhmän puolesta guatemalalaisilla vauvoilla käytävästä laittomasta kaupasta.Kolumbian rauhanprosessi
B4-0055/99 Gasòliba I Böhm ja Bertens ELDR-ryhmän puolesta Kolumbian rauhanprosessista; -B4-0063/99 Miranda de Lage, Howitt ja Morgan PSE-ryhmän puolesta ja Escolá Hernando ARE-ryhmän puolesta Kolumbian rauhanneuvotteluista; -B4-0074/99 Kreissl-Dörfler, Aelvoet, McKenna ja Lindholm V-ryhmän puolesta Kolumbian rauhanneuvotteluista; -B4-0085/99 De Esteban Martín PPE-ryhmän puolesta Kolumbian rauhanneuvotteluista; -B4-0102/99 Puerta, Sornosa Martínez, Elmalan, Novo, Seppänen, Ojala, Alavanos, Theonas ja Manisco GUE/NGL-ryhmän puolesta Kolumbian rauhanneuvotteluista.Sierra Leone
B4-0072/99 Telkämper, Aelvoet ja Schörling V-ryhmän puolesta Sierra Leonen tilanteesta; -B4-0087/99 Hory, Castagnède ja Maes ARE-ryhmän puolesta Sierra Leonen tilanteesta.Itä-Timor ja Indonesia

Bertens
Arvoisa puhemies, Indonesian uusi presidentti Habibie on suorittanut vain valikoivia uudistustoimenpiteitä, vaikka Indonesia tarvitsee toisenlaisia toimia, joiden seurauksena on demokratisoituminen, ihmisoikeuksien kunnioitus ja taloudelliset uudistukset. Indonesian kansalla on oikeus niihin. Hallituksen on ymmärrettävä, että demokratia ja ihmisoikeudet ovat välttämättömiä taloudellisen nousun aikaansaamiseksi.
Unioni auttaa Indonesiaa, mutta maan on suoritettava itse tarvittavat toimet. Unionin on painostettava Indonesian hallitusta, jotta se jatkaisi uudistuksia. Milloin kaikki poliittiset vangit, Gusmão mukaan luettuna, vapautetaan? Milloin sortotoimet Itä-Timorin, Atjehin ja Irian Jayan alueilla lopetetaan? Toivon, että uusi hallitus aloittaa toimintansa todella demokraattisesti ja luo uuden laillisen hallintovallan, jonka nojalla voidaan todella suorittaa toimenpiteitä. Indonesialla on vielä pitkä matka kuljettavana, mutta niin on Itä-Timorillakin.

Damião
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä oleva päätöslauselma ei voisi olla soveliaampi. Indonesiassa tapahtuneet muutokset saavat uskomaan, että maahan on syntymässä olosuhteet, joissa voidaan neuvotella rauhanomaisesta ratkaisusta. Asia on kuitenkin yksinomaan kosmeettinen, koska huolimatta siitä, että presidentti Habibie on tunnustanut Itä-Timorin merkittävistä uskonnollisista ja kulttuurieroista johtuvan erityisaseman, ja huolimatta osapuolten välille solmituista hyvää tahtoa osoittavista ennakkosopimuksista ja neuvottelujen alkamisesta Indonesian suhtautuminen itätimorilaisiin ei ole muuttunut lainkaan.
Kohtuuton ja väkivaltainen sotilaallinen läsnäolo jatkuu ja sen tarkoituksena on pitää yllä järjestystä ja torjua rikollisuutta sekä korvata poliisi ja riippumaton oikeusjärjestelmä. Sotilaat ovat vastuussa myös uusista väkivaltaisuuksista, katoamisista, uusista poliittisista vangeista. Timorilaisten toivo hiipui äskettäin Alasissa, jossa sai surmansa toistaiseksi tuntematon määrä kansalaisia.
Käsiteltävänä oleva päätöslauselma, josta haluamme erityisesti tuoda esiin YK: n suojassa tapahtuvan tutkimuksen välittömän toteuttamisen rikoksiin syyllistyvien vastuuseen saattamiseksi sekä lisäksi vetoomuksen neuvotteluista, jotka mahdollistaisivat nopean, Indonesian demokratisoitumiseen johtavan ratkaisun, on ehdottoman tärkeä ja sovelias, kuten jo mainitsimme.
Kymmenen ensimmäisen miehitysvuoden aikana katosi 200 000 timorilaista. Kansainvälisen lehdistön läsnäolo verilöylyssä oli tarpeen kansainvälisen tietoisuuden herättämiseksi. Toivottavasti uudet verilöylyt eivät ole tarpeen YK: n päätöslauselmien noudattamiseksi. Nyt on aika vaatia Indonesialta ihmisoikeuksien kunnioittamista, on aika lopettaa timorilaisten kärsimykset ja saada diktaattori Suharto ja vastuulliset sotilashenkilöt kansainvälisen oikeuden eteen. Emme voi toimia kaksinaismoraalisesti ja vaatia - kuten jotkut haluavat - Pinochetin tuomitsemista ja synninpäästöä Suhartolle.

Coelho
Arvoisa puhemies, Itä-Timorin kysymys saa jälleen huomiota Euroopan parlamentilta kolmen merkittävän seikan myötä.
Ensimmäinen on Australian hallituksen Itä-Timoria koskevan virallisen kannan muuttuminen, joka lisää Indonesian eristymistä ja jota kaikki Australian poliittiset tahot kannattavat ja jota ainoastaan Indonesia arvostelee. Indonesia on yhä enemmän yksin yrityksissään miehittää Itä-Timor ja liittää se pakkokeinoin alueeseensa.
Toinen seikka on ihmisoikeusloukkauksien raaistuminen. Alasissa viime marraskuussa tapahtuneen siviileihin kohdistuneen hyökkäyksen jälkeen Itä-Timorista tulleissa sotilasviranomaisten sensuroimissa uutisissa kerrotaan huolestuttavista ja jatkuvista ihmisoikeusloukkauksista sekä sellaisten sotilaiden aseistamien siviilijoukkojen perustamisesta, jotka yrittävät väkivalloin kylvää kauhua Indonesiaan liittämistä vastustavien keskuuteen. Piispa Ximenes Belo vahvisti äskettäin tiedon tuhansien kodeistaan väkivalloin ja uhkauksin häädettyjen timorilaisten saapumisesta Itä-Timorin pääkaupunkiin.
Kolmas on Euroopan parlamentin tarkastusmatkan kieltäminen. Parlamentin Itä-Timorin puolesta toimiva työryhmä kokoontui eilen keskustelemaan Indonesian suurlähettilään kirjeestä, jossa evättiin Euroopan parlamentin jäsenten viisumit Itä-Timoriin. Epääminen on tunnuksenomaista taholle, joka pelkää Euroopan parlamenttia, joka toimii vapauden, demokratian ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen puolesta.
Arvoisa puhemies, emme luovu ehdotuksestamme ja katsomme, että Euroopan parlamentin tulisi jatkaa yhteistyötä sekä jo hyväksymiensä että niiden tänään parlamentin hyväksyttäväksi annettujen päätöslauselmien linjan mukaisesti, joita ehdotamme toisten ryhmien kollegoiden kanssa. Olemme varmoja, että itsepintaisuudella, päättäväisyydellä ja rohkeudella muutetaan historian kulkua kohti ihmisen kunnioitusta ja vapautta eikä kohti tyranniaa, väkivaltaa ja perusoikeuksien halveksimista.

Maes
Arvoisa puhemies, useat puhujat ovat jo puuttuneet siihen pitkään jatkuneeseen konfliktiin, joka on aiheutunut Indonesian laittomasta Itä-Timorin miehityksestä. Euroopan parlamentti on aina kannattanut YK: n asiaa koskevia päätöslauselmia ja nyt on oikeastaan hyvä tilaisuus jatkaa keskustelua ja ottaa asia uudelleen käsiteltäväksi kansainvälisen agendan puitteissa. Täällä viitattiin oikeutetusti siihen, että Australia, joka on ainoana maana tunnustanut Itä-Timorin liittämisen Indonesiaan, on muuttanut kantaansa. Näin korostuu se, että uudet ajatukset, jotka lisääntyvät Indonesian kaikissa väestöryhmissä, antavat Itä-Timorille uutta toivoa. Indonesian hallitukseen kohdistuu lisääntyvä demokratisoitumisen vaatimuksen paine ja paine tunnustaa Itä-Timorin ja muiden sellaisten alueiden, kuten Irian Jayan, itsenäisyys ja itsemääräämisoikeudet, joiden perinteistä itsemääräämisoikeutta Indonesian politiikka uhkaa.

Girão Pereira
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että onneksi kansainvälisen yhteisön vuosiksi unohtama Itä-Timorin kysymys on viime aikoina ollut lähes jatkuvasti esillä ja tärkeä keskustelunaihe kansainvälisissä elimissä, YK: ssa, Yhdysvaltain kongressissa ja niin edelleen. Haluan ilmaista tyytyväisyyteni siitä, että neuvosto on lausunut mielipiteensä ja ottanut asiaan kantaa. Uskon, että itse komissiokin on tehnyt niin. Euroopan parlamentin osuus on ollut tärkeä asian johdosta käydyissä keskusteluissa ja Itä-Timorin ongelman ja ihmisoikeusloukkausten esiin tuomisessa. Tuemme käsiteltävää esitystä selkeästi, vaikkei siihen valitettavasti ole liitetty kollegamme Janssen van Rayn ehdotusta Itä-Timorin itsemääräämisoikeutta koskevan kansanäänestyksen toimittamisesta Indonesian vaalien yhteydessä. Käyttäessäni sanaa " itsemääräämisoikeus" ajattelen, että tämä on todellakin se tie, jota meidän pitäisi seurata ja jonka puolesta parlamentin pitäisi taistella.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, Indonesian ja Itä-Timorin kysymys on jälleen Euroopan parlamentin kiireellisten aiheiden joukossa, kuten on tapahtunut aika ajoin itätimorilaisten hellittämättömän itsepintaisuuden ja päättäväisyyden ansiosta, jottemme koskaan ja mistään syystä unohtaisi tämän kansan yli 20 vuotta kestänyttä sankarillista taistelua itsemääräämisoikeutensa puolesta.
Tapahtumiin on pakko reagoida, mutta lisäksi miehitykseen ja sortoon syyllistyvä Indonesia aiheuttaa jatkuvasti uusia syitä itsepintaisuuteen ja vaatimuksiin. Tällä kertaa niitä ovat Alasin viimeaikaiset tapahtumat ja Indonesian väkivaltaiset sotilaalliset sortotoimet, joiden laajuudesta ja seurauksista on oltava selvillä. Siksi toistamme vaatimuksen tutkimuksista ja siitä tarkastusmatkasta Itä-Timoriin, jonka Indonesia on kieltänyt Euroopan parlamentilta marraskuusta 1991 lähtien. Tuomitsemme myös toiminnan, joka johtuu anteeksiantamattomasta heikkoudesta, jota on yritetty peitellä, ja jonka mukaan itsemääräämisoikeuden periaate hyväksytään, mutta Itä-Timoria pidetään Indonesian provinssina. Tällainen saa Indonesiassa heinäkuussa pidettävien vaalien yhteydessä toimitettavan kansanäänestyksen näyttämään silmänlumeelta.

Hautala (V).
Arvoisa puhemies, Suharton valta kaatui Indonesiassa jo viime keväänä, mutta kuuden kuukauden kuluttua Amnesty International saattoi todeta, että ihmisoikeuslupauksia, joita uusi presidentti antoi, ei ole lunastettu. Olen hyvin huolestunut siitä, että siellä on käytetty voimakeinoja rauhanomaisia mielenosoittajia vastaan eikä poliittisten vankien vapauttamisessa ole edistytty.
Varsinaisesti haluan puhua Itä-Timorista. Myös siellä repressio on lisääntynyt huolestuttavasti. On luotettava tietoihin, joiden mukaan myös sotilaallista voimaa on lisätty enemmän kuin viralliset tiedot antavat ymmärtää. Onneksi Euroopan unioni on viime aikoina hieman ryhdistäytynyt suhtautumisessaan Itä-Timoriin ja on voitu tyytyväisenä panna merkille esimerkiksi Wienin huippukokouksen Itä-Timoria koskevat johtopäätökset. Aivan viime aikoina tulleet tiedot kertovat, että myös Australian suhtautuminen on muuttunut Itä-Timorin tulevaisuuden kannalta parempaan suuntaan. Tavoitteena tulee olla se, että kansanäänestystä Itä-Timorin tulevaisuudesta ryhdytään huolellisesti valmistelemaan.
Haluaisin kysyä komissaari Marinilta, onko Euroopan unionin politiikka myös konkreettisissa asioissa muuttumassa aktiivisemmaksi Itä-Timorin suhteen? Olisiko esimerkiksi ajateltavissa, että Euroopan unionilla olisi Itä-Timorilla toimisto? Samaan tapaan kuin amerikkalaisilla on toimisto Kosovossa. Eihän sen tarvitsisi olla täysimittainen diplomaattinen edustusto, jos asia on liian arkaluontoinen. Toiseksi haluaisin korostaa sitä, että lähestyvät parlamenttivaalit kesäkuun seitsemäntenä päivänä Indonesiassa edellyttävät, että Euroopan unionin jäsenvaltiot ja unioni itse aktiivisesti lähettää sinne vaalitarkkailijoita, ei ainoastaan parlamentaarisia tarkkailijoita vaan myös kansalaisjärjestöjä.
Lopuksi haluan ilmoittaa, että Itä-Timorin solidaarisuusryhmän nimissä olen parhaillaan neuvotteluyhteydessä Indonesian hallituksen kanssa, jotta parlamentin jäsenet voisivat lähettää epävirallisen delegaation Itä-Timoriin.
Länsi-Sahara

Fassa
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, avustamme Länsi-Saharassa hidasta asteittaista rauhanprosessia. Luultavasti on yhä ennenaikaista esittää optimistisia ennusteita sen tuloksesta, mutta meidän on arvostettava eräiltä osin kansanäänestysprosessin käynnistämistä, joka saattaa johtaa siihen, että alueen kansa saa itsemääräämisoikeuden.
Siksi on äärimmäisen tärkeää, että Euroopan unioni kehottaa painokkaasti Marokon hallitusta ja Polisariorintamaa tekemään kaikin tavoin yhteistyötä Yhdistyneiden kansakuntien kanssa vapaan, oikeudenmukaisen ja puolueettoman kansanäänestyksen toimittamiseksi ilman lisäviiveitä tuolla alueella, jolla on niin ristiriitainen ja traumaattinen menneisyys.

McGowan
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni edustaa demokratiaa, ihmisoikeuksia ja itsemääräämistä tai sitten ei mitään. On olemassa todellinen mahdollisuus, että Yhdistyneet kansakunnat päättää vetäytyä laittomasti miehitetystä Länsi-Saharasta tämän kuun lopussa ja tällä hetkellä Kofi Annan valmistelee selontekoa toimitettavaksi turvallisuusneuvostolle 22. tammikuuta mennessä. Minulla oli kunnia tavata hänet Algeriassa marraskuussa.
Euroopan unioni on ollut johdonmukainen tukiessaan itsemääräämistä ja konfliktin lopettamista. Haluaisin kiittää erityisesti herra Marínia hänen tekemästään työstä ja esittää kiitokseni humanitaarisesta tuesta ja sitoumuksesta logistiseen tukee kansanäänestyksen lähestyessä.
Nyt on tämän konfliktin, joka on aiheuttanut niin paljon kärsimystä yli 20 vuoden ajan, loppumisen aatto. Mutta tiedämme, että nykyinen ongelma on se, että - ja tämä on Yhdistyneiden kansakuntien näkökanta - Marokko tekee taas vanhoja temppujaan ja yrittää viivästyttää ja estää sopimusta syntymästä. Marokko - läsnä taas kerran lehterillä - ei viitsi tavata tiettyjä Euroopan parlamentin ihmisiä, mutta on erittäin tehokas edunvalvonnassa, lahjonnassa ja jopa murtovarkauksissa tässä rakennuksessa. Marokko on se, joka jarruttaa rauhanomaista ratkaisua.
Me Euroopan parlamentissa voimme tehdä vielä enemmän. Odotan enemmän jopa teiltä, komissaari Marín - te tiedätte niin paljon tästä asiasta ja olette ollut valmis vuoropuheluun Marokon ja Polisariorintaman kanssa. Älkää pettäkö Länsi-Saharan ihmisiä. Varmistakaamme se, että tuemme täysin Yhdistyneitä kansakuntia ja Kofi Annanin ja James Bakerin sitoumusta, ja se, että näemme tämän konfliktin loppuvan.

Telkämper
Arvoisa puhemies, Angolan ja Länsi-Saharan ero on se, että Länsi-Saharassa on aselepo. Aselepo ei kuitenkaan merkitse vielä rauhaa. Siellä on meneillään yksi viimeisistä siirtomaaselkkauksista. Sen jälkeen kun espanjalaiset vetäytyivät ja marokkolaiset miehittivät tämän maan, se on merkinnyt vanhan siirtomaapolitiikan eurooppalaistumista ja sen vuoksi Euroopan unionilla on mielestäni velvollisuus ja vastuu tästä entisen espanjalaisen siirtomaahistorian osasta.
Karkotetut ihmiset ovat eläneet siellä vuosikymmeniä pakolaisleireissä. Vuosiin Marokko ei ole sallinut - siksi keskustelut muistuttavat keskusteluja vuosia sitten - kansanäänestyksen järjestämistä. Nyt YK haluaa ilmeisesti taata sen, että joulukuussa 1999 pidetään kansanäänestys. Olimme toivoneet sitä usein, odotamme sitä tältä vuodelta, ja Kofi Annan näyttää päättäneen asian, hänen viimeinen vierailunsa tälle alueelle osoitti sen.
Se merkitsee, että myös meitä tarvitaan Euroopan parlamenttina, ja meidän täytyy päättäväisesti tukea tätä prosessia poliittisesti ja logistisesti. Vaadimme Marokolta sitä, että se ei enää saa estää äänioikeutettujen ihmisten luetteloimista ja että se ei enää saa esittää verukkeita. Olisi jopa suotavaa edistää Saharan kansan ja Marokon välisiä suoria neuvotteluja.
Vaadimme neuvostolta - ja puheenjohtajavaltio Itävalta on antanut monia myönteisiä merkkejä - että kansanäänestyksen järjestäminen taataan ja että humanitaarisen avun antamista jatketaan siihen asti. Olen sitä mieltä, että tarvitsemme myös tarkkailijoita ennen kansanäänestystä, emme vain silloin, kun kansanäänestys järjestetään. Pyydämme komissiota myöntämään varat kansanäänestyksen takaamiseksi ja humanitaarista apua varten. Yksi kalastussopimukseen, jota ollaan solmimassa Marokon kanssa, liittyvä keino voisi olla se, että pyritään kytkemään sopimuksen solmiminen kansanäänestyksen järjestämiseen. On yhdentekevää, kuinka se tapahtuu, mutta komission ja neuvoston, troikan, pitäisi taata se, että YK: n ohella Euroopan unioni takaa turvallisuuden, jotta kansanäänestys voidaan järjestää. Se on minun vaatimukseni puheenjohtajavaltio Saksalle.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, jälleen kerran olemme siinä tilanteessa, että yhtäältä parlamentti on huolissaan käsiteltävänä olevasta asiasta ja toisaalta tiedämme, millainen Yhdistyneiden kansakuntien aktiivinen rooli todellisuudessa on. Ei myöskään saa unohtaa sitä tärkeää humanitaarista apua, jota parhaillaan annetaan ja jonka pitäisi jatkua. Samalla, kun tunnustamme tämän todellisuuden, me kuitenkin näemme aavikon hiekkadyynien keskellä eräänlaisen kangastuksen: kangastavan kansanäänestyksen, joka ei koskaan näytä olevan lähempänä. Siitä huolimatta on vältettävä kärsimättömyyttä: kärsimättömyyttä Yhdistyneiden kansakuntien taholta, kansainvälisen yhteisön, Polisariorintaman tai Marokon hallituksen taholta. On välttämätöntä estää kärsimättömyys, ettei kytemään jäisi sellaisia ongelmia, joista voisi tulevaisuudessa puhjeta sotia tai jatkuva sissisota.
Arvoisa puhemies, sen vuoksi haluamme hyväksyä pian sellaisen kansanäänestyksen, jonka lopputuloksen kaikki hyväksyvät.

Ainardi
Arvoisa puhemies, voimme olla iloisia siitä, että Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri on puuttunut henkilökohtaisesti Länsi-Saharan tilanteeseen. Hän kävi paikan päällä marras- ja joulukuun vaihteessa ja esitti selkkauksen osapuolten kanssa käymiensä tapaamisten perusteella joukon suosituksia rauhanprosessin jatkamiseksi ja Houstonin sopimuksen soveltamiseksi. Polisariorintama on suostunut toteuttamaan nämä kaikki ehdotukset, jotka muodostavat erottamattoman kokonaisuuden. Marokon hallitus on kuitenkin edelleenkin kielteisellä kannalla. Se on jumiuttavan taktikointinsa vuoksi vastuussa rauhanprosessin soveltamisen keskeytymisestä. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto on myös tunnustanut tämän tosiasian. Se kiitti 17. joulukuuta antamassaan päätöslauselmassa Polisariorintaman myönteistä asennetta ja kehotti Marokon hallitusta soveltamaan Yhdistyneiden kansakuntien ratkaisusuunnitelmaa.
Olemme nyt kansanäänestysmenettelyn loppuvaiheessa. Jotta se saataisiin päätökseen eli jotta maassa järjestettäisiin itsemääräämisoikeutta koskeva kansanäänestys joulukuussa 1999, Marokon hallituksen jumiuttavat pyrkimykset on tehtävä tyhjiksi. Neuvosto ja jäsenvaltioiden hallitukset voivat vaikuttaa siihen toimimalla aktiivisemmin rauhanprosessin onnistumisen hyväksi ja etenkin hyödyntämällä kaikkia käytössään olevia keinoja Marokon hallituksen painostamiseksi, jotta se ryhtyy soveltamaan kaikkia Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerin ehdotuksia. Eikö myös neuvosto voisi määritellä yhteisen kannan, kuten Euroopan parlamentti pyysi 10. maaliskuuta 1998, tai edes antaa julkilausuman, jossa se ilmaisisi tukensa Yhdistyneiden kansakuntien pyrkimyksille?
Meidän on kannatettava kompromissipäätöslauselmaa, jotta voimme osoittaa kantamme neuvostolle ja jäsenvaltioiden hallituksille ja jotta voimme tukea Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerin ponnisteluja kansanäänestysmenettelyn loppuun viemiseksi. Kansanäänestys, joka antaa Saharan kansalle vihdoin tilaisuuden ilmaista oikeuttaan itsemääräämiseen ja itsenäisyyteen, on sopivin demokraattinen keino oikeudenmukaisen ja kestävän ratkaisun löytämiseksi Länsi-Saharan ongelmiin siirtomaavallan päättymisen jälkeen.

García Arias
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, toivoisin, että tätä keskustelua olisi kuuntelemassa myös arvoisa neuvoston puheenjohtaja.
En aio muistuttaa siitä, minkä komissio jo tietää: siitä, miten tärkeitä olivat turvallisuusneuvoston kokous ja viimeisin päätöslauselma, joka itse asiassa, herra Fabra, kertoo jo jotakin kansainvälisen yhteisön kärsimättömyydestä.
On totta, että me voimme olla kärsivällisiä, ja kärsivälliseksi on osoittautunut Länsi-Saharan väestö, joka odottaa herkeämättä, että tämä kansanäänestys voitaisiin toteuttaa. Olemme todellakin arkaluonteisessa tilanteessa: yhtäältä Länsi-Saharan väestön kärsimysten takia ja siksi, että tämä tulitaukovaihe - kuten eräs toinen puhuja sanoi - kestää ehkä vain vähän aikaa.
Pyydämmekin Euroopan komissiolta ja neuvostolta, että tämän turvallisuusneuvoston yksimielisesti puoltaman päätöslauselman valossa mekin toimisimme samoin; että komissio, parlamentti ja neuvosto ilmaisisivat selvästi asiakirjassa - päätöslauselmassa - tukevansa Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeriä ja näitä ponnisteluja.
Haluaisin lisäksi, arvoisa puhemies, palauttaa mieliin turvallisuusneuvoston sanat ja asian, jonka me tiedämme: sen, että Polisariorintama on jo hyväksynyt pääsihteerin ehdottamat toimenpiteet ja vastannut näin myös Houstonin sopimuksiin ja pääsihteerin ehdotukseen. Tiedämme myös, että Marokko edelleen lykkää asiaa ja se nähtävästi edelleen leikittelee väestön ja myös kansainvälisen yhteisön kärsivällisyydellä.
Arvoisa komissaari, meidän, jotka olemme niin lähellä Marokkoa, jonka kansaa ja hallitusta me kunnioitamme ja ihailemme, on kehotettava maan hallitusta - ystävällisesti mutta myös lujasti - antamaan lopultakin hyväksyntänsä rauhansuunnitelmalle, sillä tämä tilanne ei voi jatkua. Se ei voi jatkua, koska kyse on Euroopan unionin lähellä sijaitsevasta naapurialueesta, ja unionin olisi suunnattava kaikki ponnistelunsa Marokon väestön ja Länsi-Saharan väestön kehityksen hyväksi.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, uskon, että me kaikkia haluamme Länsi-Saharan rauhaa ja siksi me kaikki todennäköisesti myös kannatamme tämän päätöslauselman pyrkimyksiä. Haluaisin kuitenkin sanoa, että henkilökohtaisesti minusta olisi ollut parempi, jos tämä päätöslauselma olisi tullut turvallisuusneuvoston päätöksen jälkeen.
Haluaisin kuitenkin tuoda esiin yhden asian: asia ei varmastikaan hoidu siten, että kaikki ihmiset osoittavat sormella Marokkoa ja sanovat, että tämä maa viivyttää kaikkea. Myös meillä on tiettyjä väitteitä, jotka meidän kenties pitäisi oikaista. Kun puhutaan henkilöistä, joilla pitäisi olla äänioikeus kansanäänestyksessä, ei voi yksinkertaisesti jättää pois henkilöitä, jotka ovat asuneet nykyisellä Länsi-Saharan alueella pitkälti yli kymmenen vuotta ja jotka ovat todella ansainneet oikeutensa asua siellä. Mehän puhumme nykyään Euroopan unionissa, eri jäsenvaltioissa, myös erittäin paljon siitä, että niiden henkilöiden, jotka ovat asuneet meillä tietyn ajan, pitäisi saada tietyt oikeudet. Näitä henkilöitä ei voi vain yksinkertaisesti jättää kansanäänestyksen ulkopuolelle; samoin täytyy sisällyttää joukkoon henkilöt, jotka asuvat pakolaisleireillä Algeriassa.
Sallikaa minun kuitenkin lisätä tähän vielä lyhyt historiallinen näkökulma, koska täällä puhutaan niin paljon kaikenlaista siirtomaavallasta, palaamisesta siirtomaavaltaan ja niin edelleen: Länsi-Saharan alue kuului vuosisatoja Marokolle, ennen kuin siitä tuli espanjalainen alue. Tämän halusinkin vielä lisätä.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, kävimme viime istunnossa keskustelun neuvoston kanssa, ja sen jälkeen kymmenen jäsentä esitti suullisen kysymyksen. Mielestäni täällä on tarpeen toistaa joitakin niistä asioista, joita sanoimme tuolloin neuvostolle. Ensiksikin eurooppalaisten toimielinten on oltava näkyvässä asemassa tämän konfliktin ratkaisemisessa. Humanitaarista apua kyllä on, eurooppalaiset toimielimet ovat kyllä läsnä mutta vain rajallisesti. Yhdysvallat on paljon enemmän läsnä siitä huolimatta, että Saharan konflikti on lähempänä Euroopan unionia ja joitakin Euroopan unionin maita kuin Yhdysvaltoja, ja kuitenkin Yhdysvallat on enemmän läsnä kuin me.
Toiseksi ja huolimatta siitä, mitä herra von Habsburg - jota kunnioitan - sanoo, nimenomaan Marokko - tämä on lopultakin tehtävä selväksi - on asettanut esteitä kansanäänestyksen tielle. Haluan vain muistuttaa, että periaatteessa Sahara hyväksyi vain espanjalaisen äänestäjäluettelon 10 %: n lisäyksellä ja länsisaharalaiset ovat nyt herra Bakerin uusimmassa ehdotuksessa hyväksyneet vielä 65 000 mahdollista äänestäjää. Marokko kuitenkin asettaa yhä esteitä. Näyttää siltä, että kansanäänestys lykkäytyy vielä vuodella, mutta tämä vuosi on kriittinen. Kriittinen, jottei sellaisen oikeudenmukaisen kansanäänestyksen tiellä olisi enempää esteitä, joka merkitsee edistystä tälle erittäin urhealle kansalle, jolla on paljon rohkeutta ja joka näissä hirvittävissä oloissa kouluttaa ihmisiä ja huolehtii heidän terveydestään.
Näin ollen Euroopan unionin pitäisi toimia esimerkkinä, pyrkiä ratkaisemaan tämä konflikti ja auttamaan sen ratkaisemisessa eikä jättää sitä vain herra James Bakerin ja Yhdistyneiden kansakuntien ratkaistavaksi. Sen pitäisi myös tukea Yhdistyneitä kansakuntia, jottei Marokko enää asettaisi esteitä konfliktin ratkaisemisen tielle.

Caccavale
Arvoisa puhemies, ilmaisen ryhmämme tukevan täysin kompromissipäätöslauselmaa, mutta ennen kaikkea Länsi-Saharassa käynnissä olevaa kansanäänestysprosessia sekä toimia, joita asianosaiset, Marokko ja Polisariorintama, toteuttavat yhdessä Yhdistyneiden kansakuntien kanssa tällä hetkellä tässä herkässä maailmankolkassa: tuemme täysin erityisesti Marokon toteuttamia toimia. Pyydän siis kollegoilta, tältä parlamentilta, ettei se alkaisi aivan ensimmäiseksi osoittaa sormella syyllisiä ja uhreja meneillään olevassa prosessissa, jossa on kieltämättä vaikeuksia, tässä muuttuvassa tilanteessa, joka edellyttää suurta kansainvälistä huomiota, mutta johon meidän ei tarvitse puuttua voimallisemmin kuin havaitut ongelmat todellisuudessa vaativat.
Tältä osin ilmaisen meidän ja ryhmämme täyden tuen.

Carnero González
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, huomaamme täällä tänään sen, että parlamentin Länsi-Saharaa koskevien vaatimusten ja neuvoston vaikenemisen välillä on selvä epätasapaino.
Olemme kuukausia sitten hyväksyneet ehdotuksen suositukseksi. Olemme lisäksi käyneet joulukuussa keskustelun, jossa esitettiin yli kymmenen kysymystä. Tänään keskustelemme päätöslauselmaesityksestä, jonka ovat todellakin allekirjoittaneet lähes kaikki tämän parlamentin ryhmät.
Siitä huolimatta neuvosto pysyttelee periaatekannassaan - joka on tärkeä mutta helppo - ja se sanoo tukevansa Länsi-Saharan itsemääräämisoikeutta ja Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselmaa. Se ei kuitenkaan uskalla ottaa toista, välttämätöntä askelta: auttaa pääsihteeriä suorittamaan tehtävänsä, jotta näitä turvallisuusneuvoston päätöslauselmia sovellettaisiin, tässä tapauksessa siten, että järjestettäisiin itsemääräämisoikeutta koskeva kansanäänestys sovittuna päivänä ja vapaasti.
Miten pääsihteeriä voitaisiin auttaa? Minun nähdäkseni sanomalla, kumpi osapuoli yrittää estää ja vaikeuttaa kansainvälisen laillisuuden toteutumista. Tuo osapuoli on tällä hetkellä selvästi Marokon kuningaskunta.
Olen siis sitä mieltä, että neuvoston pitäisi tietää, että poliittinen painostus - tietenkin yhteistyön ohella - on välttämätöntä, jotta meillä olisi näkyvä asema tässä konfliktissa ja jotta voisimme auttaa tämän tilanteen selvittämisessä.
Guatemalalaisilla vauvoilla käytävä kauppa

Bertens (ELDR).
Arvoisa puhemies, Guatemalassa toimivat kansainväliset rikollisjoukot ansaitsevat suuria rahasummia vauvojen laittomalla kaupalla. Sitä ei voida missään tapauksessa hyväksyä ja tätä epäinhimillistä köyhyyden hyväksikäyttöä on vastustettava aktiivisesti. Mielestäni on valitettavaa, että hiljattain laadittua UNICEFin luotettavaa raporttia ei mainita päätöslauselmassa.
Guatemalan hallituksen on ratifioitava nopeasti asiaankuuluvat kansainväliset sopimukset ja unionin on painostettava Guatemalaa siihen. Mitä hyötyä kansalle on hallituksesta, joka sallii kansalaistensa myymisen? Unionin on huolehdittava siitä, että vastaanottavalla puolella valvotaan Guatemalasta tulevia vauvoja. Lisäksi unionin on myönnettävä tukea laillisia adoptio-ohjelmia tukeville hankkeille Guatemalassa. YK: n lapsen oikeuksien julistuksen kymmenentenä juhlavuonna nuo lapsen suojeluun kohdistuvat toimet ansaitsevat ensisijaisen ja suurimman huomiomme.

Van Putten
Arvoisa puhemies, edellinen puhuja toi tilanteen vakavuuden selvästi esiin. Haluaisin lisätä siihen seuraavaa. Uskon, että jos me emme nyt puutu mahdollisuuksien mukaan Guatemalan ongelmaan, se leviää muihin maihin. Se vaara uhkaa meitä. Meidän on oltava muuallakin hyvin tarkkaavaisia, tällä hetkellä etenkin entistä enemmän Itä-Euroopassa. Olen sinänsä tyytyväinen kompromissitekstiin. Olen tyytyväinen siihen siksi, että asia on konkreettinen ja selkeä, vaikka ongelma onkin suuri, ja komissaarilla ja hänen virkamiehillään on mahdollisuus tehdä jotakin asialle yhteistyössä Guatemalan hallituksen kanssa. On selvää, että mainitsemamme järjestö, Casa Alianza , ja sen johtaja ovat ottaneet asian esille ja ovat nyt itse uhattuina. Tämä järjestö ja sen parissa toimivat ihmiset, ja tässä tapauksessa varmasti myös Bruce Harris, ansaitsevat Euroopan unionin tuen.
Myös minusta on ikävää, että UNICEFin raporttia ei mainita. Haluan lisätä tähän, arvoisa puhemies, että minusta on myös ikävää - ja pelkään, että liberaalit ovat vaikuttaneet tähän - että asiaa, joka mainittiin alkuperäisessä tekstissäni, nimittäin DNA-testin välttämättömyyttä, ei ole mainittu. Englannissa vaaditaan jo, että kun vanhemmat adoptoivat lapsen, heidän pitää voida todistaa, että lapsen luovuttaneet vanhemmat ovat sen laillisia vanhempia. Tällä hetkellä palkataan nimittäin vääriä äitejä ja muita köyhiä naisia menemään suurlähetystöön ilmoittamaan, että he luovuttavat lapsensa. Heille maksetaan siitä. Toiset äidit kuitenkin menettävät lapsensa. Englannin käytännön mukaan vaadittavan DNA-testin avulla saadaan selville, että lapsen luovuttavat vanhemmat ovat sen oikeita vanhempia. Vaadin siis DNA-testin käyttöönottoa eurooppalaisissa puitteissa.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, lapsilla käytävä kauppa on Guatemalassa kannattavaa liiketoimintaa. Todellinen mafia kaappaa siellä lapsia, ylipuhuu köyhät naiset luovuttamaan lapsensa, väärentää syntymätodistuksia ja myy lapsia ulkomaille. Yksi notaari riittää adoption vahvistamiseen. 15 0-20 000 dollarin hinta lapsesta ei ole mikään harvinaisuus. Guatemalan lainsäädännössä lapsilla käytävä kauppa ei ole rikos, rangaistusta ei olla määrätty. Kaikki alueen maat ovat muuttaneet lakejaan viime vuosina lopettaakseen tämän ihmisoikeuksia loukkaavan hyväksikäytön, ainoastaan Guatemala ei ole sitä vielä tehnyt. Nyt sen on korkea aika tehdä se.
Guatemalan pitäisi myös viipymättä ratifioida Haagan adoptiota koskeva sopimus ja toteuttaa velvoitteensa YK: n lasten oikeuksien sopimuksen puitteissa saattamalla voimaan lapsia ja nuoria koskevat menettelysäännöt. Adoptiot ovat joskus viimeinen pelastus. Lapsen pitäisi silloin jäädä ympäristöön, joka on kulttuurisesti ja maantieteellisesti mahdollisimman lähellä hänen synnyinseutuaan. Adoptiot eivät milloinkaan ole osa kehitysapua. Kehitysapu nimittäin tarkoittaa sitä, että luodaan edellytykset sille, että lapsi voi kasvaa omassa maassaan. Pyydän, että tästä pidetään kiinni.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, puhumme jälleen kerran lasten kohtalosta maailmassa.
Tänään käsitellään guatemalalaisten lasten adoptointia. Tarkoituksena ei toki ole tuomita kansainvälistä adoptiota vaan pohtia niitä olosuhteita, joissa sitä harjoitetaan. Tässä mielessä Guatemalasta on tullut todellisen vauvoilla käytävän kaupan näyttämö. Arvioiden mukaan esimerkiksi vuonna 1997 myytiin yli 2 000 lasta 15-20 000 dollarin hinnalla. Ei ole vaikea kuvitella, miten moniin järkyttäviin tekoihin näin tuottoisa toiminta johtaa sen harjoittajat, jotka eivät peräänny minkään uhan edessä pyrkiessään suojelemaan arveluttavaa kauppaansa. He eivät esimerkiksi epäröi pelotella tai jopa uhkailla niitä, jotka yrittävät arvostella moraalisesti näitä adoptioita.
Jäsenvaltioiden olisi näin ollen valvottava kansainvälistä adoptiota koskevia lakeja erityisesti silloin, kun on kyse Guatemalasta peräisin olevista lapsista. Mutta lisäksi ja ennen kaikkea olisi kehotettava Guatemalan hallitusta puuttumaan tiukemmin tämän asian hoitoon, varsinkin kun Mitch-hirmumyrsky on hiljattain lisännyt adoptoitavien lasten määrää ja kun se edellyttää meiltä vielä suurempaa valppautta.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, uskoakseni on selvää, että on olemassa sellaisia henkilöitä, jotka rikastuvat kaikkein halveksittavimmalla ja kauheimmalla kaupankäynnin muodolla: lapsilla käytävällä kaupalla.
Uskon myös, että Euroopan unioni käyttää vaikutusvaltaansa Guatemalan hallitukseen tämän kaupan estämiseksi, ja uskon, että yhtenä mahdollisuutena on auttaa Guatemalan oikeusministeriötä, joka ilmeisesti valvoo näiden adoptioiden laillisuutta.
Emme missään nimessä vastusta laillisia adoptioita. Mielestämme adoptio säästää joissakin maissa monia lapsia epävarmalta ja hirvittävältä kohtalolta; mutta olen joidenkin kollegojen kanssa samaa mieltä siitä, että jos elinolot olisivat näissä maissa paremmat, olisi parasta, että lapset voisivat jäädä omaan maahansa.
Joka tapauksessa on estettävä lapsilla käytävä hirvittävä kauppa, joka on halveksittavin kaikista kaupankäynnin muodoista.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, tämä ongelma, joka koskee Guatemalassa käytävää tai sieltä peräisin olevilla lapsilla käytävää laitonta kauppaa, voitaisiin nähdä paljon laajemmassa yhteydessä, joka voisi koskea monia muita kehitysmaita. On kuitenkin totta, että ongelman syytä on etsittävä useimmiten kehittyneestä maailmasta, jossa on niin lapsilla kuin naisilla ja ihmisten elimilläkin käytävää kauppaa harjoittavia hyvin järjestäytyneitä ja kokeneita myyntiverkostoja.
Olen sitä mieltä, arvoisa puhemies, että puolueettomuuden ja kurinalaisuuden on aina oltava osana parlamentin päätöslauselmia, varsinkin kun nämä koskevat sellaisia ystävämaita kuten Guatemalaa, jonka osalta tämä parlamentti on useaan otteeseen tunnustanut presidentti Arzún hallituksen saavuttaman edistyksen rauhanprosessin lujittamisessa, Guatemalan demokratisoinnissa ja oikeusvaltion vakiinnuttamisessa.
On totta, että tässä maassa on todettu lapsilla käytävään kauppaan liittyviä tapauksia, mutta on aivan yhtä lailla totta, että tässä maassa on siitä myös pitkäaikainen kokemus. Tämä johtuu valitettavasti vuosikymmeniä jatkuneesta sisällissodasta, joka on jättänyt jälkeensä lukuisia orpoja, ja tätä tilannetta kärjistivät entisestään Mitch-pyörremyrskyn hirvittävät seuraukset.
Yhdistyneiden kansakuntien Guatemalassa olevan valtuuskunnan nimenomaisena tehtävänä on valvoa ihmisoikeuksia tuossa maassa, ja mielestäni on tärkeää korostaa, että Guatemala kuuluu Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeustoimikuntaan.
Olen sitä mieltä, arvoisa puhemies, että on kohtuullista tunnustaa - ja olen iloinen siitä, että asiasta vastaava komissaari, herra Marín, on tänään täällä läsnä - että Euroopan komissio on reagoinut tuon pyörremyrskyn tuhoisiin vaikutuksiin nopeasti ja tehokkaasti, ja toivomme, että komissio voisi ehdottaa pian alueen jälleenrakennussuunnitelmaa herra komissaarin sanojen mukaisesti.
Sen vuoksi haluan jälleen kerran toistaa, että on tarpeen tehostaa yhteistyötä Guatemalan ja koko Väli-Amerikan kanssa ja ennen kaikkea, arvoisa puhemies, tehostaa niitä toimia, joilla pyritään lievittämään väestön ja aivan erityisesti lasten kärsimyksiä.

Amadeo
Arvoisa puhemies, vuonna 1997 Guatemalan kansainvälisten adoptioiden määrä kaksinkertaistui: niitä oli yli 2000, ja keskimääräinen hinta oli 15-20 000 dollaria. Hälyttävintä on se, että Guatemalan rikoslaki ei määrittele lapsikauppaa rikokseksi ja että lasten ryöstämisestä saa ainoastaan noin vuoden mittaisen rangaistuksen, joka voidaan muuttaa ehdonalaiseksi.
Katsomme lisäksi, että kansainvälisestä adoptiosta ei voida tehdä rangaistavaa, sillä nämä adoptiot, mikäli ne toteutetaan asianmukaisten menettelyjen mukaisesti, joilla taataan lapsen asema, tarjoavat lähes aina mahdollisuuden parempiin elinoloihin, emmekä myöskään voi kiistää sitä, että kansainvälinen adoptio on tärkeä kansainvälisen yhteistyön muoto.
Ilmaisemme syvän huolemme uutisesta, jonka mukaan niin ikään Guatemalassa laitonta lapsikauppaa vastustavia uhkaillaan ja pelotellaan, ja kohdistamme komissiolle ja jäsenvaltioille päättäväisen kehotuksen taivutella Guatemalan hallitusta huolehtimaan siitä, että adoptioprosesseissa noudatettaisiin asianmukaisia - kansallisia ja kansainvälisiä - oikeudellisia takuita - ja että niissä voitaisiin taata laitonta kauppaa vastustavien oikeusviranomaisten turvallisuus.
Kolumbian rauhanprosessi

Bertens
Arvoisa puhemies, viimeiset 30 vuotta Kolumbian historiassa ovat olleet synkkiä. Kymmeniätuhansia on kuollut, työttömyys on ollut jättiläismäistä ja taloudellinen kasvu liian vaatimatonta maan tarjoamiin mahdollisuuksiin nähden. Huumekauppiaat ansaitsevat omaisuuksia, 80 % Yhdysvalloissa myytävistä huumeista tulee Kolumbiasta.
Presidentti Pastrana on antanut meille uutta toivoa ja uuden sysäyksen rauhanneuvotteluihin. On valitettavaa, että FARC: n johtaja jäi pois neuvotteluista viime hetkellä. Unionin on luonnollisesti tuettava rauhanprosessia ja annettava oma panoksensa siihen. Vakaus ja rauha, kuten jokainen tietää, ovat olennaisia uusien sysäysten antamisessa taloudelle.
Autan jokaista toivomaan ja toivon voivani sytyttää monta kynttilää kenelle tahansa Marialle. Haluaisin esittää asiasta vastaavalle komissaarille kysymyksen rauhanprosessista. Comunidades de Paz -järjestössä, kylien järjestössä, joka perustettiin vuosi sitten Kolumbian pohjoisosaan Apartadón ja Río Sucion lähelle, on käynnissä joitakin ECHO-hankkeita. Kävin siellä kuukausi sitten. Aukiolla oli kyltti, jossa sanottiin: ECHO rakentaa tänne sairaalan. Paikalliset ihmiset kertoivat, että rahat oli luvattu heille kahdeksan kuukautta sitten, mutta ne ovat tiettävästi jääneet Bogotaan. Bogota on hyvin, hyvin kaukana sieltä. Tiedän, että ette voi vastata tähän heti, mutta ehkä voitte miettiä asiaa ja otan teihin myöhemmin henkilökohtaisesti yhteyttä tässä asiassa.

Miranda de Lage
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa tämän puheenvuoron onnittelemalla hyvin vilpittömästi presidentti Pastranaa siitä työstä, jota hän parhaillaan tekee rauhan hyväksi maassaan, koska San Vicenten vuoropuhelu antaa todellakin aihetta toiveikkuuteen ja se vastaa kymmenen miljoonan kansalaisen vaaliuurnilla antamaa mandaattia rauhan puolesta.
On kuitenkin myös sanottava, että FARC on käsittänyt hetken historiallisuuden ja ottanut vastaan haasteen, joka koskee osallistumista tuon uuden alueen rakentamiseen vuoropuhelun avulla. Sitä on painotettava ja se on tunnustettava, kuten on tunnustettava myös se, että presidentti Pastranan asialistassa on yhtymäkohtia sissiryhmän ehdotuksiin. Eilisen tapaamisen jälkeen tie kohti rauhaa alkaa erottua entistä selvemmin.
Rauhalla on kuitenkin vastassaan hyvin voimakkaita vihollisia. Tässä yhteydessä on myös tuomittava puolisotilaalliset joukot ja niiden tekemät rikokset. Yli 100 ihmistä on tapettu vain siksi, että rauha saataisiin estettyä. Se on suora hyökkäys koko yhteiskuntaa vastaan. Halu taistella puolisotilaallisia joukkoja vastaan on edistymisen kannalta avainasemassa, kuten myös huumekaupan ja korruption kitkeminen - kaikki tämä kuuluu asialistaan - mutta ennen kaikkea on taisteltava rankaisematta jättämistä vastaan, jotta voidaan taata ihmis- ja kansalaisoikeudet koko väestölle. Juuri rauhan tie ilmaistaan kansalaisten mandaatissa, eikä kansan ääntä voida olla kuulematta eikä tietä kivetä ihmisuhreilla. Hallituksen vastuulla on laajentaa ja lujittaa oikeusvaltiota sekä suojella niitä, jotka taistelevat ihmisarvon ja demokraattisten periaatteiden puolesta.
Voimme kuitenkin myös pyytää jotakin, ja pyydän kolmea asiaa. Pyydän ensimmäistä asiaa sissiryhmältä: pyydän sitä vapauttamaan kaikki siviilipanttivangit. Minun on myös kiitettävä sissiryhmää siitä, että se vapautti Euroopan-avustajan Camino Villanuevan. Haluan pyytää komissiota kertomaan, mikäli se on mahdollista, miten Euroopan unioni voisi osallistua näiden rauhan alueiden rakentamiseen. Eurooppa on nimittäin toiveikas, ja uskon, että mekin voisimme reagoida siihen.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, rauhaa ilman ihmisoikeuksia ei ole. Sen me koimme toistuvasti valtuuskuntamme matkalla Kolumbiaan joulukuussa. Puolisotilaallisten joukkojen tekemät pitkälti yli sata murhaa tekivät sen julmalla tavalla jälleen kerran selväksi. Puolisotilaalliset joukot eivät ole neuvotteluosapuolia rauhanneuvotteluissa. Puolisotilaalliset joukot ovat rikollisjoukkoja, jotka on hajotettava heti. Sekä niiden jäsenet että rahoittajat kuuluvat tuomioistuimen eteen, ja kaikki heidän avustajansa valtiossa ja turvallisuusjoukoissa täytyy erottaa heti, sillä vasta sitten, kun oikeus elämään on turvattu Kolumbiassa, on toivoa todellisesta rauhasta. Se merkitsee sitä, että sodan osapuolet alkavat heti kunnioittaa humanitaarista oikeutta. Se merkitsee valtion osalta niiden uhrien suojelua, joihin kuuluvat yli miljoona karkotettua, joista monet ovat mustia ja alkuperäiskansojen jäseniä. Rangaistusten puutteesta on tehtävä loppu, tarvitaan lainsäädännön uudistus, erityisesti sotaoikeuden! On aloitettava maatalousuudistus ja on luotava taloudellinen ja sosiaalinen oikeudenmukaisuus.
Tässä tarvitaan myös Euroopan unionia. On annettava apua sen sijasta, että ansioidutaan vientikilpailuissa. Meidän on maksettava oikeudenmukaisia hintoja ja huolehdittava alueellisesta kehityksestä. Sillä: rauha on tämän prosessin lopussa, ei alussa!

Lenz
Arvoisa puhemies, voin oikeastaan vain yhtyä minua edeltäneen puhujan sanoihin. Meidän täytyy toki kysyä itseltämme, koska tämä väkivallan, murhien, sieppausten ja panttivankien ottamisen karuselli lopultakin pysähtyy tässä maassa, koska poliittiset voimat ja vastuussa olevat demokraatit lopultakin ovat kyllin vahvoja vaientamaan aseet ja kukistamaan lahjonnan ja huumekaupan.
Pastranan hallitus - ja me onnittelemme sitä siitä - aloittaa nyt uuden hallituksen voimin neuvottelut selkkausten vahvimpien osapuolten kanssa kaikkine niine vaikeuksineen, joita se merkitsee. Voimme vain toivoa, että myös muiden ryhmien kanssa aloitetaan neuvottelut ja että sieppaukset, panttivankien ottamiset, puolisotilaallisten joukkojen, mutta myös sissien tekemät murhat loppuvat ja että myös armeija lopultakin ymmärtää, että sen ei pitäisi toimia vain valtiovallan puolustajana sotilaallisessa mielessä vaan myös demokraattisten ja inhimillisten käyttäytymistapojen puolustajana. Tällä alalla sekä armeijalla, mutta myös - kuten jo todettiin - oikeusvaltio Kolumbialla, jos se aikoo tulla sellaiseksi, on todellakin vielä erittäin paljon opittavaa ja meidän on autettava sitä siinä.
Maalle on alentavaa olla sellaisen kielteisten asioiden luettelon kärjessä. Vielä kauheampaa ja pahempaa se on maan asukkaille. Me kehotamme hallitusta suojelemaan ihmisoikeuksien puolustajia ja tuemme sitä siinä sekä sen ponnisteluissa rauhan ja oikeudenmukaisuuden hyväksi.
Matkallamme Bogotaan joulukuussa keskustelimme myös YK: n Bogotasta vastaavan komissaarin kanssa, joka on toiminut erittäin rohkeasti ihmisoikeuksien puolesta. Puhuttiin siitä, voitaisiinko tämä virka säilyttää. Toivomme sitä kovasti, ja myös minä kysyn komissiolta, tekeekö se kaikkensa, jotta tämä virka, jota arvostetaan Kolumbiassa erittäin paljon, myös säilyy.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, luulen, että me kaikki suhtaudumme myönteisesti rauhanehdotuksiin, mutta rauhan aikaansaaminen on mahdotonta, jos viime päivinä, kuten muut kollegat sanoivat, tapettiin summittaisesti yli 100 maatyöläistä, naista ja lasta.
Erään Justicia y Paz -järjestössä työskentelevän kolumbialaismiehen kirjoittamassa lehtiartikkelissa, joka minulla tässä on, osataan kertoa meitä paremmin, millä ehdoilla Kolumbiassa voitaisiin saada aikaan rauha, eikä kyse ole vain siitä, että istuudutaan neuvottelemaan. Hän mainitsee maalakiuudistuksen, koska on välttämätöntä palauttaa maanviljelijöille heiltä ryövätty maa; luonnonvaroja koskevan lain ja sen, että huolehdittaisiin neljästä perustarpeesta: asunnosta, terveydestä, koulutuksesta ja työstä. Toisin sanoen on pystyttävä takaamaan vähintään sellaiset perusasiat, jotka estäisivät paitsi murhien jatkumisen myös sellaisen maanalaisen sodan, joka tappaisi ihmisiä aivan yhtä lailla.

Howitt
Arvoisa puhemies, torstaista 7. tammikuuta lähtien 100-150 ihmistä on saanut surmansa raaoissa verilöylyissä, joita ovat pääasiassa tehneet puolisotilaallisen järjestön AUC: n jäsenet. Verilöylyt eivät olleet umpimähkäisiä, vaan puolisotilaallisella järjestöllä oli nimiluetteloita - erityisesti yhteiskunnallisista aktivisteista ja johtajista - ja he teloittivat ihmisiä noilta listoilta. Monia viime päivien uhreista kidutettiin raa'asti ennen kuin heidät tapettiin ja suurin osa puolisotilaallisten järjestöjen iskuista tapahtui maan pohjoisosassa.
Vaikka siis pidämmekin myönteisinä presidentti Pastranan ja FARC-sissien välisiä rauhanneuvotteluja, jotka alkoivat tuona päivänä 7. tammikuuta, meidän on tuomittava se, seikka, että puolisotilaalliset järjestöt yrittävät sabotoida näitä rauhanneuvotteluja.
Kolumbian presidentti on luvannut hallituksensa ryhtyvän ratkaiseviin toimiin näitä laittomia puolisotilaallisia voimia vastaan. Maanantaina 11. tammikuuta herra Pastrana toisti ehdottamassaan kymmenkohtaisessa esityslistassa, jota esitettiin FARCille, että valtio on yksin vastuussa puolisotilaallisten joukkojen aseidenriisunnasta. Näin ei ole kuitenkaan vielä tapahtunut. Päinvastoin on olemassa selvästi asiakirjoilla todistettuja ja kansainvälisesti varmistettuja todisteita aktiivisesta ja jatkuvasta konfliktista Kolumbian asevoimien ja näiden puolisotilaallisten järjestöjen välillä.
Kysyn komissaarilta, voiko hän, päättäessään tämän keskustelun, sitoutua esittämään kiireellisesti vastalauseen Kolumbian hallitukselle keskustellakseen välittömiin ja ratkaiseviin toimiin ryhtymisen tarpeesta puolisotilaallisia ryhmiä vastaan herkän rauhan prosessin suojelemiseksi ja ihmishenkien traagisten menetysten estämiseksi tulevaisuudessa, erityisesti lähiviikkojen rauhaneuvotteluiden aikana.

Escolá Hernando
Arvoisa puhemies, Kolumbia on erittäin vaikeassa tilanteessa oleva maa, joka on kärsinyt sisällissodasta yli 40 vuotta. Siellä on kaksi merkittävää sissiryhmää, jotka hallitsevat kolmasosaa maasta ja jotka ovat päivittäin tekemisissä armeijan kanssa. Siellä on lukuisia puolisotilaallisia joukkoja, jotka pyrkivät kylvämään kauhua väestön keskuuteen joukkomurhilla. 1 500 henkilöä on parhaillaan siepattuina, kaksi rauhanprosessia on kariutunut viime vuosina, ja kymmenettuhannet ihmiset ovat saaneet surmansa.
Tämän vakavan tilanteen keskellä rauhaan on tarjoutunut uusi tilaisuus uuden presidentin, herra Pastranan, ehdotuksen myötä. Tämä ehdotus kuvastaa mielestäni kolumbialaisten yleisiä tuntoja. Ryhmällä parlamentin jäseniä oli äskettäin tilaisuus tutustua läheltä Kolumbian tilanteeseen ja tavata käytännöllisesti katsoen kaikki Pastranan ministerit, yhteiskunnalliset elimet ja pääammattijärjestöt. Tulin henkilökohtaisesti siihen johtopäätökseen, että halu saada aikaan rauha on todellinen ja aito ja lisäksi että prosessi tulee varmasti olemaan pitkä ja vaikea ja ennen kaikkea tarvitaan kansainvälistä tukea poliittisella ja taloudellisella tasolla.
Ryhmämme on sitä mieltä, että Euroopan parlamentilla ja itse Euroopan unionilla voi olla merkittävä asema Kolumbian rauhanprosessissa ja että ne voivat tehdä siihen annettavasta tuesta kansainvälistä ja olla osapuolten käytettävissä siltä osin, mistä voisi olla niille hyötyä.
Sierra Leone

Telkämper
Arvoisa puhemies, olemme pettyneitä siihen ja närkästyneitä siitä, että Sierra Leonessa on jälleen puhjennut sisällissota. Olimme toivoneet, että hallituksen ja Yhdistyneen vallankumousrintaman välille voisi syntyä pysyvä rauha sen jälkeen, kun presidentti ja siviilihallitus maaliskuussa 1998 päättivät jälleen asioista.
Meidän pitäisi tehdä kaikkemme rauhan palauttamiseksi ja me vaadimme molempia osapuolia solmimaan aselevon viipymättä, aloittamaan neuvottelut - ja olen sitä mieltä, että meidän on tuettava näitä neuvotteluja - kunnioittamaan ihmisoikeuksia täysin ja tunnustamaan kansainväliset ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevat sopimukset. Humanitaarisen avun antaminen on tärkeää puutteesta kärsivälle väestölle, joka aina kärsii näistä selkkauksista. Haluamme, että tässä maassa ei ole nälänhätää, naapurimaiden pakolaisista olisi huolehdittava ja siten on ehdottoman välttämätöntä, että ensiksi saadaan aikaan aselepo.

Hory
Arvoisa puhemies, parlamentissa on jo sanottu kaikki presidentti Kabbahin laillisesta vaikkakin taitamattomasta vallankäytöstä ja RUF: n ja sotilaskapinan laittomuudesta. En siis korosta näitä asioita vaan haluaisin todeta Sierra Leonen esimerkin perusteella yleisemmässä mielessä, että epävakaiden maiden tilanteen käsittely on johtanut epäonnistumiseen kolmella taholla: YK: ssa, OAU: ssa ja unionin diplomatiassa, mikä on myös myönnettävä.
YK: n kohdalla käy aina niin, että kun jokin asia ei ole amerikkalaisten mielestä riittävän vakava, jotta he anastaisivat itselleen oikeuden esittää kansainvälisen oikeuden määräyksiä ja antaa sotilaallisia rangaistuksia, Yhdistyneet kansakunnat siirtyy nöyryyttämisestä torjumiseen ja peräytymiseen, ja näiden epäonnistumisten lista on pitkä alkaen entisen Belgian Kongon sinibareteista ja jatkuen aina Sierra Leonen välitystehtävään asti. Se ei pääty koskaan, ellei YK saa omia pysyviä sotilasjoukkoja, jotka varmistavat sen, että kansainvälistä oikeutta, jota se väittää luovansa, noudatetaan.
Afrikan yhtenäisyysjärjestö, jolla on niin huono nimi, että sitä olisi parempi nimittää Afrikan valtionpäämiesten salaisen yhteisymmärryksen järjestöksi, on puolestaan päättänyt siirtää valtansa alueellisille vallanpitäjille. Huolehtiiko se sinä aikana demokraattisesta kehityksestä tai edistyksestä, jonka avulla jännitystä voitaisiin vähentää? Ei lainkaan. Se on perustamisestaan lähtien huolehtinut lähes yksinomaan entisten siirtomaarajojen säilymisestä eli taannut jäsentensä valtajärjestelmän pysyvyyden.
Lopuksi meidän on hyvä huomata, että Euroopan unioni on dramaattisesti poissa pelistä niin Sierra Leonessa kuin muuallakin, koska se ei ole osannut sovittaa yhteen taloudellista apuaan ja todellista diplomaattista vaikutusvaltaa. Näin ollen se jättää vapaat kädet jäsenvaltioidensa siirtomaakauden jälkeiselle diplomatialle, vaikka nämä ovat toisinaan osoittaneet olevansa taipuvaisia lietsomaan kriisejä kykenemättä missään tapauksessa selvittämään niitä.

Vecchi
Arvoisa puhemies, viimeisten kuukausien aikana olemme jo useaan otteeseen joutuneet käsittelemään Sierra Leonen tilanteen huononemista. Kyse onkin maasta, jonka tilanne viime vuosien aikana on huonontunut huonontumistaan sekä poliittisesti että kansan elinolojen osalta.
Viime viikkoina kapinajoukkojen yrittäessä toistamiseen ottaa maan haltuunsa on tapahtunut jälleen erittäin verisiä välikohtauksia, joiden seurauksena on tullut tuhansia uhreja lisää ja siviiliväestön tilanteesta on tullut yhä dramaattisempi.
Lisäksi aivan viime tunteina on tullut tieto Freetownin arkkipiispan Joseph Hendri Gandan ryöstöstä, joka on jatkoa niiden italialaisten lähetystyöntekijöiden ottamiselle panttivangeiksi, joista yksi, saveriolaisiin kuuluva isä Mario Guerra, on yhä kapinallisten käsissä.
Tässä tilanteessa päällimmäinen ja kiireellisin vaatimus on tietysti saada välittömästi aikaan tulitauko ja vapauttaa kaikki panttivangit sekä huolehtia kansan välittömistä tarpeista.
Kaikista siviiliväestöön kohdistuvista sortotoimista on luovuttava välittömästi ja hätäavun jakelijoiden on sallittava hoitaa tehtävänsä.
Maan palauttamisen laillisten hallintoviranomaisten valvontaan on kuitenkin tapahduttava samaan tahtiin kuin perustavamman kansallisen välitys- ja sovittelutoiminnan käynnistämisen, joka on ainoa asia, joka voi tarjota maalle mahdollisuuden poliittiseen ja institutionaaliseen vakauteen ja ehkäistä tulevat tragediat.
Unionin tehtävänä täytyy tietysti olla puuttua tilanteeseen, myös tässä tapauksessa, tarjoamalla humanitaarista apua kansojen, myös naapurimaihin paenneiden tuhansien pakolaisten, kiireellisimpien tarpeiden tyydyttämiseksi, mutta myös pyrkimällä edistämään vuoropuhelua, sovittelua ja ihmisoikeuksien kunnioittamista tekemällä tarvittaessa myös omia aloitteita.

Robles Piquer
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja myöskin arvoisa neuvoston saksalainen puheenjohtaja in absentia , joka ei siis ole läsnä: me kaikki olemme kauhun vallassa. Juuri tätä ilmausta UNHRC: n tarkkailija käytti Sierra Leonen tämänhetkisistä tapahtumista.
Olemme joutuneet näkemään televisiosta vain vähän aikaa sitten hirvittäviä tilanteita: Foday Sankohin kapinalliset joukot nimittivät hirvittävää mustaa huumoria käyttäen " lyhyeksi hihaksi" ja " pitkäksi hihaksi" sitä, kun he katkaisivat siviilien, lapsien ja naisten käsivarret vähän olkapään alapuolelta tai ranteen korkeudelta.
Arvoisa puhemies, on totta, että kansainvälisellä yhteisölle kuuluu asiassa vastuu, ilman muuta. On kuitenkin aivan yhtä totta, että nimenomaan Sierra Leonen asukkaiden ja ennen kaikkea poliittisten ja sotilaallisten tahojen on löydettävä ratkaisu ongelmaansa. Ne ponnistelevat näinä päivinä sen hyväksi. On tapahtunut sellainen yllättävä käänne, että nigerialaisjoukot kuljettivat äsken mainitsemani kapinallisten johtajan lentokoneella siitä kaupungista, missä hän oli vangittuna, eli Freetownista Conakryyn neuvotteluihin, joiden ennakkoehdoksi hän asetti oman vapauttamisensa. Jos vapauttaminen merkitsisi sitä, etteivät hänen komentamansa joukot menettelisi säälimättömästi ja julmasti, ja myös sitä, ettei hallitus, jota pidämme sivistyneenä ja joka kuitenkin teloittaa sotilasjuntan jäseniä ilman vetoomusoikeutta, maksaisi takaisin samalla mitalla, olisimme saaneet aikaan edes jotakin.
Arvoisa puhemies, kaksi loistavaa espanjalaista toimittajaa - Javier Reverte ja Alfonso Armada - jollaisia on epäilemättä muissakin maissa, on julkaissut äskettäin erittäin hyvät kirjat Saharan etelänpuoleisesta Afrikasta ja pyytänyt kaikilta ymmärrystä. Mielestäni meillä on oltava ymmärrystä, mutta meillä on myös oltava pakottava tarve pyytää Sierra Leonen aseistautuneita kansalaisia käyttäytymään - yksinkertaisesti - kuten ihmiset käyttäytyvät.

Fassa
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on äärimmäisen tärkeää, että tämä päätöslauselmaesitys on esitelty parlamentissa, koska se voi antaa panoksen, vaikkakin pienen, siihen, että Sierra Leoneen saadaan rakennettua uudelleen se, mikä sieltä tällä hetkellä puuttuu, samoin kuin monista muistakin Saharan etelänpuoleisista Afrikan maista, eli alkeellinen valtion perusta.
Itse asiassa tuolla alueella ei nykyään ole pienintäkään merkkiä valtion olemassaolosta. Aseistautuneet rikollisjoukot, sotaherrat, asekauppiaat - ja ennen kaikkea kauppiaat, jotka myyvät raaka-aineita, joita maassa on runsaasti - tekevät, mitä lystäävät, halveksien kaikkein perustavimpia ihmisoikeuksia.
On hyvin tärkeää, että Euroopan unionin toimen nojalla vaaditaan kiinnittämään huomiota valtion - ei vielä oikeusvaltion eikä vielä demokraattisen valtion - olemassaolon merkitykseen, jotta voidaan auttaa palauttamaan jotkin kansalaisten yhteiselon vähimmäisedellytykset.

Marín
Arvoisa puhemies, etenen siinä järjestyksessä, jossa eri puheenvuorot on pidetty.
Itä-Timorin ja Indonesian osalta komissio on aina tukenut demokratiakehitystä Indonesiassa ja se luonnollisesti avustaa tulevia vaaleja sellaisen yleisen paketin muodossa, jonka yksityiskohdat ovat vielä määrittelemättä, vaikka kyseessä on sellainen asia - kuten herra Bertens hyvin tietää - josta keskustellaan neuvostossa parhaillaan.
Euroopan unionin troikan Jakartan-suurlähettiläät tapasivat 8. joulukuuta 1998 presidentti Habibien saadakseen ensi käden tietoa hänen suunnitelmistaan ja toimistaan niiden neuvoa-antavan kansalliskokouksen hyväksymien toimien soveltamiseksi, jotka koskevat poliittisia ja taloudellisia uudistuksia ja erityisesti demokraattisia, avoimia, vapaita ja tasapuolisia vaaleja.
Presidentti Habibie vahvisti päivämäärät - vaalit pidetään 7. kesäkuuta 1999 ja uudet parlamentin jäsenet vannovat virkavalansa 29. elokuuta 1999. Hänellä ei myöskään ollut mitään kansainvälistä apua ja tarkkailua vastaan eikä myöskään kansainvälisten tarkkailijoiden läsnäoloa vastaan näissä vaaleissa.
Myös Itä-Timorin osalta Euroopan unioni tukee täysin Yhdistyneiden kansakuntien aloitetta Yhdistyneiden kansakuntien pysyvän edustuksen luomiseksi Itä-Timoriin. Euroopan unioni on lukuisissa yhteyksissä ilmaissut Indonesian viranomaisille huolensa joillakin Itä-Timorin alueilla tapahtuneista useista väkivaltaisuuksista, joissa - kuten väitetään - sai surmansa huomattava määrä siviilejä. Yhdistyneiden kansakuntien mielivaltaisia pidätyksiä koskevan työryhmän on määrä käydä Itä-Timorissa helmikuun alussa, ja Euroopan unioni suhtautuu niin ikään myönteisesti sellaisten erityisalueiden perustamiseen tammikuussa 1999, joiden ansiosta voidaan jatkaa Portugalin läsnäoloa Jakartassa ja mahdollistaa vapaa pääsy Itä-Timoriin. Euroopan unioni luottaa siihen, että Yhdistyneiden kansakuntien autonomia-asemaa koskevista ehdotuksista saadaan aikaan lopullinen sopimus. Mitä tulee muihin Itä-Timoria koskeviin kysymyksiin, olemme toistuvasti tiedottaneet parlamentille, että on olemassa erityinen Itä-Timorin kanssa tehtävää yhteistyötä koskeva ohjelma, jota toteutetaan pääasiallisesti kansalaisjärjestöjen ja alueella olevien kirkkojen välityksellä.
Saharan, Kolumbian, lapsilla käytävän kaupan ja Sierra Leonen osalta haluaisin sanoa teille, että suurta myötätuntoa tuntien - sillä haluamme tämänaamuisesta istunnosta alkaen uudistaa komission, Euroopan parlamentin ja neuvoston koko toimintatavan - olen varma siitä, että tuotan teille pettymyksen, koska teidän olisi tavallisesti pitänyt kysyä neuvostolta 90 % niistä asioista, joita olette kysyneet minulta, ja koska loppujen lopuksi aion vain toistaa teille ne yhteiset kannat, jotka on jo hyväksytty ja jotka te jo tiedätte. Näin ollen pyydän teiltä anteeksi, etten voi antaa teille riittävää vastausta Länsi-Saharaan liittyviin ongelmiin, Kolumbian ja Sierra Leonen ongelmiin enkä myöskään lapsilla käytävään kauppaan.
Länsi-Saharan osalta minun on todellakin ilmoitettava teille, että Euroopan unionin kanta on toistaiseksi neuvoston puheenjohtajan 29. joulukuuta viime vuonna antama julkilausuma. Tiedotan näin ollen neuvostolle parlamentin ilmaisemasta huolesta.
Mitä Euroopan komissioon tulee, aiomme säilyttää humanitaarisen avun järjestelmämme auttaaksemme Länsi-Saharan väestöä kansalaisjärjestöjen välityksellä, kuten me parhaillaan teemme. Pakolaisille tarkoitettu elintarvikeavun sekä lääkintä- ja terveydenhuoltoavun järjestelmä säilytetään. Tässä yhteydessä komissio on hyväksynyt päätöksen - lokakuussa 1998 - kuten tiedätte, ja Länsi-Saharan väestölle annettavan avun kokonaismäärä kohoaa suurin piirtein 10 miljoonaan euroon.
Guatemalalaislapsilla käytävän kaupan osalta komissio on parlamentin tavoin huolissaan niistä lapsilla käytävää kauppaa ja laittomia adoptioita koskevista vakavista ongelmista, joita Guatemalassa esiintyy. Vahvistan todellakin sen, että kyseinen kaupankäynti on äärimmäisen halveksittavaa. Tätä tilannetta on seurattu tiiviisti - ei ainoastaan Guatemalassa vaan myös muissa maissa - ja Guatemalassa on käynnistetty useita erityisohjelmia, joilla pyritään saamaan aikaan ratkaisu tai osittainen ratkaisu tämän väestönosan hyväksi.
Tarkemmin sanottuna Guatemalassa on meneillään suurin piirtein 2, 5 miljoonan euron suuruinen ohjelma, joka toimii kolmella tasolla. Ensinnäkin sillä pyritään johdonmukaisesti edistämään Guatemalan vuonna 1989 ratifioiman lasten suojelua koskevan yleissopimuksen soveltamista, niin että lapsia koskevaa lakia ryhdyttäisiin soveltamaan. Toisin sanoen ongelma ei liity enää niinkään suojelua koskevaan yleissopimukseen eikä lapsia koskevaan lakiin, joiden toteutumista parhaillaan edesautetaan Guatemalan viranomaisten kanssa, vaan - kuten valtaosassa näistä maista - tehokkuuteen ja soveltamiskykyyn.
Uutta lapsia koskevaa lakia tehdään tunnetuksi toteuttamalla henkilöstön koulutukseen ja asianosaisten instituutioiden - tuomarien, sosiaaliministeriön, asianajajien, lapsista ja nuorista vastaavien instituutioiden - valmistelemiseen liittyviä toimia ja luonnollisestikin tekemällä tiiviisti yhteistyötä UNICEFin kanssa lapsia koskevan lain hyväksi.
Lisäksi pyritään myös siihen, että kansalliskokous korjaisi yhden Guatemalassa vallitsevan suuren puutteen ja hyväksyisi sekä kansallista että kansainvälistä adoptiota koskevan lain, koska loppujen lopuksi laillinen adoptio ei varmaankaan sinänsä ole toivottavaa köyhille perheille, mutta sääntöjen mukainen ja laillinen adoptio on kuitenkin parempi kuin laiton adoptio. Mainitsisin myös tässä kohdassa - en ainoastaan Guatemalan osalta vaan yleisesti ottaen - kaiken sen, mikä koskee lapsilla käytävää kauppaa, lapsiprostituutiota, pederastiaa, muita kolmannen maailman maissa esiintyviä ongelmia, kuten elimillä käytävää kauppaa ja niin edelleen... On käsiteltävä näitä aiheita, jotta saataisiin kokonaisnäkemys yhteisvastuuperiaatteen mukaisesti. Haluan sanoa, että täällä rikkaissa maissa adoptoidaan lapsia laittomasti, käytetään huumeita, ostetaan elimiä ja niin edelleen, eikä pohjoisesta voida vain katsoa syyttävästi etelään päin, kun tiedetään, että juuri kaikkein kehittyneimmät maat mahdollistavat tällaisen kaupan taloudellisen ja rahallisen tasonsa vuoksi. Näin ollen tätä asiaa on hieman tasapainotettava.
Sanon Kolumbiasta sen, että välitämme neuvostolle esittämänne poliittiset perustelut samoin kuin myös sen, mitä komissio voi tehdä.
Euroopan unionin kannan osalta on toinenkin julkilausuma, annettu 8. tammikuuta 1999, ja juuri se on neuvoston kanta. Haluan korostaa toistamiseen samaa: komission on hyvin vaikea käydä tällaisia keskusteluja, koska en voi sanoa teille muuta kuin sen, minkä te jo tiedätte - että on olemassa neuvoston kanta, ja te varmaankin sanotte, ettei se ole mitään uutta. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että vastaisuudessa olisi erittäin hyvä, että nimenomaan neuvosto osallistuisi tällaisiin keskusteluihin, jotta voisimme käydä kanssanne todellista poliittista keskustelua.
Mitä tulee siihen, mitä rouva Lenz kysyi minulta - ja se kyllä kuuluu komission toimivaltaan - rouva Mazarrasa on ilmoittanut meille lähtöaikeistaan, koska hän on työskennellyt siellä kaksi vuotta. Kuten voitte kuvitella, työ ihmisoikeuksien hyväksi Kolumbiassa on hyvin raskasta, ja niinpä hän on käyttänyt oikeuttaan lähteä. Rouva Robinson tuli tapaamaan meitä, koska Euroopan unioni oli sitoutunut rahoittamaan Bogotán toimistoa ainoastaan yhden vuoden ajan. Koska Kolumbian ihmisoikeustilanne oli hyvin kiperä, päätimme rahoittaa toimistoa vielä yhden vuoden, ja meidän on esitettävä itsellemme se kysymys, jatkammeko me rahoitusta vai emme. Mielipiteeni on se, että meidän on jatkettava sitä, koska Yhdistyneiden kansakuntien ja erityisesti rouva Robinsonin johtaman toimiston tilanne ei ole rahallisesti kovinkaan hyvä. Näin ollen rahoitusta on mielestäni jatkettava. Joka tapauksessa sanon sen erittäin varovasti, koska tämänaamuisen keskustelun jälkeen komission ei ole helppo tehdä itsenäisiä päätöksiä ja myöhemmin päätetään tavasta tiedottaa Euroopan parlamentille. Jos Euroopan parlamentti on samaa mieltä - se on varmaankin samaa mieltä - voimme käynnistää rahoituksen.
Aiomme olla hyvin tarkkoja sen suhteen, mitä te päätätte. Meidän on kuitenkin aluksi oltava johdonmukaisia. Olemme parhaillaan hyväksymässä päätöslauselmia, joista aiheutuu menoja. Emme voi äänestää yhdestä asiasta aamulla ja pyytää sitten iltapäivällä sellaisia päätöksiä, joista aiheutuu menoja. Olen sanonut teille, että olen yhtä mieltä ehdotuksesta, että meidän on jatkettava rahoitusta, mutta meidän on tästä lähtien tehtävä se siten kuin te olette tänä aamuna halunneet.
Näin ollen kantani ja se ehdotus, jonka aion tehdä, ovat rahoituksen jatkamisen kannalta myönteisiä.
Toisaalta meidän on tiedettävä, mitä me voimme tehdä rauhan seuraamiseksi. Euroopan unioni ei sinänsä ole prosessissa kansainvälisenä osapuolena, vaikka onkin totta, että komission valtuutettu on kutsuttu rauhanjulistustilaisuuteen. Ehdotus, jonka teimme edelliselle hallitukselle ja jonka olemme toistaneet presidentti Pastranalle - joka luultavasti vierailee lähiaikoina Euroopan yhteisössä - koskee seurantapolitiikan harjoittamista ennen kaikkea sen osalta, mikä liittyy joko sisäisiin uudistuksiin tai asuinseudultaan siirtymään joutuneita henkilöitä ja pakolaisia koskevaan otsakkeeseen, mistä olemme saaneet jo jonkin verran kokemusta aiemmista konflikteista El Salvadorissa, Nicaraguassa tai Guatemalassa.
Sierra Leonen osalta komissio, hyvä herra Robles Piquer, seuraa hyvin tiiviisti Sierra Leonen tapahtumia ja erityisesti viimeaikaisia taisteluja kapinallisten joukkojen, kuten Yhdistyneen vallankumousrintaman, ja Sierra Leonen entisen armeijan sotilaiden ja länsiafrikkalaisten interventiojoukkojen (ECOMOG) välillä. Euroopan unioni on yhdessä muiden kumppaneiden kanssa antanut julkilausuman, jossa se tuomitsee kapinallisten äskettäisen yrityksen syöstä vallasta toisen kerran kahden vuoden sisällä presidentti Kabbahin laillisesti valittu hallitus.
Euroopan unioni on päättänyt antaa poliittista tukea presidentti Kabbahin hallitukselle ja kaikille niille ponnisteluille, joita toteutetaan parhaillaan tämän kriisin ratkaisemiseksi neuvotteluteitse, vaikka onkin totta, kuten te totesitte, että tilanne muuttuu päivittäin. Kunhan tilanne on selkiytynyt, komissio harkitsee sitä, mitä käytännön apua se voi tarjota rauhanneuvottelujen helpottamiseksi. Sen osalta, mikä kyllä kuuluu komission toimivaltaan, nimittäin humanitaarisen tilanteen osalta, en voi peitellä sitä, että muodostuneen tilanteen vuoksi meidän on ollut pakko evakuoida maasta ulkomaan kansalaiset, ja näin ollen etenkin Freetownissa ja sen lähistöllä puhjenneiden äärimmäisten väkivaltaisuuksien vuoksi ei ole mahdollista ennustaa minkäänlaisen humanitaarisen avun pääsyä perille. Näin ollen vahvistan teille, että maassa vallitseva tilanne on mahdoton. Humanitaarisen avun suhteen tilanne on paljon parempi naapurimaissa Liberiassa ja Guinea Conakryssä, joiden osalta voin kyllä sanoa teille, että vaikka tilanne ei olekaan hallinnassa, siellä on ainakin erittäin helppo edetä.

Van Putten
Arvoisa puhemies, en ymmärtänyt täysin erästä herra komissaarin esittämää kohtaa. Kunnioitan suuresti hänen ilmoitustaan omistautua kokonaan parlamentille ja tälle työlle. Voimme vain arvostaa sitä tämänpäiväisten tapahtumien jälkeen. En kuitenkaan ymmärrä täysin sitä, että kun hän mainitsi joukon maita, joiden hyväksi me haluamme toimia, niin hän puhui talousarvioista. Olen esimerkiksi sitä mieltä, että komissiolla on kaikki mahdollisuudet Guatemalan suhteen eikä Bruce Harrisin ja Casa Alianzan tapauksen - joista viimeksi mainittua komissio jo rahoittaa ja joka on lisäksi European Network on Streetchildren Worldwide - järjestön aktiivinen jäsen, jota komissio myös rahoitti aikaisemmin - pitäisi olla tällä hetkellä minkään ongelma. Herra komissaari voisi soittaa huomenna paikalla olevalle valtuuskunnalle ja sanoa: ottakaa yhteyttä Guatemalan hallitukseen.

García Arias
Arvoisa puhemies, komissaari Marín sanoi jotakin, josta olen sikäli samaa mieltä, että suuri osa ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista käytävästä keskustelusta kuuluu neuvostolle. Haluaisin siis, että te parlamentin puhemiehistön edustajana valaisisitte minulle tätä tilannetta, koska jos me todellakin käsittelemme ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista käytävässä keskustelussa ulkopoliittisia aiheita, jotka ovat neuvoston vastuulla, miten me parlamentin jäsenet tai itse parlamentti voimme varmistaa näissä keskusteluissa - jotka ovat erittäin tärkeitä - neuvoston läsnäolon? En tiedä, onko työjärjestyksessämme siltä osin aukko. Jos näin olisi, pyytäisin teitä välittämään parlamentin puhemiehistölle sen, että se arvioisi asiaa ja tekisi meille työjärjestystä koskevan ehdotuksen tämän ongelman ratkaisemiseksi.
Arvoisa komissaari sallinee minun sanoa, että hän on oikeassa. Olen kuitenkin pannut merkille, että menettelyä koskevien eri aiheiden käsittelyssä...
Puhemies keskeytti puhujan.

Puhemies
Olen ollut hyvin myötämielinen, mutta en voi antaa teidän enää jatkaa. Vastaan kuitenkin neuvoston läsnäoloa koskevaan huomautukseenne. Neuvostolla on oikeus olla läsnä kaikissa keskusteluissamme ja käyttää puheenvuoroja kaikissa keskusteluissa niin halutessaan. Täällä on nyt joku neuvostosta tekemässä muistiinpanoja. Kenelläkään täällä ei ole valtuuksia puhua neuvoston puolesta. Neuvosto saa kuitenkin tiedon keskustelustamme. Tähän saakka ei ole ollut tapana, että neuvoston puheenjohtajiston edustaja olisi täällä puhumassa. Parlamentti voi milloin tahansa pyytää neuvostoa olemaan läsnä. Jos tekisimme niin, luulen, että meidän olisi vaihdettava ajankohtaiskeskustelun ajankohtaa, koska mikään jäsenvaltio ei pystyisi saamaan ministeriä paikalle tähän aikaan torstaina.
Komissaari Marín, haluatteko vastata tähän?

Marín
Arvoisa puhemies, kun sanoin, että monet esittämänne kysymykset liittyvät neuvostossa käytävään poliittiseen keskusteluun, en halunnut luoda dialektista vastakkainasettelua tai huomauttaa, ettei neuvosto ole täällä läsnä. Kaikki on tulkittu hieman omituisella tavalla. Minä en missään nimessä viitannut siihen.
Haluan sanoa teille, että minun on vaikea kertoa teille mitään muuta kuin neuvoston hyväksymät yhteiset kannat ja julkilausumat. Näin ollen huomautin teille, että kysymyksissänne on paljon poliittisia osa-alueita, joihin minä en pysty vastaamaan. Viittasin nimenomaan siihen. Ja koska en pysty vastaamaan niihin, olen mieluummin vastaamatta, koska tämä on sellainen asia, että minä voin joka tapauksessa, tai parlamentti voi, siirtää sen neuvostolle. Neuvoston toimivaltaan kuuluu kuitenkin tehdä lopullinen päätös.
Guatemalan osalta, hyvä rouva Van Putten, meillä on ohjelma, josta mainitsin juuri teille ja joka koskee Guatemalan lapsia. Guatemala ei ole ainoa tapaus. Luettelen teille joitakin ulkomuistista: Latinalaisessa Amerikassa, mikäli muistini vielä pelaa, vastaavanlainen ongelma on Brasiliassa, missä on toinen ohjelma, ja sitten meillä on toinen ohjelma Kolumbiassa, kuten myös neljässä tai viidessä Latinalaisen Amerikan maassa. Käytettävissämme olevien rahoitusmahdollisuuksien puitteissa pyritään ensiksi panemaan täytäntöön peruslainsäädäntöä - tämä työ on Guatemalassa varsin pitkällä. Toistan kuitenkin, että näissä maissa ongelmana ei ole vain lainsäädännön olemassaolo vaan ennen kaikkea kyky soveltaa sitä.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan 17.30.

Puhemies
Herra Telkämper, teillä on ilmeisesti työjärjestystä koskeva puheenvuoro? Eikö totta?

Telkämper
Arvoisa puhemies, halusin tuoda esiin varapuhemiehen, herra Martinin, aloitteen. Se ei ole komission ja neuvoston tai neuvoston ja parlamentin välinen ristiriita. Olen sitä mieltä, että neuvoston pitäisi olla läsnä, koska me parlamentin jäsenet olemme käsitelleet neuvostoa monta kertaa, ja neuvoston pitää tietää, mitä me täällä puhumme. Kun otan esimerkiksi Länsi-Saharan, neuvostolla on eri tehtävä kuin esimerkiksi komissiolla humanitaarisen avun osalta, ja sen täytyy tietää se. Se on siis poliittisesti välttämätöntä. Siksi esitän pyynnön, arvoisa puhemies, että tämä toive esitetään puhemiehistössä parlamentin jäsenten toiveena, että meillä on täällä yhteinen istunto, jossa komissiolla on puheenvuoro, mutta että myös neuvosto tietää, mistä täällä puhutaan.

Puhemies
Ehdottomasti, herra Telkämper, teen niin ja olen todellakin sitä mieltä, että neuvoston olisi oltava läsnä.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B4-1096/98 Newens PSE-ryhmän puolesta Filippiinien rauhanprosessista; -B4-1106/98 Bertens ELDR-ryhmän puolesta Filippiineistä; -B4-1147/98 Lenz ja Oomen-Ruijten PPE-ryhmän puolesta Filippiineistä; -B4-1158/98 Puerta ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta Filippiinien rauhanprosessista; -B4-1160/98 Telkämper ja McKenna V-ryhmän puolesta Filippiineistä.
Smith
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti on kauan kannattanut Filippiinien rauhanprosessia ja on yrittänyt edistää sitä monilta osin. Nyt kun hallituksen ja kansallisdemokraattisen rintaman (NDF) solmima sopimus on voimassa ja molemmat osapuolet ovat allekirjoittaneet sen, on tärkeää, että sen ehdotukset toteutetaan täysin ja että kaikki niitä seuraavat askelet otetaan viipymättä.
Näyttäisi siltä, että hyvää tahtoa on kummallakin puolella, mutta muutamat NDF: n johtajuutta vastustavat ryhmittymät eivät vieläkään ole valmiita luopumaan selkkauksesta, ja siksi on tehtävä vielä paljon huolellista työtä, jotta rauhasta muodostuisi todella kattava ja kestävä. Ihmisoikeuksia, humanitaarista apua, maareformia ja maaseudun kehittämistä on tavoiteltava tarmokkaasti, jotta sopimus voisi olla täysin onnistunut. Komission ja neuvoston - ja taas mainitsemme neuvoston - on annettava täysi tukensa tälle prosessille, ja vetoamme niihin tässä asiassa.
Lopuksi pyydän parlamenttia antamaan täyden ja yksimielisen tuen tälle päätöslauselmaesitykselle.

Fassa
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kerrankin olemme täällä parlamentissa torstai-iltapäivänä todistamassa esimerkkiä, jossa näyttää olevan myös hyviä eikä yksinomaan pahoja piirteitä. Filippiinien hallituksen ja kapinallisten 7. elokuuta 1998 hyväksymää ihmisoikeuksien kunnioittamista ja kansainvälistä humanitaarista oikeutta koskevaa maailmanlaajuista sopimusta noudatetaan: sosiaalisia ja taloudellisia hankkeita, kehityshankkeita ja maan elvytyttämistä koskevia suunnitelmia hyväksytään tässä maassa täysin demokraattisesti, ja vaikuttaa siltä, että myös ihmisoikeuksia kunnioitetaan. Siispä meidän ei pidä vain tukea tätä päätöslauselmaa, vaan tutkia myös tarkoin Filippiinien tapausta, sillä se voi olla meille esimerkkinä, ansiokkaana mallina, jota on syytä käyttää muuallakin.
Mielestäni asiaan ei ole muuta lisättävää, ellei sitten se, että valvontaa ei pidä vähentää, koska Euroopan unionin tukea, ei vain moraalista, tarvitaan toki yhä, jotta demokratisoitumisprosessi voisi jatkua ja vakiintua.

Lenz
Arvoisa puhemies, Filippiinit on maa, joka on monella tavalla yhteydessä Eurooppaan, mistä on valitettavasti myös monia huonoja seurauksia, kun asiaa tarkastellaan Euroopasta käsin. Niihin kuuluu ennen kaikkea seksimatkailu, jonka syyt ovat enimmäkseen Euroopassa. Tässä on kyse Filippiinien rauhanprosessia, hallituksen ja kansallisdemokraattisen rintaman välistä rauhanprosessia, koskevasta päätöslauselmasta. Tämän rauhanprosessin pitää koitua ihmisten ja maan hyväksi. Vihamielisten vastakkainasetteluiden ei pidä jatkua, vaan ponnistelujen rauhan, sosiaalisten ja taloudellisten uudistusten ja myös maareformin hyväksi pitäisi leimata poliittista toimintaa.
Ihmisoikeudet voivat vain voittaa siinä yhteydessä. Ne ovat osa tätä prosessia. Filippiineillä sentään tiedetään demokratian arvo erittäin hyvin. Myös humanitaarisen kansainvälisen oikeuden arvo tunnetaan. Filippiineillä on useita järjestöjä. Siellä on kansalaisjärjestöjä, jotka ovat sosiaalisia ja kirkollisia ja jotka ponnistelevat ihmisten ja rauhan puolesta. Toivon kovasti, että Euroopan unionin antama apu myös saapuu perille, sillä me tarvitsemme kaikki voimat tukeaksemme tätä jo nyt demokraattisen maan monimutkaista prosessia rauhan ja demokratian palauttamiseksi.
Kehotamme hallitusta ja puolueita lisäämään ponnisteluja ja kehotamme Euroopan unionia tukemaan niitä siinä. Tässä yhteydessä, arvoisa komissaari, haluaisin sanoa, että en tiedä, pitäisikö minun olla niin onnellinen siitä, että te yhtäkkiä pidätte niin varovaisesti huolta neuvostosta. Emme ole tottuneet siihen täällä. Kysymyksessä, jonka esitin teille aikaisemmin, on kyse, kuten nimittäin myös monissa muissa kysymyksissä, sen selvittämisestä, kenellä on oikeus ottaa kantaa Euroopan unionin varojen käyttöön. Se oli kohta, jota käsittelin aikaisemmin.

Telkämper
Arvoisa puhemies, Filippiinien rauhanprosessi on jo pitkä prosessi. Euroopan unioni ja parlamentti ovat myös antaneet tärkeän panoksen rauhan hyväksi. Voin joka tapauksessa muistaa useita valtuuskuntia ASEANin puitteissa, esimerkiksi rouva Aquinon aloittaessa; silloin tuimme tätä prosessia voimakkaasti. Molemmilla osapuolilla, kansallisdemokraattisella rintamalla ja hallituksella, on hyvää tahtoa, se todettiin. Meidän on tuettava sitä.
Kaksi kohtaa vaikuttavat minusta erityisen tärkeiltä. Ensiksikin ihmisoikeuksien kunnioittamisen valvonta ja toiseksi välttämätön maareformi. Tältä osin meillä on jälleen institutionaalinen ristiriita komission ja neuvoston välillä. Olen sitä mieltä, että komissio - ja haluaisin nimenomaan sanoa tämän nyt, komissaari Marín - on tehnyt Filippiinien osalta hyvää ja tärkeää työtä. On tietenkin tärkeää, että on hankkeita ja että voi olla vain sellaisia hankkeita, joissa suojellaan ihmisoikeuksia. Tämä on kuitenkin poliittinen kysymys.
Vaatimus maareformista kuuluu neuvostolle. Siksi esitän puheenvuoroni lopuksi vielä kerran pyynnön, että te puhemiehistön edustajana - kuten David Martin aikaisemmin ehdotti - kehotatte neuvostoa olemaan läsnä, ottamaan nämä tiedot huomioon ja myös järjestämään asian yhdessä.

Puhemies
Kiitoksia, herra Telkämper. Viesti meni todella perille.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, suhtaudun myönteisesti siihen, että Filippiinien tasavallan hallitus ja kansallisdemokraattinen rintama ovat olleet kehittämässä rauhanprosessia. On erityisen miellyttävää, että tämä on tapahtunut kummankin puolen osalta hyvässä uskossa ja että osapuolet ovat myös käsitelleet poliittisia, ihmisoikeudellisia, sosiaalisia ja taloudellisia kysymyksiä. On kuitenkin valitettavaa, että viime aikoina tämä prosessi on hidastunut, mikä on todella hyvin huolestuttavaa kehitystä. On elintärkeää, että tämä suuntaus käännetään päinvastaiseksi ja että me itse asiassa nopeutamme rauhanneuvotteluiden edistymistä.
Tärkeä tekijä tämän varmistamisessa, kuten herra Smith jo sanoi tätä päätöslauselmaesitystä esitellessään, on sekä neuvoston että komission osuus. Tässä yhteydessä haluaisin kernaasti painottaa kompromissitekstin 4 kohdassa esitettyä ehdotusta, jossa pyydetään näitä kahta toimielintä myöntämään kaikki tarvittava tuki ja apu rauhanneuvotteluiden edistämiseksi. Tuota seikkaa painottaessani pyytäisin tämän parlamentin jäseniä tukemaan tätä nimenomaista kompromissipäätöslauselmaehdotusta.

Marín
Arvoisa puhemies, Euroopan yhteisön ja Filippiinien hallituksen ensimmäisessä korkea-arvoisten virkamiesten kokouksessa, joka pidettiin Manilassa joulukuussa 1997, määriteltiin Euroopan unionin tuen painopistealueiksi maaseudun kehittämistä ja maareformia koskevat kysymykset, jotka vaikuttavat erityisesti Mindanaon alkuperäiseen muslimiväestöön.
Näin ollen toteuttamisvaiheessa on parhaillaan kolme hanketta, joiden kokonaissumma on 21 miljoonaa euroa ja joilla pyritään edistämään ja vakiinnuttamaan rauhanprosessia Filippiinien hallituksen ja kansallisen demokraattisen rintaman (NDF) välillä.
Toisaalta komissio valmistelee parhaillaan 14 miljoonan euron hanketta, jolla vahvistetaan Mindanaon keskiosan neljän provinssin maareformiin osallistuvia yhteisöjä ja joka suunnataan etupäässä alueen provinssien muslimi- ja alkuperäisväestölle.
Niin ikään Filippiinien hallituksen aikomusten mukaisesti hanke suunnataan muslimiyhteisöille, erityisesti koteihinsa palanneille kapinallisille, jotka hyötyvät noin 37 yhteisön maareformista. Hankkeen tavoitteena on myöntää tukea maanomistuksen parantamiseen, maanviljelijäjärjestöjen perustamiseen ja lujittamiseen, sosiaalisen perusinfrastruktuurin luomiseen, kuten vedenjakeluun sekä koulutus- ja terveydenhuoltolaitoksiin, tuottavuuden parantamiseen ja pienimuotoisten infrastruktuurihankkeiden aloittamiseen. Tässä on lyhyesti sanottuna se, mitä voin kertoa teille Euroopan unionin osallistumisesta Mindanaon alueen maatalouden kehittämis- ja maareformiprosessiin, joka on yksi joitakin vuosia sitten FML: n kanssa neuvotellun rauhanprosessin keskeisistä osa-alueista.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan hetken kuluttua.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B4-1094/98 Ford ja muut PSE-ryhmän puolesta Rank Xerox -yhtiön uudelleen sijoittumisesta; -B4-0077/99 Langendijk ja muut V-ryhmän puolesta Rank Xerox -yhtiön uudelleen sijoittumisesta; -B4-0081/99 Oomen-Ruijten ja Pronk PPE-ryhmän puolesta Rank Xerox -yhtiön uudelleen sijoittumisesta.
Ford
Arvoisa puhemies, puhuessani sosialistiryhmän puolesta Xerox-yhtiön uudelleen sijoittumisesta, haluaisin ensin pyytää anteeksi toisen allekirjoittajan eli herra Mettenin puolesta, jonka on jo täytynyt palata takaisin Hollantiin keskustelussa tapahtuneen viivytyksen vuoksi.
Haluan tehdä selväksi, mitä päätöslauselmamme koskee. Päätöslauselmamme koskee 250 työpaikan siirtämistä Venraysta Hollannista Irlantiin ja yli 500 työpaikan siirtämistä Mitcheldeanista Yhdistyneestä kuningaskunnasta Irlantiin. Tämä päätöslauselmaesitys ei kuitenkaan ole hyökkäys Irlantia tai irlantilaisia vastaan; se ei myöskään ole hyökkäys rauhanprosessia vastaan. Äänestämme sen rouva Ahernin ja rouva McKennan jättämän tarkistuksen 6 puolesta, jossa huomautetaan, että työpaikkojen luominen Dundalkin alueelle on tärkeää rauhan ja sovinnon edistämiseksi raja-alueella ja jossa suhtaudutaan periaatteessa myönteisesti aloitteeseen luoda työpaikkoja tälle alueelle.
Sosialistiryhmän, kristillisdemokraattisen ryhmän ja GUE-ryhmän yhteinen päätöslauselma käsittelee kahta erillistä pääkysymystä. Ensimmäinen näistä on amerikkalaisen monikansallisen Xerox-yhtiön laiminlyönti käydä asianmukaisia neuvotteluja työntekijöiden kanssa, erityisesti Mitcheldeanissa, ja kummankin paikallishallituksen kanssa.
Yhtiö väittää, että se on noudattanut lain kirjainta, mutta Mitcheldeanin työntekijöiden, joista kaksi istui lehterillä tänään, todistukset antavat ymmärtää, että lain henkeä on loukattu törkeästi. Se - Xerox-yhtymä - väittää, että se esitteli tapahtuneen tosiasian hitaassa tahdissa. Yhtiöstä kerrottiin minulle aiemmin tällä viikolla, että neuvottelut alkoivat 7. huhtikuuta 1998 ja että lopullinen päätös tehtiin vasta syyskuussa. Sen jälkeen olen kuitenkin saanut kopion valokuvasta ja lehtiartikkelista, jossa on kuva Irlannin varapääministeristä Mary Harneysta ja Xeroxin varatoimitusjohtajasta Bill Goodista, jotka ilmoittivat uudesta toimintayksiköstä 2. kesäkuuta. Todellisille neuvotteluille varattu aika oli niin lyhyt, että tapahtumasarja lähentelee farssia. Toivon, että kun tämä päätöslauselma on hyväksytty, Xerox-yhtiö yrittää uudelleen, yrittää kovemmin ja yrittää kunnolla.
Toinen käsittelemämme kysymys on laaja-alaisempi asia Euroopan unionin tukien mahdollisesta käytöstä työpaikkojen siirtelemiseen ympäri Eurooppaa. Me todella puollamme työpaikkojen luomista Euroopan unionissa, jonka 20 miljoonan työttömän määrä on nousussa, mutta Xerox on esimerkki - eikä suinkaan ainoa, ei suinkaan pahin eikä valitettavasti suinkaan viimeinen - siitä, että lähemmin tarkasteltuna väite uusien hienojen työpaikkojen luomisesta osoittautuukin vain kangastukseksi. Ne ovat jonkun muun työpaikkoja, kaapatttuja työpaikkoja, joista pyydetään lunnaita ja jotka myydään lopulta ympäri Eurooppaa korkeimman tarjouksen tehneille.
Nämä " jonkun muun työpaikat" tuhoavat perheitä ja yhteisöjä. Forest of Deanin alueella, jossa on paljon työttömyyttä, Xerox on ainoa suuri työnantaja. Tämä ei ole yhteisön varojen asianmukaista käyttöä. Tämä ei ole Euroopan unionin tukien asianmukaista käyttöä. Tämä ei ole kansallisten tukien asianmukaista käyttöä. Meidän kaikkien pitäisi olla tästä selvillä. Irlanti on kärsinyt yhtä paljon kuin muutkin maat. Fruit of the Loom -yhtiö muutti hiljattain vihreämmille laitumille. Meidän pitäisi kaikkien ottaa toisiltamme opiksemme se, että tällainen myyminen hintaan mihin hyvänsä ei ole oikea tapa edetä työpaikkojen luomisessa.
Puhuin Xerox-yhtiön edustajien kanssa tällä viikolla. He ovat muuttaneet hiukan kantaansa. He ovat ainakin nyt valmiit harkitsemaan asianmukaisesti pätevien henkilöiden työhakemuksia, ja tästä syystä meidän on hylättävä herra Dupuisin ARE-ryhmän puolesta jättämä tarkistus 5, jossa väitetään, että Xerox harkitsee tällaisia pyyntöjä. Se on kyseenalainen väite siksi, että periaatteesta sovittiin vasta kaksi päivää sitten.
Xerox on yksittäinen esimerkki liian yleisestä ongelmasta. Meillä on hyvä syy valittaa ja esittää vastalauseemme juuri tästä tapauksesta, mutta meillä on myös velvollisuus käyttää parlamentin toimivaltaa ja muuttaa sääntöjämme voidaksemme suojella myös tulevia uhreja.

Ahern
Arvoisa puhemies, työpaikkojen menetys antaa aina aihetta perinpohjaiseen huolestumiseen, ja on täysin asianmukaista ja luonnollista ottaa esiin yhdenmukaisuus EU: n asetusten kanssa. Ei kuitenkaan ole hyväksyttävää, että hyökätään sitä vastaan, että työpaikkoja syntyy muualla, varsinkin Dundalkin kaltaisilla alueilla, jotka tarvitsevat taloudellista vakautta rauhan ja sovinnon varmistamiseksi. Siksi suhtaudun hyvin myönteisesti herra Fordin huomautuksiin, ja on tärkeää, että hän yhtyy tarkistukseeni - jossa todetaan työpaikkojen luomisen periaate tuolla alueella.
Uudelleen sijoittuminen on toimintayksiköiden siirtämistä jäsenvaltiosta toiseen, ja se liittyy EU: hun sikäli kuin valtiontuet tai rakennerahastot edistävät tai kannustavat tällaista uudelleen sijoittumista tai näyttävät tekevän niin. Monet tekijät saattavat kuitenkin vaikuttaa toimintayksikön uudelleen sijoittamiseen. Tässä yhteydessä Irlannissa arvostellaan jatkuvasti sitä, että hallituksen jäsenet ja erityisesti pääministerit ja varapääministerit kiirehtivät julkistamaan päätöksiä, ennen kuin ne on asianmukaisesti viimeistelty. Haluaisin arvostella rouva Harneyta tästä, jos, kuten sanottiin, hän teki niin siinä vaiheessa, kun neuvotteluiden olisi pitänyt olla käynnissä.
Me emme kuitenkaan Irlannissa suostu ottamaan harteillemme roiston roolia, koska viime vuosina on tapahtunut yksi tai kaksi paljon julkisuutta saanutta uudelleen sijoittumista. Yhtä lailla olemme hävinneet tärkeissä projekteissa ja menettäneet merkittävän määrän työpaikkoja. Rakennerahastot eivät ole osa tällaista ratkaisua, ja Irlannin teollisesta kehittämisestä vastaavat viranomaiset ovat johdonmukaisesti noudattaneet politiikkaa, jonka mukaan valtiontuet pitäisi maksaa takaisin, jos yritys sijoittuu uudelleen. Tässä on yksinkertaisesti kysymys teollisuuspolitiikan parhaasta käytännöstä ja julkisen talouden moitteettomasta hallinnosta.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, syy tämän päätöslauselman esittämiseen ei ole se, että me kritisoimme sitä tapaa, jolla Xerox-yhtiö on suhtautunut työpaikkaneuvostoihin. Me emme esitä sellaista kritiikkiä. Emme myöskään kohdista kritiikkiä siihen tapaan, jolla Irlannin hallitus on pyrkinyt saamaan tämän Xerox-yhtiön toimipaikan maahansa ratkaistakseen työttömyysongelmansa. Arvoisa puhemies, kritiikkimme kohdistuu seuraavaan asiaan: siihen, että on mahdollista siirtää esimerkiksi Venrayn toimipaikassa sijaitseva elektroniikka-osasto uuteen Irlannissa sijaitsevaan toimipaikkaan eurooppalaisten varojen avulla.
Arvoisa puhemies, sitten Xeroxin taholta väitetään, että kyseessä ei ole yrityksen uudelleen sijoittuminen. Henkilökuntaa siirretään ja yrityksen osa siirretään. Arvoisa puhemies, haluamme tietää, millä tavalla komission kanssa käydyt neuvottelut sujuivat. Haluamme tietää, miksi komissio salli sen, että tämän monikansallisen yrityksen - joka haluaa supistaa toimintaansa maailmanlaajuisesti, kuten tiedämme - oli mahdollista joko tonttimaan tai tukien myöntämisen vuoksi siirtää osa henkilökunnastaan Irlannin toimipaikkaan. Kuinka voi olla mahdollista, että tällainen kilpailuhäiriö rahoitetaan Euroopan unionin varoilla, siis myös eurooppalaisen veronmaksajan varoilla?

McCartin
Arvoisa puhemies, tällaista aihetta ei ole hyvä käsitellä kiireellisesti.
Ensiksikin suurin osa Irlannin sijoituksista on suunnattu täysin uusiin hankkeisiin, eikä niihin kuulu työpaikkojen uudelleen sijoittaminen. Xeroxille Irlannissa annetut kannustimet ovat täysin EU: n kilpailupolitiikan mukaisia. Yhtään Euroopan unionin rahoja ei ole käytetty hankkeeseen. Niinpä siinä asiassa on erehdytty raskaasti.
Yhdistynyt kuningaskunta saa 40 % kaikista Euroopan unioniin tulevista ulkomaisista sijoituksista. Pitäisikö aiheesta tehdä komission tutkimus, jossa väitettäisiin, että jotain täytyy olla vialla, koska se saa 40 % kaikista sijoituksista? Olemme viime aikoina nähneet hollantilaisissa ja irlantilaisissa sanomalehdissä otsikoita siitä, kuinka Länsi-Irlannista kuljetettiin suihkukoneen tilauslennolla työntekijöitä työskentelemään Alankomaissa, koska Alankomaista ei löytynyt tekijöitä tälle työlle. Silti emme saa tarpeeksi työvoimaa omille työvaltaisille aloillemme Irlannissa. Pyydämmekö komissiota tutkimaan sitä? Älkää viitsikö kadehtia Irlantia siitä, että meillä on tapahtunut talouskasvua yhden tai kahden viime vuoden aikana. Irlanti edustaa 1 %: a Euroopan unionista, 1 %: a taloudesta.
8 000 nettotyöpaikkaa, jotka saimme viime vuonna eli kaikkien aikojen parhaimpana vuotenamme, eivät ratkaise ongelmia Alankomaissa tai Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hyvät parlamentin jäsenet, älkää viitsikö kertoa äänestäjillenne, että Irlannin talouskasvu vie työpaikkoja omista vaalipiireistänne. Se on täydellistä totuuden vääristelemistä ja parlamentin kiireellisten asioiden käsittelyn väärinkäyttöä.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, joskin suhtaudun myönteisesti tämän kompromissipäätöslauselman maltillisempaan sävyyn, en siltikään voi tukea sitä, koska siinä arvostellaan Irlantia epäsuorasti tavalla, jota en voi hyväksyä ja joka ei pidä paikkaansa. Jos sitä ei hyväksytä, vastustan vielä enemmän sosialistien ja vihreiden päätöslauselmien pääsisältöä ja -ajatusta enkä myöskään voi tukea PPE: n päätöslauselmaa. Rakennerahastot eivät ole osa tällaista ratkaisua. Teollisuudelle suunnattu valtiontukemme on järkevää ja sallittua, ja komissio on hyväksynyt sen. Se laskee lisääntyneen kehityksen, julkisten menojen leikkausten ja Euroopan unionin uusien sääntöjen myötä.
Uudelleen sijoittumisesta on keskusteltu teollisuusasioita käsittelevässä neuvostossa, ja komissaari Van Miert uskoo, että nykyiset säännöt riittävät ehkäisemään väärinkäytökset ja että komissio ei voi vaatia lisätoimia. Olen ylpeä menestyksestämme sisäisten investointien turvaamisessa. Monet seikat vaikuttavat päätöksiin uudelleen sijoittumisesta. Irlannissa meillä on nyt taitavaa ja hyvin koulutettua työvoimaa ja hyvä taitopohja, ja Dundalkin työvoiman tukiprofiili on oikea. Meillä on kielitaitoa ja tarvittavaa joustavuutta, tuottavuutta ja sopivat työvoimakustannukset. Viisas sijoituksemme tietoliikenteeseen on mahdollistanut Euroopan kehittyneimpiin kuuluvien verkkojen hyödyntämisen.
Haluaisin huomauttaa brittiläisille alkuperäisen kiireellisen ehdotuksen kannattajille, että heidän oma Labour-hallituksensa piti kovinta ääntä, kun Saksan hallitus äskettäin käsitteli yhtenäisen verojärjestelmän käyttöönottoa Euroopan unionissa. Miten te voitte vaatia sellaista, mikä on käytännössä jäsenvaltioiden verojen uudelleenryhmitystä, kun oma hallituksenne vastustaa sitä? Irlannin hallitus on päässyt sopimukseen Euroopan komission kanssa oman yritysverojärjestelmämme säätelemisestä.
Suhtaudun tietysti myönteisesti Xeroxin päätökseen sijoittua uudelleen Irlantiin ja kehottaisin sitä tekemään parhaansa, jotta irtisanomisilta vältyttäisiin.

Dupuis
Arvoisa puhemies, asioiden kehityksestä ei mielestäni pidä olla yllättyneitä. Tietyt kollegat parlamentissa ovat laajentaneet jatkuvasti kiireellisten asioidemme kenttää. On puhuttu huumausaineiden käytöstä, tänään käsiteltävänämme on vielä vakavampi tapaus, erään yrityksen yksittäinen tapaus. Kuvitelkaamme, kuinka monta yrityksiä koskevaa tapausta parlamentissa voitaisiin käsitellä, ja ne muuttaisivat sen, kuten nytkin, ammattiyhdistysten ja työnantajien väliseksi parlamentiksi, jossa kenelläkään ei ole asiakirjoja tai jossa kukaan ei voi arvioida tapauksia niiden perusteella.
Tässä tapauksessa on tiettyjä epätäsmällisyyksiä, tiettyjä asioita, jotka ovat ehdottomasti paikkansapitämättömiä. Puheenaiheena on sitä paitsi uudelleen sijoittuminen. Kollegojen olisi hyvä tietää, että yhtenäismarkkinoilla ei enää ole kyse uudelleen sijoittumisesta vaan yritysten tekemästä valinnasta, koska yrityksillä on täysi oikeus mennä sinne, minne ne haluavat, missä niillä on mielestään parhaat edellytykset harjoittaa tuotannollista toimintaansa.
Näin ollen kehotan erittäin ponnekkaasti kollegoja hyväksymään radikaaliallianssin ryhmän esittämät tarkistukset, koska voimme enää vain rajoittaa vahinkoa, jotta pääsisimme vähän paremmin ajan tasalle ja jotta emme rankaisisi amerikkalaista yritystä, joka on tehnyt tiettyjä rakenneuudistuksia Alankomaissa ja Isossa-Britanniassa ja joka on lisäksi luonut 1 000 työpaikkaa eräässä toisessa Euroopan unionin maassa.
Meidän pitäisi ja meidän pitää onnitella sitä. Siksi kehotan kollegojamme hyväksymään ARE-ryhmän tarkistukset ja olen mielissäni siitä, että on vielä olemassa amerikkalaisia, jotka luottavat maihimme, tulevat tekemään niihin sijoituksia ja ryhtyvät tarpeen tulleen rakenneuudistuksiin.

Vanhecke
Arvoisa puhemies, esillä oleva päätöslauselma suuren yrityksen siirtymisestä yhdestä Euroopan unionin jäsenvaltiosta toiseen saattaa meidät vastatusten tunnetun ja perusluonteisen ongelman kanssa. Kyse on siitä, että tällaisissa tapauksissa rakenne- ja koheesiorahastojen valtavia varoja voidaan käyttää suoraan tai epäsuorasti yritysten ja työllisyyden houkuttelemiseen pois joistakin Euroopan unionin jäsenvaltioista sen sijaan, että luotaisiin uusia työpaikkoja. Röyhkeästi mutta totuudenmukaisesti sanottuna: tämä on tietynlaista järjestäytynyttä työpaikkojen anastamista.
Minun on sanottava rehellisesti, että asioista tietoisena en saa tuomita tänään esillä olevaa asiakirjaa. Olen jopa sitä mieltä, että etenkin Irlanti on viime vuosina tehnyt kaikkensa eurooppalaisten rahastojen viisaan ja tehokkaan käytön varmistamiseksi, mitä ei, ikävä kyllä, voida sanoa kaikista muista jäsenvaltioista tai alueista.
Yleisesti ottaen eurooppalaisten rahastojen käyttö on kuitenkin valtava ongelma. Varojen tuhlaus ja petokset ovat ongelmia - oletan, että komissio ei kiellä tätä tänään - samoin kuin näiden rahastojen asiantuntematon käyttö ja työpaikkojen muualle siirtyminen niiden luomisen sijasta.
Myös omalla alueellani Länsi-Flanderissa on tällaisia ongelmia, alueen wallonialainen naapuriprovinssi nimittäin houkuttelee järjestelmällisesti yrityksiä Flanderista sen 30 miljardin frangin tuen turvin, jotka se saa rakennerahastoista. Komissio on tietoinen ja myöntää tämän ongelman olemassaolon, mutta ei ole tehnyt tähän mennessä mitään sen ratkaisemiseksi. Mikäli näihin ongelmiin ei puututa perusteellisesti, pelkään, että ennen pitkää eurooppalaisten kansojen valmius solidaarisuuteen loppuu. Se olisi valitettavaa. Mikäli haluamme välttää sen, meidän on korkea aika tehdä asialle jotakin.

Banotti (PPE).
Arvoisa puhemies, suurin osa siitä, mitä tästä aiheesta pitää sanoa, on jo sanottu. Haluaisin kuitenkin palata siihen, että monet kollegani ovat sen väärinkäsityksen vallassa, että Euroopan unionin varoja olisi käytetty jotenkin epäeettisellä tavalla Xerox-yhtiön houkuttamiseksi Irlantiin.
Uskon, että Xeroxin ja monia muita huipputekniikkayrityksiä on houkutellut Irlantiin perättäisten Irlannin hallitusten tekemä päätös suunnata koulutusta nuorille ja valmistaa heitä näitä huipputekniikkatöitä varten, mikä on johtanut siihen, että Irlannista on tullut houkutteleva paikka tällaisten yritysten sijoittumiselle.
Haluaisin myös sanoa, että ymmärrän täysin niiden työntekijöiden ja erityisesti Yhdistyneen kuningaskunnan työntekijöiden hädän, jotka kokevat tämän hyökkäyksenä työpaikkojaan vastaan. Ymmärrän heidän näkökohtansa siitä, että heidän kanssaan ei neuvoteltu riittävästi ja jos ylipäänsä neuvoteltiin, ne olivat hyvin pintapuolisia neuvotteluja, jotka itse asiassa olivat tämän parlamentin tukeman rakennusurakoita koskevan direktiivin vastaisia.
Tämän jälkeen haluaisin sanoa, että suhtaudun myönteisesti siihen, että uusia työpaikkoja syntyy Dundalkiin, joka on surullinen ja syrjäinen paikka, joka epätoivoisesti tarvitsee entistä parempaa kehitystä ja lisää työpaikkoja. Toivon, että pystymme ratkaisemaan tämän kysymyksen kaikkia tyydyttävällä tavalla. Selvästikään meillä ei ole suuria mielipide-eroja tässä asiassa.

Marín
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa sanomalla, että ymmärrän komission puolesta täysin niiden alueiden ongelmat, joilta menetetään työpaikkoja muille yhteisön alueille. Onneksi nämä tapaukset ovat Euroopan unionissa vielä suhteellisen harvinaisia, ja tässä on ilman muuta kyse siitä, mitä te olette juuri todenneet. Uudet työpaikat, joita syntyy joillekin investointeja saaville alueille, ovat tervetulleita, sillä tällöin työpaikat lisääntyvät. Näistä myönteisistä piirteistä huolimatta emme kuitenkaan voi jättää huomioimatta asian tuskallisia seurauksia niillä alueilla, joilla menetetään työpaikkoja. Näin ollen kyse on erittäin vaikeasta tasapainotilasta.
Uudelleen sijoittumisen sosiaaliset seuraukset voivat kärjistyä, mikäli työntekijöitä tai heidän edustajiaan ei kuulla etukäteen riittävällä tavalla. Nimenomaan niiden kielteisten sosiaalisten vaikutusten lievittämiseksi, joita yritysten rakenneuudistuksilla usein on, Euroopan unioni otti käyttöönsä useita oikeudellisia välineitä, joilla pyritään takaamaan se, että tällaiset toimet toteutetaan sosiaalisesti hyväksyttävissä oloissa ja mahdollisten asianosaisten edut otetaan asiaankuuluvasti huomioon. Tältä osin haluan ilmoittaa teille, että komission yksiköt selvittävät parhaillaan sitä, onko Xerox noudattanut yhteisön lainsäädäntöä ja kansallista lainsäädäntöä tässä asiassa.
Tarkasteltaessa uudelleen sijoittumiseen liittyviä tapauksia ei pidä yliarvioida tukien merkitystä yritysten tekemiin päätöksiin. Saattaa olla, että tuet vaikuttavat uuden kohteen valintaan, mutta ne eivät välttämättä vaikuta päätökseen, joka koskee olemassa olevien laitosten sulkemista tai niiden toiminnan supistamista. Tästä aiheesta on kuitenkin keskusteltu kahdessa viime teollisuusneuvostossa, ja komissio selvitti jo kummankin yhteydessä niitä toimia, joilla on pyritty vähentämään sellaisia kannustimia, joita jäsenvaltiot voivat tarjota yrityksille saadakseen nämä siirtymään paikasta toiseen. Teen niistä hyvin lyhyen yhteenvedon:
Ensiksi: joulukuun 1997 uusissa suuntaviivoissa komissio alensi niiden aluetukien tasoa, joita jäsenvaltiot voivat myöntää. Nämä suuntaviivat tulevat voimaan vuoden 1999 lopussa.
Toiseksi: äskettäiset suurille investointihankkeille myönnettäviä aluetukia koskevat monialaiset suuntaviivat voivat entisestään vähentää suurten hankkeiden tukitasoa.
Kolmanneksi: aluetukia koskeviin suuntaviivoihin ja rakennerahastoja koskevaan säännöstöön on sisällytetty kestoa koskeva lauseke, jonka mukaan tukea saaneiden investointien on jatkuttava viiden vuoden ajan.
Neljänneksi: komissio on niin ikään antanut verotukia koskevan uuden tiedonannon, jossa selvitetään, miten valtiontukia koskevia sääntöjä sovelletaan verokannustimiin.
Viidenneksi: tämän tapauksen kannalta katsottuna on erityisen tärkeää, että komissio on ryhtynyt toimiin poistaakseen Irlannin yritysverossa olevat valtiontukeen viittaavat osa-alueet.
Mitä tulee yhteisön rahoitusta koskevaan konkreettiseen kysymykseen, parlamentin olisi hyvä tietää, että Euroopan aluekehitysrahasto ei ole enää 1. tammikuuta 1998 jälkeen myöntänyt tukea Irlannin paikalliseen investointijärjestelmään. Näin ollen Euroopan aluekehitysrahasto ei vuodesta 1998 alkaen ole myöntänyt tukea Irlannille. Tämä päätös tehtiin Irlannin tuotantosektorille myönnetyn yhteisön avun järkiperäistämiseksi mutta myös siksi, että arveltiin, ettei tälle ohjelmalle pitäisi enää myöntää yhteisön tukea nimenomaan Irlannin talouden korkean kehitystason vuoksi.
Näin ollen EAKR ei ole osallistunut minkään Dundalkissa sijaitsevan uuden Xeroxin tehtaan saaman tuen rahoitukseen, eikä tehdas ole myöskään saanut tukea Euroopan sosiaalirahastolta.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan hetken kuluttua.

Äänestykset (jatkoa)
Gallagher
Elämme unionin sisällä toimivilla sisämarkkinoilla, joilla tavaroiden, henkilöiden, palveluiden ja pääoman vapaa liikkuvuus toimii 15 jäsenvaltion alueella, jolla asuu lähes 340 miljoonaa ihmistä. Unionissa ei kuitenkaan ole tällä hetkellä yhteistä alv-järjestelmää ja tällä hetkellä tämä nykyinen yhdenmukaisuuden puute on johtanut sisämarkkinoiden toiminnan pirstaloitumiseen 15: een eri verotusalueeseen.
Koska on mahdotonta tietää kaikista muissa EU: n jäsenvaltioissa voimassa olevista alv-säännöksistä, veronmaksajat joutuvat toimimaan oikeudellisessa epävarmuudessa sekä käsittelemään erilaisia byrokraattisia rakenteita EU: n eri jäsenvaltioissa. Alv on yksi niistä alueista, joita käsitellään SLIM-aloitteen (sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön yksinkertaistamisen) toisessa vaiheessa, ja komissio on osoittanut aloitetta kohtaan huomattavaa kiinnostusta.
SLIM-aloite on erityisesti osoittanut tarpeen yksinkertaisemmista alv-palautusmenetelmistä, jotka auttaisivat yrityksiä myytyjä tavaroita tai tarjottuja palveluita koskevissa palautuksissa. Osana meneillään olevaa työtä yhteisen alv-järjestelmän kehittämiseksi Euroopan komissio on tehnyt arvonlisäverojen vähentämisoikeutta koskevia ehdotuksia. Komissio pyrkii nopeuttamaan nykyistä järjestelmää, jonka mukaan talouden toimijoiden täytyy käydä läpi erittäin monimutkaisia ja kalliita menettelyjä pyytääkseen palautusta sen jäsenvaltion veroviranomaisilta, jossa arvonlisävero on peritty. Tämä korvataan yksinkertaisemmalla järjestelmällä, jonka mukaan yritykset voivat käyttää tavallisia alv: n palautusmenetelmiä vähentääkseen muissa jäsenvaltioissa perittyjä arvonlisäveroja.
Ehdotuksella pyritään myös laatimaan alv-vähentämisoikeutta koskevat yhteiset säännöt tiettyjä henkilökohtaiseen kulutukseen liittyviä menoluokkia varten, kuten ruokaa, juomaa, hotellimajoituksia ja henkilöautoja varten.
Tuen toimia, jotka auttavat yrityksiä menestymään ja tehostamaan toimintaansa EU: n eri alueilla. Euroopan unionin on otettava käyttöön oikeudenmukaiset ja selvät säännöt yhteisestä alv-järjestelmästä, joka perustuu yhdessä paikassa tapahtuvaan verotukseen ja vähennykseen.

Murphy
Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat äänestivät tyhjää äänestyksessä, joka koski Riccardo Garoscin mietintöä ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevan direktiivin 77/388/ETY ja direktiivin 98/.../EY muuttamiseksi. Sekä esittelijän suositukset että komission ehdotus muuttavat merkittävästi yrityskäyttöön tarkoitettujen autojen, hotellimajoituksen, ruoan ja juoman ja edustuskulujen verovähennyksiä. Monessa tapauksessa nämä ehdotukset kasvattavat yritysten ja erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten hallintotaakkaa. Lisäksi ehdotukset eivät ole tarpeeksi joustavia, niin että ne heijastaisivat tällaista arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevia kansallisia järjestelmiä.
Malerban mietintö (A4-0366/98)
Hyland
Tuen Euroopan parlamentin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausuntoa, jossa tuetaan vahvasti Euroopan komission ehdotusta kansainvälisen koordinaation vahventamisesta maailmanlaajuistumisen ja tietoyhteiskunnan mukanaan tuomien haasteiden voittamiseksi. Euroopan komissio on tutkinut ongelmia, joita perinteisen sääntelyn ja on-line-talouden vaatimusten välinen vuorovaikutus aiheuttaa, ja se pyrkii tunnistamaan alueet, joilla kansainvälisen koordinaation vahventaminen on tarpeen.
Siinä ei varsinaisesti ehdoteta tiettyä ratkaisua kaikkiin näihin kysymyksiin eikä siinä ehdoteta, että maailmanlaajuinen sääntely pitäisi ottaa käyttöön Internetissä tai että uusia kansainvälisiä kokonaisuuksia pitäisi luoda. Uskon kuitenkin, että Internetiä koskeva peruskirja, joka olisi asiakirja, johon sisältyisi kansainvälisesti sovittuja oikeudellisesti ei-sitovia tavoitteita ja periaatteita verotuksen, vastuuvelvollisuuden, lainkäytön ja tietosuojan osalta, olisi todella erittäin hyvä idea.
Eurooppalaisesta näkökulmasta katsottuna tämän peruskirjan päätarkoitus olisi varmistaa, että eurooppalaiset yritykset ja järjestöt voivat käyttää kaikki Internetin ja sähköisen kaupankäynnin suomat tilaisuudet hyväkseen, jotta ennenaikaiselta ja ristiriitaiselta sääntelyltä vältyttäisiin ja jotta kuluttajien etuja suojataan aina.
Parlamentin talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on oikeassa kannattaessaan Euroopan komission ehdotusta kansainvälisestä aloitteesta Internetiä ja sähköistä kaupankäyntiä varten. Tällaisella asiakirjalla varmistettaisiin, että monia kansainvälisesti sovittuja tavoitteita voidaan laatia läheisessä yhteistyössä muiden maiden kanssa, ja erityisesti Yhdysvaltain kanssa, ja se kannustaisi Internetin hallinnan sääntelyn yksinkertaistamiseen.
Tietotekniikka on edistynyt poikkeuksellisen paljon viime vuosina ja Internetin käyttöönotto on tuonut tietotekniikan edut monien kotien ja yritysten ulottuville viime aikoina. Internetiä koskevan peruskirjan laatiminen olisi hyvin järkevä idea, josta olisi hyötyä kuluttajille. Euroopan komission ja Euroopan parlamentin on otettava kuluttajien oikeudet aina ensisijaisesti huomioon.
Irlantilaisesta näkökulmasta suhtaudun myönteisesti Irlannin hallituksen äskettäiseen aloitteeseen, jolla pyritään tekemään Irlannista Euroopan sähköisen kaupankäynnin keskus lähitulevaisuudessa.

Rovsing
Maailmanlaajuiset sähköiset markkinat vaativat joustavaa teknistä, oikeudellista ja kaupallista sääntelyä, jotta ei estettäisi sähköisten markkinoiden kehittymistä. Olen sen vuoksi samaa mieltä komission kanssa siitä, että laaja vuoropuhelu viranomaisten, yrityselämän, kuluttajien ja kansainvälisten organisaatioiden välillä on välttämätön. Olen samasta syystä kannattanut jo pitkään kansainvälisen Internetiä koskevan peruskirjan laatimista ja pidän sen vuoksi komission ehdotusta myönteisenä.
Tuen kuitenkin myös valiokunnan ehdottamia peruskirjaan tehtyjä laajennuksia, joissa ehdotetaan, että muun muassa kuluttajien edut otetaan huomioon ja että vältetään lainsäädännön ristiriidat niin EU: n sisä- kuin ulkopuolellakin.

Titley
Äänestän tämän mietinnön puolesta tänään. Vahvempi kansainvälinen koordinaatio auttaa Internetissä esiintyvänpornografian vastaisessa taistelussa ja suojelee sähköistä markkinapaikkaa hyödyntäviä kuluttajia luottokorttipetoksilta.
Yhä enemmän tietoon perustuvassa yhteiskunnassa Internet antaa valtavasti mahdollisuuksia Englannin luoteisosien, Ison-Britannian ja koko Euroopan kansalaisille, käytettiinpä sitä sitten markkina- tai työpaikkatarkoituksiin.
Labour-puolue on pitkään tukenut tietotekniikan kehittymistä. Juuri Tony Blair pääsi British Telecom -yrityksen kanssa uraauurtavaan sopimukseen jokaisen Ison-Britannian koulun yhdistämisestä Internetiin.
Tuoreessa tutkimuksessa todettiin, että 29 %: lla Ison-Britannian aikuisista on nyt Internet-yhteys. Haluan nähdä tämän luvun nousevan ja Internet-yhteyksien leviävän mahdollisimman laajoihin kerroksiin yhteiskunnassa. Menestyvän, huipputaitoisen talouden vaatimus on, että tieto on useiden eikä harvojen saatavilla.
Lariven mietintö (A4-0503/98)
Blokland
Vaikka rouva Lariven mietintö sisältää joitakin hyviä kohtia, äänestimme kuitenkin lopulta päätöslauselmaa vastaan. Haluan mainita lyhyesti kaikki tärkeimmät syyt, jotka vaikuttivat kannanmäärittelyymme.
On etukäteen selvää, että yhtenäismarkkinoiden periaatteiden soveltamista kaupalliseen viestintään ja samanaikaista yleisen edun mukaisten tavoitteiden kunnioittamista ei voida toteuttaa helposti. Jokaisella jäsenvaltiolla on omat kaupallisen viestinnän sallimista koskevat norminsa. Lakien, sääntöjen ja sovellettavien käytäntöjen moninaisuus vastaa jäsenvaltioiden kansalaisten uskonnollisten, kulttuuristen ja sosiaalisten arvojen moninaisuutta. Kyseessä ei siis ole puhtaasti oikeudellinen ongelma. Tavoitteenmukaisuuden edistäminen on sinänsä hyvä asia, mutta kun pyrkimys tehokkuuteen asetetaan etusijalle, jolloin eettiset ja kulttuuriset seikat joutuvat toisarvoiseen asemaan - esimerkiksi julistettaessa niiden jäävän käsitteen " yleinen etu" ulkopuolelle - lainsäätäjillä ei ole mahdollisuuksia turvata perusarvojen välttämätöntä kunnioitusta ja estää sitä, että kaupallinen viestintä loukkaa ihmisiä.
Uskonnollisten, kulttuuristen ja sosiaalisten erojen tunnustamiseen jäsenvaltioissa onkin siksi kiinnitettävä paljon huomiota laadittaessa rajat ylittävää kaupallista viestintää koskevaa lainsäädäntöä. D ja H kohdassa sekä päätöslauselman 2 ja 5 kohdassa väitetään juuri päinvastaista. Lopuksi on pidettävä puutteena sitä, että koko päätöslauselmassa ei kiinnitetä mitään huomiota siihen haitalliseen vaikutukseen, joka kaupallisella viestinnällä on elinympäristöön, jos sen monet ilmenemismuodot vain herättävät kuluttajien kulutusvietin.

Rovsing
Kaupallinen viestintä on keskeisessä asemassa EU: ssa. Se työllistää yli miljoona eurooppalaista ja se kasvaa jatkuvasti uuden tietotekniikan ja uuden kysynnän ansiosta. Komissio on nyt päättänyt hyväksyä useita toimia, joiden avulla helpotetaan kaupallisten viestintäpalvelujen vaihtoa rajojen yli, mutta ei tietenkään yleisten näkökantojen kustannuksella. Komission aloite on välttämätön ja myönteinen teko, mutta olen valiokunnan kanssa samaa mieltä siitä, että ehdotettuja toimia on sopeutettava ja tarkennettava monilta kohdin. Valiokunnan suositukset on syytä ottaa huomioon, kun käsitellään konkreettisia toimintaehdotuksia.
Euroopan postipalvelut
Crowley
Postipalveluiden taloudellisia, sosiaalisia tai työllistäviä etuja ei voi romuttaa tai vähentää ryntäämällä vapauttamaan markkinat täydellisesti, koska ei ole olemassa mitään takeita siitä, että tärkeät yleispalvelut ja hintataso säilyvät tämän kehityksen myötä.
Irlannissa paikallisilla postitoimistoilla on hyvin tärkeä tehtävä ihmisten ja varsinkin vanhusten kohtauspaikkana. Lisäksi kaikista julkisista palveluista juuri postitoimistojen työntekijät yleensä asuvat työpaikkansa läheisyydessä ja myötävaikuttavat siten paikalliseen talouteen ja yhteisön kehittymiseen.
Siksi on tärkeää, että ennen mitään vapauttamiseen tähtääviä toimia on tehtävä täydellinen maakohtainen arviointi taloudellisista, työllistävistä, sosiaalisista ja yhteisöllisistä seurauksista.

Fayot
Postipalveluja on vapautettu vaiheittain ja hallitusti direktiivin 97/67/EY hyväksymisestä lähtien. Luxemburgilaiset sosialistit ovat aina korostaneet postipalvelujen sosiaalista ja taloudellista merkitystä ja tarvetta varmistaa palvelujen laadukkuus. He korostavat myös yleispalvelua, jota ei toteuteta vähimmäistasolla vaan joka kattaa mahdollisimman hyvin koko kansallisen alueen. Komissio ilmoitti, että se tekisi uuden ehdotuksen postipalvelujen vaiheittaisesta ja hallitusta uudistamisesta ennen vuoden 1998 loppua. Mitään ehdotusta ei ole kuitenkaan tehty.
Kannatamme näin ollen Euroopan parlamentin halua arvioida palvelujen vapauttamisen seurauksia, ennen kuin kehitystä jatketaan millään tavalla. Arvioinnin on perustuttava komission teettämiin toteutettavuustutkimuksiin mutta myös parlamentin omaan tutkimukseen, jota se on tehnyt yhteistyössä jäsenvaltioiden postipalvelujen kanssa.
Lyhyen aikavälin tuottavuuden lisäksi arvioinnissa on myös otettava huomioon ennen kaikkea työllisyysvaikutukset, sosiaalinen hyöty kaikkien kuluttajien kannalta ja taloudellinen tehokkuus.
Luxemburgilaiset sosialistit tarkastelevat tästä näkökulmasta komission kaikkea uutta vapauttamisintoa.

Lindholm
Pidän myönteisenä postipalvelujen vapauttamista koskevaa päätöslauselmaa. Siinä otetaan esiin ne ongelmat ja vaarat, joita vapauttamisesta voi aiheutua. Toimivat postipalvelut ovat kaikkien EU: n kansalaisten oikeus, eivätkä ne saa joutua markkinavoimien uhreiksi. Odotan innokkaana, että pääsen tutustumaan komission tekemiin tutkimuksiin, jotka liittyvät vapauttamisen toteuttamiseen.

Pasty
kirjallinen. (FR) On kulunut vasta vuosi siitä, kun hyväksyimme 15. joulukuuta 1997 postipalveluja koskevan puitedirektiivin. Mutta joidenkin tietojen mukaan komission yksiköissä valmistellaan uutta sääntelyehdotusta. Se vaarantaisi hiljattain hyväksytyn menettelyn, jolla pyritään nimenomaan vapauttamaan postipalveluja. Olimme kuitenkin päättäneet, että ennen minkäänlaisia tarkistustoimenpiteitä olisi arvioitava uuden sääntelyn vaikutukset.
Jos voidaan myöntää, että kaikkien menettelyjen tehokkuutta voidaan parantaa mukauttamisen avulla, ihmettelemme, onko perusteltua ottaa laaja-alaisesti uudelleen tarkasteluun aivan hiljattain käyttöön otettu Euroopan postipalveluja koskeva sääntely, vaikka siitä ei ole vielä laadittu yhtäkään arviota.
Kun halutaan säätää liikaa ja liian nopeasti lakeja, säädetään huonosti. Siksi olemme sitä mieltä, että ennen kuin ryhdytään tekemään mitään muutoksia on tunnettava voimassa olevan sääntelyn vaikutukset.
Tässä hengessä pyydämme siis komissiota tekemään tutkimuksen vuoden 1997 direktiivin aiheuttamien muutosten vaikutuksista. Arvioinnissa olisi käsiteltävä postipalvelujen entistä laajemman vapauttamisen seurauksia ottaen huomioon sosiaaliset, taloudelliset ja rahoitukselliset näkökohdat. Tutkimustulokset antaisivat Euroopan lainsäätäjälle erittäin täsmällisiä maakohtaisia tietoja, joiden perusteella se voisi arvioida, ovatko uudet säännökset todella tarpeellisia ja missä määrin niitä tarvitaan.
Pidämme aiheettomana kaikenlaista sääntelyn muuttamista, ennen kuin tutkimustulokset direktiivin 97/67/EY vaikutuksesta ovat maakohtaisesti tiedossa.
K.6 artiklan mukainen vuosittainen keskustelu
Cederschiöld
Rouva Van Lancker ansaitsee onnittelut esikuvallisesta yhteistyöstä tässä arkaluontoisessa asiassa. Schengenin sopimus luo edellytykset haluamallemme vapaalle liikkuvuudelle. Meidän kaikkien etujen mukaista on, että Schengenin sopimus toimii tehokkaasti ja että se ei loukkaa koskemattomuutta. Mietintöä on arvostettava myös näiden asioiden takia.
Oma näkökulmani liittyy pohjoismaiseen passiliittoon. Vapaa liikkuvuus toimii Pohjoismaissa. On tärkeää, että se voidaan säilyttää myös tulevaisuudessa, kun Schengenin sopimus sisällytetään perustamissopimuksiin.
Tämän edellytyksenä on, että Pohjoismaiden lainsäädäntö sopeutetaan paremmin EU: n lainsäädäntöön. Esimerkkinä tästä on Norjan luovutuslainsäädäntö. Voi kuitenkin olla myös muita esimerkkejä, joissa pohjoismainen yksimielisyys on välttämätöntä. Pohjoismaiden neuvoston olisi käytävä lainsäädäntöjä läpi yhdenmukaistaakseen niitä Schengenin sopimuksen kattamilla aloilla luodakseen yhteisen pohjoismaisen yhdenmukaisuuden.
Pohjoismainen poliisi- ja tulliyhteistyö, pohjoismainen passiliitto ja yhteinen matkustusalue Ison-Britannian ja Irlannin välillä ovat kaikki esimerkkejä hyvin toimivista asioista vapaan liikkuvuuden kehittämisessä, ilman että sen vuoksi olisi tarvinnut luoda poliisivalvontaa enemmän kuin muissa maissa.
Pohjoismailla ei ole yhteistä lainsäädäntöä, mutta lainsäädännöt ovat lähentyneet toisiaan huomattavasti. Se osoittaa sen, että tällaista lähentymistä voi tapahtua jopa Euroopan tasolla samassa tahdissa kuin unionin kansalaisten väliset jokapäiväiset yhteydet lisääntyvät ja vahvistavat yhteistä identiteettiä ja kulttuuria.
Maiden välinen oikeudellinen sopeuttaminen on aina toteutettava varovaisesti. On kuitenkin selvää, että sopeuttamista tarvitaan unionissa. Se helpottaisi yhteiseloa unionissa.
Tietty pohjoisen ja etelän näkökantojen ero oikeasta ja väärästä on ollut havaittavissa tämänviikkoisissa komission epäsäännöllisyyksiin liittyvissä keskusteluissa. Olisi myönteistä, jos EU: n valtiot lähentyisivät toisiaan oikeustajun osalta samaan tapaan kuin Pohjoismaat ovat tehneet.
Lopuksi haluan kiittää puheenjohtajistoa niistä ystävällisistä sanoista, joita on esitetty mietinnöistäni, jotka koskevat järjestäytynyttä rikollisuutta, ja toivon, että erityisesti tuore mietintöni, joka liittyy rikollisuuden ehkäisemiseen, antaisi virikkeitä, jotka edistävät oikeudellisiin kysymyksiin liittyvän yhteisen näkemyksen kehittymistä.

Lindeperg
Sosialistiryhmä äänesti K.6 artiklaa koskevan Nassauerin päätöslauselman puolesta, koska päätöslauselmassa - siinä muodossa, jollainen se on valiokunnassa ja täysistunnossa tehtyjen tarkistusten jälkeen - korostetaan asioita, jotka ovat mielestämme oleellisia: hidasta etenemistä työssä, jolla pyritään luomaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeudenmukaisuuteen perustuva alue ja jolla pyritään Schengenin säännöstön sisällyttämiseen perustamissopimukseen; keskeisten asiakirjojen ratifioinnin havaittua viivästymistä; tiedottamista, kuulemista ja lausuntojen huomioon ottamista koskevien EP: n vaatimusten riittämätöntä huomioon ottamista neuvostossa.
Jos 16 kohta olisi säilytetty, emme olisi voineet hyväksyä lopullista mietintöä, koska siinä puhuttiin ennenaikaisesti kuulemisesta, jota EP on edellyttänyt Itävallan strategisen asiakirjan käsittelyn yhteydessä, ja kiitettiin asiakirjan tukahduttavaa luonnetta. Koska tämä kohta korvattiin tarkistuksella 4, joka on neutraalimpi, äänestimme lopulta lopullisen tekstin puolesta huolimatta siitä, että 19 kohta, jonka olisimme myös halunneet poistaa, hyväksyttiin.
Mietinnön hyväksyminen oli mielestämme välttämätöntä, jotta neuvosto sitoutuu korjaamaan havaitut viivästykset ja ottamaan huomioon EP: n ja neuvoston suhteita koskevat EP: n vaatimukset.
Van Lanckerin suositus (A4-0006/99)
Berthu
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin juuri hyväksymässä Schengen-yhteistyötä koskevassa suosituksessa todetaan kylmästi, että " poliisi- ja oikeusasioita koskevat korvaavat toimet eivät koskaan - korostan, koskaan - voi olla vallitsevina, minkä vuoksi tämän vapauteen ja turvallisuuteen perustuvan alueen lujittaminen ja henkilöiden vapaan liikkuvuuden ylläpitäminen edellyttävät, että parannetaan jäsenvaltioiden välistä koordinointia" .
Henkilöiden vapaa liikkuvuus on toisin sanoen ensisijainen tavoite, ja turvallisuutta koskevat korvaavat toimet jäävät aina toiselle sijalle. Tämä ällistyttävä väite asettaa hyviin vaaralliseen valoon Amsterdamin sopimuksen 61 artiklan ja sitä seuraavat artiklat, ja se riittäisi jo yksistään syyksi sille, että tämän sopimuksen ratifiointi keskeytetään Ranskassa, kunnes asiasta saadaan enemmän tietoa.
Emme voisi hyväksyä etenkään sitä, että neuvoston työryhmä, joka pohtii parhaillaan Schengenin säännöstön jakamista ensimmäisen ja kolmannen pilarin välillä, jättäisi vaarallisesti Schengenin suojalausekkeen vaille huomiota. Lauseke on sisällytettävä sellaiseen ja täysin rajoituksetta ensimmäiseen pilariin huolimatta Schengenin säännöstöä koskevan pöytäkirjan johdanto-osan kappaleista, joissa sanotaan järjettömästi päinvastaista. Ranskan hallituksen on tarvittaessa koeteltava voimiaan tässä asiassa, koska tällä asialla on niin tärkeä merkitys lähimmäistemme turvallisuuden kannalta.
Haluaisin lopuksi hieman laajentaa aiheen tarkastelua. Olemme jo viikon ajan kuulleet komission kertovan meille petoksia koskevissa keskusteluissa, että jos asiat menevät huonosti, se johtuu siitä, että komissio ei pysty hoitamaan niitä, koska sillä on liian paljon työtä. Schengen-yhteistyötä koskeva suositus, jonka juuri hyväksyimme Amsterdamin sopimuksen perusteella, edellyttää kuitenkin, että komissio saa hoidettavakseen uskomattoman määrän uusia tehtäviä Napoliin keskittyvistä kansainvälisen rikollisuuden verkostoista aina Ranskan esikaupunkialueilla harjoitettavaan salametsästykseen. Onkohan joku sitä mieltä, että asiat eivät ole riittävän huonosti?

Lindqvist (ELDR), Holm ja Lindholm (V)
Oikeus- ja sisäasiat kuuluvat ensi sijassa kansallisille parlamenteille. Emme tue Schengenin säännöstöä ja sen liittämistä unionin puitteisiin, jolloin jäsenvaltioilta poistettaisiin niiden suora päätöksenteko-oikeus useissa sisä- ja oikeusasioissa, turvapaikka- ja viisumiasioissa ja niin edelleen.
Rikollisuuden vastaiseen taisteluun liittyvä yhteistyö on välttämätöntä. Sen on ensi sijassa oltava kansallisten poliisilaitosten ja Interpolin välistä, eikä se saa tapahtua niin, että rakennetaan kilpaileva eurooppalainen poliisiorganisaatio, Europol.
Syy siihen, että oikeudellisiin asioihin ja sisäasioihin liittyvä yhteistyö ei ole edennyt nopeammin, löytyy todennäköisesti siitä, että nämä asiat ovat kansallisia ja niihin liittyvät päätökset on tehtävä kansallisella tasolla. Yhteistyö kriisien aiheuttamien pakolaistulvien vastuunjaon osalta on myös toivottavaa.
Schengenin sopimuksen pitäisi käsitellä henkilöiden vapaata liikkuvuutta. Vain sen muutamat artiklat käsittelevät kuitenkin vapaata liikkuvuutta, kun taas suuri osa Schengenin säännöstöstä liittyy raja- ja turvatarkastuksiin. Schengenin sopimuksen ympärille rakennettavia henkilöstörekistereitä ei voi hyväksyä, ja ne loukkaavat henkilökohtaista koskemattomuutta. Schengenin sopimus saattaa aiheuttaa vähemmän jalomielisen pakolais- ja turvapaikkapolitiikan. Koko Schengen-järjestelmää on tarkasteltava uudestaan. Schengenin sopimus voi myös vaikuttaa kielteisesti pohjoismaiseen passiliittoon. Olemme sen vuoksi äänestäneet mietintöä vastaan.

Perheen ja lasten suojelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hermangen laatima työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietintö (A4-0004/99) perheiden ja lasten suojelusta.

Hermange
Arvoisa puhemies, kuuluisalla lastenlääkärillä Robert Debréllä oli tapana sanoa, että lapsissamme elämme ikuisesti. Euroopan rakentamisen yhteistyö- ja solidaarisuusmenettelyissä lapset ja perheet on kuitenkin suurelta osin unohdettu. Se on sietämätöntä, koska lapsiimme kohdistuu erityisiä uhkia, joita ovat liikenneonnettomuudet, huumausaineiden väärinkäyttö, seksuaalinen hyväksikäyttö, koulustressi, lukutaidottomuus, tasapainottomuus ja pedofiiliverkostot.
Sietämätöntä on myös todeta, että maailmassa on 250 miljoonaa työtä tekevää lasta ja että me ostamme kehittyneissä maissamme halvemmalla hinnalla tietyn määrän näiden samojen lasten valmistamia tuotteita. On sietämätöntä todeta, että yli miljoona lasta on pakotettu prostituutioon ja tyydyttämään länsimaisten matkailijoiden perverssejä tarpeita. Sietämätöntä on myös todeta, että tietty määrä perheitä on sekasortoisessa tilassa. Ja samaan aikaan, kun parlamentissa käytiin - siis viime päivien aikana - tärkeää poliittista keskustelua, me tietyt parlamentin jäsenet paneuduimme hyvin arkaluontoiseen aiheeseen, Lancelinin ja Tiemannin tapaukseen, jossa isä kaappasi lapsensa, koska menettelyjä ei ole yhdenmukaistettu kahden maan välillä.
Tästä syystä esittelen teille tänään valiokunta-aloitteisen mietinnön, jonka ainoana tavoitteena on herättää todellinen poliittinen tahto sellaisen yleisen perhepoliittisen strategian luomiseksi, jonka perustana on lapsille annettava etusija ja seuraavat neljä periaatetta: perhemallien moninaisuus on otettava huomioon, lapsi on asetettava keskeiselle sijalle EU: ssa käytävässä keskustelussa, on luotava pelkkiin avustuksiin perustuvaa sosioekonomista strategiaa laajempi politiikka ja otettava huomioon naisten ja miesten tasa-arvon asettamat vaatimukset.
Mietinnössä ensimmäiseksi esitettävä toimenpide on se, että tämä lähestymistapa edellyttää ensinnäkin, että kaikkiin yhteisön säädösehdotuksiin liitetään selvitys säädöksen vaikutuksesta perheisiin, erityisesti lasten hyvinvointiin. Toiseksi institutionaalisella tasolla olisi toteutettava mahdollisimman pian joitakin toimenpiteitä: erityisesti ylimääräinen Eurooppa-neuvoston kokous, jossa käsitellään eri jäsenvaltioiden harjoittaman väestö- ja perhepolitiikan ja lastensuojelupolitiikan vaikutuksia; ministerineuvoston säännölliset kokoukset, joissa keskustellaan perheisiin ja lapsiin liittyvistä kysymyksistä; ja tätä politiikkaa käsittelevän yksikön uudelleen järjestäminen Euroopan komissiossa.
Sen osalta toivon todella, että Euroopan komission yksiköiden yhteinen lapsiin liittyviä asioita käsittelevä ryhmä aloittaa uudelleen toimintansa, etenkin siksi, että oikeudellisia perustoja koskeva ongelma esiintyy erityisesti lapsia koskevissa budjettikohdissa. Lisäksi haluaisin sanoa, että suosittelen tämän eurooppalaisen strategian toteuttamiseksi, että vahvistetaan lapsia koskevan toiminnan yleislinjat, jotka jäsenvaltioiden hallitukset parlamenttiamme kuultuaan laativat tiiviissä yhteistyössä perheasioita hoitavien yhdistysten ja sellaisten tukiyhdistysten kanssa, jotka työskentelevät suoraan tai epäsuorasti Euroopan lasten yhteiskunnallisen integraation edistämiseksi.
Lastensuojelupolitiikassa on korostettava muutamia ehdotuksia. Hoitopolitiikassa haluamme luoda perinataalisten sairauksien epidemiologisen seurantaverkon, joka koostuu alueellisista jäsenvaltioissa toimivista seurantayksiköistä ja EU: n yhteisestä tietopankista; tämä politiikka olisi toteutettava pian lapsi- ja äitikuolleisuuden torjumiseksi.
Vanhemmuuden ja koulutuksen osalta, joka on nykyisin vakava ongelma, on luotava strategioita, joilla kehitetään äitien ja lasten välistä suhdetta lasten varhaisimmasta iästä lähtien, ja tuettava vanhempainkoulujen ja sellaisten täydentäviä opintoja tarjoavien yhdistyksien perustamista, jotka auttavat lasta integroitumaan paremmin ympäröivään yhteiskuntaan.
Vaarassa olevien lasten suojelua koskevan ja ehkäisevän politiikan alalla haluaisin kehottaa jäsenvaltioita nimittämään sovittelijoita, jotka pyrkivät saamaan aikaan sovitteluratkaisun alle 18-vuotiaita nuoria koskevissa konflikteissa.
Ehdotan lopuksi pahoinpitelyjen ja väkivallan ehkäisemiseksi, että perustetaan EU: n vaarassa olevien lasten keskus, jonka tehtävä olisi edistää tietojen ja kokemusten vaihtoa ja luoda yhteistyössä kansallisten poliisi- ja oikeusviranomaisten ja Europolin kanssa Euroopan laajuinen tiedosto, johon kerätään tietoja kadonneista lapsista ja tuomion saaneista rikollisista.
Lopuksi sanoisin, että nykyisin valitettavasti liian usein toistuva tilanne tuo korostetusti esille sen, että nykyisten Euroopan oikeudellista aluetta koskevien ajatusten pohjalta on luotava valtioittemme yhteinen, koordinoitu perheoikeudellinen järjestelmä lastemme hyvinvoinnin varmistamiseksi.
Arvoisa puhemies, tässä ovat tärkeimmät toimenpiteet, jotka haluan esittää parlamentillemme.

Kestelijn-Sierens
 Arvoisa puhemies, viime marraskuun 24. päivänä naisten oikeuksien valiokunta hyväksyi lausuntoni yksimielisesti. Valiokunnan mukaan perhepolitiikan toteuttaminen Euroopan unionin tasolla on mahdotonta eikä se ole toivottavaa seuraavista syistä. Ensiksi perhepolitiikka on tyypillisesti yksi niistä alueista, joilla sovelletaan toissijaisuusperiaatetta. Jäsenvaltiot eivät tarvitse yhteisöä toteuttaakseen tehokkaampaa perhepolitiikkaa. Toinen argumentti eurooppalaista perhepolitiikkaa vastaan on se, että määritelmää eurooppalaisesta perheestä ei ole olemassa eikä sellaista tarvita. Kulttuurien ja perinteiden erot eivät tee mahdolliseksi sellaisen yhteisen pohjan löytämistä, jonka perusteella tietyt perhepoliittiset ehdotukset voitaisiin muotoilla.
Siksi naisten oikeuksien valiokunta vastustaa sellaisia esittelijän esityksiä, joissa vaaditaan neuvostolta perhepolitiikkaa ja kaikkia muita esittelijän esityksiä, joissa tavoitellaan erityistä perhepolitiikkaa Euroopan unionin tasolla. Euroopan unionin tehtävä tässä voi olla korkeintaan valvoa sitä, että suunniteltaessa uusia perhepoliittisia toimia otetaan huomioon niiden vaikutus perheiden tilanteisiin jäsenvaltioissa. Mikäli Euroopan unioni puuttuisi enemmän perheen asioihin, perhe voisi joutua huonoon asemaan. Naisten oikeuksien valiokunta hyväksyy kylläkin esittelijän esitykset, jotka koskevat lasten ja lasten oikeuksien suojelua niiltä osin kuin ne liittyvät nykyiseen kansainväliseen lainsäädäntöön ja rajat ylittäviin asioihin.
Liberaaliryhmä vastustaa myös Euroopan unionin puuttumista perheasioihin ja tukee siksi vain sellaisia kohtia, joiden tavoitteena on parempi lastensuojelu.

Weiler
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, puheenvuoroni alussa haluaisin kiittää esittelijää halukkuudesta tehdä kompromisseja, sillä vain hänen kompromissihalukkuutensa ansiosta meille täällä täysistunnossa on nyt esitetty mietintö, jota myös me sosialistit voimme tukea. Meillä oli kyllä alussa melkoisesti ongelmia, koska tietenkin parlamentti on päättänyt jo monista asioista samaan tapaan.
Meillä oli kuitenkin ongelmia myös siksi, että rouva Hermangen laatimaan ensimmäiseen versioon oli sisällytetty paljon yhteiskuntapoliittisia ilmauksia, jotka eivät olleet meistä millään tavalla hyväksyttäviä, esimerkiksi ilmaus " Eurooppa ilman eurooppalaisia" tai muotoilu " eurooppalaiset ovat tekemässä itsemurhaa syntyvyyden laskulla" . Nämä ja muut epäselvät muotoilut saivat meidän alussa hyvin epäileväisiksi. Tietenkin siihen liittyi myös se, että me olimme valiokunnassa käyneet erittäin tiiviin keskustelun perinteisen perhemallin määrittämisestä. Palaan siihen kohta uudestaan.
Yhtäkkiä meillä oli sitten vielä valiokunnan muiden jäsenten useita tarkistusehdotuksia, jotka olisivat vääristäneet mietinnön täysin; sen lisäksi minun on vielä todettava, että lausunnon valmistelleet valiokunnat eivät juurikaan helpottaneet elämäämme. Kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta vaihtoi sen lisäksi valmistelijaa, mutta hän yritti palauttaa koko asian uudelleen käsiteltäväksi toissijaisuusperiaatetta koskevan kysymyksen vuoksi. Se ei ollut työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan kanta.
Olemme sitä mieltä, että on todellakin myös Euroopan tehtävä harjoittaa perhepolitiikkaa Euroopan tasolla. Sen lisäksi me nimenomaan Euroopan parlamenttina olemme sopivampia keskustelemaan tästä, sillä kaikissa kansallisissa jäsenvaltioissa on ideologisia taisteluja perheen käsitteestä, keskusteluja siitä, mikä on perhe ja mikä ei. Meillä Euroopan parlamentissa on sen suvaitsevaisuuden ja kunnioituksen vuoksi, jota osoitamme toisiamme kohtaan, todellakin mahdollisuus sopia nykyaikaisesta perhemallista ja siten antaa myös esimerkki jäsenvaltioissa käytävälle keskustelulle.
Lopuksi muutamia näkökohtia toissijaisuusperiaatteesta: en ole samaa mieltä minua edeltäneen puhujan kanssa siitä, että tämä aihe ei kuulu meidän toimialaamme. Tietenkään minäkään en käsittelisi sitä liian laajasti, sillä perhepolitiikka pitäisi tietenkin hoitaa ennen kaikkea kansallisesti ja vielä mieluummin kunnallisesti. Mutta kuten tiedämme, perhepolitiikka on aina yhteydessä naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevaan politiikkaan ja siten myös Euroopan tehtävään. Muistelkaamme vuoden 1999 suuntaviivoja - niissä luotiin uusi pilari yhtäläisiä mahdollisuuksia varten - ja vaatimusta nykyaikaisesta työn organisoinnista. Mitä muuta se merkitsee kuin sitä, että järjestetään perheen ja työn yhteensovittaminen naisia ja miehiä, äitejä ja isiä varten työelämässä ja yhteiskunnassa?
Tätä kantaa edustaa muuten myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuin. Se on antanut muutamia asiaa koskevia tuomioita, jotka koskevat esimerkiksi osa-aikaisuutta tai samaa palkkaa. Myös se puhuu tämän puolesta. Olemme yhdessä hyväksyneet vanhempainloman Euroopan tasolla, myös se edistää nykyaikaista ja järkevää perhepolitiikkaa. Se, että vanhempainlomaa pidetään Euroopassa niin eri tavoin, on mielestäni tärkeä virike keskusteluille jäsenvaltioissa. Esitän vain yhden luvun: Ruotsissa 30 % isistä pitää isyysloman, Saksassa 3 % ja Kreikassa sen pitää suurin piirtein 3 miestä. Se on myös merkki siitä, kuinka me Euroopassa voimme oppia toisiltamme.
Lopuksi vielä kerran kohta, joka on erittäin lähellä sydäntäni ja jonka osalta meidän pitäisi olla erittäin aktiivisia. Olemme sisällyttäneet Euroopan unioniin työntekijöiden vapaan liikkuvuuden, mikä merkitsee tietenkin vapaata liikkuvuutta myös työntekijöiden perheille. Tästä syystä ja sisämarkkinoiden vuoksi velvollisuutemme on - tietenkään ei vain meidän - toteuttaa perhepolitiikkaa Euroopassa.

Glase
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, en todellakaan ymmärrä, miksi muutamat kollegamme aikovat äänestää tätä mietintöä vastaan, koska se loukkaa toissijaisuusperiaatetta. En todellakaan voi havaita sellaista. Mikä sitten voi olla meille tärkeämpää kuin lapsemme? Siksi tämä mietintö on myös välttämätön. Aihe on niin laaja ja koskee niin monia aloja, että oikeastaan siitä pitäisi laatia useita mietintöjä.
Perheen käsite ei ole kansallinen tai eurooppalainen, vaan maailmanlaajuinen käsite, josta monilla on erilaisia käsityksiä. Minulle varmaa on vain se, että perheestä voi puhua, kun lapsia syntyy ja kasvatetaan. Aihetta voi kuitenkin nimittää eurooppalaiseksi, koska Euroopassa perheet ovat samankaltaisessa tilanteessa, ja niillä on samankaltaisia ongelmia. Se, että Euroopan on annettava tältä osin vastauksia, on tärkeää kahdesta syystä: Eurooppa vanhentuu ja harmaantuu. Tämä ei vaikuta rajusti vain sosiaaliturvaan. Euroopasta tulee yksinäinen. On yhä enemmän yhden hengen talouksia ja yksin eläviä vanhuksia. Yhteiskunnassamme on havaittavissa yhä vahvempi yksilöllistyminen. Yhteiskuntamme heikoin osa, lapsemme, joutuvat yhä enemmän alttiiksi vaaroille. Televisio ja Internet kuljettavat inhottavuuksia olohuoneisiimme rajoista piittaamatta. Järjestäytynyt rikollisuus huomasi lapsen jo kauan sitten.
Mietinnössä käsitellään perheen ja lasten suojelua. Molemmat tarvitsevat suojaa ja tukea. Loppujen lopuksi myönteistä, mutta samalla syvälle ulottuvaa kehitystä. Yhä useammat naiset Euroopassa käyvät työssä, ja heidän täytyy pystyä sovittamaan perhe ja työ yhteen. Näillä kehityssuunnilla on rajuja vaikutuksia, jotka täytyy ottaa huomioon poliittisessa toiminnassa. Euroopan täytyy antaa vastauksia, koska perheet ovat paljon tärkeämpiä kuin arkielämässä tiedostetaan. Puhumme niin usein sosiaalisesta syrjäytymisestä. Perhe on luonnollisin lääke sitä vastaan. Missä ihminen viettää sosiaalistumisprosessinsa tärkeimmät vuodet? Perheessä! Mikä on paras ympäristö huolehtia vanhuksista ja vammaisista? Perhe!
Yhteen lauseeseen tiivistäen: sosiaalipolitiikka alkaa perhepolitiikasta. Euron ja sisämarkkinoiden aikakaudella hyvinvoinnin käsitettä ei saa supistaa merkitsemään vain bruttokansantuotteen kasvua. Perhe on laadullisen hyvinvoinnin keskeinen elementti. Se on meille korvaamattoman arvokas, ja kiitän tässä yhteydessä esittelijää vielä kerran hyvästä yhteistyöstä ja erinomaisesta mietinnöstä. Toivon, että näitä ajatuksia viedään myös eteenpäin ja että niitä ei vain kirjata paperille.

Lindqvist (ELDR).
Arvoisa puhemies, täällä on sanottu useita viisaita sanoja. Turvallisen kasvuympäristön perusta on usein turvallisessa perheessä saatu kasvatus. Perheet voivat kuitenkin olla hyvin erilaisia. Perheessä voi olla kaksi vanhempaa tai yksinhuoltaja, mikä nykyisin on yleistä kautta Euroopan. On tietenkin tärkeää, että meistä jokainen huolehtii kansallisvaltioissamme siitä, että työelämä voidaan sovittaa yhteen kodin jaetun vastuun kanssa.
Lasten mahdollisuudet kasvaa turvallisessa ympäristössä ovat hyvin erilaiset. Kyse ei ole vain perheiden välisistä eroista, vaan myös suurkaupunkien ja syrjäseutujen väliset erot ovat suuria. Eristäytyminen on usein erittäin vakava tekijä maaseudulla ja se tekee lapsista turvattomia, mistä on luonnollisesti päästävä eroon luomalla turvallisemmat kasvun edellytykset tukemalla eri tavoin lasten kasvua.
Köyhyys, syrjäytyminen, nykymaailman kovempi työtahti ja erityisesti työttömyys vaikuttavat mitä suuremmassa määrin erityisesti lapsiin. Lapsiimme vaikuttaa luonnollisesti se, että Euroopassa on 18-20 miljoonaa työtöntä. Meidän on siksi huolehdittava siitä, että voimme taata lapsille sen turvallisuuden, jonka avulla sosiaaliset ongelmat voidaan välttää tulevaisuudessa; jo useat ovat maininneet tämän.
Me liberaaliryhmän jäsenet olemme kuitenkin sitä mieltä, että mennään liian pitkälle, kun ehdotetaan, että perheasioita käsittelevien ministereiden pitäisi tavata säännöllisesti, että komissiossa olisi oltava erityinen perhepoliittisten kysymysten yksikkö ja että olisi ehkä laadittava lasten hoitoa koskeva direktiivi. Nämä kysymykset koskevat nimittäin kaikkein yksityisintä vaikutusaluetta: vanhempien ja lasten läheistä suhdetta. Sitä koskevat säännöt on tehtävä perheissä ja kunnissa, toisin sanoen lähitasolla. Kyse on siis kunnallisista, sosiaalisista, alueellisista ja kansallisista kysymyksistä.
Ruotsissa on lasten oikeusasiamies, jonka toiminta on ollut aivan erinomaista. Sellainen virka voitaisiin perustaa muihinkin maihin. Lasten oikeusasiamiehen tehtävänä on huolehtia lasten oikeuksista ja eduista. Näitä asioita ei pidä kuitenkaan säädellä eurooppalaisen perhepolitiikan avulla.
Meidän on luonnollisesti panostettava voimakkaasti naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan vastaiseen taisteluun, koska tuo väkivalta lisääntyy juuri siksi, että monien ihmisten sosiaalinen tilanne on vaikea. Sellaiset ongelmat ovat seurausta kovasta työelämästä ja korkeasta työttömyydestä.
Kriisipäivystyksiä tarvitaan, ja niitä on jo Ruotsissa ja Pohjoismaissa sekä muuallakin. Lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä olemme jo puhuneet. Sitä vastaan on tietysti taisteltava, mutta oikeiden menetelmien avulla ja oikealla tasolla.
Voimme kuitenkin täällä yhteisesti huolehtia siitä, että uusien jäsenvaltioiden kanssa käytävissä neuvotteluissa vastustamme kaikin tavoin lasten pahoinpitelyä ja lapsilla käytävää kauppaa, jota tapahtuu, kun lapsia viedään kaupattaviksi Itä-Euroopasta ja Euroopan ulkopuolisista maista.
Me liberaalit haluamme sanoa, että kaikki tämä on erittäin tärkeää, ja sitä on valvottava. Sen on kuitenkin tapahduttava oikein ja oikealla paikalla. Perhepolitiikka, lapsista huolehtiminen ja lasten kasvatus ovat ensi sijassa kansallisia kysymyksiä, jotka on hoidettava kansallisella tasolla. Meidän on vedettävä raja lasten oikeuksien ja yksityisten asioiden välille, jotka liittyvät perhepolitiikkaan ja lapsista huolehtimiseen. Luottamushenkilöinä meillä on velvollisuus suojata lapsia muun muassa lasten oikeuksien julistuksen avulla. Tässä mietinnössä käsitellään tärkeää asiaa, mutta emme voi tukea ehdotuksia, joilla pyritään ottamaan käyttöön eurooppalainen perhepolitiikka.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, onneksi Euroopan parlamentin käsiteltäväksi tulee sellaisia mietintöjä kuin Hermangen mietintö tai eilen hyväksymämme Sainjonin mietintö. Onneksi Euroopan parlamentissa on vielä aikaa keskustella tällaisista aiheista ja hyväksyä päätöslauselmia, joita niissä esitetään. Onnittelen mietintöjen laatijoita hyvästä työstä. Ja onneksi keskustellessamme näistä mietinnöistä ja hyväksyessämme niissä esitetyt päätöslauselmat voimme oivaltaa niitä syitä, jotka meidät tähän parlamenttiin toivat ansaittuamme (jos me ansaitsimme ne...) valitsijoidemme äänet ja oikeuden edustaa heitä.
Tämä ei tarkoita sitä, etteikö meillä yleisestä yksimielisyydestä huolimatta olisi huomioita tai varauksia tai että olisimme täysin yksimielisiä kollega Hermangen laatimasta työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan päätöslauselmaesityksestä. Huomioiden ja varausten esittämiseksi ovat kuitenkin olemassa keskustelut, joiden tarkoituksena on kaikkien panoksen myötä parantaa jo tyydyttävää lähtökohtaa.
Emme ole täysin yksimielisiä esityksestä, ei ainoastaan sen sanamuotojen takia vaan myös siksi, että se on mielestämme puutteellinen eikä sitä ole käsitelty riittävän laajasti.
Itse asiassa meistä vaikuttaa siltä, että olisi tarkoituksenmukaista liittää perheiden ja lasten suojelu paremmin niiden yhteiskunnallisten vaikutusten yhteyteen, joita on tietyllä taloudellisella strategialla ja niillä intresseillä, joita se palvelee. On totta, kuten esittelijä sanoo eräässä päätöslauselmaesityksen kohdassa, että " äitien ja isien työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen on keskeistä nykyaikaisessa perhepolitiikassa" . Kohdassa 14 esitetään sama asia, mutta mielestämme se ei ole tarpeeksi painokas eikä sanamuodoltaan täysin tyydyttävä. Tästä syystä esitämme kahta tarkistusehdotusta tämän alueen vahvistamiseksi, koska se on meistä tarpeellista, ja osallistumme tällä tavoin pienimuotoisesti käsiteltävänä olevan päätöslauselmaan parantamiseen aiheuttamatta epätasapainoa.
Käytämme hyväksi erästä kohtaa lapsityötä koskevassa päätöslauselmaesityksessä, jonka ensimmäinen allekirjoittaja meillä oli kunnia olla (ja joka liittyy tähän mietintöön), ja yhdistämme työehtoja koskevista säännöksistä luopumisen, pimeän työn ja niiden vaikutukset perheiden ja lasten suojeluun lapsityön edistämiseen, sallimiseen ja salassapitoon.
Perustelemme toisen tarkistuksen siten, että siinä poistetaan arvottava näkemys asiasta, johon pitää viitata objektiivisesti. Meistä vaikuttaa todella siltä, että koska on hyväksyttävää sanoa, että osa-aikatyötä koskevan direktiivin " tarkoitus (tai tavoite) on sallia" vapaaehtoisuuteen ja syrjimättömyyteen perustuvasti perhe-elämän ja työn parempi yhteensovittaminen, on loukkaavaa mainita, että otetaan huomioon se, että direktiivi " sallii" mainitun yhteensovittamisen, kuten mietinnön portugalinkielisessä versiossa lukee.
Lopuksi ja päättääkseni niin kuin aloitin, arvoisa puhemies, onneksi meillä on mahdollisuuksia käydä näistä aiheista keskusteluja Euroopan parlamentissa. Mutta ei siinä kaikki: on tarpeen, ettei päätöslauselmassa vahvistettuja pyyntöjä, suosituksia ja vaatimuksia vähäteltäisi tai siirrettäisi jälkeenpäin syrjään tärkeämpinä pidettyjen päämäärien tieltä, koska kyseiset markkinat säätelevät poliittista ja yhteiskunnallista toimintaa.

Kerr
Arvoisa puhemies, ongelmamme tässä keskustelussa on se, että meidän pitää tietää, mistä me puhumme, kun puhumme perheistä. Kun minä vartuin Skotlannissa, meillä oli tilaisuus nimeltä Kerr Jaunt. Tähän kuului se, että 150 ihmistä matkusti kahdella isolla linja-autolla merenrantaan kerran vuodessa. Se oli suurperhe. Epäilen, että kun rouva Hermange puhuu perheestä, hän tarkoittaa ydinperhettä, jossa on kaksi vanhempaa: mies, joka käy töissä, ja äiti, joka huolehtii kotona yhdestä lapsesta - tai itse asiassa alle yhdestä lapsesta, kun otetaan huomioon Euroopan nykyinen syntyvyys.
Totuus on se, että mielikuva perheestä heikkenee. Perhe tarkoittaa hyvin eri asiaa unionin eri osissa, ja siksi on luultavasti virhe yrittää ottaa käyttöön yhteisiä, kaikkia perheitä koskevia sosiaalipolitiikkoja, lakipolitiikkoja tai talouspolitiikkoja. Meidän on sen sijaan löydettävä paras käytäntö ja paras politiikka sellaisten kysymysten käsittelemistä varten, jotka voivat vaikuttaa siihen, miten ihmiset haluavat elää elämänsä, miten he kasvattavat lapsensa ja elävät yhdessä, mikä vaihtelee huomattavasti eri jäsenvaltioissa.
Siksi tarvitsemme hyviä sosiaaliturvapolitiikkoja, joihin sisältyy esimerkiksi käsite " erittelystä" eli siitä, että naisia käsitellään itsenäisesti erillään miehistä omien ansioidensa perusteella, ja joihin sisältyy oikeus sosiaaliturvaan ja sen saatavuus, lasten oikeuksia koskevat kysymykset, lapsiin ja heidän aiheuttamiinsa kustannuksiin liittyvät tuet ja avustukset, lastenhoitokysymykset ja lastensuojelu sekä näiden oikeuksien vaaliminen. Ruotsalainen malli, josta herra Lindqvist kertoi ja jossa lapsilla on oma oikeusasiamies, on erittäin hyvä.
Mikään näistä asioista ei tavallaan kuulu perhepolitiikkaan, mutta niillä saattaa olla sama vaikutus. On kyseenalaista, tarvitsemmeko Euroopan tasolla sellaisia politiikkoja, joita rouva Hermange ehdottaa, ja vaikka olenkin federalisti, toissijaisuuden on toimittava tietyillä alueilla. Epäilen, että monet muut jäsenet ovat samaa mieltä. Saatamme päästä samoihin tavoitteisiin eri tavoilla. Se saattaa olla keino, jolla asiaa on lähestyttävä.
Mietinnössä on hienoinen moralisoiva sävy, jonka mukaan yksinhuoltajaperheet olisivat jotenkin vajavaisia. Kaikki vuosien aikana tekemäni sosiaaliset tutkimukset osoittavat selvästi, että jos yksinhuoltajaperheitä tuetaan asianmukaisesti sosiaaliturvan, laillisten oikeuksien ja lastenhoidon kautta, ne ovat yhtä menestyviä kuin ydinperheet. Meidän on kannustettava tuota monimuotoisuutta Euroopassa ja sallittava sen olemassaolo.

Maes
Arvoisa puhemies, lukiessamme tätä mietintöä käy selväksi, että se sisältää paljon epämääräisyyksiä. Poliittiset päättäjät alkavat vähitellen huomata väestömme ikääntymisen ja olisi voitu olettaa, että tässä mietinnössä olisi käsitelty sitä. Mutta olisi naiivia valita puhdas syntyvyyspolitiikka, etenkin Euroopan tasolla. On kyse siitä, että on kehitettävä yhteiskunta, jossa vanhemmat voivat toteuttaa toiveensa saada lapsia ja jossa lapset voivat kehittyä täysiarvoisesti. Se on mielestämme ennen kaikkea jäsenvaltioiden, alueiden ja kuntien asia, kuten monet täällä ovat jo sanoneet. Minunkin mielestäni olisi ollut parempi, jos asiaa ei olisi mainittu tässä mietinnössä niin monta kertaa, mutta haluan mielelläni korostaa sen tehtävän tärkeyttä.
Mietinnössä asia saa hieman moralisoivan sävyn: varokaa, teidän pitää tehdä sitä ja tätä. Kun tarkastelemme monia eri aloitteitamme, huomaamme, että usein tapahtuu paljon enemmän kuin tässä mietinnössä olisi ollut mahdollista käsitellä. Lastensuojelu on kuitenkin aina suuri huolenaihe, ja haluaisin muistuttaa siitä, että monilla jäsenvaltioilla on ongelmia sen suhteen ja että tarvitaan eurooppalaisia ja kansainvälisiä toimenpiteitä. Mainitsen ongelmista kansainväliset nuoria seksuaalisesti hyväksikäyttävät verkostot, seksimatkailun, lapsipornon ja niin edelleen.
Muistutan kansainvälisestä lapsen oikeuksien julistuksesta, jossa edellytetään, että eri tasoilla, myös Euroopan tasolla, laaditaan kertomuksia siitä tavasta, jolla julistusta toteutetaan. Siksi olen erittäin tyytyväinen rouva Hermangen mietinnön yhteen konkreettiseen aloitteeseen, jossa esitetään tunnistettavan lastensuojeluun keskittyvän yksikön perustamista. Haluan muistuttaa Ruotsin antamasta esimerkistä tässä asiassa. Myös Flanderissa on lasten oikeuksien komissaari. Aion tehdä piakkoin asiaa koskevan esityksen parlamentissa, mutta asiakirja on yhä käännettävänä.
Arvoisa puhemies, lastensuojelulainsäädännön terminologia voitaisiin myös yhdenmukaistaa. Hyväksyimme Sainjonin mietinnön yhteydessä lapsityövoiman käytön vastustamisen. Siihen ei pidä palata jatkuvasti muissa mietinnöissä. Kannatan lämpimästi etenkin kadonneiden lasten etsimistä ja lastenryöstöjen vastustamista. Nämä ovat kansainvälisiä asioita, joilta Eurooppa ei voi enää välttyä.

Seillier
Arvoisa puhemies, onnittelen kollegaamme, rouva Hermangea, hänen tekemästään työstä ja etenkin hyvin laajoista perusteluista, joiden ansiosta voimme tarkastella perhettä kaikista näkökulmista ja havaita, miten keskeisellä sijalla se itse asiassa on todellisessa elämässä Euroopassa ja miten keskeisellä sijalla sen pitäisi olla kaikilla politiikan aloilla. Perhepolitiikka ei siis ole niinkään erillinen politiikan ala vaan huolenaihe, jonka pitäisi askarruttaa kaikkia niitä, jotka pohtivat talouselämää, yhteiskunnallista elämää ja kulttuurielämää kaikista näkökulmista Euroopan maissamme.
Jätän 28. tammikuuta toimitettavan äänestyksen äänestysselityksiin kysymyksen yhteisön tasolla toteutettavasta yhteisestä perhepolitiikasta ja haluaisin vain korostaa tiettyjä kohtia, joita on lievennetty meille esitetyssä lopullisessa mietinnössä, koska siihen on tehty kompromissitarkistuksia. Olen todellakin sitä mieltä, että te olette korostanut aivan oikein sitä, että perheitä on kohdeltava taloudellisesti oikeudenmukaisella tavalla. Perheet eivät ole avustusten saajia, joiden hyväksi hallitusten pitäisi harjoittaa hyväntekeväisyyspolitiikkaa. Ei, perheillä on todellakin keskeinen merkitys kansallisen vaurauden luomisessa.
Olen sitä mieltä, että tässä suhteessa asenteita on muutettava täydellisesti, mihin mietintönne voi vaikuttaa, mutta on mentävä vielä pidemmälle. Tarkasteltaessa elinkustannuksiin liittyviä kysymyksiä on otettava huomioon niiden olosuhteet, joilla on perhe huollettavanaan, eikä laskelmissamme käytettävä näkökulma saa olla liian yksilökohtainen tai pikemmin liian yksilökeskeinen.
Lopuksi haluaisin puuttua asiaan, joka on mielestäni hyvin tärkeä. Hyvät kollegat, emme epäröi puhua poliittisesta mallista. Perustamme Euroopassa toimintamme demokratialle. Hyvät kollegat, emme epäröi puhua malleista yhteiskunnallisissa kysymyksissä. Puhumme eurooppalaisesta yhteiskuntamallista, johon kuuluu vastuullisuus, henkilökohtainen aloitteellisuus ja solidaarisuus. Mutta miksi olemme niin vastahakoisia ottamaan esille - minun on sanottava tämä - eurooppalaisen perhemallin, jossa mies ja nainen, jotka ovat yhtä lailla vastuullisia ja muodostavat toisiaan rakastavan parin, kykenevät sitoutumaan yhteiskuntaan ja liitostaan syntyviin lapsiin ja kantamaan tämän vastuun?

Pinel
Arvoisa puhemies, on hyvin ilahduttavaa nähdä, että Euroopan parlamentti on kiinnostunut perheen tulevaisuudesta yhteiskunnan perusyksikkönä. Onko meidän oltava edelleen samaa mieltä siitä, mitä perheellä ja kodilla tarkoitetaan?
Tapojen kehityksen nykyiset suuntaukset johtavat perheen käsitteen aliarvioimiseen. En laajenna liikaa tämän aiheen käsittelyä, koska muut ovat jo tehneet niin ennen minua. Haluaisin vain ehdottaa, että menkäämme esimerkiksi Brasiliaan katsomaan, miten käy hajonneiden perheiden tai yksinhuoltajien lapsille.
Perheiden ja lasten suojelu on hyvin laaja aihe. Arvoisa puhemies, haluaisin tässä yhteydessä käsitellä ainoastaan sen yhtä näkökohtaa, joka koskee kuitenkin lähes kaikkia lapsia ja vaikuttaa heihin hyvin syvällisesti. Se on televisiossa näytettävä väkivalta, ja olen yllättynyt siitä, että tätä vakavaa ongelmaa ei ole käsitelty tässä mietinnössä.
Esitän joitakin lukuja. Ranskalainen viikkolehti " Le Point" laski, että satunnaisesti valitun viikon aikana esitettiin 670 murhaa, 15 raiskausta, 848 tappelua, 419 ampumiskohtausta, 14 kaappausta, 32 panttivangiksi ottamista ja 27 kidutuskohtausta. Tutkijathan ovat sitä mieltä, että lasten näkemissä kuvissa esiintyvä väkivalta on yhteydessä ja joskus jopa syynä lasten aggressiivisuuden määrään todellisessa elämässä. Televisio syyllistyy todellakin väkivaltaan yllyttämiseen.
Altistuminen television väkivallalle lisää lasten aggressiivista käyttäytymistä heidän iästään riippumatta. Televisiossa on kuitenkin entistä enemmän väkivaltaa. Televisiossa näytettävien murhien määrä on tuhatkertaistunut 40 vuodessa. Lopuksi on oltava tietoisia siitä, että itsemurhan näyttämisen jälkeisinä päivinä teini-ikäisten todellisten itsemurhien määrä kasvaa 13, 5 % tyttöjen osalta ja 5, 2 % poikien osalta.
Ymmärtänette, arvoisa puhemies, että olen erityisen hämmästynyt siitä, että televisioväkivallan käsittely on jätetty vaille huomiota tässä mietinnössä. Mutta se johtuu kenties siitä, että kyseessä ovat sellaiset kaupalliset edut, joita me emme pysty käsittämään. Se ei valitettavasti olisi ensimmäinen kerta.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, tämän keskustelun yhteydessä haluan tuoda julki huoleni siitä, että Euroopan unionin yhteistyö ja koordinaatio on täysin riittämätöntä kansainvälisten pedofiilirenkaiden toiminnan lisääntyessä. Tuore lasten hyväksikäyttöä Internetissä käsittelevä asiakirja yhdessä muun tutkimuksen kanssa osoittaa, missä mittakaavassa pedofiliaa esiintyy tietotekniikassa. Äskettäin on paljastunut, että kansainväliset pedofiliarenkaat käyttävät lapsille tarkoitettuja Internet-sivuja mahdollisten uhrien etsimiseen. Arvion mukaan noin 20 000 pedofiiliä Euroopassa käyttää Internetiä päivittäin. Joskin ymmärrän, että tämä on monimutkainen tekninen kysymys, tämän nimenomaisen hyväksikäytön valvontaa voidaan lisätä.
Olen myöskin huolestunut siitä, että kotimaassani on siepattu kasvava määrä lapsia viime aikoina ja erityisesti muutaman viime kuukauden aikana. Uskotaan, että tämä on kotimaastaan paenneiden brittipedofiilien työtä. Tämä kuvaa sitä, kuinka tarpeen on lisätä eri jäsenvaltioiden rikosten torjunnasta vastaavien viranomaisten välistä yhteistyötä.
EU: n jäsenvaltioiden on harkittava tapoja, joilla voidaan vaihtaa tai koota yhteen rekisterejä vakavista seksirikoksista tuomituista henkilöistä. Itse tukisin varmasti ajatusta EU: n laajuisesta luettelosta.
Meidän on myös rajoitettava vankilatuomionsa suorittaneiden henkilöiden liikkumisvapautta. Voimme ratkaista tämän ongelman monella tavalla. Monia ideoita on esitetty. Haluaisin nähdä yritystä koordinoida toimet koko EU: ssa.

Lukas
Arvoisa puhemies, voi olla äärimmäisen tyytyväinen tämän mietinnön perussävyyn, kun siinä asetetaan lapsi eurooppalaisen keskustelun keskipisteeksi. Mutta myös sen monet yksityiskohdat ovat täsmälleen oikean sävyisiä ja siinä käsitellään todellisuutta avoimesti.
Minusta tässä ei ole kysymys toissijaisuusperiaatteesta tai velvoitteista. Perhe ja lasten suojelu ovat tietenkin kuntien, kaupunkien ja yhdistysten asia. Kyse on kuitenkin myös maailmanlaajuisesta ja eurooppalaisesta ilmiöstä. Miksi eurooppalaisessa politiikassa ei siksi pitäisi huolehtia myös perheen asiasta ja miksi lasten suojelun ei pitäisi olla ennen kaikkea myös Euroopan asia? On välttämätöntä rikkoa hiljaisuuden muuri, sillä häiriintyneissä perhepiireissä tapahtuu aivan liian paljon lasten hyväksikäyttöä.
Tämän kertomuksen sisältämien lukuisten ehdotusten joukossa ovat erityisen tärkeitä myös ne ehdotukset, jotka koskevat nimenomaan lasten hyväksikäyttöä. Mistä lasten seksuaalinen hyväksikäyttö saa alkunsa? Todennäköisesti perhepiiristä. Sillä on kuitenkin jo pitkään ollut maailmanlaajuinen ulottuvuus ja se, mitä Internetissä tapahtuu ja sitä, mikä liittyy massaturismiin, voi kenties nimittää perversioiden maailmanlaajuistumiseksi.
Haluaisin käsitellä kahta kohtaa, joita pidän erittäin mielenkiintoisina ja rakentavina, nimittäin vaatimusta Eurooppa-neuvoston erityiskokouksesta aiheena lastensuojelupolitiikka ja aloitetta perustaa Euroopan vaarassa olevien lasten keskus, jolla olisi myös tärkeä tehtävä laatia yhteistyössä kansallisten viranomaisten ja Europolin kanssa tietokanta kadonneista lapsista ja tuomituista sieppaajista ja ylläpitää sitä.

Marín
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi onnitella rouva Hermangea hänen aloitteellisuudestaan perheiden ja lasten suojelua Euroopan unionissa koskevan mietinnön laatimisessa. Tämä on äärimmäisen tärkeä kysymys, koska ne muutokset, joiden kourissa yhteiskuntamme nykyisin on, ovatpa ne sitten luonteeltaan väestötieteellisiä, sosiologisia, etnologisia tai tieteellisiä, vaikuttavat voimakkaasti perheisiin.
Komissio kiinnittää huomiota päätöslauselmassa esitettyihin pyyntöihin ja toteaa samalla sen, että perheisiin liittyvät kysymykset kuuluvat edelleenkin eri jäsenvaltioiden kansallisten toimivaltuuksien piiriin. Voimme havaita, että syntyvyystaso on alentunut lähes kaikissa unionin jäsenvaltioissa, avioliittojen määrä on laskenut, yhä suurempi määrä pariskuntia elää avoliitossa, yhä suurempi määrä lapsia syntyy avioliiton ulkopuolella ja myös avioerojen määrä on noussut. Nämä ovat niitä suuntauksia, jotka vaikuttavat nykyisin perheyksikköön ja viime kädessä yhteiskuntaan kokonaisuudessaan.
Perheiden tilannetta sekä tilanteen sosiaali- ja työllisyyspoliittisia vaikutuksia kohtaan tunnetaan jatkuvaa kiinnostusta, ja koko ajan käy myös yhä selvemmäksi, että tarvitaan entistä suurempaa kansainvälistä yhteistyötä perheisiin liittyvissä kysymyksissä osana sosiaalista edistystä ja kehitystä lujittavia kokonaispyrkimyksiä. Vaikka yhteisöllä ei olekaan suoria toimivaltuuksia perhepolitiikan alueella, se kiinnittää koko ajan entistä enemmän huomiota niiden sosiaalisten ja taloudellisten seurausten arviointiin ja selvittämiseen, joita uudet sosiaaliset suuntaukset ja muutokset perheille aiheuttavat.
Perhepolitiikan alueella jäsenvaltioiden välillä on suuria eroavuuksia. Näiden taustalla ovat erilaiset käsitykset valtion roolista talous- ja sosiaalisessa elämässä, perheen asemasta yhteiskunnassa, perheen oikeuksista ja velvollisuuksista, miehille ja naisille perheessä osoitetuista tehtävistä ja lapsen oikeuksia koskevasta periaatteesta. Siitä huolimatta perheellä on aina ollut ja sillä on edelleenkin aivan erityinen merkityksensä kaikissa Euroopan unionin maissa.
Komissio edistää parhaillaan useita työn ja perhe-elämän yhteensovittamiseen tähtääviä toimia ja politiikkoja, sillä näiden kahden elämänalueen entistä parempi yhteensovittaminen on erittäin monien työhön liittyvien ja sosiaalisten kysymysten kannalta olennainen haaste. Muutokset työvoiman koostumuksessa, uudet työn järjestelyn muodot, sosiaaliturvan rakennemuutos, muutokset huollettavien hoitoon liittyvien tehtävien jakamisessa miesten ja naisten kesken ovat kaikki sellaisia kysymyksiä, jotka vaikuttavat perheisiin suoraan.
Raskaana olevia työntekijöitä, vanhempainlomaa ja osa-aikatyötä koskevat direktiivit ovat erinomaisia esimerkkejä Euroopan unionin sitoutumisesta miesten ja naisten auttamiseen perheeseen liittyvässä työssä. Lastenhoitoa koskevassa suosituksessa puolestaan ehdotetaan, että pitäisi tehdä aloitteita, joilla pyritään tarjoamaan lastenhoitopalveluja työssä käyville tai opiskeleville vanhemmille, siihen, että työpaikoilla kiinnitettäisiin entistä enemmän huomiota perheellisten työntekijöiden tarpeisiin, ja edistämään miesten osallistumista lastenhoitoon.
Työllisyyden suuntaviivoissa edistetään merkittävästi myös työn ja perhe-elämän yhteensovittamisen tavoitetta. Vuotta 1999 koskevissa työllisyyden suuntaviivoissa korostetaan entistä enemmän, mikäli mahdollista, kysymystä, joka koskee työhön ja perheeseen liittyvien velvollisuuksien yhteensovittamista keskeisenä osana eurooppalaista työllisyysstrategiaa.
Sallikaa minun päättää puheenvuoroni toteamalla, että Euroopan unionin on osallistuttava näkyvästi niiden yhtäläisyyksien ja eroavuuksien määrittelyyn, joita esiintyy jäsenvaltioiden tavoissa reagoida teille mainitsemiini muutoksiin, sekä tietojenvaihdon ja perheisiin liittyvien kokemusten keruun edistämiseen yhteisön alueella.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Marßn!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 28. tammikuuta 1999 Brysselissä pidettävässä istunnossa.

Käytännesäännöt kehitysmaissa toimivilleeurooppalaisille yrityksille
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Howittin laatima kehitys- ja yhteistyövaliokunnan mietintö (A4-0508) EU: n normeista eurooppalaisille kehitysmaissa toimiville yrityksille: kohti eurooppalaisia menettelysääntöjä.

Howitt
Arvoisa puhemies, thaimaalaisessa eurooppalaisille yrityksille leluja toimittavassa tehtaassa kuoli 500 työntekijää maali- ja liimahöyryjen aiheuttamaan myrkytykseen tehtaan riittämättömän tuuletuksen takia; eurooppalainen kaivosyritys kaataa joka päivä 110 000 tonnia jätettä länsipapualaiseen jokeen ja tuhoaa perinteisesti alkuperäisväestölle kuuluvaa maata, ja kun alkuperäisväestön edustajat esittivät vastalauseensa, Indonesian armeija kidutti ja murhasi heitä; eurooppalaisia öljy-yhtiöitä Burmassa, Nigeriassa ja Kolumbiassa syytetään sortoa harjoittavien järjestelmien tukemisesta ja ihmisoikeuksien vastaisesta vehkeilystä; eurooppalainen lääkealan yritys markkinoi Filippiineillä torjunta-ainetta, joka on kielletty jo kolmessa EU-maassa ja jonka on todistettu vahingoittavan sisäelimiä ja aiheuttavan halvaantumisia ja geneettisiä vaurioita.
Eurooppalaisia suoria sijoituksia voidaan käyttää ja niitä on käytettävä parannusten aikaansaamiseksi kehitysmaissa. Euroopan parlamentti ilmaisee kuitenkin suuren huolensa sellaisista yritysten väärinkäytöksistä, joita vastaan paikalliset määräykset ovat riittämättömiä tai joissa rikotaan ihmisoikeuksia.
Olen tavannut Pohjois-Intiassa jopa vasta kuusivuotiaita lapsia, jotka on vapautettu orjuudesta sellaisten Rugmark-merkin tapaisten aloitteiden ansiosta, jotka ovat auttaneet näitä lapsia siirtymään 1900-luvun orjatyöstä koulunpenkille. Tällaisella merkillä alkaa olla merkitystä, koska mukana olevat yritykset allekirjoittavat asianmukaisen periaatejulistuksen ja koska merkkiin liittyy lisäksi käytännön valvonta- ja tarkistusmenetelmä, joka takaa, että noita periaatteita myös noudatetaan.
Yksinkertaisesti juuri tästä me tänä iltana keskustelemme: paremmista normeista eurooppalaisille yrityksille maailmalla ja käytännön järjestelmistä, joilla näiden noudattaminen varmistetaan.
Suosittelen näitä ehdotuksia teille, koska pyrimme valvomaan paremmin nykyisten kansainvälisesti sovittujen normien noudattamista työllisyyden, ympäristönsuojelun, sosiaalisten oikeuksien ja ihmisoikeuksien osalta. Emme pyri laatimaan uusia vaatimuksia tai kansallisten tai kansainvälisten sääntöjen korvikkeita. Suosittelen näitä ehdotuksia teille, koska niihin on päästy neuvottelemalla intensiivisesti yli 100 liikeyrityksen, ammattijärjestön, kansalaisjärjestön ja yliopistojen henkilöstön kanssa, joille kaikille haluan lausua kiitokseni ja jotka ovat osoittaneet lisääntyvää halua järjestelmälliseen vuoropuheluun ja yksimielisyyteen yritysten ja kaikkien niiden henkilöiden välillä, joihin niiden liiketoiminta vaikuttaa.
Suosittelen tätä mietintöä teille, koska nämä ehdotuksetkin ovat saaneet alkunsa hallitusten ja kansalaisyhteiskunnan välisistä keskusteluista kehitysmaissa, kuten Ecuadorissa, Nigeriassa ja Filippiineillä. Me olemme jo neuvotelleet AKT-maiden kanssa, ja vankka päätös on, että tarvitsemme nimenomaan kehittävää lähestymistapaa. Emme tarvitse lähestymistapaa, joka perustuu lisääntyvään byrokratiaan, jossa yrityksillä on aina etulyöntiasema, vaan lähestymistapaa, joka antaa itse kehitysmaiden yhteisöille sananvaltaa ja osallistumis- ja vaikuttamismahdollisuuden.
Käsittelen nyt asioita, joiden tiedän olevan parlamentin kollegojeni ilmaisemia pääasiallisia huolenaiheita.
Jotkut ovat huolestuneita ekstraterritoriaalisuudesta. Miksi Euroopan ei pitäisi ottaa lisää vastuuta yrityksistään? Olemme valmiita tekemään niin sopimalla kansainvälisistä säännöistä lahjontaa, korruptiota ja lapsiseksiturismia harjoittavia henkilöitä vastaan. Olemme aivan liian oikeassa! Vuodesta 1968 lähtien jäsenvaltioilla on ollut laillinen sopimus, jonka mukaan yritystä vastaan voidaan ryhtyä oikeudellisiin toimiin varovaisuusvaatimusten törkeistä rikkomuksista kehitysmaissa. Käyttäkäämme näitä valmiita valtuuksia entistä tehokkaammin, ja huomatkaa sitoumuksemme monenkeskisiin sopimuksiin kehitysmaiden hallitusten kanssa.
Jotkut ovat olleet huolestuneita siitä, että ehdotukset rajoittuisivat vain vapaaehtoisten toimien varaan. Päätöslauselmamme kuitenkin selvästi osoittaa, että vapaaehtoiset ja sitovat lähestymistavat eivät sulje pois toisiaan. Aina tulee olemaan joitakin pahoja yrityksiä, eikä yhdenkään yhtiön pitäisi saada kilpailuetua, joka perustuu keskeisen työlainsäädännön sekä sosiaali- ja ympäristöalan sääntöjen laiminlyömiseen. Sitovilla säännöillä voidaan varmistaa vähimmäisnormit. Vapaaehtoisilla säännöillä saavutetaan parempia normeja. Nämä kaksi asiaa kuuluvat yhteen.
Huomaan, että jotkut kollegani ovat huolestuneita siitä, että eurooppalainen seurantajärjestelmä asettaisi yrityksemme epäedulliseen asemaan amerikkalaisiin ja muun maalaisiin yrityksiin verrattuna. Silti sadasta suurimmasta monikansallisesta yhtiöstä 42 on eurooppalaisia ja vain 35 pohjoisamerikkalaisia. NAFTA tarjoaa jo järjestelyn, jonka kautta yhtiöiden työntekijä-ja ympäristökysymyksistä voidaan valittaa. Kun Euroopan unioni päätti, että yleisiä työntekijöitä koskevia perusnormeja noudattavat yritykset voisivat toimia laajemmalla markkina-alueella, kun sovimme normista estääksemme kidutuksiin ja hyökkäyksiin syyllistyneiden maiden kanssa käytävää asekauppaa, teimme niin, koska mielestämme Euroopan unioni pystyi näyttämään esimerkkiä muulle maailmalle. Voimme tehdä niin uudelleen monikansallisten yhtiöiden paremmilla normeilla.

Kittelmann
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esittelijälle ei jää salaisuudeksi se, että suhtaudun hyvin epäilevästi hänen vaatimiinsa toimiin, joista voin ajanpuutteen vuoksi mainita vain muutamat, osan kokonaisen asemasta. Kuvaamanne tapaukset ovat järkyttäviä ja vastenmielisiä. Meidän täytyy tehdä kaikkemme etsiäksemme kansainvälisessä oikeudessa keinoja ja mahdollisuuksia löytää tältä osin menettelysäännöt, jotka oikeuttavat niiden eurooppalaisten yritysten moraalisen tuomitsemisen, jotka rikkovat ihmisten perusoikeuksia.
Toisaalta meidän kaikkien täytyy - ja se herättää meillä toistuvasti huomioni - pitää huolta siitä, että meidän on mietinnöissämme myös kannettava vastuu siitä, että noudatamme lakia, jonka olemme laatineet itsellemme.
Tuen ehdottomasti sitä, että kansalaisjärjestöt ovat mukana jo olemassa olevissa kansainvälisiä menettelysääntöjä koskevissa direktiiveissä sillä tavoin kuin OECD niitä toteuttaa.
Meidän on kuitenkin myös nähtävä se, että on utopistista tai jopa lainvastaista vaatia eurooppalaista kehystä, jonka on määrä saada maailmanlaajuisesti toimivat Euroopan unionin yritykset laissa määritellyllä tavalla järjestykseen. Tämä on sen ekstraterritoriaalisen muodon vuoksi laillisesti mahdotonta. Emme voi tuomita tätä yhtäältä, kun on kyse Helms-Burtonin laista tai D´Amaton laista, ja toisaalta luulla, että voimme toteuttaa sen täällä. Oikeus säilyy oikeutena!
Siksi minusta on jokseenkin valitettavaa, että on neljä, viisi, kuusi muuta tapausta, joilla on huomisessa äänestyksessä merkitystä ja jotka eivät noudata oikeudellisia normeja. Siksi, herra esittelijä, olisin iloinen, jos te huomenna täysistunnossa pidettävässä äänestyksessä osoitatte joustavaa suvaitsevaisuutta, sillä muuten monet eivät uskoakseni voi hyväksyä esittämäänne muotoa, ei ainakaan Euroopan kansanpuolue, vaikka pyrkimyksenne onkin epäilemättä oikeutettu.

Vecchi
Arvoisa puhemies, haluaisin ennen kaikkea kiittää PSE-ryhmän puolesta ja omasta puolestani kollega Howittia siitä, että hän toivoi kovasti tätä kehitys- ja yhteistyövaliokunnan valiokunta-aloitteista mietintöä ja että hän laati rohkeasti, mallikkaasti ja uutterasti erinomaisen työn, joka perustuu kansainvälistä tilannetta koskevaan analyysisarjaan ja kansalaisyhteiskunnan toimijoiden näkemysten kuulemiseen ja jonka ehdotuksille on ominaista luovuus.
Mietinnön aihe ei ole yksinkertainen sen sisällön vuoksi: siinä arvioidaan kehitysmaissa toimivien yritysten läsnäoloa ja toimintaa siltä pohjalta, miten ne noudattavat periaatteita, normeja ja tavoitteita, jotka liittyvät sosiaalisten oikeuksien ja perusihmisoikeuksien tunnustamiseen.
Sanokaamme aivan ensimmäiseksi, mistä ei ole kyse: kyse ei ole siitä, että haluttaisiin asettaa keinotekoisia sääntöjä, jotka heikentäisivät eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä tai vaikeuttaisivat niiden toimintaa kansainvälisillä markkinoilla: kyse ei ole siitä, että haluttaisiin keksiä uusia sääntöjä, eikä sellaista edes ehdoteta.
Kyse on yksinkertaisesti - joskin tiedämme hyvin, että asia ei ole niin yksinkertainen - siitä, että halutaan taata, että eurooppalaiset yritykset todella noudattavat kansainvälisiä ja eurooppalaisia sääntöjä, jotka ovat jo olemassa, mutta joita ei usein yksinkertaisesti oteta huomioon tai joita suorastaan rikotaan.
Kyse on sellaisen lujan eurooppalaisen poliittisen ja oikeudellisen perustan luomisesta, jolla lisätään unionin ja sen jäsenvaltioiden sitoumuksen voimakkuutta ja uskottavuutta, jotta tällaisten sääntöjen asema voidaan vakiinnuttaa myös kansainvälisellä tasolla välttelemättä vastuuta siten, että velvollisuus puuttua asiaan siirretään aina vain muille tahoille tai muille alueille.
Me uskomme, että Euroopan unionilla on tällä alalla sanottavaa ja tehtävää, ja se voi aloittaa itsestään.
Haluan lisätä, että myös tämän aiheen osalta - ja haluan rauhoitella herra Kittelmannia - PSE-ryhmä on pyrkinyt saamaan aikaan laajan yksimielisyyden muiden Euroopan parlamentin ryhmien kanssa, vaikka lähtökohtana ovat usein olleet hyvin eriävät näkemykset. Toivon, että olemme onnistuneet ja että Howittin mietintöä koskeva äänestys, joka toimitetaan huomenna, voi olla myönteinen ja mahdollisimman yksimielinen.
Mitkä siis ovat lähtökohtamme tässä asiassa?
Ennen kaikkea vakuuttuneisuus siitä, että varsinkin nyt maailmanlaajuistumisen aikakaudella on tarpeen edistää ja integroida erilaisia välineitä, joita on käytettävissä ihmisoikeuksien ja sosiaalisten ja taloudellisten oikeuksien, ympäristön kunnioittamisen ja kestävän kehityksen takaamiseksi ja edistämiseksi.
Toiseksi vakuuttuneisuus siitä, että erilaisten kansainvälisellä näyttämöllä toimivien tahojen - alueellisten ja kansainvälisten organisaatioiden, valtioiden ja paikallisten vallanpitäjien, kansalaisyhteiskunnan järjestöjen ja yritysten - toiminta, jota tosin leimaavat toisinaan suuretkin erot motiiveissa ja päämäärissä, on yhtä tärkeää, mitä tulee todellisiin vaikutuksiin ihmisten, paikallisyhteisöjen ja kansojen konkreettiseen tilanteeseen.
Pyrkimyksellä optimoida eri aloilla ja maailman eri alueilla toimivien toimijoiden - julkisten ja yksityisten - toimintaa on ratkaiseva merkitys pyrittäessä niihin kehityksen ja oikeudenmukaisuuden tavoitteisiin, joiden täytyisi olla keskeisellä sijalla huomisen maailmassa.
Tässä kehyksessä erittäin tärkeä asia on jo alulle pantu tuki, jota annetaan kehitysmaissa toimivien yritysten vapaaehtoisten menettelysääntöjen luomiselle.
Tällaiset menettelysäännöt eivät kuitenkaan voi korvata velvollisuutta noudattaa oikeudessa määritettyjä periaatteita, normeja ja sääntöjä: ne voivat pohjustaa tai täydentää julkisten tahojen toimintaa yksilön oikeuksien ja kollektiivisten oikeuksien suojelemiseksi.
Vapaaehtoisten menettelysääntöjen ja oikeusperusteisten menettelysääntöjen välillä ei siis ole ristiriitaa, vaan niiden on päinvastoin täydennettävä toisiaan.
Jotta menettelysäännöt - olivatpa ne vapaaehtoisia tai eivät - normit, periaatteet ja valvontavälineet olisivat realistisia ja tehokkaita - niiden on perustuttava kaikkien asianosaisten osallistumiseen: toimielinten, yritysten, ammattiyhdistysten, kansalaisjärjestöjen ja niin edelleen.
Lopulta kehitystä ja taloudellista yhteistyötä koskevissa politiikoissa, olivatpa ne miten erilaisia tahansa, on yleensä noudatettava pääosin yhdenmukaisia periaatteita ja tavoitteita.
Tänään käsiteltävänä olevaan mietintöön sisältyvien eri ehdotusten joukossa on yksi, jota pidän keskeisenä: se, jossa Euroopan parlamentti kehottaa komissiota ja neuvostoa laatimaan ehdotuksia, joilla pyrittäisiin määrittelemään asianmukainen oikeudellinen perusta sellaisen monenvälisen eurooppalaisen rakenteen vakiinnuttamiseksi, jolla säänneltäisiin yritysten toimintaa kaikkialla maailmassa kehittämällä tätä tarkoitusta varten perusteellinen kuulemismenettely kaikkia niitä yhteiskunnan osia varten, jotka ovat kiinnostuneita tällaisesta menettelysäännöstä.
Jos onnistumme tekemään tämän, uskon, että Euroopan parlamentti on ollut mukana edistämässä merkittävällä tavalla sellaista maailmaa ja kansainvälisiä suhteita koskevaa visiota, joka vastaa kansalaisten odotuksia Euroopassa ja kehitysmaissa, jotka oikeutetusti pitävät Eurooppaa tasa-arvon ja kehityksen myötävaikuttajana.

Günther
Arvoisa puhemies, esimerkit, joita esittelijä esityksensä alussa kuvasi, eivät varmastikaan ole tuulesta temmattuja, mutta on myös aivan yhtä hyviä esimerkkejä siitä, että kansainväliset yritykset toimivat myös vastuullisesti tehdessään investointeja kolmansiin maihin. Kun me yhtäältä tarkastelemme näitä järkyttäviä kehityssuuntia, joista on tullut mahdollisia, mutta toisaalta näemme myös erittäin paljon myönteistä, voimme toki hyvinkin toivoa, että lopuksi saamme aikaan ratkaisun ja tapaukset, joita meidän on tällä hetkellä niin kovasti valiteltava, vähentyvät.
Tarkastelen tätä kaikkea myös sen meidän korkealle asetetun tavoitteemme yhteydessä, että tuemme kehitysyhteistyössä hyvää hallintoa siellä, missä sitä on. Siihen kuuluu mielestäni myös se, että kolmannen maailman maita vahvistetaan huolehtimaan niiden omassa lainsäädännössä, niiden lainkäytössä ja lainkäytön noudattamisessa asiaankuuluvista normeista ja määräyksistä niin, että myös tämä ekstraterritoriaalisuuden kysymys, jonka kollega Kittelmann mainitsi, menettää enemmän tai vähemmän merkitystään.
Mietintö liittyy oikeutetusti lukuisiin sopimuksiin, normeihin ja sääntöihin. Mielestäni meidän pitäisi todella kiinnittää huomiomme siihen, että se todella toteutetaan, mistä jo päätettiin, ja että valvomme sitä, missä muodossa lupauksista pidetään kiinni. Lukuisat olemassa olevat julkilausumat olivat yksi syy siihen, että puolueryhmäni ei valiokunnassa pitänyt tätä valiokunta-aloitteista mietintöä ensisijaisena tavoitteena, ja sen perusteella ei ensiksi kannattanut sitä, että käsittelemme tätä aihetta nyt.
Toisaalta on kuitenkin niin, että nämä menettelysäännöt ovat meistä täysin hyväksyttäviä, jos ne perustuvat vapaaehtoisuuteen ja jos meillä on mahdollisuus sitten myös julkistaa mukana olevat yritykset, sekä myönteisessä että kielteisessä mielessä, harjoittaaksemme myös yleiseen mielipiteeseen perustuvaa painostusta, millä on toki aina kovasti vaikutusta.
Olen jo tuonut esiin sen, että vastustamme ekstraterritoriaalista lainkäyttöä. En myöskään pidä ehdottomasti pakottavina niitä esimerkkejä, joita esittelijä antoi, sillä kysymys aseviennistä kuuluu niille jäsenvaltioille, jotka sääntelevät vientimääräyksissään sellaisia asioita. Ei kuitenkaan käy päinsä, että aseet löydetään joistakin maista ja alkuperämaita rangaistaan tavallaan takautuvasti.
Meidän pitäisi myös varoa sitä, että käsittelemme sosiaalisten ja ympäristönormien rikkomista ja lasten hyväksikäyttöä yhteenkuuluvina asioina, sillä tässä on kyse erittäin tärkeästä oikeudellisesta asiasta, jota voidaan suojella täysin ekstraterritoriaalisen lainkäytön avulla, mitä en toisessa tapauksessa pidä mahdollisena.
Kolmas kriittinen tämän mietinnön kysymys oli kysymys niin sanotusta seurantafoorumista. Siinä erittäin erilaisten elinten pitäisi tehdä yhteistyötä ja niiden pitäisi toimia Euroopan parlamentin valvonnassa. Tähän emme näe mitään oikeudellista perustaa. Olemme saaneet neuvotteluissa aikaan monia kompromisseja, ja toivon, että käsiteltävänä oleva mietintö on hyväksyttävissä ja että me kaikki olemme tarpeeksi joustavia, jotta pääsemme lopullisessa äänestyksessä myönteiseen tulokseen.

Fassa
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin kiitän sydämellisesti herra Howittia hänen tekemästään laajasta, perusteellisesta ja selkeästä työstä sekä antaumuksellisesta ja voimakkaasta sitoumuksesta, jolla hän on paneutunut tämän mietinnön laatimiseen.
Olisi erittäin valitettavaa, jos herra Howittin mietintö tulkittaisiin yritysten vastaiseksi. Me liberaalit emme missään nimessä vastusta kehitysmaissa toimivia yrityksiä koskevaa aloitetta, vaan pidämme sitä ehdottomana ja oleellisena edellytyksenä sille taloudelliselle kehitykselle, joka on kaiken inhimillisen kehityksen looginen edellytys.
On toki estettävä se, etteivät jotkin äärimmäisen valitettavat tapaukset myrkytä ilmapiiriä ja johda siihen, että välinettä pidetään sopimattomana. Tästä näkökulmasta Howittin mietinnöstä on selvästi apua. Sanomme siis " kyllä" yritysten vapaaehtoisille menettelysäännöille, " kyllä" Euroopan menettelysäännölle, jonka olisi perustuttava ennen kaikkea voimakkaaseen ja täsmälliseen vetoomukseen olemassa olevien kansainvälisten säännösten noudattamisesta, " kyllä" selkeille, täsmällisille ja yhdenmukaisille menettelyille, joilla voidaan todentaa vahvistettuihin sääntöihin kohdistuvat mahdolliset rikkomukset ja loukkaukset ja joihin sisältyy takeet kontradiktorisen periaatteen noudattamisesta. Sanomme sen sijaan yhtä voimakkaasti ja selvästi " ei" sen kaltaiselle tilapäiselle seurantafoorumille, jota Howittin mietinnössä esitetään toteutettavaksi välivaiheen aikana Euroopan parlamentin suojeluksessa ja joka meidän liberaalien katsantokannan mukaan uhkaisi muuttua jonkinlaiseksi kansantribunaaliksi, jolla ei ole riittäviä takeita ja joka sellaisena loppujen lopuksi toimisi itseään vastaan.
Luotamme siis kollega Howittin vastaanottavaisuuteen niiden tarkistusten osalta, jotka tästä asiasta olemme esittäneet.

Girão Pereira (UPE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mitä tulee kehitysmaissa toimivia monikansallisia yrityksiä koskeviin menettelysääntöihin, ryhmämme kanta on lyhyesti seuraava: kannatamme periaatetta, jonka mukaan menettelysäännöt perustuvat vapaaehtoisuuteen eivätkä pakkoon; kannatamme monenkeskisyyttä, joka edistää kyseisten sääntöjen luomista asianmukaisilla tahoilla, kuten OECD: ssä ja ILOssa, ja niiden soveltamista kaikkiin eurooppalaisiin ja Euroopan ulkopuolisiin monikansallisiin yrityksiin; puolustamme määriteltyjen menettelysääntöjen noudattamisen valvomisesta vastaavien elinten puolueettomuuden takaamista. Ryhmämme esitti useita mielestämme tasapainoisempaan kantaan tähtääviä tarkistuksia parlamentin vuoden 1998 tammikuussa toimittaman " yritysten siirtymisiä ja suoria ulkomaisia investointeja" koskevan äänestyksen linjan mukaisesti.
Emme voi tukea eräitä mietinnön ehdotuksia. Esittelijä ehdottaa ihmisoikeuksia, työntekijöitten oikeuksia, ympäristönsuojelua ja korruption torjuntaa koskevaa ekstraterritoriaalista toimintaa.
Euroopan unioni vastustaa Yhdysvaltain esittämiä ekstraterritoriaalisia lakeja, kuten Helms-Burtonin lakia. Ei ole johdonmukaista yrittää menetellä samoin.
Mitä tulee eurooppalaiseen seurantakeskukseen, mikäli tällainen elin joskus tullaan perustamaan, on pohdittava perinpohjaisesti uudestaan sen kokoonpanoa ja tehtäviä koskevia ehdotuksia. Tästä syystä ryhmäni esitti tarkistusta, joka tähtää seurantakeskuksen toimintaa koskevien avoimien menettelyjen luomiseen ja erityisesti pätevien ja kokeneiksi tiedettyjen asiantuntijoiden nimittämiseen. Lisäksi esitimme valitusten tutkimista koskevia prosesseja sekä sen takaamista, että kaikki osapuolet saisivat ilmoituksen valituksista ja niihin liittyvistä todisteista ja että asiaan olisi mahdollisuus hakea muutosta oikeusteitse.
Mitä tulee Euroopan parlamentin rooliin, emme kannata parlamentin tukemaa väliaikaista eurooppalaista seurantakeskusta emmekä siihen liittyvien erityisten esittelijöiden nimittämistä, koska vaikuttaa siltä, että kyse on sellaisista toimista, jotka eivät kuulu parlamentin toimivaltaan.

Telkämper
Arvoisa puhemies, olemme tyytyväisiä herra Howittin mietintöön EU: n normeista eurooppalaisille kehitysmaissa toimiville yrityksille. Eurooppalaisten menettelysääntöjen kehittäminen on erittäin tärkeä asia, jota meidän on edistettävä tehokkaasti. Oikeudellisen perustan luominen on tältä osin hyvä aloite, herra Howitt.
Menettelysääntöjen malli on välttämätön. On tärkeää, että saadaan aikaan eurooppalainen seurantafoorumi, mutta meille on erittäin tärkeää myös valvonnan ja todentamisen muoto. Ilman valvontaa ja todentamista sellaisilla menettelysäännöillä ei ole mitään merkitystä. Vapaaehtoisuuden periaate on meille olennainen ja sen täytyy olla myös sellaisen oikeudellisen perustan pohja, tosin sen pitäisi olla vapaaehtoista, miten kukin yhtiö haluaa toimia. Muutamien vähimmäisnormien on kuitenkin oltava sitovia. Se kuuluu etiikkaan, joka pätee yhteisössä, ja tätä etiikkaa täytyy soveltaa myös ulospäin. Siis sitovien normien on oltava vähimmäisperusta, ja sen lisäksi on vielä vapaaehtoisuus.
Uudessa AKT-maiden kanssa solmittavassa maailmanlaajuisessa sopimuksessa ehdottamanne yhteistyö on tärkeä ja täydentää sitä, mitä myös me tuemme. Lisäksi tuemme sitä, että aloitteita viedään eteenpäin Euroopan tasolla. En täysin ymmärtänyt sitä, mitä herra Kittelmann sanoi. Hän puhui moraalista ja siitä, että jonakin päivänä me löydämme keinot ja mahdollisuudet kehittää tätä. En tiedä, kuinka hän aikoo suoriutua siitä. Hän on kyllä myös tehnyt lupauksen. Hän puhui taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan puolesta ja sanoi lopuksi, että Euroopan kansanpuolue ei voi hyväksyä sitä. Rouva Günther sanoi sitten jotakin muuta. Ajattelen Brechtiä mukaillen: ensin ahnehditaan, sitten on vuorossa moraali, ja me tiedämme, että pääoma on suurin hai, ja kun se on nälkäinen kansainvälisessä kaupassa, niin jäljelle ei jääkään juuri mitään.
Olen myös sitä mieltä, että sitä ei voi verrata Helms-Burtonin lakiin. Helms-Burtonin laki on kansainvälinen sortotoimi. Tässähän on kyse omien menettelysääntöjen laatimisesta eurooppalaisille yrityksille. Meillä on ne toisessa muodossa Baselin sopimuksessa, Reinin sopimuksessa ja niiden myrkyllisten jätteiden osalta, joita viedään EU: sta esimerkiksi Etelä-Afrikkaan, kuten Englannin esimerkki osoittaa. Olemme siis jo laatineet itsellemme sellaisia menettelysääntöjä ja sitoutuneet noudattamaan niitä. Siksi on tärkeää ja oikein tarttua näihin aloitteisiin. Me tuemme niitä ja toivomme, että ne saavat parlamentissa laajan kannatuksen.

Maes
Arvoisa puhemies, puhuimme juuri perheen ja lasten suojelusta ja nyt puhumme kestävästä sosiaalisesta ja taloudellisesta kehityksestä, jonka pitää oikeastaan muodostaa perusta sille, ei vain lännessä vaan myös kehitysmaissa. Villi maailmanlaajuistuminen ei voi taata sitä, se voi korkeintaan tarjota siihen mahdollisuudet. Pyrkimys voiton maksimointiin voi saada kestävän kehityksen pois raiteiltaan.
Keskustelimme tällä viikolla jo Sainjonin mietinnöstä, jossa käsiteltiin samoja aiheita. Köyhät maat eivät voi pakottaa yrityksiä hyvään käytökseen eivätkä oikeastaan rikkaatkaan. Useiden monikansallisten yritysten talousarviot ovat moninkertaisia joidenkin kehitysmaiden talousarvioihin verrattuna. Jopa kansainvälisten järjestöjen on vaikea saada otetta tästä kehityksestä. Silti se on suurin haaste, jonka me poliittisena yhteisönä kohtaamme. Kansainvälisesti hyväksyttäviin normeihin perustuvan kansainvälisen oikeusjärjestyksen luominen esimerkiksi maailmankauppajärjestön perustamisen muodossa, mitä ei toteutettu, merkitsi minulle monilta osin menetettyä mahdollisuutta, sillä tuolloin olisi voitu saada paljon aikaan.
Meidän pitää siis käyttää niitä mahdollisuuksia, jotka meillä on. On otettava huomioon maltti ja realismi, mutta valvontaa tarvitaan ehdottomasti, sillä asiat eivät suju itsestään.
Suhtaudumme tietenkin myönteisesti vapaaehtoisiin menettelysääntöihin. Tämä ei kuitenkaan riitä. Uskomme, että voimme luottaa sellaisten eurooppalaisten kuluttajien lisääntyvään tietoisuuteen, jotka eivät halua osallistua riistoon. Siksi on vaadittava sitovia sopimuksia ja on varoitettava tekopyhyydestä. Haluan päättää tähän, sillä ei olisi ensimmäinen kerta, jolloin eurooppalaiset valtiot suojaisivat itsensä kehitysmaiden kehitystä vastaan mahtavien periaatteiden nimissä.

Blokland
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi esittää sydämelliset onnitteluni esittelijälle hänen mietinnöstään. Meidän pitää kiinnittää jatkuvasti huomiota kauppanormeihin, etenkin kun on kyse kaupasta kehitysmaiden kanssa. Näiden maiden riisto on lopetettava. Eurooppalaiset yritykset on asetettava vastuuseen esimerkiksi vaarallisen teollisuuden sijoittamisesta maihin, joissa ei suoriteta työsuojeluvalvontaa.
Viime vuosina eurooppalaisissa yrityksissä on kiinnitetty yhä enemmän huomiota menettelysääntöihin. Niinpä monet monikansalliset yritykset ovat vapaaehtoisesti - tosin kansainvälisten painostusryhmien ja yleisen mielipiteen painostuksesta - velvoittaneet itsensä noudattamaan ihmisoikeuksia kauppaa käydessään ja julkaisevat sosiaalisia vuosikertomuksia. Euroopan unionin on liityttävä tähän yritysmaailmassa tapahtuvaan kehitykseen. Siksi kannatan vapaaehtoisten eurooppalaisten menettelysääntöjen käyttöönottoa. Sillä tavalla yritysten on helppo toimia eettisesti vastuullisella tavalla ja vastuu on siellä, minne se kuuluu, eli yrityksillä.
Toinen tapa, jolla kansainvälisten menettelysääntöjen noudattamista voidaan edistää, on kansainvälisten järjestöjen toimintaan panostaminen. Minusta ei ole mielekästä laatia erilaisia eurooppalaisia sääntöjä ja perustaa erilaisia toimielimiä. Se lisäisi vain eurooppalaista byrokratiaa eikä meillä ole siihen mitään tarvetta, ei etenkään aikaisemmin tällä viikolla käytyjen keskustelujen jälkeen.
Lopuksi haluan huomauttaa, että olen samaa mieltä kollegani Maj-Weggenin kanssa siitä, että menettelysäännöt on laadittava mahdollisuuksien mukaan yhteistyössä kehitysmaiden kanssa. Minusta äänestyksen lykkääminen tästä mietinnöstä ei ole kuitenkaan sen vuoksi välttämätöntä.

Van Putten
Arvoisa puhemies, uskon että monet yhtyvät minun esittelijälle esittämiini onnitteluihin, mutta puuttuisin mielelläni mietinnön jatkokäsittelyyn tulevaisuudessa, sillä näen tämän mietinnön tärkeänä keskustelun avaajana tällä alueella. Esitän kuusi kohtaa herra Howittin pyynnöstä.
Ensimmäinen kohta: mitä nyt ehdotettu kehitys merkitsisi pienille ja keskisuurille yrityksille? Eikö niitä varten pitäisi laatia vastaavat tai samanlaiset menettelysäännöt, sillä monet niistä toimivat myös kehitysmaissa?
Toinen kohta: eikö olisi asianmukaista tarkastella sitä, mitä me olemme kehittämässä ympäristön alueella, nimittäin sopimuksia? Mitä sopimusmalli merkitsisi tässä tapauksessa yrityksille? Eikö sillä alueella voitaisi kehittää jotakin? Sama koskee laatumerkintöjä.
Kolmas kohta: haluan ottaa huomioon yritysten esittämän väitteen, että mikäli puututaan vain eurooppalaisten yritysten toimintaan, voi syntyä lopulta ongelmia kilpailussa. Esimerkkinä voidaan mainita Shell-yhtiön toiminta Nigeriassa. Oli hyvä, että me painostimme Shell-yhtiötä, mutta saimme myös havaita, että kanadalaiset ja Euroopan ulkopuoliset öljy-yhtiöt hyötyivät siitä loppujen lopuksi. Meidän on ymmärrettävä tämä.
Neljäs kohta: mitä teemme epävirallisen sektorin suhteen? Mielestäni sitä on käsitelty liian vähän mietinnössä, sillä myös epävirallinen sektori toimittaa tavaroita yrityksille ja juuri siellä tarvitaan tukea.
Viides kohta: käsittelin jo oikeastaan sitä. Se oli se, että vain eurooppalaisten yritysten toimintaan puututaan.
Kuudes kohta on itse yritysten ottaminen mukaan tähän keskusteluun. Se puuttuu oikeastaan tästä ja tulevaisuuden kannalta on mielestäni tärkeää, että yritykset, pienet ja suuret, otetaan keskusteluun mukaan. Arvoisa puhemies, päätän tähän. Mielestäni meidän pitää loppujen lopuksi keskustella tästä aiheesta paljon syvällisemmin.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi ilmaista sympatiani kollega Howittin työtä kohtaan. Vaikka emme olekaan samaa mieltä kaikista hänen mietintönsä kohdista, tuemme sen päälinjaa ja periaatetta välttämättömyydestä laatia menettelysäännöt monikansallisille yrityksille. Olen samaa mieltä edellisen puhujan kanssa siitä, että se ei merkitse sitä, että pienet ja keskisuuret yritykset pitäisi jättää ulkopuolelle. Se että menettelysääntöjen laatiminen on välttämätöntä, on käynyt ilmi monista kolmannessa maailmassa esiintyneistä tapauksista, jopa tuhoista, joista yritykset ovat olleet osaksi vastuussa. Esimerkkinä voin mainita Ogonimaan luonnon saastuttamisen Nigeriassa, Burman öljyjohtojen asennuksessa orjatyön ongelman, johon Euroopan unioni muuten on puuttunut poistamalla Burmaa koskevan etuusmenettelyn. Voin mainita myös lapsityövoiman käytön tekstiiliteollisuudessa Intiassa, Pakistanissa ja Filippiineillä. Nämä kaikki ovat ongelmia, joita ei oikeastaan voi syntyä Länsi-Euroopassa, koska meillä on lainsäädäntö, jota me myös valvomme suhteellisen hyvin, mutta kehitysmaissa ei tällaista lainsäädäntöä ole.
Se merkitsee oikeastaan vapaita käsiä, ei vain hyville yrityksille, sillä niitäkin on luonnollisesti, vaan myös pahoille yrityksille, jotka eivät noudata kehitysmaissa sosiaali- ja ympäristölainsäädäntöä, jota niiden pitäisi noudattaa omassa maassaan. On käynyt ilmi, että juuri kehitysmaat tarvitsevat kovasti apuamme. Minun on muuten sanottava, että tämä seikka on myös hyvä juuri niille säädyllisille yrityksille. Kun tarkastelen Shell-yhtiön toimintaa nyt, kun se noudattaa hyviä menettelysääntöjä, voin todeta, että yhtiö on ilmoittanut meille, että Nigeriassa toimivat kanadalaiset ja amerikkalaiset yritykset eivät noudata sellaisia menettelysääntöjä, mistä aiheutuu kilpailueroja. Siis siinä mielessä on varottava, että yritysten hyväntahtoisuudesta ei aiheudu huonoja käytäntöjä, koska menettelysääntöjä ei hyväksytä yleisesti.
Arvoisa puhemies, se tekee eurooppalaisista menettelysäännöistä hyödylliset ja välttämättömät. Siksi tuen niitä. Meidän mielestämme laitos, joka saisi aikaan paljon byrokratiaa, ei ole hyödyllinen. Ei myöskään ole hyvä, että sille annettaisiin ekstraterritoriaalisia valtuuksia. Näin ei voi olla. WTO puuttuisi kuitenkin taas siihen.
Arvoisa puhemies, mielestämme aihetta olisi pitänyt käsitellä ensin EU: n ja AKT: n yhteisessä edustajakokouksessa. Olen ymmärtänyt, että esittelijä ei halua sitä. Ehkä voimme kuitenkin hyväksyä mietinnön huomenna ja viedä asian sen jälkeen edustajakokoukseen. Se olisi hyvä asia. Arvoisa puhemies, tuen esitystä mielelläni. Tietenkin odotamme huomiseen äänestykseen asti, mutta toivon, että herra Howittin hyvä mietintö saa laajan tuen äänestyksessä, ja haluan kiittää esittelijää mietinnöstä vielä kerran.

Burenstam Linder
Arvoisa puhemies, köyhissä maissa ei ole yksinkertaista keinoa ottaa käyttöön samoja sääntöjä ja saavuttaa samoja oloja työelämässä kuin rikkaissa maissa. Jos olisi niin helppoa kolmansien maiden tekemillä sopimuksilla, julistuksilla, kansainvälisillä konferensseilla ja sanktioilla parantaa nopeasti kehitysmaiden hyvinvointia, ei tietenkään enää olisi köyhiä maita tai meidän näkökulmastamme ala-arvoisia työolosuhteita. Näin yksinkertaista se ei kuitenkaan valitettavasti ole.
Useat maat ovat kiinnostuneita ulkomaisista sijoituksista lisätäkseen pääoman saatavuutta, yrittäjyyttä ja tekniikkaa ja lisätäkseen siten työllisyyttä ja kasvua. Kasvuhan luo todellisen mahdollisuuden parantaa työoloja, nostaa palkkoja ja laajentaa sosiaalietuja. Tietenkin on monia epäkohtia, mutta niiden hoitamiseen on jo nyt olemassa sääntöjä.
Kun nyt tarkastelemme ongelman ydintä, voimme todeta, että ne maat, jotka ovat luottaneet kansainvälisiin sijoituksiin, ovat menestyneet paljon paremmin kuin ne maat, jotka ovat suojautuneet kaikkien mahdollisten sosialististen sääntöjen taakse. Sen vuoksi taloudellinen kehitys on ollut huomattavasti nopeampaa Thaimaassa kuin Tansaniassa. Kuubassa on köyhyyttä mutta ei Taiwanissa. Riisto on tyypillistä Pohjois-Koreassa mutta ei Etelä-Koreassa. Ulkomaiset yrittäjät ovat tukeneet palkkojen ja sosiaalietujen parantamista. Mielestäni näiden asioiden on kuitenkin oltava kaiken perustana, kun päätetään tarvittavista lisäpanoksista. Mielestäni mietinnössä ei ymmärretä tätä prosessia tarpeeksi hyvin, vaan kansainvälisiä sijoituksia pidetään siinä enemmänkin riistomekanismeina, joita on rajoitettava. Onko niin, että jos isäntämaat eivät ymmärrä omaa parastaan, EU: n on puututtava alueensa ulkopuolisiin asioihin, mitä me muuten vastustamme, jotta voidaan varmistua siitä, että saamme tahtomme läpi.
Kaikissa mietinnöissä on hyviä puolia, epäilemättä tässäkin. Sen panos ei kuitenkaan ole tarpeeksi rakentava, koska sen lähtökohta on mielestäni väärä.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, haluaisin aluksi onnitella esittelijää tämän mietinnön laatimisesta. On ironista, että Euroopan unioni on ylpeä voidessaan parantaa terveyttä, turvallisuutta ja työoloja sosiaalipöytäkirjan toteuttamisen avulla.
Tuemme vahvasti ihmisoikeuksien suojelemista ja vahvistamme aina lainsäädäntöä ympäristönsuojelun parantamiseksi. Ei ole hyväksyttävää, että aivan samaan aikaan, kun parannamme elämänlaatua Euroopan unionin sisällä, jotkin EU: n yritykset rikkovat terveys- ja turvallisuussääntöjä tai harrastavat työvoiman hyväksikäyttöä tai aiheuttavat pysyviä ympäristövahinkoja kehitysmaissa. On täysin moraalitonta kasvattaa Euroopan unionin vaurautta kehitysmaiden ihmisten kustannuksella.
Tuen menettelysääntöjen hyväksymistä ja eurooppalaisen seurantajärjestelmän perustamista. Meidän on varmistettava, että EU: n ulkopuolella toimivat EU: n yritykset kohtelevat työntekijöitään oikeudenmukaisesti sekä maksettavien palkkioiden että työpaikkojen riittävien terveys- ja turvallisuusnormien osalta.
Meidän on myös estettävä sellaiset projektit tai sellaisten tuotteiden valmistus, joilla on tuhoisa vaikutus näiden alueiden ympäristöön. Olen samaa mieltä esittelijän huomautuksista, joita hän teki mietintöä esitellessään ja joiden mukaan vapaaehtoiset menettelysäännöt ja sitovat sopimukset eivät välttämättä sulje pois toisiaan. Ne itse asiassa täydentävät toisiaan, ja niiden pitäisi olla toimintasuunnitelmamme perusta tällä nimenomaisella alueella.

Baldi
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, on tiedossa, että Euroopan unioni on maailman tärkein kehitysavun lahjoittaja. Tarvitaan kuitenkin koordinoitua tukea, jotta kehitysmaiden hallitukset voisivat sisällyttää jo hyväksytyt kansainväliset säännökset omiin kansallisiin lainsäädäntöihinsä. Lisäksi on ratkaisevan tärkeää tukea tässä yhteydessä eurooppalaisia yrityksiä, koska ne tekevät suurimmat investoinnit kehitysmaihin ja niillä on ratkaiseva rooli kestävässä maailmanlaajuisessa sosiaalisessa ja taloudellisessa kehityksessä.
Koska yritykset panostavat suoraan köyhimpien alueiden taloudelliseen kehitysprosessiin, niillä on suuri sosiaalinen vastuu, erityisesti ihmisoikeuksien osalta. Siksi pidän mielenkiintoisena ehdotusta laatia Euroopan menettelymalli, jolla voitaisiin parantaa vapaaehtoisten kansallisten menettelysääntöjen yhdenmukaisuutta kansainvälisten normien pohjalta.
Tällaisen menettelysäännön päätavoitteen täytyisi olla taata vähimmäisnormien soveltaminen ympäristön, terveydentilan, työpaikkojen turvallisuuden, lapsityövoiman kieltämisen, naisten oikeuksien suojelemisen ja tietysti perusihmisoikeuksien kunnioittamisen osalta.
Tällaisen menettelysäännön määräysten on oltava luonteeltaan kehittyviä ja asteittaisia, ja niihin on sisällytettävä myönteisiä kannustimia yrityksille, jotka sitoutuvat noudattamaan uusia määräyksiä.
Sen sijaan en kannata eurooppalaisen seurantafoorumin perustamista, jota jotkin ammattiyhdistykset ovat jo ehdottaneet ja joka harjoittaisi valvontatoimintaa ja arvioisi empiirisesti kanteluja. Paitsi että näin ei voida vakauttaa palkkatyöehtoja kehittyvissä maissa, niin ei myöskään, niin kuin on väitetty, taatusti paranneta työoloja, ja, ennen kaikkea, Euroopan seurantafoorumille ei ole olemassa oikeudellista perustaa.
On kuitenkin myönnettävä, että maailmanlaajuistumisella on ollut kansainväliseen yhteisöön sekä myönteisiä että kielteisiä vaikutuksia. Sosiaalisen tietoisuuden asteittainen laajentuminen, ihmisoikeuksien sekä tavaroiden, henkilöiden, pääoman ja palveluiden vapaan liikkuvuuden kansainvälinen tunnustaminen voitaisiin luetella myönteisiin seikkoihin kuuluvana.
Valitettavasti ympäristöolot ja rikkaiden ja köyhien välinen suuri kuilu asettavat oikeudet toisinaan kyseenalaisiksi.

Mendes Bota (PPE).
Arvoisa puhemies, työhön liittyviä oikeuksia, ihmisoikeuksia, vähemmistöjen ja alkuperäiskansojen oikeuksia, ympäristönsuojelua sekä petosten ja korruption torjuntaa koskevia sääntöjä sisältävistä yleissopimuksista, peruskirjoista ja julistuksista ei ole puutetta.
ILO, YK, OECD, FAO, WHO ja Maailmanpankki luovat riittävät eettiset ja oikeudelliset perusteet lähtökohdaksi kehitysmaissa liiketoimintaa harjoittaville eurooppalaisille yrityksille tarkoitettujen eurooppalaisten menettelysääntöjen luomiselle. Valitettavasti useiden eurooppalaisten ja amerikkalaisten monikansallisten yritysten voitot ovat kyseenalaisia, koska niiden saamiseksi on toimittu yhteistyössä sellaisten diktatuurien kanssa, joissa sortotoimet ja työntekijöiden hyväksikäyttö rikkovat täysin oikeudenmukaisen kilpailun perussääntöjä. Kyseessä on hyökkäys heikossa yhteiskunnallisessa asemassa olevien kansojen oikeuksia vastaan, ja siinä korostuu naisten ja lasten joutuminen todelliseen pakkotyöhön.
Kehitysmaiden hallitukset on saatava soveltamaan normeja, jotka noudattavat työtä koskevia perusperiaatteita ja -oikeuksia. Ongelman ydin on tehokkaiden rangaistusten määrääminen lainrikkojia vastaan. Eräs keino voisi olla käyttää myönteistä syrjintää eli palkita moitteetonta julkista hallintoa toteuttavat maat erityisillä tuilla ja kannustimilla.
On aiheellista tehdä konkreettisia aloitteita. Kannatamme työnantaja- ja ammattijärjestöjen, kansalaisjärjestöjen ja julkisten tahojen edustajista koostuvan eurooppalaisen seurantafoorumin perustamista. Euroopan parlamentti voisi toimia foorumin alkusysäyksen antajana ja katalysaattorina mutta ei yhtään enempää, ettei se ylittäisi toimivaltuuksiaan. Vaikka olemme yhtä mieltä joistakin kollegani Ghunterin näkemyksistä, onnittelemme esittelijää, herra Howittia, hänen esittelemästään mietinnöstä, jossa puetaan sanoiksi se, että oikeudenmukaisen ja solidaarisen kaupan harjoittaminen on aivan erilainen filosofia kuin eläminen maailmassa, joka perustuu voitonjakoon.

Marín
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi lausua kiitokset herra Howittille ja parlamentin jäsenille heidän aloitteellisuudestaan ja toiminnastaan työntekijöiden oikeuksien paremman suojelun hyväksi koko maailmassa, erityisesti niiden kehitysmaiden ihmisten, jotka ovat välittömästi tai välillisesti eurooppalaisten yritysten palveluksessa.
Viime vuosina yleinen mielipide on ollut hyvin tietoinen näistä kysymyksistä ja on otettu useita edistysaskeleita, toisinaan Euroopan parlamentin toiminnan ansiosta. Ajattelen tarkemmin sanoen niitä aloitteita - jotka komissio sittemmin toteutti - jotka koskevat kannustinjärjestelmän sisällyttämistä aina esimerkiksi yleisen tullietuusjärjestelmän osalta niin sanottuihin sosiaali- ja ympäristölausekkeisiin. Tältä osin Euroopan unionissa sekä sen kauppaa koskevissa välineissä ja niiden kehityksessä on todellakin tapahtunut viime vuosina varsin kiinnostavaa edistystä.
Tarkastelkaamme nyt menettelysääntöjen ja sosiaalisin perustein tehtävien merkintöjen kaikkein konkreettisinta puolta. Tältä osin komissio - Euroopan parlamentissa pidettyjen teknisluonteisten kokousten jälkeen, joihin kutsuttiin asiantuntijoita keskustelemaan asiasta - ottaa huomioon tämän välineen vapaaehtoisuuden ja pitää erittäin tärkeänä - vapaaehtoisuuden ohella - erityisesti sellaisten välineiden löytämistä, jolla kannustettaisiin yritysten väliseen yhteistyöhön, jotta sosiaalisen painostuksen ja kannustimien myötä eurooppalaiseen yrityskulttuuriin juurrutettaisiin vähitellen vahva käsitys siitä, että kun yritykset toimivat ulkomailla, niiden on otettava huomioon perusluonteiset työtä koskevat ja sosiaaliset oikeusnormit.
Tältä osin ja tämän myönteisen yleisnäkemyksen puitteissa haluaisin tehdä joitakin erityisiä huomautuksia.
Mitä tulee yritysten, teollisuuden, ammattiyhdistysten ja kansalaisjärjestöjen vapaaehtoisiin aloitteisiin menettelysääntöjen edistämiseksi, komissio on tukenut niitä vuosien ajan edistämällä etupäässä eri työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua. Niinpä Brysselissä järjestettiin helmikuussa 1998 Yhdysvaltain työministeriön kanssa yhteinen konferenssi, jonne kokoontui yrityksiä, ammattiyhdistyksiä ja kansalaisjärjestöjä ja jonka tavoitteena oli nimenomaan arvioida menettelysääntöjen ja sosiaalisten normien mahdollisuuksia ja rajoituksia sekä pohtia, millainen rooli viranomaisilla voisi olla tässä prosessissa. Tätä konferenssia seurasivat marraskuussa pidetty seminaari, jossa käsiteltiin menettelysääntöjen ja sosiaalisin perustein tehtävien merkintöjen valvontaa, sekä vierailu Yhdysvaltoihin joulukuussa 1998.
Ei ole kuitenkaan syytä unohtaa sitä, että menettelysäännöt - ja haluaisin tehdä tämän täsmennyksen komission puolesta - eivät missään tapauksessa voi korvata kansallista ja kansainvälistä työlainsäädäntöä, joka on viime kädessä ainoa keino taata se, että työntekijöiden perusoikeuksia kunnioitetaan yleismaailmallisesti. Mitä siis tarkoitan tällä? Tarkoitan sitä, että on mahdollista saada aikaan kiinnostavat ja myönteiset menettelysäännöt sekä paljon sosiaalista painostusta, mutta sekin on hyvin tärkeää, että kehitystukea saava maa sisällyttää omaan sisäiseen lainsäädäntöönsä työn suojelua koskevat kansainväliset yleissopimukset. Toisin sanoen toiminnan täytyy olla yhteensovitettua, koska kaikki meiltä tukea saavat maat eivät ole sisällyttäneet kansalliseen lainsäädäntöönsä suojelua koskevia tiettyjä perusnormeja.
Mitä tulee yritysten toimintaa maailmanlaajuisella tasolla säätelevän eurooppalaisen kehyksen oikeudelliseen perustaan, komissio pitää kannustavia ja osallistumista korostavia toimia ensisijaisina rankaisevaan lähestymistapaan nähden. Toisin sanoen emme koskaan ole olleet samaa mieltä merkinnöistä. Olemme aina korostaneet myönteistä syrjintää ja kannustimia pikemmin kuin rangaistuksia.
Toisaalta komissio - koko Euroopan unionin tavoin - pitää monenkeskisiä sopimuksia ensisijaisina yksipuolisiin kansainvälisiin määräyksiin nähden. Minun tarvitsee tuskin selittää Helms-Burtonin kiistaa. Euroopan unioni ei puolla tällaisia ekstraterritoriaalisia toimia.
Meidän on siis oltava edes vähäisimmässä määrin johdonmukaisia. Jos olemme vastustaneet Yhdysvaltain kongressin puoltamia ekstraterritoriaalisia määräyksiä, Euroopan unionin on hyvin vaikea ottaa käyttöön ekstraterritoriaalisia lakeja, vaikka niiden taustalla olisivat sellaiset jalot päämäärät kuin sosiaalinen suojelu ja ympäristönsuojelu, joiden arvon toki tunnustan. Meidän on oltava johdonmukaisia, ja näin ollen tällaiset lähestymistavat on otettava esille sisäisellä tasolla nimenomaan vuoropuhelun avulla ja kannustimien avulla.
Mitä tulee mahdollisuuteen perustaa eurooppalainen seurantakeskus, on totta, ettei komissio ottanut sitä esille marraskuussa pidetyn seminaarin johtopäätöksissä. Olemme kuitenkin halukkaita auttamaan asianosaisia työmarkkinaosapuolia kokoontumaan yhteyksien luomiseksi eri aloitteissa, ja komissio on yhtä lailla halukas parantamaan kokemusten vaihtoa, edistämistä ja välittämistä samoin kuin näitä menettelysääntöjä noudattavien yritysten näkyvyyttä. Komissio voi toisin sanoen toimia yhdistävänä tekijänä kaikkien kokemusten, kaikkien menettelysääntöjen ja kunkin yrityksen toiminnan välillä paitsi Euroopassa myös Yhdysvalloissa; koska jotkin yhdysvaltalaiset yritykset ovat jo ottaneet käyttöön eettisiä toimintatapoja ulkomailla toimiessaan. Tältä osin suhtaudumme avoimesti siihen, mitä parlamentti päättää.
Lopuksi komissio on niin ikään halukas, mikäli työmarkkinaosapuolet niin haluavat, luomaan verkoston, jonka ansiosta voitaisiin käsitellä menettelysääntöjen sisältöä ja erilaisten osa-alueiden yhdistämistä sekä myös riippumatonta valvontaa koskevaa arkaluonteista kysymystä. Tämä on hyvin arkaluonteinen kysymys, koska jos me perustamme valvontajärjestelmän, valvonnan on oltava hyvin puolueetonta, hyvin neutraalia, hyvin kliinistä, jotta estetään luonnollisestikin se, että tilanteita alettaisiin arvioida taloudellisten intressien, yrityksen intressien tai puhtaasti poliittisten intressien mukaisesti.
Joka tapauksessa, kuten olemme jo todenneet, Euroopan tekstiili-, vaatetus- ja nahkateollisuuden ammattiliitot ovat pyytäneet tukea. Komission vastaus on periaatteessa sellainen, että se aikoo työskennellä tekstiili-, vaatetus- ja nahkateollisuuden ammattiliittojen kanssa tarjotakseen niille sellaisia rahoitusmekanismeja, että ne voisivat muodostaa omat verkostonsa.
Niiden määrärahojen osalta, joista te kysyitte, meillä on käytettävissämme budjettikohta B7-6000, jonka puitteissa voidaan yhteisrahoittaa suuria määriä kansalaisjärjestöjä tällaisen tietoisuuden lisäämiseksi. Joka tapauksessa toimimme jo tämän asian hyväksi, ja toivon, että näin voitaisiin tehdä jatkossakin. Viime vuonna myönnettiin rahoitusta etenkin niille kansalaisjärjestöille, jotka työskentelivät - teille varmaankin käsitteenä tutun - "oikeudenmukaisen kaupan" puolesta. Käytännöllisesti katsoen kaikissa Euroopan supermarketeissa toteutettiin " oikeudenmukaisen kaupan" kampanja, jonka yhteydessä myytiin tällaisen kaupan tuotteita, joista sai hyvityksen kassalla maksettaessa. Tällaisia tietoisuuden lisäämistä edistäviä toimia voidaan toteuttaa jatkossakin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Marín.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.
Päivä päättyi hiukan rauhallisemmin kuin se alkoi!
Istunto päättyi klo 20.50.

