Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Pex
Arvoisa puhemies, sallinette minun esittää pöytäkirjaa koskevan kysymyksen puhemiehistölle. Teidän johtaessanne hyvin puhetta, mietinnöstäni äänestettiin eilen ja kiitän parlamentin jäseniä niistä 225 äänestä, joista 168 oli mietintöni puolesta. Aamun istunnossa näitte, että kun äänestettiin, paikalla oli yli 400 tämän istunnon osanottajaa. Muistan, että olen usein äänestänyt klo 13.30, joskus myös klo 13.45. Eilen huomautettiin ennen äänestyksen alkua, että äänestys lopetettaisiin klo 13.15. Nyt haluaisin mielelläni kuulla puhemiehistöltä, onko sen tarkoituksena ottaa käyttöön vaihtelevat äänestysajat. Yhdellä kerralla äänestämme klo 13.00: een asti ja toisella kerralla klo 13.15: een tai 13.30: een asti. Tässä on tiettyä mielivaltaisuutta. Tunnen joutuneeni kärsimään siitä, että äänestys lopetetaan klo 13.15. Haluaisin pyytää puhemiehistöä tekemään konkreettisen esityksen pysyvien äänestysaikojen käyttöönotosta, jotta tällaisilta tilanteilta vältyttäisiin.

Puhemies
Äänestysaikana meillä on kiinteät äänestysajat, mutta äänestettäviä asioita ei ole määrätty: käsittelemme äänestysajan kuluessa niin monta kohtaa kuin suinkin ehdimme, mutta jos aika loppuu kesken, mietinnöt, joista emme ehdi äänestää, siirtyvät seuraavaan äänestykseen.

Fontaine
Arvoisa puhemies, haluaisin vain tehdä täsmennyksen, jota herra Pex ei ehkä huomannut. Olemme voineet lukea esityslistalta jo jonkin aikaa: "Torstai-iltana, klo 17.30, äänestys kiireellisistä asioista ja mahdollisesti jatkoa aamupäivän äänestyksille." Ymmärrän, hyvä kollega, että ette ehkä huomannut tätä, mutta se on mielestäni hyvin tärkeää ja työmme on vastedeskin järjestettävä tämän mukaisesti.
Torstaiaamun istunnon puhemies, joka saattoi teoriassa lopettaa työt tasan klo 13.00, mutta joka parlamentin tietynlaisen joustavuuden ansiosta saattoi jatkaa niitä aina klo 13.15: een asti, toivoi kaikesta sydämestään, että Pexin mietinnöstä voitaisiin äänestää. Niin ei käynyt. Mutta jokainen tiesi, että jos siitä ei ollut ehditty äänestää ennen klo 13.15: a, siitä äänestettäisiin saman päivän iltana.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, minulla ei ole mitään huomautettavaa pöytäkirjasta, mutta haluaisin pyytää teitä kiinnittämään huomiota erääseen asiaan, enkä ainoastaan teitä, vaan myös kollegoitani, sillä meillä on tänään keskuudessamme eräs, joka on saavuttanut todellisen juhlavuoden. Hän on rouva Ursula Schleicher, joka johtaa täällä usein puhetta perjantaisin. Herra puhemies, olisi ehkä hyvä, jos me antaisimme lämpimät suosionosoitukset tälle miellyttävälle ja asiantuntevalle kollegalle ja saattelisimme hänet niiden myötä siihen juhlavuoteen.

Puhemies
Kiitos, rouva Oomen-Ruijten. Parhaat onnitteluni, rouva Schleicher.

Äänestys
Graefe zu Baringdorf
Tarkistus 1, jonka maataloutta käsittelevä valiokunta hyväksyi ja esitti sekä herra Fantuzzin tarkistus 5 ovat ristiriidassa keskenään, niitä ei voi yhdistää. Pidän parempana tarkistusta 1, jonka maataloutta sekä maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta hyväksyi. Komissio on antanut ymmärtää, että se pystyisi kyllä hyväksymään molemmat tarkistukset, jos olen ymmärtänyt oikein, mutta että tarkistukset eivät ole yhdistettävissä eivätkä myöskään täydennettävissä. Meidän on siis tehtävä päätös, ja kannatan tarkistusta 1.
Tarkistuksia koskevan äänestyksen jälkeen

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, ennen lainsäädäntöpäätöslauselmaa koskevaa äänestystä haluaisin varmistaa vielä kerran, että muutokset, jotka komissio on tehnyt tarkistuksista 2 ja 3, eivät koske tarkistuksissa esitetyn asian sisältöä, vaan että ne koskevat tarkistusten muokkausta - jolloin tarkistus on lisäys olemassa olevaan oikeustekstiin - eli että nämä muutokset ovat yhdenmukaisia sen kanssa, mistä äänestämme täällä, jotta meillä on sitten parlamentin ja komission yhteinen kanta. Jos nyökkäätte nyt, voimme äänestää!
(Naurua )

Puhemies
Komissio on antanut hyväksyntänsä.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.) Graefe zu Baringdorfin laatima maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0129/98) komission kertomuksesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille 20 päivänä kesäkuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N: o 1467/94, täytäntöönpanosta (KOM(97)0327 - C4-0492/97))
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Van Dam
Arvoisa puhemies, komissio haluaa laajentaa kilpailusäännöt koskemaan kansainvälisiä lentoyhteyksiä. Mikäli neuvosto päättää niin, komissio saa yksinään toimivallan päättää eurooppalaisten ja Euroopan ulkopuolisten lentoyhtiöiden välisistä yhteistyösopimuksista. Nyt komissio jakaa tämän toimivallan jäsenvaltioiden kanssa. Nykyinen tilanne saa komission mukaan aikaan oikeusturvan puutteen lentoyhtiöissä.
Ilmailua koskevien kilpailusääntöjen tarkoituksena on estää se, että lentoyhtiöiden välistä kilpailua rajoitetaan luvattomasti vapautetuilla yhtenäismarkkinoilla. Niinpä esimerkiksi Euroopan unionin markkinoilla ei ole sallittua tehdä tariffisopimuksia.
Maailmanlaajuisesti ei myöskään voida puhua vapautetuista markkinoista, päinvastoin. Kansainvälinen lentoliikenne perustuu yksityiskohtaisiin kahdenvälisiin sopimuksiin. Sellaisilla markkinoilla ei voi olla puhettakaan kilpailusääntöjen soveltamisesta. Lisäksi ilmailuala on kahdenvälisissä neuvotteluissa usein vain yksi osa kokonaisuutta. Yleensä solmitaan pakettisopimuksia.
Mielestäni vallitseva tilanne, jossa komissio ja jäsenvaltiot ovat toimivaltaisia, on suositeltava. Jäsenvaltiot säilyttävät näin tiettyjen rajojen puitteissa toimivaltansa solmia ilmailusopimuksia kolmansien maiden kanssa. Komissio voi perustamissopimuksen 89 artiklan pohjalta, neuvoteltuaan kyseisen jäsenvaltion kanssa, puuttua asiaan, mikäli sopimus rajoittaa kilpailua liiaksi.
Lentoyhtiöiden oikeusturvan puutetta voidaan myös huomattavasti parantaa, mikäli jäsenvaltio ja komissio tekevät parempaa yhteistyötä. Myönnän, että tämä yhteistyö ei nyt toimi hyvin. Mutta se johtuu siitä, että sekä komissio että jäsenvaltiot ovat määrittelemässä toimivaltaansa lentoyhtiöiden liittoutumien luomassa uudessa tilanteessa. Odotan, että komission ja jäsenvaltioiden välinen yhteistyö sujuu tulevaisuudessa paremmin. Siitä syystä äänestin komission ehdotusta vastaan.

Donnay
Tiedätte, miten tärkeänä pidämme toissijaisuusperiaatetta, joka jättää valtioiden huoleksi hoitaa itse niitä koskevat asiat, sikäli kuin niiden toiminta on tehokkaampaa kuin Euroopan toimielinten väliintulo.
Mielestäni, ja tässä hengessä, kysymys jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisistä sopimuksista lentoliikenteen alalla ei edellytä komissiolle myönnetyn toimivallan liian suurta laajentamista.
Komissio haluaisi kuitenkin näillä kahdella asetusehdotuksella lisää toimivaltaa voidakseen soveltaa yhteisön kilpailusääntöjä yhteisön ja kolmansien maiden väliseen lentoliikenteeseen.
Muistutan, että komissiolla ei nykyisellään ole neuvoston antamaa mandaattia muuhun kuin sellaisten asiakirjojen käsittelemiseen, jotka liittyvät Euroopan talousalueen sisäiseen lentoliikenteeseen.
Jos komission ehdotukset hyväksyttäisiin sellaisinaan, se vahvistaisi komission valtaa jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisissä suhteissa.
Hyvät kollegani, olen omasta puolestani sitä mieltä, että tällainen komission toimivallan laajentaminen olisi vähintäänkin hätiköityä. Tällä hetkellä ei nimittäin ole yhteistä ulkopolitiikkaa lentoliikenteen alalla. Lisäksi keskustelu varsinaisesta asiasta ei ole johtanut kuin rajalliseen neuvotteluvaltuuksien määrään.
Lisäisin sitä paitsi, että mitään sopimusta ei ole tehty sellaisen maan kanssa, joka ei kuulu Euroopan talousalueeseen.
Lopuksi sanoisin, että olisi valitettavaa, jos komissio pyrkisi näiden asetusehdotusten avulla laajentamaan toimivaltaansa tavalla, jonka määrittelisin "epäsuoraksi" , jotta se voisi puuttua asiaan alalla, joka kuuluu tällä hetkellä valtioiden toimivaltaan, paitsi niissä tapauksissa, joissa komissiolla on neuvotteluvaltuudet.
Niinpä olisi mielestäni sopivampaa näin alkuun rajoittaa komission toimivallan laajentaminen vain niihin maihin, joiden osalta neuvosto on antanut komissiolle neuvotteluvaltuudet.
Graefe zu Baringdorfin mietintö (A4-0128/98)
Souchet
Meille käsiteltäväksi annetun komission ehdotuksen avulla on mahdollista yksinkertaistaa kannan kartuttamiseen tarkoitettujen perussiementen varmentamismenettelyä. Kaavailluissa menettelyissä lisätään siemenalan yritysten osallistumista tarkistusmenettelyyn. Siementen varmentamisesta vastaavien viranomaisten suorittamat viralliset tarkastukset korvataan osittain tarkastuksilla, joista siementen tuottajat kantavat itse vastuuta.
Emme voi olla kuin tyytyväisiä tähän itse yksinkertaistamisen periaatteeseen. On kuitenkin tarpeen tarkistaa tämän itsesääntelyn moitteetonta soveltamista, jotta vältettäisiin mahdollinen eri jäsenvaltioiden tuottajien välinen syrjintä. On siis välttämätöntä määrätä, että tämän itsesääntelyn täytäntöönpanon valvonnasta vastuussa olevat maanviljelijät soveltaisivat yhdenmukaista menettelyä kaikissa jäsenvaltioissa. Lisäksi on tarpeen määrätä vakavista rangaistuksista niissä tapauksissa, joissa vilppiä tai manipulointia havaittaisiin. On pidettävä samanaikaisesti huolta siitä, että taataan valvojien henkilökohtaisen vastuun vahvistaminen, ja siitä, että vältetään sitä, että yritykset tai itse maanviljelijät kohdistaisivat heihin liiallisia paineita.
Ryhmämme kannattaa kaikkia ehdotettuja tarkistuksia ja erityisesti sitä, jossa määrätään valanvannoneita teknikoita valvomaan tarkastamista. Valanvannoneiden teknikoiden tekemä itsesääntelyn valvominen on nimittäin tarpeen, koska maataloustuotteet ovat kausiluonteisia ja koska itsesääntelyssä on käytettävä väliaikaista työvoimaa. Se on todellisuudessa ainoa tapa vahvistaa henkilökohtaista vastuuta niissä tapauksissa, joissa esiintyy vilppiä tai manipulointia valvonnassa.
Haluaisin myös osoittaa erään ristiriidan. Nimittäin sen jälkeen, kun parlamentti hyväksyi Rothleyn bioteknologian keksintöjen oikeudellista suojaa käsitelleen mietinnön yhteydessä siementen patentoitavuusperiaatteen ja rajoitti samanaikaisesti "maanviljelijän etuoikeutta" , sen on tänään äänestettävä mietinnöstä, joka koskee maatalouden geneettisten voimavarojen säilyttämisen, kuvauksen, keräämisen ja käytön edistämistä yhteisön tasolla. Tänään tarkastelemamme mietinnön tavoitteena on geneettisten voimavarojen suojelukeskusten edistäminen ja tiedottamisen helpottaminen Euroopan tasolla. Eikö näin päinvastoin estetä tai vähennetä maatiloilla käytettävien siementen tuotantoa ja toisaalta rahoittamalla ja edistämällä geneettisten voimavarojen suojelukeskuksia ainoastaan hyödytetä monikansallisia siemenyhtiöitä?

Maksukorttirikollisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Schmidin laatima kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietintö (A4-0164/98) neuvoston unionisopimuksen K.3 artiklan nojalla hyväksymästä ehdotuksesta yhteiseksi toiminnaksi maksukorttirikollisuutta koskevien tietojen tehokkaammasta vaihdosta rikosten tutkinnassa jäsenvaltioiden lain noudattamista valvovien viranomaisten ja maksukorttitoimialan välillä (5683/98 - C4-0136/98-98/0906 (CNS)).

Schmid
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, rikollisuuden pelko on nykyään työttömyyden ohella useiden ihmisten suurimpia huolenaiheita. Sen yhteydessä järjestäytynyt rikollisuus ymmärretään entistä enemmän ongelmaksi. Hyvin laajalle on tosin levinnyt hieman väärä käsitys siitä, että järjestäytynyttä rikollisuutta esiintyisi pääasiallisesti huomattavaa pääomarikollisuutta. Yhtä laajalle on levinnyt virheellinen käsitys siitä, että järjestäytynyttä rikollisuutta harjoittaisivat pääasiallisesti järjestöt, jotka eivät ole alunperin kanssamme samaa kansallisuutta, vaan jotka ovat peräisin ulkomailta. Kumpikin käsitys on väärä!
Järjestäytynyt rikollisuus ei ole pohjimmiltaan mitään muuta kuin järjestelmällisesti järjestettyä, myös pienten rikosten uusimista voiton hankkimiseksi. Useimmat ajattelevat tässä huumekauppaa. Huumekauppa kuuluu varmastikin siihen, mutta se on vain osa sitä, mistä on kyse. Siihen kuuluu esimerkiksi myös luottokorttien järjestelmällinen varastaminen tai niiden järjestelmällinen väärentäminen. Haluan selventää tätä esimerkillä. Kun joku tekee taskuvarkauden, esimerkiksi Brysselissä, siinä voi osaltaan olla kyse siitä, että esimerkiksi huumausaineista riippuvainen henkilö hankkii itselleen rahaa huumeiden ostoa varten. Siinä voi olla myös kyse siitä, että taskuvarkauteen erikoistuneet henkilöt, jotka lennätetään tähän kaupunkiin, työskentelevät siellä järjestelmällisesti yhden päivän ajan. Yöllä he istuvat jälleen lentokoneessa matkalla toiselle mantereelle. Varastetut kortit lennätetään puolestaan jonnekin Aasiaan. Niillä ostetaan siellä tavaraa, varastetuilla tavaroilla kauppaa käyvät järjestöt muuttavat tavarat jälleen rahaksi. Tällöin meillä on järjestäytynyttä rikollisuutta.
Sitä meillä on nyt yhä enemmän luottokorttien alueella. Poliisiviranomaisten mukaan vahingot ovat noin miljardi Yhdysvaltain dollaria vuosittain. Se on paljon rahaa! Käytössä olevat tekniikat yltävät väärinkäytöstä - jolloin väärennetään allekirjoituksia - ja luottokorttien tietojen muuttamisesta aina koko kortin väärentämiseen.
Nämä miljardi Yhdysvaltain dollaria, joista puhuin, ohjataan jälleen takaisin rikolliseen rahavirtaan, ja rahanpesutoimien jälkeen ne päätyvät aikanaan oletetusti hyvin vakaviin yrityksiin.
Nyt Ison-Britannian hallitus on tehdyt ehdotuksen yhteiseksi toiminnaksi, jotta poliisin työtä pystyttäisiin helpottamaan tällä alalla. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on, että luottokorttirikollisuuteen liittyviä tietoja, esimerkiksi uusiin toimintatapoihin ja vastaaviin liittyviä tietoja, voidaan vaihtaa nopeammin. Tarkoituksena ei ole ainoastaan nopeuttaa tiedonvaihtoa poliisiviranomaisten kesken, vaan tiedonvaihtoa halutaan parantaa myös luottokorttitoimialan ja poliisin välillä. Kumpikin on oikea lähtökohta. Valiokuntamme on siksi puhunut tämän toiminnan puolesta. Sanomme kuitenkin samanaikaisesti, ettei ole juurikaan järkeä rakentaa jokaista järjestäytyneen rikollisuuden alan rikostyyppiä varten omaa tiedotusjärjestelmää. Olisi järkevämpää - kollega Schulz syventyy asiaan myöhemmin - saada myös Europol käsittelemään nopeasti tätä aihetta sen sijaan, että perustaisimme lisää samanlaisia rakenteita. Se luo vain hämmennystä.
Toiseksi: se mitä ehdotettiin, on hyvä, mutta se ei riitä. Jotta voimme torjua luottokorttirikollisuutta tehokkaasti, tarvitsemme vähintään kaksi lisätoimea. Ensinnäkin tarvitsemme luottokorttien turvamerkintöjen yhtenäistämistä. Useimmat teistä eivät ehkä tiedä, että jokaisella luottokortilla on omat turvamerkinnät, joiden perusteella voi päätellä, onko kyseessä väärennös vai ei. Ne ovat osittain näkymättömissä, toisinaan ne voi havaita ultraviolettivalossa; ne ovat osittain ainoastaan ammattilaisten tiedossa. Siihen liittyy se ongelma, että jokainen luottokorttijärjestö, joka laskee liikkeelle kortin, käyttää eri merkintöjä. Se tarkoittaa sitä, että niiden, joiden liikkeissä voi käyttää luottokorttia, täytyisi opetella 8, 10 tai jopa useampikin eri turvamerkintä, eikä sitä tee kukaan. Tarvitsemme yhtenäistämistä aivan kuten seteleissä, joissa on kaksi tai kolme merkintää, jotka jokainen kassahenkilö tuntee. Siihen tarvitsemme ainakin Euroopan unionissa komission ehdotuksia, sitä on säänneltävä laillisesti.
Usein uskotaan myös, että luottokorttitoimialalla ryhdytään kaikkiin mahdollisiin toimiin luottokorttien väärinkäytön estämiseksi. Todellisuudessa tehdään kumminkin kustannus-hyöty-laskelma, joka on samanlainen kuin se, jonka ehkä itse teette miettiessänne, kannattaisiko ottaa vakuutus vai hyväksyä sittenkin vahingon mahdollisuus kaupanpäällisiksi, koska se on pitkällä aikavälillä halvempaa kuin maksaa vakuutuksesta. Samalla tavoin toimivat luottokorttiyhtiötkin. Sen vuoksi meillä ei ole tähän päivään mennessä niin turvallista, kuin oikeastaan voisi olla, nimittäin, että ei makseta allekirjoituksella, vaan menettely on sama kuin raha-automaateissa: näissä muovikorteissa on siru ja allekirjoitus tehdään neljän numeron perusteella, jotka ainoastaan allekirjoittaja itse tuntee, eli käytössämme ei siis ole sirua eikä PIN-koodia.
Tämä edellyttää kuitenkin sitä, että ravintoloissa ja liikkeissä on laitteita, joihin voi syöttää koodin. Ranskassa se on ollut jo aikoja sitten tapana Carte bleue -kortin käytössä, muissa maissa ei. Ranskassa siihen ei myöskään ole ryhdytty turvallisuussyistä, vaan rahallisen voiton vuoksi. Se on kuitenkin samantekevää, tulos on tärkeä. Luottokorttitoimialalla sitä vastustetaan osaksi väittämällä, ettei sellaisen laitteen ostamiseen löydetä rahaa mistään. Luottokorttien tuleva levittäminen häiriintyisi, jos sellainen otettaisiin markkinoille.
Mahdollisimman parhaat turvanormit eivät ole siis automaattisesti teollisuuden etujen mukaista. Yhteiskunnalle niistä on kumminkin etua. On omien etujemme mukaista, että järjestäytynyttä rikollisuutta torjutaan siellä, missä se on mahdollista, sillä se on loppujen lopuksi vaaraksi yhteiskunnalle. Myös sen vuoksi tarvitsemme alalla lakiin perustuvia ehdotuksia.
Lopuksi sanon vielä kerran: se mitä Ison-Britannian hallitus on ehdottanut, on askel oikeaan suuntaan, mutta se ei riitä, ja komission tehtävänä on toteuttaa käytännössä jatkossakin esittämämme vaatimukset.

Schulz
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, onnittelen kollega Schmidiä nimenomaisesti tämän mietinnön esittelyn johdosta. Hänen asian käsittelynsä osoittaa, että olemme tekemisissä aiheen perinpohjaisen asiantuntijan kanssa. Saanen sanoa leikkimielisesti puheeni alkuun, että Gerhard Schmidin mietinnöstä pidetyn oppitunnin jälkeen voisin siirtyä ongelmitta toisiin hommiin, toisin kuin jatkaa edelleen Euroopan parlamentin jäsenenä, koska jos se ei olisi laitonta, sillä voisi ansaita suuren summan rahaa!
Herra Schmid on eritellyt hyvin tarkasti tämän lajin rikollisuuden teknisiä edellytyksiä. Hänen mietinnössään viitataan hyvin olennaiseen vaaraan, nimittäin siihen, että teknologisen edistyksen vuoksi, juuri käteisrahan korvaavan maksuliikenteen alalla, kaikkialla, jossa sillä saavutetaan näennäistä yksinkertaistumista, syntyy samanaikaisesti uusia väärinkäytön vaaroja, jollei määritellä selvästi, minkä rajojen sisällä kehitetään verrattavissa olevia normeja, joiden avulla sekä käyttäjät että teknisten edellytysten valmistajat voivat valvoa näiden uusien tekniikkojen käyttöä. Siten herra Schmid sai kiinnittämään huomiota oleelliseen näkökohtaan.
Luottokorttitoimialan etu - Ranskan esimerkin avulla esitettynä - on siinä, että kulutus yksinkertaistetaan luottokorteilla ja että mahdollisimman monelle ihmiselle - se juuri on luottokorttien tarkoitus - annetaan mahdollisuus kuluttaa yhä helpommin aina vain kansainvälisemmillä markkinoilla ja että heitä houkutellaan kuluttamaan juuri tämän avulla. Silloin on kuitenkin eniten hyötyvän osapuolen huolehdittava siitä, että kuluttajia suojellaan riittävästi. Herra Schmid esitti klassisen esimerkin avulla, miten yhtäältä yhden jäsenvaltion voittojen keruu sisämarkkinoilta auttaa itse jäsenvaltiota ja siellä olevia kuluttajia, mutta miten se toisaalta kuitenkin rikkoo yhteisömme kilpailusääntöjä. Siitä voi nähdä, että uuden integroituneen talouden kehitys Euroopan unionissa tuo mukanaan monia vaaroja.
Yksi näistä vaaroista, joihin haluan syventyä, on se, että emme ole vielä rakentaneet Euroopan unionissa yhtenäistä turvajärjestelmää. Jos tietojenkeruusta, jota tarvitaan verrattavissa olevien turvanormien luomiseksi, täytyy jälleen luoda uusi oma järjestelmänsä, silloin se on jo ties kuinka mones järjestelmä, jonka me rakennamme EU: ssa. Järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan ei ole ainoastaan rakennettu luottokorttialan turvajärjestelmää, vaan on olemassa esimerkiksi myös Schengenin tietojärjestelmä tai tulleja koskeva tietojärjestelmä. Sitten on vielä eurooppalainen tietojärjestelmä, johon on koottu muiden järjestelmien tietoja.
On siis - tätä arvosteltiin jo useasti kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnassa - se vaara, että rakennetaan useita eri järjestelmiä, jotka sisältävät silti osittain samoja tietoja. Siinä tapauksessa olisi paljon järkevämpää, että välittäisimme väärinkäytön eston suojaamiseksi tarkoitettujen toimintasuunnitelmien kehittämisen ja niiden suojaamisen toimielimelle, jonka toimivaltaan se oikeastaan kuuluu, nimittäin Europolille. Jos Europolista halutaan todellakin rakentaa tietojenkeruusta vastaava toimielin tai Euroopan unionin järjestö, jonka tehtävänä on tietojen vaihto ja tietosuojan koskemattomuuden valvominen tietojen vaihdossa, on järjetöntä, jos Europol ei käsittele nimenomaisesti luottokorttipetoksia, kasvavaa alaa järjestäytyneen rikollisuuden parissa. Niin ollen vaadin seuraavaa olennaisena lisänä siihen, mitä kollega Schmid on sanonut: sen sijaan, että Europolia ylikuormitettaisiiin usein poliittisesti teemakentillä - esimerkiksi ydinaseiden salakuljetuksella - joiden kanssa sillä ei oikeastaan ole mitään tekemistä, koska se on oletettua vähäisempää, olisi parempi, että tälle toimielimelle annettaisiin esimerkiksi oikeudet herra Schmidin esittelemällä alalla.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin kiittää herra Schmidiä erittäin sydämellisesti erinomaisesta mietinnöstä. Se ei oikeastaan ole mikään ihme, sillä hänhän on kotoisin Baijerista, ja sieltähän tulee aina varsin hyviä asioita.
Mietintö tekee jälleen kerran maailmanlaajuisen järjestäytyneen rikollisuuden ongelmakentän ilmeiseksi erityisellä alalla. Tällä on yksi ratkaiseva etu. Aikana, jolloin tieto on todellakin kasvanut räjähdysmäisesti, jolloin uusia tekniikkoja keksitään käytännöllisesti katsoen päivittäin, on vieläkin hallituksia, jotka ovat aina myöhässä tapauksissa kuten Krähwinklerin kansalliskaartin tapauksessa. Toimintaan herätään vasta, kun asioista on jo ajat sitten sovittu. On toimittava ennen kuin on liian myöhäistä. Oikeastaan juuri se on ongelma, ja on hyvä, että tästä huomautetaan juuri alalla, joka koskettaa kansalaisia suoraan, nimittäin luottokorttien alalla.
Meillä on tänään aivan uusi ulottuvuus, maailmanlaajuisen järjestäytyneen rikollisuuden torjunta, jonka tiellä ovat kuitenkin poliittiset ehdot. Ennen toista maailmansotaa oli ehkä 20 valtiota, joilla oli todellakin jotain merkitystä.
Nykyään meillä on yksistään Yhdistyneissä kansakunnissa 190 valtiota. Monet meistä - tiedän sen, olin aikaisemmin kehitysja yhteistyövaliokunnassa - eivät edes tiedä niiden nimiä. Kansainvälinen rikollisuus ja tietyt vaaralliset uskonlahkot ovat ottaneet nämä valtiot tähtäimeensä, ovat ostaneet ne, ja siten kansainvälisissä suhteissa syntyy kokonaisuudessaan uusi tilanne.
Sitä paitsi olemme joutuneet tekemisiin suuren kansainvälisen spekulatiivisten pääomaliikkeiden ongelman kanssa. Maailmanpankin tekemän kertomuksen mukaan näillä ryhmillä on käytettävissään summa, joka on 800 miljardista triljoonaan Yhdysvaltain dollaria. Jos uskoo uutisiin, on niiden mukaan piakkoin edessä suuri kansainvälinen kriisi kuten vuonna 1992. Siksi meidän on toimittava sankoin joukoin. Nyt on kyse turvallisuuden luomisesta luottokorttien alalla.
Meidän ei kuitenkaan pitäisi pysähtyä siihen, meidän pitäisi marssia eteenpäin, sillä vastassamme on vielä suurempia vaaroja. Tulossa on hyvin suuri kansainvälinen kamppailu kansainvälisiä voimia vastaan, jotka ovat järjestäytyneet rikollisesti ja jotka eivät pitäydy missään laeissa, sillä ne ovat aina vain nopeampia kuin ne, jotka noudattavat lakeja. Kiitän herra Schmidiä siitä, että hän huomautti tästä.
(Suosionosoituksia)
Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, työskenneltyämme Brysselin rikollisuuden parissa " sign against crime" -hankkeessa olemme päässeet tänään kohtaan " vote against crime" . Haluamme tukea herra Schmidin mietintöä täysin. Uskon, että on kiireellisen välttämätöntä toimia johdonmukaisesti järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan. Meidänhän olisi pitänyt käydä tällä viikolla täällä keskustelu, jota kuitenkin lykättiin erään toisen aiheen kiireellisyyden vuoksi. Luotan siihen, että pystymme käymään tämän keskustelun neuvoston ja komission kanssa seuraavassa Strasbourgin istunnossa.
Kuulimme Saksasta, että sinne oli kuljetettu Romaniasta lapsiryhmiä, joiden tehtävänä oli tehdä taskuvarkauksia. Jos he eivät olleet tehneet iltaan mennessä tiettyä määrää taskuvarkauksia, heidän huuliaan poltettiin savukkeilla tai heidän jalkojaan viilleltiin partaterillä. Tässä vaiheessa syylliset saatiin kiinni. Näemme, että kaupunkeihimme kohdistuu aivan uusia vaaroja rikollisuuden alueella. Näiden taskuvarkauksien yhteydessä varastetaan luonnollisesti luottokorttejakin, joilla tehdään sitten petoksia, joissa hävitään suuria summia, mitä emme voi hyväksyä alkuunkaan.
Tästä syystä olen tehnyt ehdotuksenikin siitä, että - ja kun liikkuu paljon, voi nähdä tämän esimerkiksi ASEAN-maissa - luottokortteihin laitetaan automaattisesti luottokortin haltijan valokuva niin kuin on laitettu Saksan valtionrautateiden henkilöllisyyskorttiinikin, josta näkee heti, onko korttia kädessään pitävä henkilö todellakin kortin haltija. Sitä paitsi näihin kortteihin pitäisi lopulta lisätä sormenjälkikin, että siihen koulutetut henkilöt voivat päätellä allekirjoituksen ohella hyvin pian, esittääkö kortin sen laillinen haltija.

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat kansanedustajat, komissio on iloinen tästä Schmidin mietinnöstä tänään käytävästä keskustelusta kahdesta syystä. Ensiksi on tärkeää, että Euroopan parlamentti voi ottaa kantaa oikeus- ja sisäasioiden yhteistyötä koskeviin kysymyksiin jo ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa.
Toiseksi, Schmidin mietintö ja sen sisältämät tarkistukset antavat niiden laadun vuoksi neuvostolle aihetta huolelliseen tarkasteluun. Lyhyesti sanottuna, komissio on tyytyväinen tähän ehdotukseen yhteiseksi toiminnaksi. Sitä olisi pidettävä käytännöllisenä välineenä, joka helpottaa kaikkien niiden työtä, jotka tutkivat jäsenvaltioissa maksukorttipetoksiin liittyviä toimia ja joka helpottaa heidän työtään kunnioittamalla samalla yksityisyyttä ja ihmisoikeuksia.
Olemme erittäin mielissämme siitä, että tämä aloite pohjautuu hankkeeseen, jota rahoitettiin Euroopan unionin varoilla, tarkemmin sanottuna varoilla, jotka parlamentti ja neuvosto myönsivät oikeus- ja sisäasioihin liittyvien aloitteiden tukemiseen. Tämän lisäksi haluaisin huomauttaa seuraavaa: tätä aloitetta on pidettävä konkreettisena toimena Euroopan unionin järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevan toimintasuunnitelman soveltamiseksi, jota tämä parlamentti on käsitellyt täällä hyvin usein. Komissio päättää parhaillaan harkinnoistaan, jotka koskevat sille toimintasuunnitelman puitteissa annettua tehtävää, toimintaehdotuksien tekemistä petosta ja kaikenlaisten maksuvälineiden, siis mukaan lukien luottokorttien, väärentämistä vastaan ja samalla sitä, että tutkitaan muun muassa rikosten yhtenäisen tunnusmerkistön käyttöönottoa tietyille rikollisille teoille.
Nämä kaikki aloitteet, joihin on luettava myös tänä vuonna oletetusti voimaanastuva Europol-yleissopimus ja joiden avulla Europolista voi tulla vihdoinkin täysin toimintakykyinen, osoittavat, että Euroopan unioni haluaa toimia päättäväisesti rikollista vehkeilyä vastaan Euroopan unionin alueella.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Gahrton, Holm ja Schörling
Olemme tietenkin sitä mieltä, että on tärkeää toimia maksukorttitoimialaan liittyvää rikollisuutta vastaan. Direktiivin perusteluista käy selvästi ilmi, että ehdotus kohdistetaan muun muassa alueille, jotka koskevat maksukorttien valmistusta, korttien jakelua, korttien sisältämien koodien teknisiä lukulaitteita ja muiden maksukortteihin liittyvien palveluiden tuotantoa; kaikki alueet ovat tärkeitä.
Ihmettelemme kuitenkin, onko tämä erityisesti EU: hun liittyvä ongelma. Mielestämme ei ole. Tässä mainitut toimet ovat kaikki kansainvälisiä. Maksukortteja ei taatusti käytetä vain EU-maissa.
Tämän vuoksi olemme sitä mieltä, ettei näitä kysymyksiä pidä määrätä Europolille, vaan ne kuuluvat sen sijaan Interpolille, kansainväliselle valtioiden väliselle poliisiyhteistyölle. Maksukorttipetokset ovat kansainvälisiä ja kuuluvat sen vuoksi Interpolin tehtäviin. Olemme sen vuoksi äänestäneet lainsäädäntöpäätöslauselmaa vastaan.

Antibioottien käyttö eläinten ravinnossa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavien jäsenten komissiolle esittämistä suullisista kysymyksistä:
Olsson ELDR-ryhmän puolesta (B4-0286/98-0-0075/98) asetuksesta antibioottien käytöstä eläinten ravinnossa; -Aelvoet, Roth, Schörling, Gahrton, Hautala, Graefe zu Baringdorf, Lindholm, Holm, Lannoye ja Tamino V-ryhmän puolesta (B4-0287/98-0-0082/98) antibioottien käytöstä rehuissa; -Barthet-Mayer ja Vandemeulebroucke ARE-ryhmän puolesta B4-0289/98-0-0084/98) antibiooteista eläinten ruokinnassa; -Cabrol, Pasty, Azzolini ja Santini UPE-ryhmän puolesta (B4-0388/98 - O-0098/98) antibioottien käytöstä eläinten hoidossa; -Sonneveld, Goepel, Böge, Funk ja Schierhuber PPE-ryhmän puolesta (B4-0463/98 - O-0102/98) määräyksistä antibioottien käytöstä eläinten rehuissa; -Souchet IEDN-ryhmän puolesta (B4-0468/98 - O-0113/98) antibioottien käyttöä eläinten ruokinnassa koskevasta lainsäädännöstä; -Roth-Behrendt, Fantuzzi, Iversen ja Hulthén PSE-ryhmän puolesta (B4-0470/98 - O-0115/98) antibioottien käytöstä eläinrehuissa.
Olsson
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tiedämme, että antibiooteille vastustuskykyisiin bakteereihin liittyvä ongelma kasvaa koko ajan. Siitä koituu ongelmia ihmisten sairauksien hoidossa, erityisesti sellaisissa tapauksissa, joissa aikaisemmin suhteellisen harmittomia sairauksia on nykyään toisinaan erittäin vaikea parantaa tavallisilla antibiooteilla.
Eräs syy nykyiseen tilanteeseen on, että antibiootteja käytetään paljon niin ihmisten kuin eläintenkin sairauksien hoidossa. Mutta se johtuu myös siitä tosiasiasta, että antibiootteja käytetään usein järjestelmällisesti sairauksien ehkäisemiseen tai "vähäpätöisten" sairauksien parantamiseen sekoittamalla antibiootteja eläinten päivittäiseen ravintoon. Voimme sen sijaan pitää hyvää huolta eläimistä ja turvata niille hyvän ympäristön. Silloin antibioottien käyttö eläinten rehussa voidaan lopettaa. On myös kohtuullista, että emme saa kätkeä eläinten huonoa elinympäristöä lääkitsemällä eläimiä antamalla niille päivittäin antibiootteja. Se on takaperoinen tapa käyttää mahdollisuuksiamme.
Sen lisäksi, että antibioottien käytön lopettaminen on perusteltua eläinten suojelun vuoksi, meidän on rajoitettava niiden käyttöä mahdollisimman paljon, jotta tulevaisuudessa voisimme käyttää antibiootteja ihmisten bakteeritauteja vastaan. On siten pyrittävä siihen, että antibioottien ja myös muiden lääkeaineiden säännöllinen käyttö eläinten rehussa kasvunedistäjinä tai sairauksien ennaltaehkäisijöinä kielletään.
Uskoakseni on tärkeää, että asiaa tutkitaan laajemmin ja että saamme enemmän todisteita. Jo nyt tiedämme melko paljon, mutta koskaan ei voi olla kyllin varma. Eräs argumentti, jonka usein kuulen, on juuri se, ettei selkeitä todisteita ole saatavilla. Vaikka joidenkin mielestä emme tiedä asiasta tarpeeksi paljon, ennalta varautumisen periaatetta pitäisi soveltaa tässä yhteydessä, toisin sanoen, pelkän epäilyksen siitä, että tämä johtaa pitkäkestoisiin ihmisten terveyteen liittyviin ongelmiin, olisi merkittävä sitä, että lopetamme antibioottien käytön eläinten rehussa.
Joissakin jäsenvaltioissa on jo kauan sitten otettu käyttöön tällainen kielto. Kokemuksesta tiedämme, että se on sujunut hyvin; tuottavuus voi olla yhtä tehokasta, vaikka eläinten elinympäristön kanssa ollaan varovaisempia.
Haluaisin jälleen kysyä komissiolta ja komissaari Fischleriltä: Mitä komissio aikoo tehdä lisätäkseen tietoa eläinten rehussa käytettävien antibioottien ja antibiooteille vastustuskykyisten bakteerien välisestä yhteydestä? Aikooko komissio valmistella toimia vähentääkseen antibioottien käyttöä eläinten rehussa tai kieltääkseen sen kokonaan unionin alueella?

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Fischler, hyvät naiset ja herrat, antibiootit ovat hyvä esimerkki siitä, miten siunauksellisesta keksinnöstä voi tulla geneettinen aikapommi. Antibiootit keksittiin ja otettiin käyttöön toisessa maailmansodassa ensiksi liittoutuneiden puolella siunauksellisena apuna haavoittuneille, sitten ne otettiin käyttöön vaikeissa sairaustapauksissa ja leikkauksissa ihmishenkien turvaamiseksi, kun lääkettä käytettiin "elämää vastaan" - antibioticum = elämänvastainen - sen jälkeen ne levisivät eläintenhoitoon, lopuksi niitä on määrätty niin innokkaasti, että lääkärit tukeutuvat niihin pienimmissäkin nuhissa. Kiinnostavinta on juuri, että vaaralliset bakteerit eivät nyt suinkaan peräydy, vaan että ne asetetaan tämän lääkkeen avulla ajan kuluessa shakki-matti-tilanteeseen. Nämä bakteerit reagoivat sitä enemmän, ne reagoivat mutaatioilla, ne reagoivat vastustuksella. Vastareaktiona tähän on sitten aina ollut uusien antibioottien kehittäminen, ja tämä pyörä pyörii yhä nopeammin.
Ja sitten kaikki karkaa käsistä: nyt tätä haavoittuneille ja sairaille niin tärkeää elintarviketta on alettu käyttää profylaktisesti eli ennalta ehkäisevästi eläinten rehuissa, koska lääke kukistaa eläinlaumoissa esiintyviä piileviä sairauksia ja koska se kukistaa niitä ennen kaikkea sellaisissa eläinlaumoissa, joita ei kasvateta asianmukaisella ja ympäristöystävällisellä tavalla ja joiden hoidossa tehdään vakavia virheitä. Antibiootit kehittävät parhaimman vaikutuksensa tehoa lisäämällä, koska ne ehkäisevät nimittäin sairauksia, jotka leviäisivät muuten. Nyt pyörä pyörii nopeammin. Myös tässä, eläinten kohdalla, profylaktisella alalla on huomattavissa vastustuskyvyn muodostumista.
Uusia antibiootteja kehitetään yhä nopeammin, yhä lyhyemmin aikavälein. Meillä on valtava määrä antibiootteja, jotka eivät nykyään edes auta useimmissa eläinsairauksissa. Aikapommi tikittää, koska eläinten ja ihmisten antibiooteilla ei tosin ole suoraa yhteyttä, vaan välillinen yhteys siinä mielessä, miten "elämästä" tulee vastustuskykyinen käytössä oleville lääkkeille ja miten se sitten uhkaa meitä taudinsiemenien muodossa.
Arvoisa komissaari, tämä voi kehittyä samanlaisiin mittasuhteisiin kuin BSE-tauti. Mielestäni komission on erittäin kiireellisesti aloitettava tieteelliset työt ja tehtävä ensiksikin ehkäisevästi sen, mitä on jo tehty Ruotsissa, nimittäin kiellettävä antibioottien profylaktinen käyttö eläinten rehuissa, ja meidän on laadittava kiireellisesti tieteellinen pohja, jotta voimme selviytyä myös WTO: n neuvotteluista.

Barthet-Mayer
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, noin 80 % maailmassa tuotetuista antibiooteista joutuu eläinten ravintoon. Tämä on Ranskan ammattien- ja ministeriöidenvälisen eläinten ravintoa käsittelevän komitean selonteon johtopäätös. Toisin sanoen lähes kaikkea karjan rehua on täydennetty antibiooteilla.
BSE-kriisin jälkeen kuluttajat eivät enää ymmärrä sitä, että eläimiä ruokitaan järjestelmällisesti ravinnolla, joka sisältää jatkuvasti antibiootteja, vaikka vaarat ovat ilmeisiä WHO: n äskettäisten tutkimusten mukaan, jotka osoittavat, että järjestelmällisellä turvautumisella antibiootteihin lihotusvaiheessa - kuten on jo sanottu - voi olla kielteisiä vaikutuksia, kuten että ilmaantuu sellaisia bakteerikantoja, jotka kehittävät vastustuskyvyn antibiootteja vastaan ja joita on hyvin vaikea hävittää.
Yhteisessä päätöslauselmassa pyydetään siis komissiota hyödyntämään niiden jäsenvaltioiden kokemuksia, jotka ovat kieltäneet tietyt antibiootit tarkastellakseen vastaavien aineiden käyttöä rehuissa, jotta terveysriski voidaan todeta. Komissiota pyydetään myös määrittelemään samanaikaisesti tiukat tieteelliset standardit, jotta nämä tuotteet voidaan tarvittaessa kieltää lisäaineina, jopa lääkkeinä, mutta myös jotta tätä kieltoa voitaisiin soveltaa yhteisön ulkopuolisten maidenkin vientiin. Kaikki tämä ennalta varautumisen pakottavan periaatteen nojalla, jonka noudattamisesta on määrättävä selvästi direktiivin tarkistamisen yhteydessä, jotta voitaisiin taata samanaikaisesti kuluttajien terveys ja turvallisuus sekä tuottajien edut.
Tämä päätöslauselman sisällöstä. Haluaisin kuitenkin lisätä, että ollaksemme täysin loogisia, ei riitä, että enää ei käytetä jatkuvasti antibiootteja eläinten ruokinnassa, jotta kuluttajien terveys ja turvallisuus olisivat taatut, vaan on vielä sovellettava direktiiviä lihan jäämien enimmäismääristä. Voidaan aivan hyvin olla ruokkimatta tavanomaisesti eläimiä antibiootteja sisältävällä ravinnolla ja silti ylittää sallitut enimmäisannokset, kun on kyse näiden eläinten hoitamisesta.
On siis välttämätöntä lisätä myös lihan ja ruhojen antibioottijäämien tarkkailua Euroopan unionin sisällä ja yhteisön ulkopuolisten maiden viennissä. Tämä ongelma kuuluu samaan ajatusmalliin kuin se, joka asettaa meidät vastakkain niiden maiden kanssa, jotka sallivat edelleen esimerkiksi hormonien käytön karjanhoidossa kasvun lisääjänä, mitä eurooppalainen kuluttaja ei toivo. Mielestäni olisimme siis hyvin valmiita kannattamaan tarkistuksia, jotka täydentäisivät päätöslauselmaa tämän suuntaisesti.
Haluaisin lopuksi esittää kysymyksen komissaari Fischlerille. Luulen tietäväni, arvoisa komissaari, että komissio on teettänyt tutkimuksia pieneliöiden bakteerien vastustuskyvystä ja lihan antibioottijäämistä, ja tämä, mikäli tietoni ovat oikeita, BSEtaudin tutkintavaliokunnan töiden yhteydessä tehtyjen eläinlääketieteen alaa koskevien avoimuuslupausten puitteissa. Arvoisa komissaari, voisitteko välittää meille nämä selonteot?

Pasty
 Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hullun lehmän taudin epidemian aiheuttamien tuhojen ja sen eurooppalaisissa maanmiehissämme aiheuttaman oikeutetun, valtaisan tunnekuohun jälkeen meidän ei pidä enää tinkiä niin kutsutusta ennalta varautumisen periaatteesta. On ehdottoman välttämätöntä järjestää kiireellisesti luotettavia tutkimuksia määritelläksemme antibioottien käytön vaikutuksen eläinten rehuissa, mutta myös sairaaloiden ja lääkärien käytännön työssä ilmenevän ja meitä huolestuttavan bakteerien vastustuskyvyn osalta. Huomaamme nimittäin, että valitettavasti tuberkuloosi pahenee koko Euroopan laajuisesti ja että tutkijat ovat huolissaan. Jos tulevaisuudessa syntyy merkittävä bakteeriperäinen epidemia, meillä ei ehkä enää ole aseita taistellaksemme tätä vitsausta ja sen aiheuttamia vaaroja vastaan.
On siis tarpeen nopeuttaa tutkimuksia, joita parhaillaan tehdään eläinten ravintoa käsittelevässä tieteellisessä ohjauskomiteassa. Jokaisen maan pitäisi myös, jo ennen kuin saadaan aikaan Euroopan tasoista lainsäädäntöä, valvoa epidemioita bakteerien vastustuskyvyn osalta ja seurata antibioottien käyttöä karjanhoidossa, jotta edistettäisiin, tiukempaa lainsäädäntöä odotellessa, antibioottien järkevää käyttöä ja jotta rajoitettaisiin käytettäviä määriä, mitä Maailman terveysjärjestö on suositellut, ja erityisesti jotta parannettaisiin karjanhoidon hygieniaan liittyviä ponnisteluja, kuten kollega Olsson sanoi erinomaisesti aikaisemmin. Antibioottien käytöstä ei pidä tulla pelkästään keinoa korvata huonoja karjanhoitomenetelmiä.
Lisäksi yleislääkärien on myös tarpeen hallita paremmin antibioottien käyttöä sairaaloissa, koska tiedämme kaikki, että ihmisten terveydenhoidossa käytetty antibioottien kokonaismäärä on paljon suurempi kuin eläinten rehuissa lisäaineina käytettyjen antibioottien määrä.
Meidän on myös huolehdittava siitä, että kaavailtu lainsäädäntö tekisi lopun kilpailun vääristymistä, joita voi nykyisin esiintyä sisämarkkinoilla. Rouva Barthet-Mayer muistutti myös hyvin sopivasti tarpeesta laajentaa lihassa säilyvien jäämien määrän valvontaa Euroopan tasolle. Meidän on myös tietysti taisteltava Maailman terveysjärjestössä, jotta asettamiamme parempaa terveyttä edistäviä sääntöjä ei noudatettaisi ainoastaan Euroopassa, vaan myös yhteisön ulkopuolisissa maissa, jotka toimittavat meille lihaa ja rehua.
Näissä oloissa ja koska kaikki puhuneet kollegat olivat laajalti samaa mieltä näistä vaihtoehdoista, ryhmämme, joka on myös allekirjoittanut yhteisen päätöslauselman, tukee sitä ja tukee myös kaikkia Kansakuntien Eurooppa -ryhmän tekemiä tarkistuksia, joita rouva Barthet-Mayer kannatti äsken.

Gillis
Arvoisa puhemies, osallistuin täysipainoisesti tämän yhteisen päätöslauselmaesityksen laadintaan, joka koskee antibioottien käyttöä eläinten rehuissa. Toivon, että parlamentti antaa sille tämän keskustelun jälkeen täyden tukensa.
Eläinten rehuilla, jotka sisältävät lääkeaineita tai niihin ennalta sekoitettuja antibioottisia lisäaineita, on yksi hyvin tarkasti määrätty tehtävä suurissa yksiköissä: sairaiden eläinten hoitaminen. Tällaisia rehuja pitäisi käyttää vain näihin hoitotarkoituksiin; niitä saisi käyttää vain tiukkojen lupamenettelyjen ja tiukan valvonnan alaisena. Tämä on ainoa käyttökelpoinen keino eläinten hoidon järjestämiseksi silloin, kun jokin sairaus puhkeaa suurissa yksiköissä. Olisi miltei mahdotonta järjestää sairauksien hoitoa esimerkiksi sikojenkasvatus- tai lihotusyksikössä, jossa on vaikkapa 5 0-10 000 sikaa, millään muulla tavalla kuin antamalla lääkitys rehun ja juomaveden mukana. Ei olisi mahdollista koota joka päivä mahdollisesti viikonkin ajan tuhansia sikoja ruiskeiden antamista varten. Siksi lääkityksen antaminen ravinnon mukana on ainoa käytännössä toimiva keino. Kuitenkin kaikessa tällaisessa lääkkeiden käytössä on noudatettava ankaria määräyksiä ja menettelysääntöjä. Itse asiassa voin ilokseni todeta, että useimmissa tuntemissani jäsenmaissa tällainen järjestelmä on jo käytössä.
Tällaisiin menettelysääntöihin liittyy nähdäkseni monia tekijöitä, joista muutamia voitaisiin hahmotella seuraavasti. Lääkeaineita sisältäviä rehun lisäaineita ja yhdisteitä saavat valmistaa vain rekisteröidyt yhdisteiden valmistajat saatuaan siihen ensin eläinlääkintäviranomaisten antaman eläinlääkintämääräyksen, jossa on annettu tarkat tiedot hoidettavien eläinten määrästä, varoajoista sekä tuotettavien erien koosta. Vain virallisessa lääkemääräyksessä ilmoitettu määrä saataisiin valmistaa. Rehun tuotantoerien numerot on kirjattava tarkasti valmistajasta alkaen aina siihen asti, kun ne toimitetaan lopullisesti tiloille ja käytetään, jotta varmistetaan niiden mahdollisimman aukoton jäljitettävyys. Lääkeainetta ei saa lisätä sellaisten eläinten rehun joukkoon, jotka on määrä teurastaa kuukauden kuluessa. Lukittua säilytys- tai varastointijärjestelmää on edellytettävä sekä rehun valmistajalta että tiloilta, joilla rehua varastoidaan ja käytetään. Kaikki kuljetusvälineet, kuorma-autonlavat ja säilytysastiat on huuhdeltava perusteellisesti, ennen kuin niitä käytetään lääkeaineita sisältämättömän rehun kuljetuksiin. Lääkejäämien mittaus ennen teurastusta eläimen virtsasta ja verestä sekä teurastuksen jälkeen munuaisista ja lihasta otettavien näytteiden avulla on teetettävä toimivaltaisilla eläinlääkintäviranomaisilla parhaan mahdollisen elintarviketurvallisuuden takaamiseksi.
Lääkeaineita sisältävien rehujen käyttö sairauksien ennaltaehkäisemiseksi tai kasvunedistämistarkoituksissa ei saa jatkua karjanhoidossa yleisenä käytäntönä, kuten joissakin ruokintajärjestelmissä sekä eräissä jäsenmaissa tällä hetkellä on laita. Tällaisille tiloille olisi myönnettävä siirtymäaika käytäntöjensä muuttamiseen ja vaihtoehtoisten menetelmien löytämiseen. Lääkeaineita sisältäviä rehuja ei pidä käyttää tukemaan tai pönkittämään huonoa karjanhoitoa eikä eläinten terveyden ja hyvinvoinnin heikkoa tasoa.
Olisi huomattava, että antibioottien liika- ja väärinkäyttö eivät koske vain karjankasvattajia ja maatalouden toimialaa: on paljon viitteitä siitä, etteivät lääketieteen ammattilaistenkaan paperit ole täysin puhtaat, sikäli kuin on kyse ylisuurten lääkemääräysten kirjoittamisesta. Joka tapauksessa antibiootteja karjataloudessa käytettäessä ei milloinkaan saisi tinkiä ihmisten terveydestä eikä vaarantaa sitä. Antibioottien väärinkäyttö eläinten sairauksien ennaltaehkäisyssä tai hoidossa ei voi koskaan korvata hyvää karjanhoitoa.

Souchet
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Fischler, antibioottien käyttö karjataloudessa voi ilmetä kahdessa muodossa: antibioottien lisäämisenä eläinten rehuun ja lääkinnällisissä tarkoituksissa antibiootteihin turvautumisena, eläinlääketieteen puitteissa.
Sääntelyn tasolla on olemassa direktiivi, jossa annetaan luettelo aineista, joiden käyttö eläinten rehun lisäaineina sallitaan, sekä asetus, joka määrittelee yhteisön menettelyn eläinlääkejäämien enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa.
Koska on aivan ymmärrettävää, että antibioottien liikakäyttö voi kehittää biologista vastustuskykyä niin eläimissä kuin ihmisissäkin, on siis tarpeen panna toimeen politiikka, jonka avulla niiden käyttöä voidaan rajoittaa vain kaikkein välttämättömimpään. Tässä tarkoituksessa on siis valvottava ei ainoastaan antibioottien käyttöä rehussa, vaan myös niiden käyttöä lääketieteellisissä tarkoituksissa. On siis välttämätöntä ottaa huomioon farmakologisesti vaikuttavien aineiden jäämien enimmäismäärät eläinperäisten ruoka-aineiden osalta, mukaan luettuina liha, kala, maito, munat ja hunaja. Nämä jäämien enimmäismäärät on määritettävä ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti, jotta voitaisiin suojella kansanterveyttä.
Haluan tältä osin paljastaa Euroopan unionissa tällä hetkellä vallitsevan kaksinaismoraalisen asenteen. Niinpä esimerkiksi jotkin yhteisön lainsäädännön kokkodiostaatteina sallimat antibiootit on kielletty Ruotsissa eläinten rehun lisäaineina, mutta ne on sallittu eläinten lääkkeinä, ilman että yhteisön jäämien enimmäismäärien arvioimista koskevia sääntöjä noudatettaisiin. Nämä enimmäismäärät ovat kuitenkin välttämättömiä, jotta voidaan valvoa eläinten lääkkeiden asianmukaista käyttöä eläinlääkemääräyksen modulaation mukaisesti, vaikka lisäaineiden käyttöä rajataan tarkasti sääntelyllä ja valvotaan rehun tasolla.
Näin ollen pyydämme hartaasti komissiota vaatimaan näiden jäämien enimmäismäärien soveltamista kaikissa jäsenvaltioissa. On myös välttämätöntä vaatia näiden standardien soveltamista kaikkiin eläinperäisiin yhteisön ulkopuolisista maista tuleviin ruoka-aineisiin, mukaan luettuina liha, kala, maito, munat ja hunaja. Nämä jäämiä koskevat standardit on määriteltävä selvästi kansainvälisissä sopimuksissa ja erityisesti WTO: n sopimuksessa. Muistutan, että karjataloudella on merkittävä osa Euroopan maanviljelyssä ja ettei karjankasvattajillemme pitäisi määrätä sellaisia tuotantoehtoja, että he menettäisivät kilpailukykynsä suhteessa yhteisön ulkopuolisista maista tuotuihin tuotteisiin, joihin ei kohdistettaisi samoja ehtoja ja pakotteita kuin eurooppalaisiin tuotteisiin.
Tässä yhteydessä on siis välttämätöntä, ettei rajoituta ottamaan huomioon antibioottien käyttöä vain eläinten ruokinnassa, vaan lähestymistapaamme on maailmanlaajuistettava sisällyttämällä analyysiin eläinten lääkinnässä käytetyt antibiootit. Jos tieteelliset tutkimukset osoittavat biologisen vastustuskyvyn kehittymisen olevan seurausta antibioottien käytöstä karjanhoidossa, on välttämätöntä, arvoisa puhemies, saada kaikki noudattamaan vastustuskykyä koskevia standardeja, ei ainoastaan kaikkia Euroopan unionin tuottajia, vaan myös kaikkia yhteisön ulkopuolisista maista peräisin olevan tuonnin harjoittajia, jotta voitaisiin varjella eurooppalaisten maanviljelijöiden etuja ja suojella eurooppalaisia kuluttajia.

Iversen
Arvoisa puhemies, Strasbourgin istuntokauden aikana helmikuussa otettiin tärkeä askel entistä terveellisempien elintarvikkeiden suuntaan. Se varmistettiin siten, että Euroopan parlamentti äänesti sen tarkistuksen puolesta - jonka itse laadin - joka liittyi Poissonin mietintöön ja jossa käsitellään muun muassa antibioottien käyttöä erityiseen ravitsemustarkoitukseen tarkoitetuissa eläinten rehuissa. Toistuvat selonteot mahdollisista terveysvaikutuksista ovat liian vakavia, jotta ne voitaisiin jättää huomiotta. Antibioottien käytössä on se vaara - kuten tässä keskustelussa on aiemminkin todettu - että bakteereista tulee vastustuskykyisiä. Niistä tulee vastustuskykyisiä sellaisille lääkeaineille, joita käytetään sairaiden ihmisten parantamiseen. On olemassa vaara, että joudumme sellaiseen tilanteeseen, jossa useat ihmiset kuolevat sairauksiin, joita olemme aikaisemmin voineet helposti hoitaa antibiooteilla. Lisäksi on tunnettu tosiasia, että jos maanviljelijät huolehtivat navetan hyvästä hygieniasta, antibiootteja ei tarvita ollenkaan.
Tärkeä kohta maatalouspolitiikan tulevan uudistuksen kannalta on siitä varmistuminen, että navettojen tasoa koskevista säännöistä tulee sellaisia, ettei antibioottien käyttöä tarvita. Nykyään useat jäsenvaltiot ovat jo kieltäneet antibioottien käytön rehuissa, muun muassa WHO: lta saatavissa olevien tutkimustulosten perusteella. Nämä tutkimukset osoittavat, että antibioottien käytöstä voi aiheutua suuria kustannuksia ihmisten sairauksien hoidolle. WHO suosittelee sen vuoksi luopumista antibioottien käytöstä.
Eräs keskeinen EU: n ajama asia on muun muassa tuotteiden vapaa liikkuvuus. Kaikkien jäsenvaltioiden on voitava vapaasti myydä tuotteitaan EU: n sisällä. Se merkitsee, että meillä on vastuu ja velvollisuus taata kuluttajille, että tuotteet on valmistettu asianmukaisesti. Kuluttajien on voitava turvallisin mielin valita EU: n tuotteita, ilman että heidän tarvitsee olla huolissaan siitä, että niitä valmistetaan tavalla, joka saattaa aiheuttaa kansalaisten terveydelle sellaisen katastrofin, joka voi huomattavasti lisätä kuolemantapauksien määrää ja josta voi muodostua paljon BSE-kriisiä laajempi. Tässä yhteydessä emme saa unohtaa, että EU on myös osa maailmanmarkkinoita. On huolestuttavaa, että useissa osissa maailmaa rehuissa käytetään suuria määriä antibiootteja eläinten kasvua edistävänä aineena. On luonnollisesti myös tärkeää, että EU: n sääntöjä tiukennetaan. Meidän onkin työskenneltävä määrätietoisesti parantaaksemme maailmanmarkkinoilla vallitsevia sääntöjä.
Toivomuslistallani on kolme pääkohtaa. Ensimmäinen niistä on pyytää neuvostolta, että se ottaisi huomioon Euroopan parlamentin suosituksen, joka kieltää muun muassa antibioottien käytön erityiseen ravitsemustarkoitukseen tarkoitetuissa rehuissa. Toinen pääkohta on se, että komission on mahdollisimman nopeasti laadittava luettelo haitallisimmista antibioottisista kasvunedistäjistä, ja sen on kiellettävä niiden käyttö. Viimeisenä kohtana on, että kaikki tämäntyyppiset antibiootit joutuvat kiellettyjen aineiden listalle, jotta näiden terveydelle haitallisten aineiden käyttö saadaan loppumaan. Haluaisin kehottaa komissaaria ja komissiota aloittamaan määrätietoisen työn etsiäkseen kotieläintiloille vaihtoehtoisia keinoja, jotka voivat korvata ja tehdä tarpeettomiksi nykyisen antibioottisten kasvunedistäjien käytön. Nämä askeleet on otettava, jos haluamme pystyä katsomaan eurooppalaisia kuluttajia silmiin. Euroopan parlamentin on oltava mukana varmistamassa, etteivät terveelliset elintarvikkeet jää tyhjäksi sanahelinäksi.
Haluan lopuksi sanoa, että pyytäisin arvoisaa komissaaria ensiksi vastaamaan siihen, mihin toimiin on tarkoitus ryhtyä, jotta edistettäisiin entistä kestävämpää ja humaanimpaa eläintuotantoa. Toiseksi: milloin voimme odottaa konkreettisia tutkimustuloksia antibioottien käytöstä eläinrehuissa? Millaisia valvontakeinoja ja ennalta ehkäiseviä toimia komissio on ottanut käyttöön sillä välin? Kolmanneksi: tarkastaako komissio parhaillaan voimassa olevaa direktiiviä antibioottien käytöstä eläinrehuissa? Neljänneksi: aikooko komissio tämän seurauksena nyt ehdottaa, että antibioottien käyttö eläinrehuissa kielletään?
Äänestämme tänään yhteisestä päätöslauselmaehdotuksesta. Kehottaisin kaikkia äänestämään sen puolesta. Otamme jokseenkin varovaisen askeleen, mutta oikeaan suuntaan tiellä kohti parempia ja terveellisempiä elintarvikkeita. On kuitenkin aivan ratkaisevaa, että komissio ymmärtää myös, mistä on kysymys, ja antaa myönteisen vastauksen.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kiitän teitä siitä, että annatte minulle tänään tilaisuuden esitellä komission kannan lääkkeiden jäämistä eläinperäisissä elintarvikkeissa ja antimikrobisten aineiden - puhun tässä siis isommasta aineiden joukosta, en ainoastaan antibiooteista - käytöstä eläinten rehuissa. Kysymyksissä mainittiin National Consumer Council -kuluttajansuojaviranomaisen viimeisin kertomus, jonka otsikko on "Maatalouden tuotantomenetelmät ja ravintomme - muutoksen tarve" . Tunnemme tämän kertomuksen ja sitä tutkitaan parhaillaan yksityiskohtaisesti komission eri toimipisteissä.
Kuten tiedätte, elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja tiettyjen jäämien tarkastustoimista on säädetty neuvoston direktiivissä 23/96. Sen mukaan jäsenvaltioiden on laadittava joka vuosi jäämien valvontasuunnitelma eläinlääkkeiden, mukaan lukien antibioottien, torjunta-aineiden ja ympäristön saastuttajien havaitsemiseksi. Näiden valvontasuunnitelmien puitteissa on valvottava, että edellä mainitut aineet ovat yhteisön vahvistamissa enimmäismäärärajoissa.
Direktiivissä edellytetään erityistarkastuksia erityisesti antibioottien käytöstä karjanlihotuksessa. Direktiivin 8 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltioiden on julkistettava jäämien valvontatutkimusten tulokset vuodesta 1998 eli tästä vuodesta lähtien. Jäsenvaltioista saatujen tulosten pohjalta komissio esittää tulevana vuotena kertomuksen parlamentille ja neuvostolle. Jos sallitut enimmäismäärät ylittyvät kolmansista maista tuoduissa eläinperäisissä elintarvikkeissa, neuvoston direktiivissä 675/90 säädetään, että saman maan useista peräkkäisistä lähetyksistä on tehtävä tiukennettuja tarkastuksia ja erityistarkastuksia yhteisön ulkorajoilla.
Nyt sitten antimikrobisista aineista eläinten rehuissa. Parlamentin vaatima antibioottien kieltäminen hyväksyttiin jo nimenomaisesti ehdotuksessa direktiiviksi erityisravinnoksi tarkoitetuista rehuista annetun direktiivin muuttamisesta, joten antibioottien käytöstä säädetään nykyään ainoastaan lisäainedirektiivissä 524/70. Sitä on muutettu tällä välin jo viisi kertaa kuluttajan suojan parantamisen nimissä. En halua syventyä yksityiskohtaisesti niihin moniin, silloin tällöin monimutkaisiin sääntöihin, jotka on annettu lisäaineiden tuotannosta, jakelusta ja käytöstä.
Kysymykseen, josta keskustelemme tänään, pätee yksi asia selvästi: teknisten tietojen rinnalla valmistajien on ilmoitettava hakemuksessaan myös tietoja jäämistä sekä siitä, voiko antibioottien käyttö osoittautua ihmisten terveydelle vaaralliseksi. Ennen kuin pysyvä rehukomitea hyväksyy käytön, myös eläinten ravitsemusta käsittelevä tiedekomitea tarkistaa valmistajien hakemukset.
Tällä hetkellä yhteisössä on hyväksytty seuraavien aineiden käyttö eräiden eläinten osalta: pasitrasiini, spiramysiini, flavofosfolipoli, tylosiini, monensiini, salinomysiini ja avilamysiini. Jäsenvaltiot voivat halutessaan hyväksyä virginiamysiinin porsaiden, pasitrasiinin broilerien ja porsaiden sekä avilamysiinin kalkkunoiden osalta.
Nämä kolme ainetta eivät tosin täytä kaikkia käytölle asetettuja ehtoja näiden eläinten osalta, mutta tähän päivään mennessä ei mikään kuitenkaan viittaa siihen, että mainitut aineet olisivat ihmisten tai eläinten terveydelle vaarallisia. Komissio on jo aikaisemmin osoittanut, että se kieltää lisäaineet sitten, kun on olemassa tieteellisesti perusteltu epäilys vaarasta ihmiselle tai eläimelle. Tämän voi huomata esimerkiksi siinä, että olemme kieltäneet yhteensä 16 antibiootin käytön vuodesta 1970 lähtien. Viimeksi ne olivat, kuten tiedätte, avoparsiini ja ardasiini.
Komissio tutkii vastaisuudessakin huolellisesti kaikki viitteet siitä, onko vastustuskyvyn muodostuminen mahdollista ja voiko se siirtyä eläimestä eläimeen tai eläimestä ihmiseen. Viimeisimmässä muutoksessa lisäainedirektiiviin määrätään, että kaikista ennen vuotta 1988 hyväksytyistä aineista on tehtävä järjestelmällinen uusi tutkimus syyskuusta 2000 lähtien. Tämä koskee yhteensä seitsemää mainitusta kahdeksasta aineesta. 1. lokakuuta 1999 alkaen aineille myönnetään ainoastaan koko yhteisön kattavia määräaikaisia lupia korkeintaan 10 vuodeksi kerrallaan. Kansallisia lupia, jotka ovat vielä mahdollisia virginiamysiinin, pasitrasiinin ja avolamysiinin kohdalla, ei sitten enää myönnetä.
Suomen annettiin säilyttää liittymissopimuksessa spiramysiiniä ja tylosiiniä koskeva kielto vuoteen 1997 saakka. Ruotsi voi liittymissopimksen mukaan säilyttää yleisen antibioottien ja muiden antimikrobisten aineiden kiellon eläinten rehuissa tämän vuoden loppuun saakka. Komissio päättää määräaikojen loppuun kuluessa Suomen ja Ruotsin toimittamien tieteellisten perustelujen pohjalta mahdollisesta yhteisönlaajuisesta kiellosta. Valitettavasti minun on ilmoitettava teille, että tähän mennessä Suomesta toimitetut tiedot eivät ole vakuuttaneet eläinten ravitsemusta käsittelevää tiedekomiteaa. Ruotsin esittämiä perusteluja yleisen kiellon osalta eläinten rehuissa tutkitaan parhaillaan monitieteellisessä työryhmässä "antimikrobiset aineet" .
Lisäainedirektiivin 11 artiklan suojauslausekkeen perusteella kiellettiin virginiamysiini tämän vuoden tammikuussa Tanskassa. Tässä 11 artiklassa edellytetään tosin, että asianomaiset jäsenvaltiot esittävät näiden kieltojen osalta tarvittavat yksityiskohtaiset perustelut, joista komission pysyvä rehukomitea päättää.
Komissio on tietoinen siitä, etteivät eläinten lihottajat eivätkä lisäaineiden valmistajatkaan voi hyväksyä kieltoa ilman tarvittavia tieteellisiä perusteluja. Lihottajat tuntisivat olevansa epäedullisessa asemassa Euroopan ulkopuoliseen kilpailuun nähden, ja valmistajat nostattaisivat meitä vastaan oikeusjuttujen vyöryn, ellemme voisi osoittaa toimiemme vedenpitävyyttä. Kansainvälinen oikeuskin velvoittaa meitä käyttämään tieteellisiä kriteerejä.
Samoin on otettava huomioon kuluttajien pelot. Siitä syystä tarvitsemme päätöksillemme tieteellisesti moitteettoman pohjan. Perustelluissa ongelmatapauksissa komissio voi varmastikin käyttää ennalta varautumisen periaatetta, kuten se on jo tehnytkin avoparsiinin kohdalla. Komissio rohkaisee tutkimusohjelmiensa avulla tiedettä kehittämään vaihtoehtoja, jotka voisivat tulevaisuudessa korvata nämä antibiootit eläinten rehuissa. Mainitsen tässä hakusanan probiootit. Asianomaiset asiantuntijat tutkivat parhaillaan ensimmäistä hankehakemusta.
Odotan myös paljon parannetuilta karjankasvatusehdoilta. Jos nimittäin voisimme tehdä niistä mahdollisimman hyvät, antibioottien käyttö eläinten rehuissa olisi jo alusta alkaen taloudellisesti mielenkiinnotonta. Rehuteollisuudessa on jo puolestaan otettu huomioon kuluttajien kasvava epäluuloisuus ja vakuutettu, että ohjelma pannaan täytäntöön bakteerien vastustuskyvyn syntymisen tutkimiseksi. Tässä seurannassa, joka aloitetaan näinä päivänä, tutkitaan, jos ja missä mittakaavassa maatalouden hyötyeläimissä on havaittavissa bakteerien vastustuskyvyn lisääntymistä aineita vastaan, joita käytetään osin myös eläinlääketieteessä ja joista jotkut kuuluvat samaan perheeseen kuin antibiootit, jotka on hyväksytty ihmislääketieteessä. Sitä varten myönnetään tänä vuonna varoja noin 900 000 ecua.
Komission tieteellinen ohjauskomitea on päättänyt huhtikuussa 1998 perustaa monitieteellisen työryhmän tutkimaan vastustuskyvyn muodostumista, ja työryhmän odotetaan esittävän asiaa koskevia tuloksia tämän vuoden lopussa. Työryhmässä käsitellään ennen kaikkea vastustuskyvyn lisääntymisen ongelmaa poikkileikkauksenomaisesti. Siinä aiotaan tutkia kriittisesti kaikkia käyttöalueita, joilla käytetään antibioottisesti vaikuttavia aineita, nimittäin ihmis- ja eläinlääketiedettä sekä eläinten rehuja.
Työryhmä tutkii perinpohjaisesti muun muassa seuraavia kysymyksiä: ensiksi antimikrobisten aineiden käyttöä ja väärinkäyttöä eläin- ja ihmislääketieteessä, toiseksi antimikrobisten aineiden käyttöä ja väärinkäyttöä lisäaineina, sitten vastustuskykyisten ja monivastustuskykyisten alkioiden kysymystä ja lopuksi vastustuskyvyn lisääntymiseen vaikuttavia tekijöitä.
Ohjauskomitea seuraa tällä aloitteella suuntaa, jonka Maailman terveysjärjestö esitti Berliinin kokouksessaan lokakuussa 1997. Työryhmän lopullisella tieteellisellä arvioinnilla komission on mahdollista arvioida eri jäsenvaltioiden antibioottien kieltoa eläinten rehuissa koskevia hakemuksia vakaan tieteellisen pohjan perusteella. Samoin aiotaan tutkia terveysalan edustajien sekä kuluttajien ajatuksia bakteerien vastustuskyvyn lisääntymisestä. Niissä tapauksissa, joissa tieteellinen riskien arviointi on epävarmaa tai puutteellista, komissio noudattaa joka tapauksessa ennalta varautumisen periaatetta.

Puhemies
Minun on huomautettava vierailijoille, että työjärjestyksessämme kielletään kaikki mielenilmaukset lehteriltä. Näin ollen minun on pyydettävä, että olisitte hiljaa ettekä osoittaisi minkäänlaisia mielenilmauksia, ette suosiota ettekä paheksumista. Muussa tapauksessa minun olisi pakko poistaa teidät lehteriltä. Olen varma, että tämä on ollut hyvin spontaani mielenilmaus, ja luotan siihen, että olette hiljaa täällä ollessanne.
Olen ottanut vastaan 8 päätöslauselmaesitystä tämän keskustelun päätteeksi.
Äänestys toimitetaan keskustelun lopussa.

Hardstaff
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää arvoisaa komissaaria hänen puheenvuorostaan. Vielä jää kuitenkin paljon tehtävää sen kasvavan huolestuneisuuden lievittämiseksi, jota kansalaisten keskuudessa kaikkialla Euroopan unionin alueella tunnetaan sellaisten bakteerikantojen syntymisen vuoksi, jotka ovat vastustuskykyisiä useimmille antibiooteille, mikä johtuu liiallisesta antibioottien käytöstä sekä eläimiin että ihmisiin.
Laatiessani maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan lausuntoa komission elintarvikelainsäädäntöä koskevaan vihreään kirjaan, huolestuneisuus kuvastui siinä, että ensinnäkään kukaan ei asettunut vastustamaan ehdotustani, että antibiootteja pitäisi saada käyttää vain eläinten sairauksien hoitoon eikä rutiininomaisesti ennaltaehkäisynä, mutta lisäksi sen sanamuotoa vielä tiukennettiin valiokunnassa. Päädyttiin siihen, että eläinten hyvinvoinnin ja karjanhoidon korkea taso ovat olennaisen tärkeitä pyrittäessä poistamaan kaikkinainen tarve tällaiseen antibioottien ennaltaehkäisevään käyttöön.
Euroopan sosiaalidemokraattiselle puolueelle keskeinen kysymys tässä on pikemminkin ihmisten terveys kuin mahdolliset vaikutukset liha-alan markkinoihin. Olemme kaikki nähneet, mitä liha-alan markkinoille voi tapahtua, kun kuluttajien turvallisuus laiminlyödään markkinoiden suojaamisen varjolla.
Ryhmäni oli kaikesta huolimatta valmis hyväksymään yhteisen päätöslauselman kokonaisuudessaan, myös 5 kohdan, vaikka se ei olekaan siihen täysin tyytyväinen, jotta asiassa saavutettaisiin mahdollisimman laaja yksimielisyys. Koska kuitenkin Kansakuntien Eurooppa -ryhmä on rikkonut yksimielisyyden esittämällä useita tarkistuksia, PSE-ryhmä katsoo oikeutetuksi äänestää 5 kohdan vastaisesti, jotta yhteinen päätöslauselma keskittyisi varsinaiseen parlamenttia huolestuttavaan kysymykseen - tarpeeseen rajoittaa antibioottien käyttöä ihmisen ravintoketjuun kuuluviin eläimiin ehdottoman alimmalle tasolle, joka on tarpeen tiettyjen yksittäisillä eläimillä ja eläinlaumoissa esiintyvien sairauksien hoitamiseksi, samalla kun jatketaan asiaa koskevaa tutkimusta ja tietojenvaihtoa.

Piha
Arvoisa puhemies, kiitän myös komissaari Fischleriä. Mikäänhän ei vakuuta ihmistä yhtä hyvin kuin pitkät tieteelliset litaniat - epäilyt säilyvät silti.
On tosiasia, että antibiootteja käytetään laajasti ympäri EU: ta sekä eläinten lääkinnällisiin tarkoituksiin että eläinten kasvun nopeuttamiseen. Kuten on todettu, bakteerit tottuvat antibiootteihin vuosien käytön jälkeen ja tulevat niille vastustuskykyisiksi. Viime vuosina on noussut esiin hypoteesi, jonka mukaan nämä vastustuskykyiset bakteerit voivat siirtyä eläimen lihaa syövään ihmiseen ja heikentää myös ihmisen kykyä vastustaa tartuntatauteja.
Vaikka tieteellisellä tasolla kiistellään tästä vaikeasti tutkittavasta ongelmasta, meidän on tartuttava siihen jo nyt. Osa eläinlääkäreistä on sitä mieltä, että antibioottien käyttö kasvunlisääjänä on ehdottomasti kiellettävä. Täysin pitävää näyttöä ei tosin vielä ole. Varmaa kuitenkin on, että ravintoketjun ylimmäisenä tasapainoileva ihminen ei todellisuudessa tiedä, montako purkillista antibiootteja hän nauttii yhdessä tilaamansa chateaubriand-pihvin tai McDonaldsin hampurilaisen kanssa.
Suomi ja Ruotsi saivat liittymisneuvotteluissaan erillisvapauden tiettyjen antibioottien käytön kieltämiseen eläinten rehuissa. Monissa muissa maissa kuitenkin käytetään komission listaamia niin sanottuja turvallisia antibiootteja. Komissio katsoo, kuten komissaarikin kertoi, ettei se voi kieltää kaikkien antibioottien käyttöä ilman riittäviä todisteita vakavista terveyshaitoista. Mutta kuka sitten osaa määritellä, minkälainen haitta on riittävän vakava ihmisen terveydelle? Eikö pelkkä epäilys riskistä riitä?
Unionin kansalaiset liikkuvat vapaasti maasta toiseen, tekevät liike- ja huvimatkoja. On vaikea uskoa, että vain suomalaisilla ja ruotsalaisilla olisi korkeat vaatimukset ruoan laadun suhteen. Kuluttajia ei saa asettaa eriarvoiseen asemaan eri maissa. Mielestäni EU: n tulisi ehdottomasti noudattaa ennalta varautumisen periaatetta, etenkin kun on kyseessä kansalaisten terveyden turvaaminen, ja olla tiukkana antibioottien käytössä eläinrehuissa.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, herra komissaari, käsittelyssä oleva herra Olssonin ja muiden esittämä kysymys antibioottien käytöstä eläinten rehuissa osuu oikeaan aikaan. Suomen ja Ruotsin poikkeuslupa näissä asioissa on päättymässä ja koko EU: n alueella on harkittava suhtautumista tähän ongelmaan. Haluan kiittää komissaari Fischleriä hänen perusteellisesta ja ansiokkaasta vastauksestaan.
Antibiootit ovat lääkeaineita, jotka ovat tämän vuosisadan parhaita keksintöjä sairauksia vastaan taisteltaessa. Niistä on koitunut valtavaa hyötyä koko ihmiskunnalle. Mikrobeilla on kuitenkin se ominaisuus, että ne voivat nopeasti kehittää kantoja, jotka ovat vastustuskykyisiä tietyille antibiooteille. Siksi lääkeaineita on jatkuvasti kehitettävä, jotta vastustuskykyisten kantojen aiheuttama ongelma voitaisiin voittaa.
Nykyisen tehomaatalouden aikana eläinten kasvuolosuhteet ovat kuitenkin vaikeat. Sangen usein kasvatusyksiköiden koko on suuri, tilat ahtaat ja tautien leviämisen kannalta otolliset. Siksi tautien puhkeamista ja leviämistä koetetaan ehkäistä muun muassa lisäämällä eläinten rehuihin antibiootteja jo ennen kuin varsinaista tautia ilmeneekään. Tällainen umpimähkäinen antibioottien käyttö on tavanomaista EU: ssa, mutta erityisesti teollisen maatalouden mahtimaissa kuten Yhdysvalloissa. Tästä on seurauksena, että antibioottien käyttö on niin laajaa, että vastustuskykyisiä mikrobikantoja syntyy kiihtyvällä vauhdilla. Tästä on puolestaan huomattavia kansanterveydellisiä haittoja. Siksi tämän kysymyksen nostaminen esiin juuri nyt on erittäin tärkeää.
Kysymys sisältää oikeastaan kannanoton koko EU: n maatalouspolitiikan uudistamiseen ja eurooppalaisen maatalouspolitiikan luomiseen. Kyse on siitä, haluammeko lähteä matkimaan amerikkalaista maataloustuotantoa, johon sisältyy muun muassa laajamittaista antibioottien ja hormonien käyttöä. Tällöin kansanterveydelliset kysymykset jäävät pakosta sivummalle. Vai haluammeko kehittää eurooppalaista maataloutta, joka perustuu ekologisesti ja eettisesti kestävälle perustalle ja tuottaa laajasti hyväksyttävin menetelmin korkealaatuisia ja terveellisiä elintarvikkeita? Nämä vaihtoehdot tulevat punnittaviksi Agenda 2000 -neuvotteluissa.
Antibioottien käyttö eläinten rehuissa on suuri kestävään kehitykseen liittyvä ongelma. Se on puhdas esimerkki siitä, miten tämän päivän ahneudella, tässä tapauksessa halvempien elintarvikkeiden toivossa, vaarannetaan vakavasti tulevien sukupolvien mahdollisuudet taistella mikrobien aiheuttamia tauteja vastaan. Siksi kannatan yhteisesti laadittua päätöslauselmaesitystä.

Seppänen
Arvoisa puhemies, kyseessä on teollisen tehomaatalouden ongelma. Tuotantoa harjoitetaan suurissa yksiköissä ja silloin taloudelliset arvot ovat usein tärkeämpiä kuin ihmisten terveys. Erityisen ongelmallista EU: n alueella on Hollannin sika- ja kanatalous. Meillä on nyt käsiteltävänä kasviantibioottien käyttö eläinten lihottamiseksi. Meillä on näyttöä siitä, että tieteelliset perusteet ovat väistyneet, kun on tarkasteltu kasvuhormonien käyttöä eläinten lihottamiseksi. EU: n alueella kasvuhormonien käyttö on kielletty, mutta niitä myydään puolellatoista miljardilla eculla. Näissä asioissa pohjoismainen linja on parempi kuin EU: n yleinen linja. Sisämarkkinat eivät turvaa ihmisten terveyttä. Meidän on tunnustettava, että komissiolla ei ole resursseja tämän ongelman ratkaisemiseen. Valvonta on ennen kaikkea jäsenmaiden käsissä ja komissio ei saisi sitä estää.

Schörling
Arvoisa puhemies, mehän tiedämme, että antibiootit ovat tärkein lääkkeemme ja usein ainoa parannuskeino bakteeritauteihin. Nyt eräs ihmisten terveyden suurimmista uhista maailmassa ja myös EU: ssa ovat bakteerit, jotka ovat vastustuskykyisiä antibiooteille sen vuoksi, että antibiootteja on käytetty väärin ja erittäin vapaasti, etenkin eläinten mutta tietenkin myös ihmisten hoidossa. Bakteereista on tullut vastustuskykyisiä antibiooteille, ja ne leviävät eläimistä ihmisiin myös elintarvikkeiden kautta.
En oikein ymmärrä, miksi komissio ei voi käyttää eläinten rehussa käytettävien antibioottien yhteydessä samaa perustelua kuin WHO: n kanssa käytävässä hormoneja koskevassa keskustelussa, toisin sanoen että ennalta varautumisen periaate on voimassa. Me kaikkihan tiedämme, miten uskomattoman vaikeaa tieteellinen todistaminen voi olla, toisin sanoen vankkojen todisteiden hankkiminen, kuten komissaari sanoi. Olemme kuitenkin saaneet selontekoja muun muassa WHO: lta syksyllä 1997, joissa viitataan neljään vastustuskykyiseen bakteeriin, muun muassa salmonella- ja kolibakteereihin, jotka aiheuttavat suuria kansanterveysongelmia. Sanotaan, että nämä bakteerit ovat saaneet liikaa antibiootteja ja ovat kehittäneet vastustuskyvyn sekä muuttaneet perimäänsä. Euroopassa rehottaa siis neljä hyvin, hyvin vaarallista bakteeria.
Lisäksi tiedämme, että Ruotsin hallitus ja ruotsalaiset tutkijat ovat kansainvälisten kollegoiden tuella osoittaneet, että ainakin yksi näistä bakteeriryhmistä, enterokokit, ovat todistettavasti saaneet vastustuskykynsä eläinten rehussa käytettävistä antibiooteista. Minäkin olen juuri lukenut, että Britannian parlamentin maatalousvaliokunta on aivan äskettäin esittänyt selonteon, jossa suositellaan eläinten rehussa käytettävien antibioottien säännönmukaista kieltämistä. Sanotaan, että on saatu lähes täydellinen todiste siitä, että vastustuskykyiset bakteerit voivat siirtyä ihmiseen. Mielestäni komissiolla on siis tässä yhteydessä mahdollisuus käyttää ennalta varautumisen periaatetta, mikä mielestäni olisi tehtävä. BSE: n ja muiden tautien jälkeen ei ole mitään syytä hyväksyä eläinten rehussa käytettävien antibioottien aiheuttamat suuret vaarat.
Antibioottien käyttö kiellettiin Ruotsissa jo kymmenen vuotta sitten. Mitä maanviljelijät ovat siinä tapauksessa joutuneet tekemään? He ovat joutuneet tekemään pitkän aikavälin investointeja ja työtä parantaakseen eläinten elinympäristöä ja hoitoa. Komissaari ei heti maininnut eläinten pitoa Euroopassa. Koko ongelma on nimittäin siinä: teollinen näkemys eläinten käsittelystä, huonot elinympäristöt, suuret karjamäärät. Työ on luonnollisesti aloitettava tältä alueelta. Se on asia, jota komission on ryhdyttävä puolustamaan, jos aiomme säilyttää luottamuksemme maatalouspolitiikkaanne, jossa ajatellaan kuluttajia ja niitä, jotka syövät maatalouden tuottamia tuotteita.

Blokland
Arvoisa puhemies, antibioottien runsas käyttö karjataloudessa antaa aiheen huoleen. Mikrobiologit ovat jo pidemmän aikaa varoittaneet sellaisten vastustuskykyisten bakteerien synnystä, jotka siirtyvät lihan syönnin yhteydessä ihmisiin. Näin ihmiset voivat tulla immuuneiksi antibiooteille. Etenkin jos on kyse sairauksista, joihin auttaa vain yksi antibioottiryhmä, kehitys on huolestuttava.
Siksi on erittäin tärkeää, että antibioottien käyttöä karjataloudessa vähennetään. Tiedän, että tiettyjen aineiden aiheuttamia mahdollisia riskejä ei tunneta hyvin. Mutta tähän mennessä saatu tieto vastustuskyvylle koituvasta vaarasta käytettäessä avoparcine -lääkkeen kaltaista ainetta, antaa aiheen suhtautua hyvin varovaisesti myös muihin aineisiin. Tietenkin antibiootteja pitää olla saatavilla sairauden hoitoa varten. Mutta näiden aineiden jatkuva antaminen rehun mukana on kyseenalaistettava. Tämä koskee etenkin aineita, jotka ovat koostumukseltaan ihmisille annettavien antibioottien kaltaisia.
Rehun mukana annettavien antibioottien käytön vähentämisen on liityttävä vaihtoehtoisia rehun korvikkeita koskevan tutkimuksen edistämiseen. Emme saa unohtaa, että rehun korvikkeilla on hyödyllinen tehtävä. Tutkimuksen mukaan Alankomaiden karjatalous tuottaisi 6, 5 % enemmän typpeä ja fosfaatteja ilman rehun korvikkeita. Lisäksi kasvu ja rehun muuntaminen huonontuisivat 4-8 %. Alalla on tällä välin itse aloitettu vaihtoehtojen, kuten orgaanisten happojen ja oligosakkaridien, kehittäminen. Tällainen tutkimus ansaitsee Euroopan voimakkaan tuen. Lisäksi on erittäin tärkeää, että siirrytään vähemmän voimaperäiseen karjatalouteen, joka ei ole niin suuresti riippuvainen lääkkeiden jatkuvasta käytöstä.
On myös välttämätöntä, että antibioottien käyttöön liittyvää valvontamenettelyä tiukennetaan. Tämän keskustelun valossa on kummallista, että antibioottien ennalta ehkäisevä käyttö voidaan sallia, ilman että tutkitaan vastustuskyvylle aiheutuvaa vaaraa. Oli kyseessä sitten ennalta ehkäisevä tai parantava käyttö, aineet ovat antibiootteja, joihin liittyy vaaroja vastustuskyvyn osalta. Mikäli kuitenkin tarvitaan antimikrobisia kasvunedistäjiä tulehdusten vastustamiseen, vaadin niiden rekisteröimistä eläinten lääkkeinä, jotta niiden vaikutusta vastustuskykyyn tutkittaisiin.
Lopuksi, vastustuskykyisten bakteerien vastustaminen ei ole hävitty taistelu. Tutkimuksen mukaan antibioottien vähentynyt käyttö johtaa joidenkin vastustuskykyisten bakteerien vähenemiseen. Mutta meidän pitää hoitaa asia paremmin. Siihen meillä on syytä kansanterveyden näkökulmasta.

Wibe
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmä pitää tätä päätöslauselmaa tyydyttävänä, vaikka olemmekin sitä mieltä, että siitä voitaisiin tehdä sekä hiukan tarkempi että hiukan tiukempi. Tässä keskustelussa on puhuttu eniten ihmisille aiheutuvista vaaroista, siitä, että antibiooteista siirtyy jäännösaineita ihmisiin, mutta suurin ongelma tässä yhteydessä on tietenkin eläinten terveys.
Antibioottien käytön rajoittamiselle on ainakin kolme syytä. Ensimmäisen syyn ovat periaatteessa kaikki puhujat ottaneet esiin, nimittäin sen, että jos antibiootteja käytetään liikaa, vastustuskykyisiä bakteerikantoja voi kehittyä. Se on todistettu täysin selkeästi lääketieteen keinoin.
On kuitenkin olemassa toinen syy, joka on otettava huomioon. Kyseessä ovat sekä ihmisten että eläinten immuniteettijärjestelmään kohdistuvat vaikutukset. Viime vuosikymmenien aikana on esimerkiksi ihmisten allergioiden todettu lisääntyneen. Tarkkoja syitä tähän ei tiedetä, mutta yksi mahdollinen teoria on, että allergioiden lisääntyminen johtuu siitä, että antibiootteja käytetään yhä enemmän pienten lasten sairauksien hoidossa. Tämä tarkoittaa sitä, että sellaiset sairaudet hoidetaan nyt antibioottien avulla, jotka aikaisemmin jätettiin kehon immuniteettijärjestelmän torjuttaviksi. Siten immuniteettijärjestelmä heikentyy. On selvää, että tällaisen käytön aiheuttamat pitkän aikavälin vaikutukset ovat täysin tuntemattomia.
Kolmas syy vastustaa antibiootteja on spekulatiivisempi, mutta on todellakin alettu pohtimaan sitä, että käytöllä on pitkällä aikavälillä vaikutusta myös geenien rakenteeseen. Antibiootit eivät tietenkään suoranaisesti vaikuta geeneihin, mutta on olemassa epäsuora yhteys siten, että antibiootit voivat vaikuttaa luonnolliseen valintaan, toisin sanoen luonnon omaan kehitysprosessiin. Tästä aiheutuvat pitkän aikavälin seuraukset ovat täysin tuntemattomia.
Kuten useat puhujat ovat täällä maininneet, Ruotsi ja Suomihan ovat hyvin viisaasti jo useita vuosia sitten kieltäneet antibioottien käytön eläinten rehussa. Kaipaan todellakin tähän päätöslauselmaan muutamia arvostuksen sanoja tästä viisaasta politiikasta. Ainoa tässä päätöslauselmassa mukana oleva sellainen on 5 kohdassa, jossa on UPE: n tekemä ehdotus siitä, että komissio selvittäisi, onko kiellostamme ollut haittaa lihamarkkinoille. Minun on sanottava, että tämä kohta, jota vastaan me sosialistit tulemme äänestämään, merkitsee selvästi, että huolehdimme ensi kädessä markkinoiden hyvinvoinnista; ihmisten terveys tulee vasta sitten. Tietenkin on niin, että sekä kansalaistemme että kaikkien täällä olevien mielestä ihmisten terveyden pitää olla etusijalla.
Haluan lopuksi sanoa, että lääketieteessä on selvästi kasvava antibioottien käytön vastainen mielipide. Parasta olisi kieltää tällainen käyttö kokonaan; toiseksi parasta olisi, että ainakin ne maat, jotka ovat kieltäneet antibioottien käytön eläinten rehussa, saavat säilyttää sen myös tulevaisuudessa.

Thors
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kuten useat puhujat ovat sanoneet, luulen, että keskustelemme asiasta, josta on suurempi uhka terveydelle kuin BSE: stä. Sen lisäksi, että keskustelemme bakteerien vastustuskyvystä, voidaan myös havaita, että bakteereista on tietyissä tapauksissa tullut aggressiivisempia, kuten esimerkiksi sairaalabakteereista. Talous ei saa mennä terveyden edelle.
Komissaarin puheenvuorossa oli sekä hyviä että huonoja uutisia. Hyviä olivat ne, että saimme jälleen kerran kuulla, että ennalta varautumisen periaate on voimassa. Kysymys on kuitenkin siitä, milloin ja miten sitä tullaan konkreettisesti noudattamaan. Mielestäni on tärkeää, että uusimme eläinten rehun lisäaineita koskevan direktiivin niiden asioiden perusteella, joita päätöslauselma pyrkii selvittämään.
Toinen hyvä asia oli poikkitieteellinen komitea, joka työskentelee kuluvan vuoden loppuun asti ja tutkii antibioottien väärinkäyttöä. Toivon vain, että kysymystä ei haudata siellä, jotta lisäaineita käsittelevän direktiivin tarkistus ei viivästyisi siitä syystä.
Huono uutinen sitä vastoin oli, että komissaari Fischler toisti jälleen kerran, että Suomi ei valitettavasti ole esittänyt riittäviä todisteita. Arvoisa komissaari, emmekö saisi noudattaa ennalta varautumisen periaatetta myös Suomen ja Ruotsin kiellon jatkamisen yhteydessä?
Huonoa oli myös, kuten edellinen puhuja juuri mainitsi, ettei hyvää eläinten elinympäristöä mainittu. Eikö se ole arvo sinänsä, että eläinten elinympäristö on meillä hyvä? Päätös, jonka teemme, on poliittinen. Historia toistaa itseään: yleisellä sanatasolla puhumme eläinten hyvästä terveydestä ja ennalta varautumisen periaatteesta, mutta kun kyseeseen tulevat rahat ja lait, eivät puheet enää pidä paikkaansa.
Olemme kuulleet erittäin kattavan luettelon erilaisista musiineista. Emme kuitenkaan saa unohtaa, että on olemassa myös vaara, että vastustuskyvyt menevät ristiin. Emme voi uskoa sellaiseen tekniseen jaotteluun, jonka mukaan tietyt antibiootit voidaan kieltää ja tietyt voidaan sallia.
Lopuksi haluan kiittää kaikkia muita ryhmiä, jotka ovat niin hyvin tukeneet kollega Olssonin ja ELDR-ryhmän tätä keskustelua koskevaa aloitetta, jotta voisimme yhdessä painostaa komissiota tässä asiassa.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ensiksi haluaisin kiittää sydämellisesti siitä, että esittämäni komission kanta on herättänyt niin lukuisia myönteisiä reaktioita. Uskon, että komissio on todistanut politiikallaan, jota se on jo harjoittanut viime vuosina, että se on valmis ottamaan huomioon ennalta varautumisen periaatteen. Niin se tekee luonnollisesti vastaisuudessakin.
Haluaisin käsitellä lyhyesti paria asiaa. Ensiksi: monet puhujat ovat esittäneet monivastustuskykyä ja ristikkäistä vastustuskykyä koskevan kysymyksen. Tässä yhteydessä haluaisin huomauttaa siitä, että juuri näillä ilmiöillä on paljonkin tekemistä myös sen kanssa, millä tavoin ihmislääketieteessä toimitaan osittain antibioottien kanssa, josta esimerkiksi edustaja Graefe zu Baringdorf oikeutetusti huomautti. Meidän olisi jo tehtävä selväksi, että tässä on kyse sen estämisestä, ettei sellaisten aineiden käytöstä rehuissa muodostu ylimääräistä vaaraa. Ei kuitenkaan pitäisi synnyttää sitä vaikutelmaa, että antibioottien käyttö eläinten rehuissa on ainoa syy näihin ongelmiin, joiden kanssa olemme nykyään tekemisissä.
Toiseksi, haluaisin muistuttaa siitä - esitin asian jo lausunnossani - että sen arviointia, mitä Suomen ja Ruotsin liittymissopimuksissa hyväksyttiin, työstetään parhaillaan ja että lopullinen arviointi tehdään tämän vuoden kuluessa.
Kolmanneksi, haluaisin vielä muistuttaa siitä, että tieteellinen ohjauskomitea on perustanut monitieteellisen työryhmän, jonka on tarkoitus esittää tämän vuoden loppuun mennessä tieteellisiä tuloksia. Komissio esittää jälkeenpäin luonnollisestikin parlamentille mahdollisimman pian kokonaisarvion tieteellisten komiteoiden lausunnoista. Teillä on tietenkin myös pääsy kaikkiin näihin tieteellisiin tuloksiin. Haluamme olla avoimia, ja siksi siinä ei ole minkäänlaisia ongelmia.
Uskon, ettei meidän kuitenkaan pitäisi missään nimessä synnyttää sitä vaikutelmaa, että haluaisimme nyt painostaa näitä tiedemiehiä, vaan he tarvitsevat tietyn ajan arvioinnin tekemiseen. Meidän on annettava se heille.
Lopuksi haluaisin vielä huomauttaa, että olemme osoittaneet juuri avoparsiinin esimerkin avulla valmiutemme toimia asian edellyttämällä tavalla niin pian kuin ilmenee epäilyjä, että sellainen toiminta on tarpeen. Toimisimme todella huonosti, jos toimisimme ilman tieteellistä perustaa, koska silloin todennäköisimmin vain epäonnistuisimme ja aiheuttaisimme siten suurta vahinkoa sekä maataloudelle että elintarviketeollisuudelle.
Lopuksi haluaisin vielä huomauttaa seuraavasta: harkitessamme sitä, miten pitkälle sellaisia lisäaineita saa käyttää, meidän ei pitäisi jättää huomioimatta ongelman varsinaista syytä, joka löytyy osittain karjan massatuotannosta. Siitä syystä aiomme kiinnittää erityistä huomiota niiden ehdotusten yhteydessä, jotka olemme esittäneet Agenda 2000: ssa maatalouden yritysten investointien edistämisen alueella, periaatteeseen, jonka olemme ankkuroineet siihen, nimittäin erityisen eläinystävällisen ja asianmukaisen karjankasvatuksen vahvempaan edistämiseen, maaseudun kehitystä koskevien ohjelmien kehittämisessä ja muovaamisessa. Meidän on otettava yhdessä tämä näkökulma huomioon mahdollisuuksiemme mukaan, koska silloin taloudellisesta näkökulmasta sellaisten antimikrobisten aineiden käyttö muuttuu yhä mielenkiinnottomammaksi.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, sallinette minun tehdä vielä yhden kysymyksen komissaari Fischlerille. Haluaisin tietää, aikooko tämä monitieteellinen työryhmä, jonka ohjauskomitea on perustanut, työskennellä myös sen ongelman parissa, että geeniteknisen manipulaation seurauksena syntyy tavallaan jätetuotteena halutusti tai vastentahtoisesti vastustuskyky antibiootteja vastaan? On nimittäin olemassa tutkimuksia, jotka osoittavat, että maidonjalostuksessa kehitetään suunnitellusti bakteerien vastustuskykyä antibiootteja vastaan, jotta maitoon mahdollisesti jäävät jäämät eivät ala vaikuttaa. Tutkiiko työryhmä myös tätä ongelmaa?

Olsson
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, haluan ensiksi kiittää komissaari Fischleriä vastauksista. Mielestäni ne olivat aika tyhjentäviä ja tietyiltä kohdin erittäin tyydyttäviä. Mitä tulee jäämiin liittyvään ongelmaan, olemme luullakseni pääasiassa samaa mieltä. Haluan myös kiittää kaikkia kollegoitani, jotka ovat erittäin myönteisesti osallistuneet tähän keskusteluun. Tuntuu siltä, kuin me täällä parlamentissa ymmärtäisimme hyvin, mitä olemme tekemässä.
Samalla olen kuitenkin hieman huolissani. Sen vuoksi haluan esittää komissaarille kysymyksen. Hän sanoi nimittäin, että eläinten hyvä elinympäristö voi johtaa siihen, ettei meidän tarvitse käyttää antibiootteja. Kunnioitan suuresti tieteellistä tutkimusta ja olen komissaarin kanssa samaa mieltä siitä, että tällaista tutkimusta on tehtävä, mutta valinta eläinten hyvän elinympäristön ja tutkimuksen käyttämisen välillä on oikeastaan poliittinen valinta. Sekä parlamentin että komission on ajateltava tätä kysymystä. Eikö komissaari ole asiasta samaa mieltä?

Iversen
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää komissaaria vastaamaan seuraavaan kysymykseen. Mikäli Ruotsi ja Suomi nyt - ja myös Tanska, jossa näitä asioita on myös pohdittu - haluavat pitää kiinni antibioottien kiellosta, antaako komissio EU: n tuomioistuimen päättää näistä asioista, vai mitä on ajateltu? Minulla on se käsitys, ettei ennalta varautumisen periaatetta käytetä kovin avoimesti.

Fischler
Arvoisa puhemies, ensiksi edustaja Graefe zu Baringdorfin kysymykseen: tässä monitieteellisessä työryhmässä päätetään lopullisesti näinä päivinä, mitä aiheita voidaan ja pitäisi kaiken kaikkiaan käsitellä. Teemoja on jo olemassa paljon. Yksi selvitettävistä kysymyksistä kuuluu: antimikrobisen vastustuskyvyn lisääntymiseen vaikuttavien tekijöiden tunnistaminen . Asiaanne voisi hyvinkin käsitellä tämän kohdan alla. Välitän sen edelleen PO XXIV: n vastaavaan yksikköön.
Toiseksi: emme halua, että Euroopan tuomioistuin tekee päätöksen, vaan haluamme ensiksi tiedemiesten arvioivan sekä Suomen että Ruotsin hakemuksen. Meidän ei pitäisi mennä tapahtumien edelle, vaan odottaa, mikä tulos tällä tieteellisellä arvioinnilla on.
Nyt edustaja Olssonin kysymykseen: en usko, että kysymys on niinkään tarpeellisista tutkimuksista. Uskon, että karjankasvatusehdoista on oikeastaan saatu jo hyvin paljon tuloksia. Tässä on pikemminkin kyse siitä, että luodaan taloudellinen ympäristö, jonka avulla maanviljelijät voivat toteuttaa käytännössä näitä eläinystävällisiä karjankasvatusmuotoja. Mielestäni on niin, että mitä asianmukaisempi karjankasvatusjärjestelmä on, sitä pienemmät ovat eläinlääkärikulut. Tosin karjankasvatuskustannukset ovat kuitenkin suuremmat. Jos siis suunnittelemme uuden Agendamme puitteissa sellaisten karjankasvatusmuotojen edistämistä suhteessa muihin karjankasvatusjärjestelmiin, on houkutuskin silloin suurempi siirtyä sellaisiin karjankasvatusmuotoihin. Mikäli kuitenkin lisätutkimukset ovat tarpeen nykyisten tutkimusohjelmien puitteissa, jos siis jäsenvaltiot ja eri tutkimuslaitokset esittävät vastaavia hankkeita, mikään ei luonnollisestikaan estä lisätutkimuksien tekemistä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Fischler.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
Yhteinen päätöslauselmaesitys antibioottien käytöstä eläinten rehuissa
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Saksojen yhdistämiseen liittyvien toimenpiteiden tarkastaminen (tilintarkastustuomioistuimen  kertomus)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Garriga Polledon laatima talousarvion valvontavaliokunnan mietintö (A4-0144/98) tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksesta n: o 4/97 Saksojen yhdistämiseen liittyvien, EMOTR: sta maksettuja korvauksia ja vientitukia sisältävien toimenpiteiden tiettyjen erityispiirteiden tarkastamisesta sekä komission vastauksista (C40348/97).

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, herra Garriga ei voi olla tänään keskuudessamme terveyssyistä, minkä takia esittelen hänen valtuuttamanaan hänen mietintönsä tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksesta, jossa on tarkastettu tiettyjä Saksojen yhdistämiseen liittyviä erityispiirteitä, jotka koskevat vuonna 1992 maksettuja korvauksia ja vientitukia.
Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa arvioidaan niitä toimia, joita on sovellettu entisen DDR: n maatalouden integroimiseksi yhteiseen maatalouspolitiikkaan kolmella alueella: leukoosin hävittäminen, vientituet - naudanliha-ala - ja maidontuotannon vähentäminen.
Tilintarkastustuomioistuimen johtopäätös on, että ensiksikin tuet ovat kasautuneet kolmessa tapauksessa, vaikka se ei täsmennäkään tämän kasautumisen määrää. Yksi helppo esimerkki tästä tukien kasautumisesta on annettu leukoosin, EBL: n, hävittämiseksi toteutettujen toimien arvioinnissa ja selostuksessa.
Tutkikaamme naudanlihan vientitukia ja maidontuotannon vähentämiseen myönnettyjä korvauksia kiintiöjärjestelmän soveltamisen jälkeen: hävitetään nauta, joka kärsii sairaudesta, ja saadaan korvaus; samalla eläimen hävittäminen merkitään tilinpäätökseen maidontuotannon vähentämisenä ja tästä saadaan uusi korvaus; ja lopulta, koska naudan sairaus ei ollut kehittynyt ja sen katsotaan soveltuvan myytäväksi Euroopan unionin ulkopuolelle - hintojenromahduksen estämiseksi yhteisön markkinoilla - se viedään maasta ja tästä saadaan vientitukea.
Lisäksi mainitaan rikkomukset leukoosin hävittämisohjelmassa. EBL: n hävittämisohjelmaa koskeneissa rahoitustarkastuksissa uusissa osavaltioissa havaittiin, että ohjelmaan sisällytettiin ennen vuotta 1991 hävitettyjä eläimiä, tehtiin tukihakemuksia eläimistä, joita ei ollut hävitetty, tehtiin kaksi hakemusta samasta eläimestä ja tehtiin hakemuksia eläimistä, jotka oli hävitetty määräajan ulkopuolella. Korostan sitä, että komissio ottaa tämän vuoksi käyttöön asianmukaiset rahoitusta koskevat korjaukset.
Tilanteen arvioimiseksi on tarpeen pitää mielessä parlamentin 4. huhtikuuta 1990 antama päätöslauselma, jossa korostettiin sitä, että komission on osallistuttava yhdistämisen rahoittamiseen ja Saksan liittotasavallan talouden uudelleenjärjestelyn kustannuksiin solidaarisuudesta tätä kansaa kohtaan.
Tilintarkastustuomioistuin unohtaa Saksan valitseman ja komission ja neuvoston hyväksymän poliittisen tavoitteen, viiden uuden osavaltion integroimisen yhteisöön. Se edellyttää yhteisen maatalouspolitiikan soveltamista koko laajuudessaan, ilman siirtymävaihetta ja taannehtivasti, mahdollisimman pienin yhteisölle koituvin kuluin ja yhteisön markkinoita häiritsemättä.
Saksan liittotasavallan markkinoiden tilanne oli vakava erityisesti naudanliha-alalla. Tehtävä ei ollut lainkaan helppo, mutta siitä voi tehdä vain yhden johtopäätöksen: toiminnan lopputulos oli menestys. On tutkittu leukoosin hävittämisohjelmia, on määrätty asiaankuuluvia sakkoja ja lisäksi on määrätty viennin ja tiettyjen rikkomusten osalta rahoitusta koskevia korjauksia.
Tukien kasautumisen osalta ei vastusteta eläimen hävittämisestä ja sitten sen lihan viennistä maksettavia korvauksia. Edellisessä tapauksessa tuki menee omistajalle, jälkimmäisessä viejälle. Lisäksi eläimen hävittäminen merkitään tilinpäätökseen maidontuotannon vähentämisenä. Kaikissa kolmessa tapauksessa myönnetään eri tapauksiin määrättyjä tukia. Sattumalta ne rinnastetaan, mutta tehtäköön selväksi, että jokaisella tuella on oikeudellinen perustansa ja tavoitteensa.
Loppujen lopuksi tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa on havaittavissa hyvin kapea näkökulma, liian kapea. On jätetty huomiotta monta sellaista erityistä seikkaa kuin siirtymäkauden puuttuminen ja tiettyjen toimien taannehtivuus. Kaiken tämän vuoksi, arvoisa puhemies, on onniteltava - sillä on saavutettu se poliittinen tavoite, johon pyrittiin - Saksan valtiota ja Euroopan toimielimiä.

Wemheuer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tänään, 15. toukokuuta 1998, käsittelemme historiallista tapahtumaa, josta on kulunut runsaat kahdeksan vuotta: Saksojen yhdistymistä. Se on ja pysyy historiallisena tapahtumana. Käsitelkäämme aivan pientä sivukohtaa, joka saattoi syntyä vain tämän tilanteen vuoksi. Olemme käsitelleet jo useammin asioita, jotka tapahtuivat kauan sitten. Siinä on oikeastaan järkeä ainoastaan silloin, kun on olemassa vaara, että tapahtuma, jota käsittelemme, ilmenee yhä uudestaan samankaltaisena, koska on kyse järjestelmävirheestä.
Niiden komission ja tilintarkastustuomioistuimen tiedonantojen mukaan, joista keskustelimme kauan ja perusteellisesti valiokunnassa, tätä vaaraa ei tässä tapauksessa ole. Tilintarkastustuomioistuimesta ilmoitettiin vastauksena valiokuntamme puheenjohtajan kysymykseen, että vastaavan tilanteen ilmeneminen on hyvin epätodennäköistä. Siinä suhteessa tällä kaikella on historiallinen merkitys, myös, vaikka tämä mietintö ei ihan tavoitakaan Saksojen yhtenäistymisen historiallisuutta, enkä halua loukata tällä esittelijää. Olemme käsittelemässä menneisyyttä.
Esitän kuitenkin pari huomautusta, mutta pikemminkin tilintarkastustuomioistuimelle kuin komissiolle: kun käsittelee tällaista tapausta - eihän suinkaan voida lakaista kaikkea maton alle vain sen takia, että kyseessä oli erityinen historiallinen tilanne - mietinnöt olisi ehkä tehtävä hiukan nopeammin. On kuvaavaa, että käsittelemme sitä vasta nyt. Kyse ei ole siitä, että olisimme hitaita, vaan siitä, että meni loputtoman kauan, ennen kuin pääsimme ensimmäisistä näihin toimiin kohdistuneista arvosteluista, joita ei voi kiistää, tilintarkastustuomioistuimen kertomukseen, ennen kuin tämä kertomus sitten tehtiin ja annettiin meille. Näin käy usein, ja siksi haluaisin oikeastaan vain arvostella tätä kohtaa.
Jos tilintarkastustuomioistuin haluaa edistää työtämme perustavasti, sen on oltava parlamentin tavoin kiinnostunut siitä, että keskustelemme tapahtumista ajallisesti mahdollisimman pian, jottei oikeutettua arvostelua pystyttäisi torjumaan väittämällä, että kaikki tapahtui kauan sitten ja että tällä välin kaikki olisi muuttunut. Aina ei voi tarkistaa niin yksinkertaisesti kuin tässä tapauksessa, onko kaikki muuttunut tällä välin.
Kiitän esittelijää siitä huolimatta, että hän ei ole täällä tänään, hänen tekemästään työstä. Voimme kaikki vain tehdä siitä samat johtopäätökset: jos olisimme saaneet mietinnön vähän aikaisemmin, olisimme voineet käsitellä sitä aikaisemmin, jolloin asia olisi ehkä herättänyt enemmän kiinnostusta kuin nyt. Valiokunta hyväksyi mietinnön yksimielisesti. Siihen ei tehty yhtään tarkistusta. Sanoisin, että herra Fabra Vallés on esittänyt asian perinpohjaisesti, ja voimme vain yhtyä siihen.

Seppänen
Arvoisa puhemies, ymmärrän sen, että Saksa on suuri nettomaksaja EU: lle. Ymmärrän hyvin, että saksalaiset haluavat EU: lta lisää jäsenmaksupalautuksia. On luonnollista, että jos saksalaisten rahoja siirretään muille yksitoista miljardia ecua, he haluavat maksaa EU: n budjettiin vähemmän jäsenmaksua.
Sitä en sen sijaan ymmärrä, että Saksa puijaa EU: lta rahaa väärin perustein. Tilintarkastustuomioistuimen perusväite on, että samoista lehmistä on maksettu päällekkäisiä tukia. Mielestäni mietinnön laatija, herra Garriga Polledo, saivartelee tässä asiassa. Hän sanoo, että päällekkäisten rahojen saajat eivät välttämättä ole olleet samoja henkilöitä. Perusongelma on, että samoista lehmistä on maksettu päällekkäisiä tukia. Poliittisiakin perusteita pitää panna täytäntöön EU: n sääntöjen mukaan.
Minulle on edelleen epäselvää, onko leukoosilehmien lihaa myyty Venäjälle tai muille entisen DDR: n kauppakumppaneille. Tätä asiaa ei ole dementoitu tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa tai tässä mietinnössä. Jos näin on tapahtunut, mitä epäilen, asia on eettisesti mitä tuomittavin. Tähän asiaan olisin halunnut mietinnössä selvyyden.
Tiedämme, miten BSE-teurastusten jälkeen EU: n useampaan kertaan korvaamaa lihaa on viety Englannista. Sikaruton takia on Hollannissa tapettu kymmenen miljoonaa sikaa ja Saksassakin miljoonia sikoja. Ihmettelen, mitä lihalle on sikaruttoteurastusten jälkeen tapahtunut. Onko komissio valvonut tämän lihan käyttöä asianmukaisesti? Arvostan suuresti herra komissaari Fischlerin työtä ja annan hänen selvitettäväkseen sen, mitä lihalle on tapahtunut sikaruttoteurastusten jälkeen.
En ymmärrä sitä, että mietintöä esitetään hyväksyttäväksi puutteellisessa muodossa. Esittelijällä ei nimittäin ole tietoa, miksi Saksan ei tarvitse maksaa takaisin komission vaatimaa yhtätoista miljoonaa ecua, vaan vain miljoona ecua. Tämä asia olisi pitänyt selvittää ennen mietinnön hyväksymistä.

Lukas
Arvoisa puhemies, on epäilemättä pidettävä myönteisenä, että tietyt tavoitteet, joita luetellaan tässä tasapainoisessa mietinnössä, saavutettiin ilman suurempien lisäkustannusten syntymistä yhteisölle. Yhteisö on tässä - ja haluaisin painottaa tätä - edistänyt ilahduttavasti uusien osavaltioiden integroitumista yhteisen maatalouspolitiikan rakenteisiin. On hyvin myönteistä, että yhteisö osallistuu DDR: n talouden rakennemuutoksen kustannuksiin ja osoittaa siten solidaarisuutta DDR: n asukkaille.
Sitäkin valitettavampaa on, että tilintarkastustuomioistuimen kertomus osoittaa sittenkin tälläkin arkaluonteisella alueella taipumusta asioiden huonoon hoitamiseen komission taholta. Huomattavien viiveiden rinnalla tarkistusten ja väärin maksettujen tukien osalta tukiohjelmia ei edes erotettu kunnolla toisistaan. Tilintarkastustuomioistuin myöntää kertomuksessaan siitä syystä, että maanviljelijät olisivat voineet anoa kolmea eri tukea yhden ja saman eläimen teurastamista varten, mikä olisi luonnollisesti mahdollistanut tukipalkkioiden päällekkäisen anomisen.
Juuri valtavien järjestelmällisten haasteiden kannalta, jotka unionin on kohdattava lähitulevaisuudessa, tällaisten tukipalkkioiden kasautumisten on ehdottomasti loputtava tulevaisuudessa. Miten muutoin jäsenvaltioiden kansalaiset voivat luottaa Euroopan unioniin, jos siitä tulee jatkuvasti esiin uusia epäkohtia?

Fischler
Arvoisa puhemies, arvoisat kansanedustajat, haluaisin kiittää sydämellisesti herra Garriga Polledoa mietinnöstä Saksojen yhdistämiseen liittyvien toimenpiteiden tiettyjen erityispiirteiden tarkastamisesta vuosina 1990 ja 1991.
Minun ei tarvitse korostaa, miten vaikeaa ja monimutkaista Saksojen yhdistäminen oli kaiken kaikkiaan. Minun ei tarvitse korostaa sitäkään, että Saksojen yhdistäminen oli ainoa oikea ratkaisu tässä historiallisesti ainutlaatuisessa tilanteessa. Meidän oli integroitava Saksan uudet osavaltiot yhteisöoikeuteen ilman siirtymäkautta. Se oli juuri yhteisen maatalouspolitiikan osalta kaikkea muuta kuin yksinkertaista, kuten voitte kuvitella. Kiitän herra Garriga Polledoa siitä, että hän on nimenomaisesti tunnustanut tämän tosiasian kertomuksessaan.
Entisen DDR: n integroimiseksi päätettiin kolmesta toimesta. Ensiksi: ohjelman rahoittaminen naudan tarttuvaan leukoosiin sairastuneiden nautojen teurastamiseksi. Toiseksi: sääntelyn käyttöönotto naudanlihan hyödyntämiseksi vientikorvausten avulla, koska tämä liha oli täysin ihmisravinnoksi kelpaavaa. Kolmanneksi: taloudellinen korvaus nautojen teurastamisesta maitokiintiöistä luopumiseksi. Nämä toimet olivat täysin yhteneväisiä Saksojen yhdistämistä huhtikuussa 1990 koskevan parlamentin päätöslauselman kanssa.
Nyt tilintarkastustuomioistuin on kertomuksessaan sitä mieltä, että toimien päällekkäisyys on johtanut tukipalkkioiden kasautumiseen ja rikkomuksiin ohjelmien käytössä. Se valittaa lisäksi siitäkin, että vientikorvauksien määrää ei eritelty laatutekijöiden mukaisesti. Tässä on kuitenkin otettava huomioon, että Itä-Saksan nautakanta oli yksinkertaisesti liian suuri, jotta maitokiintiöistä olisi voitu luopua alusta lähtien. Sitä paitsi osa karjasta oli sairastunut naudan tarttuvaan leukoosiin. Komission oli saatava tilanne nopeasti hallintaan ja se toteutti nämä kolme mainitsemaani ohjelmaa. Jokaista toimea varten oli käytössä eri tuensaantiehdot. On selvää, että siitä syystä kyseessä olevien nautojen määrä ei ollut aina sama ja että edunsaajatkaan eivät aina olleet samat.
Se, että kaikkia kolmea toimea voitiin soveltaa joidenkin nautojen kohdalla, ei riko yhteisön sääntöjä. Komission käsityksen mukaan tilintarkastustuomioistuimen päätelmä, että toimet ovat johtaneet luvattomaan tukipalkkioiden kasautumiseen, ei pidä lainkaan paikkaansa. Mitä tulee rikkomuksiin - tämä koskee myös päätöslauselmaesityksen 5 kohtaa - komissiolla on kaikkien käytössä olevien tietojen mukaan esitettävänä Saksalle 6, 9 miljoonan Saksan markan palauttaminen rahoitusta koskevana korvauksena. Komissio on parhaillaan perimässä tätä summaa Saksan hallitukselta ja on jo ottanut joulukuussa 1997 puolet summasta - konkreettisesti 3, 4 miljoonaa Saksan markkaa - vuonna 1996 maksettavien hävittämisohjelmien maksuista. Loppusumma veloitetaan nyt vuoden 1998 toisella puoliskolla samalla tavoin vuonna 1997 maksettavista hävittämisohjelmista.
Mitä tulee vientitukien puuttuvaan erittelyyn laatunäkökohtien mukaan, komissio huomauttaa, että - lainaan tässä kohtaa - terve ja tavanomainen laatu on ainoa käytössä oleva kriteeri vientituen saamiselle, joten laajempaan erittelyyn ei ollut tarvetta. Olen iloinen siitä, että esittelijä on esittänyt useimmat komission väittämät, erityisesti tilintarkastustuomioistuimen mainitsemaan kasautumiseen liittyvät väittämät, ja että hän on niistä samaa mieltä.
Paikan päällä tehtävien rahoitustarkastusten viivästymisten poistamiseksi naudan tarttuvan leukoosin hävittämisohjelmien osalta komissio on, kuultuaan mahdollisista rikkomuksista tällä alueella, tehnyt välittömästi erityistarkastuksia. Valitettavasti komissiolla on käytössään paikan päällä tapahtuvia tarkastuksia varten vain rajoitettuja varoja yhteisrahoitetuista ohjelmista. Sitä paitsi haluaisin lisätä, että järjestelmällistä hallinnollista valvontaa suoritetaan jatkuvasti, erityisesti vertaamalla jäsenvaltioiden teknisiä kertomuksia lopullisiin talouskertomuksiin.
Lopuksi haluaisin kiittää esittelijää sydämellisesti siitä, että hän on antanut tunnustusta niille ongelmille, jotka komission oli voitettava tässä vaikeassa tilanteessa entisen DDR: n maatalouden integroimiseksi yhteiseen maatalouspolitiikkaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Yhdistetty lämmön ja sähkön tuotanto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Estevan Bolean laatima tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0145/98) komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle yhteisön strategiasta yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämiseksi ja sen kehittämisen esteiden poistamiseksi (KOM(97)0514 - C4-0596/97).

Estevan Bolea
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, yhteistuotanto on lämmön ja sähkön, tai höyryn ja sähkön, samanaikaista tuotantoa, ja mielestäni se on hyvin tärkeä parlamenttia jatkuvasti askarruttavien ongelmien kuten ilmakehän saastumisen kannalta, sillä ilmakehä on haurain niistä ekosysteemeistä, jotka muovaavat Maa-planeettaa ja elämäämme siellä.
Yhteistuotannon ansiosta voidaan säästää paljon energiaa, ja haluan sanoa teille, hyvät jäsenet, että kaikkein puhtainta energiaa on se, jota ei kuluteta. Näin ollen Euroopan on edettävä niin, että yhteistuotantoa sovelletaan enemmän.
Tämä tekniikka on otettu käyttöön monia vuosia sitten. Paperiteollisuus on käyttänyt yhteistuotantoa yli 50 vuoden ajan. Teknologia on nyt kuitenkin muuttunut. Meillä on paljon kehittyneempää teknologiaa, joka on paljon tehokkaampaa, ja sen vuoksi voimme sanoa, että meidän olisi kehitettävä paljon yhteistuotantoa.
Toisaalta pyrimme Euroopan unionissa edistämään kaasun kulutusta hyvin monesta syystä: koska se on puhtaampaa teknologiaa kuin esimerkiksi hiili tai öljy; koska aiomme ostaa kaasua uusilta tuottajilta - esimerkiksi Venäjältä, Azerbaid&#x017E;anilta tai Arabiemiirikunnilta - koska maailmassa on suuret kaasuvarastot ja koska se on tehokkaampaa.
Yhteistuotanto vastaa nykyään 9 %: a Euroopan unionin sähköntuotannosta. Komissio pyrkii tiedonannossaan siihen, että lähivuosina, noin vuonna 2005, se kasvaisi 18 %: iin. Se ei ole helppoa, hyvät jäsenet. Juuri nämä esteet meidän on poistettava. Jos siitä kerran on niin paljon etuja, koska sen energiatehokkuus on suuri, se saastuttaa vähemmän ja säästämme energiaa, miksi se ei ole kehittynyt pidemmälle? Siksi, että mikään ei ole helppoa nykypäivän monimutkaisessa maailmassa maailmanlaajuistumisen, taloudellisen kehityksen ja sähkö- ja energiamarkkinoiden vapauttamisen takia, ja tämän takia on vielä näkemättä, miten tätä kaikkea voidaan edistää.
On paljon omavaraisia tuottajia, mutta myös sähköyhtiöillä on valtaa, ja mikä on näin ollen kaiken ratkaisu? Ratkaisu, kuten aina, hyvät jäsenet, piilee hinnoissa. Viime vuosina tämän teknologian edistämiseksi - josta, kuten sanon, on pelkkiä etuja eikä käytännöllisesti katsoen minkäänlaisia haittoja - näistä kilowattitunneista maksettiin todella hyvin, yli keskihintojen. Sähköyhtiöillä on ilman muuta kuitenkin voimalansa, eivätkä ne myöskään voi lopettaa niitä, jotta käytettäisiin vain omavaraisten tuottajien energiaa.
Tämän vuoksi haluan kiinnittää huomion mietintöni ehdotuksen 8 kohtaan, jossa sanotaan kaksi mielestäni hyvin tärkeää asiaa. Ensimmäinen on, arvoisa puhemies, että vapautetuilla sähkömarkkinoilla annettaisiin etusija näissä teollisuuslaitoksissa tuotetulle sähkölle, mutta siinä sanotaan samalla myös, että markkinahintaan, ilman tukia, koska tuemme jo kansallista hiilituotantoa, tuemme uusiutuvia energialähteitä, tuemme sähkön hintojen osatekijöiden muita alueita. Näin ollen omavaraisten, yhteistuotantoa harjoittavien tuottajien, on kilpailtava markkinoilla.
Olemme juuri hyväksyneet Brysselissä viime istunnossa kaasumarkkinoiden vapauttamista koskevan direktiivin. Myös sähkömarkkinat on vapautettava. Juuri näillä markkinoilla omavaraisten tuottajien on toimittava.
Kaasu on puhdasta energiaa - ei niin puhdasta kuin esimerkiksi vesivoima tai muut uusiutuvat energialähteet kuten tuulivoima - ja tarvitsemme komission sysäystä. Tarvitsemme sitä myös uusiutuville energialähteille. Kaikki esitetyt tarkistukset hyväksyttiin energia-asioita käsittelevässä valiokunnassa, arvoisa puhemies, paitsi yksi tarkistus, jonka rouva Ahern on esittänyt uudestaan ja jota en aio tukea, koska se ei ole realistinen. Omasta tahdostamme voimme sanoa, mitä haluamme. Jos se ei ole fyysisesti totta, kaikessa siinä on kuitenkin hyvin vähän järkeä. Näin ollen en aio tukea vihreän ryhmän 11 kohtaan esittämää tarkistusta, mutta tuen kylläkin muita tarkistuksia.
Haluan sanoa, että näiden yhteistuotannon etujen joukossa on yksi hyvin tärkeä etu, ja se on suolan erottaminen merivedestä. Sähköyritykset hyödyntävät kaasua jo erittäin tehokkaasti käyttämällä yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotantotapoja, mikä on yhteistuotannon toinen osa, mutta meidän olisi hyödynnettävä kaasua ja näitä tekniikkoja suolan erottamiseksi merivedestä. Tämä tarjoaisi Euroopan unionille suuret teknologiset markkinat, ja koko Välimeren alue ja maailma tarvitsee vettä, joka tulee olemaan 2000-luvun suuri ongelma.

Elchlepp
Arvoisa puhemies, puolueryhmäni on myös erittäin tyytyväinen komission aikomukseen edistää enemmän yhdistettyä lämmön ja sähkön tuotantoa. Tekniikkahan on tullut jo ajat sitten tutuksi. Tosin sitä käytettiin kauan ainoastaan hätävarana sairaaloissa ja vastaavissa, se ei ollut myöskään vielä tarpeeksi tunnettu kaupunkisuunnittelun alalla, kuntien rakennussuunnitelmissa, ja siellä se törmää edelleen esteisiin tiettyjen vähimmäiskäyttöaikojen vuoksi.
Edut ovat kuitenkin selvästi nähtävissä. Välttämättömän uusiutuvien energioiden käyttöä koskevan vaatimuksen ohella se edistää erittäin hyvin Kioton poliittisten energiatavoitteiden saavuttamista. On sanottu oikeutetusti, että se on järkevää, koska se johtaa parempaan ensisijaisten energiamuotojen hyödyntämiseen ja ilmansaasteiden vähenemiseen. Ennen kaikkea se tarjoaa uusia mielenkiintoisia mahdollisuuksia maataloudessa, teollisuudessa ja erityisesti pienissä ja keskisuurissa yrityksissä niiden yhdistämiseksi biomassan hyödyntämisen ohella. Tämä on hyvin mielenkiintoinen näkymä myös pienten ja keskisuurten yritysten kustannusten alentamiseksi energiakulujen avulla ja omavaraisen energiatuotannon edistämiseksi myös kolmansissa maissa.
Haluaisin huomauttaa myös siitä, että on tehty hyvin mielenkiintoisia malleja siitä, miten maatalouden jätettä voitaisiin hyödyntää paremmin biomassatuotannon yhdistämisteknologioissa ja yhdistetyssä lämmön ja sähkön tuotannossa ennen kaikkea viininviljelyn alalla.
Olen iloinen siitä, että nyt päästiin yhteisymmärrykseen siitä, että sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitokset tunnustettiin sopiviksi energiantuottajiksi. Hyvät Euroopan kansanpuolueen ryhmän jäsenet, pahoittelen, että hylkäsitte tämän vielä vähän aikaa sitten kaasudirektiivin kohdalla, kun oli kyse tämän laillisesta vahvistamisesta.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, komission tiedonanto yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämisestä EU: n alueella on tärkeä energiapoliittinen aloite. Haluan kiittää myös parlamentin mietinnön laatijaa, rouva Estevan Boleaa, hänen työstään tämän mietinnön aikaansaamiseksi. Yhdistetyn tuotannon lisähyödyntäminen on tehokas tapa päästä lähemmäksi Kiotossa asetettuja tavoitteita. On siis vihdoin aika nostaa tämä tuotantoala EU-tason strategiseksi kysymykseksi, etenkin koska meillä ei ole varaa hukata yhtään käytettävissä olevaa keinoa kasvihuoneilmiön haittojen vähentämiseksi ja torjumiseksi.
Esteenä yhdistetyn tuotannon käytön kasvattamiselle on sähkömarkkinoiden vielä puutteellinen avautuminen. Sähköntuottajat voivat edelleen rajoittaa uusien pelureiden pääsyä markkinoille. Tämä tekee useista muuten kaupallisesti järkevistä hankkeista kannattamattomia. Lisäksi kaikenkokoisilla yhdistetyn lämmön ja sähkön tuottajalaitoksilla tulee olla oikeus saada kaasua vapailta markkinoilta. Vapaan kaasun saanti on keskeinen kannattavuustekijä yksityisten ja pienimuotoisten voimalaitosten rakentamiselle.
Yhdistetyssä tuotannossa voidaan käyttää polttoaineena biomassoja, hiiltä ja kaasua. Unionin pitäisi kuitenkin pyrkiä siihen, että yhdistettyä tuotantoa edistetään kokonaisuutena ja annetaan markkinoiden tehdä päätös kilpailukykyisimmästä polttoaineesta. Yhteistuotannon sanotaan vähentävän kasvihuonekaasupäästöjä nostamalla laitosten kokonaishyötysuhdetta. Täytyy muistaa, että näin tapahtuu erityisesti, jos ja kun käytetään uusiutuvia hiilidioksidineutraaleja biomassoja. Pelkän kaasun lobbaaminen polttoaineena ei riitä. Varsinkin kun kaasudirektiivissäkin halutaan rajoittaa pienten laitosten pääsyä markkinoille.
Yhdistettyä lämmön ja sähkön tuotantoa on käytetty teollisuudessa yli viisikymmentä vuotta. Tällä hetkellä sitä käytetään ainakin jossain määrin koko EU: ssa. Kuitenkin vain Suomessa, Alankomaissa ja Tanskassa yli kolmekymmentä prosenttia sähköstä on tuotettu yhteistuotannolla. Yhteistuotannon edistäminen on voimakkaasti sidoksissa eri jäsenmaiden kansallisiin tavoitteisiin. Tästä huolimatta tarvitsemme myös yhteisötasoista panostusta sekä teollisuuden kontribuutiota. Kuten mietinnössäkin todetaan, yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotanto on sähköalalla sellainen taktiikka, jolla voidaan lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä merkittävästi ja kustannustehokkaasti edistää energian tehokasta käyttöä Euroopan unionissa ja vaikuttaa myönteisesti EU: n ympäristöpolitiikkaan.

Seppänen
Arvoisa puhemies, EU-alueella voimme erottaa joitakin energia-alan megatrendejä. Ensiksikin energian kysyntä kasvaa ehkä keskimäärin prosentin vuodessa. Se merkitsee, että erilaiset päästöt lisääntyvät, jos mitään ei tehdä. Toiseksi EU-alueen energiaomavaraisuus alenee nykyisestä seitsemästäkymmenestä prosentista noin kolmeenkymmeneen prosenttiin vuoteen 2020 mennessä. Kolmanneksi sähkön osuus bruttoenergiasta, joka on jo neljäkymmentä prosenttia, noussee. Neljänneksi on realistista olettaa, että kaasun ja nimenomaan tuontikaasun käyttö lisääntyy nopeasti.
Kaikkiin näihin megatrendeihin voidaan vaikuttaa positiivisesti lisäämällä yhdistettyä sähkön ja lämmön tuotantoa. Se parantaa EU-maissa energiankäytön tehokkuutta ja säästää energiaresursseja, vähentää päästöjä ja vähentää kasvavaa riippuvuutta energian tuonnista.
Energian tuotanto ei kuitenkaan kuulu EU: n toimialaan. Avainasemassa ovat jäsenmaat, joiden toimintaa komissio voi tukea. Tuki on toistaiseksi ollut vaatimatonta ja sitä esiintyy lähinnä julistuksissa ja puheissa. Polttotehokkuuden paranemiseen tähtäävällä CARNOT-ohjelmalla ei ole juuri mitään resursseja eikä yhdistetyn sähkön ja lämmön tuotannon propagoimisella ole resursseja senkään vertaa. EU on näissä asioissa pelkkä paperitiikeri - vastuu on jäsenmailla.

Weber
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen varsin pettynyt meille käsiteltäväksi annettuun lainsäädäntöehdotukseen, joka koskee yhteistuotantoa ja vielä nytkin esiin tulevia esteitä.
Mitä pitäisi tehdä yhteistuotannon edistämiseksi? Pitäisi ensinnäkin olla takuu pääsystä yhteistuotannolla tuotettuun sähkövoimaverkkoon ja toiseksi takuu vähimmäishinnasta. Lainsäädäntöehdotuksessamme ehdotetaan vain, että varmistetaan pääsy verkkoon, kilpailukykyisellä hinnalla.
Minulla on ilo kertoa teille, että kotimaassani Luxemburgissa alaa säädellään jo hyvin progressiivisella lainsäädännöllä, koska hyväksyimme vuonna 1994 lain, jolla vaihtoehtoisille energiamuodoille, kuten valosähköisillä ilmiöillä saatavalle energialle, tuulivoimalle ja samantyyppisille energiamuodoille sekä yhteistuotannolle taataan pääsy Cegedelin, Luxemburgin sähkölaitoksen, verkkoon, siten, että tämä laitos antaa vähimmäishintatakuun. Lisäksi Luxemburgin valtio antaa vielä frangin kilowattitunnilta.
Tämä on mielestäni todella, todella hyvä esimerkki tavasta, jolla Euroopan unionissa voitaisiin edistää yhteistuotantoa, enkä voi kuin yllyttää komissiota toimimaan öljyntuottajien painostusryhmää vastaan, joka ei tietenkään pidä kovin paljon yhteistuotannosta, koska öljyntuottajat eivät enää myisi niin paljon polttoainetta. Arvoisa puhemies, voin vain kannustaa komissiota tukemaan meitä, jotta yhteistuotantoon osallistuvat tuottajat saisivat myös hintatakuun.

Kronberger
Arvoisa puhemies, olemme vuosisadan lopussa, jonka aikana on tuhlattu enemmän energiavaroja kuin koko sitä edeltävän ihmiskunnan historian aikana. Näistä varoista on käyty sotaa, ja niistä tullaan käymään sotaa. Seuraukset ympäristölle ovat jo nykyään selviä. On korkea aika, että uudistamme radikaalisti koko energiajärjestelmämme. Sen onnistumisesta tulee varmasti seuraavan vuosisadan keskeisimpiä kysymyksiä. Eurooppa on tällä hetkellä 50-prosenttisesti riippuvainen vieraasta energiasta, tila, joka on ongelma sekä ympäristölliseltä ja yhteiskunnalliselta että rauhanpoliittiselta kannalta.
Yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon järjestelmien rakentaminen on siitä syystä huomattava askel oikeaan suuntaan, Euroopan unionin energiaomavaraisuuteen. Toimien energiapoliittinen tehokkuus alkaa kuitenkin kantaa todella vasta sitten, kun tässä rakennustyössä pannaan arvoa sille, että uusiutuville energialähteille raivataan etusija fossiilisiin energialähteisiin nähden ja että lopullisena päämääränä on fossiilisten energialähteiden täydellinen korvaaminen uusiutuvilla energialähteillä. Tämä pitäisi taata ennen kaikkea verollisin keinoin ja oikeudenmukaisella pääsyllä sähkömarkkinoille.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari Fischler, hyvät naiset ja herrat, käsittelimme täällä eilen energiapolitiikkaa kiireellisenä asiana ja selvittelimme ydinvoima-alan turvallisuuskysymyksiä. Tiedämme kaikki, että sisämarkkinoilla on luonnollisesti käytettävä yhteisön säännöstöä ja että siten on jokaisen jäsenvaltion itsensä päätettävissä, haluavatko ne ydinvoimaloita.
Pidän kuitenkin tärkeänä sitä, että Euroopan parlamentti huomauttaa aina uudelleen turvallisuudesta ja että se keskittää tarmonsa energiantuotannossa vaihtoehtoisiin energiamuotoihin. Uskomme, että tulevaisuuden energian tuotanto on aivan erityinen aihe, johon meidän on kiinnitettävä vielä enemmän huomiota. Siihen kuuluu myös yhdistetty lämmön ja sähkön tuotanto. Haluaisin kiittää rouva Estevan Boleaa erittäin sydämellisesti hänen mietintönsä johdosta, jossa korostetaan hyvin, kuinka tärkeää tuotanto on tällä alalla, myös panostus lämpövoimaloihin. Uskon, että täysin uudet ulottuvuudet ovat mahdollisia tällä alalla.
Näkymät siitä, että yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon osuutta lisättäisiin 9 %: sta 18 %: iin koko yhteisön energian bruttotuotannosta, siis että sitä kuitenkin kaksinkertaistettaisiin, herättää mielestäni luottamusta energiavarojemme säästeliääseen ja tarkoituksenmukaiseen käyttöön. Siitä syystä voin vain tukea komission tietä, jonka se esitteli valkoisessa kirjassaan "Euroopan unionin energiapolitiikka" .
Myös sähkön sisämarkkinoilla on vallinnut jo jonkin aikaa hyvin tehokas vapauttaminen. Eivät ainoastaan energiasisämarkkinat, vaan myös vapautuneet kaasumarkkinat ovat olleet toiminnassa jo jonkin aikaa. Yhdessä nämä kaksi alaa tuovat luonnollisesti mukanaan aivan uusia mahdollisuuksia. Nämä puitteet tarjoavat lähes vapaan pääsyn markkinoille ja tervetullutta kilpailua. Tämä kilpailu tuo taloudelle lukuisia etuja. Uskon, että Eurooppa voi olla sen avulla huomattavasti kilpailukykyisempi kansainvälisessä ympäristössä ja että sen avulla muodostuu myös mahdollisuus lukemattomien uusien työpaikkojen luomiseen. Siinä on kuitenkin annettava erityisesti yhdistetylle lämmön ja sähkön tuotannolle erityinen arvo.
Juuri sähköisen energian ja lämmön yhdistäminen, jota syntyy moottoreissa tapahtuvassa palamisessa, tuo mukanaan kaksoiskäytön edun, ja sen takia sillä on hyvin korkea energianvoittokyky. Siitä syystä jakeluyritystenkin olisi annettava etusija tälle energiamuodolle, ja pidän juuri tätä mietinnön kohtaa erityisen tärkeänä. Yhdistetty lämmön ja sähkön tuotanto takaa tehokkaan ja luontoystävällisen energiantuotannon. Kaikki taloudelliset, oikeudelliset ja hallinnolliset esteet, jotka ovat sen kehityksen tiellä, olisi raivattava mahdollisimman pian, jotta sille voitaisiin taata sille kuuluva paikka ja myös riittävä osuus markkinoista sisämarkkinoilla.
En halua kuitenkaan unohtaa mainita, että uusiutuvat energiat kokonaisuudessaan, samoin kuin energian säästäminenkin, ovat hyvin keskeinen kysymys ja täysin uusi mahdollisuus Euroopalle.

Fischler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ensiksi haluaisin kiittää esittelijää, rouva Estevan Boleaa tästä tärkeästä panoksestaan käsittelyn kohteena olevasta mietinnöstä käytävään keskusteluun.
Maailmanlaajuiset ilmastonmuutokset asettavat meidät uusien, laajojen poliittisten haasteiden eteen. Kiotossa, usea puhuja mainitsi tämän oikeutetusti, päästiin joulukuussa 1997 yhteisymmärrykseen siitä, että toimintaa tällä alueella tehostetaan asettamalla päästöjen alentamiselle lukuihin perustuva tavoite. Euroopan unioni on sitoutunut vähentämään kasvihuonepäästöjään 8 % vuoden 1990 tasosta vuosiin 2008-2012 mennessä. Jotta yhteisö voisi saavuttaa tämän tavoitteen, sen on hyödynnettävä kaikki käytettävissä olevat mahdollisuudet. Yhdistetty lämmön ja sähkön tuotanto on yksi mahdollisuus energiatehokkuuden parantamiseksi ja siten päästöjen vähentämiseksi.
Yhdistettyä lämpöä ja sähköä käytetään kuitenkin vielä vain vähän sähkön tuotannossa Euroopassa. Yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon osuus on nykyään 9 % sähkön bruttotuotannosta. Komissio on ehdottanut tämän osuuden kaksinkertaistamista vuoteen 2010 mennessä. Jos yhteisö haluaa todellakin saavuttaa tämän tavoitteen, mietinnössä esitetyllä komission strategialla on mitä suurin merkitys. Sekä sähkön että maakaasun sisämarkkinat ovat kumpikin toteutumassa täydellisesti. Euroopan parlamentti on edistänyt tätä huomattavasti.
Kaiken kaikkiaan on odotettavissa, että vapautuminen vaikuttaa myönteisesti yhdistettyyn lämmön ja sähkön tuotantoon. Tosin niiden laitosten vastaaville, jotka tuottavat yhdistettyä lämpöä ja sähköä, voi tulla tiettyjä ongelmia kiristyvän kilpailun ja sen seurauksena halvempien energiahintojen vuoksi. Siitä syystä tulevina vuosina on ehdottoman välttämätöntä valvoa energiamarkkinoilla pätevien uusien kilpailusääntöjen aikaansaamia seurauksia ja mahdollisesti ryhdyttävä tarvittaviin toimiin.
Komissio on tyytyväinen siihen, että esittelijä kannattaa ehdotettua väliaikaisen tavoitteen asettamista. Se on yksi yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon strategian pääosista. Tarkoista prosenttimääristä voidaan vielä keskustella. Komissiolle pääasia on, että on olemassa tavoite, joka on sekä kunnianhimoinen että realistinen. Ajatus siitä, että tavoitetta ei kaksinkertaisteta vuoteen 2010 mennessä, eli että sen osuutta ei lisättäisi 18 %: iin, kuten komissio ehdotti, vaan että sen osuutta lisättäisiin 25 %: iin, näyttää mielestämme kunnianhimoiselta.
Olen myös iloinen huomatessani, että esittelijä on komission kanssa samaa mieltä siitä, että yhdistettyä lämmön ja sähkön tuotantoa on edistettävä kunnioittamalla täysin sisämarkkinoiden periaatteita. Tässä yhteydessä on olemassa useita erilaisia välineitä ja menetelmiä, joiden avulla yhdistettyä lämmön ja sähkön tuotantoa voidaan edistää ilman kilpailun vääristymistä.
Esitetyn tarkistuksen osalta tahtoisin huomauttaa, että ehdotetussa aluerahastoasetuksessa energiatehokkuus ja uusiutuvien energioiden edistäminen ovat ensisijaisia hankkeita. Näiden ensisijaisten hankkeiden määritteleminen tavoitteen 1 alueille ja siellä tehtävien toimien määritteleminen kuuluu kuitenkin jäsenvaltioille, joiden on esitettävä konkreettiset ehdotuksensa komissiolle, ei toisin päin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Puhemies
Arvoisat jäsenet, parlamentti on käynyt läpi esityslistan. Tämän istunnon pöytäkirja annetaan parlamentin hyväksyttäväksi seuraavan istunnon alussa.
Ennen kuin katson työmme päättyneeksi, sallikaa minun täyttää miellyttävä velvollisuus ja kiittää parlamentin yksikköjä - vahtimestareita, tulkkausyksikköjä, käännös- ja julkaisuyksikköjä, jotka sijaitsevat kauempana, parlamentin sihteeristön yksikköjä - yhteistyöstä ja työpanoksesta.
Ei ole epäilystäkään siitä, hyvät jäsenet, että yhteenvetona molemmista tässä kuussa Brysselissä ja täällä pitämistämme täysistunnoista voimme lainkaan liioittelematta sanoa, että ne ovat olleet historiallisia täysistuntoja. Olemme suurella enemmistöllä avanneet oven yhtenäisvaluutalle, ja Euroopan keskuspankin johtokunta on myös hyväksytty suurella enemmistöllä. Keneltäkään ei jää huomaamatta, miten suuri merkitys tällä on. Kuten puhemiehemme, herra José María GilRobles on hyvin yksinkertaisesti ja suoraan sanonut, tästä lähtien Euroopan kansalaiset kantavat Eurooppaa taskussaan, ja me kaikki tiedämme, miten tärkeää on kantaa Eurooppaa taskussa. Uskomme kuitenkin, hyvät jäsenet, että vaikka tämä onkin tärkeää, se ei riitä. Meidän on saatava aikaan se, että eurooppalaiset kantavat Eurooppaa myös sydämessään, ja tämän vuoksi, hyvät jäsenet, meidän on edelleen työskenneltävä yhdessä laajalla enemmistöllä, jotta emme pettäisi heidän toiveitaan demokraattisesta osallistumisesta ja sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta.
Hyvät jäsenet, olen varma siitä, että työskentelemme edelleen tällä tiellä, ja näin ollen hyvästelen teidät ja toivotan teille hyvää ja ansaittua viikonloppua.

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 12.00.)

