Sudan ja Etelä-Sudan (keskustelu) 
Puhemies
(FR) Esityslistalla on seuraavana komission varapuheenjohtajan / ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan julkilausuma Sudanista ja Etelä-Sudanista (2011/2717 [RSP]).
Komission jäsen Piebalgs edustaa ymmärtääkseni korkeaa edustajaa. Kiitos, komission jäsen Piebalgs. Arvoisa komission jäsen, annan teille puheenvuoron korkean edustajan ja komission puolesta.
Andris Piebalgs
Arvoisa puhemies, Sudanin kokonaisvaltaisen rauhansopimuksen kuusivuotinen siirtymäkausi päättyy noin kuukauden kuluttua. Tämä on historiallinen hetki Sudanille ja koko Afrikan mantereelle. Etelä-Sudanin kansa on odottanut tätä hetkeä pitkään, ja viimeinkin 9. heinäkuuta heidän maansa julistetaan itsenäiseksi. Euroopan unionia edustaa itsenäisyysjuhlallisuuksissa korkea edustaja / komission varapuheenjohtaja.
Tämän vuoden alussa maassa järjestettiin uskottava kansanäänestys, ja me onnittelimme sudanilaispuolueita erinomaisesta työstä, jota ne tekivät äänestyksen järjestämisessä. Me olimme ilahtuneita presidentti Bashirin julkistamasta ilmoituksesta, jonka mukaan Pohjois-Sudan tunnustaisi Etelä-Sudanin itsenäisyyden maailman valtiosta ensimmäisenä. Kansanäänestyksen jälkeen vallinnut myönteinen ilmapiiri on kuitenkin haihtunut. Maassa on havaittavissa huolestuttavia merkkejä jännitteiden ja konfliktien kehittymisestä. Abyein kaupungissa ja sen ympäristössä hiljattain sattuneet väkivaltaisuudet voivat johtaa uuteen sotilaalliseen välienselvittelyyn Pohjois- ja Etelä-Sudanin välillä.
Me keskustelimme Sudanista ulkoasiainneuvoston kokouksissa sekä tammikuussa että toukokuussa ja me aiomme keskustella siitä uudelleen 20. kesäkuuta kokoontuvassa ulkoasiainneuvostossa. Neuvoston kokouksessa korkea edustaja aikoo esitellä EU:n kokonaisvaltaisen strategisen lähestymistavan Sudanin tilanteeseen; hän keskittyy erityisesti itsenäiseen Etelä-Sudaniin, mutta sivuaa myös Pohjois-Sudanin kanssa tehtävään rakentavaan yhteistyöhön liittyviä seikkoja, mukaan lukien siirtymäalueet, Darfur ja Itä-Sudan. Itse asiassa syntymässä ei ole vain yksi uusi valtio, vaan kaksi.
Kokonaisvaltainen lähestymistapa on poliittinen strategia-asiakirja, jossa asetetaan EU:n Sudan-politiikan tärkeimmät suuntaviivat. EU päätavoitteena on tukea Etelä- ja Pohjois-Sudanin välistä rauhaa sekä molempien demokratiakehitystä ja vaurautta. Me toivomme näkevämme kaksi elinvoimaista valtiota, jotka hyvien naapureiden tavoin jakavat avoimen rajan ja sallivat henkilöiden, tavaran, pääoman ja ajatusten liikkumisen sen yli.
Etelä-Sudanin vakauttaminen sekä valtion, instituutioiden ja valmiuksien rakentaminen ja pitkäaikainen kehittäminen vaativat kaiken huomiomme. Ennen kaikkea pyrimme välttämään Etelä-Sudanin valtion ajautumisen toimintakyvyttömyyteen.
Mahdollisen toimintastrategian yhteydessä tulemme tarkastelemaan useita keskeisiä tekijöitä, joita ovat muun muassa: EU:n läsnäolon vahvistaminen Jubassa perustamalla EU:n valtuuskunta; laaja-alaisen poliittisen vuoropuhelun käynnistäminen; Etelä-Sudanin ja yhteisen rajan vakauttaminen käyttäen erityisiä toimenpiteitä ja välineitä, kuten yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa sekä vakautusvälinettä; sekä kehitysavun lisääminen.
Jälkimmäisen osalta EU on myöntänyt Etelä-Sudanin käyttöön yhteensä 200 miljoonaa euroa lisärahoitusta, minkä seurauksena rahoitusosuutemme on nyt noin 300 miljoonaa euroa. Pyrimme ohjelmoimaan toimiamme yhdessä jäsenvaltioiden kanssa maksimoidaksemme toimiemme vaikutukset kentällä. Jatkamme samaan aikaan humanitaarista avustusta ja pyrimme varmistamaan, että myös kauppa kuuluu kokonaisvaltaiseen lähestymistapaan.
Pohjois-Sudan tulee puolestaan kärsimään jonkin verran tappioita. Meidän on tuettava sen uudistusmielisiä liikkeitä ja osallistavaa poliittista vuoropuhelua sekä tehostettava toimiamme ihmisoikeuksien puolustamiseksi. Me pyrimme lisäämään poliittista vuoropuhelua Khartoumin hallituksen kanssa. Hiljattain tekemäni vierailun tarkoituksena oli ilmaista EU:n halukkuus suhteiden kehittämiseen Khartoumin hallituksen ilmoitettua tukevansa kansanäänestyksen tulosta.
Me olemme kuitenkin hyvin huolestuneita viimeaikaisista väkivaltaisuuksista ja, kuten sanoin, Abyein kaupungin aseellisesta valtauksesta, joka on kiistatta vastoin kokonaisvaltaista rauhansopimusta. Me kehotamme osapuolia pidättäytymään väkivallan lietsomisesta ja aloittamaan neuvottelut Abyein kaupungissa ja sen ympäristössä asuvien paikallisten yhteisöjen välisen pitkäaikaisen ja rauhanomaisen rinnakkaiselon ehdoista.
Olemme edelleen huolissamme myös ihmisoikeuksien puolustajien, toimittajien, oppositiopoliitikkojen ja rauhanomaisten opiskelijamielenosoittajien pidätyksistä. Yksi kokonaisvaltaisen rauhansopimuksen periaatteista oli monimuotoisuuden ja vapauksien kunnioittamiseen perustuvan demokraattisen hallintotavan luominen. Me haluamme nähdä perusoikeuksien kunnioittamisen ja aidosti osallistavan demokraattisen hallintotavan toteutuvan sekä Pohjois- että Etelä-Sudanissa.
Haluan mainita myös Darfurin. Euroopan unioni on edelleen erittäin huolestunut Darfurin jatkuvista väkivaltaisuuksista, jotka ovat johtaneet ihmisten siirtymiseen pois kotiseudultaan, ja vakavista vaikutuksista, joita tällä on humanitaarisiin operaatioihin.
On myös hyviä uutisia. Kolme unionin kansalaista, joita pidettiin Darfurissa panttivankeina useiden kuukausien ajan, on vapautettu, mutta samanaikaisesti me tiedämme Darfurin tilanteen olevan edelleen entisen kaltainen. Meidän on edelleen tuettava toimia, joiden tavoitteena on rakentaa laaja-alainen ja oikeudenmukainen rauha Darfuriin, turvata rauhanneuvotteluiden myönteinen lopputulos ja luoda kentällä suotuisat olosuhteet Darfuriin perustuvalle poliittiselle prosessille. Me olemme ilahtuneita Dohassa vähän aikaa sitten järjestetyn kaikkien sidosryhmien välisen konferenssin tuloksista ja toivomme, että se mahdollistaa tällaiset tärkeät edistysaskeleet kohti kestävää rauhaa Darfurissa.
Lopuksi haluan vielä muistuttaa oikeuden tärkeydestä. Darfuriin ei saada pysyvää rauhaa ilman oikeutta ja sovintoa. Rankaisemattomuudelle on saatava loppu. Neuvosto on muistuttanut toistuvasti Sudanin hallituksen velvollisuudesta tehdä täysimääräisesti yhteistyötä kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1593 mukaisesti. Darfurin väestö ansaitsee sen, mitä se on jo kauan odottanut - se ansaitsee kestävän rauhan ja oikeutta.
Mariya Nedelcheva
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Etelä-Sudanin itsemääräämisoikeutta koskevan kansanäänestyksen aikana suurimman vaikutuksen minuun teki sudanilaisten innostus ja ilo tai jopa voitonriemu. He olivat iloisia, koska he pääsivät kerrankin sanomaan sanottavansa. Viimeinkin, yli 20 vuotta kestäneen sodan jälkeen, he tunsivat, että heitä kuunneltaisiin.
Emme saa tuottaa pettymystä näille 6 miljoonalle Etelä-Sudanin asukkaalle, mutta meidän ei pidä myöskään unohtaa Pohjois-Sudanin väestöä. Kansanäänestyksen tulosten mukanaan tuoman demokraattisen innostuksen vallitessa on tärkeää, että neuvotteluja käydään mahdollisimman avoimesti, jotta voidaan luoda vakaa pohja molempien uusien valtioiden tulevalle kehitykselle sekä niiden ja kansainvälisen yhteisön välisten suhteiden kehittymiselle. On ehdottoman tärkeää, että sekä pohjois- että eteläosasta tulee elinkykyisiä ja vakaita valtioita. Vain sitä kautta voidaan löytää ratkaisuita ongelmiin, jotka ovat tähän asti jääneet ratkaisematta. Tarkoitan kansalaisuuskysymystä sekä velka- ja öljytulojen jakamiseen ja rajojen määrittelyyn liittyviä kipeitä ongelmia.
Lisäksi kansanäänestykset on järjestettävät Abyein, Etelä-Kordofanin ja Sinisen Niilin alueilla kokonaisvaltaisen rauhansopimuksen puitteissa. Abyein tilanne pahenee päivä päivältä. Se on kaikkein huolestuttavinta. Abyein tilanne ei saa päätyä umpikujaan, joka tekisi tyhjäksi yli kuuden vuoden neuvottelut. Jännitteet, jotka ovat kehittymässä avoimeksi konfliktiksi, uhkaavat varjostaa Etelä-Sudanin itsenäisyyttä ja ajaa alueen uuteen kaaokseen.
Abyein ongelmista huolimatta meidän ei pidä kuitenkaan unohtaa myöskään Darfurin tilannetta. Tässä suhteessa on huomioitava Dohan konferenssin päätelmät, kuten juuri totesitte, arvoisa komission jäsen, eikä meidän pidä unohtaa humanitaarisen avun kanavoimisen ja avustustyöntekijöiden turvallisuuden tärkeyttä. Avointen neuvotteluiden kautta voidaan taata kahden elinvoimaisen valtion kehittyminen, väkivaltaisuuksien loppuminen ja valtioiden välisen tehokkaan yhteistyön rakentuminen.
Nämä ovat tietenkin samat puitteet, jotka laadittiin jo kansanäänestysprosessin aikana. Tämän jatkuminen on tärkeää taata, jotta molempien valtioiden ja kansainvälisen yhteisön poliittinen tahto pääsee toteutumaan molempien maiden kansalaisia auttavien todellisten kehitysyhteistyöhankkeiden muodossa. Demokratiakehityksen, poliittisen moniarvoisuuden kehittymisen, ihmisoikeuksien edistämisen sekä uskonnollisen, kulttuurisen ja etnisen moninaisuuden kunnioittamisen pitäisi tukea nimenomaan Etelä- ja Pohjois-Sudanin kansalaisia ja heidän hyvinvointiaan.
Véronique De Keyser
Arvoisa puhemies, Etelä-Sudan juhlii 9. heinäkuuta vasta saamaansa itsenäisyyttä ja omanarvontuntoa. Sudanin kansa puhuu tästä tapahtumasta todellakin viitaten omanarvontuntoon ja suureen tunteeseen.
Arvoisa komission jäsen Piebalgs, olin valmistellut kolme minuuttia kestävän puheenvuoron. Teitä kuunnellessani mietin kuitenkin, onko minun itse asiassa lainkaan syytä puhua. Minun täytyy onnitella teitä. Mielestäni Euroopan parlamentilla on syytä olla ylpeä koko Euroopan unionin toimista ja tavasta, jolla tätä Sudanin tilannetta on hoidettu. Sudanilaisten tavoin toivon hartaasti, että tämä johtaa lopulta itsenäisyyteen ja edemmäs.
Te puhuitte tärkeimmistä aiheista, toisin sanoen Abyein kysymyksestä, jota ei ole edelleenkään ratkaistu, poliittisista päätöksistä, joita olisi pitänyt tehdä esimerkiksi kansalaisuus-, velka ja valuutta-asioiden suhteen. Ennen kaikkea te kerroitte, mitä kaikkea haluaisitte tehdä kehitysavun, humanitaaristen toimien, oikeuden toteutumisen ja kansainvälisen rikostuomioistuimen arvoaseman turvaamisen suhteen. Te kävitte läpi kaikki tärkeimmät kysymykset.
Lisään tähän vielä muutaman asian. Mitä tulee kehitysavun ja humanitaaristen toimien ongelmaan, on totta, että Etelä-Sudanissa on yhä paljon työtä ja että meidän on jatkettava pohjoisen kehitystyötä; meidän ei pidä missään tapauksessa eristää sitä. Paljon on siis yhä tehtävänä, sillä maa on elänyt pelkkien öljytulojen varassa. Se ei ole kehittänyt monipuolista taloutta ja siltä puuttuu koulutusjärjestelmä, tiet, sairaalat ja niin edelleen. Kansalaisten tarpeet ja odotukset ovat valtavat. Jos me emme halua heidän pettyvän itsenäisyyteen, niin kehitysavun ja humanitaarisen avun on jatkuttava vielä pitkään. Meidän on pidettävä tämä mielessä.
Mitä tulee ihmisoikeuksiin, naisten oikeuksiin ja poliittiseen moniarvoisuuteen, moniavioisuutta harjoitetaan yhä myös etelässä. Naisia ostetaan ja myydään lehmien rinnalla. Naisista 80 prosenttia on lukutaidottomia, ja lasten oikeuksia ei vielä tunneta. Poliittista moniarvoisuutta ei ole. Poliittisen moniarvoisuuden kulttuuria ei ole, kuten saimme havaita vaalien ja kansanäänestyksen aikana. Se on samalla kuitenkin jännittävää ja upeaa.
Tapasin sekä Etelä-Sudanin että Pohjois-Sudanin vaalilautakunnat, Etelä-Sudanin kuitenkin erityisesti. He haluavat laatia lakeja. He haluavat hyvän perustuslain, he haluavat rakentaa maataan ja he haluavat viestittää meille: "älkää huolehtiko, me saamme kyllä rahaa, mutta auttakaa meitä - seisokaa meidän rinnallamme". Uskon, että tässä suhteessa te olette täyttänyt heidän toiveensa. Tiedän vierailunne ja komission jäsen Georgievan aiempi vierailu sekä korkea edustaja Ashtonin tuleva käynti itsenäisyysjuhlallisuuksissa ovat kaikki tärkeitä tapauksia.
Toiveenne Etelä-Sudania koskevan strategisen suunnitelman esittelemiseksi on asia, jota me vaadimme jokaisten vaalien jälkeen. Me emme halua sen jäävän tähdenlennoksi, vaan toivomme, että maat, joissa olemme vierailleet, saavat asianmukaisen seurannan ja tulevaisuuden. Laadin puheenvuoroni täysin uusiksi kaikkien näiden asioiden vuoksi, arvoisa komission jäsen Piebalgs. Haluan kiittää teitä, sillä - kuten totesin - on hyvä, että meillä on syytä olla ylpeitä Euroopan unionista erityisesti näinä vaikeina aikoina.
Ivo Vajgl
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jälleen yksi Afrikan maa - Etelä-Sudan - julistautuu itsenäiseksi 9. heinäkuuta. Samalla jälleen yksi kappale Afrikan siirtomaahistoriaa päättyy. Me haluamme uskoa, että kunhan kansanäänestyksessä on tehty demokraattinen päätös, Etelä-Sudan ratkaisee vanhat ongelmansa pohjoisen naapurinsa kanssa rauhanomaisin keinoin, toisin sanoen neuvottelujen kautta. Me haluamme uskoa, että alueella vältetään kiistat ja yhteenotot, joita siellä voisivat aiheuttaa rajaongelmat, väestötieteelliset muutokset ja muuttoliikkeet, jotka taas liittyvät öljyyn ja muihin luonnonvaroihin, joita molemmissa maissa esiintyy runsaasti huolimatta näiden maiden tilastollisesta köyhyydestä.
Kansainvälisen yhteisön, YK:n, Afrikan unionin ja Euroopan unionin on tärkeää jatkaa yhteistyötään molempien maiden vakauttamiseksi, rauhan turvaamiseksi sekä demokraattisen ja moniarvoisen Etelä-Sudanin tarvitsemien instituutioiden rakentamiseksi. Hyvät kuulijat, meillä on nyt edessämme haaste aikana, jolloin koko alueella laajasti katsottuna on käynnissä uudenlainen herätys ja avautuminen nykyaikaisten vaatimusten ja normien edessä.
Sudanilla on jälleen edessään tärkeä historiallinen käännekohta. Kaikki verisen sisällissodan päätteeksi laaditut sopimukset eivät ole vielä toteutuneet. Abyein alueen tilanne on lähempänä kriisiä kuin rauhaa, Darfurissa on väkivaltaisuuksia, ja Sudan tarvitsee meidän huomiotamme ja avokätistä apuamme.
Toinen tärkeä tosiasia on se, että YK:n turvallisuusneuvosto on uusinut UNMIS-operaation valtuutuksen Sudanissa ja aikoo sijoittaa maahan lisää rauhanturvaajia. Meidän viestimme Khartoumin ja Juban hallituksille on se, että niiden pitäisi kohdella YK:n rauhanturvaajia ystävinä ja taata heidän turvallisuutensa.
Nirj Deva
Arvoisa puhemies, komission jäsen Piebalgs on oikeassa. Meillä on edessämme yksi Euroopan unionin suurimmista haasteista. Valtiorakenteiden kehittämistä koskevan Euroopan parlamentin mietinnön esittelijänä minun täytyy sanoa, että tämä on meille erinomainen tilaisuus ryhtyä 9. heinäkuuta kumppaniksi Etelä-Sudanille, joka on köyhimpiä ja uusimpia tulevia valtioita. Siten voimme tehdä valtiorakenteiden kehittämisestä, josta tässä istuntosalissa niin paljon puhutaan, käytännön todellisuutta.
Etelä-Sudanilla on runsaat luonnonvarat, mutta toisaalta sen yhteiskunnalliset indikaattorit ovat äärimmäisen hälyttäviä. Eteläsudanilaisella lapsella on suuremmat mahdollisuudet kuolla varhaislapsuuden aikana kuin päästä käymään koulua. Tällaiset tilastot ovat järkyttävää luettavaa. Avustusjärjestöjen toimittamat elintarvikkeet, jotka on tarkoitettu jaettavaksi ilmaiseksi köyhille, ovat nyt myynnissä markkinoilla. Valmiuksien rakentaminen on aloitettava kentältä. Eteläsudanilaisilla ei ole julkishallintoa. Heillä ei ole koulutettua virkamieskuntaa. Heillä ei ole infrastruktuuria, jota nykyaikainen tuleva valtio tarvitsee. He tarvitsevat oikeusvaltiota, he tarvitsevat hyvää hallintotapaa, he tarvitsevat avoimuutta ja he tarvitsevat meidän kumppanuuttamme ja asiantuntemustamme. Eteläsudanilaisten on kutsuttava meidät, ja meidän on tarjottava heille kumppanuutemme ja tietotaitomme.
Judith Sargentini
Arvoisa puhemies, nyt olisi tilaisuus heiluttaa lippua ja nostaa malja, sillä se on aiheellista aina silloin, kun kansa on saanut äänestää oman itsenäisyytensä puolesta ja on saavuttanut sen. Ikävä puoli tässä tapauksessa on se, että Etelä-Sudan on itse asiassa saanut perinnön menneisyydestä ja että lipun heiluttaminen tai maljan nostaminen voi olla jonkin verran sopimatonta eteläsudanilaisten tilanteen huomioon ottaen. Nyt kun Abyei on liitetty Pohjois-Sudaniin, eteläsudanilaisia pitäisi ylistää siitä, että he eivät ole vastanneet provosointiin. Voimme kuitenkin vain kysyä, kuinka pitkään näin tulee jatkumaan.
Se, että me - kansainvälinen yhteisö - katselimme vain sivusta, kun Abyein kysymys jätettiin kansanäänestyksessä ratkaisematta, on itse asiassa täysin vastuutonta ja antaa ainekset uuteen, myöhemmin puhkeavaan sotaan. On myös todennäköistä, että YK:n rauhanturvajoukot on lähetettävä uudelleen paikalle. Erityisen ongelmallisena pidän sitä, mistä me puhumme ja mistä me emme puhu. Miettikäämme sitä tosiasiaa, että Sudan pyrkii vaikuttamaan Abyein tulevaan kansanäänestykseen vaatimalla, että paimenet, jotka viettävät osan ajastaan siellä ja osan muualla, otetaan mukaan laskuihin. Onko Etelä-Sudanilta perusteltua väittää, että paimenia ei pitäisi laskea, koska he eivät ole pysyviä asukkaita? Eikö tämän kannan omaksuminen tarkoita, että paimenilta kielletään oikeus olemassaoloon? Tämä on pattitilanne, johon ei voida noin vain löytää ratkaisua.
On syystä ottaa puheeksi myös kaksi muuta tekijää. Pitäisikö Etelä-Sudanille antaa oikeudenmukainen alkuasetelma? Jos vastaus on myöntävä, niin eikö eteläsudanilaisilla pitäisi olla oikeus velkojen peruuttamiseen? Nämä velat ovat Khartoumin hallinnon velkoja, eikä kukaan voi sanoa, että ne olisivat palvelleet eteläsudanilaisia hyvin.
Toinen kysymys on: miten suhtaudumme rikkauksiin, joita Etelä-Sudanin maaperässä piilee? Nyt kun tämä tuli puheeksi, on syytä kysyä, kuuluuko Etelä-Sudan kaivosteollisuuden avoimuutta koskevan aloitteen (Extractive Industries Transparency Initiative) piiriin? Aloitteella torjutaan korruptiota ja tutkitaan, mitkä öljyvarat ovat hyödyksi väestölle. Jos se ei kuulu aloitteen piiriin, miten me Euroopassa voisimme auttaa? Paras tapa, jolla eurooppalaiset voivat aidosti auttaa Etelä-Sudania - ja itse asiassa myös Pohjois-Sudania - on tosiasiassa kauppa ja oikeudenmukaisten sijoitusten käynnistäminen. Me kaikki seuraamme tilanteen kehittymistä huolestuneina, ja toivon, että voimme vielä kerran juhlistaa Etelä-Sudanin vapautta heiluttamalla lippuja ja nostamalla maljan.
Gabriele Zimmer
Arvoisa puhemies, me olemme kaikki hyvin huolestuneita tämän alueen tilanteesta ja me tiedämme, että sisällissodan vaara ei ole suinkaan vielä ohi. Käynnissä olevan rauhanprosessin perimmiltään hauraasta luonteesta kertovat Abyein viimeaikaiset tapahtumat.
Alueella syttynyt konflikti on hälyttävä. Pohjoisen armeija on miehittänyt Abyein, ja 15 000 ihmistä on paennut kodeistaan. Katson, että meidän - Euroopan unionin - on autettava näitä ihmisiä hyvin kouriintuntuvalla tavalla, kuten teimme aiemminkin. Pakolaisille on toimitettava ruokaa ja humanitaarista apua mahdollisimman pian ja heille on valmisteltava humanitaarista hätäapua.
Vaikka konflikti ei olisi kärjistynytkään, yli 40 prosenttia Etelä-Sudanin väestöstä olisi silti riippuvaisia elintarvikeavusta. Etelä-Sudan tulee olemaan yksi maailman köyhimmistä maista. Jos me haluamme vuosituhannen kehitystavoitteiden toteutuvan myös tässä osassa maailmaa, neuvoston myöntämä 200 miljoonan euron rahoitus on viipymättä sijoitettava alueen elintarviketurvaan, koulutukseen ja terveydenhoitoon.
Ryhmäni vaatii Pohjois- ja Etelä-Sudanin aseellisia joukkoja vetäytymään välittömästi Abyeista, noudattamaan kokonaisvaltaista rauhansopimusta ja tunnustamaan demilitarisoidun vyöhykkeen. Mitä tulee puheenaiheena jo olleeseen YK:n mandaattiin, vaadimme, että riskit ja ongelmat, jollaisia tuli esimerkiksi esiin MONUC-operaation yhteydessä Kongon demokraattisessa tasavallassa, huomioidaan ja arvioidaan.
Olemme pettyneitä siihen, että tähän päätöslauselmaan ei sisällytetty painokkaita vaatimuksia velkojen peruuttamiseksi tai ulkomaisten velkojen tutkimiseksi. Minusta tämä on valitettavaa.
Bastiaan Belder
Arvoisa puhemies, haluan esittää korkealle edustajalle tai hänen sijaiselleen kaksi Sudanin nykytilanteeseen liittyvää näkökohtaa. Ensinnäkin haluan pyytää korkeaa edustajaa vaatimaan Sudanin viranomaisia vapauttamaan viipymättä kristityn Hawa Abdalla Muhammad Salehin, jonka turvallisuuspalvelu pidätti pakolaisleirillä Darfurissa uskonnollisten syiden vuoksi 25. toukokuuta. Saamiemme tietojen mukaan Salehia kidutettiin pidättämisen jälkeen ja hänet vietiin Khartoumissa sijaitsevaan tuntemattomaan paikkaan; tämä on inhimillinen tragedia, johon Euroopan on puututtava.
Toinen asiani on se, että Euroopan parlamentin jäsenenä järkytyin lukiessani ankaria moitteita, joita niin levottomalla Abyein alueella toimiva kansainvälinen tarkkailija on esittänyt Sudanin tilanteesta. Hänen mukaansa Euroopan diplomaattinen painostus presidentti al-Bashirin murhanhimoista ja sodanhaluista hallintoa vastaan oli olematonta ja huonosti koordinoitua. Tämä on itse asiassa murskaava lausunto.
Onko kansainvälinen yhteisö - Eurooppa mukaan luettuna - jälleen suomassa presidentti al-Bashirille, hänen miehitettyään Abyein, tunteen, että häntä ei voi haavoittaa mikään? Juuri nyt on syytä muistuttaa, että al-Bashirin asema kotimaassaan on todella heikko ja että nyt on ihanteellinen hetki kohdistaa kansainvälinen painostus hänen hallintoonsa. Toivon siis, että Eurooppa alkaa painostaa al-Bashiria.
Mario Mauro
(IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kaikella kunnioituksella puheenvuoronne käytännönläheistä lähestymistapaa kohtaan, haluan esittää kaksi suositusta. Haluan samalla korostaa perusteellista työtä, jonka jäsen De Keyser hiljattain teki valvoessaan kansanäänestystä ja joka on mielestäni ollut sanomattoman arvokasta toimielintemme kannalta.
Haluan puhua hyvin tarkkaan rajatusta asiasta. En ollut itse lainkaan yllättynyt siitä, että kansanäänestys ja sen tulos johtivat erityisesti Abyein alueella vihamielisyyksien lisääntymiseen, joka oli lähes tulkoon sudanilaisten instituutioiden ja viranomaisten syytä. Khartoumin jatkuvasti soutavalle ja huopaavalle politiikalle on tyypillistä antaa toivoa ratkaisusta ja sitten vetää se takaisin ilman minkään laista ennakkovaroitusta. Juuri tämä on aiheuttanut Sudanin nykyisen katastrofaalisen tilan.
Sallikaa minun tehdä ehdotus. Euroopan ulkosuhdehallinnon yhteyteen on perustettu yksikkö, joka on erikoistunut humanitaarisiin kriiseihin. Tämä yksikkö on hälytettävä Abyeiin nyt heti, eikä vasta sitten kun käsissämme on valtaisa katastrofi. Se on otettava käyttöön, sillä se on uskottava yksikkö, joka on osoittanut tarpeellisuutensa esimerkiksi Libyan kriisin aikana. Mielestäni tätä yksikköä pitäisi kannustaa nyt laatimaan suunnitelma sekä esittelemään se ulkoasiainvaliokunnalle ja selittämään, miten se aikoo toimia. Tämän ansiosta me voisimme ymmärtää, miten arvokas väline Euroopan unionin ulkopolitiikka voi olla, kun me kaikki teemme työtä parhaan mahdollisen tuloksen saavuttamiseksi.
Viimeinen suositukseni koskee suhteitamme Kiinaan. Kaikilta tahoilta meille kuiskutellaan, että Kiinalla on merkittävä asema Sudanissa, ikään kuin se olisi jonkinlainen aavemainen voima, jota meidän olisi pelättävä. Tässä tilanteessa pidän suositeltavimpana luoda Kiinaan hyvin varovaisia mutta myönteisiä suhteita, joiden kautta voimme arvioida, onko se taloudellisten etujen lisäksi kiinnostunut myös ihmisoikeuskysymysten puolustamisesta.
Ana Gomes
(EN) Arvoisa puhemies, EU:n on jatkettava Sudanin hallituksen painostamista joukkojen vetämiseksi pois Abyein rajakaupungista. Abyein tilanteeseen on löydettävä ratkaisu pian, jotta Sudanin ja Etelä-Sudanin aseellinen konflikti ei kärjistyisi. Tämä konflikti vaarantaa rauhanprosessin, joka tammikuussa 2011 pidetystä kansanäänestyksestä olisi pitänyt seurata.
YK:n helikopterin tulittaminen puolisotilaallisten joukkojen toimesta toukokuun lopussa oli pöyristyttävä ja raukkamainen teko - yhtä pöyristyttävä kuin Khartoumin hallituksen vaatimus YK:n rauhanturvajoukkojen vetäytymiseksi 9. heinäkuuta jälkeen. YK:n läsnäoloa tarvitaan nyt enemmän kuin koskaan puolueiden tarkkailemiseksi ja alueen vakauttamiseksi ja sitä kautta konfliktin leviämisen estämiseksi.
Itsenäisyyden rauhanomaisen alun turvaaminen Etelä-Sudanissa edellyttää myös, että rankaisemattomuuden torjunta pysyy EU:n asialistan kärjessä. Siihen on puututtava molemmissa maissa ja myös niiden asioihin valitettavasti sekaantuvissa naapurimaissa. EU:n ei pitäisi sortua tekemään presidentti al-Bashirin kanssa "mukavia sopimuksia" siitä hyvästä, että unohdamme, että al-Bashir kätyreineen olisi tuotava kansainvälisen rikostuomioistuimen eteen vastaamaan sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan, joihin he ovat syyllistyneet Sudanin väestöä vastaan Darfurissa.
Charles Goerens
(FR) Arvoisa puhemies, Etelä-Sudanissa vastikään järjestetty kansanäänestys itsenäisyydestä on avannut ovet uudenlaisille poliittisille suhteille tähän vastasyntyneeseen valtioon. Tämän valtion syntymisen myötä ongelmasta, joka aiemmin katsottiin Sudanin sisäiseksi asiaksi, on tullut kansainvälinen kysymys. Kaikki suhteet Khartoumiin, erityisesti mikäli kyse on turvallisuusasioista, kuuluvat tästä lähtien kansainvälisten asioiden piiriin ja sitä kautta kansainvälisen lainsäädännön piiriin.
Tästä syystä me haluamme onnitella eri osapuolia tavasta, jolla ne hoitavat tehtäviään. Tässä yhteydessä on aiheellista mainita joitain suurimpia välittömiä haasteita, joihin tämän uuden valtion on vastattava. Ensinnäkin osapuoliin, joita on syytä onnitella, kuuluu erityisesti Etelä-Afrikan entinen presidentti ja Afrikan unionin puheenjohtaja, Thabo Mbeki, joka teki erinomaista työtä sovittelijana. On varmasti syytä muistuttaa mieliin myös EU:n Sudanin erityisedustajan, Rosalind Marsdenin, tekemä sovittelutyö.
Toiseksi uuden valtion liittyminen Cotonoun sopimukseen avaa uusia näköaloja kehitysyhteistyölle ja suhteille Euroopan unioniin. Pidän tätä ratkaisevan tärkeänä. Meidän on tehtävä kaikkemme sopimuksen nopean ratifioinnin mahdollistamiseksi.
Kolmanneksi on tarpeen kehittää niitä valmiuksia, joiden avulla tämän uuden, yhä hyvin hauraan valtion kohtaamiin valtaviin haasteisiin voidaan vastata. Tämä edellyttää myös kansainvälisen yhteisön huomiota.
Neljänneksi on tarpeen edistää kehitystä myös Pohjois-Sudanissa. Meidän ei pidä unohtaa Pohjois-Sudania, jossa valmistellaan parhaillaan uuden perustuslain laatimista.
Viimeisenä seikkana haluan tuoda esiin Darfurin alueen järkyttävän turvallisuustilanteen ja hallituksen yksipuolisen halun järjestää 1. heinäkuuta 2011 kansanäänestys sen asemasta.
Olen luonnollisesti ilahtunut siitä, että kehitysyhteistyöstä vastaava komission jäsen alaisineen on paneutunut asiaan henkilökohtaisesti tässä ratkaisevan tärkeässä vaiheessa. Hän on ymmärtänyt, että tämä Etelä-Sudanin tulevaisuuden kannalta elintärkeä vaihe on samalla tulikoe Euroopan unionille ja myös muille.
Peter van Dalen
(NL) Arvoisa puhemies, 9. heinäkuuta lähestyy juhlallisuuksineen. Etelä-Sudanista tulee virallisesti itsenäinen - kansakunta, joka avoimesti tukee keskeisiä kristillisiä arvoja, mutta myös kansakunta, jota koetellaan ankarasti, sillä vaikka viekas vanha kettu Omar al-Bashir on jo menettänyt hiuksensa, mutta hänellä on vielä hihassaan temppu jos toinenkin. Abyein alueella hän on käynnistänyt kansalaisten joukkomurhat. Eteläisen Ngok Dinkan väestön etniset puhdistukset ovat ilmeisesti alkaneet. YK:n työntekijöiden henki on uhattuna.
Korkea edustaja Ashton tietää, että tuemme hänen ihmisoikeuspolitiikkaansa. Benghazin kapinallisten suhteen hän teki selkeitä päätöksiä ja teki siinä aivan oikein. Tehkää nyt samoin Omar al-Bashirin suhteen, sillä Etelä-Sudanin kansa ansaitsee meidän vahvan tukemme.
Sabine Lösing
(DE) Arvoisa puhemies, helmikuussa myös monet Euroopan parlamentin jäsenet olivat täynnä toivoa mutta myös huolissaan Sudanin tulevaisuuden suhteen. Väkivaltaisten yhteenottojen jatkuvasta vaarasta oli erilaisia näkemyksiä. Oli selvää, että sudanilaisilla oli edessään suuria ongelmia ja että he tarvitsevat tukea. Nyt Sudanin tilanne on nousemassa uudelleen otsikoihin. Viimeaikaisten tapahtumien syynä ovat ratkaisemattomat kysymykset, jotka koskevat Etelä-Sudanin itsenäistymistä. Näitä ongelmia ei voida ratkaista asein. Tästä syystä olen ilahtunut Pohjois- ja Etelä-Sudanin tuoreesta sopimuksesta, jossa Afrikan unioni toimi sovittelijana ja joka koskee näiden kahden valtion tulevalle rajalle perustettavaa demilitarisoitua vyöhykettä. MONUC-operaation pohjalta muokatut 7 000 miehen vahvuiset YK-joukot voisivat kuitenkin aiheuttaa enemmän haittaa kuin hyötyä. Jos tarkastelemme Kongon tapausta, saamme huomata, mitä MONUC-joukot voivat puuhastella.
Sudanille on tarjottava puolueetonta apua, joka ei saa olla sidoksissa mihinkään yksittäiseen eturyhmään. Avun on edistettävä ennen kaikkea Etelä- ja Pohjois-Sudanin väestön etuja; tämä koskee sekä materiaalista että diplomaattista apua. Konfliktin lietsomisen estämiseksi aseiden toimittaminen on lopetettava. Me vaadimme, että siviilien ja aseellisten joukkojen välinen yhteistyö sekä sotilaallinen koulutusoperaatio lopetetaan kokonaan.
Michèle Striffler
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, me olemme todellakin ilahtuneita siitä, että Etelä-Sudanin tammikuinen kansanäänestys itsemääräämisoikeudesta toteutettiin rauhanomaisella ja uskottavalla tavalla. Kuten on jo todettu, Etelä-Sudan julistautuu itsenäiseksi 9. heinäkuuta 2011. Sillä on edessään valtavia haasteita: uuden valtion sisäisen järjestyksen rakentaminen sekä suhteet Sudaniin yhteisellä rajalla ja öljyrikkaalla Abyein alueella.
Sekä Sudanilla että Etelä-Sudanilla on valtavia humanitaarisia tarpeita. Ensisijaiset haasteet ovat turvallisuus, vaikeuksissa olevien ihmisten luokse pääsy ja humanitaaristen periaatteiden kunnioittaminen. Kriisi ei ole suinkaan vielä ohi. Kansainvälisen yhteisön on ehdottoman tärkeää pysyä paikalla ja tarjota runsaasti humanitaarista apua. Meidän on seurattava tilanteen kehittymistä tiiviisti. Se on jo nykyisellään kauhistuttava, mutta se voi vielä kärjistyä ja uhata alueen vakautta.
Lisäksi on erittäin tärkeää, että Etelä-Sudanille tarjottava kehitysapu sovitetaan yhteen humanitaarisen avun kanssa ja että se täydentää humanitaarista apua. Hätäavun ja kehitysavun välisen suhteen merkitys korostuu erityisesti tässä tilanteessa, jossa valtion infrastruktuurit ovat hyvin heikkoja ja humanitaarinen kriisi tulee jatkumaan pitkään. Kehitysavun on siis tarjottava tukea valtion infrastruktuureille ja parannettava niiden peruspalveluiden saatavuutta väestön keskuudessa, joita tällä hetkellä tarjoavat kansalaisjärjestöt ja kansainväliset järjestöt.
Lopuksi haluan huomauttaa, että Etelä-Sudanin ja Abyein alueen ongelmien ei pidä viedä huomiotamme pois Darfurin tilanteesta, jota pidetään maailman vaikeimpana humanitaarisena kriisinä. Miljoonien ihmisten elämä riippuu yhä ulkopuolisesta avusta.
Koska minulla on vielä muutama sekunti puheaikaa, haluan kiittää komission jäsentä Piebalgsia hänen tekemästään poikkeuksellisen hienosta työstä.
Richard Howitt
(EN) Arvoisa puhemies, toivon tässä keskustelussa tulevan vahvasti esiin sen, että EU:n täytyy tehdä Etelä-Sudanin kanssa yhteistyötä sen demokratiakehityksen ja instituutioiden rakentamisen edistämiseksi. Kyllä, Etelä-Sudan tulee olemaan maa, jonka lapsikuolleisuusluvut ja koulutusindikaattorit ovat maailman synkimpiä. Siksi sen on liityttävä nopeasti Cotonoun sopimukseen voidakseen hyötyä Euroopan kehitysrahastosta ja oikeudenmukaisesta velkahelpotuksesta. Aivan kuten EU:n pitäisi olla ylpeä siitä, että me olemme olleet mukana edistämässä suurelta osin rauhanomaista ja uskottavaa kansanäänestysprosessia - haluan osoittaa tästä kiitokseni kollegalleni, Veronique De Keyserille, hänen henkilökohtaisesta johtajuudestaan - EU:n on pitäisi asettaa etusijalle Etelä-Sudanin auttaminen perustuslain tarkistamisprosessissa, monipuoluejärjestelmän juurruttamisessa ja korruption leviämisen estämisessä alusta pitäen.
Arvoisa puhemies, Etelä-Sudanin kannalta 9. heinäkuuta menee kaiken muun edelle. Pohjois-Sudanin osalta, vaikka kokonaisvaltainen rauhansopimus saattaa olla päättymässä, sen velvollisuudet säilyvät. Väkivallan uhka on yhä olemassa ei vain Etelä-Sudanissa, vaan myös rajan toisella puolen Sinisen Niilin ja Etelä-Kordofanin alueilla Pohjois-Sudanissa ja edelleen myös Darfurissa. Pyydän komission jäsentä Piebalgsia kertomaan vastauspuheenvuorossaan, mitä EU tekee jatkuvien ja yhä vakavampien ihmisoikeusloukkausten torjumiseksi ja erityisesti auttaakseen ihmisoikeuksien puolustajia, kuten Afrikan unionin ja YK:n rauhanturvaoperaatioon osallistunutta Hawa Abdullaa, joka on pidätetty mielivaltaisesti ja jota on pahoinpidelty.
Minulla oli ilo olla paikalla Itä-Timorissa, kun tämän vuosituhannen ensimmäinen uusi valtio syntyi. Toivon, että Etelä-Sudan saavuttaa itsenäisyytensä välttyen kuitenkin murheelliselta siirtymävaiheelta, josta Itä-Timorin kansa joutui kärsimään. Toivon, että itsenäisyys tarjoaa rauhan ja vaurauden Sudanin kansalle, joka on joutunut kärsimään aivan liian paljon Afrikan pisimmän yhä jatkuvan sisällissodan aikana.
Niccolò Rinaldi
(IT) Arvoisa puhemies, on vaikeaa valvoa viimeisiä askeleita kohti rauhanomaista uuden valtion perustamista. Lopullinen päämäärä - rauha - on turvattava, mutta samalla ei pidä menettää keskeisiä osia koko sopimuksesta.
Khartoumin sotilaalliset toimet Abyein alueella näyttävät vaarantavan tämän prosessin onnistuneen lopputuloksen, vaikka eivät kuitenkaan 54. afrikkalaisvaltion perustamista 9. heinäkuuta.
Etelä-Sudanin ei pidä vastata provosointiin eikä unohtaa lopullista tavoitettaan, joka on paitsi itsenäisyys, myös uskottavien instituutioiden perustaminen ja väestön tilanteen kehittäminen; 90 prosenttia eteläsudanilaisista elää köyhyysrajan alapuolella. Eteläsudanilaiset eivät todennäköisesti pääse hyötymään ulkomaisista sijoituksista, joiden on jo luvattu olevan avoimia eikä kansaa riistäviä.
Uskon, että ulkomaisten sijoitusten ongelma Etelä-Sudanissa tulee pian olemaan uusi rintamalinja, jota Euroopan unionin on valvottava ja jonka parissa EU:n on puolustettava viime vuosina tällä alueella saavuttamaansa uskottavuutta.
Charles Tannock
(EN) Arvoisa puhemies, Etelä-Sudan julistautuu 9. heinäkuuta itsenäiseksi, englanninkieliseksi Afrikan valtioksi. EU on aivan perustellusti tukenut kokonaisvaltaista rauhanprosessia ja kansanäänestystä Etelä-Sudanissa. Tulevat kuukaudet voivat kuitenkin yhä muuttaa kaiken. Etelä-Sudania on tuettava sen matkalla kohti elinkelpoisuutta ja itsenäisyyttä. Etelä-Sudanilla olisi ilman vihamielistä pohjoista naapuriaankin suuria kehityksellisiä haasteita. Infrastruktuuri on suurelta osin olematonta. Yhteisöjen välinen vihamielisyys on laajalle levinnyttä. Terveydenhoidon indikaattorit kuuluvat maailman huonoimpiin, ja talous on lähes täysin riippuvainen öljyn viennistä.
Tästä syystä EU:n kehitysapua ja humanitaarista apua Etelä-Sudanille on lisättävä. Etelä-Sudan tarvitsee kuitenkin myös EU:n yksiselitteistä poliittista tukea. Khartoumin hallitus otti hiljattain kiistellyn Abyein raja-alueen haltuunsa; tämä kertoo kenties siitä, että presidentti Bashir ei ole vieläkään täysin hyväksynyt maansa jakautumista. Lopuksi haluan sanoa olevani toiveikas sen suhteen, että Etelä-Sudan pitää lupauksensa ja tunnustaa ensimmäisenä Afrikan unionin maana vakaan ja demokraattisen Somalimaan tasavallan itsenäiseksi valtioksi.
Charalampos Angourakis
(EL) Arvoisa puhemies, Abyein viimeaikaiset väkivaltaisuudet osoittavat, että Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin ilonpito kansanäänestyksen jälkeen oli täysin perusteetonta. Jälleen kerran olemme joutuneet toteamaan, että imperialistinen rauha on yhtä veristä kuin imperialistinen sota. Pohjois- ja Etelä-Sudan, jotka ovat imperialismin tiellä ja jotka ovat sisäisten valtataisteluiden sekä hajota ja hallitse -politiikan uhreja, voivat vaivoin välttyä suoralta konfliktilta.
Eri siirtomaavallat ovat yrittäneet käyttää hyväkseen Abyein öljy-, kulta-, kupari- ja uraanivaroja 20 vuoden ajan. Tämä sisäinen valtataistelu on syynä nykyiseen uuden, vieläkin verisemmän sodan uhkaan nyt kun NATO, Yhdysvallat ja Euroopan unioni osallistuvat tilanteeseen suoraan, mitä Eurooppaa yhtenäistävät voimat ovat ilmeisesti tavoitelleet Libyan sodan jälkeen.
Imperialistiset väliintulot Sudanissa sekä Pohjois- ja Etelä-Sudanin väliset vihamielisyydet ja vastakkainasettelut on lopetettava viipymättä. Me katsomme myös, että sekä Pohjois- että Etelä-Sudanin kansan on otettava kohtalo omiin käsiinsä. Se on ainoa tapa välttää sota ja ainoa tapa kontrolloida heidän maansa rikkautta ja ottaa askel kohti toisenlaista kehitystä.
Joachim Zeller
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minulla oli tilaisuus kokea Etelä-Sudanin itsenäisyyttä koskeva kansanäänestys Euroopan parlamentin vaalitarkkailijana. Olin vaikuttunut siitä, miten innostuneita eteläsudanilaiset olivat ajatuksesta päättää maansa kohtalosta tulevaisuudessa itse.
Sain myös huomata ne suuret odotukset, joita kansalla oli päättäessään maansa vapauttamisesta orjuuden kahleista. Tuhannet, kenties jopa kymmenet tuhannet niin kutsutut sisäiset pakolaiset, jotka joutuivat lähtemään pohjoisen pakolaisleireille vuosikymmeniä kestäneiden väkivaltaisuuksien aikana, saattoivat palata entiseen kotiinsa Etelä-Sudanissa.
Maansa itsenäisyyden lisäksi eteläsudanilaiset toivovat tietenkin ennen kaikkea rauhaa ja mahdollisuutta rakentaa onnellisempi tulevaisuus miljoonien eteläsudanilaisten hengen vaatineiden ja vuosikymmeniä kestäneiden taisteluiden jälkeen.
Etelä-Sudanin uusi itsenäinen valtio liittyy maailman valtioiden joukkoon virallisesti 9. heinäkuuta. Lähtökohdat ovat äärimmäisen heikot; tästä on tietenkin puhuttu jo paljon. 70 prosenttia väestöstä elää kiertelevinä paimentolaisina; 80 prosenttia väestöstä on lukutaidotonta; kiistat Abyein alueesta ovat kärjistymässä aseelliseksi välienselvittelyksi. Monet ovat jo kuolleet tai haavoittuneet. Niin kuin tämä ei olisi tarpeeksi, vihamielisyydet Etelä-Sudanin heimojen ja aseellisten ryhmien välillä ovat myös kiihtymässä, ja tarkkailijoiden arvioiden mukaan jo tuhat ihmistä on menettänyt henkensä tammikuun jälkeen. Haavoittuneiden ja pahoinpideltyjen määrästä ei ole edes tarkkaa tietoa.
Sudan oli epäonnistunut valtio. On vaarana, että Etelä-Sudanista tulee epäonnistunut alun pitäen. Olen vakaasti sitä mieltä, että näiden maiden siirtomaahistorian vuoksi Euroopalla on suuria velvollisuuksia tätä aluetta kohtaan. YK:n ja Afrikan unionin ohella tämä tilanne vaatii Euroopan unionin yhteistä ulkopolitiikkaa, ja tämä on samalla tilaisuus osoittaa yhteisen ulkopolitiikan arvo. Tässä ei ole kyse vain rahasta, vaan myös hauraan ja orastavan kansalaisyhteiskunnan tukemisesta. Meidän on neuvoteltava kärsivällisesti niiden kanssa, jotka pitelevät maan tulevaisuutta käsissään, toisin sanoen heimopäälliköiden ja aseellisten ryhmien johtajien kanssa. He eivät saa murskata maansa kansan toiveita.
Corina Creţu
(RO) Arvoisa puhemies, Etelä-Sudan julistautuu itsenäiseksi alle kuukauden kuluttua; itsenäisyysaikeet saivat tammikuisessa kansanäänestyksessä suuren enemmistön tuen. Rajojen määrittelyä ja öljytulojen jakamista koskevia kiistoja ei ole valitettavasti onnistuttu tänä aikana ratkaisemaan. Etelä-Sudanin valtio onkin syntymässä konfliktin varjossa. Tästä syystä pidän tarpeellisena lisätä - muun muassa Euroopan unionin - diplomaattisia ponnistuksia.
Olemme ilahtuneita teidän ja parlamentin jäsenten Sudanin-vierailuista, kuten jäsen De Keyserin toimista. Kuten tiedätte, tilanne on kuitenkin vaikeutunut viime aikoina huomattavasti. Yli 80 000 ihmistä on jättänyt kotinsa, mikä enteilee välitöntä humanitaarista kriisiä. Kysymykseni komission jäsenelle koskee mahdollisuutta pitää rauhanturvajoukkoja tällä alueella ottaen huomioon YK:n eilinen ilmoitus ja YK:n varsin passiivisten joukkojen epäonnistuminen viimeaikaisten jännitteiden hillitsemisessä.
Marielle De Sarnez
(FR) Arvoisa puhemies, Sudanin hallitus ilmoitti pari tuntia sitten YK:lle, että se aikoo luoda tarvittavat olosuhteet niiden pakolaisten paluulle, jotka pakenivat Pohjois- ja Etelä-Sudanin rajalla sijaitsevalta, kiistellyltä Abyein alueelta.
Vaikka pakolaisten lähtö tapahtuu aina hyvin nopeasti, me tiedämme, että paluu kestää kuitenkin pidempään ja aiheuttaa usein huomattavia humanitaarisia ja yhteiskunnallisia ongelmia. Tästä syystä ehdotan, että Euroopan unioni järjestäisi mahdollisimman nopeasti tarkkailuvaltuuskunnan samaan tapaan kuin teimme Balkanilla. Tarkkailu voitaisiin tietenkin toteuttaa Afrikan unionin avustuksella ja myös kolmannet maat voisivat osallistua siihen.
Haluan lopuksi sanoa muutaman sanan huhuista, joiden mukaan alueella olisi odotettavissa "etnisiä puhdistuksia". Jos epäilykset osoittautuvat pitäviksi, kansainvälisen yhteisön on tietenkin toimittava nopeasti ja Euroopan unionin on pyrittävä nopeuttamaan sen toimia. Entisen Jugoslavian kaltaisen murhenäytelmän ei saa antaa missään tapauksessa toistua.
Cristian Dan Preda
(RO) Arvoisa puhemies, monet ottivat Etelä-Sudanin itsenäisyyttä koskevan kansanäänestyksen tulokset ilolla vastaan. Tulokset merkitsivät, että Afrikkaan syntyisi 54. valtio.
Viimeaikaiset tapahtumat ovat kuitenkin hillinneet innostusta jonkin verran. Meidän on oltava realisteja ja myönnettävä, että nykytilanteessa Sudanin rauhanomainen jakautuminen on vaarassa. Sudanin hallitus miehitti kiistellyn Abyein alueen 21. toukokuuta, ja väkivaltaisuudet jatkuivat taas eilen myös Kaduglissa. Tämä osoittaa, että pohjoisen ja etelän välinen sisällyssota voi leimahtaa hetkellä millä hyvänsä. Sisällissota on tietenkin pyrittävä välttämään hinnalla millä hyvänsä, ja meidän on tehtävä se selväksi.
Sudanin hallituksen ja miliisien Abyein alueella toteuttamat sotilasoperaatiot ovat räikeästi vastoin kokonaisvaltaista rauhansopimusta. Uskon vilpittömästi, että me kaikki olemme yksimielisiä yhdestä asiasta: väkivaltaisuuksien kärjistyminen on estettävä, jottei kuolonuhreja tule enempää. Turvallisuustilanne on ratkaistava Kaduglin ja Abyein sopimusten mukaan vuoden alusta lähtien; mielestäni tässä yhteydessä on käytettävä myös YK:n johtamia yhdistettyjä turvajoukkoja.
Jos nämä haasteet voitetaan, edessä on vielä useita kysymyksiä siitä, ovat nämä kaksi valtiota, joiden pitäisi elää rinnakkain entisen Sudanin alueella, elinkelpoisia. Tarvitaan poliittista tahtoa ja halukkuutta vuoropuheluun, sillä ratkaisemattomia ongelmia on yhä useita: yhteiset rajat, kansalaisuuskysymys, kansainväliset velvoitteet ja tietenkin öljyvarat.
Toisaalta haluan korostaa, että ihmisoikeustilanne ja oikeusjärjestys ovat heikentyneet Sudanissa, jossa mielivaltaiset pidätykset ovat viime aikoina yleistyneet. Haluan muistuttaa, että Omar al-Bashirista on edelleen voimassa kansainvälinen pidätysmääräys, mistä paikalliset viranomaiset eivät ole tietävinään.
Haluan lopuksi tuoda esiin erään myönteisen seikan. Olen ilahtunut siitä, että kolme bulgarialaista panttivankia, jotka työskentelivät YK:n humanitaarisen avun lentokuljetuspalvelussa ja jotka kaapattiin Darfurista tammikuussa, on vapautettu.
Miroslav Mikolášik
(SK) Arvoisa puhemies, Sudanissa yli kaksi vuosikymmentä kestänyt verinen sisällissota on tuhonnut Sudanin ja jättänyt murheelliset jäljet niihin miljooniin maan asukkaisiin, jotka ovat selvinneet siitä. Sisällissodan aikana koetut julmuudet päättyivät lopulta rauhansopimuksen allekirjoittamiseen; onnistuneen kansanäänestyksen järjestäminen kuului sopimuksen keskeisiin osiin.
Ennaltaehkäisy on paras hoitokeino. Tästä syystä olen vakuuttunut, että Sudanille korvamerkityt EU:n varat olisi kohdennettava paitsi humanitaariseen ja kehitysapuun, myös demokraattisen valvonnan ja oikeusjärjestyksen tukemiseen, sillä nämä ovat perusedellytyksiä perusihmisoikeuksien takaamiseksi sodan koettelemalle Sudanin kansalle.
Kansanäänestyksen tulokset osoittavat selvästi, että pääasiallisesti kristitty Etelä-Sudan kaipaa itsenäisyyttä. Jos tämä toteutuu - ja uskon sen olevan jo toteutumassa - Etelä-Sudan, maailman nuorin valtio, tarvitsee tulevaisuudessa apua ja tukea.
Katarína Neved'alová
(SK) Arvoisa puhemies, yhdyn täysin korkea edustaja Ashtonin ilmoitukseen ja julkilausumaan, mutta samaan aikaan olen muiden tavoin huolissani tämän maan tulevaisuudesta.
Konfliktit ovat repineet sudanilaista Abyein aluetta jo vuosien ajan. Sisällissota päättyi vasta kuusi vuotta sitten kestettyään yli 20 vuotta. Abyein alue oli konfliktin kannalta keskeinen, ja Kansainvälisen kriisiryhmän ilmoituksen mukaan tämän alueen tilanteen kehittyminen vaikuttaa koko Sudanin kohtaloon. Säilyykö Sudanissa rauha vai ajautuuko se uuteen sotaan?
Jos maan eteläosa itsenäistyy, meidän on tuettava mahdollisimman rauhanomaista siirtymävaihetta. Tästä syystä haluan ilmaista tukeni komissiolle, joka on painokkaasti tuominnut voiman käytön viattomia siviilejä vastaan; siviilit ovat olleet ja ovat yhä aluetta miehittävän Sudanin armeijan toimien uhreja.
EU:lla on tilaisuus toimia rauhanrakentajana, edistää alueen vakautta ja vahvistaa paitsi asemaansa maailman suurimpana lahjoittajana, myös poliittista asemaansa; ennen kaikkea sillä on tilaisuus auttaa sudanilaisia.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää huomionne asiaan, jota pidän hyvin tärkeänä. Me Euroopan parlamentin jäsenet olemme tyytyväisiä siihen, että kansanäänestyksen seurauksena maailman perustetaan pian uusi valtio - Etelä-Sudan. On kuitenkin syytä korostaa, että tämä on vain mahdollisuus, sillä Sudanilta puuttuu tällä hetkellä edellytykset, jotka ovat jokaisen valtion perusominaisuuksia. Sillä ei ole rakenteita eikä asiansa osaavia virkamiehiä eikä myöskään oikeusjärjestelmää. Toisin sanoen tie on avoinna myös sellaisille voimille, jotka saattavat vaarantaa maan rauhan ja turvallisuuden. Tässä tilanteessa on mielestäni tarpeellista taata ehdottoman tärkeän humanitaarisen avun lisäksi myös turvallisuus; näin ollen nykyisiä YK-joukkoja tarvitaan Sudanissa yhä.
Elena Băsescu
(RO) Arvoisa puhemies, olen aiempien puhujien tavoin tyytyväinen komission korkean edustajan julkilausumaan ottaen huomioon osapuolten välillä kiristyvän konfliktin. Mielestäni poliittisten johtajien tulee kunnioittaa kansan tahtoa, jonka kansa on ilmaissut itsenäisyyttä koskevassa kansanäänestyksessä. Sisäisillä väkivaltaisuuksilla on Sudanissa pitkä historia ja viimeaikaiset tapahtumat enteilevät paluuta menneisyyteen. Haluan muistuttaa, että konfliktialueilla asuvan väestön tilanne on erityisen vaikea. Jos kansainvälinen yhteisö ei puutu tilanteeseen, Sudanissa saattaa puhjeta humanitaarinen katastrofi.
Lisäksi on raportoitu hyökkäyksistä YK-joukkojen puolustamille alueille; tämä vaarantaa sotilaiden hengen ja pakolaisten paluun kotiseuduilleen. Ryhmät, jotka ovat esteenä kansanäänestyksen tulosten täytäntöönpanolle, on ehdottoman tärkeää riisua vähitellen aseista. Lisäksi alueella käytävä asekauppa lisää kapinallisten levottomuutta ja vaarantaa itsenäistymiskehityksen.
Seán Kelly
(EN) Arvoisa puhemies, tänään Sudanista ja Etelä-Sudanista käyty keskustelu on kannustava ja myönteinen maailmassa, jossa huonoja uutisia kuulee useammin kuin hyviä.
Euroopan unionilla on sekä tilaisuus että velvollisuus tukea syntyvää valtiota ja varmistaa, että demokratia, oikeusjärjestys ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen toteutuvat Sudanissa ja Etelä-Sudanissa. Mielestäni Euroopan unionin historia - erityisesti Schumanin periaatteet, jotka pohjautuvat rauhaan ja vaurauteen - asettaa meidät asemaan, jollaiseen maailman suuret valtiot eivät voi päästä, sillä niiden voidaan ajatella käyttävän Sudania hyväkseen omien sisäisten ja ulkoisten politiikkojensa ajamiseksi.
Me voimme tehdä paljon, yhteistyössä YK:n kanssa, näiden uusien valtioiden ja erityisesti Etelä-Sudanin vakiinnuttamiseksi sekä uusille valtioille tyypillisten sisällissotien estämiseksi niiden tapauksessa.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Arvoisa puhemies, tasan kuukauden kuluttua julistettavan itsenäisyyden toteuduttua Etelä-Sudan joutuu vastaamaan lukuisiin humanitaarisiin ja taloudellisiin haasteisiin. Näissä olosuhteissa Etelä-Sudan tarvitsee enemmän kuin pitkään aikaan ulkoista tukea äärimmäisen köyhyyden torjumiseksi, paikallisten rakenteiden vahvistamiseksi ja rauhan tuomien hyötyjen tarjoamiseksi väestölle mahdollisimman nopeasti.
On toki todennäköistä, että Etelä-Sudan hakee Cotonoun sopimukseen liittymistä, mutta sittenkin kymmenes Euroopan kehitysrahasto tulee sen ulottuville vasta jonkin aikaa sopimukseen liittymisen jälkeen. Kansanäänestystä saattaa siis seurata rahoitusvaje hetkellä, jolloin Etelä-Sudan on hyvin haavoittuvainen ja suuressa vaarassa romahtaa. Tämä on ilman muuta syytä estää, sillä siitä seuraisi humanitaarinen katastrofi. Tästä syystä meidän olisi tehtävä kaikkemme auttaaksemme sudanilaisia pääsemään tämän kriittisen vaiheen yli ja estääksemme veristen yhteenottojen uusiutuminen.
Andreas Mölzer
(DE) Arvoisa puhemies, pohjoisen armeija pakotti Abyeista ulos 15 000 Etelä-Sudanin kannattajaa, minkä jälkeen se haluaakin ykskaks järjestää kaupungissa pikavauhtia kansanäänestyksen armeijan valvovan silmän alla, kun aiemmin se ei ollut päässyt etelän kanssa sopimukseen edes siitä, kenellä on äänioikeus. Tämä on todella pöyristyttävä hanke.
Näkemyserot omistussuhteista ja omistajuudesta eivät olleet ainoa seikka, jotka tekivät Abyeista vuosikymmeniä kestäneen sisällissodan kiistakapulan. Kiistoja aiheuttivat myös uskonnolliset erot. Pohjoissudanilaiset ovat muslimeita, kun eteläsudanilaiset taas ovat kristittyjä tai luonnonuskontojen harjoittajia. Heidän istutettiin samaan veneeseen, kun entiset siirtomaavallat piirsivät umpimähkäisesti uusien valtioiden rajoja. Tätä ei pidä unohtaa tarkasteltaessa viimeaikaisia väkivaltaisuuksia.
Kansanäänestyksen järjestäminen ei olisi ollut mahdollista niin kauan kun Abyein äänestäjien asema oli ratkaisematta. Meidän ei pidä myöskään unohtaa muita yhtä kiistanalaisia alueita: Sinisen Niilin aluetta tai Etelä-Kordofan aluetta ja Nuba-vuoria. Se olisi mielestäni suurta välinpitämättömyyttä, eikä sellaista pidä sallia.
Boris Zala
(SK) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, en ole koskaan luottanut presidentti Bashiriin enkä luota häneen edelleenkään. Voittekin arvata, että suhtaudun hyvin epäilevästi Sudanin myönteiseen kehitykseen. Olen varma siitä, että presidentti Bashir pyrkii sotilaallista voimaa käyttäen toimimaan Etelä-Sudania vastaan miehittämällä joko osia sen alueesta tai merkittäviä kaupunkeja tai raaka-aineiden lähteitä.
Tästä näkökulmasta tarkasteltuna olisi toisaalta hyvin mielenkiintoista tietää, mitä ehkäiseviä toimenpiteitä tai askeleita korkean edustajan toimisto on valmistellut tämän välttämiseksi, mahdollisesti yhteistyössä YK:n tai Afrikan unionin kanssa. Olisi tietenkin hyvin mielenkiintoista myös tietää, miten toimisto menettelisi, jos näin todella tapahtuisi, mikäli Pohjois-Sudan ei noudattaisi allekirjoitettua rauhansopimusta, kuten epäilen.
Jaroslav Paška
(SK) Arvoisa puhemies, Etelä-Sudan on maa, joka on äänestänyt itsenäisyyden puolesta, ja siitä tulee YK:n uusi jäsen. Se on maa, joka on äänestänyt itsenäisyyden puolesta, mutta joka on riippuvainen muista lähes joka suhteessa. Se on riippuvainen pohjoisesta naapuristaan ja se on riippuvainen avusta tuli se sitten Euroopalta tai naapurimailta. Se on maa, jossa miehet eivät ole oppineet tekemään työtä. Miehet odottavat merkkiä sodan alkamisesta käydäkseen aseisiin ja alkaakseen tappaa toisiaan. Se on maa, jossa vain naiset ja lapset tekevät työtä, jossa lapset eivät käy koulua eivätkä siis saa opetusta. Se on maa, jossa ei ole työntekijöitä, ei opettajia eikä lääkäreitä. Se on maa, jossa kaikki on rakennettava tyhjästä. Siksi kunnollisen poliittisen järjestelmän rakentaminen ja maan nostaminen jaloilleen tulee olemaan hyvin vaikeaa ja haastavaa. Se on vaikea tehtävä, ei ainoastaan Euroopalle, vaan myös YK:lle.
Andris Piebalgs
Arvoisa puhemies, ensinnäkin olen hyvin kiitollinen vahvasta tuesta, jonka annoitte esitellylle strategialle. Käyn lyhyesti läpi joitain keskustelun aikana esiin nousseita asioita.
Pohjois- ja Etelä-Sudanin asukkaat ovat ilman muuta maidensa isäntiä. Me tuemme tätä prosessia, mutta kansanäänestys on kiistaton vedenjakaja: se on luonut täysin uuden laadullisen tilanteen. Tämä tilanne poikkeaa aiemmasta. Väkivaltaa ja vaikeuksia on yhä, mutta tilanne on toinen. Nyt me näemme valoa tunnelin päässä. Tästä syystä pidän tätä suurena voittona meille, sillä me tuimme prosessia poliittisesti sekä omien toimien kautta että taloudellisesti. Tämä on siis täysin uusi tilanne.
Me emme missään vaiheessa tehneet kompromisseja ihmisoikeuksien tai kansainväliseen rikostuomioistuimeen kuuluvien asioiden suhteen. Kantamme ihmisoikeuksien ja kansainvälisen rikostuomioistuimen suhteen on erittäin selvä. Kun ihmisoikeusloukkauksia ilmenee, korkea edustaja esittää hyvin painokkaan ja selväsanaisen julkilausuman ja ryhtyy painostamaan viranomaisia. On sanottu, että välittömiä vaikutuksia ei ole, mutta muutoksia tehdään kaiken aikaa. Tämä ei ole helppo prosessi, mutta me emme anna periksi.
Abyein tilanne on vaikea, mutta myös sen osalta Euroopan unionin kanta on selvä: me tuomitsemme miehityksen ehdottomasti ja kehotamme etsimään tilanteeseen viipymättä ratkaisua. Tilanteesta päättää periaatteessa YK:n turvallisuusneuvosto. Se päättää, onko uutta operaatiota tarpeen järjestää. Jos YK:n turvallisuusneuvosto antaa asiasta päätöslauselman, me tuemme sitä ilman muuta.
Meidän on kuitenkin pidettävä mielessä vahva poliittinen kantamme ja julkilausumamme sekä tukemme siviilioperaatioille. Kuten totesin jo Etelä-Sudanille, meidän ei pidä olettaa, että kaikki ongelmat ratkeavat 9. heinäkuuta mennessä. Itsenäisyys julistetaan, keskustelut jatkuvat, ja tärkeintä on, että Thabo Mbekin johtamalla Afrikan unionin täytäntöönpanoryhmällä on molempien osapuolten - sekä pohjoisen että etelän - tuki. Me seisomme ehdottomasti Mbekin täytäntöönpanoryhmän takana. Meillä on siis todellakin aihetta uskoa, että kaikkiin vaikeisiin kysymyksiin löytyy ratkaisu.
Velkaongelmaan haetaan parhaillaan ratkaisua voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita koskevan aloitteen puitteissa. Tämä vie aikaa eikä Abyein kysymys ole ainakaan helpottanut tilannetta. Sitä ei ole kuitenkaan unohdettu.
Kiina on turvallisuusneuvoston täysimääräinen jäsen ja se voisi helpottaa huomattavasti ratkaisujen etsimistä Sudanissa, siltä osin kuin he haluavat osallistua tähän. Tässä vaiheessa en voi väittää, että kiinalaisten kanssa olisi ollut paljon yhteistyötä. He ovat keskittyneet öljyyn ja Pohjois-Sudaniin, mutta se, että laajempi kansainvälinen yhteisö pyrkii etsimään ratkaisuja Sudanin ongelmiin, on tietenkin suureksi avuksi.
Lopuksi haluan sanoa olevani hyvin kiitollinen kiinnostuksestanne Sudanin tilanteeseen. Sudan on toisaalta hyvin kaukana, mutta toisaalta hyvin lähellä. Kun tilanteen kärjistyvät, kun ihmisiä kuolee Afrikassa, Euroopan unioni ei voi sulkea silmiään väittäen, että "se on liian kaukana". Teidän kiinnostuksenne näihin ongelmiin kannustaa sekä korkeaa edustajaa että itseäni ponnistelemaan, jotta ihmiset voisivat rakentaa elämäänsä rauhan olosuhteissa.
Puhemies
(FR) Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina 9. kesäkuuta klo 12.00.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Fiorello Provera
Sudan on Saharan eteläpuolisen Afrikan suurin valtio ja risteys, jossa arabialainen ja afrikkalainen maailma kohtaavat. Sudan on myös monien erilaisten etnisten ryhmien muodostama mosaiikki. Sudanissa on koettu lukuisia konflikteja sen jälkeen, kun maa itsenäistyi Yhdistyneen kuningaskunnan vallasta vuonna 1956. Naivashan sopimuksen ja kokonaisvaltaisen rauhansopimuksen (2005) allekirjoittaminen päätti virallisesti 20 vuotta jatkuneet välienselvittelyt pohjoisen ja etelän välillä. Tammikuussa 2011 rauhansopimuksen mukaisesti järjestetty kansanäänestys oli viimeinen askel kohti Etelä-Sudanin itsenäistymistä maan pohjoisosasta. Nykyinen siirtymävaihe on äärimmäisen räjähdysherkkä, ja meidän on säilytettävä pohjois- ja eteläosaan tasapuoliset suhteet huomioiden erityisesti etelän tarpeet instituutioiden rakentamisessa ja hallinnon järjestämisessä. Etelä-Sudanille myönnettävää EU:n apua mitattaessa on huomioitava tämän uuden maan todellinen kyky ottaa apua vastaan. Meidän on varmistettava, että Juballe myönnettävät varat eivät päädy sopimattomiin käyttökohteisiin ja, mikä tärkeintä, että niillä ei lisätä jo nyt laajalle levinnyttä korruptiota. Euroopan pitäisi myös sitoutua aiempaa enemmän maan pohjoisosan kristittyjen vähemmistöjen suojelemiseen, sillä heihin kohdistuva vaino ja syrjintä lisääntyy yhä enemmän.
