2. Punerea în aplicare în cadrul UE a Directivei 2003/9/CE de stabilire a sta:dardelor pentru primirea solicitanților de azil şi a refugiaţilor în statele membre vizitele Comisiei LIBE din 2005 până în 2008 (
- Înainte de vot:
Martine Roure
Dle Preşedinte, nu am reuşit să avem o dezbatere în plen asupra acestui raport foarte important, motiv pentru care cred că este necesar, în numele comisiei, să iau cuvântul în faţa dumneavoastră astăzi.
Am lucrat cu toţii împreună şi doresc să îmi exprim aprecierea față de munca extraordinară a raportorilor alternativi. Am vizitat nu mai puţin de 26 centre de detenţie din 10 state membre UE şi am observat câteva aspecte esențiale. Am observat, în anumite centre, o stare evidentă de degradare şi o lipsă evidentă de igienă şi am denunțat nerespectarea demnităţii umane. Am descoperit că accesul la serviciile de îngrijire medicală nu este întotdeauna posibil şi că dreptul copiilor la educaţie nu este respectat întotdeauna.
Solicităm respectarea procedurilor privind azilul, care trebuie să fie clare, echitabile, eficiente şi proporţionale, precum şi punerea în aplicare a unui sistem permanent de vizite şi inspecţii la centrele de detenţie. Trebuie să arătăm realitatea de pe teren şi să susţinem dreptul de a inspecta aceste centre - în măsura în care sunt permise aceste vizite - şi trebuie să acţionăm astfel încât situaţia să se schimbe.
Am fost întrebat de către presă de ce nu am menţionat nicio ţară în acest scurt raport. Am răspuns că a fost alegerea mea, alegerea noastră, deoarece avem o responsabilitate colectivă cu privire la ceea ce se întâmplă în centrele de detenţie din Europa şi obiectivul acestui raport nu este să clasifice statele membre.
Nu vom înceta să solicităm solidaritatea europeană în domeniul azilului. Nu putem lăsa statele membre, de la graniţele Europei, să facă faţă singure fluxurilor migratorii. Repet încă o dată: avem o responsabilitate colectivă.
(Aplauze)
Preşedintele
Vă mulţumesc foarte mult, dna Roure. Observ că până şi cei mai buni jurişti prezenți în ședința plenară, sau cei care se consideră astfel, nu cunosc faptul că raportorul are dreptul să facă o declaraţie de două minute atunci când un raport nu a fost discutat în plen. Prin urmare, dna Roure are acest drept, pe care şi l-a exercitat şi pe care trebuie să-l acceptăm cu toţii, astfel cum este prevăzut în Regulamentul de procedură.
(Aplauze)
