Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 2. joulukuuta 1999 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Swoboda
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää asiani aivan lyhyesti. Kuten tiedätte, arvostan teitä erittäin paljon, ja hyvin monilta kohdin annoin täyden tukeni myös Helsingissä pitämällenne puheelle. On yksi kohta, josta voisi aiheutua väärinkäsityksiä. Puhuitte Turkin mahdollisen jäsenyyden tai jäsenehdokkuuden yhteydessä kahteen otteeseen kulttuurisesta yhdentymisestä. Koska tämä on hyvin arka kysymys ja olemme juuri palanneet lyhyeltä parlamentin valtuuskunnan matkalta Turkista, pyytäisin teiltä, arvoisa puhemies, selvennystä asiaan erityisesti siltä kannalta, että jo kerran aikaisemmin on ollut esillä päätöksiä, joiden mukaan Euroopan unioni olisi kristillinen yhteisö.
Viittasiko huomautuksenne kulttuurisesta yhdentymisestä tähän? Kenties voisitte hieman selventää asiaa, sillä en haluaisi yhtäläistää itseäni islamilaiseen uskontoon enkä kulttuuriin, ja voimme tuskin vaatia vastaavaa myöskään vastapuolelta. Joka tapauksessa ainakin muutamat meistä ovat sitä mieltä, että käsite kulttuurinen yhdentyminen Turkin yhteydessä vaatii tai tuntuu vaativan selvennystä. Olisin hyvin kiitollinen, jos voisitte hieman selvittää sitä.

Puhemies
Jäsen Swoboda, kiitän teitä. Emme aloita keskustelua Helsingin Eurooppa-neuvostossa pitämäni puheen selittämiseksi. Luulen sanoneeni täsmälleen niin kuin juuri sanoitte, nimittäin, että tämä on ongelmallista joidenkin jäsenten kannalta. Ja sanoin sitä paitsi, jos luette tekstini huolellisesti toivottavasti se on käännetty hyvin , ettei parlamentti ollut asiasta yksimielinen, että jäsenillä oli asiasta erilaisia mielipiteitä ja että pohdinta on vielä kesken. Jos katsotte tarkasti puhettani, huomaatte, etten ryhtynyt ratkaisemaan asiaa. Sanoin lisäksi, että asiassa saattaa olla myös rajoihin liittyvä ongelma ja että Euroopan parlamentissa on aloitettu asiasta laaja keskustelu. Siinä yksinkertaisesti se, mitä tarkoitin.

Wurtz
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista tässä tyrmistykseni ja suuttumukseni siitä, että komission jäsen Fischler osallistui, Haiderin kutsusta, Brysselissä sijaitsevan Kärnten-talon vihkimistilaisuuteen viime viikolla. Olen sitä mieltä, että komission jäsenen läsnäolo sellaisen miehen rinnalla, jonka rasistiset ja muukalaisvihamieliset ajatukset ovat tunnettuja, merkitsee hyväksyntää, ja se on lisäksi sellainen hyväksyntä, joka rikkoo Amsterdamin sopimuksen 13 artiklaa. Toivoisin, arvoisa puhemies, että komissio lausuu kantansa tästä asiasta istuntojaksomme aikana.

Puhemies
Kiitos, jäsen Wurtz. Panen puheenvuoronne merkille.

Désir
Arvoisa puhemies, säännöissämme määrätään, että parlamentin jäsenten on voitava tavata vapaasti Euroopan parlamentin tiloissa kaikkia unionin alueella asuvia henkilöitä, ja kvestorit ovat työjärjestyksen 25 artiklan nojalla vastuussa tästä asiasta. On siis toimittava niin, arvoisa puhemies, että parlamenttiin pääsy todella on mahdollista näille henkilöille.
Viime viikolla kävi kuitenkin niin, että erään ranskalaisen koulun oppilaita edustanut ryhmä ei voinut vierailla, kuten oli suunniteltu, Euroopan parlamentissa Brysselissä, sillä jotkut näistä oppilaista, jotka olivat Euroopan unionin ulkopuolisen maan kansalaisia, eivät saaneet ajoissa viisumia, jolla he olisivat voineet päästä Belgian alueelle ja poistua sieltä.
Olisiko teidän mahdollista, arvoisa puhemies, ottaa asia esille jäsenvaltioiden kanssa, jotta saataisiin käyttöön yksinkertaistettu, automaattinen ja paljon nopeampi viisumien myöntämismenettely, niin että oppilaat, jotka on kutsuttu vierailemaan luonamme koulukäyntien yhteydessä, voisivat todella päästä Euroopan parlamenttiin, niin Brysselissä kuin Strasbourgissakin?

Puhemies
Aiomme tosiaankin tarkastella tätä asiaa erittäin huolellisesti, jotta siihen saataisiin myönteinen ratkaisu.

Berger
Arvoisa puhemies, täällä on arvosteltu sitä, että Euroopan komission itävaltalainen jäsen Franz Fischler on ollut mukana samassa tilaisuudessa Jörg Haiderin kanssa. Haluan kertoa, että tilaisuus oli erinomainen, että itävaltalaisella komission jäsen Fischlerillä oli esittää hyvin selkeitä sanoja Euroopassa ilmenevästä nationalismista ja että hänen sanoillaan oli Itävallassa suuri vaikutus, sillä käytiin juuri pohdintoja siitä, voitaisiinko Itävaltaan muodostaa hallitus yhdessä kyseisen Haider-puolueen kanssa.
Sen vuoksi pyytäisinkin, että itävaltalaisen komission jäsenen esiintymistä ei arvosteltaisi, vaan sen sijaan asetuttaisiin tukemaan täysin sitä, mitä hän sanoi.

Puhemies
Kiitän teitä, jäsen Berger, tästä hyvin tärkeästä tarkennuksesta.

Seguro
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron eräästä hyvin ikävästä syystä. Viime lauantaina yksi Azoreilla, Portugalin autonomisella alueella, toimivan SATA-lentoyhtiön kone teki pakkolaskun, jonka uhreina menehtyi koneen miehistö ja 31 matkustajaa. Tämä puheenvuoro on perusteltu jo yksin onnettomuudenkin takia. Mutta Azorien kansa on vuosien saatossa kohdannut monia luonnonmullistuksia, maanjäristyksiä, myrskytuulia ja hyökyaaltoja, mikä on aiheuttanut sen, että heidän kärsimyksensä on tosiasiassa jokapäiväistä. Ja siksi, arvoisa puhemies ja hyvät jäsenet, haluaisin ilmaista omasta puolestani, ja luulisin että kaikkien puolesta, myötätuntoni azorilaisia kohtaan, ja pyytää teitä, arvoisa puhemies, ilmaisemaan Euroopan parlamentin nimissä tuntevamme syvää yhteenkuuluvuutta Portugalin ja Azoreiden viranomaisten ja etenkin uhrien perheiden kanssa.

Puhemies
Kiitän teitä, jäsen Seguro. Teen sen erittäin mielelläni meidän kaikkien puolesta, ja luulen, että suosionosoitukset vahvistavat täysin toiveenne.

Posselt
Arvoisa puhemies, haluaisin vain vakuuttaa kollega Swobodalle, että eurooppalainen kulttuuri on kyllä olemassa. Ellei sellaista olisi, ei olisi eurooppalaisia eikä olisi mitään mieltä perustaa Euroopan unioniakaan. Haluan kiittää italialaisia kollegoitamme suurenmoisesta jouluseimiasetelmasta, jonka he ovat pystyttäneet istuntosalia vastapäätä, ja pyytäisin kaikkia kollegoita tutustumaan tähän eurooppalaisen kulttuurin näytteeseen.

Flemming
Arvoisa puhemies, sallinette, että minäkin sanon osaltani jotain itävaltalaista komission jäsen Fischleriä kohtaan esitettyyn arvosteluun. Kollega Bergerhän jo puhuikin asiasta. Komission jäsen Fischler on tietojeni mukaan vieraillut tähän mennessä kaikissa yhdeksässä Itävallan liittomaiden Brysselin yhteystoimistossa. Kuulkaahan, komission jäsen Fischler on tirolilainen talonpoika, ja hän menee, minne itse katsoo oikeaksi mennä, ja sanoo siellä, mitä itse parhaaksi katsoo!

Puhemies
Hyvät kollegat, emme voi aloittaa keskustelua tästä kysymyksestä, varsinkaan kun asianomainen ei ole läsnä.

Manders
Arvoisa puhemies, haluaisin pyytää teitä kiinnittämään huomiota ongelmiin, joita Brysselissä on erityisesti autonkuljettajien ja turvallisuudesta vastaavan osaston henkilöstön välillä. Tällä hetkellä on valtavia ongelmia, jotka aiheuttavat paljon myöhästymisiä. Parlamentin jäsenten täytyy odottaa kellarissa, joka on täynnä pakokaasua, mikä johtaa myöhästymisiin ja mikä ei ole myöskään terveydelle juurikaan hyväksi. Lisäksi pyydän teitä myös kiinnittämään huomiota tämän parlamentin virka-autojen pysähtymispaikkaan, koska voin kuvitella, että erityisesti talvella on ongelmallista, jos täytyy kävellä 150 metriä aukion yli. Voitaisiin kenties käyttää toisen puolen sisäänkäyntiä.

Puhemies
Panemme puheenvuoronne merkille ja pyydämme kvestoreita tutkimaan, miten asia voitaisiin hoitaa.

Camre
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä huomion, joka liittyy eurooppalaista kulttuuria koskevaan kysymykseen. Kaikille jäsenille on jaettu erittäin viehättäviä Unicefin joulukortteja, joita meidän on tarkoitus käyttää joulu- ja uudenvuoden tervehdyksiin. Korteissa on paperinen välilehti, jossa on EU:n sininen lippu ja teksti 11 kielellä. Kortissa lukee seuraavasti: De bedste ønsker, Frohes Fest, Best Wishes, Meilleurs Vux, Migliori Auguri, Beste Wensen, Boas Festas ja ruotsiksi siinä lukee Med bäste lyckönskningar. Näin joulukortteihin ei kuitenkaan kirjoiteta. Mistä siis on kyse? Näyttää siltä, että Euroopan unionista on tullut niin vaatimaton muihin kulttuureihin nähden, että emme uskalla tuoda esiin sitä, että vietämme pian joulua ja kulttuurimme uutta vuotta. Olemme ilmeisesti sitä mieltä, että saattaisimme loukata muita uskontoja, jos korostamme, että tämä on todellakin kristitty maanosa, ja Euroopassa toivotetaan siis: Glædelig jul, godt nytår - Joyeux Noël et Bonne Année ja niin edelleen. Arvoisa puhemies, kyse ei ole ensi sijassa uskonnosta tai uskosta. Minusta kyse on siitä, että uskallamme toimia oman kulttuurimme mukaan. Kansa, kansakunta, Eurooppa, joka on ymmärtänyt hyvät tavat väärin, eikä vaali omaa kulttuuriaan, on vaarassa kuolla, joten kehotan kollegoitani poistamaan EU:n tekstilehden ja käyttämään Unicefin kauniita joulukortteja sellaisenaan.

Puhemies
 Kiitos, hyvä kollega, luulen, että meidän on vaikea aloittaa keskustelua eurooppalaisesta kulttuurista. Se pitäisi meitä täällä yömyöhään asti.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, Itävallan Vapauspuolueen jäsenenä olen tullut valituksi parlamenttiin aivan yhtä demokraattisesti kuin kaikki muutkin tämän parlamentin jäsenet. Tohtori Haider tuli valituksi Kärntenin asukkaiden äänillä vapaissa, demokraattisissa vaaleissa. Mikäli tämän parlamentin jäsenet, jotka yrittävät perustaa yhtenäisen Euroopan, ovat sitä mieltä, että Euroopassa on kunniallisia ja kelvottomia äänestäjiä ja niin ollen kunniallisia ja kelvottomia parlamentin jäseniä, heidän pitäisi opiskella Euroopan tämän vuosisadan historiaa. Emme voi rajata täältä ihmisiä ulkopuolelle siten, että rajaamme ulkopuolelle demokraattisten parlamentin jäsenten äänestäjiä. Meillä kaikilla on oikeus paikkaamme täällä, koska olemme demokraattisesti valittuja.

Roure
Arvoisa puhemies, haluaisin vain puhua teille niiden jäsenten puolesta, jotka jäävät paikalle perjantaiaamuisin. Tunnemme itsemme tässä rakennuksessa erityisen laiminlyödyiksi.
Annan teille yksinkertaisen esimerkin viime istuntojakson perjantailta. Halusin saada postini. Yritin, mutta se oli mahdotonta. Yritin saada yhteyden johonkuhun virkamieheen, yritin todellakin kaikkeni, mutta kukaan ei ollut enää paikalla auttamassa minua. Puhuin asiasta muiden kollegoiden kanssa, jotka ovat vielä itseni tavoin paikalla perjantaiaamuisin, ja olimme todellakin äärimmäisen yksin.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Roure, panen tarkoin merkille puheenvuoronne, ja yritämme tehdä lopun tästä yksinolosta.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, itselläni on kaksi evankeliseen kirkkokuntaan kuuluvaa lasta ja vietän aina asiaankuuluvasti joulua. Tämän haluaisin kollegoilleni sanoa. Itse en kuitenkaan ole kristitty. Euroopassa elää juutalaisia, muslimeja ja monia muihin uskontokuntiin kuuluvia ihmisiä. Tämän vuoksi haluaisin, että kollegani tulisivat lopultakin tietoisiksi siitä tosiasiasta, että Euroopassa ei elä ainoastaan kristittyjä. Itse en siis ole kristitty, mutta olen siitä huolimatta tämän parlamentin jäsen. Välillä mielessäni herää kysymys, missä oikein olen, kun kuuntelen täällä esitettäviä puheenvuoroja. Enkö muka olekaan eurooppalainen? Esimerkiksi tähän haluaisin kollegaltani Posseltilta vastauksen.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Ceyhun. Huomaattehan, jäsen Swoboda, kun sanoin tekstissäni varovaisesti, ettei keskustelu ole vielä lähelläkään loppua, luulen, että olin loppujen lopuksi aivan oikeassa ja että kyseessä on tosiaankin suuri keskustelu.

Ripoll Y Martínez De Bedoya
Arvoisa puhemies, pidän lyhyen puheenvuoron tästä aiheesta ja pyytäisin parlamentin jäsen Swobodalta, ettei hän esittäisi tällaisia luonteeltaan rasistisia ja ulkomaalaisvihaa kuvastavia lausahduksia. On arabimaailman ja arabikulttuurin ansiota, että Euroopalla on tänään käsissään koko kreikkalainen perintö; on arabimaailman ansiota, että tiedämme kaiken sen, minkä Kreikan kulttuurista tiedämme. Toivon, että te, jäsen Swoboda, lakkaatte käyttämästä tällaista terminologiaa, sillä mielestäni se ei tällä hetkellä ole Euroopassa asiallista.

Puhemies
Kiitos, jäsen Ripoll y Martínez de Bedoya.

Käsittelyjärjestys
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana käsittelyjärjestyksen vahvistaminen. Esityslistaluonnos on jaettu, ja siihen on esitetty tai tehty seuraavat muutokset (työjärjestyksen 111 artikla):
Maanantain osalta:
Mitä tulee Palacio Vallelersundin laatimaan oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintöön parlamentin jäsenten valtakirjojen tarkastuksesta, PPE/DE-ryhmä pyytää, että tämä mietintö käsiteltäisiin sen jälkeen, kun on käsitelty tämän saman valiokunnan toiseen käsittelyyn esittämä suositus moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvästä vastuuvakuutuksesta.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, tosiasiassa PPEn ryhmä pyysi vain sitä, että tämä mietintö käsiteltäisiin ennen parlamentin jäsen Rothleyn ajoneuvojen vakuutuksia koskevaa mietintöä, sillä se on hyvin lyhyt mietintö.

Puhemies
 Toivotte siis, että se käsiteltäisiin ennen Rothleyn mietintöä.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)

Puhemies
Edelleen maanantain eli tämän päivän osalta, mitä tulee toiseen käsittelyyn esitettyyn suositukseen otsonikerrosta heikentävistä aineista ja päätöslauselmaesitykseen geneettisesti manipuloitujen elintarvikkeiden pakkausmerkinnöistä, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta pyytää näiden kahden kohdan siirtämistä vedoten siihen, että niiden täysistuntokäsittely sattuisi samaan aikaan valiokunnan kokouksen kanssa, mikä ei tosiaankaan olisi kovin käytännöllistä.
Koska näiden kohtien käsittelyä ei ole mahdollista aikaistaa esityslistalla, ehdottaisin teille, että ne merkitään tämänpäiväisen esityslistan loppuun eli Aparicio Sánchezin mietinnön jälkeen.

Jackson
Emme mielestäni voi tehdä muuta. Valiokunta kokoontuu tänään klo 19.30, koska meidän täytyy käsitellä ehdotusta, joka saapui meille myöhässä Euroopan komissiosta. Ymmärrämme, ettemme voi nopeuttaa menettelyä niin, että mietintömme olisi ensimmäisenä keskusteltavien aiheiden listalla, joten keskustelemme tästä - kuten tavallista, ääriään myöten täynnä olevassa parlamentissa - tänään noin klo 23.15.

Puhemies
Onko joku tätä pyyntöä vastaan?
(Parlamentti hyväksyi puhemiehen ehdotuksen.)
Tiistai ja keskiviikko: ei muutoksia
Puhemies. Siirrymme nyt Chichesterin laatimaan teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintöön mittayksiköistä. PPE-ryhmä pyytää, että mietintö käsiteltäisiin ilman keskustelua ja että siitä äänestettäisiin keskiviikkona.

Chichester
Tämä mietintö hyväksyttiin valiokunnassa ylivoimaisella enemmistöllä äänin 47-1 ilman tarkistuksia. Kyse on pienestä mutta tärkeästä muutoksesta olemassa olevaan direktiiviin, joka täytyy panna täytäntöön ennen tämän vuoden loppua, ettei kävisi niin, että monet eurooppalaiset yritykset rikkovat lakia tammikuusta eteenpäin.
Puheenjohtajavaltio Suomi haluaisi hyvin mielellään hyväksyä tämän ehdotuksen neuvostossa tällä viikolla. Neuvoston viimeinen kokous tänä vuonna on torstaina, ja jos parlamentti sallii sen ja suostuu siihen, haluaisin tehdä muodollisen ehdotuksen, että keskustelun sijasta äänestäisimme mietinnöstä keskiviikkona. Tällöin neuvosto voisi käydä läpi menettelynsä hyvin nopeasti ja tehdä monet eurooppalaiset yritykset onnelliseksi.
Ymmärrän, että olisi jokseenkin ensimmäinen kerta, jos neuvosto pääsisi yksimieliseen sopimukseen ensimmäisessä käsittelyssä. Haluaisin näin ollen ehdottaa äänestystä ilman keskustelua keskiviikkona.

Puhemies
Onko joku kollega tätä pyyntöä vastaan?
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)
Huomautan teille, että määräaikaa tarkistusten jättämiselle on aikaistettava tiistaiksi 14. joulukuuta klo 10.00.
Mitä tulee keskusteluun tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista, meillä on useita muutospyyntöjä.
PPE-ryhmä pyytää ensinnäkin, että kohdassa "Ihmisoikeudet" alakohta "Poliittisten vankien vankeusolot Djiboutissa" korvataan uudella alakohdalla "Valtiontalouden tarkastusviraston johtajan pidätys Nicaraguassa".
Kuka haluaa käyttää puheenvuoron tämän ehdotuksen puolesta?

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, tosiaankin Nicaraguan valtiontalouden tarkastusviraston johtajan pidätys on todella huolestuttava tapaus. On kyse siitä, että hänet on suljettu vankilaan samalla kun Nicaraguassa pidetään presidentinvaalit. Olemme sitä mieltä, että unionin toimielinten on kiinnitettävä tällaiseen tilanteeseen huomiota.

Puhemies
Onko joku tätä ehdotusta vastaan?

Wurtz
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa, että jäsen Salafrancan esille nostama asia on varmasti vakava ja että hänen ehdotuksensa ansaitsisi kannatusta, mutta ei Djiboutin poliittisia vankeja koskevan asian kustannuksella, vankien, jotka ovat sairaita, joille ei anneta hoitoa ja joita on jo hyvin kauan pidetty vangittuina täysin epäinhimillisissä oloissa. Luulen, että Euroopan parlamentilta odotetaan hyvin paljon, ja antaisimme erittäin huonon signaalin, jos poistaisimme tämän aiheen esityslistaltamme.

Puhemies
Äänestämme PPE-ryhmän ehdotuksesta, jossa siis pyydetään korvaamaan yksi kohta toisella kohdalla, ja selväähän on, ettei muita aiheita voida lisätä, koska aiheiden lukumäärä on rajattu viiteen.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.)
Kohdan "Ihmisoikeudet" osalta minulle on esitetty kolme lisäyspyyntöä. Mutta kuten tiedätte, työjärjestyksen liitteessä III olevassa 4 artiklassa määrätään, että kohta "Ihmisoikeudet" voi sisältää enintään viisi aihetta. Lopullisessa esityslistaluonnoksessa olevassa luettelossa on jo neljä aihetta, joten voimme lisätä ainoastaan yhden ehdotetuista uusista kohdista. Lisäyksiä koskevista pyynnöistä äänestetään siis niiden esittämisjärjestyksessä, ja ne sulkevat toisensa pois.
Kyseessä ovat seuraavat pyynnöt. Ensinnäkin PPE/DE-ryhmän pyyntö alakohdasta "Euroopan entisten kuninkaallisten perheiden kansalaisoikeuksien palauttaminen". Sitten PSE-ryhmän pyyntö alakohdasta "Geneven yleissopimuksen 50. vuosipäivä", ja lopuksi ELDR-ryhmän pyyntö alakohdasta "Angola".
Äänestämme ensin ehdotuksesta, joka koskee Euroopan entisten kuninkaallisten perheiden kansalaisoikeuksien palauttamista.

Tannock
Arvoisa puhemies, olitte hyvin ystävällinen, kun otitte tänään iltapäivällä vastaan minut ja hänen kuninkaallisen korkeutensa Italian prinssi Viktor Emanuelin, joten luulen, että tiedätte kaikki tapauksen taustalla olevat asiat. Haluaisin kuitenkin kollegojeni muistin virkistykseksi sanoa, että tämä parlamenttiin saapunut ehdotus koski Euroopan entisten kuningasperheiden oikeuksien palauttamista, erityisesti Itävallan ja Italian kuningasperheiden, joilla ei vieläkään ole täysiä kansalais- ja poliittisia oikeuksia Euroopan unionin kansalaisina. Prinssi Viktor Emanuel on nyt ollut maanpaossa 50 vuotta. Hän on vanha mies. Hän pyytää saada palata takaisin synnyinmaahansa.
Miksi tämä on kiireellistä? Siksi, että Italian perustuslain muuttamista koskeva laki on ollut senaatissa kolme tai neljä kertaa, ja vasemmisto on aina torjunut sen, vaikka se väittääkin olevansa sitä mieltä, että on mahdollista hyväksyä uusi laki, jotta hän voisi palata maahansa.
Haluan, että parlamentti vetoaa komissioon, jotta se tarkastelisi tätä kysymystä ensimmäistä kertaa Euroopan unionin näkökulmasta ja palauttaisi näiden perheiden täydet kansalais- ja poliittiset oikeudet. Olen nyt sanonut sanottavani.

Katiforis
Arvoisa puhemies, minulla ei ole mitään erityisesti Viktor Emanuelia vastaan tai ketään itävaltalaista vastaan, johon tässä päätöslauselmassa viitataan, mutta olen kuitenkin tarpeeksi vanha muistaakseni ajan, jolloin Italia miehitti maatani Viktor Emanuelin nimissä.
Joka tapauksessa kyse ei ole kuitenkaan tästä, kyse on muotoilusta, joka on näin laaja: "civil rights for members of former royal european houses, any former royal european houses". Myös meillä on entinen kuningassuku, jonka synnit ovat paljon lähempänä nykyaikaa, ja haluaisin ilmoittaa ainakin PASOKin edustajien puolesta, että me emme hyväksy lainkaan tällaista keskustelua, koska siinä puututaan sellaisiin hyvin herkkiin asioihin, joiden pitää kehittyä ensin omassa maassamme, ennen kuin ne voidaan viedä eurooppalaiselle tasolle. Mitä tulee peruskysymykseen kuninkaallisen perheen asemasta, täysivaltainen Kreikan kansa on lausunut mielipiteensä kansanäänestyksessä vuonna1974.

Corbett
Arvoisa puhemies, kiinnitän huomionne työjärjestyksen liitteeseen III, jossa määrätään niistä ohjeista ja yleisperiaatteista, joita on noudatettava valittaessa aiheita tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista käytävien keskustelujen esityslistalle. Sen 1 kohdassa täsmennetään, että näiden aiheiden pitäisi olla kiireellisiä ja liittyä sellaiseen tapahtumaan, että kyseinen istuntojakso on ainoa Euroopan parlamentin istuntojakso, jonka aikana äänestys voidaan ajoissa toimittaa.
Tämä on tärkeä kysymys. Se on ollut monien kansallisten parlamenttien esityslistalla jo vuosia. En kuitenkaan ymmärrä, miksi se olisi kiireellinen työjärjestyksemme tarkoittamalla tavalla.

Muscardini
Arvoisa puhemies, haluan käyttää työjärjestyspuheenvuoron ja esittää historiaan liittyvän huomion. Käsittelyjärjestyksen osalta haluaisin korostaa sitä, että asia on todellakin kiireellinen, ja vastaan samalla kollegani esittämään työjärjestystä koskevaan viittaukseen, sillä jos jokin asia ei ole kiireellinen 55 vuoden jälkeen, se tarkoittaa sitä, että siihen mennessä olemme kaikki kuolleet.
Haluaisin myös esittää historiaan liittyvän huomion kollegani, kreikkalaisen kulttuurin edustajan, hyväksi. Haluaisin muistuttaa, että silloin, kun prinssi Viktor Emanuel karkotettiin kotimaastaan ja ajettiin maanpakoon, hän oli vain 4-vuotias, ja tästä syystä pidän aika epätodennäköisenä, että hän olisi voinut hyökätä Kreikkaan. Korkeintaan hän olisi voinut hyökätä puhujan omaan kotipuutarhaan! Siksi pyydänkin kollegoja kulttuuriin viitaten , kertaamaan kansojemme ja Euroopan historian. Luulen, että olisi tärkeää pysyä aiheessa, eikä eksyä sellaisten poliittisten ja ideologisten epäluulojen poluille, jotka ovat niin voimakkaita, että ne estävät meitä tässä istuntosalissa arvioimasta kiihkottomasti ihmisoikeuksia. Parlamentin jäsen Tannockin esittämä pyyntö koskee ihmisoikeuksia, ja pari päivää sitten juhlittiin Euroopan ihmisoikeuksien historiassa 50-vuotispäivää. Minusta on melko ilmeistä, että tämä pyyntö on asianmukainen, varsinkin kun tämä istuntojakso merkitsee sotien vuosisadan päättymistä ja toivottavasti rauhan vuosituhannen alkua.

Puhemies
Hyvät kollegani, emme voi aloittaa keskustelua tästä asiasta. Jäsen Corbettin puheenvuoro oli todellakin menettelyä koskeva esitys, koska se koski ehdotetun alakohdan kiireellisyyttä, ja jäsen Muscardini käytti vastauspuheenvuoron. Nyt äänestämme PPE-ryhmän pyynnöstä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)
Siirrymme pyyntöön, joka koskee Geneven yleissopimuksen 50. vuosipäivää.
Kuka kannattaa tätä pyyntöä?

Swoboda
Arvoisa puhemies, mielestäni meidän ei sittenkään pitäisi sivuuttaa tilaisuutta muistaa tätä vuosipäivää, joka kuitenkin on ihmiskunnan edistyksen kannalta hyvin tärkeä vuosipäivä. Olemme saavuttaneet paljon. Voisimme jättää keskustelun käymättä, koska olemme jo saavuttaneet kaiken. Mutta koska kuitenkin niin Euroopassa kuin Euroopan ulkopuolellakin on vielä hyvin paljon tehtävää, meidän pitäisi joka tapauksessa laatia parlamentissa asiasta selkeä kannanotto.

Puhemies
Kuka haluaa puhua ehdotuksen hylkäämisen puolesta?

Heaton-Harris
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoro. On ystävällistä, että parlamentin jäsen Corbett ottaa esille asioita työjärjestyksemme liitteen III nojalla. Koska nyt on 50-vuotisjuhlavuosi, voisimme käsitellä tätä aihetta millä tahansa istuntojaksolla, ei välttämättä tällä istuntojaksolla. Voisimme näin ollen keskustella siitä joskus tulevaisuudessa.

Puhemies
Äänestämme Euroopan sosialistipuolueen ryhmän pyynnöstä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)
Siirrymme liberaaliryhmän Angolaa koskevaan pyyntöön.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.) Koska mitään näistä kolmesta alakohdasta ei lisätä kohtaan "Ihmisoikeudet", ehdotan teille, että siihen lisätään aihe "Poliittisten vankien vankeusolot Djiboutissa".
Suostutteko ehdotukseeni?

Wurtz
Olen täysin samaa mieltä ehdotuksestanne, mutta pahoittelen sitä, että teette sen vasta nyt. Luulen, että jäsen Swoboda ja hänen ystävänsä olisivat äänestäneet äsken eri tavalla Djiboutin poliittisia vankeja koskevasta ehdotuksesta, jos he olisivat tienneet, että tämä Nicaraguaa koskeva kohta voitaisiin ottaa esityslistalle.
Ehdotan siis, että äänestämme uudelleen Djiboutin poliittisia vankeja koskevasta kohdasta.

Puhemies
 Jäsen Wurtz, tämä Djiboutin poliittisten vankien vankeusoloja koskeva kohta kuitenkin säilytetään. Kaikki on hyvin.
Minun on pysyteltävä parlamentin pyynnöissä. Totean, ettei yhtäkään kolmesta alakohdasta, joita oli ehdotettu lisättäväksi esityslistalle, ole hyväksytty. Otan siis vapauden ehdottaa teille, jos suostutte, että esityslistalle lisätään alakohta "Nicaragua". Se tuntuu minusta hyvin korrektilta.
(Parlamentti hyväksyi puhemiehen ehdotuksen.) Perjantai: ei muutoksia.
(Parlamentti hyväksyi esityslistan näin muutettuna.)

WTO:n vuosituhannen vaihteen kierros
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma WTO:n vuosituhannen vaihteen kierroksesta (Seattle, 30. marraskuuta 3. joulukuuta 1999).
Tervehdin komission jäsen Pascal Lamya ja annan hänelle heti puheenvuoron.

Lamy
Arvoisa puhemies, Seattlen kokous päättyi epäonnistumiseen. Miksi? Siihen on mielestäni kaksi olosuhteista johtunutta syytä ja yksi asiasisältöön liittyvä syy. Te tunnette olosuhteet. Kokous epäonnistui ensinnäkin ajan puutteen takia. Jäljellä oli perjantai-iltapäivä, eli liian vähän aikaa, jotta olisi voitu päästä ratkaisuun kohtuullisessa ajassa. Tämä selittyy itse kokouksen kululla, joka salli varsinaiset neuvottelut vasta kahtena viimeisenä päivänä. Toinen olosuhteista johtunut syy liittyy joidenkin valtuuskuntien selvään kyvyttömyyteen ryhtyä neuvottelemaan kunnolla asialistasta, ja tämän osalta on mietittävä, oliko kokouksen avaamisen ja Yhdysvaltain vaalikampanjan samanaikaisuus hyvä asia. Kävi tosiaankin ilmi, ettei tämä maa ollut juurikaan valmistautunut liikkumaan missään asiassa, mikä jo itsessään tekee neuvottelujen onnistumisesta vaikean.
Asiasisällön osalta luulen, että kokouksen epäonnistuminen selittyy Maailman kauppajärjestön kunnianhimoisten tavoitteiden ja järjestön käytössä olevien keinojen epäsuhdalla. WTO:n menettelyt osoittautuivat sopivan huonosti tarpeeseen ottaa mukaan samanaikaisesti uusia toimijoita eli yhä useampia kehitysmaita, jotka vaativat paikkaa neuvottelupöydästä, ja uusia aiheita, jotka ylittävät perinteiset asialistamme. Te tunnette nämä uudet aiheet, kuten ympäristön ja työelämän normit. Kun otetaan huomioon toimijoiden ja aiheiden lukumäärä sekä asiasisältöä koskevat näkökantaerot joidenkin osallistujien välillä, mahdollisuudet päästä sopimukseen olivat hyvin heikot.
Jos pysähdymme hetkeksi tähän asiasisältöön liittyvään syyhyn, luullakseni on myönnettävä, ettei WTO:n pidä enää vastedes valvoa teollisuusmaiden välisiä kaupan vapauttamisneuvotteluja ja että tämä tilanne on muuttunut kahdella tavalla: emme voi ensinnäkään tyytyä enää alentamaan kaupan tariffi- ja muita esteitä. On mietittävä, miten tämä vapauttaminen vaikuttaa kehitysmalliemme tärkeimpiin parametreihin, työntekijöiden perusoikeuksiin, ympäristön- ja terveydensuojeluun, kulttuurin moninaisuuteen, maatalouden monimuotoisuuteen ja ympäristönlaatuun. Eikä enää ole mahdollista rajata neuvotteluja muutamien toimijoiden välisiksi, unionin ja sen ystävien, Yhdysvaltain ja Cairns-ryhmän välisiksi. Seattlen kokouksessa oli otettava aikaisempaa enemmän huomioon kolmannen maailman suuret kumppanit, Intia, Brasilia, Etelä-Afrikka, Egypti, ja nousevien talouksien maat, varsinkin Kaakkois-Aasian maat, ja myös AKT-kumppanimme. Tulevaisuudessa on todennäköisesti otettava huomioon myös Kiina. Uusien aiheiden ja uusien osallistujien yhdistelmä avaa hyvin monipuolisia kehitysnäkymiä kohti hallittua maailmanlaajuistumista, mutta tämän tehtävän vaikeus on tietenkin ilmiselvä.
Aiheiden osalta unioni oli valmistautunut hyvin Seattlen kokoukseen suosittelemalla sellaista laajaa asialistaa, joka vastaisi kansalaisyhteiskunnan odotuksia, kuten oli vaatinut Euroopan parlamentti, vaaleilla valittu toimielin ja tämän yhteiskunnan oikeutettu edustaja. Mitä tulee neuvottelujen laajentamiseen kaikkiin kumppaneihin, mukaan luettuina kehitysmaat, kokous avattiin Euroopan unionin aloitteesta tarjoamalla heikoimmin kehittyneille maille vakuutusta siitä, että ne saavat laajan tullittoman pääsyn teollisuusmaiden markkinoille. Unioni onnistui saamaan tälle aloitteelle ensinnäkin Japanin kannatuksen, ja ehkä myös Yhdysvaltain ja Kanadan. Älkäämme kuitenkaan erehtykö ja pysykäämme hyvin varuillamme. Keskimääräisen tulotason kehitysmaat ja nousevien talouksien maat vaativat vastineeksi sille, että ne kannattavat yhteiskuntaa, ympäristöä, terveydenhoitoa ja työntekijöiden oikeuksia koskevaa asialistaamme, merkittävää parannusta niiden markkinoillemme pääsyyn. Ja Seattlen kokous osoitti, että meidän on edelleen vakuutettava näille maille, että meidän huolemme, teidän huolenne, ovat muuta kuin yrityksiä puolustaa sellaista mukavuutta, joka vaikuttaa niistä usein etuoikeudelta.
Muutama sana Euroopan unionin strategiasta Seattlen kokouksessa. Yhteisöllä on hyvät edellytykset toimia siltana teollisuusmaiden ja kehitysmaiden näkökantojen välillä. Osoitimme tämän Seattlen kokouksessa, johon olimme valmistautuneet hyvin sekä asiasisällön osalta että poliittisesti ja jossa saimme mielestäni arvokasta tukea sekä neuvostolta että parlamentilta. Pysyimme yhtenäisinä ja samalla avoimina. Toisinaan muutimme kantaamme, jos pidimme sitä tarpeellisena, viedäksemme neuvotteluja eteenpäin. Näin tapahtui esimerkiksi biotekniikkaa käsittelevää ryhmää koskeneen ehdotuksen osalta, johon katsoin tietyssä vaiheessa olevan hyödyllistä suostua. Jotkin jäsenvaltiot, kuten jotkut parlamentin jäsenetkin, arvostelivat tätä voimakkaasti. Kannan vastuun riskistä.
joka tuolloin otettiin, kun otetaan huomioon, että ainoastaan Euroopan unionin valtuuskunta pyrki kunnianhimoisiin tavoitteisiin ympäristön alalla. Olen edelleen vakuuttunut siitä, että biotekniikkaa käsittelevä ryhmä, joka olisi keskittynyt tosiasioiden analysointiin eikä neuvotteluun, olisi ollut vähäinen hinta siitä, että merkittävät ympäristötavoitteet saadaan hyväksytyiksi.
Olemme myös ponnistelleet huomattavasti tiedotuksen ja osallistumisen osalta, jotta voisimme muuttaa konkreettisiksi toimiksi ne aikomukset, jotka esitin teille syyskuussa parlamentin pitämässä kuulemistilaisuudessa. Parlamentin edustajien valtuuskunta kuului yhteisön valtuuskuntaan. Pidimme jatkuvasti yhteyttä, ja tämän ansiosta saatoimme vaihtaa tietoja ja mielipiteitä, mikä osoittautui äärimmäisen hyödylliseksi minulle, joka toimin neuvottelijana. Tämä myönteinen kokemus vahvistaa vakaumustani siitä, että Euroopan parlamentti on jatkossakin otettava tiiviimmin mukaan yhteisen kauppapolitiikan laatimiseen.
Otimme myös mukaan suurempaa avoimuutta silmällä pitäen ensimmäistä kertaa ryhmän neuvonantajia, jotka edustivat työmarkkinaosapuolia, talous- ja sosiaalikomiteaa sekä kansalaisjärjestöjä. Heidän kauttaan pidimme yhteyttä kansalaisyhteiskuntaan sekä taloudellisiin ja sosiaalisiin eturyhmiin. Maailman kauppajärjestöön akkreditoiduille talousjärjestöille ja kansalaisjärjestöille järjestettiin päivittäin tiedotustilaisuuksia.
Meillä on Seattlen kokouksesta palattuamme sanalla sanoen sellainen tunne, että teimme paljon tämän kokouksen onnistumisen hyväksi. Meidän on nyt jatkettava aloitettua työtä. Mihin suuntaan on nyt mentävä ja mitä on tehtävä?
Komissio on sitä mieltä, että uuden neuvottelukierroksen käynnistäminen laajan asialistan pohjalta pysyy tärkeimpänä tavoitteenamme. Nyt on kuitenkin toimittava aika varovaisesti. Toinen epäonnistunut yritys olisi tietenkin tuhoisa.
Hetki, jolloin voimme käynnistää neuvottelukierroksen uudelleen, on tällä hetkellä yhä epäselvä. On tiedettävä, että tyytymättömyys kehitysmaiden keskuudessa on todellista ja että kaikki prosessin uudelleenkäynnistämiseen tähtäävät ponnistelut edellyttävät ehdottomasti vahinkojen korjaamista tällä alalla, mikä vie hieman aikaa.
Millaisia skenaarioita meillä on? Mielestäni niitä on kolme. Voisimme ensinnäkin kutsua nopeasti koolle ministeritason kokouksen. Tämän skenaarion kannattajien mielestä Seattlessa saavutettiin kuitenkin merkittävää edistymistä, esimerkiksi markkinoille pääsyä, kaupan helpottamista tai palveluja koskevien kysymysten osalta. Tämän näkökannan mukaan on ryhdyttävä nopeasti käsittelemään aiheita, joiden osalta Seattlen kokouksessa ei saatu aikaan ratkaisua, kuten maataloutta, sosiaalista polkumyyntiä ja työelämän perusnormeja.
Yhdysvaltain presidentti ilmoitti juuri, että kierros voitaisiin aloittaa nopeasti uudelleen. Kahdenvälinen huippukokous, jonka pidämme tällä viikolla, antaa meille mahdollisuuden tarkistaa, onko tämä merkki joustavuudesta vai onko tarkoitus vain toistaa Yhdysvaltain tunnettuja kantoja sellaisen neuvottelukierroksen puolesta, jossa käsitellään ainoastaan markkinoille pääsyä.
Toinen skenaario on hieman synkempi. Se lähtee siitä olettamuksesta, että joka tapauksessa Yhdysvallat ei muuta kantaansa vaalikampanjan aikana. Jos näin todella kävisi, edistystä ei tapahtuisi ennen vuotta 2001. Tämän skenaarion vaikutukset ovat huolestuttavat. Paitsi että menettäisimme arvokasta aikaa, se tarkoittaisi myös sitä, että yhden ainoan kumppanin kyvyttömyys liikkua kannoissaan riittää lamauttamaan koko monenvälisen järjestelmän.
On kolmaskin skenaario, jota kutsun väliskenaarioksi. Jos emme halua odottaa neuvottelujen uudelleen käynnistymistä puoltatoista vuotta, yrittäkäämme jo nyt viedä asioita eteenpäin vähitellen. Väliaikaisratkaisut voisivat auttaa palauttamaan luottamuksen järjestelmään ja luomaan suotuisat olosuhteet uuden neuvottelukierroksen käynnistämiseksi mahdollisimman nopeasti. Olisi siis jatkettava Genevessä käynnissä olevia valmisteluja, varsinkin liittoutumisprosessiamme, joka tähtää laajempiin neuvotteluihin.
Asiasisällön osalta voisimme harkita seuraavia toimia. Ensinnäkin WTO:n institutionaalista uudistusta koskevia toimia. Teimme jo paljon ennen Seattlen kokousta yksityiskohtaisia ehdotuksia WTO:n toiminnan avoimuudesta. Meidän on mentävä pidemmälle ja määriteltävä tarkasti niiden käytännön vaikeuksien syyt, jotka hidastivat töitä Seattlen kokouksessa, jotta voisimme ehdottaa joitakin konkreettisia ratkaisuja, jotka liittyvät pariin tehokkuus/avoimuus.
Avoimuuden osalta on selvää, että päätöksenteko ja neuvottelut on perusteltava selvemmin ja johdonmukaisemmin. Mitä tehokkuuteen tulee, työn järjestämistä, menettelyjä, päättäviä elimiä ja ministerikokouksia on tarkistettava, jotta päästäisiin konkreettisiin tuloksiin.
Yksi ehdotuksista, joita Seattlen kokoukseen osallistuneet Euroopan parlamentin jäsenet tekivät ja joita jotkin jäsenvaltiot toistivat viime viikolla, koski parlamentaarisen kokouksen koolle kutsumista. Pidän tätä ajatusta houkuttelevana, sillä sen avulla olisi mahdollista vahvistaa WTO:n töiden demokraattista valvontaa.
Kolmas asiasisältöön liittyvä seikka: kehitysmaat. Ne ovat pettyneimpiä tulosten puutteeseen, ja tämä seikka vaikuttaa niihin eniten. Uuteen neuvottelukierrokseen johtavan prosessin elvyttämisen on merkittävä niille ehdottomasti huomattavaa edistystä, jos haluamme saada niiden tuen. Yhtenä keinona saada tämä tuki olisi säilyttää heikoimmin kehittyneille maille tekemämme tarjous ja miettiä yhdessä WTO:n ja muiden kansainvälisten järjestöjen toiminnan välistä johdonmukaisuutta, jotta kaupan vapauttaminen näkyisi kaikkien kehitysmaiden kestävänä kehityksenä, alkaen köyhimmästä väestönosasta.
Näiden muutamien hahmottelemieni väliaikaistoimien avulla meillä olisi mahdollisuus pitää prosessi elossa ja olla valmiina sopivan hetken tullen käynnistämään työt uudelleen kokonaisvaltaista neuvottelukierrosta varten. Meidän on siis yhdistettävä kaksi lähestymistapaa. Meidän on yhtäältä asiasisällön osalta yritettävä rakentaa liittoumia ja yritettävä säilyttää tuki neuvottelukierroksen laajalle asialistalle, ja toisaalta muotoseikkojen osalta ja institutionaalisella ja menettelyjen tasolla pystytettävä puitteet, joita tarvitsemme kaikissa tulevissa neuvotteluissa.
Työskentelemme juuri tämänsuuntaisesti, jos neuvosto ja parlamentti suostuvat siihen.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Schwaiger
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mikään tulos ei ole parempi kuin huono tulos. Tämä on meillekin se johtopäätös, joka Seattlen tuloksettomista neuvotteluista on tehtävä. Saanen kiittää teitä, komission jäsen Lamy, ja koko komission valtuuskuntaa neuvottelujen hyvästä valmistelusta ja loistavasta toteutuksesta. Komission dynaaminen toiminta tiiviissä vuorovaikutuksessa Euroopan parlamentin valtuuskunnan kanssa osoitti sen, että komissio oli kattavalla neuvottelustrategiallaan luonut edellytykset neuvottelujen mahdolliselle onnistumiselle.
Huono valmistelu WTO:n taholla mutta myös Yhdysvaltojen ja muiden valtioiden taktiikka eivät kuitenkaan mahdollistaneet onnistuneeseen lopputulokseen pääsyä. Otamme myös tyytyväisinä huomioon teidän vielä kertaalleen ilmaisemanne tuen meidän vaatimallemme WTO:n parlamentaariselle kokoukselle, mutta lisäksi toivomme, että saamme teiltä myös sen toteuttamisessa käytännön tukea WTO:n ja sen vastuutahojen suuntaan. Tällöin yhteistyön Euroopan unionin, Pohjois-Amerikan, Mercosurin, ASEANin ja AKP:n välillä pitäisi mahdollistaa se, että parlamentaarinen kokous pystytään organisoimaan toimivalla tavalla, missä alueellisella osatekijällä voi olla asian tuloksellisuuden kannalta tärkeä rooli. Mitä meidän on nyt lähikuukausina ja kenties seuraavana vuonna tehtävä?
Mielestämme meidän on myös säilytettävä maailmanlaajuinen neuvottelustrategiamme ja lähikuukausina vielä laajennettava sitä. Niiden maiden kanssa, myös teollistuvien ja kehitysmaiden kanssa, jotka ovat vielä kaukana omista näkökannoistamme, meidän on käynnistettävä vuoropuhelu ja jatkettava sitä. Mahdollisuutemme saada nämä maat vakuuttuneiksi kannoistamme ovat sitä paremmat, mitä paremmin säilytämme johdonmukaisuutemme. Seuraavat tavara- ja palvelukaupan ydinalueet on asetettava tällöin keskeisiksi: tullien edelleen alentaminen ja muiden kuin tulleista johtuvien kaupan esteiden purkaminen, investoinnit, kilpailu ja palvelut, henkinen omaisuus, julkiset tarjouskilpailut, sähköinen kaupankäynti.
Ne ovat leimallisia kaupan edelleen vapauttamiselle ja tuovat etuja useimmille kauppakumppaneillemme. Lisäksi WTO:n uudistaminen on kiireellinen ja välttämätön asia. Toiseksi, eurooppalaisen ympäristö- ja terveyspolitiikan, sosiaalialan vähimmäisnormien ja kehityspolitiikan olisi säilytettävä niille kuuluva asemansa. Kolmanneksi, tulevissa maatalousneuvotteluissa olisi asetettava keskeiseksi eurooppalaisen maatalousmallin monimuotoisuus, nimittäin maaseudun edelleen kehittäminen, laadukkaiden maataloustuotteiden tuottaminen ja ympäristö myös maataloutta koskevan WTO-sopimuksen 20 artiklan kannalta.
Kiinan kanssa aloitettavissa neuvotteluissa meidän pitäisi keskittyä omiin etuihimme, jotka ovat myös osittain ristiriitaisia Yhdysvaltojen etujen kanssa. Korkeiden kiinalaisten huipputullien alentaminen, henkisen omaisuuden suoja ja investointien helpottaminen ovat tällöin tärkeimpiä osatekijöitä. Markkinoiden edelleen avaaminen vähiten kehittyneille maille - ja tätä meidän on pohdittava yhdessä - olisi joka tapauksessa toteutettava hyvin nopeasti uudesta AKT-sopimuksesta käytävien neuvottelujen yhteydessä - mutta en tiedä, onnistuuko tämä yksipuolisesti. Näille maille olisi varattava 8 - 10 vuoden poikkeusehdot, jotta ne voisivat vähitellen lähentyä WTO:n sääntelyjärjestelmää, ilman että siitä aiheutuu haittaa niiden kestävälle kehitykselle.

Seguro
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kuuntelimme kiinnostuneina Seattlen kokousta käsitelleen puheenvuoronne ja arvostamme sitä, miten uskollisesti olette suhtautunut keskusteluun ja lupauksiin, jotka teitte täällä, erityisesti marraskuun täysistunnossa, jolloin tästä asiasta keskusteltiin.
Kuitenkin, kuten teillä oli tilaisuus kertoa, totta on se, että Seattlessa ei päästy sopimukseen ja ongelmat siis jatkuvat. Ne jatkuvat, ja meille sosialisteille kysymys ei ole vain epäonnistumisesta, joka johtuu siitä, ettei sopimusta saatu aikaan. Kyse on siitä, että Uruguayn kierroksen jälkeen havaittiin, että kaupan kokonaismäärä kasvoi tämän sopimuksen ansiosta, mutta niin kävi valitettavasti myös kehittyneiden maiden ja kehitysmaiden väliselle kuilulle. Ja niistä, jotka meidän sosialistien tavoin näkevät kaupankäynnin välineenä entistä sopusointuisemman ja vauraamman yhteiskunnan saavuttamiseksi, tämä tilanne ei voi olla vaikuttamatta huolestuttavalta. Sen tähden näkökantamme pitävät yhä paikkansa sopimuksen sisällön, toimintatapojen ja luonteen osalta. Ja kannattanee vakuuttaa uudestaan, että sopimuksen sisällön osalta jatkamme yhä ympäristökysymyksistä, kuluttajien suojelemisesta, yhteiskunnallisista oikeuksista, kulttuurin monimuotoisuudesta ja maatalouden monista tehtävistä kiistelemistä. Ei siksi, että tavoitteenamme olisi markkinoilla jylläävä protektionismi, vaan siksi että toteutuisi se maailmanlaajuinen yhteiskunta, jonka näemme häämöttävän.
Toimintatavan osalta haluamme neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin ponnistelevan yhdessä kohti samaa päämäärää. Ja mielestäni on tärkeää, kuten teidänkin sanoistanne voi päätellä, ettemme ole täysin riippuvaisia Yhdysvalloista ja että voimme etsiä uusia yhteistyökumppaneita - eikä ainoastaan kaupallisessa mielessä - maailman muiden alueellisten ryhmittymien ja kaupallisten suurvaltojen joukosta.
Kolmanneksi, mitä sopimuksen luonteeseen tulee: on totta, että me kaikki olisimme halunneet päästä sopimukseen, mutta epäonnistuminenkin on parempi vaihtoehto kuin huono sopimus. Ja siksi kannatammekin yhtä yleissopimusta eikä alakohtaisia sopimuksia, joihin Yhdysvallat jälleen pyrkii. Meidän mielestämme markkinat eivät tuo ratkaisua kaikkiin ongelmiin, mutta ne eivät myöskään ole kaiken pahan alku ja juuri. Markkinat ovat keskeinen asia vaurauden luomisessa, ja tämä onkin mielessämme, kun kannatamme täällä viittä seuraavaa kohtaa.
Ensimmäinen: Geneveen uusi asialista, eikä pelkkiä Marrakechin käsittelemättä jääneitä kysymyksiä;
toinen: Euroopan unionin yhteisen strategian säilyttäminen, tämän lisäksi monipuolinen yhteistyökumppanien etsiminen;
kolmas: lisää avoimuutta ja lainmukaisuutta päätöksentekoon, minkä takia kannatamme ehdotusta siitä, että demokraattista valvontaa harjoittamassa olisi parlamentaarinen elin;
neljäs: että eurooppalaiset toimielimet osaisivat arvostaa kansalaisjärjestöjen mukanaoloa Seattlessa, ja erityisesti, että tämä Euroopan parlamentti löytäisi keskustelu- ja ajatusfoorumeja, jotta voisimme toimia sen kansalaisyhteisön äänitorvina, jonka kanssa jaamme huolenaiheemme.
Ja viimeiseksi, arvoisa puhemies, lopettaisin sanomalla, että tuemme toimielinuudistusta, joka mahdollistaisi sen, että kehitysmaat otettaisiin paremmin huomioon Maailman kauppajärjestön sisäisessä päätöksentekomenettelyssä.

Clegg
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää komission jäsen Lamya hänen kiinnostavista ja hyödyllisistä huomioistaan tänään iltapäivällä ja toistaa ELDR-ryhmän puolesta, että olemme kiitollisia hänelle ja hänen henkilöstölleen siitä, miten tiivistä yhteistyötä pystyimme tekemään Seattlessa.
Jos sallitte, esittäisin yhden yleisluonteisen huomion. Seattlen jälkeen on puhuttu paljon WTO:n menettelyissä ja organisaatiossa olevista puutteista. Vaikka kaikki ehdotukset WTO:n menettelyjen parantamiseksi ovat luonnollisesti myönteisiä, on olemassa se vaara, että olemme ehkä keksimässä uudelleen pyörää. WTO on hallitustenvälinen järjestö, jossa on yli 130 jäsentä, joten se on väistämättäkin hieman hankala päätöksentekofoorumi. Se on valitettavasti epäilemättä sen todellinen luonne.
Vaikka keskitymmekin menettelyjä ja organisaatiota koskeviin kysymyksiin, emme saisi ummistaa silmiämme eräältä yksinkertaiselta tosiasialta: jos Seattlessa olisi ollut poliittista tahtoa - erityisesti Yhdysvaltain hallintoviranomaisilla -, järjestelmän menettelyissä olevat puutteet olisi voitu korjata.
Niinpä meillä on ensisijaisesti edelleen poliittinen eikä tekninen tehtävä, nimittäin kansalaisten tuen palauttaminen kaupan vapauttamisen jatkumiselle, ei ainoastaan Euroopan yritysten ja kuluttajien hyväksi vaan erityisesti siksi, että avoin kauppa on ainoa toimiva pitkäaikaisratkaisu kehitysmaiden köyhyyteen. Tästä syystä ELDR-ryhmä toivoo, että komissio, neuvosto ja parlamentti pyrkivät ennakoivasti pohjustamaan poliittisesti kaupan vapauttamisen jatkumista yleensä ja erityisesti uutta kattavaa neuvottelukierrosta väliaikaisen kierroksen sijasta.
Ylihuomenna pidettävä EU:n ja Yhdysvaltojen huippukokous on juuri oikea paikka aloittaa, koska nimenomaan Yhdysvallat on viime viikkoina ja kuukausina ollut poliittisesti köykäinen. EU:n poliittisen johtajuuden tarve, joka oli näkyvästi esillä Seattlessa kansainvälistä kauppaa koskevissa asioissa, on nyt akuutimpi kuin koskaan. Vaikka onkin välttämätöntä keskittyä menettelyjä koskeviin asioihin, mitkään organisaatiota koskevat parannukset eivät korvaa Seattlen suurinta tappiota, puuttuvaa poliittista luottamusta avoimiin, monenvälisiin sääntöihin perustuvan kaupan vapauttamisen hyviin puoliin.

Lannoye
Arvoisa puhemies, haluaisin heti aluksi kiittää komissiota ja erityisesti komission jäsen Lamya tavasta, jolla hän otti parlamentin valtuuskunnan mukaan työhön. Näin tapahtui luullakseni ensimmäisen kerran, ja se osoittautui varmasti kaikkien kannalta myönteiseksi asiaksi.
Näkökannoissa on kuitenkin edelleen eroja. Biotekniikkaa käsittelevään työryhmään liittyvä ehdotus ei varsinkaan ollut mielestäni hyvä, mutta olisi todella yksitoikkoista, jos olisimme aina samaa mieltä.
On lisäksi tärkeää miettiä epäonnistumisen syitä. Muutamia on otettu esille: ne vaikuttavat minusta oikeilta. Lisään vielä yhden: luullakseni kehitysmaat eivät voi enää hyväksyä sitä, että niitä kohdellaan samalla tavalla kuin tähänkin asti. Teollisuusmaiden edustajien näkeminen neuvottelupöydässä neuvottelujen päättyessä, samalla kun muut maat odottavat sivussa sitä, että ne joutuvat allekirjoittamaan täysin valmiiksi laaditun tekstin, vaikuttaa minusta prosessilta, jota ei voi hyväksyä, ja uskon monien teistä olevan kanssani samaa mieltä.
Neuvottelutapaa on siis tarkistettava. Lukuisia WTO:ta koskevia seikkoja on myös tarkistettava. Olen etenkin sitä mieltä, että päätöksenteko- ja neuvottelumekanismeihin liittyvien ongelmien ohella WTO:n perusperiaatteet kaipaavat myös niin sanotusti kasvojen kohotusta. Älkäämme nyt kuitenkaan unohtako, että ensimmäiset GATT-neuvottelut käytiin 1940-luvun alkupuolella maailmansodan jälkeen, että tuolloin kärsittiin vielä vuonna 1929 ja 1930-luvulla vallinneen laman aiheuttamasta traumasta ja että ylivarovainen ja vaarallinen protektionismi oli kukistettava.
Minusta tuntuu, etteivät prioriteetit ole nyt 50 vuotta myöhemmin enää samat. Mielestäni asioita on tarkasteltava uudelleen, ja etenkin on mietittävä kaikkialle levinneen vapaakaupan yhteensopivuutta sen kanssa, onko valtioilla ja varsinkin Euroopan unionilla mahdollisuus vastata muihin vaatimuksiin, joista ensimmäinen on mielestäni vaatimus kestävästä kehityksestä maailmassa. WTO:n jotkin mekanismit ja periaatteet ovat kuitenkin ristiriidassa tämän sekä sosiaalisesti että ekologisesti kestävän kehityksen tavoitteen kanssa. Meillä on mielestäni oltava rohkeutta analysoida nyt kun meillä on siihen aikaa perinpohjaisesti näitä mekanismeja ja meidän on tehtävä ehdotuksia käymällä vuoropuhelua ensisijaisesti kehitysmaiden kanssa.
Minusta tuntuu, että Euroopan unioni pitää kovasti Yhdysvaltain kanssa käytävästä vuoropuhelusta. En tosin vastusta sitä, mutta tämän Yhdysvaltain kanssa käytävän vuoropuhelun asettaminen etusijalle saattaa mielestäni tehdä meille myös katalan tepposen, kun meidän on myöhemmin keskusteltava kehitysmaiden kanssa ja varsinkin AKT-maiden kanssa. Mielestäni tätä on pohdittava uudelleen ja on suhtauduttava vakavammin näiden maiden perusteltuihin vaatimuksiin.

Wurtz
Arvoisa puhemies, Seattlen kokouksen epäonnistumisen jälkeen kaikki ongelmat ovat jäljellä, mutta mikään ei ole enää kuten ennen. Tärkeimpänä tehtävänämme on siis tehdä selvänäköinen diagnoosi siitä, mitä tapahtui, jotta voisimme kantaa asiantuntevasti vastuumme.
Kuulin komission jäsen Lamyn tekemän analyysin, sanokaamme järjestön sisältä käsin tehdyn. Minä haluaisin tuoda esille ulkopuolisen tekemät havainnot. Minulla oli Seattlessa tilaisuus käydä tuntikaupalla keskusteluja näiden niin sanotun kansalaisyhteiskunnan ja kaikenlaisista piireistä kotoisin olevien naisten ja miesten kanssa. Minulla oli mahdollisuus keskustella myös joidenkin tärkeimpien mielenilmausten järjestäjien kanssa. He arvioivat luonnollisesti sitä, minkälaista vaikutusvaltaa ja tukea he saavat maailmassa: he olivat siis innoissaan ja määrätietoisia, mutteivät ollenkaan väkivaltaisia, populistisia eivätkä kiihkokansallisia, kuten jotkut tarkkailijat katsoivat asiakseen niitä irvailla.
He olivat perillä asioista, järkeviä ja vastuuntuntoisia. Heidän tarkoituksenaan oli olla mukana päätöksenteossa vastuullisina kansalaisina, eivätkä he halunneet, että heitä enää kohdellaan passiivisina kuluttajina. He eivät vastustaneet avautumista maailmalle, vaan maailmanlaajuista rahanahneutta. He eivät voineet juurikaan samastua omien maidensa maailmanlaajuisessa taloussodassa kunnostautuneisiin mestareihin, vaan ruoskivat yhdessä monikansallisiin yrityksiin perustuvaa kapitalismia, raivokasta kannattavuuden tavoittelua, luonnon aina elävien organismien patentoimiseen asti yltävää kaupallistamista, kulttuurien yhdenmukaistamista, epätasa-arvon kärjistymistä käytännöllisesti katsoen kaikkialla ja varsinkin pohjoisten ja eteläisten maiden välillä. He pyrkivät aivan yksinkertaisesti sivistämään nykyajan maailmaa, inhimillistämään maailmanlaajuistumista. Ihmiset ennen voitontavoittelua (People before benefits) oli yksi heidän lempi-iskulauseistaan.
Heitä on kuultava, kommentoi viisaasti Kansainvälisen työjärjestön nykyinen pääjohtaja Somavia, joka oli neljä vuotta sitten aivan keskeisessä osassa Kööpenhaminan kansainvälisessä konferenssissa, jossa maailman kaikkien maiden päämiehet sitoutuivat puolittamaan köyhyyden vuoteen 2015 mennessä. Heidän kuulemisensa tarkoittaa WTO:n perinpohjaista muuttamista. Muutos on mielestäni aloitettava WTO:n nykyisistä puitteista: ne ovat teeskennellysti maailmanlaajuiset ja oikeasti epätasa-arvoiset, kuten ystäväni Lannoye kuvasi asian erittäin hyvin. Muutoksia on tehtävä myös WTO:n nykyisiin tehtäviin, järjestön, joka asettaa markkinaosuuksien saavuttamisen tavoitteen kaiken muun yläpuolelle, mukaan luettuina kansainvälisen yhteisön tekemät sitoumukset sosiaalisella, ympäristön, terveydenhoidon tai eteläisten maiden kehityksen tasolla. WTO:ta on muutettava myös sen nykyisen toimintatavan osalta, joka perustuu edelleen huippukokousten ja salailun diplomatiaan hetkellä, jolloin kansalaiset ilmestyvät mukaan maailman asioiden hoitoon.
Arvoisa puhemies, tämän vuoksi puhun sen puolesta, että ryhdyttäisiin aidosti arvioimaan kriittisesti mennyttä kokemusta ja että unioni ryhtyisi toimimaan päättäväisesti sellaisen demokraattisen järjestön hyväksi, joka on avoin kansalaisyhteiskunnille, aidosti maailmanlaajuinen ja joka ylittää määrätietoisesti juovan, joka vallitsee kaupallisten päämäärien sekä solidaarista ja kestävää kehitystä koskevien vaatimusten välillä. Siinä on yksi kaunis kunnianhimoinen tavoite lisää unionin orastavalle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle.

Berthu
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Seattlen neuvottelujen epäonnistuminen merkitsee voittoa kaikille niille, jotka torjuvat vapaakauppa-ajattelun, kaikille niille, jotka kieltäytyvät tekemästä ihmisten toiminnasta ja itse ihmisistä pelkkiä kauppatavaroita.
Tämänkin asian osalta Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä oli paljastanut tämän kokouksen huonot valmistelut, Uruguayn kierroksen soveltamista koskevan puolueettoman tilannekatsauksen puutteen, salakavalan yrityksen palauttaa epäsuorasti asialistalle sijoituksia koskeva monenvälinen sopimus sekä nopeutetun kaupan vapauttamisen tavoitteen, jossa ei tunnusteta alueellisten etuuskohtelualueiden oikeutusta.
Seattlen mielenosoittajat panivat lopun tälle vääristyneelle kehitykselle. He pysäyttivät kokouksen, jonka suurvallat olivat valmistelleet pääasiassa omaksi edukseen, ja he saivat samalla lykkäyksen, jota juuri minun ryhmäni vaati. Olemme tästä iloisia, mutta nyt on käytettävä hyväksi tätä lykkäystä, jotta voisimme valmistautua paremmin tuleviin neuvotteluihin.
Haluamme ensinnäkin menettelyn osalta, että Euroopan parlamentissa ja neuvostossa ryhdytään pohtimaan toden teolla komission demokraattista valvontaa tällaisissa kansainvälisissä neuvotteluissa. Emme voi unohtaa sitä, että komission jäsen Lamy ehdotti sellaisen komission julkilausuman välityksellä, jolla ei ollut neuvoston hyväksyntää biotekniikoita käsittelevää työryhmää, joka saattoi ottaa tämän aiheen uudelleen mukaan neuvotteluihin, kuten amerikkalaiset halusivat, vaikka me olimme tätä vastaan.
Komission jäsen selitti äsken, ja viime viikolla Euroopan parlamentin maatalouden valiokunnassa, että hän sai tämän myönnytyksen vastineeksi paljon enemmän. Tällainen ilmoitus ei todellakaan tyydytä meitä, ja se mielestämme vain pahentaa hänen tilannettaan, sillä juuri tämä kohta ei mielestämme ollut ollenkaan neuvoteltavissa. Onneksi Seattlen kokous loppujen lopuksi epäonnistui, koska muuten emme tietäisi, mihin se olisi meidät johtanut.
Komissio kuvittelee vanhan kunnon tapansa mukaisesti olevansa neuvoston yläpuolella, ja se pyrkii tekemään, mitä tahtoo. Tähän on tultava muutos. Siihen on tultava muutos varsinkin, kun komissio oli saanut laajat neuvotteluvaltuudet asialistan osalta, ja siihen sisältyivät sijoitusten ja palvelujen kaltaiset kysymykset, jotka kuuluvat tavallisesti jäsenvaltioiden toimivaltaan. Mielestämme tämäkin kohta on selvitettävä perusteellisesti tulevaisuudessa, sillä se olisi voinut johtaa sellaisiin lopullisiin neuvotteluvaltuuksiin, jotka olisivat vähentäneet kansallisten parlamenttien toimivaltaa tai kumonneet sen. Tulevien neuvottelujen osalta on tehtävä päinvastoin niin, että kansalliset parlamentit valvovat asioita paljon tiukemmin rinnakkain Euroopan parlamentin kanssa. Komission valvontaa on siis uudistettava, mutta lisäksi meidän on käytettävä hyväksi saamaamme lisäaikaa laatiaksemme todellisen puolueettoman tilinpäätöksen Uruguayn kierroksesta.
Tulevaisuudessa on tarkistettava varsinkin Maailman kauppajärjestön toimintaa sen perusperiaatteen vahvistamiseksi, että ainoastaan kansat ovat suvereeneja, että niillä on vapaus valita elämäntapansa ja ilmaista mieltymyksensä ja että monikansallisten yritysten on mukauduttava kansojen tahtoon, eikä niin, että kansat mukautuvat monikansallisten yritysten tarpeisiin.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, jos todellakin kävisi niin, että maailmanlaajuinen kaupan yhdentymisprosessi pysähtyisi tai hidastuisi Seattlen epäonnistumisen vuoksi, se olisi surullinen asia, ja juuri kaikkein heikoimpien maiden tuottajien ja työntekijöiden kannalta, eikä niinkään monikansallisten yritysten kannalta, kuten on esitetty, sillä ne löytävät kuitenkin niin kuin ovat aina löytäneet keinot, joilla lisätä teollista ja kaupallista valtaansa kaikkialla maailmassa. Se, mitä saattaisi tapahtua, olisi surullista Euroopan maiden kuluttajien kannalta, varsinkin heikoimmassa asemassa olevien kuluttajien kannalta, sillä he pettyisivät toiveissaan, että heillä olisi paljon valinnanvaraa sellaisten kaikkialta maailmasta peräisin olevien tuotteiden osalta, jotka olisivat kansallisilla markkinoilla myytäviä tuotteita edullisempia. Tällainen kehitys olisi surullinen asia myös ympäristön kannalta, sillä jos käy niin, että köyhien maiden tuotteilta suljetaan tie Euroopan ja Yhdysvaltojen markkinoille, köyhät maat jatkavat vain luonnonvarojen hyödyntämistä.
Seattle ei epäonnistunut siksi, arvoisa komission jäsen, että yhteinen markkinajärjestely olisi riittämätön, eikä se epäonnistunut Yhdysvaltojen vaalikampanjoinnin vuoksi, joka kyllä osaltaan vaikutti epäonnistumiseen: Seattlessa epäonnistuttiin siksi, että tärkeimpien maiden poliittisena pyrkimyksenä olikin pikemmin jarruttaa kuin jouduttaa kaupan kansainvälistymistä. Arvoisa komission jäsen, Eurooppa on siihen itsekin osallinen, sillä se kuormitti esityslistaa sellaisilla aiheilla, jotka eivät liittyneet varsinaisesti kansainväliseen kauppaan, ja antoi siten alibin niille, joiden edun mukaista oli vaikuttaa niin, että maailmanmarkkinoiden yhdentymisprosessi hidastuisi: tämä ei varmasti ole toistan vielä Euroopan kuluttajien eikä Intian tai Pakistanin työntekijöiden edun mukaista.
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni Euroopan, jolla on takanaan vuosisataiset perinteet markkinataloudesta, vapaakaupasta ja taloudellisesta vapaudesta tälle vapaudelle ei ole laatusanoja , on vakuutettava, että markkinoiden yhdentymisen ja kaupan vapauden tavoite on itsessään sen arvoinen, että meidän ja kaikkien muidenkin maiden kannattaa tavoitella sitä. Jätetään muut asiat niille, jotka hallitsevat ne hyvin!

Elles
Arvoisa puhemies, en ole samaa mieltä niiden puhujien kanssa, jotka sanoivat, että neuvottelijanamme toiminut komissio kohteli meitä Euroopan unionin kannalta väärin. Päinvastoin, tuen niitä, jotka ovat sanoneet, että sen lisäksi, että he saivat johtaa johdonmukaista valtuuskuntaa, meitä varten - suurinta parlamentaarista valtuuskuntaa varten, joka on koskaan osallistunut kansainvälisiin kauppaneuvotteluihin - toteutetut käytännön järjestelyt olivat yhteisten etujen mukaisia.
Näyttää siltä, että meidän täytyy odottaa uutta vuosituhatta, ennen kuin vuosituhannen vaihteen kierros alkaa. Oliko Seattle voitto, fiasko vaiko yllättävä mutta tervetullut tauko? On totta, että menettelyn olisi pitänyt olla parempi. Tarvitsemme entistä parempaa päätöksentekoa. Tarvitsemme entistä nopeampia riitojenratkaisumenettelyjä. Ongelmana oli kuitenkin neuvottelujen pääsisältö: perinteisen kauppaa koskevan asialistan kuormittaminen muilla asioilla. Globaalistuminen on johtanut siihen, että kauppaa koskevalle asialistalle otetaan useita kansallisvaltioiden suvereniteettiin liittyviä kysymyksiä. Presidentti Clintonin vaatimus, jonka mukaan kauppaa koskevat työnormit on pantava täytäntöön kehitysmaissa ja muualla maailmassa, merkitsi kuolinkelloja näille neuvotteluille.
Liitän kuitenkin toisiinsa nämä kaksi - menettelyn ja asiasisällön - ja suhtaudun myönteisesti siihen, että komission jäsen tukee jonkinlaista parlamentaarista elintä. Tämä ei edistä ainoastaan WTO:n demokraattista vastuuvelvollisuutta ja jatkuvaa yhteydenpitoa kansalaisjärjestöjen kanssa, vaan se edistää myös muiden kuin kauppaan liittyvien näkökohtien asteittaista kehittämistä asialistalla. Nämä ovat loppujen lopuksi vaaleilla valittujen edustajien huolenaiheita. Tässä mielessä Seattle on yllättävä mutta tervetullut tauko.
Meidän pitää kuitenkin varoa harhakuvitelmia. Yhdysvaltojen hallintoviranomaiset eivät aio muuttaa kantaansa ennen vaaleja. Joka tapauksessa, kun olimme Seattlessa, kävimme erinomaisia keskusteluja Yhdysvaltain lainsäätäjien kanssa. Pyydän komissiolta, että se auttaisi meitä kehittämään yhteyksiämme, jotta voimme keskustella väliaikana sellaisista erityiskysymyksistä kuin maatalous ja jotta voimme auttaa väliaikaisratkaisun löytämisessä. Uskon, että Yhdysvaltain hallintoviranomaiset ovat halukkaita vuoropuheluun kanssamme useista erityiskysymyksistä. Ehkäpä vuoropuhelusta transatlanttisten lainsäätäjien kanssa on apua tässä asiassa.

McNally
Arvoisa puhemies, mielestäni parlamentin jäsenten pitäisi ymmärtää, miten erinomainen neuvottelija Pascal Lamy oli. Kaikista keskusteluihin osallistuneista juuri hän oli ylivoimaisesti kaikkein taitavin ja sisukkain. On tärkeää tunnustaa se.
Seattlen neuvottelut olivat ehkäpä monimutkaisemmat kuin voitiin ennakoida: ne olivat selvästikin liian kunnianhimoiset, ja se olisi pitänyt ennakoida. Aikarajat olivat aivan järjettömiä, varsinkin kun osa ajasta kului epäolennaisiin asioihin. Lehdistö oli neuvottelujen sijasta hysteerisen kiinnostunut siitä, mitä kaduilla tapahtui, ja tämä johtui suurelta osin paikallisen poliisin taitamattomista otteista.
Neuvotteluja mutkisti jo pelkkä osanottajien määrä, ei ainoastaan mukana olevien maiden vaan myös kansalaisjärjestöjen, lobbaajien, kansallisten hallitusten valtuuskuntien ja muiden määrä. Asiat itsessään olivat monimutkaisia. Tämä ei ollut pokeripeliä, vaan se oli monimutkainen sakkiottelu, jossa etualalla olivat täysin oikeutetut mutta ristiriitaiset vaatimukset.
Euroopan unioni oli itse asiassa erittäin hyvissä asemissa. Olemme unionin olemassaolon aikana onnistuneet ottamaan käyttöön ympäristö- ja sosiaalisia sääntöjä kauppasääntöjen ohella. Se on mahdollista kansainvälisissä neuvotteluissa. Se ei ole helppoa, mutta se on välttämätöntä, ja olemme hyvissä asemissa, koska olemme rajoitetussa määrin onnistuneet siinä.
Olimme hyvissä asemissa, koska meillä on yhteyksiä AKT-maihin, vaikka neuvotteluja varjostikin niiden velkojen anteeksiantoa koskeva kysymys, ja koska olemme aina tehneet hyvää yhteistyötä kansalaisjärjestöjen kanssa.
Olimme hyvissä asemissa, koska meillä oli suuri parlamentaarinen valtuuskunta. Olen hyvilläni siitä, että sosialistien tarkistus, jossa vaadittiin parlamentaarista edustajakokousta, otettiin huomioon maailmanlaajuisesti.
Maataloutta koskevasta kysymyksestä: vaikka kyse on hyvin yksinkertaisesta asiasta, Yhdysvallat ja muut maat eivät suostuneet ymmärtämään yhteisen maatalouspolitiikkamme taustalla olevia moninaisia syitä. Ne eivät suostuneet myöntämään, että ne tukevat omaa maatalouttaan paljon epäsuoremmin kuin me.
Mitä ympäristökysymyksiin tulee, ne eivät ole eivätkä saisi olla vain rikkaiden maiden huolenaiheita, mutta ne esitettiin sellaisina, ja on tehtävä paljon työtä, ennen kuin tilanne on se, ettei näitä kysymyksiä pidetä protektionismina.
Komission jäsen Lamy sanoo, että biotekniikan työryhmä vain keräsi tietoa, mutta yleinen käsitys oli se, että se puuttuisi bioturvallisuussäännöstön laatimiseen, ja kollegat puhuvat myöhemmin enemmän tästä asiasta.
Köyhät maat pitivät eläinten hyvinvointia rikkaiden asiana, ja joidenkin mielestä se oli suorastaan hävytöntä, kun ihmiset näkevät nälkää. Tämäkin on sellainen asia, jonka parissa meidän on tehtävä työtä, ja keskeiset työnormit on toinen sellainen asia. On tärkeää, että WTO:ta parannetaan ja uudistetaan. Vaihtoehtona on se, että Yhdysvallat tekee itselleen edullisia kahdenvälisiä sopimuksia maailman köyhien maiden kanssa. Sitä me emme halua. Meidän on parlamentissa seurattava tätä kysymystä komission jäsen Lamyn ja muiden komission jäsenten kanssa, kunnes saamme aikaan jotakin, joka soveltuu sille aikakaudelle, johon olemme siirtymässä.

Olsson
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, EU teki hyvää työtä Seattlessa. Me teimme hyvää yhteistyötä, mistä kiitän. Ongelmana on se, että WTO:lla ei pohjimmiltaan ole kannatusta kansan parissa, ja kehitysmaat, vaikka ne ovatkin siinä mukana, tuntevat olonsa ulkopuolisiksi. Sen vuoksi uskon, että oli erittäin tärkeää, että pääsimme yhteisymmärrykseen siitä, että kansalaisten on päästävä vaikuttamaan asioihin parlamentaarisen foorumin kautta, ja siitä, että meidän on vaadittava avoimuuden lisäämistä.
En kuitenkaan usko, että meidän pitäisi "itkeä kaatunutta maitoa", kuten Ruotsissa sanotaan, eli murehtia Seattlen ministerikokouksen epäonnistumista. Aikaa on sen sijaan käytettävä tulevaisuuden pohtimiseen. Huomiomme on kiinnitetty tiettyihin ongelmiin, ja olemme mielestäni keksineet tiettyjä mahdollisuuksia niiden ratkaisemiseksi. Toisin kuin parlamentin jäsen McNallyllä, minulla on sellainen käsitys, että amerikkalaiset suhtautuvat pikemminkin hieman avoimemmin erityisesti maatalouteen liittyviin kysymyksiin. Yhdysvallat on kolminkertaistanut maataloustukensa viimeisen farm bill -lakialoitteen hyväksymisen jälkeen, ja mielestäni on myönteistä, että vaikka sen toiminnallisuutta ei tunnustetakaan, tunnustetaan ainakin suurin osa sen sisällöstä.
Suhteellisen liberaalina, ehkä erittäin liberaalina, eurooppalaisena maatalouspoliitikkona haluaisin sanoa, että meidän on pohdittava EU:ssa sitä, miten voisimme muuttaa YMP:tä, Agenda 2000:ta, Agenda-2000:n jälkeisenä aikana, ja meidän on pohdittava sitä, miten voisimme poistaa kauppaa vääristävät tuet. Tästä olisi hyvä keskustella kehitysmaiden kanssa, koska ne ovat erittäin riippuvaisia raaka-aineidensa viennistä. Keskusteluja olisi hyvä käydä muidenkin viejämaiden kanssa. Laajentunut EU, jonka toivomme syntyvän nopeasti, on jatkossa entistä riippuvaisempi juuri maataloustuotteiden viennistä. Luulisin, että nämä neuvottelut ja pohdinnat olisivat eritäin hyödyllisiä juuri tässä tilanteessa. Luulen, että meillä on hyvät mahdollisuudet edetä asioissa.

Lucas
Arvoisa puhemies, komission jäsen Lamy ja muut ovat luonnehtineet Seattlen kokousta epäonnistumiseksi, mutta olen edelleen sitä mieltä, että jos EU ja erityisesti Yhdysvallat ottavat viime viikkojen tapahtumista opikseen, Seattlen kokous ei välttämättä jää historiankirjoihin epäonnistumisena vaan hetkenä, jolloin maailman johtajat lopulta ymmärsivät, että he tarvitsevat radikaalisti erilaista lähestymistapaa kansainväliseen kauppaan.
Ensiksikin heidän täytyy oppia, että rikkaat maat eivät enää voi noin vain saada tahtoaan läpi. Jos ne haluavat aivan oikein yhdistää toisiinsa sosiaaliset ja ympäristönäkökohdat sekä kaupan, niiden täytyy osoittaa, että niiden motiivina ei ole protektionismi, ja myös antaa kehitysmaille vastineeksi huomattavia etuja. Näitä etuja voisivat olla tariffien poistaminen kaikilta köyhien maiden tavaroilta, korkeimpien tariffien poistaminen ja sopimukset vientituotteiden polkumyynnin lopettamiseksi.
Toiseksi on selvää, että kauppasopimuksia ei enää voida junailla salaa WTO:n vaikutusvaltaisimpien jäsenten kesken. Kehitysmaat ovat osoittaneet aivan uudenlaista päättäväisyyttä, eivätkä ne halua enää olla väliinputoajia. Rikkaiden ja köyhien maiden kilpailuedellytykset ovat kaikkea muuta kuin yhtäläiset. Jos katsoo yksinomaan neuvottelukapasiteettia, EU:lla ja Yhdysvalloilla oli Seattlessa mukanaan kokonaiset armeijat asianajajia ja neuvonantajia. Köyhillä mailla niitä armeijoja oli vain vähän. Olen myös kuullut - ja haluaisin todella tietää, pitääkö tämä paikkansa -, että 30:llä WTO:n jäsenmaalla ei edes ollut varaa osallistua kokoukseen.
WTO:n prosessista on tehtävä paljon entistä demokraattisempi ja avoimempi. Tarvitsemme mielestäni foorumin, jossa voidaan keskustella radikaaleista uudistusehdotuksista niiden ympäristö- ja kehitysryhmien kanssa, jotka ovat jo vuosikausia työskennelleet tämän asian parissa. Meidän ei tarvitse keksiä uudelleen pyörää. Hyviä ehdotuksia on jo esitetty. Meidän on otettava selvää niistä.
Lopuksi WTO:n jäsenten täytyy viimeinkin kuunnella niitä lähes 100:aa maata edustavaa 1 200:aa kansalaisjärjestöä, joiden allekirjoittamassa julkilausumassa vaadittiin kaupan vapauttamisen keskeyttämistä siihen saakka, kunnes vapauttamisen tähänastiset sosiaaliset ja ympäristövaikutukset on selvitetty ja ongelmat ratkaistu. Seattlen neuvottelujen keskeytyminen antaa meille tilaisuuden juuri siihen.

Alyssandrakis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, merkittävin asia vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksella meidän kannaltamme olivat kansan vastatoimenpiteet. Ensimmäistä kertaa Vietnamin sodan jälkeen Yhdysvalloissa toteutettiin tämänlaajuisia mielenosoituksia. Tämän lisäksi kansanliikkeiden maailmanlaajuinen aktivoituminen osoittaa, ettei WTO:n periaatteita hyväksytä.
Todellakin markkinoiden liberalisointi, tukien poistaminen, sijoitusten hillitsemättömyys ja palveluiden, jopa koulutus-, terveys- ja kulttuuripalveluiden, kaupallistaminen, palvelevat tietysti monopolistisen pääoman suuria intressejä ja voittojen kasvattamista, mutta ne eivät lupaa mitään hyvää työntekijöille ja kansoille. Jopa kovasti kehuttu kaikkien tullien poistaminen kehitysmaiden tuotteilta kiihdyttää näiden maiden rikkauksien ryöväämistä, ja toisaalta se taas hukuttaa markkinat halvoilla tuotteilla, jotka syrjäyttävät esimerkiksi oman maani vastaavat tuotteet. WTO:ta ei ole perustettu suojelemaan kansojen eikä työntekijöiden etuja. Tämän todistaa se, että päätöksentekoa ovat hallinneet muutama kymmenen rikasta maata. Tämän todistaa epätasa-arvon lisääntyminen rikkaiden ja köyhien maiden välillä sekä näiden maiden sisällä.
Komission jäsen sivuutti täysin kansan vastatoimenpiteet. Hän haluaa ilmeisesti vähätellä niiden merkitystä ja sanoa, että riippumatta siitä, mitä kansat tekevät, amerikkalaiset, eurooppalaiset, japanilaiset ja muut monopolit vievät tahtonsa läpi ja voittavat keskinäiset erimielisyytensä. Olemme varmoja, että kansan maailmanlaajuinen vastarinta oli ratkaiseva tekijä keskustelujen epäonnistumiselle. Ei vain siksi, että mielenosoittajat viivästyttivät virallisia avajaismenoja, vaan siksi, että he saivat aikaan sellaisen ilmapiirin, että jopa ne, jotka mielestään ovat maailman hallitsijoita, eivät voineet olla sitä huomaamatta. Ja me olemme vasta alussa.

Angelilli
Arvoisa puhemies, kuten on jo sanottu, Seattlen lopputulos ei ollut erityisen myönteinen: ainoastaan mielenosoittajat olivat todellisia päähenkilöitä, ja vaikka he esittivätkin paljon hyviä syitä, joihin kaikki voivat yhtyä, he erehtyivät ajatellessaan, että huippukokouksen epäonnistuminen voisi olla itsessään voitto ja ratkaisu niihin vakaviin ongelmiin, joista käydään keskustelua. Todellisuudessa maailmantalouden ongelmat ja ristiriidat ovat edelleen olemassa ja ratkaisematta, ja ne ovat ajankohtaisia: geneettisesti manipuloituja organismeja koskevat epäilyt, lapsityövoiman hyväksikäyttö, villin ja säännöistä vapaan maailmanlaajuistumisprosessin kielteiset sosiaaliset vaikutukset. Mutta asiaan liittyy muutakin: ehkä nämä kiistanaiheet olivat huippukokouksen virallisille päähenkilöille niille, jotka itseoikeutetusti istuivat neuvottelupöydän ääressä tekosyy, jotta heidän ei tarvitsisikaan täysin kantaa poliittista vastuuta neuvotteluista, jotka olivat varmasti hyvin vaikeat, vaikka neuvotteleminen onkin samalla äärimmäisen välttämätöntä varsinkin niiden asioiden osalta, jotka koskevat sosiaalisia oikeuksia ja kansalaistemme terveyden suojelua, sillä näitä koskevia neuvotteluja ei voida enää viivyttää.
Tietysti on kyse monimutkaisesta prosessista, mutta Euroopan on oltava haasteidensa tasolla. Maailman kauppajärjestössä käydyt neuvottelut on aloitettava uudelleen, ja Euroopan on oltava hyvin tietoinen omasta tehtävästään toimia tasapainottajana ja vastuunkantajana, jotta maailmanlaajuistuminen olisi inhimillistä ja avointa ja jotta se tarkoittaisi myös valmiutta talouden muutoksiin ja suhdannevaihteluihin, mutta Euroopan olisi myös pystyttävä turvaamaan oikeus työhön sekä ympäristön- ja terveydensuojelu.
Eurooppa ei saa myöskään unohtaa puolustaa omaa erikoislaatuamme, joka ei ole luonteeltaan ainoastaan taloudellista, vaan myös kulttuurista ja sosiaalista, sillä sellaisen maailmanlaajuistumisen, joka tarkoittaa samankaltaistamista, latistamista ja hyväksikäyttöä, ei pidä olla Euroopan kehittämisen mallina.

Cunha
Arvoisa puhemies, Seattlen neuvotteluissa oli havaittavissa lievää poliittista avautumista joillekin Euroopan unionin maatalouskysymystä koskeville kannoille, esimerkiksi ympäristöön, elintarvikkeiden turvallisuuteen tai maatalousyhteisöjen kehitykseen liittyvissä kysymyksissä. Mutta kaikki tämä on hyvin vähän, kun sitä vertaa kaikkeen siihen kielteiseen, johon kauppakumppanimme yrittivät meitä painostaa muistion tekstissä. Mainitsen erityisesti kaksi asiaa:
ensimmäiseksi pakkomielteenomainen viittaaminen sisäisten maataloustukien merkittävään supistamiseen, ilman että olisi vähimmässäkään määrin otettu huomioon eri maiden tuotantorakenteiden välisiä eroja, tai otettu huomioon eri maataloustukimuotojen luokittelua yhdenmukaisesti ja puolueettomasti;
toiseksi ja aivan erityisesti se, että käsitys maatalouden monista tehtävistä hylätään, vaikka se on eurooppalaisen maatalousmallin peruspilari ja peruste sille, että maatalous on nostettu erityisasemaan. Mikäli tätä käsitettä ei ilmaista selkeästi, merkitsee se maatalouden käsittelemistä aivan tavallisena taloudellisena toimintana, minkä seurauksena kilpailijamme painostavat meitä yhä voimakkaammin lopettamaan kaikenlaiset tukimuodot. Korostan sanaa "kaikenlaiset".
Nythän me tiedämme kaikki, että ilman maatalouden saamaa erityiskohtelua ei yhteisön tuotteille voida antaa pienintäkään etusijaa, minkä seurauksena maatalouden ensisijaisen tehtävän eli tuotannon jatkumisesta ei ole takeita. Ja kun tuotanto loppuu, loppuvat kaikki muutkin toiminnot sen kanssa. Siitä syystä oli hyvä, ettei Seattlessa päästy sopimukseen. Itse asiassa suunnitteilla ollut sopimus oli maatalouden kannalta erittäin huono, koska se olisi jättänyt meidät heikentyneisiin alkuasemiin myöhemmissä neuvotteluissa, kun taas loppujen lopuksi meillä on tällä uudella neuvottelukierroksella etulyöntiasemaan paremmat mahdollisuudet kuin koskaan aikaisemmin.
Kaksi loppuhuomautusta: ensimmäinen voidakseni todeta, että on keskeistä, että komissio ja neuvosto tekevät aloitteen yhdessä kehitysmaiden kanssa, jotta ne saadaan liittolaisiksemme. Ja toinen sanoakseni, että kuten virkaveljemme James Elles sanoi, yhteistyö Yhdysvaltojen kanssa olisi erittäin hyödyllistä, jotta selvittäisimme kummankin osapuolen kannat ja vaikuttaisimme siten yhteisymmärryksen syntymiseen tulevaisuudessa.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Lamy, viittasitte aiheellisesti useisiin eri kohtiin, ja olen kiitollinen kollegoilleni, että he ovat tuoneet esille sen, kuinka kiitollisia olemme teille siitä tavasta, jolla hoiditte neuvottelut Seattlessa. Ne hoidettiin todella tyylikkäästi, ja on sanottava, että olen ollut seuraamassa monia lehdistötilaisuuksia ja olen osallistunut myös kansalaisjärjestöjen tilaisuuksiin. Olette selittänyt täysin avoimesti, mitkä ovat Euroopan unionin näkökannat neuvotteluissa, mikä on sen strategia. Mielestäni olette tehnyt selväksi, että Euroopan unionin on ensinnäkin mahdollista ottaa itselleen johtava rooli nykyisellä ja myös tulevalla maailmankaupan neuvottelukierroksella, mutta että emme esiinny asiassa vain pokerinpelaajina ajaaksemme läpi omia etujamme, vaan olemme lisäksi valmiit ottamaan myös muut kansakunnat - tässä ennen kaikkea kehitysmaat ja vähiten kehittyneet maat - mukaan samaan veneeseen.
Tällainen viesti on mennyt perille, ja olen ollut ylpeä saadessani kuunnella tätä Seattlen valtuuskuntaa. Emme silti saisi jättäytyä ihannekuvien varaan. Näkyviin on noussut kaksi asiaa: ensimmäinen on se, että tulevaisuudessa saamme kokea kansainvälisten neuvottelujen yhteydessä jatkuvasti samanlaista etujen yhteen kasautumista, ja yhtyisinkin mielelläni niiden monien johtavien taloustieteilijöiden näkemyksiin, jotka sanovat, että tämä on ollut vasta alkua. Saamme vielä nähdä, että tulevaisuudessa tällaiset kansallisten ja alueellisten etujen yhteentörmäykset tulevat olemaan vielä voimakkaampia kuin aikaisemmin. Tällöin kaikki tietenkin riippuu edelleen siitä, että emme asetu toisiamme vastaan ryhmittyminä - Euroopan unioni vastaan Yhdysvallat, Euroopan unioni/Yhdysvallat vastaan kehitysmaat tai kehitysmaat kenties lisäksi vielä toinen toisiaan vastaan - kuten saimme nähdä tapahtuvan Seattlessa ja myös muissa yhteyksissä. Tärkeäksi tulee vastaisuudessa pikemminkin järkevämmän ja voimakkaamman valmistelevan roolin ottaminen, jotta pystytään tekemään selväksi, mitä yhteisiä etuja me oikeastaan ajamme maailmankaupan neuvottelukierroksilla ja mihin me niitä tarvitsemme: nimittäin pitääksemme kurissa globalisaatiota, hillitäksemme villiä kasvua, joka ilman maailmankaupan neuvottelukierroksia vain jatkuisi, pystyäksemme toteuttamaan järkevää strategiaa maailmanlaajuisten ongelmien ratkaisemiseksi.
Toinen asia, jonka saimme nähdä - ja tästäkään meillä ei mielestäni saisi olla harhakuvitelmia: kansalaisyhteiskunnan mielenkiinto, siten kuin se Seattlessa ilmeni, ei ollut pelkästään maailmankaupan neuvottelukierrokseen kohdistuvaa mielenkiintoa, vaan myös mielenosoitus kaikkea sitä vastaan, mikä ei ihmisiä miellytä. Kaiken alkuna oli jo Yhdysvaltain terveydenhoitojärjestelmä. Keskustelin asiasta monien kadulla olleiden ihmisten kanssa. Kyse oli yhtä hyvin Kiinan osallistumisesta tulevaisuudessa maailmankaupan neuvottelukierrokselle kuin Kuubassa harjoitettavasta politiikasta, ja tällaisia asioita oli paljon muitakin. Tässä nouseekin esiin kysymys politiikan roolista pystyä selittämään ja vielä nimenomaan aikaisempaa täsmällisemmin: mitä Maailman kauppajärjestö oikeastaan tekee, mitä varten se on olemassa? Sitä on tietenkin myös uudistettava ja tehtävä avoimemmaksi, mutta sitä on myös selitettävä paremmin. Tässä olen erityisen iloinen siitä, että parlamentaarikot on nyt otettu mukaan samaan veneeseen; kollegat täällä ovat tähän jo viitanneetkin. Rooli, jonka me parlamentaarisena elimenä saamme maailmankaupan neuvottelukierroksella, ei tule olemaan helppo. Uskon kuitenkin, että tämä on ainoa mahdollisuus demokratian lisäämiseen näinkin monimutkaisen byrokraattisen koneiston piirissä.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Seattlen kokous ei epäonnistunut vain siksi, että sen asialista kenties oli liian vaativa tai ylikuormitettu. Seattlessa epäonnistuttiin myös siksi, että on käynyt selväksi, että nykyisellä tavalla organisoituna WTO ei ole avoin, sitä ei pystytä valvomaan demokraattisesti eikä se ole julkinen. Kenties meidän olisikin syytä pysähtyä pohtimaan WTO:n noudattamia tavoitteita. Monissa ryhmittymissä sanotaan, että WTO estää meitä sosiaalisten ja ekologisten normien edelleen kehittämisessä. Olemmehan aina vaatineet - ja nyt on käsillä se aika -, että lopultakin analysoitaisiin, millaisia vaikutuksia Marrakechin kierroksella on ollut eri maiden tilanteeseen, näiden maiden lainsäädäntöön ja miten ihmiskunta yleensäkin, eikä vain kaupankäynti, voisi kehittyä edelleen.
Jos tarkastelemme maataloutta koskevaa pöytäkirjaa, joka mahdollisesti olisi voitu saada aikaan, voimme olla toistaiseksi vain iloisia, että mitään ei saatu aikaan. Sillä nimenomaan tämä ohjelma olisi asettanut pienet ja keskisuuret yritykset kehitysmaissa ja Euroopan unionin alueella kilpailemaan keskenään alimmista palkoista, alimmista tasovaatimuksista ja alimmista sosiaalisista ehdoista. Juuri tämä asia huolestuttaa ihmisiä. He eivät enää halua luovuttaa jatkuvasti valtaa muille, jotka sitten siirtävät sitä edelleen ylikansallisille organisaatioille, joita ei sitten enää pystytä valvomaan demokraattisesti. Tämänvuotisissa Eurooppa-vaaleissa näimme hyvin selvästi, että ihmiset eivät enää aio äänestää, ellei ole enää heidän vallassaan päättää siitäkin, mitä tulevaisuudessa tapahtuu.
Sitä tärkeämpää onkin sen vuoksi, että parlamentti saa taloudellisten ulkosuhteiden alueella täydet valtuudet myötämääräämiseen ja yhteiseen päätöksentekoon, sillä kansalliset parlamentit ovat luopuneet omasta toimivallastaan ja valvontatehtävästään. Me Euroopan parlamenttina emme ole niitä saaneet. Olemme ympäröivälle siviiliyhteiskunnalle velkaa sen, että vaadimme itsellemme juuri noita asioita.

Krivine
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin virallinen valtuuskunta Seattlen kokouksessa puolusti laajan asialistan periaatetta. Sille oli annettu tehtäväksi sisällyttää vuosituhannen vaihteen neuvottelukierrokseen laaja uusien aiheiden kirjo, mutta itse asiassa se aikoi antaa WTO:lle lisää toimivaltaa. Tarkoituksena ei kuitenkaan pidä mielestämme olla se, että kaupan jatkuva vapauttaminen järjestetään paremmin, vaan se, että annetaan etusija sosiaalisten ja ympäristöoikeuksien puolustamiselle ja se, että annetaan kaikkien maiden väestölle mahdollisuus valvoa itse omaa tulevaisuuttaan ja päättää siitä.
Valtuuskunta antaa myös ymmärtää, että se taisteli eteläisten maiden puolesta. Näin ei kuitenkaan tapahtunut. Maatalouden osalta Euroopan unioni puolusti ainoastaan unionin vientiin suuntautunutta elintarviketeollisuutta pohjoisamerikkalaisiin kilpailijoihinsa ja Cairns-ryhmän vientiyrityksiin nähden. Se ei edustanut unionin perhe- tai yhtiömuotoisten viljelmien eikä eteläisten maiden maanviljelijöiden vaatimuksia.Kaikkialta maailmasta saapuneet mielenosoittajat, jotka haittasivat Seattlen kokousta, edustavat ensimmäistä maailmanlaajuista vastaiskua markkinoiden ja rahataloudellisten etujen diktatuurille. He edustavat toivoa miljoonille työntekijöille, työttömille, tilattomille maaseudun asukkaille, kaikille tämän kapitalistisen maailmanjärjestyksen uhreille, jonka WTO haluaa pakottaa meidät hyväksymään. Kansojen edut ovat ristiriidassa liberalismin kehityksen kanssa.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, koimme Seattlessa WTO-kokouksen kariutumisen, mutta emme sen perusajatuksen kariutumista. Mitä tästä opimme? Ensinnäkin: ei ole kovin järkevää kokoontua Yhdysvalloissa, missä käydään juuri vaalikampanjaa. Jos jollekulle kansalliset katsantotavat ovat tärkeämpiä kuin kansainväliset sopimukset, hänen ei pidä ihmetellä, jos hänen vieraansa käsittävät saamansa kutsun päinvastaisella tavalla.
Toiseksi: ei ole kovin järkevää pelkistää maailmankauppaa vain reiluuden käsitteeseen, ellei samalla olla valmiita ottamaan huomioon käsitteitä reilu ja sosiaalisesti tasapainoinen. Kansojen yhteisö on saanut tarpeekseen protektionismista, kaupan esteistä, muutamien globaalien toimijoiden määräysvallasta.
Kolmanneksi: sitä vastoin on järkevää, valtuuskuntien erilaisuudesta huolimatta, puhua asioista yhdellä suulla. Pidän komission esiintymistä ehdottoman myönteisenä. Tämänaamuista selontekoanne meille parlamentin jäsenille, arvoisa komission jäsen Lamy, leimasivat avoimuus ja tahto ottaa huomioon myös meidän näkemyksemme. Mitä siitä seurasi: tällä kertaa EU ei istunut syytettyjen penkillä vaan sovittelijan tuolilla.
Neljänneksi: on järkevää toimia tiiviimmässä yhteistyössä kansalaisjärjestöjen kanssa. Seattlessa ne eivät kuitenkaan saaneet kunnolla suunvuoroa edes omana symposiumipäivänään. Jouduin toteamaan, että vain harvat ovat selvillä siitä, kuinka lähellä Eurooppa on niitä. Ympäristön, eläinten, terveyden ja kuluttajien suojelu. Vuoropuhelu katkaistiin, ennen kuin se pääsi edes alkamaan. Mielenosoitukset lamaannuttivat konferenssin. Iloisena tapahtumana alkanut tilaisuus päättyi piiritystilanteeseen, johon liittyi paljon vihamielisyyttä ja väkivaltaa.
Viidenneksi: on järkevää käsitellä myös vastakohtakysymyksiä. Nykypäivän tabut voivat olla huomenna hyväksyttävissä olevia kompromisseja. Näitä aiheita on kuitenkin käsiteltävä hienotunteisemmin. Asiassa tuskin auttoi Yhdysvaltain presidentin lausunto, että mikäli työelämän normeja ei saada viedyksi läpi, voidaan joutua turvautumaan pakotteisiin. Meille konferenssin osanottajille tämä ei tullut sattumalta, vaan aivan suunnitellusti. EU:lla on kuitenkin mahdollisuudet saavuttaa enemmistö ehdotukselleen pysyvästä WTO:n ja ILOn yhteisestä foorumista, perusoikeuskysymyksissä ja sosiaalisen markkinatalouden säännöistä. Seattlen jälkeenkin on niin ollen täysi syy toiveikkuuteen.

Ettl
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Seattlessa ei pystytty poistamaan pinnan alla kytevää huolta maailmankaupan tilanteesta. Monet kansalaisjärjestöt puhuivat siitä, että Seattlessa saavutettiin voitto. Monet AKT-valtiot puhuivat siitä, että Seattlessa saavutettiin voitto niiden ajamalle asialle. Jos kerran puhutaan voitoista, mieleeni tulee vain yksi asia: Seattlessa ei voitettu mitään, paitsi aikaa, ja se, kuinka vähän meillä on aikaa tämän aihepiirin käsittelyyn, on meille vielä täysin epäselvää. Meillä on nimenomaan vielä tehtävää tämän pinnan alla kytevän huolestuneisuuden poistamisessa. Meille aiheuttaa huolta tilanne, jossa ympäristökysymyksissä ja sosiaalisissa kysymyksissä ei ole saatu aikaan maailmanlaajuista käännettä parempaan. Osallistuin viikonloppuna symposiumiin, jossa oli mukana kansalaisjärjestöjä, maanviljelijöiden edustajia Hondurasista, työntekijöiden edustajia Etelä-Amerikan alueelta. Kaikki, aivan kaikki olivat tilanteeseen äärimmäisen tyytymättömiä. Kaikki tämä kuitenkin osoitti minulle sen, että puuttui ylipäätään myös selkeä ja läpinäkyvä käsitys siitä, mitä me oikeastaan tältä maailmankaupan kierrokselta halusimme!
Siis käsi sydämelle, kun luemme sanomalehtiä, toteamme, että meille tärkeät asiat, olipa sitten kyse ympäristöpoliittisista tai sosiaalipoliittisista kysymyksistä tai työelämän normeista, esitettiin jopa Euroopan unionin sisälläkin protektionistisina; me emme pystyneet viestittämään tärkeinä pitämiämme asioita edes täällä Euroopan unionin piirissä, saati sitten Maailman kauppajärjestöön kuuluvien valtioiden ryhmässä. Yksi asia, jonka voisimme tästä oppia, olisi vastaaminen seuraaviin kysymyksiin: miten saisimme nivotuksi toisiinsa parlamentarismin ja kansalaisjärjestöjen ajamat asiat? Miten menettelemme siinä uudessa, arkaluonteisessa tilanteessa, kun ihmiset alkavat puolustaa itseään? Miten onnistumme siinä? Millaisen toimintafoorumin tarjoamme sitä varten? Uskon, että parhaan perustan tulevaisuuden suotuisalle yhteistyölle olemme luoneet Euroopan unionin piirissä, Euroopan parlamentin piirissä.

Auroi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, en aio toistaa, mitä täällä on jo sanottu. WTO on epäonnistunut nykyisessä muodossaan, koska WTO:n rakenteet eivät ole enää sopivat eivätkä avoimet.
Meidän on ensinnäkin otettava opiksemme siitä, mitä kansalaisjärjestöt vaativat, eli että meidän on harjoitettava reilua kauppaa (fair trade) eikä vapaakauppaa (free trade), ja tässä mielessä meidän on sanottava itsellemme, ettei yksikään kansainvälinen järjestö voi välttyä nykyisin kansalaisten harjoittamalta valvonnalta ja että tämä on normaalia. Seuraava kokous on sitä paitsi aivan lähellä. Genevessä ei pidä toimia salakavalasti. Tietenkin meillä on Marrakechin päätökset, tietenkään meillä ei ole tulosvastuuta, mutta meidän on pysyttävä valppaina, jottei maataloutta ja palveluja koskevilla erillissopimuksilla tuotaisi asialistalle sivukautta sellaista, minkä olemme selvin sanoin torjuneet.
Yhtenä Seattlen kokouksen opetuksena, ja komission jäsen Lamy teki tästä jo ensimmäiset päätelmät, on löytää itsellemme liittolaisia. Meillä tosin on jo muutama liittolainen. Tärkeimpiä ovat varmasti AKT-maat, kuten Paul Lannoye korosti. Esimerkiksi unionin maatalousalalla ei voida sanoa jatkuvasti, että maataloudella menee hyvin, että se on monimuotoista, että se toimii kiistattomasti ja että se puolustaa vastedes kuluttajiaan, ja pysyä samalla itsekkäänä eteläisiä maita kohtaan. Jotta sanoma menisi perille, on hankittava keinot, joiden avulla näille köyhimmillekin maille voitaisiin antaa mahdollisuus saada laadukasta ravintoa ja laadukkaita tuotteita. Kaikilla on nykyisin oikeus saada solidaarisuutta ja hankkia keinot parempaan elämään sekä päästä eroon kansainvälisestä itsekkyydestä.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa komission jäsen Lamy - vai olisiko minun ehkä sanottava, arvoisa WTO-neuvottelujen ykkösmies? Yhdysvallat osoitti meille, että se ei pystynyt ottamaan itselleen johtavaa roolia WTO-neuvotteluissa. Euroopalla on hallussaan koko maailman suurimmat vientiluvut - noin 22 prosenttia maailmankaupan viennistä on peräisin Euroopasta. Meille se tarkoittaa: on olemassa selkeä tilaus johtavan roolin omaksumiselle maailmankaupassa. Näin on todettava: ilman kauppaa ei ole hyvinvointiakaan. On aito ja rehellinen tehtävä pyrkiä torjumaan maailman köyhyyttä. Kauppa on loppujen lopuksi hyvinvoinnin lähde.
Meidän suuri tavoitteemme WTO-neuvotteluissa on lopulta myös terveyden turvaaminen korkeaan ikään asti. Terveys on osaltaan yhteydessä "elämäntieteeseen", bioteknologiaan. Mielestäni meidän ei pitäisi kaihtaa keskustelua tästä aiheesta, emme saa olla liian arkoja keskustelemaan bioteknologian ja "elämäntieteen" eduista myös WTO:n piirissä. Meidän olisi todettava selkeästi, mistä on meille hyötyä ja mistä vahinkoa. Meidän olisi vastustettava sitä, mikä on vahingollista, mutta puolustettava selkeästi sitä, mikä on meille hyödyksi.
Myös organisaatiossa on asioita, jotka olisi pyrittävä voittamaan. Tarvitaan puitesäännöstöä ilman yksipuolista suosintaa. Organisaatiota uudistettaessa tarvitaan ministeritasolla toteutettavia muutoksia. Yksimielisyysperiaatteen kannalta voi olla tarpeen järjestää M7-maiden, seitsemän tärkeimmän tuonti- ja vientimaan, välinen neuvottelukierros, jotta nämä voivat kokoontua tekemään asiasta ennakkopäätöksen. Tarvitaan parlamentin jäsenten välinen kierros, johon kuuluu mahdollisesti enemmistöoikeus, ja kolmanneksi tarvitaan kansalaisjärjestöjä, joilla olisi oltava johtava neuvoa-antava rooli ennen kaikkea sosiaalisessa vuoropuhelussa talous- ja sosiaalikomitean kanssa.
Arvoisa komission jäsen Lamy, olen iloinen siitä, että otatte itsellenne johtoaseman. Tehkää selväksi se, että Eurooppa on maailmankaupan ykkönen!

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, en nyt liity komission jäsen Lamyn ylistykseen, sillä muuten hän alkaa aivan loistaa. Oletan hänen myös tietävän, että parlamentti on hänelle kiitollinen hänen toteuttamastaan roolista ja kiitollinen myös siitä, miten hän otti mukaan Euroopan parlamentin valtuuskunnan. Sallinette, että sanon muutaman sanan tämän ministerikokouksen epäonnistumisen seurauksista. Mitkä sitten ovat johtopäätökset työn jatkon kannalta? Yksi on varmaa: pidetäänpä jatkossa sitten uusi ministerikokous tai joudutaanpa työskentelyä jatkamaan vaihe vaiheelta eteenpäin, ei enää milloinkaan saa avata uutta työkierrosta ilman, että on olemassa selkeä, yhteen sovitettu ja yhdessä sovittu asialista. Tämän on varmasti oltava yksi seurannaisvaikutuksista.
Jos aiomme nyt jatkaa työskentelyä pelkästään WTO:n maataloussopimuksen 20 artiklan pohjalta, mitkä ovat siinä yhteydessä meidän tehtävämme? Käsittääkseni asia on aivan yksiselitteinen: WTO:n maataloussopimuksen 20 artiklassa on muun muassa ehto ottaa huomioon myös muita kuin kauppaan liittyviä näkökohtia. Sen vuoksi ennalta varautumisen periaate joudutaan ottamaan asialistalle yhä uudelleen kuin tiibetiläinen rukousmylly asian kaikissa vaiheissa, kaikissa neuvotteluissa. Jokainen puhuja toistaa täällä yhä uudelleen: kuluttajansuoja, ennalta varautumisen periaate, ympäristöpolitiikka, ja tämä meidän on tehtävä myös selväksi. Meidän on tehtävä niin ikään selväksi, että ympäristönormeista ja elintarvikkeiden turvallisuudesta käydään täällä monesti kovia kiistoja, että niiden saavuttaminen onnistuu meille Euroopan unionissa vain vaivoin, että lainsäädäntö on kiistanalaista, ja jos saammekin sen vahvistetuksi, niin vain sen vastuumme perusteella, joka meillä on Euroopan unionin asukkaita kohtaan, joille me valittuina parlamentin jäseninä olemme tilivelvollisia, eikä jonkin taktisen protektionismin vuoksi. Tämäkin meidän on tehtävä selväksi.
Tästä eteenpäin on oltava täysin selvää, että WTO-sääntöjen joidenkin yksittäisten osien pitkittäminen tai yhtä hyvin kokonaistarkistus saa olla mahdollista vain, jos tämä instituutio muuttuu lopultakin demokraattiseksi, jos siitä tulee läpinäkyvä, jos siitä tulee vähemmän autoritäärinen. Ehkä tämän WTO:n ensimmäisen ministerikokouksen epäonnistuminen on ollut myös suuri onni, koska tämä ylimielisyys ja demokratian puuttuminen tulevat nyt ilmi, ja meillä on siten mahdollisuus saada asiaan muutos. Tämä on siihen oikea hetki!

Kinnock, Glenys
Arvoisa puhemies, meidän ei pitäisi olla huolissamme siitä, jos annamme komission jäsenen paistatella Euroopan parlamentin kehuissa. Se on harvinaista, joten hänen pitäisi nauttia siitä.
Kuten hän sanoi, meidän pitäisi nyt katsoa eteenpäin eikä taaksepäin. Meidän pitäisi suhtautua myönteisesti WTO:n nykyaikaistamista ja uudistamista koskeviin puheisiin ja myöntää se, että meidän täytyy tosissamme muuttaa sitä käsitystä, joka muilla on teollistuneen maailman protektionistisesta asenteesta.
Keskeisenä tavoitteenamme on oltava se, että kaikilla WTO:n 135 jäsenellä on sanansa sanottavana tuossa uudistusprosessissa ja myös siinä, mitä sen jälkeen tapahtuu. Voin vahvistaa, että 30 jäsentä ei kyennyt tai voinut tulla Seattleen. Mieleeni jäi pysyvästi se, että kehitysmaat tunsivat jääneensä paitsioon. Ne kaikki vakuuttivat kivenkovaan koko neuvottelujen ajan, että Uruguayn-kierroksen jäljiltä oli paljon keskeneräisiä kysymyksiä - erityisesti tekstiilituotteita ja maataloutta koskevia kysymyksiä -, joita olisi pitänyt käsitellä.
Mielestäni oli rohkaisevaa, ettei kolmea neljäsosaa WTO:n jäsenistä voitu enää sivuuttaa. Juuri ne pystyivät huutamaan "seis". Pitäisikö meidän olla yllättyneitä, että ne halusivat tehdä niin siitä syystä, että niiden osuus maailmankaupasta on vain 0,4 prosenttia? Vaihtoehtoja on olemassa: joko me annamme globaalistumisen vyöryä eteenpäin hallitsematta tai sitten me pysäytämme sen ja varmistamme, että siitä on hyötyä kaikille.
Meillä on tilaisuus käsitellä Seattlessa esille tuotuja huolenaiheita. Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on selvitettävä ongelmat ja sitten toimittava. Meille tosin aiheutti vaikeuksia se 135-sivuinen luonnos, jonka veitte mukananne Seattleen ja josta ei ole laajaa yksimielisyyttä, joten oli tuskin yllättävää, että ongelmia ilmeni. Viikon päätteeksi kehitysmaat eivät yksinkertaisesti olleet valmiita hyväksymään isojen kihojen salaa junailemaa "sopimusta". Tunnustamme toki sen tosiseikan, että maailmankauppaa on säänneltävä sääntöihin perustuvalla järjestelmällä, mutta haluamme entistä enemmän avoimuutta ja entistä enemmän ja parempia keinoja maailmanlaajuisen konsensuksen saavuttamiseksi ja rakentamiseksi.

Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää kaikkia niitä teistä, jotka ovat tukeneet minua sekä kokouksen aikana että tänään. Pidän tukea erityisen tärkeänä, koska mielestäni tärkeintä on pikemminkin työmenetelmä ja -tyyli kuin kenenkään persoonallisuus ja koska juuri tällainen työmenetelmä on meille jatkossa hyödyllinen. Teen tästä joka tapauksessa sen päätelmän, että juuri tähän suuntaan on jatkettava.
Teen sitten asiasisällön osalta joitakin huomautuksia. Ensinnäkin, kuten monet teistä jo sanoivat, Seattlen kokouksen epäonnistuminen aiheutti todennäköisesti suurimman pettymyksen kehitysmaiden keskuudessa. Jos myönnämme tämän mikä on luullakseni nyt todistettu, kun kokouksesta on kulunut viikko , kehitysmaat huomaavat itselleen koituvan edun siis silloin, kun kaupan vapauttaminen on varmaa, ohjattua ja hallittua, ja ne ovat silloin varmasti sitä mieltä, että vapauttaminen on niiden kannalta parempi asia kuin nykyinen tilanne, jossa kahdenvälisten suhteiden kehitys ei ole niille suosiollinen. Mielestäni tätä kannattaa miettiä jatkossa ja ainakin meidän keskenämme.
Toinen huomatukseni koskee WTO:n institutionaalisia asioita. En kuulu niihin, jotka ajattelevat, että tässä on keskeisin ongelma. Luulen kuitenkin, että nämä asiat ovat osittain ongelma. Meidän ei toki pidä keksiä uudelleen pyörää, mutta mitä hyötyä on pyörästä, kun se on lakannut pyörimästä? Huolehtikaamme ainakin siitä, että tämä pyörä pyörii, tai tarkistakaamme siihen kohdistuvaa taakkaa. Mielestäni juuri tästä on kyse, samalla kun mietimme ja luullakseni komissio tekee niin , kuinka äärimmäisen vaikeaa on saada 135 sopimuspuolta yksimielisiksi sellaisesta institutionaalisesta järjestelmästä, joka poikkeaa nykyisestä.
Kolmas huomautus koskee ympäristöä. Kuuntelin teitä ja kuulin, mitä sanoitte. Olkaamme vain tietoisia siitä, että kunnianhimoiset tavoitteemme ovat tällä alalla huomattavat verrattuna muiden WTO:n neuvottelupöydässä läsnä olevien kumppanien tavoitteisiin. Jokainen ymmärtää, miksi kehitysmaiden ympäristösuunnitelmat eivät ole yhtä kunnianhimoiset kuin meidän omamme. Se, etteivät Yhdysvaltain ympäristösuunnitelmat ole yhtä kunnianhimoiset kuin meidän ja näinhän asia on , aiheuttaa meille varmasti vaikeamman ongelman, sillä jos emme saa kehitysmaiden emmekä amerikkalaisten kannatusta asialistallemme, meillä on suuria vaikeuksia saada sitä etenemään. Uskon, että tätä kannattaa pohtia.
Pysyttelen periaatteissamme ja neuvoston päätelmissä sekä saamissani neuvotteluvaltuuksissa. Meidän on kuitenkin oltava erittäin tietoisia siitä, ettei tästä kaikesta tule helppoa ja että meidän on jossakin vaiheessa joko esitettävä vakuuttavampia perusteluja tai liikuttava kannoissamme enemmän.
Tulen neljänteen ja toiseksi viimeiseen huomautukseeni. Olen monien teidän tavoin sitä mieltä, että vakuutteluponnistelumme ja liittoutumien solmimiskykymme on suunnattava nyt kohti kehitysmaita. Tämä edellyttää suostuttelua, politiikkaa, perustelemista, se edellyttää varmasti myös joitakin lisäponnisteluja, joita on mietittävä. En kykene tänään hahmottelemaan näiden ponnistelujen piirteitä, mutta on varmaa, että näiden lisäponnistelujen on liityttävä suurempaan markkinoidemme avaamiseen näille kehitysmaille.
Luulen, ettei ole mitään hyötyä puhua tästä sen enempää, koska kerran emme voi puhua hieman täsmällisemmin, mutta tiedän myös, että heti kun puhumme hieman täsmällisemmin, esiin nousee valtavia vaikeuksia. Tätä on mietittävä ja on esitettävä sopivan hetken tullen neuvostolle ja parlamentille joitakin tätä asiaa koskevia ehdotuksia.
Puhun lopuksi avoimuuden ongelmasta. Kyllä, Seattlen kokous oli avoin tapahtuma. Voimme miettiä laajasti sitä, onko äärimmäinen mediavyörytys kuten Seattlessa tapahtui ja avoimuuden harjoittaminen aina yhteensattumaa. Minun on henkilökohtaisesti sanottava teille, että toisinaan hieman epäilen ja pelkään tätä yhteensattumaa, jota yritämme liian usein tunnistaa tiedotusvälineiden massiivisen läsnäolon ja avoimuuden harjoittamisen välillä.
Jättäkäämme tämä huomiotta. WTO joutui joka tapauksessa Seattlen kokouksessa sellaiseen avoimuuden koetukseen, johon se ei ilmiselvästi ollut valmistautunut. Tässä mielessä voi sanoa, että sen parempi. Sen parempi myös, mitä tulee sanottavaamme kaupan vapauttamisesta, maailmanlaajuistumisesta ja sitä koskevasta käsityksestämme sekä siitä, onko tämä hyvä vai huono asia kansalaisten kannalta, joita te edustatte ja joille olemme tilintekovelvollisia. Olen tyytyväinen siihen, että tätä keskustelua voidaan käydä avoimesti. Kuten teistäkin jotkut sanoivat, unioni mielestäni hyötyy tästä keskustelusta, sillä se on omalta osaltaan ja tällä alalla tottunut siihen: saman tien voimme antaa muidenkin hyötyä siitä.
(Voimakkaita suosionosoituksia)

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen Lamy.
Olen ottanut vastaan kuusi työjärjestyksen 37 artiklan toisen kohdan mukaisesti esitettyä päätöslauselmaesitystä.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.
Keskustelu on päättynyt.

Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen esittely.

Karlsson
. (EN) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen hyvin iloinen voidessani esitellä teille Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen varainhoitovuodelta 1998, yhden vastuuvapausmenettelyn keskeisistä osista.
Vuoden 1998 tilejä koskevan vastuuvapauden osalta tilanne on hyvin erilainen edellisiin vuosiin verrattuna. Toimielimemme ovat olleet sekä pääosassa että silminnäkijänä Euroopan keskeisissä tapahtumissa. Ensimmäistä kertaa Euroopan komissio on eronnut toimikautensa aikana, ja ensimmäistä kertaa eurooppalaisten varojen hallinnointi ja valvonta ovat joutuneet suuren poliittisen huomion kohteeksi.
Euroopan unioni kärsii eräästä kasvukauteen liittyvästä keskeisestä ongelmasta. Komission rakenne ei ole kehittynyt yhtä aikaa yhä moninaisempien yhteisön politiikkojen eikä toteutettavien varojen kanssa.
Kuten riippumattoman asiantuntijakomitean kertomukset selvästi osoittavat: komission organisaatio, rekrytointikäytännöt ja menettelyt ovat vanhentuneet, eikä niillä kyetä takaamaan niin suurta tehokkuutta ja tilintekovelvollisuutta kuin politiikoilta odotetaan. Tästä on ollut seurauksena varainhoitoon ja varojen valvontaan liittyviä puutteita, joista tilintarkastustuomioistuin on toistuvasti raportoinut. Mielestäni näistä seikoista ollaan yleisesti ottaen yksimielisiä. Siitä seuraa mielestäni se, että kaikki Euroopan unionin toimielimet ja jäsenvaltiot ovat vastuussa tästä tilanteesta ja että meidän täytyy näin ollen työskennellä yhdessä sen korjaamiseksi.
Tilintarkastustuomioistuin lähetti tästä syystä ja osana omaa panostaan asiaan 15. heinäkuuta tänä vuonna kirjeen puheenjohtaja Prodille, kun hän oli vasta nimetty puheenjohtaja Prodi, ja toi hänen tietoonsa ne perusluonteiset parannukset, joiden me tilintarkastustuomioistuimen jäseninä katsoimme olevan kaikkein välttämättömimpiä. Niihin kuuluu se, että mahdollistetaan politiikkojen saavutusten arviointi, tehostetaan valvontarakenteita, yksinkertaistetaan ja yhdenmukaistetaan varainhoito- ja kirjanpitosäännöksiä ja lopuksi tehostetaan henkilöstöhallintoa.
Tilintarkastustuomioistuimen vuoden aikana antamat erityiskertomukset ja lausunnot, jotka on liitetty parlamentille toimitettuun tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen vuodelta 1998, sisältävät lisänäyttöä tämän arvion tueksi.
Kuten olette nähneet, edessänne oleva kertomus sisältää tarkastuslausuman varainhoitovuodelta 1998. Vastauksena parlamentin pyyntöihin tilintarkastustuomioistuin on laajentanut työtään antamalla tarkastuslausuman. Kussakin luvussa annetaan nyt alakohtaista lisätietoa tuloista ja menoista, joten kertomuksen perusteella pitäisi pystyä entistä helpommin arvioimaan kunkin alan tilannetta.
Vuoden 1998 tarkastuslausuman yleiset päätelmät eivät poikkea merkittävästi edellisten vuosien päätelmistä. Ensiksikin tilintarkastustuomioistuin katsoo, että kaiken kaikkiaan tilit antavat luotettavan kuvan yhteisön tuloista ja menoista ja taloudellisesta tilanteesta varainhoitovuoden lopussa kuitenkin lukuun ottamatta tiettyjä huomautuksia, jotka koskevat sitä, että saamisia ja potentiaalisia velkoja on jätetty esittämättä, maksattamatta olevia maksusitoumuksia on esitetty liian suurina ja ennakkomaksuja on esitetty lopullisina maksuina.
Toiseksi tilintarkastustuomioistuin kieltäytyy antamasta myönteistä lausumaa komission maksujen perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta. Tarkastuksessa todettiin, että suoritettujen maksujen arvoon tai rahoitettujen toimien tukikelpoisuuteen vaikuttavien virheiden esiintyvyys oli merkittävä. Tarkastuksessa kävi ilmi myös muita tapauksia, joissa oli jätetty noudattamatta säännöksiä. Vaikka niillä ei ole välitöntä vaikutusta toimien arvoon, ne ovat usein osoituksia valvontamenettelyjen puutteellisesta soveltamisesta.
Tilintarkastustuomioistuin löysi huomattavan määrän virheitä tarkastaessaan tukien lopullisia edunsaajia. Tämä osoittaa sen, että paitsi komissiolla myös jäsenvaltioilla on edelleenkin ongelmia yhteisön ohjelmien hallinnoinnissa ja valvonnassa.
Komissio ja jäsenvaltiot ovat nyt aloittaneet uudistuksen tärkeimmillä menoalueilla, joita ovat erityisesti maatalous, rakennerahastot ja Phare-ohjelma. Todellinen edistys edellyttää kuitenkin syvällisiä ja perusteellisia muutoksia myös jäsenvaltioiden järjestelmiin ja, monissa tapauksissa, neuvoston säännöksiin.
Kuudenteen, seitsemänteen ja kahdeksanteen Euroopan kehitysrahastoon liittyviä toimia koskevat huomautukset on tässä vuosikertomuksessa esitetty erikseen yhdessä erillisen tarkastuslausuman kanssa. Tarkastuksessa kävi ilmi tapauksia, joissa oli jätetty noudattamatta EKR:n säännöksiä, ja suoritettujen maksujen arvoon vaikuttavia virheitä.
Näitä seikkoja lukuun ottamatta tilintarkastustuomioistuin kuitenkin katsoo, että Euroopan kehitysrahaston tilit ovat luotettavia ja että maksujen perustana olevat toimet ovat laillisia ja asianmukaisia.
Tilintarkastustuomioistuin on tässä tilanteessa havainnut, että useimmilla menoalueilla on yhteisön politiikkoja ja ohjelmia, jotka on suunniteltu epätäsmällisesti ja joita ei voida arvioida asianmukaisesti. Tässä tilanteessa toimia ei voida suunnitella asianmukaisesti eikä tarvittavia resursseja arvioida tarkasti. Se johtaa huonoihin tuloksiin ja määrärahojen tuhlaamiseen.
Esimerkiksi erityiskertomuksessamme nro 2/99 yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen vaikutuksista vilja-alaan tilintarkastustuomioistuin ei löytänyt näyttöä siitä, että hallinnollisten hintojen alentamisesta olisi ollut merkittävää hyötyä kuluttajille tai että uudistus olisi parantanut pienviljelijöiden asemaa.
Koska politiikoilla ja ohjelmilla ei ole selkeitä ja mitattavissa olevia tavoitteita, jotka ilmaistaisiin tuotoksena ja kustannuksina, on mahdotonta arvioida, kuinka hyvin politiikan tavoitteet on saavutettu ja onko rahalle saatu vastinetta.
Faute de mieux (paremman puutteessa), varainhoidon suoritustason ensisijaisena indikaattorina käytetään yleisesti talousarviossa osoitettujen määrärahojen käyttöastetta eikä niiden tehokasta käyttöä. Se osoittaa, että yhteisössä vallitsee "menokulttuuri", jossa menojen määrään kiinnitetään enemmän huomiota kuin niiden laatuun. Painotan, että tämä koskee koko yhteisöä. Lisäksi arviointeja ei toteuteta johdonmukaisesti ja ne johtavat harvoin käytännön korjaustoimenpiteisiin. Tämä koskee esimerkiksi rakennetoimien puolivälin arviointeja, joiden osalta menettelyohje on puutteellinen eikä asianmukaisia indikaattoreja ole olemassa. Komission pitäisi varmistaa, että arvioinnin tulosten ja ohjelmoinnin välillä on asianmukainen yhteys.
Vuoden 1998 vuosikertomus paljastaa jälleen, että kaikilla kolmella yhteisön varainhoidon valvonnan tasolla on puutteita: komissiossa, jäsenvaltioiden järjestelmissä ja siinä, miten komissio valvoo jäsenvaltioiden järjestelmiä.
Komission sisäinen valvonta ei estänyt huonoon hallintoon ja sääntöjenvastaisuuksiin liittyviä tapauksia, jotka ovat äskettäin tulleet ilmi. Toisaalta sisäistä tarkastusta toteutetaan koordinoimatta useiden elinten kesken. Tilintarkastustuomioistuimen vuoden 1998 tilintarkastuksessa tuli esille tapauksia, joissa komissio oli sisäisen valvonnan puutteiden takia rahoittanut tukeen oikeuttamattomia kuluja, menoilmoitukset olivat liian suuria, sopimuksia oli päivätty aikaisemmaksi tai maksutositteita puuttui. Nämä ovat vaikuttaneet kielteisesti tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausumaan etenkin sisäisten politiikkojen osalta.
Ei voida luottaa myöskään siihen, että jäsenvaltioiden valvontajärjestelmät pystyisivät estämään virheet.
Rakennetoimien alalla tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että virheiden esiintyvyys oli suuri yhteisön tuen lopullisten edunsaajien ja rahastoja hallinnoivien julkisten elinten osalta. Yleisimpiä virheitä ovat tukeen oikeuttamattomien toimien rahoittaminen, liikasuoritukset, tarjouskilpailua tai valtiontukia koskevien sääntöjen rikkominen ja puutteelliset tositteet. Ne osoittavat, että jäsenvaltioiden täytyy pikaisesti tehostaa valvontajärjestelmiään.
Perustamissopimuksen mukaisesti komission tehtävänä on valvoa ja varmistaa niillä alueilla, joilla varainhallinta on jaettu jäsenvaltioiden kanssa, että kansalliset valvontajärjestelmät ovat riittäviä. Tilintarkastustuomioistuimen vuoden 1998 tilintarkastuksessa tuli esille valvontatoiminnassa olevia puutteita. Komission täytyy myös valvoa paremmin niitä elimiä, jotka toteuttavat yhteisön määrärahoja sen puolesta, kuten Euroopan investointipankkia ja Euroopan sijoitusrahastoa.
Kuten tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa nro 3/99 korkotukien hallinnoinnista ja valvonnasta todettiin, komissiolla oli toisinaan vain vähän tietoa hankkeista tai niiden lopullisista edunsaajista.
Komissio on nyt aloittanut hallinnollisen uudistamisprosessin, jonka yhteydessä pitäisi tehdä perustavaa laatua olevia parannuksia varainhoidon valvontaan sekä komissiossa että jäsenvaltioissa. Kuten parlamentti tietää, tilintarkastustuomioistuin on jo todennut varainhoitoasetuksen muuttamisesta annettua komission ehdotusta koskevassa lausunnossaan nro 4/97, että valvonnasta vastaavien virkamiesten työnjako pitäisi määritellä uudelleen. Erityisesti tulojen ja menojen hyväksyjän täytyy tarkastaa toteutettujen toimien asianmukaisuus, laatu ja tehokkuus.
Pitäisi perustaa aidosti riippumaton tarkastusyksikkö. Sen päämääränä olisi tarkistaa, miten hallinnoinnista vastaavien yksikköjen luomat valvontarakenteet toimivat, ja varmistaa, että ne toimivat tyydyttävällä tavalla.
Yhteisön ohjelmien hallinnointia ja valvontaa ollaan hajauttamassa komissiolta kansallisille viranomaisille ja muille rahoituksen välittäjille. Tämän lisäksi pitäisi kehittää varainhoidon tieto- ja kirjanpitojärjestelmiä, jolloin komissio pystyisi harjoittamaan asianmukaista valvontaa ja havaitsemaan pikaisesti virheet ja huonoon hallintoon liittyvät tapaukset. Mikäli kansalliset hallinnointi- ja valvontajärjestelmät havaittaisiin puutteellisiksi, määrärahojen maksaminen voitaisiin keskeyttää, kunnes korjaustoimenpiteisiin on ryhdytty.
Komissio valmistelee parhaillaan varainhoitoasetuksen muuttamista. Tämä on toteutettava huolellisesti ja tulevaisuutta ajatellen, vaikka se merkitsisikin työn pitkittymistä. Kuten olen jo sanonut esitellessäni vuosikertomusta talousarvion valvontavaliokunnalle, komission pitäisi entistä enemmän pyrkiä yksinkertaistamaan sen varainhoitoa ja kirjanpitoa koskevia määräyksiä ja menettelyjä. Niillä pitäisi pyrkiä helpottamaan ja nopeuttamaan toimia ja samalla säilyttämään vaadittava valvonnan taso.
Hallinnoinnin parantaminen edellyttää myös henkilöstöresurssien parempaa hallintaa. Komission henkilöstöresurssit ovat yleinen ongelma, jonka tilintarkastustuomioistuin on toistuvasti tuonut esille. Vuoden 1998 vuosikertomuksessa kiinnitetään jälleen huomiota tässä asiassa ilmenneisiin puutteisiin.
Komissio tarvitsee kaikkien tehokkaiden organisaatioiden tavoin joustavaa henkilöstöpolitiikkaa, jolloin se voi paremmin rekrytoida, sijoittaa ja järjestellä uudelleen henkilöstöään ottaen huomioon erityisten tehtävien hoitoon tarvittavan henkilöstön lukumäärä ja taidot. Komission olisi samalla pidettävä huoli siitä, että se ei missään tapauksessa hyväksy lisää vastuualueita, ellei sen käyttöön anneta riittävästi henkilöstöä.
Yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi on tänä vuonna perustettu Euroopan petostentorjuntavirasto OLAF, mihin vaikuttivat tietyssä määrin tilintarkastustuomioistuimen lausunto ja kertomukset. Tilintarkastustuomioistuin tulee työskentelemään tiiviisti viraston kanssa, mutta kuitenkin se tarkastelee edelleen sitä, miten virasto hoitaa tehtävänsä.
Haluaisin muistuttaa, että jäsenvaltioiden on perustamissopimuksen mukaan toimittava yhteistyössä komission kanssa varmistaakseen, että määrärahat käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti, ja toteutettava samat toimenpiteet suojatakseen yhteisön talousarviota petolliselta menettelyltä kuin ne toteuttavat suojatakseen kansallisia taloudellisia etuja. Kuitenkin vain yksi jäsenvaltio on ratifioinut täysin vuosina 1995 ja 1997 allekirjoitetut yleissopimukset ja niihin liittyvät pöytäkirjat Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta. Vain kolme muuta jäsenvaltiota on tehnyt niin edes osittain.
Olen nyt esitellyt teille tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen varainhoitovuodelta 1998. Tilintarkastus vahvistaa sen, että varainhoitokulttuuria täytyy muuttaa pikaisesti. On välttämätöntä asettaa politiikalle mitattavia tavoitteita ja arvioida niiden saavuttamista; pyrkiä tehokkuuteen ja vaikuttavuuteen; muuttaa komission sisäisen tarkastuksen roolia ja tehostaa jäsenvaltioiden toteuttamaa valvontaa; löytää parempia keinoja laillisuuden, asianmukaisuuden ja hyvän hinta-laatu-suhteen varmistamiseksi; yksinkertaistaa varainhoitosäännöksiä ja noudattaa moitteettomia talousarvio- ja kirjanpitoperiaatteita; edistää tilintekovelvollisuutta; ryhtyä tarvittaviin toimiin tarpeiden mukaisen henkilöstön rekrytoinnin ja sijoittamisen varmistamiseksi; jatkaa uudistusta.
Näiden kaikkien toimien toteuttaminen vie oman aikansa. Olen vakuuttunut siitä, että uusi komissio on päättänyt saada aikaan tämän muutoksen, jota tarvitaan unionin tulevan laajentumisen onnistumiseksi. Komissio on laajentumisprosessia nopeuttamalla antanut meille tehtäväksi nopeuttaa uudistusta.
Muita Euroopan yhteisön toimielimiä ja jäsenvaltioita kehotetaan näin ollen tekemään yhteistyötä. Voin vakuuttaa teille Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimen puolesta, että tilintarkastustuomioistuin edistää omalta osaltaan tätä aloitetta rakentavalla tavalla.

Theato
Arvoisa puhemies, kiitän aluksi tilintarkastustuomioistuimen presidentti Karlssonia vuoden 1998 vuosikertomuksen esittelystä. Me Euroopan parlamentin jäsenet saatoimme samalla tarkistaa tämän lähes 500 sivua käsittävän kertomuksen ensimmäistä kertaa sen jälkeen, kun olimme saaneet asiasta ennakkovaroituksen tiedotusvälineiden kautta. Tilintarkastustuomioistuimen kertomusta tuntematta emme pystyneet näitä tietoja sen paremmin vahvistamaan kuin kumoamaankaan. Kysymys oikea-aikaisesta tiedottamisesta tilintarkastustuomioistuimelta parlamentille on otettava kiireellisesti käsiteltäväksi näiden kahden toimielimen kesken.
Arvoisa presidentti Karlsson, olette varmasti kanssamme samaa mieltä tästä vaatimuksesta ja huolehditte omalta osaltanne siitä, että parlamentille kansalaisten edustajana ja valvovana toimielimenä tiedotetaan asioista aikaisemmin, ennen kuin tuomioistuimen tilintarkastusta koskevat tulokset päätyvät lehdistölle. Viittaan myös kollega Wynnin kertomukseen, josta Euroopan parlamentti päätti keväällä 1998. Oletan, että tällä välin tilintarkastustuomioistuin on löytänyt keskuudestaan sen tahon, josta kyseinen kertomus ja mahdollisesti myös luottamuksellinen valmisteleva kertomus ovat ilmeisesti lähteneet liikkeelle. Tästä on seurannut myös virasta pidättäminen. Siltä osin Euroopan parlamentin taholta tullut paine vuotokohtien selvittämiseksi on johtanut hyviin tuloksiin.
Nyt esitelty tarkastuskertomus toimii sekä pohjana edessä olevalle työlle vuotta 1998 koskevan vastuuvapauden myöntämiseksi että tärkeänä asiakirjana komission hallintorakenteiden uudistamistyössä, jotta välttämättömät parannukset saadaan toteutetuksi, ja sitä tullaan hyödyntämään näissä rakentavasti. Parlamenttina meillä on nyt tilaisuus seurata rakentavasti mutta kriittisesti komission merkittävää uudistusprosessia. Jälleen kerran tuomioistuin arvostelee talouden hoidossa vuonna 1998 tapahtuneiden virheiden suurta määrää, mitä se ei voi hyväksyä. Se ei anna komissiolle vahvistusta siitä, että tämän esittämät luvut olisivat laillisia ja asianmukaisia, ja niin ollen se jättää jo viidennen kerran peräkkäin antamatta sille todistuksen talouden hoidon kelvollisuudesta. Tämä on hyvin vakava asia.
Vuosikertomusta läpikäydessä huomiota kiinnittää tämä: jälleen kerran ilmenee huonoa hallintoa, sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia, vieläpä lähes kaikilla tutkituilla alueilla, sekä tulo- että menopuolella. Tulli- ja arvonlisäverokavallusten vuoksi yhteisön talous kärsii joka vuosi suuria tappioita. Tässä kohden jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmissä esiintyy vakavia puutteita. Me kysymme, milloin komissio aikoo lopultakin asettaa jäsenvaltiot asiasta vastuuseen? Ja eivätkö nämä todellakaan huomaa, että ne varoja hävittämällä sahaavat omaa oksaansa?
Maatalouden alalla tilanne on entiseen tapaan arveluttava. Summina laskettuna sen piirissä todetaan suurimmat varojen väärinkäyttöön liittyvät rikkomukset. Tässäkin tilintarkastustuomioistuin viittaa jäsenvaltioiden laiminlyönteihin. Tärkeällä tutkimuksen ja kehityksen alueella on syntynyt tappioita huonon hallinnon ja ennakkomaksujen ja lopputilitysten välisen läpinäkyvyyden puuttumisen vuoksi. Vuosikertomuksen mukaan yli 50 prosenttia menoista on virheellisiä, noin kolmannes sisältää jopa vakavia virheitä. Sama koskee rakennerahastoja. Tarttukaamme työhön, yhdessä tilintarkastustuomioistuimen ja yhdessä komission kanssa. Se on laajentumisen myötä ehdottoman välttämätöntä!

Morgan
Arvoisa puhemies, pidän myönteisenä sitä, että keskustelemme viimeinkin tästä kertomuksesta. Moittisin muita ryhmiä siitä, että ne eivät antaneet meidän keskustella siitä marraskuussa. Tuo päätös oli väärä. Oli törkeää, ettemme antaneet tilintarkastustuomioistuimen järjestää lehdistötilaisuutta. Jätimme käyttämättä tilaisuuden järjestää merkittävä julkinen foorumi. Olin niin ikään erittäin pettynyt siihen, ettei tilintarkastustuomioistuimen presidentti viipynyt kauemmin Brysselissä aiemmin tässä kuussa.
Kertomus osoittaa aivan epäilemättä, että uudistusprosessia on odotettu jo kauan. Tarvitsemme radikaaleja uudistuksia, jos haluamme saada parannusta erittäin vaikeaan tilanteeseen. Tämä on jo viides kerta, kun komissio ei ole antanut tarkastuslausumaa, ja on selvää, että komission täytyy ymmärtää, että se on ryhtynyt uudistukseen ja että sitä ei tuomita sen sanojen ja kertomusten vaan sen tekojen mukaan. On selvää, että kun komissio pyrkii uudistamaan itseään, sen ei pidä keskittyä siihen, mihin raha käytetään, vaan siihen, kuinka hyvin politiikan tavoitteet saavutetaan, ja vieläpä mahdollisimman pienin kustannuksin. Kuten presidentti Karlsson sanoi, meidän täytyy puuttua menokulttuuriin. Tämä tarkoittaa sitä, että komission on annettava selkeitä, täsmällisiä ja mitattavia tavoitteita. Oma maani Wales saa huomattavan määrän rahaa rakennerahastoista, mutta työpaikkojen luomisen ja niiden turvaamisen välinen ero on epäselvä, ja näin ollen meidän on vaikea arvioida, miten tehokkaita rakennerahastot ovat olleet.
Komission täytyy tehdä perusluonteisia parannuksia omiin sisäisiin valvontamekanismeihinsa. Yhtenä pääongelmana, jota on jälleen kerran korostettu, on vastuun siirtäminen. Kukaan ei ota vastuuta, ja vastuu rahojen käyttämisestä on jaettu liian monen ihmisen kesken. Tätä täytyy selvästikin uudistaa. Haluamme tulevaan uudistukseen kurinalaisia uusia hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä. Haluamme erityisesti varainhoitoasetuksen uudistamista.
Emme kuitenkaan saa unohtaa, että yli 85 prosenttia EU:n talousarviosta peräisin olevista rahoista käytetään jäsenvaltioissa ja että niiden täytyy ensin siivota omat nurkkansa. Myös henkilöstöresurssit ovat kysymys, johon täytyy selvästikin kiinnittää huomiota.
Tämä kertomus on osoittanut, että huolimattoman ja vetelän komission pakollinen eropäätös oli oikea, ja se on paljastanut, että jäsenvaltiot, jotka ovat kyllä valmiita arvostelemaan petoksia ja sääntöjenvastaisuuksia mutta eivät ryhtymään tosi toimiin niitä vastaan, ovat menetelleet edesvastuuttomasti. Uusi komissio etenee oikeaan suuntaan, ja toivomme, että tällaiset kertomukset vielä loppuvat. Ne voivat olla taaksejäänyttä aikaa, jos vain parannamme uudistusprosessia.
Haluaisin lopuksi esittää presidentti Karlssonille selkeän kysymyksen: onko hän itse sitä mieltä, että vuoden 1998 kertomuksessa on jotakin sellaista, että parlamentin pitäisi evätä vastuuvapaus?

Van der Laan
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä tilintarkastustuomioistuimen presidenttiä ja sen jäseniä heidän vuosikertomuksestaan, joka on aina erittäin hyödyllinen. Vuosikertomus on äärimmäisen kriittinen, ja vastuuvapautta ei ole taaskaan myönnetty. Tämä ei ole mitään uutta, sillä niin on tapahtunut jo vuosien ajan.
Viimeiset vaalit ovat kuitenkin osoittaneet, että suuri yleisö on saanut tarpeekseen kertomuksista, jotka koskevat väärinkäytöksiä Euroopan varainhoidossa. Siksi on ensisijaisen tärkeää, että tähän kertomukseen suhtaudutaan nyt lopultakin vakavasti. Tilintarkastustuomioistuimen kertomus ei saa olla vuosittainen mediaspektaakkeli, joka unohdetaan pian sen jälkeen. Tämä on todellinen mahdollisuus parantaa Euroopan varainhoitoa. Presidentti Karlsson sanoi jo, että kaikkien toimielinten täytyy antaa osansa parannuksiin seuraavalla tavalla.
Ensinnäkin, jäsenvaltioiden täytyy nyt todella ottaa vastuunsa. Eurooppalaiset petokset samastetaan yhä petoksiin Brysselissä, mutta samalla yli 80 prosenttia rahoista kulkee jäsenvaltioiden kautta. Kansallinen valvonta voi olla parempaa, ja sen täytyy olla parempaa, mutta ennen kaikkea täytyy ymmärtää paremmin, että eurooppalaisten rahojen kanssa tulee toimia yhtä huolellisesti kuin kansallisten rahojen kanssa.
Pyydämme komissiota näyttämään, että se aikoo suhtautua vakavasti luvattuihin uudistuksiin. Johtajat täytyy panna tilille varainhoitokyvystään. Pääosastojen täytyy selittää joka vuosi, mitä ne ovat tehneet vastatakseen tilintarkastustuomioistuimen arvosteluun.
Tilintarkastustuomioistuin voi itse tehdä vuosikertomuksestaan vielä hieman hyödyllisemmän tekemällä kaksi lisäystä. Ensinnäkin tarvitaan tilastotietoja, jotka osoittavat pullonkaulat entistä selvemmin, ja toiseksi säännöllistä palaamista vakioaiheisiin, jotta voimme nähdä, onko saatu aikaan parannuksia.
Euroopan parlamentin täytyy luonnollisesti seurata uudistuksia, mutta ennen kaikkea tämän parlamentin täytyy näyttää hyvää esimerkkiä ja hyväksyä nyt lopultakin ohjesääntö.
Eurooppalaiset rahat ovat julkisia rahoja. Jotta kansalaisten luottamus saataisiin palautettua, kaikkien toimielinten on näytettävä, että petostenvastaiseen taisteluun ja petosten ennaltaehkäisyyn suhtaudutaan vakavasti. Vain siten voimme saada takaisin kansalaisten luottamuksen.

Staes
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa presidentti Karlsson ja arvoisat tilintarkastustuomioistuimen jäsenet. Arvoisa presidentti Karlsson, haluan kiittää teitä selkeästä vuosikertomuksestanne. Itse kertomus ei varmasti ole pelkkää iltalukemista. Se ei kuitenkaan estä sitä, että te ja teidän virkamiehenne väännätte veistä haavassa 500 sivun mittaisen kertomuksenne keinoin. Arvoisa presidentti Karlsson, olette voineet esiintyä täällä tänään kolmannen kerran, ja voisi sanoa, että kolmas kerta toden sanoo. Olen pahoillani siitä, että tätä tärkeää asiakirjaa ei voitu esittää edellisen istuntojakson aikana täällä Strasbourgissa. Tapahtui lehdistövuoto, mikä aiheutti sen, että jouduimme lykkäämään tätä asiaa. Olen hyvin pahoillani, kuten myös kollega Morgan, siitä, että ette voinut pitää tiedotustilaisuutta lehdistölle. Se ei ole hyväksi Euroopan parlamentille.
Oli miten oli, tämä on tärkeä asiakirja. Nämä kaikki asiakirjat yhdessä asiantuntijakomitean kahden kertomuksen sekä myös vuoden 1998 OLAF-kertomuksen kanssa tarjoavat meille perustiedot, joiden perusteella meidän on päätettävä, myönnämmekö vastuuvapauden vuodelta 1998. Tässä vaiheessa haluaisin tehdä kolme johtopäätöstä.
Viime vuosien aikana erityisesti Euroopan komissio on ollut tulilinjalla. Se johti Santerin komission kaatumiseen, sen me kaikki tiedämme. Uusi Prodin komissio sai sitten täsmällisesti tehtäväkseen saattaa asiat kuntoon. Helmikuussa näemme siitä ensimmäisiä tuloksia. Toivon, että uusi komissio, komission jäsen Kinnock yhdessä komission jäsen Schreyrin kanssa, voi huolehtia siitä, että tulevaisuudessa tilintarkastustuomioistuin voi tosiaan esittää tarkastuslausuman.
Sitten toinen johtopäätös. Tässä kertomuksessa painotetaan hyvin selkeästi sitä, että meidän ei pidä etsiä keinottelijoita pelkästään eurokratiasta. Jotkut kollegat viittasivat jo siihen, että 80 - 85 prosenttia kaikista eurooppalaisista menoista ei itse asiassa kulje komission käsien kautta vaan kansallisten, paikallisten tai alueellisten viranomaisten kautta. Siksi tarvitaan lisää yhteistyötä kansallisten tilintarkastuslaitosten ja EY:n tilintarkastustuomioistuimen välillä.
Sitten lopuksi, arvoisa presidentti Karlsson, on selvää, että järjestäytynyt rikollisuus on merkittävällä tavalla mukana, kun on kysymys eurooppalaisista rahoista. Mielestäni meidän on tehtävä enemmän yhteistyötä, meidän on saatava aikaan hyvin toimiva OLAF ja meidän täytyy lopultakin huolehtia siitä, että Euroopan syyttäjäviranomainen saa asetettua todelliset rajat rikollisuudelle.

Eriksson
Arvoisa puhemies, mielestäni joka kerta, joka vuosi, tilintarkastustuomioistuimen kertomus on yhtä kiinnostava. Huolimatta siitä, mitä ohjelmia tai mitä alueita on tutkittu, järjestelmän varoista on kadonnut 5 prosenttia, toisin sanoen 40 miljardia Ruotsin kruunua. Suhtaudun näihin kertomuksiin erittäin myönteisesti.
Vaikka tilintarkastustuomioistuin onkin aiemmin huomauttanut asiasta ja antanut komissiolle hyviä neuvoja, toteamme kuitenkin tänäkin vuonna, toisin sanoen vuoden 1998 osalta, että komission järjestelmään tekemät muutokset eivät ole tehneet järjestelmästä yhtään entistä selkeämpää tai täydellisempää. Kyse on talousarvion ylityksistä. Tiedot puuttuvat joskus kokonaan. Puutteita esiintyy julkisissa hankinnoissa. Joskus voidaan havaita myös suorastaan epäilyttäviä piirteitä.
Ruotsalaiset veronmaksajat maksavat Euroopan unionille kahdessa vuodessa 40 miljardia. 40 miljardilla voisi kaksi miljoonaa saman maan palkansaajaa siirtyä 35 tunnin työviikkoon ja säilyttää samalla nykyisen palkkansa. Mielestäni meidän pitäisi rakennerahastojen käyttöä tarkasteltaessa tukea tällaista suuntausta ja tutustua siihen tarkemmin, koska sen avulla voisimme tehostaa rakennerahastojen työllisyyttä kehittäviä toimia. Lyhyesti sanottuna toteamme, että 40 miljardilla saisimme paljon hyvää aikaan. Uusi komissio on sanonut, että se haluaa ryhdistää järjestelmää, mutta niin sanoi edellinenkin komissio joka vuosi.
Mielestäni on melko selvää, että Euroopan unioni kahmii itselleen aivan liikaa valtaa ja myös aivan liikaa budjettivaroja, jos otetaan huomioon niiden käsittelyyn tarvittava toimivalta ja edellytykset. Luullakseni juuri tästä johtuu se, että jäsenvaltiot eivät ole kiinnostuneita todella kantamaan asiaan liittyvää vastuuta.
Järjestelmän jatkuva korjailu ja paikkailu pikemminkin kannustaa enemmän tai vähemmän petosten tekemiseen, nyt viimeksi Ruotsissa, jossa komission oman Tukholman edustuston epäiltiin aivan hiljattain maksaneen palkkaa henkilöille, joita ei ole olemassakaan. Tämä on vähintäänkin hämmästyttävää!
Haluaisin päättää puheenvuoroni esittämällä kysymyksen tilintarkastustuomioistuimen presidentille: miksi te ette ole saanut mahdollisuutta tutkia Euroopan investointirahastoa? Toivottavasti tulevat säästötoimet eivät ole syynä siihen, että tilintarkastustuomioistuimen presidentti ei käytä yhteistä, villin kotimaamme kieltä - ruotsia.
(Istuntosalin valot toimivat huonosti.) Dell'Alba (TDI). (FR) Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, esittelynne ei ole selvästikään syntynyt onnellisten tähtien alla. Viime kuussa puheenvuoronne keskeytettiin, ja nyt teiltä sammutetaan valot. Toivottavasti voimme saada täällä tämän keskustelun päätökseen nähden jotakin. Teidän ei pidä sitä paitsi huolestua liikaa, koska hyväksyimme juuri esityslistalle tärkeitä, ajankohtaisia ja kiireellisiä asioita koskevan pyynnön, koska näyttää siltä, että Nicaraguan tilintarkastustuomioistuimen presidentti on vangittu. Huomaattehan, että me ainoastaan estimme teitä osallistumasta istuntoon. Pahoittelen sitä yhtä paljon kuin kollega Staes. Toivottavasti valoa saadaan sekä unionin tileihin että tähän istuntosaliin.
Haluaisin tämän sanaleikin jälkeen onnitella teitä kertomuksestanne, joka on aina tärkeä Euroopan unionille. Ymmärrätte, miten tärkeitä kertomuksenne ja huomautuksenne olivat Euroopan unionille kriisissä, joka ravisteli sitä viime vuonna. Mielestäni on mentävä eteenpäin.
(Valot palasivat.)Kas, no niin, huomaattehan, että tämä on hiukan minunkin ansiotani: lux fiat (tulkoon valo).
Arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, halusin sanoa teille, että roolinne on hyvin tärkeä ja että viestinne on otettu uskoakseni hyvin vastaan varsinaisissa yhteisön toimielimissä eli komissiossa ja parlamentissa. Se on otettu ehkä hieman huonommin vastaan jäsenvaltioissa, jotka ovat edelleen unionin talousarviossa tapahtuneiden puutteiden ja petosten pääaiheuttajia, jo siitäkin syystä, että ne hoitavat suurinta osaa varoista. Esittäisin sellaisen toiveen, että ensi vuonna, joka on keskeinen vuosi 1999 oli vuosi, jolloin tietyt rakennerahastojen mukaiset ohjelmat päättyivät , toimintanne kohdistuisi enemmän jäsenvaltioihin, jotta yleinen mielipide saataisiin ymmärtämään tarkoin, että yhteisön varojen hoito on tärkeää, että se on meille sydämenasia ja että se koskee myös en sanoisi, että ennen kaikkea, mutta myös hallintojamme ja jäsenvaltioitamme. Ensi vuonna voitaisiin siis ponnistella mielestäni tämän osalta vieläkin enemmän ja vieläkin tiiviimmässä yhteistoiminnassa kansallisten tilintarkastustuomioistuinten kanssa.

Van Dam
Arvoisa puhemies ja arvoisa presidentti Karlsson, tämä vuosikertomus osoittaa, että EU-rahojen käytön valvonnassa on yhä vakavia puutteita. Tämä on suurelta osin jäsenvaltioiden ongelma, mutta komissio ei saa piiloutua sen taakse. Tilintarkastustuomioistuin viittaa oikeutetusti siihen, että komission täytyy huolehtia siitä, että jäsenvaltioissa esiintyviin heikkouksiin puututaan asianmukaisesti. Lisäksi komission taloudessa on runsaasti huomautettavaa. On hyvin kuvaavaa, että materiaalisten petosten suurin prosenttiosuus on todettu sisäisten politiikkojen yksikössä. Itse asiassa tässä yksikössä ainoastaan komissio itse on vastuussa varainhoidosta.
Vuosikertomuksessa painotetaan jälleen sitä, että meidän täytyy selvittää rakenteellisesti, mikä on erilaisten eurooppalaisten ohjelmien lisäarvo. Tähän saakka komissio on luottanut liikaa runsaaseen varojenkäyttöön. Tehokkuutta ei testata juuri lainkaan siten, että käytettäisiin selkeästi määrällisesti ilmaistavia politiikan tavoitteita. Komission täytyy myös valvoa paremmin, noudatetaanko yksittäisissä hankkeissa yleisiä yhteisön tavoitteita. Siksi täytyy välittömästi lopettaa se, että rakennerahastoista rahoitetaan hankkeita, jotka ovat ristiriidassa ympäristönsuojelua koskevien tavoitteiden kanssa. Tilintarkastustuomioistuin puuttuu oikeutetusti tähän vakavaan ongelmaan.
Sitten lopuksi, koko tilanne kertomusluonnoksen vuotoineen herättää kysymyksiä tilintarkastustuomioistuimen riippumattomuudesta. On oikein, että komissio saa tarkastaa vuosikertomuksen ennen sen julkistamista, jotta se voi korjata asiavirheet etukäteen. Onko komissio kuitenkin pitäytynyt vain siinä? Vai pitääkö paikkansa, että tilintarkastustuomioistuin on pehmentänyt kertomusta komission painostuksesta? Jotta asia saataisiin selvitettyä, Euroopan parlamentin tulee vastuuvapauden myöntämistä käsitellessään analysoida perusteellisesti kertomusluonnoksen ja lopullisen kertomuksen eroja ja arvioida niitä puolueettomasti.

Pomés Ruiz
Arvoisa puhemies, vaikka suhtaudunkin myönteisesti tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen, sillä se on varsin hyödyllinen, ja vaikka parlamentin onkin annettava vuosikertomukselle tukensa, sillä niin tuemme myös unionia, en voi olla viittaamatta siihen närään, joka aiheutuu siitä, että jälleen kerran jotkin tiedotusvälineet ovat paljastaneet etukäteen puolueellisia ja tarkoitushakuisia versioita vuosikertomuksesta, ja tästä seikasta, arvoisa Karlsson, aiheutuu paitsi tarpeetonta vahinkoa kansalaisille, virkamiehille ja toimielimille, se antaa myös sellaisen vaikutelman, että tilintarkastustuomioistuin on poliittinen elin, jonka on tehtävä tiliä äänestäjille yleisen mielipiteen välityksellä.
Nämä tiedot, arvoisa presidentti Karlsson, eivät ole suurimmalta osin peräisin jäsenvaltioiden tilintarkastustuomioistuimista tai unionin alueilta. Siksi ei pitäisi olla mahdotonta, että te estätte tietovuodot.
Tämä tarkoittaa parlamentin sekä teidän itsennekin aliarvioimista. Tämä näet osoittaa, että niiden, joiden kuuluisi valvoa, eivät valvokaan omaa prosessiaan.
Siksi arvoisa presidentti Karlsson, jos tällaisten tietojen vuotaminen jatkuu, minun poliittinen ryhmäni aikoo pyytää uudistusta, jolla olisi paljon kauaskantoisemmat seuraukset kuin pelkästään tämän keskustelun järjestämisellä.
Toiseksi haluan sanoa, että säännönvastaisuuksien ja talousarviota koskevien väärinkäytösten ongelma ei ole maantieteellinen ongelma vaan kaikkia tahoja koskettava ongelma. Tässä asiassa ei ole olemassa pohjoista ja etelää, eikä länttä ja itää, kuten ei myöskään köyhiä ja rikkaita maita. Asiassa on kyse yksinkertaisesti vain riittämättömyydestä sekä kansallisen ja yhteisön lainsäädännön virheellisestä tulkitsemisesta.
Minusta olisi hyvä, jos ne maat, jotka kustantavat sisäisen taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden hyväksi tehtävät ponnistelut, eivät esittäisi tällaisia väitteitä, sillä totta kai niitä maita, jotka saavat varoja Euroopan unionilta, kiinnostaa eniten se, miten tehokkaita nämä toisten maiden kustantamat solidaarisuusponnistelut ovat.

Bösch
Arvoisa puhemies, ensiksikin iloitsen siitä, että voimme puhua tänään asioista, joita tilintarkastustuomioistuin on vuosikertomuksessaan kuvannut. Tahtoisin esittää siihen vain pari pientä huomautusta. Ensinnäkin: millainen oli uuden komission reaktio tähän tilintarkastustuomioistuimen kertomukseen? Olen lukenut, että se olisi ollut tavallaan tyytyväinen siihen, että tilanteessa ei vuoteen 1997 verrattuna kaiketi ollut tapahtunut näkyvää huononemista. Tämä kuulostaa minusta hälyttävältä uuden komission sanomaksi, ja se tuntuisi olevan merkki siitä, että komissio on menossa väärään suuntaan. Se olisi merkki, jonka mukaan komissio ei olisi ottanut opikseen aiemmista virheistä.
Toiseksi: jään hieman kaipaamaan tässä vuosikertomuksessa selväkielistä tekstiä, arvoisa presidentti Karlsson. Mitä unionin alueen kansalaisten pitäisi ajatella siitä, kun kirjoitatte, että sisäisissä politiikoissa kolmannes maksuista on sellaisia, joihin liittyy olennaisia virheitä? Tässä odotan komission tulevilta vastuuvapausmenettelyiltä ja myös Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tulevilta kertomuksilta selkeämpiä kannanottoja, sillä juuri sisäiset politiikathan kuuluvat ensinnäkin sataprosenttisesti komission vastuulle, ja toiseksi tiedämme, että parlamentti on aivan erityisellä tavalla ja suuressa määrin osallisena sisäisissä politiikoissa.
Meille on tulevaisuudessa tärkeää se, että pystymme vastuuvapauden myöntämismenettelyssä toteamaan tämän vuosikertomuksen perusteella, että komissiossa on tosiaan otettu opiksi aikaisemmasta. Ensireaktiot tästä vuosikertomuksesta olivat tässä suhteessa pettymys, mutta ainahan on mahdollista saada asiaan parannusta, ja juuri sitä meiltä kaikilta yhdessä edellytetään.

Van Hulten
Arvoisa puhemies, vuoden 1998 tilintarkastustuomioistuimen kertomus, josta on keskusteltu kaikkialla Euroopassa paitsi - ennen tätä päivää - parlamentissa, osoittaa selvästi, että komission ja jäsenvaltioiden on tehostettava pyrkimyksiään petosten torjumiseksi. Molempien velvollisuutena on varmistaa, että veronmaksajien rahoja käytetään oikein. Jos haluamme säilyttää ihmisten luottamuksen ja saada heidän tukensa Helsingissä viime viikonloppuna tehdyille kunnianhimoisille suunnitelmille, kolme toimenpidettä on tarpeen.
Ensiksikin, jäsenvaltioiden täytyy itse tehdä enemmän petosten havaitsemiseksi. Euroopan tilintarkastustuomioistuimen ja vastaavien kansallisten elinten välistä yhteistyötä täytyy tehostaa tarvittaessa lainsäädäntöteitse.
Toiseksi, kuten presidentti Karlsson hetki sitten erittäin selvästi sanoi, komission varainhoitoa täytyy parantaa. Komissio on julkistanut uudistusohjelman. Jotta uudistukset onnistuisivat, niiden täytyy olla radikaaleja ja perusteellisia ja niillä on oltava erittäin selkeä aikataulu.
Kolmanneksi, parlamentin täytyy siivota omat nurkkansa. Voimme olla kansalaisten vahtikoirana uskottavia vain, jos parlamenttia koskevat tilintarkastustuomioistuimen suositukset pannaan viipymättä täytäntöön. Parlamentin täytyy tehdä kaikki voitavansa osoittaakseen, että se haluaa tosissaan siivota sotkunsa. Juuri tästä syystä en monien kollegojeni tavoin aio osallistua huomenna tämän kalliin ja selvästikin viallisen rakennuksen avajaisseremoniaan, rakennuksen, jota kukaan ei edes halunnut.

Schori
Arvoisa puhemies, me sosialistit pidämme tilintarkastustuomioistuinta unionin perustana; sen voi huomata siitä, että monet sosialistit käyttävät tänään puheenvuoroja. Tilintarkastustuomioistuin on myös erittäin tärkeä väline kansalaisille, jotta he voivat valvoa unionin toimintaa ja kantaa siitä vastuuta.
Sen vuoksi järkytyimme kuullessamme, kuten täällä on useasti tänään todettu, että tilitarkastustuomioistuimen presidentti ei ole aiemmin saanut esiintyä parlamentissa. Samanaikaisesti kun tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus laadittiin, sattui komission Tukholman edustustossa odottamaton tapahtuma. Kävi ilmi, että siellä oli maksettu palkkoja hyväksyttävän käytännön vastaisesti. Voidaankin kysyä, miten järjestys voidaan säilyttää koko unionissa, jos sen säilyttäminen ei onnistu pienessä 20 työntekijän suuruisessa edustustossakaan. Tässä kohtaa tilintarkastustuomioistuin astuu kuvaan. Haluaisin sanoa, että tämän pienen edustuston tapa hoitaa tehtävänsä ja talousasiansa koettelee unionin uskottavuutta tässä asiassa, myös avoimuuden ja vastuun kantamisen osalta.
Haluaisin kysyä tilintarkastustuomioistuimen presidentiltä, joka on vieraillut Tukholmassa, millaisen vaikutelman hän on saanut edustuston tapahtumista ja millaisia toimia tästä seuraa.

Blak
Arvoisa puhemies, tilintarkastustuomioistuimen johtopäätökset ovat lähestulkoon samoja kuin useina edellisinäkin vuosina. Myönteisen lausunnon antaminen on mahdotonta. Jäsenvaltioiden on kannettava enemmän vastuuta. Ne hallinnoivat noin 80:tä prosenttia talousarvioista, eivätkä ne tee sitä kovinkaan hyvin. Olen tietenkin iloinen siitä, että Tanskassa ei ole esiintynyt mitään petoksia tänä vuonna. Minua hämmästyttää kuitenkin hieman se, että tilintarkastustuomioistuin huomauttaa jälleen kerran feta-asiasta. Se asia on loppuun käsitelty jo kauan sitten.
Helmikuussa komission jäsen Kinnock tekee ehdotuksen komission uudistamisesta. Se on ehkä yksi niistä asioista, jota meidän on käsiteltävä. Yksi tärkeimmistä muutoksista koskee henkilöstökulttuuria. Aivan liian harvoin erotamme tai pidätämme virantoimituksesta työntekijöitä, jos he ovat olleet epäpäteviä tai ottaneet vastaan lahjuksia. Epäpätevien työntekijöiden irtisanominen on mahdollista henkilöstösääntöjen 52 artiklan mukaan. Tätä artiklaa on sovellettava, mutta niin ei tehdä juuri koskaan. Nykyistä käytäntöä pitää sen vuoksi muuttaa. Jos haluamme päästä eroon väärinkäytöksistä ja petoksista, meidän on muutettava henkilöstökulttuuria ja sitä suuntausta, jonka mukaan kaikesta voi selvitä, jos tuntee oikeat ihmiset, jotka peittelevät tehtyjä toimia. Meidän on siivottava aiempien skandaalien jäljet. Minkälaisia merkkejä annamme komission tuleville johtajille, jos skandaaleista vastuussa olevat henkilöt voivat jatkaa hyvissä tehtävissä? Siten emme koskaan saa myönteistä lausuntoa tilintarkastustuomioistuimelta. Aiempien virheiden vuoksi meidän on siivottava niin komission sisällä kuin jäsenvaltioissakin.
Arvoisa puhemies, tämä päivä on historiallinen, sillä kerrankin saimme kokea, että joku kollegoistamme näki valon, nimittäin parlamentin jäsen Dell' Alba.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, hyvät parlamentin jäsenet, verovarojen käyttö selkeiden poliittisen ensisijaisuusperiaatteiden mukaisesti, säästäväisyys- ja tehokkuusperiaatteiden mukaisesti, nämä ovat tavoitteita, joihin olisi sitouduttava kaikkien niiden, jotka ovat tekemisissä julkisen taloudenhoidon kanssa, ja se on tavoite, johon uusi komissio on sitoutunut. Tilintarkastustuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa, onko nämä tavoitteet täytetty, sen tehtävänä on tarkistaa, onko varojen käyttö ollut varainhoitoasetuksen määräysten mukaista, ja se antaa komissiolle viitteitä siitä, mitä muutoksia sen on asianmukaisen taloudenhoidon kannalta tehtävä.
Vuotta 1998 koskevassa vuosikertomuksessaan tilintarkastustuomioistuin on esittänyt, kuinka monilla eri alueilla tarvitaan kiireellisesti muutoksia. Ja parlamentin jäsen Bösch, tiedossani ei ole mitään sellaista uuden komission lausuntoa, jossa olisimme ilmoittaneet pitävämme rauhoittavana tietona sitä, että tilintarkastajien vahvistusta ei taaskaan voitu antaa. Päinvastoin olemme todenneet, että on hälyttävää - niin kuin tälläkin korostettiin -, että jo viidettä kertaa maksujen asianmukaisuutta ei voitu vahvistaa. Juuri tämän vuoksi komissio ryhtyykin kaikin voimin toteuttamaan muutoksia.
Joillakin aloilla muutoksia on käynnistetty jo vanhan komission aikana, kuten esimerkiksi rakennerahastojen osalta. Uutta tukikautta varten saadaan sitten uudet säännökset siitä, millaisia taloudellisia seuraamuksia komissiolla on käytettävänä, jos tarjouskilpailuja ja täytäntöönpanoa koskevia määräyksiä on rikottu.
Presidentti Karlsson korosti puheessaan, että parempaan talouden hoitoon pääsemiseksi tarvitaan syvällisiä uudistuksia. Olen siksi hyvin iloinen siitä, että komissio suunnittelee erityisen määrätietoisesti tätä uudistusten tietä ja aikoo myös lähteä tälle uudistusten tielle. Haluan mainita kolme uudistuskohtaa, jotka ovat talouden hoidolle erittäin merkittäviä.
Ensinnäkin, toimintoperusteinen budjetointi. Tulevaisuudessa, vuoden 2001 talousarviosta lähtien, EU:n talousarvion laadintamenettelyssä on tarkoitus noudattaa paljon tähänastista voimakkaammin poliittisia prioriteetteja, ja prioriteetteja koskevien päätösten piiriin eivät tällöin kuulu vain operatiivisen toiminnan varat vaan myös henkilöstövoimavarat, jotta henkilöstöä sijoitetaan voimallisemmin sinne, missä poliittiset prioriteetitkin ovat.
Toinen ydinkohta: kaikkien niiden toimipaikkojen taloudellisen vastuun vahvistaminen, jotka ovat tekemisissä EU:n kanssa. Komissio aikoo lähteä tielle, jota parlamentti on sille jo pitempään suositellut, jota presidentti Karlssonkin edellä vielä kertaalleen viitoitti ja jollaista itsekin kuulutin tulevaksi kirjallisissa vastauksissani, jotka annoin parlamentin kysymyksiin elokuussa, nimittäin talouden valvonnan siirtämistä sille hallinnonalalle, joka vastaa meno-ohjelmistakin, siis hajauttamista ja niin ollen samalla taloudellisen vastuun vahvistamista niissä hallinnon toimipisteissä, jotka panevat nämä menot täytäntöön.
Ja vielä kolmanneksi yksi tärkeä ydinkohta, varainhoitoasetuksen muuttaminen. Siinä tarvitaan kattavaa muutosta, uudelleenmuotoilua, joka on jo käynnissä. Se tulee kattamaan hyvin monia niistä kohdista, joista tilintarkastustuomioistuin on esittänyt kritiikkiä, esimerkiksi ennakkomaksujen ja lopullisten maksujen esittämisen tilikohtaisesti toisistaan erillään. Tämä tulee olemaan tärkeä askel läpinäkyvyyden lisäämiseksi kaikessa tilinpidossa.
Haluaisin puuttua lyhyesti myös tapahtumiin, jotka liittyivät tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen ennenaikaiseen julkistamiseen ja tämän parlamentissa herättämään suuttumukseen. Olen sitä mieltä, että meidän pitäisi miettiä yhdessä aikataulu kertomuksen julkaisemiselle ja parlamentissa käytävälle keskustelulle. Nähdäkseni on oikein, että julkaisemisen ja parlamentissa käytävän keskustelun välille jäisi ajallista välimatkaa, jotta kaikilla parlamentin jäsenillä on mahdollisuus tutustua etukäteen koko kertomukseen. Pidän tässä kiireellisen välttämättömänä kuulemismenettelyn toteuttamista parempaan lopputulokseen pääsemiseksi.
Arvoisa puhemies, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti, hyvät parlamentin jäsenet, tarkoituksenani on käydä läpi tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus sektori sektorilta eri hallinnonalojen kanssa ja ennen kaikkea myös jäsenvaltioiden kanssa ja tutkia kysymystä, miksi virheet ylipäänsä ovat tapahtuneet. Kenen olisi täytynyt menetellä toisin? Mitä välineitä on käytettävissä, jotta tällaiset virheet voitaisiin tulevaisuudessa välttää, ja kuinka nopeasti tarvittavat parannukset voidaan saada aikaan? Tällainen systemaattinen seuranta on välttämätöntä. Työskentelen tiiviisti tämän systemaattisen seurannan aikaansaamiseksi ja olen siksi hyvin iloinen siitä, että komissio on taloudenpidon hallintaa koskevan uudistuspakettinsa osana päättänyt antaa tälle systemaattiselle seurannalle tulevaisuutta varten kiinteän rakenteen, jotta tilintarkastustuomioistuimen esittämiä huomautuksia voidaan vastaisuudessa todella käyttää hyväksi taloudenhoidon hallinnan parantamisessa, ja pyydän tälle laaja-alaiselle uudistushankkeelle Euroopan parlamentin tukea.

Karlsson
Arvoisa puhemies, yritän kommentoida kaikkia tässä keskustelussa pidettyjä mielenkiintoisia puheenvuoroja. Osa on esittänyt, että parlamentin täytyy saada ensimmäisenä tilintarkastustuomioistuimen tuottama aineisto, olipa kyse sitten vuosikertomuksestamme tai niistä erityiskertomuksista, joita laadimme pitkin vuotta. Haluaisin antaa yksiselitteisen ja selkeän lausunnon siitä, että noudatamme ehdottomasti tätä sääntöä ja että parlamentti saa kertomuksemme ensimmäisenä.
Haluaisin heti lisätä jotakin parlamentin jäsen Pomés Ruizin mainitsemaan asiaan: olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä siitä, että teidän täytyy vaatia hyvin paljon tilintarkastustuomioistuimelta ja että sen täytyy olla niin kuin Caesarin vaimo. Tällä kertaa asia on kuitenkin niin, että tilintarkastustuomioistuin on saanut selville, kuka vuoti lehdistöön vuosikertomuksen luonnoksen, ja se on ryhtynyt asianmukaisiin toimiin. Me kaikki tiedämme, ettei tämä ole ainoa kerta, kun luottamuksellista aineistoa on välitetty eteenpäin. Tähän asti on tapahtunut se, että tilintarkastustuomioistuin on todennut asian. Toivon, että pystymme aina vastaisuudessa tekemään samoin, mutta tilintarkastustuomioistuimen presidenttinä en kiistä, etteikö meiltä tämän perusteella voitaisi vaatia hyvin paljon.
Monet puhujat ovat ottaneet esille jäsenvaltioiden vastuun. Voin vain vahvistaa, että tämä on myönteinen reaktio haasteeseen, joka koskee jäsenvaltioiden halukkuutta torjua petoksia, siivota omat nurkkansa, tehostaa valvontajärjestelmiä - haasteeseen, jonka olemme vuosikertomuksessa todenneet olevan ehkä entistäkin suurempi tänä vuonna, mikä ei kuitenkaan millään tavalla vähennä komission tehtävää ja vastuuta tässä asiassa. Komission täytyy samalla uskaltaa asettaa selkeitä vaatimuksia jäsenvaltioiden valvontajärjestelmille.
Parlamentin jäsen Morgan esitti minulle suoraviivaisen kysymyksen: onko tässä vuosikertomuksessa jotakin sellaista, että parlamentin pitäisi evätä vastuuvapaus? Haluaisin korostaa tilintarkastustuomioistuimen tehtävää tässä asiassa: meidän täytyy antaa teille kaikki aineisto, jonka katsomme asianmukaiseksi ja tarpeelliseksi, ja meidän on annettava teidän tehdä vastuuvapautta koskeva poliittinen päätös.
Sanon ainoastaan, että on esitettävä se kysymys, onko komissio tehnyt kaiken voitavansa korjatakseen esille tuodut puutteet. En todellakaan halua esittää mitään yksityiskohtaisia huomioita mistään yksittäisestä seikasta. Nimenomaan koko sen aineiston, joka on esitetty sekä näissä että tulevissa vuosikertomuksissa ja erityiskertomuksissa, pitäisi olla parlamentin päätöksenteon perustana.
Korostaisin sitä, mitä parlamentin jäsen van der Laan sanoi petoksista unionissa, ja huomauttaisin, että yleensä petoksia koskevien lehtitietojen ja valtioiden talousarvioihin kohdistuneen arvostelun perusteella voisi luulla, että unionin talousarvio on kaikkia muita alttiimpi petoksille.
Tämä ei tietenkään pidä paikkaansa. On todettu monta kertaa, että tämä ongelma koskettaa kaikkia maita, sekä niiden alueellisia että kansallisia talousarvioita.
Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ja huomauttaa, että talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja Theato ja minä puhuimme yhdessä kaikkien jäsenvaltioiden valtiontalouden tarkastusvirastojen puheenjohtajien ja tilintarkastustuomioistuimen yhteyskomiteassa ja sanoimme näille avainasemassa oleville ihmisille, että unionin varoihin kohdistuvien petosten torjunta on myös kansallinen tehtävä. Tämä on selkeä esimerkki siitä, että parlamentti ja tilintarkastustuomioistuin pyrkivät tuomaan asian jäsenvaltioiden tietoon.
Olen parlamentin jäsen Staesin kanssa samaa mieltä siitä, ettei tämä ole mitään iltalukemista, ja olin hyvin huolissani, kun täällä alettiin sammutella valoja, mutta parlamentin jäsen Dell'Alban rohkean puheenvuoron ansiosta se estettiin.
Haluaisin myös korostaa, että OLAFin perustamiseksi tehtyä työtä on jatkettava. Olemme UCLAFin toimintaa koskevassa tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa tuoneet esille useita ehdotuksia, jotka mielestämme sekä parlamentin että jäsenvaltioiden pitäisi toteuttaa ja jotka liittyvät eurooppalaiseen syyttäjäviranomaiseen ja muihin petostentorjuntatoimiin.
Haluan sanoa parlamentin jäsen Erikssonille, että englannin kielen käyttämisestä on tullut minulle tapa. Tämä on ensimmäinen kerta, kun puhun parlamentissa. Aivan kuten jäsen van Hultenkin, pidän neitsytpuhettani. Puhun englanniksi sen vuoksi, että työkielinämme ovat englanti ja ranska. Puhetta aloittaessani olin aivan liian hermostunut uskaltaakseni puhua kunnian ja sankareiden kielellä. Uskon kuitenkin, että sekin olisi onnistunut, jos olisin todella yrittänyt.
Luulen, että noudatan talousarvion valvontavaliokunnassa jo muotoutunutta tapaa ja pysyttelen toisessa kielessäni, ja toivon, että annatte minulle anteeksi tämän maanpetoksen.
Parlamentin jäsen Bösch, olen kanssanne samaa mieltä ja luulen, että kaikki ovat kanssanne samaa mieltä siitä, että niille talousarvion osille, joita komissio itse hallinnoi, on asetettava erityisvaatimuksia.
Olen jo korostanut sitä, että on tärkeää, että myös komissio ottaa oman vastuunsa jäsenvaltioista; mutta kun on kyse sisäisistä politiikoista, yhteisön ulkopuolelle suunnatusta tuesta ja henkilöstöhallinnosta, voimme asettaa komissiolle selkeämpiä vaatimuksia ja voimme myös puuttua asiaan eri tavalla tarkastuslausuman osalta, kuten olemme jo alkaneet tehdä ja kuten teemme jatkossakin.
Onnittelen parlamentin jäsen van Hultenia hänen ensimmäisestä puheestaan täällä. Olen hänen kanssaan samaa mieltä siitä, että meidän täytyy työssämme vakuuttaa veronmaksajille, että heidän rahansa käytetään oikein, ja korostan niin ikään, kuten parlamentin jäsen van der Laan, että myös jäsenvaltioiden täytyy torjua petoksia.
Parlamentin jäsen Schori kysyy minulta tekemiäni tai tilintarkastustuomioistuimen tekemiä johtopäätöksiä Tukholmassa sijaitsevan komission edustuston tilanteesta. Minulla on kaksi näkemystä; toinen on se, että tämä osoittaa, että tällaiset ongelmat voidaan ratkaista ainoastaan toimivilla sisäisillä valvontajärjestelmillä. Aina, kun on kyse unionin menoista, käytössä on oltava tehokas ja luotettava sisäinen valvontajärjestelmä, niin että ulkoinen valvoja voi varmistaa järjestelmien toimivuuden ilman, että hänen tarvitsee käydä läpi jokaista hallinnollista yksityiskohtaa. Toinen on se, että olen todennut myös julkisesti, että tämä on ennakkotapaus komission halukkuudesta uudistaa omia kurinpitomenettelyjään, joihin suhtaudumme hyvin kriittisesti ja joille komissio tietääkseni aikoo myös tehdä jotakin.
Olen maininnut jo ensimmäisessä puheenvuorossani saman ongelman, jonka parlamentin jäsen Blak toi esille - sen, että henkilöstöhallintoa täytyy parantaa. Vastaisin parlamentin jäsen Erikssonille, joka kysyi minulta, miksemme tarkasta Euroopan investointirahastoa, että kysyimme asiaa neuvostolta, kun rahasto perustettiin, ja saimme kieltävän vastauksen, ja tämä on siis syy. En ole neuvoston kanssa samaa mieltä, mutta neuvosto on se, joka päättää.
Lopuksi esitän yleisen kommentin siitä, mitä parlamentin jäsen Schreyer puheessaan huomautti. Kuten voitte kuulla, komission pitää suhtautua tähän vuosikertomukseen vakavasti ja ryhtyä toteuttamaan uudistusohjelmaa, josta keskustelemme tänään.
Haluaisin sanoa Euroopan tilintarkastustuomioistuimen puolesta, että toivomme, että voimme työskennellä yhdessä vuoropuhelun ja avoimuuden ilmapiirissä ja huolehtia siitä, että uusi komissio voi toteuttaa uudistuksen, jota me niin innokkaasti odotamme.

Puhemies
 Paljon kiitoksia, arvoisa tilintarkastustuomioistuimen presidentti.
Keskustelu on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 20.20 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Sokrates-ohjelma (toinen vaihe)
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Packin laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A5-0097/1999) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön koulutusalan Sokrates-toimintaohjelman toisesta vaiheesta Komission ehdotusta muuttava (C5-0267/1999 - 1998/0195(COD)).

Pack
Arvoisa puhemies, en haluaisi puhua vain sovittelukomitean työn tuloksesta, koska itse asian käsittely jäisi liian vähälle. Olen sitä mieltä, että meidän pitäisi käyttää tätä toista käsittelyä vielä kerran myös siihen, että puhuisimme aivan yleisesti koulutuksesta tulevaisuuden Euroopassa. Lopuksi palaan sitten vielä sovittelutulokseen.
Kun pohditaan koulutuksen asemaa tulevaisuuden Euroopassa, pohditaan samalla myös itse Euroopan tulevaisuutta. Neuvoston jäsenten olisi oikeastaan syytä pitää se joskus mielessään.
Euroopan yhdentyminen voi jatkua vain, jos Euroopan kansalaiset hyväksyvät sen ja ovat valmiita olemaan aktiivisesti mukana siinä. Tämä on erittäin tärkeä näkökohta nimenomaan EU:n tavoitellun laajentumisen kannalta. Toiveet kohdistuvat ensi sijassa maidemme nuorisoon. Se tulee muokkaamaan Euroopan tulevaisuuden. Sen vuoksi meidän saatava nuoret ihmiset Eurooppa-projektin puolelle. Sen vuoksi meidän on haettava heidät sieltä, missä he ovat jo nyt osittain tietoisuudessaan ja odotuksissaan. Monet heistä ajattelevat paljon laajemmin ja monella heistä on paljon enemmän omakohtaisia kokemuksia ulkomailta kuin meillä oli nuorena. On kuitenkin myös paljon niitä, joilta nämä omakohtaiset kokemukset puuttuvat, jotka pelkäävät vanhempiensa tavoin tätä suurta Eurooppaa, koska eivät ymmärrä sitä, ja joilla ei ole milloinkaan mahdollisuutta rajat ylittävään kanssakäymiseen. Sen vuoksi eurooppalainen koulutuspolitiikka on mielestäni yksi Euroopan unionin keskeisistä tehtävistä.
Euroopan yhteiskuntien uusien alueiden nivoutuessa toisiinsa vierailla kielillä tapahtuvan viestinnän ja näin ollen myös vieraiden kielten hallitsemisen merkitys kasvaa jatkuvasti. Sisämarkkinoiden aiheuttama taloudellinen yhteen nivoutuminen lisää liikkuvuuden merkitystä. Tällainen yhteen nivoutuminen pakottaa meidät kanssakäymiseen toisenlaisten käsitysten kanssa. Kulttuurien ja maailmankatsomusten moniarvoisuus edellyttää kuitenkin yhä enemmän keskinäistä ymmärrystä eli enemmän tietoa muista ja siis tietojenvaihtoa.
Meidän on aloitettava kaikkien näiden tietojen ja kokemusten välittäminen varhain. Vuonna 1995 syntyikin ensimmäinen laaja eurooppalainen ohjelma, jonka nimi on Sokrates, yhteistyöstä kaikilla koulutuksen aloilla. Olen ollut siitä lähtien esittelijänä ja iloitsen siitä, että tämä ohjelma on menestynyt erittäin hyvin. Luomme nyt Sokrates II -ohjelmaa vuosille 2000 - 2007. Tämä ohjelma koostuu ensiksikin siitä, mitä koulut voivat tehdä Comenius-ohjelman yhteydessä, jolla tuetaan koululuokkien rajat ylittäviä yhteistyöhankkeita koko Euroopassa. Toinen osa koostuu Erasmuksesta, joka koskee opiskelijoiden liikkuvuutta, ja kolmas osa aikuiskoulutuksesta, jonka nimenä on Gruntvig, jonka avulla on lopultakin saatu aikaan jotain sellaista, jota Euroopan unioni on kaivannut jo pitkään. Vuonna 1995 Sokrates I -ohjelmaan otettiin kiertoteitse tarkistusehdotukseni takia aikuiskoulutus. Vuoden aikana koko Euroopassa alettiin sitten myös haluta tätä aikuiskoulutusta ja elinikäistä koulutusta, niin että voimme sanoa, että Sokrates-ohjelmaan kuuluva Gruntvig-osa on oikea ratkaisu siihen. Olen ylpeä, että onnistuimme sen osalta. Juuri tämä Gruntvig-osan sisällyttäminen Sokrates-ohjelmaan osoittaa oikeastaan, kuinka Euroopan unioni toimii.
Tällaista ajatusta on toteutettu pitkään Pohjoismaissa, Itävallassa, Skandinavian maissa, Saksassa, ja Englannissakin on puhuttu pitkään aikuiskasvatuksesta, mutta Etelä-Euroopan maihin ajatus ei ole juurtunut. Olemme onnistuneet istuttamaan sen nyt kaikkialle Eurooppaan. Olen ylpeä siitä. Sen vuoksi uskon, että olemme saaneet aikaan jotain tärkeää varsinkin seitsemän seuraavan vuoden kannalta.
Nyt tulen aiheeseen, joka koskettaa meitä kaikkia, nimittäin sovittelukomitean työn tulokseen. Saavutimme sisällöllisesti kaiken sen, mitä esitimme. Haluaisin kiittää erityisesti sitä, että neuvosto kannatti sitä, että otamme lopultakin pohdittavaksi sen mahdollisuuden, että liikkuvuustukia myönnetään nimenomaan vain niille, jotka sitä todella tarvitsevat, jotta myös ne, jotka eivät muuten voisi taloudellisista syistä osallistua, voisivat kuitenkin kenties osallistua, koska heille tarjottaisiin tällä tavalla mahdollisuus siihen.
Kiitän myös sitä, että neuvosto hyväksyi naapurimaiden kielten opetuksen lisätuen. Olen erittäin pahoillani siitä, että neuvosto ei voinut sisällyttää päätökseen kanssamme kunnollista "eurooppalaista koulutusaluetta". He kiemurtelivat ja vääntelehtivät aivan kuin tätä eurooppalaista koulutusaluetta ei olisi vielä olemassa. Se on olemassa, mutta annoimme sitten rauhan nimissä periksi, jotta eurooppalainen ulottuvuus koulutuksessa säilyisi.
Mitä tulee rahoitukseen, arvoisa puhemies, te olitte läsnä tämä minun on vielä sanottava , en ole tyytyväinen. Me halusimme 2,5 miljardia, jonka olisimme tarvinneet tähän suureen tehtävään. Saimme valitettavasti vain 1,85 miljardia, mutta sen vakuutuksen kera, että summaa voidaan tarkistaa kahden vuoden kuluttua. Uskon, että voimme olla tyytyväisiä siihen. Toivon, että tämä ohjelma on yhtä menestyksellinen kuin Sokrates I.

Gutiérrez Cortines
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan onnitella parlamenttia ja komissiota siitä, että ne ovat saaneet sovittelun onnistuneesti päätökseen. Neuvostoa en kuitenkaan halua onnitella, sillä ymmärtääkseni neuvosto ei ole antanut vastausta tulevien ohjelmien edellyttämän rahoituksen riittävyydestä. Siksi onnittelen kahta pääosan esittäjää, sillä ne ovat lisäksi mahdollistaneet sen, että tammikuussa kaikki toimii normaalisti ja että budjettiasiat on selvitetty hakuprosessin käynnistämistä varten.
Tässä yhteydessä haluan kuitenkin puhua hieman jopa istuntopöytäkirjasta enkä halua valitella asioita. Haluan puhua sellaisesta ongelmasta, jota olen seurannut koko neuvottelujen ajan: vaikeasta, monimutkaisesta ja epäselvästä kulttuuri- ja koulutuskäsityksestä, joka vallitsee suurimmassa osassa Euroopan unionin toimielimiä.
Otan esiin muutamia ristiriitaisuuksia. Kumma kyllä koulutus- ja kulttuuriohjelmista vallitsee täysi yksimielisyys, ja kaikki puolueet äänestävät innokkaasti niiden puolesta, ja sitten juuri näitä ohjelmia kohdellaan talousarviomielessä kuitenkin kaikkein huonoimmin. Tässä on ensimmäinen ristiriita.
Toisaalta kulttuuriohjelmat, käytännössä Sokrates-ohjelma, hyödyttävät ihmisiä eniten, ja kaiken lisäksi mukana on hyvin vähän välikäsiä. Sokrates on suunnattu suoraan niille, jotka siitä hyötyvät. Emme voi puhua tässä asiassa eturyhmistä, vaan puhumme ihmisistä, jotka hyötyvät jostakin sellaisesta, joka ei ole missään tapauksessa tukea, vaan sijoitus koko elämää varten.
Toisaalta kyse on budjetista, jonka kartuttamiseen kaikki maat ovat osallistuneet. Esimerkiksi Sokrates-ohjelmasta Euroopan unioni maksaa kotimaassani Espanjassa ainoastaan 10 prosenttia. Lopun maksavat instituutiot, Espanjan valtio ja perheet. Huomatkaamme näin ollen, että kaikki koulutusohjelmat voidaan yleensä kertoa 80 prosentilla. Mitä haluan tällä sanoa? Siten olemme menettäneet koulutuspuolella paljon rahaa. Jos neuvosto olisi ollut anteliaampi, monet instituutiot ja monet ihmiset olisivat tarjoutuneet rahoittajiksi.
Lisäksi haluan sanoa toisenkin mielestäni tärkeän asian: ainoastaan läheisyysperiaate ei saa ohjata koulutusta. Vaikuttaako menetelmien vaihtaminen ehkä haitallisesti läheisyysperiaatteeseen? Kenties toisen maan tunteminen, tajuaminen ja ymmärtäminen voidaan kokea hyökkäykseksi läheisyysperiaatetta vastaan? Maat eivät koskaan voi saada Sokrates-ohjelmaa yksin aikaan. Tällainen ohjelma menee kansallisen ulottuvuuden yli. Ja tässä on sen suurenmoisuus, potentiaali ja voima. Ja siksi kaikki uskovat siihen tavalla, jonka kohdalla voimme puhua tulosten moninkertaistumisesta. Mutta varsinkin yksi tuloksista on sellainen, ettei sitä saa koskaan jättää laskuista: tämän ohjelman kyky luoda meidän välillemme yhteenkuuluvuutta ja yhtenäisyyttä.

Prets
Arvoisa puhemies, uskon, että kuulimme juuri jo paljon siitä, millaisia tilaisuuksia ja mahdollisuuksia Sokrates-ohjelma tarjoaa meille seitsemänä tulevana vuonna. Uskon kuitenkin, että tämä ei poista meiltä kaikkea vastuuta tulevaisuuden osalta. Asia on aivan päinvastoin. Maiden, mutta myös Euroopan unionin, on nyt pantava täytäntöön tämä ohjelma, jotta näemme ennen kaikkea, miten se kehittyy kahden tai kahden ja puolen vuoden aikana, jotta voimme seurata sitä asioiden korjaamiseksi tai arvioimiseksi uudelleen siltä osin kuin on tarpeellista.
Olen vakuuttunut siitä, että tämä on hyvä tilaisuus Euroopan nuorille ja että tämä on todiste siitä, että Eurooppa ei saa olla vain lukujen ja talouden Eurooppa, vaan että koulutus ja kulttuuri ovat oikeastaan sen perusta, että ymmärrämme toisiamme, että alueet, niin erilaisia kuin niiden kulttuurit ovatkin, täydentävät toisiaan tai sietävät sitä, mikä niissä on erilaista. Se puolestaan kasvattaa meitä tuntemaan solidaarisuutta niitä ihmisiä kohtaan, jotka ovat erilaisia kuin me, joilla ei ole samoja mahdollisuuksia kuin meillä ja joilla on ennen kaikkea vaikeampaa kuin meillä.
Haluaisin myös vedota kaikkiin niihin, joilla on tilaisuus käyttää hyväkseen Sokrates-ohjelmaa, jotka voivat käyttää hyväkseen koulutusmahdollisuuksia, jotka voivat kouluttaa itseään tulevaisuudessa, jotka vaikuttavat siihen, että Eurooppa kasvaa yhteen, jotta myös he ymmärtävät koulutuksensa aikana, että otamme kädestä ja autamme myös niitä, jotka eivät pysy mukana nopeassa vauhdissamme, jota pidämme nyt yllä koko kehityksessämme, kaikissa ohjelmissamme, että autamme siis niitä, jotka eivät pysty seuraamaan niin nopeasti, sillä laatu, taso ja koulutus vaativat myös sitä, että emme hylkää heikkoja.

Sanders-Ten Holte
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, se jolla on nuorisoa, sillä on tulevaisuus. Tämä tunnettu hollantilainen sanonta kuvaa mielestäni tarkalleen sitä, mistä Sokrates-ohjelmassa on kysymys. Eurooppa on tulevaisuus, ja sen saavuttamiseksi parhaalla mahdollisella tavalla tarvitsemme nuorisoa. Nuorten täytyy oppia tuntemaan toisiaan ja ymmärtää toistensa kulttuureja, ja miten muuten se voisikaan tapahtua paremmin kuin opiskelemalla yhdessä, pitämällä hauskaa ja oppimalla toistensa kieliä, jotta Euroopan unionin nuorten välille saataisiin enemmän keskinäistä ymmärtämystä ja solidaarisuutta.
Arvoisa puhemies, tämä on tärkeää nyt, ja tämä on varmasti tärkeää myös tulevaisuudessa laajentumista silmällä pitäen. Haluan siksi mainita vielä pari asiaa, jotka tulivat esille sovittelussa.
Ensinnäkin, olen iloinen siitä, että olemme lopultakin saaneet neuvoston vakuuttumaan siitä, että näin tärkeää ja menestyksekästä ohjelmaa varten täytyy saada lisää rahaa. Siitä on ennen kaikkea kiittäminen esittelijä Packia, jonka panosta ja erityisesti myös peräänantamattomuutta arvostan kovasti, ja luonnollisesti myös te, komission jäsen Reding, olette kantanut kortenne kekoon tässä asiassa järkevillä sanoilla, jotka eivät jätä tulkinnanvaraa. Ei ole ollut yksinkertaista saada neuvostoa ymmärtämään, että laajentumisen myötä tätä ohjelmaa tarvitaan yhä enemmän. Ennakointi on kuitenkin välttämätöntä hallinnossa, mikä tarkoittaa, että ohjelmaa täytyy tarvittaessa voida tarkistaa aikaisemmin, jos useammat maat alkavat käyttää sitä. En toki halua jättää jäseneksi liittyvien maiden nuoria heitteille.
Toiseksi, olen iloinen siitä, että myös hankkeiden valintamenettelyjä on jossain määrin yksinkertaistettu, mutta vielä paremminkin voisi olla. Olen kuullut paljon valituksia hakemisen työläydestä ja siihen kuluvasta ajasta.

Echerer
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa komission jäsen, haluaisin aluksi kiittää kaikkia niitä, jotka taistelivat niin kiivaasti puolestamme. Ennen kaikkea haluan kiittää jäsen Packia, joka taisteli sovittelukomiteassa asiamme puolesta kuin leijona. Saksalaisessa sananlaskussa sanotaan: ihminen ei ole koskaan täysin oppinut. Olen iloinen, että politiikka on joitakin vuosia sitten ottanut käyttöön tämän sananlaskun sisällön: nyt se tarkoittaa elinikäistä oppimista.
Koulutuksen, määrällisen ja laadullisen, yleisen ja ammatillisen, tärkeys on meille kaikille kyllin tuttua. Rakennamme nyt myös Euroopan tulevaisuuden perusteita. Sokrates kuuluu nähdäkseni sen tärkeimpiin perusteisiin. Viittaan vain liikkuvuuteen, eurooppalaiseen koulutuspolitiikkaan. Sallikaa minun korostaa yhtä rakenneosaa, joka huolehtii kulttuurien monimuotoisuudesta, nimittäin toimintaohjelmaa 4 Lingua. Sen osalta haluaisin korostaa erityisesti vähemmän levinneitä ja vähemmän opetettavia kieliä. Vaadin, että neuvosto kantaa vastuunsa tästä tehtävästä täydellisesti myös muulloin kuin vaalikampanjoiden aikaan, jolloin se koristelee itsensä kulttuurilla ja elinikäisellä oppimisella.

Angelilli
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni on välttämätöntä onnitella esittelijä Packia hänen tekemästään työstä, joka koskee Sokrates-ohjelman toista vaihetta. Haluan lisäksi kiittää koko Euroopan parlamentin sovitteluvaltuuskuntaa, joka on hyvin kärsivällisesti ja päättäväisesti saanut nostettua rahoitusosuutta 300 miljoonalla eurolla. Nämä ovat kallisarvoisia voimavaroja nuorisoillemme, jotka uskovat lujasti tämän ohjelman kasvatuksellisiin ja koulutuksellisiin mahdollisuuksiin.
Mutta käytän tilaisuuden hyväkseni ja muistutan parlamenttia siitä, että se, onko Sokrates-ohjelma täydellinen menestys, riippuu myös paljolti yksittäisten jäsenvaltioiden tiedottamisen tehosta ja valintaprosessin nopeudesta. Itse asiassa monet unionin nuoret valittavat usein, että on hankalaa saada ajoissa tietoa heitä koskevista ohjelmista. Todelliset yhtäläiset mahdollisuudet ja se, että pääsy mukaan ohjelmaan on demokraattisempaa, taataan varmastikin tehokkaammalla tiedotuksella ja ripeämmällä byrokratialla. Näin varsinkin vähävaraiset ja muita huonommassa asemassa olevat nuoret voivat saada Sokrates-ohjelman kautta mahdollisuuden integroitumiseen sekä kartuttaa kulttuuritietämystään ja hankkia ammatillista koulutusta, mutta ennen kaikkea he voivat hankkia itselleen omakohtaisia kokemuksia ja elämänkokemusta, jotka lisäävät joustavuutta ja avartavat mieltä, joita molempia tarvitaan siihen, että parhaimmalla mahdollisella tavalla voidaan selviytyä työelämän työtehtävien haasteista: siksi Sokrates merkitsee vahvaa panostamista unionin nuorisoon.

Hieronymi
Arvoisa puhemies, Sokrates-ohjelman yhteenveto on todella vaikuttava. 500 000 opiskelijaa vietti osan opiskeluajastaan jossain toisessa jäsenvaltiossa. 110 000 nuorta otti osaa nuorisovaihtotoimiin. Tähän ohjelmaan osallistui neljän viimeksi kuluneen vuoden aikana yhteensä 1 500 yliopistoa ja yli 10 000 koulua Euroopan unionissa. Parlamentti ja komissio haluaisivat jatkaa tätä menestystä vuosina 2000 - 2007.
Nuorilla ei pitäisi ainoastaan olla tilaisuus jatkaa Eurooppaan sitoutumistaan, vaan heillä pitäisi myös olla tilaisuus syventää sitä. Ennen kaikkea hakijamaiden nuorilla pitäisi olla uuden ohjelman alusta alkaen tasavertainen tilaisuus vaikuttaa siihen. On vaikea ymmärtää sitä, että neuvosto, joka muutama päivä sitten esitti niin vieraanvaraista Helsingissä, kieltäytyi sovittelukomiteassa antamasta Euroopan nuorisolle meidän välttämättömänä pitämäämme rahoitusta. Sen vuoksi kiitän erityisesti esittelijä Packia ja komission jäsen Redingiä, jotka yhdessä ponnistelivat sovittelukomiteassa 300 miljoonan euron saamiseksi neuvostolta. Luulen, että neuvosto voi olla varma, että komissio ja parlamentti puolustavat tulevina vuosina tällä tavalla nuorisoa riittävän rahoituksen saamiseksi.

O' Toole
Voinen aivan ensiksi kiittää ja onnitella esittelijä Packia siitä, että hän on luotsannut meidät tämän prosessin läpi, ja myös komissiota siitä, että se oli mukana raskaissa, pitkissä ja parlamentin näkökulmasta vastuuntuntoisissa neuvotteluissa, joiden päätteeksi olemme iloisia voidessamme äänestää ohjelman puolesta.
Olemme kaikki samaa mieltä siitä, että Sokrates-ohjelmasta olemme saaneet elintärkeän välineen, jolla vaikuttaa rakentavasti nuorten eurooppalaisten elämään. Olen nähnyt jäsenvaltioissani sosiaalisesti erityisen syrjäytyneiltä alueilta peräisin olevien nuorten ihmisten, jotka eivät tienneet paljoakaan Englannin kaakkoisosasta, puhumattakaan Ranskan tai Espanjan kaakkoisosista, alkaneen kukoistaa ja saaneen itsevarmuutta ja löytäneen itsestään koulutuksellisia kykyjä sen jälkeen, kun he ovat olleet tekemisissä muista jäsenvaltioista tulevien opiskelijoiden kanssa.
Jos puhutaan siitä, miten hyvin ohjelmalla on edistetty parlamentin arvoja, voidaan todeta sen olleen valtava menestys. Sokrates on oleellisen tärkeä laajennettaessa nuorten koulutuksellisia kykyjä, eikä ainoastaan kulttuuristen kykyjen, vaan myös heidän taloudellisen perustansa osalta. Olemme huomanneet, että juuri tämä on keskeistä, kun on kyse siitä, että luodaan tulevaisuudessa luja Euroopan unioni.
Hyödymme varmasti Sokrates I -ohjelman meille tarjoamista kokemuksista ja uudesta, johdonmukaisesta ja laaja-alaisesta lähestymistavasta, jonka näemme Sokrates II:een sisältyvän. Kuitenkaan työmme ei pääty tähän. Seuraavina vuosina meillä on elintärkeä tehtävä tutkia rahoituskehystä ja toiminnan kehyksiä laajentumisen näkökulmasta, sillä silloin vasta Sokrates II joutuu koetukselle ja näemme, kuinka sillä pystytään toimimaan uudessa laajentuneessa Euroopan unionissa. Meidän on tarjottava näille tuleville jäsenvaltioille ne valtavat mahdollisuudet, joita parhaillaan tarjoamme unionin opiskelijoille.

Andreasen
Arvoisa puhemies, Sokrates II -ohjelma on nyt saatu kuntoon, tosin kovan työn tuloksena. Neuvoston kanssa aamuun asti käydyt neuvottelut eivät aina ole kovin jännittäviä, mutta ne olivat käymisen arvoisia. Parlamentin jäsen Pack on koko neuvottelujen ajan tehnyt paljon hyvää työtä, ja haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää häntä siitä, ja haluan kiittää yhteistyöstä myös komission jäsen Redingiä.
Olemme saaneet aikaan hyvän Sokrates-ohjelman, ja se sisältää joitakin järkeviä toimia, joissa otetaan huomioon EU:n laajentuminen. Toimien osalta en voi tanskalaisena olla kiinnittämättä huomiota Grundtvig-osaan. Tanskassa on 1800-luvulta lähtien vallinnut hieno elinikäisen oppimisen perinne, ja juuri runoilija, pappi ja Tanskan perustuslain kirjoittamiseen osallistunut N.F.S. Grundtvig on yksi koko Tanskan korkeakoululiikkeen perustajista. Tämä liike auttoi kouluttamaan tavallisia ihmisiä aikana, jolloin se oli epätavallista. Lisäksi Tanskan korkeakouluilla on merkittävä asema kaiken ikäisille ihmisille tarkoitetun koulutuksen tarjoajana. On hyvä, että olemme saaneet osan, joka tähtää elinikäisen oppimisen vahvistamiseen.
Pidimme parlamentissa loppuun asti kiinni siitä, että direktiiviin piti ottaa mukaan tarkistamislauseke, koska kuten tiedetään, haluamme varmistua siitä, että ohjelma olisi käyttökelpoinen laajentumisen jälkeenkin. Arvoisa puhemies, voin lämpimästi suositella tämän mietinnön puolesta äänestämistä. En voi kuvitellakaan, että kukaan äänestäisi sitä vastaan.

Gallagher
Arvoisa puhemies, heti alkajaisiksi haluaisin kiitellä esittelijä Packia ja parlamentin sovittelukomiteavaltuuskuntaa ahkerista ponnisteluista, joilla pyrittiin varmistamaan parhaan sopimuksen syntyminen Sokrates-ohjelman toista vaihetta varten. Kuitenkin olisin halunnut nähdä neuvoston tulevan enemmän vastaan parlamentin esittämän 2 500 miljoonan euron osalta. Suhtaudun kuitenkin myönteisesti 300 miljoonan euron lisäykseen yhteiseen kantaan verrattuna. Tämä tarkoittaa sitä, että käytettävissä on 1 850 miljoonan euron kokonaissumma uuden ohjelman seitsenvuotiskautta varten.
Useimpien kollegojeni tavoin kannatan itse kiihkeästi Sokrates-ohjelman tavoitteita, ja olen itse huomannut siitä koulutukselle ja paikkakunnille koituvat hyödyt. Koulutuksella on aina oltava etusija ohjelmien joukossa, sillä sen pohjalta rakennamme tulevaisuutta. Jos haluamme, että tuleva sukupolvi koostuu innokkaista sekä unionin että jäsenvaltioiden kansalaisista, meidän on valmistauduttava laittamaan rahaa siihen, mihin sitä tarvitaan ja sijoitettava korkeatasoiseen koulutukseen.
Erityisen myönteisesti suhtaudun siihen, että Sokrates-ohjelman toisessa vaiheessa pannaan paljon painoa tiedon jakamiselle EU-kielistä. Irlannin suurinta iirinkielistä Gaeltachtin aluetta edustavana Euroopan parlamentin jäsenenä olen oikein mielissäni huomatessani, että ohjelma on ulotettu koskemaan myös iirin kieltä, joka on yksi perustamissopimuksen kielistä. Uskon lujasti siihen, että se, että taataan rahallinen tuki iirin samoin kuin Luxemburgissa puhuttavien kielten opetukselle ja oppimiselle, on oikea signaali siitä, että parlamentti selkeästi ja ehdottomasti tukee vähemmistökieliä.

Iivari
Arvoisa puhemies, Sokrates-ohjelman valmistumisesta saamme viime kädessä kiittää kolmea henkilöä. Suurin ansio tietysti kuuluu esittelijälle, rouva Packille. Myös Suomen opetusministeri Maija Rask osoitti neuvotteluyön kiihkeinä tunteina päättäväisyyttä sovittelun onnistumiseksi. Kaiken kruunasivat valtuuskunnan puheenjohtajan Renzo Imbenin diplomaattiset taidot.
On hienoa, että voimme nyt hyväksyä tämän Euroopan kansalaisille tärkeän ohjelman. Samalla haluaisin kiinnittää huomiota niihin puutteisiin, joita näin yhteispäätösmenettelyssä sovittavien monivuotisten ohjelmien käsittelyssä. Erityisvaliokunnalla ja budjettivaliokunnalla ei ole virallista yhteistyötä toisen käsittelyn ja sovittelun yhteydessä. Tämä heikentää parlamentin neuvotteluasemaa, koska parlamentin vaatimusten sopiminen rahoitusnäkymiin voidaan asettaa kyseenalaiseksi. Mielestäni menettelytapoja tulee näiltä osin uudistaa.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi onnitella esittelijä Doris Packia ja sovittelukomitean jäseniä menestyksellisestä sovittelusta neuvoston kanssa. Saimme Sokrates-ohjelman käyttöön 300 miljoonaa euroa lisää. Saimme aikaan sen, että tarkistuslauseke johtaa siihen, että tulevien uusien jäsenten liittymisen taloudellisia seurauksia arvioidaan uudelleen viimeistään vuonna 2004 ja että komission on laadittava kertomus siitä. Kolmanneksi saatiin aikaan se, että hankkeiden valintamenettely yksinkertaistuu ja lyhenee.
Se sanottiin jo, että haluaisimme lisää rahaa, koska meidän mielestämme koulutuksella ja jatkokoulutuksella on erityinen merkitys työttömyyden alentamisen, uusien työpaikkojen luomisen, Euroopan taloudellisen ja työllisyystilanteen ja sosiaalisen tilanteen vahvistamisen sekä toimivien sisämarkkinoiden kannalta, joiden edellytyksenä eurooppalainen koulutusalue on. Euroopan parlamentin mielestä eurooppalaisen kulttuuritietoisuuden, eurooppalaisen identiteetin luomiseen, kulttuurien, kielten, ajatusten ja uskontojen monimuotoisuuden kunnioittamiseen kokonaisuutena liittyy erottamattomasti offensiivinen koulutuspolitiikka Euroopassa.
Sokrates-ohjelma on väline mitä erilaisimpien koulujen, yliopistojen ja aikuiskoulutuselinten koulutustarjonnan eurooppalaistamiseksi. Meidän mielestämme Sokrates-ohjelma edistää liikkuvuustoimien avulla sosiaalista kompetenssia, kielitaitoja ja muiden kulttuurien ymmärtämistä.
Tällä ohjelmalla, joka merkitsee yhtäältä neuvottelujen ansiosta edistysaskelta, on tietysti myös heikkouksia. Yksi heikkous on Euroopan unionin antama niukka rahoitus, mikä johtaa jäsenvaltioiden omien varojen suureen osuuteen, jos ohjelmaan pitää osallistua. Hakijamaat voivat osallistua, mutta niillä on usein liian vähän omia varoja. Lisäksi valituksia kuuluu suurista hallinnointikustannuksista tai pitkistä haku- ja valintamenettelyistä.
Teemme kaikkemme, jotta yhä useammat nuoret voivat osallistua Sokrates-ohjelmaan, koska tämä ohjelma on investointi tulevaisuuteen.

Taylor
Arvoisa puhemies, haluaisin valaista Sokrates-ohjelman saamaa suosiota keittojen avulla. Kyllä, te kuulitte aivan oikein. Tämä ei ollut minun ajatukseni, vaan Dundeessa, Skotlannissa sijaitsevan Whitfieldin ala-asteen ajatus. Siellä ideoitiin "Keitot Euroopassa" -hanke yhdessä Itävallassa, Tanskassa, Italiassa ja Ranskassa sijaitsevien yhteistyökoulujen kanssa. Heidän ajatuksensa perustui siihen, että keitto on tavallista ruokaa kaikkialla ja että keitto ylittää rajat. Tähän hankkeeseen, joka liittyi suoraan Skotlannin opinto-ohjelmaan, kuului vanhempien keittopäivän järjestäminen ja yhdessä muiden koulujen kanssa laadittu kirja, jossa oli 25 keitto-ohjetta. Keittojen avulla ja Sokrates-ohjelman tuella saatiin lisättyä oppilaiden ja henkilökunnan motivaatiota ja tietoisuutta heidän omasta ympäristöstään, kuten myös muista paikoista, sekä ymmärtämystä tiedonvälitysteknologioista.
Toivon, että seuraava Sokrates-ohjelma saa lisää aikaan tämän Whitfieldin ala-asteen ideoiman hankkeen kaltaisia hankkeita ja että seuraavan kerran, kun käyt keittolautasen kimppuun, muistat sen kasvatuksellisen arvon, joka Sokrates-ohjelmalla on Euroopassa.

Reding
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, panen tyytyväisenä merkille, että Sokrates-ohjelma on lopultakin toteutunut niin monia vuosia kestäneiden keskustelujen ja taistelun jälkeen.
Olemme siis päässeet sopimukseen, joka merkitsee meille kaikille parlamentin jäsenet toivat tämän erittäin selväsanaisesti esille kulmakiveä kansalaisten Euroopan rakentamisessa, kuten parlamentin jäsen Pack totesi selkeästi puheenvuorossaan.
Parlamentin ja neuvoston välinen sopimus syntyi hankalan, jopa tukalan sovittelumenettelyn tuloksena, mutta jos unohdamme nuo vaikeudet, voimme todeta päässeemme hyvään tulokseen, ja vain sillä on merkitystä. Tässä mielessä olen tyytyväinen rakentavaan henkeen, jonka vallitessa ohjelmaa koskevat neuvottelut käytiin. Olemme kulkeneet erittäin pitkän tien sen jälkeen, kun komissio esitteli ensimmäisen ehdotuksensa toukokuussa 1998. Näin ollen haluan esittää kiitokseni, jotka osoitan ensinnäkin luonnollisesti esittelijällenne, jäsen Packille. Erityisesti parlamentissa pitkään työskennelleet jäsenet tuntevat hänet hänen laadukkaasta työstään, eikä tämä sitä paitsi ole hänen ensimmäinen mietintönsä Sokrates-ohjelmasta, joka on hänelle tavallaan lapsen asemassa. Hän toimi nimittäin Sokrates I -ohjelmaa koskevan mietinnön esittelijänä jo vuonna 1994 sekä talousarvion tarkistamista koskevan mietinnön esittelijänä vuonna 1997.
Voidaan varmasti täysin liioittelematta sanoa, että yhteisön koulutuspolitiikka on edistynyt huomattavasti viiden viime vuoden kuluessa juuri teidän ansiostanne, esittelijä Pack, teidän henkilökohtaisen panoksenne ansiosta. Mielestäni kiitollisuudenvelassa emme ole me, parlamentin jäsenet tai komissio, vaan nuoret, Euroopan nuoriso, joka on teille kiitollinen, ja olenkin sitä mieltä, että tällainen kiitos on upein, jonka voitte saada.

Arvoisa puhemies, haluaisin niin ikään kiittää kollegaanne, varapuhemies Imbeniä, joka toimi parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan puheenjohtajana, mikä ei varmastikaan ollut aina kovin helppoa. Sovittelukomitea istui puoli kolmeen asti aamulla, mikä ei ollut kovin miellyttävää, mutta varapuhemies Imbeni onnistui hänelle ominaisella italialaisella tyylikkyydellä välttämään sovittelun epäonnistumisen, ja olen hänelle siitä hyvin kiitollinen.
Haluaisin lisäksi ilmoittaa PPE-ryhmälle haluavani kiittää kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan puheenjohtaja Gargania, jonka panos sovittelumenettelyn onnistumiseksi oli merkittävä. Haluan niin ikään kiittää parlamentin jäsen Pretsiä hänen sijaisesittelijän ominaisuudessa tekemästään laadukkaasta työstä. Lopuksi osoitan kiitokseni neuvoston puheenjohtajavaltiolle, sillä neuvoston puheenjohtajana toimivan ministerikollegani tehtävä ei ollut helppo. Hän olisi halunnut saada aikaan enemmän, mutta valitettavasti hänen kanssaan työskennelleet ministerit eivät olleet samaa mieltä. Näin ollen pyytäisin teitä välittämään hänelle kiitokseni hänen rohkeudestaan ja panoksestaan.
Hyvät parlamentin jäsenet, kuten tiedätte, kaksi toimintaohjelmaa sanon siis kaksi, jolloin tarkoitan viime huhtikuussa hyväksyttyjä Sokrates- ja Leonardo-ohjelmia muodostaa yhden toimenpidekokonaisuuden, jonka tarkoituksena on edistää elinikäistä oppimista. Näille kahdelle ohjelmalle on myönnetty varoja yhteensä 3000 miljoonaa euroa ajanjaksolle 2000 2006. Kannatan näiden kahden ohjelman yhdistämistä, jotta niiden kokonaisrahoitusosuutta voitaisiin nostaa jonkin verran. Itse asiassa olemme suoraan sanottuna turhautuneita, sillä olisimme toivoneet enemmän varoja nuorisoasioille, mutta kun otetaan huomioon todellisuus ja reaalipolitiikka sellaisina kuin ne ovat, saimme kuitenkin tuntuvasti enemmän varoja kuin aikaisemmin, minkä parlamentin jäsenet toivat selvästi esille.
Molempien ohjelmien yhteisenä perustavoitteena on edistää sellaisen tietojen ja taitojen Euroopan asteittaista rakentamista, joka voi tarjota nuorille ja aikuisille ammattitaitoa ja pätevyyttä, jotka ovat välttämättömiä paitsi työmarkkinoille sopeutumisen myös yhtä tärkeän asian, eli yhteiskuntaan sopeutumisen kannalta, minkä me toisinaan unohdamme. Vähän koulutusta saaneet henkilöt eivät nimittäin kykene sopeutumaan yhteiskuntaan, vaikka heillä olisi taitoja, jotka ovat joko yhteiskunnalta piilossa tai nähtävissä, ja tämä onkin mielestäni menetys paitsi työllisyysmarkkinoille myös yleisesti ottaen koko yhteiskunnalle.
Molemmat ohjelmat ovat lisäksi oleellinen osa kansalaisten Eurooppaa, sillä ohjelmien avulla nuoret voivat kokea asioita, jotka tekevät heille Euroopasta konkreettisen ja jotka lisäävät heidän luottamustaan siihen. Yhteistyö koulujen kanssa olipa kyse sitten perus- tai yliopistokoulutuksesta on sitä paitsi osoitus siitä, että eurooppalainen koulutusalue on todellisuutta, sanovatpa jotkut ministerit mitä hyvänsä. Näin ollen meidän ei pidä saivarrella termiasioissa, sillä todellisuus osoittaa jo nyt, että eurooppalainen koulutusalue on käytännön arkielämää. Minun on vielä kerrottava teille eräs asia, hyvät kollegat. Osallistuin tänä aamuna Turinin yliopiston lukukauden avajaisiin. Olin kovin hämmästynyt tiedosta, jonka mukaan vuosittain 600 Turinin yliopiston opiskelijaa matkustaa ulkomaille. Arvoisa puhemies, koska nämä opiskelijat eivät saa tarpeeksi Sokrates-ohjelmalle osoitetuista varoista, Turinin yliopisto rahoittaa itse heidän matkojaan, vaikka sillä ei olisi siihen juuri edes varaa. Kaiken tämän ovat mahdollistaneet ne viisaat miehet ja naiset, jotka ovat yksinkertaisesti ymmärtäneet, ettei tulevaisuuden Euroopan rakentaminen onnistu ilman niiden nuorten panosta, jotka saavat mahdollisuuden tutustua vieraisiin kulttuureihin ja muiden maiden koulutusjärjestelmiin. Totesin Turinin kaupungissa jota halkoo kaksi jokea, joiden yli kulkee lukuisia siltoja , että pidän itseäni sillanrakentajana tässä asiassa.
Sallikaa minun turvautua tukeenne, jotta me yhdessä onnistuisimme rakentamaan siltoja kansallisten opetusjärjestelmien välille sekä kansallisten ja muiden jäsenvaltioiden järjestelmien välille, jotta nuoret voisivat entistä monilukuisimpina ylittää näitä siltoja ja osallistua tietojen ja taitojen Eurooppaan. Arvoisa puhemies, meidän on muistettava lopetan puheenvuoroni tähän, sillä huomaan, että käytte jo kärsimättömäksi ettei koulutus ole ainoa tärkeä asia, sillä myös kulttuuri on otettava huomioon. Kulttuurien tuntemus edellyttää kuitenkin tietojen hankkimista, ja muihin kulttuureihin tutustuminen vaatii rohkeutta. Rohkeus taas on erinomainen ase syrjäytymistä, muukalaisvihaa ja ulkomaalaisten vieroksuntaa vastaan. Täällä parlamentissa tekemämme työ edustaa täysin eurooppalaista "elämäntehtävää", joka on kenties merkittävin ja laajamittaisin ainakin menestyksellä mitattuna.
Hyvät kollegat ja parlamentin jäsenet, vaikka emme saaneet niin paljon varoja kuin olimme toivoneet, sillä ei ole nähdäkseni kovinkaan suurta merkitystä. Tärkeää on sen sijaan korvata varojen puute viisaudella, innovatiivisuudella ja uusilla ideoilla. Pyydänkin tukeanne ja ehdotuksianne uusien ideoiden synnyttämiseksi. Aiomme pyrkiä sisällyttämään uusia ideoita tähän meidän ja Euroopan nuorten käytössä olevaan uuteen ohjelmaan, jotta nuorista kasvaisi kansalaisia, joita me kaikki kaipaamme: eurooppalaisia, joiden varaan Euroopan tulevaisuus voidaan rakentaa.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvä monenkeskinen yhteistyö
Puhemies
Seuraavana esityslistalla on Buskin laatima kalatalousvaliokunnan mietintö (A5-0092/1999) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen alueella sovellettavista eräistä valvontatoimenpiteistä (KOM(1999) 345 - C5-0201/1999 - 1999/0138(CNS)).

Busk
. (DA) Arvoisa puhemies, komission ehdotuksen tarkoituksena on sisällyttää NEAFC:n vuonna 1998 hyväksymät suositukset yhteisön lainsäädäntöön. Mainituilla suosituksilla aikaisemmat toimet yhdistetään uudeksi, kokonaisvaltaiseksi valvonta- ja seurantajärjestelmäksi, jonka tarkoituksena on varmistaa yleissopimuksen mukaisen suojelu- ja hoitopolitiikan noudattaminen. Ehdotuksella on kaksi päämäärää: toisaalta sopimuspuolille on perustettava valvonta- ja seurantajärjestelmä, toisaalta on pantava toimeen ohjelma, jonka tarkoituksena on edistää sitä, että muiden kuin sopimuspuolten alukset noudattavat NEAFC:n sääntöjä. Suositukset muistuttavat niitä määräyksiä, joita käytetään Luoteis-Atlantin kalastusjärjestössä, NAFOssa. NAFOn tavoitteena on edistää neuvottelujen ja yhteistyön avulla kalavarojen optimaalista hyödyntämistä, järkevää hoitoa ja suojelua sopimusvyöhykkeellä. Komission ehdotus koskee NEAFC:n suositusten sisällyttämistä yhteisön lainsäädäntöön, ja siinä kootaan yksinkertaistamalla ja yhtenäistämällä yhteen kaikki NAFOn piirissä saatu kokemus, ja se vastaa selkeästi parlamentin aiempaa kantaa.
Minun on korostettava kahta näkökohtaa ehdotuksessa. Ensimmäinen niistä on yhteisön politiikan toteuttaminen. Nykyinen ehdotus sisältää ainoastaan yhteisön tämän alan toimien yleiset suuntaviivat. Näin ollen komission tehtävänä on päättää teknisistä näkökohdista ohjauskomitean käsiteltyä niitä. Komissio voi olla varma, että parlamentti seuraa läheisesti tämän menettelyn yhteydessä tehtyjä päätöksiä ja että parlamentti varmistaa erityisesti sen, että kaikki jäsenvaltiot soveltavat samoja menettelyjä laatiessaan raportteja saalismääristä ja kalastustoimista.
Toinen kohta koskee taloudellista rasitusta. Taloudellisen taakan jakamisen osalta komissio on sitä mieltä, että jäsenvaltioiden tehtävänä on varmistaa riittävät resurssit, joiden avulla ne voivat täyttää NEAFC:n piiriin kuuluvan valvontavelvollisuutensa. Ottaisin jälleen kerran esimerkiksi NAFOn, jossa tarkastukset ja valvonta rahoitetaan yhteisön talousarvioista. Haluaisin vahvistaa yhteisön osallistumista tarkistuksiin ja valvontaan sen varmistamiseksi, että määräyksiä sovelletaan tasapuolisesti. Kalastajien ratkaisevan tärkeä tuki riippuu oikeudenmukaisuudesta ja tasapuolisuudesta, ja valvonta voi olla todella tehokasta vain kalastajien tuella.
Yhteisön osallistumisen tehostaminen vaikuttaa luonnollisesti talousarvioon ja vaatii selvästikin varojen uudelleenjakoa. Tämä ei saa kuitenkaan estää komissiota ottamasta johtoasemaa muutosten ajamisessa, eikä se saa estää Euroopan parlamenttia kannustamasta komissiota mainitussa asiassa. Jos asianmukaiset taloudelliset resurssit saadaan käyttöön, mikään ei estä yhteisöä ottamasta aktiivisempaa roolia.
Suositukset tulivat voimaan 1. heinäkuuta 1999. Ne olivat yhteisölle sitovia jo ennen kuin komissio jätti ehdotuksensa käsiteltäväksi 12. heinäkuuta 1999. Euroopan parlamentille ei sen vuoksi jäänyt lainkaan aikaa osallistua keskusteluun. Haluan sen vuoksi kalatalousvaliokunnan puolesta arvostella komissiota tästä asiasta. Tällainen etenemistapa on lähes loukkaava, valitakseni yhden niistä sanoista, joita käytettiin kalatalousvaliokunnassa käydyssä keskustelussa.
Haluaisin lopuksi korostaa, miten tärkeää on se, että ehdotuksen tavoite välitetään kalastusalalle, ja se, että teemme selväksi, että määräykset ovat alan kannalta kannattavia. Mainitusta komission ehdotuksen esittämisajankohtaan liittyvistä varauksellisuudesta ja arvostelusta huolimatta parlamentin on välittömästi hyväksyttävä tämä tärkeä laki.

Stevenson
Onnittelen Niels Buskia hänen mietinnöstään. Niels Busk on hyvin tervejärkinen kalatalousvaliokunnan jäsen, ja mielestäni parlamentti voi luottaa hänen mietintöönsä.
Vaikkakaan en epäröi antaa tukeani tälle tärkeälle osalle lainsäädäntöä ja vaikka suosittelenkin, että parlamentti tekisi siihen viipymättä parannuksia, minulla on kuitenkin kaksi lyhyttä huomautusta, jotka haluaisin esittää.
Ensiksikin komissio esitti kalatalousvaliokunnalle ehdotuksen tapahtuneena tosiasiana. Nämä asetukset tulivat todellakin voimaan 1. heinäkuuta tänä vuonna, vaikka komissio asetti ehdotukset parlamentin käsiteltäviksi 12. heinäkuuta. Näin ollen jouduimme sellaiseen tilanteeseen, jossa meillä ei ollut muuta mahdollisuutta kuin tukea ehdotuksia. Pidän tällaista käytöstä kerta kaikkiaan tavattomana. Muistelen, että komission jäsen Fischler kertoi kalatalousvaliokunnassa viimeksi pidetyssä kuulemistilaisuudessa, eli 30. elokuuta, että hän toivoi voivansa tehdä läheistä yhteistyötä parlamentin ja parlamentin pysyvien komiteoiden kanssa yhteistyökumppaneina. Toivonkin, että tällainen kumppanuus näkyy tulevaisuudessa ja että komissio ei kohtele meitä enää näin yliolkaisesti. Olemme Euroopan yhteisön kansalaisten demokraattisesti valitsemia edustajia, emmekä ole täällä vain toimimassa sellaisten asetusten kumileimasimina, jotka komissio on ennen kuulemista pannut täytäntöön.
Toiseksi sanoisin, että vaikka en aiokaan suositella, että äänestäisimme esittelijä Buskin mietintöä vastaan, mielestäni olisi tarpeen edellyttää varovaisuutta siksi, että esittelijä on vaatinut yhteisöä lisäämään rahoitusta kalastusalan tarkastuksiin ja valvontaan. Tällainen lisäys vaatii budjetista lisäresursseja, ja kuten eräs kollegani budjettivaliokunnassa aina muistaa sanoa, kakku on kooltaan rajallinen joten aina, kun leikkaamme siitä vielä toisenkin palan, se on pois joltakin muulta yhtä tärkeältä osa-alueelta.
Vasta viime viikolla Carmen Fraga Estévezin kalastus- ja vesiviljelytuotteiden alan yhteistä markkinajärjestelyä koskevan mietinnön yhteydessä parlamentti äänesti ensimmäisen kerran vesiviljelyteollisuudelle myönnettävän tuen puolesta, mikä jälleen kerran lohkaisi palan rajallisesta kalastusbudjetista. Meidän on oltava rahoitusasioissa realistisia ja varovaisia, ja luotan siihen, että parlamentti huomaa minun olevan huolestunut tästä viimeisestä kalastusbudjettia uhkaavasta lisämenosta.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, lehdessä luki juuri, ja tarkistimme asian kalatalousvaliokunnassa: kyse on turskanpyynnistä Koillis-Atlantilla ja kahdenvälisestä sopimuksesta Venäjän ja Norjan välillä, kahden valtion, jotka ovat muiden valtioiden, kuten Euroopan unionin, Islannin ja Puolan kanssa tasa-arvoisia sopimuskumppaneita Pohjois-Atlantin kalastuskomissiossa. Kaikki valtiot, siis myös Venäjä ja Norja, ovat sitoutuneet tässä komissiossa monenväliseen yhteistyöhön ja sen lisäksi myös yhteiseen kuuliaisuuteen. Tämä perustuu myös kansainvälisen meritutkimusneuvoston ICES:n, tieteellisen osapuolen, antamien teknisten tietojen huomioon ottamiseen, ja nyt Venäjä ja Norja aikovat irtautua sopimuksesta ja kalastaa mahdollisen kahdenvälisen sopimuksen perusteella kolmin- tai nelinkertaisen määrän tiedemiesten suosittelemaan määrään verrattuna. Uskomaton juttu! Aina kun EU:ssa on mennyt jotain pieleen sillä tavalla, että kalavaroja on käytetty väärin, olemme katsoneet ihaillen norjalaisten ja heidän kalastushallintonsa suuntaan, mutta nyt näemme, että norjalaisetkin käyttävät samoja keinoja.
Sen vuoksi tämä Buskin mietintö on niin tärkeä. Kyse on merkittävästä lainsäädäntötoimesta, jonka tavoite on seuraava: sopimuksen kaikkien osapuolten yhtenäinen ja kestävä valvontajärjestelmä mainituilla alueilla: Koillis- ja Luoteis-Atlantin kalastuskomissioiden kokemuksia on käytettävä hyväksi EU:n yhteisöoikeudessa. EU voi olla edelläkävijä tässä asiassa. Onko se sitä? Voiko se vahvistaa profiiliaan liikkeellepanevana voimana? Silloin se alkaisi markkinoida itseään ja politiikkaansa tähänastista paremmin, aivan kuin komission jäsen Fischler esitti, joka vaatii yleisesti kalastussektorin parempaa markkinointistrategiaa. EU:n laajuiset valvontatoimet ja jäsenvaltioiden valvontatoimet on saatava tasapainoon. Musta Pekka -pelin on loputtava!

McCartin
Me olemme joutuneet keskellä joulukuuta myöhään yöllä hyiseen veteen, ja näyttää siltä, että ainoastaan PPE uskaltaa mennä uimaan. Siksi asiaan ei ole paljoakaan lisättävää. Kollegani Stevenson on valitellut kitkeränsävyisesti sitä, että käsittelemme sellaista asiaa, joka on jo pantu toimeen. Kuitenkaan hän ei ollut täällä edellisen parlamentin aikoihin, ja siihen mennessä, kun hän on istunut täällä yhtä kauan kuin minä, hän oppii olemaan hieman kärsivällisempi. Komissiollahan on takanaan erityisen vaikea kausi, ja ajankohtahan oli erityisen vaikea sille, että asiat olisi saatu etenemään normaalien kanavien kautta, sillä meillä oli vaalit, komissiolla oli vaikeuksia jne.
Tietysti lainsäädäntö teki minuun vaikutuksen laadullaan, ja tietysti myös se seikka teki vaikutuksen, että näinhän ongelmia ratkaistaan kansainvälisesti, eli niin, että jokainen istuutuu ja tekee sopimuksia. Mutta tietysti, jos komissiolla, joka edustaa meitä kaikkia siinä, että tämän sopimuksen kunnollinen täytäntöönpano varmistetaan, ei ole siihen resursseja, silloin joudumme jäsenvaltioiden osalta takaisin alkutilanteeseen. Kukaan ei voi täysin luottaa siihen, että toiset hoitavat valvonnan ja panevat lain täytäntöön asianmukaisesti, ja joudumme tämän sopimuksen kanssa samaan tilanteeseen. Jos emme sen jälkeen, kun olemme sopineet yhteisistä politiikoista, sovi siitä, että järjestämme kaikille resurssit, joilla varmistamme näiden politiikkojen täytäntöönpanon, silloin todellakin yritämme kurkottaa liian kauas ja ainoastaan vahingoitamme yhteisön ja yhteisön lakien ja asetusten mainetta. Tämä on suurin varaus, jonka haluan esittää tämänpäiväiseen ehdotukseen.

Reding
Sallikaa minun kiittää ja onnitella esittelijä Niels Buskia hänen esittelemästään erinomaisesta mietinnöstä komission ehdotuksesta neuvoston asetukseksi, jonka tarkoituksena on sisällyttää yhteisön lainsäädäntöön Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää monenkeskistä yhteistyötä (CPANE) koskeva valvontasuunnitelma.
CPANE:a koskeva valvontasuunnitelma on esimerkki sellaisesta valvonnasta, joka perustuu hajallaan olevista ja laajasti vaeltavista kalakannoista annetun niin sanotun New Yorkin sopimuksen määräyksiin. Tämän esimerkin mukainen valvonta vastaa suurimmaksi osaksi yhteisön kyseisen sopimuksen puitteissa ajamia näkökantoja. Kalakantojen säilyttämistä ja kalastuksen valvontaa koskevat toimenpiteet on todellakin otettava paikallisten kalastusjärjestöjen yhteydessä tehtyjen sopimusten piiriin, ja näiden järjestöjen on toimittava mallina kansainväliselle yhteistyölle.
Yhteisö on edistänyt aktiivisesti CPANE:a koskevan valvontasuunnitelman laatimista. Lukkoon lyödyt toimenpiteet vastaavat täysin näkökantojamme ja prioriteettejamme avomerikalastuksen valvonnan parantamisesta.
Tässä yhteydessä on äärimmäisen tärkeää, että CPANE:a koskevaan valvontasuunnitelmaan liittyvät määräykset sisällytetään yhteisön lainsäädäntöön. Yhteisön on pyrittävä varmistamaan tämän valvontasuunnitelman onnistuminen, jotta se voisi toimia myöhemmin esimerkkinä muille alueellisille kalastusjärjestöille. Parlamentin tälle ehdotukselle osoittama tuki myös osoittaa, arvoisa puhemies, että näkemyksemme tässä ja myös muissa asioissa yhtyvät, kuten hyvin tiedätte.
Rahoitusta ja taloudellisten kustannusten jakamista koskevasta kysymyksestä on keskusteltava laajamittaisesti paikallisten kalastusjärjestöjen kanssa. Komission jäsen Fischler on lähettänyt teille tiedonannon Euroopan yhteisön osallistumisesta alueellisten kalastusjärjestöjen toimintaan, ja tiedonanto on toimitettu myös neuvostolle. Komission jäsen Fischler myös toivoo voivansa osallistua näitä aiheita koskevaan keskusteluun sovittuna ajankohtana ensi vuoden aikana. Komissio esittelee sitten tuossa laajamittaisessa keskustelussa tehtyjen johtopäätösten perusteella uusia ehdotuksia, joista parlamenttia pyydetään antamaan oma lausuntonsa.
Parlamentin jäsen Stevenson teki erittäin asiallisen huomautuksen, ja minun on todettava, arvoisa puhemies, että komissio hyväksyy esitetyn kritiikin. Kritiikkiä ei kuitenkaan ollut osoitettu Prodin komissiota vaan sen edeltäjiä kohtaan, ja minun on sanottava komission jäsen Fischlerin puolesta, että teemme kaikkemme, jotta vastaavanlaiseen kritiikkiin ei olisi aihetta tulevaisuudessa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Kesäkuussa 1999 valittujen jäsenten valtakirjojen tarkastus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana oikeudellisten asioiden ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0084/1999) valtakirjojen tarkastuksesta Euroopan parlamentin viidensien suorien vaalien jälkeen 10.-13. kesäkuuta.

Palacio Vallelersundi
. (ES) Arvoisa puhemies, minulla on kunnia esitellä tämä mietintö oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puolesta, joka nimesi minut asianmukaiseksi esittelijäksi.
Tämän valtakirjojen tarkistamista koskevan mietinnön syynä ja oikeusperustana on sen säädöksen 11 artikla, joka koskee edustajien valintaa Euroopan parlamenttiin ja joka on liitetty neuvoston 20. syyskuuta 1976 tekemään päätökseen.
Tämän oikeusperustan mukaisesti Euroopan parlamentin kuuluu tarkistaa jäsenten valtakirjat ennen yhdenmukaisen vaalimenettelyn voimaantuloa.
Niinpä tämä valtakirjojen tarkistamista koskeva mietintö liittyy viime kesäkuun 10. 13. päivä pidettyjen parlamentin viidensien suorien vaalien tulokseen, ja se perustuu eri jäsenvaltioiden vaalien kokonaistuloksesta antamaan viralliseen ilmoitukseen, johon mahdollisten varajäsenten nimet ja vaalien tulokseen perustuva sijoittumisjärjestys sisältyvät.
Työjärjestyksen 7 artiklan 5 kohdan mukaisesti kukin jäsen osallistuu kuitenkin parlamentin ja sen elinten istuntoihin täysin valtuuksin, vaikka hänen valtakirjaansa ei ole tarkistettu tai sitä koskevaa mahdollista muistutusta ei ole ratkaistu. Tämä merkitsee sitä, että ennen tämän mietinnön hyväksymistä toivon, että mietintö hyväksytään huomenna täysistunnossa ylivoimaisella äänten enemmistöllä me kaikki sekä kaikki viidennelle vaalikaudelle valitut jäsenet olemme hoitaneet tehtäviämme lainvoimaisesti ja rajoituksetta.
Työjärjestys määrää myös, että jos valituksi tullut jäsen jättää parlamentin, ennen kuin tämä mietintö on täysistunnossa hyväksytty, edustajantoimen vapautumista ja uutta jäsentä käsitellään sisäisen työjärjestyksemme 8 artiklan mukaisesti ja 20. syyskuuta 1976 annetun säädöksen asiaa koskevien määräysten mukaisesti erillisessä menettelyssä, joka ei ole riippuvainen tästä mietinnöstä ja joka tapahtuu sopivana ajankohtana.
Siksi tämä mietintö koskee ainoastaan Euroopan parlamentin viidensien suorien vaalien kautta saatuja edustajantoimia.
14 jäsenvaltion toimivaltaiset kansalliset viranomaiset lähettivät viralliset ilmoituksensa 20. heinäkuuta 1999 mennessä. Luxemburgin suurherttuakunnan tapauksessa valittujen ehdokkaiden nimittäminen viivästyi, koska samanaikaisesti Euroopan parlamentin vaalien kanssa järjestettiin Luxemburgin parlamentin vaalit. Näissä vaaleissa jotkut ehdokkaat olivat ehdolla sekä Euroopan parlamenttiin että kansalliseen parlamenttiin. Jotkut ehdokkaat olivat lisäksi mahdollisia Luxemburgin hallituksen jäseniä, mikä on 20. syyskuuta 1976 tehdyn säädöksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti ristiriidassa Euroopan parlamentin jäsenyyden kanssa. Koska Luxemburgin hallituksen muodostaminen kesti elokuun 1999 alkuun asti, tällä hetkellä komission jäsenenä toimivan Viviane Redingin valtuutus tuli voimaan Luxemburgin asiasta vastaavien viranomaisten ilmoituksen pohjalta vasta 7. elokuuta. Viviane Redingin eroamista käsitellään vuorostaan erillisessä mietinnössä, kuten jo aiemmin ilmoitin.
Toisaalta työjärjestyksen 7 artiklan 2 kohdassa määrätään, että jäsenen valtakirja voidaan julistaa päteväksi vasta, kun jäsen on tehnyt 20. syyskuuta 1976 annetun säädöksen 6 artiklasta sekä työjärjestyksen liitteestä I johtuvat kirjalliset ilmoitukset. Nämä ilmoitukset siitä ei tarvinne enää muistuttaa koskevat ensinnäkin sitä, että jäsen ei toimi 6 artiklassa mainituissa tehtävissä, jotka ovat ristiriidassa Euroopan parlamentin jäsenyyden kanssa, ja toiseksi tarkkoja tietoja hänen ammatillisesta toiminnastaan, palkallisista toimista tai muista tehtävistä ja työvoiman tai materiaalin muodossa annetusta kaikenlaisesta taloudellisesta tuesta. Minun on sanottava, että molempien ilmoitusten antaminen on jäsenten omalla vastuulla, ja jokaisen jäsenen on annettava ilmoitukset parhaiden tietojensa ja omantuntonsa mukaisesti. Nykyisessä menettelyssä ja tänään esitellyssä mietinnössä tutkitaan ainoastaan, täyttyvätkö muotovaatimukset.
Niinpä, arvoisa puhemies, tämä on huomisessa parlamentin täysistunnossa äänestettävän mietinnön perusta, ja siihen olen esittelijänä esittänyt kahta tarkistusta, joiden perusteena voidaan pitää sitä, mitä äsken sanoin Luxemburgin vaaleista.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kollega Palacion käsiteltävänä oleva mietintö on onnistuneen uurastuksen tulos. Voimme hyväksyä sen, sivuuttaa sen, ja kaikki jatkaa entistä rataansa. Rutiiniako siis? Ei minulle! Tässä mietinnössä käsitellään nimittäin aihetta, josta Euroopan parlamentti keskusteli viime vaalikaudella ja jonka se sai kelvolliseen päätökseen. Tarkoitan Euroopan parlamentin yhdenmukaista vaalimenettelyä. Muistatteko Anastassopoulosin mietintöä, jonka avulla loimme perustan Euroopan parlamentin jäsenten valitsemiseksi samojen periaatteiden mukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa? Parlamentin uusien jäsenten pitää varmaankin etsiä se. Pitkäaikaisille jäsenille luultavasti valkenee. Ei ihme, tämä on pikemminkin arkipäiväistä, kun on kyse Euroopan unionin demokraattisesta perustasta. Vai olenko väärässä todetessani, että Euroopan kaikkien kansojen parlamentin, jonka legitimoi välitön kansanvaali, parhaat päätökset ovat aivan liian usein vähäarvoisia? Ne joutuvat usein neuvoston ja jäsenvaltioiden hallitusten mitääntekemättömyyden uhriksi. Niin kävi myös Anastassopoulosin mietinnön ja yhdenmukaisen vaalimenettelyn. Parlamentti päätti siitä. Täytäntöönpanosta ei ole valitettavasti näkyvissä jälkeäkään. Pidän sitä katastrofina.
Juuri Euroopan unionin laajentumisen vuoksi kansalaiset odottavat sen demokraattisen perustan lujittamista. Siihen liittyy myös yhdenmukainen vaalimenettely kaikkine niine mahdollisuuksineen, jotka siihen sisällytimme.
Liittäkäämme Palacion mietinnön hyväksymiseen toive siitä, että seuraavien Euroopan parlamentin vaalien jälkeen laadittavan vastaavan mietinnön perustana on yhdenmukainen vaalimenettely. Se helpottaisi työtä ja edistäisi merkittävästi Euroopan unionimme demokratisoitumista ja avoimuuden lisäämistä.

Puhemies
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvä vastuuvakuutus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0086/1999) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvää vastuuvakuutusta koskevien jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentämisestä ja direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta (neljäs liikennevakuutusdirektiivi) (Esittelijä: Rothley).

Rothley
. (DE) Arvoisa puhemies, se mikä kuulostaa ilmoituksessanne niin tekniseltä, on todellisuudessa huomattava parannus liikenneonnettomuuksien uhrien suojaan muissa valtioissa. Mainitsen tämän sen vuoksi, että emme ilmeisesti enää kykene puhumaan ihmisille niin, että he ymmärtävät, mistä on kyse. Voimme olla ylpeitä tästä direktiivistä. Se on Euroopan parlamentin, joka on tehnyt aloitteen, ja komission, joka on huomattavasti parantanut parlamentin alkuperäistä ehdotusta korvauselimellä, yhteistyön tulosta. Voimme olla kiitollisia myös neuvostolle siitä, että se hyväksyi ehdotuksen pääpiirteissään.
Haluaisin keskittyä toisen käsittelyn suositusten osalta kahteen kohtaan. Useimmat tarkistuksista käsittelevät sanamuotoja, itse lainsäädännöllistä tekstiä. Neuvoston yhteisessä kannassa on kohtia, jotka ovat suorastaan käsittämättömiä. Olen jopa vakuuttunut siitä, että itse laatijatkaan eivät tiedä, mitä he ovat oikeastaan kirjoittaneet. Haluaisin muistuttaa sekä komissiota että neuvostoa viime vuosisadalla eläneen saksalaisen oikeusoppineen kauniista sanoista. Hän sanoi: lainsäätäjän on ajateltava kuin filosofi, puhuttava kuin maanviljelijä, yksinkertaisesti ja selvästi ja niin, että ihmiset ymmärtävät. Kompromissin löytämisyrityksissä ilmenevä taiteellinen hienostuneisuus tiivistyy yleensä lainsäädännässä, jolloin tästä yksinkertaisesti ja selkeästi puhumisen periaatteesta ei voi olla enää puhettakaan.
On tosin myös yksi asiallinen ongelma, josta Euroopan parlamentti on eri mieltä kuin komissio ja neuvosto. Haluaisin muistuttaa komissiota ja neuvostoa siitä, että meitä tukee tässä asiassa käytäntö, vakuutusyhtiö, josta on kyse, mikä pätee muuten koko direktiiviin. Meitä tukevat myös autoyhdistykset ja onnettomuuksien uhrien yhdistykset. Ainoat koko maailmassa, jotka ovat vielä sitä vastaan, ovat komissio ja neuvosto. Mistä on kyse? Kyse on siitä, että tätä direktiiviä voidaan soveltaa myös, kun onnettomuus ei ole tapahtunut EU:n jäsenvaltioissa vaan jossain muualla. Ei ole pienintäkään syytä sulkea pois direktiivin soveltamista tällaiseen tapaukseen.
Ottakaamme esimerkiksi tapaus, jossa ranskalainen ja italialainen joutuvat onnettomuuteen Sveitsissä. Miksi direktiiviä ei sovellettaisi tähän tapaukseen? Miksi oikeastaan ei? Vakuutusyhtiöt puistelevat päätään, he ovat sitä mieltä, että totta kai se käy. On olemassa yksi vakuutusyhtiö, joka on toista mieltä, se on brittiläinen. Kaikki muut sanovat kuitenkin miksei? Tällä direktiivillä ei muuteta lainkaan aineellista oikeutta, ei tuomioistuinta, ei lainkaan tuomioistuinmenettelyjä. Ainoa ero on siinä, että onnettomuuden uhrin, tässä esimerkissä pysyäksemme ranskalaisen, ei tarvitse kääntyä Italiassa suoraan italialaisen vakuutusyhtiön puoleen vaan sen edustajien puoleen Ranskassa. Siinä kaikki. Missä onnettomuus sitten on tapahtunutkin, esimerkiksi Sveitsissä: jos asiasta ei päästä yksimielisyyteen, direktiivi ei muuta käytäntöä lainkaan. Sillä säädellään vain riitakysymysten selvittelyä ennen tuomioistuinta, ei oikeudellista selvittelyä.
Arvoisa komission jäsen, sen vuoksi esitän pyyntöni. Asiaan ovat ilmeisesti tähän asti vaikuttaneet jonkun omat edut. Komissio väitti jopa kolmen osapuolen välisissä neuvotteluissa, että eurooppalaiset vakuuttajat olisivat ratkaisuani vastaan. Todellisuudessa näin ei ole. Ne ovat tämän ratkaisun kannalla. Sen vuoksi suosittelen teille, arvoisa komission jäsen, että komissio harkitsisi kiireesti uudelleen kantaansa. Se on kestämätön. Oletan, että silloin neuvostokin hyväksyy tämän ratkaisun.
Haluan korostaa vielä kerran, että tämä ei ollut mikään teoreettinen ehdotus. Tämä ehdotus syntyi lukemattomista keskusteluista kaikkien osapuolten kanssa. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että se on myös käyttökelpoinen, sillä ne, jotka joutuvat sen kanssa käytännössä tekemisiin, sanovat toki, että kyllä se käy, se käy erinomaisesti, ja mekin haluamme sitä. Komissio kuuntelee yleensä kyseessä olevien piirien etuja. Kysykää siis toki asianomaisilta piireiltä, niin saatte kuulla, että ne kannattavat ratkaisuehdotusta, jonka Euroopan parlamentti on tehnyt. Näin ollen ei ole mitään syytä soveltaa direktiiviä rajoitetusti. Siitä kärsivät nimittäin vain onnettomuuksien uhrit. Meidän ei pitäisi unohtaa sitä! Mehän haluamme parantaa onnettomuuksien uhrien suojaa. Sen vuoksi pyydän hartaasti: meidän kaikkien pitäisi pohtia tätä asiaa vielä kerran tulevan sovittelumenettelyn aikana.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, tämä on tärkeä direktiivi. Tärkeä ensinnäkin siksi, että kuten esittelijä kertoi se on yksi esimerkki Maastrichtin sopimuksen entisen 138 b artiklan suomien mahdollisuuksien toteuttamisessa saavutetuista täysosumista, eli: parlamentti tekee aloitteen, jonka komissio omaksuu ja jota neuvosto seuraa.
Esittelijä sanoi, että tämä tapaus on myös esimerkki hyvästä kolmen toimielimen välisestä yhteistyöstä. Itse haluaisin kuitenkin painottaa esittelijä Rothleyn tekemää varsin ainutlaatuista ja ehdottoman ansiokasta työtä, jota kutsuisin melkein urotyöksi, sillä hän teki työtä koko prosessin ajan innokkaasti ja huolellisesti ensimmäisen ajatuksen syntymisestä toteutetun lainsäädäntötyön muotoutumiseen asti.
Kyseessä on kuitenkin myös tärkeä direktiivi, sillä tällä hetkellähän meitä huolestuttaa kovasti unionin kansalaisten vieraantuminen äänestämisestä sillä he eivät enää mene vaaliuurnille, sillä näyttää siltä, että unioni on liian kaukana heistä, sillä he eivät tiedä, onko Bryssel vain sellainen paikka, josta lähetetään asioita heidän kiusakseen ja tämä on hyvä esimerkki siitä, miten kansalaiset todella näkevät ja kokevat tilanteen. Mutta tämän käsiteltävän asian he tuntevat arkielämässään, sillä kenellä tahansa heistä on auto ja kenellä tahansa heistä, vaikkeivät kävisikään usein ulkomailla, on käsitys siitä, että "hyvä, jos lähden toiseen maahan, minut on jo vakuutettu". Tämä on turvallisuutta.
On toinenkin tärkeä syy. Arvoisa puhemies, haluan sanoa oikein painokkaasti Euroopan kansanpuoleen ryhmän puolesta, että ryhmän valtaenemmistö tukee esittelijä Rothleytä ainoassa oikeasti kiistanalaisessa kohdassa, joka koskee soveltamisalaa, minkä Rothley toikin selvästi esiin. Tähän soveltamisalaan liittyy, sanoisinko, muutama tekninen erikoispiirre, ja meidän on selvitettävä nämä kysymykset tekniseltä pohjalta. Kieltäydymme jyrkästi vaihtamasta ajattelutapaamme. Parlamentti on osoittanut selvästi vastustavansa sitä, että ehdottoman oikeuden periaatteesta siirrytään vakuutettujen vapaaehtoisesti tekemän sopimuksen periaatteeseen.
Tästä eteenpäin käykäämme vuoropuhelua. Jos on totta kuten totta on, myönnän sen itse ensimmäiseksi, sillä olen itse ollut aika lailla tätä ajatusta vastaan, jota esittelijä Rothley on alusta alkaen puolustanut , että on tehtävä joitakin teknisiä muutoksia, tehtäköön niin. Mutta ei saa unohtaa, että nämä muutokset tarkoittavat jollain tavalla turhaa selvitystä ja tässä esittelijä Rothley on oikeassa , sillä direktiivillä ei missään tapauksessa voi olla vaikutusta kansainväliseen yksityisoikeuteen eikä menettelysääntöihin.
Jos nämä selvitykset on tehtävä, tehkäämme ne. Jos joitakin kohtia on tarkistettava, tarkistetaan ne. Jos on tehtävä joitakin muutoksia, tehdään ne. Mutta joka tapauksessa, arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen ryhmä on sitä mieltä, ettemme saa vaihtaa filosofiaa. Emme ole valmiita siirtymään tästä ehdottoman oikeuden filosofiasta toiseen täysin epävarmaan filosofiaan, eli vapaaehtoisen sopimuksen malliin, joka on hyvin epäedullinen unionin kansalaisten kannalta.

Wallis
Haluaisin myös aloittaa onnittelemalla esittelijää hänen mietinnöstään. Moottoriajoneuvo-onnettomuus voi olla kaikissa olosuhteissa traumaattinen kokemus, ja vielä traumaattisempi, jos onnettomuuteen liittyy henkilövahinkoja. Jos lisäämme siihen kansainvälisen ulottuvuuden, eli sen, että onnettomuuden uhrit ovat vieraassa maassa, ongelmat saattavat moninkertaistua: kielelliset erot, menettely ja kyvyttömyys tunnistaa tai jäljittää kolmatta osapuolta puhumattakaan vakuutusyhtiöiden kanssa asioimisesta. Pelkästään kolmansien osapuolten tunnistaminen on usein hidasta ja aikaa vievää. Silloin, kun on päästy vakuutusyhtiöiden kanssa yhteyteen, asiat on usein saatu järjestykseen neuvottelemalla. Tämä direktiivi olisi kaivattu toimi sen varmistamiseksi, että yhteydet asianosaisten ulkomaisten vakuutusyhtiöiden välillä syntyvät nopeasti ja että myös ehdotukset asian ratkaisemiseksi syntyvät nopeasti.
Ihan hyvä näin, mutta esittelijämme haluaa mennä yhden pienen askeleen verran pitemmälle, ja mielestäni, kuten toiset ovat jo sanoneet, meidän olisi häntä tuettava. Tämä liittyy kolmansissa maissa tapahtuviin onnettomuuksiin. Saanen vielä hetkeksi jatkaa tuokiotamme kertoakseni teille eräästä tapauksesta, joka minulle sattui ollessani itsenäinen lakimies, ennen kuin minut valittiin parlamenttiin. Se koski Saksan kansalaista, joka joutui Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisen aiheuttamaan onnettomuuteen Turkissa. Saatavista vakuutusyhtiöt neuvottelivat kahdessa jäsenvaltiossa, ja jos se olisi riitautettu, kanne olisi nostettu Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja luultavasti Yhdistyneen kuningaskunnan lakien mukaisesti. No, arvatkaapa, mikä on ongelma. Se on siinä, mitä käytännössä tapahtuu. Siinä ei todellakaan ole mitään ongelmaa, että otetaan esittelijän vaatima pieni lisäaskel. Esille tulleet ongelmat eivät ole ylitsepääsemättömiä, jos on tahtoa ratkaista ne.
Lopuksi haluaisin vain sanoa yhden pienen seikan vahinkokysymyksestä. Toivon, että palaamme asiaan tulevaisuudessa. Ne mitat tai menetelmät, joilla Euroopan unionissa lasketaan vahinkoja, vaihtelevat suuresti. Tekisimme kansalaisillemme suuren palveluksen, jos voisimme edetä myös tämän alan yhdenmukaistamisessa.

Lehne
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, voin pääosin yhtyä edellisiin puhujiin. Tämä on hyvä esimerkki kansalaisia lähellä olevasta Euroopasta. Haluaisin sanoa aivan selvästi, että tämän direktiivin täytäntöönpanosta saatavat kokemukset hyödyttävät lopulta kaikkia Euroopan kansalaisia ja että tämä hyöty näkyy myös välittömästi eikä ole siis - kuten muussa lainsäädännössä usein käy - mahdollisesti epäsuoraa tai jopa täysin näkymätöntä. Tämä ongelma on sellainen, että on erittäin todennäköistä, että jokainen kansalainen joutuu sen eteen joskus elämänsä aikana Euroopan unionissa, ja silloin hän myös hyötyy siitä vastaavasti. Olen sitä mieltä, että tämäkin on nyt nimenomaan mainittava.
Haluaisin kiittää Willi Rothleytä, esittelijää, tämän mietinnön erinomaisesta valmistelusta ja aloitteesta, joka tuli silloin kyllä myös parlamentilta. Kiitos kuitenkin myös komissiolle ja neuvostolle periaatteellisesta tuesta.
En kuitenkaan ymmärrä sitä, että meillä on edelleen tämä sama ongelma, josta puhuttiin, koska en ole tähän päivään mennessä kuullut ainuttakaan ymmärrettävää perustetta sitä vastaan, että EU:n kansalaisiin kolmansissa maissa kohdistuneet onnettomuudet sisältyvät direktiiviin.
Sille ei ole esitetty mitään perusteita. Meillä on osittain vain vääriä tietoja, jotka tulivat selkeästi esiin myös edellisessä oikeudellisten asioiden valiokunnan keskustelussa ja jotka koskevat vakuutusalaa. Pyytäisin komissiota ja neuvostoa yksinkertaisesti antamaan periksi tässä asiassa ja noudattamaan parlamentin kantaa.
Koska edeltänyt kolmen osapuolen välinen neuvottelu ei johtanut tuloksiin, meille ei jää nyt muuta mahdollisuutta kuin pitää kiinni hyvistä ja järkevistä vaatimuksistamme ja tehdä niistä uusi päätös toisessa käsittelyssä. Se antaa sitten neuvostolle ja komissiolle tilaisuuden viisastua sovittelumenettelyn aikana. Niiden pitäisi käyttää tilaisuus hyväkseen!

Fiori
Arvoisa puhemies, tämä direktiivi on ensimmäinen tapaus, jossa Euroopan komissio vastaa aloitteen muodossa Euroopan parlamentin esittämään pyyntöön Maastrichtin sopimuksen sille antaman epäsuoran lakialoiteoikeuden nojalla. Tämä on tärkeä ja merkittävä seikka toimielintenvälisen tasapainon kannalta, sillä se osoittaa, että silloin kun parlamentti pyytää Maastrichtin sopimukseen sisältyvien asianmukaisten keinojen nojalla komissiota ryhtymään toimiin perustellun ehdotuksen pohjalta, parlamentilla on vastassa kiinnostunut ja aulis vastakumppani. Tämä on myös niiden parlamentin ja Euroopan kansanpuolueen ryhmän esittämien vaatimusten mukaista, joita esitettiin varsinkin Romano Prodin komission puheenjohtajaksi nimittämisen yhteydessä.
Mielestäni parlamentin jäsen Rothleyn mietintö on hyväksyttävä kokonaisuudessaan: se on korkeatasoinen kompromissi, peräkkäisten ärsykkeiden ja innovatiivisten käsitteiden pohjalta syntynyt synteesi ja monien toimielinimpulssien yhteistyön hedelmä.
Haluaisin käsitellä vähän tarkemmin esimerkiksi tarkistusta 4, jonka tarkoituksena on poistaa johdanto-osan 26 kappale. On todellakin selvää, että jos oikeushenkilö hoitaa velvollisuutensa ja maksaa korvauksia vahinkoa kärsineelle osapuolelle, oikeushenkilöltä ei voida viedä oikeutta toimia vahinkoa kärsineen osapuolen sijaisena suhteessa korvauselimeen. Myös tarkistus 11 olisi huolellisesti otettava huomioon.
On totta, että jäljelle jää kolmansissa maissa tapahtuneita onnettomuuksia koskeva ongelma: toivon, että onnistutaan löytämään ratkaisu, jossa säilyy parlamentin esittämä perusajatus, jolla pyritään laajentamaan direktiivin sovellusaluetta näihin tapauksiin ja samalla ottamaan huomioon neuvoston kansainvälisen yksityisoikeuden periaatteita koskeva huoli. Tässä asiassa meidän ja varsinkin esittelijä Rothleyn ja valiokunnan puheenjohtaja Palacion on tehtävä paljon työtä.
Seuraava lakialoite voisi koskea jälleen kerran vakuutusalaa, varsinkin eräiden henkilövahinkojen korvaamista koskevien sääntöjen yhdenmukaistamista, sillä niistä aiheutuu Euroopan unionissa paljon epätasa-arvoa ja epäoikeudenmukaisuutta. Espanjan esimerkki siihen tehtävine tarpeellisine korjauksineen voisi olla mielenkiintoinen työskentelyn lähtökohta. Kehotan kaikkia harkitsemaan huolellisesti asiaa.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, neljäs moottoriajoneuvoja koskeva direktiivi on merkittävä askel moottoriajoneuvovakuutuksia koskevien EU:n direktiivien aukkojen täyttämiseksi ja vakuutusten sisämarkkinoiden vahvistamiseksi tällä alueella. Kuten tiedätte, yhteisön alueella tapahtuu vuosittain yli 500 000 auto-onnettomuutta. Nykyinen järjestelmä vahingonkorvauksista uhreille, jotka joutuvat onnettomuuteen muualla kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa asuvat, ei toimi hyvin. Nopea ja käytännöllinen ratkaisu on välttämätön, jotta voitaisiin suojella hyvin suurta määrää autoilijoita, jotka vierailevat muissa maissa.
Haluaisin kiittää parlamenttia sydämellisesti siitä, että se on pyytänyt tätä direktiiviä. Tämä on ensimmäinen kerta, kun parlamentti on käyttänyt uutta toimivaltaansa perustamissopimuksen 192 artiklan mukaisesti. Komissio on tukenut tätä pyyntöä sydämestään ja tekee parhaansa, jotta komission ehdotus hyväksyttäisiin mahdollisimman pian. Haluaisin kiittää erityisesti jäsen Rothleytä kaikesta siitä, mitä hän on tehnyt, jotta tämä keskustelu ja tämä direktiivi on saatu tähän vaiheeseen, jossa ne nyt ovat.
Komission mielestä neuvoston vahvistama yhteinen kanta muodostaa tasapainoisen ja johdonmukaisen tekstin. Se heijastelee uskollisesti ongelmia, jotka parlamentti toi esille vaatiessaan EU:n lainsäädäntöä. Siihen on otettu tärkeimmät osat komission ehdotuksesta, ja siinä otetaan huomioon kokonaan tai osittain 24 niistä 36 tarkistuksesta, joita parlamentti esitti ensimmäisessä käsittelyssä. Tämä on todellakin jo jotakin.
Ottaessaan kantaa Euroopan parlamentin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan ehdottamiin tarkistuksiin komissio pitää tärkeimpänä asiana sitä, että saataisiin aikaan lainsäädännöllinen väline, joka vastaa mahdollisimman tehokkaasti niiden tarpeisiin, joilla on EU:ssa moottoriajoneuvovakuutus.
Haluisin nyt siirtyä käsittelemään tarkistuksia. Olen iloinen tarkistuksista 10, 11 ja 12, koska ne vahvistavat yhteisen kannan tiettyjä periaatteita, kuten vakuutusyhtiön vapautta valita korvausedustaja, korvausedustajan mahdollisuutta toimia yhden tai useamman vakuutusyhtiön lukuun, sekä myös tämän kielitaitoon liittyviä vaatimuksia.
Voin hyväksyä myös tarkistuksen 13, jolla tuetaan kuluttajansuojan vahvistamista, vaikka tässä tekstissä käytettävää sanaa "välittömästi" tulee selventää, jotta voitaisiin välttää eroja siinä, miten jäsenvaltiot soveltavat tätä määräystä.
Haluaisin nyt käsitellä tarkistuksia 1, 2, 8 ja 9, joita esittelijä on esittänyt ja joiden tarkoituksena on laajentaa direktiiviä kattamaan onnettomuudet, jotka ovat tapahtuneet kolmansissa maissa kahden sellaisen osapuolen välillä, jotka asuvat Euroopan unionin alueella ja joilla on vakuutukset EU:n alueen vakuutusyhtiöistä.
Sallinette minun muistuttaa teitä niistä syistä, joiden takia komissio hylkäsi nämä tarkistukset ensimmäisessä käsittelyssä. Ensinnäkin, vahingonkorvausjärjestelmä, josta määrätään sekä tässä direktiivissä että muissa moottoriajoneuvojen vakuutuksia koskevissa direktiiveissä, perustuu "vihreäkorttijärjestelmään". Sitä ei voida laajentaa kolmansiin maihin, jotka eivät ole mukana tässä järjestelmässä ja jotka eivät tunnusta eurooppalaisten vakuutussopimusten voimassaoloa. Vakuutusyhtiöt eivät suostuisi kattamaan näitä riskejä tai vaatisivat hyvin korkeita vakuutusmaksuja. Oli miten oli, kolmansien maiden viranomaiset vaatisivat, että EU:sta tuleville autoille otetaan rajalla vakuutus niiden alueella toimivalta yhtiöltä.
Toiseksi, direktiivin soveltaminen voi - erityisesti määräys, joka mahdollistaa korvauksen vaatimisen suoraan vakuutusyhtiöltä - olla vastoin kolmansien maiden lakeja, jotka koskevat siviilioikeudellista vastuuta ja kansainvälistä yksityisoikeutta. Tämä on tilanne erityisesti silloin, jos korvauksen vaatimista suoraan vakuutusyhtiöltä ei hyväksytä kyseisessä lainsäädännössä.
Kolmanneksi, nämä tarkistukset johtaisivat siihen, että johdonmukaisuus heikkenisi direktiivin 5 artiklan 3 kohtaan nähden, joka koskee tietokeskusta, sekä 7 artiklaan nähden, joka koskee mahdottomuutta tunnistaa ajoneuvo tai vakuutusyhtiö.
Näitä neljää tarkistusta, jotka koskevat kolmansissa maissa tapahtuvia onnettomuuksia, ei voida mielestäni hyväksyä tässä vaiheessa ja niiden nykyisessä muodossa. Jos sovittelumenettely vaikuttaa väistämättömältä, komissio voi harkita direktiivin soveltamisalan laajentamista, jolloin otetaan huomioon edellä mainittu.
Haluaisin vielä sanoa jotakin mahdollisesta laajentumisesta. Kuten mainittiin, tämä direktiivi perustuu "vihreäkorttijärjestelmään". Tässä järjestelmässä on mukana 39 maata. Näistä 39 maasta sijaitsee Euroopan unionin 15 jäsenvaltion vieressä kuusi maata, ja ne ovat lisäksi mukana monenvälisessä takuusopimuksessa. Nämä maat ovat Sveitsi - sen mukanaolo on hyvin tärkeää, koska siellä sattuu paljon onnettomuuksia -, Unkari, Tsekin tasavalta, Slovakia, Kroatia ja Slovenia. Maita on siis kuusi, ja toisin sanoen nämä kuusi maata muodostavat alaryhmän niiden maiden joukossa, jotka ovat mukana "vihreäkorttijärjestelmässä". Komissio toivoo voivansa vastata parlamentin toiveisiin ja on valmis kannattamaan kompromissiehdotusta, jossa direktiiviä, ainakin sen soveltamisalaa, laajennetaan kuuteen mainitsemaani maahan mutta ei muihin maihin.
Olisi tietysti selvää, että jos ranskalaiselle ja belgialaiselle kuljettajalle, siis kahdelle kuljettajalle Euroopan unionin jäsenvaltioista, sattuisi onnettomuus esimerkiksi Australiassa, ja jos näille kuljettajille vakuutukset myöntäneiden vakuutusyhtiöiden välillä syntyisi kiista, silloin olisi erityisen vaikeaa sallia korvauksen hakemista suoraan, kun onnettomuus on tapahtunut kaukana Euroopan unionista olosuhteissa, joita on vaikea tutkia tarkemmin. Mitä tähän tulee, komission on - palaan nyt näkemykseen, jonka neuvosto on myös hyväksynyt kannassaan - vaikea vastata Euroopan parlamentin toiveeseen, jonka jäsen Rothley on ilmaissut erityisellä ja hyvin pätevällä tavalla. Me emme kykene siihen, mutta ehkä parlamentin jäsenet ja esittelijä voisivat harkita sitä, mitä juuri sanoin, ja voisimme sitten katsoa, missä määrin tämän direktiivin soveltamisalaa voidaan laajentaa kuuteen mainitsemaani maahan.
Arvoisa puhemies, tämän lopuksi haluaisin sanoa, että tämä direktiivi, jonka soveltamisala on Euroopan unioni, kattaa jo 99 prosenttia onnettomuuksista. Jos tähän lisätään vielä Sveitsi ja viisi muuta mainitsemaani maata, uskon, että silloin emme ole kaukana 100 prosentista, ja toivoisin, että parlamentti harkitsee vakavasti tätä komission tarjousta ja hyväksyy komission ehdotuksen siitä, että soveltamisalaa laajennetaan näihin kuuteen mainitsemaani maahan, koska, arvoisa puhemies, kompromissin tapauksessa ne kolmannet maat, joita koskemaan direktiiviä voidaan tosiaan laajentaa, täytyy mainita selvästi. Lisäksi täytyy välttää sitä, että mahdollinen ratkaisu olisi ristiriidassa kolmansien maiden lainsäädäntöjen kanssa.
Arvoisa puhemies, sallinette minun puhua nyt muista tarkistuksista. Komission mielestä tarkistusluonnokset heikentävät ehdotuksen oikeusvarmuutta ja koituvat haitaksi vakuutetuille. Se ei ole luonnollisestikaan tarkoitus. Käyn nyt tarkistuksia hieman lävitse.
Tarkistuksella 3 jätettäisiin pois viittaukset, jotka ovat välttämättömiä, jotta voitaisiin sulkea pois ristiriidat kansallisten lainkäyttövaltaa koskevien sääntöjen kanssa. Tarkistukset 4, 5, 6, 14, 15 ja 16 tekisivät tyhjiksi joitakin johdanto-osan kappaleita ja määräyksiä, joilla pyritään takaamaan käyttöön otettavan korvausjärjestelmän oikeusvarmuus, avoimuus ja rahoituksen turvallisuus. Tarkistusten 7, 17 ja 18 myötä poistuisi tärkeä elementti, joka on kaikkien ajoneuvovakuutuksia koskevien direktiivien perustana. Se on viittaus kansallisten korvauselinten väliseen sopimukseen, joka on korvausjärjestelmän perustana.
Lopuksi, arvoisa puhemies, tarkistuksen 19 myötä poistuisi yleinen määräys, jota on ehdotettu kuluttajansuojan ja toissijaisuusperiaatteen vuoksi. Näin ollen minun täytyy ilmoittaa parlamentille, että komission mielestä ehdotetut tarkistukset 3 - 7 ja 14 - 19 olisivat askel taaksepäin Euroopan unionin tehokkaan oikeusvälineen kannalta. Siksi komission täytyy hylätä nämä tarkistukset.
Yhteenvetona komissio haluaa muistuttaa, kuinka pitkälle olemme päässeet tällä ehdotuksella. Yhteinen kanta takaa tyydyttävällä tavalla sen, että vahingonkorvaukset maksetaan suurimmassa osassa niitä tapauksia, joissa Euroopan unionin kansalaiset joutuvat onnettomuuksiin asuinmaansa ulkopuolella. Sanoin tämän jo hetki sitten ja haluan vielä kerran painottaa tätä. Komission mielestä yhteinen kanta, joka on saatu niin huolellisesti aikaan, merkitsee tärkeää parannusta vakuutettujen suojaan Euroopan unionissa. Komissio toivoo vilpittömästi, että huolehdittaisiin siitä, että tämä ehdotus saatettaisiin mahdollisimman pikaisesti osaksi yhteisön lainsäädäntöä.
Arvoisa puhemies, komissio haluaa vakuuttaa, että se ottaa aktiivisen ja rakentavan roolin kompromissin helpottamiseksi, jos sovittelumenettely vaikuttaa väistämättömältä, mitä muuten en toivo. Toivon, että meidän ei tarvitse ryhtyä sovittelumenettelyyn. Kukaan ei tiedä, mikä menettelyn lopussa odottaa. Jos emme pääse sopuun, koko direktiivi valuu tyhjiin, ja se olisi erityisen ikävää. Haluaisin saada Euroopan parlamentin jäsenet, ja erityisesti jäsen Rothleyn, vakuuttumaan tästä.

Puhemies
 Kiitos vastauksenne tarkentamisesta, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Sveitsissä liikkuvat raskaat tavarankuljetusajoneuvot
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Aparicio Sánchezin laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0075/1999) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Sveitsin alueella liikkuville raskaille tavarankuljetusajoneuvoille myönnettävien lupien jakamisesta (KOM(1999) 035 - C5-0054/1999 - 1999/0022).

Aparicio Sánchez
. (ES) Arvoisa puhemies, kaksi vuotta sen jälkeen, kun Sveitsi oli kansanäänestyksessä päätynyt kielteiseen lopputulokseen asiassa, joka koski Euroopan talousalueeseen liittymistä, neuvosto valtuutti komission neuvottelemaan Sveitsin kanssa solmittavista kahdenvälisistä sopimuksista välttämättömiksi katsottavilla aloilla. Niinpä tällä hetkellä parlamentin hyväksyttävänä olevalla asetusehdotuksella täydennetään toista jo tehdyistä sopimuksista, ja käytännössä se koskee tavaroiden ja matkustajien kuljettamista rauta- ja maanteillä. Sopimuksen mukaan Sveitsi sallii tiettyyn enimmäismäärään asti yli 28 tonnia painavien yhteisön tavarankuljetusajoneuvojen kulkevan Sveitsin läpi vuoteen 2005 saakka, ja tästä päivästä lähtien Sveitsi sen myötä, että se mukauttaa säännöstöään yhteisön säännöstöön, ei vaadi minkäänlaisia lupia alle 40 tonnia painavilta tavarankuljetusajoneuvoilta.
Niinpä tämän asetuksen voimaantulosta alkaen nykyistä tilannetta ei enää ole, sillä nykytilanteessa yli 28 tonnia painavat tavarankuljetusajoneuvot eivät ole voineet kulkea Sveitsin alueen läpi. Vuodelle 2000 on saatu 250 000 lupaa täydessä lastissa oleville yli 28 tonnia painaville Euroopan unioniin rekisteröidyille tavarankuljetusajoneuvoille. Vuodesta 2001 lähtien lupia saa jo yli 34 tonnia painaville tavarankuljetusajoneuvoille ja 28 - 34 tonnia painavat ajoneuvot voivat kulkea Sveitsin läpi vapaasti. Lupien määrä vuosille 2001 ja 2002 on 300 000 vuosittain ja vuosille 2003 ja 2004 400 000 vuosittain. Toisaalta tyhjänä liikkuvien tavarankuljetusajoneuvojen määrä asetetaan 220 000 ajoneuvoon.
Nykyisessä asetuksessa joka on mielestäni hyvin onnistunut ehdotetaan järjestelmää näiden lupien jakamiseksi 15 jäsenvaltion kesken. Jokaiselle myönnetään vuosittain 1500 lupaa, ja loput jaetaan nykyisten kahdenvälistä liikennettä ja läpikulkua koskevien määrien mukaisesti, olivatpa ne sitten todellisia tai teoreettisia.
Minun on esitettävä varauksia kahden kielteisen seikan osalta. Nykyisestä ehdotuksesta keskustellaan ja äänestetään parlamentissa, ennen kuin saamme tietää, millainen yleinen sopimus Sveitsin kanssa syntyy, ja näin meitä pyydetään hyväksymään yksi osa toista tuntematta. Toisaalta meiltä puuttuu lopulliset ja täydelliset tilastotiedot nykyisistä Sveitsin ja Euroopan unionin välisistä tavaraliikennevirroista, vaikkakin tämä tutkimus valmistuu kohta, ja siksi asetuksessa otetaan huomioon, että vuonna 2000 nykyistä jakoa koskevia lukuja voidaan muuttaa, mikäli varsinaiset luvut poikkeavat merkittävästi niistä, joiden perusteella nykyinen sopimus on tehty.
Kummassakin tapauksessa katson, että on riittävät perusteet asian kiireellisyydelle ja sille, että toivomme, että tämä yhteispäätösmenettelyllä hyväksyttävä asetus voisi tulla voimaan samana päivänä kuin Sveitsin kanssa tehty sopimus.
Ilmoitan olevani täysin yhtä mieltä perusajatuksesta, eli laskutavasta, jota ehdotetaan lupien jakamiseksi eri jäsenvaltioiden kesken ja joka on mainituissa oloissa niin objektiivinen, tarkka ja oikeudenmukainen kuin mahdollista. Kuten jo sanoin, asetuksessa määrätään sen lisäksi järjestelmästä, jonka mukaan käyttämättä jääneet luvat jaetaan vuosittain uudelleen. On toivottavaa, että kukin jäsenvaltio jakaisi vuorostaan luvat liikenteenharjoittajien kesken yhtä objektiivisten perusteiden mukaisesti.
Yhteenvetona mainitsen joitakin tietoja. Jos sovelletaan ehdotettua järjestelmää, 1 650 000 lupaa jaetaan seuraavaksi viideksi vuodeksi täydessä lastissa oleville ajoneuvoille seuraavasti: 36 prosenttia Saksalle, 20,5 prosenttia Italialle, 15,5 prosenttia Ranskalle, 7,8 prosenttia Alankomaille, 6,6 prosenttia Belgialle, 3,8 prosenttia Itävallalle ja loput 10 prosenttia jaetaan uusien jäsenvaltioiden kesken.
Arvoisa puhemies, muutamat kahden hanketta käsitelleen parlamentin valiokunnan esittämistä tarkistuksista tuovat parannuksia joihinkin yksityiskohtiin, ja niistä on hyötyä asetuksen yleisen oikeudenmukaisuuden tai asetuksen hallinnoinnin toimivuuden kannalta. Pidän hyvin tärkeänä, että tehdään kuten liikenneasioista vastaava valiokunta äänestyksessään päätti ja säilytetään jokaisella jäsenvaltiolla oikeus komission ehdottamaan 1 500 luvan vähimmäismäärään. Minun on muistutettava siitä, että tämä määrä on hyvin pieni, se vastaa kahta päivittäistä matkaa kullekin maalle, ja kaikkien näiden automaattisesti myönnettävien lupien yhteenlaskettu määrä ei viiden vuoden ajalla yllä edes 7 prosenttiin lupien kokonaismäärästä.
Niinpä lopuksi painotan hankkeen laatua alusta alkaen. Onnittelen siitä komissiota ja pyydän arvoisia kollegojani hyväksymään tämän asetusehdotuksen.

Ferber
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin olisin tietysti ollut iloinen, jos liikennepolitiikasta vastuussa oleva komission jäsen olisi paikalla, mutta se ei varmaan ole mahdollista. Mistä me puhumme? Emme puhu tänään liikennepolitiikasta, vaan puhumme huonoimmasta asiasta, mitä markkinatalous sisältää, luvista. Miten voimme jakaa jäsenvaltioille sen, mitä Sveitsi on meille armollisesti myöntänyt, koska entinen liikenneasioista vastaava komission jäsen neuvotteli Euroopan puolesta taitamattomasti Sveitsin liikenneministerin kanssa, miten voimme jakaa jäsenvaltioille sen, mitä nyt myönnettiin?
Siihen meidän on saatava selvyys. Siitä on kyse. Komission esitys on oikeastaan varsin häpeällinen. Haluaisin sanoa sen aivan selvästi. Mihin me tarvitsemme lupien vähimmäismäärää? Haluammeko todella, että teemme lupien kanssa samoin kuin teimme maidon kanssa yli kymmenen vuotta sitten, että luodaan rahanarvoisia etuja? Kuulen nyt jo syrjäisten maiden iloitsevan siitä, että ne voivat aloittaa lupakaupan. Niin ei saa tietenkään käydä! Luvat kuuluvat Euroopan unionille, ja sille ne on myös palautettava. Vain Euroopan unionilla on oikeus jakaa ne uudelleen.
Mieluummin kuin jakaisimme luvat ensin autuaasti kaikille jäsenvaltioille ja kokoisimme ne sitten vaivalloisesti takaisin ja jakaisimme uudelleen, antakaamme ne sinne, mihin ne kuuluvat, nimittäin sinne, missä tavara todella liikkuu. Meille pitäisi olla selvää, että tämä ei ole järkevä strategia. Haluaisin sanoa myös aivan selvästi, että esittelijä on kyllä tehnyt kaiken kaikkiaan erittäin hyvää työtä, josta haluaisin myös kiittää häntä. Olisin kyllä iloinnut siitä, että esittelijä ja hänen ryhmänsä olisivat valiokunnan tiukan äänestystuloksen vuoksi tulos oli kiinni yhdestä äänestä osoittaneet hieman enemmän kompromissihalukkuutta, koska sanon tämän nyt aivan selvästi , jos keskiviikkona käy tarkistusehdotuksestamme 7, lupien vähimmäismäärän alentaminen 500:aan, äänestäessämme niin, ettei se mene läpi, äänestämme koko mietintöä vastaan. Lisään siihen, että jos ryhmämme, PPE, ei olisi pidättynyt valiokunnassa sanomasta mielipidettään, meillä ei olisi nyt tätä keskustelua. Enemmistö oli siellä mietintöä vastaan. Sen vuoksi haluaisin pyytää, että olisitte valmiita neuvottelemaan, ettette pysyisi jäykästi kannoissanne ja yksinkertaisesti kieltäytyisi keskustelemasta asioista. Se ei ole niiden etu, joiden on kuljetettava tavaraa Sveitsin kautta tai sinne, eikä naapurimaiden etu. Kun ajattelen, että pelkästään Brennerin liikenteestä 30 prosenttia on Sveitsin ohikulkuliikennettä, meidän on toki käytettävä luvat siihen, että lyhin reitti saadaan taas käyttöön, sen sijasta, että syrjäisiä maita rasitettaisiin kohtuuttomasti kaikkia tilastoja uhmaavilla maksuilla.
Haluaisin siis todella pyytää, että keskiviikon puoleen päivään asti käytettävissä oleva aika käytettäisiin vielä kompromissia koskeviin keskusteluihin. Olen luopunut valiokunnassa edustamastani kovasta linjasta, nyt olen ollut valmis kompromissiin ja olisin iloinen, jos myös toinen osapuoli osoittaisi samanlaista kompromissivalmiutta, muuten äänestämme mietintöä vastaan.

Swoboda
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin kiittää Aparicio Sánchezia erinomaisesta mietinnöstä ja luvata hänelle ryhmäni täydellisen tuen. Jäsen Ferberin mainitsemista asioista on tietysti keskusteltu, me olemme vain päätyneet toisenlaiseen johtopäätökseen. Kollega Ferber, haluaisin sanoa aluksi aivan selvästi, että nyt on kyse liikennepolitiikasta. Tietysti on kyse liikennepolitiikasta "sosialistisesta", te sanoitte , siinä on juuri ongelma, joka tässä on taustalla. Luojan kiitos, nyt paljastitte korttinne ja tiedämme, mistä teillä kiikastaa. Kyse on siitä, että kun jossain harjoitetaan järkevää politiikkaa, esimerkiksi ympäristön edun vuoksi, sitä nimitetään yksinkertaisesti sosialistiseksi, ja sillä kaikki on mitätöity.
Olen sitä mieltä, että se ei käy. Kyse on liikennepolitiikan harjoittamisesta. Politiikka tarkoittaa nimenomaan sitä, että tehdään päätöksiä siitä, missä muodossa markkinat voivat ja saavat toimia, tietyissä rajoissa kuitenkin. Niin nytkin on tapahtunut.
Toiseksi on kyse siitä, että käytämme siirtymäkausijärjestelyjä. Kuten kollega Sánchez jo sanoi, käytämme siirtymäkausijärjestelyjä vaikeassa vaiheessa, jolloin olemme pyrkineet saamaan myös Sveitsin sitoutumaan kunnolla. Neuvottelut olivat pitkät ja vaivalloiset. Haluaisin sanoa en sen vuoksi, että komission jäsen on meidän puoleltamme, olen kiittänyt usein toisen puolen komission jäseniäkin , että Kinnock neuvotteli erittäin tiukasti ja erittäin pitkään ja että tulos on hyvä. Tulos on hyvä, ja sanoitte niin itsekin, ei ole kyse etujen hankkimisesta joillekin maille, sillä jos maat eivät voi käyttää hyväkseen näitä etuja, kuten niitä nimititte, ne palautetaan Euroopan komissiolle tai Euroopalle ja ne on sitten jaettava uudelleen.
Sanon myös itävaltalaisena, että kysehän on siitä, että Ranskan ja Itävallan kautta kulkevaa kauttakulkuliikennettä on vähennettävä. Sehän ei ole vain liikennettä, jota syntyy Itävallassa tai Saksassa, se on myös liikennettä, jota syntyy myös esimerkiksi Kreikassa ja Euroopan muilla alueilla. Sen vuoksi tämä on mielestäni hyvä mietintö. Haluaisin kiittää kollegaamme Aparicio Sánchezia. Olen sitä mieltä, että mietinnön äänestyksen pitäisi päättyä samalla tavalla kuin valiokuntakäsittelyn.

Rack
Arvoisa puhemies, meillä päin on olemassa sanonta: älköön ihminen yhdistäkö tunnelilla sitä, minkä jumala on erottanut vuorella. Minusta se on ehkä liian ankara jumalallisen tahdon tulkinta, ja ihmisetkin ymmärtävät sen niin. He ovat poistaneet vuosien kuluessa monia kanssakäymisen esteitä Euroopassa. Se on auttanut ihmisiä tutustumaan toisiinsa, edistänyt taloutta ja tehnyt hyvää turismille ja yhteiselämälle. Sveitsin kanssa solmittavan liikennesopimuksen myötä poistetaan nyt monien vuosien ponnistelujen jälkeen asteittain Euroopan kahtia jakava linja. Hyvä niin, huolimatta niistä ongelmista, joita siinä yhteydessä tietysti myös esiintyy. Se on edullista ihmisille, joiden ei tarvitse enää entiseen tapaan käyttää osittain erittäin pitkiä jo muutenkin ylikuormitettuja kiertoteitä, joiden käytöstä he ovat myös joutuneet maksamaan kalliisti. Uudet mahdollisuudet ovat edullisia myös Alpeilla asuville ihmisille ja Alppien luonnolle, joka on vahingoittunut vakavasti tämän läpikulun johdosta. Herkkiä Alppialueitahan on ollut ja on myös Itävallassa ja Ranskassa eikä pelkästään Sveitsissä, mutta tietysti myös siellä.
Liitämme nyt käynnistyvään EU:n ja Sveitsin välisen liikennesopimuksen täytäntöönpanohankkeeseen odotuksen siitä, että Keski-Alppien ylittäminen on tulevaisuudessa helpompaa. Toivomme, että Euroopan unionin ja Sveitsin välisestä sopimuksesta kehittyy joskus kenties vielä myös Sveitsin jäsenyys unionissamme.
Liitämme suunniteltuun asetukseen kuitenkin myös ja ennen kaikkea odotuksen siitä, että se muodostaa ennen pitkää tärkeän osan unionin uudesta, paremmasta, tehokkaammasta, mutta myös inhimillisestä ja ympäristöystävällisestä liikennepolitiikasta.
Sen vuoksi vetoan lopuksi myös kollega Ferberin tarkistuksen 79 puolesta. Hän ehdottaa, että liitteen III ensimmäinen lause "Jokaiselle jäsenvaltiolle annetaan aluksi vähintään 1500 lupaa" poistetaan kokonaan. Euroopan maantieteellinen rakenne ei ole sellainen, että jokaisella jäsenvaltioilla olisi samanlaiset tarpeet Sveitsin kautta pisteestä A pisteeseen B kulkemiseksi. Tällainen ratkaisu on byrokraattinen painajainen. Luopukaamme siitä!

Mastorakis
Hyvät kollegat, käsiteltävänä olevan mietinnön esittelijä kollega Aparicio Sánchez on paneutunut asetusehdotukseen, jonka komissio on laatinut tilastotietojen pohjalta.
Niiden tilastotietojen osalta, joiden pohjalta ehdotetaan raskaille tavarankuljetusajoneuvoille myönnettävien lupien jakamisesta, tähänastiset ulkomaankauppatiedot eivät voi käytännössä pitää paikkaansa, koska Sveitsissä voimassa olevan 28 tonnin rajan vuoksi pitkien matkojen maantiekuljetukset esimerkiksi omasta maastani Kreikasta ovat taloudellisesti kannattamattomia eikä niitä ajeta. On ikään kuin jaettaisiin parempaa näkökykyä ihmisjoukolle, johon kuuluu sokeita ihmisiä, sen mukaan, miten paljon kukin vuodessa lukee. Silloinhan käy niin, että sokeat, joilla tarve on suurin, eivät saa tippaakaan, koske he eivät pysty lukemaan.
Ongelmana on myös se tosiseikka, että ulkomaankauppa ei välttämättä vastaa kuljetuspalveluita, koska monia vientituotteita kuljetetaan taloudellisista syistä muiden jäsenvaltioiden kuin tuottajavaltion ajoneuvoilla. Tästä aiheutuvaa poikkeamaa on lähes mahdotonta arvioida kuljetusten sisämarkkinoiden täyden vapauttamisen vuoksi. Lisäksi arviot kauttakulkulupien tarpeista perustuvat nykyiseen Alppien yli tapahtuvaan liikenteeseen erityisesti Itävallan kautta, jolloin ei oteta huomioon, että tähän liikenteeseen vaikuttaa vaakunakilpien rajoittava järjestelmä, jossa on arvioitu muita määrällisiä suhteita jäsenvaltioissa. Mietinnön laatija Aparicio Sánchez on selvästikin pohtinut kaikkia yllä mainittuja asioita, mutta kaikki ymmärtävät, että ei ole olemassa muita tietoja, jotka kuvaisivat todellisuutta täsmällisesti, jolloin asiaan liittyviä tunnettuja suureita ei voida käyttää kuin suuntaa-antavasti. Emme myöskään unohda, että ehdotetut uudistukset ovat väliaikaisia, koska 40 tonnin ajoneuvojen liikennöinti vapautuu 1. tammikuuta 2005. Sitä paitsi näyttää siltä, että EU:n ja Sveitsin välinen sopimus ei tule voimaan ainakaan ennen vuoden 2001 puoltaväliä, mikä johtuu sopimusosapuolten kesken tarvittavista menettelyistä, jolloin myös ennakoitu siirtymäkausi lyhenee merkittävästi.
Kollega Aparicio Sánchez on näiden tietojen pohjalta käsitellyt aihetta vakavasti ja hän on esittänyt todellisia parannuksia yhdessä muiden valiokuntamme jäsenten kanssa. Varsinkin aikeella palata päivämäärään 15. syyskuuta, jota ennen käyttämättä jääneet luvat jaetaan uudestaan, komission ehdottaman marraskuun 15. päivän sijasta, vähennetään todennäköisyyttä, että vääryyksiä tapahtuu lopullisessa jaossa, joka pitää toteuttaa todellisten tarpeiden mukaisesti ja helpottaen yritysten suunnittelua.
Kiitän esittelijää tärkeästä työstä ja lausun näkemykseni, että meidän pitää arvostaa häntä äänestyksessä mietinnön hyväksynnästä. Mitä tulee käsiteltävänä olevaan mietintöön liittyvään sopimukseen sekä kaikkiin muihin sopimuksiin Sveitsin kanssa, mihin ollaan menossa? Jonakin päivänä tämä puuha päättyy, kun me vahvistamme viimeisen sopimuksen, sopimuksen Sveitsin liittymisestä Euroopan unioniin. Kiitos, että olette nyt lähes keskiyöllä kuunnelleet ensimmäistä puhettani täysistunnossa ja parhaat onnentoivotukseni uudelle vuosituhannelle.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, useiden vuosien ajan tavara- ja henkilöliikenteen kauttakulku Sveitsin halki on ollut suuri ongelma. Komission ja erityisesti esittelijä Aparicio Sánchezin, jonka panoksista meidän on syytä olla kiitollisia, tekemän tehokkaan työn tuloksena, meillä on nyt mahdollisuus saada raskaita tavarankuljetusajoneuvoja koskeva sopimus, mikä on erittäin suuri askel eteenpäin. Ajan mittaan kyse on siitä, että EU solmii enemmän sopimuksia Sveitsin kanssa, muidenkin liikennemuotojen osalta. Niissä sopimuksissa, joihin me EU:n puolesta voimme nyt ottaa kantaa, kyse on kuitenkin Sveitsin kautta kulkevista 40 tonnin tavarankuljetusajoneuvoista. Voidaan ehkä sanoa, että tätä liikennettä koskevat maksut ovat korkeita. Ennen vuotta 2000 kyse on 180 Sveitsin frangista. Se saattaa aivan oikein olla kallista, mutta vaihtoehtoinen Sveitsin kiertäminen tulisi luultavasti vielä huomattavasti kalliimmaksi. Lisäksi se on myös huomattavasti huonompi vaihtoehto ympäristönäkökulmasta katsottuna.
Sopimuksessa on mielestäni vain yksi selkeä heikkous, nimittäin niiden lupien jako, joista on neuvoteltu ja joiden määrä kasvaa joka vuosi ennen sopimuksen voimaan astumista. Ehdotus merkitsee, minkä muutkin ovat maininneet, että kaikki maat saavat saman perusmäärän lupia. Ongelmana on vain se, että jotkin maat eivät tarvitse niin paljon lupia, kun taas toiset tarvitsevat niitä huomattavasti enemmän. Meidän ei tarvitse kuin katsoa Euroopan karttaa huomataksemme, että toisille maille pohjoisesta etelään suuntautuvat liikennevirrat merkitsevät paljon enemmän kuin toisille. Esimerkiksi Ruotsin ja Suomen kaltaisille maille toisenlaisella lupien jaolla olisi todella huomattavaa merkitystä. Parlamentin jäsen Ferber on esittänyt tarkistuksen, joka merkitsee sitä, että meidän olisi tarkasteltava tätä jakoa huomattavasti joustavammin, ja minä tuen tätä tarkistusta.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä molempia parlamentin valiokuntia ja erityisesti molempia esittelijöitä, Aparicio Sánchezia ja Brunettaa, heidän käyttämästään ajasta ja heidän tekemistään ponnisteluista ehdotuksen hyväksi. Tämän asetusehdotuksen tavoitteena on saada vahvistetuksi tapa, Sveitsissä liikkuville Euroopan unionin tavarankuljetusajoneuvoille jaetaan kahdenlaisia lupia. Tämä ehdotus käsittää asetuksen sekä joukon lupia, niin sanottuja raskaille tavarankuljetusajoneuvoille myönnettäviä lupia, ja tarjoaa ensimmäisen kerran mahdollisuuden siihen, että Euroopan unionin tavarankuljetusajoneuvot, joiden paino on enintään 40 tonnia, voivat suorittaa vahvistetun määrän ajoja Sveitsin alueella.
Muut luvat, niin sanotut tyhjien ajoneuvojen luvat, antavat tavarankuljetusajoneuvoille, joiden paino on enintään 28 tonnia, oikeuden suorittaa vahvistetun määrän ajoja Sveitsin läpi alennetulla maksulla.
Olen iloinen voidessani ilmoittaa, että komissio, joka arvostaa suuresti hyvää työtä, jota molemmat parlamentin valiokunnat ovat tehneet tämän asian yhteydessä - ne ovat olleet myös valmiit kompromisseihin -, voi hyväksyä tarkistukset 1 - 6 sekä tarkistuksen 8, eli siis kaikki muut paitsi yhden tarkistuksista. Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä tarkistusta 7.
Arvoisa puhemies, komission ehdotuksessa pyritään siihen, että 90 prosenttia luvista jaetaan jäsenvaltioille, joiden osuus on suurin Sveitsin liikenteessä, ja että samalla kaikille jäsenvaltiolle taataan peruskiintiönä 1 500 lupaa vuodessa. Tarkistuksessa tämä vähimmäiskiintiö alennetaan 500:aan. Tämä koituisi Sveitsin naapurissa sijaitsevien kolmen suuren jäsenvaltion kiintiöiden hyväksi. Kuten tiedetään, nämä maat ovat Ranska, Saksa ja Italia. Tämä tapahtuisi siis muiden jäsenvaltioiden kustannuksella. Koska lupajärjestelmä sisältää mekanismin käyttämättömien lupien jakamiseksi maiden välillä, voin vakuuttaa parlamentille, että ei ole mitään riskiä, että lupia, jotka on myönnetty peruskiintiön puitteissa, tuhlattaisiin tai jätettäisiin käyttämättä.
Siksi komissio pitää ensisijaisena sitä, että kaikille jäsenvaltioille annetaan sama vähimmäiskiintiö, ja näin ollen komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 7.

Puhemies
 Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Otsonikerrosta heikentävät aineet
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0077/1999) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi otsonikerrosta heikentävistä aineista (5748/3/1999 - C5-0034/1999 - 1998/0228 (COD)) (Esittelijä: Hulthén).

Hulthén
Arvoisa puhemies, vaikka onkin myöhäistä, olen iloinen siitä, että keskustelemme vihdoinkin tästä suosituksesta toiseen käsittelyyn. Kyse on asetuksesta, joka olisi todellakin hyväksyttävä ja toteutettava. Olemme nimittäin melko vakavan tilanteen edessä.
Otsonikerroksen ohentumisen voi havaita entistä paremmin. Komission ensimmäisessä asiakirjassa mainittiin, että otsonikerros Skandinavian, Grönlannin ja Siperian yllä on heikentynyt ennätyksellisesti. Meidän on valitettavasti todettava, että tämä ennätys on taas rikottu. Viime viikolla esitetyt mittaustulokset osoittivat, että tilanne ei ole koskaan ollut näin vakava. Haluaisin korostaa tätä erityisesti niille parlamentin jäsenille, jotka ovat suhtautuneet epäillen siihen, että meidän olisi kiirehdittävä otsonia tuhoavien aineiden käytön lopettamista. Haluan lisäksi korostaa tätä niille, joiden mielestä on liian kallista yrittää vähentää otsonikerroksen ohentumista edes muutamalla prosentilla. Se ei pidä paikkaansa! Otsoniaukko ei ole keksittyä - eikä se, että se kasvaa koko ajan!
Sen vuoksi tämän asetuksen hyväksyminen yhdessä niiden tarkistusten kanssa, jotka ympäristövaliokunnan enemmistö on hyväksynyt, antaa meille ainutlaatuisen mahdollisuuden. Se ei riitä aukon "paikkaamiseen", mutta se on välttämätön askel oikeaan suuntaan. Tiedämme syyt, tiedämme seuraukset ja lähestulkoon aina voimme käyttää vaihtoehtoisia ratkaisuja. Asetus antaa teollisuudelle hyväksyttävät marginaalit selvitä tuotannon muuttamisesta niissä tapauksissa, joissa vaihtoehtoja ei ole. Juuri me päätämme siitä, toteutuuko se.
Haluan korostaa, että tämän asetuksen avulla ei yritetä estää meneillään olevan ilmastomuutosten aiheuttamia muutoksia. Sellaisia väitteitä on esitetty. Minä pidän sitä vain yrityksenä estää näkemästä tilannetta selkeästi. Meidän on ratkaistava molemmat ongelmat. Joillakin nykyään käytössä olevilla korvaavilla aineilla, jotka korvaavat HCFC-yhdisteet, joiden ympärille keskustelu on keskittynyt, on vaikutuksia ilmastoon. Olemme tietoisia siitä, että myös nykyään käyttämillämme aineilla on vaikutuksia ilmastoon. Sen vuoksi ei ole mitään syytä ottaa uudelleen käyttöön HCFC-yhdisteitä sellaisissa prosesseissa, joissa niiden käyttö on ollut kiellettyä jo viiden vuoden ajan. Tämä otetaan esille neuvoston yhteisen kannan 5 artiklan 3 kohdassa, johon suhtaudun hyvin kriittisesti.
Kielto on olemassa, ja sen heikentäminen on tuskin asetuksen tarkoituksen mukaista. Haluan sen vuoksi kysyä komissiolta, onko se todellakin tosissaan tässä asiassa. Suuri osa tämän alan teollisuudesta on jo muuttanut tuotantoaan, löytänyt vaihtoehtoja, mutta Euroopan toimialajärjestö EUROFEU ei ylipäänsä näe muutoksen aiheuttamaa hyötyä. Haluan kysyä komissiolta, miksi ei. Mihin tällä lehmänkäännöksellä pyritään? Toivon, että parlamentti keskiviikkona pidettävän äänestyksen yhteydessä toimii ympäristövaliokunnan ehdotuksen mukaan ja poistaa kokonaan tämän artiklan. Tässä yhteydessä haluan mainita myös täysistunnon käsiteltävänä olevan tarkistuksen 34. Pidän tätä ehdotusta yhtä järjettömänä.
Toinen asia, joka on mielestäni ratkaiseva tämän asetuksen kannalta, jotta sillä olisi vaikutusta tulevaisuuteen, liittyy metyylibromidin jatkuvaan käyttöön. Tiedämme että metyylibromidi on yksi otsonin suurimpia tuhoajia. Se on lisäksi erittäin myrkyllinen aine, joka vaikuttaa sen parissa työskenteleviin henkilöihin ja joka ei tuhoa pelkästään ei-toivottuja tuholaisia vaan kaikki maailman organismit. Se vaikuttaa veteen, ilmaan ja ihmisiin. Nyt olisi otollinen kiellon aika. Meillä on sitä paitsi jo pitkään ollut vaihtoehtoisia aineita, jotka ovat usein paljon nykyisiä aineita kannattavampia. Haluan sen vuoksi korostaa tarkistuksien 2, 3, 4 ja 10 tärkeyttä, joissa ehdotetaan aineiden käyttömahdollisuuksien vähentämistä jatkossa muutamaa kriittistä poikkeusta lukuun ottamatta. Haluan samalla mainita myös tarkistuksen 12, jossa käsitellään karanteenikäsittelyä ja kuljetuksia. Asetuksessa ei ole mitään selkeää kohtaa, joka viittaisi käytön lopettamiseen.
Haluan lisäksi suunnata parlamentin ja komission huomion tarkistukseen 9, joka mahdollistaa halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen käytön tilapäisissä poikkeustapauksissa, kuten vaikeasti sairaiden ihmisten kipujen lievityksessä. Haluaisin myös, että komissio kävisi läpi asetuksessa esitetyt tiukat aikarajat. Tämän asian käsittely on kuitenkin viivästynyt. Haluan sen vuoksi tässä yhteydessä sanoa muutaman sanan niiden pk-yritysten puolesta, jotka ovat tehneet kaikkensa täyttääkseen asetuksen pyrkimykset mutta jotka eivät kuitenkaan ole päässeet tuloksiin. Olisi toivottavaa, että osoittaisimme hieman ymmärrystä niiden tilannetta kohtaan.
Täysistunnossa on esitetty muitakin tarkistuksia, joita ympäristövaliokunta ei ole hyväksynyt tai käsitellyt; olen jo maininnut niistä yhden. Kyse on tarkistuksista 30, 31, 32 ja 34, jotka tuskin ovat asetuksen linjan mukaisia. Jätän kysymysmerkin tarkistuksen 32 kohdalle, joka on ilmeisesti käännetty väärin niin ruotsinkielisessä kuin muunkielisissä versioissa. Sen vuoksi kannatan näiden tarkistusten hylkäämistä. Tarkistus 39 kattaa tarkistuksen 35, ja se on sen vuoksi turha. Muutoin hyväksyn kaikki ympäristövaliokunnan enemmistön hyväksymät tarkistukset.

Flemming
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen Hulthén sanoi jo paljon. En halua toistaa sitä kaikkea. Hän ei korostanut, että käsiteltävänä oleva yhteinen kanta on varmasti paras mahdollinen nyt saavutettavissa oleva. Tiedän, että Itävalta ponnisteli puheenjohtajavaltiona loppuun asti otsonikerroksen todellisen suojan aikaansaamiseksi. Jäsen Hulthén, te tiedätte, kuinka hartaasti pyysin teitä luopumaan tarkistuksista, jotta yhteinen kanta saataisiin nopeasti voimaan. Sanoin teille myös, että yhteiseen kantaan tehdään monia tarkistuksia, joiden tavoitteena ei ole teidän tarkistustenne tavoin edetä entistä nopeammin, vaan jopa palata takaisinpäin. Minulle ei tuota itävaltalaisena minkäänlaisia ongelmia edetä nopeammin. Meidän on kuitenkin opittava, että myös muille maille, jotka eivät ole edenneet yhtä pitkälle kuin Pohjoismaat, Itävalta, Saksa, että myös niille on annettava tilaisuus edetä meidän kanssamme. Olen pahoillani, että ette tehnyt niin, koska nyt on tietysti pantu liikkeelle jotain sellaista, joka ei miellytä meitä kenties ollenkaan.
Euroopan unioni on aina ollut edelläkävijä otsonikerrosta vahingoittavien aineiden tuotannon ja käytön lopettamisessa, ja parlamenttia on pidetty tämän Euroopan unionin ympäristöpoliittisena omanatuntona. Vain sillä tavalla meillä on kansainvälisissä konferensseissa mahdollisuus painostaa muita maita, näyttää niille, mikä käy päinsä, mikä on mahdollista, mitä teollisuudelta voi vaatia, ja Euroopan teollisuus on mukautunut monesti.
Sallikaa minun esittää pieni esimerkki. Se koskee tarkistusta 34. Halonit ovat erittäin vaarallisia. Osittain halogenoidut kloorifluorihiilivedyt eivät ole läheskään niin vaarallisia otsonikerroksen heikentymisen kannalta. Olisi kuitenkin järjetöntä korvata vaarallinen aine aineella, joka on vähemmän vaarallista. Meidän tarvitsee vain tuottaa tätä vähemmän vaarallista ainetta riittävästi, niin vahinkoa tapahtuu yhtä paljon. Ymmärtäkäämme toki lopultakin, että se on väärä tie! Sammutusvälineiden haloneja ei voi korvata HCFC-yhdisteillä! Maakaasuissa on monia korvaavia aineita, typpiargon, inergeeni. Itävallassa on erittäin arvokas kirjasto, Itävallan kansalliskirjasto. Meillä on siellä tällainen sammutusväline, jossa ei käytetä mitään näistä vaarallisista aineista.
Voin vain toivoa, että yksikään tarkistuksista ei saa 314:ää ääntä. Jos olemme nimittäin tosissamme, jos haluamme edetä nopeasti, yhteisen kannan pitäisi tulla voimaan hyvin nopeasti. Katsokaahan, CFC, HCFC tai halonit, jotka päästetään ilmaan nyt, tekevät tuhojaan vielä 20:n tai 30 vuoden kuluttua. Me kaikki tai monet tai useimmat meistä ovat jo kuolleet 30 vuoden kuluttua. Tuho, josta saamme osavastuun tänään täällä ja keskiviikkona äänestyksessä, on sitten kai myös meidän syytämme.

Bowe
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kertoa, kuinka paljon ihailen esittelijän tämän mietinnön parissa tekemää työtä; oli jo riittävän vaikeaa viedä se parlamentissa ensimmäisen käsittelyn läpi. Vielä enemmän vaikeuksia on ollut toisessa käsittelyssä, sillä olemme kuulleet monia kilpailevia näkemyksiä ja tieteellisiä mielipiteitä sekä nähneet, miten lukuisat asianosaiset ovat monissa erityisaiheissa lobanneet ahkerasti. Kuitenkin esittelijä on tehnyt loistavaa työtä, ja meillä onkin nyt edessämme johdonmukainen kokoelma tarkistuksia ja johdonmukainen kanta, jossa mennään vielä pitemmälle kuin yhteisessä kannassa ja pitemmälle kuin parlamentin jäsen Flemmingin mielestä voimme mennä. Olen yllättynyt siitä, mitä hän sanoo, sillä viikko sitten Pekingissä mentiin pitemmälle kuin olimme yhteisessä kannassa menneet. Meidän on annettava asialle tukemme.
Tässä ovat pelissä hyvin vakavat kysymykset. Jos otsonikerrosta ei saada korjautumaan mahdollisimman nopeasti, eikä otsonikatoa pysähtymään, seurauksena on ihosyöpien- ja silmävaurioiden leviäminen laajalle koko maailman väestön keskuudessa. Näin on jo alkanut tapahtua jossakin päin maailmaa.
Meidän eurooppalaisten on säilytettävä johtoasemamme ja näytettävä esimerkkiä. Minkään erityisaiheen kohdalla ei voida perääntyä siitä huolimatta, että jotkut ovatkin ajaneet sitä. Voimme sallia eräiden aineiden käyttämisen jatkumisen ainoastaan, jos on todellinen uhka siitä, että unioniin salakuljetetaan toisia sellaisia aineita, joita saatettaisiin käyttää olemassa olevan laitteiston tukemiseen.
Meidän on tunnustettava, että Montrealin pöytäkirjaa on kehittynyt vaiheittain. Viime viikolla päästiin Pekingissä jälleen askel eteenpäin. Olemme edenneet siinä, että pääsisimme halogenoiduista kloorifluorihiilivedyistä (CFC-yhdisteet) eroon, ja olemme etenemässä muiden aineiden eli osittain halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen (HCFC-yhdisteet) ja halonien osalta. Meidän on jatkettava eteenpäin varmistaaksemme, että prosessi jatkuu. Meidän on Euroopan unionissa autettava kolmatta maailmaa ja kehitysmaita siirtymään nopeasti uusiin tekniikoihin, jotka eivät vahingoita otsonikerrosta ja joissa ei käytetä otsonia tuhoavia kemikaaleja. Siinä mielessä meidän on siis tuettava esittelijän tarkistuksia ja arvioitava hyvin huolellisesti joitakin niistä, joita toivoisinkin käsiteltävän sovittelumenettelyssä päästäksemme vielä pitemmälle.

Davies
Arvoisa puhemies, ihmisten oman mielettömyyden vuoksi olemme vahingoittaneet otsonikerrosta, joka suojaa elämää tällä planeetalla, ja nyt meidän on tehtävä kaikkemme korjataksemme aiheuttamamme vahingot.
Periaatetta osittain halogenoiduista kloorifluorihiilivedyistä ja metyylibromidista luopumisesta ei ole juurikaan vastustettu. Valiokunnassa kyse onkin ollut niistä aikarajoista, joissa sen olisi tapahduttava. Kaikille jäsenille on esitelty paljon ristiriitaista asiatietoa, mikä on tehnyt käsityksen muodostamisen vaikeaksi.
Esittelijän tavoin liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmä haluaa varmistaa, että edistyminen on nopeaa ja että näemme maksimaalisia tuloksia niin pian kuin mahdollista. Mutta vaihtoehdot eivät ole yksinkertaisia. Todellisena vaarana on, että jotkin esittelijän kirjaamista hyvää tarkoittavista tarkistuksista vain pahentavat tilannetta; ja varsinkin että näin vaikeutetaan sitä, että voimme luopua haitallisista täysin halogenoiduista kloorifluorihiilivedyistä kaikkialla maailmassa ja erityisesti kehitysmaissa, sillä ne ovat otsonikerrokselle huomattavan paljon vahingollisempia kuin tässä mietinnössä mainitut seikat. Näistä ehdotuksista saatava hyöty on niin vähäinen, ettei riskiä kannata ottaa.
Tuemme esittelijän tavoitteita ja kannatamme useimpia hänen tarkistuksistaan, mutta emme ole vakuuttuneita siitä, että hän on ottanut ympäristöä koskevan huolestumisemme huomioon kokonaisvaltaisesti.

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella parlamentin jäsen Hulthénia hänen tämän mietinnön parissa tekemästään työstä. Toimia otsonikerroksen ohentumisen pysäyttämiseksi pidetään yhtenä kansainvälisen ympäristölainsäädännön harvoista menestystarinoista, ja 1990-luvun puolivälin jälkeen otsonikato näyttääkin hidastuneen, mikä on pääasiassa niiden ponnistelujen ansiota, joita on tehty otsonikatoa aiheuttavia aineita koskevien päästöjen vähentämiseksi.
Kuitenkaan ei ole mitään syytä itsetyytyväisyyteen. Olemme kaukana tavoitteidemme saavuttamisesta. Euroopan ympäristökeskuksen mukaan Etelämantereen yllä kesällä 1998 otsonikerros oli Euroopan kokoisella alueella ennätyksellisen ohut, ja samaa kehitystä tapahtuu pohjoisella pallonpuoliskolla. Niinpä meidän on asetettava tavoitteet korkealle, ja ne on myös saavutettava.
Komissio on alkuperäisessä ehdotuksessaan oikeilla jäljillä. Kuitenkin luulemme, että neuvosto heikensi tekstiä, ja niinpä haluaisin kehottaa kollegoja kannattamaan niitä tarkistuksia, jotka hyväksyttiin valiokunnassa yhteisen kannan parantamiseksi.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, vain muutama viikko sitten saimme otsonikerroksen ohentumista koskevan uuden hälyttävän raportin. Tämänkertainen tutkimus osoitti, että Skandinavian yllä olevan suojaavan otsonikerroksen arvot olivat huolestuttavia ja ennätyksellisen alhaisia. Tiedämme, mitä meidän pitää tehdä. Tässä ympäristökysymyksessä tiedämme, mikä aiheuttaa ongelmia. Tiedämme tarkasti, mitkä aineet tuhoavat otsonia. Tiedämme, mitä seurauksia ihmisille koituu siitä, jos UV-säteily lisääntyy, tulee muun muassa huomattavasti enemmän syöpätapauksia. Tiedämme myös, miten luonto vahingoittuu.
Lisäksi nykyään on olemassa hyviä vaihtoehtoja lähes kaikille otsonia tuhoaville aineille, joita käytetään eri aloilla. Otsonia tuhoavilla aineiden kielteinen vaikutus kestää pitkään. Siitä huolimatta, että Montrealin pöytäkirjan mukainen kansainvälinen yhteistyö on ollut tuloksellista tässä asiassa ja päästöt ovat heikentyneet voimakkaasti, otsonikerros voidaan palauttaa ennalleen vasta aikaisintaan vuoden 2040 tienoilla. Siihen asti tuhojen määrän, erityisesti uusien syöpätapausten, arvioidaan lisääntyvän. Sen vuoksi ei ole mitään syytä viivytellä sellaisten lisätoimien aloittamista, johon voimme ryhtyä jo nyt. Sen vuoksi on tärkeää, että parlamentin jäsen Hulthénin mietintö hyväksytään kokonaisuudessaan. Siinä esitetyt ehdotukset merkitsevät entistä voimakkaampia toimia otsonia tuhoavia aineita kuten metyylibromidia ja HCFC:tä vastaan.
Ryhmämme aikoo sen vuoksi äänestää kaikkien esittelijän tekemien tarkistusten puolesta. Sen sijaan emme aio äänestää suurinta osaa muiden tekemistä tarkistuksista, koska nämä tarkistukset heikentäisivät mietintöä.
Valiokunnassa PPE-DE -ryhmä vastusti useita esittelijän tekemiä ehdotuksia. Teollisuuden harjoittama painostus on ollut voimakasta myös tässä kysymyksessä. Toivottavasti tästä asiasta on olemassa kansallisia julistuksia tai PPE-DE -ryhmässä on yksittäisiä henkilöitä, jotka asettavat ympäristönäkökulman etusijalle ja joilla on rohkeutta äänestää mietinnössä esitettyjen tärkeiden ehdotusten puolesta. On kiinnostavaa nähdä äänestyksen tulos.

Blokland
Arvoisa puhemies, on myös Montrealin pöytäkirjan ansiota, että otsonikerrosta heikentävistä aineista voidaan päästä pian eroon. Sen toivottu vaikutus, otsoniaukon tukkiminen, toteutuu vasta 100 vuoden kuluttua. Toivomme samalla, että ihosyöpätapausten määrä on siihen mennessä laskenut.
Kuten oli myös ensimmäisen käsittelyn aikana, eroon pääsemistä voidaan nopeuttaa. On olemassa eri mahdollisuuksia, ja hyödyt ovat huomattavasti suuremmat kuin siirtymäkauden kustannukset.
Siksi kannatan jäsen Hulthénin ehdotuksia yhteisen kannan parantamiseksi. HCFC-yhdisteistä ja metyylibromidista voidaan päästä nopeammin eroon. Alankomaissa metyylibromidin käyttö on ollut kielletty jo vuosia. Kielto ei aiheuta maataloussektorille mitään ongelmia. Päinvastoin, sato ei vähene, ja tilanne on parempi maatalous- ja puutarha-alan työntekijöiden terveyden kannalta. Täytyy olla mahdollista, ettei Euroopan unionissa enää käytetä metyylibromidia vuoden 2001 alusta lähtien. Poikkeukset hätätilanteita varten vaikuttavat minusta myös täysin tarpeettomilta.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, uskoakseni olisi välttämätöntä painottaa tässä viimeisessä keskustelussa seuraavia seikkoja, ennen kuin tästä asetuksesta äänestetään:
Kotimaani Espanja on täysimääräisesti mukana Montrealin pöytäkirjan hengessä ja sitoutuu täyttämään siihen kirjatut ehdot ehdottoman vastuuntuntoisesti ja aktiivisesti. Espanja hyväksyy siten yleisellä tasolla yhteisen kannan, ja tässä mielessä olen täysin samaa mieltä siitä, mitä kollegani parlamentin jäsen Flemming puheenvuorossaan sanoi.
Kuitenkaan tämä ei estä sitä, että erään tällaisen aineen, metyylibromidin, johon äsken viitattiin kieltämisestä aiheutuu erityisen paljon harmia Espanjalle, vaikka Espanja haluaakin lujasti saada tiettyjen myrkyllisten otsonia tuhoavien aineiden käytön loppumaan. Tämän maataloudessa desinfiointiaineena pääasiassa hyvin rajoitetuilla viljelyalueilla Välimeren piirissä käytetyn aineen markkinointia ja käyttöä on kotimaassani ankarasti rajoitettu, ja se on korvattu toisilla aineilla kaikissa niissä tapauksissa, joissa on todettu olevan muita sopivia vaihtoehtoja. Jo jonkin aikaa on tehty tutkimustyötä korvaavien aineiden löytämiseksi, jotta voidaan noudattaa pöytäkirjassa sovittua aikataulua.
Juuri siksi, että haluamme noudattaa säännöstöä, meidän on oltava hyvin tarkkoina, kun arvioimme mahdollisuuksiamme onnistua siinä, jos parlamentti hyväksyy ehtoja ja aikataulua tiukentavan asetuksen. On reilumpaa ja ennen kaikkea paljon käytännöllisempää sanoa selvästi, että pidämme mahdollisena, ettemme pysty täyttämään säännöksiä metyylibromidin osalta. Joudumme kärsimään vähintäänkin vakavista taloudellisista ja sosiaalisista vahingoista, ja joidenkin meidän maataloustuotteidemme kilpailukyky kärsii niihin maihin verrattuna, joissa ei sovelleta samoja rajoituksia. Emme saavuta sitä, että metyylibromidia lakataan käyttämästä aikataulun kiristämisen myötä; vaarana on pikemminkin, että joudumme ikävään tilanteeseen, jossa rikotaan säännöksiä ja ilmenee petoksia, ja tällainen tulos on tavoitteiden vastainen kaikkien kannalta.
Siksi Euroopan kansanpuolueen Espanjan valtuuskunta arvioi, että on välttämätöntä säilyttää täysistunnossa ne tarkistukset, jotka koskevat 3 artiklan 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa ja 21 artiklan viimeistä alakohtaa, joissa annetaan metyylibromidin käyttöä koskevat poikkeukset ja ehdot vuoden 2006 jälkeiselle ajalle. Mielestämme parlamentin on asetettava sellaiset normit, että kaikki jäsenvaltiot voivat ne täyttää, ilman että jonkin jäsenvaltion taloudellisille, sosiaalisille ja ympäristöoloille aiheutetaan vakavaa vahinkoa. Tällainen henki, eikä suinkaan tunteellisesti ihailtava, mutta epärealistinen ympäristönsuojeluintoilu, on saanut meidät tänään esittämään nämä tarkistukset.

Sacconi
Arvoisa puhemies, ei ole epäilystä siitä, että käsiteltävänä oleva asetus on erittäin tärkeä. Tällä asetuksella Euroopan unioni määrittelee tavan ja aikataulun, joilla asteittain luovutaan otsonikerrosta heikentävistä aineista, ja vakuutan teille, että en ole missään nimessä aliarvioinut nykytilanteen vakavuutta.
Neuvosto on pitkälti hyväksynyt sen pyrkimyksen, joka parlamentilla ensimmäisessä käsittelyssä oli aikataulun kiristämiseksi. Siitä huolimatta parlamentin jäsen Hulthénin mietinnössä esitetään jälleen sellaisia tarkistuksia, joita ei hyväksytty ja joissa aikaistettiin kautta linjan useiden aineiden tuotantoa, markkinointia ja käyttöä koskevien kieltojen voimaantuloa. Yleisesti ottaen on kyse kiitettävästä suuntauksesta tai paremminkin sellaisesta pyrkimyksestä, ja se on jatkoa Montrealin pöytäkirjalle, mutta siinä ei kuitenkaan oteta samalla huomioon eräitä seikkoja: ensiksi sitä, että muut pöytäkirjan allekirjoittaneet maat, mm. Yhdysvallat, ovat asettaneet pitempiä aikoja sille, että osittain halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen (HCFC) tuotannosta luovutaan; toiseksi sitä, että tämänhetkisten tietojen valossa HCFC-yhdisteet ovat palontorjunnassa ainoa todellinen vaihtoehto halogeeneille, jotka ovat otsonikerroksen suurimpia tuhoajia ja joita yhä käytetään laajasti kehitysmaissa.
Vakuuttavaa ei ole myöskään se peräänantamattomuus, josta on pidetty kiinni metyylibromidin osalta. On ikävää, että ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa ei haluttu etsiä järkevää, realismin periaatteesta lähtevää kompromissia. Joskus vaikuttaa siltä, että se, että ympäristönsuojelu ymmärretään jollakin tavalla samoin kuin periaateväittämät, ehkäpä niiden julistaminenkin, on loppujen lopuksi todellisia tuloksia tärkeämpiä. Euroopan unionin on oltava etujoukoissa, näin on sanottu myös tänään, mutta sitä, palautuuko stratosfäärin otsonikerros tai sitä, saadaanko kasvihuoneilmiö kuriin, ei mitata Euroopan vaan koko maailman perspektiivistä. Näistä syistä neuvoston yhteinen kanta vaikuttaa tasapainoisemmalta, vaikkei se olekaan täysin tyydyttävä.

Turmes
Arvoisa puhemies, otsonikerroksen tuhoutumisen jatkumisen estämiseksi meidän on pääasiassa rajoitettava myös poikkeuksia, joita meillä vielä on. Tällainen poikkeusjärjestely on CFC-11:n osalta Luxemburgissa toimivalla Du Pont -yrityksellä polyolefiinikuitutuotantoa varten. Du Pont on itse kehittänyt vaihtoehdon CFC-11:lle. Asiasta vastaavat viranomaiset testaavat tämän vaihtoehdon lähiviikkoina. Ei ole siis mitään syytä jatkaa nyt tätä poikkeusjärjestelyä. Sen vuoksi pyydän erityisesti jäsen Flemmingiä ja PPE-ryhmän jäseniä hyväksymään tarkistuksen 28. Siinä ei ole kyse kehitysmaasta vaan pitkälle kehitetystä tekniikasta pitkälle kehittyneessä maassa.
Ympäristönsuojelijat Luxemburgissa ovat ponnistelleet tämän poikkeusjärjestelyn poistamiseksi. Ympäristöministeri on sen takana. Jos emme äänestä Euroopan parlamentissa tämän mukaisesti, Luxemburgin kansalaisilla on tunne, että Eurooppa merkitsee taantumista eikä edistystä.

Müller, Emilia Franziska
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kohonneista otsoniarvoista ja lisääntyneestä UV-säteilystä on tullut riskejä koko elinympäristöllemme. Olen esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että niiden vaikutukset näkyvät jo selvästi. Otsonikerroksen säilyttäminen on yksi ympäristöpolitiikkamme tärkeimmistä tavoitteista. Olemme kaikki vastuussa siitä, etteivät ihmiset tai eläimet tai koko ekologinen järjestelmä vahingoitu. Sen vuoksi aineet, jotka tuhoavat otsonikerrosta, on korvattava vaihtoehtoisilla aineilla mahdollisimman nopeasti. Vaihtoehtoisiin aineisiin siirtymiselle on kuitenkin varattava realistiset siirtymäajat. Asetan painon sanalle "realistiset".
Niillä käyttöalueilla, joilla on yksiselitteisesti käytettävissä vaikutuksiltaan samanlaisia vaihtoehtoisia aineita, siirtyminen on toteutettava ennalta määrätyn ajan kuluessa. On kuitenkin myös poikkeusaloja, ja meidän on puhuttava mahdollisimman selkeästi niistäkin. Kemianteollisuuden suuryritysten tuotannossa ei tulla toimeen ilman tiettyjä jäähdytyslaitteita. Nämä jäähdytyslaitteet muodostavat suljettuja jäähdytysjärjestelmiä, joiden jäähdytysaineille ei ole tällä hetkellä olemassa vaihtoehtoja. Suljettujen jäähdytysjärjestelmien koon ja monimutkaisuuden vuoksikin on välttämätöntä myöntää poikkeusjärjestelyjä. Sen vuoksi tein mietintöön tarkistuksen 30, ja pyydän, että otatte sen myös huomioon. Haluaisin viitata vielä kerran siihen, että nämä jäähdytysjärjestelmät ovat suljettuja järjestelmiä eikä jäähdytysaine pääse sieltä ympäristöön.

Nisticò
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, haluaisin ilmaista pettymykseni ja harmistukseni, ja samalla arvelen tulkitsevani muidenkin ensimmäistä vaalikauttaan istuvien parlamentin jäsenten tuntemuksia. Vasta valitut jäsenet eivät voi toisessa käsittelyssä osallistua millään lailla niiden toimien sisällön parantamiseen, jotka parlamentti sen jälkeen hyväksyy, mikä on ilmiselvästi syvän turhautumisen aiheuttaja. Mutta tämä turhautuminen syvenee entisestään ja on vielä kirpaisevampaa silloin, kun byrokratia ja tunteellisuus peittävät alleen politiikan ja tieteellisyyden, eikä niiden vuoksi voida pitää hyväksyttävinä uusia ja tieteelliseltä kannalta päteviä tarkistuksia, vaikka on kyse uusista tieteellisistä seikoista, kuten otsonikatoa aiheuttavien aineiden tapauksessa on kyse.
Tämän vuoksi pyydän kaikkia parlamentin jäseniä hyväksymään tarkistuksen 34, jota kollegat Bowis ja Sacconi ovat jo olleet esittelemässä valiokunnassa ja jonka 32 parlamentin jäsentä on tänään allekirjoittanut. Tässä tarkistuksessa, jolle haluamme saada hyväksynnän esittelijä Hulthénin ja häntä sokeasti tukevien kannattajien jäykän ja ehdottoman kannan tilalle, pyydetään tammikuun 1. päivään 2004 asti pientä lykkäystä, joka koskee palontorjuntajärjestelmissä käytettyjen HCFC-yhdisteiden poistamista markkinoilta. Näiden aineiden otsonikatoa aiheuttava vaikutus on hyvin alhainen 1 200 kertaa pienempi kuin haloneilla ja ympäristö sietää niitä paljon paremmin kuin HFC:n tai PFC:n kaltaisia aineita, jotka parlamentti on valitettavasti hyväksynyt, vaikka ne ovat ympäristön kannalta vahingollisempia, sillä niihin sisältyy sellainen suuri riski, että ne aiheuttavat maapallon lämpenemistä, ja ne säilyvät ilmakehässä jopa 6 000 7 000 vuotta.
Näihin päätelmiin yhtyvät tieteellisesti ansioituneet kansainväliset järjestöt, kuten vuoden 1998 Kairon konferenssi, Montrealin pöytäkirjan sopijaosapuolet, vuonna 1999 pidetty Panel on Ozone Depletion ja Ison-Britannian ympäristöministeriö. HCFC-yhdisteiden asteittaisella kieltämisellä, jota tarkistuksessa vaaditaan, otetaan huomioon syvällisten tieteellisten perusteiden ohella myös sosiaaliset seikat, sillä monia ihmisiä uhkaa työpaikan menettäminen. Tämän vuoksi pyydän, että tuette tarkistusta.

Liikanen
. (EN) Haluaisin kiittää ympäristöasioiden valiokuntaa ja erityisesti esittelijä Hulthénia yhteisen kannan huolellisesta tarkastelusta.
Monien tarkistusten tarkoituksena on nopeuttaa osittain halogenoiduista kloorifluorihiilivedyistä ja metyylibromidista luopumisen aikataulua, ja tähän tavoitteeseen komissio ilman muuta yhtyy, koska tiedetään niiden vaikuttavan osaltaan merkittävästi siihen, että otsonikato lisääntyy.
Euroopan pienet ja keskisuuret yritykset, jotka ovat kärjessä vaihtoehtoja kehitettäessä, ovat osoittaneet, että nopea jäljelle jäävistä otsonikatoa aiheuttavista aineista luopuminen edistää kestävää teollisuutta ja lisää entisestään otsonikerroksen suojelua.
Mutkikkaat neuvottelut neuvostossa johtivat siihen, että hyväksyttävä yhteinen kanta hyväksyttiin viime helmikuussa. Sen nopea täytäntöönpano on komissiolle ensiarvoisen tärkeää. Komissio ei voi edetä joissakin asioissa niin nopeasti kuin se haluaisi, sillä jotkin luopumiselle ehdotetut määräpäivät lähestyvät nopeasti. On tärkeää välttää uusien otsonia tuhoavien aineiden käyttöönottoa. Tarkistuksella 27 otettaisiin käyttöön nopeutettu menettely, jolla asetuksen piirin voitaisiin lisätä uusia otsonia tuhoavia aineita, mikä olisi hyödyllistä ehkäistessä harkitsemattomia sijoituksia ja samalla se koituisi otsonikerroksen hyväksi. Komissio voi siis periaatteessa hyväksyä tämän tarkistuksen.
Myös tarkistus 9 voidaan hyväksyä, sillä siinä sallitaan määräaikaisia pidennyksiä hyvin pienten täysin halogenoitujen kloorifluorihiilivetymäärien käytölle erikoistuneissa lääketieteellisissä kivun lievitykseen tarkoitetuissa laitteissa. Muut komission joko periaatteessa kokonaan tai osittain hyväksymät tarkistukset ovat tarkistukset 1, 4, 11, 12, 15, 17, 24, 25, 26, 29, 31, 32 ja 35. Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 2 ja 10, sillä niissä ensimmäiset tuotantoa ja käyttöä koskevat rajoitukset on asetettu tapahtuviksi epärealistisen varhaisena ajankohtana, eli 1. tammikuuta vuonna 2000 ja 1. tammikuuta vuonna 2001. Tämä hankaloittaisi menettelyjä, ja siitä aiheutuisi maataloustuottajille ongelmia.
Samoin komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 3, jolla poistetaan kaikki poikkeukset, jotka ulottuvat vuoden 2006 jälkeiseen aikaan. Tästä aiheutuisi suhteettoman suurta haittaa yksittäisille maataloustuottajille tai tietynlaiselle viljelylle.
HCFC-yhdisteiden tuotannon ja Montrealin pöytäkirjan piiriin kuulumattomien osapuolten kanssa käytävän kaupan ankara valvonta on osa yhteisön otsonipolitiikkaa. Kaksi viikkoa siiten Pekingissä pidetyssä Montrealin pöytäkirjan osapuolten tapaamisessa yhteisö onnistui saamaan tällaisia toimia kirjatuksi pöytäkirjaan. Kuitenkin kohtuuttoman rajut, yhteisen kannan ylittävät toimet voisivat siirtää markkinat merentakaisille tuottajille.
Siksi tarkistuksia 5, 6, 7, 8 ja 23, jotka nopeuttavat luopumissuunnitelmaa ja joilla määrätään välitön kauppakielto, ei voida hyväksyä.
Useissa tarkistuksissa esitetään HCFC-yhdisteiden käyttöjen valvontaa. Nykyisessä kannassa on päästy tarkasti tasapainoon ympäristömielessä toivottavan ja teknisesti toteutettavissa olevan ja taloudellisesti mahdollisen välille. Komissio ei siksi voi hyväksyä tarkistuksia 13, 14 ja 16, jotka kiristäisivät HCFC-yhdisteiden käytöstä luopumiselle liuottimissa, ilmastoinnissa ja polyuretaanisolumuoveissa asetettuja määräpäiviä entisestään. Tästä voisi aiheutua lisäongelmia, ja se voisi johtaa yritysten kassavirtaongelmiin.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 18 ja 34, jotka koskevat HCFC-yhdisteiden mahdollista käyttöä halonien korvaajana palotorjunnassa. Laajentaminen ei ole tarpeellista ja rajoittamisella on hyvin vähän, jos ollenkaan, käytännön vaikutuksia. Tällaiset muutokset vaikuttaisivat haitallisesti yhteiseksi kannaksi saatuun kompromissiin sen keskeisiltä osin.
Tarkistus 28 liittyy 5 artiklaan, ja siinä kielletään välittömästi CFC- ja HCFC-yhdisteiden käyttö prosessireagensseina tietyissä sovelluksissa. Komissio ei voi hyväksyä tätä tarkistusta, koska käytöstä luopumiselle on myönnettävä siirtymäaika. Komissio ei voi myöskään hyväksyä tarkistusta 19, jossa kielletään HCFC-yhdisteitä sisältävien laitteiden myynti viiden vuoden kuluessa siitä, kun käyttökielto on tullut voimaan, sillä tämä lisäisi laittoman myynnin ja sen todennäköisyyttä, että HCFC-yhdisteitä päästetään ilmakehään.
Vaikkakin komissio ymmärtääkin tarkistuksen 20 syyt, eli tarkistuksen, jolla kiellettäisiin HCFC-yhdisteitä sisältävien vientituotteiden tuotanto kolmen vuoden kuluessa siitä, kun ne on kielletty kotimarkkinoilla, meidän on pidettävä kiinni tasapainosta ympäristön kannalta toivottavan ja sen välillä, että valmistus saattaisi siirtyä muualle. Komissio ei siis voi hyväksyä sitä.
Sama koskee tarkistusta 21, sillä sitä olisi mahdoton sovittaa yhteen 5 artiklan 6 kohdan erityistapauksissa sallimien poikkeusten kanssa, ja siksi emme voi hyväksyä tarkistusta, vaikka kannatammekin tämän tarkistuksen tavoitteita. Lisäksi komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 22, sillä poikkeukset myönnettäisiin joka tapauksessa jäsenvaltioita kuullen, ja täten komissio ei voi hyväksyä tarkistusta.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistusta 30, jolla pyritään laajentamaan mahdollisuuksia myöntää poikkeuksia sellaisille aineille, joiden käytöstä on jo luovuttu. On tärkeää lähettää yksiselitteinen viesti siitä, että kun jonkin aineen käytöstä on luovuttu, sen käytölle ei voida enää sallia poikkeuksia paitsi välttämättömiksi katsottavissa käytöissä.
Lopuksi voinen kiittää parlamenttia työstään ja huolellisesta yhteisen kannan tarkastelusta.

Puhemies
 Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.

Geneettisesti manipuloitujen elintarvikkeiden pakkausmerkinnät
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan päätöslauselmaesitys (B5-0313/1999) Euroopan parlamentin geneettisesti manipuloitujen elintarvikkeiden pakkausmerkinnöistä antaman lausunnon seurannasta.

Jackson
. (EN) En tiedä teistä, mutta minusta tuntuu, että tämä ilta tuo mieleen lähinnä Titanicin. Minulla on hirvittävä tunne siitä, että koko laiva on uppoamassa. Toivon, etten ole oikeassa, mutta jos jatkamme näin, ehkä meidän olisi yhdyttävä Titanicin laulukuoroon, joka seisoo keskellä ja laulaa lähemmäksi Jumalaa pääsemisestä.
Toivon, että antaessaan komission vastausta komission jäsen olisi niin ystävällinen ja vastaisi keskusteluun englanniksi. Se olisi erittäin suureksi avuksi, jos hän tekisi niin, sillä tässä asiassa useilla meistä on takanaan äänestäjiä, jotka haluavat malttamattomina tietää, mitä oikein tapahtuu, ja olisi suureksi avuksi, jos hän voisi vastata englanniksi, jos vain mahdollista.
Tämä on perin epätyydyttävä aihe, jota komissio ei ole käsitellyt tyydyttävällä tavalla. Parlamentin ympäristöasioista vastaava valiokunta on laatinut lyhyen päätöslauselman, jotta jäsenet voivat keskustella siitä komission kanssa ja jotta me voimme yrittää saada heiltä jonkin verran selvennyksiä. Se on epätyydyttävää komission omaksuman lähestymistavan ja myöskin meidän käsiteltäväksi annetun ehdotuksen sisällön osalta. Tänä iltana me käsittelemme siis luonnosta komission asetukseksi. Eikä Euroopan parlamentilla ole mitään mahdollisuuksia ehdottaa tarkistuksia normaalien menettelyidemme mukaisesti. Voimme ainoastaan vastustaa, ja jos vastustamme, se lykkäisi sopimusta. Me emme todellakaan halua lykätä tällaista sopimusta, niinpä käytämme hyväksi tämänkin tilaisuuden keskustella asiasta.
Painotamme edessänne olevassa ehdotuksessa sitä, että uskomme, että tällaista kysymystä pitäisi käsitellä tulevaisuudessa yhteispäätösmenettelyssä. Valiokunnan jäsenet ovatkin sitä mieltä, että koko Euroopan unionin suhtautuminen geneettisesti manipuloituihin elintarvikkeisiin on tällä hetkellä melko sekavaa. Parlamentissa näyttääkin useampi komission jäsen käsittelevän asiaa, vaikka johto onkin komission jäsen Liikasen käsissä. Lainsäädäntöä on viety eteenpäin vähittäin. Me olemme jo saaneet uuden elintarvikkeita koskevan asetuksen, mutta tämä on toinen osa palapeliä. Mielestämme kuluttajat saattavat olla hyvinkin hämmentyneitä siitä, mitä Euroopan unioni oikein ehdottaa ja siitä, millainen vaikutus sillä on heihin ja siihen ruokaan, mitä he syövät ja niihin pakkausmerkintöihin, joita he lukevat. Euroopan komissio ei ole antanut vieläkään kuulua mitään geneettisesti manipuloidun aineksen pakkausmerkinnöistä silloin, kun se sisältyy eläinten rehuihin, ja odotamme malttamattomasti asiaa koskevia ehdotuksia.
Kaiken kaikkiaan valiokunta sai varsin ristiriitaisia signaaleja suositellusta yhden prosentin ylärajasta. Pyytäisinkin todella sitä, että komission jäsen, kun hän vastaa käytyyn keskusteluun, ottaa tästä tilaisuudesta vaarin selventääkseen niin julkisesti kuin mahdollista, miksi Euroopan komissio on valinnut yhden prosentin tason.
Ymmärrän, että komissiolla oli huomattavia paineita hyväksyä paljon korkeampi 5 prosentin taso, jonka jotkin amerikkalaiset eturyhmät halusivat komission omaksuvan. Toisaalta jotkut valiokunnan jäsenet olivat sitä mieltä, että 0,1 prosentin taso olisi ollut täysin toteutettavissa, ja tähdensivät sitä, että jotkin kauppaketjut eri puolilla Euroopan unionia ovat tiukasti 0,1 prosentin kannalla. Uskon, että komission vastaus tähän on, että 1 prosentin taso on ainoa taso, jonka osalta voimme olla täysin varmoja, että käytettävissämme on testausmenetelmiä, joilla yhteisön lakien mukaisuus voidaan ehdottomasti taata. Jos näin on, kuinka kauppaketjut voivat väittää meille, että 0,1 prosentin taso on täysin toteutettavissa? Onko testausmenetelmiä saatavilla, entä mitä sanoa kauppaketjujen väitteistä?
Valiokunnassa olimme niin pahoillamme tästä, että halusimme tehdä Euroopan komissiolle täysin selväksi, että haluamme pikaisesti tämän ehdotuksen tarkistamista. Toivon, että komissio esittäisi käsityksensä sen toteutettavuudesta. Jos 1 prosentin taso todetaan teknisesti täysin toteuttamiskelpoiseksi, yhteisössä on monia, jotka haluavat varmistaa, että lukua on mahdollista tarkistaa alaspäin, ja haluaisimme kuulla komission näkemyksen tästä.
Lopuksi palatkaamme takaisin toimeenpanokysymykseen ja päätöslauselman 6 kohtaan. Voiko komissio täysin varmasti väittää, että on mahdollista soveltaa tätä 1 prosentin ylärajaa hyvin pieniin ainesosamääriin? Asetuksessa sanotaan, että 1 prosentin ylärajaa voidaan soveltaa tuotteen ainesosiin, ei välttämättä niinkään tuotteeseen kokonaisuudessaan. Jos näin on, kyse onkin varsin pienistä määristä, ja useat valiokunnan jäsenet ovat sitä mieltä, että tätä tänään käsiteltävänä olevaa ehdotusta ei voida pohjimmiltaan panna täytäntöön ja että jälleen kerran osoittautuu, että Euroopan komissio on laatinut jotakin sellaista, joka näyttää hyvältä, mutta joka ei oikeastaan toimikaan käytännössä.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin sanoa, että komission ehdotus koskee hyvin pientä osaa nykyisistä lainsäädännön aukoista, jotka liittyvät niiden elintarvikkeiden alkuperämerkintöihin, jotka sisältävät geneettisesti manipuloituja organismeja tai ovat sellaisista valmistettu.
On kahdesta syystä välttämätöntä, että nämä elintarvikkeet merkitään: ensiksi koska ei tarkasti tunneta, mitä vaaroja terveydelle voi aiheutua elintarvikkeista, jotka sisältävät geneettisesti manipuloituja elintarvikkeita tai ovat niistä valmistettuja, ja näin ollen on syytä seurata niiden kulkua markkinoilla; toiseksi koska on hyvin tärkeää, että kuluttaja saa tietää, mitä ostaa, sillä vain tällä tavoin voimme turvata markkinoiden tasaisen toiminnan ja samalla taata kuluttajien luottamuksen. Nyt komissio puuhastelee vain satunnaisten geneettisesti manipuloitujen tuotteiden parissa ja asettaa täysin omavaltaisesti 1 prosentin rajan kahdelle tuotteelle, ja tämä koskee vain näitä tuotteita eli soijaa ja maissia.
Voidaan sanoa, että on saavutettu pientä edistystä, arvoisa komission jäsen, mutta kysymys kuuluu ensiksikin, että voitteko mitata ja määritellä pitkälle jalostettujen elintarvikkeiden kuten hampurilaisten, suklaan jne. osalta ja toiseksi voitteko mitata tarkasti yhden prosentin alapuolella? Minä olen sitä mieltä, että asetuksen heikko kohta, joka avaa mielestäni tien lailliselle huonontamiselle eli säännösten kiertämiselle ja venyttämiselle, on se, että pitkälle jalostetuissa elintarvikkeissa on mahdotonta määritellä niiden sisältöä ja kuinka paljon niissä on geneettisesti manipuloituja tuotteita. Tästä syystä meidän pitää harkita hyvin huolellisesti ennen kuin äänestämme komission kannasta, ja odotamme teidän kertovan meille, että tuotte takaisin yhteispäätösmenettelyllä hyvin nopealla aikavälillä asetusehdotuksen, joka perustuu uuteen tieteelliseen tietoon ja uusiin mittausmenetelmiin, jotta meillä olisi paljon paremmat mahdollisuudet säädellä näitä asioita erityisesti sellaisten pitkälle jalostettujen tuotteiden osalta, jotka sisältävät geneettisesti manipuloituja organismeja tai ovat niistä valmistettu.
Arvoisa komission jäsen, pyytäisin teitä kertomaan kantanne, oletteko te todella aikeissa sitoutua tuomaan tämän asetuksen takaisin nopeasti vuoden sisällä uusiin tietoihin perustuvana. Silloin Euroopan kansanpuolue voisi käytännössä hyväksyä sen.

Bowe
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kertomalla, että olen esittelijä Jacksonin kanssa samaa mieltä siitä, että olemme uppoamassa, ehkemme yhtä nopeasti kuin Titanic, mutta ymmärtääkseni tämä rakennelma lepää hyvin heikolla pohjalla. Uppoaminen saattaa tapahtua vasta kauan sen jälkeen, kun me olemme jo poistuneet, mutta olen varma, että se lopulta uppoaa siihen suohon, jonka päälle se on rakennettu. Jo rakentamisen aikana vettä on vuotanut pohjakerrokseen. Odotan, että näin käy jälleen, eikä siihen mene aikaakaan kovin kauan.
Palatakseni käsiteltävään asiaan sanoisin, että olennaisilta osin esittelijä Jackson on esittänyt kaikki oikeat kysymykset oikeassa järjestyksessä. Valiokunnassa tätä ehdotusta kannatettiin yksimielisesti, koska uskomme, että jotakin on tehtävä, ja nopeasti, jotta voidaan täyttää kuluttajien pakkausmerkintöjä koskevat vaatimukset ja vastata kuluttajien oikeutettuun huolestumiseen, joka koskee sitä, että he haluavat tietää, mitä he syövät. Kuluttajalla on oikeus tietää. Komissio on yrittänyt rohkeasti panna jotakin paperille kuluttajien auttamiseksi, vaikka tulos onkin rajallinen. Kannatan tätä yritystä.
Kuinka käyttökelpoinen tämä yritys sitten on? Toimiiko se? Jokaista ainesosaa koskeva yhden prosentin yläraja josta minulle ja muille on sanottu, että kauppaketjut ovat jo nyt menneet pitemmälle elintarvikkeita koskevissa vaatimuksissaan on myös sellainen raja, josta minulle on kerrottu, että jokaisen, joka haluaa välttää geneettisesti manipuloituja aineksia sisältävien elintarvikkeiden merkitsemistä on helppo päästä siihen satunnaisen saastumisen nojalla, mitä se sitten merkitseekään. Näin ollen minusta näyttää siltä, että pikainen tarkistaminen lienee äärimmäisen välttämätöntä. Tämän asetuksen lopputuloksena on sen täytäntöönpanon jälkeen, että suurin osa valintamyymälöiden elintarvikkeista näyttää aivan samalta kuin tälläkin hetkellä eli ovat ilman pakkausmerkintöjä , sillä suurin osa elintarvikkeista saattaa sisältää pieniä määriä geneettisesti manipuloituja ainesosia, mutta asetuksen sallimissa rajoissa. Näin tulee tapahtumaan.
Yritämme todella saada täällä jotakin aikaan. Komissiokin yrittää todella saada jotakin aikaan. Haluaisin, että komissio selventäisi tarkasti, mihin se ehdotuksellaan pyrkii. Minulle on kerrottu, että tällä hetkellä ehdotusta sovelletaan ainoastaan soijasta ja maissista johdettuihin tuotteisiin. Haluaisin, että komissio kertoisi minulle, kuinka käyttökelpoisiksi se arvelee toimiensa muodostuvan ja kuinka nopeasti se pystyy muuttamaan niitä, jos ne eivät toimi.

Sterckx
Arvoisa puhemies, parlamentin tarkoituksena on taata kuluttajien turvallisuus sekä myös vahva ja selkeä oikeudellinen kehys yrityksille, jotka toimivat geneettisesti manipuloitujen organismien parissa. Komission asetus ei ole näissä kummassakaan asiassa riittävän selkeä. Aluksi haluaisin sanoa, että käytätte mielestäni sanoja varomattomasti. Käytätte sanaa "tartunta", contamination, kun tarkoitatte mielestäni "esiintymistä". Siksi olen myös esittänyt tarkistusta tekstiimme, jotta sana contamination, "tartunta", poistettaisiin.
Kuten jäsenet Jackson ja Bowe myös täällä jo sanoivat, on myös epäselvyyksiä. Yhden prosentin taso on mahdollinen ei-ennakoitavissa olevissa olosuhteissa, siis sattumalta. Haluaisin kuulla teiltä, mitkä nämä ei-ennakoitavissa olevat olosuhteet ovat, eli: milloin se on mahdollista ja milloin taas ei? Miten se todistetaan? Te pyydätte myös, että esitetään todisteita. Ihmettelenpä vain, miten se pitäisi tehdä. Tapauskohtaisesti. Mitä minun pitäisi sillä ymmärtää? Jos siis rekan lastina on 20 tonnia maissia, silloin siinä saa olla mukana 200 kiloa geneettisesti manipuloitua maissia. Se on yksi prosentti. Vai eikö se ole sallittua? Jos sitten laivassa on lastina 50 000 tonnia soijaa - olen kuullut, että suurimpiin laivoihin mahtuu 50 000 tonnia, siellä saa sitten olla mukana 500 tonnia, siis 500 000 kiloa, geneettisesti manipuloitua soijaa. Vai olenko väärässä? Sanotteko sitten, että jos siellä on vain 500 tonnia geneettisesti manipuloitua soijaa, laivassa ei ole lastina lainkaan geneettisesti manipuloitua soijaa. Tämä on mielestäni melko järjetön tilanne. Haluaisin saada tietää, mitä tarkoitatte yhdellä prosentilla aineksista. Missä ja miten aiotte valvoa sitä?
Tässä tilanteessa minua ihmetyttää, onko merkinnässä mitään järkeä ja eikö tilanne ole aivan järjetön, koska kirjallisuudesta ja tästä tilanteesta käy ilmi, että jotkin lajikkeet ovat sallittuja ja toiset eivät. Kuinka voitte valvoa sitä, koska saattaa olla kysymys sadoista tonneista tavaraa, joiden saapumisesta te ette tiedä? Komission täytyy ryhtyä hyvin pikaisesti toimenpiteisiin, selkeyttää ehdotuksiaan ja asettaa koko asia paljon selkeämpiin puitteisiin. Jos elintarvikealan yritykset haluavat tarjota asiakkailleen tuotteita, joissa ei ole geneettisesti manipuloituja organismeja, niiden täytyy myös voida tehdä niin, ja näissä olosuhteissa se ei ole mahdollista.

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen Liikanen, kysymykset on todellakin esitetty, ja tähän asetukseen liittyy erittäin paljon kysymyksiä. Mekin olemme iloisia siitä, että lopultakin on tapahtunut jotain. On kuitenkin valitettavaa, että komissio on toiminut vasta painostuksesta, nimittäin Itävallan hallituksen painostamana, ja on jo vuosia esittänyt meille puolinaisia esityksiä. Mihin on esimerkiksi jäänyt asetus uuselintarvikkeista? Arvoisa komission jäsen, kuinka sovitatte sen asian yhteen komission uuden iskulauseen kanssa, jonka mukaan avoimuus lisääntyy, kun esimerkiksi yli 80 prosenttia soijan tuotannosta menee eläinten rehuksi?
Olisin kuitenkin mielelläni kuullut teiltä tänä iltana, oletteko valmis kannattamaan lykkäystä, kunnes asetus uuselintarvikkeista on saatu aikaan. Kaikki muu on nimittäin tyhjää täynnä ja johtaa siihen, että kuluttajillemme ujutetaan salaa geneettisesti manipuloituja elintarvikkeita.
Olisin mielelläni kuullut teiltä tänä iltana, kuinka kauan tämä taktikoiminen, elintarviketeollisuuden paineen alla taipuminen jatkuu vielä, vai toteutatteko lopultakin sen, minkä puheenjohtaja Prodi lupasi täällä, nimittäin avoimuuden lisäämisen kuluttajien suuntaan.
Pidämme muuten, kuten jo tiedättekin, yhtäkin prosenttia aivan liian korkeana raja-arvona. Arvon pitäisi olla ainakin puolet pienempi, sillä siitä voidaan suoriutua analyyttisesti. Jos oletetaan, että kyse on satunnaisista epäpuhtauksista, silloin, komission jäsen Liikanen, teidän on selitettävä minulle, kuinka 3000 tonnia soijaa, mikä vastaa yhtä prosenttia laivan lastista, voi saastua satunnaisesti laivaa lastattaessa! Luulen, ettei sillä ole mitään, ei kerrassaan mitään tekemistä asian kanssa.
Odotamme teiltä, että toteutatte sen, mistä puhuitte jo valiokunnassa, nimittäin omaksutte parlamentin äänestystuloksen ja kutsutte kaikki osalliset lopultakin neuvottelupöydän ääreen ja teette mahdollisimman nopeasti uuden esityksen raja-arvosta.
Toiseksi odotan teidän kertovan tänä iltana selvästi, kuinka kauan komissio viivyttelee vielä uuselintarvikeasetuksen kanssa, ja sen, jotta kuluttajat saisivat lopultakin selvyyttä asiaan, onko teistä järkevää tukea tätä ehdotusta, nimittäin lykkäyksen myöntämistä, jonka sanamuodot tulevat siis osittain ministerineuvostoltakin. Olen nimittäin sitä mieltä, että vain niin voimme todella saada hieman selvyyttä tähän asiaan.

Vachetta
Arvoisa puhemies, täällä esitetty merkitsemättömiä geneettisesti manipuloituja organismeja koskeva, puhtaasti tekninen yhden prosentin raja tuntuu kovin korkealta verrattuna niihin sitoumuksiin, joita laajamittaisen jakelun yritykset ovat tehneet jo aiemmin. Miksi sitten ottaisimme käyttöön yhden prosentin rajan? Meidän mielestämme geneettisesti manipuloituja organismeja suuria määriä tuottavat ja käyttävät yritykset pyrkivät vakiinnuttamaan näiden organismien käytön tekemällä niistä yleisiä koko maatalouden elintarviketuotannossa. Ne tekevät käytännössä mahdottomaksi muodostaa sellaisia tuotantoketjuja, jotka voisivat tarjota kuluttajille muita kuin GMO-tuotteita.
Lisäksi on mahdotonta taata, ettei geneettisesti manipuloiduilla organismeilla olisi minkäänlaisia pitkän aikavälin kansanterveydellisiä tai ympäristövaikutuksia, varsinkin kun niiden massatuotanto edistää niiden leviämistä luontoon. Geneettisesti manipuloitujen organismien yleistämisestä aiheutuvat yhteiskunnalliset seuraukset tunnetaan hyvin, nimittäin tuottajien ja kuluttajien riippuvaisuus maatalouden suurista elintarvikeyrityksistä kasvaa entisestään.
Katsomme, että tällaisen vakiinnuttamispolitiikan torjumiseksi on taattava, että säilytetään sellaiset tuotantoketjut, jotka eivät käytä missään tuotantonsa vaiheessa geneettisesti manipuloituja organismeja. Tuottajien ja kuluttajien on nimittäin saatava tietää, sisältävätkö heidän kuluttamansa tuotteet näitä organismeja vai eivät. Valvontakeinoja on olemassa, ja ne ovat tehokkaita, jos viranomaisilta löytyy poliittista tahtoa.
Meidän mielestämme ei voida millään tavoin perustella sellaista rajaa geneettisesti manipuloiduille organismeille, jonka sisällä terveysriskit olisivat häviävän pienet tai ainakin sallitun rajoissa.

Blokland
Arvoisa puhemies, komission ehdotukseen sisältyvällä yhden prosentin rajalla on yksi etu: vuosia jatkuneen epäselvyyden jälkeen tuottajat eivät voi enää tehdä omia tulkintojaan. Esitän kuitenkin myös kritiikkiä. Tämä prosenttiosuus ei ole vastuullinen, koska siinä on tunnetusti kysymys poliittisesta kompromissista. Valittavan prosenttiosuuden täytyy olla saavutettavissa ja hyväksyttävissä. Joka tapauksessa sen täytyy olla jonkin verran vähemmän kuin yksi prosentti, esimerkiksi alle 0,5 prosenttia. Siksi pyydän komissiota kehittämään mahdollisimman pikaisesti menettelyjä tämän prosenttiosuuden muuttamiseksi. Meidän täytyy välttää sitä, että tästä yhden prosentin rajasta tulee ennakkotapaus ja että sitä sovelletaan tulevaisuudessa myös muiden tuotteiden päällysmerkinnöissä.
Lisäksi pidän mahdottomana hyväksyä komission epädemokraattista ja salailevaa tapaa sanella tämä normi. Tässä on kysymys aiheesta, joka vaatii perusluonteista keskustelua ja joka herättää runsaasti kiinnostusta suuressa yleisössä. Lisäksi tässä asiassa tulee soveltaa yhteispäätösmenettelyä näitä toimenpiteitä toteutettaessa. Geneettisesti manipuloituja tuotteita koskevan lainsäädännön tulee olla avointa, se täytyy saada aikaan demokraattisesti, ja sen täytyy olla johdonmukaista. Kannatan demokraattista ja kaiken kattavaa politiikkaa geneettisesti manipuloitujen tuotteiden tapauksessa.
Päällysmerkinnöistä haluaisin huomauttaa, että on aika ajatella vakavasti geneettisesti manipuloitujen organismien symboleita. Pienikokoiset tekstit eivät tarjoa kuluttajille riittävää selvyyttä.
Konkreettinen kysymykseni komission jäsen Liikaselle koskee tieteellisen komitean lausuntoa kiellettyjen aineiden listan laatimisesta. Onko arvoisa komission jäsen samaa mieltä komitean kanssa siitä, että sellaisen laatiminen on mahdotonta?
Lopuksi haluaisin muistuttaa arvoisaa komission jäsentä siitä, että pelkästään normi ei riitä. Euroopan komission ja kansallisten hallitusten täytyy käyttää myös muita välineitä, jotta geneettisesti manipuloiduista organismeista vapaat ketjut voitaisiin säilyttää. Tarkoitan tässä erityisesti tarkastuksia.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies ja arvoisa komission jäsen, uuselintarvikkeita koskevan direktiivin voimaan astumisesta lähtien myös Euroopan komissio on keittänyt melkoista soppaa. Niin voisimme ilmaista asian kotoisasti. Euroopan elintarviketeollisuus saa syyttää siitä osittain itseään, koska se ei ollut aikoinaan valmis minkäänlaisiin myönnytyksiin.
Arvoisa puhemies, komissio on tänään esittänyt perusteluja yhden prosentin rajan ottamiseksi käyttöön, ja se, mitä pidettiin aikoinaan vielä mahdottomana, nimittäin tunnistaminen, on nyt mahdollista. Myös alle yhden prosentin tunnistaminen on mahdollista, arvoisa puhemies, koska käytössä on mittauskeinoja. Tämä tarkoittaa, että itse asiassa tällä hetkellä voidaan tunnistaa oikeastaan kaikki.
Järjestelmä, joka meillä nyt kuitenkin on, tarkoittaa, että meillä on pian neljän tyyppisiä elintarvikkeita. Yksi tyyppi ovat elintarvikkeet, jotka on merkitty GMO:ita sisältäviksi. Toinen tyyppi ovat elintarvikkeet, joissa ei pitäisi olla lainkaan GMO:ita. Kolmannessa tyypissä sovelletaan yhden prosentin enimmäismäärää. Neljäs tyyppi ovat tuotteet, joita myydään supermarketeissa, jotka ilmoittavat takaavansa 0,1 prosentin enimmäismäärän, vaikka parhaalla tahdollakaan ne eivät voi taata tätä 0,1 prosenttia, koska jopa GMO:ista vapaiksi ilmoitetuissa elintarvikeketjuissa on GMO:ita aina yli 0,1 prosenttia.
Arvoisa puhemies, tässä asetuksessa on kaksi puutetta. Ensinnäkin, sääntelyä on ainoastaan maissin ja soijan osalta. Ihmettelen vain, milloin loput otetaan mukaan. Toinen asia, kollega Sterckx puhui jo myös tästä, on sana contamination (tartunta), joka täytyy korvata sanalla "esiintyminen".
Arvoisa puhemies, sitten toinen ongelma. Mihin kaikkeen voimme vielä törmätä? Käsittelemme tällä hetkellä ainoastaan elintarvikkeita, joita on kuluttajien saatavilla. Jos kuitenkin tarkastelen esimerkiksi elintarvikkeita tai rehua, jotka on tarkoitettu karjallemme, meidän pitäisi saada aikaan niitä uusrehuja koskeva direktiivi, ja viittaan tässä yhteydessä myös Breyerin esittämiin huomautuksiin. Tämä siis tarkoittaisi, arvoisa puhemies, että kun tiedätte kaikkien proteiinien tulevan ulkomailta, Etelä-Amerikasta, pian oikeastaan kaikki täytyy alkaa uuselintarvikkeiden puitteissa merkitä myös GMO:ita sisältäväksi.
Arvoisa puhemies, minua ihmetyttää: täytyykö meidän hyväksyä vielä pitempään asioiden näin hidas eteneminen?

Lund
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi sanoa, että mielestäni ehdotus yhden prosentin rajasta on itse asiassa merkki antautumisesta. Sehän johtuu paljolti siitä, että GMO-lainsäädäntöön liittyvä valvonta ja johdonmukaisuus on ollut puutteellista kaikkina vuosina. Emme ole asettaneet välttämättömiä vaatimuksia geneettisesti manipuloituja organismeja sisältävien ainesosien ja niitä sisältämättömien ainesosien erottelulle, joka on välttämätöntä. Sen vuoksi meidän on nyt hyväksyttävä tietty määrä geneettisesti manipuloituja organismeja sisältäviä ainesosia kaikissa tuotteissa, ilman että meille kuluttajille pitää tiedottaa siitä. Tämä merkitsee todellisuudessa melko ikävää kuluttajapoliittista käännettä Euroopan kansalaisten kannalta.
Voin tukea nykyisiä tarkistuksia, mutta olen myös sitä mieltä, että meidän on syytä korostaa, että komission asettama yhden prosentin raja on aivan liian korkea. Tämä raja mahdollistaa hankkijoiden ja tuottajien huolimattomuuden ja välinpitämättömyyden. Meillä on täysi syy uskoa, että raja nousee tulevaisuudessa. Sen vuoksi haluaisin kehottaa komissiota tekemään neljä asiaa: Ensiksikin komission pitäisi päättää alentaa yhden prosentin rajaa. Jos niin ei haluta tehdä, komission on joka tapauksessa hyväksyttävä parlamentin ehdottama tarkistamislauseke, jotta yhden prosentin rajaa voidaan tarkistaa vuoden kuluessa. Kolmanneksi geneettisesti manipuloituja organismeja sisältävistä ainesosista johtuvaa satunnaista saastumista koskeva vaatimus on määriteltävä tarkkaan. Ehdotukseen liitetty käsite on hyvin venyvä, ja luulen, että se on määriteltävä erittäin selkeästi. Ja haluaisin vielä neljänneksi kehottaa perustamaan erittäin tehokkaan valvontajärjestelmän, niin että pahimmat tässä asiassa tapahtuvat huolimattomuudet olisi mahdollista estää.
Toivon, että komission jäsen Liikanen vahvistaa vastauksessaan nämä neljä kysymystä ja kehotusta.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, ei riitä, että voimme todistaa, että geenimanipuloiduista elintarvikkeista ei aiheudu mitään vaaraa. Niistä on oltava selvää etua kuluttajille, eivätkä ne saa aiheuttaa vaaraa ympäristölle ja eläinten hyvinvoinnille. Lainsäätäjien tehtävä on, ja tulee aina olemaan, laatia markkinoiden kehitykselle sellaiset säännöt ja suuntaviivat, että myös kuluttajien huolet ja vaatimukset otetaan vakavasti, mutta niin ei ole asian laita EU:n merkintävaatimuksien osalta. Jo nyt on useaan otteeseen mainittu, että tuotteen sisältämien geneettisesti manipuloituja organismeja sisältävien ainesosien määrää koskeva yhden prosentin alaraja on paljon korkeampi kuin voidaan hyväksyä. Geneettisesti manipuloituja organismeja sisältävä vilja on mahdollista erotella muusta viljasta syksyisin pelloilla tai sitä kuljetettaessa taikka sitä muokattaessa. Se vaatii hyvää consult-järjestelmää pellosta pöytään, ja aiheuttaa siten myös suurempia kustannuksia, mutta se voidaan kuitenkin toteuttaa. Jos tilanne ei odotuksista huolimatta ole sellainen, meillä on jälleen yksi syy enemmän kieltää geneettisesti manipuloituja organismeja sisältävän viljan viljely. Pitäisin tappiona tyytymistä toiseksi parhaaseen ratkaisuun geneettisesti manipuloituja organismeja sisältämättömien elintarvikkeiden merkinnässä, ellei kyse ole pelkästään vapaaehtoisesta lisämahdollisuudesta.
Tähän saakka geneettisesti manipuloituja organismeja sisältävistä elintarvikkeista on ollut hyötyä vain valmistajille. Sen vuoksi geneettisesti manipuloituja organismeja käyttävien valmistajien pitää maksaa merkinnästä ja valvonnasta aiheutuvat kustannukset. Meidän on edelleenkin tutkittava, mitä vaaroja tuotteiden syömiseen liittyy ja millaisia pitkäaikaisvaikutuksia niillä on ympäristön ja eläimistön monimuotoisuudelle. Yksi suora seuraus tästä on se tosiasiallinen moratorio, jonka viisi maata on ottanut käyttöön uusia levittämislupia koskevan EU:n hyväksymismenettelyn osalta, samalla kun levittämistä koskevaa direktiiviä tarkistetaan. Sen vuoksi ihmettelen, että sanotaan, että komission jäsen Wallström ei halua odottaa lopullisen tarkistuksen valmistumista, vaan että hän hyväksyy sen sijasta teollisuuden esittämän tarjouksen, jonka mukaan teollisuus täyttäisi tarkistetun geneettisesti manipuloituja organismeja koskevan direktiivin asettamat vaatimukset, vaikka direktiiviä ei ole vielä edes hyväksytty. Se on kuin yllätyshyökkäys jäsenvaltioiden moratoriota vastaan, eikä tämän lisäksi ministerineuvoston yhteisessä kannassa mennä tarpeeksi pitkälle. Sen vuoksi voin ainoastaan kehottaa jäsenvaltioita pitämään kiinni moratoriosta. Geneettisesti manipuloituja organismeja koskevan lainsäädännön tarkistaminen ja tiukentaminen on tarpeellista - mitä nopeammin se tehdään, sen parempi.

Bushill-Matthews
Arvoisa puhemies, tämä on ilmiselvästi varsin tärkeä asia, jota on tarpeen käsitellä suhteellisen kiireellisesti. Vakuuttelua eivät tarvitse ainoastaan kuluttajat, vaan myös teollisuus tarvitsee varmaa ympäristöä, jossa toimia. Saanen sanoa, että puhun itse teollisuustaustan saaneena, vaikkakin parlamentin jäsenyyden myötä olen tietenkin katkaissut kaikki siteeni alaan.
Aiemmassa elämänvaiheessani olin tortillachipsejä valmistavan pikaruokayhtiön toimitusjohtaja. Siellä valmistettiin myös sellaista erinomaista brittiherkkua, jota kutsutaan nimellä "pork scratching" (rapeiksi paahdettuja siankamarapaloja) mainitsen tämän lähinnä vain pitääkseni tulkit varpaillaan. Tortillachipsit on tehty sataprosenttisesti amerikkalaisesta maissista; ja tietenkin silloin, kun asiakkaamme vaativat takeita geneettisesti manipuloimattoman identiteettinsä säilyttäneen maissin käytöstä, meillä oli suuria vaikeuksia taata se. Kaikki testit, joita teetimme ja jotka olivat laajalti kaupan, osoittivat, että sellainen maissi satunnaisesti sisälsi 1 - 2 prosenttia satunnaisia geneettisesti manipuloituja aineksia.
Niinpä totean niille, jotka parlamentin jäsen Bowen tavoin sanovat, että yhden prosentin taso on helppo saavuttaa, että kokemuksesta tiedän, ettei sitä ole helppo saavuttaa. Se on varsin haastava tavoite. Uskon, että teollisuuden alalla on hyväksytty tämä tavoite, vaikkakin huolestuneena. Jos tästä tavoitteesta tingitään, on melko todennäköistä sillä teollisuuden alalla ei pystytä tätä tavoitetta saavuttamaan , että yhä enemmän merkitään tuotteisiin "saattaa sisältää geneettisesti manipuloituja ainesosia", mikä on täysin näiden pakkausmerkintöjen pyrkimyksen vastaista. Tämä on ensimmäinen seikka, jonka haluaisin tuoda esiin: tavoite on jo kova.
Toinen tarkistamista koskeva seikka on se, että teollisuus tarvitsee varmuutta: niinpä jatkuvat joka vuosi tapahtuvat muutokset eivät ole hyväksi teollisuudelle, ja itse asiassa ne hämmentävät kuluttajia.
Viimeinen huomio koskee sitä seikkaa, jonka esittelijä Jackson toi alussa esiin, että meidän on varmistettava, kun pakkausmerkinnät otetaan käyttöön, että samoja sääntöjä sovelletaan varmasti kaikkialla Euroopan unionissa. Uuden vuosituhannen lähestyessä voimme ehkä aloittaa uuden suuntauksen, jolla varmistetaan, että sellaiset lait pannaan yleispätevästi täytäntöön ja että niitä sovelletaan yleispätevästi.

Liikanen
. (EN) Kiitos tästä tärkeästä keskustelusta, vaikkakaan olosuhteet eivät ole tällä hetkellä parhaimmat mahdolliset. Tästä aiheesta on jo keskusteltu ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa 15. marraskuuta. Sanoin silloin, että kyse ei ole ainoastaan siitä, haluammeko sallia geneettisesti manipuloidut organismit vai emme tai haluammeko merkitä ne vai emme. Yritämme ainoastaan panna olemassa olevan lainsäädännön täytäntöön ja saada siitä toimivan.
Tämä ehdotus, jolla muutetaan asetusta nro 1139/98 ja jolla asetetaan kynnysarvo a de minimis sallitun geneettisesti manipuloidun aineksen satunnaiselle esiintymiselle, on vastauksemme neuvoston antamaan geneettisesti manipuloitujen elintarvikkeiden pakkausmerkintöjä koskevaan valtuutukseen. Komission oli pakko toimia näin tätä asetusta hyväksyessään.
Ehdotuksen tarkoituksena on ratkaista elintarvikkeiden pakkausmerkintöjä koskeva ongelma silloin, kun toimijat ovat yrittäneet välttää geneettisesti manipuloidun aineksen käyttämistä ja voivat todistaa sen, mutta valmistusaineiden joukosta kuitenkin löytyy pieniä määriä geneettisesti manipuloituja aineksia. Tämä satunnainen saastuminen voi tapahtua viljelyn, korjuun, kuljetuksen, varastoinnin ja valmistusprosessin aikana. Sen jälkeen, kun olimme kuulleet yhteistä tutkimuskeskusta ja erityisesti jäsenvaltioita, tulimme siihen tulokseen, että yhden prosentin raja on sellainen kompromissi, joka palvelee parhaiten kahta asiaa: ensiksikin siinä asetetaan hyvin alhainen raja, jonka täyttäminen vaatii toimijoilta ponnisteluja, ja toiseksi siinä otetaan huomioon, että on välttämätöntä, että yläraja on toteutettavissa koko tuotantoketjun osalta.
Kohta meillä on hallussamme sellaisia menetelmiä, jotka eivät aseta toimivaltaisille viranomaisille epäoikeutettuja täytäntöönpano-ongelmia. Haluaisin myös mainita, että tämä arvo on tiukempi kuin ne kynnysarvot, joita sovelletaan muissa maissa, kuten Sveitsissä, Norjassa ja Japanissa. Kuten tiedätte, toisin kuin Euroopan unionissa, Amerikan yhdysvalloissa ja Kanadassa ei edellytetä pakkausmerkintöjä geneettisesti manipuloitujen elintarvikkeiden kohdalla.
Valiokunnan toiveena on, että meidän olisi arvioitava asiaa uudelleen. Olen valmis komission puolesta sitoutumaan siihen, että komissio tarkistaa asetusehdotuksen, jolla muutetaan asetusta 1139/98 vuoden kuluessa sen voimaantulosta. Komissio ehdottaa kaikkia tarpeellisia tarkistuksia sen kehityksen pohjalta, jota kvantitatiivisissa testausmenetelmissä tapahtuu, ja sen käytännön kokemuksen valossa, jota saadaan soveltamalla ehdotettua yhden prosentin raja-arvoa. Lisäksi elintarviketurvallisuutta koskevan valkoisen kirjan yhteydessä on myös mahdollista keskustella pakkausmerkinnöistä laajasti, jos Euroopan parlamentti niin toivoo.
Komissio ei ole ylittänyt toimeenpanovaltuuksiaan näitä asetuksia ehdottamalla. Kaksi ehdotettua toimea ovat voimassa olevan lainsäädännön mukaisia. Käytämme yhteispäätösmenettelyä silloin, kun Euroopan parlamentti vaatii geneettisesti manipuloituja organismeja sisältämätöntä järjestelmää. Uuden elintarvikeasetuksen osalta komission jäsen Byrnen osasto valmistelee parhaillaan ehdotusta.

Puhemies
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan keskiviikkona klo 12.00.
(Istunto päättyi klo 00.15.)

