Stališče Parlamenta o novem predlogu proračuna za leto 2011, kot ga je spremenil Svet (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je poročilo gospe Sidonie Elżbiete Jędrzejewske in gospe Helge Trüpel v imenu Odbora za proračun o predlogu splošnega proračuna Evropske unije za proračunsko leto 2011, vsi oddelki, kot ga je spremenil Svet (17635/2010 - C7-0411/2010 -.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
Gospod predsednik, po dolgih mesecih pogajanj, razprav in napetosti nam bo - upam, da jutri - končno uspelo sprejeti proračun Evropske unije za leto 2011 na plenarnem zasedanju Evropskega parlamenta. Rada bi začela v pozitivnem duhu, z zadevami, ki po mojem mnenju pomenijo najzanimivejše in najuspešnejše dosežke v okviru proračuna za leto 2011 in so še zlasti pomembne za evropske državljane.
Predvsem me zelo veseli, da nam je uspelo doseči sporazum pravočasno, da so bila težka pogajanja z državami članicami in Evropsko komisijo zaključena pred iztekom leta 2010 in da smo se izognili čerem začasnega proračuna za leto 2011, seveda pa je morala zato vsaka od strani v pogajanjih nekoliko popustiti. Rada bi vas opozorila na nekatere dragocene in zanimive podrobnosti v zvezi z nekaterimi rešitvami, ki nam jih je uspelo oblikovati s pogajanji.
Na prvem mestu naj omenim oblikovanje skupnega stališča in soglasni sprejem predloga Parlamenta iz oktobra 2010 glede prednostnih področij Evropskega parlamenta v zvezi s proračunskimi obveznostmi. Svet in Komisija sta sprejela vse naše predloge za povečanje proračunskih vrstic, pomembnih za mlade, izobraževanje, mobilnost, inovativnost, raziskovalne programe in programe, povezane s ključnimi vprašanji mednarodnih odnosov. To me veseli. Omeniti velja tudi, da je Parlament v svoji oktobrski obravnavi ravnal zelo realistično in disciplinirano. Veseli me, da so Svet in države članice to discipliniranost opazili in da so potrdili predlagane prednostne naloge, ki smo jih jasno omenjali že vse od marca.
Skratka, veseli me, da je Svet pravilno razumel in upošteval pomen našega trikotnika - mladi, izobraževanje in mobilnost. Upam, da bo Komisija storila vse, da bodo ta povečana sredstva v letu 2011 porabljena ustrezno.
Veseli me, da nam je uspelo v pretežni meri uvideti tudi lastne strahove. Naše zadovoljstvo ob doseženem sporazumu pa precej kazi nekaj pomembnih podrobnosti. Predvsem smo pri pogajanjih o proračunu za leto 2011 v praksi spoznali, koliko težav je povezanih z izvajanjem Lizbonske pogodbe, koliko zadev ostaja še odprtih in koliko truda bo še zahtevalo iskanje uporabnih, pragmatičnih rešitev za nove okvire, v katerih delujemo zdaj. Ta proces še zdaleč ni zaključen.
Prav tako se je bridko jasno izkazalo, da države članice premorejo vedno manj solidarnosti pri spopadanju s krizo, prav vrednota evropske solidarnosti pa je prva žrtev varčevanja pri nacionalnih proračunih. Hudo me žalostijo nenadna kratkovidnost držav članic in njihove odločitve, da bodo varčevale prav na področju evropskega združevanja. To je boleča tema. K razpravi o tej zadevi se bomo morali še vrniti, saj še zdaleč ni zaključena.
Gospodu Watheletu bi rada zastavila dve precej pomembni vprašanji o zadevah, ki me še vedno begata. Rada bi vedela, ali namerava Svet sprejeti skupno izjavo - osnutek izjave smo že videli, ni mi pa jasen njen sedanji status - o večletnem finančnem okviru. Evropska komisija je v skladu s pričakovanji Parlamenta že predstavila cel niz kratkih izjav, s katerimi je pojasnjevala vprašanja lizbonskega procesa, evropske dodane vrednosti in lastnih sredstev. Rada bi vprašala gospoda Watheleta, ki danes zastopa Svet, ali lahko Svet pojasni svoja stališča o teh zadevah.
Še enkrat bi se rada zahvalila kolegom poslancem Evropskega parlamenta za njihove prispevke in vsem delavcem Evropske komisije in Sveta za njihov konstruktiven pristop, vnaprej pa se zahvaljujem tudi za odgovora na moji vprašanji.
Helga Trüpel
Gospod predsednik, gospod Wathelet, komisar, gospe in gospodje, kot poročevalka o proračunu Parlamenta lahko ta del proračuna vsekakor ocenim kot politični uspeh. Svet je skoraj v celoti potrdil stališče, ki ga je na svojem oktobrskem glasovanju o proračunu sprejel Parlament. Tega proračuna sem se lotila s skrajno odgovornostjo, ambicioznostjo, kot jo terja Lizbonska pogodba, pa tudi primernim samoomejevanjem, saj se vsi zavedamo, kako težavne so sedanje razmere, obenem pa smo zavzeti Evropejci. Prav to je bilo žarišče navzkrižja interesov v zvezi s proračunom Parlamenta, podobno kot pri splošnem delu proračuna. Institucijam, to je, naši zbornici, pa tudi nizu manjših institucij, kot so Evropski nadzornik za varstvo podatkov, Evropski varuh človekovih pravic in Evropsko računsko sodišče, smo dodelili sredstva, ki jih nujno potrebujejo - manj, kot so jih zahtevali, vendar dovolj za njihove stvarne potrebe. Proračun Parlamenta - to je po mojem mnenju pomembno - je za 25 milijonov EUR manjši od zneska, ki ga je prvotno zahtevalo predsedstvo Parmalenta. Z drugimi besedami, to je še en jasen znak samoomejevanja in samodiscipline, vendar ne samoodrekanja.
Še ena stvar, ki se mi je zdela pomembna, so bila večja sredstva za izboljšanje energetske učinkovitosti naših stavb. V Strasbourgu bi moralo biti na voljo več koles, da ne bi bili toliko odvisni od avtomobilov, omogočiti pa bi morali tudi izdajo vozovnic za bruseljski javni prevoz uslužbencem naših institucij. Saj gre tudi pri tem za odgovoren odnos do okolja. V proračunu smo predvideli uskladitev plač v skladu s sodno odločbo, sredstva za to pa bodo prerazporejena iz drugih delov proračuna. To pomeni, da smo dosegli dober kompromis med Parlamentom in Svetom in da je bilo naše sodelovanje dobro.
Zdaj pa, če mi dovolite, bi rada podala še svojo politično oceno splošnega proračuna kot koordinatorka za proračun za Skupino Zelenih/Evropske svobodne zveze. Povečanje plačil - za 2,91 % - je zelo skromno, proračun pa je prehodni proračun, sprejet v času, ko so države članice prisiljene varčevati. Parlament pa je želel - in še vedno mislim, da je bila to utemeljena zahteva - doseči jasen dogovor s Svetom o tem, kako naj se dejansko izvaja Lizbonska pogodba, ki sta jo Svet in Parlament seveda sprejela skupaj - saj si glede pogodbe ne nasprotujeta. Še enkrat bi rada poudarila, da Parlament ne skuša širiti določb Lizbonske pogodbe. Zahtevamo samo spoštovanje Pogodbe. Pozivamo pa tudi Svet, naj se ne skriva za rezultati Lizbonske pogodbe. Po mojem mnenju je nekaj nevarnosti takega ravnanja, proti temu pa mora vsak parlament, ki da nekaj nase, dvigniti glas.
Zeleni nismo zadovoljni z dosedanjimi dosežki. Sprejeli smo nekaj plahih izjav, ki nikakor niso v skladu s prvotnimi zahtevami. Menim, da moramo, če že sprejmemo ambiciozno in čvrsto utemeljeno strategijo, vztrajati pri njej, ne pa se predčasno vdati. Zeleni smo veseli, da trenutno ni denarja za jedrski fuzijski reaktor ITER, saj se nam ta projekt ne zdi resnična prednostna naloga današnjega dne, menimo pa tudi, da bi bilo z vidika okolja primerneje nameniti več denarja obnovljivi energiji in okoljskemu prestrukturiranju, ne pa projektom, katerih uspeh sploh ni gotov. Vendar pa lahko že danes rečemo za naslednje leto, da se bodo pogajanja brez dvoma nadaljevala. Močno upam, da bodo pogajanja med Svetom in Parlamentom v evropskem duhu, saj bomo tako vsi skupaj uspešnejši.
Melchior Wathelet
Gospod predsednik, gospe in gospodje, pri sprejemanju proračuna za leto 2011 smo dosegli ciljno ravnino. To ni bil lagoden sprehod. Imeli smo nekaj težav, upam pa, da nam bo uspelo v tem proračunskem postopku doseči svoj cilj in da bomo, kot je minuto nazaj rekla tudi poročevalka, proračun lahko sprejeli že pred koncem leta.
Menim, da je bilo prav to naše gonilo in da imamo danes in tukaj pred seboj dokaz, da so bili vsi akterji iskreni v svojih izjavah, da resnično želijo doseči sporazum. Morda pa bi veljalo tudi omeniti, da smo imeli opravka z novostmi, da smo prvič izvedli nov postopek, zato menim - tako kot ravnokar poročevalka - da so bili popuščanja in kompromisi vseh udeležencev nujni.
Na eni strani je Evropski parlament precej spremenil predlog odobritev za prevzem obveznosti, ki ga je pripravil Svet. Uspelo mu je vključiti nekaj projektov in pripravljalnih ukrepov, odprl je razpravo in zastavil vprašanja glede financiranja vrste politik, torej je v celoti upravičil svojo vlogo proračunskega organa. Precej dosledno je upošteval omejitve, ki jih je predpisal Svet, še zlasti glede odobritev plačil.
Poročevalka pa je omenila tudi skupno izjavo; Svet za to izjavo stoji, saj je vendar skupna izjava. Gotovo vam je znano, da smo prejeli pismo ministrskega predsednika Belgije, ki je ta čas predsednik Sveta, naslovljeno na predsednika Evropskega parlamenta, v njem pa nam sporoča, da so predstavniki držav, ki bodo v naslednjih štirih polletjih predsedovale EU, potrdili, da želijo uporabljati postopek za razvoj finančnih perspektiv v skladu z določbami Pogodbe. To je pravzaprav že prvi primer uveljavitve naše skupne izjave o razvoju prihodnjih finančnih perspektiv.
Na drugi strani pa je Evropski parlament predložil tudi seznam zahtev v zvezi s svojimi ambicijami v postopkih, povezanih z lastnimi sredstvi, lahko pa ste se tudi seznanili z izjavo Evropske komisije, ki kaže, da namerava v okviru svojih pristojnosti za pobude nadaljevati z delom na tem programu in na ta način uvesti nov proračunski postopek, pa tudi finančne perspektive za naslednja obdobja.
Kar zadeva proračun za leto 2011, drži, da je s svojim 2,9-odstotnim povečanjem odobritev za plačila strog proračun. Ob tem pa nam je vendarle uspelo zagotoviti pogoje za začetek delovanja Evropske službe za zunanje delovanje. Prav tako nam je v okviru omenjenega skromnega 2,91-odstotnega povečanja porabe uspelo zagotoviti sredstva za tri nove agencije za finančni nadzor. S pomočjo instrumentov prilagodljivosti samo lahko poskrbeli tudi za politične prednostne naloge, ki jih je predlagal Parlament, namreč, odobrili smo 105 milijonov EUR za nove pripravljalne ukrepe, projekte v zvezi z mladino in projekte v zvezi z mobilnostjo. Kot vidite, gospa Trüpel, o prednostnih nalogah Parlamenta govorimo z natanko takimi besedami, kot jih dosledno uporabljate vi v trialogu, pa tudi v govoru pred nekaj minutami.
Izvedba postopka v novih okvirih, ki jih opredeljujejo določbe Lizbonske pogodbe, je bila nova izkušnja za vse nas, in, naj ponižno priznam, še najbolj zame osebno. Res pa je, da nam je postopek omogočil niz srečanj in razprav - včasih tudi burnih - in danes lahko ugotovimo, da nam je uspelo doseči sporazum.
Priznam, da imam vseeno občutek, da še nismo storili dovolj, in nekoliko grenak priokus v zvezi s poskusom uveljavitve načela kvalificirane večine namesto soglasnosti pri instrumentih prilagodljivosti. Menim, da nam je dogovor že skoraj uspelo doseči, bojim pa se, da te možnosti ne bomo uresničili. Obžalovanja vredno se mi zdi, da priložnosti nismo izkoristili, bodisi v zvezi s samo prilagodljivostjo ali v zvezi s financiranjem projekta ITER.
Postopek sicer ne bo preprost, ampak ob dobri volji in želji po uspehu na obeh straneh nam bo uspelo. Ob tej priložnosti bi se rad tudi zahvalil vsem, ki ste se iskreno trudili za to, da bomo jutri, upam, ta sporazum tudi potrdili. Predsedniku Buzeku, ki si je pri tem proračunskem postopku resnično zavihal rokave, pa tudi gospodu Lamassouru, poročevalkama gospe Jędrzejewski in gospe Trüpel, seveda pa tudi komisarju Lewandowskemu, ki je kljub nesoglasjem vsakič pripravil nove predloge, tako da nam je postopek uspelo pripeljati do konca.
Pred seboj imamo torej dokaz, da smo sposobni doseči sporazum, pa tudi dokaz, da je ta novi lizbonski postopek lahko uspešen. Ob vseh zastojih in težavah nam je uspelo doseči sporazum in dobili smo proračun, ki pa je mnogo več kot zgolj proračun: državljanom bo prinesel otipljive pridobitve v zvezi z mobilnostjo, mladino, strukturnimi skladi, ki jih bo mogoče uporabljati za evropske regije, ki sredstva res potrebujejo, službo za zunanje delovanje in finančnimi agencijami.
Da, s tem proračunom bomo lahko izvajali politike v prid evropskim državljanom. To mora biti naše gonilo in to je vodilo vse strani v pogajanjih pri sprejemanju kompromisov, potrebnih za uspešen sporazum.
Janusz Lewandowski
član Komisije. - Gospod predsednik, v imenu Komisije pozdravljam pripravljenost Parlamenta, da glasuje o proračunu za leto 2011, čeprav vse sestavine izvirnega svežnja - ki obsega uredbo o večletnem finančnem okviru, novi medinstitucionalni sporazum in financiranje ITER - še niso do konca urejene.
S tem glasovanjem obe veji, pristojni za proračun, dokazujeta svoj odgovoren odnos, saj bomo tako preprečili proračunsko krizo v času, ko je Evropa pred hudimi izzivi in se srečuje s finančno nestabilnostjo v več državah članicah.
Poudariti moram, da se je Parlament odločil za glasovanje iz enakih razlogov kot Svet, namreč, da bi se izognili nadaljnjemu usklajevanju. Svet je sprejel želje Parlamenta glede pripravljalnih ukrepov, pilotnih projektov, rezerv in proračunskih pripomb. Menim, da je to - enako glasovanje, da bi se izognili nadaljnjim zamudam - preskus naše volje in pripravljenosti sprejeti proračun, zagotoviti evropskim državljanom možnosti za izvedbo projektov in programov, ki so lahko in morajo biti usmerjeni v rast na področju delovnih mest.
Na strani porabe glasujemo o vsoti 141,8 milijarde EUR, kar ustreza 1,13 % BNP, pri čemer so po mojem mnenju upoštevane vse glavne prednostne naloge Parlamenta v zvezi z mladino, malimi in srednjimi podjetji in raziskavami, v proračunskih postavkah 1a in 3b, ter v zvezi s Palestino, v postavki 4.
Za uresničitev teh ciljev moramo uporabiti instrument prilagodljivosti v znesku 150 milijonov EUR. Plačila znašajo 126,5 milijarde EUR, kar ustreza 1,01 % BNP. To odraža proračunske omejitve, s katerimi se trenutno srečujejo države članice.
Ta raven plačil je določena ob pogoju - ki je po mnenju Komisije zelo pomemben - da se doseže soglasje o skupni izjavi o hitrem ukrepanju, če bo potrebno, za zagotovitev dodatnih odobritev plačil, s prenosi ali spremembami proračuna, da bi se izognili pomanjkanju sredstev za kritje odhodkov.
V zvezi z rezervami, o katerih boste verjetno tudi glasovali, pa lahko samo ponovim stališče Komisije, seveda pa si prizadevamo, da bi čim prej izpolnili pogoje, ki jih je postavil Parlament.
Zelo pomembno je, da imamo proračun, saj bomo tako lahko nadaljevali razprave na drugih področjih brez dodatnih zapletov, ki jih prinaša delovanje po začasnih dvanajstinah. To je res izrednega pomena.
Ostane nam torej financiranje ITER, le-to pa je povezano z mednarodno verodostojnostjo združene Evrope kot partnerice v svetovnih znanstvenih in tehnoloških projektih. Če se ne bomo mogli sporazumeti - in za sporazum je zdaj zadnji čas - bomo izgubili približno 570 milijonov EUR proračunskih rezerv za leto 2010, s tem pa tudi manevrski prostor pri proračunskih rezervah za leto 2011. Zato menim, da lahko z glasovanjem in dogovorom o ITER pridobimo vsi.
Odprta ostaja tudi prilagoditev, prenos določb Lizbonske pogodbe v večletni finančni okvir in novi medinstitucionalni sporazum. Pohvaliti moram prizadevanja proračunskega poročevalca gospoda Reimerja Bögeja in ministra Watheleta, da bi dosegla sporazum na tem področju, ki bi dopuščal tudi določeno prožnost. To je prav. V Parlamentu lahko v razpravah slišim mnenja, da je nova ureditev bolj omejujoča od sedanje, ampak to je kompromis, ki bo v resnici v praksi zagotovil enako raven prožnosti, kot je veljala do sedaj. Zato se mi zdi sprejemljiv v sedanjih časih fiskalne konsolidacije v državah članicah.
Nadaljevati moramo delo pri prenosu določb Lizbonske pogodbe s sprejemom večletnega finančnega okvira in novega medinstitucionalnega sporazuma, saj bi z zastoji in zamudami na tem področju zašli na neznano ozemlje in izgubili tla pod nogami glede pravnih pogojev našega delovanja za prihodnost.
Tu je bila Lizbonska pogodba preizkušena v praksi. Ni se sicer izkazalo, da olajšuje sprejemanje kompromisov in odločitev, kot je bilo zamišljeno, upam pa, da se lahko iz te izkušnje česa naučimo, v pričakovanju ugodnega izida glasovanja v Parlamentu pa smo se že tudi lotili pripravljanja proračuna za leto 2012. To dokazuje naš optimizem. Zahvaljujem se vsem, ki ste sodelovali pri sprejemanju kompromisov v zvezi s proračunom za leto 2011, Alainu Lamassouru, predsedniku Buzeku, ministru Watheletu in poročevalkama.
László Surján
v imenu skupine PPE. - (HU) Gospod predsednik, zdaj tudi na lastni koži občutimo učinke Lizbonske pogodbe. Mi sami, pa tudi evropska občila na splošno, pogosto trdimo, da je Pogodba izredno okrepila pristojnosti Parlamenta. No, res je, da sta obe veji proračunskega organa približno enako močni, vendar naša veja svoje moči v resnici ne more uporabiti, saj nas je Pogodba zvezala s postopkom sporazuma. Edini primer, v katerem bi bile pristojnosti Parlamenta širše, namreč primer, ko bi Svet sam glasoval proti lastnim predlogom, je popolnoma nepredstavljiv. Zavedati se moramo, da bi nadaljevanje dela z dvanajstinami pomenilo le prebijanje iz meseca v mesec, kar ne bi bilo vredno Evropske unije, zato v soglasju z drugimi skupinami v Evropski ljudski stranki menimo, da Evropska unija jutri mora dobiti veljaven proračun.
Podlaga tega proračuna bo predlog, ki ga je že poleti predstavila Evropska komisija in ga je Parlament ocenil za utemeljenega in razumnega. Tudi Svet je menil več ali manj enako, saj predloga ni veliko spremenil, pač pa je samo nekoliko znižal ravni plačil glede na hudo krizo. Ta kriza pač ne more biti resna, če jo lahko, ob siceršnjem znesku prihodkov evropskih držav članic, rešimo že s štirimi milijardami. Odkrito rečeno bi lahko to znižanje ravni izdatkov ocenili kot nekoliko populistično. Kar me veseli pri končnem sporazumu, s katerim je Parlament sprejel omenjeno znižanje za štiri milijarde, je ugotovitev, da zneskov nismo zniževali kar povprek, pač pa smo ohranili pomembna prednostna področja, glede katerih je bil Parlament še posebej občutljiv.
Vsaj meni osebno se zdi velikega pomena, da smo sredstva za podporo kohezijski politiki znatno povečali, za skoraj 15 %. Prav tako pomembno je, da dosežemo neko mero napredka. Razumel sem opozorilo, gospod predsednik, in takoj bom končal, moram pa še povedati, da je Parlament ob koncu pogajanj naredil hudo napako in da so interesi, ki izvirajo iz strankarske politike, hudo otežili uresničitev vseh naših ciljev.
Martin Schulz
v imenu skupine S&D. - (DE) Gospod predsednik, rad bi se odzval na besede gospoda Surjána. Opraviti imamo z novim postopkom, pri katerem oba proračunskega sozakonodajalca, Svet in Parlament, delujeta na isti ravni. Naslednje moje besede so namenjene kolegom poslancem iz Odbora za proračun, ki se pritožujejo, da se je ta razprava politizirala. Rad bi vam povedal, da že logika novega postopka narekuje, da presežemo tehnična proračunska vprašanja in razpravljamo o proračunski politiki sami. Ta proračunska politika pa razkriva, da v drugih organih in v Evropskem svetu želijo proračunsko politiko izkoristiti za bistveno spreminjanje Evropske unije. Zato bi rad začel pri predsedstvu Sveta - pri vas, gospod Wathelet.
Po mojem mnenju Parlament veliko dolguje belgijskemu predsedstvu, saj mu je po mojem mnenju uspelo doseči nekaj, kar se mi je še pred tremi tedni zdelo neuresničljivo. V Svetu vladi Združenega kraljestva in Nizozemske - ti dve vladi moramo omeniti tudi tukaj - nista bili pripravljeni sprejeti kompromisa v zvezi s sodelovanjem Parlamenta pri finančni perspektivi. Kompromisi, ki smo jih predlagali Svetu, so bili zavrnjeni. Za kompromis so si prizadevali do zadnje minute, omenjeni dve vladi pa sta rekli "ne". Našli so zelo domiselno rešitev - verjetno je belgijska - , namreč, pripraviti vlade, ki bodo predsedovale Uniji v naslednjih dveh letih - madžarsko, poljsko, dansko in ciprsko - k sprejemu izjave, s katero so se zavezale, da bodo v oblikovanje ciljev vključile tudi Parlament. Domnevam, da bo to potekalo kot doslej, z drugimi besedami, na osnovi veljavnega medinstitucionalnega sporazuma. Tako so torej štiri vlade v Evropskem svetu izjavile, da so drugačnega mnenja kot vladi Nizozemske in Združenega kraljestva. To je pomemben uspeh, saj je postalo jasno, da Svet ni homogena celota, ki lahko narekuje enotne cilje, pač pa se v njem mnenja očitno razhajajo, tako se na primer Madžarska in Poljska bojita, da bo zaradi financiranja službe za zunanje delovanje in projektov ITER ter Galileo iz proračunskih virov, enakih sedanjim, ter ob zamrznitvi porabe za kmetijstvo do leta 2013, neogibno prišlo do zmanjšanj na kakem drugem področju. Poleg tega bi zmanjševanje sredstev prizadelo tudi kohezijsko politiko. Torej imamo v Svetu tudi zaveznike, tiste države, ki takim zmanjševanjem sredstev nasprotujejo, mednje pa spadata tudi naslednji predsedujoči državi, Poljska in Madžarska. Glede tega je Parlament dosegel pomemben uspeh.
Ne soglašam z gospo Trüpel, da smo popustili - prav nasprotno! V zvezi z našo drugo osrednjo politično zahtevo, prilagodljivostjo, nismo dosegli sporazuma. To vprašanje je odloženo. Gospod Wathelet, pravite, da je bilo doseženo soglasje in da bi lahko dosegli kvalificirano večino. Obrnimo zadevo in recimo, naj tisti, ki si želijo ITER, poskrbijo, da bo Svet soglasno pripravljen sodelovati tudi pri prilagodljivosti, drugače se lahko projektu ITER kar odrečejo.
Pogajanja so bila trda, tema pogajanj pa zelo sporna. V resnici sploh ni šlo za številke, pač pa za politično voljo.
Tretja in zadnja točka, ki jo želim omeniti, je, da se je v razburkani razpravi Komisija postavila med Svet in Parlament. V Svetu ni niti ene države članice, ki bi bila pripravljena razpravljati o naših lastnih sredstvih. Mi pa razpravo o lastnih sredstvih zahtevamo. Komisija je svoje stališče povedala. Pri tem vprašanju se je postavila ob bok Parlamentu. Torej instituciji Skupnosti soglašata. Pričakujem, da bosta predsednik Komisije in vi, gospod Lewandowski, spomladi predstavila ustrezen predlog ureditve lastnih sredstev v EU. Takrat bodo države članice - 27 vlad - pač morale sprejeti svoje stališče o tej zadevi.
Rahlo me preseneča, da danes od vseh predsednikov skupin edino jaz sodelujem v razpravi kot govornik. S tem v zvezi bi rad kolegom poslancem namenil nekaj besed. Razprava med nami in strokovnjaki za proračun je bila včasih precej vroča. Prepričan sem, da so bili končni izidi pozitivni. Rad bi se zahvalil poročevalkama o proračunu, gospe Jędrzejewski in gospe Trüpel. Intenzivnejše ukvarjanje s proračunom me je naučilo, kako težavno delo je to. Rad bi vama toplo čestital za opravljeno delo. Na koncu pa bi se rad še opravičil kolegom poslancem iz Odbora za proračun, ki so imeli včasih vtis, da jih nalašč jezim. Moram vam reči, da sem menil, da je tako provociranje nujno.
Anne E. Jensen
v imenu skupine ALDE. Gospod predsednik, tudi jaz bi rada začela z zahvalo gospe Jędrzejewski in gospe Trüpel za temeljito in zelo kakovostno opravljeno delo v zvezi s proračunom, morda še posebej gospe Jędrzejewski, katere naloga je bila zaradi novega postopka neverjetno težavna. Rada bi se zahvalila belgijskemu predsedstvu za sijajen prispevek, menim pa, da je svoje delo med pogajanji odlično opravil tudi naš predsednik gospod Lamassoure. Seveda je konstruktivno delovala tudi Komisija, še zlasti v zaključni fazi.
Po mnenju Skupine zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo smo pri proračunu za leto 2011 dosegli dober izid. Zagotovili smo potrebna proračunska sredstva za raziskave, energijo in izobraževanje, na zunanjepolitičnem področju smo našli sredstva za Palestino in za države proizvajalke banan, brez rezov pri drugih programih. Proračunski postopek je pokazal, da je večletni finančni okvir zelo tog in neprožen. Nismo še rešili vprašanja financiranja projekta fuzijskega reaktorja ITER v naslednjih letih - kar je omenilo že več govornikov. Skupina ALDE želi, da bi to zadevo rešili. Če bomo vztrajali pri uresničevanju ciljev, zastavljenih v energetski politiki EU, bodo proračunska pogajanja težavna tudi v naslednjih letih, če seveda ne bomo dosegli sporazuma, ki bo zagotovil večjo prožnost. Upam, da nam bo to uspelo v kratkem, in s tem v zvezi bi se rada zahvalila gospodu Bögeju za neutrudno delo pri iskanju dobre rešitve.
Isabelle Durant
v imenu skupine Verts/ALE. - (FR) Gospod predsednik, gospod Wathelet, komisar, samo mesec dni nazaj so, kljub splošnemu soglasju o številkah proračuna za leto 2011, štiri velike politične skupine zelo glasno in odločno zahtevale od belgijskega predsedstva, naj se s Svetom pogaja ne le o številkah za leto 2011, glede katerih smo se vsi strinjali, pač pa o pravem političnem sporazumu za naslednjo fazo, o političnem sporazumu, ki naj bi omogočil skupno delovanje, v obliki konvencije ali kakega drugega foruma - kar ni tako pomembno - tudi z nacionalnimi parlamenti in vladami, na področjih prihodnjih finančnih okvirov in lastnih sredstev. S tem so soglašali vsi.
Mesec dni nazaj smo to zahtevali, ker smo menili, da moramo poskrbeti za prihodnost evropskih financ, ker smo menili, da moramo priskočiti na pomoč proračunom držav članic, ki se vse srečujejo s težavami, in ker Evropska unija potrebuje lastna sredstva. Vsi so soglašali in po mojem mnenju tudi zelo odločno potrdili.
In kje smo danes, mesec dni kasneje? Vrnili smo se na začetek. Pravkar bomo sprejeli proračun za leto 2011. Ta proračun ne upošteva niti prilagodljivosti niti projekta ITER. Kot veste, mi projekta ITER ni prav nič žal, na drugi strani pa nam belgijsko predsedstvo - ki se je, priznam, izredno potrudilo - danes ponuja nekoliko osladkano pilulo, ko nam predlaga, naj se zadovoljimo z izjavo Sveta in z modrostjo Komisije - ki bo, upam, vedno stala ob strani Parlamenta, kjer je njeno pravo mesto - in s pismom gospoda Leterma, ministrskega predsednika, ki nam priporoča, naj spoštujemo pogodbe. Še dobro, da nam ne predlaga nasprotnega - to bi bilo pa res presenečenje.
Zato morate priznati, da ima predlog precej majhno težo, in zavedati se morate, da smo zaradi tega nekoliko razočarani. Nisem povsem prepričana niti v to, da belgijsko predsedstvo samo verjame svojim besedam, ampak, gospod Wathelet, če bi ta "lagodni sprehod" trajal nekoliko dlje, bi nam morda uspelo doseči boljši sporazum, trdnejši sporazum za prihodnost, sporazum, s katerim bi lahko pridobili več jamstev za prihodnost.
Imate občutek, da je bilo doseženega premalo, in s tem soglašam. Kljub temu bomo ravnali primerno in sprejeli resolucijo z vsemi pomanjkljivostmi vred, kar zadeva vse drugo, pa smo tokrat sicer zamudili priložnost, zanesete pa se lahko, da se bomo naslednjega srečanja udeležili, saj razprava o perspektivah še ni zaključena.
Derk Jan Eppink
v imenu skupine ECR. - Gospod predsednik, potrudil se bom, da bom krajši kot govornica pred menoj. Naša skupina predlaga sprejetje proračuna, dogovorjenega s Svetom. Proračun je nekoliko večji in je razumen kompromis. Upoštevajmo, da morajo države članice EU in državljani svoje proračune celo krčiti! Žal se je razprava o proračunu začela napačno. Parlament je zahteval povečanje za 6 %, kar je bilo absurdno in je kazalo, da je naša bratovščina izgubila stik s stvarnostjo. Razpravo pa so še dodatno razvneli vročekrvneži, ki so skušali proračun zlorabiti za to, da bi vsilili lastna sredstva, z drugimi besedami, davke EU. Temu že od nekdaj nasprotujemo. Lizbonska pogodba je glede tega povsem jasna. Parlament ima svetovalne pristojnosti, nima pa pristojnosti soodločanja.
Parlament je to bitko izgubil, kot smo napovedali. Zdaj se obrača k stališču, ki ga Evropski konzervativci zagovarjamo že ves čas - k proračunu na ravni 1 % BDP. Vročekrvneži se morajo umiriti, še zlasti Zeleni. Samo predstavljajte si, kaj bi bilo, če EU naslednje leto ne bi imela proračuna, evro pa bi imel hude težave? Ali želite finančnim trgom ponuditi tako podobo? Prav nič jim ne bi bila všeč.
Rad bi čestital vladama Združenega kraljestva in Nizozemske za njuna načelna stališča. Zahvaljujem se belgijski vladi za nepristransko posredovanje, Komisiji pa za strokovno in hladnokrvno delo.
Miguel Portas
v imenu skupine GUE/NGL. - (PT) Gospod predsednik, s sprejetjem predloga proračuna za leto 2011 zaključujemo razburkano obdobje pogajanj. Najprej nekaj besed o samem proračunu. Povečanja v njem so rezultat omejitev, ki so jih predpisale vlade glede na svoje razpoložljive vire. Predlog vlad, o katerem bomo glasovali jutri, je precej nižji od omejitev, ki so bile določene v pogajanjih o finančni perspektivi za obdobje 2007-2013.
Naša skupina je takemu stališču nasprotovala, saj ne podpiramo samodejnega nadaljevanja proračunov v izrednih časih in ne podpiramo proračuna, ki ne zmore blažiti socialne krize, v katero so naše države pahnile politike zategovanja pasu. Že zaradi tega ne bi mogli glasovati za ta proračun. Prenizke proračunske postavke pa bodo imele še eno posledico: skozi celo leto 2011 bodo potrebni popravki, kar so priznale tudi vlade same s podpisom protokola, v katerem je zapisano natanko to.
Zdaj pa še o prihodnosti: večina tistih, ki bodo glasovali za proračun, upa, da se tak proračun vsaj ne bo ponovil v letih 2012 in 2013, a nič ni bolj negotovo kot to. Kljub kritikam je naša skupina ves čas zastoja podpirala stališča Parlamenta, prav za to, da bi se izognili temu zelo stvarnemu tveganju. Vendar je končna zaveza precej ohlapna. Verjemite mi, da bomo imeli v letu 2012 rahlo spremenjeno in posodobljeno različico razprave, kakršno smo imeli letos, saj manjšina vlad, z vlado Združenega kraljestva na čelu, meni, da je sedanji evropski proračun prevelik: hočejo ga zmanjšati, ne pa povečati. Te vlade pa ob tem želijo tudi omejiti prilagodljivost. Te vlade so naklonjene sankcijam in se jim solidarnost upira, te vlade se zavzemajo za ostre varčevalne ukrepe, ne pa za napredek družbe. Prav zaradi tega se je ta Evropa - Evropa, ki zavrača izdajanje evropskih obveznic, Evropa, ki zavrača obdavčenje finančnih transakcij - odločila, da bo uničila svoj lastni evropski projekt. To ni Evropa, s katero se lahko sprijaznimo, zato ne moremo glasovati za ta proračun.
Marta Andreasen
v imenu skupine EFD. - Gospod predsednik, moj govor bo kratek, da bomo nadoknadili zamudo zaradi daljšega govora gospoda Portasa. Veliko članov naše zbornice si bo čestitalo, da nam je uspelo doseči 2,9-odstotno povečanje proračuna EU za leto 2011. Drugi pa se bodo pritoževali, da to ni dovolj. Sama obžalujem dejstvo, da se parlament ne zmeni za krizo, ki pesti Evropejce, in gleda samo na svoje ambicije. Sama obžalujem dejstvo, da je gospod Cameron odobril tako povečanje, ob tem, ko zahteva hudo krčenje britanskega proračuna, zaradi česar se že začenjajo javni neredi.
Ta denar ne bo izboljšal gospodarskega stanja po državah članicah, niti ne bo prinesel dela tistim, ki so ga izgubili, če bi ga obdržali v Britaniji, pa bi se lahko izognili na primer zvišanju šolnin. Seveda ne bomo glasovali za povečani proračun.
Lucas Hartong
(NL) Gospod predsednik, danes dopoldne sem od sekretariata Odbora za proračun prejel elektronsko povabilo na zakusko. Proslaviti so želeli dejstvo, da je Evropskemu parlamentu uspelo povečati svoj proračun za leto 2011.
Če bi bilo odvisno samo od Parlamenta in Komisije, bi našim državljanom iz žepov izpulili še mnogo več denarja. Evropski davki: razlog za praznovanje! Odvzem pravice veta na proračun državam članicam: še en razlog za proslavo! Gospod predsednik, temu pravim poplesavanje na grobu pravic naših državljanov! Na srečo pa vseeno imamo razlog za praznovanje. Rast proračuna je bila pod hudimi pritiski držav članic vendarle omejena.
Žal to še ne pomeni zmanjšanja, za katerega se je zavzemala Nizozemska stranka za svobodo (PVV), vendarle pa povečanje ni tolikšno, kot ga je zahtevala ta zbornica. Nobenih evropskih davkov ne bo, na jezo Skupine zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo, Skupine naprednega zavezništva socialistov in demokratov v Evropskem parlamentu in Skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov), države članice pa so ohranile pravico veta. Ko bom danes dvignil čašo, bom zato nazdravil tistim pogumnim in trmastim državam članicam, na primer Nizozemski, ki so se uprle zahtevam našega Parlamenta. Naj žive države članice, naj žive državljani!
Salvador Garriga Polledo
(ES) Gospod predsednik, gospa Jedrzejewska, gospa Trüpel, gospod Lamassoure, gospod Lewandowski in gospod Böge so ljudje, ki stojijo za proračunom za leto 2011, ki se je na koncu, po mojem mnenju, izkazal kot zmeren in stvaren.
Odbor za proračun je že sestavil predlog, ki je glede odobritev za prevzem obveznosti v celoti usklajen s finančnimi omejitvami, odobritve za plačila pa je pustil odprte za pogajanja, saj je po besedah Komisije nekaj strahu v zvezi s spremembami v zvezi z odobritvami plačil pri strukturnih skladih v naslednjem letu.
Na žalost pa smo se po oktobrskem glasovanju na plenarnem zasedanju zapletli v politična pogajanja s Svetom, od takrat je šlo vse narobe: "pismo dvanajsterice", omejitev povečanja na 2,9 % s strani Sveta, pritiski na Parlament in poslance, in še končni neuspeh v obliki odpovedi seje Odbora za proračun, ki bi morala biti včeraj in na kateri naj bi skušali doseči dogovor o prilagodljivosti in nadaljnjem financiranju mednarodnega termonuklearnega poskusnega reaktorja (ITER).
Ali bi se morali iz tega kaj naučiti? Mislim, da bi se morali. Naučiti bi se moral Svet, naučiti bi se morale prihodnje predsedujoče države, naučiti bi se morala Evropska komisija, naučiti pa bi se morali tudi mi.
Zdaj bom podal en zaključek: pustimo pogajanja o proračunu EU za naslednja leta in prepustimo jih strokovnjakom, tistim, ki so danes že govorili.
Ob tej priložnosti bi rad pozdravil kolega poslanca gospoda Schulza kot novega člana Odbora za proračun, in ga opomnil, da ima Odbor svoj sestanek v januarju. Upam, da nam bo takrat predstavil svoj alternativni predlog za financiranje ITER, ko smo v proračunu za leto 2010 že izgubili 571 milijonov EUR.
Göran Färm
(SV) Gospod predsednik, gospe in gospodje, veseli me, da je Svetu in Parlamentu v teh težkih časih uspelo doseči sporazum o proračunu za leto 2011. Proračun je dober kompromis, saj nam je uspelo ohraniti povečanje na nizki ravni, obenem pa smo našli primerna sredstva za naša prednostna področja. Rad bi se najtopleje zahvalil poročevalkama gospe Jędrzejewski in gospe Trüpel ter belgijskemu predsedstvu, katerega prispevek je bil zelo koristen.
Skrbi pa me dolgoročna perspektiva, saj na dolgi rok ne bo vzdržno, če bodo države članice nalagale EU vedno nove naloge, ne bodo pa se mogle dogovoriti o tem, kako naj jih financirajo. To bo huda težava v letih 2012 in 2013, seveda pa tudi pri naših pripravah naslednjega finančnega okvira, saj je že danes jasno, da manjšina bogatejših neto plačnic, od katerih imajo nekatere evroskeptične vlade, želi za vsako ceno oklestiti proračun EU, ne glede na posledice. Te želje so nerazumne, še zlasti ob tem, ko se te države same močno zavzemajo za povečanje porabe na nekaterih področjih, na primer pri projektu IT, obenem pa ne znajo natančneje opredeliti področij, kjer bi bili mogoči prihranki. Naj zmanjšamo pomoč kmetijstvu? Naj vzamemo sredstva strukturnim skladom? Nekateri bi si tega želeli, večina pa pravi "ne".
Naše težave v zvezi s prihodnostjo so v resnici notranja politična trenja v samem Svetu in med državami članicami z različnimi pogledi na prihodnost proračuna EU. Najbolj sporno pa je vprašanje mehanizmov prilagodljivosti v prihodnje. Za nas, socialne demokrate, gre pri tem za dve vprašanji.
Prvič, že iz načelnih razlogov je prav, da podpiramo medinstitucionalni sporazum, ki je bil sklenjen že leta 1999 in ki deluje izredno uspešno. Noben parlament na svetu se ne bi sprijaznil z omejevanjem vpliva, še zlasti, če za tako omejevanje ni nikakršnega otipljivega razloga. Svetu ni uspelo predstaviti nikakršnega otipljivega razloga za omejevanje prilagodljivosti. Lizbonska pogodba ne izključuje novega sporazuma z vsebino, enako vsebini sedanjega sporazuma, pač pa gre pri tem za politično voljo držav članic.
Drugič, ob tem, ko se bodo rezerve proti koncu proračunskega obdobja zmanjševale, istočasno pa se bodo uvajale nove naloge, bo potrebna še večja prilagodljivost. Prav na to je opozorila Komisija v svoji oceni sedanjega okvira. Čeprav vsa dejstva govorijo v prid povečanju prilagodljivosti in njenemu lažjemu uveljavljanju, se je Svet odločil za drugo pot. To je nesprejemljivo. Zdaj nam je že jasno, da je za nekatere države članice sedanji spor okoli omejevanja prilagodljivosti samo priprava na veliko bitko, v kateri bodo skušale korenito oklestiti proračun EU. Če se bo Svet odločil za tako usmeritev, se bojim, da nas čaka trajna proračunska kriza, saj se mi s tem ne bomo sprijaznili.
(Govornik se je strinjal, da sprejme vprašanje na podlagi modrega kartončka v skladu s členom 149(8))
Lucas Hartong
(NL) Dejstvo, da več držav članic nasprotuje povečanju proračuna za leto 2011 in da bo zaradi tega mogoče financirati manj projektov, ste označili kot "zaskrbljujoče". Ali niste pomislili na možnost, da se tem državam članicam taki evropski projekti zdijo nepotrebni?
Göran Färm
Gospod predsednik, vprašanje seveda razumem, vendar je razlika med državami članicami, ki so neto plačnice, in tistimi, ki so neto prejemnice. Tega se moramo zavedati. Seveda bi Združeno kraljestvo, Nizozemska, pa tudi naša država, Švedska, z zmanjšanjem proračuna EU pridobile.
Pomislimo pa na države, ki so danes v hudih težavah. Pomislimo na Grčijo, Portugalsko in Irsko. Te države bi zmanjšanje proračuna EU prizadelo, saj sredstva iz proračuna pomagajo njihovim gospodarstvom - nenazadnje tudi sredstva iz strukturnih skladov, pa tudi iz drugih postavk proračuna - zato se mi tako ravnanje ne zdi pošteno.
Carl Haglund
(SV) Gospod predsednik, končno smo prišli do prave razprave, v kateri sodeluje tudi predstavnik Sveta. Razprava o proračunu za naslednje leto se je dolgo časa vrtela okoli vprašanja, kdo je kaj naredil in zakaj. Veliko ljudi meni, da je šlo za polemiko med institucijami, kar je po svoje sramota, vendar se lahko iz nje tudi česa naučimo za prihodnje ravnanje.
Pred mesecem dni sem precej kritično ocenil način, kako v Svetu gledate na prihodnost in na financiranje prednostnih področij, ki ste jih predstavili vi sami - pri tem imam v mislih še zlasti strategijo Evropa 2020 - z drugimi besedami, vaše poglede na to, kako bomo financirali uresničevanje ambicioznih ciljev, ki smo si jih zastavili v Evropi. Moja kritika je še na mestu, zato bi se mi zdelo koristno oceniti proračun, kakršen je, tudi s tega vidika.
Dogovorili smo se za 2,91 % večji proračun, kar se mi osebno zdi popolnoma razumna rešitev. Če bi Svet dosegel svoje, bi bile odobritve sredstev za raziskave za približno pol milijarde evrov manjše, kot je prvotno predlagala Komisija, in reči moram, da še zdaj ne razumem popolnoma, kaj je mislil Svet. Parlament je kasneje to popravil v svoji različici, kar je prav. To pomeni, da smo zadeve obrnili v precej boljšo smer, in naših 2,91 % je vsebinsko občutno boljših kot 2,91 % po različici Sveta. Treba je posebej opozoriti, da smo ob ohranitvi enakih končnih številk proračun precej preoblikovali.
Gospod Färm je spregovoril o prilagodljivosti, in v tem smislu mora Svet razmisliti, kako bo konkretno našel sredstva, potrebna za vlaganja v prihodnost, za katera smo se dogovorili, saj jih ob svoji sedanji logiki razmišljanja ne bo mogel vzeti iz prihodnjih let.
Martin Callanan
Gospod predsednik, zelo me veseli, da je Parlament končno le srečala pamet in da je sprejel kompromis, za katerega smo mnogi že ves čas vedeli, da je neizogiben, to je, da je sprejel povečanje za 2,91 %; pri tem pa moram povedati, da se mnogim od nas to zdi še premajhen korak. Mnogi med nami bi imeli raje zamrznitev - v napadu optimizma morda celo zmanjšanje - proračuna EU, saj manjša poraba EU pomeni manj njenega vmešavanja v življenje navadnih državljanov.
Izid je vsekakor ugoden za Davida Camerona, za Marka Rutteja, pomeni pa tudi zmago že tako hudo obremenjenih davkoplačevalcev po Evropi, ki morajo plačevati še račune institucij EU. V času odrekanja, v času varčevanja v večini držav članic je bil poskus našega Parlamenta, da bi povečal porabo EU za 6 %, prava norost. Vesel sem, da zdrava pamet ni povsem izpuhtela.
Tisti, ki verjamete v evropski projekt in ki verjamete v združevanje Evrope - osebno sicer nisem prav zagret za to - ste svoji stvari naredili več škode, kot bi jo lahko naredil kdor koli drug, s svojim vztrajanjem pri absurdnem povečanju porabe EU v času, ko se vsi drugi, vse druge javne institucije po Evropi, srečujejo z bolečimi krčenji sredstev. Svoji stvari ste neizmerno škodili.
Bastiaan Belder
(NL) V končni fazi proračunskega postopka sta Svet in Komisija objavila svoji politični izjavi, ki sta se nanašali predvsem na dolgoročno vključevanje Evropskega parlamenta v postopke financiranja Evropske unije. S tem v zvezi imam dve vprašanji.
Moje vprašanje se glasi: kako bosta Svet in Komisija to sodelovanje uredila v praksi? Ali bo Evropski parlament vključen v skupno odločanje? Močno dvomim.
Moje drugo vprašanje zadeva evropski davek Junija 2011 je Evropska komisija hotela vložiti predlog za financiranje Evropske unije v obdobju 2014-2020. Moje vprašanje v zvezi s tem se glasi: ali je davek EU že vključen v ta predlog? Če je tako, se seznam možnih dajatev, ki ga je izdala Evropska komisija oktobra, še podaljšuje. Če gre za dajatve v finančnem sektorju, bi morale vse prihodke iz tega naslova prejeti države članice, saj so bile vendar one tiste, ki so morale reševati banke.
In za zaključek, gospod predsednik: v celoti podpiram stališča nizozemske in britanske vlade v tem sporu.
Angelika Werthmann
(DE) Gospod predsednik, najprej bi se rada zahvalila gospe Jędrzejewski in gospe Trüpel, ki sta izpeljali proračunski postopek zelo odgovorno in osredotočeno na prednostna področja.
Kar zadeva proračun za leto 2011: pri razmišljanjih o proračunu EU moramo upoštevati, da so končni prejemniki 95 % sredstev iz njega državljani. Najboljši zgled za to je Evropski sklad za prilagoditev globalizaciji. Administrativni stroški EU, 6 %, so nižji kot pri dobršnem delu njenih držav članic. Proračun EU se že vrsto let giblje v območju okoli 1 % BDP. S takim proračunom smo financirali razširitev s 15 na 27 držav članic, brez vsakršnega dodatnega proračunskega vira. Lizbonska pogodba nam je naložila dodatne naloge.
Vsako povečevanje proračuna je težavno. Z vsebinami, kot so novi projekti in dodatne lizbonske naloge, pa je proračun za leto 2011 tudi naložba v prihodnost EU in delovanje njenih institucij.
Alain Lamassoure
(FR) Gospod predsednik, glede na izjemne omejitve, ki jih moramo upoštevati v letošnjem letu, je doseženi sporazum o predlogu proračuna za leto 2011 najboljši možni kompromis. Za to si zaslužijo našo zahvalo in čestitke naši dve poročevalki, Evropska komisija in sijajno belgijsko predsedstvo, ki bi mu rad izrazil še posebno zahvalo.
Gospod Wathelet je nekoliko žalosten, ima namreč občutek, da smo dosegli premalo. Potezo, s katero je Parlament 570 milijonov EUR namenil državam članicam namesto projektu ITER, bi moral pravzaprav razumeti kot izraz hvaležnosti belgijskemu predsedstvu.
Že od vsega začetka teh pogajanj si je Parlament prizadeval ravnati v skladu s svojimi odgovornostmi. Zdaj, ob izteku leta, ko se spet odpirajo vprašanja glede kohezije Unije, nas Odbor za proračun kategorično poziva k odpravi negotovosti v zvezi s proračunom za leto 2011.
Osnovnih težav pa nismo rešili. V nasprotju z nacionalnimi proračuni proračunu Unije ne grozi bankrot. Po računovodskih merilih je naš proračun uravnotežen, je pa na robu političnega bankrota. Evropa financira svoje ambicije z leporečjem. Inflacija besed in inflacija velikopoteznih ter iluzornih ciljev pa sta prav tako pogubni kot denarna inflacija.
Unija nima več sredstev za financiranje sklepov, ki jih je že sprejela, niti za financiranje novih obveznosti po Lizbonski pogodbi. Uniji tudi ni uspelo vzpostaviti postopkov, ki bi zagotovili, da bi ob izpadu financiranja s strani Skupnosti glavne skupne cilje, kot je Evropa 2020, prevzeli nacionalni proračuni.
Zato Parlament pripisuje tolikšen pomen doseženemu sporazumu s Komisijo in prihodnjimi predsedujočimi državami o iskanju poti za financiranje politik v prihodnje iz proračuna Skupnosti ali iz novih virov, ki ne bodo več črpali iz nacionalnih proračunov, ter neposredno iz nacionalnih proračunov, katerih skupni znesek dvajsetkrat presega skromni evropski proračun. Leta 2010 je Unija na novo opredelila pojem finančne solidarnosti. Leto 2011 mora biti leto ponovnega odkritja proračunske solidarnosti.
Hynek Fajmon
(CS) Gospod predsednik, tudi v današnji razpravi bi rad poudaril, da Evropska unija potrebuje veljaven proračun za naslednje leto. Nobenega razloga ni za to, da bi imeli začasni proračun. Prav tako ni nobene utemeljitve za to, da bi Evropski parlament pogojeval potrditev proračuna z dodatnimi zahtevami. Vse evropske države so danes v gospodarskih težavah, zato potrebujejo gotovost, ki jim jo lahko zagotovijo le veljavni proračuni, tako na državni kot na evropski ravni. To gotovost nujno potrebujejo tudi gospodinjstva, podjetja in lokalne oblasti.
Zato lahko v imenu kolegov iz Civilne demokratske stranke iz Češke republike in kolegov iz skupine Evropskih konservativcev in reformistov izjavim, da bomo pri jutrišnjem glasovanju podprli kompromis, ki so ga dosegli Komisija, Svet in Parlament.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Gospod predsednik, z jutrišnjim glasovanjem lahko zaključimo prvi postopek potrjevanja letnega proračuna v skladu z Lizbonsko pogodbo. Pogajanja so bila vsekakor težka. Parlament je predstavil skrajno pomembne argumente, Svet pa je zavrnil razpravo o njih. Parlament je sprva zelo enotno zagovarjal svoja stališča. Svet je bil sicer razdeljen, v njegov prid pa je bila zahteva po soglasnem sprejemu, zato je lahko postopek usklajevanja blokiral. Danes soglašamo glede številk. Svet in Komisija sta z ustreznima izjavama sprejela veliko večino zahtev Evropskega parlamenta. Mnogo bolje bi bilo, če bi sprejeli medinstitucionalni sporazum, saj bi le-ta pomenil večjo gotovost v prihodnosti. Žal Parlament ni več tako enoten kot ob začetku pogajanj. Zato je izpadlo financiranje projekta ITER.
Menim, da je izrednega pomena, da Uniji zagotovimo proračun, saj ga v teh kriznih časih nujno potrebuje. Do potrjevanja prihodnjih finančnih perspektiv imamo dovolj časa za dogovor o vprašanjih, ki so še odprta. Svet mora dojeti, da ni dobro za Unijo, če se glavne evropske politike sprejemajo s postopkom soodločanja, o finančnih sredstvih za izvrševanje teh politik pa odloča samo ena od strani, ki sodelujejo v proračunskem postopku. Parlament mora enakopravno sodelovati na obeh področjih: političnem in finančnem.
Peter van Dalen
(NL) Gospod predsednik, precej poslancev je bilo v svojih razpravah o proračunu dvoličnih. Gospod Schulz se niti ne trudi preveč skriti svojega odpora do Sveta. Gospod Verhofstadt pa je, tako je videti, svoj besednjak skrčil na samo dve frazi: evropske obveznice in evropske davke. Gospod Daul pa je celo namignil, da lahko Nizozemska kar izstopi iz Evropske unije. To so trde besede, ampak enostranske.
Ko sem sam predlagal, da bi pretresli tudi proračun Parlamenta, pa sem dobil občutek, da me ti gospodje in njihove skupine niso niti slišali. Prav tako hladen sprejem je doživel moj predlog, da bi poslanci pregledno poročali o povračilih splošnih stroškov, ki jih prejemajo vsak mesec. Nikakršne podpore ni prejel niti moj predlog, da bi pregledali stanje razkošnega voznega parka Parlamenta. Moj predlog, da bi skrčili razkošne informacijske pisarne Parlamenta, pa je številnim kolegom poslancem povzročil pravi glavobol.
Torej bi bilo glasovati proti kar pravšnja odločitev, ker pa je naši skupini in naši državi uspelo preprečiti še slabši izid, sem se odločil, da se bom glasovanja vzdržal. Glasovati za 2,91-odstotno povečanje v sedanjih razmerah bi bilo popolnoma neprimerno.
José Manuel Fernandes
(PT) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, s sprejemom proračuna Evropski parlament izkazuje svoj zgleden čut odgovornosti. Ob tem, ko se nikakor ne moremo izvleči iz primeža gospodarske, finančne in socialne krize, bi se Evropski uniji in njenim državljanom brez proračuna za leto 2011 slabo pisalo. Nihče ne bi z razumevanjem sprejel, da so institucije Unije sicer skušale doseči splošno soglasje držav članic z njihovimi proračuni, pa jim ni uspelo doseči niti najosnovnejšega soglasja.
Menim pa, da bi bil proračun za leto 2011, čeprav ni tako slab, lahko še boljši. Ker mora Svet o nekaterih vprašanjih odločati soglasno, so bila pogajanja še težja. To napoveduje težave, ki jih bo imel Svet pri dogovarjanju o naslednjem večletnem finančnem okviru in o novih lastnih sredstvih, kjer je, kot vemo, prav tako potrebno soglasje v Svetu.
Na tem mestu bi rad izpostavil odlično poročevalsko delo gospe Jędrzejewske, pa tudi gospe Trüpel, napore belgijskega predsedstva in ravnanje Komisije. Proračun pokriva prednostna področja, ki smo si jih zastavili - naj posebej omenim okrepitev podpore mladim, izobraževanju, inovacijam in raziskavam. Rad bi izpostavil tudi pripravljalni ukrep "Prva zaposlitev EURES", ki bo olajšal mobilnost mladih v EU pri iskanju zaposlitve. Osebno sem sodeloval pri tem predlogu in upam, da se bo zdaj, ko ima tudi pravno podlago, ta pripravljalni ukrep razvil v program z ustreznimi proračunskimi sredstvi. Še en pozitivni vidik je dogovor, po katerem bo Komisija najkasneje do konca septembra 2011 predstavila posodobljene podatke o odobritvah sredstev za kohezijsko politiko in razvoj podeželja, da jih bomo lahko po potrebi povečali.
Mairead McGuinness
Gospod predsednik, še posebej bi se rada zahvalila Sidoniji, naši poročevalki, za odlično zastopanje Parlamenta v težkih pogajanjih. Njeno delo si zasluži vse priznanje, enako pa velja tudi za delo Sveta.
Govorim kot poročevalka za kmetijstvo in želela bi, da bi beseda kmetijstvo prodrla v vse kotičke te dvorane, saj imamo pomisleke ne le glede številk, ampak tudi glede postopka. Po mojem mnenju bi bilo treba novi postopek natančneje uglasiti. Svoje delo bi lahko opravili bolje in prav bi bilo tako. Te besede so namenjene meni osebno, pa tudi Svetu in Komisiji, in menim, da bi bilo treba naše dosedanje delo pretresti in preveriti.
Na področju kmetijstva smo dosegli nekaj uspehov. Resda so precej skromni, vendar moji glavni pomisleki veljajo za prihodnost. Od Komisije bi rada slišala, kaj si misli o korenitem skrčenju sredstev za razvoj podeželja za več kot 800 milijonov USD. Upam, da do tega v resnici ne bo prišlo.
Skrbijo me proračuni v obdobju po letu 2013, skrbi me, da bo kmetijstvo postalo področje, s katerega bo lahko kdor koli zajemal proračunska sredstva za druge politike, če se ne bomo dogovorili za proračun, ki bo dovolj velik za vse politike Evropske unije.
Zigmantas Balčytis
(LT) Prvič po uveljavitvi Lizbonske pogodbe je Evropski parlament izkoristil nove pristojnosti za polno sodelovanje pri sestavljanju proračuna Evropske unije. Neuspeh prvega poskusa sporazuma, ki bi zajel legitimne zahteve Evropskega parlamenta, je znak, da med institucijami še obstajajo nesoglasja, ki pa jih ne bi smelo biti, saj ovirajo sodelovanje med institucijami. Lahko verjamemo, da se vse institucije EU zavzemajo za čim bolj gladko sprejemanje sporazumov, ki so posebnega pomena za EU kot celoto in za njene državljane. Zato moramo temeljito spremeniti načela delovanja samih institucij, vključitev Evropskega parlamenta v vse faze pogajanj, še zlasti pri sprejemanju proračuna, pa moramo obravnavati kot nujni pogoj za uresničevanje načel predstavniške demokracije.
Riikka Manner
(FI) Gospod predsednik, najprej se zahvaljujem poročevalkama za trdo delo, ki je obrodilo ta kompromis. Pogajanja so zahtevala ogromno naporov, saj so potekala v novih okoliščinah po uveljavitvi Lizbonske pogodbe in v senci strogih proračunskih omejitev v državah članicah. Zato bi se rada zahvalila vsem našim pogajalcem.
To je prvi sprejem proračuna Evropske unije v prvi obravnavi in menim, da se je še očitneje izkazalo, da je treba dialog med proračunskima organoma izboljšati, kar Parlament zahteva že dolgo časa. Nadaljevati moramo pogajanja in poenotiti poglede na postopek usklajevanja letnih proračunov in večletnih proračunskih okvirov, da bodo vse institucije za pogajalsko mizo lahko govorile in razumele isti jezik.
No, zdaj proračun za leto 2011 imamo in to nas lahko navdaja z zadovoljstvom. V teh razburkanih gospodarskih razmerah se moramo namreč truditi, da bi bilo negotovosti čim manj.
François Alfonsi
(FR) Gospod predsednik, proračun za leto 2011, kakršnega smo dobili po nizu usklajevanj med našim Odborom za proračun, Svetom in Komisijo, ne odraža novih razmerij med institucijami, kot jih opredeljuje Lizbonska pogodba.
Teh razmerij Svet ni spoštoval, še zlasti pa jih niso spoštovali predstavniki vrste vlad držav članic. Nesprejemljivo je predvsem, da se niso odzvali na zahtevo Parlamenta po dialogu o lastnih sredstvih EU v prihodnje.
Naš parlament ima po novem pristojnost soodločanja o proračunskih zadevah. Poskrbeti moramo za spoštovanje te pristojnosti, zavedati pa se moramo tudi naslednjega: verjetno ne bo mogoče vzpostaviti resnično uravnoteženih postopkov usklajevanja, dokler bo pristojnost soodločanja omejena na glas proti.
Evropski parlament se bo enkrat pač moral odločiti za odločno uveljavitev svoje institucionalne vloge. Vprašanje lastnih sredstev se bo v prihodnjih mesecih ponovno odprlo. Če želimo uspeti, bomo morali svoje obveznosti izpeljati do konca.
Diane Dodds
Gospod predsednik, ne morem glasovati za kakršno koli povečanje proračuna Parlamenta, prepričana pa sem, da so tudi številni ljudje v Združenem kraljestvu osupli nad tem, kar se dogaja tukaj. Po vsej Evropi spremljamo varčevalne ukrepe in krčenja proračunov. To je naš vsakdan in v takih razmerah živijo naši državljani.
Evro doživlja krizo in kolege poslance bi rada opomnila, da naša država, čeprav sama sicer ne uporablja evra, meji na Republiko Irsko. Irska nam pomeni velik izvozni trg, zato kriza prizadeva tudi naše ljudi. Ob vsej tej krizi pa smo predlagali povečanje za 2,91 % - prvotno je Parlament predlagal celo povečanje za 6 % - in sicer povečanje proračuna, ki ga računsko sodišče že leta ni ocenilo pozitivno.
Najbolj zaskrbljujoča pa je obljuba Komisije, da bo do junija 2011 predstavila predloge za davke EU. Ali nas lahko kaj čudi, če se evroskepticizem krepi?
Michel Dantin
(FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, pridružujem se zahvalam in čestitkam kolegom, ki jim je uspelo zaključiti ta zelo težka pogajanja.
Pripravljamo se na jutrišnjo potrditev proračuna, ki pomeni velik korak na poti v Evropo mobilnosti in Evropo mladih. Ta proračun dokazuje predvsem odločno voljo Parlamenta, da tudi v kriznih časih ne smemo opustiti velikih vlaganj v Evropo.
Moram pa se pridružiti izrazom zaskrbljenosti in nezadovoljstva nad odločitvijo, ki so jo danes sprejele nekatere politične skupine, še zlasti socialisti, katerih predstavniki zasedajo ključne položaje v vladah, da ogrozijo nadaljevanje projekta ITER, edinega dolgoročnega temeljnega raziskovalnega projekta Evropske unije, ki ima v njem tudi vodilno vlogo.
Znano je, da se je Evropska unija lanskega junija zavezala prispevati dodatne 1,3 milijarde EUR za ta projekt, ki je življenjskega pomena za našo varnost. Vaše glasovanje bo torej vrglo senco na verodostojnost Evrope pred svetom. Tak odnos pomeni tudi izgubo 600 milijonov EUR, ki jih leta 2010 nismo porabili, pa bi jih lahko namenili za projekt ITER. To je smešno!
Edit Herczog
Gospod predsednik, kot poslanka Evropskega parlamenta se čutim odgovorno za to, da imamo proračun. Kot socialistka močno obžalujem, da nismo dosegli davka na finančne transakcije. Kot poročevalka Odbora za industrijo, raziskave in energetiko bi rada poudarila, da podpiramo projekt ITER, vendar se nam zasilna rešitev za eno samo leto ne zdi primerna: potrebna je trajna rešitev financiranja za naslednji dve desetletji. Kot Madžarka sem vesela, da se madžarskemu predsedstvu, upajmo, ne bo treba ukvarjati s proračunom, ampak pa bo moralo najti samo rešitev za ITER in rešitev za prilagodljivost pri pogajanjih.
Janusz Lewandowski
član Komisije. - Gospod predsednik, moj govor bo kratek, saj sem dodeljeni čas že izkoristil. V odgovor gospodu Belderju, ki je verjetno že zapustil dvorano, naj povem, da je bil predlog Komisije o načinu sodelovanja med institucijami namenjen neposredni uveljavitvi členov 312, 324 in še zlasti 311 Lizbonske pogodbe glede posebnega postopka odločanja o lastnih sredstvih ob polnem spoštovanju fiskalne suverenosti držav članic.
Kar zadeva lastna sredstva, jih jasno in izrecno zajema mandat, ki ga je prejela Komisija decembra 2005 in ga je potrdil tudi Parlament, naj začne pripravo ne le strani porabe, ampak tudi strani prihodkov proračuna, vključno z znižanjem britanskega prispevka. Bili smo toliko rahločutni, da v našem proračunskem pregledu nismo načenjali vprašanja britanskega znižanja prispevka, in naša odločitev za prihodnost ne predvideva povečanja porabe, ampak spremembe razmerij med neposrednimi državnimi prispevki in lastnimi sredstvi, v skladu z usmeritvami pogodbe in vizijo ustanoviteljev Evropske unije.
Za zaključek pa še splošna pripomba: upajmo, da bomo z jutrišnjim glasovanjem končno opravili tudi proračunski del preizkusa Lizbonske pogodbe, iz tega pa moramo potegniti ustrezne nauke. Ugodno sporočilo evropskim državljanom je, da imamo proračun brez primanjkljaja ali dolga, pa tudi, da smo pokazali, da ne sprejemamo vloge grešnega kozla za spodletele politike nekaterih držav članic. Zdaj, ko proračun imamo, pa bi morali nadaljevati razpravo o načinih medinstitucionalnega sodelovanja v mnogo ugodnejših okoliščinah.
Melchior Wathelet
Gospod predsednik, podobno kot komisar tudi jaz nimam kaj dosti dodati k razpravi.
Na besede nekaterih poslancev, da bi bilo bolje ne sprejeti proračuna in s tem utrditi soodločevalsko vlogo Parlamenta, lahko samo preprosto rečem, da lahko vse evropske institucije samo pridobijo in si utrdijo ugled z delovanjem v prid Evropski uniji ob sprejemanju potrebnih kompromisov, namesto da ovirajo ena drugo in s tem blokirajo evropske projekte.
Menim, da gre pri tem za zdravo pamet, in tukaj bi se rad iskreno zahvalil vsem, ki ste se odločili za gradnjo Evrope in napredek. Ali je Svet dosegel vse, kar je hotel doseči? Ne. Ali je Parlament dosegel vse, kar je hotel doseči? Seveda ne. Ali se stvari premikajo? Da. Postopek soodločanja je bil uspešen, je deloval. Vsakdo je moral sprejeti nekaj kompromisov. Vsakdo je nekoliko popustil.
Ali nas čaka še veliko dela? Seveda. Očitno gre pri razpravi o prilagodljivosti in o ITER prav za to. Obžalujem, da nam ni uspelo doseči soglasja, in slišal sem, da je bil naš predlog pravzaprav korak nazaj. Ne. Ponavljam: tako je pri vsaki naši razpravi, tokrat gre pač za soglasnost. Če je naš cilj postopen prehod h kvalificirani večini, bo po mojem mnenju predlog belgijskega predsedstva pač treba upoštevati. Mislim, da bo to nujno pri sestavljanju predlogov proračunov za leti 2012 in 2013. Mislim, da bi se morali resnično zavzemati za ta mehanizem, saj je skladen z dosedanjimi praksami, bo pa zagotovil, da proračunov za leti 2012 in 2013 ne bo več mogoče blokirati z zahtevo po soglasnosti. Verjamem, da bi morali to priložnost izkoristiti.
Kar zadeva ITER, pa uporaba mehanizma prilagodljivosti v letu 2010 jasno kaže, da ta mehanizem potrebujemo tudi v prihodnje in da moramo izkoristiti, kar imamo na voljo.
Iskreno bi se rad zahvalil vsem govornikom - ne bom jih našteval po imenih - ki ste pohvalili delo, ki smo ga vsi skupaj opravili, da zadeve ne bi zastale. Rad bi se zahvalil vsem, ki ste se namesto za logiko blokade odločili za logiko napredka. Menim, da ta logika zasluži vso našo podporo.
Gospod Lamassoure, omenili ste proračunsko solidarnost. V Svetu smo dosegli skoraj popolno solidarnost, saj smo vsi sprejeli povečanje za 2,91 %. V Svetu se nismo ustavili pri kvalificirani večini, ampak smo dosegli popolno soglasje. No, šalo na stran, menim, da vse izjave, priložene proračunu za leto 2011 - saj je proračun sam po sebi tudi političen akt, kot je pokazal tudi Parlament s prednostnimi nalogami, ki jih je vključil v proračun - glede lastnih virov, dodane vrednosti Evrope ali lizbonskega procesa - izjava Komisije - pa tudi skupna izjava, ki je pomembna in ki ji je že sledilo pismo belgijskega ministrskega predsednika, ki predseduje Evropski uniji - menim torej, da vse te izjave kažejo, da se zadeve razvijajo v pravo smer. Seveda se ne razvijajo tako hitro, kot bi si želeli, vendar dovolj hitro, da lahko ugotovimo, da naš stroj deluje in da se je bolje držati logike napredka kot pa logike blokade.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
Gospod predsednik, iz dosedanjih govorov je jasno, da smo vsi zadovoljni, da bomo lahko proračun EU za leto 2011 začeli polno in brez zastojev izvrševati že 1. januarja prihodnje leto. Vsi govorniki pa so tudi opozarjali, da nekatere zadeve še manjkajo. Premalo je razprave in razumevanja. Že zdaj mi je jasno, da nas je Lizbonska pogodba privedla na novo ozemlje brez pravih zemljevidov in da bo razprava o novem večletnem proračunu EU za obdobje po letu 2013 zelo težka.
Osrednja tema te razprave je, kako premagati vedno širše razhajanje med tem, kaj pričakujemo od Evropske unije, to je, med tem, kaj naj Evropska unija dela - ugotavljamo namreč, da države članice in vse zainteresirane strani, vključno z Evropskim parlamentom, pričakujejo od Evropske unije, da bo delovala na vedno več področjih, pa tudi sama si zastavlja vedno nove politike, nova področja delovanja in nove naloge - in vedno manjšo pripravljenostjo za financiranje teh novih obveznosti. O teh vedno širših, že dramatičnih razhajanjih, bi bila potrebna skupna razprava. Tej razpravi se ne moremo izogniti, še zlasti ne v sedanji finančni in gospodarski krizi, na področju financiranja pa tudi ni prostora za tabuje. Odkrito bi se morali pogovoriti o vseh vprašanjih: o lastnih sredstvih EU, o tem, kaj naj EU sploh dela, o tem, česa naj raje ne dela, o zadevah, ki jim pripisujemo velik pomen, in o tem, kako naj te zadeve financiramo.
Če povzamem, menim, da so dogodki med sprejemanjem proračuna za leto 2011 podlaga za odprtje razprave, nikakor pa ne pomenijo konca razprave. Zahvaljujem se vam za pripravljenost na razpravo in upam, da bo te pripravljenosti v prihodnjem letu še več.
Helga Trüpel
Gospod predsednik, veseli me, da je moj govor zadnji v današnji razpravi. Za začetek naj z veseljem sprejmem opravičilo gospoda Schulza. Rekel je, da se je včasih obnašal neprimerno. Prav je, da sem in tja tudi sam opazi, da je včasih preveč hrupen. Njegovo opazko, da smo se prej ukvarjali samo s tehničnimi vprašanji proračuna in šele sedaj spoznali, da gre za proračunsko politiko, bi rada najodločneje zavrnila. V Odboru za proračun delam že šest let in ves čas gre za proračunsko politiko, ne pa zgolj za tehnične vidike proračuna. Gospod Schulz je priznal, da se je v zadnjih tednih marsičesa naučil. Veseli me, da to slišim. Torej bo odslej to zadevo razumel.
Nekaj besed bi rada namenila protievropskim tonom, ki smo jih slišali v razpravi. Rada bi še enkrat jasno poudarila, da naš cilj - kot ga predvideva Lizbonska pogodba - oziroma razprava o novih lastnih evropskih virih ne pomeni zgolj nalaganja novih davkov evropskim državljanom, ampak tudi zmanjšanje prispevkov iz bruto domačega proizvoda za enak znesek. Z drugimi besedami, to ne pomeni nalaganja večjih bremen našim državljanom, ampak preglednejšo ureditev za naša lastna sredstva. O tem je treba razpravljati. Zavračam poskuse manipuliranja z javnim mnenjem z namigi, da se bodo bremena povečala. Ne, naš cilj je oblikovati razumno ureditev financiranja. Svet in Parlament bi morala biti pripravljena najti ustrezno rešitev.
Moja druga pripomba, glede na to, da smo v razpravi slišali poenostavljene trditve, da Evropska unija evropskim davkoplačevalcem samo jemlje, pa je, da se iz teh sredstev financirajo izobraževalni programi za evropske državljane, nova infrastruktura, novi jeziki in pomoč pridelovalcem mleka. Z drugimi besedami, kar počnemo tukaj, je v dobro razumljenem interesu evropskih državljanov, in to moramo jasno in glasno povedati.
Kakšna bo vloga Evropske unije v svetu v naslednjih letih? Na svetovnem prizorišču tekmujemo z zelo uspešnimi državami, kot so Kitajska, Indija, Brazilija in druge. Da bomo kot Evropska unija močni, da bomo imeli nove izdelke, ki bodo, upajmo, tudi trajnostni, nove do okolja odgovorne proizvodne postopke, pridobivanje energije, ki bo resnično temeljilo na obnovljivih virih energije, kot smo se pred časom zavezali v Cancúnu, moramo v vse to vložiti ustrezna sredstva in moramo imeti evropski proračun, v katerem bodo imeli svoje mesto naši skupni interesi. Upam, da bomo v naslednjih letih šli v to smer.
Predsednik
Razprava je končana.
Glasovanje bo potekalo jutri ob 12.30.
Pisne izjave (člen 149)
Elisabeth Köstinger
Veseli me, da smo končno le dosegli sporazum o proračunu za leto 2011. S tem bomo zagotovili finančno varnost ranljivemu sektorju kmetijstva. Kmetijska politika EU potrebuje stabilen proračunski okvir, še zlasti v težkih časih. Proračun dvanajstin bi veliko državam članicam, ki so svojim kmetom že izplačale finančno pomoč, povzročil hude finančne težave. Kmetijstvo je močno odvisno od finančne podpore EU. Kmečke družine potrebujejo gotovost, da lahko načrtujejo prihodnost svojih gospodarstev. Na ravni EU pomeni neposredna finančna pomoč 40 % prihodkov kmetij in kmetijam ob nizkih cenah pridelkov, vedno višjih stroških pridelave in nihanjih na trgu zagotavlja finančno varnost. Ukrepi v okviru programa za razvoj podeželja neposredno koristijo podeželskim regijam in spodbujajo razvoj njihovih gospodarstev. Kmetije v Avstriji uporabljajo obe vrsti ukrepov, ukrepe iz prvega in drugega stebra. Od skupnega avstrijskega proračuna za kmetijstvo je kar 58 odstotkov sredstev iz EU. Kmetje v Evropski uniji imajo niz odgovornih nalog, ki se še ves čas širi. Pridelovati morajo živila vrhunske kakovosti, spoštovati najvišje zahteve glede dobrega počutja živali, pomagati preprečevati podnebne spremembe, varovati okolje in ohranjati biotsko raznovrstnost. Za uresničevanje vseh teh pomembnih nalog morajo imeti kmetje zagotovljene zanesljive prihodke na podlagi razumne, trdne finančne politike EU. Kar pa zadeva pogajanja o finančnem okviru za obdobje 2014-2020, moramo vsem panogam kmetijstva zagotoviti enako raven proračunskega financiranja kot doslej.
Georgios Stavrakakis
Zastoj v prvi fazi sprejemanja proračuna EU za leto 2011, ki so ga povzročila nepopustljiva stališča peščice držav članic, nas je skoraj pripeljal do popolnega poloma v smislu proračunskih dvanajstin in vsega, kar takšen sistem obsega, tako v smislu proračunov gospodarsko šibkih držav članic kot možnosti za resne zamude plačil iz evropskih skladov. Da do takega popolnega poloma ni prišlo, je zasluga odgovornega odnosa Parlamenta, ki je pripravljen proračun sprejeti, čeprav le-ta ne izpolnjuje vseh njegovih zahtev, pa tudi pričakovanj evropske javnosti glede obvladovanja gospodarske krize ne. Problemi v zvezi z urejanjem proračunskih potreb v bližnji prihodnosti, v letih 2012 in 2013, pa ostajajo odprti in omenjeno peščico držav članic bi rad pozval, naj tudi one ravnajo odgovorno in v sodelovanju s Parlamentom poiščejo rešitev, ki bo Uniji omogočila ustrezno prilagodljivost pri izpolnjevanju obveznosti in preprečevanju novih proračunskih kriz.
