Izid vrhunskega srečanja Nata v Lizboni (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka je izjava podpredsednice Komisije in visoke predstavnice Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko o izidu vrhunskega srečanja Nata v Lizboni.
Catherine Ashton
podpredsednica Komisije in visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. - Gospa predsednica, vrhunsko srečanje Nata v Lizboni je bil uspeh za Nato in njegovega generalnega sekretarja. Z zadovoljstvom se sodelovala v nekaterih razpravah na njem.
Spoštovanim poslancem bom orisala pomembne rezultate, ki so bili po mojem mnenju doseženi, pri čemer se bom zlasti osredotočila na odnose med EU in Natom, ne bom pa se dotikala bolj notranjih vprašanj v zvezi z Natom.
V Lizboni so se voditelji držav in vlad dogovorili o novem strateškem konceptu, viziji o zavezništvu za naslednjih deset let. Nato je ohranil svoje osrednje naloge kolektivne obrambe in odvračanja ter priznal pomen obvladovanja krize in zagotavljanja varnosti s sodelovanjem. S srečanjem v Lizboni je bila utrjena tudi pot za pomembne odločitve za Nato na številnih ključnih področjih, kot so raketna obramba, kibernetska obramba, reforma Nata ter Natov prispevek k stabilizaciji in obnovi.
V zvezi z Afganistanom, o katerem smo ravnokar govorili in ki je tudi pomembno področje sodelovanja med EU in Natom, so bile sprejete odločitve tako o tranziciji kot o dolgoročnem partnerstvu. Osredotočila se bom na to, kako se bodo zaradi srečanja v Lizboni po mojem mnenju izboljšali odnosi med EU in Natom. To je bilo tudi na dnevnem redu sestanka obrambnih ministrov, ki sem mu predsedovala prejšnji teden in na katerem je bil prisoten tudi generalni sekretar Nata Anders Rasmussen.
Nato je ključni strateški partner Evropske unije. Pozdravljam to, da so voditelji držav in vlad držav v Natu priznali pomembni prispevek Evropske unije k varnosti in stabilnosti. Rada bi poudarila trdno politično zavezanost krepitvi strateškega partnerstva med EU in Natom, ki so jo izrazili vsi, zlasti predsednik Obama.
Dejavno sodelujem z državami članicami in zaveznicami ter generalnim sekretarjem Nata za krepitev odnosov med EU in Natom. Moje udeležba na več srečanjih Nata na visoki ravni, vključno z večerjo predstavnikov za zunanje zadeve na vrhunskem srečanju Nata v Lizboni, je pri tem ključna.
Na začetku tega leta sem na lastno pobudo Natu predložila vrsto konkretnih ukrepov za krepitev sodelovanja med EU in Natom. Številni od teh ukrepov se ob podpori generalnega sekretarja Nata v Evropski uniji že izvajajo. S tem smo dobili priložnosti za neformalne razprave o zadevah v skupnem interesu ter za več političnega dialoga EU s vsemi zavezniki Nata.
Moj namen je utrditi pot za še večji napredek. Pooblastila za to sem dobila 16. septembra na Evropskem svetu. V Lizboni je generalni sekretar Rasmussen prejel podobna pooblastila za to, da z menoj sodeluje pri krepitvi odnosov med EU in Natom.
Eno od področij, na katerih je bil dosežen napredek, je sodelovanje med EU in Natom pri razvoju zmogljivosti, kjer dosegamo obetajoče rezultate, zlasti pri razvoju vojaških zmogljivosti, kar je potrebno tako za povečanje vojaških zmogljivosti kot za čim večjo stroškovno učinkovitost. Bolj kot kadar koli moramo zagotavljati medsebojno dopolnjevanje in se izogibati podvajanju.
Devetega decembra so obrambni ministri EU toplo pozdravili napredek, dosežen pri krepitvi sodelovanja z Natom. Že prej smo sodelovali, na primer v zvezi z razpoložljivostjo helikopterjev, zdaj pa smo opredelili gradnike za delovanje proti improviziranim eksplozivnim napravam in za medicinsko podporo. To sta življenjsko pomembni področji delovanja z realnimi operativnimi posledicami za naše enote na terenu.
Naj navedem samo nekaj konkretnih primerov. Na področju razpoložljivosti helikopterjev smo imeli že dve vaji v Franciji in Španiji. Podobne vaje so načrtovane v naslednjih štirih letih. V tem okviru smo usposobili 114 posadk, kar pomeni prek 1 300 oseb z 58 helikopterji. Takojšnji rezultat je bil ta, da je bilo 63 usposobljenih posadk nameščenih v Afganistanu. Drug primer, tokrat na področju boja proti obcestnim bombam, so sredstva za boj proti improviziranim eksplozivnim napravam, kjer je Evropska obrambna agencija v zadnji fazi nakupa forenzičnega laboratorija, ki bi lahko bil naslednje leto nameščen v Afganistanu.
Še naprej tudi izboljšujemo sodelovanje prek plodne izmenjave med Evropsko obrambno agencijo in zavezniškim poveljstvom za preoblikovanje.
Na splošno moj cilj ostaja razvoj pristnega odnosa na ravni organizacij med Evropsko unijo in Natom. S srečanjem obrambnih ministrov prejšnji teden je bila utrjena pot za napredovanje proti temu cilju.
V pričakovanju širših rešitev je bistvenega pomena, da lahko računamo na trdne dogovore med nami, kadar skupaj nastopamo na istem prizorišču. To dolgujemo našemu osebju. Bistveno je tudi, da lahko še naprej učinkovito podpiramo države članice in zaveznike pri razvijanju odločilnih vojaških zmogljivosti, kar temelji na uspešnem delu, s katerim smo že začeli. Trdim, da je to v sedanjih gospodarskih razmerah še bolj pomembno.
Vsi bomo potrebovali prilagodljivost, da bomo lahko napredovali in našli rešitve. Najprej bom šla konkretno in pragmatično ter delovala v imenu vseh 27 držav članic.
Elmar Brok
Gospa predsednica, gospe in gospodje, vrhunsko srečanje Nata je pokazalo, da je sodelovanje med Natom in Evropsko unijo, o katerem so na njem razpravljali, izredno pomembno. Nato ostaja bistven za kolektivno varnost Evrope in je pomembno sredstvo za povezovanje z Ameriko. Vrhunsko srečanje je jasno pokazalo, da je raketni obrambni sistem, ki zdaj varuje celotno Evropo kot del skupnega Natovega projekta, pomemben korak v smeri nadaljnjega sodelovanja. Postalo pa je tudi očitno - in razprava o Afganistanu je primer tega -, da obstaja civilno in vojaško sodelovanje na visoki ravni na področju, na katerem lahko Evropska unija znatno prispeva. Menim, da moramo to skladno s tem razvijati. Toda razumeti moramo, da na enem odločilnem področju ni bilo nobenega napredka, ker je Natova partnerica Turčija dala veto na potrebno sodelovanje, ki ga je treba organizirati veliko učinkoviteje. Baronica Ashton, po mojem mnenju je izredno pomembno, da to vprašanje obravnavamo v okviru pristopnih pogajanj s Turčijo. Nata in sodelovanja med Natom in Evropsko unijo ne smemo spremeniti v instrument, ki se uporabi v sporu z državo članico Evropske unije, ki ni članica Nata. Zato menim, da to, da Turčija še ni sprejela potrebnih ukrepov, odločilno vpliva na našo zmožnost ukrepanja. Seveda pozdravljam dejstvo, da vprašanje sodelovanja pri oboroževanju pomeni, da je sodelovanje z Evropsko obrambno agencijo mogoče, pri čemer je vprašanje kibernetskega prostora zlasti pomembno za agencijo.
Adrian Severin
v imenu skupine S&D. - Gospa predsednica, na vrhunskem srečanju Nata v Lizboni so bili priznani novi resničnost, izzivi in nekonvencionalne grožnje sveta po hladni vojni. Na tej podlagi so poskušali vzpostaviti novo ravnotežje med regionalno in globalno vpletenostjo zavezništva. Globalni Nato ali Nato z globalno vlogo je nujen. To pomeni določene posledice.
Prvič, Evropska unija se mora pripraviti, da bo prevzela več odgovornosti v zvezi z evropsko varnostjo in obrambo. To ne pomeni samo razvijanja in posodabljanja našega evropskega varnostnega in obrambnega koncepta, temveč tudi razvijanje naših vojaških zmogljivosti. Drugič, Evropska unija ima nalogo, da se pripravi na spopad s svetovnimi izzivi in da ravna kot resnično globalni akter. To pomeni, da moramo ponovno opredeliti svoje globalne interese in cilje ter povečati svoje vojaške zmogljivosti, tako da si bomo lahko z ameriškimi zavezniki ustrezno delili bremena svetovne obrambe. Tretjič, dolžnost imamo, da v naše strategije v zvezi z odnosi z drugimi svetovnimi akterji vključimo zamisli, ki bodo vodile k sistemu partnerstva za obrambo s sposobnostjo združevanja v svetovnem obrambnem paktu.
Pri opravljanju vseh teh nalog Evropska unija ne bi smela zgolj ohranjevati svoje strateške povezanosti z Natom, temveč bi morala biti tudi sposobna intelektualno in politično prispevati k vzdrževanju Natove sposobnosti odvračanja ter k njegovi sposobnosti, da države članice brani pred agresijo v razmerah, drugačnih od tistih, ki so vplivale na rojstvo zavezništva.
Norica Nicolai
v imenu skupine ALDE. - (RO) Gospa predsednica, po mojem mnenju je vrhunsko srečanje v Lizboni prvo od leta 1999, ki je koristno prispevalo k strateški viziji zavezništva. Menim, da je pomembnejši razmislek v tem stoletju ta, da vprašanja bipolarnega sveta ne sprožajo samo obstoječe grožnje in varnostni interesi, temveč tudi predvsem zmožnost obrambnih proračunov, da ponudijo učinkovite vojaške rešitve.
Čas je bil za obširno razčlenitev smeri, v katero gre zavezništvo, in seveda tega, ali je njen vidik združljivost z Rusijo. Toda moram poudariti, da je po mojem mnenju za Nato bistvenega pomena tudi združljivost z evropskim varnostnim projektom. Zdi se, da je afganistansko vprašanje v zadostni meri spodbudilo zavezništvo, in z zadovoljstvom poudarjam, da je Rusija pristala na sodelovanje pri prizadevanjih Nata v Afganistanu. Upam, da ta zapleteni afganistanski problem ne bo eden od vzrokov za zaskrbljenost glede prihodnje učinkovitosti tega zavezništva.
Pozdravljam tudi to, da je Evropska unija sprožila vprašanje protiraketne tehnologije. Menim, da bomo morali o učinkovitosti tega protiraketnega ščita razpravljati na ravni EU.
Reinhard Bütikofer
v imenu skupine Verts/ALE. - (DE) Gospa predsednica, baronica Ashton, vrhunsko srečanje Nata v Lizboni je velikega pomena za EU in Parlament, ker bomo evropsko varnost v prihodnosti lahko uspešno upravljali samo, če bodo Nato, EU in druge organizacije, kot je Organizacija za varnost in sodelovanje v Evropi (OVSE), vsi prispevali in učinkovito sodelovali. Toda do zdaj so bili rezultati vrha v Lizboni v glavnem olepšani. Rad bi dejal s kančkom ironije, da Nato kljub novi strategiji še vedno ne ve, kam želi. Napihnjeno fantaziranje o Natu kot o svetovni policiji je bilo zavrženo, in to je gotovo določen napredek. Pristop je zdaj nekoliko skromnejši, toda še vedno ni dovolj jasnosti.
Naj to pokažem z nekaj primeri.
1. En primer so izdatki za orožje. Države članice Evropske unije želijo zmanjšati porabo za orožje s stalnim, strukturiranim sodelovanjem, toda Nato podpisuje nekrite čeke za raketno obrambo. Generalni sekretar pravi, da je znesek 200 milijonov EUR, toda vsi strokovnjaki menijo, da bo raketni obrambni sistem verjetneje stal med 40 in 70 milijard EUR, pa niti ne vemo, kako bo voden.
2. Drug primer je jedrsko razoroževanje. Vizija Global Zero, ki jo je predsednik Obama predstavil v Pragi, je bila impresivna in smo jo pozdravili. Evropa se celo na konferenci ni več strinjala o pogodbi o neširjenju jedrskega orožja, toda Nato se je odločil držati svojega jedrskega odvračanja kot pijanec plota. Zlasti nekdanjim svetovnim silam se očitno njihovo jedrsko orožje zdi veliko privlačnejše kot velikopotezna evropska politika jedrskega razoroževanja.
3. Tretji primer je vzpostavljanje miru in reševanje civilnih sporov. Evropska unija je na tem področju dosegla veliko. Nato pride Nato in tudi želi sodelovati. Naslednja stvar, za katero bo Nato pokazal zanimanje, bo razvojna politika.
Žal ima razcepljeno osebnost kar zadeva varnostno politiko. Končajmo to. Zagotovimo, da bomo v letu dni pripravili belo knjigo, iz katere bo razvidno, kakšno varnostno politiko želimo v Evropi.
Charles Tannock
v imenu skupine ECR. - Gospa predsednica, Nato ostaja temeljna sestavina evropske kolektivne varnosti, prav tako pa most, ki ga gradi z Ameriko. Na vrhu v Lizboni je Nato ponovno opredelil svoje mesto v jedru evroatlantske varnostne arhitekture za svoj novi strateški koncept.
Zaradi svoje vloge podpredsednika delegacije Parlamenta v parlamentarni skupščini Nata sem bolj kot kdaj koli prepričan o vrednosti Nata in sodelovanja EU z njim. Zelo občudujem delo Natovih enot ISAF v Afganistanu, vendar obžalujem premajhno sodelovanje nekaterih naših zaveznikov z omejevalnimi pridržki glede vojaške vpletenosti v razmerah, ko bi imel poraz ali zmanjšanje in prezgodnji umik Nata neizmerljive posledice za varnost na Zahodu in za trajni mir v tej regiji - zlasti zaradi destabilizacije Pakistana. Tudi v času varčevanja, ko številne države članice zmanjšujejo svoje obrambne proračune, mora biti zmaga v Afganistanu naša prednostna naloga.
Nedavno sem bil tudi na Kosovem, kjer sem sam videl dragoceno delo Natovih enot v misiji KFOR. Natova operacija Ocean Shield za boj proti piratstvu ob obali Somalije dobro uspeva, čeprav je lahko to podvajanje dela, ki ga opravlja večja misija Atalanta skupne varnostne in obrambne politike EU. Pozdravljam usklajevanjem med njima.
Podpiram tudi širitev Nata na Gruzijo in Ukrajino, do katere bo nekoč prišlo. Hladne vojne ni več in nevarnosti, s katerimi se spopadamo, so vse bolj nesimetrične in globalne. Pozdravljam novi pristop Nata, da se pogleda širše, od kibernetske varnosti do groženj, ki jih predstavljajo podnebne spremembe, in zanesljive preskrbe s hrano, toda razlogi za Nato so danes prav tako trdni, kot so bili pred 61 leti, ko je bila ta organizacija ustanovljena.
Marisa Matias
v imenu skupine GUE/NGL. - (PT) Gospa predsednica, vrhunsko srečanje Nata je bilo v Lizboni, zato bi rada povedala nekaj o tem, kaj se je v zvezi s tem vrhom zgodilo v moji državi.
Portugalske oblasti so zavrnile vstop v državo evropskim državljanom zgolj zaradi enega razloga: ti državljani so imel s seboj pisni material, ki je bil kritičen do zavezništva. Najmanj, kar lahko rečemo o teh dogodkih, je to, da je bilo to, kar se je zgodilo na Portugalskem, samovoljni režim, prava miselna policija. Režim, ki je bil tako poseben, da je portugalsko vlado pripravil k temu, da je za pet milijonov evrov kupila opremo za boj proti izgredom, ki ni niti prispela pravočasno za vrhunsko srečanje. Temu daje prednost vlada, ki se spopada z ogromno socialno krizo.
V Evropi, o kateri sanjamo, je svoboda izražanja temeljna vrednota. Evropa, o kateri sanjamo, ne poklekne pred vojaškimi organizacijami, ki svojo zgodovino pišejo s krvjo.
Rezultat vrha Nata je legitimnost njegovega vojaškega posredovanja kjer koli na planetu. Rezultat je tudi to, da se je Evropska unija podredila vojaški strategiji in interesom Severne Amerike. Tretjič, utrdila se je militarizacija dostopa do virov energije. In nazadnje, vojaška obramba je vpeljala razvojni model, ki povzroča okoljsko neravnotežje in razburkava socialno krizo.
Zato bi rada dejala, gospa predsednica, da smo po mojem mnenju s tem vrhunskim srečanjem izgubili demokracijo, izgubili smo svobodo, in izgubili smo zato, da bi lahko nekdo zmagal z vojno.
David Campbell Bannerman
v imenu skupine EFD. - Gospa predsednica, hvala, da ste uporabili moje polno ime. Menim, da bi morali pozdraviti dejstvo, da se je z vrhom Nata v Lizboni okrepila zaščita našega miru in demokracije, v nasprotju z Lizbonsko pogodbo, ki ustvarja prav nasprotno. Toda Nato je ogrožen zaradi drastičnih varčevalnih ukrepov v zvezi z evropskimi oboroženimi silami.
To je zelo nevarno. Neodpustljivo je, da vlada Združenega kraljestva znižuje porabo pod spodnjo mejo 2 %, ki naj bi jo spoštovala vsaka članica Nata. To je tudi zgrešena ekonomija, saj poraba za obrambo prinaša dobra delovna mesta. Danes britansko reaktivno letalo harrier ni več v uporabi. Ta mesec smo prezgodaj izgubili letalonosilko HMS Ark Royal, s tem pa tudi 6 tisoč dodeljenih članov osebja.
Ne moremo pričakovati, da bi ZDA to breme nosile ob našem vse manjšem prispevanju. Ne smemo se slepiti, da bi se lahko Američani umaknili iz Nata, kot je posvaril vodilni britanski general Dannatt, in nas prepustili opogumljenemu ruskemu medvedu, ki je še vedno pripravljen sprožati kibernetske napade na Estonijo ter sistematično preiskovati britansko morsko in zračno obrambo, kar vznemirljivo spominja na hladno vojno.
Andreas Mölzer
(DE) Gospa predsednica, omenjen je bil zgodovinski preboj na vrhunskem srečanju Nata. Čeprav je bil spor med Nemčijo in Francijo glede jedrskega razoroževanja rešen, je dejstvo, da v prihodnosti ne bomo mogli brez jedrskega orožja. S tem bi postale države Nata odprte za izsiljevanje Teherana ali Pjongjanga. Svet brez jedrskega orožja in celo brez diktatorskih režimov bo ostal iluzija, ko pa nekatere države resno jemljemo samo, če se pridružijo vrstam možnih ali dejanskih jedrskih sil.
Obžalovanja vredno je tudi, da so se na vrhu uspeli izogniti razpravi o tem, kaj se bo zgodilo na Bližnjem vzhodu po načrtovanem umiku sil ZDA iz Iraka, kar je neprijetna tema za Združene države. Po podrobnejši preučitvi se je izkazalo, da je velikokrat omenjeni preobrat v usmeritvi ruske zunanje politike zgolj bistra taktična poteza. Dali so izjave o namerah glede terorizma in kibernetske vojne, ni pa pravih zasnov. Po mojem mnenju je bilo vrhunsko srečanje Nata daleč od preboja.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Gospa predsednica, nova strateška zasnova Organizacije Severnoatlantske pogodbe (Nato), do katere je prišlo v Lizboni, je bila oblikovana, da bi - prvič - našli odgovor in se prilagodili novem razmeram, in sicer izginotju sistema blokad in koncu hladne vojne. Drugič, oblikovana je bila, da bi se prilagodili novemu ustroju groženj, zlasti globalizaciji ter dejstvu, da naše vojske nimajo očitnih sovražnikov in da naši sovražniki nimajo vojsk.
Na podlagi te nove strateške zasnove in ob upoštevanju člena 5 Washingtonske pogodbe v zvezi z medsebojno pomočjo me zanimajo trije vidiki.
Prvič, kako oblikovati to strateško zavezništvo z Evropo: baronica Ashton, rad bi vas vprašal, ali menite, da bi morala Turčija čim bolj sodelovati pri ukrepih in razvoju v zvezi s skupno zunanjo in varnostno politiko.
Drugič, v zvezi z ratifikacijo pogodbe o zmanjševanju strateškega orožja (STRAT) s strani kongresa Združenih držav me zanima, ali menite, da bo morebitna neratifikacija vplivala na to novo strateško zasnovo.
In na koncu, kaj menite o protiraketnem ščitu? Menite, da ta pojem kakor koli ogroža cilj, ki je zmanjšanje jedrskega orožja? Zdi se, da imajo države članice o tem nasprotna mnenja.
Roberto Gualtieri
(IT) Gospa predsednica, baronica Ashton, gospe in gospodje, nova strateška zasnova, ki jo je razvil Nato, vsebuje pomembne pozitivne spremembe, da bi se spopadli z izzivi 21. stoletja na način, ki je skladen z vrednotami Atlantskega pakta.
Posebej pozdravljamo oživitev strateškega partnerstva z Rusijo, izrecno ubeseditev cilja, ki je svet brez jedrskega orožja, priznanje pomena močnejše evropske obrambe, ponovno potrditev načela kolektivne obrambe in hkrati izjave, da Nato nobene države ne šteje za svojega nasprotnika.
Še vedno pa obstajajo problemi in protislovja, ki jih ta zasnova, ki je daleč od tega, da bi bila nova, nikakor ne odžene. Prvič, ni jasne in nedvoumne zavezanosti odpravljanju taktičnega jedrskega orožja, ki je v Evropi še vedno nameščeno, čeprav je strateško anahronistično in vedno bolj ekonomsko nevzdržno. Drugič, vloga Evropske unije pri strateški zasnovi je še vedno nezadostna in obstaja nevarnost, da bodo načrtovane zmogljivosti za civilno obvladovanje kriznih razmer nesmiselna podvojitev takih zmogljivosti Evropske unije.
Zavedamo se političnih problemov, ki ovirajo učinkovitejše sodelovanje med EU in Natom, toda to ne sme biti ovira za razvoj operativnih pričakovanj, medsebojnega dopolnjevanja in sinergij, ki ustrezajo našim željam. Helikopterji, medicinska podpora in eksplozivi so znaten napredek, toda niso dovolj: potrebujemo vizijo in dejavno zavezanost, zato vas pozivamo, baronica Ashton, da oboje trdno in jasno vzpostavite.
Kristiina Ojuland
Gospa predsednica, Anders Fogh Rasmussen, generalni sekretar Nata, je dejal, da je vrh Sveta Nato-Rusija v Lizboni dal zgodovinski zagon izboljšanju odnosov med Natom in Rusijo, kar toplo pozdravljam.
Čeprav so se voditelji držav in vlad v Svetu Nato-Rusija dogovorili o skupnem ocenjevanju groženj zaradi balističnih izstrelkov in odločili, da bodo nadaljevali s sodelovanjem v zvezi z raketno obrambo, je predsednik Medvedjev po vrhunskem srečanju napovedal, da bo Rusija v skupnem raketnem obrambnem sistemu sodelovala samo kot enakovredna in polnopravna partnerica, udeležena pri izmenjavi informacij in reševanju kakršnih koli problemov.
Rada bi opozorila, da morajo enakovredni partnerji prevzeti enake odgovornosti. Med Natom in Rusijo obstajajo nekatere pomembne razlike glede opredelitve varnosti. Medtem ko Rusija govori o klasičnih vojaških grožnjah varnosti, Nato na drugi strani poudarja, da varnost ogrožajo pomanjkanje demokracije in kršenje človekovih pravic. Če Rusija želi tesneje sodelovati pri skupnih projektih v okviru Nata, pričakujem, da bo vključila demokracijo, človekove pravice, državljanske svoboščine in pravno državo. Če želimo enakovredno partnerstvo, mora za Nato in Rusijo veljati isto glede pomembnih vprašanj.
Franziska Katharina Brantner
Gospa predsednica, tudi sama bi rada izrekla dobrodošlico baronici Ashton. Poslušali smo njene pripombe o drugih vprašanjih in menim, da so zelo povezane med sabo. Zdaj bi bilo nenavadno iti v velike podrobnosti, toda rada bi omenila nadaljnji razvoj skupne varnostne in obrambne politike v okviru splošnega sodelovanja z Natom. Menim, da resnično potrebujemo zunanji pregled tega, kar se je zgodilo do zdaj.
V zvezi s človekovimi pravicami ste omenili, da je čas, da opravimo inventuro in gremo naprej. Menim, da isto velja za misije, ki smo jih imeli do zdaj. Mislim, da imate priložnost za nov začetek. Lahko pogledate nazaj ter pridobite zunanje strokovno mnenje in pregled, da bi bolje opredelili, kaj so naše prednostne naloge in kakšne zmogljivosti potrebujemo. Rada bi samo omenila, da imamo glavne cilje za leto 2010, toda zdaj smo že pri koncu leta 2010, pa smo daleč od tega, da bi jih dosegli, tudi na civilni strani. Vprašanje je, kako naj gremo naprej, in po mojem bi bilo dobro, da bi imeli mnenje o tem.
Drugič, resnično vas pozivam, da uporabite mesto sinergije, ki bo, upam, zdaj ustvarjeno pri vzpostavljanju Službe za zunanje delovanje, za krepitev zmogljivosti za civilno obvladovanje v vaši službi. Nismo imeli priložnosti ustvarjati novih mest, toda moramo jih vsaj uporabljati za krepitev tega področja.
Na koncu naj na kratko omenim, da poteka razprava o odzivanju na krizo in odzivanju na nacionalne nesreče. Menim, da moramo previdno ohranjati nevtralnost humanitarnega odzivanja EU, čeprav je to včasih na kriznih območjih težko. Mislim, da je to zelo pomembno vprašanje.
Konrad Szymański
(PL) Gospa predsednica, Nato je z vrhunskim srečanjem v Lizboni dejansko okrepil svoj položaj. Člen 5 je oživljen in ne preprečuje možnosti vzpostavitve obrambe proti balističnemu napadu. Zdaj je treba uresničiti določbe nove strategije. Akcijski načrt glede arhitekture transatlantske raketne obrambe je treba dokončati najpozneje do sredine leta 2011. Podpreti ga je treba tudi z denarjem, vključno z denarjem evropskih partneric v Natu. Ruski podpis nove pogodbe START ne sme pomeniti omejevanja izgradnje protiraketne arhitekture Nata. Poleg tega sodelovanje z Rusijo na tem področju ne sme pomeniti slabenja obrambe v srednji Evropi.
Ilda Figueiredo
(PT) Kot je navedeno v sklepih ob vrhunskem srečanju Nata v Lizboni, Nato dokazuje, da je vojaško zavezništvo, jedrsko vojaško zavezništvo, odločeno, da hitro in številčno posreduje kjer koli na svetu kadar koli in s kakršnim koli izgovorom, pri tem pa zatrjuje, da ima en sam trden sklop političnih in vojaških zmogljivosti, s katerimi lahko opravi s kakršno koli krizo: pred spori, med spori in po sporih.
Zaskrbljujoča globalna grožnja je, da Nato izjavlja, da nanj vplivajo in da sam vpliva na politična in varnostna dogajanja zunaj njegovih meja ter da se bo zato dejavno vmešal v izboljšanje mednarodne varnosti prek partnerstev z zadevnimi državami in drugimi mednarodnimi organizacijami. Ta trditev razkriva dva cilja: na eni strani njegovo utrditev kot nekakšno jedro, iz katerega izhajajo odvisni odnosi, kar omogoča njegovo prisotnost, pritisk in posredovanje njegovih sil po vsem svetu. Po drugi strani krepitev intervencionizma ter stapljanja mednarodne varnosti in notranje varnosti držav, s čimer stremi k uničenju mednarodnega prava, kar je neposreden napad na vlogo Organizacije združenih narodov v njenem pristopu k vprašanjem mednarodne varnosti.
Poveljuje mu ena od sil, Združene države, okrepiti pa želi tudi svoj evropski steber, Evropsko unijo, ki velja za edinega in bistvenega partnerja Nata. Tako je Nato po Lizboni večji, močnejši, nevarnejši in bolj prikrit; toda grožnja je znatna in odziv Portugalcev je bil več kot trideset tisoč ljudi, ki so korakali po lizbonskih ulicah ter se borili proti tej organizaciji in zahtevali razpustitev te organizacije, ki velja za tako bistveno za obrambo miru.
Jaroslav Paška
- (SK) Gospa predsednica, čeprav je bila na pogajanjih predstavnikov držav članic Nata v Lizboni rešena vrsta resnih vprašanj v zvezi z varnostnimi tveganji v današnjem svetu, bo imel pomen nekaterih sklepov in določitev zagotovo bolj dramatičen učinek na sedanji politični svet.
Previden nov poskus sodelovanja med Natom in Rusijo pri razvoju raketnega obrambnega sistema v Evropi je ravno taka sprememba v varnostni politiki, ki kaže, da lahko ZDA in Evropa najdeta močnega novega partnerja v Rusiji, ki morda tudi sama spoznava, da so teroristične skupine in vojaški režimi, zgrajeni na ekstremističnih ideologijah, postali največja grožnja mirnemu in dostojanstvenemu življenju civilizirane demokratične družbe.
Visoka predstavnica Ashton, dobro bi bilo, če bi lahko besede predsednika Obame, ko je dejal, da Rusijo vidi kot partnerico in ne kot nasprotnico, uporabili tudi kot pozitiven nov zagon na področju gospodarskega sodelovanja. V času, ko se evropska industrija spopada s težavami v zvezi z nezadostnimi trgi za njene proizvode, bi lahko odprt in plačilno sposoben trg Ruske federacije ponudil priložnosti, ki bi bile koristne za obe partnerici, Rusijo in Evropo, pri njunih notranjih gospodarskih težavah.
Michael Gahler
(DE) Gospa predsednica, kakšne bodo odgovornosti EU v zvezi z varnostjo in obrambo v okviru nove strateške zasnove Nata? Obrambni ministri EU so se dotaknili občutljive teme. EU nima zadostnih zmogljivosti ali sposobnosti. Toda finančna kriza in proračunske omejitve povečujejo pritisk v EU in Natu v smeri združevanja vojaških zmogljivosti. Izraza "delitev" in "združevanje" opisujeta, kaj je zdaj potrebno. Takoj ko države članice preučijo, kaj je mogoče, mora biti Evropska obrambna agencija v središču skupnega razvoja zmogljivosti. Poleg tega mora Komisija razširiti svoje sodelovanje z evropsko obrambno agencijo ter vključiti projekte raziskav in razvoja, ki jih financira EU. Ali se strinjate z mano?
Ker pri prejšnji temi nisem imel besede, bi rad vprašal nekaj o spodbujanju demokracije. Od vas bi rad izvedel, koliko denarja je bilo dejansko porabljenega za instrument demokracije in človekovih pravic brez pristanka vlad zadevnih držav.
Nekaj bi rad povedal tudi o opazovalcih na volitvah. Na tem področju nismo dosledni in smo včasih celo strahopetni. Potem ko so deli Komisije in nekatere države članice zahtevali misijo za opazovanje volitev v Etiopiji, poročila vodje misije pa v Addis Abebi ni bilo mogoče predstaviti, je bilo v Bruslju povsem utišano. Zanima me naslednje: kaj se je zgodilo z vašim javnim protestom? Zdaj imate priložnost, da poveste kaj o tem.
Ioan Mircea Paşcu
Gospa predsednica, tako v novi strateški zasnovi kot v izjavi vrha je dejansko jasno in glasno priznano, da je EU pomembna in zato nujna partnerica zavezništva. Zaradi sedanjih mednarodnih izzivov, s katerimi se spopadata Nato in EU, njune sočasne prisotnosti na številnih prizoriščih dogajanj ter tudi vedno večjega medsebojnega dopolnjevanja njunih vlog je treba odnose med tema dvema organizacijama okrepiti.
V tem pogledu in ob upoštevanju potrebnega sodelovanja na prizoriščih dogajanj ter, neizogibno, revizije sporazumov Berlin Plus organizaciji pričakujeta konkretnejše rezultate razprav med podpredsednico Komisije/visoko predstavnico in generalnim sekretarjem glede na njuna pooblastila, in tako je prišel čas za domiselnost pri iskanju pravega političnega kompromisa, da bi omogočili premik s sedanje mehanske mrtve točke in organizacijama omogočili, da izkoristita svoje resnične možnosti sodelovanja.
Willy Meyer
(ES) Gospa predsednica, baronica Ashton, dobro se zavedate, da je moja parlamentarna skupina proti obstoju Organizacije Severnoatlantske pogodbe (Nato).
Moja skupina je povsem proti njenemu obstoju, med drugim zato, ker ne podpiramo tega, da bi lahko katera koli država na svetu - ali katera koli skupina držav, kot je vojaško zavezništvo Nato - uporabila silo brez posebnega pooblastila Varnostnega sveta Združenih narodov.
Leta 1999 je Nato na svojem vrhunskem srečanju v Washingtonu v svoji strateški zasnovi odobril možnost uporabe sile brez pooblastila Varnostnega sveta. To je korak nazaj in frontalni napad na sistem mednarodnega prava, za oblikovanje katerega je bilo potrebnega toliko truda po obeh svetovnih vojnah.
Zato se s tako filozofijo ne strinjamo. Ne strinjamo se niti z Natom niti s katero koli državo, ki trdi, da ima pravico uporabiti silo brez izrecnega pooblastila.
Poleg tega ima to neposredni vpliv na tisto, kar so bili civilni odzivi na probleme, ki povzročajo negotovost: organizirani kriminal, terorizem in tako naprej. To nikoli niso bile stvari, ki bi zahtevale vojaški odziv, temveč civilnega prek mednarodnega policijskega in pravosodnega delovanja. Zato menimo, da za to ni potreben vojaški odziv ter tudi ne s tem povezani ogroženost naravnih virov in nenadzorovana množična migracija. To niso stvari, ki bi zahtevale vojaški odziv.
Največja vzroka za smrt po svetu sta lakota in revščina - največje orožje za množično uničevanje - in vojaška sila, kot je Nato, se z njima ne more boriti.
Jacek Saryusz-Wolski
Gospa predsednica, vprašanje je, ali smo zadovoljni z rezultati v Lizboni, in moj odgovor je zelo mešan. Rezultat je nezadosten, čeprav gre v pravi smeri. Bi lahko pričakovali več? Mislim, da bi, toda če primerjamo s tem, kje smo bili pred dvema, trema ali štirimi leti, je veliko bolje.
Seveda obstajajo v odnosih med njima neizkoriščene možnosti, toda zdaj imamo več besed kot dejanj, potrebujemo pa več dejanj kot besed. Zdaj je veliko govora o približevanju, toda to so bolj izjave kot oprijemljivi koraki.
Hkrati se vedno bolj medsebojno dopolnjujeta. Na strani Unije obstaja neko strokovno znanje in zmogljivosti. Unija se bolj posveča mehki sili, Nato pa bolj trdi, vojaški sili, toda obe strani se razvijata. EU je od St. Mala prehodila dolgo pot in utrdila svojo vlogo pri varnosti in obrambi, Nato pa je priznal svojo potrebo po razširitvi svojega povsem vojaškega področja z mehkejšo razsežnostjo in je že sprejel odločitve. Zato se približujeta, zato medsebojno dopolnjevanje narašča. Zakaj ne bi tega izkoristili?
Resnični kamen spotike je odnos med Turčijo in Ciprom ter nerešen problem Cipra. Vloga Unije je, da prevzame vodstvo, prevzame pobudo, Natu predlaga načine tesnejšega sodelovanja, preide z besed na dejanja, in primer nedavnega pisma poljskega, nemškega in francoskega zunanjega ministra, na katerega se je gospa Ashton odzvala, imam za dobro izhodišče za pot v pravi smeri.
Tesnejše sodelovanje med EU in Natom ob politični volji na obeh straneh in krepitev skupne varnostne in obrambne politike, vendar imajo svojo vlogo in nalogo tudi prestolnice držav članic Nata in EU.
Ana Gomes
(PT) Gospa predsednica, vsebina Natove strateške zasnove, sprejete v Lizboni, glede doktrine jedrskega odvračanja ni nova, ampak stara. Zavezništvo se je odločilo za ohranitev jedrskega orožja kot skrajne odvračilne sile. Ironično je, da je to v nasprotju s pozivi predsednika Obame k svetu brez jedrskega orožja in razoroževanjem, obljubljenim med zadnjo konferenco za pregled Pogodbe o neširjenju jedrskega orožja.
Zavezništvo bi moralo dajati zgled, toda to ne bo odvrnilo širjenja jedrskega orožja - tragično je to, da ga bo to spodbudilo. In v času finančne krize se s tem za drug namen porabljajo sredstva, ki so potreba za druge grožnje, s katerimi se spopadamo. Kaj nam bodo jedrske bombe proti terorizmu brez naslova ali pošiljatelja, proti piratstvu v Indijskem oceanu, proti organiziranemu kriminalu, kibernetskim napadom ali kemičnim in biološkim napadom?
Svet Evropske unije je ta teden izdal izjavo o tem, da je treba povečati naša prizadevanja proti širjenju jedrskega orožja. Gospa Ashton, kako nameravate to izvesti v okviru Nata, v katerem je 21 od 28 zaveznic tudi članic Evropske unije? In kaj imate povedati dvema jedrskima silama, ki sta članici Evropske unije in ki se tudi zelo upirata poskusom strateškega sveta Nata, da bi uvedel spremembe, v zvezi s tem vprašanjem, ki je življenjskega pomena za celotno človeštvo?
Takis Hadjigeorgiou
(EL) Gospa predsednica, baronica Ashton, mislim, da živimo v absurdnem svetu in da ste bili izvoljeni, da v njem igrate vlogo, da omilite to neracionalno absurdnost. Kot smo vsi videli, je vojna v Afganistanu stala prek tristo milijard USD. Strošek za izkoreninjenje revščine v Afganistanu je enak stroškom petdnevne vojne. Sredstva, porabljena samo za en teden operacij, zadostujejo za delovanje šest tisoč šol. Tristo milijard UDS bi lahko porabili za gradnjo dvesto tisoč šol. Isti denar bi lahko uporabili za izgraditev trideset tisoč bolnišnic. Izračunajte, pa boste videli. Govorim o bolnišnicah, ki vsaka stane deset milijonov USD.
Ali potrebujemo več informacij, da razumemo, da živimo v absurdnem svetu? Če bi ta denar razdelili vsem družinam v Evropi, ki živijo pod pragom revščine, bi bilo dovolj denarja za vse družine. Ali kdo temu verjame? Po dvajset tisoč tristo petinpetdeset evrov za vsako od sedemindvajset milijonov družin.
Kam vodi ta absurdna pot? Vodi v Nato. Zato pozivam baronico Ashton, ki ima vodilno vlogo v Evropski uniji, naj igra vlogo katalizatorja, da bo ta organizacija ukinjena od znotraj.
Arnaud Danjean
(FR) Gospa predsednica, baronica Ashton, strinjam se z vašim mnenjem o vrhu v Lizboni, na katerem je bila oblikovana nova strateška zasnova, ki je na splošno zadovoljiva. Toda vseeno moramo pošteno priznati, da je glede na možnosti tega strateškega partnerstva slaba različica tega besedila odnos med Evropsko unijo in Natom, ki bi moral biti veliko ambicioznejši.
Pravilno ste opozorili na uspehe in napredek razvoja zmogljivosti. Omenili ste seveda uspehe v primeru Afganistana, kjer nam uspevajo kompromisi na tleh. Toda ni zadovoljivo, da nimamo strukturiranega političnega dialoga z Natom, razen edino v primeru Bosne. Vsi vemo, da obstaja problem s Turčijo. Resno se ga bomo morali lotiti, nedvomno pragmatično, in upam, da bodo vaša prizadevanja z generalnim sekretarjem Rasmussenom obrodila sadove.
Rad bi na kratko dejal, da je težava s podvajanjem pogosto omenjena, da bi izpostavili slabosti Evropske unije in jo omejili v njenih željah po ambicioznosti. To je lažen problem, saj v naših državah članicah ni dveh vojsk, Natove vojske in vojske Evropske unije. Vsaka država ima svojo vojsko, in vsaka država si izbere, ali bo svoje enote postavila pod zastavo Nata ali pod zastavo Evropske unije. Prenehajmo strašiti s tem pojmom podvajanja.
Rad bi povedal nekaj o medsebojnem dopolnjevanju: je bistvenega pomena in treba ga je uporabiti inteligentno. Ne bi rad videl, da medsebojno dopolnjevanje postane nujnost, Evropska unija pa rdeči križ za oboroženo silo Nata. Evropska unija mora obdržati svoje vojaške zmogljivosti, ohraniti svoje vojaške ambicije in zadržati svoje namere v zvezi s skupno varnostno in obrambno politiko, kot je bilo izpostavljeno v tristranskem francosko-nemško-poljskem pismu.
Teresa Riera Madurell
(ES) Gospa predsednica, z vrhom v Lizboni se je Organizacija Severnoatlantske pogodbe (Nato) vsekakor posodobila in prilagodila novim varnostnim izzivom.
Pozdraviti moramo dejstvo, da nova strateška zasnova dodaja nove izzive, kot so terorizem, boj proti širjenju orožja za množično uničevanje, kibernetska obramba in energetska varnost.
Pozdraviti je treba tudi, da nova zasnova izpostavlja potrebo po krepitvi strateškega odnosa med Natom in Evropsko unijo. Toda treba je opredeliti jasno razmejitev nalog, da bi bili učinkoviti in ne bi podvajali prizadevanj v času krize.
Lizbonska pogodba je bila korak naprej v skupni varnostni in obrambni politiki, ki jo moramo zdaj utrditi. Cilj je jasen: Evropska unija mora biti sposobna uporabiti potrebne civilne in vojaške zmogljivosti, da bo lahko prevzela svoje mednarodne odgovornosti, in skupna varnostna in obrambna politika bi morala znatno prispevati k atlantski varnosti.
Ni pa jasno, kako bo to sodelovanje z zavezništvom organizirano, da bo resnično učinkovito. Pomembno bi bilo, baronica Ashton, če bi nam lahko povedali kaj več v zvezi s tem.
Krzysztof Lisek
(PL) Gospa predsednica, gospa Ashton, danes v je bilo tej razpravi dejansko postavljeno vprašanje, zakaj v Evropskem parlamentu - instituciji EU - govorimo o vrhunskem srečanju Nata. Odgovor je očiten. Večina držav članic Evropske unije je članic Nata, zato smo Evropska unija mi in Nato smo v večini primerov tudi mi.
Zato je treba povedati, da je bil za Nato razvoj sodelovanja med Evropsko unijo in Natom ena od najpomembnejših tem, o katerih so razpravljali na vrhu v Lizboni. Odločitve vrha Nata in tudi izjave na primer predsednika Združenih držav potrjujejo, da Nato ne nasprotuje skupni varnostni in obrambni politiki, temveč se trudi najti način sodelovanja, ki bo koristen za obe instituciji. Zato se moramo tudi mi truditi za sodelovanje, namesto da si prizadevamo za nesmiselno tekmovanje in drago podvajanje struktur, zlasti danes v času finančne krize. Upam, da bodo odločitve na vrhu Nata in pismo zunanjih ministrov Francije, Nemčije in Poljske, ki je bilo omenjeno, prepričali nas - Evropsko unijo -, da bomo začeli resno razpravljati o skupni varnostni in obrambni politiki.
Poljska - sem poslanec iz Poljske - vas bo v času poljskega predsedovanja gotovo podprla pri tem delu, gospa Ashton. Uporabiti moramo mehanizme in priložnosti, ki nam jih daje Lizbonska pogodba. To je velik izziv za nas. Nazadnje bi rad dejal, da pozdravljam izjavo Nata o odprtosti za sodelovanje z Rusijo, izjavo, ki poudarja tudi pripravljenost Nata, da je odprt in sprejme nove države, kot je na primer Gruzija.
Kyriakos Mavronikolas
Gospa predsednica, Evropska unija je edinstvena in bistvena partnerica Nata. Kot je navedeno v dokumentu o novi strateški zasnovi, Nato in Evropska unija lahko igrata in morata igrati medsebojno dopolnjujoči in vzajemno krepilni vlogi pri ohranjanju mednarodnega miru in varnosti.
Dejavna in učinkovita Evropska unija prispeva k splošni varnosti evroatlantskega območja. Zato je treba razviti ugodnejše razmere s krepitvijo strateškega partnerstva v duhu popolne medsebojne odprtosti, preglednosti, medsebojnega dopolnjevanja ter spoštovanja avtonomije in institucionalne celovitosti obeh organizacij.
Poudariti moramo tudi, da je tesno sodelovanje med EU in Natom bistvenega pomena ter da bi ga morali razvijati brez poseganja v načelo avtonomnega odločanja in ob spoštovanju jedrskega statusa nekaterih držav članic EU.
Ernst Strasser
(DE) Gospa predsednica, baronica Ashton, gospe in gospodje, na vrhu Nata je prišlo do dobrega napredka. Dobro je, da tu o tem razpravljamo. Novi strateški elementi, kot sta civilno obvladovanje krize in kibernetska obramba, so koraki v pravo smer. Zlasti za majhne, nevtralne države, kot je Avstrija, je krepitev strateškega partnerstva med Natom in Evropsko unijo odločilnega pomena. Razvoj vojaške zmogljivosti s povečanjem sinergije, zmanjševanjem podvajanja in izboljšanjem sodelovanja bo v pomoč vsem, zlasti majhnim državam članicam.
Še veliko dela je, zlasti za nas. Evropa si mora zadati domačo nalogo in poskrbeti, da bo opravljena. Pobuda francoskega, nemškega in poljskega zunanjega ministra je korak v pravo smer. V srednjeročnem obdobju potrebujemo evropsko obrambno arhitekturo, ki bo spodbujala vojaško sodelovanje med državami članicami EU, ki bo združevala civilno in vojaško sodelovanje med EU, ZN in Natom ter ki bo postopoma razvila evropske obrambne strukture. Naš cilj mora biti, da postanemo pomemben varnostni partner v svetu. Za to si moramo prizadevati.
Elena Băsescu
(RO) Gospa predsednica, z vrhom v Lizboni je varnostna strategija zavezništva dobila nov vidik. Praktično so bili doseženi trije pomembni cilji: sprejeta je bila nova strateška zasnova, oblikovan je bil nov pristop k Afganistanu, da ne omenjamo dejstva, da je bil dan nov zagon odnosom z Rusko federacijo.
Menim, da je najpomembnejši rezultat vključitev protiraketnega ščita v novo strateško zasnovo. Romunija zagovarja vzpostavitev ščita že od vrha v Bukarešti leta 2008. To pomeni, da ima naša država primerno vizijo in da bo znatno prispevala k izvajanju obrambnega sistema. Hkrati Romunija podpira politiko odprtih vrat, katere cilj je zlasti krepitev odnosov Nata z Gruzijo in Ukrajino.
Pozdravljam tudi dejstvo, da je Nato potrdil strateški pomen črnomorske regije, glede na varnostna tveganja, ki na tem območju prevladujejo. Nanašajo se predvsem na nerešene spore v Pridnjestrju in Gruziji. V zvezi s tem menim, da mora zavezništvo ohranjati enotno fronto v svojih napovedih Rusiji. Ruska federacija mora z dejanji dokazati svoje izjave o dobrih namenih, saj ima močno odgovornost na vzhodni meji z Romunijo in Natom. Poudariti moram, da je Nato zaradi politične izjave, ki je bila sprejeta, sprejel svojo zavezanost ozemeljski celovitosti Republike Moldavije in Gruzije.
Georgios Koumoutsakos
(EL) Gospa predsednica, zgodovinsko vrhunsko srečanje Nata v Lizboni je bilo prelomno za prihodnost zavezništva. Osemindvajset zaveznic je sprejelo pomembne odločitve, sprejelo novo obrambno doktrino, položilo temelje za tesnejše sodelovanje z Rusijo, razjasnilo vprašanje protiraketnega ščita, odobrilo akcijski načrt za Afganistan in potrdilo pomen sodelovanja z Evropsko unijo.
Toda to je splošen in optimističen pogled. Ne smemo pozabiti, da kot posledica soglasja ta besedila izražajo najnižji skupni imenovalec stališč in pogledov. Vsi vemo, da so v okolju po hladni vojni razlike v pojmovanju grožnje in različne stopnje pojmovanja grožnje. Vzhodnoevropske države različno gledajo na odnose z Rusijo in Turčija drugače pojmuje iranski jedrski program. Vemo tudi, da je Ankara vodila diplomatsko vojno, da bi preprečila kakršno koli omenjanje tega v lizbonskem besedilu. Ankara tudi drugače pristopa k sodelovanju s skupno varnostno in obrambno politiko, ker želi izključiti sodelovanje z eno evropsko partnerico in državo članico Unije. Zaradi vsega tega je vloga skupne varnostne in obrambne politike še pomembnejša, seveda v okviru sodelovanja med EU in Natom.
Zato menim, da mora Evropska unija v celoti izkoristiti nove priložnosti, ki jih daje Lizbonska pogodba, in ohraniti neodvisno moč odločanja. Povečati moramo mednarodno prepoznavnost Unije in okrepiti njeno mednarodno prisotnost. Potrebujemo močnejšo Evropo, da bomo lahko imeli močnejše atlantsko zavezništvo.
Marietta Giannakou
(EL) Gospa predsednica, strinjam se s pogledom visoke predstavnice na vrhunsko srečanje v Lizboni. Bilo je res pomembna prelomnica in pomemben trenutek. Čezatlantski odnosi so ključni za svetovno varnost in razvoj, po drugi strani pa mora imeti Evropska unija, kadar je to potrebno, svoj lastni glas in svoje lastne strukture. Rezultat tega sodelovanja bo znižanje stroškov, tako na ravni opreme kot pri civilnih odločitvah, ne da bi bilo treba spremeniti zavezništvo Nato. Evropa mora imeti svoj lastni obrambni sistem in varnostni sistem ter svoj glas, saj bo samo tako lahko reševala probleme, kot so problem s Turčijo ali drugi problemi s članicami ali nečlanicami Nata, ki drugače pristopajo k Rusiji. Poleg tega menim, da vprašanje glede Rusije ni težko vprašanje. Menim, da to vprašanje lahko Evropa obvlada v celoti, hkrati z Američani. Morda ga lahko Evropa obvlada celo učinkoviteje.
Tunne Kelam
Gospa predsednica, širitev Nata lahko vidimo kot eno od redkih resničnih uspešnih zgodb po hladni vojni. Toda zagon širitve je oslabel. Nato se še kar obotavlja, da bi odprl vrata Gruziji in Makedoniji. Vojaški prispevki so se zaskrbljujoče znižali. Zelo malo članic Nata izpolnjuje merilo 2 % za izdatke za obrambo in zavezništvo že več kot desetletje ni opravilo resnih vojaških vaj. Zadnja taka velika vaja za dokaz, da lahko ZDA hitro pripeljejo enote v Evropo, je bila pred 17 leti. Res je, Sovjetska zveza je razpadla. Toda verodostojnost in potencial Nata se še vedno opirata na vojaško moč ZDA. Bistveno je, da vojaške institucije Nata ostanejo dobro povezane in da imajo vojaški poveljniki iz Amerike in Evrope možnost skupne vadbe.
Samo ob veliko tesnejšem in odločnejšem čezatlantskem sodelovanju bosta EU in Nato lahko v naslednjem desetletju vzpostavila demokratični mednarodni načrt za spopadanje z izzivi večstranskega sveta.
Rad bi tudi komentiral sklepe Sveta Nato-Rusija. Zahteva posodobljeno partnerstvo na podlagi vzajemnega zaupanja, preglednosti in predvidljivosti. To lahko vzamemo kot izraz dobre volje. Toda vemo, da je v skladu z rusko vojaško doktrino širitev Nata v rusko soseščino še vedno agresija ter upravičuje preventivne vojaške napade in izkrcanje na tujih ozemljih.
Velike vojaške vaje jeseni leta 2009 na severozahodu Rusije blizu ozemlja baltskih držav so bile priprava na invazijo teh držav kot protinapad, verjetno proti ukrepom Nata. Pozitivno je to, da so baltske države končno dobile Natove načrte za nujne ukrepe v zvezi z njihovo obrambo, ki jih je razkril tudi WikiLeaks.
Rusija je izvedla invazijo na Gruzijo in praktično priključila dve njeni avtonomni ozemlji. Nedavno so bile na tema odcepljenima območjema nameščene ruske rakete in Rusija nadaljuje z množičnim vohunjenjem v vseh zahodnih državah. Ko so ti vohuni razkriti, se osramočenega počuti Zahod, ne pa Rusija, ki svoje vohune odkrito nagrajuje z najvišjimi državnimi odlikovanji.
Zato je rusko vztrajanje pri enakovrednih odnosih z Natom in nekakšnem skupnem odločanju prezgodnje, pri tem pa obstaja tveganje ruskega veta na določitve Nata in nadaljnje širjenje.
Katarína Neveďalová
- (SK) Gospa predsednica, na vrhunskem srečanju v Lizboni je nato potrdil svojo vlogo poroka varnosti na evroatlantskem območju in priznal tudi, da ga čakajo novi izzivi.
Najboljši instrument za opravljanje te vloge je široka mreža strateških partnerstev z državami ali mednarodnimi organizacijami. Nato mora biti zato pripravljen za politični dialog z vsakim morebitnim partnerjem, ki si tako kot mi prizadeva za mir in varne mednarodne odnose.
Po mojem mnenju je ključno strateško partnerstvo sodelovanje z Rusijo, pri katerem mora Nato okrepiti praktično sodelovanje, da bi se lahko spopadel s sodobnimi grožnjami mednarodnega terorizma, piratstva, trgovine z ljudmi in trgovine s prepovedanimi drogami. Nato potrebuje zadostne finančne, vojaške in človeške vire, da bo lahko opravil svoje poslanstvo. Toda te vire je treba uporabiti čim učinkoviteje in zlasti za zagotavljanje miru.
Ivo Vajgl
(SL) Dobro, da sem dobil besedo pred mojim kolegom iz Luksemburga Goerensom, ker bi drugače podrl mojo osnovno tezo, da že pol ure govorimo tukaj poslanci iz v glavnem jugovzhodne Evrope. To pomeni, da je pri nas problem varnosti, problem Nata in njegovega odnosa do Evropske unije nekoliko bolj občuten kot drugod.
In ravno zaradi tega bi rad rekel: vrh v Lizboni je izpustil priložnost, da zavzame bolj načelno, bolj jasno in bolj odločno stališče do želje dveh držav v jugovzhodni Evropi, do Makedonije in Bosne in Hercegovine, da svojo varnost okrepita z včlanjenjem v vsaj eno evroatlantsko integracijo.
Mi smo takrat, ko smo se v Sloveniji približevali integracijam, rekli katero koli integracijo. Nato ima priložnost, da popravi napake, ki se dogajajo v Evropski uniji. Mislim, da je treba o tem voditi računa.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Gospa predsednica, hvala lepa za besedo. Danes razpravljamo o sodelovanju med Natom in Unijo. Gospa Ashton nam je dala pozitivno oceno, toda rad bi povedal, da je po mojem mnenju ta ocena zelo pretirana. Moja kolega poslanca iz Poljske, gospod Saryusz-Wolski in gospod Lisek, sta že govorila, in rad bi jasno povedal, da se strinjam z njuno oceno.
To je šele začetek, in sicer začetek zelo dolge poti. V zvezi s tem bi rad opozoril na tri pragmatične vidike, kjer lahko vidimo splošni napredek. Prvo področje se nanaša na skupno obrambno načrtovanje Nata in Evropske unije - tu je jasno, da bi lahko storili več. Drugo področje bi moralo zadevati sodelovanje med obveščevalnimi službami - tudi tu je mogoč napredek. In zadnje, tretje področje zadeva delovanje bojnih skupin - treba se je vprašati, ali danes ustvarjajo dodano vrednost.
Charles Goerens
(FR) Gospa predsednica, imam vprašanje za baronico Ashton glede Evrope obrambe in tudi Nata.
Lizbonska pogodba omogoča državam članicam Evropske unije, da tesneje sodelujejo pri obrambnih vprašanjih, če seveda to želijo. To se imenuje "strukturirano sodelovanje" ali "okrepljeno sodelovanje", skoraj ni pomembno, kako.
Mi lahko baronica Ashton pove, ali je kakšna skupina držav že razmišljala o takem sodelovanju, in če je, mi lahko poveste, če je ustrezno, kakšna merila je treba izpolnjevati za tako vrsto sodelovanja?
Catherine Ashton
podpredsednica Komisije in visoka predstavnica Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. - Gospa predsednica, hvala še enkrat vsem, ki ste prispevali k zelo široki razpravi. Če smem, se bom poskušala dotakniti nekaterih ključnih točk in vam vsaj začela odgovarjati nanje.
Prva stvar, ki jo želim povedati, je, da zavzeto poskušam najti načine za napredovanje v odnosu med Evropsko unijo in Natom, vendar ne podcenjujem političnih vprašanj, ki so v jedru tega vprašanja. Moj cilj je poiskati praktične in pragmatične načine, kako bi lahko s povečanim sodelovanjem podprli naše ljudi na terenu. Ljudje na prizorišču, ljudje v operacijah so tisti, ki jih imam najbolj v mislih, ko razmišljam o tem, kako lahko sodelujemo. Toda pri tem se zavedam, da ima Turčija pomembno vlogo, in zavedam se, da zastopam 27 držav članic, in tesno sodelujem z državami članicami, ki jih zadevno vprašanje najbolj zanima in zadeva.
Naprej gremo in si prizadevamo, da bi to dosegli čim hitreje. Vendar ne podcenjujem izzivov in vedno iščem in se zanimam za zamisli o tem, kako bi lahko to storili.
Sprejemam to, da želimo zelo pazljivo preveriti tudi, kaj počnemo sami, in se prepričati, da se to, kar počnemo, medsebojno dopolnjuje in da se delo ne podvaja. Dejansko se področja, s katerimi se ukvarjamo, medsebojno zelo dopolnjujejo. Prej je bil naveden primer operacije Ocean Shield v obalnih vodah Somalije in delo, ki ga opravljamo v zvezi s operacijo Atalanta.
Spoštovani poslanci, ki so obiskali to območje, vedo, da je to ogromna morska površina, kjer je obilo prostora za medsebojno dopolnjujočo dejavnost in zelo malo nevarnosti za podvajanje, in službe dejansko zelo dobro sodelujejo. Poveljnik Howes, ki zdaj vodi operacijo Atalanta, je govoril z obrambnimi ministri in pri tem povedal ravno to, da je komuniciranje dejansko zelo povezano, vendar je zelo veliko dela, ki ga je mogoče zadovoljivo opraviti skupaj.
Gospod Gahler je sprožil vrsto vprašanj, ki niso povezana s to razpravo, in rada bi mu samo predlagala, da mu bom z veseljem odgovorila, če mi napiše hitro sporočilo o teh vprašanjih, toda danes zvečer nisem hotela Parlamentu jemati časa za zadeve, ki se ne tičejo te razprave same.
V zvezi z vprašanju glede raketne obrambe bi rada povedala, da se je po mojem razumevanju zgodilo to, da je bilo na pogajanjih o Natovi novi strateški zasnovi najdeno ravnotežje med vprašanji raketne obrambe in Natovo jedrsko držo. Jasno je, da bo Nato želel ohraniti svoja sredstva jedrskega odvračanja, pri tem pa izpolnjevati cilj, ki si ga je zadal v zvezi s svetom brez jedrskega orožja.
To je naš današnji pristop, toda seveda nismo udeleženi pri vseh vidikih Nata ravno zaradi razlogov, ki jih ta parlament dobro razume. Nismo na primer sodelovali pri zasedanjih Sveta Nato-Rusija, zato ne morem komentirati, kaj se je zgodilo tam, lahko komentiram samo zadeve, ki iz njega izhajajo.
V zvezi s pogodbo START je treba pozdraviti napredek med Združenimi državami in Rusijo glede demilitarizacije, in verjamem, da bo ta utrl pot za boljše usklajevanje z Natom, kar je gotovo cilj, ki si ga je zadal generalni sekretar.
In na koncu, strukturirano sodelovanje: bo do njega prišlo? Kaj je bilo storjeno? Dejansko so države članice tiste, ki morajo predložiti zamisli. Obstajajo že primeri, ko države članice, kot sta Združeno kraljestvo in Francija, ali weimarski trikotnik v pismu, ki sem ga prejela, iščejo načine, na katere bi lahko okrepili to sodelovanje, deloma tudi prek Evropske obrambne agencije, kjer imamo priložnost, da poskušamo ustrezno razviti te sinergije.
Upam in pričakujem, da bo v prihodnje tega še več. To zlasti pričakujem pri naslednjih predsedovanjih, zlasti pri Poljski, ki se želi posvetiti obrambnim vprašanjem. Spoštovanim poslancem ne morem dati nobenega primera, ki bi kazal na to, da obstaja priložnost za pridružitev, toda upam, da bo prišlo do ciljev, ki povečujejo možnosti, da v tej gospodarski krizi lastne vire uporabimo najučinkoviteje.
Predsednica
Razprava je končana.
Pisne izjave (člen 149)
Ágnes Hankiss
v pisni obliki. - (HU) Na srečanju ministrov držav članic Nata oktobra 2008 je general John Craddock, poveljnik sil Nata v Evropi, izjavil, da je ruska vojaška akcija v Gruziji Nato prisilila, da ponovno preuči svojo osnovno predpostavko glede varnosti svojih držav članic. Ali ta izjava zdaj po vrhu v Lizboni še vedno drži? Sporazum z Rusijo je koristen politični korak, ki lahko prispeva h krepitvi naše varnosti. Toda ob tem se nujno sprožajo tudi resna moralna in strateška vprašanja. Ali namerava Nato zaradi sodelovanja odstopiti od zagovarjanja in varovanja demokratičnih idej, na katerih je osnovano evroatlantsko zavezništvo in ki so v ostrem nasprotju z ruskim razumevanjem demokracije v več pogledih?
Morda ni treba posebej opozarjati na ustrahovanje in zlorabo ljudi ter nejasne okoliščine smrti novinarjev in pravnikov v Rusiji. Težko je tudi, da ne bi nedavne ruske nominacije ustanovitelja Wikileaks Juliana Assangea za Nobelovo nagrado za mir razumeli kot provokacije. Bodo imele države, ki se nameravajo pridružiti Natu, manj možnosti, če Rusija ne odobri njihovega prihodnjega članstva? Srečujemo se z vprašanjem, ali voditelji Nata upoštevajo ranljivost nekaterih držav članic ter njihova odprta in nerešena vprašanja z Rusijo, ki še vedno obstajajo. Vsekakor je treba pozdraviti zgodovinsko usmeritev v vzpostavljanje miru in dogovarjanje. Toda jasno moramo priznati zgodovinsko odgovornost Nata, kakšno veliko silo legitimizira zaradi sporazuma, sklenjenega za program raketne obrambe, in čemu bo trdno nasprotoval, pri čemer bo zvest našim skupnim evropskim vrednotam.
Nuno Teixeira
Vrhunsko srečanje Nata v Lizboni pomeni konec strateške varnostne zasnove, ki je obstajala od hladne vojne. Uvedba te nove varnostne strategije pomeni premik s tradicionalne obrambe držav članic atlantskega zavezništva na zasnovo globalne varnosti za 21. stoletje.
Izzivi, ki jih izpostavlja nova strateška varnostna zasnova, vključujejo tesno sodelovanje z različnimi mednarodnimi institucijami, vladnimi in nevladnimi, ter krepitev partnerstev, zlasti z Rusijo. Poleg vzpostavitve političnih poti so bila operativna vprašanja v zvezi z zmogljivostmi in strukturo samega Nata prilagojena novim globalnim grožnjam. Pomembno je tudi poudariti, da je Nato sprejel prehodni plan za misijo v Afganistanu, da bi afganistanske oblasti prevzele vodstvo zadev v zvezi z nacionalno varnostjo. Menim, da je ta nova strateška vizija, ki daje smernice, na katerih bi morali temeljiti mednarodni odnosi držav članic, izredno pomembna.
Niki Tzavela
v pisni obliki. - Rusija je bila prvič po drugi svetovni vojni povabljena, da se pridruži prizadevanjem za raketni ščit, kar lahko označimo samo kot mejnik za zavezništvo. Na ruski odgovor moramo še počakati, in možnosti obstajajo za pravo partnerstvo z ZDA, s čimer bi oba angažirano sedla za mizo. Poleg tega je za ta projekt potrebno znatno evropsko financiranje, in to ne bo lahko ob zniževanju izdatkov za obrambo v Evropi.
In nazadnje, Afganistan bo velika politična preizkušnja za Nato v naslednjih letih. ZDA je hitro začela zagotavljati Rusiji, da rakete v resnici niso bile usmerjene nanje. Za ZDA je bilo pomembno, da ne razdražijo Rusije, in s tem, ko so Rusijo povabile tudi k sodelovanju pri raketnem obrambnem sistemu, so dokazale, da nimajo takih namenov. Drugič, ZDA so bile dovolj modre, da niso omenile Irana ali, če smo natančni, ugodile željam Turčije, ki je zagrozila, da se bo umaknila, če bo omenjena njena soseda (Iran). Težava je ta, da je v Natu samo 21 od 27 držav članic EU, kar ogroža razvoj evropske obrambe.
