Kohezijska politika po letu 2013 (razprava) 
Predsednik
Naslednja točka je vprašanje Komisiji za ustni odgovor o kohezijski politiki po letu 2013, ki ga je v imenu Odbora za regionalni razvoj predložila Danuta Maria Hübner (O-0121/2009/rev. 1 - B7-0229/2009)
Danuta Maria Hübner
avtorica. - Gospod predsednik, pred tremi leti je bila uvedena velika reforma evropske kohezijske politike, ki je upoštevala širitev Unije brez primere in nove izzive.
Ni naključje, da so bile glavne prednostne naloge evropske kohezijske politike v letih 2005 in 2006: lizbonska strategija, inovativnost in konkurenčnost, podnebne spremembe, zanesljiva in učinkovita oskrba z energijo, učinkovita raba vode, vlaganje v nove spretnosti in znanja, privlačnost ozemelj za mlade in kakovost življenja.
Ker smo razumeli, da je naloga kohezijske politike predvideti spremembo, ne pa ji slediti, smo v program kohezijske politike za obdobje 2007-2013 uvrstili vse te prednostne naloge, ki jih danes vidimo v programu Komisije Evropa 2020.
Zato je bilo pred več kot dvema letoma objavljeno analitično poročilo Regije 2020. Namen je bil izvedeti, kaj naj bi bile prednostne naloge kohezijske politike po letu 2013. Danes smo dobro pripravljeni na to, da se spoprimemo s prihodnostjo.
Pred enim letom je politika vsa svoja sredstva dala na razpolago evropskemu svežnju za oživitev gospodarstva, s čimer je zagotovila tudi bistveno povezavo med strategijo za izhod iz resnične gospodarske krize na eni strani ter dolgoročno trajnostno rastjo in strukturnim preoblikovanjem na drugi strani.
Vendar je naše vprašanje za ustni odgovor povezano s prihodnostjo. V prihodnjih letih bo Evropa, v kateri živimo, potrebovala odločno skupno ukrepanje, da se bo odzvala na pričakovanja svojih državljanov, ki so danes obveščeni državljani, ki zelo dobro vedo, koliko je odvisno od odločitev oblikovalcev politike. Raziskave javnega mnenja potrjujejo ta pričakovanja.
Jacques Delors je nekoč dejal, da gre pri evropskem enotnem trgu za konkurenco, ki spodbuja, za sodelovanje, ki nas krepi, in za solidarnost, ki nas združuje. Evropsko kohezijo, zaradi katere deluje enotni trg, uresničuje evropska regionalna politika, ki danes sloni prav na tem trojnem temelju: konkurenčnosti, sodelovanju in solidarnosti.
Leta smo govorili o tem, da je treba sprostiti, mobilizirati razvojni potencial vseh evropskih regij in mest. Izkušnje in logika jasno kažejo, da se ta mobilizacija izkaže za najučinkovitejšo in najsmotrnejšo, če se uresničuje prek neposrednega udejstvovanja podnacionalnih ravni evropskih vlad.
Evropska regionalna politika je že opravila preskus subsidiarnosti. Subsidiarnost Evropi ustreza.
Z reformo kohezijske politike iz leta 2006 je kohezijska politika postala sodobna politika na podlagi krajevnih razmer, ki temelji na ravnovesju med enakostjo in učinkovitostjo, med pristopi od spodaj navzgor in od zgoraj navzdol, med skupnimi strateškimi evropskimi cilji in lokalno prilagodljivostjo.
Treba je doseči napredek pri teh vprašanjih, treba je nadaljevati reformo upravljanja politike, vendar pa se določenih načel ne sme opustiti. Nova Pogodba je utrdila novo razumevanje evropske subsidiarnosti, ki je že globoko zakoreninjena v kohezijski politiki, to je subsidiarnost, razširjena na lokalno in regionalno upravo.
Za subsidiarnost lahko naredimo več, zlasti v zvezi z lokalno ravnjo. Tisti, ki predlagajo, da je kohezijska politika lahko omejena na Bruselj in nacionalno raven, bodisi ne poznajo evropske resničnosti bodisi ne razumejo, da je z gospodarskega vidika izključitev lokalne in regionalne Evrope iz uresničevanja skupnih evropskih ciljev v najboljšem primeru nespametna in politično nevarna.
Kohezija je pojem, ki izključuje izključitev. Iz političnih, gospodarskih in družbenih razlogov in zaradi legitimnosti kohezijska politika ne sme ločevati: biti mora politika za vse, tako kot je notranji trg, tako kot je skupna valuta.
Vsi elementi tega trikotnika integracije - skupni trg, skupna valuta, kohezija - se med seboj krepijo in so soodvisni. So naše skupno evropsko javno dobro.
Oblikovalci politike smo povišali stavo, ko smo obljubili, da bomo izpolnili pričakovanja. Izzivi so dobro znani; strategija EU 2020 je odprta za javna posvetovanja.
Potrebna je razvojna politika z jasnimi cilji in orodji. Kohezijska politika je politika za razvoj, ki zaposluje vse ravni evropskega upravljanja, ki skupaj delajo za evropske državljane.
Za konec, Evropa potrebuje novo energijo, da poskrbi za svojo prihodnost, da se odločno obnovi. Upravičeno se lahko vprašamo, od kod bi ta energija lahko prišla in morala priti. Zame je odgovor jasen. Danes mora ta energija priti od spodaj. Danes se ta energija lahko sprosti z neposrednim udejstvovanjem lokalne in regionalne evropske uprave pri uresničevanju skupnih evropskih ciljev.
Paweł Samecki
član Komisije. - Gospod predsednik, predložena vprašanja so zelo primerna. Poudarjajo pomen, ki ga pripisujete kohezijski politiki, in vašo predanost temu, da politika ostane v središču evropske integracije.
Kar zadeva vaše vprašanje o upravljanju na več ravneh, upravljanje na več ravneh je bilo priznano kot temeljni mehanizem pri izvajanju prednostnih nalog politike EU. Čedalje večja soodvisnost različnih ravni upravljanja v Uniji je bila poudarjena v posvetovalnem dokumentu, ki ga je Komisija objavila o strategiji EU 2020.
Kohezijska politika je dober primer upravljanja na več ravneh. Ponuja sistem upravljanja, ki ceni in izkorišča lokalno in regionalno znanje, ga združuje s strateško usmeritvijo na ravni Skupnosti in usklajuje posredovanja med vladnimi ravnmi.
Prednosti upravljanja na več ravneh je v svoji beli knjigi iz junija 2009 poudaril tudi Odbor regij, ki je Unijo pozval, naj okrepi mehanizme upravljanja na več ravneh, in pokazal na učinke finančnega vzvoda kohezijske politike, ki so prispevali tudi k izvajanju drugih politik Skupnosti.
Kar zadeva vaši vprašanji o možni opustitvi cilja 2 in upravičenosti vseh evropskih regij, v obdobju 2007-2013 so vse regije upravičene do podpore iz strukturnih skladov. Komisija na tej stopnji nima uradnega stališča glede obdobja po letu 2013.
Kar zadeva vaše tretje vprašanje o oslabitvi načela dodatnosti, dodatnost je eno od osnovnih načel kohezijske politike. Dodatnost zagotavlja, da strukturni skladi ne nadomestijo javnih ali enakovrednih strukturnih izdatkov države članice. Tako zagotavlja dejanski gospodarski vpliv posredovanj EU in kohezijski politiki zagotavlja pomembno evropsko dodano vrednost.
Kar zadeva vaše vprašanje o regionalni razsežnosti kohezijske politike po letu 2013, Lizbonska pogodba ohranja cilj, da se zmanjša neskladje med stopnjami razvitosti različnih regij in zaostalost regij z najbolj omejenimi možnostmi v okviru pristojnosti Unije na področjih gospodarske, socialne in teritorialne kohezije v skladu s členom 174.
Poleg tega člen 176 poudarja, da je Evropski sklad za regionalni razvoj namenjen pomoči pri odpravljanju največjih razvojnih neravnovesij v Uniji, tako da sodeluje pri razvoju in strukturnem prilagajanju razvojno zaostalih regij in pri preobrazbi nazadujočih industrijskih regij.
Kar zadeva vaše vprašanje o sodelovanju regionalne in lokalne uprave pri uresničevanju evropskih ciljev v okviru kohezijske politike po letu 2013, bi vas ponovno rad opozoril na posvetovalni dokument Komisije o strategiji EU 2020, ki poskuša pridobiti dejavno podporo zainteresiranih strani, kot so socialni partnerji in civilna družba, in priznava, da bo za njen uspeh bistveno tudi, da vizijo EU 2020 sprejmejo v vseh regijah EU.
Komisija še ni pripravila stališča o tem, kakšno vlogo bo imela kohezijska politika pri uresničevanju strategije EU 2020. Vendar je kohezijska politika zmožna mobilizirati regionalne ali lokalne akterje prek vseh meja pri uresničevanju evropskih ciljev.
V povezavi z vašim vprašanjem, ali Komisija namerava objaviti belo knjigo o teritorialni koheziji, na sedanji stopnji ločena bela knjiga o teritorialni koheziji ni predvidena. Namesto tega bodo politični sklepi na podlagi javne razprave o zeleni knjigi o teritorialni koheziji vključeni v obsežni zakonodajni sveženj o kohezijski politiki za obdobje po letu 2013, ki se pripravlja v okviru petega kohezijskega poročila, ki ga je v skladu z novo Pogodbo treba predložiti leta 2010.
Kar zadeva vaše vprašanje o vlogi Evropskega socialnega sklada v kohezijski politiki, pri uresničevanju cilja uravnoteženega in trajnostnega razvoja ima kohezijska politika ključno vlogo pri izvajanju evropskih prednostnih nalog. To velja tudi za Evropski socialni sklad, ki bo še naprej uresničeval svoje cilje, kakor so opredeljeni v naslovu XI nove Pogodbe.
Za doseganje socialne, gospodarske in teritorialne kohezije so potrebne ustrezne politike in mešanica naložb z različnih ravni. Vlaganje v človeški kapital, ki ga financira ESS, je bistveni sestavni del te mešanice politik v okviru globalnega gospodarstva, ki temelji na znanju.
Kar zadeva vaše vprašanje o vlogi kohezijske politike v odnosu do drugih politik Evropske unije, kohezijska politika Evropski uniji zagotavlja njen največji vir naložb v realno gospodarstvo. Sporočilo Komisije "Kohezijska politika: naložbe v realno gospodarstvo" iz decembra 2008 je poudarilo pomen politike za osredotočanje na uresničevanje lizbonske strategije EU, vlaganje v ljudi, podjetja, raziskave in inovacije, prednostne infrastrukture in energijo.
Komisija je sedaj osredotočena na zagotavljanje, da se načrtovane naložbe lahko čim učinkoviteje izvedejo v partnerstvu z nacionalnimi in regionalnimi organi. To prizadevanje vključuje tesno sodelovanje ustreznih služb Komisije ter Komisije in ustreznih regionalnih in lokalnih organov.
Praktični primer sodelovanja služb Komisije so "praktična navodila glede možnosti financiranja raziskav in inovacij v EU", ki so bila objavljena leta 2007 in so bila zasnovana, da bi morebitnim upravičencem pomagala znajti se v treh instrumentih Skupnosti za financiranje, ter vsebujejo nasvete za oblikovalce politike glede usklajenega dostopa do teh instrumentov.
Kar zadeva ESS, tesna uskladitev prednostnih nalog tega sklada s smernicami za zaposlovanje neposredno povezuje prednostne naloge politike zaposlovanja v EU in finančno podporo EU.
Povezljivost obstaja tudi med ukrepi, ki jih podpirata kohezijska politika in politika razvoja podeželja, kakor je jasno določeno v strateških smernicah Skupnosti za obe politiki.
Upam, da sem odgovoril na nekatera vaša vprašanja, in veselim se zanimive razprave.
Lambert van Nistelrooij
Gospod predsednik, komisar, današnja razprava zadeva predvsem vsebinsko presojo kohezijske politike in nadaljnjo pot te politike. Seveda Evropski parlament želi vmesni finančni pregled. Kohezijska politika in uporaba skladov zdaj in v tem naknadnem obdobju do leta 2020 sta ključni del tega. Vendar na naše veliko začudenje nismo našli prav nobene omembe vsebinske presoje v "delovnem dokumentu", namenjenem pripravi vmesnega pregleda. Kot prvi govornik Skupine Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov) bi rad pojasnil, da mora nova Komisija Evropskemu parlamentu predložiti vsebinsko presojo, ne pa karikature regionalne politike.
Dokument predsednika Komisije Barrosa o viziji EU 2020 predvideva rast in gospodarstvo, ki temelji na znanju, opremo in usposabljanje, konkurenco in zeleno gospodarstvo. Torej regionalna politika zdaj in v prihodnosti predstavlja okvir evropske integracije za uresničitev teh ciljev. Poglejte preusmeritev na nove vire energije, podnebne spremembe in lizbonsko strategijo: vse to so bistveni elementi za regije in mesta.
Skupina PPE si želi, da bi se kohezijska politika bolj osredotočila na ključne elemente te strategije EU 2020, obenem pa ohranila solidarnost med vsemi regijami in tudi cilj 2, o čemer je komisar pravkar tako nejasno govoril. Spodbujanje konkurence v bogatih regijah je del celovite presoje. Ločevanje proračunov in povečevanje sektorske razdrobljenosti skladov na evropski ravni v okviru takega vmesnega pregleda ne služita prav ničemur in sta napačen pristop. V sedanjem obdobju krize vidimo, kako pomembni so regionalni skladi za oživitev gospodarstva. Sredstva iz teh skladov se izplačujejo hitreje in se izkoriščajo v celoti: leta 2009 je bilo skoraj 100 % mobiliziranih za inovacije in nove cilje v moji regiji, regiji Južna Nizozemska. Na začetku leta 2010 bom objavil poročilo o sinergiji med regionalnimi skladi ter raziskavami in razvojem.
Zaključiti želim z vprašanjem. Komisar, pravite, da ne boste predložili bele knjige o teritorialni koheziji, vendar bo Parlament to obravnaval v rednem zakonodajnem postopku in zagotovil, da se te stvari določijo v novih uredbah.
Constanze Angela Krehl
v imenu skupine S&D. - (DE) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, želela bi si vznemirljivejši uvod v to temo, ker menim, da se mora evropska kohezijska politika po letu 2013 spremeniti. Smo pred precej drugačnimi izzivi kot pred 10 ali 15 leti.
Za mojo skupino je najpomembnejše to, da se o solidarnosti med regijami ni mogoče pogajati. To po eni strani pomeni, da morajo imeti vse regije priložnost za sodelovanje v kohezijski politiki Evropske unije, po drugi strani pa pomeni tudi, da moramo nasprotovati vsem poskusom ponovne nacionalizacije kohezijske politike. Potrebujemo evropski pristop, ki državljanom omogoča, da se identificirajo z Evropsko unijo.
Za nas ni nobenega dvoma, da se moramo spremeniti tudi mi. V naslednjih nekaj letih bo pozornost usmerjena na razpravo o dajanju prednosti področjem, ki bodo prejela sredstva iz evropske kohezijske politike. V prihodnosti z evropskim denarjem ne bomo mogli podpirati vseh. Osredotočiti se moramo na vzpostavitev učinkovitih infrastruktur, zlasti v novih državah članicah, in na razvoj raziskav in inovacij. Seveda moramo upoštevati tudi, da se bo v prihodnosti evropska kohezijska politika morala ustrezno odzvati na izzive, kot so podnebne in demografske spremembe ter globalizacija.
Osredotočiti se moramo tudi na razvoj mest. Ne zato, ker bi hotela zanemariti podeželje, temveč ker vemo, da 80 % državljanov živi v mestih in na obrobjih mest in ker razvoj podeželja zdaj žal ni vključen v kohezijsko politiko, temveč je zajet v kmetijski politiki. Naš pristop je vzpostaviti močnejše mreže. Zaenkrat še ne vem, ali bo to delovalo, vendar se moramo spoprijeti z izzivom.
Pomembno je, da je tudi podpora samim ljudem del kohezijske politike, in zato obžalujem, da je bil odgovor komisarja rahlo dvoumen. Za nas to pomeni predvsem izobraževanje, usposabljanje in kvalifikacije za vsakogar, od majhnih otrok pa vse do starejših oseb. Vseživljenjsko učenje je pomembna zamisel. Vendar to pomeni tudi, da mora biti Evropski socialni sklad (ESS) še naprej vključen v kohezijsko politiko. Ne smemo razmišljati o ločitvi ESS od kohezijske politike.
Čezmejno sodelovanje je za nas zelo pomembno. To sodelovanje želimo okrepiti, obenem pa poenostaviti zadevno birokracijo.
Filiz Hakaeva Hjusmenova
Gospe in gospodje, razprava o reformi strukturnih skladov je temeljnega pomena za možnost, da ima Evropska unija finančne instrumente, ki so primerni za gospodarske razmere, ter ustrezne naravne in človeške vire.
Pred nami je težka naloga, da izdelamo napoved in načrt kohezijske politike, ki bo spodbujala dolgoročno blaginjo državljanov. Ta politika je bila in še vedno je eden od pomembnih izmerljivih kazalcev evropske solidarnosti. Vendar je neskladje med nekaterimi regijami precej veliko in tega ne smemo spregledati.
Zaskrbljujoče je, da opažamo trende, ki kažejo, da se to neskladje povečuje, kar lahko poveča neenakost in vodi v osamitev. Kot predstavnica ene od najrevnejših držav članic v Evropski uniji pozivam k temu, da bi bila kohezijska politika osredotočena tudi na kohezijo med državami članicami z nizkimi prihodki.
Opozarjam, da na strukturne sklade ne gledamo kot na čudežno zdravilo. Jasno nam je, da moramo združiti prizadevanja in pospešiti napredek pri doseganju osnovnih standardov Evropske unije. Prav tako moramo opozoriti na možnost, da bi dejstvo, da države napredujejo različno hitro, v ustreznem trenutku lahko vodilo do notranjega prestrukturiranja Evropske unije.
Predvsem moramo določiti merila, poenostavljene pogoje in enake možnosti za pridobitev sredstev iz skladov EU. Šele potem naj se doda klavzula za zmanjšanje podpore državam, ki ne dosežejo nobenega napredka. Menim, da je primerno, da se nekatere države, če naletijo na težave, ko ukrepajo same, vključijo v območja in probleme z bistveno nadnacionalno razsežnostjo.
Tako se bodo evropska sredstva dodeljevala tudi bogatejšim državam in njihovim regijam z nižjim BDP. Na koncu, rezultate kohezijske politike je treba meriti tudi glede na ustvarjena delovna mesta. To je tudi kazalec tega, kako se kohezijska politika vključuje v druge politike in zagotavlja dodano vrednost.
Elisabeth Schroedter
Gospod predsednik, komisar, o pomenu evropske kohezijske politike v Evropi ni bilo veliko povedanega. Kohezijska politika je v središču Evropske unije, saj je to politika, ki EU drži skupaj v njenem jedru. Je simbol solidarnosti in premagovanja nacionalne sebičnosti. Je instrument za vse regije. Zato je Evropski parlament tako zaskrbljen, da se bo ta solidarnostni mehanizem preprosto ukinil za našim hrbtom. Ni ravno v prid dobremu upravljanju, če Komisija skrivaj izdaja strateške dokumente, namesto da bi imela odprto razpravo o tem, kako lahko nadaljujemo s solidarnostnim mehanizmom ob velikih izzivih, ki so pred nami, kot so podnebne in demografske spremembe, ob upoštevanju tesnih proračunskih omejitev.
Potrebujemo reformo, vendar mora reforma prinesti dejansko spremembo. Omogočiti mora trajnostni razvoj v regijah. Regijam mora zagotoviti podporo za njihove projekte in ne sme vključevati politike od zgoraj navzdol, kot jo ta mehanizem za namensko rezervacijo vključuje zdaj. Namesto tega mora v tesnem partnerstvu z vsemi akterji v regijah razviti postopek od spodaj navzgor. Ta postopek poznamo. Za razvoj podeželja že imamo metodo LEADER. To je odlična metoda za spodbujanje trajnostnega razvoja in vključevanje vseh akterjev, da se zagotovi zelo visoka raven strinjanja lokalnih skupnosti. Vendar potrebujemo Komisijo, ki bo dovolj pogumna, da bo podprla solidarnostni mehanizem in da bo podprla to, da bodo regije odločale o svojem razvoju, ne pa da bodo za to odgovorne nacionalne vlade.
Oldřich Vlasák
v imenu skupine ECR. - (CS) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, sedanja kohezijska politika je živ organizem. S spreminjanjem Evrope se spreminja tudi stališče posameznih držav in skupin o tej politiki. Žal se v razpravah o prihodnosti kohezijske politike po letu 2014 pojavlja več vprašanj kot odgovorov.
Ali bo kohezijska politika še naprej namenjena predvsem najmanj razvitim regijam Unije? Ali bomo v naslednjem obdobju imeli priložnost za izgradnjo prometne in tehnične infrastrukture? Ali nam bo uspelo izboljšati kakovost življenja in ustvariti prihranke? Ali nam bo uspelo zmanjšati birokracijo in čezmerno upravo, ki sta povezani s črpanjem sredstev EU? V zelo bližnji prihodnosti bomo iskali sporazumne odgovore na ta in druga vprašanja.
Osebno menim, da je z vidika prihodnjega razvoja ključno, prvič, da se pravilno uskladi vloga lokalnih organov pri upravljanju evropskih skladov, in drugič, da se evropski skladi usmerijo v podporo uporabe sodobnih tehnologij. Prav ti dve področji sta združeni v tako imenovani pobudi za pametna mesta, ki ponuja priložnost za oživljanje občinskih organov in obenem poslovnemu sektorju v obdobju gospodarske krize ponuja priložnost, da uporabi sodobne sisteme in inteligentne tehnologije ter ustvari gospodarsko rast. To je nedvomno razlog za to, da se strateške naložbe osredotočijo na to področje ne samo na ravni lokalnih organov, temveč tudi na ravni držav članic in celo EU. Inteligentni prevozni sistemi, ki lahko odpravijo prometni kaos v mestih, podporni navigacijski mehanizmi, ki lahko povečajo privlačnost turizma v mestih, in sistemi za pomoč na daljavo, ki starejšim državljanom omogočajo, da ostanejo dlje v svojih domovih, vse to so vrste naložb, ki bi jim bilo treba prižgati zeleno luč.
Zaradi gospodarske krize je naša razprava o prihodnosti kohezijske politike še bolj nujna kot kdaj koli prej. Danes moramo dvakrat premisliti, preden se odločimo, kam bomo usmerili evropske sklade.
Charalampos Angourakis
Gospod predsednik, ne samo, da kohezijska politika Evropske unije ni zmanjšala regionalnih in socialnih neenakosti, temveč jih je tudi pomagala poglobiti. Vrednosti, navedene v statistikah, so pogosto izmišljene, kakor priznava Evropska unija sama, zaradi česar je vzpostavila prehodni sistem pomoči za vrsto regij, od katerih so tri v moji državi, Grčiji.
Pravilo neenakega razvoja v kapitalističnem sistemu je neizprosno, zlasti v kriznih časih, ko so nasprotja še opaznejša. Na žalost so napovedi za leto 2013 še slabše za delavce, zlasti na manj razvitih območjih. Kohezijska politika Evropske unije poskuša olepšati to politiko, ki je naravnana proti navadnim ljudem, da bi se odkupila ljudem, da bi zmedla delavce in, še pomembneje, da bi zavarovala donosnost kapitala.
Cilj začasne zgladitve nasprotij med skupinami plutokracije, ki se mu zavajajoče pravi "solidarnost", bo zdaj nadomestilo pravilo konkurence in prostega trga. Ti elementi so tudi v lizbonski strategiji in strategiji EU za leto 2020.
Poziva k novim oblikam regionalnega in lokalnega upravljanja, kakor sta v Grčiji predlagali stranki PASOK in Nova demokracija, k razširjenemu in neposrednejšemu poseganju Evropske unije v regionalne organe in k spremenjenemu ozemeljskemu sodelovanju, tudi prek državnih mej. Delavce pozivamo, naj zavrnejo to politiko.
Za konec bi rad izkoristil svoj čas za govor, da vas pozovem, gospod predsednik, da uporabite svoj vpliv pri tem, da se v Evropskem parlamentu izpolnijo upravičene zahteve delavcev, ki so na ulicah.
John Bufton
v imenu skupine EFD. - Gospod predsednik, kar zadeva kohezijsko politiko po letu 2013, osnutek dokumenta o proračunu z naslovom "Program reform za globalno Evropo", ki je prišel v javnost, razkriva, da bi se financiranje s strani EU po letu 2013 lahko v celoti preoblikovalo v nacionalno usklajeno razdeljevanje, ne pa v razdeljevanje, ki se dodeljuje regionalno.
Osnutek opušča nadzor na regionalni in lokalni ravni v upravljanju na več ravneh in ukinja načelo deljenega upravljanja. Namesto tega je sprejet sektorski pristop k novemu proračunu in ne neodvisno delovanje znotraj sedanjih struktur.
Predlog, da se politika omeji na nacionalno raven, bi vodil do tega, da bi prerazporeditev upravljale upravičene države članice. To ne pomeni samo, da bodo neto plačniki izgubili nadaljnja povratna sredstva, temveč da bodo države članice, ki se bodo Evropski uniji predvidoma pridružile v okviru prihodnje širitve, v članstvo vstopile v okviru kohezijskega financiranja, ki se bo najverjetneje ohranilo v bližajočem se proračunskem obdobju.
Zaradi tega bodo države, ki zdaj podpirajo velik delež finančnega bremena Unije, kot je Združeno kraljestvo, ugotovile, da morajo financirati čedalje več držav članic, ki so upravičene do podpore.
Še manj jih bo moralo podpirati še več, pri čemer Združeno kraljestvo lahko izgubi povrnitev dajatev. Ker si vedno več držav prizadeva, da bi se pridružile EU, me skrbi, da bo Wales priča temu, da bo tako potrebna pomoč odtekala v novejše države članice.
Ne preseneča, da so se nekatere najbogatejše evropske države, kot sta Norveška in Švica, izognile Evropski uniji, saj so vedele, da bi plačevale financiranje svojih revnejših sosed. Vendar si Wales ne more privoščiti plačevanja, če se ničesar ne izplača nazaj.
Ukrep krepi čedalje večjo ambicijo Evropske unije, da bi postala še bolj integrirana, centralizirana in zvezna, vendar opušča regionalno razsežnost kohezijske politike, ki krepi zavezo Evropske unije, da bo podpirala teritorialno kohezijo in vsem članicam zagotavljala ugodnosti.
Namesto tega EU kot volk v ovčji koži potuhnjeno opušča sodelovanje in kompromis v prid združevanja.
Medtem ko se je prebivalcem Evrope govorilo, da Unija - zato, ker krepi trgovinske povezave - krepi kmetijske povezave in spodbuja enakopravnost, so se mahinacije čedalje večje birokratske globalne Evrope osredotočile na zmanjšanje razvoja kmetijstva in regij v prid nezaželene ambiciozne globalne strategije, vključno s povečanim izseljevanjem v države, kot je Združeno kraljestvo.
Takemu programu bo treba nameniti večje deleže proračuna EU na račun regij, kot je Wales. Zadnja plačila projektom v okviru programov strukturnih skladov EU za obdobje 2007-2013 bodo izplačana leta 2015. Obstaja negotovost glede tega, kakšno financiranje s strani EU bo, če sploh bo, na voljo Walesu v prihodnjih krogih financiranja.
To, da utegne kohezija v bogatejših državah popolnoma izginiti, ne da bi se sploh omenilo prehodno financiranje, bi prebivalcem Združenega kraljestva odvzelo še več pravic.
Nesorazmerni račun za članstvo bi v financiranje gospodarskega razvoja bolje usmerila samozadostnost, ki bi jo določilo Združeno kraljestvo samo.
Ob reviziji proračuna EU, ki naj bi bila objavljena spomladi, bodo verjetno vse vlade v Evropi izjavile, da je treba povečati zadolževanje javnega sektorja. Čedalje bolj verjetno je, da se bo raven sredstev, ki bodo na voljo Walesu, znatno zmanjšala.
Posledice bodo vključevale zmanjšanje proračunov programov, manj naložb v širše gospodarstvo v Walesu in obsežno izgubo delovnih mest, povezanih z upravljanjem programov in uresničevanjem projektov.
EU bo bolj, kot da bi imela kakršen koli ugoden vpliv na moje volivce, prebivalcem Walesa zadala posreden udarec, če se odločijo, da nam bodo spodmaknili tla pod nogami. Verjetni rezultat zmanjšanja sredstev za Wales in Združeno kraljestvo bo močno vplival na vso našo državo, kar bo prizadelo tudi kmetijski sektor.
Zdaj je čas, da imajo prebivalci Walesa in Združenega kraljestva referendum o svojih odnosih z Evropsko unijo, tako da bodo ljudje lahko odločili, ali želijo, da jim vlada Westminster ali Bruselj.
Markus Pieper
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, za trenutek si samo predstavljajmo evropske regije brez evropske regionalne politike. Veliko mest in podeželskih regij ne bi imelo odločnih spodbud za strukturno spremembo. Obmejne regije s svojimi težavami s čezmejnimi delavci in čezmejno infrastrukturo bi bile preprosto zanemarjene. Socialna politika ne bi bila več upravičena do evropskih prispevkov politiki izobraževanja in zaposlovanja. Srednje velikim podjetjem bi bilo preprečeno uspešno sodelovanje v mednarodnih mrežah.
Brez evropske regionalne politike skupnosti v regijah ne bi bile več pomembne. Zato nas zelo razburjajo signali, ki prihajajo od Komisije, med katere spadajo predlogi za socialne programe brez podpore strukturnih sredstev. To bi Komisijo spremenilo v socialni monopol brez regij ali pa bi vodilo v pozivanje, naj bo politika subvencij namenjena samo najšibkejšim v naši družbi. To pa bi pomenilo, da bi povsem pozabili na evropski okvir in bi se vrnili v čas ponovne nacionalizacije.
Ne glede na to, ali je Komisija zdaj te dokumente objavila ali ne, Evropski parlament ne bo podprl koraka proti regionalni politiki brez regij, ki je opisan v teh dokumentih. To ne pomeni, da zavračamo zamisel o reformi. V naše obstoječe strukture subvencij je treba vključiti nove izzive, povezane z okoljem, energetsko politiko ali demografskimi spremembami. Podpiram tudi to, da se olajša izmerljivost evropskih prispevkov regijam.
Prav tako moramo strožje kaznovati države članice, ki nikakor ne predložijo dokazov o tem, da ustrezno upravljajo sredstva. Več regionalnega sofinanciranja, več posojil, več preglednosti in več učinkovitosti: tovrstne predloge bi si želeli za reformo kohezijske politike. Tovrstne predloge bomo podprli, borili pa se bomo proti vsem poskusom, da se uniči regionalna politika. Reforme da, ponovna nacionalizacija ne!
Georgios Stavrakakis
(EL) Gospod predsednik, strinjam se s poslanci, ki so govorili do zdaj, in tudi jaz bi rad poudaril, da ne moremo sprejeti kohezijske politike po letu 2013, ki bo, prvič, razlikovala med regijami Evrope s predlogi, kot je opustitev cilja 2 (konkurenčnost); drugič, vključevala ponovno nacionalizacijo politik; in, tretjič, izključevala lokalne organe iz načrtovanja in izvajanja politik Skupnosti.
Nasprotno, predstavljamo si kohezijsko politiko po letu 2013 - obdobje, v katerem se bo skupna evropska politika še vedno uporabljala za vse regije Evropske unije -, ki bo še naprej imela primerna sredstva za doseganje svojega cilja in bo imela poenostavljena pravila uporabe, tako da bo pridobila še večjo dodano vrednost.
Zaskrbljen sem zaradi vsebine dokumenta za strategijo 2020, ker se v njem ne omenja kohezijska politika, ki je najprimernejše orodje za doseganje lizbonskih ciljev. Pravzaprav je velik del kohezijske politike že namenjen tem ciljem in bo dokazal svojo dodano vrednost. Pomemben dokaz za pomembnost kohezijske politike je tudi to, da je bila kohezijska politika na čelu Evropskega načrta za oživitev gospodarstva.
Obstaja ena razvojna politika, ena politika solidarnosti, ena politika za vse evropske državljane, ne glede na regijo Evropske unije, v kateri živijo. Žal pa v Evropski komisiji pozabljajo na to ali pa se zdi, da se za to ne menijo, in obravnavajo predloge, ki spreminjajo načela in obliko kohezijske politike. Vendar ste lahko prepričani, da bomo izkoristili vsako priložnost, da jih opomnimo.
Michael Theurer
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, financiranje regij in strukturno financiranje sta del naše praktične gospodarske politike in zaradi njiju je Evropa zelo prepoznavna. V lokalnih skupnostih, mestih in občinah v regijah tesno sodelujejo različni akterji. Zato moramo ohraniti ta integrirani pristop za vso Evropsko unijo.
Komisijo pozivam, naj se veliko bolj posveti malim in srednje velikim podjetjem ter lokalne skupnosti, mesta in občine veliko bolj vključi v prihodnjo kohezijsko politiko. Vsekakor bomo v prihodnosti morali vlagati v infrastrukturo, vendar moramo predvsem zagotoviti inovacije in prenos tehnologije za mala in srednje velika podjetja. V prihodnosti moramo omogočiti tudi subvencioniranje delovnih mest. To so ključne zadeve pri določanju nove usmeritve strukturne in kohezijske politike v Evropski uniji.
François Alfonsi
(FR) Gospod predsednik, za Skupino Zelenih/Evropske svobodne zveze je kohezijska politika v središču ene od najbolj temeljnih politik Evropske unije: solidarnosti. Evropa postane močnejša, kadar koli se pokaže evropska solidarnost. To je za nas temeljno vprašanje.
Evropska komisija mora po našem mnenju integrirati naslednja načela. Prvič, ker je teritorialna kohezija politična prednostna naloga, mora biti zato tudi proračunska prednostna naloga.
Drugič, regija je ustrezna raven partnerstva za politiko regionalnega razvoja. Ponovna nacionalizacija te politike bi bila za nas nesprejemljiva.
Tretjič, kohezijo je treba uporabiti tudi za zmanjšanje največjih gospodarskih in socialnih neskladij znotraj ozemlja v prid ogroženim urbanim območjem ali podeželskim območjem, ki so v težavah ali so slabo oskrbljena zaradi strukturnih razvojnih problemov, kakor je na primer na otokih.
Nazadnje, o upravičenosti vseh regij EU do ugodnosti kohezijske politike je treba presojati posamično, seveda glede na njihovo premožnost, vendar mora biti Evropska unija sposobna prispevati, kadar koli so ogrožene kohezijske politike.
Cornelia Ernst
(DE) Gospod predsednik, to je osrednja razprava o značaju Evropske unije. Na izbiro sta trg in socialna politika. Sedanje zamisli Komisije o prihodnosti kohezijske politike so nesprejemljive. Strukturne sklade je treba okrepiti in ne oslabiti. Evropa mora narediti več in ne manj za premagovanje gospodarskih in socialnih razlik v razvoju. Rada bi povsem odprto povedala, da bi ponovna nacionalizacija tudi samo delov sedanje kohezijske politike negativno vplivala na prikrajšane regije, vključno s tistimi v Nemčiji in zlasti v vzhodni Nemčiji. Po zadnji fazi širitve Evropske unije so se razlike med regijami v Uniji povečale.
Poleg tega je zame pomembno, da se priznajo zlasti socialno-ekonomske zahteve v regijah, ki so tik nad pragom upravičenost, ki znaša 75 % povprečnega BDP na prebivalca v EU. Nenadna odprava subvencij po letu 2013 bi bila uničujoča za te regije.
Seveda je izjemno pomembno, da Evropska unija poveča posebne subvencije za mesta, ker je v mestih velik potencial za gospodarstvo in finance, saj je kriza še posebej močno prizadela mesta.
Za konec bi rada povedala še nekaj o obmejnih regijah. Kot poslanka Parlamenta iz vzhodne Nemčije vem, da moramo tja veliko vlagati in tam veliko narediti. Zelo sem zaskrbljena, da nas bo Komisija v zvezi s tem pustila na cedilu.
Franz Obermayr
(DE) Gospod predsednik, verjetno ste medtem slišali, da so člani Odbora za regionalni razvoj zelo osupli in razburjeni, ker od oktobra kroži tako imenovani tajni dokument Komisije. Ta dokument vsebuje osnutek reforme proračuna za obdobje 2013-2020, ki predstavlja obrat za 180 stopinj v proračunski politiki. Prvotno regionalno usmeritev proračuna je nadomestil sektorski pristop.
Novi osnutek predstavlja znatno omejitev načel subsidiarnosti in upravljanja na več ravneh, kar je v nasprotju z lizbonsko strategijo. Natančneje, osnutek vsebuje načrte za opustitev cilja 2, z drugimi besedami, konkurenčnosti in politike zaposlovanja. Ker so regije, povezane s ciljem 2, v vseh državah članicah, bi to seveda žal prizadelo dve tretjini vseh regij EU. Ta nesrečni predlog se utemeljuje s tem, da je razlika med novimi - ali z drugimi besedami, prihodnjimi - državami članicami in zahodno Evropo na nacionalni ravni tako velika, da je potrebna nova proračunska politika. Glede na finančno krizo naj bi se na ta način spodbudilo gospodarstvo.
Menim, da je očitno, da ta predlog predvideva morebitni pristop Turčije. Vemo, da bi bilo treba povečati financiranje, in tako se načrtuje, da se zagotovi, da so na voljo velike vsote denarja, ki so potrebne za pristop.
Vendar bi rad zelo jasno povedal, da bo kohezijska politika na regionalni ravni uspešna, če bo blizu lokalnim gospodarskim težavam. Tako se bo denar vlagal smotrno in učinkovito, kot se je do zdaj. Če regionalna komponenta ne bo vključena, ne bo mogoče odpraviti gospodarske krize.
Odgovor gospoda Barrosa na odprto pismo gospe Hübner, v katerem je izrazila svojo zaskrbljenost, me ni prepričal, zato v kratkem pričakujem konkretno izjavo.
Alain Cadec
(FR) Gospod predsednik, gospe in gospodje, naša skupina jasno podpira močno in dobro financirano kohezijsko politiko, ki lahko spodbudi zbliževanje evropskih regij. Pravzaprav menimo, da je treba to politiko zato, da bi bila učinkovita, spremeniti in okrepiti. To politiko moramo v Parlamentu in Evropski komisiji oblikovati skupaj in čim bolj pregledno.
Pozdravljam ustanovitev delovne skupine za prihodnost kohezijske politike s strani parlamentarnega Odbora za regionalni razvoj. V posvetovanje o proračunu po letu 2013 in prihodnjih ciljih te politike morajo biti vključeni vsi zadevni akterji: države članice, regije, Evropska komisija in Parlament. Nepredstavljivo je, da bi se oslabile ali pravzaprav opustile regionalne in lokalne ravni, ki dajejo tej politiki poln pomen. Danes se z veliko negotovostjo glede prihodnosti te kohezijske politike srečujemo predvsem, ko gre za financiranje. Datum izteka veljavnosti sedanjega finančnega okvira je negotov, tako kot je negotov obseg reforme finančne perspektive. Upoštevati je treba pomen ohranjanja stabilnosti pri financiranju te politike. Prav tako je nujno, da se zavrnejo vse zamisli o ponovni nacionalizaciji kohezijske politike, ker bi to regije prikrajšalo za odločanje o razdeljevanju strukturnih skladov in bi uničilo regionalno razsežnost te politike.
Pričakujemo jasen, proaktiven odnos Komisije do priprave bele knjige o teritorialni koheziji, komisar. Kar zadeva razdeljevanje teh sredstev, ne zahtevamo egalitarizma, temveč finančno enakost in to zahtevamo skupaj z obliko usklajenega razvoja, ki temelji na ugotovitvah in razmerah, ki se med ozemlji razlikujejo. Kohezijska politika se ne sme osredotočiti samo na najrevnejše regije; usmerjena mora biti v vse evropske regije, tudi čezmorske.
Izjemno pomembno je, da ima Parlament jasno določene lokalne kontaktne točke. To je cena - edina cena - za pravično in učinkovito razdeljevanje sredstev iz evropskih strukturnih skladov.
Ricardo Cortés Lastra
(ES) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, za začetek bi rad poslal pozdrave vsem socialnim organizacijam, ki so v Københavnu, v upanju na pozitiven rezultat za prihodnost planeta in prihodnost globalne kohezije.
Kohezijsko politiko moramo braniti kot politiko Skupnosti, ki varuje pred poskusi ponovne nacionalizacije. To je nujno ne samo zaradi njenega neposrednega učinka na razvoj kohezije v vseh naših regijah in državah članicah, temveč tudi zaradi njene dodane vrednosti pri strateškem načrtovanju, finančni stabilnosti in prepoznavnosti evropskega projekta.
Obenem je treba upoštevati pomembno vlogo, ki jo imajo in jo morajo imeti regije v kohezijski politiki. Decentralizirano in dobro upravljanje na različnih ravneh je ključno za zagotavljanje uspeha politike regionalnega razvoja.
Skrbi me tudi vzpostavitev prehodnih mehanizmov, ki zagotavljajo gladek prehod v regijah in državah, v katerih se v okviru tako imenovanega cilja konvergence in Kohezijskega sklada posredovanje postopoma zmanjšuje. Prav tako me skrbi razvoj evropskih regij, ki se morajo spoprijemati z naravnimi težavami, med drugim s posebnostmi obmejnih regij.
Ilda Figueiredo
(PT) Gospod predsednik, zelo smo zaskrbljeni zaradi celotnega razvoja dogodkov okoli reforme proračuna, zlasti v zvezi s strukturno in kohezijsko politiko.
V krizi, ki jo zaznamujejo velike socialne neenakosti in regionalno neskladje, je strukturna in kohezijska politika temeljni dejavnik za učinkovito gospodarsko in socialno kohezijo. To pomeni, da se ohranijo natančni cilji na tem področju in da se ne poskuša nacionalizirati stroškov politik Skupnosti v kmetijstvu ali ribištvu, kar bi škodovalo tako manj razvitim državam in regijam kot najbolj oddaljenim regijam.
Obstajajo pa različni znaki, da se pripravljajo ukrepi, s katerimi bi se zamisel kohezije še bolj spodkopala bodisi s poskusi, da bi ta politika vključevala in financirala različne ukrepe in akterje, ki nimajo nobene povezave s cilji kohezije - zlasti strategijo Evropske unije za leto 2020 in politiko o podnebnih spremembah -, bodisi s spremembo meril za upravičenost in upravljanje. Zato je ta razprava o kohezijski politiki po letu 2013 zelo potrebna. Pričakujemo jasne odgovore, ki podpirajo pravo gospodarsko in socialno kohezijsko politiko.
Nuno Teixeira
(PT) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, nujno potrebujemo razpravo o proračunu Skupnosti in o tem, kako v prihodnosti izboljšati njegovo vzdržnost in preglednost. Finančni okvir po letu 2013 je treba vzpostaviti na podlagi solidarnosti in teritorialne kohezije. To sta ključni vrednoti za regije, kot je Madeira, ki se spoprijemajo s stalnimi težavami in zato potrebujejo stalno podporo.
Rad bi vam predstavil nekaj zamisli, ki bi po mojem mnenju morale biti prisotne vedno, ko razmišljamo o naši kohezijski politiki in jo pripravljamo. Komisija je večkrat omenila določene vidike, ki so po mojem mnenju bistveni, kot je potreba po tem, da bi bila opredelitev in izvajanje te politike bolj prilagodljiva, enostavnejša, učinkovitejša in bolj usmerjena k doseganju rezultatov. Obstajajo pa vprašanja, zaradi katerih sem nekoliko zaskrbljen, predvsem v zvezi s potrebami najbolj oddaljenih regij. V zvezi s tem bi rad na kratko pripomnil troje.
Prvič, sedanji regionalni pristop bi moral biti pomembnejši od drugih meril, kot so sektorji z dodano vrednostjo. Takšna sprememba bi lahko ogrozila cilj 2, ki zdaj koristi približno dvema tretjinama evropskih regij, in bi lahko bila škodljiva v regijah z zelo posebnimi gospodarskimi profili in konkurenčnimi prednostmi.
Drugič, menim, da je nujno, da se v kohezijski politiki ohrani merilo bližine. Prednost bi še vedno moralo imeti razporejanje in upravljanje strukturnih skladov z regionalnega stališča in ne z nacionalnega ali celo centraliziranega evropskega stališča.
V svoji tretji in zadnji pripombi, ki ni nič manj pomembna, bi rad poudaril člen 349 Lizbonske pogodbe, ki predvideva posebno obravnavanje najbolj oddaljenih regij v zvezi z dostopom do strukturnih skladov ravno zaradi njihovih gospodarskih in socialnih razmer, kot so stalne in edinstvene omejitve in značilnosti, ki se kažejo v stalnih težavah teh regij in zaradi katerih je potrebna zahtevana stalna pomoč.
Wojciech Michał Olejniczak
(PL) Gospod predsednik, kohezijska politika danes prispeva k razvoju cestne in železniške infrastrukture, predvsem v novih državah članicah. Zaradi politike je bilo ustvarjenih veliko novih delovnih mest in v naslednjih nekaj letih jih bo nedvomno ustvarjenih še več. Zelo pomembne so tudi naložbe, povezane z varstvom okolja.
Pri ocenjevanju dosedanje politike in njene učinkovitosti se splača odgovoriti na temeljno vprašanje: kaj se bo zgodilo po letu 2013? Evropski parlament bi moral jasno povedati, da ni soglasja glede racionalizacije kohezijske politike. Po letu 2013 bi tako kohezijska politika kot njene tradicionalne dejavnosti in mehanizmi morali podpirati raziskave, znanost, razvoj, inovativnost, ustvarjanje delovnih mest in boj proti globalnemu segrevanju. Kohezijska politika bi morala bolj vključevati tudi podeželje. Pomembno je, da uresničevanje kohezijske politike temelji na regijah in makroregijah.
Tamás Deutsch
(HU) Gospod predsednik, gospe in gospodje, na kratko bi rad spregovoril o treh zadevah: enakosti pravic in statusa, tajnosti in ne nazadnje pomenu razvoja podeželja. Dvajset let po padcu berlinskega zida in 20 let potem, ko je naš kolega poslanec László Tőkés na začetku romunske revolucije v Témišvaru (Timişoara) v Transilvaniji pretrgal molk, je bilo v 21. stoletju več kot enkrat rečeno, da v Evropski uniji nimamo več starih in novih držav članic, temveč eno Evropsko unijo. Popolnoma se strinjam s to izjavo, ki je seveda zelo splošna, vendar menim, da je pomembno, da se ne pojavlja samo kot del simboličnih odločitev, temveč je prisotna tudi v vsakodnevni uporabi kohezijske politike, ene od najpomembnejših skupnih politik Evropske unije.
Če imajo države članice Evropske unije enake pravice in status, je nepredstavljivo, da bi se kohezijska politika spremenila tako, da bi bile države članice Evropske unije, ki so se pridružile v letih 2004 in 2007, v novi kohezijski politiki prikrajšane. Takšna sprememba je preprosto nepredstavljiva. Moja druga pripomba je povezana s tajnostjo. Absurdno je, da Evropska komisija bodisi poda nekaj nepomembnih izjav o prihodnosti kohezijske politike bodisi o tem ne pove čisto nič. Kot poslanec Evropskega parlamenta in član zadevnega odbora Evropskega parlamenta bi pričakoval, da bo Evropska komisija sprejela jasno, nedvoumno stališče o teh zadevah.
Za konec bi rad spregovoril o razvoju podeželja. Trdno sem prepričan, da mora biti razvoj podeželja še naprej ključni vidik kohezijske politike. Politiki razvoja podeželja je treba dodeliti ustrezna sredstva. Na podlagi strokovnega stališča, ki ga je sprejel Svet evropskih občin in regij, menim, da je pomembno, da preučimo možnost združitve politike razvoja podeželja s kohezijsko politiko po letu 2013.
Luís Paulo Alves
(PT) Kohezijska politika je glavni instrument Evropske unije za zagotavljanje, da imajo vsi evropski državljani enako možnost za uspeh, ne glede na to, kje živijo. Ta politika odločno prispeva k ustvarjanju evropskega občutka pripadnosti in je ena od najuspešnejših in najučinkovitejših evropskih razvojnih politik.
Komisar, ne morem skriti svoje zaskrbljenosti zaradi zdaj razvpitega "delovnega dokumenta" Komisije in njenih predlogov. Ne sprejemamo ponovne nacionalizacije kohezijske politike, ki bi se v praksi končala, če bi bila njena učinkovitost odvisna od premožnosti posameznih držav članic. Iskreno upam, da bo Komisija enkrat za vselej opustila to pot.
Kakor veste, komisar, novi člen 349 Pogodbe določa, da je treba evropske politike prilagoditi posebnim značilnostim najbolj oddaljenih regij, predvsem zato, da se ublaži njihova prikrajšanost, pa tudi da se dobro izkoristi njihov potencial. Kaj nam lahko poveste o prihodnji strategiji za najbolj oddaljene regije, ki jo bo Komisija objavila v letu 2010?
Seán Kelly
Gospod predsednik, tako kot moji kolegi sem tudi jaz zaskrbljen zaradi nekaterih trendov, ki so poudarjeni v notranjem dokumentu, ki je poleg drugih pomembnejših zadev pred kratkim prišel v javnost. Najbolj sem zaskrbljen zaradi predloga, da se cilje konkurenčnosti potisne v ozadje.
Ti cilji konkurenčnosti so bili ključni pri ustvarjanju razvoja podeželja in regij - zlasti pri ustanavljanju tehnoloških parkov, ki so pomagali poganjati pametno gospodarstvo in bodo še toliko bolj potrebni v prihodnosti.
Pomagali so tudi pri koheziji tako znotraj regij kot med regijami. Menim, da je zelo pomembno, da spoznamo, da so znotraj regij velikanske razlike v revščini. Tega se ne priznava vedno in mislim, da je napačno zlasti merilo, pri katerem vse temelji na nacionalnem BDP. Temeljiti bi moralo bolj na kupni moči in kupna moč znotraj nekaterih regij je vsekakor znatno manjša od nacionalnega povprečja.
Upam, da bodo te stvari in priložnosti, ki obstajajo v sinergijah med raziskavami, inovacijami in regionalnim razvojem, obravnavane v naslednji beli knjigi.
Tako kot moj kolega bi bil tudi jaz zaskrbljen zaradi politike razvoja podeželja - čeprav ne kot del kohezijske politike, bolj v okviru skupne kmetijske politike -, vendar je obenem nadvse pomembno, da se ta politika ne stlači med prihodnje predloge, ker je razvoj podeželja in zlasti družinskih kmetij ključen za socialno infrastrukturo družbe.
Na koncu bi rad samo povedal, da je treba tudi v boju proti goljufijam narediti več. Vem, da so bile v zadnjih letih izboljšave, vendar moramo zagotoviti, da gre denar, ki ga daje EU, tja, kamor naj bi šel, tako da bodo ljudje po vsej Evropski uniji lahko imeli boljše možnosti.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Gospod predsednik, Podkarpacie - regija, ki jo zastopam - je regija čudovitih, ambicioznih, delavnih ljudi, kraj, v katerem deluje veliko zelo dejavnih podjetij. Pojavljajo se nove pobude, kot je letalska dolina, obenem pa je Podkarpacie eno od najslabše razvitih območij v Evropski uniji. Naše težave ne izhajajo iz pomanjkanja pripravljenosti, temveč iz strukturnih in infrastrukturnih omejitev, ki jih poskušamo odpraviti z različnimi programi. Rada bi poudarila, da v okviru svojih prizadevanj ne prosimo za miloščino, temveč za podporo našim pobudam. Tudi mi si želimo, da bi se povečala konkurenčnost evropskega gospodarstva, in želimo si rešitev, ki bodo pomagale varovati naše podnebje.
Vendar si želimo tudi, da bi bila sprememba prednostnih nalog financiranja postopna, ne pa nenadna, ker bi to pomenilo, da bi bile najšibkejše regije prepuščene samim sebi. Zelo pomembno je, da kohezijsko politiko uresničujejo regije, ker ima taka rešitev najboljše učinke. Prav tako bi rada pripomnila, da ima kohezijska politika zelo pomembno sporočilo za državljane. Dokazuje, da je Evropa združena in da se splača sodelovati v tem izjemnem projektu.
Sabine Verheyen
(DE) Gospod predsednik, regionalno strukturno financiranje je pomembno orodje za evropsko integracijo in predvsem financiranje cilja 2 so ljudje v mnogih regijah v preteklosti šteli za motor lokalnega strukturnega in gospodarskega razvoja. To je pomembno sredstvo za upravljanje strukturne spremembe v regijah in lokalnih skupnostih.
To državljanom omogoča, da neposredno izkusijo Evropo, ker ima financiranje lokalni učinek. Vendar potrebujemo enostavnejše, jasnejše in preglednejše strukture ter boljši nadzor v kohezijskih skladih, tako da se bo denar porabil trajnostno in učinkovito. Kohezija ali zbliževanje socialnega in gospodarskega razvoja je glavni cilj EU in zato je pomembno, da se ta instrument v prihodnosti okrepi, ne pa oslabi.
Kohezijska politika v Evropi potrebuje več jasnosti, več preglednosti in več učinkovitosti. Tudi posamezne države članice morajo prevzeti odgovornost na tem področju. Zato je pomembno, da se ohrani sistem dodatnosti pri financiranju. Ne želimo si ponovne nacionalizacije strukturnega financiranja. Zato bi Komisijo rada prosila, da izpolni te zahteve pri merilih za financiranje za leto 2013.
Derek Vaughan
Gospod predsednik, Wales je verjetno najpristnejše evropsko območje v Združenem kraljestvu, razlog za to pa je, da ima vsaka skupnost, skoraj vsak posameznik in veliko organizacij koristi od evropskega financiranja, prej financiranja cilja 1 in zdaj financiranja zbliževanja.
Zato menim, da bi predložitev predlogov Komisije imela velike politične posledice na območjih, kot je Wales. To bi seveda imelo tudi velike gospodarske, finančne in družbene posledice za te regije.
Zato menim, da je nadvse pomembno, da vsi poslanci tega parlamenta pozovejo Komisijo, naj predloži predloge, ki so za nas sprejemljivi - in s tem mislim predloge, ki bi vsem upravičenim regijam v Evropi omogočili dostop do strukturnih skladov -, in naj prav tako zagotovi, da bodo tudi območja, ki po letu 2013 ne bodo več upravičena do financiranja konvergence, v prihodnosti imela nekakšen prehoden status.
Predsednik
Torej, gospod Gollnisch, končno ste prišli. Dal vam bom besedo, vendar imate samo eno minuto.
Bruno Gollnisch
(FR) Gospod predsednik, v vsakem primeru sem zelo pozorno poslušal vse govore kolegov poslancev. Menim, da iz teh govorov izstopata dve glavni točki. Prva je tajnost, ki obdaja skrivnostni "delovni dokument" Komisije, in zato nestrpno pričakujemo obrazložitve Komisije.
Druga je ta precej nenavaden odnos, pri katerem se politika teritorialne kohezije očitno ponovno opredeljuje na podlagi popolnoma novih prednostnih nalog, za katere se zdi, da imajo zelo malo skupnega s samo kohezijo. Mislim predvsem na vprašanje zunanje politike, za katero vsi vemo, da je prednostna naloga visokega predstavnika, ki pa je očitno precej manj prednostna na tem področju.
Kar zadeva skupno kmetijsko politiko, žal je že bila v veliki meri žrtvovana tržnim silam. Zato menimo, da bi bilo izjemno koristno, če bi nam Komisija lahko bolje pojasnila, kateri so njeni cilji od zdaj naprej. Za konec, zdi se mi, da globalno segrevanje ne spada v kohezijsko politiko.
Alfredo Pallone
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, tako kot mnogi kolegi poslanci sem tudi jaz zaskrbljen. Trdno sem prepričan, da se s tem, da se BDP vrača na komaj pozitivne stopnje rasti, kot so tiste, napovedane za leto 2010, gospodarska kriza, ki jo doživljamo, ne bo končala. Krizo bomo lahko šteli za dejansko končano šele, ko se bo zaposlenost vrnila na stopnje pred krizo. Po najbolj optimističnih ocenah bo to okoli leta 2010.
V zvezi s tem je nujno, da se izvaja naložbena politika, in v strateškem smislu je nujno, da se ohrani cilj 2 ali nekaj podobnega, saj to predstavlja učinkovit instrument, ki našim regijam pomaga premagovati krizo. Ohranitev cilja 2 je v interesu Italije in mnogih drugih evropskih držav, saj izpolnjuje bistveno potrebo: razvoj zaostalih regij in krepitev konkurenčnosti najrazvitejših regij.
Ali ob upoštevanju teh argumentov, komisar, gospod predsednik, ne menite, da je vaša opustitev izjemno škodljiva za regije v Italiji, Evropi in Sredozemlju in tudi za druge države?
Evelyn Regner
(DE) Gospod predsednik, vsi ali vsaj večina govornikov govori o evropskem socialnem modelu, vendar to v proračunu EU ali v kohezijski politiki ne pride dovolj do izraza. Zato si želim, da bi bil Evropski socialni sklad (ESS) neodvisen in ločen od evropske strukturne politike. Skladu ESS bi bilo treba dodeliti več sredstev in postati bi moral bolj prilagodljiv. Prav tako bi moralo biti mogoče povečati sredstva, ki so na voljo med sedemletnim obdobjem financiranja.
Z ločitvijo socialnega sklada in strukturne politike bo regijam, ki gospodarsko niso nerazvite in jih je politika strukturnega sklada EU zato v veliki meri spregledala, mogoče dati na razpolago dovolj sredstev. Zato bi se Evropski socialni sklad uporabljal učinkoviteje za boj proti težavam na trgu dela, kot so visoke stopnje brezposelnosti, nizke stopnje zaposlenosti žensk, veliko število oseb, ki zgodaj opustijo šolanje, in nizke stopnje nadaljnjega izobraževanja.
Rodi Kratsa-Tsagaropoulou
(EL) Gospod predsednik, menim, da je naš parlamentarni odbor sprejel zelo pomembno odločitev za današnjo razpravo, ki se je izkazala za izjemno zanimivo, ko je zastavil tako veliko vprašanj in zelo pomembnih razsežnosti, ki niso povezani samo z učinkovito kohezijsko politiko po letu 2013, temveč tudi z značajem Evropske unije.
Rada bi poudarila, da se ta razprava, ta skrb pojavlja ob zelo nenavadnem času za Evropsko unijo. Po eni strani je Lizbonska pogodba pozitiven korak k integraciji, po drugi strani pa še vedno čutimo posledice mednarodne finančne krize brez primere, v kateri smo vsi spoznali, kako pomembna je solidarnost Evropske unije pri podpiranju notranjega trga in kohezije.
Evropsko komisijo bi rada vprašala o dveh zadevah, zaradi katerih je Evropski parlament zaskrbljen, v zvezi s katerima sem zaskrbljena tako kot moji kolegi poslanci. Prvič, ali vaši načrti predvidevajo inovativne predloge o ponovni nacionalizaciji kohezijske politike Skupnosti, ki jih bomo z veseljem sprejeli, in drugič, kaj se bo zgodilo s ciljem 2, saj je ta cilj dejansko tisto, kar je potrebno za konkurenčnost ne samo določenih območij, temveč konec koncev celotnega evropskega trga.
Karin Kadenbach
(DE) Gospod predsednik, menim, da je naloga Parlamenta in Evropske unije ustvariti temeljne pogoje, ki ljudem iz vseh držav članic omogočajo čim boljšo kakovost življenja v regijah, v katerih živijo. Vendar se ti pogoji po Evropi močno razlikujejo. Zato potrebujemo močno in ustrezno financirano kohezijsko politiko.
Odločno moramo zavrniti vse predloge, ki vključujejo odstopanje od poti, ki smo jo izbrali, in danes smo slišali, da je bilo nekaj takih predlogov. Ne potrebujemo ponovne nacionalizacije. Potrebujemo instrumente za financiranje vseh evropskih regij, tudi tistih, ki so prikrajšane, in tistih, ki so že visoko razvite. Ne smemo ogroziti tega, kar je že doseženo.
Potrebujemo pregleden sistem subvencij, ki omogoča enostaven dostop do sredstev, prav tako pa zagotavlja pravilno in učinkovito porabo denarja. Razmišljati moramo na evropski ravni, delovati pa na regionalni.
Iosif Matula
(RO) Menim, da je ta razprava o prihodnosti kohezijske politike po letu 2013 še posebej koristna. Danes, zlasti med to krizo, so razlike med stopnjami razvitosti v različnih regijah Evrope velike in se še povečujejo.
Lokalne regije v Evropi morajo nadaljevati kohezijsko politiko, da bodo dosegle predlagane cilje. Neskladje med različnimi regijami je treba zmanjšati hitreje in brez odlašanja. Regionalne in lokalne uprave se morajo vsekakor bolj vključiti, vendar ne tako, da bi te regije nujno morale občutiti, da se postopoma pozablja nanje in se jih zapušča.
Razvojna prizadevanja in nacionalna gospodarska politika mnogih držav v Evropski uniji temeljijo tudi na ciljih kohezijske politike. Tudi moja država Romunija meni, da bi bilo še posebej koristno nadaljevati sedanjo kohezijsko politiko tudi po letu 2013 z združevanjem prizadevanj in nacionalnih sredstev s sredstvi, ki jih ponujajo strukturni skladi in financiranje na regionalni ravni.
Antigoni Papadopoulou
(EL) Gospod predsednik, strinjam se, da je regionalna politika vzvod za boljšo kohezijo in solidarnost v Skupnosti. Sedanja mednarodna gospodarska kriza je pokazala zobe. Povzročila je številne neenakosti in pritiske, zlasti v ranljivih skupinah. Povečala je brezposelnost, neenakosti in socialni pretres na nacionalni in regionalni ravni.
Sedanja svetovna gospodarska kriza pa je tudi izziv. Solidarnost Skupnosti je nujno treba okrepiti, da se doseže ustrezna, integrirana evropska regionalna kohezijska politika, ki bo določila glavne prednostne naloge ter zagotovila ustrezne infrastrukture in tesnejše čezmejno sodelovanje prek izmenjave najboljših praks.
Zavračamo diskriminacijo, zavračamo ponovno nacionalizacijo, zavračamo birokracijo, zavračamo pomanjkanje preglednosti, zavračamo tajno razpolaganje s sredstvi in opustitev cilja 2, ki bo škodila južni Evropi in Sredozemlju. Podpiramo pravično razdeljevanje sredstev Skupnosti, sodelovanje lokalnih organov, krepitev malih in srednje velikih podjetij, ustrezno reformo, ki jo je treba izvesti tako, da se bodo ukrepi ustrezno financirali v skladu s cilji Evrope za leto 2010. Za konec, podpiramo posebno obravnavanje oddaljenih območij, zlasti v južni Evropi in Sredozemlju.
Petru Constantin Luhan
Gospod predsednik, s pojavom upravljanja na več ravneh se je povečala potreba po usklajevalnih mehanizmih in platformah, lokalni organi pa morajo pogosto obravnavati socialno neskladje, ki ga povzroča pripravljanje politik, nad katerimi nimajo nadzora in na katere le malo vplivajo.
Poleg tega je zelo težko oceniti dolgoročne učinke projektov, ki se financirajo iz evropskih sredstev, in vpliv programov, ki se hkrati izvajajo.
Rad bi izvedel, kako namerava Evropska komisija podpreti prizadevanja lokalnih organov, da se pripravi integrirana in trajnostna razvojna strategija na podlagi potreb skupnosti in ob upoštevanju potreb, na katere bi lahko vplivali zunanji vzroki.
Kakšne instrumente bo pripravila Evropska komisija za lokalne organe?
Czesław Adam Siekierski
(PL) Gospod predsednik, kohezijska politika je steber razvojne politike. Dejansko ta politika največ prispeva h krepitvi identitete regij in lokalne družbe. Po mojem mnenju gremo tukaj v dve skrajnosti. Nekateri bi radi v politiko vložili malo preveč, medtem ko jo drugi želijo preveč omejiti. Najpomembnejši cilj politike je vsekakor trajnostni razvoj na različnih področjih.
Kohezijska politika mora biti enaka tako za urbana kot podeželska območja. Ne pozabimo, da je Unija po tako veliki širitvi zelo raznolika. Zagotavljanje enakih možnosti za razvoj je pomembna naloga. Sodobni izzivi, s katerimi se moramo obenem spoprijeti, so boj proti gospodarski krizi, boj proti neugodnemu demografskemu gibanju in nazadnje boj proti podnebnim spremembam. Nekaj pa je gotovo: treba je nadaljevati kohezijsko politiko in jo prilagoditi sedanjim izzivom.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Temu, kar je povedal kolega poslanec, bi rada dodala, da je, kadar govorimo o pametnih mestih, pomembno, da več vlagamo v energetsko učinkovitost stanovanjskih stavb. 90 % stavb, ki bodo obstajale leta 2020, obstaja že zdaj. Zato zahtevam, da prihodnja kohezijska politika poveča razporejanje sredstev iz Evropskega sklada za regionalni razvoj, tako da bodo države članice sredstva lahko uporabile za izboljšanje energetske učinkovitosti stavb, zlasti stanovanj. Prav tako menim, da moramo več vlagati v javni prevoz, da razvijemo mobilnost v mestih.
Georgios Papanikolaou
(EL) Gospod predsednik, kolegi poslanci so zajeli osnovna vprašanja današnje razprave. Rad bi poudaril samo dvoje.
Prvič, nesprejemljivo je, da so predpogoji izpolnjeni in da obstaja instrument za izkoriščanje naših kohezijskih politik in programov, na koncu pa je to neizvedljivo zaradi operativnih in, še pomembneje, birokratskih razlogov. Zato, čim bolj bomo poenostavili naše postopke in politike, tem bliže bomo temu, za kar si prizadevamo, namreč koheziji v Evropi.
Drugič, rekli smo, da v vsakem primeru prihajamo iz gospodarske krize, ki trenutno vpliva na vso Evropo in ves svet. Če želimo biti optimistični, moramo očitno okrepiti področja, ki to najbolj potrebujejo, in, še pomembneje, če smem tako reči - in rad bi odgovor Komisije na to -, družbene skupine, ki najbolj potrebujejo pomoč. Tu mislim predvsem na mlade.
To je naše osnovno stališče in osnovno stališče naše politične skupine o socialnem tržnem gospodarstvu. To je edini način, da se zanesljivo spoprimemo s prihodnostjo.
Paweł Samecki
član Komisije. - Gospod predsednik, najprej, kohezijska politika bo nedvomno zelo vključena v uresničevanje strategije EU 2020.
Strategija EU 2020 bo odgovorila na številne svetovne izzive in kohezijska politika bo med ključnimi in temeljnimi instrumenti, ki bodo na voljo Evropski uniji in državam članicam za obravnavanje teh izzivov. Zato ni razlogov za zaskrbljenost, da bo kohezijska politika ločena od izvajanja celovite strategije EU.
Drugič, Komisija na tej stopnji nima jasnih odgovorov na veliko vprašanj in zadev, ki so jih omenili poslanci, kot so geografska vključenost, vključenost ali obstoj regij, povezanih s ciljem 2, ustrezna podlaga za financiranje, prehodne ureditve ali status posameznih skupin regij.
To priznavam, vendar tako med službami Komisije kot med vladnimi strokovnjaki iz držav članic in Komisijo stalno poteka živahna in poglobljena razprava. Na podlagi teh razprav bo jeseni 2010 pripravljeno popolno stališče Komisije.
V naslednjih mesecih bodo tukaj zastavljena vprašanja in težave dobili ustrezne odgovore Komisije.
Za konec, vsem poslancem bi se rad zahvalil za vprašanja in predloge. Ta vprašanja in predlogi potrjujejo pomen kohezijske politike kot instrumenta za dolgoročno vlaganje na področjih, ki so nujna za vzpostavitev potenciala rasti evropskih regij in držav članic. Z vašimi zanimivimi in dragocenimi pripombami se bom vrnil v Bruselj in o njih poročal svojim kolegom v službah Komisije in svojemu nasledniku.
Komisija bo v naslednjih mesecih pripravljena nadaljevati razprave s Parlamentom glede oblike prihodnje kohezijske politike.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
Lívia Járóka  
Gospe in gospodje, razprava o prihodnosti kohezijske politike je nadvse pomembna. Glede na to, da obravnavamo horizontalno politiko, ki prerazporeja več kot tretjino proračuna EU, rezultati izpolnitve kohezijskih ciljev odločilno vplivajo na prihodnost celine. Kohezijska politika je že od začetka dosegala sijajne uspehe v EU 15. Na žalost je v državah članicah, ki so se nedavno pridružile in so prizadete zaradi skrajne revščine, potrebno dejavnejše posredovanje. Poleg tega položaj še bolj otežujejo novi, večji izzivi, kot so podnebne spremembe, upadanje števila prebivalcev ali svetovna gospodarska recesija. Zato bomo ozemeljske razlike med socialnimi in gospodarskimi kazalci v prihodnosti morali obravnavati v učinkovitejšem in bolj prilagodljivem okviru. Močno je treba poudariti tudi razvoj najmanj razvitih območij, zlasti majhnih regij, ki zaostajajo za regionalnim povprečjem in se spopadajo celo z veliko resnejšimi pomanjkljivostmi kot druga sosednja območja. Ob upoštevanju tega namena bi se splačalo preučiti rezervacijo sredstev na ravni EU, ki je izrecno namenjena uskladitvi načrtovalsko-statističnih regij na ravni LAU 1 (prej NUTS 4), kjer o uporabi teh sredstev lahko odločajo ustrezne majhne regije ali njihova združenja. Izboljšati je treba tudi usklajevanje z drugimi politikami EU. Ovire med različnimi skladi je treba odpraviti, tako da se lahko doseže največje možno razporejanje sredstev. Tudi pravila izvajanja je treba zelo poenostaviti. Poleg tega je treba dati prednost naložbam, ki so povezane z izobraževanjem, poklicnim usposabljanjem in trajnostnim zaposlovanjem, in izvajanju celovitih programov, ki so prilagojeni individualnim potrebam majhnih regij.
Richard Seeber  
v pisni obliki. - (DE) Evropa regij je načelo, s katerim se je EU dolgo strinjala. Kohezijska politika po letu 2013 mora še naprej uresničevati to vizijo. Dober pristop je, da se teritorialna kohezija postavi za glavni cilj. V zvezi s tem ima medregionalno sodelovanje pomembno vlogo. V preteklih desetletjih je medregionalni pristop dosegel nekaj pomembnih uspehov. Različni projekti EU na tem področju omogočajo, da državljani neposredno izkusijo Evropo, in prenašajo svobodo delovanja, ki je značilna za evropsko politiko, na regionalno raven. Vendar bo treba v prihodnosti še kaj narediti. Za medregionalni pristop je potrebno učinkovito usklajevanje, da se uskladijo različne strukture v različnih državah. Drugi pomembni temelji regionalne politike v prihodnjih letih bodo dodatnost pri financiranju, medsektorsko sodelovanje in pogojenost. Da bi sredstva dosegla območja, na katerih so potrebna, morajo imeti projekti jasne in konkretne cilje. Menim, da tudi skrbno dolgoročno načrtovanje zagotavlja dodano vrednost in preprečuje zapravljanje sredstev.
Tomasz Piotr Poręba  
Bojim se, da utegnejo določbe, ki jih je predložila Komisija - zlasti tiste o končanju cilja 2 in opustitvi regionalnega vidika kohezijske politike v korist sektorskega pristopa -, pomeniti vračanje h konceptu Evrope dveh hitrosti in povečanje gospodarske in civilizacijske oddaljenosti med staro in novo Evropo. Takšen model bi bil odmik od integracije celotne sedemindvajseterice in od zamisli solidarnosti iz člena 3 Lizbonske pogodbe. Ta zamisel je vsekakor podlaga celotne kohezijske politike, katere namen je izenačiti možnosti in odpraviti razlike med regijami.
Predlog Komisije v zvezi s povečanjem poudarka na raziskavah in razvoju novih tehnologij je treba pozdraviti. To je smer, ki jo potrebuje Evropa. Z odločitvijo za to pa ne smemo pozabiti na regije in države, v katerih je najpomembneje, da se življenjski standard dvigne na povprečje EU. Prosim, ne pozabite, da so najbogatejša območja EU več kot 11-krat premožnejša od najrevnejših. Odprava teh razlik mora biti še naprej glavno načelo kohezijske politike EU.
Trenutno se pripravlja nova različica dokumenta. Upam, da bo Komisija v novi različici upoštevala besede, ki so bile izrečene med današnjo razpravo, in to, kar pravijo v različnih delih Evropske unije in na različnih ravneh: lokalne uprave, vlade, združenja in nevladne organizacije. Dobro regionalno politiko je mogoče doseči samo s tesnim sodelovanjem regij.
(Seja je bila prekinjena ob 11.05 in se je nadaljevala ob 11.30)
Predsednik
Imam obvestilo. Zadeva gospo, ki nas je dolga leta podpirala v Evropskem parlamentu, gospo Birgitte Stensballe. Žal nas zapušča in se bo 1. januarja 2010 upokojila.
(Parlament je gospe Stensballe namenil stoječe ovacije)
