Čas za vprašanja (vprašanja Komisiji) 
Predsednik
Naslednja točka je čas za vprašanja (B7-0203/2009).
Na Komisijo so bila naslovljena naslednja vprašanja.
Prvi del

Zadeva: Zaščita sektorja tekstila in oblačil v mednarodni trgovini
Slabe razmere, v katerih se je znašel sektor tekstila in oblačil v nekaterih državah članicah Evropske unije, kot je Portugalska, zahtevajo skupno in dosledno strategijo javnih politik, ki bodo podprle naložbe v inovacije, diferenciacijo, strokovno usposabljanje in preobrazbo.
Ti ukrepi pa zahtevajo, da se tudi na področju mednarodne trgovine sprejmejo potrebni ukrepi za zaščito industrij držav Evropske unije, predvsem najobčutljivejših panog, kot sta tekstil in oblačila.
Katere ukrepe je Komisija sprejela za zaščito sektorja tekstila in oblačil v državah Evropske unije po sklenitvi novih sporazumov o prosti trgovini s tretjimi, predvsem azijskimi državami, kot je Južna Koreja?
Katere ukrepe je Komisija sprejela glede na to, da je nujno potrebna regulacija trga na ravni svetovne trgovine in ne zgolj regulacija finančnega trga?
Catherine Ashton
članica Komisije. - Zelo skrbno spremljamo učinke finančne krize na naše industrijske sektorje, vključno seveda s sektorjem tekstila in oblačil, ki je pomembna in močna industrijska panoga v Evropski uniji.
Na krizo smo se odzvali z Evropskim načrtom za oživitev gospodarstva, ki sta ga dopolnila še Evropski sklad za prilagoditev globalizaciji in Začasni okvir Skupnosti za ukrepe državne pomoči. Ti ukrepi so bili pomembni tudi za sektor tekstila in oblačil: podpora Evropskega sklada za prilagoditev globalizaciji je na primer namenjena ponovnemu vključevanju odpuščenih delavcev iz večinoma malih in srednje velikih podjetij tega sektorja v Italiji, na Malti, v Španiji, na Portugalskem, v Litvi in Belgiji.
Sektor tekstila in oblačil so zaznamovala desetletja organiziranega trgovanja. Že v začetku leta 2009 pa se je trgovina v tem sektorju popolnoma liberalizirala. Sektor se je spopadel z izzivom liberalizacije in se je pričel prestrukturirati in modernizirati, kar ni bilo lahko.
Sektor je zmanjšal obseg množične proizvodnje in se osredotočil na izdelke z večjo dodano vrednostjo in tehnološko vsebino. Danes je evropski tekstil po svetu prepoznaven po svoji inovativnosti in tehnični dovršenosti. Sektor se uspešno razvija in je med najboljšimi izvozniki na svetu. Zato so zanj vprašanja dostopa do trga prednostnega pomena in veseli me, da je ta industrijska panoga sprejela našo prenovljeno strategijo o dostopu do trga s pozitivnimi rezultati.
Seveda pa v naših trgovinskih pogajanjih, na primer v sporazumu o prosti trgovini s Korejo ali v večstranskih trgovinskih pogajanjih, upoštevamo občutljivost različnih industrijskih panog, vključno s sektorjem tekstila, in težimo k uravnoteženim dogovorom.
Ilda Figueiredo
(PT) Ravno včeraj smo tukaj razpravljali o problematičnem sporazumu o prosti trgovini z Južno Korejo in komisarka dobro ve, da potrebuje poslovne organizacije. Povedati ji želim, da sem se tudi sama srečala z različnimi poslovnimi organizacijami na Portugalskem, ki so izrazile veliko zaskrbljenost zaradi določb sporazuma o prosti trgovini z Južno Korejo. Veliko zaskrbljenost je čutiti tudi drugod po Evropi.
Sindikati prav tako izražajo svojo zaskrbljenost, poleg tega pa se vsi, ki poznajo južnoevropske države, kot sta Portugalska in Španija, ter območja, kjer te industrijske panoge prevladujejo, dobro zavedajo, kako hud problem je postala brezposelnost. V nekaterih občinah, komisarka, je brezposelnost sedaj že višja od 20 %, zlasti na severu Portugalske. Imamo občine s tekstilnimi obrati, kjer je brezposelnost že presegla 20 %! Bojimo se, da se bodo razmere še poslabšale, in to v državi, kjer je revščina že tako velika. Zato vas sprašujem, kaj konkretno bo storjeno ...
(Predsednik je prekinil govornico)
David Martin
Vsa čast gospe Figueiredo, da je tako zaskrbljena zaradi socialnega učinka zaprtja tekstilnih obratov in škode, ki jo je utrpela ta industrija. Toda ali se komisarka strinja z mano, da sporazum o prosti trgovini z Južno Korejo evropskim proizvajalcem tekstila ponuja dejansko enako priložnosti kot nevarnosti ter pravzaprav našemu kakovostnemu tekstilu utira pot do korejskega trga?
Catherine Ashton
članica Komisije. - Prav dobro razumem čustveni naboj. Gre za zelo pomembno industrijo in popolnoma se strinjam z Davidom Martinom, ki je zelo podrobno preučil sporazum z Južno Korejo.
Nobenega dvoma ni, da izvažamo veliko več oblačil v Korejo, kot jih Koreja izvaža v EU, zato se nam na tem trgu resnično odpirajo dobre priložnosti. Povsem pravilno je, da moramo pri vsem, česar se lotevamo na področju trgovine, upoštevati tudi vpliv na industrijske panoge, kar tudi počnemo.
Zelo bi me veselilo, če bi lahko nadaljevali s tem pogovorom in bi vam predstavila več informacij o našem pristopu k tej zadevi, saj se popolnoma strinjam s stališčem, da moramo našim industrijskim panogam pomagati preživeti gospodarsko recesijo, pri tem pa ne spregledati morebitne revščine in pomanjkanja ter ponuditi nove trgovinske priložnosti, ki bodo dejansko pripomogle k vzponu teh gospodarstev in teh sektorjev. Natanko to smo si tudi zadali za cilj.

Zadeva: Prednostne naloge EU v zvezi z medvladno konferenco o podnebnih spremembah
Katere so prednostne naloge Evropske unije v zvezi z medvladno konferenco Združenih narodov o podnebnih spremembah, ki bo decembra potekala v Köbenhavnu?
Stavros Dimas
član Komisije. - Vprašanje je postavljeno ob pravem času in zelo na kratko bi lahko odgovoril, da prednostne naloge v Köbenhavnu vključujejo dogovor o obveznostih za zmanjšanje emisij razvitih držav, o nacionalno ustreznih blažilnih ukrepih držav v razvoju ter o financah.
Vseeno pa bi želel dodati še nekaj besed. Od Köbenhavna nas ločijo manj kot trije meseci, podnebna pogajanja pa so že vstopila v ključno fazo.
Na pogajalski mizi je 250 strani besedila, pogajanja pa še niso v polnem zagonu, da bi lahko dosegli dovolj ambiciozen in podroben sporazum. Vseeno pa je pri večini pogajalcev čutiti, da zadevo jemljejo resno in so se pripravljeni posvetiti področjem konvergence. Končni cilj podnebnega sporazuma je ohraniti globalno segrevanje pod 2 stopinjama Celzija, kar je bil tudi cilj, sprejet na zadnjem vrhu G8 in na forumu gospodarskih velesil.
Potrebujemo primerljive in bolj ambiciozne cilje zmanjšanja emisij za skupino razvitih držav, ki danes skupaj ponujajo manj kot 15-odstotno zmanjšanje v primerjavi z letom 1900. To pa je daleč od zmanjšanja za 25-40 %, kot zahteva znanost. Pozdravljamo odločitev Japonske, da okrepi svoj cilj. EU se je ponudila, da sprejme cilj 30-odstotnega zmanjšanja, če tudi drugi prevzamejo primerljive obveznosti.
Države v razvoju bi morale sprejeti ustrezne blažilne ukrepe za zmanjšanje rasti emisij na 15-30 % pod običajno ravnijo do leta 2020. EU predlaga, da države v razvoju (razen najmanj razvitih držav) pripravijo in izvajajo načrte za razvoj z nižjimi emisijami ogljika, ki vsebujejo ključne blažilne ukrepe. Ti načrti bi služili kot osnova za ciljno finančno in drugo podporo.
Ustrezno mednarodno financiranje bo bistvenega pomena, če želimo v Köbenhavnu doseči veljaven sporazum. Denar bo bodisi sklenil posel bodisi ga onemogočil. Angažirati moramo zasebne naložbe in spodbuditi vzpostavitev zanesljivega mednarodnega trga ogljika, vendar pa bo potrebno tudi precejšnje javno financiranje. V zvezi s tem velja omeniti globalno partnerstvo na področju tehnologije, katerega cilj je podvojitev naložb v nizkoogljične tehnologije. Poleg tega moramo okrepiti podporo najrevnejšim in najbolj ranljivim državam, da se lahko prilagodijo vedno večjim negativnim učinkom podnebnih sprememb.
Prejšnji teden, 10. septembra 2009, je Komisija sprejela sporočilo o okrepitvi mednarodnega podnebnega financiranja za pospešitev mednarodnih pogajanj. Pred nami je izjemno zahtevna naloga in v naslednjih mesecih nas čakajo intenzivna pogajanja - poraz pa tu ne pride v poštev.
Brian Crowley
Gospod predsednik, rad bi se zahvalil komisarju Dimasu za odgovor.
Zelo na kratko - ali vemo, kakšno je dejansko stališče nove administracije Združenih držav Amerike sedaj in ali govori o enakih številkah za zmanjševanje, kot jih predlaga EU? Drugič, kar zadeva Brazilijo, Rusijo, Indijo in Kitajsko, ki so velike proizvajalke emisij CO2 in drugih emisij - kakšna bo njihova vloga in kako lahko Evropska unija pritisne nanje, da izpolnijo enaka merila, kot smo jih postavili sami sebi?
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Gospod predsednik, komisar, kadar koli govorimo o podnebnih spremembah, govorimo o ukrepih za prilagajanje podnebnim spremembam in zmanjšanje vzrokov podnebnih sprememb. Z mislijo na konferenco v Köbenhavnu pa želim postaviti naslednje vprašanje: v kolikšni meri je razvoj energetske učinkovitosti obravnavan prednostno, tudi za države v razvoju, in kakšne razprave potekajo pri vas na temo krize s pitno vodo in očitno tudi s hrano?
Paul Rübig
(DE) Ali je na voljo ocena vplivov, ki jih prinašajo spremembe v evropski konkurenčnosti zaradi zmanjšanja za 20-30 %, ter vplivov na mala in srednje velika podjetja in zlasti na delovna mesta?
Stavros Dimas
član Komisije. - Za Združene države lahko povem, da se je nova administracija zavezala k zmanjšanju emisij in številke so precej bolj ambiciozne kot so bile pri prejšnji administraciji. Vseeno pa niso toliko ambiciozne kot številke, h katerim se je zavezala Evropska unija, ter ostajajo pod ravnijo, ki jo priporoča znanost, če želimo ohraniti globalno segrevanje pod 2 °C, ter tiste, o katerih so se dogovorili vsi voditelji gospodarskih velesil julija 2009 v Aquili, vključno z Američani, Kitajci in voditelji drugih držav, ki ste jih omenili.
Vendar pa razprave v Združenih državah še niso zaključene. O predlogu zakona Markey-Waxman je predstavniški dom že glasoval, zdaj bo o njem glasoval še senat. Veliko je določb, ki jih je treba še razjasniti, in videli bomo, kakšen bo končni izid, saj je predlog zakona lahko bolj ambiciozen, kot se nam morda zdi v tem trenutku.
Če na primer izračun zmanjšanja emisij vključuje tudi tiste postavke, ki so posledica vlaganj v "preprečevanje krčenja gozdov" - odvisno od tega, ali se to vračuna v ciljno vrednost zmanjšanja emisij Združenih držav ali v financiranje ali v kar koli že - je to potrebno še razjasniti, če želimo določiti primerljivost ciljev Združenih držav in Evropske unije ter drugih razvitih držav.
Dejstvo je, da je odnos nove administracije zelo pozitiven, z njo tesno sodelujemo in upamo, da bomo skupaj dosegli dober izid v Köbenhavnu, namreč sporazum, ki bo vključeval vse prej opisane elemente.
Kar zadeva Brazilijo, Kitajsko, Indijo, Mehiko in druge države v razvoju, pa seveda od njih pričakujemo, da bodo omejile rast emisij na raven, ki je 15 % do 30 % pod običajno ravnijo. Še enkrat poudarjam, da je to raven, ki jo znanost priporoča, če želimo globalno segrevanje ohraniti pod 2 °C. Samo zmanjšanje emisij razvitih držav ne bo zadostovalo.
Nekatere od teh držav so že izvedle nacionalne ukrepe za zmanjšanje emisij bodisi prek ukrepov za energetsko učinkovitost ali naložb v obnovljive vire energije, vendar pa moramo, če želimo doseči potrebna zmanjšanja, svoje sodelovanje z njimi še okrepiti - z izmenjavo informacij ter sodelovanjem na področju tehnologij in njihovega prenosa.
Glede zniževanja stroškov in, kot ste omenili, energetske učinkovitosti pa menim, da so vsa vlaganja v energetsko učinkovitost brez dvoma pridobitev za vse. Z manjšo porabo uvožene nafte na primer ne prihranimo zgolj denarja, ki ga ne plačamo državam proizvajalkam nafte, ampak zmanjšamo tudi emisije CO2.
V mnogih državah, zlasti v državah v razvoju, kjer se soočajo s problemi onesnaženja zraka - zelo znan je na primer problem onesnaževanja zraka na Kitajskem -, bodo imeli tudi dodatno korist, ki se bo kazala v boljši kakovosti zraka.
S tem povezana sta tudi problema z vodo in hrano, a sta oba že vključena med cilje politik Evropske unije. Podpiramo politike, ki bodo izboljšale kakovost in dobavo vode, zlasti v zelo revnih državah. Kar zadeva hrano, pa smo bili pri preučevanju direktive o biogorivih zelo pozorni, da si surovine za prehrambene proizvode in biogorivo ne bi konkurirali. Ta pomembna vprašanja vedno upoštevamo.
V zvezi z oceno učinkov in vprašanjih konkurence pa naj povem, da smo o tem na dolgo razpravljali pri sprejetju energetskega in podnebnega svežnja. Ne samo Komisija, ampak tudi industrije in različni sektorji so opravili veliko raziskav. Določbe naše zakonodaje bodo zagotavljale ohranjanje konkurenčnosti drugih evropskih industrijskih panog, zlasti pa malih in srednje velikih podjetij, tudi na primer z brezplačnimi oprostitvami, ki bodo v nekaterih primerih veljale za 100 % njihovih emisij.
Torej to upoštevamo in seveda velja enako tudi za 30 %. Poleg tega, če dosežemo 30 %, pomeni, da bomo v Köbenhavnu sklenili ambiciozen sporazum, kjer bodo vse razvite države sprejele podobne cilje zmanjšanja, primerljive s cilji Evropske unije, države v razvoju pa bodo sprejele blažilne ukrepe, ki bodo pripomogli k vzpostavitvi enakih pogojev za ves svet. Nato bomo imeli primerljive obveznosti zmanjšanja in torej ne bo težav s konkurenčnostjo.

Zadeva: Podporni ukrepi za naložbe za izboljšanje energetske učinkovitosti in uporabo obnovljivih virov energije
Evropska agencija za okolje je pred kratkim predstavila začasne podatke o zmanjšanju emisij toplogrednih plinov za leto 2008. Statistika kaže, da so se v primerjavi z letom 2007 emisije v EU-15 znižale za 1,3 %, v EU-27 pa za 1,5 %, kar je pomemben korak k uresničitvi ciljev Kjotskega protokola, v skladu s katerimi naj bi se do leta 2012 emisije toplogrednih plinov zmanjšale za 8 % v primerjavi z referenčnim letom 1990.
Ker se emisije CO2 lahko zmanjšajo zlasti z izboljšanjem energetske učinkovitosti in uporabo obnovljivih virov energije v transportnem in stanovanjskem sektorju in v industrijskih sektorjih, ki so veliki porabniki energije, ali bi Komisija lahko navedla, s katerimi konkretnimi ukrepi namerava spodbuditi države članice k naložbam v izboljšanje energetske učinkovitosti in uporabo obnovljivih virov energije?
Stavros Dimas
član Komisije. - (EL) Gospod predsednik, spoštovana poslanka Parlamenta je upravičeno izpostavila izboljšanje pri zmanjšanju emisij toplogrednih plinov, ki smo mu priča in je deloma posledica ukrepov za energetsko učinkovitost in povečani uporabi obnovljivih virov energije v transportnem in stanovanjskem sektorju.
Komisija želi poudariti, da energetska učinkovitost in obnovljivi viri energije služijo tudi drugim političnim ciljem, kot je na primer večja zanesljivost oskrbe z energijo v Evropski uniji, krepitev njene konkurenčnosti, ustvarjanje novih delovnih mest in izboljšanje življenjskega standarda njenih državljanov.
Zaradi vseh teh prednosti Komisija vztrajno izboljšuje zakonodajo in programe Evropske unije v tem specifičnem sektorju ter zagotavlja finančno podporo.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Glede na to, da imamo na voljo 10 let do leta 2020 in da lahko dosežemo opazne rezultate pri zmanjšanju emisij toplogrednih plinov na področju energetske učinkovitosti stavb in transportnega sektorja ter da smo sredi gospodarske krize in ljudje izgubljajo službe, moramo poudariti, da lahko zelena tehnologija ustvari na milijone novih delovnih mest. Pripraviti moramo konkretne rešitve za konkretne situacije. Zato upam, da bo rešitev taka, da bo Komisija združila moči s Parlamentom in da bomo skupaj poiskali inovativne rešitve za povečanje naložb v energetsko učinkovitost. Parlament je predlagal zanimive rešitve: povišanje stopnje Evropskega sklada za regionalni razvoj od leta 2014 naprej, vzpostavitev novega posebnega sklada, ki bi začel delovati leta 2014, in možnost uporabe znižane stopnje DDV, pri čemer moramo imeti v mislih energetsko učinkovitost in uporabo obnovljivih virov energije. Morda bi nam lahko več povedali o tem.
Seán Kelly
Preprosto vprašanje: kakšen je predlog Komisije glede tega, kako način naj države članice uravnotežijo povečano uporabo obnovljivih virov energije s potrebo po nizkih cenah električne energije zaradi konkurenčnosti?
Andreas Mölzer
(DE) Katere investicijske spodbude je treba pripraviti, da pospešimo premik k obnovljivim virom energije v zasebnih gospodinjstvih, ne samo v industrijskih in trgovskih podjetjih?
Stavros Dimas
član Komisije. - (EL) Gospod predsednik, v odgovor na vprašanje gospoda Kellyja naj povem, da bo trgovanje s toplogrednimi plini po pričakovanjih prispevalo veliko denarja v zakladnice držav članic, ukrepi, ki jih vlade lahko sprejmejo, pa predvidevajo, da se del tega denarja uporabi kot podpora ljudem z nizkimi dohodki ali tistim, ki si goriva ne morejo privoščiti. Način torej obstaja in denar je na voljo, če nič drugega - to je tudi moj odgovor na vprašanje gospoda Kellyja.
Nova direktiva o obnovljivih virih energije od držav članic zahteva, naj zagotovijo podporo in uvedejo upravne in infrastrukturne reforme za pospešitev razvoja obnovljivih virov energije. Vsaka država članica se je zavezala, da bo do leta 2020 dosegla določene cilje, in mora do prihodnjega junija predložiti nacionalni akcijski načrt za obnovljive vire energije, ki vsebuje tudi analizo doseganja ciljev.
V zvezi s pregledom direktive o energetski učinkovitosti stavb pa se je Komisija zavezala tudi k temu, da bo prispevala več finančnih sredstev Skupnosti in predlagala nov način financiranja za podporo izvajanju te direktive. Komisija že zagotavlja neposredna finančna sredstva za različne projekte, povezane z energetsko učinkovitostjo in obnovljivimi viri energije, kot so:
vrsta raziskovalnih in razvojnih prizadevanj, ki temeljijo na okvirnem programu za raziskave in tehnološki razvoj;
727 milijonov EUR za obdobje 2007-2013 v okviru programa "Inteligentna energija - Evropa", in sicer za pomoč pri odstranjevanju ovir pri razvoju obnovljivih virov energije, izboljšanju poslovnega okolja in ozaveščanju javnosti;
več kot 500 milijonov EUR za projekte v zvezi z vetrnimi elektrarnami na morju v okviru Evropskega načrta za oživitev gospodarstva, za večji zagon zasebnih naložb v tem sektorju; in
pobuda za financiranje trajnostne energije, ki jo skupaj upravljata Komisija in Evropska investicijska banka, ima v proračunu za leto 2009 15 milijonov EUR in njen namen je uporaba finančnih sredstev s kapitalskih trgov ter iz sklada Marguerite - Evropski sklad za energetiko, podnebne spremembe in infrastrukturo, ki ga upravlja Evropska investicijska banka.
Komisija spodbuja tudi države članice, da velik del denarja, ki je na voljo iz kohezijskih politik EU, namenijo podpori projektom na področju energetske učinkovitosti in obnovljivih virov energije.

Zadeva: Razvojna pomoč v času krize
Ali v sedanji gospodarski krizi dejansko obstaja možnost, da se ustvarijo posebni pogoji za države, ki so jih te težave najbolj prizadele? Mišljene so predvsem zelo revne države tako imenovanega tretjega sveta. Ali je torej mogoče povečati pomoč za države v razvoju? Kaj je bilo storjenega, da bi se sredstva, ki so namenjena državam v razvoju, hitreje uporabila, tudi če nam lastne težave, kot je pomanjkanje proračunskih sredstev ali časa, tega ne dovoljujejo? Kako je mogoče poenostaviti postopke za povečanje teh sredstev?
Karel De Gucht
član Komisije. - V okviru svojih pristojnosti se je Komisija doslej hitro odzvala in pripomogla k preprečitvi katastrofalnih socialnih posledic v državah v razvoju, zlasti v najmanj razvitih, med katerimi je večina držav AKP.
Ti ukrepi vključujejo izpolnjevanje obveznosti glede pomoči in omogočanje novih virov, proticiklično ukrepanje, izboljšanje učinkovitosti pomoči, ohranjanje gospodarske aktivnosti in zaposlovanja, oživljanje kmetijstva, vlaganje v zeleno rast, spodbujanje trgovine in zasebnih vlaganj, sodelovanje na področju gospodarskega vodenja in stabilnosti ter zaščita najbolj ranljivih v državah v razvoju.
Konkretni ukrepi in postopki za pospešitev dobave pomoči so bili že izvedeni. Začasni instrument za področje ranljivosti "Vulnerability FLEX" bo uporabil 500 milijonov EUR is Evropskega razvojnega sklada. Tako imenovani V-FLEX dopolnjuje ukrepe Svetovne banke in MDS in bo namenjen najranljivejšim državam, ki niso dovolj prožne, ter jim ponudil hitro pomoč za zagotavljanje prednostne porabe, zlasti v socialnih sektorjih.
Ker V-FLEX uporablja predhodno nerazporejena rezervna sredstva, gre torej za dodatno financiranje teh zelo ranljivih držav. Za financiranje v okviru obstoječega mehanizma ERS FLEX za države, ki so v letu 2008 utrpele velike izvozne izgube, je bilo uporabljenih 80 milijonov EUR. Poleg tega prav sedaj poteka srednjeročni pregled strategij sodelovanja za države, ki se financirajo iz proračuna ES; srednjeročni pregled za države AKP, ki se financirajo iz Evropskega razvojnega sklada (ERS), pa se pospešeno odvija, da bi ponovno opredelili in prilagodili nacionalne strategije in dodeljena sredstva v začetku leta 2010.
Ne glede na to pa se moramo spomniti, da je razvojna politika skupna odgovornost v EU. Glavno odgovornost za izpolnjevanje obveznosti uradne razvojne pomoči (URP) nosijo prav države članice. Prepričan sem, da kriza državam članicam ne bi smela služiti kot izgovor za zmanjšanje donatorske pomoči in neizpolnitev obljub, in vztrajal bom pri tem, da obveznosti razdelitve obljubljenih zneskov pomoči izpolnijo države članice in drugi donatorji. V zvezi s tem zelo javno spremljamo URP držav članic prek naše letne monterreyske raziskave.
Na podlagi podatkov držav članic predvidevamo, da se bo skupna URP Evropske unije povečala z 49 milijard EUR v letu 2008 na 53,4 milijarde EUR v letu 2009 in 58,7 milijarde EUR v letu 2010. To tudi pomeni, da brez dodatnih ukrepov držav članic za izpolnitev njihovih individualnih ciljev skupni cilji za 2010 ne bodo doseženi. Ta kriza pa nam je obenem tudi pokazala, da moramo okrepiti mehanizme za dodeljevanje URP, kot je upravičeno poudaril tudi spoštovani poslanec.
Mednarodna agenda za učinkovitost pomoči, zajeta v Pariški deklaraciji, in Agenda za ukrepanje iz Akre sta sedaj pomembnejši kot kdaj koli prej. V teh težkih gospodarskih časih prevzemamo posebno odgovornost do najrevnejših na svetu in moramo poskrbeti, da se naša razvojna pomoč učinkovito usmerja. Ta pristop bom osebno zagovarjal na novembrskem Svetu za razvoj, globalna finančna kriza pa bo v središču mojih političnih prizadevanj v prihodnjih tednih.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Hvala za razlago. Ali ne bi morala biti EU dejavnejša na mednarodni ravni? V mislih imam finančne institucije, kot sta Mednarodni denarni sklad in Svetovna banka, ki bi morale biti prožnejše pri določanju ravni pomoči in dodeljevanju pomoči v času krize. Kako lahko preprečimo davčne nepravilnosti različnih podjetij in nezakoniti prenos njihovih dobičkov iz revnih držav? Nazadnje pa, kako lahko pravično liberaliziramo trgovinsko menjavo, da bi prinašala koristi vsem pomoči potrebnim?
Franz Obermayr
(DE) Zlasti v časih, ko virov primanjkuje, je pomembno izvajati ciljno naravnane ukrepe, da se ustrezni zneski pomoči dodelijo pravim ljudem ob pravem času. Zato sprašujem: kateri nadaljnji ukrepi se načrtujejo za oceno učinkovitosti gospodarske pomoči in merjenje njenega učinka?
Karel De Gucht
član Komisije. - Na prvo vprašanje glede sodelovanja z mednarodnimi institucijami - MDS in Svetovno banko - naj odgovorim, da z njimi zelo tesno sodelujemo, na primer za V-FLEX. Dejansko smo s skupnimi močmi določili države, ki naj bi imele največ koristi od tega novega instrumenta.
Prav tako smo od institucij večkrat zapored zahtevali, naj odobrijo več kreditov državam v razvoju, in tako bo od 280 milijard USD pravic črpanja 8 milijard USD namenjenih državam v razvoju. Zato menim, da igramo najpomembnejšo vlogo pri usmerjanju mednarodnih institucij na to pot, to pa bo tudi stališče Komisije, gospoda Almunie in mene osebno na sestankih s Svetovno banko in MDS v začetku oktobra v Carigradu.
Glede drugega vprašanja, pa resnično verjamem, da sem nanj odgovoril že s svojim prvim odgovorom. Podrobno sem pojasnil, kako bi to moralo potekati. Seveda sem pripravljen ponovno pojasniti, vendar pa se vse vrti okrog dejstva, da moramo posebno pozornost posvetiti pravilni uporabi pomoči.

Zadeva: Demografija in razvojna politika v Afriki
Študija Združenih narodov kaže, da bi se do leta 2050 afriško prebivalstvo lahko podvojilo in doseglo dve milijardi. Tako bi bilo leta 2050 v Afriki dvakrat več prebivalcev kot na evropski celini. Povprečna stopnja rodnosti afriške ženske je pet otrok, na Daljnem vzhodu je 1,7 otroka ter v Evropski uniji 1,47.
Katere ukrepe namerava predlagati Komisija, da bi prilagodila politiko zunanjih odnosov in razvojnega sodelovanja tem podatkom, tudi glede na dolgoročno politiko o priseljevanju in okolju?
Karel De Gucht
član Komisije. - Komisija je prav tako kot spoštovani poslanec zaskrbljena, da bosta rast prebivalstva v Afriki in dolgoročni učinek visoke rodnosti znatno okrepila pritisk na naravne vire Afrike ter začrtala razvojno krivuljo afriške celine.
Stopnje rodnosti nam povedo veliko; po podatkih Oddelka Združenih Narodov za prebivalstvo je današnje število prebivalcev Afrike 8 % nižje kot bi bilo, če bi njena stopnja rodnosti ostala na ravni iz leta 1970. Dejansko se do leta 2050 pričakuje upad stopnje rodnosti celo pod 2,5 %. V urbanih predelih celine ima novonastali srednji razred manj otrok in je tako stopnja primerljiva z evropsko. To je zgodba obetov, zgodba držav, ki so dosegle politično stabilnost in impresivno gospodarsko rast.
Zavedajoč se teh izzivov je Evropska komisija usmerila svojo razvojno politiko k odpravljanju revščine, spodbujanju trajnostnega razvoja in reševanju političnih izzivov, da bi pripomogla k večji stabilnosti. Na tem področju Komisijo zavezuje tudi strategija, ki je bila sprejeta na mednarodni konferenci o prebivalstvu in razvoju leta 1994 in pregledana leta 1999.
Strategija je v koncept družinskega načrtovanja vključila še zdravje in pravice, povezane s spolnostjo in rojevanjem otrok. Poudarja človekove pravice, povečanje vpliva in moči žensk, pomen vlaganj v zdravstvo in izobraževanje ter zagotovitev celovitih storitev na področju reproduktivnega zdravja vsem tistim, ki jih potrebujejo. Zlasti velja, da izobraževanje žensk vpliva na njihovo odločitev o rojevanju otrok.
Veliko raziskav je odkrilo tesno povezavo med izobrazbo in rodnostjo; višja ko je pismenost, nižja je stopnja rodnosti. V okviru vseh svojih programov namerava Komisija vložiti okrog 1,7 milijarde EUR za izobraževanje v obdobju 2007-2013; na splošno pa si močno prizadeva za zvišanje ravni in učinkovitosti skupne pomoči EU za zdravstvene sisteme, ki izvajajo celoten nabor osnovnih storitev, vključno s področjem reproduktivnega zdravja. V zvezi s tem se je EU v okviru svoje agende za ukrepanje glede razvojnih ciljev tisočletja zavezala, da bo prispevala dodatnih 8 milijard EU, od tega 6 milijard EUR Afriki za zdravstvo, pod pogojem, da so vse obveznosti pomoči v celoti izpolnjene.
Da bi se lahko ukvarjali z okoljskim pritiskom, je pomembno zagotoviti trajnost lokalnih načinov preživljanja. To vključuje preprečevanje širjenja puščav in propadanja zemlje ter izboljšanje kmetijske produktivnosti, zajezitev čezmernega izkoriščanja biotske raznovrstnosti, gozdov in drugih naravnih virov, vključno z oceani in celinskimi vodami, ter nenazadnje tudi zagotovitev, da podnebne spremembe ne presežejo določenih omejitev, ter pomoč afriškim državam pri prilagajanju na podnebne spremembe.
Komisija sodeluje z državami članicami EU pri pripravi okoljske integracijske strategije, da bi zagotovila, da prizadevanja na področju razvojnega sodelovanja pripomorejo k doseganju teh ciljev. Naše priprave na vrh v Köbenhavnu o podnebnih spremembah je treba gledati v tej luči.
Trenutno EU sodeluje z Afriško unijo in drugimi regionalnimi organizacijami, da bi povečala njihovo sposobnost reševanja okoljskih vprašanj in vprašanj podnebnih sprememb. Spodbuja pomembne pobude za izboljšanje upravljanja gozdov, zlasti prek uveljavljanja zakonov, upravljanja in trgovanja v zvezi z gozdovi.
Fiorello Provera
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, moje vprašanje naj bi osvetlilo pomemben vidik: rast svetovnega prebivalstva vpliva na rabo surovin in na onesnaževanje. Ne glede na to pa je v državah v razvoju demografska rast posebno visoka in ima tudi družbene in gospodarske posledice. Moje vprašanje se glasi: ali ne bi bilo mogoče izvajati politike pomoči za države v razvoju v povezavi s politikami za načrtovanje družine, zlasti prek sistema nevladnih organizacij?
Andreas Mölzer
(DE) Zanimivo dejstvo je, da dve tretjini prebivalstva Afrike živita v samo 8 državah od 53. Problem prenaseljenosti v Afriki je očitno omejen samo na nekatere države. V kolikšni meri ta dejstva vplivajo na razvojno politiko Evropske unije?
Karel De Gucht
član Komisije. - Nimamo posebne politike za načrtovanje družine, vendar se ta lahko pripravi in se tudi pripravlja na zahtevo vlad zadevnih držav. Velik del perinatalne umrljivosti je posledica splavov, opravljenih v nesprejemljivih pogojih. V državah, kjer zakonodaja splav dovoljuje, bo Komisija podprla tudi te programe. Zato je to, ali te ukrepe izvajamo ali ne, dejansko odvisno od posamezne države.
Kar zadeva drugo vprašanje, pa moram povedati, da pogled na afriško celino in nataliteto, kot sem pojasnil že v uvodu, kaže na očiten odnos med gospodarskim razvojem, stopnjo urbanizacije in rodnostjo. To ni nov pojav. Priča smo mu bili v vseh državah po vsem svetu. Lahko le pričakujemo, da bo z globalno urbanizacijo in, upajmo, pospešeno rastjo rodnost upadala. To pa ne velja le za nekatere države, kot je povedal spoštovani poslanec. Gre namreč za pojav, ki je povezan z razvojem vsake posamezne države.

Zadeva: Začasna prekinitev pogajanj o sporazumu o prosti trgovini med EU in Kolumbijo
Zaradi očitnih dokazov, da se v Kolumbiji nadaljuje ubijanje sindikalnih aktivistov, ter zlasti zaradi dejstva, da se je v letu 2008 število teh umorov povečalo za 25 %, ali je Komisija pripravljena priporočiti začasno prekinitev pogajanj o sporazumu o prosti trgovini med EU in Kolumbijo?
Catherine Ashton
članica Komisije. - V odnosih Evropske unije s Kolumbijo je zaščita človekovih pravic glavna prednostna naloga. Zato razmere v Kolumbiji zelo pozorno spremljamo.
Dobro se zavedamo težav, s katerimi se sooča sindikalizem v Kolumbiji, ter nenehnih umorov sindikalnih voditeljev in članov oziroma groženj, ki jih ti dobivajo.
S tem se seznanjamo prek lastnih obveščevalnih virov, iz poročil in izjav mednarodnih organov za spremljanje izvajanja pogodb ter tudi iz mojih lastnih razprav z organi, kot je Evropska konfederacija sindikatov.
Še vedno smo precej zaskrbljeni nad učinkovitostjo izvajanja ključnih konvencij Mednarodne organizacije dela v tej državi. Vlado vztrajno pozivamo, naj okrepi svoja prizadevanja za zaščito najbolj ranljivih skupin prebivalstva ter preiskuje in kaznuje vse kršitve človekovih pravic.
Nedavni napadi na zagovornike človekovih pravic in sindikaliste so bili predmet demarš veleposlanikov trojke EU v Bogoti in tudi tema zadnjih srečanj na visoki ravni med Evropsko unijo in kolumbijskimi uradniki.
Poleg tega smo pred kratkim s kolumbijsko vlado pričeli dvostranski dialog o človekovih pravicah, ki dopušča rednejšo in bolj sistematično izmenjavo informacij in izkušenj na področju človekovih pravic ter bo izboljšal informiranje na področju tehničnega sodelovanja.
Poleg tega si prizadevamo v načrtovani večstranski trgovinski sporazum vključiti še dodatna jamstva, da bi tako izboljšali izvajanje ključnih delovnih in okoljskih konvencij v Kolumbiji kot del poglavja o trajnostnem razvoju. Obenem predlagamo tudi, naj institucije civilne družbe spremljajo izvajanje delovnega prava. Upamo, da bo na ta način sporazum pripomogel k izboljšanju razmer za aktiviste na področju delovnopravnih pravic v Kolumbiji.
Jim Higgins
Vem, da človekovim pravicam pripisujemo zelo velik pomen, in ne morem razumeti, zakaj Evropska unija, ki se ponaša s svojo vlogo glavne zagovornice človekovih pravic v svetu, sploh razmišlja o trgovinskem sporazumu z režimom, kot je kolumbijski.
Od začetka letošnjega januarja je bilo umorjenih sedemindvajset sindikalistov. Številka je dovolj zgovorna in v preteklosti se je že izkazalo, da te države razumejo naše sporočilo samo, če so prizadete na gospodarski ravni, kot smo lahko videli na primeru sankcij proti Južnoafriški republiki.
Resnično verjamem, da bi morali v Kolumbijo poslati delegacijo, da se na lastne oči prepriča, kakšne razmere vladajo v tej državi, ne pa da z njo vodimo dialog. Naši ljudje bi morali biti na licu mesta, vsa trgovinska pogajanja s Kolumbijo pa bi morali zamrzniti, dokler nismo popolnoma prepričani, da je varstvo človekovih pravic v tej državi enako kot drugod po svetu.
David Martin
Zelo me veseli, da je gospod Higgins postavil to vprašanje. Popolnoma pravilno je opisal razmere in tudi vi, komisarka, ste se sedaj lahko seznanili z dejstvi.
Ali bo Komisija glede na pravkar povedano najprej zamrznila sporazum GSP+ s Kolumbijo in, drugič, ali bo začasno prekinila pogajanja o sporazumu o prosti trgovini, dokler nam kolumbijska vlada ne zagotovi, da lahko sindikalisti, zagovorniki človekovih pravic in drugi v tej državi varno opravljajo svoje delo?
Catherine Ashton
članica Komisije. - Obema se zahvaljujem in razumem vajino o vnemo in čustveni naboj. Nisem prepričana, da bomo z začasno prekinitvijo pogajanj dosegli, kar bi oba spoštovana poslanca želela doseči. Menim, da bi morali nadaljevati z dialogom in si še naprej prizadevati, da v naše razprave in, kar je še pomembneje, v naše sporazume vključimo absolutno jamstvo, ki odraža točno to, o čemer sta govorila oba poslanca.
Odločila sem se za takšen pristop. Brž pa dodajam, da to ne pomeni, da ne pozivam tistih, ki so že razpravljali z mano, da še naprej pripomorejo k naši pravilni usmeritvi, in seveda bom to upoštevala, vendar pa sem se trenutno odločila za takšno ukrepanje.

Zadeva: Oživitev mednarodne trgovine
Rast mednarodne trgovine je leta 2008 vidno upadla, čemur je sledilo še nadaljnje znižanje leta 2009, in je močno preseglo dejanski obseg gospodarske recesije. Evropski svet je v Bruslju 19. in 20. marca 2009 "priznal, da je prosta in pravična trgovina bistvena za oživitev svetovnega gospodarstva", in pozval k "hitri sklenitvi dvostranskih trgovinskih pogajanj in razvojne agende iz Dohe Svetovne trgovinske organizacije".
Ali lahko Komisija posreduje naslednje informacije:
Katere pobude za financiranje trgovine je sprejela? Kako napredujejo sedanja trgovinska pogajanja in kateri ukrepi so predvideni za utrditev zunanjih trgovinskih tokov EU?
Catherine Ashton
članica Komisije. - Nedvomno drži, da je kriza še posebno močno prizadela mednarodno trgovino. Sekretariat Svetovne trgovinske organizacije ocenjuje, da bo svetovna trgovina upadla za 10 % v letu 2009, pri čemer bodo razvite države beležile približno 14-odstotno, države v gospodarskem vzponu pa 7-odstotno znižanje. To terja ambiciozne odzive, kar dejansko tudi počnemo v financiranju trgovine in tudi v večstranskih in dvostranskih pogajanjih.
Skupaj z državami članicami smo opravili celo vrsto pomembnih korakov, da bi povečali razpoložljivost trgovinskih financ. Kadar trgovinski partnerji niso bili več pripravljeni ali sposobni zagotoviti zavarovanja izvoznih poslov, so priskočile na pomoč države članice s svojimi izvoznimi kreditnimi agencijami.
Pri kratkoročnih zavarovanjih pa je zadeve poenostavila odločitev Komisije, da začasno sprosti pogoje za nudenje takšne podpore. Poleg tega se strinjamo z začasno sprostitvijo pravil Organizacije za ekonomsko sodelovanje in razvoj za srednjeročna in dolgoročna kreditna zavarovanja.
Na večstranski ravni močno podpiramo zaveze, sprejete v okviru G20 za nacionalne izvozne kreditne agencije, da bi sprostili dovolj izvoznih kreditnih zavarovanj držav, kjer je to potrebno, prav tako pa podpiramo tudi prizadevanja večstranskih finančnih organizacij, da ponudijo nove instrumente financiranja trgovine ali povečajo portfelje že obstoječih.
Da bi resnično okrepili in povečali izvoz, nadaljujemo z različnimi trgovinskimi pogajanji, ki že potekajo. Spoštovani poslanci veste, da je na večstranski ravni prednostna naloga bila in še naprej ostaja ambiciozen, uravnotežen in celovit zaključek kroga pogajanj v Dohi, ki bo prinesel pomembne koristi svetu in tudi evropskemu gospodarstvu.
Nedavno srečanje v New Delhiju, ki sem se ga tudi sama udeležila, nam je dalo svež politični zagon in skupaj z bližnjim vrhom G20 v Pittsburgu bo, upajmo, pripeljalo do dogovora v letu 2010.
Pozivamo k intenzivnemu sodelovanju s ključnimi partnerji Svetovne trgovinske organizacije v naslednjih mesecih, da bi pogajanja premaknili naprej na podlagi svežnja, o katerem smo se do sedaj uspeli okvirno pogoditi. Kot poslanci veste, se v zvezi s tem posvečamo še celi vrsti dvostranskih sporazumov.
Georgios Papastamkos
(EL) Gospod predsednik, pod pritiskom gospodarske krize veliko držav uvaja ukrepe za krepitev svojih domačih industrij. Najnovejši primer je odločitev ameriškega predsednika Baracka Obame, da uvede carinske dajatve na uvoz avtomobilskih pnevmatik iz Kitajske.
Ali je Komisija ocenila vpliv politik naših trgovinskih partneric iz tretjih držav, kot sta na primer kampanji "Kupujte ameriško" in "Kupujte kitajsko", na evropski izvoz?
Catherine Ashton
članica Komisije. - Z Združenimi državami in s Kitajsko - od koder sem se vrnila prejšnji teden - sem razpravljala prav o programih "Kupujte ameriško" in "Kupujte kitajsko", ki pa sta popolnoma različna, vsaj tako so mi pojasnili zanesljivi viri. Prebrala sem zakonodajo za program "Kupujte ameriško". Veliko bolj kot vsebina zakonodaje me skrbi, kako jo bodo izvajale različne države v ZDA.
"Kupujte kitajsko" je drugačna ponudba. Do neke mere sem pomirjena zaradi tega, kar sta mi tako minister za trgovino Chen Deming kot tudi podpredsednik vlade Tang Jiaxuan povedala prejšnji teden glede namena in tudi načina obravnave evropskih podjetij, vendar pa ostajam previdna in želim zagotoviti, da evropska podjetja ne bodo prizadeta niti posredno niti neposredno.
V zvezi s trenutno situacijo s pnevmatikami, na kar je po mojem mnenju spoštovani poslanec želel opozoriti, pa zaenkrat opazujemo, kaj natanko se bo zgodilo. Popolnoma prav je, da poslanec opozori, da je to področje pomembno in da ga moramo pozorno spremljati, da bomo videli izid, in resnično bom vesela, če bomo zadevo spremljali skupaj.
Predsednik
Zaradi odsotnosti gospoda Moraesa se vprašanje št. 27 žal šteje za brezpredmetno.

Zadeva: Trženje evropskih proizvodov iz govedine in ovčetine
Kakšne ukrepe je Evropska unija sprejela za podporo trženju evropskih proizvodov iz govedine in ovčetine v tretjih državah ter ali namerava Evropska komisija sprejeti še kakšne nove pobude?
Catherine Ashton
članica Komisije. - Dejavno se ukvarjamo z odpravo zelo kompleksnih glavnih sanitarnih ovir, da bi pripomogli k trženju in prodaji evropskih proizvodov, kot sta irska govedina in ovčetina. Strategija dostopa do trga in zlasti partnerstvo za dostop do trga, ki je bilo uvedeno leta 2007, sta v tem pogledu najpomembnejši točki prizadevanj Komisije. Strategija dostopa do trga krepi partnerstvo med Komisijo, državami članicami in podjetji, da izboljša delo na področju odkrivanja, analiziranja, prednostne obravnave in odstranjevanja ovir.
Strategija je posebna zaradi tega, ker se v njej ustrezno prepletajo različni instrumenti trgovinske politike. To pomeni uporabo večstranskih in dvostranskih kanalov in dopolnitev bolj formalnih srednjeročnih in dolgoročnih instrumentov politike s političnimi stiki in skupno trgovinsko politiko.
Naša prizadevanja v zvezi z dostopom do trga so se v zadnjih letih precej okrepila in veliko število zabeleženih uspehov nam kaže, da smo na pravi poti. Uspeli smo na primer izločiti nekatere države in odpraviti prepoved za izvoz mesa iz EU, ki je bila uvedena zaradi incidenta decembra 2008 na Irskem, ko so bile v mesu ugotovljene povišane vrednosti dioksinov in polikloriranih bifenilov, pred kratkim pa smo uspeli pri odprtju Saudovo Arabijo, Jordanijo in Filipine za uvoz govedine iz EU ter dosegli, da se nekatera sanitarna in fitosanitarna (SPS) vprašanja v Egiptu in Izraelu obravnavajo na način, ki je naklonjen trgovini.
Vztrajamo pri ohranjanju različnih ravni za države, kot so Indonezija, Malezija in Koreja, da bi del svoje zakonodaje popolnoma uskladili z zahtevami sporazuma SPS ter mednarodnimi standardi Svetovne organizacije za zdravje živali. Prosili smo podjetja iz EU, ki se ukvarjajo s pridelavo govedine, da nam predstavijo svoje težave in predlagajo, kako bi lahko odpravili ovire na ključnih trgih. Pred kratkim smo dobili zelo pozitivne povratne informacije, predstavitev irskega poslovnega združenja pa nam bo pomagala opredeliti prednostne naloge in nadaljevati z delom.
Liam Aylward
Komisarko bi prosil, ali bi lahko podrobno in poglobljeno preučila proračun za oglaševanje hrane. V veljavi je že od leta 1970, je zelo omejujoč in bi ga bilo potrebno prenoviti. Poleg tega me zanima, ali se komisarka strinja, da bo izboljšanje konkurenčnosti prehrambenega sektorja Evropske unije pomagalo Uniji izplavati iz gospodarske recesije.
Seán Kelly
Splošno znano je, da evropski proizvodi iz govedine in ovčetine izpolnjujejo najvišje standarde. Kakšne ukrepe je Komisija sprejela, če jih je, da bi spodbudila ali zahtevala, da podobni standardi veljajo tudi za trgovinske partnerje, zlasti v Braziliji?
Catherine Ashton
članica Komisije. - Naj najprej povem, da nisem seznanjena s področjem, ki ga je spoštovani poslanec omenil, zato bi, če mi dovolite, na njegovo vprašanje odgovorila pisno.
Ne glede na vse pa se popolnoma strinjam z vprašanjem o vrednosti in pomembnosti te industrije za Evropsko unijo in za trgovino. Dejansko gre za področje, ki ga moramo intenzivno spremljati in se mu posvečati. Pri preučevanju trgovinskih sporazumov zelo tesno sodelujem s komisarko Fischer Boelovo, da zagotovim, da kmetijski del naših sporazumov predstavlja resnično prednost in ponuja pravo priložnost. Upam, da bo ob nadaljevanju pogajanj spoštovani poslanec uvidel, da temu področju posvečamo veliko skrb.
V zvezi z načelom vzajemnosti naj povem, da se pogajamo z uradniki iz tretjih držav in jih izobražujemo o sistemu v EU, da dobijo zaupanje v raven zaščite, ki jo ta sistem zagotavlja evropskim in tudi njihovim potrošnikom.
Vztrajamo, da tretje države izpolnjujejo svoje mednarodne obveznosti, še zlasti sporazum SPS s Svetovno trgovinsko organizacijo, pri tem pa poskrbimo, da pri določanju zahtev bodisi spoštujejo mednarodne standarde ali pa utemeljijo svoje zahteve z znanstvenimi dognanji.

Zadeva: Okoljska škoda, nastala zaradi izkopavanja lignita v Češki republiki in osrednji Nemčiji
Kaj meni Komisija glede okoljske škode, nastale zaradi dnevnega kopa lignita oz. termoelektrarn na lignit v Češki republiki in osrednji Nemčiji, ter glede napredka pri izvajanju načrtov za zapiranje teh elektrarn oz. za renaturacijo, tudi z vidika varnosti?
Stavros Dimas
član Komisije. - (EL) Gospod predsednik, okoljska škoda, ki jo lahko povzročita izkopavanje lignita in njegova uporaba v termoelektrarnah, je vprašanje, ki je ustrezno urejeno z zakonodajo Skupnosti.
V skladu z direktivo o rudarskih odpadkih morajo imeti obrati, ki predelujejo rudarske odpadke, dovoljenje, ki vsebuje tudi načrt za ravnanje z odpadki in načrt za zaprtje in sanacijo območja. Ti obrati morajo predložiti tudi finančno garancijo, da bodo poravnali stroške sanacije tal.
Direktiva ureja tudi inšpekcijske preglede, ki jih opravijo pristojni organi, in ureja tudi obveznosti v zvezi s preprečevanjem onesnaževanja zraka, vode in tal. Direktiva velja za nove obrate, ustanovljene od maja 2008. Že obstoječi obrati pa morajo v skladu z direktivo pridobiti dovoljenje do maja 2012.
Države članice morajo do sredine leta 2012 pripraviti tudi seznam opuščenih in razgrajenih obratov, ki povzročajo okoljsko škodo ali bi jo lahko povzročili.
Normativna ureditev Evropske unije vključuje tudi druge direktive, kot sta direktiva za celoviti nadzor in preprečevanje onesnaževanja (direktiva IPPC) in direktiva o velikih kurilnih napravah. Kar zadeva okoljsko odgovornost, pa naj povem, da je direktiva o okoljski odgovornosti že v Svetu, vendar še ni napredka. Od vseh direktiv je seveda najpomembnejša direktiva IPPC, ki zahteva, da velike kurilne naprave pridobijo dovoljenje na podlagi uporabe najboljših praks.
Obenem pa direktiva o velikih kurilnih napravah postavlja najnižje mejne vrednosti za emisije najpomembnejših atmosferskih onesnaževal. Če naprava preneha obratovati, IPPC zahteva, da njen upravljavec izvede ukrepe za preprečitev tveganja onesnaženja ter za sanacijo območja.
Ta pravni okvir ohranja visoko raven varstva okolja v primeru morebitne škode, ki bi jo povzročile termoelektrarne na lignit.
Glede zaprtja obratov pa naj povem, da se bo o tem presojalo na podlagi ugotovitve, ali obrati izpolnjujejo zakonske zahteve.
Bernd Posselt
(DE) Hvala za tako natančen in izčrpen odgovor. Vendar pa sem specifično spraševal tudi glede mejnih območij oziroma območij na meji med Nemčijo in Češko republiko, Nemčijo in Poljsko ter Poljsko in Češko republiko. Na teh območjih je veliko takšnih primerov. Sprašujem, ali ste mnenja, da je med navedenimi državami dovolj čezmejnega sodelovanja, in ali Komisija podpira čezmejne ukrepe na teh območjih, zlasti prek regionalnih programov.
Stavros Dimas
član Komisije. - (EL) Gospod predsednik, na voljo je več virov financiranja za Češko republiko po letu 2007 in tudi za Nemčijo. Seveda vas moram tudi spomniti, da bo - glede na to, da je bil prejšnji december sprejet energetski in podnebni sveženj - dovolj denarja iz sheme za trgovanje z emisijami toplogrednih plinov, ki se morajo v skladu z doseženim dogovorom zmanjšati za 50 %, da lahko ukrepamo proti podnebnim spremembam, in za druge s tem povezane zadeve.
To pomeni, da obrati, zlasti dnevni izkop lignita, že po definiciji uničujejo okolje in naravo zaradi razne škode, ki jo povzročajo na zemeljski površini in z onesnaževanjem voda, obenem pa ustvarjajo velike količine ogljikovega dioksida, saj je lignit s tega vidika najslabše gorivo. Na lestvici od ena do deset je po emisijah ogljikovega dioksida morda že na dnu lestvice. Omeniti velja, da je denar mogoče pridobiti tudi iz trgovanja z emisijami, glede Nemčije pa moram povedati, da z emisijami trguje že v tem trenutku. Zato je denar na voljo tudi iz tega vira. Poleg tega pa bi želel povedati, da lahko tudi obstoječe financiranje Skupnosti pripomore k odpravi okoljske škode zaradi rudarjenja.
Iz regionalnih operativnih programov za obdobje 2000-2006 so se financirali projekti za sanacijo območij, ki so bila močno prizadeta zaradi izkopavanja rjavega premoga v nekaterih zveznih državah v nekdanji Vzhodni Nemčiji, kot so Saška, Saška-Anhalt in Turingija. Posebna določba pa predvideva nadaljevanje tovrstne pomoči v ustreznih programskih dokumentih za obdobje 2007-2013.
Glede Češke republike naj povem, da regionalni operativni program severna in zahodna Evropa za obdobje 2007-2013 financira ukrepe za obnovo in sanacijo opuščenih rudarskih območij. Okoljski operativni program tudi vsebuje določbo, ki spada med prednostne, za regeneracijo opuščenih rudarskih območij, vsakršno sodelovanje ne samo med državami, ampak tudi med regionalnimi organizacijami, pa je seveda v obojestransko korist.
Predsednik
Na vprašanja, ki zaradi pomanjkanja časa niso bila obravnavana, bo odgovorjeno pisno (glej Prilogo).
