Lisabonská strategie - Hlavní směry hospodářských politik 2008-2010 (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je společná debata o prohlášení Rady a Komise o Lisabonské strategii a dále o zprávě paní Starkevičiűtëové jménem Hospodářského a měnového výboru o hlavních směrech pro růst a zaměstnanost (Část: hlavní směry hospodářských politik členských států a Společenství): Zahájení nového cyklu (2008-2010)
Žiga Turk
úřadující předseda. - (SL) Mám velkou radost, že se účastním tohoto zasedání, během kterého Evropský parlament diskutuje o zahájení další etapy Lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost.
S podpisem Lisabonské smlouvy končí období, ve kterém jsme byli velice zaneprázdněni svou vlastní interní a někdy politickou formou. Evropa je dnes značně lépe vybavena k tomu, aby se sama otevřela světu, a Lisabonská strategie poskytuje Evropě nástroje i pro pomoc při vytváření světových trendů. Pro současnou dobu jsou charakteristické alespoň čtyři tyto trendy.
Když Evropa zahájila v roce 2000 Lisabonskou strategii, byla globalizace chápána především jako soutěž mezi Evropou, USA a Japonskem. Od té doby vstoupili na světové jeviště nové důležité subjekty a zavdali nám důvod znovu se zamyslet nad tím, jakým způsobem může Evropa přispět k tomuto globálnímu světu a kde jsou její skutečné konkurenční výhody.
Před našima očima se díky internetu a celosvětové síti odehrává komunikační revoluce. Kreativita a inovace již nejsou omezeny jen na nepružná institucionální schémata. Pouze jednou v minulosti jsme byli svědky revoluce v oblasti masové komunikace; bylo tomu před 500 lety, když se objevil levný papír a tisk, které společně položily základ evropské svrchovanosti.
Jsme na prahu třetí průmyslové revoluce, jejímiž důsledky bude značné snížení závislosti na fosilních palivech a přechod k hospodářství s nízkými emisemi skleníkových plynů. Parlament přijal v květnu 2007 prohlášení o třetí průmyslové revoluci a vodíkovém hospodářství, čímž se demonstrovala podpora Evropy pro vůdčí subjekty na tomto poli.
Po průmyslové éře jsme vstoupili do koncepční éry, kde se zviditelňují hodnoty, významy a empatie. Jako červená nit se mezi těmito trendy táhne rostoucí význam kreativního potenciálu lidí a jejich hodnot. Jde o dvě témata, která jsou svou povahou velmi evropská. Proto má Evropa ambici podílet se na vytváření těchto čtyř tendencí a stát se v rámci nich hlavním představitelem.
Evropské myšlenky týkající se rozvoje jsou vyjádřené Lisabonskou strategií pro růst a zaměstnanost. V roce 2005 byla provedena její základní revize a platnost Lisabonské strategie byla potvrzena. Strukturální reformy zlepšily základy evropského hospodářství. Proto je jednodušší řešit krize na finančních trzích a krize s nárůstem cen surovin, především cen ropy a potravin. Světové hospodářství míří ke stále rostoucí nejistotě. Je proto důležité, aby si Evropa udržela svůj směr a pokračovala v zavádění reforem a modernizaci svého hospodářství a společnosti.
Komise odvedla při přípravě lisabonského balíčku, který byl zveřejněn v prosinci, dobrou práci. Slovinsko ve funkci předsedy Evropské rady zařadilo Lisabonskou strategii mezi pět priorit svého předsednictví. Jsme velmi šťastní, že se Evropský parlament účastní širší rozpravy v následujícím cyklu. Již jsme si vyměnili názory v rámci konzultací ECON, v rámci Trojky a na meziparlamentních schůzkách. Děláme všichni vše pro to, aby bylo možné na jarním zasedání Evropské rady v březnu spustit tento ambiciózní nový cyklus Lisabonské strategie.
Evropská rada bude podporovat hlavní směry hospodářské politiky a přijme závěry k politice zaměstnanosti. Obšírně byla diskutována otázka nutnosti změnit hlavní směry. Nakonec kolegové z většiny členských států schválili nutnost zlepšit některé formulace, ale předložení současných hlavních směrů k diskusi spustí dlouhé období harmonizace a zpomalí přechod do nového cyklu, a přitom konečný výsledek bude velice podobný tomu, který máme před sebou nyní.
Rada ECOFIN jednomyslně schválila rozhodnutí hlavní směry hospodářské politiky neměnit. Mění se vysvětlující texty, tedy kontext, v rámci kterého jsou tyto směry stanoveny.
Evropská rada přijme konkrétní doporučení členských států týkající se jejich postupu při uplatňování národních programů reforem. Účastníci, tedy Rada, Komise a Parlament, jsou vyzýváni k uplatnění Lisabonského programu Společenství.
Ten bude podporovat několik klíčových aktivit a cílů ve čtyřech prioritních oblastech. Tyto čtyři oblasti odrážejí za prvé obavy Evropy o životní prostředí, za druhé obavy Evropy o člověka a jeho postavení ve společnosti, za třetí snahy podpořit Evropu s větším podílem podnikání a za čtvrté snahy o vytvoření inovativnější a kreativnější Evropy, o což se dnes opírá vše ostatní. Dovolte mi, abych o každé z těchto čtyř oblastí nyní krátce pohovořil.
Kreativitu kladu po bok vzdělání a inovací. Evropa musí ze své bohaté kulturní tradice a mravních hodnot učinit konkurenční výhodu pro své produkty. Musíme dál usilovat o investiční cíl do výzkumu a vývoje ve výši 3 %. Z vědomostí se musí stát pátá svoboda. Potřebujeme jednotný evropský prostor znalostí, kde bude volný přístup ke znalostem, kde se budou podporovat otevřené inovace a pochopitelně prostor, kde jsou znalosti náležitě chráněny evropskými patenty a autorskými právy. Mělo by být možné zlepšit koordinaci mezi evropskou politikou výzkumu a vývoje a národními politikami.
My jako Evropané musíme být podnikavější. Chybí nám vysoce inovativní a kreativní malé podniky. Musíme proto věnovat větší pozornost vytváření a rozvoji malých a středních podniků a jejich přístupu ke znalostní a výzkumné infrastruktuře a ke kapitálovým zdrojům.
Musíme posilovat vnitřní trh, především v oblasti služeb a vytváření sítí, a zrušit různé skryté hranice. Lepší obranou proti jevům globalizace, než jsou pokusy o protekcionismus, je silný a efektivní vnitřní trh. Je nutné zvyšovat průhlednost finančních trhů, zlepšovat právní předpisy a snižovat administrativní zátěž.
Musíme v Evropě ochránit tradici péče a solidarity, která je jejím obyvatelům poskytována. Flexibilní bezpečnost umožňuje dynamicky se snažit o rovnováhu mezi hospodářstvím, které vyžaduje účinný trh práce, a bezpečností, která znamená, že lidé najdou rychle nové zaměstnání.
Musíme proto poskytovat celoživotní vzdělávání a jinou podporu. Musíme zejména zaručit, že mladí lidé dokončí nějaké vzdělání a najdou si rychle zaměstnání. Starší generace musí být podporována v tom, aby zůstala co nejdéle aktivní.
Nakonec se v Evropě staráme o přírodu a životní prostředí. Evropa se musí ujmout vedení v procesu, který někteří nazývají třetí průmyslovou revolucí, jehož podstatou je přesun směrem k hospodářství s nízkými emisemi skleníkových plynů. Jsem přesvědčen, že to bude pro evropské hospodářství znamenat přínos, protože Evropa se v budoucnu stane světovým vůdcem v oblasti technologií. Do konce tohoto roku potřebujeme získat politický souhlas s energetickým a klimatickým balíčkem.
Dámy a pánové, potřebujeme rozhodujícím způsobem přikročit k nové etapě Lisabonské strategie, aby se Evropa stala dynamičtější, kreativnější a podnikatelskou společností, jež bude založená na znalostech, bude se starat o své obyvatele a životní prostředí. Musíme urgentně uvažovat o strategickém rámci evropského rozvoje po roce 2010 a možném sbližováním konvergencí mezi Lisabonskou strategií a Strategií pro udržitelný rozvoj.
Jak napsal Mark Leonhard, bude toto století stoletím Evropy, ne proto, že by Evropa celý svět koloniálním způsobem komandovala, ani proto, že by měla nejsilnější průmysl. Toto století se může stát stoletím Evropy, protože svět ovládnou evropské hodnoty a kreativita, tedy dva prvky, kolem kterých se v podstatě světové trendy formují. Evropskou kreativitu podporuje vynikající evropská kulturní tradice. Evropské hodnoty (kdy vzájemně sousedsky spolupracujeme na řešení sporů a pečujeme o přírodu a lidi) jsou příkladem pro celý svět. Proto při úvahách o hospodářské a sociální budoucnosti Unie, tedy o naší strategii růstu a zaměstnanosti, nesmíme zapomínat na tato hluboce lidská východiska.
Günter Verheugen
místopředseda Komise. - (DE) Paní předsedající, pane úřadující předsedo, dámy a pánové, pokud se týká Komise, je dnešní debata pro budoucí postavení Evropy ve světě stěžejní. Jde o naši odpověď na hospodářské, sociální a environmentální výzvy naší doby. Evropská integrace, která spojila 27 zemí a téměř 500 milionů lidí, je naší velkou strategickou silou. Již se sami neoslabujeme neshodami, takže se Evropa stala v každém ohledu jedním z nejpřitažlivějších regionů světa.
Základním kamenem naší prosperity je vnitřní trh a společná měna je vzácným politickým a hospodářským aktivem. Nejsme vystaveni nevypočitatelným faktorům času nebo náporům globalizace. Integrace nám dává možnost vyprofilovat globalizovanou éru podle našich vlastních představ.
Tato globální éra však neponese pečeť jen jediné země nebo kontinentu. Japonsko, Spojené státy i Evropská unie čelí výzvě rozvíjejících se zemí jako je Čína, Indie, Rusko nebo Brazílie, které - stejně jako my - soutěží o umístění v čele globálních hospodářských a technologických žebříčků.
Domníváme se, že tento nový věk nám nabízí velké možnosti a nové šance, musíme si však být plně vědomi náznaků času a všech rizik. V době globální mobility je otázka zabezpečení pracovních míst v Evropské unii a zajištění většího počtu a lépe placených pracovních míst skutečným sociálním problémem doby. Dovolte mi, abych to zopakoval: Sociálním problémem naší doby je otázka, zda budeme moci mít a dlouhodobě udržet dostatečný počet kvalitních pracovních míst.
Vyřešení tohoto klíčového problému je ve středu zájmu revidované Lisabonské strategie, našeho partnerství pro růst a zaměstnanost. Tato strategie je evropskou odpovědí na globalizaci.
Po třech letech jsme provedli bilanci a s jejími výsledky jsme spokojení. Byly to dobré roky pro růst a zaměstnanost. Byly vytvořeny miliony pracovních míst a míra růstu byla vyšší než v předchozích letech. Poprvé rostla produktivita rychleji než ve Spojených státech. Lidé začali pociťovat výhody základních strukturálních reforem. Bylo by však špatné usnout na vavřínech. Svého cíle jsme však nedosáhli. Máme před sebou ještě dlouhou cestu a musíme provést ještě další reformy. Nepotřebujeme věštce, abychom zjistili, že charakteristickým rysem naší doby není rigidita, ale neustálá změna. Z toho má stále mnoho lidí obavu, zejména ti, kdo mají strach, že zůstanou za těmito změnami pozadu a zařadí se mezi ty, kdo se v procesu globalizace ztratí.
To je další důvod, proč je důležité, aby partnerství pro růst a zaměstnanost zakotvilo v našich společnostech ještě pevněji. Domníváme se, že jsme našli strategii, která je na rozdíl od původní Lisabonské strategie z roku 2000 realistická a přinese požadované výsledky. To je také cílem návrhu Komise na příští tři roky. Domníváme se, že základní směr je správný, ale věříme také, že je nutné ještě provést úpravy u některých otázek, které jsou pro budoucnost významné.
V příštích třech letech je například velice zapotřebí dát větší důraz na sociální rozměr našeho partnerství pro růst a zaměstnanost. To bude podle mého základní otázkou. Je nutné zlepšit úroveň školství, odborného vzdělání a kvalifikace. Změnám můžeme čelit jen tím, že můžeme všem lidem, od nejútlejšího dětství a po celý život, pomoci, aby rozvíjeli své schopnosti, neustále se učili nové věci a zůstali flexibilní. Na to má každý právo. Je to jediný způsob, jak zajistit, že ti, kdo přijdou o práci, nebudou odsouzeni společně se svými rodinami k životu na okraji společnosti, trvale nezaměstnaní a chudí.
Potřebujeme politiku, která bude podporovat zaměstnanost a lidem umožní kdykoliv během života znovu začít. Není to úkol jen pro politiky, ale i pro evropské podnikatele a firmy. Řeknu to zcela jasně, zejména s ohledem na některé nedávné události. Podnikatelé a firmy, které ještě nejsou v obraze, musí věci přehodnotit, protože dobrá a motivovaná pracovní síla je nejcennější hodnotou společnosti a může jí dodat malý, ale nadmíru důležitý konkurenční rozdíl.
Musíme vyvinout ještě více úsilí a vytvořit skutečně znalostní společnost. Stále se nám bohužel nedaří dosáhnout našeho cíle, kterým jsou investice do výzkumu ve výši 3 % HDP do roku 2010, a s velkými obavami dodávám, že propast se rozšiřuje, místo aby se zužovala. Je tu ještě další tendence, která je podle mě ještě více alarmující, a to že i když evropské firmy nyní vydávají více, a ne méně do výzkumu a vývoje než v předchozích letech, inklinují k investicím mimo Evropu, spíše než do ní.
Evropský výzkumný prostor se musí stát skutečností. Pokud se nám nepodaří udržet výzkumné a vývojové aktivity v Evropě, neudržíme zde ani pracovní místa.
Víme, že musíme dál posilovat vnitřní trh. Musíme uvolnit plný podnikatelský potenciál obrovské většiny našich firem, čímž myslím 23 milionů malých a středních firem, které zaměstnávají dvě třetiny celé evropské pracovní síly. Již jsme uvedli kola do pohybu díky řadě iniciativ, ale v červnu hodláme přijít s dalším mechanismem, kterým bude Akt o malých podnicích.
Další příkazem doby je nutnost zahrnout do naší politiky růstu a zaměstnanosti energetické a klimatické cíle. Hodláme také předložit důkaz o tom, že environmentální výzvy lze přeměnit na hospodářské výhody a společenský pokrok. Potřebujeme silné evropské průmyslové odvětví, protože jsme pevně přesvědčeni, že vedoucí úloha Evropy v oblasti energetické účinnosti, nových technologií a hospodářského využití zdrojů nebude dobrá jen pro životní prostředí, ale měla by také podpořit zaměstnanost.
Více než kdy jindy se objevuje poptávka po výrobcích a postupech šetrných k životnímu prostředí. Odpovědné politiky určené k vyřešení klimatické výzvy se neopírají jen o deindustrializaci Evropy, ale o životaschopnost Evropy jako průmyslové lokality a o průmysl, který vyrábí bez toho, že by ubližoval životnímu prostředí, a který vyváží ochranu životního prostředí.
Domníváme se, že bychom mohli být při řešení této otázky ještě mnohem lepší. Za tímto účelem musí Evropská unie a členské státy vyvinout společně velké úsilí. Potřebujeme k tomu spolehlivý rámec. Máme partnerství, které je založené na dialogu a kritickém hodnocení předchozích úspěchů, jež se již osvědčilo. Před třemi lety jsme díky integrovaným hlavním směrům vytvořili sadu referenčních bodů, podle kterých se mohou připravit evropské i národní reformy.
Plně si uvědomuji, že někteří lidé náš návrh zpochybňují s tím, že hlavní směry zůstaly v užším smyslu nezměněny. Komise nebyla při vytváření návrhu vedena dogmatismem nebo neústupností. Nechtěli jsme žádný kosmetický balíček. Chtěli jsme zdůraznit kontinuitu cíle reformy a směru reforem v Evropské unii. Současně jsme provedli důsledně kritickou bilanci a jasně jsme řekli, kde leží slabé stránky posledních tří let, abychom se z nich poučili. Proto, jak jsem uvedl, navrhujeme změnu v tom, na co klást důraz, tedy na aspekty jako jsou sociální a environmentální rozměry, a tato změna se také odrazila do hlavních směrů.
Navrhli jsme i nový program Společenství, který na rozdíl od předešlého programu nepředstavuje širokou a nesourodou změť projektů, ale soustředěný program. Odráží obecně platné priority Lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost.
Naše politika růstu a zaměstnanosti zůstává, dámy a pánové, hlavním zájmem této Komise. Nachází se velmi vysoko v seznamu priorit, protože jejím cíle, je více pracovních míst, více prosperity a lepší ochrana životního prostředí.
(Potlesk)
Joaquín Almunia
člen Komise. - (ES) Paní předsedající, pane předsedo Rady, dámy a pánové, v prvé řadě bych rád pogratuloval paní Starkevičiūtėové a všem v této sněmovně, především členům Hospodářského a měnového výboru, kteří se podíleli na přípravě vaší zprávy, jež je podle mého názoru výjimečně bohatá na analýzu a návrhy pro budoucnost nového cyklu Lisabonské strategie pro další tři roky.
Když se podíváme na předešlé tři roky, můžeme souhlasit s analýzou toho, co přinesla nová fáze Lisabonské strategie, která následovala po bilanci provedené v roce 2005.
Jak zde již zaznělo, byla vytvořena nová pracovní místa. Podstatná část této zaměstnanosti souvisí s reformami, které přinesla Lisabonská strategie, s tím, jak se na reformy pohlíží na trhu práce a jiných oblastech hospodářské činnosti určených v Lisabonské strategii a v národních programech reforem, které byly přijaty před třemi lety.
Zvyšuje se potenciál růstu, byť bychom chtěli, aby vzrostl ještě víc. Je však nesmírně důležité, aby se zvýšila kapacita růstu Evropy v normálních hospodářských podmínkách. Potřebujeme vyšší růst, abychom byli schopní obsadit důležité místo v globalizovaném světě, kde se objevují nové a mimořádně dynamické subjekty.
Navíc se zlepšuje fungování trhů, byly odstraněny překážky, stojící v cestě podnikání, podnikatelům a výrobním investicím.
V mnoha evropských zemích byly zavedeny reformy na zlepšení udržitelnosti systémů sociální ochrany a veřejných účtů a bezpochyby se zvýšilo vědomí nutnosti postarat se v našem modelu růstu i o životní prostředí.
Lisabon proto nese ovoce. Strategie pro růst a zaměstnanost, která se využívá od roku 2005, nese ovoce. Byla by chyba chtít nyní měnit směr. Proto plně souhlasíme se zprávou, o které se zde dnes diskutuje: musíme dál postupovat stanoveným směrem.
Nicméně je jasné, že je nutné přihlédnout ke změnám situace - jde o významné změny v situaci týkající se energetiky a životního prostředí, i o nutnost učinit ze změny klimaty naši hlavní prioritu, nové výzvy, zkušenosti a samozřejmě hospodářské klima a hospodářskou situaci, kterou v posledních měsících prožíváme.
Situace, které čelíme, vede k větší nejistotě, k tlakům na finanční trhy a znamená, že v těchto nestálejších, méně jistých a obtížnějších okolnostech musíme urychlit stupeň zavádění a rychlost uplatňování Lisabonské strategie.
Sdílíme názor, že toto uplatnění se musí, jak stanoví integrované hlavní směry, konat v rámci makroekonomické stability, v rámci, který posiluje udržitelnost našich veřejných účtů, naši prosperitu a systémy sociální ochrany a udržitelnost životního prostředí, a to a v rámci důvěry a závazku na straně ekonomických subjektů.
Musíme lépe využívat manévrovacího prostoru, který jsme získali v posledních letech vhodnými reformami a vhodnými politikami; musíme využít prostor, který jsme v tomto období nejistoty získali v dnešní situaci, když se daňová pozice našich ekonomik ve většině našich zemí zlepšila.
Můžeme nyní zastavit ve většině našich hospodářství fungování automatických stabilizátorů, protože je růst pomalejší z důvodu prchavosti tlaků na finanční trhy nebo prudkého zpomalení ve Spojených státech.
Jsme v lepší pozici než v roce 2001, pokud jde o zvládání významného zpomalení hospodářské činnosti, a to díky politikám, které se opírají o integrované hlavní směry naší strategie.
Když jsme s ohledem na tlaky na finančních trzích provedli srovnání mezi situací hospodářství v Evropě a ve Spojených státech, mnoho z nás v posledních týdnech a měsících zaznamenalo, jakou výhodu mají evropská hospodářství díky svým řádným hospodářským základům. Tyto solidní hospodářské základy se posílily díky politikám stanoveným v těchto hlavních směrech, jak pokud jde o fungování Hospodářské a měnové unie, tak pokud jde o řadu strukturálních reforem, jež jsou součástí Lisabonské strategie.
Především jde o priority pro blízkou budoucnost, které jsou také zcela zjevné a poukázala na ně i analýza zprávy paní Starkevičiūtėové; naší prioritou je nyní posilovat pokroky ve věci finanční integrace.
Finanční integrace je nástrojem, který máme k dispozici na posílení naší schopnosti zápolit se situací, v níž žijeme. Existují určité iniciativy jako je plán, který nedávno schválila Rada ve složení pro hospodářské a finanční věci ECOFIN. Musíme těmto iniciativám napomáhat, aby se co nejdříve dostaly do praxe v celé Evropě, a musíme zajistit, aby se po celé Evropě o těchto iniciativách hovořilo stejně a aby byly přijaty v rámci globálnějšího rámce, například v rámci Mezinárodního měnového fondu nebo Fóra finanční stability.
S ohledem na všechno toto jsem si jistý, že budeme pracovat společně, že budeme produktivně spolupracovat s tímto Parlamentem; měl by se posílit konsensus o základních aspektech naší strategie a našich programů, abychom povzbudili hospodářské a sociální subjekty k aktivní účasti na tomto reformním procesu, aby nebyla reforma něco, co je vnuceno seshora, ale něco, co roste zespodu a zpřesňuje se prostřednictvím sociálního dialogu. Evropské instituce jako je Rada, Parlament a Komise musí produktivně spolupracovat, aby nejen ony, ale i naše členské státy rozvíjely cíle, na kterých jsme se dnes shodli, a uplatňovaly je jako součást svých národních reformních programů.
Margarita Starkevičiūtė
zpravodajka. - (LT) Ráda bych poděkovala panu Verheugenovi a panu Almuniovi za jejich definici Lisabonské strategie EU. Zdá se však poněkud obtížné chápat její hlavní priority.
Dokument Komise má asi 300 stran, které jsou rozděleny do jednotlivých kapitol a každá z nich stanoví své vlastní prioritní cíle. Dohromady jde o 24 rámců, kterými by se Evropská unie měla řídit, aby úspěšně zvládla uplatnění své hospodářské politiky a strategie. Nechtěli bychom, aby to vypadalo, že zaostáváme za Evropskou komisí, takže Parlament přijal k těmto 24 rámcům na základě tří různých postupů tři různá usnesení. Toto je zjevně náš příspěvek ke zmírnění byrokracie.
Ráda bych také poděkovala Komisi, že zdůraznila význam pokračování reformy. Nemůžu než souhlasit. Život však přináší každý den změny a novinky, zejména z hlediska globalizace. Pokud se tedy rozhodneme, že se mají udělat pouze kosmetické změny, stěží to znamená, že bychom chtěli podporovat inovace a kreativitu, jak zdůraznili zástupci Slovinska.
Oceňuji názor Evropské komise, že každá nová strategie vytváří přidanou hodnotu. Podle mého názory bychom však měli přijmout stanovisko, že vítáme pokračování reforem, ale s podmínkou, že jsou reformy konsolidované a přizpůsobené novým okolnostem. Jedinou prioritou Lisabonské strategie by mělo být blaho občanů.
Pro dosažení tohoto cíle můžeme uplatnit mnoho nástrojů hospodářské politiky, které by všechny měly jít stejným směrem. Pokud hovoříme o měnové politice, měli bychom zdůraznit význam nezávislosti Evropské centrální banky. S ohledem k rozmanitosti zájmů a globálním výzvám na ně musí reagovat jen jeden orgán. Musíme tak připomenout, že ne všechny členské země přijaly společnou měnu.
Schopnost Evropské centrální banky splnit inflační cíle je však omezená, stejně jako její potenciál vyhovět tlaku inflace a světovým výzvám přicházejícím z vnějšku Evropské unie. Proto by měly být zavedeny alternativní prostředky, jež Centrální bance umožní nezávislost. V první řadě bychom měli hovořit o daňové rovnováze.
Dovolila bych si však nesouhlasit s pokusy dosáhnout daňové rovnováhy pomocí mechanického omezení výdajů. V takovém případě nesou břímě nejzranitelnější a sociálně slabé skupiny obyvatel, a ne veřejní činitelé, kteří nemají ve zvyku snižovat si své vlastní mzdy. Naším prvním cílem by měla být konsolidace řídících institucí a snížení výdajů na řízení. Finanční prostředky by se poté mohly rozdělit tak, aby z nich měli občané prospěch.
Dalším problémem, na který bych chtěla poukázat, je úloha finančního odvětví. Nemá velký smysl mluvit o stlačování rozpočtu, když se současně utrácí miliardy na záchrany bank. Lisabonská strategie by měla jasně stanovit a definovat úlohu finančního odvětví. Je zřejmé, že bez stability finančního odvětví by bylo nemožné zajistit dlouhodobou hospodářskou stabilitu.
Navzdory tomu, že finanční odvětví se v současnosti potýká s problémy, zcela upřímně se mi nezdá, že by někdo vyvíjel přílišnou snahu tyto problémy vážně řešit. Abych tak řekla do příští krize.
Jak můžeme našim lidem, obyvatelům členských států pomoci? Především jsme v pozici, kdy jsme schopní snížit jejich náklady na práci, životní náklady, náklady na usazení v novém místě a na přizpůsobení se výzvám nového způsobu života.
Výzkumní pracovníci předložili různé návrhy, jak tyto problémy řešit. Souhlasím s myšlenkou, že by mohly přinést užitečné výsledky, lepší zastoupení a dostupnější finance pro malé podniky.
Marianne Thyssen
jménem skupiny PPE-DE - (NL) Paní předsedající, pane úřadující předsedo, páni komisaři, dámy a pánové, je to poprvé, co jsme konali každoroční debatu, během které se připravuje jarní summit, v odpoledních hodinách. Obvykle si v této sněmovně plánujeme prioritní debaty na dopoledne. Z toho však nemůžete usuzovat, že se na Lisabonskou strategii díváme jako na méně důležité téma. Tak tomu vůbec není, jen jsme jednou laskavě věnovali dopoledne panu Corbettovi a panu Méndezovi de Vigo a naší debatě o jejich vynikající zprávě o reformní smlouvě, která bude společně s Lisabonskou strategií rozhodující při vytváření budoucnosti Evropy.
Minulý týden jsme v Bruselu společně s poslanci národních parlamentů provedli analýzu postupu strategie a na jedné věci jsme se shodli rychle: nový přístup, zaměřující se na růst a zaměstnanost a nezapomínající na rozměr udržitelnosti, nese ovoce. Strategie podporuje potenciál evropského hospodářství pro růst a vytváří klima, jež podporuje vytváření nových míst: doposud 6,5 milionů a očekáváme dalších 5 milionů. Dalším krokem je návrh Komise, aby se odvážně pokračovalo po cestě, po níž jsme se vydali, protože práce ještě neskončila. Ve všech členských zemích a ve všech oblastech je stále mnoho prostoru ke zlepšování a je nutné to provést. Musíme se od sebe vzájemně učit a musíme také lépe využívat výhod na regionální úrovni. Budeme tedy z celého srdce podporovat společné usnesení k Lisabonské strategii.
Pro naši skupinu jsou priority jasné. Větší investice do výzkumu a inovací a účinná ochrana intelektuálního vlastnictví - to jsou nesmírně důležité body pro budoucí rozvoj hospodářství a pro vytváření kvalitních pracovních míst. Stejně důležité je lepší klima pro podnikání. Dokončení jednotného trhu, lepší regulace a méně byrokracie - to jsou důležité věci pro všechny podniky, ale především pro našich 23 milionů malých a středních podniků. Potřebujeme proto Akt o malých podnicích, který nesmí být jen symbolickým gestem. Jsme také nesmírně šťastní, že jsme byli tento víkend schopní dokončit legislativní balíček o jednotném trhu se zbožím, ale méně spokojení jsme s tím, že byla navržena nová pravidla, jež u všech vyvolávají administrativní paniku.
Za třetí je nutné reformovat trh práce, flexibilita a bezpečnost práce musí jít spolu ruku v ruce a musíme více investovat do schopností lidí.
A konečně podporujeme cíle 20-20-20, ale způsobem, který vytvoří pracovní místa zde, a ne místa, jež se budou vyvážet na jiné kontinenty.
Jedna věc závěrem: Na jarní summit se bude oprávněně pohlížet z pohledu plíživé krize měnového a pojišťovacího trhu. Musíme skutečně zajistit, aby krize nezmařila naše úsilí na podporu růstu a zaměstnanosti. Pokud budeme ve střehu, pokud udržíme správný směr, můžeme obnovit důvěru lidí. Důvěra znamená stabilitu a s tou můžeme Evropě zaručit dobrou budoucnost. A to je naše práce.
Robert Goebbels
jménem skupiny PSE. - (FR) - Paní předsedající, realizace Lisabonské strategie, i když nebyla dokonalá, umožnila Evropské unii pokročit v mnoha oblastech dopředu. Došlo k vytvoření pracovních míst, větším investicím do odborného vzdělávání, výzkumu a nových technologií.
Výzvy, kterým je nutno čelit, však zůstávají. Svět je v pohybu a objevují se nové problémy. Pan ministr Turk a páni komisaři Verheugen a Almunia na ně poukázali. I když má krize s rizikovými hypotékami původ v Americe, stejné nenasytnosti, která je hlavním motorem světa financí, podlehli i bankéři, pojistitelé a manažeři fondů v Evropě. Několik velkých šéfů si sice roztáhlo své zlaté padáky, ale odnesli to zaměstnanci a veřejnost.
Prakticky všude dochází k omezování úvěrů. Skutečné hospodářství přešlapuje na místě, v USA došlo k jasné recesi, růst v Evropě ztratil sílu, znovu se rozbíhá inflace, ceny ropných produktů letí prudce nahoru, stejně jako potraviny, ceny hnojiv jsou obrovské, což ukazuje na to, že příští úroda bude opět dražší.
Evropská centrální banka se omezuje jen na boj proti inflaci. Zaměstnanci a odbory jsou vyzývány ke střídmosti, nicméně takřka všude došlo ke ztrátě kupní síly.
Pane Verheugene, všechny naše země nyní bojují s chudobou a sociálním vyloučením. 68 milionů Evropanů žije pod oficiálním životním minimem své země. 13 % pracujících pracuje na základě nestabilních pracovních smluv a bez trvalé sociální ochrany. Máme 23 milionů zdánlivých, falešných samostatně výdělečně činných osob. Současně má 1 % obyvatel v rukou více než 15 % evropského bohatství.
Kvůli boji proti změně klimatu se tento trend ke zbídačování bude týkat stále většího počtu Evropanů. Zásada "znečišťovatel platí" zní dobře, ale účet nakonec platí vždycky spotřebitelé. Veřejné orgány ve Velké Británii bojují proti energetické chudobě, zatímco nám Komise vysvětluje, že Unie svůj energetický trh dostatečně neliberalizovala, jako by si ve světě, kde 90 % energetických zdrojů závisí na suverénních státech, mohli spotřebitelé své dodavatele vybírat.
Komise a především pan předseda Barroso má na vzestup problémů jedinou odpověď: Na Lisabonské strategii se nesmí nic měnit. Integrované hlavní směry jsou zřejmě vytesány do mramoru a podle pana předsedy Barrosa s nimi asi nejde nic dělat.
Jménem socialistické skupiny si dovoluji pana předsedu Barrosa vážně varovat. Nepřijmeme tento styl Komise, který připomíná dobu studené války, kdy odpovídá na otázku hlavních směrů nět. Kontext Lisabonské strategie se vyvíjí. Dokument, který nás v naší akci vede, se také musí přizpůsobit nové evropské a mezinárodní situaci.
(Potlesk)
Bilyana Ilieva Raeva
jménem skupiny ALDE - (BG) Vážení zástupci Evropské rady, vážení zástupci Evropské komise, vážení kolegové, když byla před třemi lety obnovena Lisabonská strategie, byl důraz jasně položen na potřebu udržitelného hospodářského růstu a většího počtu a lepších pracovních míst. Národní reformy dnes probíhají dobrým tempem, evropské hospodářství stabilně roste a míra nezaměstnanosti je na nejnižší úrovni od roku 1998. I přes dobré výsledky je nutné vyvinout větší úsilí kvůli pozadí rostoucí celosvětové konkurence, aby se dosáhlo dynamického a konkurenčního hospodářství založeného na znalostech a inovacích.
Skupina Aliance liberálů a demokratů pro Evropu tuto Strategii požaduje za hnací motor hluboké hospodářské a sociální reformy. Jde o odpověď na výzvy globalizace, která Evropské unii umožní ujmout se vedení hospodářského růstu, sociální a environmentální prosperity, technologického rozvoje a modernizace. Dosažení těchto cílů si vyžaduje v následujících letech znásobení úsilí. Liberálové a demokraté pro Evropu uznávají rozvoj nových struktur pro řízení Strategie během posledních tří let, s lepším rozvržením odpovědnosti mezi Společenstvím a členskými státy.
Bulharsko a Rumunsko se po svém přistoupení do uplatňování Lisabonské strategie plně zapojily a v roce 2007 oznámily poprvé uplatňování svého reformního plánu. Bez ohledu na rozdíly existující mezi jednotlivými členskými zeměmi zlepšilo uplatňování Lisabonské strategie potenciál růstu Evropské unie jako celku.
Podnikatelské prostředí, které je pro liberály a demokraty tak důležité, získalo z těchto reforem velký užitek. Strategie EU pro lepší regulaci se postupně krystalizuje. Ve většině členských států je dnes snazší a levnější zaregistrovat si firmu a začít podnikat. Na evropské úrovni však stále chybí integrovaná podnikatelská kultura. Na úrovni EU potřebujeme komplexní přístup k růstu a konkurenceschopnosti malých a středních podniků. Členské státy se zavázaly investovat do roku 2010 celkem 3 % HDP do inovací, výzkumu a vývoje.
Dostupná data však stále ukazují na podstatné rozdíly mezi jednotlivými členskými státy, Proto je nutné v této věci vyvinout velké úsilí, a to i na úrovni soukromého sektoru, aby se tohoto cíle dosáhlo.
Evropská unie udělala veliký krok k transformaci na společnost vstřícnou k životnímu prostředí. Byly přijaty nové ambiciózní závazky k drastickému snížení emisí oxidu uhličitého a k využití obnovitelných energetických zdrojů do roku 2020. Liberálové a demokraté se domnívají, že společnosti s nízkými emisemi oxidu uhličitého lze dosáhnout pouze, pokud věda a výzkum nabídnou "zelené" technologie, které jsou za tímto účelem nezbytné.
Vysokého standardu, po kterém my Evropané toužíme, lze dosáhnout pouze prostřednictvím akcí na podporu solidarity. Výměny zkušeností, podpora a možnosti učit se od sebe vzájemně jsou tedy nadmíru důležité. Znalostní ekonomika znamená také ochotu se učit. Hospodářský růst, nízká nezaměstnanost, vysoké sociální standardy a dynamické podnikatelské prostředí se vzájemně nevylučují. Stačí vzpomenout příklady zemí jako je Dánsko a Finsko.
Vážení kolegové, mnoho priorit liberálů a demokratů se odrazilo v usnesení Evropského parlamentu o Lisabonské strategii. Zahrnují vytvoření podmínek pro flexibilnější a lépe fungující trh práce, umožňující sociální začlenění, snížení administrativních břemen a dosažení lepší regulace, posílení pozice evropského podnikání na mezinárodní úrovni, více dovozu, vývozu a investic, lepší transparentnost a stabilitu finančních trhů, lepší ochranu spotřebitelů, větší ohled vůči životnímu prostředí, efektivnější využívání Strukturálních fondů Společenství pro dosažení hmatatelných výsledků v uplatňování Strategie a posílení dopravní sítě transevropského projektu.
Vážení kolegové, ukazatele jsou na místě, cíle jsou jasně definovány. Nyní jde o jejich zavedení do praxe.
Guntars Krasts
jménem skupiny UEN. - (LV) Děkuji vám, paní předsedající. Pane komisaři, zástupci Rady, rád bych se dnes zaměřil na možný vliv současného problému na úkoly a cíle Lisabonské strategie. Problémy na světovém finančním trhu a vliv problémů, se kterými se potýká hospodářství USA, na světový hospodářský růst jsou prvním závažným testem pro novou Lisabonskou strategii a její schopnost působit jako protilátka na případné překážky růstu evropského hospodářství. Bez ohledu na současné komplikace zůstává rychlejší dlouhodobý růst evropskou prioritou. Vyžaduje to, aby se na trhu objevilo mnoho nových aktivních podniků. Nemám pochyby o tom, že poruchy ve finančním systému vyžadují opatření na znovunastolení stability. Mělo by se však zdůraznit, že je na čase přijmout odpovědná rozhodnutí. Znovunastolení stability v rámci finančního systému by nemělo být na překážku úkolům finančního systému: těmi je podpora růstu evropského podnikání. Toto bych obzvláště rád zdůraznil, protože je nezbytně nutné rozšířit paletu možností financování pro nově zavedené firmy. Je nutné obzvlášť podpořit konkurenci mezi možnostmi financování. Úkol, zdůrazněný ve všech dokumentech Lisabonské strategie, jehož cílem je posilování potenciálu růstu malých a středních podniků, je nutné přivítat. Akt o malých podnicích, který navrhla Komise, je nutné přivítat. Současná situace je však taková, že velké podniky s pevně zavedeným místem na trhu mají neporovnatelně lepší finanční možnosti než lidé, kteří chtějí rozběhnout vlastní podnikání. V Lisabonské strategii chybí povinnost podporovat široké, konkurenční rozpětí finančních nástrojů, což je ve skutečnosti zásadní předpoklad pro posilování potenciálu růstu Evropy. Odpovědí na nestabilitu finančního systému nesmí být umožnění omezení inovací ve finančním odvětví. Děkuji vám.
Rebecca Harms
jménem skupiny Verts/ALE. - (DE) Paní předsedající, dámy a pánové, z hlediska politiky boje proti změně klimatu pohlížíme na rok 2007 - a na čas, který od té doby uplynul - jako na rok, kdy byla oficiálně uznána skutečnost změny klimatu. Pokud uvážíme, že debata o globálním oteplování a strategiích udržitelnosti trvá již téměř dvě desetiletí, je jasné, jak dlouho trvá ovlivňování takového politického procesu a jak obtížně se provádí současné sladění strategií. Třebaže jsme po celé EU slyšeli ujišťování o tom, že bylo provádění udržitelnosti konečně včleněno do Lisabonské strategie, stále pochybuji, zda tuto změnu skutečně myslíme vážně a zda jsme se skutečně připravili na to, abychom se vydali novým směrem a odvrátili se od cíle čistě kvantitativního růstu a vydali se k cíli růstu zaměřeného na kvalitu.
Když jsme s panem Lehnem jako spoluzpravodajem připravovali Lisabonské usnesení pro Parlament, diskutovali jsme znovu - nikoliv my osobně, ale naše politické skupiny - o problematice energetické politiky a energetické strategie. Není divu, že jsme diskutovali, tato problematika si to zaslouží. V tomto usnesení je nyní zakotvena koncepce, která jen taktak ukrývá propast mezi našimi jednotlivými stanovisky k tématu udržitelnosti. Termín "nízkouhlíkové hospodářství" je nyní tomuto Parlamentu prezentováno jako kompromisní řešení. Podle mého názoru se tím pouze retušuje konflikt mezi status quo, jehož obhájci by rádi prosadili energetické hospodářství, využívající starou energetickou směs uhlí a atomové energie, a strategií, kterou jsme chtěli prosadit my, totiž radikální změnou kurzu vedoucí ke snížení spotřeby zdrojů. Koncepce, kterou jsme nyní začlenili, jen lehce zastírá, že se nám stále nedaří přijmout rozhodnutí. Dovolte mi na tomto místě zopakovat, že Evropa by podle mého názoru neměla sehrát roli průkopníka, jež vyplní naděje lidí na celém světě na základě vysoce rizikové atomové energie nebo obnoveného návratu k uhlí. Budu teď mluvit o něčem jiném, ale této debatě se budeme věnovat v jiném kontextu.
Domnívám se také, pane Verheugene, že v této oblasti ještě musí dojít k úpravě směrnic, protože pouhé připojení otázky bezpečnosti dodávek energií a obnovitelných zdrojů neznamená změnu strategie. Nová strategie je úplně jiné téma, které se musí odrazit v nových opatřeních a nástrojích. Věřím však, že potřebujeme upravit směry Lisabonské strategie tak, aby se neomezovaly jen na environmentální rozměr, ale rozšířily se i na oblast sociální politiky. Stále slyšíme o obratu, ke kterému v oblasti evropského růstu a zaměstnanosti v posledních třech letech došlo. Současně však jsme svědky sociální marginalizace a zvýšení počtu nejistých pracovních míst. Podle našeho názoru lze společný cíl sociální integrace a soudržnosti jednoduše a jasně interpretovat tak, že pracující v Evropě musí být schopní žít z toho, co si vydělají. Byl jsem proto na rozpacích z hádek, které se rozhořely mezi politickými skupinami při přípravě Lisabonského usnesení v otázce, zda je či není správné uzavírat dohody o minimálních mzdách v Evropě podle jednotlivých odvětví. Nedomnívám se, že existuje nějaká alternativa a přeji si jen, aby v tomto bodu vládl větší stupeň konsensu. Přeji si také, aby mí kolegové poslanci na pravé straně této sněmovny ne vždy interpretovali koncept "flexikurity" jen tak, že nejslabší členové společnosti musí být flexibilní a submisivní, zatímco ostatní mohou ve své práci pokračovat, jak se jim hodí.
Jednu věc, kterou zítra předložíme k hlasování, považuji za velice důležitou součást usnesení - a tato poznámka je určena i pro paní Figueiredovou, která má na tomto úspěchu hlavní podíl - a to fakt, že se nám podařilo předložit společné návrhy nových ukazatelů, pomocí kterých bude možné měřit pokrok učiněný směrem k dosažení lisabonských cílů, obzvláště cíle zlepšit kvalitu života lidí. Fakt, že přístup založený na příjmu ve formě starých hraničních ukazatelů či míry růstu národního důchodu, zcela přehlíží rozdíly v růstu důchodu, ukazuje na to, že v žádném případě nejde o vhodný ukazatel. Bude pochopitelně ještě méně vhodný, pokud budeme skutečně chtít měřit faktory jako je zlepšování kvality života a stavu životního prostředí. Byla bych ráda, kdyby Komise na tyto kritiky týkající se environmentálních a sociálních ukazatelů zareagovala.
Ilda Figueiredo
jménem skupiny GUE/NGL. - (PT) V praxi se osm let po Lisabonské strategii ukázalo, že se rozšířily sociální nerovnosti a chudoba, která postihuje přibližně 78 milionů lidí včetně 25 milionů osob s nízkými příjmy a nejistými pracovními smlouvami, se zhoršila.
Většina vytvořených pracovních míst je nejistá, práce na částečný úvazek se týká především žen, které jsou dál diskriminovány, jak pokud jde o přístup k pracovním místům, odborné vzdělávání a kariérní postup, tak pokud jde o mzdy. Míra nezaměstnanosti u mladých lidí je dvakrát větší než celková míra nezaměstnanosti a zahrnuje mnoho mladých absolventů vysokých škol, kteří nemohou najít práci, je mnohem méně práce odpovídající jejich vzdělání, a přibližně 6 milionů mladých lidí každoročně zanechává studia předčasně, což také ohrožuje jejich budoucnost. S těmito důsledky se mohlo počítat ve strategii, jejíž neoliberální vize se rozvinula v rámci reformy z roku 2005, kdy se prioritní opatření zaměřila na liberalizaci a privatizaci strukturálního sektoru a veřejných služeb a byl dán důraz na flexibilitu pracovníků.
Chudoba a sociální nejistota se nyní může zhoršit finanční krizí, která začala ve Spojených státech, a vysokou cenou fosilních paliv a některých zemědělských produktů základních pro potravinářský průmysl. Musí se proto urgentně změnit politiky, aby se předešlo jejich důsledkům pro Evropskou unii, zejména v nejkřehčích hospodářstvích, a zabránilo se zhoršení sociální situace.
Naše usnesení proto vyzdvihuje nutnost nahradit Lisabonskou strategii Evropskou strategií pro solidaritu a udržitelný rozvoj, která otevře nové horizonty k Evropě s plnou zaměstnaností bez diskriminací, patřičnými pracovními místy s právy, lepšími platy, hospodářskou a sociální soudržností a přiměřenou ochranou a veřejným všeobecným sociálním zabezpečením, neboli krátce s větší sociální jistotou.
Johannes Blokland
jménem skupiny IND/DEM. - (NL) Paní předsedající, úvěrová krize, která v posledních několika měsících panuje v USA, ukázala, že čistě kapitalistický systém je neudržitelný. Na poměrně delší dobu, než jsme poznali, že nefunguje komunistický, nebo chcete-li socialistický systém. To bylo jasné v roce 1989. Ale nyní, když ani kapitalismus zjevně nefunguje, je nejvyšší čas zabývat se tímto zjištěním.
Pomocí Lisabonské strategie se snažíme, aby Evropa zůstala hospodářsky konkurenceschopná vůči zbytku světa. To bude možné jen, pokud každý, kdo dnes může hrát určitou úlohu, tak bude skutečně činit, a pokud budeme pracovat na zajištění dobrého životního prostředí.
Podpora zaměstnanosti a trvale udržitelného rozvoje jsou hlavní cíle revidované Lisabonské strategie naprosto právem. Nedomnívám se, že jsou řešení, která nám doporučují naši kolegové ze skupiny GUE, dostatečně informovaná či realistická. Pokud bychom takováto opatření přijali, zvedla by se inflace a mohla by se vypařit důvěra investorů v Evropu. A v konečném důsledku je inflace zlodějská.
V předchozí rozpravě na jarním summitu jsem již řekl, že by měly vlády členských zemí sehrát aktivní úlohu. Tvrdím dnes totéž. Samotné členské státy musí iniciovat reformy a přivést je ke zdárnému konci. A dokud nejsme zatím na pokraji recese, je nejvyšší čas přijmout vhodná opatření k provedení reformy sociálního zabezpečení. Evropa je může jistě koordinovat, ale nemůže je přikazovat.
Sergej Kozlík
(SK) Vážený pane předsedo, vážení poslanci, vážení hosté. Předložená zpráva správně zdůrazňuje rizika neregulovaného globálního finančního systému. Tento se vymyká přímému vlivu politik Evropské unie a může být zdrojem rozsáhlé finanční nestability. Proto je nutné přehodnotit modely podnikání a účinky nadnárodních finančních skupin na světových finančních trzích a usilovat o jejich režimování na široké mezinárodní bázi.
Souhlasím s tím, že zdravé a stabilní makroekonomické prostředí si vyžaduje vyšší konsolidaci rozpočtů a inteligentní soukromou i veřejnou investiční politiku. Taková politika může založit infrastrukturu orientovanou na budoucnost a otevírat perspektivní trhy. Nemyslím si, že veřejné vlastnictví je jedním z hlavních prvků vedoucích k problémům na evropských energetických trzích. Nikdo doposud neprokázal, že soukromé monopoly se chovají korektněji než monopoly s vlastnickou účastí státu.
Vše je otázka správného nastavení pravidel. Proto je potřebné zdokonalovat pravidla hospodářské soutěže v energetických, ale i dopravních a informačních systémech, postupně otevírat příslušné trhy a rozšiřovat a spojovat evropskou infrastrukturu.
Klaus-Heiner Lehne
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, usnesení, jehož návrh předložila řídící skupina, se zaměřuje na tři hlavní oblasti: vnitřní trh, kde jsme znepokojení především potřebou zaplnit určité mezery, kdy musím uvést alespoň příklady absence jednotného patentového zákona a absence vnitřního trhu v pojišťovnictví; trh práce, kde jde především o bezpečnost skrze flexibilitu; téma monitorování a kontroly, kde jde především o uplatnění strategie v členských státech,.
Tentokrát jsme si úmyslně nevybrali téma energetiky a klimatu, protože ty byly klíčovými tématy posledních dvou let, a strategicky řečeno jsme opravdu dosáhli toho, čeho jsme dosáhnout s našimi rezolucemi chtěli, tedy toho, aby se Komise a Rady tímto tématem skutečně do hloubky zabývaly, což právě dělají.
Jedno hledisko dál považujeme za důležité a věnuje se mu i obecná část usnesení, a to je celý souhrn lepších právních předpisů. Upozorňujeme především na problémy, které stále existují v otázce hodnocení výsledků a snížení byrokracie.
Mezi skupinami se během přípravné etapy pochopitelně objevily sporné body, z nichž téměř všechny byly vyřešeny. Na konci zůstal jen jeden rozhodující sporný bod. Moje skupina stojí za integrovanými hlavními směry a stejně jako Komise se domnívá, že v současnosti nepotřebujeme jejich změnu.
Celkově se můžeme na to, čeho bylo za poslední roky dosaženo, dívat jako na úspěch. Když jsme v roce 2005 v jistém směru oživili Lisabonskou strategii, považoval každý Lisabon jen za hlavní město jednoho z členských států, tedy Portugalska. Nikdo si jeho jméno nespojoval s nějakou konkrétní strategií. Nebyl to případ třeba Kjóta, jehož jméno nepředstavovalo jen město, ale i globální strategii. V posledních letech jsme v otázce vnímání Lisabonu udělali velký pokrok.
Podporujeme postoj Komise, když říká, že růst a zaměstnanost jsou klíčovými pojmy a pokrok v této oblasti má rozhodující význam. Jen když dosáhneme růstu a zaměstnanosti, povedeme dobrou environmentální a sociální politiku.
Udo Bullmann
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, je to trochu problém. "Stojíme za směrnicemi" zní trochu dogmaticky. Nás ve skupině PSE nezajímá ani tak, který dokument podporujeme nebo nepodporujeme, ale domníváme se, že hlavním problémem je, zda jsou tyto směrnice odpovědí na skutečnou hospodářskou situaci, a základním problémem je, zda nabízejí větší pomoc v řešení potřeb obyvatel Evropské unie. Jde o základní otázku této debaty, takže ještě jednou: nechejme data, ať hovoří sama za sebe.
Předseda skupiny ministrů financí Eurogroup Jean-Claude Juncker nedávno oznámil, že růst poklesne, že v roce 2008 již nebude 2,7 %, ale 1,6 %, 1,7 % nebo 1,8 %. Zní to jako jasný výstražný signál, zejména když víme, že výhled v USA vypadal špatně již na konci roku 2007. Tehdy se počítalo s inflací 3,2 %. To znamená menší prosperitu, nižší reálné mzdy, snížení kupní síly. Samozřejmě se obáváme, že tato stagnace může jít ruku v ruce s inflací, a to je ten výstražný signál.
Víme také, že se za posledních pět let v Evropské unii chudoba nesnížila, ale že je ve skutečnosti více lidí vyloučeno z prosperující společnosti. Výzkum a vývoj dosáhl více či méně stabilní úrovně, ale určitě ne 3 %, které potřebujeme pro Lisabonskou strategii, dosáhl pouze poloviny, v průměru 1,6 %, 1,7 % nebo 1,8 % - příliš málo, než abychom mohli sehrát mezinárodní roli, kterou sehrát chceme.
Stojíme před rozporem. Jistěže nemůžu předpokládat, že mi integrované hlavní směry poskytnou nástroj řízení, když současně tento nástroj vytvořím tak, že nereaguje na hospodářská a sociální data v Evropské unii. Na jedné straně se nemůžu - zjevně stejně jako předseda Komise - postavit a tvrdit, že se nic, naprosto nic z hlavního textu směrnic nezměnilo, a přitom doufat, že lidé v členských státech Evropské unie, zaměstnavatelé, zaměstnanci, ti, kdo se podílejí na hospodářských procesech, budou mít pocit, že zde existuje politické vedení. Tímto způsobem se onen rozpor neodstraní.
Zde přítomní členové Komise nám mnohokrát řekli, co se musí změnit. Pojďme o těchto změnách diskutovat, bez ohledu na oblast, které se budou týkat. Kde jsou produkty, kde jsou změny, které také napomůžou zlepšit úděl lidí? Socialisté podporují ofenzivní strategii, jak je představená v dokumentech Parlamentu, ale chceme skutečné odpovědi, které napomohou zlepšit úděl lidí.
Wolf Klinz
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, členské státy jsou a budou odpovědné za formulování a uplatňování hospodářské politiky. To znamená, že Lisabonská strategie může být uplatňována jen pomocí cílených opatření členských států. To není jako evropská hospodářská politika centrálně definovaná z Bruselu. Proto jsou základní rysy hospodářské politiky tak důležité. Podle nich budou členské státy hospodářské strategie koordinovat a vytvoří referenční bod k zajištění toho, že se členské státy pomocí nutných reforem posunou správným směrem a zůstanou na správné cestě. Jsou v nich zakotveny hlavní hospodářské zásady EU: otevřené trhy, spravedlivá konkurenceschopnost, inovativní soukromé podnikání bez státní regulace.
Členské státy bohužel integrované hlavní směry pro růst a zaměstnanost ne vždy uplatňují a místy jen poněkud plaše. S ohledem na plnění výzev globalizace se musí Evropská unie výslovně držet svých základních principů, což je jediná cesta, jak dlouhodobě zachovat svou konkurenceschopnost.
Bohužel jsme byli nedávno svědky řady příkladů toho, co bych označil jako kreativní přepážky. Například - a to mluvím k paní Harmsové, pro její informaci - německá pošta Deutsche Post udržuje zavedením příliš vysokých minimálních mezd všechny konkurenty daleko od oficiálně liberalizovaného trhu. Současné turbulence na finančních trzích také ukazují, že všechny podniky se příliš rychle obrací na stát o pomoc, pokud se dostanou do problémů. Záchrana soukromých finančních institucí jako Northern Rock ve Velké Británii nebo OKB v Německu společně s pomocí peněz daňových poplatníků je z hlediska hospodářské politiky nepřijatelnou chybou. Zisky bank zůstávají v rukou akcionářů a malému počtu zaměstnanců jsou vypláceny přemrštěné bonusy, zatímco ztráty jsou znárodňovány. Takovéto postupy podkopávají víru lidí v sociální systém tržního hospodářství.
Je úlohou státu podporovat trh pomocí vhodného rámcového zákona, ale úlohou trhu je posunout hospodářství dopředu a zajistit, aby byla Evropa konkurenceschopná.
Eoin Ryan
Paní předsedající, nedávné finanční zmatky, které otřásly důvěrou spotřebitele a trhu, nám ukázaly, jak důležité je mít udržitelnou strategii růstu. Pro EU bylo vždy správné, když měla takové strategie a politiky spolupráce a koordinace, které posilují nás jako individuální národy i jako celek. Dnes se objevila řada problémů, které jsou důležité pro Lisabonskou strategii, ať už je to podpora inovací, poctivá hospodářská soutěž, řešení energetických otázek, změna klimatu, celoživotní vzdělávání nebo investice do znalostí, abych vyjmenoval jen některé.
Domnívám se, že zvyšování konkurenceschopnosti a růstu a snaha dosáhnout 3 % je naprosto zásadní, pokud má Evropa růst způsobem, jakým chceme. Myslím, že bylo dosaženo strašně moc věcí. Někdy jsme sami k sobě příliš kritičtí. V Evropě bylo za poslední roky vytvořeno hodně přes 12 či 13 milionů pracovních míst, což je víc, než vzniklo ve Spojených státech.
Pokud však chceme mít osvícené sociální politiky a peníze na osvícené sociální politiky, musíme naše hospodářství liberalizovat. A to jedna z otázek, které neřešíme v rámci jednotlivých členských států. Myslím, že to je výzva: mít hospodářství, která rostou, takže můžeme utratit peníze na osvícené sociální politiky.
Mikel Irujo Amezaga
(ES) Paní předsedající, rád bych uvedl, že souhlasím s tím, že priority a zdroje související s Lisabonskou strategií by měly být v rozpočtech členských států a kompetentních institucí jasně identifikovány. Mělo by se provést podrobné prošetření celého řetězce vzdělávacího systému a obsah, pokud jde o obecné vzdělání a vědecké a technické odborné vzdělání, by měl být na co nejvyšší úrovni, aby se lidé mohli více přizpůsobit změnám v okolí, aby se podpořila účast občanů, kvalitnější pracovní místa, podnikatelský duch a inovace.
Je nezbytně nutné postupně studovat demografické změny a jejich vliv na veřejné finance, trh práce a zdravotní péči. Podobně by se inovativní reforma trhu práce měla řídit pravidly "flexikurity", která podporují konkurenceschopnost a současně poskytují vhodné sociální zabezpečení, a přece nevyhovuje jen pravici v této sněmovně, jak ve své řeči uvedla má kolegyně Rebecca Harmsová.
A konečně je důležité, aby si členské státy a všechny kompetentní instituce efektivně vyměňovaly osvědčené postupy, což je výhodné také pro podporu soudržnosti cílů po celé Evropě.
Helmuth Markov
(DE) Paní předsedající, pane komisaři, řekl jste, že byla v nedávné době vytvořena řada pracovních míst. To je pravda, ale většina z nich jsou nejistá místa. Řekl jste, že vzrostla produktivita. To je pravda, ale růst produktivity nebyl využit k zvýšení mezd - což se mohlo stát - ani nebyl využít k dalším investicím. Řekl jste, že zvýšení HDP je také známkou toho, že jsme na správné cestě, že Lisabonská strategie je správná. Říkám vám, že i přes tři pozitivní statistiky, které jste nám předložil, nevidíme dodnes žádné výsledky.
Zvýšily se nám zisky, ale nezvýšily se příjmy z mezd; dál máme hospodářskou politiku, která se řídí nabídkou, a ne poptávkou; nemáme dostatečnou poptávku na vnitřním trhu. To znamená, že máme s Lisabonskou strategií stále stejné problémy jako před pěti lety, jako před třemi lety. Nic se nezměnilo. Jak tedy můžete říct, že jsme na správné cestě? Co máme? Řekl jste také, že musíme podporovat malé a střední podniky. V tom případě bych vás požádal, abyste se obrátil na svého kolegu pana Mandelsona. Jaký byl jeho vklad do globální evropské strategie? To, že se trhy musí otevřít velkým společnostem fungujícím po celém světě. Nic o malých a středních podnicích, ani slovo!
V členských státech provádíme daňové reformy, které zvýhodňují akciové společnosti. Ty jsou osvobozeny od daní. Zisky, které vytvářejí, se však již nedostávají do národního hospodářství. Říkáme, že musí být zaměstnanci flexibilní. Musí přijmout nižší mzdy. To dělali po celá léta. Pokud se zvyšují zisky, měli by mít také možnost mít z nich podíl. To se neděje. Banky nemilosrdně spekulují a velká část zisků velkých podniků je investována jako finanční kapitál, protože tam jsou vyšší marže, než by se investovaly zpět do výroby. To je pro Lisabon špatná cesta.
Když budu chtít peníze, musím jako Evropská unie nebo jako členský stát trvat také na vyšších příjmech z daní. Mohu jít jen tam, kde lze také získat dostatečné daně z příjmu. To by měla být správná metoda přístupu pro Lisabonskou strategii: radikální přehodnocení hospodářské politiky. Budeme-li pokračovat v liniích, které jste navrhl, problém v Evropské unii nevyřešíme.
John Whittaker
Paní předsedající, skutečně nemá smysl dál hovořit o lisabonské agendě, protože každý rok za posledních osm let se obecně přiznalo, že moc dobře nefungovala.
Tato zpráva, obsahující dlouhý seznam toho, co by měla Evropská unie udělat, tento bod zcela opomíjí. Místo toho, aby byla EU silou, jež bude řídit růst a produktivitu, je EU, neustále se vměšující do obchodu, tím, kdo hospodářství v Evropě brzdí.
Dalším bodem, o němž se nemluví, je to, že jednotlivá hospodářství EU mají nesmírně různé struktury a výkonnosti. Nemá smysl hovořit o evropském hospodářství jako o jediném celku. Je rozdíl mezi Německem, které dosáhlo skromného hospodářského růstu, a jižními členskými zeměmi EU, které jsou postiženy velkým deficitem obchodní bilance, hroutícím se stavebním trhem a obrovskými vládními dluhy. Tyto země naléhavě potřebují nižší úrokové sazby a devalvaci, čehož nelze dosáhnout, protože jsou všechny v euro zóně. Pokud sníží Evropská centrální banka úrokové sazby, aby jim trochu pomohla, bude muset opominout svůj inflační cíl, což se jistě nebude líbit Němcům.
Místo toho, abychom dál přidávali miliony dalších slov do plané diskuse o Lisabonské strategii, měla by se rozhodně věnovat pozornost těmto poněkud naléhavějším otázkám. Domnívám se však, že je důležité upozornit na hlavní slabou stránku hospodářské a měnové unie, tedy na fakt, že jednotná měna není dlouhodobě udržitelným řešením pro skupiny s tak různým hospodářstvím a nezávislými vládami.
Frank Vanhecke
(NL) Paní předsedající, všichni víme, že se Evropa musí dále přeměnit v hospodářství založené na znalostech, které je lépe schopné obstát na světových trzích. Neobjevujeme zde objevené, s tím všichni souhlasíme. V čem se neshodujeme, je například to, že Komise považuje novou hospodářskou migraci ve velkém měřítku za jeden z nejdůležitějších prostředků, jak dosáhnout lisabonských cílů. To je absurdní. V Evropě je dost talentu. Především máme v Evropě nějakých deset milionů lidí bez práce a to je víc než dost. Před vládami a světem obchodu a průmyslu stojí v tomto směru velká výzva. A váš průměrný Evropan navíc skutečně nechce, aby docházelo k další nové vlně imigrace. Chce, aby se velký počet cizinců, který zde již žije, integroval, asimiloval a zapojil do pracovního procesu.
Ano, Komise je v tom opět zcela vedle. Vzpomínám si, že Evropská komise řekla před několika měsíci, že politická krize v Belgii zpomalí tempo reforem, které jsou nutné k dosažení lisabonských cílů. Ve skutečnosti je to naopak. Skutečnost je, že politická krize v Belgii byla důkazem selhání belgického státu, a právě existence Belgie Vlámsku zabránila v modernizaci svého pracovního práva a trhu práce, v omezení sociálních nákladů a zjednodušení a snížení daní za účelem splnění těchto lisabonských cílů. Od Evropské komise je ale pochopitelně naprosto nevhodné připustit, že Belgie je překážkou jak pro Vlámsko, tak pro Valonsko.
Cristobal Montoro Romero
(ES) Pane předsedající, pane komisaři, pane úřadující předsedo, dostali jsme se znovu do složitého okamžiku pro Evropskou unii, kdy čelíme obtížné hospodářské situaci a začínáme vypracovávat směrnice hospodářské politiky za okolností, které jsou zásadním způsobem charakterizované oslabením hospodářského růstu, jenž je sám v podstatě reakcí na nedostatek důvěry části hospodářských subjektů: spotřebitelů, podnikatelů a především malých a středních podniků.
Proto vedle gratulací zpravodaji, vedle vyjádření spokojenosti s kladným postojem ostatních skupin, především socialistické skupiny, se kterou jsme se v mnoha věcech shodli, díky čemuž bylo možné připravit hlavní směry hospodářské politiky, si má politická skupina, skupina Evropské lidové strany, přeje zdůraznit náležitost posilování Evropské unie a posilování evropského hospodářství podporou a vlastním zapojením se do hospodářských reforem. Za tímto účelem podporujeme Komisi v jejích snahách o využití integrovaných hlavních směrů k usnadnění základních reforem a podpoření nového rámce důvěry, aby bylo možné překonat obtíže, se kterými se potýkáme.
Nového rámce věnovaného pracovním reformám dohodnutým se sociálními partnery, daňovým reformám, které podporují růst malých a středních podniků a vytváření pracovních míst. Zkrátka rámce věnovaného reformám usnadňujícím uskutečnění vnitřního trhu jako nejlepšího způsobu podpory hospodářského růstu, který v Evropské unii vytvoří pracovní místa.
V tomto ohledu bych také rád zdůraznil, že je nutné odmítnout protekcionismus, což obhajujeme i v našem politickém stanovisku, a chtěl bych se přimluvit, abychom v Evropské unii konečně stanovili základy pro hospodářský růst, který vytváří pracovní místa, což je skutečným pilířem evropské integrace.
Edit Herczog
Paní předsedající, po dlouhé debatě máme konečně text, který my jako socialisté podporujeme a jsem ráda, že se tohoto kompromisu ve věci Lisabonského usnesení dosáhlo.
Dovolte mi však vyjádřit osobní názor, totiž to, že samotný nápad ještě není řešením. Všechno závisí na provedení. Někdo musí dát dvě a dvě dohromady. V roce 2000 byla lisabonská myšlenka dobrá a velmi dobře načasovaná. Ani nemůžeme stanovit lepší cíle, než jsme stanovili při revizi v roce 2005. Pokud se však podíváme na samotnou realizaci - zejména když se na tuto realizaci podíváme zpětně, v rámci celého rozhodovacím procesu - je to jiné. Ve srovnání s prvními pěti lety došlo ke zlepšení, dosáhli jsme určité dynamiky, ale výsledky jsou v porovnání s potřebami a celkovými výzvami, kterým čelíme, a v porovnání s potenciálem, který máme, chabé.
Byli jsme svědky velkých iniciativ a úspěšných projektů jako byl Program růstu a zaměstnanosti nebo projekt Mysli nejdříve v malém a dosáhli několika velkých zákonodárných úspěchů - jako je například směrnice o službách, dohled nad regulací finančních trhů, politika v oblasti změny klimatu nebo nový energetický balíček. Chybí však celkový pocit a chybí samotný závazek. Toto v evropských institucích sledujeme prostřednictvím snižujícího se používání výrazu "připojující se k agendě". Je to vidět ve velice malém zájmu o toto téma během společného zasedání s národními parlamenty a je to vidět i ve výsledcích Eurobarometru.
Ráda bych citovala dvě čísla z Eurobarometru. Za posledních devět měsíců poklesl tzv. index optimismu o devět bodů, z 26 na 17. Když se podíváme i na jiné klíčové výkonnostní ukazatele, zjistíme, že index zaměstnaneckého optimismu klesnul za posledních devět měsíců o tři body z + 5 na + 1. Když se podíváme dál, zjistíme, že základní prvky Lisabonské strategie jsou mezi posledními otázkami, které lidé považují za nejdůležitější. Znamená to, že osm let po Lisabonu se obyvatelé Evropy nedomnívají, že jim EU může poskytnout na tyto otázky odpovědi.
Takže Lisabon máme stále v našich dokumentech, ale určitě ne v našich srdcích a myslích. Ve 21. století se závod kontinentů nerozhodne jen přírodními a energetickými zdroji nebo finančními zdroji. Vítěze určí síla lidského kapitálu a lidských zdrojů. O síle Společenství rozhodne spojení všech obyvatel, pokud jde o kvantitu, a konzistence jejich vědomostí, pokud jde o kvalitu. Jako Společenství máme před sebou stále hodně práce, pokud jde o vytváření znalostí, o řízení znalostí a o motivaci lidí. Společenství potřebujeme vnímat jako celek, kde nenecháme jednoho, aby diskriminoval druhého. Nemůžeme nikoho opomenout, ať je černý nebo bílý, bohatý nebo chudý. Potřebujeme každého - občany jako celek. Ve 21. století budou hrát lidé ústřední roli, a přesto tu předseda Komise dnes nemluví o tomto...
(Předsedající řečníka přerušil)
Lena Ek
Paní předsedající, po sedmi letech práce Lisabonská strategie zčásti selhala. Je to z největší části způsobeno problémy s jejím uplatňováním. Dám vám několik příkladů z oblasti vnitřního trhu.
Pokud jde o energetický balíček, musíme přijít s úplně novými právními předpisy. Když jsme se rozhodli zvýšit rozpočtovou položku na výzkum, dostali jsme jen 50 % částky, o níž jsme rozhodli, že ji potřebujeme. V inovacích jsme dospěli k evropskému paradoxu, když dáváme peníze, ale nezískáváme industrializaci a pracovní místa, která jsme chtěli.
Hodně jsme hovořili o malých a středních podnicích, ale ty stále zápolí se stejnými předpisy jako velké globální průmysly.
Víme, že rovnost mezi ženy a muži zlepšuje hospodářský růst, ale stále máme v této oblasti nedostatky. Víme, že odvětví dopravy je v Evropě velmi špatné a stále máme velké nedostatky, pokud jde o železnici a dobu přepravy přes Evropu. Je načase to změnit. První věcí, kterou je nutné zvážit, pane Turku a pane Almunio - a možná byste mohli tento vzkaz předat panu Verheugenovi - je to, co má být v textu usnesení o změně klimatu, které bude přijato na jarním zasedání.
Všichni souhlasíme s tím, že změna klimatu může být maximálně výhodná situace, kdy můžeme vyřešit environmentální problémy a vytvořit nová pracovní místa. Již jsme předali rozhodnutí v této věci Parlamentu a nyní čekáme, s čím Komise a Rada přijdou na jarním zasedání.
Je tu stále 18 milionů nezaměstnaných Evropanů, více než 18 milionů nezaměstnaných, a víme, že malé a střední podniky, odvětví čistých technologií, inovací a služeb mohou potřebná pracovní místa poskytnout. Dáte jim šanci?
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Paní předsedající, v této debatě o Lisabonské strategii bych nejprve rád zdůraznil, že podle mého názoru se nedostatečně přihlíželo k vlivu americké finanční krize na úroveň hospodářského růstu a nezaměstnanosti v Evropě. I když jsou prognózy HDP na roky 2008 a 2009, které jednotlivé členské státy předložily, nižší než tempa růstu, kterých bylo dosaženo v roce 2007, vypadá to, že skutečnost bude ještě horší.
Mým druhým bodem je to, že vláda Spojených států a Federální rezervní systém zareagovaly rázně a bleskově. Vláda nabídla 150 miliard dolarů na podporu pro firmy a spotřebitele a centrální banka opakovaným snížením úrokových sazeb zajistila, že je skutečná základní úroková sazba záporná.
Naopak vlády členských států EU, Evropská centrální banka a ostatní centrální banky dělají dojem, že jsou ze zpomalení hospodářského růstu a posilování eura blahem bez sebe. Musíme souhlasit se závěrem zprávy, který se týká potřeby převodu daňového zatížení daně z příjmů na daně spojené s životním prostředím, ale rozhodně odmítáme návrh na koordinaci daně z příjmu právnických osob v členských státech.
Sahra Wagenknecht
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, je pravda, že evropské hospodářství čelí velkým problémům. Krize na světových finančních trzích, zvyšující se ceny energií a potravin, stagnující domácí poptávka jako výsledek dumpingových mezd a sociálních krádeží, růst nejistých pracovních míst - to vše jsou naléhavé problémy, které je nutné vyřešit. O tom se však zpráva nezmiňuje.
Připomíná se nám, že růst příjmů by měl držet krok se střednědobým růstem produktivity. Zpráva však současně volá po pokračování neoliberálních strukturálních reforem, tzn. přesně těch údajných reforem, které vytváří problémy, jimž dnes musíme především čelit. Místo aby se pomocí veřejných investic vytvářela pracovní místa, musí se vytvářet dokonce větší tlak na zaměstnance a na nezaměstnané, musí se zvyšovat pracovní doba a ochrana proti nezákonným propouštění je dokonce víc podrývána.
Místo toho, abychom přijali opatření na regulaci finančních trhů a kapitálových transakcí, máme zůstat bezmocně stát, zatímco současná finanční krize se rozšiřuje ještě dál. A místo abychom skoncovali s politikou liberalizace, která velmi přispěla ke zvýšení cen na energetických trzích, dál se tvrdohlavě zaměřujeme na privatizaci a deregulaci.
Naše skupina nebude pro zprávu hlasovat. Nepodpoří zprávu, která obhajuje neoliberální agendu, pošlapává sociální práva a způsobí ještě horší krizi. Skutečně potřebujeme radikálně jinou hospodářskou politiku, ve které budou mít zájmy zaměstnanců a nezaměstnaných přednost před ziskuchtivostí velkých společností.
Patrick Louis
(FR) Paní předsedající, dámy a pánové, přát si hospodářství založené na znalostech je dobrá věc, ale nestačí to. Růst přímých nebo pomocných pracovních míst závisí na trvalosti manuálních forem práce, ale tyto průmysly jsou sevřeny v kleštích chyb a slabin. Jejich konkurenceschopnost je ohrožena nárůstem byrokratických nákladů našich společností, jsou zadušeny absurdním řízením eura, které vytváří konkurenční přídavný příjem pro země, jež nemají žádnou opravdovou sociální a environmentální politiku.
Model funguje naopak. Uvnitř Unie jsme socialisté a vně jsme liberálové, zatímco potřebujeme ochranu proti zbytku světa a více svobody uvnitř. Fakta to dokazují. Lisabonská strategie je neúčinná kvůli asymetrii evropských hospodářství, kvůli zhoršení konkurenčního tlaku a hypermobilitě kapitálových trhů.
Opusťme tedy demotivační mýtus evropské sociální strategie, která všem zaručí prosperitu. Rostlina neporoste, když ji budeme tahat za listy! Řešení nepřijdou z Bruselu, ale vzniknou ze svobodné spolupráce a zdravého rozumu států. Inteligenci, schopnost reagovat na podněty, smysl a sílu na řešení současných výzev nalezneme zakořeněnou v půdě našich národů. V tomto specifickém případě jsou nám dopisy Ježíškovi na nic.
Malcolm Harbour
Paní předsedající, účastním se debat v této sněmovně od doby původní Lisabonské strategie a jsem v Parlamentu také členem lisabonské koordinační skupiny. Jednou z věcí, po které stále volám, je to, aby se Komise na Lisabonskou strategii více zaostřila a vydala jasně definovaný seznam priorit. Nemyslím, že by se o tom někdo dosud zmínil, nebo že by někdo Komisi chválil za to, že to skutečně dělá. Máme nyní lisabonský program Společenství s 10 prioritními akcemi.
Musím někdy s politováním říct, že se jako člen skupiny domnívám, že usnesení Parlamentu mířilo zcela jiným směrem. Usnesení, které před sebou dnes máme, vypadá spíše rozvláčněji a nejednoznačněji než předchozí usnesení. Mám podezření, že bude Komise zklamaná, protože jsem zaznamenal, že v Lisabonské strategii Společenství s jejími 10 prioritami, o nichž jsem si jistý, že jste je četli, je jedním z hlavních požadavků Komise toto: "Je zásadní, aby se Evropský parlament, Rada a Evropská komise shodly na cílech a činnostech strategické reformy." S tím určitě souhlasím. Doufám, že si Komise z tohoto usnesení toto vezme, protože v tom je skoro vše.
Myslím si nicméně, že jedno z ponaučení z naší práce s Komisí je, že se při naší příští práci na této strategii musíme zaměřit na tyto prioritní akce, protože s radostí vidím, že Komise se chystá na nich pracovat, stabilizovat je a posunout je kupředu. Část problému tkví v množství papírů, které dostáváme - různá sdělení o různých aspektech strategií a revidovaných prioritách. Tato sada revizí, tato sada priorit je jiná než ty, které jsme měli loni. Upřímně řečeno, toto není způsob, jak se pohnout kupředu.
Minulý týden jsem se jako zpravodaj zúčastnil zasedání s vnitrostátními parlamenty. Chci jen zopakovat, co zde mnoho kolegů řeklo: Lisabonská akce se posunuje odsud do sněmoven vnitrostátních parlamentů, protože tyto parlamenty potřebujeme zaangažovat do rozšíření 10 prioritních cílů a protože to je věc, o které musíme přemýšlet. Zvláště vítám přítomnost pana ministra, který nám tím ukazuje, jakou roli této otázce Rada přisuzuje.
Anne Van Lancker
(NL) Paní předsedající, pane úřadující předsedo, pane komisaři, zcela upřímně jsem zklamaná tím, že na seznamu pro jarním zasedání, který jste nám dnes nastínil, chybí sociální otázky. Moje skupina tvrdí, že z mnoha důležitých ohledů je důvod posilovat Lisabonskou strategii a integrované hlavní směry. Tři z těchto ohledů mají sociální rozměr. Je pravda, že Lisabon pomohl s růstem a zaměstnaností, ale ne každý byl schopný mít z toho prospěch. Šest milionů mladých lidí opouští školu před dokončením. Velké problémy s hledáním práce mají přistěhovalci, osoby se zdravotním postižením, 16 % obyvatel Evropy žije v bídě. To je důkaz toho, že strategie růstu a zaměstnanosti nevede automaticky k sociálnímu začlenění a kvalitním pracovním místům pro všechny. Byli bychom tedy rádi, kdyby se sociální rozměr Lisabonské strategie posílil o nové pravidlo, které všem zajistí aktivní sociální začlenění.
Za druhé nejsou všechna pracovní místa kvalitní. Značně se zvýšil poměr nejistých pracovních smluv (krátkodobé smlouvy, nedobrovolné smlouvy na částečný úvazek, dočasné zaměstnání zprostředkované pracovními agenturami, atd.). Zvláště často v málo kvalitních zaměstnáních uváznou ženy a mladí lidé. A výdaje členských států na aktivní politiku zaměstnanosti, podporu a odbornou přípravu spíše poklesly, než by se zvýšily. Členské státy tedy zcela jasně ještě nepochopily, že vyrovnaný koncept flexikurity s sebou přinese smlouvy, které budou flexibilní i bezpečné, a že tyto aktivní investice do lidských zdrojů jsou podmínkou sine qua non pro prevenci segmentace trhu. Chceme, aby směrnice zahrnuly všechny základní principy flexikurity, včetně kvalitních pracovních míst a investic do lidských zdrojů.
Za třetí je sociální rozměr lisabonského programu pěkně vyzáblé zvíře. Zajistili jsme novou sociální agendu a je dobré, že by mohla být součástí lisabonského balíčku. Chceme však, aby Evropská komise navrhla smělou sociální agendu, a ne jen sdělení o demografii, odborném vzdělávání a migraci, jak bylo oznámeno, ale aby přišla také s iniciativami týkajícími se právních předpisů, které by měly zlepšit kvalitu zaměstnanosti a posílit boj proti chudobě a sociálnímu vyloučení. Pane úřadující předsedo, v každém bych byla ráda, kdyby mělo jarní zasedání vyšší sociální ambice.
Adina-Ioana Vălean
Pane předsedající, jedním z hlavních doporučení Evropského parlamentu je boj s protekcionalismem jak uvnitř, tak vně EU.
Jsem pevně přesvědčená, že protekcionalismus práva občanů spíše podrývá, než chrání, ale že by si Evropa měla nejdříve zamést před vlastním prahem. Naší nejvyšší prioritou by nyní mělo být odstranění ochranných bariér v rámci EU. K vytvoření skutečně jednotného evropského trhu potřebujeme posílit čtyři základní svobody společného trhu, zejména svobodný pohyb pracovníků. Naše zpráva přiznává, že mnoho trhů práce zůstává segmentovaných a že mobilita pracovníků je stále nízká. Jak překvapivé! Zapomněli jsme, že většina občanů v nových členských státech stále potřebuje pracovní povolení, aby mohla pracovat v jiných členských státech EU?
Čtyři roky po rozšíření, které bývá přirovnáváno k "velkému třesku", jsme ve starých členských státech nezpozorovali nějaký velký rozpad trhu práce a nějaký velký příliv pracovníků, které by mohly ospravedlnit přechodná omezení. Naopak, rozšíření složitých národních kvót a kvalitativní restrikce v členských státech podkopávají Lisabonskou strategii, jejímž cílem je zajištění flexibilních trhů a mobilní pracovní síly.
Zbývají nám pouze dva roky, abychom se stali nejkonkurenčnějším hospodářstvím na světě, aby se posílila konkurenceschopnost a vytvořilo se víc pracovních míst a zvýšil se růst, ale nevzdávám se naděje. V mé zemi, Rumunsku, je míra průměrného hospodářského růstu za posledních pět let přibližně 6 % a míra nezaměstnanosti je méně než 4 %. Nyní začínáme mít starosti s nedostatkem pracovních sil.
Je nutné otevřít hranice pracovní cíle z třetích zemí, ale naší hlavní prioritou by mělo být nejprve odstranění bariér uvnitř EU. Pracovníci z 12 nových členských států by měli mít zajištěnou přednost v tom, že mohou odjet pracovat do jakéhokoliv členského státu a měla by být zrušena přechodná ustanovení. Není možné ospravedlnit volání po externích pracovnících, když pro naše občany stále platí omezení.
Omezení jsou neospravedlnitelná a neslučitelná s Lisabonskou strategií a jejich odstranění je jediným způsobem k dosažení konkurenceschopné a inovativní Evropy.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Pane předsedající, Lisabonská strategie stanovuje cíle, kterých musíme v budoucnosti dosáhnout, má-li být Evropa místem, kde se plní přání jejích obyvatel. Evropa je však pouze ostrovem na světové mapě a bez toho, že by největší světové velmoci dosáhly stejných cílů, bude zavedení i nejžádanějších změn - například týkajících se změny klimatu - znamenat pouze to, že si sami omezíme možnosti svého průmyslu a výrobců a odložíme ostatní strategické cíle.
Boj s demografickým poklesem v Evropě cestou přijímání přistěhovalců z jiných zemí, když současně dochází k ničení instituce rodiny a rodinných hodnot, se rovná sebevraždě, protože se tím zvyšuje pravděpodobnost budoucích sociálních konfliktů. To rovněž platí v mnoha dalších oblastech. Vedoucí představitelé největších evropských zemích mluví o potřebě liberalizace trhu, a přitom ve svých vlastních zemích pěstují nacionalismus. Evropská unie musí prozřít a čelit boji na světových hospodářských trzích na základě ohledu k evropským tradičním zákonům a zvyklostem.
Kyriacos Triantaphyllides
(EL) Pane předsedající, dovolte mi položit jednoduchou otázku. Jaký význam je ve zprávě výboru o novém cyklu strategie věnován sociálním požadavkům pracovníků, malých a středních podniků, mladých pracovníků a žen?
Je řešením přeměnit požadavky občanů na zajištěnou práci na plný úvazek na flexibilní a nejistá pracovní místa? Je prodloužená pracovní doba a zvýšení věku na odchod do penze správnou odpovědí na nárůst konkurence, spíše než to, čemu věříme my: lepší plat a zajištěné pracovní podmínky, které přispějí k vyšší produktivitě, a především zlepší životní úroveň?
Co mladí lidé a ženy chtějí? Chtějí se neustále pohybovat mezi odbornými kurzy a zaměstnáním, nebo chtějí být schopní využívat svou kvalifikaci? Myslím, že to druhé.
Pokud jde o životní prostředí a změnu klimatu, hodnotím kladně cíl snížení emisí skleníkových plynů, který je lepší než cíl stanovený ve Spojených státech a dalších zemích. Pokud však není rozvoj v každé zemi zcela spojený s ochranou životního prostředí, potom nebudou výsledky systematické.
Dále se chci zeptat, zda je možné podporovat rozpad státních poskytovatelů energie, elektřiny a kapalného plynu a současně tvrdit, že je to pro veřejné blaho a napomáhá to dosažení energetické soběstačnosti - pochopitelně za nízké ceny? Není tomu v praxi právě naopak?
Nakonec bych rád dodal, že výzkum a inovace nemohou být jen obchodovatelným aktivem; jde o veřejný statek a měl by se posuzovat především podle toho, jak napomáhá rozvoji společnosti. V důsledku toho je potřebné velké navýšení do veřejných investic a výzkumu. Neměli bychom obětovat výzkumný potenciál ve prospěch soukromých zisků.
Kathy Sinnott
Pane předsedající, základním faktorem Lisabonské strategie je hospodářská konkurenceschopnost. Lisabonská strategie se opírá o konkurenci, konkurenceschopnost a růst a i když je konkurence pro každé životaschopné hospodářství důležitá, nezapomínejte, že základní mechanismus konkurenceschopnosti je to, že někdo vyhraje a někdo prohraje. Myšlenkou je přežití toho nejlepšího.
Evropské firmy to vesměs nutí vyhrnout rukávy, vylepšit výrobky a služby a celkově se víc snažit. Na druhé straně to může znamenat extrémní chudobu pro ty, kdo prohrají, a v rámci Evropy se musíme věnovat otázce těch, kdo prohrají, protože jde o občany v rámci naší Unie, kteří prohrají tím, že nedosáhnou výhod, které strategie vyzdvihuje. Nebylo například zdaleka dosaženo cílů zaměstnat naše občany a zbavit je chudoby. Statistiky ve skutečnosti ukazují obrovský nárůst nejen počtu nezaměstnaných, zejména mezi mladými lidmi, ale také nárůst sociálních nerovností a úrovní chudoby.
José Albino Silva Peneda
(PT) Evropská unie zaznamenala v roce 2006 největší hospodářský růst od roku 2000. V roce 2007 byl růst v EU vyšší než ve Spojených státech a některé nové členské státy se přiblížily k dvojcifernému číslu nebo ho dokonce překročily. Odpověď pro ty, kdo tvrdí, že reforma Lisabonské strategie je neoliberální a již nepřikládá význam sociálním otázkám, je jasná: V roce 2006 vzrostla zaměstnanost třikrát oproti průměru v předchozích pěti letech, v posledních dvou letech vzniklo více než šest a půl milionu nových pracovních míst a dalších pět milionů se očekává v roce 2009. Podobná čísla nebyla dosažena od 80. let minulého století.
A co víc, v roce 2006 vzrostla evropská produktivita více než byl roční průměr v předchozích pěti letech a poprvé po mnoha letech byl růst produktivity v Evropě vyšší než v USA. Ačkoli nemohou být všechny tyto výsledky přisouzeny jen Lisabonské strategii, nelze popřít, že k nim přispěla. Proto Komisi gratuluji k tomu, že dokázala Lisabonskou strategii za opravdu velmi obtížných okolností koordinovat.
Pokud jde o budoucnost, může evropské hospodářství i přes současné hospodářské klima dál růst a může být vytvořeno více pracovních míst, pokud budou v následujících letech hospodářské politiky členských států lépe koordinovány, pokud dojde k dalšímu rozvoji vnitřního trhu, pokud bude podpořen sociální dialog, pokud bude nárůst mezd spojen s nárůstem produktivity, pokud bude existovat účinný systém finančního dozoru, pokud bude posílena pátá svoboda - znalosti - a pokud, což je pro mě velmi důležité - Evropská unie jasně prokáže, že si přeje hájit své zájmy, což znamená, že místo toho, aby byla pasivním subjektem globalizace, naopak ukáže, že je připravena sehrát klíčovou úlohu v jejím dohledu.
Jan Andersson
(SV) Děkuji mnohokrát, pane předsedající, pane komisaři a pane úřadující předsedo. Souhlasím s tím, že Lisabonská strategie byla řadu let úspěšná, ale nezdá se mi, že to je důvod toho, nedělat žádné změny.
Na jedné straně je to tak, jak řekl Udo Bullmann. Růst v současnosti klesá a inflace roste. Situace není zcela přímočará. Na druhé straně se staly některé věci. V prvé řadě tu máme úplnou debatu o politice klimatu, která nám všem v EU změní další politiky. Jsem v tom optimistický, protože to bude také znamenat nové investice a nový typ práce, jež je dlouhodobě udržitelnější a velkou měrou využívá znalosti. To se musí více odrazit v Lisabonské strategii a ve směrnicích.
Za druhé řadu let debatujeme o "flexikuritě" a výsledkem je nemálo směrnic v Radě, ale žádný odraz v integrovaných hlavních směrech. Máme stejné staré hlavní směry, jako jsme již měli. Úvaha by se měla věnovat celému procesu.
Za třetí se chci zmínit o jedné věci, kterou mimo jiné vyzdvihla i Anne von Lankerová. Je pravda, že se EU na chvíli dařilo, ale není pravda, že se to dělo ve prospěch všech. Dochází k rozsáhlému sociálnímu vyloučení. Jsou tu také pracovní místa, která nejsou vždy dobrá a neposkytují životní minimum. V Evropě jsou regiony, jejichž vývoj není tak pozitivní. Integrovaným hlavním směrům musíme dodat sociální rozměr. Mezi sociálním rozměrem a rozvojem pro zaměstnanost a růst není rozpor. Vzájemně se podmiňují.
Olle Schmidt
(SV) Pane předsedající, je důležité, aby EU rostla, aby byl růst silný a aby vznikala nová pracovní místa. Tím se také vytváří podmínky pro větší legitimitu naší Unie.
EU se v posledních letech dařilo dobře. Věci se také vyvíjejí lépe pro EU než například pro Spojené státy. Víme, že spolupráce v oblasti vnitřního trhu a eura vytvořily zcela nové podmínky pro rostoucí Evropu. V této oblasti je ještě stále mnoho práce, jak zde již mnoho kolegů řeklo.
Dovolte konkrétní příklad. Je možná poněkud šovinistický, ale přesto: V mé zemi usilovala švédská vláda o politiku růstu, která by vytvořila téměř 100 000 nových pracovních míst, zčásti pomocí opatření zaměřených na snížení daní a příspěvků zaměstnavatelů. Jeden návrh se přímo týkal snížení příspěvku zaměstnavatelů ve službách poskytovaných v řadě odvětví, které nejsou na mezinárodním trhu konkurenceschopná. Očekávalo se, že se tak vytvoří 17 000 nových pracovních míst. Komise to nyní zastavila a vyžaduje, aby se návrh omezil, což ho tak oslabilo, že bude švédská vláda pravděpodobně nucena ho stáhnout celý.
Akci Komise příliš nechápu ze dvou důvodů. Ve stínu hrozící světové recese reaguje zjevně mnoho vlád pomocí různých balíčků pobídek, jež zabezpečí zaměstnanost a kupní sílu. Předpokládalo se, že návrh poskytne naléhavě potřebnou podporu extrémně nerozvinutému švédskému odvětví služeb, od čehož se očekávalo, že bude mít na naše hospodářství jako celek stabilizující účinek. Myslím, že je to zcela v rozporu s celkovým duchem Lisabonské strategie. Máme-li se stát tímto konkurenceschopným hospodářstvím, do roku 2010 nekonkurenceschopnějším na světě, mohli bychom si také dovolit zkoušet nové cesty? Chci se vás zeptat přímo, pane komisaři, proč bráníte tomu, aby byla tímto způsobem vytvořena nová pracovní místa?
Wojciech Roszkowski
(PL) Pane předsedající, během komunistického období měli lidé v Polsku ve zvyku říkat, že existují tři ontologické kategorie: bytí, nebytí a plánování. A my tu dnes stejně jako komunističtí plánovači dál říkáme, že musíme udělat toto či ono, nebo že musíme dosáhnout toho či onoho, ale nijak se neblížíme ke svým cílům. Takže zůstáváme vězet ve zjevném rozporu mezi zájmem rozvinutých zemí bránit si svá střediska excelence - což v praxi znamená svá pracovní místa - a politikou soudržnosti, která je považována za almužnu.
Hospodářský rozvoj asijských tygrů jako je například Čína však ukazuje, že výsledků lze dosáhnout jiným způsobem: pomocí investic do moderních technologií v zemích s nízkými výrobními náklady. Pokud nevyřešíme tento rozpor v přístupu EU, budeme dál opakovat fráze o strategii, budeme dál vykřikoval plnou parou vpřed, ale budeme stát bez pohybu na jevišti.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Paní předsedající, je dobře, že dnes aktivně přispíváme k jarnímu zasedání a hledáme nedostatky. Je správné, že jsme o tom dnes dopoledne mluvili a že jsme s našimi očekáváními seznámili členské státy. Rád bych zdůraznil, že se naše Strategie uplatňuje na decentralizované úrovni, v podnicích, ve městech a obcích, v regionech. Více než 66 % všech vládních výdajů jde na místní a regionální projekty a já jako koordinátor Evropské lidové strany pro regionální politiku vím, že jsme od roku 2007 dostatečně podpořili používání evropských nástrojů tím, že jsme dali přednost strukturálním fondům a regionální politice. Pohnuli jsme se z fyzické infrastruktury k znalostní infrastruktuře, k odbornému vzdělávání a inovacím. Hovoříme zde o největším rozpočtu Evropské unie, jaký jsme kdy měli, který bude do roku 2013 činit 450 miliard. Naše usnesení tento fakt naštěstí vysvětluje. A Výbor regionů dělá totéž ve zprávě, kterou vydal ve stejnou dobu.
Mohu se zmínit o jiném bodě, o kterém jsme dnes dopoledne mluvili v souvislosti s novou smlouvou? Společně se sociální a hospodářskou soudržností se tím jako třetí cíl potvrzuje územní soudržnost. Bude to znamenat vrcholnou prioritu pro vytváření seskupení, koncentraci firem v hlavních regionech. Současně ale musíme zajistit, aby se know-how nevyužívalo jen v omezené části Evropy, ale aby se přeneslo i na jiné regiony v členských státech, které nesmí zůstat vzadu. Vidím tedy v regionální agendě a Lisabonské strategii investice do znalostí a kompetentnosti, podnikání a malých a středních podniků, vidím v nich významnou odpověď. Pokračuje mnoho programů, na kterých můžeme ukazovat svým voličům, obyvatelům a podnikatelům, že nejde jen o evropskou agendu, ale také o agendu decentralizovaných partnerů.
Elisa Ferreira
(PT) Pane úřadující předsedo, páni komisaři, dámy a pánové, v souvislosti s krizí s rizikovými hypotékami padlo mnoho argumentů, které opakovali ti nejliberálnější politikové. Trhy se nakonec regulují samy, ztráty nemají vliv jen na lidi, kteří se vědomě a záměrně účastní důmyslného vysoce rizikového hazardu, a dobré chování Evropy není zárukou imunity před otřesy zvenčí. To je jen jeden z mnoha příkladů na dokreslení doporučení, které socialistická skupina obhajuje, že by Evropa měla stanovit strategie a nástroje politiky, které budou konzistentní s jejími cíli a s rolí, kterou by chtěla hrát v obtížném kontextu globalizovaného hospodářství.
V roce 2000 jsme definovali základní cíl pomocí Lisabonské strategie, která byla mezitím revidována. Tento cíl je stále platný, ale nebylo ho dostatečně dosaženo. Cílem bylo, aby byla Evropa za dva roky, v roce 2010, nejkonkurenceschopnější oblastí na světě, založenou na znalostním hospodářství, které by mělo vytvořit větší sociální soudržnost a větší počet kvalitnějších pracovních míst. Nyní jsou výzvy naléhavější a jsou jasné některé závěry: za prvé se bude muset dosáhnout úplně soudržnosti mezi hlavními směry hospodářské politiky a Lisabonskou strategií; za druhé se bude muset dosáhnout rovnováhy mezi stabilitou politických směrnic a schopností reagovat na rychlé změny okolností, zejména pokud jde o klima, energetiku, rozvoj finančního trhu, vnější obchodní politiku nebo úlohu směnných kurzů; za třetí se jedním z největších nezdarů strategie staly cíle sociální a územní konvergence.
Nakonec chci souhrnně říct, že zajištění vnější konkurenceschopnosti a její srovnání s vnitřní soudržností vyžaduje účinnější intervenční mechanismy. Účinná koordinace hospodářské politiky ve prospěch růstu a zaměstnanosti je jen jedním z nich. Sociální politika, politiky v oblasti vzdělání, investic, výzkumu, vědy a technologií se musí přehodnotit ve světle nových skutečností. To bylo podstatou příspěvků socialistické skupiny, které jak doufám Komise a Rada přivítá. Především potřebujeme a lidé očekávají příslib dalšího postupu. Jen tak bude mít jejich víra a důvěra v budoucnost Evropy smysl a zachová se.
Anneli Jäätteenmäki
(FI) Pane předsedající, osm let po té, co byl stanoven cíl, můžeme s určitostí říct, že se ho Evropské unii nedaří dosáhnout. Cíl konkurenceschopnosti byl spíše propagandou než konkrétní akcí. Se stárnoucím obyvatelstvem Evropy se bude v praxi cílů Lisabonské strategie dosahovat obtížně, zejména když konkurenční země a regiony zvyšují svůj náskok.
Můžeme se také legitimně ptát, bylo-li dosažení hospodářství s nejvyšší konkurenceschopností realistickým cílem, nebo cílem, o jehož splnění by měla Evropa usilovat za každou cenu, i za cenu ignorování všech ostatních hodnot. Ráda bych jen zdůraznila, že je v Evropě 18 milionů nezaměstnaných a míra nezaměstnanosti mezi mladými lidmi je v některých oblastech až 25 %. Bohužel nevím o tom, že by toto vedoucí činitele EU nějak znepokojovalo, nebo že by se o to nějak zvlášť zajímali. A přitom je velice důležité se o tyto mladé lidi a nezaměstnané postarat.
Ryszard Czarnecki
(PL) Pane předsedající, má být Lisabonská strategie něco jako lov na zajíce? A chceme zajíce honit, nebo ho přece jen chytit? Zdá se mi, že základním úkolem je vytvořit určitou důvěru v evropské instituce, jak navrhuje Lisabonská strategie. A této souvislosti je naprosto nezbytné, aby se výsledky hospodářského růstu dělily spravedlivěji, než tomu bylo doposud.
Bylo by špatné, kdyby se Lisabonská strategie spojovala se stále většími sociálními a hospodářskými kontrasty. Souhlasím s předřečníky, že pokud se tak stane, strategii v praxi odmítnou ne vlády, ale občané Evropské unie.
Piia-Noora Kauppi
Pane předsedající, dnešní debata ukazuje, o jak citlivé téma pro Evropský parlament jde. Téma dne je naše raison d'être. Jde o blaho obyvatel Evropy v budoucnu.
Máme rozdílné názory na nástroje - na to, jak dosáhnout lisabonských cílů - myslím však, že cíle chce v této sněmovně dosáhnout každý. Třebaže souhlasím s paní Jäätteenmäkiovou, že bohužel nevidíme velký pokrok.
Myslím, že musíme mluvit o dvou různých úrovních akce. Především máme na evropské úrovni pouze jednu základní věc, kterou musíme dělat, abychom zvýšili konkurenceschopnost, a tou je jednotný trh. Evropský vnitřní trh je ve světovém kontextu největším hnacím motorem konkurenceschopnosti. Máme také mnoho byrokracie a potřebujeme pracovat se svými malými a středními podniky - to je pro evropský úspěch klíčové.
Pochopitelně se musíme soustředit na věci na vnitrostátní úrovni, na úrovni členského státu, a tam potřebujeme větší aktivitu než doposud, zejména pokud jde o strukturální reformy trhu práce. Poslouchali jsme dnes švédského předsedu vlády, který mluvil o významu strukturálních reforem pro pracovní trh, také pokud jde o zvládání demografických změn. Myslím, že je zcela evidentní, že členské státy v tomto ohledu svou povinnost nesplnily.
Domnívám se také, že v oblasti daňové politiky a makroekonomiky musíme skoncovat s obdobím rozpočtových deficitů. Musíme opravdu pracovat na našich makroekonomikách. To není práce pro Unii, i když máme jednotnou měnu. Je to práce pro politiky členských států.
Na konec bych ráda vyslovila souhlas s paní Starkevičiūtėová, jejíž zpráva je podle mého vynikající. Finanční služby jsou jedny ze základních pilířů vnitřního trhu. Finanční služby vyžadují větší pozornost, a to i na evropské úrovni.
Pervenche Berès
(FR) Pane předsedající, myslím, že letos má naše debata určitý význam, protože provádíme revizi lisabonského cyklu.
Konečně chápu strategii Komise, která spočívá v tom, že řekneme, že je všechno v pořádku a že nepotřebujeme žádné změny, protože základy evropského hospodářství jsou dobré. Říkáte to, protože ve srovnání se stavem amerického hospodářství je pravda, že základy našeho hospodářství jsou o hodně lepší. A navíc musím dodat, že jednání o nové definici hlavních směrů v sedmadvacítce bude určitě relativně obtížné.
Tímto zjištěním však nemůžeme skončit. Stav amerického hospodářství bude mít dopad na stav hospodářství všech zemí Evropské unie a možná především na stav hospodářství eurozóny. Budeme muset také přihlížet k legitimním novým strategickým cílům v oblasti životního prostředí a energetiky, které přijali loni v březnu šéfové států a vlád. Každý sleduje mírně řečeno bouřlivou situaci na finančních trzích, měří její dopad na tyto trhy a odezvu v reálném hospodářství.
Proto žádáme, aby byly tyto tři body včleněny do revidovaných hlavních směrů. Pane Turku, když jsme se loni s listopadu sešli v Lublani, řekl jste nám: "Řekněte nám, co Evropský parlament chce". Takže vám to říkáme nyní, chceme, aby směrnice braly více ohled na koordinaci hospodářských politik, změnu klimatu a dozor nad finančními trhy. Lze-li ještě v tomto směru vyvinout nějaké úsilí, uvítáme to jako pokrok v zlepšování naší schopnosti koordinovat hospodářské politiky, a tedy využívat směrnice.
To však není všechno, pane komisaři! Budeme po vás také požadovat větší soudržnost mezi směrnicemi a všemi ostatními nástroji, které má Komise k dispozici k zajištění toho, aby se tato strategie, kterou společně definujeme, mohla uplatnit pomocí nástrojů, jimiž Evropská unie v této oblasti disponuje.
Charlotte Cederschiöld
(SV) Pane předsedající, pane komisaři Verheugene, dámy a pánové, Lisabonská strategie se nyní dostává z pomalé počáteční etapy a začíná vzbouzet optimismus, což přesně potřebujeme. Autoři se úspěšně zaměřili na to, co je důležité, a nepostihl je problém Parlamentu, tedy rozvláčnost.
Existují různé způsoby, jak splnit výzvy globalizace. Někteří lidé strkají hlavu do písku jako pštros a myslí si, že je všechno v pořádku. Jiní jsou moudřejší a stejně jako autoři zprávy vidí příležitost a zlepšují vlastní schopnosti.
Nejaktuálnější a nejdůležitější věc je nyní alespoň zajistit, že budou členské státy plnit své vlastní povinnosti. To znamená kontrolovat vnitřní trh, zajišťovat, že členské státy uplatní a splní přijatá rozhodnutí, zajišťovat, že pravidla budou opodstatněná, ne příliš komplikovaná a ne příliš nákladná pro malé a střední podniky. Měli bychom se také držet důležitých témat jako je zjednodušení, referenční srovnávání, porovnávání a konkurence.
Bude se také požadovat větší spolupráce mezi institucemi na místní a regionální úrovni. Je to dobré pro občany, je to dobré pro podnikání a přispívá to k integraci. Požaduje se systematické monitorování volného pohybu, takže by měl vzkvétat trh se službami.
Měření výsledků je krok kupředu. EU získává svou legitimitu v tom, že občanům poskytuje v neposlední řadě kvalitní život. Požaduje se stimulující podnikatelské prostředí, které může Lisabonská strategie napomoci zajistit, když bude s rozmyslem uplatňována. Komise musí vytvářet na členské státy nátlak.
A konečně jsem přesvědčená, že Komise přinese rozumné řešení švédskému problému týkajícímu se příspěvků zaměstnavatelů.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Pane předsedající, dámy a pánové, reforma Paktu růstu a stability a opětovné spuštění Lisabonské strategie, která jako evropské priority stanovila růst a udržitelný rozvoj, přinesla od jarního zasedání Rady v roce 2005 své ovoce.
Evropa uplatnila společnou agendu a jak uvedl pan Almunia, během prvního tříletého cyklu došlo k růstu, vytváření pracovních míst, zlepšování veřejných financí a navýšení potenciálu růstu v evropském hospodářství.
Ačkoli se výsledky v jednotlivých členských státech liší, celkový tón je kladný. Byl jsem vážně překvapený, když jsem slyšel jednoho z kolegů poslanců říkat, že je nemožné provést kvadraturu kruhu, že je nemožné dosahovat růstu, vytvářet pracovní místa, zvyšovat sociální ochranu a spořit. V Evropské unii existují příklady toho, co se podařilo, a já pochopitelně znám lépe případ Španělska.
Evropská komise oznámila, že Španělsko dosáhlo pokroku v uplatňování svého národního reformního programu, dosáhlo úrovně zaměstnanosti zhruba ve výši 66 % evropského průměru o tři roky dříve, než se plánovalo, zvýšilo investice do vědy a výzkumu a ve všech rozpočtových letech dosáhlo přebytků. Je to příklad úspěchu Lisabonské strategie, která posílila španělské hospodářství a byla motorem bezprecedentní konvergence, která dosáhla 105 % úrovně průměru Společenství.
Z tohoto důvodu musíme dnes udržet stejné strategické výzvy odvozené od zrychlující se globalizace a stárnutí obyvatel. K jejich dosažení bude potřebné vyzdvihnout sociální rozměr.
Evropa, která je znalostní společností, potřebuje vytvářet svobodu znalostí, provádět digitální začlenění a podporovat sociální rozměr tím, že se budou zlepšovat základní znalosti lidí, malým a středním podnikům se budou nabízet příležitosti a bude se vytvářet model pro flexikuritu se sociálními normami.
Bude nutné se věnovat problémům, které se nedávno objevily, jako je krize s rizikovými hypotékami a ceny paliv a potravin, ale přitom nesmíme zapomínat, že naše okolnosti jsou lepší, že příští rok oslavíme desáté výročí eura a že musíme posilovat mezinárodní hospodářskou spolupráci.
Françoise Grossetête
(FR) Pane předsedající, všichni víme, a musíme to přiznat a uznat, že nám Lisabonská strategie neumožnila dosáhnout pokroku, v jaký jsme doufali. Proto musíme i dnes hovořit o revizi Lisabonské strategie.
V posledním čtvrtletí roku 2007 došlo k výraznému zpomalení růstu v eurozóně, a tato absence růstu je původcem problémů Evropy. Pokud proto chceme v dalším cyklu strategie uspět, musíme udělat víc než jen prostou diagnostiku problémů Evropy, musíme začít léčbu pomocí procesu jednoznačného řízení. Příští cyklus strategie nesmí znamenat jen další byrokratické cvičení.
Je důležité, jako se tomu stalo minulý týden, aby se do strategie vedle Evropského parlamentu lépe zapojily i vnitrostátní parlamenty. Členské státy se sice společně dohodly na tom, co musí individuálně pro reformu svých hospodářství udělat, ale musí se také zavázat skládat účty o zavádění svých reforem.
Většina našich občanů navíc do nynějška neví, o co se jedná, když se mluví o Lisabonské strategii. Unie se proto musí vyhnout střílení do vlastních řad, v době, kdy čelíme mnoha výzvám: od roku 2020 bude klesat počet obyvatel, je tu hospodářský tlak, zvyšují se ceny energií, dochází ke změně klimatu a sociální nerovnováze.
Proto potřebujeme vlajková opatření, která vytvoří skutečnou dynamiku, podpoří rozvoj a růst milionů malých a středních podniků, ve kterých vzniknou nová pracovní místa.
Na environmentální úrovni musí opatření na rychlé zlepšení energetické výkonnosti našich budov přinést rozpočtové úspory, čímž se také zvýší inovace a vytvoří se nová místa.
Mějme na paměti slova Winstona Churchilla, která by měla být naším heslem pro následující cyklus strategie: "Jakkoliv je strategie hezká, nezapomínejme na výsledky". Evropská unie se bude moci přiblížit svým občanům, když prokáže svou účinnost. V tom spočívá zájem Evropy, která chrání své obyvatele a své zájmy.
Donata Gottardi
(IT) Pane předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, ráda bych zdůraznila několik základních bodů postoje Evropského parlamentu a především socialistické skupiny, týkající se hlavních směrů pro uskutečnění Lisabonského cyklu pro růst a zaměstnanost.
Jeden z hlavních bodů je nutnost spojit proces rozpočtové konsolidace, která je charakteristická pro programy konvergence v rámci Paktu stability, s kvalitou veřejných výdajů. Veřejné výdaje členských států musí být překvalifikovány a koordinovány směrem k prioritám strategie, aby se zajistila makroekonomická stabilita, trvalý růst a dosažení plné zaměstnanosti.
Překvalifikování veřejných výdajů, koordinovaně zaměřené na společné investiční cíle členských států, rovněž pomocí veřejně-soukromých partnerských iniciativ, musí být spojeno s vědou a výzkumem, vzděláváním a odbornou přípravou, infrastrukturou, přepravou a energetikou, a to by mohlo být hnacím motorem strategie růstu a zaměstnanosti, jež posílí evropské hospodářství, které tak bude schopno odolat finančním turbulencím a důsledkům zfinančňování hospodářství.
Veřejné výdaje orientované na tyto priority umožní urychlit konkurenceschopnost a produktivitu. Zvláštní pozornost musí být věnována spojení mezi rozpočtovými politikami a růstem produktivity a mzdovou politikou. Socialistická skupina se v tomto ohledu domnívá, že se musí vytvořit silný vztah mezi růstem produktivity a spravedlivým rozdělením zisků, které z toho poplynou, s cílem zajištění sociální soudržnosti.
Klíčovým bodem sociální soudržnosti je zavedení národní minimální mzdy. V tomto směru jsem přesvědčena, že dá Evropský parlament v zítřejším hlasování silný a rozhodující signál, když vyzve členské státy, aby samy zajistily konkrétní a včasné uplatnění Strategie.
Gay Mitchell
Pane předsedající, finanční krize a napínání měnových trhů zasáhly reálnou ekonomiku a představují závažný problém, který vyžaduje promyšlenou akci. Na Fóru finanční stability se uvádělo, že se pravděpodobně budeme muset situaci dlouhodobě přizpůsobit, což by mohlo přinést problémy.
Růst eurozóny zaznamená v roce 2008 výrazné zpomalení. Předseda Euroskupiny pan Jean-Claude Juncker předpověděl pro letošní rok růst mezi 1,6 % a 1,8 %, což představuje pokles o celý procentní bod oproti předchozímu roku. Dalším problémem pro evropské hospodářství je dlouhodobý a trvalý růst světových surovin, kdy ceny ropy, oceli, nerostů a základních zemědělských produktů vzrostly všechny na nevídanou úroveň, což také přispělo k inflačnímu tlaku.
Euro posílilo v době oslabení dolaru, což mělo další vliv na světovou nerovnováhu a evropskou konkurenceschopnost, a všechny tyto faktory vytvořily opravdu obtížné prostředí pro měnovou a finanční politiku. Abychom však nepropadali depresi, podívejme se, kam to může dojít. V první polovině minulého století zemřelo šedesát milionů Evropanů. Berlínská zeď padla v roce 1990 a my se stále nacházíme v embryonálním stádiu integrace.
Navzdory tomu pokud se podíváme na úspěch eura a na celkový úspěch Evropské centrální banky a její inflační cíle a nízké úrokové sazby, vidíme, že navzdory všem těmto problémům je můžeme překonat a můžeme dosáhnout cílů, které jsme si stanovili. Chtěl bych proto požádat Komisi, aby spustila svůj desetibodový plán, jehož ztělesněním bude konkurenceschopnost. Od zavedení eura bylo vytvořeno až 12 milionů pracovních míst. Prosím podpořte podnikání. Z vytváření pracovních míst se musí stát nejvýnosnější věc, kterou občan Evropské unie může udělat. Tím se lidé zbaví chudoby a bídy.
Dariusz Rosati
(PL) Pane předsedající, naše debata se koná za podmínek prohlubující se krize finančních trhů, snižujícího se růstu a zvyšující se inflace. Je proto o to důležitější, abychom si pospíšili se strukturálními reformami, které naplánovala Lisabonská strategie. Chceme-li splnit výzvy globalizace, musíme vybudovat znalostní hospodářství a investovat do vzdělávání a vytváření lidského kapitálu. Musíme také modernizovat trh práce, zavést model flexikurity a zvýšit profesní aktivitu evropských společností. Stručně řečeno musí pane komisaři o budoucnosti Evropy rozhodnout znalosti a práce. To bude také nejlepší cestou z bídy a vyloučení.
Je dobré, že se tyto dva faktory objevují v dokumentech Komise. Při podpoře rozvoje, znalostí a zaměstnanosti může Evropská komise počítat s podporou Parlamentu. Na hospodářský růst a zaměstnanost bude mít velký vliv liberalizace potenciálu evropských podnikatelů. Zvláště se to týká malých a středních podniků, které vytvářejí více než dvě třetiny HDP Unie. Netrpělivě čekám, až Komise přijme Chartu malých podniků a opatření na snížení administrativních břemen o 25 % do roku 2012.
Pane předsedající, slabiny předložených dokumentů spočívají v tom, že v nich chybí analýza důvodů zpomalení a nerovnoměrného uplatňování Lisabonské strategie v různých odvětvích. Nevíme, proč tak pomalu rostou výdaje na výzkum a rozvoj. Nevíme, proč trh práce nadále diskriminuje slabé. Nevíme, proč se trvalé vzdělávání nerozvíjí tak, jak jsme zamýšleli. Nevíme ani, proč se otevírání odvětví služeb a komunikačních sítí setkává s odporem. Dokumenty Komise na tyto a na mnoho jiných otázek nepřináší odpovědi.
Pane komisaři, nemůžeme strkat hlavu do písku! I ta nejlepší opatření budou neúspěšná, pokud nebudou vycházet ze správných diagnóz. Vyzývám Komisi, aby podala zřetelné vysvětlení příčin zpoždění uplatnění Lisabonské strategie.
Philip Bushill-Matthews
Pane předsedající, v tomto usnesení je 59 odstavců, a tedy mnoho sdělení. Upozorňuji především na odstavce 20 a 21 týkající se významu malých podniků, na odstavce 29 a 30 týkající se konkurenceschopnosti a významu jednotného trhu a na odstavce 42 a 43 o potřebě provedení reformy trhu práce. V této souvislosti bych rád zvýraznil význam flexibility, nejen zaměstnavatelů, ale i zaměstnanců, což je pojem, který levice stále nechápe, jak je vidět z dnešních několika jejích typických zastaralých poznámek.
Rád bych vyzval Komisi a Radu, aby ustoupily od detailů a hleděly na dokument jako celek. Zejména je vyzývám k tomu, aby ho před jarním zasedáním porovnaly s jinými dřívějšími usneseními Parlamentu. Potom doufejme vyplyne jediné sdělení, a to: že je toto usnesení v mnoha ohledech, i když bohužel ne ve všech, mnohem energičtější než všechna předchozí. Potvrzuje způsob, jakým by podle Parlamentu měla být Lisabonská strategie prováděna, a dokonce ho důrazně posiluje. Tato rezoluce je doslova velmi rezolutní.
Proto vyzývám Komisi a Radu, aby byly ve své odpovědi stejně rezolutní, aby daly stranou bojácnost, aby až příště Parlament bude k tomuto tématu vydávat usnesení, nebudou muset poslanci ještě s větší rázností říkat, co je potřeba ještě udělat, ale abychom místo toho mohli všem zúčastněným poblahopřát ke skutečnému a patrnému zlepšení, jehož bylo dosaženo. Toto je výzva a toto je základní sdělení, které vám svým zítřejším hlasováním dáme.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Pane předsedající, pánové komisaři, Evropská unie není jen společný trh založený na konkurenceschopnosti; my musíme společně vybudovat sociální Evropu.
V Evropě je nezbytné zlepšit kvalitu života v kontextu globalizace, demografických změn a ekologických výzev. Lisabonská strategie je díky vytváření nových vysoce kvalifikovaných a dobře placených míst a trvalému hospodářskému růstu také nástrojem budování nové sociální Evropy.
Sociální Evropa by měla všem zajistit přístup ke zdravotní péči a službám sociálního zabezpečení, přístup ke kvalitním veřejným službám, a měla by účinným využíváním Strukturálních fondů a Fondu soudržnosti zlepšovat sociální soudržnost. Jednou z priorit pro období 2008-2010 zůstává také regionální rozvoj.
Je prokázáno, že informační technologie a komunikace zvyšují produktivitu práce. Dnes využíváme počítačové systémy a elektronické komunikační sítě v dopravě, finančních službách, veřejných službách, školství i zdravotnictví.
Statistiky Evropské unie zaměřené na inovativní schopnosti v roce 2004 ukázaly, že bulharské, rumunské a slovenské firmy s více než 10 zaměstnanci získávají více než 36 % svých příjmů prodejem inovačních výrobků a služeb; je nicméně nutné, abychom více investovali do hospodářství založeného na znalostech, abychom zvýšili investice do výzkumu a inovací a především do aplikovaného výzkumu. To by mělo být prioritou všech členských států. Měly by se také podporovat investice do výzkumu a inovací dosahovaných v technologických parcích nebo na univerzitách pomocí finančních opatření, jež přinesou nárůst soukromých investic do výzkumu.
Potřebujeme investovat více do vzdělání, do podpory terciárního vzdělávání a celoživotní odborné přípravy. Lisabonská strategie buduje Evropu založenou na sociální spravedlnosti a slušné práci. Hospodářská bezpečnost všech evropských občanů, sociální začlenění, vytvoření služeb péče o děti, rovnost mezi ženy a muži a vytvoření sociálně tržního hospodářství učiní z Unie hospodářský a sociální model v celosvětovém kontextu.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
(DE) Pane předsedající, peníze jsou prostě součástí rozvoje Evropy. Dovolte mi proto, abych se vrátil k finanční situaci, k finančním trhům a příkladům turbulence, se kterými jsme se setkali.
Všichni známe situaci mnoha evropských bank - nemluvě o bankách v USA - a víme, co všechno musela Evropská centrální banka udělat, aby udržela finanční trhy v chodu. Jakákoliv úprava základního přístupu před rokem 2010 proto také znamená nutnost větší spolupráce se všemi subjekty, kteří se podílejí na světovém trhu, aby naše evropské finanční hospodářství získalo větší ochranu proti dalším útokům zvenčí, dále lepší pravidla hodnocení, úpravu dohledu, větší transparentnost a obnovu důvěry mezi bankami a důvěry investorů.
Proto potřebujeme intenzivnější dialog s ostatními subjekty na světovém trhu, především s USA. Americké hospodářství zaznamenalo za posledních sedm let růst ve výši 4,2 bilionu, zatímco úvěry vzrostly celkem o 21,3 bilionu. Znamená to, že dluh dosahuje 350 % HDP. Spojené státy mají bohužel v úmyslu ve své měnové politice, která vedla k takovémuto obrovskému zadlužení, pokračovat. USA agresivně snižují své základní sazby, což znamená, že se do finančních institucí pumpují peníze. Výsledkem je rostoucí devalvace měny a současně snížení kupní síly obyvatel a stagnace, která se špatně kontroluje a může mít velký vliv na Evropu. Tyto metody měnové politiky jsou velkou měrou původcem poslední krize.
Evropa a všechny subjekty na světovém trhu musí společně rychle bojovat s příští krizovou vlnou, abychom zajistili, že nás nezavalí skutečné tsunami a že snahy o splnění lisabonských cílů nepřijdou vniveč.
Margaritis Schinas
(EL) Pane předsedající, myslím, že bychom měli uznat, že v průběhu reforem, které inicioval lisabonský cyklus, došlo dosud ke třem pozitivním věcem:
první pozitivní věcí je, že i nejobezřetnější vlády se začaly postupně řídit filozofií reforem a začaly dosahovat prvních váhavých výsledků;
druhou - a za to bychom měli Komisi pochválit - je fakt, že nová směrnice je konkrétnější. Opustili jsme přístup vánočního stromku, kde bylo uvnitř reformního rámce všechno vyšperkované;
třetí pozitivní věcí je to, že jádro nové strategie tvoří hlavní vlajkové evropské programy jako je Galileo a EIT. V tomto bodě mi dovolte, abych využila přítomnosti slovinského ministra a poprosila ho, aby požádal své kolegy, aby rychle uzavřeli složku Galileo, abychom mohli začít využívat vysoké částky určené pro tento program.
Vedle toho však musíme rozumně posoudit dva negativní body. Tyto nedostatky jsou:
za prvé, občané bohužel nesledují, neprosazují ani nemají povědomí o duchu Lisabonu. Problém je v tom, že se občané domnívají, že Lisabon se týká institucí, a ne jednotlivců; musíme je přesvědčit, že jich ve skutečnosti týká.
druhým nedostatkem je mechanismus monitorování. Jak můžeme kontrolovat, zda členské státy dělají to, co slíbily v rámci reforem udělat? Obávám se, že problémem je to, že se toto monitorování zvrhlo na proces výměny dopisů mezi úředníky v Bruselu a v hlavních městech členských států bez jakéhokoliv politického vkladu.
Myslím, že i když tyto reformy povolíme, musíme zajistit, aby se politika znovu zaměřila na monitorovací postup. Tato obrovská byrokratická korespondence musí skončit.
Zsolt László Becsey
(HU) Děkuji vám, pane předsedající. Nejprve mám dvě krátké poznámky k lisabonskému procesu. Za prvé: Musíme pracovat více, skoro tolik co Američané. Jiná věc je: Lisabonský proces k něčemu bude pouze, když s ním budou spojeny sankce, jako tomu je v případě příliš velkého deficitu.
Za druhé: směrnice. Z pohledu nových členských států bych byl rád, kdybychom se na věci dívali nejen z pohledu neoliberálních ukazatelů, ale s trochu větším odstupem. Na co je koneckonců například nulový deficit nebo inflace, pokud se zhoršují kvalitativní ukazatele? Zhoršuje se krize, zatímco v případě podnikání a v počtech nově založených rodin probíhá opak. Tak to jde dál. To je bohužel mnohem závažnější.
Když si například vezmeme reformu důležitých distributivních systémů, je životně nutné, abychom je v případě potřeby omezili. A ještě důležitější je však otázka toho, co se děje s podporou zdravotnictví, nebo zda bude existovat koordinace mezi školstvím a pracovními místy, jinými slovy, zda bude trh schopen využít lidí ihned a zda na to bude kladen větší důraz a jaké budou možnosti odborného výcviku? Jinými slovy i v této souvislosti musíme započíst řadu kvalitativních kritérií, a nejen vzít nůž a začít kolem sebe sekat.
Třetí bod se týká statistiky. Byl bych velice rád, kdyby se věci měřily nejen z pohledu HDP, ale i hrubého národního důchodu. Z nových členských zemí se vyhrnuly peníze ve formě dividend, ale jejich HDP roste. Měli bychom se podívat, co zůstává v rámci země.
Pakt stability a růstu: na co poskytujeme slevy? V rozvíjejících se hospodářstvích není ostatně jasné, zda je důležité, zda jsou výdaje do vědy a výzkumu ve výši 5 nebo 6 %, nebo více než 3 %, vzhledem k tomu, že v jejich případě je nejdůležitější dostihnout Evropu; měli bychom je odměňovat za vytváření pracovních míst a usnadňování soudržnosti.
Další věcí, která podle mě ve zprávě chybí, je měření černé ekonomiky. V mé zemi představuje přibližně 3 %. Musíme jí také věnovat pozornost. A konečně, což je nejdůležitější, potřebujeme rovnoměrné uplatňování čtyř svobod, ne selektivní přístup (tzv. "cherry picking"), otevírání se kapitálu v jednom případě, ale přitom neotevírání žádných služeb ve prospěch nových členských států. Děkuji vám mnohokrát.
Jacques Toubon
(FR) Pane předsedající, dámy a pánové, toto usnesení o obnovení Lisabonské strategie je zcela v souladu se zprávou, kterou Parlament přijal loni v říjnu na můj návrh, jenž se týká budoucí strategie pro jednotný trh.
Nejprve chci poděkovat Marianne Thyssenové a Klaus-Heiner Lehneovi a všem jejich kolegům ze koordinačního týmu za to, že připravili návrh usnesení, který je velmi vyrovnaný a současně drží krok s politickou, hospodářskou a sociální realitou EU.
Chci především zdůraznit na jedné straně návrhy týkající se významu sociálních práv a smíření mezi hospodářskou konkurenceschopností a sociálním modelem: v tomto ohledu chci říct, že je přirozeně nutné, abychom šli dál a přijali nařízení o službách obecného zájmu.
Rád bych také podtrhnul to, co zpráva říká o duševním vlastnictví. Jde o důležitou zbraň pro Evropskou unii i pro malé a střední podniky. Mezinárodní rozměr, který toto usnesení zavádí, je novinkou a to novinkou přirozeně nutnou. Jednotný trh dodává pěti stům milionům obyvatel Evropy jejich místo a jejich sílu v globalizovaném světě.
A konečně bych chtěl přidat pár slov k otázce metody. Nejsem si jistý, zda je otevřená metoda koordinace, metoda, která se dnes používá, ta nejúčinnější. Za sebe si myslím, že pokud chceme v budoucnu uspět, bude u řady témat Lisabonské strategie nutné přejít ke skutečně společným politikám Společenství.
Bogusław Sonik
(PL) Pane předsedající, co bylo doposud uděláno ke snížení zatížení daní z příjmů právnických osob? Místo aby se snižovaly daně, utrácí se peníze na různé druhy vzdělávacích programů s pochybným výsledkem.
Nyní jsou na horizontu evropské integrace nové problémy, které je nutné vyřešit, jako je ochrana životního prostředí, změna klimatu a obnovitelné zdroje energie. Vyrovnaný růst a zaměstnanost musí být chápán v širším smyslu, ne jen čistě ekonomicky, ale s ohledem na sociální, kulturní a ekologické aspekty. Vzhledem k tomu, že v práci strávíme více než třetinu života, musíme se starat kromě úrovně mezd i o takové otázky jako je komfort, bezpečí, solidarita a důstojnost pro jednotlivce.
Dalším bodem, kterému se chci věnovat, jsou důsledky liberalizace energetického trhu. Trvalá tendence ke zvyšování cen energií společně s kumulací hrozeb vůči klimatu ukazují na nutnost podpory energetické efektivnosti v širším smyslu slova. Obnovitelné zdroje energií, čisté uhelné technologie, jaderná energie, vyrovnané nákupní zdroje a rozvoj evropské infrastruktury jsou základní otázky, kterým musíme v nadcházejících letech čelit.
Po dosažení společného trhu zboží se musíme soustředit na zlepšení fungování trhu služeb. Musíme dosáhnout rychlé integrace pomocí společného uplatňování a provádění přijatých směrnic a odstranění veškerých bariér příchodu služeb na trh.
A konečně doufám, že budou na jarním zasedání Evropské rady přijaty nové hlavní směry pro nadcházející tři roky, při jejichž tvorbě se přihlédne k názorům a stanoviskům, které zazněly v naší dnešní rozpravě. Nejdůležitější otázkou je odstranění směrnic, které neslouží rozvoji členských států EU.
Reinhard Rack
(DE) Pane předsedající, hesla jsou dobrá pro politickou diskusi, ale u hesel se nesmíme zastavit. Sdělení Komise o integrovaných hlavních směrech pro růst a zaměstnanost, usnesení předložené společně pěti skupinami na jarním evropském summitu v roce 2008 a zpráva paní Starkevičiūtėová jsou všechny chvalozpěvem na pátou svobodu, svobodu znalostí, která musí doplnit čtyři dosud známé svobody - svobodu volného pohybu zboží, služeb, osob a kapitálu. Člověka napadnou slova klasika: poselství slyším dobře, pouze mi chybí víra. Řadu let jsme slýchali heslo o znalostní společnosti. Nyní se jím opět oháníme. Když však přijde ke konkrétním opatřením, jsou sdělení, která slyšíme, zcela jiná.
V posledních několika letech jsme se často věnovali otázce, zda a do jaké míry by měla mít Evropská unie větší kompetence, pokud jde o otázku znalostí. Opakovaně se diskutovalo o tom, že znalosti nejsou oblast, kterou by si členské státy měly nechat vzít, že je to jejich svaté území. Totéž jsme opakovaně slýchali kolem rozpočtu. Kdykoliv jednáme a rozhodujeme o otázkách rozpočtu, je jedno či dlouhodobého nebo krátkodobého, říkáme, že musíme šetřit a že nejcitlivější oblastí na úspory je položka školství, vzdělávání a znalostí.
Pan Verheugen před chvílí hovořil o politováníhodných údajích týkajících se výzkumu a vývoje. Pamatuji si neustálé pokusy o snížení výdajů, především na výměnné programy, které jsou pro vědění důležité. Domnívám se však, že je to špatný přístup.
Potřebujeme nové nástroje a potřebujeme nové finanční zdroje. Dovolte mi předložit velmi konkrétní příklad: 10 % všech mladých mezi 15 a 25 lety by mělo strávit šest měsíců studiem v jiné evropské zemi. To přinese více vědomostí a více flexibility a učení bude zábavnější.
Jerzy Buzek
(PL) Pane předsedající, pane ministře, pane komisaři, jsem přesvědčen, že změna klimatu je faktor, který má v současnosti na realizaci Lisabonské strategie největší vliv. A plně s vámi souhlasím, pane komisaři, že současná strategie Evropské unie v této věci spočívá ve vývozu znečištění a emisí a dovozu nezaměstnanosti.
Musíme se ujmout vedení při řešení tohoto problému, za nějž neseme velkou odpovědnost. Musíme také přesvědčit ostatní, abychom v tom nebyli sami. Musíme z boje proti změně klimatu učinit zdroj rozvoje a konkurenceschopnosti. Je to možné, ale bude to vyžadovat přidělení větších finančních rezerv, především do technologií. Znamená to revizi rozpočtu. Vy jste pane komisaři nejlepší osobou, komu to říct: Musíme provést revizi rozpočtu, a to již od roku 2009!
Czesław Adam Siekierski
(PL) Pane předsedající, chtěl bych zmínit několik věcí. Za prvé, efektivní vzdělávání a odborná příprava mladých lidí by měly být pro EU prioritou. Pouze mobilní, flexibilní a odborně vyškolení jedinci, zejména v technických oborech, zajistí, aby Unie trvale dosahovala ekonomického a technického pokroku.
Za druhé, financování vědeckého a technického výzkumu a vývoje se musí odvíjet od konkrétních výsledků. Tyto výsledky musí zaplatit průmysl, s finanční podporou z vnitrostátních rozpočtů.
Za třetí, Unie musí vytvořit model informační společnost a vytvořit ty nejlepší podmínky podporující zakládání a rozvíjení inovativních podniků a dosažení ekonomiky, která je otevřená novým technologiím a technickému pokroku.
Za čtvrté, lidé pracující v Evropě musí zvýšit svoji efektivnost a produktivitu.
Za páté, zároveň s tímto musíme bojovat proti sociálnímu vyloučení tím, že zajistíme dostupnost zaměstnání a vzdělání, a tím, že budeme potírat diskriminaci na pracovním trhu, a tím, že budeme podnikat preventivní i léčebné kroky proti drogové závislosti.
Inés Ayala Sender
(ES) Pane předsedající, rád bych vyjádřil své zděšení nad tím, že deset cílů stanovených Komisí pro novou fázi neodpovídá doporučením, která Evropský parlament vydal v loňském roce ohledně lepšího začlenění dopravního sektoru, logistiky a transevropských sítí do Lisabonské strategie.
Protože nemohu uvěřit, že by Komise nevěděla o významu těchto aspektů konkurenceschopnosti - v rámci globalizace dokonce logistika představuje pro průmysl větší náklady než práce, aniž bych se zmiňoval o další výzvě představované změnou klimatu - věřím, že tentokrát Komise vezme plně na vědomí odstavce 27 a 16 o programu Galileo a inovaci, abychom mohli plně využít přínosnou synergii, kterou mezi Komisi a členské státy vnesl lisabonský proces, a abychom dosahovali pokroku v evropských plánech na udržitelnou dopravu, logistiku a udržitelné transevropské sítě, zejména v přeshraničních úsecích, které jsou vždy tak přehlíženy.
Pokud jde o Radu, také naléhavě vyzývám předsednictví, aby vzalo na vědomí odstavec 27, který žádá členské státy, aby začlenily základní aspekty dopravy a logistiky do svých vnitrostátních plánů s příslušným, tj. velkým, důrazem na rozvoj transevropských sítí.
Emanuel Jardim Fernandes
(PT) Pan Almunia ve svém projevu řekl, že v posledních třech letech se zvýšil růst a že se zlepšilo fungování trhu, sociální reformy, veřejné finance a složka životního prostředí. Souhlasím s tím, že je to pravda. Uznávám, že toto zlepšení je v podstatě výsledkem lepšího dialogu a lepší účasti členských států, jak jsme to také uznali minulý týden na společném setkání mezi Evropským parlamentem a parlamenty členských států.
Otázka, kterou bych vám chtěl položit pane Komisaři, zní: nemohli bychom zvýšit tempo růstu, kdybychom zapojili a podpořili regiony v účasti, protože oni jsou těmi subjekty, které často dotyčné finanční prostředky využívají, a toto se také týká účinnosti Lisabonské strategie? Na úrovní států byl "Pan Lisabon" pozitivní a stimulující. Přestože odpovědnost mají členské státy, nemohlo by být podpořeno vytvoření "Pana Lisabon" na regionální úrovni?
Žiga Turk
úřadující předseda. - (SL) Pane předsedající, pane komisaři Almunio a pane komisaři Verheugene, dámy a pánové, děkuji vám za tuto debatu. Lisabonská strategie je strategií pro reformu a modernizace; vyžaduje spolupráci, podporu a nápady od všech usilujících o společný cíl a jsem skutečně vděčný za vaše dobře fundované poznámky.
Za prvé, v rámci obecné poznámky, byla diskutována účinnost Lisabonské strategie. Někteří poslanci Evropského parlamentu, například pan Andersson, se domnívali, že je účinná, zatímco jiní - a bylo jich poměrně dost - se domnívali, že účinná není. To ukazuje na spektrum politických názorů v rámci Evropské unie. Paní Starkevičiūtėová se ptala na priority Lisabonské strategie a na to, zda byly dostatečně prezentovány. Odpověď ve skutečnosti poskytl pan Harbour, který řekl, že lisabonský program Společenství je vynikající soubor priorit.
Mnoho dotazů se týkalo integrovaných hlavních směrů a toho, zda řeší aktuální otázky. Jak jsem již řekl, také jsme o tom uvažovali a dospěli jsme k závěru, že musíme pokračovat ve stejném směru a zachovat kontinuitu a především tempo realizace Lisabonské strategie. Byl jsem potěšen, že některé parlamentní skupiny a poslanci parlamentu jsou podobného názoru. Pan Leinen, pan Harbour a paní Herczog zdůraznili, že to, co je zapotřebí, je realizace a nikoli nápady, zejména v době, kdy optimismu ohledně Evropské strategie ubývá.
Byly zmíněny další dobré procedurální nápady, například výměna osvědčených postupů, územní rozměr a rozšíření Lisabonské strategie nad rámec Společenství a členských států, případně do nižších úrovní. Lisabonská strategie se rovněž rozšiřuje globálně.
Co se týče výzkumu a vývoje, souhlasili jste s tím, že přesně v tomto je budoucnost Evropy. Líbil se mi návrh paní Herczogové, že srdcí a mozků je zapotřebí stejně jako čísel. Chápu vaši podporu páté svobody a evropského patentu, který se tohoto týká. Bereme varování ohledně evropských talentů vážně. Je zapotřebí zajistit dobré podmínky pro talentované lidi v Evropě. 700 000 z těch nejlepších evropských výzkumných inženýrů je v zahraničí. Musíme se je snažit přitáhnout zpátky, protože 7 z 10, kteří odejdou do USA, tam zůstane. Studium v zahraničí by mělo být podporováno.
Pokud jde o podnikatelské prostředí, někteří z vás prosazovali vnitřní trh bez protekcionismu, čímž se má na mysli, že efektivní trh je to, co Evropě poskytuje konkurenční výhodu. Líbí se mi nápady týkající se podnikatelské kultury, zejména podpora podnikání; to, že založit novou firmu nebo vytvořit nové pracovní místo je to nejlepší, co může člověk učinit. Je pravdou, že se musíme v této oblasti snažit zlepšit mnoho věcí, zejména pro rozvoj malých a středních podniků a pro dostupnost financí a výzkumné infrastruktury pro tyto podniky. Paní Kauppi a paní Starkevičiūtpředložily na toto téma zprávu.
Zaměstnání a celý sociální rozměr byly hlavními tématy celé řady diskusí. Nesouhlasím s tím, že je Lisabonská strategie neoliberální; naopak péče Evropy o člověka a životní prostředí tvoří dva ze čtyř hlavních pilířů Lisabonské strategie.
Proběhla určitá diskuse o "flexikurity", kterou vyvolal pan Goebbels a paní Văleanová. Je pravdou, jak někdo poznamenal, že pokud tento mechanismus nezavedeme, zaměstnavatelé se uchýlí k jiným formám zaměstnávání, které jsou velmi flexibilní, avšak výrazně méně přijatelné pro zaměstnance. Také ekonomické prostředí není uzpůsobeno k tomu, aby podporovalo zabezpečení, avšak flexibilní systém zabezpečení toto zajišťuje.
Návrhy na nové ukazatele jsou zajímavé a souvisejí s ukazateli OECD používanými pro měření kvality života. V budoucnu musí rovněž proběhnout debata o způsobech vyhodnocování Lisabonské strategie.
Bylo toho mnoho řečeno o životním prostředím. Myslím, že si uvědomujeme, jak někdo řekl, že pro Evropu musí nastat situace, kdy "vyhrají obě strany". Problémem nyní je, jak přimět zbytek světa, aby se k nám připojil v našem úsilí o přechod na ekonomiku s nízkou spotřebou uhlíku, avšak jistě můžeme přispět tím, že půjdeme příkladem.
Máme vynikajícího mluvčího v oblasti finančních trhů a fiskální politiky. Omlouvám se, že jsem si vás nevšiml a nepozdravil vás na začátku. Abych to shrnul, odcházíme obohaceni o některé důležité informace. Rád bych poděkoval paní Starkevičiūtėová za tuto zprávu a panu Lehnemu a paní Harmsové za návrh usnesení. Již jsme jej prostudovali. Konečnou verzi rovněž pečlivě přezkoumáme.
Názory vyjadřované v tomto Parlamentu jsou různé, avšak zdá se mi, že ukazují stejným směrem jako lisabonské dokumenty, respektive celý ten soubor dokumentů. Jsem přesvědčen, že jsme na správné cestě a úspěšně zahájíme novou fázi, abychom splnili úkoly dneška a že poselstvím nové fáze nebude jen poselství toho nejnižšího společného dělitele, na kterém jsme schopni se dohodnout.
Günter Verheugen
Pane předsedající, dovolte mi pronést několik dalších, velmi stručných poznámek. Naše strategie pro růst a pracovní místa, rovněž známá jako Lisabonská agenda, není ve skutečnosti ničím jiným, než pokusem vykompenzovat co nejinteligentněji skutečnost, že v Evropské unii nemáme společnou ekonomickou politiku a - v současné době probíhá ratifikace nové Smlouvy - nebudeme mít společnou ekonomickou politiku ani v rámci této nové Smlouvy. To, co požadoval pan Toubon, proto bylo dobře míněno, avšak v současné době to není příliš reálné. Nemáme jinou možnost, než pokračovat na základě partnerství, abychom přesvědčili dotyčných 27 států, aby jednaly společně s institucemi Společenství a aby učinily, co je nezbytné pro dosažení našich společných cílů na úrovni členských států a na evropské úrovni.
Je skutečně jedním z našich cílů stát se do roku 2010 řekněme nejdynamičtějším, nejkonkurenčnějším a nejlepším regionem na světě? V roce 2004 řekla Rada, Parlament a Komise, že tento Lisabonský cíl stanovený v roce 2000 nebude dosažen. Skutečnost, že jej nebude dosaženo, není nic nového. Víme to od roku 2004. Proto jsme v roce 2005 předložili zcela přepracovanou strategii, která již tento termín nezmiňuje. To znamená, že bychom neměli měřit růst a politiku pracovních míst, kterou máme dnes, podle cílů, které byly stanoveny v roce 2000 a o kterých víme, že jich nemůže být dosaženo. Říkám vám svůj osobní názor na tuto věc. Nemyslím si, že jde o to, zda budeme úspěšnější než někdo jiný v určitou dobu. Podle mne je důležité, abychom byli co nejdříve v dostatečně dobré pozici k tomu, abychom dosáhli sociálních cílů, kterých chceme všichni v Evropě dosáhnout. Tyto cíle jsou: vysoká životní úroveň pro všechny naše občany, vysoká míra sociálního zabezpečení pro všechny naše občany, vysoká úroveň životního prostředí pro Evropu jako celek a vědomí naší globální odpovědnosti. To jsou naše hlavní sociální cíle. Pokud jich chceme dosáhnout, budeme potřebovat silný a stabilní ekonomický základ, což je přesně to, na co je tato strategie zaměřena.
Myslím, že pan Rosati měl pravdu, když se ptal na nedostatky. Když se podívá pečlivě na zprávy o jednotlivých zemích a na naše doporučení, uvidí, kde jsme nalezli nedostatky a že jsme je nalezli přesně v těch oblastech, které zmínil. Odpovím mu. Proč v Evropě neexistuje celoživotní vzdělávání tak, jak by mělo? Proč nemáme v celé Evropě tolik moderní infrastruktury, kolik bychom měli mít? Proč nedáváme výzkumu a vývoji, vzdělávání a školení takovou prioritu, jakou bychom mu měli dávat? Odpověď jednoduše zní, že je tomu tak proto, že v mnoha členských státech a rovněž na úrovni Společenství - jak všichni víte - jsou finanční priority stále jinde. Pokud se společně rozhodneme, že se pokusíme tyto priority změnit, tak by to bylo dobré. Vyžaduje to však - a neříkám to jen proto, že vedle mne sedí makroekonomik Komise a velký politik stability, ale protože jsem o tom pevně přesvědčen - abychom měli stabilní a pevný makroekonomický rámec. Především to například znamená upevnění státních financí. Bez pevných státních financí v jednotlivých členských státech nebude možné stanovovat nové investiční priority.
Pokud jde o pokyny, chápu potřeby, které s tím souvisí, a Komise o nich bude ráda nadále jednat s Parlamentem. Dovolte mi jen poukázat na jednu věc. Tyto pokyny nejsou politickým programem jako takovým. Nejsou akčním programem. Tyto pokyny jsou, chcete-li, rozumovým základem pro národní reformní programy a pro Lisabonský program Společenství. Hovořím zde s naprostým přesvědčením. Tyto pokyny či hlavní směry, jak jsou formulovány dnes, umožňují uskutečnit všechny ty věci, které dnes různí řečníci v Parlamentu požadovali, pokud budou uskutečněny v praxi v rámci vnitrostátních reformních programů a v rámci Lisabonského programu Společenství.
My se zcela rádi ujmeme velmi konkrétní výzvy, kterou mně a panu Almuniovi předestřel Olle Schmidt, konkrétně abychom si zkontrolovali jeden konkrétní incident ve Švédsku. Dovolte mi jen říci k tomuto tématu jednu věc. Komise plně podporuje politiku, podle níž jsou daňové pobídky pro podniky a podnikatele rovněž používány k vytváření pracovních míst. To je naše politika. Velmi brzy dokonce budeme předkládat návrh týkající se snížených sazeb DPH pro podniky náročné na služby. Joaquín Almunia ani já nevíme přesně, co se stalo ve Švédsku, ale podíváme se na to. Zdá se mi, že je to spíše technický než skutečně zásadní politický problém, ale vyjasníme to a zajistíme, aby došlo k potřebnému dialogu.
Joaquín Almunia
člen Komise. - - (ES) Pane předsedající, abych se stručně vyjádřil, pokud mne žádáte, abych porovnal dnešní ekonomickou situaci se situací před třemi lety, kdy byla zahájena realizace strategie podle Lisabonského cyklu, myslím, že můžeme předložit více než dostatek informací, které vypovídají o tom, že jsme na tom dnes lépe, než jsme byli před třemi lety. Existuje více pracovních míst, je vyšší produktivita, fiskální situace jsou zdravější, existuje více trvale udržitelných systémů sociální ochrany a probíhají mnohé kroky.
Avšak pokud mne žádáte jako komisaře, abych vyvodil závěr, že již není zapotřebí nic dělat, moje odpověď jednoznačně zní, že toho existuje mnoho, co je zapotřebí udělat, že mnohé věci musí být nadále prováděny a že vzhledem k současné ekonomické situaci s jejími finančními tlaky musí být tempo zvýšeno. Řekl jsem to již na začátku a opakuji to i nyní.
Byl bych proto nerad, aby někdo odešel s dojmem, že Komise a komisaři zastávají stanovisko, že jsme velmi spokojeni a již není zapotřebí nic dělat. Nesmíme si plést trvalý pokrok ve stejném směru s nepodnikáním dalších kroků. Pokračovat v pohybu kupředu stejným směrem znamená, že je zapotřebí nadále provádět věci podle Lisabonského programu Společenství, jak jej někteří z vás nazýváte a za který jsme vděční, a to na úrovni členských států a regionů a v dalších orgánech na nižší úrovni než jsou národní vlády, jak to řekl pan Fernandes.
Pokud byste mne na závěr mnoha zajímavých projevů, které jsem dnes večer vyslechl, požádali, aby vybral tři záležitosti, které jsou jednoznačně prioritními záležitostmi, nejprve bych souhlasil s mnoha z vás, kteří jste hovořili o integraci finančních služeb. To je klíčové téma pro Evropu a ekonomickou a měnovou unii, nejen pro země v eurozóně, avšak také pro ty, kteří do ní chtějí v blízké budoucnosti vstoupit.
Druhou důležitou záležitostí je změna klimatu. Nebudu opakovat to, co již mnozí z vás řekli. Třetí otázkou je sociální integrace, která je jedním z integrovaných hlavních směrů. Nebudeme moci občanům říkat, že je zapotřebí zabývat se výzvami globalizace, že je zapotřebí být konkurenceschopnější a že fungování našich trhů se musí zlepšit, pokud naše politiky nebudou reagovat na větší míru sociální integrace, která je rovněž umožňována konkurenceschopnějšími a produktivnějšími ekonomikami. Pokud se nezvýší produktivita, nebudou existovat žádná kvalitní pracovní místa a pokud nebudou žádná kvalitní pracovní místa, pokud nebudou žádné profesní vyhlídky, pokud nebudou žádné systémy celoživotního vzdělávání, nebude možné mít konkurenceschopné ekonomiky.
Toto je řekněme spojovací článek mezi ekonomickými a sociálními aspekty, které Lisabonská strategie již od počátku zahrnuje, a je to nyní zjevnější než to bylo v roce 2005 nebo 2000.
A závěrem bych chtěl říci, že souhlasím s některými z vás - s paní Berèsovou a dalšími - když jste hovořili o tom, že je zapotřebí koordinovat ekonomické politiky. Jak řekl pan Verheugen, neexistuje zde žádná kapacita pro provedení mnohých z reforem a mnohých politik Lisabonské strategie na evropské úrovni. Musíme lépe koordinovat ekonomické politiky členských států; Evropa k tomu má nástroje, jsou obsaženy v Lisabonské strategii, která je cvičením v koordinaci ekonomické politiky, a jsou nepochybně obsaženy v ekonomické a měnové unii.
Zavazuji se tento aspekt konkrétně s vámi prodiskutovat po květnu, kdy Komise předloží zprávu a doporučení vycházející z analýzy prvních deseti let ekonomické a měnové unie, kterou nyní provádíme.
Margarita Starkevičiūtė
zpravodajka. - (LT) Ráda bych promluvila o koordinaci. Bylo předloženo mnoho návrhů, jak postupovat, aby jí bylo dosaženo. Jsem toho názoru, že kdybychom je měli všechny realizovat, způsobilo by to v Evropské unii obrovskou ekonomickou krizi.
Správný postup spočívá v rozhodnutí o prioritách kroků a cílů. Nejsme schopni odstranit chudobu a deprivaci do roku 2010, jak to předpokládala Lisabonská strategie. Nebylo by správné podporovat souhrnnou poptávku v celé EU. Pokud budeme podporovat poptávku v nových členských státech, způsobíme ekonomickou krizi; dojde k přehřátí našich ekonomik.
Stává se, že velmi často si nevšimneme, co dělají naši sousedé. Výzkumní pracovníci již dokázali, že největším problémem v rámci EU je to, že nejsou oceňovány národní rozdíly, a že existuje snaha nadměrně harmonizovat. Pro podpoření individuálního úspěchu musí být vytvořeno příznivé prostředí. Souhlasím s panem Verheugenem, že politika EU by měla být politikou spolupráce, nikoli diktátorství.
Pocházím z bývalého Sovětského svazu, kde bylo dříve stanovováno mnoho ukazatelů a každý z nich musel být dosažen. Obchody však zely prázdnotou. Ukazatele nejsou samy o sobě cílem. Také nesouhlasím s plány založit sociální model EU na rozdělování dávek, jinak se bude naše příští rozprava zabývat už jen migrací. Celý svět by k nám přišel žádat o dávky. Hovoříme o tom, že je zapotřebí vytvořit v Evropě sociální prostředí, které by Evropanům umožnilo nalézt zaměstnání, nalézt své místo v životě a vyjádřit se. Podle mne je toto konečným cílem Evropy a rovněž podstatou jejího sociálního modelu a lidského života.
Předsedající
Obdržel jsem dva návrhy usnesení předložené v souladu s čl. 103 odst. 2 Jednacího řádu.
Rozprava je skončena.
Hlasování se bude konat ve středu 20. února 2008.
(Zasedání bylo přerušeno ve 20:00 a pokračuje ve 21:00.)
Písemná prohlášení (Článek 142)
Gábor Harangozó  
písemně. - Cíl vytvořit v Evropě dynamickou a inovativní společnost přinášející růst a zaměstnanost do roku 2010 bude úspěšně dosažen pouze prostřednictvím takového přístupu, který bude skutečně brát v úvahu boj proti chudobě a sociální rozměr.
Při novém zaměření strategie pro růst a pracovní místa na lepší přístup založený na výkonnosti by neměly být za žádnou cenu ponechány stranou sociální integrace a ekologické požadavky jen proto, aby bylo dosaženo ekonomických cílů. Vyhlídka na vytvoření nových pracovních míst v inovativní ekonomice by měla přinést rozvoj v oblastech vzdělávání a školení a zlepšit rovnocennou integraci těch nejvíce ohrožených a znevýhodněných kategorií obyvatelstva v rámci celé EU. Investice do inovace, výzkumu, dopravy a efektivního využívání energie by se měly zaměřovat na to, aby byly pro evropské spotřebitele skutečně přínosné v rámci svobodné a spravedlivé ekonomické a obchodní unie. Ve skutečnosti ekonomický růst není sám o sobě cílem a samozřejmě ekonomické údaje by neměly být zaměňovány s blahobytem evropských občanů.
Skutečným cílem Lisabonské strategie by v konečném důsledku mělo být zlepšení kvality života našich občanů a budoucích generací; proto je zapotřebí výrazného sociálního rozměru.
Gyula Hegyi  
písemně. - (HU) Postupně se blížíme ke konci desetiletého období, během něhož se Evropská unie měla stát nejvíce konkurenceschopnou ekonomickou zónou na světě, se solidní sociální záchrannou sítí a příkladnými ekologickými ukazateli.
Není zapotřebí velké smělosti k tomu, aby člověk předpověděl, že v příštích dvou letech se nám nepodaří uskutečnit zázraky. Úkol, který jsme si pro sebe vytyčili, byl příliš ambiciózní a výsledky jsou poněkud skromné. Pokud však také vezmeme v úvahu, že Evropská unie uskutečnila rozšíření historických rozměrů, znovu sjednotila Evropu, vytvořila společnou měnu a navrhla společnou legislativu týkající se mnoha záležitostí pro 27 národů, pak bychom v žádném případě neměli být zklamáni tím, čeho bylo dosaženo.
Pokud jde o naše ekologické závazky, Evropa v mnoha případech jde nadále světu příkladem, co se týče zeleného myšlení a zelené legislativy. Víme však velmi dobře, že i v této oblasti jsou rozpory. Mnohé zákony jsou v některých členských státech jen neživým textem a přípustné ekologické úrovně v některých případech tolerují více než je tolerováno v mnoha zemích, které nejsou členy EU. Lisabonské cíle jsou proto patřičné, avšak uskutečnit je v éře konsolidace po velkém rozšíření EU bude vyžadovat mnohem více úsilí než dříve.
Tunne Kelam  
písemně. - Vítám snahy naplnit cíle Lisabonské strategie, avšak nejsem příliš přesvědčen, že je možné uskutečnit její plány do stanoveného termínu.
Je proto velmi důležité klást důraz na společnost založenou na vědomostech. Náklady na vědu jsou v EU nižší než v USA a dnes jsme konfrontováni se skutečností, že nedokážeme konkurovat na světovém trhu v oblasti vynálezů nebo technologií. EU a její členské státy musí vynaložit více úsilí a přidělit více finančních prostředků na rozvoj a aktualizaci evropského vzdělávání a evropské vědy.
Baltské moře se stalo vnitřním mořem Evropské unie a vykazuje stabilní, vysoký ekonomický růst. Region Baltského moře má potenciál stát se jedním z nejvíce konkurenceschopných regionů na světě.
Strategie pro Baltské moře předvídá trvale udržitelný rozvoj a růst, předvídá a mapuje všechny oblasti, které lze dále rozvíjet, a proto se tento region může ve skutečnosti stát možná jediným regionem, který skutečně naplní Lisabonskou strategii. Proto důrazně žádám EU a zejména členské státy okolo Baltského moře, aby této strategie využily co nejvíce. Strategie pro Baltské moře má potenciál stát se příkladem úspěchu Lisabonské strategie.
Marian-Jean Marinescu  
písemně. - (RO) Základních cílů Lisabonské strategie nelze dosáhnout bez rozvíjení konkurenceschopnosti, bez zohlednění všech současných globálních výzev (globalizace, klimatické změny, výkyvy na finančních trzích, otevřenost mezinárodních trhů).
Aby zvýšila svoji konkurenceschopnost, EU by měla urychlit své snahy o vybudování společnosti založené na vědomostech a měla by neustále zlepšovat administrativní kapacitu. Rozvoje stabilních společenství a soudržnosti průmyslových a průřezových průmyslových politik nelze dosáhnout bez dobrého fungování místního a regionálního potenciálu, bez rozšíření kompetencí místních a regionálních orgánů a bez plného respektování různorodosti a bez upevňování meziregionálních a přeshraničních vztahů a výměn.
Rumunsko plánuje postupovat podle konvergenčního procesu a snížit rozdíly existující v okamžiku vstupu. Jeho lidské a materiální zdroje jsou důležitým pramenem konkurenceschopnosti pro všechny členské státy, představující jednu z hlavních výhod, kterou vstup naší země Unii přinesl.
Růstový potenciál rumunské ekonomiky, energetických zdrojů a celkových přírodních zdrojů, jeho přitažlivost a územní přístupnost jsou výhodou pro vzájemnou závislost evropských ekonomik a spoléháme na solidární podporu starších členských států, aby se bez ohledu na jakékoli domnělé a dočasné neshody ukázalo, že rumunské zdroje jsou výhodou, a aby byly využity ve prospěch Unie v celém rozsahu jejich skutečného potenciálu.
Esko Seppänen  
písemně. - (FI) EU má mnoho dobrých úmyslů, přičemž jedním z těch starších je Lisabonská strategie, o které nyní debatujeme, a jedním z nedávnější minulosti je nejnovější energetický balíček.
Prostředky používané pro dosažení těchto cílů nejsou v souladu s těmto cíli. Dalo by se to shrnout tak, že Lisabonská strategie není realizována způsobem, jaký byl plánován, a že členské státy se ve skutečnosti dostatečně nesnaží dosáhnout jejích cílů. V určitém smyslu je to dobré: Lisabonská strategie je zkonstruována tak, aby šla proti budování socialistické Evropy.
Neuplatňování může rovněž jít cestou energetických cílů: ty nebudou do roku 2020 dosaženy. Trhy se nyní pohybují jiným směrem a EU nejde proti tržním trendům.
Vzhledem k této situaci je zapotřebí Lisabonskou strategii znovu zvážit: měli bychom síle trhů vzdorovat.
