Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
 Edellisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?
Jäsen Ludford, haluatteko käyttää puheenvuoron nimenomaan pöytäkirjasta?

Ludford
Arvoisa puhemies, annoin merkin, että haluan pitää työjärjestyspuheenvuoron, vaikka se ei koskekaan pöytäkirjaa. En halua viivyttää parlamenttia aiheetta, mutta kun olemme valmistautumassa keskustelemaan Euroopan rakenteesta, mielestäni on tärkeää huomata Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehty tuomioistuimen päätös, joka on virstanpylväs.
Niin sanottu historioitsija David Irving on hävinnyt kunnianloukkausjuttunsa amerikkalaista akateemikkoa Deborah Lipstadtia vastaan, joka syytti Irvingiä siitä, että tämä on vääristellyt todistusaineistoa kieltääkseen natsien juutalaisiin kohdistaman joukkomurhan. Tuomari on antanut päätöksensä, musertavan tuomion, että hän "oli aktiivinen joukkomurhan kieltäjä, antisemitisti ja rasisti ja että hän on yhteydessä äärioikeistolaisiin uusnatsismin kannattajiin".
Tämä tuomio on tärkeä, ei ainoastaan Euroopan menneisyyden vaan myös sen nykyisyyden kannalta. Nyt kun rasismi ja antisemitismi leviää ja ääriryhmät menestyvät vaaleissa, tämä tuomio tukee taistelua Euroopan sellaiseksi yhteiskunnaksi ilman rasismia, jossa suvaitaan monimuotoisuutta.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Ludford. Panen hyvin mielelläni merkille menettelyä koskevan esityksenne. Haluaisin kuitenkin, että puheenvuorot koskisivat tällä hetkellä pöytäkirjaa, jotta voisimme hyväksyä sen. Sen jälkeen ne jäsenet, joilla on menettelyä koskevia esityksiä, voivat puhua täysin vapaasti.

Corbett
Arvoisa puhemies, pöytäkirjan 2 kohdassa sivulla 5, joka on itse asiassa ensimmäinen sivu, jossa on sisältöä, viitataan niihin esiin ottamiini näkökohtiin, jotka koskevat eräitä poliittisia ryhmiä, jotka eivät ilmeisesti kunnioita työjärjestystä siinä, että ne näyttävät sallivan ryhmänsä yksittäisten jäsenten esittää tarkistuksia täysistunnossa muka ryhmän nimissä, vaikka näin ei voi olla asian laita, koska silloin saman ryhmän nimissä esitetään ristiriitaisia tarkistuksia.
Haluaisin korostaa sitä, että vaikka pöytäkirjassa mainitaan erityisesti PPE-ryhmä, se ei ole itse asiassa ainoa ryhmä, joka on toiminut tällä tavalla. Esimerkiksi riippumattomien edustajien tekninen ryhmä, TDI-ryhmä, joka ei esittänyt minkäänlaisia tarkistuksia valiokuntatasolla, on nyt tullut täysistuntoon mukanaan 20 - 30 tarkistusta, joista monet ovat keskenään ristiriitaisia. Niitä ovat esittäneet eri jäsenet ryhmän sisällä ja niissä on eri mielipide, ja siten ne eivät voi olla ryhmän mielipiteitä. Tässä ei noudateta työjärjestystä, jossa sallitaan vain 32 jäsenen tai ryhmän esittää tarkistuksia täysistunnossa.

McKenna
Arvoisa puhemies, puheeni koskee pöytäkirjan osaa, joka koskee eilisiltaista kyselytuntia, jolloin pidin työjärjestyspuheenvuoron. Ensiksikin, kyselytuntia siirrettiin klo 18.30:een, sitten monitorissa ilmoitettiin, että se alkaisi klo 18.50. Lopuksi kello oli yli 19.00 ennen kuin se alkoi. Ensimmäisen osan oli tarkoitus esityslistan mukaan kestää 30 minuuttia, mutta se kesti paljon kauemmin.
Pohjimmiltaan ongelmani on siinä, että olin jättänyt kysymyksiä vastattavaksi - kuten jotkut muutkin - komission jäsen Byrnelle. Meillä oli ryhmäkokous tuohon aikaan ja näin monitorissa tekstin "Kysymys 41". Ennen kuin pääsin täysistuntosaliin, olitte kuitenkin jo automaattisesti muutamassa minuutissa siirtynyt kysymykseen 49. Viidellä tai kuudella ihmisellä oli siis kysymys komission jäsen Byrnelle, mutta kukaan meistä ei ollut paikalla kysymässä niitä.
Komission jäsen Byrne näyttää loukkaantuneen tästä ja nähneen sen jonkinlaisena ivana. Jäsenten on kuitenkin erittäin vaikea istua kyselytunnin joka ikisen kysymyksen ajan paikallaan vain siltä varalta, että me hyppäämme kysymyksestä 1 kysymykseen 99 muutamassa sekunnissa. Emmekö siis voisi pysyä esityslistassa: 30 minuuttia kyselytunnin ensimmäiselle osalle, 20 minuuttia toiselle osalle ja niin edelleen. Esityslistaa ei pitäisi muuttaa koko ajan, koska silloin meidän on äärimmäisen vaikea työskennellä.

Puhemies
 Kiitos, jäsen McKenna. Panen tarkoin merkille huomautuksenne, jottei tällaista tapahtuisi enää.

Thors
Arvoisa puhemies, viime päivinä Tisza-joen ympäristössä on jälleen tapahtunut valtavia luonnonkatastrofeja, joissa on kuollut useita ihmisiä. Pyydän sen vuoksi puhemiestä esittämään surunvalittelut Romanian ja Unkarin parlamenteille. Samanaikaisesti meidän on kiinnitettävä huomiota siihen, millaisia ympäristöuhkia tästä voi seurata Eurooppamme yhteiselle ympäristölle. Tisza-joki laskee Tonavan suistoon, joka on yksi maailman merkittävimmistä ympäristönsuojelualueista.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Thors, teen sen erittäin mielelläni.

Wynn
Arvoisa puhemies, kevennykseksi. Eilen illalla budjettivaliokunnassa, kun välipalaa jaettiin, jäsen Colom huomautti, että pienissä maitopurkeissa oli merkintä "vain kouluihin". Jos siinä olisi lukenut "vain koululaisille", olisi voinut ymmärtää, miksi sitä jaettiin Euroopan parlamentissa, mutta merkintä oli "vain kouluihin". Voisimmeko ottaa selville, miksi näin on käynyt? Se on niin kiusallista. Tiedän, että kampanjoimme koulumaidon lisäämisen puolesta, mutta tällä kertaa emme halunneet sitä tänne.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Wynn, en voi vastata teille heti, mutta tarkistan asian.

Laguiller
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa teille ja niille jäsenille, jotka ovat päivittäin läheisissä tekemisissä, vaikka he eivät sitä joskus huomaakaan, koko tämän talon toiminnasta huolehtivan parlamentin henkilökunnan kanssa, että tämän henkilökunnan yksi ryhmä vartijat, vastaanottohenkilöstö, palomiehet oli lakossa eilen iltapäivällä. He protestoivat sitä vastaan, että heidän on työskenneltävä yhtäjaksoisesti 12 tuntia, sekä päivin että öin, 6000 frangin keskimääräistä nettopalkkaa vastaan ja saamatta edes yö- tai viikonlopputunneilta korotettua palkkaa. Haluan ilmaista heille myötätuntoni, ja lähetimme sitä paitsi teille, arvoisa puhemies, LO/LCR-ryhmän puolesta tätä asiaa koskeneen kirjeen, jonka osalta toivomme teidän ryhtyvän myönteisiin jatkotoimiin.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Laguiller. Luen tuon kirjeen erittäin tarkoin.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, olen pitkään kuunnellut kuulokkeista tulkkausta, ja on niin, että vaikka vaihdan paikkaa, tulkkaus häipyy välillä ja se myös rahisee, ei ainoastaan täällä vaan myös ryhmähuoneessa. Tässä on joku tekninen vika, toivoisin, että asianomaiset henkilöt tarkistavat onko täällä liikaa häirintää esimerkiksi matkapuhelinten vuoksi. Jopa pään asento muuttaa kuuluvuutta eikä täällä sentään voi pää vinossa kuunnella. Toinen pyyntö on teknikolle, joka säätelee saliääntä. Eräät kollegat huutavat mikrofoniin, vaikka mikrofoni on juuri sitä varten, että täällä ei tarvitse huutaa, ja silloin kuulokkeista ei kuulu juuri mitään. Eli välittömästi kun joku huutaa mikrofoniin - vaikka ei pitäisi huutaa - pyytäisin, että laskettaisiin saliäänen voimakkuutta, niin että kuulokkeista myös kuulisi.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Paasilinna, tarkistamme kaiken tuon ja tarkistamme yleisesti akustiikan.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

HVK
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana Dimitrakopoulosin ja Leinenin laatima perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietintö (A5-0086/2000) Euroopan parlamentin ehdotuksista hallitustenväliselle konferenssille (14094/1999 - C5-0341/1999 - 1999/0825(CNS)).
Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmä on jättänyt minulle ensinnäkin työjärjestyksen mukaisesti menettelyä koskevan esityksen siitä, että asiaa ei oteta käsiteltäväksi. Huomautan teille, että neuvosto kuulee parlamenttia hallitustenvälisen konferenssin koolle kutsumisesta ja että Dimitrakopoulosin ja Leinenin laatima mietintö on otettu esityslistalle työjärjestyksen asianmukaisten määräysten mukaisesti.
Jäsen Ribeiro e Castro jättää käsiteltäväksi menettelyä koskevan esityksen.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tätä mietintöä ei olisi pitänyt hyväksyä. Sen yleislinja on Euroopan vastainen sen suhteen, mitä Eurooppa todella on, se suuntautuu montaa meitä yhdistänyttä oleellista asiaa vastaan. Oire tästä vihamielisyydestä näitä oleellisia asioita kohtaan on päätöslauselmaehdotuksen 15 kohta. Kaikki me olemme sitoutuneet perusoikeuksien noudattamiseen ja oikeusvaltion periaatteeseen, meistä tässä talossa olevista alkaen. Joten miksi pitäisi myöntyä, kun vaakalaudalle asetetaan tuomioistuimiin vetoamisen perusoikeus? Eikä se koske edes sisäasioita, vaan erittäin huomattavia ulkoasioita. Olemme parlamentin jäseniä, edustamme äänestäjiä. Kaikki se, mikä näissä meidän oikeudellisissa ja poliittisissa olosuhteissamme rajoittaa poliittisten puolueittemme ja poliittisten ryhmiemme vapautta ja tasavertaisuutta, heikentää edustusoikeuttamme ja pohjimmaltaan myös valitsijoiden oikeuksia ja omaa vapautta. Juuri tämä on nyt vaakalaudalla, etenkin tällaisessa mietinnössä, jossa halutaan, että säädöksellä puututaan poliittisiin puolueisiin ja syrjitään niitä. Vaakalaudalla on siis kaikki välttämätön. Ei tuomioistuimiin vetoamisen perusoikeutta voi käydä heikentämään kuka tahansa. Eikä oikeusvaltion periaatettakaan saa heikentää.
Viidestoista kohta tärvelee koko tekstin, se heittää lokaan hyvin tärkeän kysymyksen. Siitä paljastuva vallanpitäjien houkutus mielivaltaan kuvaa parhaimmalla tavalla kaikkea muutakin mietinnössä. Siksi se on myös kaikkein kurjin esimerkki tuosta kaikesta muusta. Sen vuoksi ehdotammekin luovuttamassamme aloitteessa, että ei tätä mietintöä hyväksyttäisi, sillä sen epäilyttävän oikeusperustan lisäksi sitä ei edes ole kypsytelty, eikä se synnytä laajaa yksimielisyyttä suunnasta, johon Euroopan on kuljettava. Sen osoittavat meille tämän kohtalokkaan ja ikävän kohdan kevytmielinen henki ja se, että mietintö on saanut aikaan kaksisataakaksikymmentäkaksi, selvennän vielä, kaksisataakaksikymmentäkaksi tarkistusehdotusta. Voisiko mikään paremmin osoittaa sitä, että meillä on käsissämme mitäänsanomaton mietintö? Se ei kelpaa mihinkään. Sen vuoksi, Euroopan ja oikeusvaltion periaatteen puolustamiseksi, ehdotamme että tämä mietintö hylätään heti alkuunsa.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Ribeiro e Castro.
Haluaako joku kollega käyttää puheenvuoron tämän valiokuntaan palauttamista koskevan esityksen puolesta?

Berthu
Arvoisa puhemies, jäsen Ribeiro e Castro on mielestäni täysin oikeassa sanoessaan, ettei Dimitrakopoulosin ja Leinenin laatimaa mietintöä voida ottaa käsiteltäväksi, koska se on ristiriidassa toimielimiemme joidenkin oikeuksien kanssa ja jopa rikkoo niitä. Jäsen Ribeiro e Castro kiinnittää ensinnäkin perustellusti huomiota 15 kohtaan, jossa sanotaan, että Euroopan parlamentin interna corporis -asioista ei voi nostaa kannetta tuomioistuimessa. Tämä ehdotus rikkoo tietenkin kaikkien kansalaisten, ja siis myös parlamentin jäsenten, perusoikeutta nostaa kanne tuomioistuimessa. Yleisemmin olen kuitenkin sitä mieltä, että tämä mietintö rikkoo lukuisia eri oikeuksia, ja heti alkuun pienten ja keskisuurten jäsenvaltioiden oikeuksia. Nämä jäsenvaltiot ovat olleet Rooman sopimuksesta asti olennainen osa toimielimiämme, jotka ovat kunnioittaneet niitä mitä suurimmassa määrin.

Puhemies
 Kiitos, jäsen Berthu.
Esittelijät Dimitrakopoulos ja Leinen haluavat käyttää puheenvuoron tätä pyyntöä vastaan.

Dimitrakopoulos
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikka kunnioitankin suuresti puheenvuoron jo käyttäneiden kollegoiden mielipidettä, mielestäni on erittäin ankaraa ja epäoikeudenmukaista katsoa, että mietintöämme ei voida ottaa käsiteltäväksi sen 15 kohdan takia. Toiset kollegat ovat jättäneet käsiteltäväksi tarkistuksia 15 kohdan hylkäämisen puolesta, ja voimme olla näistä tarkistuksista samaa mieltä.
On oikeudenmukaista ja demokraattista joko kannattaa tai vastustaa mietinnön jotakin kohtaa, ja juuri siksi olemme täällä. Minusta ei ole kuitenkaan oikein esittää mietinnön yhden kohdan takia, että mietintöä ei oteta käsiteltäväksi. Pyydän, että jäsenet äänestäisivät menettelyä koskevaa esitystä vastaan. Meidän on käsiteltävä ja hyväksyttävä tämä mietintö tämän istuntojakson aikana, koska kyse ei ole mietinnön esittelijöiden vaan Euroopan parlamentin mielipiteen hyväksymisestä.

Leinen
Arvoisa puhemies, minua ilahduttaa suuresti, että juuri UEN-ryhmä ajaa ponnekkaasti perusoikeuksien ja demokratian lisäämistä Euroopan unionin tasolla. Se ilahduttaa minua ja on suuri edistysaskel. Olen tosin myös sitä mieltä, että ne voimakkaat sanat, joita kollegat käyttävät tässä yhteydessä, ovat täysin sopimattomia. Meillä on EU:n eri maissa täysin erilaisia kulttuureita. Muutamissa maissa parlamentti saa säädellä omat menettelysääntönsä, eikä asiaa voi viedä tuomioistuimen käsiteltäväksi. Muissa maissa asia on säädelty toisin. Meillä on 15 kohta. Kollega Dimitrakopoulos sanoi jo, että mietintöön on esitetty tarkistusehdotuksia. UEN-ryhmähän voi äänestää sitä vastaan, ja sitten nähdään säilyykö tämä tarkistus vai poistetaanko se mietinnöstä. Kaiken kaikkiaan olen sitä mieltä, että nämä ovat hyvin voimakkaita sanoja väärässä paikassa, ja kannatan myös sitä, että hylkäämme tämän esityksen.

Brok
Arvoisa puhemies, en pidä tätä esitystä äänestyskelpoisena, sillä Amsterdamin sopimuksessa säädetään nimenomaan, että toimielinten väliset suhteet ja menettelyt on määrä säädellä uudelleen. Tämä mietintö on sikäli osa Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanoa, eikä vääristä oikeudellisista esityksistä voida äänestää, ne voidaan vain hylätä!
(Naurua ja suosionosoituksia)

Puhemies
 Jos ette voi mielestänne muuta kuin hylätä sen, saatte siihen tilaisuuden. Toimitan ensin nimenhuutoäänestyksen Kansakuntien Eurooppa -ryhmän tekemästä menettelyä koskevasta esityksestä.
(Parlamentti hylkäsi menettelyä koskevan esityksen.)

Dimitrakopoulos
Arvoisa puhemies, arvoisat ministerit, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, käsillä on todellakin tärkeä hetki Euroopan unionin historiassa. Euroopan unionilla on nyt tilaisuus kohdata hallitustenvälisen konferenssin menettelyiden avulla suuret haasteet siirryttäessä seuraavalle vuosituhannelle, meidän kaikkien tuntemat merkittävät haasteet, jotka vaikuttavat joka päivä Euroopan unioniin, haasteet, jotka ennen kaikkea nostavat esiin yhden perusluonteisen kysymyksen: kuinka valmiita olemme instituutiona, Euroopan unionissa, vastaamaan niihin? Hallitustenvälisessä konferenssissa yritetään antaa vastaus juuri tähän kysymykseen. Yleisesti tunnustetaan, että siinä muodossa, jossa Euroopan unioni nykyään toimii, kaikkien näiden haasteiden edessä tarvitaan joka tapauksessa joitakin muutoksia, muutoksia, joiden merkittävänä tavoitteena on Euroopan unionin eteneminen sen pohjalta, minkä me kaikki olemme tähän asti hyväksyneet.
Tämän edessänne olevan mietinnön merkitys löytyy seuraavista kohdista. Ensimmäinen kohta on Euroopan unionin institutionaalisen luonteen lujittaminen jälleen kerran. Toistamme yhä uudestaan saman asian: Euroopan unioni on samaan aikaan sekä valtioiden että kansojen unioni. Ja juuri tämän periaatteen tunnustaminen on vienyt Euroopan unionin niihin menestyksiin, joihin voimme viitata ja niinhän me kaikki toisinaan teemme.
Toinen kohta on erään toisen tärkeän periaatteen varmistaminen ja vahvistaminen, voimatasapainon periaatteen, joka koskee nimenomaan Euroopan unionissa mukana olevien rooleja ja suhteita ja joka ilmenee siinä tavassa, jolla kaikki jäsenvaltiot ovat edustettuina kaikissa - toistan kaikissa - Euroopan unionin toimielimissä. Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuten tiedätte, Euroopan unioni on päässyt tähän asti ja saanut aikaan sen, mitä on saanut, juuri siitä syystä, että se on toiminut ja toimii yhteisesti sovitun ja hyväksytyn voimatasapainon pohjalta.
Kolmas tärkeä periaate, jota mietinnössä lujitetaan, on juuri ehdotus laajasta - korostan sanaa laaja - Euroopan unionin muodostavien toimielinten kokonaisuudistuksesta. Joistakin tämä voi tuntua vaaralliselta ehdotukselta. Minun täytyy kuitenkin painottaa, että se on tarpeellinen ja välttämätön varsinkin siksi, että me kaikki olemme samaa mieltä siitä, että kaiken muun lisäksi tämänpäiväinen Euroopan unionin toimintatapojen tarkastelu liittyy ennen kaikkea suoraan Euroopan unionin laajentumisen muodostamaan suureen haasteeseen. Onkin hyvin luonnollista, että kun jo 15 jäsenvaltion unionissa voimme kaikki yksimielisesti todeta, että kaikki ei toimi parhaalla mahdollisella tavalla ja että asioita pitää korjata, miten paljon suurempi onkaan uudistustarve, kun puhutaan 18:n, 20:n, 25:n ja 27 jäsenvaltion Euroopan unionista.
Neljäs kohta on tietyt uudet ehdotukset huolimatta siitä, että on aina puhuttu asioista, joihin ne liittyvät. Tarkoitan hyvin konkreettisesti yhteistyön lisäämistä. Yhteistyön lisäämiseen, ainakin niin kuin me asian näemme, sisältyy kaksi asiaa. Ensiksi sen pitää olla kannustin eikä este - korostan myös, että ei este - sen pitää kannustaa kaikkia jäsenvaltioita osallistumaan enemmän ja syvemmin eurooppalaisiin menettelyihin. Toiseksi siinä pitää olla korostuneesti esillä demokraattinen näkemys, mikä tarkoittaa, että yhteistyön lisääminen niiden maiden tai minkä tahansa valtion kanssa, joka haluaa liittyä unioniin, ei katsota poissulkevaksi tai rajoittavaksi tekijäksi näiden valtioiden osallistumiselle Euroopan unioniin.
Olemme edistyneet paljon ja joka tapauksessa meillä on tarjota kaksi esimerkkiä yhteistyön lisäämisestä, Schengenin sopimus ja talous- ja rahaliitto. Minä haluaisin lisää yhteistyötä myös ulkopolitiikkaan ynnä muuhun. Haluaisin selventää, että yhteistyön lisääminen on yhteisöllinen menettely, ja ulkopolitiikkaa ja yhteistä puolustuspolitiikkaa pitää kehittää yhteisöllisen menettelyn kautta, koska siten voidaan luoda valvontamekanismeja. Lopuksi haluan kiittää puheenjohtajavaltio Portugalia ja erityisesti Da Costaa hyvästä yhteistyöstä, komission jäsen Barnieria, teitä ja kaikkia kollegoita sekä tietenkin myös toista esittelijää Leinenia, jonka kanssa olemme työskennelleet ankarasti mutta hyvässä hengessä, sekä lisäksi parlamentin sihteeristön jäseniä heidän avustaan ja tulkkeja, jotka monia kertoja tekivät pitkää päivää, jotta voitaisiin käydä vaikeita neuvotteluita niin, että kaikki ymmärtävät mitä puhutaan.

Leinen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa ministeri, hallitukset päättivät Helsingissä lähes kaksinkertaistaa jäsenvaltioiden määrän. Se on uskoakseni taustana sille uudistukselle, jota me nyt vaadimme, jotta Euroopan unioni voi suoriutua tästä laajentumisesta. Jäsenvaltioiden määrän kaksinkertaistaminen edellyttää unionin työrakenteiden ja päätöksentekomenettelyjen syvällistä uudistamista, jotta koko unionin toiminta ei lamaannu. Ratkaiseva kohta on siirtyminen yksimielisyydestä enemmistöäänestykseen. Se on tärkein asia, jonka mukaan tämän hallitustenvälisen konferenssin menestystä tai epäonnistumista on mitattava.
On aivan selvää, että 27 jäsenen unionissa tehdään tuskin enää yksimielisyyteen perustuvia päätöksiä. Se kestää joko liian kauan tai sen avulla saadaan aikaan vain minimiratkaisuja. Se ei ole kansalaistemme eikä maidemme etujen mukaista. Me vaadimme siksi, että määräenemmistöstä tulee sääntö ja yksimielisyydestä poikkeus. Seuraan kuitenkin hyvin huolestuneena, miten asia etenee hallitustenvälisessä konferenssissa. Mehän näemme, että hallitukset eivät ole toistaiseksi voineet sopia yhdestäkään tätä määräenemmistöön siirtymistä koskevasta asiasta. Tästä käy uskoakseni jälleen ilmi se, että hallitustenvälisen konferenssin metodi ei ole paras mahdollinen, koska siinä odotetaan kauan ennen todellisten neuvottelujen aloittamista ja jäädään seisomaan liian pitkäksi aikaa lähtökuoppiin pitäen kiinni omasta neuvotteluasemasta.
Kollegani Dimitrakopoulos mainitsi aiheen "joustavuus". Se on mielestäni niin ikään tärkeä periaate laajentuneessa unionissa. Me emme voi mahdollistaa 27 jäsenen unionissa kaikille samaa yhdentymisen nopeutta. Siksi muutamien valtioiden tehostettu yhdentyminen, kuten me sitä nimitämme, on niin tärkeää, jos Euroopan yhdentymisen halutaan tapahtuvan Euroopan unionin yhteydessä eikä sen ulkopuolella. Muistutan siitä, että keskustelu ydinjoukosta tai federatiivisesta ytimestä herätettiin uudelleen henkiin Helsingin jälkeen, koska jotkut pelkäsivät yhdentymisen tapahtuvan unionin ulkopuolella.
Kysyn itseltäni, mikä on tämän hallitustenvälisen konferenssin sanoma kansalaisillemme. Kansalaisten on uskoakseni tiedettävä, että tästä unionista tulee demokraattisempi, avoimempi ja kansalaisia lähempänä oleva. Se tarkoittaa, että meidän on myös paikattava olemassa oleva demokratiavaje. Parlamentin on saatava yhteispäätösoikeus kaikissa tapauksissa, joissa neuvosto tekee enemmistöpäätöksen. Me haluamme myös parantaa mahdollisuuksia valvoa komissiota. Mehän olemme ehdottaneet, että komission puheenjohtaja voi esittää luottamuskysymyksen täällä parlamentissa ja että me voimme ilmaista epäluottamuksemme komissiolle myös hieman yksinkertaisemmin silloin, kun se on aiheellista.
Kansalaisten Eurooppaan - mainitsen sen uudelleen tässä yhteydessä - kuuluu myös unionin kansalaisten oikeuksien peruskirja. Me vaadimme, että tämä perusoikeuskirja sisällytetään perustamissopimukseen tämän vuoden lopussa. Haluaisin mainita vielä, että myös poliittisen keskustelun eurooppalaistaminen olisi tärkeä askel eteenpäin. Me haluamme eurooppalaisten puolueiden ohjesäännön. Politiikkaahan pitää harjoittaa toki Euroopan tasolla eikä vain kansallisella tasolla! Suuri joukko meistä on sitä mieltä, että myös eurooppalaiset listat voisivat auttaa tulevissa Euroopan parlamentin vaaleissa, jotta juuri Euroopan parlamentin vaalien yhteydessä käytävät keskustelut eivät ole puhtaasti sisäpoliittisia keskusteluja oppositio vastaan hallitus, vaan jotta niistä tulee eurooppalaisia keskusteluja ja etusijalla ovat ne aiheet, jotka liikuttavat meitä täällä mantereella.
Perussopimusten uudistamisen on saatava aikaan molemmat: lisää tehokkuutta ja lisää demokratiaa. Jos Nizzan sopimus saa tämän aikaan, meillä on uskoakseni hyvät edellytykset saavuttaa vakaus ja myös kansalaisten hyväksyntä laajentuneessa unionissa.

Brok
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sallikaa minun tehdä ensin lyhyesti muutamia ulkopolitiikkaa koskevia huomautuksia. Haluaisin rohkaista neuvoston puheenjohtajavaltio Portugalia, joka on käyttänyt hallitustenvälistä konferenssia koskevissa neuvotteluissa toistaiseksi paljon mielikuvitusta ja ottanut Euroopan parlamentin hyvin huomioon, ajamaan juuri ulko- ja turvallisuuspolitiikassa kuten myös perusoikeuksien alalla esimerkiksi toimeksiannon laajentamista ja tekemään Feirassa siihen tarvittavat päätökset, minkä jälkeen me tiedämme, mitä ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla tarvitaan Helsingissä ja Kölnissä tehtyjen päätelmien täytäntöönpanon pohjalta.
Tässä yhteydessä meidän on todellakin onnistuttava saamaan aikaan ensimmäisen ja toisen pilarin yhteispeli ja myös toisen pilarin voimakkaampi integroiminen ensimmäiseen pilariin, eli myös toisin sanoen on onnistuttava tiivistämään ei-sotilaallisen ja sotilaallisen kriisinhallinnan yhteispeliä. Amsterdamin sopimus sai aikaan Länsi-Euroopan unionin (WEU) laaja-alaisen integroimisen EY:n perustamissopimukseen ja siirsi unionille erityisesti WEU:n Petersbergin tehtävien toteuttamista koskevat toiminnot. Mielestäni on välttämätöntä, että Euroopan parlamentille annetaan myös mahdollisuus hoitaa tätä varten tarvittavaa parlamentaarista valvontaa, jotta toimielinten välillä vallitsee myös tältä osin tasapainoinen suhde. Puhun valvonnasta enkä yhteispäätösoikeudesta talousarviota lukuun ottamatta, koska tämä on tärkeää, jotta tehdään selväksi, että ulko- ja turvallisuuspolitiikan harjoittaminen on tietysti ensi sijassa toimeenpanevien elinten tehtävä.
Meidän pitäisi myös harkita, mitä tapahtuu 5 artiklalle, joka pitäisi minun ja valiokunnan mielestä siirtää Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen pöytäkirjan muodossa, jotta jokainen maa voi halutessaan yhtyä tähän pöytäkirjaan vapaan riippumattoman päätöksen pohjalta. Uskon, että me pystymme sen myötä toteuttamaan pitkällä aikavälillä Euroopan unionin, jossa meillä ei ole maita, joiden turvallisuuden laatu vaihtelee. Tätä ei voida uskoakseni suvaita pitkällä aikavälillä, kun otetaan huomioon ne intressit, jotka kohtaavat tässä asiassa.
Euroopan unioni ei ole valtio. Se toimii kuitenkin siellä, missä sillä on toimivaltaa, kuten liittovaltio. Toimielinten väliset suhteet on säänneltävä siksi tällä tavalla myös liittovaltioperiaatteen pohjalta, ja suurten ja pienten valtioiden välillä on vallittava tasapaino. Tämä on varmaankin yksi tämän hallitustenvälisen konferenssin vaikeista tehtävistä. Voin hyvin kuvitella, ja tämä on ryhmäni käsitys, että myös kaikkien maiden edustajat käsittävän komission kanssa voidaan työskennellä tehokkaasti, jos komission puheenjohtajalla on mahdollisuus muodostaa sellainen komissio tehokkaasti eli jos sellainen mahdollisuus luodaan tältä osin tehostamalla komission puheenjohtajan poliittista asemaa.
Kun pienet maat on taas otettu huomioon, meidän on myös pystyttävä luomaan yksi mies yksi ääni -periaatteen mukaisesti vahvempi legitimiteetin perusta suuremmille maille ja saamaan tältä pohjalta aikaan Euroopan parlamentissa toisenlainen, väestön suhteelliseen määrään perustuva paikkajako, jossa jokaisella maalla on vähintään 4 edustajanpaikkaa, sekä myös säätelemään tämä kysymys vastaavasti neuvostossa.
Ratkaisevaa tämän hallitustenvälisen konferenssin kannalta on kuitenkin laajentumiskyvyn saavuttaminen laajentamalla enemmistöpäätöksen soveltamisalaa. Siksi on oltava selvää, että enemmistöpäätöksen piiriin tulevat kaikki asiat perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioita lukuun ottamatta. Samoin on nähtävä tietysti myös viisaana neuvoston puheenjohtajavaltio Portugalin ja komission asiakirjojen menettelytapa, jossa esimerkiksi sosiaali- ja veropolitiikan aloilla tehdään selkeä ero, mistä on tarkoitus päättää eurooppalaisten sääntöjen mukaisesti enemmistöllä, koska sisämarkkinat vaativat sitä, ja mistä päätetään edelleen yksimielisesti kansallisvaltioiden toimivallassa.
Siten on jo käsitelty toimivaltaluettelon kysymystä. Se on uskoakseni toinen tehtävä. Meidän on tehtävä tässä Euroopan unionissa selvemmäksi, kuka on vastuussa mistä ja milloin. Kun tämä selkeä vastuunjako on olemassa, unioni on myös avoimempi ja kansalaiset ovat myös valmiimpia seuraamaan tätä Euroopan unionia. Tämä kunnianhimo kuuluu mielestäni tähän hallitustenväliseen konferenssiin, ja minusta tuntuvat tärkeiltä ne sopimuksen jakamista koskevat ehdotukset sekä esitykset siitä, että sellaiset erot tehdään selviksi, myös esimerkiksi se tie, että neuvosto lopultakin tekee tämän avoimesti ja julkisesti toimiessaan lainsäätäjänä ja me erotamme siksi neuvoston toimeenpanevat ja lainsäädännölliset roolit. Myös se kuuluu tähän alaan.
Tiiviimmästä yhteistyöstä: tämä tulee olemaan välttämätöntä laajentuneessa yhteisössä erityisesti ulko- ja turvallisuuspolitiikan yhteydessä. Haluaisin kuitenkin tehdä selväksi, missä raja kulkee. Raja kulkee siinä, missä oikeusjärjestys ja toimielin ovat vaarassa. Tästä syystä me emme saa myöskään mennä liian pitkälle yhteistyön tiivistämisessä. Yhteistyön tiivistäminen ei saa olla mikään alibi sille, että me emme laajenna enemmistöpäätöksen soveltamisalaa riittävästi. Myös tältä osin on uskoakseni olemassa tiettyjä sääntöjä, joita meidän on noudatettava.
Tämä Euroopan unioni on arvoyhteisö. Siksi on toivottavaa, että Roman Herzogin johtama Euroopan unionin perusoikeuskirjan valmistelukunta esittää perusoikeusluettelon, jonka me voimme sisällyttää EY:n perustamissopimukseen oikeudellisesti sitovana, ja että me voimme sitten myös määritellä tältä pohjalta arvomme niin, että monet aiemmin keskustelemamme eivät ole enää mahdollisia, koska meillä on tältä osin olemassa selkeä oikeudellinen edellytys. Jos me onnistumme tässä, me olemme saavuttaneet yleisesti ottaen huomattavaa edistystä ja luoneet sen myötä Euroopan unionin laajentumisen edellytykset.

Theato
Arvoisa puhemies, talousarvion valvontavaliokunnan lausunnon valmistelijana haluaisin käsitellä niitä kahta asiaa, jotka me olemme esittäneet tätä mietintöä varten. Aluksi kuitenkin sydämellinen kiitos molemmille esittelijöille heidän valtavasta työstään. Sydämellinen kiitos myös komission jäsen Barnierin vastaanottavaisuudesta ja kiitos myös hänen kollegalleen Vitorinolle erityisesti siitä yhdestä kohdasta, jota haluaisin nyt käsitellä.
Kyse on ensinnäkin juuri nyt erittäin ajankohtaisesta vastuuvapauskysymyksestä. EY:n perustamissopimuksessa sanotaan hyvin selvästi: Euroopan parlamentti myöntää komissiolle talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden. Me suoritamme kuitenkin käytännössä kaksi eri toimitusta, ensinnäkin poliittisen arvioinnin vastuuvapauspäätöksessä ja toiseksi tilien päättämisen. Nyt on niin, että ensimmäinen toimitus eli poliittinen arviointi voi johtaa eri tuloksiin. Vastuuvapauden myöntäminen voidaan hyväksyä, hylätä tai sitä voidaan lykätä. Tämän ei tarvitse välttämättä vaikuttaa tilien päättämiseen, siis toiseen toimitukseen, josta voidaan kuitenkin päättää, vaikka vastuuvapauden myöntämisestä on kieltäydytty. Siinä on se etu, että silloin tilien päättämisen jälkeen saldo voidaan siirtää seuraavalle vuodelle. Tämän pitäisi olla kirjattuna sopimukseen, sillä se sisältyy jo meidän työjärjestykseemme ja on, kuten sanottua, käytäntö. Me haluaisimme lisäksi saada tietoja suoraan jäsenvaltioilta voidaksemme arvioida myös varainhoitoa paremmin.
Toinen asia on Euroopan syyttäjäviraston perustaminen. Me olemme pyrkineet jo vuosia suojelemaan paremmin yhteisön taloudellisia etuja. Tämän on nyt määrä tapahtua myös rikosoikeudellisessa mielessä Euroopan tasolla hyvin avoimessa ja selkeässä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, eli jäsenvaltioiden poliisiviranomaisten ja tuomioistuinten tasolla tapahtuva yhteistyö ei ole riittävää EU:n talousarviota vahingoittavan rajat ylittävän rikollisuuden lisääntyessä. Me tarvitsemme siksi tähän liittyvien toimien yhteensovittamista Euroopan tasolla, ilman että se vaikuttaa kielteisesti kansallisten tuomioistuinten tuomiovaltaan. Olen erittäin kiitollinen, että tähän ajatukseen tartuttiin hyvin myötämielisesti muutamissa jäsenvaltioissa, mutta varsinkin komissiossa.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, ette varmaan hämmästy siitä, että puhun tämän erittäin mielenkiintoisen mietinnön jonka johdosta onnittelen kumpaakin esittelijää yhteydessä kansalaisvapauksista ja -oikeuksista sekä oikeusasioista. Valiokuntamme pitää hyvin tärkeänä tämän turvallisuuteen, vapauteen ja oikeuteen perustuvan alueen rakentamista, ja sitä varten tarvitaan yhteisöjen tuomioistuimen uudistamista. Tuomioistuimen uudistamista varten täytyy perustamissopimusta muuttaa siten, että yhteisöjen tuomioistuimen ja yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perussäännöistä ja työjärjestyksistä tulee toimivia. Ne eivät voi olla toimivia, jos sovellamme yksimielistä päätöstä. Ensimmäinen vaatimus on siis se, että määräenemmistöpäätös otetaan käyttöön Euroopan parlamentin puoltavan lausunnon nojalla. Mitä yhteisöjen tuomioistuimeen tulee, parlamentti pyytää saada osallistua tuomarien valintaprosessiin, kuten parhaillaan jo tehdään jäsenvaltioiden perustuslakituomioistuinten virkojen osalta.
Toisaalta, viitaten oikeuksiin ja vapauksiin, haluamme kansalaisille täyden oikeuden valittaa tuomioistuimeen, jotta heidän avullaan voidaan valvoa yhteisön säädöksiin liittyvien toimien pätevyyttä, jos heidän perusoikeuksiaan on loukattu, sillä nyt he eivät voi sitä tehdä. Haluamme uudistaa perustamissopimuksen 230 ja 300 artiklaa, jotta parlamentti olisi kanteiden osalta tasavertaisessa asemassa komission ja neuvoston kanssa.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluamme, että perustamissopimusta muutetaan, jotta parlamentilla olisi myös kolmanteen pilariin kuuluvissa asioissa täysi mahdollisuus saada oikeussuojaa nostamalla kumoamiskanne sellaisten asetusten tai säädösten osalta, joita ei voida hyväksyä.

von Wogau
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunnon valmistelijana haluaisin esittää kolme vaatimusta hallitustenväliselle konferenssille, jotka liittyvät kuitenkin kaikki samaan asiaintilaan. Me lähestymme nyt yhteisöä, jossa on yhteinen valuutta ja yhteinen rahapolitiikka, jota muotoilee pääasiassa Euroopan keskuspankki. Meillä on kuitenkin edelleen Euroopan unionin jäsenvaltioissa 15 erilaista talouspolitiikkaa, ja se voi onnistua pitkällä aikavälillä vain, jos tämä talouspolitiikka muotoillaan yhteisten periaatteiden mukaan. Siksi ensimmäinen vaatimus, että me kirjaamme EY:n perustamissopimukseen talouspolitiikkamme esikuvana sosiaalisen markkinatalouden, joka yhdistää ihmisyyden markkinoihin.
Toinen vaatimus koskee sitä, että kun määritellään talouspoliittisia suuntaviivoja, joista me neuvottelemme jo nyt parlamentissa, Euroopan parlamentin yhteispäätösoikeus muotoillaan muodollisemmin siten, että komissio ei esitä meille suositusta vaan virallisen ehdotuksen, jossa meidän kanssamme voidaan sitten todellakin neuvotella tosimielessä.
Kolmas vaatimus koskee kilpailupolitiikkaa. Kilpailupolitiikka on toisaalta sosiaalisen markkinatalouden avain, mutta toisaalta myös vahvin talouspoliittinen väline, joka Euroopan yhteisöllä on käytettävissään. Tältä osin on olemassa lukuisia yksittäisiä päätöksiä, ja se on aivan selkeästi komission tehtävä. Kuitenkin aina silloin, kun tehdään yleisiä sääntöjä ja komissio laatii direktiivejä yhdessä ministerineuvoston kanssa, silloin Euroopan parlamentinkin on osallistuttava siihen jatkossa yhteispäätösmenettelyssä. Tämä on nimittäin edellytys sille, että parlamentista tulee, kuten me haluamme, todellakin eurooppalainen foorumi, jolla ei vain keskustella avoimesti eurooppalaisesta talouspolitiikasta vaan jolla osallistutaan myös sen muotoilemiseen.

De Clercq
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, yhteisön tuomioistuimen täytyy kyetä selviytymään yhä lisääntyvistä riitatapauksista ja laajentuneen toimivaltansa käytöstä. Tuomioistuimen täytyy voida keskittyä todellisiin juridisiin kysymyksiin ja EU:n kansalaisten oikeussuojaan. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimintaa täytyy sovittaa paremmin tätä varten, ja molempien tuomioistuinten täytyy myös voida päättää itsenäisemmin omista rakenteistaan ja menettelyistään. Hyvä ja ajoissa tapahtuva oikeudenkäyttö on oleellinen osa oikeusvaltiota. Tässä yhteydessä myös Euroopan parlamentin roolia täytyy arvioida uudelleen täysiarvoisena lainsäädäntöelimenä ja täysiarvoisena yhteisön toimielimenä.
Nämä ovat pähkinänkuoressa oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon taustalla olevat vaikuttimet. Lausunnon valmistelijana olen myös iloinen voidessani todeta, että perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on päämietinnössään suurimmalta osin samalla linjalla. En voi ikävä kyllä ajanpuutteen vuoksi mennä yksityiskohtiin. Olen kuitenkin esittänyt täysistunnossa vielä neljää tarkistusta saadakseni perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnön vastaamaan mahdollisimman hyvin oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausuntoa. Jotkin niistä näen myös muiden valiokuntien lausunnoissa, joten mielestäni nämä tarkistukset ansaitsevat koko parlamentin tuen ja ehkä saavatkin sen.
Tässä tämä lyhyt puheenvuoro viitatakseni huomattavaan panokseen, joka annetaan ehkä viimeiseksi jäävään HVK:hon ennen suurinta, historiallisinta ja myös vaarallisinta laajentumista nykyisen Euroopan yhdentymisprosessin alusta lähtien. Siksi meidän täytyy tarttua tähän mahdollisuuteen molemmin käsin, jotta Euroopan unionin kaikkia toimielimiä ja kaikkia toiminnan aloja voitaisiin valmistaa vastaamaan menestyksekkäästi 2000-luvun haasteisiin.

Colom i Naval
, budjettivaliokunnan lausunnon valmistelija. (ES) Arvoisa puhemies, puheenvuoroni heijastaa talousarvioon liittyvää ongelmaa. Kiiruhdin tänne juuri eräästä kokouksesta, jota perustamissopimuksen mukaan ei ole edes olemassa. Osallistun parlamentin puolesta talousarviota koskevaan kolmen osapuolen vuoropuheluun, jossa määritellään talousarvion suuntaviivoja. Tämä on juuri se asia, jota olemme budjettivaliokunnan puolesta esittäneet. Se koskee perustamissopimuksen, erityisesti 272 artiklan, mukauttamista todellisuuteen. Olemme työskennelleet jo 12 vuotta toimielintenvälisten sopimusten mukaisesti laadittua aikataulua noudattaen. Olemme uudistaneet näitä sopimuksia kolme kertaa ja mielestämme nyt on tullut aika sisällyttää tärkeimmät periaatteet perustamissopimukseen, jotta emme joutuisi laillisessa mielessä kyseenalaisiin tilanteisiin, kuten esimerkiksi tässä kokouksessa, josta juuri puhuin. Tarkalleen ottaen meidän on yksinkertaistettava menettelyä, jotta välttäisimme talousarviomenettelyn jumiutumisen. Sitten, kun unionissa on 25 jäsentä, nykyinen menettely ei enää toimi. Menettelyä olisi yksinkertaistettava nykyistä vallanjakoa kunnioittaen.
Vielä yksi asia, arvoisa puhemies. Olemme sitä mieltä, että parlamentin on oltava täysivaltaisena osapuolena omia varoja koskevassa päätöksenteossa, koska se on sellainen toimielin, jolle on annettu demokraattinen legitimiteetti.

Plooij-van Gorsel
Arvoisa puhemies ja arvoisat kollegat, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan lausunnon valmistelijana haluaisin kiittää molempia esittelijöitä heidän mietinnöstään sekä myös hyvästä yhteistyöstä.
Haluaisin ottaa esille kaksi asiaa. Ensinnäkin valiokuntani on sitä mieltä, että kauppapolitiikan yhteydessä täytyy vahvistaa Euroopan yhteisön toimivaltaa samoin kuin Euroopan komission neuvotteluvaltuuksia, mutta myös Euroopan parlamentin roolista täytyy tulla paljon vahvempi. Tämä täytyy tehdä ensinnäkin ottamalla käyttöön yhteispäätösmenettely yhteisessä kauppapolitiikassa. Toiseksi kaikissa ulkoisissa sopimuksissa täytyy käyttää hyväksyntämenettelyä. Kolmanneksi parlamentin täytyy saada merkittävämpi rooli hyväksyttäessä ja valvottaessa kauppaneuvotteluja.
Toinen asiani liittyy energiaan. Komissio päättelee, että johdonmukainen yhteisön energiapolitiikka on puuttunut tähän saakka. Yhteisen energiapolitiikan määrittelyssä käytettäviä institutionaalisia mekanismeja ei ole säännelty selkeästi, puhumattakaan siitä, että energiansaannin takaamiseksi tehtävää yhteistyötä tai energiapolitiikan ympäristönäkökohtia olisi säännelty selkeästi. Kestävän kehityksen perusteella perustamissopimukseen, myös asianomaisiin kohtiin EHTY- ja Euratom-sopimuksissa, täytyy saada uusi energiapolitiikkaa koskeva luku. Myös Euroopan parlamentin toimivaltaa täytyy parantaa asianmukaisesti. Tämä tarkoittaa, että yhteispäätösmenettelyn pitää koskea myös Euratom-sopimusta. Erityisesti tämän pitää koskea vähimmäisturvallisuusnormien laatimista ydinreaktorien suunnittelulle, rakentamiselle ja käytölle unionissa. Tähän saakka kaikilla jäsenvaltioilla on ollut omat tekniset norminsa ja määräyksensä. Kun ajatellaan Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymistä unionin jäseniksi, on oleellisen tärkeää, että laadimme ydinreaktoreille yhdenmukaiset eurooppalaiset turvallisuusnormit. Tätä ehdotustani ei valitettavasti ole otettu käsiteltävänämme olevaan mietintöön. Siksi pyydän teitä painokkaasti äänestämään tarkistuksen 60 puolesta, jota olen esittänyt ryhmäni nimissä, jotta saisimme aikaan yhdenmukaiset ydinreaktorien turvallisuusnormit. Kansalaisemme ansaitsevat sellaiset.

Pronk
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää sydämellisesti esittelijöitä heidän mietinnöstään. Teen sen yleisesti mutta myös erityisesti, koska uskon, että he ovat onnistuneet tuomaan tässä suppeassa mietinnössä esille ne asiat, jotka olemme ilmaisseet - joskaan emme aina kirjaimellisesti - lausunnossamme, ja toivon, että mietintö hyväksytään suurella enemmistöllä.
Sosiaalisen markkinatalouden mainitseminen on hyvin tärkeää. Myös von Wogau puhui tästä. Tämä luo sisäpolitiikalle eräänlaiset kehykset, joita tarvitsemme, ja tekee monet keskustelut tarpeettomiksi. Uskoakseni monet ovat tyytyväisiä tähän.
Toinen tärkeä asia on unionin oikeushenkilöys. Täällä on sanottu, että se liittyisi ainoastaan ulkopolitiikkaan, mutta sillä on myös suuri merkitys sisäpolitiikassa. Silloin nimittäin tulee mahdolliseksi ratifioida muutamia sopimuksia, kuten ILO-sopimukset ja jotkin sosiaalialan YK-sopimukset, mikä vaikuttaa juridiseen selkeyteen tällaisissa asioissa.
On kuitenkin kaksi asiaa, joita olen jäänyt kaipaamaan. Toinen niistä on 137 artiklan 6 kohta, joka pitäisi mielestäni poistaa. Tästä on esitetty myös tarkistuksia. Toivon, että tämä voidaan vielä lisätä.
Sitten lopuksi veropolitiikasta. Sitä ei ole käsitelty mietinnössä juuri lainkaan. Veropolitiikka, johon kuuluu myös sosiaaliturvapolitiikka, on toki hyvin tärkeä asia, eikä pelkästään jäsenvaltioille, sillä myös komissio on kiinnittänyt siihen melko paljon huomiota ja myös pohtinut sitä hyvin paljon. Mielestäni on oikeastaan harmillista, että puhumme siitä nyt niin vähän. Ehkä sitä käsitellään tulevaisuudessa. Se sisältyy epäsuorasti mietintöön, mutta mielestäni menetämme jossakin mielessä tilaisuuden, kun emme käsittele sitä nyt. Muulta osin mikään ei vähennä suurta arvostustamme tätä mietintöä kohtaan.

Graefe zu Baringdorf
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin esittää teille maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan lausunnon valmistelijana valiokuntamme ydinvaatimuksen. Kyse on maatalouspolitiikan ottamisesta kokonaan yhteispäätösmenettelyn piiriin, jota ei ole edelleenkään olemassa. Amsterdamin sopimus johti Euroopan parlamentin oikeuksien vahvistumiseen myös laajentamalla yhteispäätösmenettelyn soveltamisalan koskemaan eri politiikan aloja. Maataloudessa on kuitenkin niin, että vain siellä, missä keskustellaan terveyspolitiikasta ja kansalaisten terveydestä, voidaan 152 artiklan mukaan soveltaa yhteispäätösmenettelyä, jolloin maatalouden ydinala on jätetty kuitenkin edelleen yhteispäätösmenettelyn ulkopuolelle. Me emme pidä sitä oikeutettuna. Yhteinen maatalouspolitiikka on pisimmälle ja laajimmalle kehitetty yhteisöllinen politiikka. On ehdottoman välttämätöntä, että Euroopan parlamentti voi hyödyntää täysin valvonta- ja lainsäädäntötoimivaltaansa myös koska tältä osin on kyse huomattavasta budjetista, jonka osuus on puolet Euroopan parlamentin kokonaisbudjetista.
Tässä yhteydessä on viitattava myös siihen, että tämä ei kilpaile kansallisten parlamenttien kanssa. Kansallisilla parlamenteillakaan ei ole enää päätösvaltaa maatalouspolitiikassa, vaan se on politiikkaa, josta päättävät puhtaasti toimeenpanovaltaa käyttävät - siis neuvosto - lainsäädäntöasiakirjojen muodossa. Tässä ei ole siksi kyse Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välisestä kiistasta vaan siitä, että tämä politiikka otetaan ylipäätään mukaan parlamentin valvonnan piiriin.
Vaadin kaikkia kollegoita pyrkimään kuitenkin kunkin jäsenvaltion hallituksessa siihen, että maatalouspolitiikka otetaan mukaan yhteispäätösmenettelyn piiriin tässä hallitustenvälisessä konferenssissa. Kiitän Euroopan parlamentin hallitustenvälisen konferenssin edustajia, jotka ajavat ponnekkaasti meidän asiaamme konferenssissa!

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluaisin esitellä kalastuksen teille jälleen kerran hyvässä valossa yhteispäätösmenettelyn yhteydessä. Kalastuspolitiikka on yksi niistä politiikoista, jotka edistävät olennaisesti yhteisten sisämarkkinoiden toteutumista. Se vahvistaa taloudellista ja sosiaalista yhteyttä. Miten niin? Tämä ala työllistää meidän Euroopassamme yhä edelleen suoraan yli 250 000 ihmistä - pyynnistä jalostuksen kautta myyntiin.
Uusimpien tutkimusten mukaan jokainen investoitu euro maksaa itsensä takaisin kolminkertaisesti. Huomattava osa kalastuksessa työskentelevistä ihmisistä - nimittäin lähes 60 000 - on riippuvainen kansainvälisistä sopimuksista, koska kala on tietenkin äärimmäisen liikkuva ravinnonlähde ja - sivumennen sanottuna -sen lisäksi vielä äärimmäisen tärkeä proteiinin lähde. Meidän, tämän päivän poliitikkojen, tehtävänämme on toimia suunnannäyttäjänä ja turvata kalastuksen tulevaisuus. Ajatelkaa sanomaa kalastuksesta riippuvaisille eurooppalaisille alueille. Viittaan tässä yhteydessä erityisesti edessä olevaan vuoden 2002 kalastusuudistukseen. Meidän on huolehdittava etupäässä tämän luonnonvaran suojelemisesta ja säilyttämisestä, millä tulee olemaan sosiaalisia, taloudellisia ja ekologisia seurauksia. Te näette, että kalastus ei ole mikään eristetty toimija vaan vaikuttaa esimerkiksi kehitykseen, ympäristöön ja ulkosuhteisiin.
Kalastus itsenäisenä yhteisöpolitiikkana perussopimuksissa yhdistää nämä näkökulmat tehokkaasti, sillä meidän kohdallamme on kyse kalastuksen hallinnollisesta ja lainsäädännöllisestä riippumattomuudesta verrattuna esimerkiksi maatalouteen. Tästä poliittisesta vastuusta syntyy oikeastaan jo itsestään selvästi vaatimus erittäin laajasta yhteispäätösoikeudesta. Sen lisäksi neuvoston määräenemmistöpäätösten ja parlamentin yhteispäätösoikeuden yhteensovittamisesta on ilmeisesti myös hyötyä, kun lainsäädäntömenettelyssä keskitytään olennaiseen.
Hyvät neuvottelijat, kaikki tuki hallitustenvälisessä konferenssissa on tervetullutta!

Karamanou
Arvoisa puhemies, naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan ehdotukset hallitustenväliseen konferenssiin tähtäävät demokratian ja tehokkuuden vahvistamiseen. On totta, että Amsterdamin sopimus merkitsi naisten oikeuksien suurta edistysaskelta, koska siinä taataan luja pohja tehokkaalle tasa-arvopolitiikalle, mutta valitettavasti se ei ulotu ammatillista aluetta pitemmälle. Tästä syystä ehdotamme, että perustamissopimukseen luotaisiin yhtenäinen ja johdonmukainen oikeusperusta sukupuolten tasa-arvolle, johon sisältyvät kaikki politiikan alueet.
Julistamme, että naisten ja miesten tasa-arvoinen osallistuminen päätöksentekoon kaikilla tasoilla on demokratian ja yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden ennakkoehto, ja tästä syystä pyydämme tarkistamaan asiaa koskevia perustamissopimusten artikloita siten, että niissä otettaisiin huomioon tämä periaate Komission, Euroopan parlamentin, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen, ensimmäisen asteen tuomioistuimen, tilintarkastustuomioistuimen, talous- ja sosiaalikomitean sekä alueiden komitean kokoonpanoissa.
Lisäksi korostamme tarvetta saada aikaan tiukka side HVK:n ja perusoikeuskirjan laatimismenettelyn välille, jotta laadittaessa unionin perustuslakia yhteisön oikeuteen sisältyisi naisten ja miesten tasa-arvon perusoikeus. Siis sen lisäksi, että pitää turvata tarvittava tasapaino ja yhteenkuuluvuus unionin suurten ja pienten maiden välillä, kehittyneiden ja vähemmän kehittyneiden alueiden ja väestöryhmien välillä, on tarpeen ottaa huomioon myös sukupuolten välinen tasapaino suunniteltaessa Euroopan unionin tulevaisuutta ja päätöksenteossa.

Gama
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, hallitustenvälinen konferenssi on edennyt hyvin nopeassa työtahdissa, Euroopan parlamentin ollessa tällä kertaa entistä voimakkaammin edustettuna teidän välityksellänne, arvoisa puhemies, ja kahden parlamentin jäsenen välityksellä; samoin on edetty käymällä hyvin tiivistä keskustelua puheenjohtajavaltion ja parlamentin institutionaalisten asioiden valiokunnan kesken, sekä myös sen ansiosta, että on saatu suoraa tietoa, ja Euroopan parlamentin täysistunnossa on käyty ennennäkemättömän vilkasta keskustelua aikaisemmista kokouksista. Se antaa rohkeutta odottaa hyviä tuloksia tulevalta konferenssilta.
Tähän mennessä on jo pidetty viisi suurta valmistelutyöryhmän syventävää kokousta ja kolme itse hallitustenvälisen konferenssin kokoontumista. Kaikki kalenterin tapahtumien ajankohdat on jo päätetty toimikauden loppuun saakka, sekä konferenssin että valmistelutyöryhmän osalta, ja lisäksi on päätetty laatia Feiran Eurooppa-neuvostossa esitettäväksi tarkoitettu kertomus, joka ei puheenjohtajavaltion mielestä saa olla pelkkä akateeminen kertomus, vaan myös myönteinen kertomus, joka antaa seuraavalle puheenjohtajavaltiolle, Ranskalle, mahdollisuudet kehittää tätä työtä eteenpäin ja saada aikaan päätös vuoden loppuun mennessä.
Viime hallitustenvälisessä konferenssissa käsittelimme määräenemmistöpäätösten laajentamista. Osa jäsenvaltioista ilmoittautui sen kannalle, joskaan monet eivät ole vielä ilmaisseet lopullista näkemystään. Lisäksi voidaan alustavasti todeta olevan joitakin säädöksiä, joihin jäsenvaltioiden suuri enemmistö suhtautuu kielteisesti, koska niissä on noudatettava yksimielisyyssääntöä. Näistä asioista käydyt keskustelut osoittavat, että todellisuudessa on jäljellä vielä paljon varauksellisuutta, joskin sen yli voidaan päästä HVK:n kuluessa.
Tähän saakka tehdyissä valmistelutöissä on käsitelty myös paljon Euroopan parlamenttiin, tuomioistuimiin, alueiden komiteaan sekä talous- ja sosiaalikomiteaan liittyviä kysymyksiä. Euroopan parlamentin päätöksentekomenettelystä puhuttaessa vallitsee laaja yksimielisyys siitä, että perustamissopimusta ei pidä ryhtyä muuttamaan tavalla, joka merkitsisi vallitsevan toimielinten tasapainotilan muutosta. Yhteispäätösmenettelyn soveltamisesta puhuttaessa on havaittavissa tiettyä myönteisyyttä sen osalta, että yhteispäätösmenettely laajennettaisiin koskemaan kaikkia määräenemmistöllä hyväksyttäviä lainsäädännöllisiä toimia, vaikkakaan näiden asioiden välillä ei vallitse minkäänlaista järjestelmällistä korrelaatiota.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta käsittelemään perustettiin puheenjohtajavaltion tukityöryhmä, jonka tehtävänä oli tutkia, onko perustamissopimusta muutettava näiden kahden tuomioistuimen osalta. Samalla on aloitettu tutkimustyö sen selvittämiseksi, onko perustamissopimusta muutettava tilintarkastustuomioistuimen, talous- ja sosiaalikomitean sekä alueiden komitean osalta. Monien mielestä muutoksia tarvitaan vain rajoitetusti siinä määrin kuin on tarpeen unionin tehokkaan toiminnan varmistamiseksi laajentumisen jälkeen. Myös puheenjohtajavaltion ehdotuksesta HVK:n esityslistalle kirjattuja asioita on käsitelty. Muistettakoon, että Helsingin neuvoston päätelmissä määrättiin puheenjohtajavaltio esittämään Eurooppa-neuvostolle selvitys ja sanottiin, että tässä selvityksessä se voi ehdottaa uusia konferenssissa käsiteltäviä asioita.
Yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan sekä perusoikeusasiakirjan suhteen puheenjohtajavaltio katsoo voivansa töiden etenemisen mukaan varata itselleen oikeuden ehdottaa ensi kesäkuussa pidettävässä Feiran Eurooppa-neuvostossa, että HVK:n esityslistalle otettaisiin mukaan näillä aloilla tarpeellisiksi osoittautuneet perussopimusten mahdolliset muutokset tai lisäykset. Muiden HVK:n esityslistalle mahdollisesti mukaan otettavien asioiden osalta on käyty ensimmäinen keskustelu puheenjohtajavaltion laatiman listan pohjalta. Perusteluksi sille seikalle, että otettaessa uusia asioita mukaan esityslistalle olisi edettävä varovaisesti, esitettiin se vaara, että tällaisen keskusteluun liittyvä tekninen monimutkaisuus voisi lykätä asioiden käsittelyä yli vahvistetun määräajan eli tämän vuoden joulukuun, mikä on viimeinen aikaraja HVK:n töiden loppuun saattamiselle.
Komission koon ja kokoonpanon osalta vallitsee yksimielisyys siitä, että tämän HVK:n jälkeen syntyvän komission on oltava vahva, riippumaton ja laillisuusperiaatteen mukainen, ja sen kollegiaalinen luonne on säilytettävä. Silti on todettavissa selvä riitasointu kahden osapuolen kesken: yhtäällä ovat ne pienet ja keskisuuret valtiot, jotka puoltavat komissiota, joka koostuu tasaveroisesti kaikkien jäsenvaltioiden edustajista ja toisaalla suuret jäsenvaltiot, jotka suosivat jäsenvaltioiden määrästä riippumatonta, kiinteästä määrästä komission jäseniä koostuvaa komissiota. Komission jäsenten kollegion koko on pääasiallisin valtuuskuntien kesken erimielisyyttä aiheuttava tekijä, se säätelee muuta komissiosta käytävää keskustelua siinä määrin, että jotkut kytkevät tämän asian suoraan komission kokoonpanoa, sisäistä järjestäytymistä ja rakennetta koskeviin kantoihinsa.
Komission jäsenten yksilöllisestä vastuusta voi sanoa että yhä yleisemmin kannatetaan nykyisin vallitsevaa kantaa, jonka mukaan jokaisen komission jäsenen on erottava, jos puheenjohtaja sitä pyytää; valtuuskunnat jakautuvat niihin, joiden tavoite on pitää tämä sitoumus epävirallisena, ja niihin, jotka haluaisivat virallistaa sen perustamissopimukseen. Komission kollegiona kantaman kollegiaalisen vastuun osalta esiintyy jonkin verran haluttomuutta muuttaa nykyistä institutionaalista kehystä, Euroopan parlamentin nykyisin harjoittamaa valvontaa on puolustettu sanomalla sen hyvin riittävän. Euroopan parlamentin esittämä ajatus komissiolle suotavasta mahdollisuudesta pyytää luottamusäänestystä parlamentilta on otettu myönteisesti vastaan.
Neuvostossa käytettävän äänestystavan harkinnan osalta vallitsee yksimielisyys siitä, että kriteerin, jota käytetään perustana määräenemmistöäänestykselle neuvostossa, on oltava tulos kahden unionin peruspilarina olevan osatekijän yhdistelmästä: kansasta ja suvereeneista valtioista. Itse asiassa unioni on sekä kansojen että valtioiden unioni.
Tulevassa järjestelmässä käytettävien konkreettisten mekanismien suhteen kaksinkertaista enemmistöä puoltavien ja asian yksinkertaista uudelleen harkintaa haluavien välillä vallitsee vielä säröilyä. Perusteena käytetään usein sitä seikkaa, että uudistuksen on oltava suuren yleisön hyväksyttävissä ja että sen on läpäistävä kansallisten parlamenttien vahvistusmenettely; tämä huoli on yhteinen kaikille jäsenvaltioille, pienille ja suurille, ei vain siksi, että uutta perustamissopimusta hyväksyttäessä on tehtävä mahdolliseksi myös laajentuminen ja sen vaatimien aikataulujen noudattaminen, vaan myös sen tunteen vuoksi, että tällaisilla uudistuksilla ei pidä synnyttää uusia kriisejä Eurooppaan; yhteinen on myös huomio, että nämä uudistukset on esitettävä samalla tavoin Keski- ja Itä-Euroopan maiden, ehdokasvaltioiden, yleiselle mielipiteelle, jotta ei syntyisi kuvaa kiireessä tehtävistä uudistuksista, joita ei tehdäkään Euroopan unionin parantamiseksi, vaan siksi, että estettäisiin uusien jäsenvaltioiden pääsy Euroopan unionin päätöksentekojärjestelmään.
Epävirallisessa keskustelussa käsiteltiin myös aihetta, onko tarpeen tai sopivaa, että HKV käsittelee vahvistettuja yhteistyömenettelyjä. Kantojen havaittiin hajautuvan sen perusteella, pidettiinkö mahdollisena aiheen käsittelyä sekä mitä aihepiiriä koskevia ja millaisia tarkistuksia voidaan tehdä, ja seuraava edustajain epävirallinen kokous 14. 15. huhtikuuta Sintrassa Portugalissa käsittelee erityisesti tätä aihetta. Tämän aiheen käsittely ei ole helppoa, koska esimerkkejä ei ole esitettävänä: ei konkreettisia esimerkkejä, sillä jo Amsterdamin sopimuksessa on tehty mahdolliseksi vahvistetut yhteistyömenettelyt, ja toistaiseksi mikään jäsenvaltio ei ole käyttänyt tätä välinettä, eikä teoreettisia esimerkkejä, joita perustelujen esittäjät eivät koskaan tuo esiin. Siksi tämä on jatkuvasti toistuva, mutta äärimmäisen abstrakti kysymys.
Jos hiukan tarkennetaan käydyn keskustelun aihepiiriä ja puhutaan vahvistettujen yhteistyömenettelyjen sisällyttämisestä toiseen pilariin, niin epävirallisessa keskustelussa kävi ilmi, että enemmistön kannan mukaan sitä pidetään tarpeettomana yhteisessä ulko- tai turvallisuuspolitiikassa, joskin myönnetään, että niiden käyttöä voitaisiin harkita turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa. Eli jos päästään toisen pilarin vahvistettujen yhteistyömenettelyjen soveltamisaloihin saakka, silloin on tarpeen löytää jokin erityinen tapa kyseisen käsitteen soveltamiseksi tällä alueella, eikä siihen tarkoitukseen voi otata mallia ensimmäisestä pilarista, koska nämä kaksi pilaria ovat toiminnaltaan erilaisia.
Erityisesti sen osalta, että muutettaisiin komission kannattamaa entistä mallia joustavammaksi, saattoi havaita hieman myöntymistä siihen suuntaan, että vahvistettujen yhteistyömenettelyjen käynnistämisestä poistettaisiin kääntyminen Eurooppa-neuvoston puoleen, vaikka ne, jotka kannattavat jäsenvaltioiden enemmistön osallistumista koskevan vaatimuksen tarkistamista, asettivatkin kyseenalaiseksi kahdeksan jäsenvaltion rajoituksen.
Kuten näette, arvoisat parlamentin jäsenet, Portugali tekee puheenjohtajana yhä kaikkensa töiden edistämiseksi, tehdäkseen mahdolliseksi sen, että saamme aikaan kaikkien valtioiden yhteisen, tasapainoisen ja kaikkien hyväksymän sopimuksen ennakoidun aikataulun rajoissa. Komission ja Euroopan parlamentin välillä on pidetty yllä tiivistä yhteistyötä, sekä teidän, arvoisa puhemies, ja kahden valitun parlamentin jäsenen osallistumisen kautta että institutionaalisten asioiden valiokunnalle ja tälle täysistunnolle säännöllisesti jaetun tiedon välityksellä. Näin voidaan varmistaa se, että tätä toimielinten uudistustyötä tehdään paljon tiiviimmässä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa kuin perussopimusta aikaisemman kerran tarkistettaessa, ja sehän on hyvä ennen töittemme onnistumiselle.

Poettering
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Gama, arvoisa komission jäsen Barnier, hyvät kollegat, haluaisin esittää aluksi Eurooppalaisen kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja Euroopan demokraattien ryhmämme puolesta sydämellisen kiitoksen ja tunnustuksen Giorgos Dimitrakopoulosille ja Jo Leinenille tästä meidän mielestämme hyvästä mietinnöstä. On tärkeää, että me täällä Euroopan parlamentissa, ja sanon sen erittäin painokkaasti, sovimme Euroopan peruskysymyksissä kannoista, jotka voivat tukeutua Euroopan parlamentin suureen enemmistöön. Me tarvitsemme kuitenkin laajan enemmistön, kaikissa muissa mahdollisissa kiistoissa ja kaikissa keskusteluissa, ja näitä keskusteluja ja näitä kiistoja tarvitaan myös poliittisten ryhmien välillä, kun on kyse Euroopan unionin ja eurooppalaisten toimielinten tulevasta kehityksestä.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teillä ja myös teidän jälkeenne tulevalla puheenjohtajavaltio Ranskalla on erittäin suuri vastuu, sillä tämän hallitustenvälisen konferenssin tuloksella on historiallista merkitystä niin hyvässä kuin pahassa. Jos hallitustenvälisen konferenssin tulos on myönteinen, minkä on oltava meidän tavoitteemme, tämä konferenssi muuttaa Euroopan unionin kasvoja suuremman avoimuuden, laajemman demokratian ja Euroopan unionin sekä sen kansalaisten lähentymisen mielessä. Sitä me tarvitsemme. Jos tämä konferenssi ei kuitenkaan johda tarvittavaan, pitkälle menevään ja toivottavaan tulokseen, siitä tulee murhenäytelmä Euroopan unionille, koska tämä Euroopan unioni ei ole nimittäin silloin laajentumiskykyinen. Olisi huono asia, jos Euroopan unionin portit suljettaisiin tämän vuosituhannen alussa Keski-Euroopan mailta, jotka ovat vapautuneet kommunismista, ja jos tämä Euroopan unioni ei olisi avoinna Euroopan sydämessä sijaitseville valtioille.
Meidän on ponnisteltava siksi kaikin voimin, että tästä konferenssista tulee menestys. Me haluamme vahvan, toimintakykyisen ja demokraattisen Euroopan unionin ja me sanomme sen juuri myös muutama viikko ennen 9. toukokuuta, jolloin on kulunut 50 vuotta siitä, kun Robert Schuman ehdotti yhteisöllistä metodia Euroopan kehittämiseksi. Ne kriteerit, jotka on asetettava hallitustenväliselle konferenssille, esitetään kohdassa 1 - unionin toimielinten välinen tasapaino, Euroopan unionin kaksitahoinen legitimiteetti sekä kansojen että valtioiden liittona ja - tämä on erityisen tärkeää - Euroopan unionin pienten ja suurten valtioiden välinen tasapaino. Neuvoston enemmistöpäätös on erityisen ratkaiseva kriteeri, ja te sanoitte sen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja. Se on asian varsinainen ydin, ja meidän on saavutettava tämän kaksinkertaisen enemmistön periaatteen, siis neuvoston enemmistö ja kansalaisten enemmistö, toteutuminen. Meidän on varmasti keskusteltava vielä siitä, miten se toteutetaan yksityiskohtaisesti, mutta tämä kaksinkertaisen enemmistön periaate on periaatteessa oikea. Jos konferenssissa ei onnistuta laajentamaan enemmistöpäätöksen soveltamisalaa erittäin merkittävästi ja hyväksymään enemmistöpäätöstä pääasiallisena päätöksentekojärjestelmänä, tämä hallitustenvälinen konferenssi olisi epäonnistunut, ja se ei saa epäonnistua Euroopan unionin laajentumisen vuoksi.
Pienillä valtioilla on komission osalta mielestäni oikeus siihen, että ne ovat edustettuina Euroopan komission pöydässä myös jatkossa, koska täällä ollaan nimittäin sitä mieltä, että niiden pitäisi olla läsnä Brysselissä. Ymmärrän sen, ja meidän on varmistettava näiden pienten valtioiden edustus, ja siksi komission puheenjohtajan asemaa on tehostettava. Me haluamme vahvan komission puheenjohtajan ja vahvan komission nyt ja tulevaisuudessa. Me sanomme sen nimenomaan myös niille, jotka eivät ehkä halua nähdä komissiota voimakkaana yhdentymisvoimana Euroopassa. Meidän on tehostettava puheenjohtajan asemaa, ja hänellä on myös oltava oikeus erottaa komission jäsen, jos kyseinen jäsen ei täytä velvoitteitaan.
Euroopan parlamentin on oltava tietysti demokratian ratkaiseva tekijä ja mukana päättämässä Euroopan unionin lainsäädännöllisissä kysymyksissä. Me emme halua Euroopan unionissa vähemmän demokratiaa kuin kansallisella tasolla.
Sallikaa minun viitata viimeiseen näkökohtaan: Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen. Se on erittäin tärkeä näkökohta, ja pidän erittäin myönteisenä, että molemmat mietinnön esittelijät mainitsivat sen. Me olemme oikeudellinen yhteisö emmekä saa alistaa tätä Euroopan unionia ja sen toimielimiä poliittisen opportunismin alaisuuteen. Meidän on siksi varustettava Euroopan yhteisöjen tuomioistuin oikeudellisena elimenä, joka on toimivaltainen kiista- ja konfliktitapauksissa, siten, että se on myös toimintakykyinen ja tekee päätöksiä kohtuullisessa ajassa.
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, esitän teille lopuksi pyynnön, että me - ehkä myös yhdessä komission ja komission jäsen Barnierin kanssa - tiedotamme Keski-Euroopan jäsenehdokasvaltioille sekä tietysti myös Maltalle ja Kyprokselle hallitustenvälisessä konferenssissa saavutettavasta edistyksestä ja siellä käytävistä keskusteluista. Ehdokasvaltiot ovat nimittäin oikeutetusti kiinnostuneita tietämään, mitä hallitustenvälisessä konferenssissa käsitellään ja mihin niiden on varauduttava. Meidän pitäisi siksi uskoakseni ottaa tämä ehdokasvaltioiden oikeutettu mielenkiinto huomioon sitä kautta, että käymme niiden kanssa hyvää vuoropuhelua, sillä meillähän on niiden kanssa yhteinen tulevaisuus Euroopan unionissa 2000-luvulla. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, toivon teille tässä mielessä paljon menestystä työhönne, josta myös kiitän teitä lämpimästi, hallitustenvälisessä konferenssissa.

Tsatsos
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä olevassa Dimitrakopoulosin ja Leinenin mietinnössä Euroopan parlamentti tuo esiin suuren unelmansa tulevaisuuden Euroopan unionista. Tämä hetki on todellakin historiallinen, niin kuin on korostettu. Kansalaisemme odottavat saavansa tietoa siitä, mitä me vaadimme HVK:lta tulevaisuuden varalle.
Toimielimiä koskevat ehdotukset erityiskysymyksissä ilman edeltävää selvitystä tulevaisuuden 27 jäsenvaltion unionin perusfilosofiasta eivät vakuuta. Onkin siis hyvä, että päätöslauselmassa määritellään kolmella periaatteella tämä perusnäkemys. Luonnoksen mukaan Euroopan unioni on ensiksi sekä kansojen että valtioiden unioni. Tästä syystä sen kansalaisilla on sekä eurooppalainen että kansallinen olemus. Toiseksi se tukeutuu suurten ja pienten valtioiden institutionaaliseen tasapainoon. Tämä ei saa jäädä vain paperille. Kolmanneksi unionin toiminnan pitää olla tehokkaampaa, jotta se selviytyisi suuresta laajentumisesta.
Nämä yllä mainitut filosofiset periaatteet, joille päätöslauselma pysyy uskollisena, eivät ole Euroopan parlamentin metafyysisiä pohdiskeluja, vaan seurausta historiasta ja siitä poliittisesta todellisuudesta, jota kutsutaan Euroopan alueeksi. Ne, jotka eivät tästä piittaa, rakentavat Eurooppaa hiekalle. HVK 2000 pidetään sen vuoksi, että unionista tulisi niin tehokas kuin päätetty suuri laajentuminen edellyttää. Parlamentilla on tässä prosessissa erittäin suuri vastuu. Tästä syystä laajentumisen hyväksyminen parlamentissa ei voi riippua vain päätettävien institutionaalisten muutosten riittävyydestä. Tämä ei ole uhka, se on vastuullisuutta.
Kaikki osapuolet yrittävät hyvää tarkoittaen tehdä tarkistuksillaan Euroopan unionin toiminnasta tehokkaampaa. Jotta menettelyjä voidaan pitää tehokkaina, riittää kuitenkin, että niitä yksinkertaistetaan ja nopeutetaan. Yksinkertaisuutta ja nopeutta vaativan poliisilaitoksen tehokkuus ja demokraattisen laillisen järjestyksen takaavien perusinstituutioiden tehokkuus ovat eri asioita. Demokraattisten instituutioiden tehokkuutta ei varsinaisesti mitata kellolla eikä niiden tuottamien päätösten lukumäärällä. Sitä mitataan sen synnyttämän legitimiteetin asteella. Euroopan unionin kaksitahoinen legitimiteetti, joka on saatu sekä Euroopan kansalaisilta että yksittäisten maiden kansalaisilta, sekä kansoilta että valtioilta, antaa Euroopan unionille luonnostaan sen institutionaalisen yhdistelmän. Tästä syystä menettelyiden yksinkertaistamista ja nopeuttamista rajoittaa kaksitahoisesta legitimiteetistä koostuvan järjestelmän kattavuus. Pitäkäämme tämä huomenna mielessä, kun äänestämme tarkistuksista ja tekstin muodosta.

Duff
Arvoisa puhemies, parlamentin ryhmien ja HVK:n itsensä sisällä taistellaan vielä niiden ongelmien kimpussa, jotka näyttivät melko hankalilta Amsterdamissa. Nämä kysymykset ovat kiperiä, koska niistä näkyy pienten valtioiden liioiteltu itsensä korostaminen ja suurten suuruudenhulluus. Nämä kysymykset voidaan ratkaista vain suuremmalla kumppanien välisellä luottamuksella - sellaisella luottamuksella, joka on menestyksekkäiden liittosopimusten olennainen sidosaine. Tämä luottamus on juuri se ominaisuus, jota tarvitaan, jotta voisimme varmistaa uusien jäsenvaltioiden menestyksellisen liittymisen. Asia on niin - ja jonkun on sanottava tämä - että jos HVK:ssa ei pystytä ratkaisemaan Amsterdamin kysymyksiä, laajennusta on siirrettävä myöhemmäksi.
Liberaaliryhmä tukee puheenjohtajavaltion ja komission pyrkimyksiä rakentaa tätä vaadittavaa lisäluottamusta. Tuemme tämän mietinnön pääsisältöä. Tuemme erityisesti niitä osatekijöitä, jotka laajentavat Euroopan unionin toimintakapasiteettia maailmanlaajuisissa asioissa: niitä, jotka vahvistavat kansalaisen asemaa ja profiilia, mukaan luettuna perusoikeuskirjaa; ja niitä jotka edellyttävät poliittisia lisäuudistuksia vahvan toimeenpanovallan ja kypsän parlamentaarisen demokratian eduksi.
Tältä kannalta perustamissopimusten jakaminen on elintärkeää. Samoin yksimielisyyden säilyttäminen neuvostossa yksinomaan vakavimpia kysymyksiä varten. Liberaalit kaikkialla tukevat ministereitä, jotka kannattavat eurooppalaista parlamentaarista demokratiaa. Kritisoimme kuitenkin armottomasti niitä, jotka pitävät kapea-alaista oman edun tavoittelua parempana ja vaarantavat uusien jäsenvaltioiden liittymisen.

Frassoni
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentti ei osallistu hallitustenvälisen konferenssin neuvotteluihin. Sen asema on toissijainen, kuten kaikkien niiden, jotka eivät kuulu kansallisiin hallituksiin. Vihreät/ Euroopan vapaa allianssi -ryhmä on jatkuvasti ollut sitä mieltä, että hallitustenvälinen menettelytapa, joka sulkee pois vaaleilla valitut edustajat ja estää julkisen keskustelun käymisen, asettaa erittäin vakavan rajoitteen perussopimusten uudistukselle ja rajoittaa sen onnistumismahdollisuuksia.
Lähtökohtamme tämän mietinnön arvioimisessa on siis ollut se, että se esitetään sellaisessa epätyydyttävässä kontekstissa, jossa meille ensiarvoisen tärkeät seikat - sellainen avoin ja toimiva demokratia, jolla on kyky suunnata taloudellista kehitystä kohti ekologisesti kestävämpiä menettelytapoja, taata kansalaisten ja asukkaiden oikeuksien kunnioituksen ja vahvistamisen ja ennen kaikkea ottaa yhteisön uudet jäsenet vastaan lyhyessä ajassa - eivät ole samoja kuin neuvotteluja käyvien hallitusten tärkeimmiksi asettamat seikat. Hallituksilla on vain yksi tavoite: päästä Nizzassa paitsi minkälaiseen yksimieliseen sopimukseen tahansa, niin myös voida välttää Maastrichtin kaltaisia kummallisuuksia.
Vaikka parlamentti ei neuvottelekaan, sen velvollisuus on kuitenkin osoittaa tie, määrittää selkeät tulevaisuuden valinnat teeskentelemättä olevansa samassa pöydässä neuvottelijoiden kanssa tai antamatta hallitusten painostuksen tai keinotekoisten vastakkainasettelujen, kuten pienten ja suurten valtioiden välisen vastakkaisuuden, vaikuttaa itseensä.
Mietinnössä tämä tavoite on saavutettu vain puoliksi, ja siksi ryhmämme lopullinen arvio tästä ei ole yksimielinen. Kuitenkin vaikka ryhmämme ei lopullisessa äänestyksessä olisikaan täysin yhtenäinen, sen arvio tämän päätöslauselman valoisista ja hämäristä kohdista sen sijaan on yhtenäinen. Olemme täysin samaa mieltä eräistä erittäin tärkeistä seikoista, joihin taas monet hallitukset eivät valitettavasti yhdy: näitä ovat neuvoston enemmistöäänestysten järjestelmällinen, ei tapauskohtaisesti päätettävä, laajentaminen, yhteispäätösmenettely, tarmokas vetoaminen siihen, että perusoikeuskirjasta tehtäisiin sitova, tuomioistuimeen vetoamisen mahdollisuuden laajentaminen myös talousasioiden piirin ulkopuolelle, yhteistyön lujittamista koskevat näkemykset ynnä monet muut. Sen sijaan suhtaudumme hyvin kriittisesti siihen, että perustuslaillistamista koskevan kysymyksen käsittely typistetään vain pelkäksi tekniseksi perussopimusten jakamiseksi kahteen osaan, jotka - kaiken lisäksi - ovat varsin vaikeasti tunnistettavissa.
Tämä ei ole sellaista oleellisesti kiemuraisista diplomaattisista neuvotteluista poikkeavaa perustuslaillistamiskehitystä, jota pidämme välttämättömänä, jotta yhdentymiskehitystä voitaisiin edistää, sillä ainoastaan se saattaa saada kansalaiset liikkeelle paremman Euroopan puolesta. Meistä se näyttää lisäksi tarpeettoman haitalliselta alueiden ja muiden poliittisten ryhmien kuin sosialistien ja konservatiivien kannalta, itsepäinen parlamentin jäsenten lukumäärän pitäminen 700 jäsenessä senkin jälkeen, kun laajentumisen jälkeen yhteisöön kuuluu 20 valtiota. Tämän seikan osalta toivomme, että parlamentti hyväksyisi tarkistuksemme.
Eräiden muiden kysymysten osalta ryhmän kannassa on eroja: kaksinkertainen enemmistö, yhteistyön lujittaminen, komission jäsenten lukumäärä, turvallisuuspolitiikka. Erityisesti komission jäsenten lukumäärän osalta kannatamme niissä tarkistuksissa esitettyä tasapainoista näkemystä, joilla toisaalta pyritään varmistamaan jäsenvaltioiden asianmukainen edustus ja toisaalta komission tehokas toiminta.
Lopuksi, tämä mietintö saattaisi olla hyödyllinen työkalu, josta voi olla apua kahdelle edustajallemme heidän päivittäisessä usein hyvin turhauttavassa työssään hallitustenvälisessä konferenssissa, missä muut tekevät päätöksiä. Kansalaisten silmissä tämä kuitenkin vaikuttaa melkein yhtä hämärältä kuin julkisen hallinnon sisäiset kiertokirjeet; ennen kaikkea tässä mietinnössä ei vastata sille asetettuun haasteeseen olla Spinellin vuoden 1984 traktaatin tavoin virstanpylväs ja selkeä ja yksiselitteinen osoitus siitä, minne tahdomme päästä yhdessä niiden kanssa, jotka sitä toivovat.

Puerta
Arvoisa puhemies, ryhmämme haluaa kiittää esittelijä Dimitrakopoulosia ja esittelijä Leinenia siitä merkittävästä työstä, jonka he ovat tehneet. Minun on myös sanottava heille, että ryhmässäni on erilaisia näkemyksiä mikä on tavallista erilaisten kansallisten kokemusten mukaan. Sanon nyt saman, minkä sanoin ryhmässämme: keskustelussa ei ole nyt kyse siitä, puolletaanko vai vastustetaanko federalismia. Kyse on Euroopan rakentamisesta laajentumisen yhteydessä. Tarkoituksena ei ole ainoastaan saada aikaan jäsenvaltioiden ja kansojen muodostamaa Eurooppaa, vaan aivan erityisesti kansalaisten Eurooppa. On luotava täysin demokraattinen toimielinrakenne. Tiedämme, että tässä rakenteessa ilmenee demokratiavajetta, merkittävää demokratiavajetta. Tämä on tällä hetkellä haasteenamme laajentumista silmällä pitäen: meidän on pystyttävä kuten esittelijät sanoivat lisäämään tehokkuutta ja demokratiaa. Emme saa pettyä hallitustenvälisen konferenssin jälkeen samalla tavoin kuin Amsterdamin jälkeen. Emme voi laatia toista Amsterdamin sopimusta. Meidän on laadittava sellainen perustamissopimus, jota voidaan hyödyntää sellaisen todellisen Euroopan rakentamisessa, jossa voimme jakaa taloudellisen vaurauden, sosiaalisen ulottuvuuden ja demokraattisen elämän yli 400 miljoonan eurooppalaisen kesken. Tämä on Euroopan toimielinten ja Euroopan politiikan tärkein haaste.
Mitä tulee omaan näkemykseeni Euroopan rakentamisesta, olen yleisesti ottaen samaa mieltä niistä päälinjoista, jotka esitellään tässä tänään käsiteltävänämme olevassa mietinnössä. On tietenkin tärkeää antaa komissiolle sen tarvitsemat valtuudet, ja sen on myös oltava vastuussa parlamentille. Kyse on nimenomaan tästä, eli siitä, että eri demokraattiset valtuudet määritellään tarkasti yhteisön toimivallan alueella, siitä, että tiedetään, kuka tekee päätökset ja kenelle hän on niistä vastuussa.
Arvoisa puhemies, parlamentti ei toimi yrityksen tavoin. Täysi-ikäiseltä parlamentilta vaaditaan vähintäänkin sitä, että sen on vaadittava komissiolta vastuuta, mutta lisäksi parlamentin täytyy Euroopan kansalaisten edustajana osallistua myös aktiivisesti Euroopan rakentamiseen. Tänään meidän on Euroopan kansalaisten puolesta pyydettävä paitsi tätä päätöksenteon ajan tasalle saattamista myös perusoikeuskirjan sisällyttämistä perustamissopimukseen. Perusoikeuskirjan on myös annettava mahdollisuus vaatia Euroopan tuomioistuimia täyttämään velvollisuutensa. Tämä on se kanta, jonka voimme ryhmämme puolesta esittää pyytämällä lisää tehokkuutta ja lisää demokratiaa.

Berthu
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin ehdotukset hallitustenväliselle konferenssille, sellaisina kuin ne on esitetty Dimitrakopoulosin ja Leinenin laatimassa mietinnössä, perustuvat mielestämme väärinkäsitykseen.
Tämän hetken kiireellisimpänä asiana ei ole unionin laajentumisen kynnyksellä syventää kiihtyvässä tahdissa nykyisten jäsenten välistä yhdentymistä. Kiireellisintä ei ole ottaa jälleen kerran esille Eurooppa-liikkeen vanhoja federalistisia reseptejä. Kiireellisintä ei ole ehdottaa uudelleen supervaltiota perustuslakeineen, yhdenmukaistettuine sääntöineen ja enemmistöpäätöksineen. Ei, hyvät kollegat, tämän hetken kiireellisimpänä asiana on osoittaa teräväjärkisyyttä, hyväksyä, ettei taloudellista eikä poliittista yhdentymistä voida viedä pidemmälle, ja miettiä sellaisia uusia paljon vapaampia yhteistyön muotoja, joiden avulla 30 jäsenvaltiota tai ylikin voivat työskennellä yhdessä toisiaan kunnioittaen.
Näyttää valitettavasti siltä, että yhteiskuntiemme valveutuneimpien piirien käymät uudet keskustelut loppuvat tämän parlamentin kynnyksellä. Parlamentti ei näytä kykenevän tässä sen enempää kuin perusoikeuskirjan asiassakaan suuntaamaan uudelleen sitä federalistista kehitystä, johon se on pyrkinyt jo usean vuoden ajan. Tämä asenne johtaa umpikujaan ja kuten jäsen Tsatsos ymmärtääkseni äsken sanoi sellaiseen Eurooppaan, joka on rakennettu hiekalle.
Ensinnäkin tämä kehitys etäännyttää meitä sellaisen Euroopan ajatuksesta, joka muodostuu valtioiden ja kansallisten demokratioiden liitosta, ja se aiheuttaa vastalausemyrskyn kaikissa maissa, niin pienissä kuin suurissakin, jotka pelkäävät joutuvansa sysätyksi toisarvoiseen asemaan. Liittovaltiokehityksen kiihtyminen ilmentää yleisemmin enemmän tai vähemmän harkitsematonta pyrkimystä pystyttää institutionaalisia esteitä laajentumiselle, joka kyseenalaistaa niin monia vanhoja asenteita.
Meidän on omaksuttava myönteisempi asenne. Meidän on edistettävä laajentumista hyväksymällä uusi erilaistetumpi yhteistyö, joka kunnioittaisi paremmin kansallista suvereniteettia, koska se perustuisi uskollisesti Luxemburgin kompromissiin, kuten selitin Dimitrakopoulosin ja Leinenin mietintöön liitetyssä vähemmistöön jääneessä mielipiteessä.

Bonde
Arvoisa puhemies, Tanskassa on käsite nimeltä yhtiöiden tyhjentäminen. Erinomaisia asianajajia ja tilintarkastajia tuomitaan joukoittain, koska he ovat osallistuneet yhtiöiden pääoman tyhjentämiseen ja jättäneet tyhjennetyille yhtiöille verovelat. Yhtiöiden tyhjentäminen on rangaistavaa. Hallitustenvälisen konferenssin tavoitteena on tyhjentää perustuslakimme ja valtiosääntömme ja jättää äänestäjille demokraattinen velka, eikä tästä perustuslakien tyhjentämisestä rangaista. Valtiosääntöjemme pääoma muodostuu siitä, että äänestäjillä on oikeus tulla kuulluksi ja valita edustajia, jotka voivat hyväksyä meille lakeja. Jos emme ole tyytyväisiä lakeihin, voimme valita uusia edustajia ja saada uusia lakeja. Näin demokratiamme toimivat. Perustuslakien tyhjentäminen pysäyttää demokratian. He vievät lainsäädäntövallan 15 kansalliselta parlamentiltamme ja siirtävät sen virkamiehille ja ministereille, he siirtävät sen äänestäjiltä ja kansanedustajilta toimeenpanovallan edustajille, avoimista kokouksista Brysseliin suljettujen ovien taakse. Valitsijoiden valta siirretään valtiosäännöistämme, mutta sitä ei siirretä Euroopan parlamentille. Me parlamentin jäsenet olemme sivustakatsojia. Valta on komissiolla ja ministerineuvostolla. EU ei ole parlamentaarinen demokratia, ja kansalliset parlamentit jäävät vielä heikompaan asemaan. Sen vuoksi joukko tämän parlamentin edustajia on laatinut 19 ehdotusta EU:n demokratian uudistamiseksi. Kutsumme aloitetta nimellä "SOS Demokrati" (Demokratian hätähuuto). "SOS", koska asialla on kiire, "demokrati", koska se on ongelman ydin. Nykyisessä EU:ssa ei vallitse demokratia. Haluaisimme, että se toteutuisi huomenna. Olemme eri mieltä siitä, millaisia lakien pitäisi olla. Meillä on tukijoita sekä kommunistien että konservatiivien joukossa, olemme eri mieltä useista asioista, mutta samaa mieltä siitä, että erimielisyytemme pitää ratkaista demokraattisissa parlamenteissa. Valtioidemme äänestäjillä pitää aina olla viimeinen sana. Vastustamme jokaista yritystä tyhjentää perustuslakiemme demokraattinen sisältö, ja kehotamme kansalaisia puuttumaan Nizzassa käytäviin, perustamissopimusta koskeviin neuvotteluihin ennen kuin on liian myöhäistä. Liittykää "SOS Demokrati"-ryhmään, arvoisa puhemies.

Hager
Arvoisa puhemies, tyrmistyneenä siitä, että 14 jäsenvaltiota tuomitsevat Itävallan jatkuvasti etukäteen, haluaisin keskittyä käsiteltävänä olevassa asiassa tiiviimmän yhteistyön kysymykseen sen monine nimityksineen. Amsterdamin sopimuksen solmimisesta lähtien sitä koskeva arviointi on toki muuttunut olennaisesti.
Muistan vielä hyvin, miten pitkään siitä keskusteltiin vielä silloisessa institutionaalisten asioiden valiokunnassa. Sen tuloksena minun hyvin suuresti arvostamani kollegat Méndez de Vigo ja Tsatsos korostivat Amsterdamin sopimusta käsitelleessä mietinnössään vielä jäsenvaltioiden erilaisen kehityksen vaaroja ja pitivät myönteisenä sitä, että näitä vaaroja ehkäistiin siedettäviin mittasuhteisiin muotoilemalla sopimusta. Nyt Dimitrakopoulos ja Leinen ovat sitä mieltä, että tiiviimmän yhteistyön pitäisi merkitä kimmoketta unionin jatkokehitykseen ja että sille pitäisi omistaa jopa oma luku, mikä on mielestäni hämmästyttävä kehitys ajatukselle, jota pidettiin kerran yhdentymisprosessin suurimpana vaarana. Eri nopeuksien Euroopasta tuli metodi. Nyt yksi laajentumisen hallitsemista koskeva lähestymistapa nähdään jäsenvaltioiden kolmasosan kärkijoukon mahdollisuudessa, joka tarkoittaa vain sitä, että niille jäsenvaltioille, jotka eivät halua osallistua kärkijoukkoon, jää valittavaksi vain joko täydellinen pois jääminen tai myöhempi mukaantulo alun perin ei-mielekkäänä pidettyyn järjestelmään. Sellainen eriytynyt yhdentyminen ei voi olla tae unionin kiinteästä ja vakaasta kehityksestä!
Olen pikemminkin vakuuttunut siitä, että tämä suunnitelma ennemminkin vaarantaa unionin tavoitteet kuin edistää sen päätöksentekorakenteiden parantumista. Se oli joka tapauksessa EU-arkkitehtien käsitys vielä vuonna 1996.

Sánchez García
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, puhun aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnon valmistelijan ominaisuudessa.
Ymmärrän, mikä merkitys toimielimiä koskevilla uudistuksilla on, mutta haluaisin myös tuoda julki aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mielipiteen niistä asioista, jotka meidän on tuotava esille hallitustenvälistä konferenssia silmällä pitäen.
Haluamme pyytää kolmea asiaa. Ensinnäkin sitä, että alueiden merkitys, johtava asema ja osallisuus 50 vuotta sitten alkaneeseen Euroopan rakentamisprosessiin tunnustetaan aktiivisesti.
Toiseksi liikenteen merkitys. Tämän vuoksi haluamme laajentaa 70 artiklaa ja haluamme myös, että sitä täydennetään määräyksellä yhtenäisen eurooppalaisen lennonvalvontajärjestelmän luomisesta.
Lopuksi matkailun merkitys sekä talouteen että työllisyyteen. Tämän vuoksi hyväksymme tai ainakin minä hyväksyn tarkistuksen 168, jonka aluepolitiikkavaliokunnan puheenjohtaja esitti tässä asiassa.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, arvoisat ministerit, hyvät parlamentin jäsenet, molempia esittelijöitä, kaikkia lausuntojen valmistelijoita, kaikkia valiokuntien edustajia sekä Portugalin ministeri Gamaa tarkkaavaisesti kuunneltuani, ja ennen kuin kuuntelen yhtä tarkkaavaisesti jokaista tässä keskustelussa puheenvuoron käyttävää puhujaa, haluaisin kertoa teille, mitä komissio ajattelee, joka osallistuu aktiivisesti, kuten tiedätte ja mihin sitouduin heti alussa, näihin neuvotteluihin edustajienne ja jäsenvaltioiden edustajien rinnalla.
Hyvät parlamentin jäsenet, sallittehan, että kerron mielipiteeni, nimittäin sen, miten suuresti arvostan kahden esittelijänne, Dimitrakopoulosin ja Jo Leinenin, laatiman mietinnön erittäin korkeaa laatua, mietinnön, josta parhaillaan keskustelette. Tämä mietintö on selkeä ja perusteellinen. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan kanta on siten voluntaristinen, ja haluaisin antaa tunnustuksen valiokunnan ja sen puheenjohtaja Napolitanon työlle.
Hyvät naiset ja herrat, mietintö saa minut tekemään kaksi huomautusta. Ensinnäkin totean puolueettomasti, että valiokuntanne kanta, josta tulee asiasta äänestettyänne todennäköisesti myös parlamentin kanta, on hyvin lähellä komission kantaa monien kohtien osalta. Parlamentti on ymmärtänyt komission tavoin sen haasteen, jonka kanssa unioni on tekemisissä, kun näköpiirissä on jäsenvaltioiden lukumäärän ennennäkemätön kasvu, joka lisää samalla myös jäsenvaltioiden moninaisuutta. Parlamentti on tietoinen toimielinuudistuksen välttämättömyydestä ja siitä, että se on toteutettava kunnolla, jotta kansalliset lyhyen aikavälin tavoitteet voitaisiin tarvittaessa ylittää ja jotta kansalaisille voitaisiin esittää sellainen riittävän sisällökäs perussopimus, joka saisi heidän kannatuksensa.
Hyvät naiset ja herrat, tämä on se neuvottelujen haaste, jossa Nizzan Eurooppa-neuvoston on onnistuttava tämän vuoden lopulla. Sanon siis nimenomaan "onnistuttava" enkä "vietävä päätökseen", koska onnistuminen on toista kuin päätökseen vieminen. Ja meidän on onnistuttava Nizzassa.
Hyvät naiset ja herrat, nämä muutokset ovat välttämättömiä laajentumisen onnistumiseksi. Ne ovat mielestäni yhtä välttämättömiä jo nyt, koska nykyinen toimielinjärjestelmä osoittaa monessa suhteessa rajallisuutensa. Ajattelen esimerkiksi tuomioistuimen työtaakkaa ja tunnettua asioiden lukkiutumista tietyillä aloilla neuvoston yksimielisyysvaatimuksen takia. Parlamentti on tehnyt neuvoston päätöksentekojärjestelmän sekä komission kokoonpanon ja toiminnan osalta perinpohjaista työtä.
Olette olleet 26. tammikuuta lähtien hyvin selvillä komission kannasta. Esimerkiksi itsensä osalta komissio ehdotti sanon tämän asioiden selvyyden vuoksi , että jokaisella jäsenvaltiolla todella olisi komissiossa yksi jäsen. Olemme kuitenkin myös ehdottaneet tältä pohjalta kahta vaihtoehtoa. Joko kaikki jäsenvaltiot saavat samanaikaisesti komissioon yhden kansalaisensa tai ne eivät kaikki saa sinne edustajaansa samanaikaisesti. Teidän on kuitenkin pantava merkille, että jäsenvaltiot ovat näiden molempien nopeasti mainitsemieni vaihtoehtojen mukaan komissiossa tasavertaisesti edustettuina, mikä eroaa nykyisestä tilanteesta. Meistä vaikutti niin tämän kuin muidenkin kohtien osalta ja asiasisältöön liittyvien pohdintojen ohella tärkeältä avata keskustelu, antaa itsellemme aikaa miettiä eri vaihtoehtojen etuja ja haittoja sekä aikaa sovitella lyhyen aikavälin toimia, joilla pyrittäisiin muuttamaan asioita mahdollisimman vähän, ja pitkän aikavälin tarpeita, joiden tarkoituksena olisi antaa toimielimille uutta vauhtia. Ja näitä asioita koskevat neuvottelut ovat hädin tuskin alkaneet. Olivatpa lopulta hyväksyttävät ratkaisut millaisia tahansa, hallitustenvälinen konferenssi tekee päätöksensä vastuullisemmin ja valistuneemmin niin teidän kuin meidänkin keskustelujemme ansiosta.
Panen määräenemmistön osalta merkille, että kannat ovat hyvin lähellä toisiaan. Tämän määräenemmistön on tultava neuvoston päätöksentekotavan yleissäännöksi yhdessä yhteispäätösmenettelyn kanssa kaikissa niissä asioissa, jotka kuuluvat lainsäädännön alaan. Komissio itse kannattaa juuri tätä ratkaisua, ja se on suositellut tapaa tähän ratkaisuun pääsemiseksi yksilöimällä ne päätösluokat, joissa yksimielisyysvaatimuksen säilyttäminen on välttämätöntä tai sopivaa. Tiedämme hyvin, että jotkin näistä aiheista ovat vaikeita joillekin jäsenvaltioille. Olemme tietoisia epäröinnistä jo esimerkiksi verotuksen alalla.
Komission ja Euroopan parlamentin on nimenomaan ylitettävä tämä epäröinti ja pohdittava vilpittömästi, rehellisesti ja ilman ideologiaa sisämarkkinoiden johdonmukaisuuden ja tehokkuuden kysymystä. Juuri näin halusimme tehdä täydentävässä lausunnossamme, jossa kuvasimme määräenemmistöpäätösten uutta soveltamisalaa joillakin sisämarkkinoiden toimivuuteen liittyvillä verotuksen ja sosiaaliturvan aloilla.
Hyvät parlamentin jäsenet, kantamme ovat lähellä toisiaan muiden aiheiden osalta eli Euroopan parlamentin kokoonpanon, tiiviimmän yhteistyön muotojen, Euroopan uuden syyttäjäviranomaisen toimen perustamisen josta jäsen Theato muistutti ja jonka tavoitteena on parantaa yhteisön talousarvioon kohdistuvien petosten torjuntaa , yhteisöjen tuomioistuimen, ensimmäisen asteen tuomioistuimen sekä muidenkin asioiden osalta, ja tämä ei ole minulle yllätys, sillä komission ja Euroopan parlamentin ajatukset ovat aina olleet näissä asioissa lähellä toisiaan, ja ne ovat saaneet vaikutteensa samasta Euroopan yleisen edun puolustamisen tavoitteesta, ja näin teemme jatkossakin neuvottelujen loppuun saakka.
Ajattelen toiseksi parlamenttinne aktiivista sitoutumista, joka on onnistumisen kannalta välttämätöntä. Tämä Euroopan parlamentin etuoikeutettu näkökulma saa minut tosiaankin korostamaan, miten välttämätöntä parlamentin ja teidän jokaisen sitoutuminen onkaan ensinnäkin neuvotteluissa neuvotteluryhmän edustajanne Elmar Brok ja professori Tsatsos tietävät tämän hyvin, ja heidän osallistumisensa avulla on usein mahdollista antaa keskusteluille uusia näkökulmia. Se on välttämätöntä toiseksi ministeritason keskusteluissa ja olin iloinen uusimmista mielipiteenvaihdoista, joita käytiin neuvoston puheenjohtaja Gaman aloitteesta toissa päivänä Luxemburgissa parlamentin puhemiehen Nicole Fontainen kanssa.
Haluaisin kuitenkin korostaa myös sitä virallisten yhteyksiemme ja toimielimiemme ulkopuolella tehtävää selitystyötä ja vuoropuhelua, joita meidän on käytävä kansallisten parlamenttien ja kansalaisten kanssa unionin jokaisessa jäsenvaltiossa ja ehdokasvaltiossa.
Hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin korostaa lopuksi kolmea erityiskohtaa unohtamatta palauttaa mieliin tai todeta, että tietyt näiden neuvottelujen asialistan oikeaa laajuutta koskevat kysymykset ovat jo nyt tietyssä mielessä laajalti takanamme. Ja minusta se on hyvä asia. Haluaisin tämän sanoessani antaa tunnustuksen puheenjohtajavaltio Portugalille ja erityisesti Jaime Gamalle ja Franciscos Seixas da Costalle siitä, että he valitsivat pragmaattisen ja puolueettoman, mahdollisimman puolueettoman, tien, jossa on tarkoitus lähteä ensin liikkeelle nykyisen järjestelmän tarpeista ja rajoista ja ehdottaa sitten ratkaisuja. Tämä näyttää todistavan, että voimme työskennellä Helsingin Eurooppa-neuvoston antaman toimeksiannon pohjalta, jos puheenjohtajavaltiolta löytyy nyt vain poliittista tahtoa antaa virikkeitä seuraavan puheenjohtajavaltio Ranskan poliittiselle tahdolle.
Vaikka tästä asialistasta tuli kohtuullisen runsassisältöinen ja vaikea, sen ulkopuolelle jäi kuitenkin nyt joitakin aiheita, ja pahoittelemme sitä.
Päätöksenteon aika tulee kuitenkin nopeasti, ja haluaisin siis tuoda kolmen asian osalta komission puolesta pohdittavaksi joitakin seikkoja.
Ensimmäinen asia koskee Euroopan puolustusta. Neuvoston pääsihteeristössä on perustettu Kölnin ja varsinkin Helsingin Eurooppa-neuvostosta lähtien välttämättömiä väliaikaisrakenteita. Kuten Amsterdamin sopimuksessa määrätään, unioni hankkii itselleen parhaillaan keinoja toteuttaa Petersbergin tehtäviä eli humanitaarisia ja väestön evakuointitehtäviä, rauhanturva- ja kriisinhallintatehtäviä ja tarvittaessa rauhanpalauttamistoimia.
Parhaillaan pohditaan Euroopan unionin ja Naton välisiä suhteita. Unionin jäsenvaltioiden puolustusministerit kokoontuivat 28. helmikuuta. Ei-sotilaallinen kriisinhallinta antoi aiheen ensimmäisiin työasiakirjoihin. Voimme siis panna merkille, että on tapahtunut edistymistä ja että nyt löytyy varmasti poliittista tahtoa mennä eteenpäin. Kollegani ja ystäväni Chris Patten voisi vahvistaa näiden kysymysten osalta tämän arvion. Feiran Eurooppa-neuvoston on arvioitava muutaman viikon kuluttua perustamissopimuksen muuttamisen hyödyllisyyttä Helsingin Eurooppa-neuvoston hyväksymien suuntaviivojen kehittämiseksi.
Edustajaryhmämme ei ole vielä käsitellyt näitä kysymyksiä, mutta haluaisin pohtia kanssanne joitakin seikkoja. Hyvät parlamentin jäsenet, turvallisuus- ja puolustuskysymykset ovat oikeus- ja poliisiasioiden jälkeen varmasti viimeinen merkittävä yhteinen politiikka, joka meidän on perustettava. Amsterdamin sopimuksella muutettu nykyinen perustamissopimus antaa mahdollisuuden merkittäviin edistysaskeliin. Juuri tämän panemme tällä hetkellä merkille. Voidaanko kaikki kuitenkin hoitaa pelkästään tämän nykyisen perustamissopimuksen mukaisesti? Jättäkäämme nyt käsittelemättä ne kysymykset, jotka liittyvät WEU:n perustamissopimuksen tulevaisuuteen ja sen sisältämään yhteisen puolustuksen sitoumukseen tai unionin jäsenvaltioiden eri asemiin Natoon ja WEU:hun nähden.
Minusta tuntuu vain Petersbergin tehtävistä puhuakseni siltä, ettei Eurooppa-neuvosto ole saanut päätökseen pohdintaansa sellaisen Euroopan unionin sisällä olevan poliittisen viranomaisen järjestämisestä, joka antaisi käskyjä perustettavalle komentoketjulle. Hallitustenvälinen konferenssi voi ennen päättymistään joutua miettimään nykyisen perustamissopimuksen rakenteiden ja tarkoituksenmukaisuuden kysymystä. Minulla ei ole kaikkia vastauksia tähän kysymykseen, mutta ne on mielestäni otettava esille, ja tämä on tehtävä hallitustenvälisen konferenssin puitteissa. Minusta olisi ennenaikaista käsitellä tämä asia loppuun Feiran Eurooppa-neuvostossa. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja Gama, pidän päinvastoin yllä toivoa siitä, että puheenjohtajavaltio voisi antaa lisää poliittisia virikkeitä puolustuksen kysymykselle.
Toinen asiani koskee unionin perusoikeuskirjaa ja demokraattisia arvoja. Valmistelukunnan työ edistyy hyvin. Niin sanoo joka tapauksessa Antonio Vitorino, joka edustaa komissiota näissä neuvotteluissa. Tämän perusoikeuskirjaluonnoksen herättämä kiinnostus ja liike, joka voidaan panna merkille perusoikeuskirjan perustamissopimukseen kirjaamisen hyväksi, vahvistavat sen, mitä pidän tarpeena vakuuttaa uudelleen, aina ja joka kerta, unionin perusarvot ja vahvistaa kerta kaikkiaan ne periaatteet, jotka kokoavat yhteen kaikki Euroopan kansalaiset. Juuri tämä sama vaatimus antoi vaikutteita parlamentin mietinnölle, jonka kolleganne Duff ja Voggenhuber laativat. Näiden periaatteiden voitaisiin sanoa olevan itsestään selviä. Mutta kuten tiedämme, joskus on välttämätöntä vakuuttaa uudelleen selviöitä, kaikille nykyisille jäsenvaltioille ja kaikille niille valtioille, jotka haluavat liittyä joukkoomme, koska demokratia ja kansalaisten oikeuksien kunnioitus eivät ole koskaan ehdottoman varmoja, vaan ne on aina voitettava ja niitä on aina puolustettava.
Parlamentti on pohtinut näitä kysymyksiä samoin kuin niitä perustamissopimuksen nykyisiä määräyksiä, joilla rangaistaisiin unionin perusperiaatteiden loukkaamisesta. Hyvät naiset ja herrat, komissio on valmis tähän keskusteluun, joka tuntuu minusta välttämättömältä, jos pidämme huolta siitä, että se pysyy erossa kaikesta polemiikista.
Kolmas ja viimeinen asiani koskee perussopimusten uudelleenjärjestämistä. Käsiteltäväksenne jätetyssä mietinnössä mainitaan perussopimusten muokkaaminen perustuslain kaltaiseksi, mitä me kutsumme joskus vaatimattomammin perussopimusten uudelleenjärjestämiseksi. Tämä on terminologiakysymys. Haluan sanoa siitä muutaman sanan. Te tiedätte, että komissio antoi Firenzen Robert Schuman -instituutille tehtäväksi tutkia, onko perussopimukset mahdollista jakaa yhtäältä olennaisiin määräyksiin ja toisaalta täytäntöönpanomääräyksiin. Tämä työ edistyy hyvin. Toivottavasti, hyvät naiset ja herrat, voin esitellä teille pian sen tuloksia. Koska asiat kuitenkin hankaloituvat loppua kohden, haluan korostaa teille tämän työn teknistä ja oikeudellista vaikeutta.
Perussopimuksia ei ole tehty tahallaan monimutkaisiksi lukijoiden lannistamiseksi, vaan ne ovat monimutkaisia siksi, että niihin on kirjoitettu neljänkymmenen vuoden ponnistelujen aikana kuuden, yhdeksän, kymmenen, kahdentoista tai viidentoista jäsenvaltion yhteinen tahto, mikä ei ole tapahtunut suoraviivaisesti eikä aina niin loogisesti eikä yksinkertaisesti kuin voisi jälkeenpäin kuvitella, paitsi jos kaikki entinen pyyhitään alta pois. Mutta kuka voisi suositella tällaista vakavasti? Meidän on lähdettävä liikkeelle olemassa olevasta tilanteesta ja pyrittävä ihannetulokseen samalla, kun pysymme mahdollisuuksien rajoissa. Jos tämä uudelleenjärjestäminen on sitten mahdollista ja vakuuttavaa mihin uskon henkilökohtaisesti , silloin on paikallaan tutkia näiden uudelleen järjestettyjen tekstien muuttamismenettelyjä. Komissio haluaa kuitenkin edetä askel kerrallaan, ja haluamme tehdä tuolloin tätä pragmaattista ja huolellista uudelleenjärjestämistyötä, jonka tuloksia toivon voivani esitellä toukokuussa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, toistan teille lopuksi, että minä ja puheenjohtaja Romano Prodi olemme käytettävissä tämän mielipiteenvaihdon jatkamiseksi ja tehostamiseksi, jotta onnistuisimme saamaan aikaan yhdessä neuvoston kanssa todellisen uudistuksen tämän vuoden lopulla. Uskon, että yhteisestä toiminnastamme ja yhteisistä neuvotteluistamme tulee konferenssin edistyessä entistäkin välttämättömämpiä.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi sanoa arvostavani kollega Dimitrakopoulosin ja kollega Leinenin erinomaista työtä. Uskoakseni tämä on yksi parhaista mietinnöistä, joita tähän mennessä on laadittu aikaisemmista HVK:ista. Sanon tämän entisenä Maastrichtin sopimusta käsittelevän mietinnön esittelijänä. Maastricht ei muuten ole mikään outo kaupunki, arvoisa Frassoni, vaan hyvin kiinnostava kaupunki, jossa alankomaalainen, flaamilainen, saksalainen ja ranskalainen kulttuuri kohtaavat. Menkää joskus sinne istumaan terassille, niin voitte kokea sen. Sanon tämän Frassonille vielä italiaksi.
On harmillista, että tarkistuksia on esitetty niin paljon, koska se aiheuttaa riskin, että mietinnön laatu ja tasapaino kärsivät. Siksi suurten ryhmien pitäisi äänestyksissä rajoittua ehdottoman välttämättömiin tarkistuksiin, mikä vaikuttaa minusta parhaalta tavalta säilyttää esittelijöiden hyvä työ.
Meidän ryhmämme mielestä päätöslauselmaa täytyy kuitenkin muuttaa muutamilta kohdiltaan. Emme esimerkiksi ole samaa mieltä päätöslauselman ehdotuksesta, jonka mukaan komission jäsenten määrä täytyy rajoittaa 20:een ja pienemmille maille täytyy ottaa käyttöön vuorottelujärjestelmä. Yksi komission jäsen jäsenvaltiota kohti vaikuttaa meistä paremmalta ratkaisulta. Kansalaisten Euroopan komissiota kohtaan tunteman luottamuksen kannalta on hyvin tärkeää, että kaikilla jäsenvaltioilla on komission jäsen. Myös meidän ryhmämme on esittänyt tästä tarkistuksia.
Sitten EP:n jäsenten määrästä. Päätöslauselmassa puhutaan eurooppalaisten listojen mahdollisuuden puolesta. Se on hyvä ajatus, mutta jos toivomme, että kymmenen prosenttia parlamentin jäsenistä valitaan eurooppalaisilta listoilta, se ei saa tietenkään johtaa parlamentin jäsenten määrän kohoamiseen yli sovitun 700:n. Pidämme siis kiinni 700 jäsenen enimmäismäärästä, käytettiinpä eurooppalaisia listoja tai ei. Parlamentti on jo nyt hyvin suuri, ja rakennukset ovat täällä jo täynnä. Parlamentin täytyy pysyä toimintakykyisenä.
Kolmas asiani liittyy yksimielisyyteen. Meidän mielestämme laajentuneessa unionissa päätöksentekoa ei saa jatkuvasti jumiuttaa laajalla veto-oikeudella. Yksimielisyys täytyy rajoittaa koskemaan vain kaikkein välttämättömimpiä perussopimuksiin liittyviä asioita, kuten sotilaallisen voiman käyttöä ja asioita, jotka liittyvät alueelliseen koskemattomuuteen. Kaikki muut päätökset täytyy tehdä määräenemmistöllä käyttäen äänten painotusta siten kuin ehdotetaan ja - mikä hyvin tärkeää - parlamentin lainsäädäntötoimivalta huomioon ottaen. Kiitämme myös komissiota tuesta.
Sitten viimeisenä asiana kansalaisoikeuksien peruskirjasta. Ryhmämme mielestä on ehdottoman välttämätöntä, että se sisällytetään perustamissopimukseen. Työtä tehdään siinä mielessä, ja toivomme myös kovasti, että olisi mahdollista saada aikaan teksti, jonka myös kaikki voivat hyväksyä perustamissopimukseen. Tämä on hyvin tärkeä asia Euroopan kansalaisten kannalta.

Barón Crespo
Arvoisa puhemies, haluaisin ennen kaikkea todeta Euroopan sosialistipuolueen ryhmän puolesta, että kannatamme Dimitrakopoulosin ja Leinenin mietintöä, ja kiittää samalla puheenjohtajavaltio Portugalia sen myönteisestä suhtautumisesta siihen, että parlamentti otetaan mukaan hallitustenväliseen konferenssiin.
Tällä mietinnöllä on ratkaiseva merkitys ja sen vuoksi sille on mielestäni tänään annettava parlamentin enemmistön kannatus, koska nyt meillä on mahdollisuus valojen palaessa ja pikakirjoittajien läsnä ollessa käydä avointa keskustelua tärkeistä yhteisössä vireillä olevista asioista. Tätä keskustelua käydään poliittisten ja eri jäsenvaltioiden kansallisten yhteisöjen kesken. Arvoisa puhemies, sallinette minun tehdä myös pienen korjauksen: täällä ei ole suuria ja pieniä maita. Täällä me kaikki olemme pieniä, sillä aikaisemmin ne maat, jotka pitivät itseään suurina Euroopassa, yrittivät nimenomaan saada väkisin muut maat alistumaan niiden ylivaltaan. Täällä me kaikki kuulumme pieniin maihin, ennen kaikkea maailmanlaajuistumisen haastetta silmällä pitäen. Mielestäni tämän pitäisi olla oleellisena osana yhteiseloamme.
Euroopan parlamentissa käytävään keskusteluun tulevat mukaan poliittiset yhteisöt, eri jäsenvaltioiden kansalaiset, erilaiset intressit ja ennakkoluulot, ja tämä mahdollistaa sen, että huomaamme, milloin osumme arkaan paikkaan ja milloin meidän täytyy olla varovaisia. Näin ollen tämä on tärkeä keskustelu ja se merkitsee kannanottoa, joka neuvoston on otettava huomioon.
Toiseksi, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, mielestäni meidän on pyrittävä lisäämään tähän keskusteluun myös kaukonäköisyyttä ja tavoitteellisuutta. Olen aina vastustanut ajatusta, että meidän täytyy huolehtia Amsterdamin "jäännöksistä". Jäännökset heitetään roskiin. Nämä ovat selkeitä ja erittäin tärkeitä haasteita, jotka kaikki liittyvät komission kokoonpanoon, puheenjohtajan valtuuksiin, tasapainon löytymiseen jäsenvaltioiden välillä ja vahvistetun yhteistyön, enemmistöpäätöksen ja todella ratkaisevan aiheen eli perusoikeuskirjan kaltaisiin kysymyksiin. Sanon tämän erityisesti siksi, että olemme kokeneet eräässä jäsenvaltiossa kriisin, jonka syntyyn vaikutti puolue, jonka perusarvot ovat meidän puolustamamme arvoyhteisön vastaisia.
Lopuksi vielä yksi ajatus: komission jäsen Barnier puhui siitä, että ennen kuin konferenssi on saatettu päätökseen, meidän on pystyttävä ratkaisemaan tiettyjä koordinointikanavaan liittyviä ongelmia. Arvoisa puhemies, sen osalta, miten tekemisemme vaikuttavat yleiseen mielipiteeseen, on vahvistettava selkeästi demokratian ja avoimuuden periaatteita sekä koordinointikanavaa. Ei voida hyväksyä sitä, että samanaikaisesti, kun me käymme keskusteluja tästä aiheesta, lehdistö paljastaa joka kuukausi uuden "Loch Nessin hirviön". Ymmärrän kyllä toimittajia, mutta sitä ei voida hyväksyä, että anonyymit virkamiehet, jotka ovat turhautuneita pikkuvirkamiehiä, että jotkut suurlähettiläät, jotka muistuttavat hallitsijoiden henkivartijoita ja jotka toimivat epärehellisesti ja antavat nimettömiä lausuntoja lehdistölle, synnyttävät kriisejä. Tässä mielessä ainoa demokratiaan liittyvä riski on vaaleja koskeva riski. Tämä on sellainen riski, jonka ministeri Gama ja komission jäsen Barnier ovat ottaneet ja jonka kaikki meistä ovat ottaneet. Silti luomme Brysselin juorukerhoissa sellaista todellisuutta ja sellaisia valtakeskittymiä, jotka eivät vastaa demokratian ja avoimuuden periaatteita eli niitä periaatteita, joita meidän täytyy nimenomaan vahvistaa tässä hallitustenvälisessä konferenssissa. Mielestäni on tärkeää, että kaikki toimielimet kantavat vastuun tämän tehtävän hoitamisesta. Ellemme tee niin, ei hallitustenvälinen konferenssi voi tuoda menestystä unionin tulevaisuudelle.

Malmström
Arvoisa puhemies, EU on valtavien haasteiden edessä. Vain muutaman vuoden aikana unionin jäsenmäärä laajenee lähes kaksinkertaiseksi. Euro otetaan käyttöön. Saamme nimensä veroisen turvallisuuspolitiikan, toteutamme hallinnollisia uudistuksia ja toivottavasti saamme kansalaiset jälleen luottamaan edes hieman eurooppalaisiin hankkeisiin.
Hallitustenvälisen konferenssin tarkoituksena on valmistella EU:ta näihin muutoksiin. Se antaa meille mahdollisuuden ottaa työssämme huomioon uudet jäsenvaltiot ja uudet tehtävät. Kyse on toisaalta demokratian ja tehokkuuden välisen tasapainon löytämisestä, toisaalta pienten ja suurten valtioiden välisen historiallisen tasapainon säilyttämisestä. Nämä kysymykset jäivät ilman ratkaisua Amsterdamin sopimuksen solmimisen yhteydessä. Näissä keskusteluissa on tärkeää, että emme sotkeudu teknisiin yksityiskohtiin ja unohda päämääriä nimittäin, että EU:sta on tehtävä avoimempi, tehokkaampi ja yksinkertaisempi. Meidän kaikkien on tehtävä uhrauksia, jotta voisimme saavuttaa nämä päämäärät.
Hallitukset näyttävät valitettavasti unohtaneen nämä päämäärät. Hallitustenvälisessä konferenssissa saavutetaan vain vähäistä edistystä, mikä ei ole puheenjohtajavaltio Portugalin syytä. Todennäköisesti käy niin kuin yleensäkin, toisin sanoen, että viimeisenä päivänä viisi vaille kaksitoista tehdään kompromissi, johon kukaan ei ole oikein tyytyväinen. Puhumme jo seuraavasta hallitustenvälisestä konferenssista, jossa sitten ratkaistaan suuret kysymykset. Olemme kuulleet tämän ennenkin. Puolivalmiit hallitustenväliset konferenssit alkavat kärsiä inflaatiota. Kansalaisten odotukset ovat korkeammalla, eikä meillä ole paljon aikaa. Sen vuoksi meidän on nyt käytettävä tilaisuutta hyväksemme. EU:n on muututtava niin kuin me liberaalit olemme vaatineet, siitä on toisin sanoen tultava avoimempi, valvotumpi, sille on asetettava selvempiä vastuuvaatimuksia, toimivallan jakoa on selkeytettävä ja sen on saatava yhteinen valtiosääntö. EU:sta on yksinkertaisesti tultava liberaalimpi. Mietintöön sisältyy useita tekemiämme tarkistuksia, ja kannatan niitä muutamaa pientä poikkeusta lukuun ottamatta.
EU on nyt jännittävien ja historiallisten haasteiden edessä. Niiden pitäisi innostaa meitä kaikkia ryhtymään toimiin. Voimme luoda jotain ainutlaatuista: demokraattisen, kilpailukykyisen ja rauhanomaisen, koko mantereen kattavan yhteistyön,. Sen sijasta, että kehitys loisi toivoa ja intoa, se tuntuu pikemminkin herättävän ahdistusta hallituksissa. Voidaankin kysyä, mihin poliittinen johtajuus ja visiot ovat jääneet.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista mietinnön esittelijöille Dimitrakopoulosille ja Leinenille henkilökohtaisen kunnioitukseni. Teidän tulisi tietää, että epäuskoni ja tämän mietinnön mahdollinen hylkäämiseni ei kohdistu teihin vaan tähän parlamenttiin, jolla ei ole voimaa esittää vastineeksi Eurooppa-neuvostolle oma kuvaa Euroopan yhdentymisen tulevaisuudesta.
Valtapoliittisesti tai perustuslaillisen ajattelun valossa neuvoston tahto on hyvin selvä. Se haluaa toimeenpanovallan käyttäjien Euroopan, kansallisten hallitusten johtaman Euroopan ja Euroopan, joka on kansallisten etujen markkinapaikka. Se haluaa eurooppalaisen yhdentymisen perusmalliksi hallitusyhteistyön. Eurooppa-neuvosto haluaa muutamien harvojen valtioiden johtaman Euroopan, johtoryhmän Euroopan ja Keski-Euroopan valtioiden tasapainopolitiikkaa 1800-luvun mallin mukaan. Neuvosto ei näe minkäänlaista demokratiavajetta, korkeintaan tehokkuuden puutetta. Valtajako, lainsäädännön avoimuus, parlamentarismi, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen rajoittamaton oikeudellinen valvonta, sitovat perusoikeudet ja alkuperäisten eurooppalaisten toimielinten - komission, parlamentin ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen - vahvistaminen eivät ole neuvostolle tärkeitä asioita.
Parlamentin tehtävä on sitä vastoin etsiä ja esittää vastineena neuvostolle oma visionsa. Parlamentin on koottava rohkeutta toimia neuvoston kilpailijana päätettäessä Euroopan yhdentymisen tulevaisuudesta. Kyse on ei vähemmästä kuin demokratian uudelleen keksimisestä ylikansallisessa tilassa eli siitä, ja tämä on tai olisi tämän parlamentin tehtävä, että Euroopan yhdentymisestä tehdään yhteinen etu. Me olemme siitä vielä kaukana.
Jos te vaaditte perussääntöprosessia, mutta tyydytte sopimusten kahtia jakamiseen, silloin tämä perussääntöprosessi on jo lopussa! Jos te siedätte kritiikittä sen, että neuvosto ei pidä itseään pelkästään valtioiden laillisena edustajana vaan vaatii itselleen kaksinkertaisen enemmistön kautta myös vielä kansojen edustusta, ja parlamentilta riistetään siten legitimiteetti, me olemme siitä vielä erittäin kaukana ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, jos toteutamme ne perustamissopimuksen muutokset, joita keskustelun aiheena olevassa päätöslauselmassa ehdotetaan, Euroopan unioni ottaa erittäin ratkaisevan askeleen kohti liittovaltiota, liittovaltiota, jossa kansallisilla parlamenteilla ei ole mahdollisuutta suorittaa valvontaa juuri millään ratkaisevilla politiikan aloilla. Ylikansallisten päätöksentekomuotojen huomattavan lisäämisen ohella ehdotus sisältää useita federalistiseen suuntaan johtavia laadullisia muutoksia. Niihin kuuluu ehdotus kansallisen veto-oikeuden poistamisesta, samalla kun suurta osaa nykyisestä perustamissopimuksesta muutetaan. Niihin kuuluu myös vaatimus yhdestä eurooppalaisesta vaalipiiristä Euroopan parlamenttivaaleissa.
Olen vakuuttunut siitä, että tämä EU:n muuttuminen liittovaltioksi johtaa joka mielessä umpikujaan. EU:n suurena ongelmana ei ole tällä hetkellä keskitetyn vallan vaan todellisen demokratian puuttuminen. Unioni tarvitsee ylikansallisuuden lisäämisen sijasta demokraattista uudistusta, joka merkitsisit sitä, että komission poliittinen valta vähenisi merkittävästi, että neuvoston lainsäädäntötyö muuttuisi julkiseksi ja että kansallisille parlamenteille annettaisiin ratkaisevaa vaikutusvaltaa.
Päätöslauselmassa ehdotettujen muutosten myötä EU:sta muodostuisi unioni, jota hallitsisivat pelkästään suuret jäsenvaltiot. Suurien valtioiden valta kasvaisi dramaattisesti, jos ministerineuvostossa otettaisiin käyttöön kaksinkertainen enemmistö. Niiden valta kasvaisi myös sen myötä, että niiden edustus Euroopan parlamentissa kasvaisi.
EU:ssa, jonka jäsenmäärä kasvaisi vielä kahdellatoista jäsenvaltiolla ja jonka 700 edustajapaikkaa olisi jaettu päätöslauselman ehdotuksen mukaan, Ruotsi saisi kolmetoista paikkaa, Suomi seitsemän ja Irlanti viisi. Se merkitsisi sitä, että monien valtioiden tärkeät poliittiset voimat eivät olisi edustettuina EU:n tasolla. Tämä on jälleen osoitus siitä, miten heikko tällaisen parlamentin demokraattinen perusta olisi.
Muihin liittovaltioihin verrattuna "EU:n valtio" olisi tämän mallin mukaan harvinaisen keskittynyt ja antaisi pienille osavaltioille heikon suojan. Voimme verrata tilannetta Yhdysvaltoihin, jossa kaksikamarijärjestelmän toisessa kamarissa on suhteellinen edustus, kun taas kaikilla osavaltioilla on samansuuruinen edustus toisessa kamarissa. EU:ssa suuret valtiot hallitsisivat sen sijaan molempia kamareita, jos nyt keskustelun aiheena oleva ehdotus toteutuu.
Sillä, joka haluaa muuttaa jotakin talous- ja rahaliitto EMUun liittyvää, on nyt mahdollisuus siihen. Monet vasemmistolaiset EMUn kannattajat ovat maininneet, että rahaliittoa pitäisi muuttaa niin, että keskuspankki asetettaisiin demokraattisen valvonnan alaiseksi ja että talouspolitiikan päämäärät eivät olisi ainoastaan rahallisia. On omituista, että he ovat nyt aivan hiljaa ja että nyt pelkästään GUE/NGL-ryhmä esittää vaatimuksia rahaliiton demokratisoimiseksi. Kuten olette ehkä huomanneet, aion vastustaa tätä päätöslauselmaa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Collins
Arvoisa puhemies, tuen Euroopan unionin laajentumista, koska tiedän, että se vakauttaa Keski- ja Itä-Euroopan uusia demokratioita. Tiedän, että se kasvattaa myös Euroopan unionin kokoa kauppakumppanina, joka ajan myötä varmistaa sen, että unioni tulee talousyksikkönä kilpailukykyisemmäksi.
Tiedän, että olemassa olevien Euroopan toimielinten sisällä on tapahduttava uudistumista. Kaikkien sisäisen päätöksenteon menettelyjen muutosten on kuitenkin oltava tasapainoisia ja oikeudenmukaisia. Emme halua kaksitasoista Euroopan unionia, jossa suuret jäsenvaltiot määräävät tahdin pienien jäsenvaltioiden kustannuksella. Esimerkiksi mietinnössä, josta keskustelemme tänään, suositellaan vuorottelujärjestelmää Euroopan komission kokoonpanoon. Tämä tarkoittaa sitä, että vähennetään pienten jäsenvaltioiden automaattista oikeutta saada yksi jäsen komissioon.
En usko, että tämä on erityisen järkevä ehdotus. 380 miljoonalla unionin kansalaisella on hengenheimolainen komissiossa. Irlannin kannalta katsottuna irlantilaiset tunnustavat komission tärkeyden Euroopan unionin toimielimenä. Se on edelleen se toimielin, joka valvoo kilpailupolitiikan toimintaa, yhteistä maatalouspolitiikkaa, yhteistä kalatalouspolitiikkaa ja yhteistä liikennepolitiikkaa. Unionin on lähennyttävä unionin kansalaisia.
Meidän on myös muistettava, että joissakin jäsenvaltioissa, myös omassani, on järjestettävä kansanäänestys kaikista perustamissopimusten muutoksista, joita otetaan esiin tulevassa HVK:ssa. On erittäin vaikeaa, ellei mahdotonta saada irlantilaiset äänestäjät hyväksymään kansanäänestyksessä automaattisen komission jäsenen nimitysoikeuden menettämistä koskeva ehdotus.
Haluaisin nyt palata määränenemmistöäänestysjärjestelmän laajentamiseen Eurooppa-neuvoston tasolla. Neuvosto edustaa 15 jäsenvaltion hallitusten etuja unionin toimielinkehyksessä, ja tällä hetkellä, olemassa olevien EU-perussopimusten mukaan, vaaditaan 15 jäsenvaltion yksimielistä suostumusta kaikkiin verotusmuutoksiin unionin alueella. Mietinnössä, josta keskustelemme tänään, pyritään laajentamaan määräenemmistöäänestyksiä kaikkeen lainsäädännölliseen toimintaan, paitsi perustuslakiin liittyvään. Uskon, että jäsenvaltioiden on pidätettävä veto-oikeus itsellään verotusasioissa.
Irlannin verotusjärjestelmä on monin tavoin innovatiivinen ja se on myötävaikuttanut nykyisiin kasvulukuihimme. En usko, että määräenemmistöäänestysten laajentaminen verotusasioihin Eurooppa-neuvoston tasolla on mitenkään erityisen myönteinen kehitys.

Van Dam
Arvoisa puhemies, eräässä Raamatun vertauksessa opetetaan rakentamaan talo kalliolle. Hiekalle rakennetulla talolla ei nimittäin ole vahvoja perustuksia. Tämän vertauksen tarkoituksessa viitataan uskon perustaan. Tämä vertaus tuli kuitenkin mieleeni HVK-keskustelussa. Jatkuvat yritykset yhdentää Eurooppa poliittisesti vaikuttavat olevan juoksuhiekalle rakennettuja. Euroopan kansalaiset eivät nimittäin tunne itseään eurooppalaisiksi, mikä ei myöskään muutu nopeasti. Kuitenkin keskustelussa Euroopan unionin tulevaisuudesta käytetään käsitettä Euroopan kansalaisuus. Sitä ei ole lainkaan olemassa, eli se on silkkaa juoksuhiekkaa!
Eurooppalaisen yhteistyön perimmäinen tavoite jää vaille tarkastelua HVK-keskustelussa, samoin kuin edessämme olevassa mietinnössä. Mitä haluamme saavuttaa Euroopan unionina? Olisin utelias kuulemaan neuvoston ja komission näkemyksen siitä. Jos kuitenkin on olemassa harkittu näkemys eurooppalaisen yhteistyön perustasta, eurooppalainen talo on vankempi ja kestää myös huonoa säätä. Olen samaa mieltä UEN-ryhmää edustavan Berthun vähemmistökannasta sellaisena kuin se on otettu tähän mietintöön. Siinä on meille vahva unionin perusta: unioni on itsenäisten valtioiden yhteistyöelin, jossa kansallisilla demokratioilla on ensisijainen legitimiteetti.
Laajentumisessa täytyy olla keskeisenä se, että ehdokasvaltioista voi tulla unionin täysiarvoisia jäseniä. Ehdokasvaltioiden pudottaminen toisen luokan jäseniksi ei tee niille oikeutta, ja sillä on ei-toivottuja poliittisia seurauksia. Eri nopeuksien sijasta kannatan ajatusta siitä, että yhteisötasolla toteutettaisiin ainoastaan ydintehtäviä, eli toimittaisiin vain rajat ylittävillä politiikan osa-alueilla.
Toinen konkreettinen asiani liittyy Euroopan komissioon. Tässä korkeassa virkamieselimessä ei saa tulevaisuudessa olla enempää kuin 20 jäsentä, mutta ei myöskään vähempää. Mahdollisesti tietyt maaryhmät voivat saada Euroopan komission jäsenen vuorotellen.
Kannatan linjaa, jonka mukaan Euroopan parlamentti olisi mukana yhteispäätösmenettelyssä kaikissa tapauksissa, kun neuvosto päättää määräenemmistöllä. Tämän täytyy kuitenkin tapahtua niin, että kansalliset parlamentit valvovat perusteellisesti "omia" ministereitään neuvostossa.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, samoin tyrmistyneenä 14 jäsenvaltion jatkuvasta Itävallan etukäteen tuomitsemisesta haluaisin käsitellä tässä yhteydessä kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan lausuntoa, jossa viitataan muutamiin erittäin tärkeisiin aloihin. Kulttuuriperinnön moninaisuus Euroopassa ei ole vain taiteellisten toimintojen kirjava mosaiikki vaan ilmentää kulttuurista, uskonnollista ja myös kansallista moninaisuutta sekä sitä tunnetta, että ihminen kuuluu johonkin ja on jostakin kotoisin.
Kulttuuria tarkasteltiin parlamentissa aiemmin erittäin usein vain taiteen kasvualustana. Se on kuitenkin paljon enemmän eikä sitä voida erottaa vähemmistön identiteetistä eikä omakuvasta, siksi ei myöskään näiden ryhmien kunnioitettavista oikeuksista. Useimmat Euroopan vähemmistöt määrittelevät itsensä kulttuuriperinteensä kautta, ja näille vähemmistöille on mahdollista tarjota vastaavaa suojelua vain, jos niille annetaan mahdollisuus integroitua väestön enemmistön yhteiskuntaan kunnioittamalla samalla niiden omia perinteitä. Näiden perinteiden tunnistamiseksi ja ymmärtämiseksi on tehtävä enemmän kuin vain rekisteröitävä erot puhtaasti kansatieteellisinä tunnusmerkkeinä tai syrjinnän muotojen luettelona.
Kun me puhumme nykyään niin usein vähemmistöjen oikeuksien sivuuttamisen vaaroista, tämä käy erittäin usein ilmi myös kulttuurisesta syrjinnästä. Keskustelu vähemmistöjen ihmisoikeuksista, muukalaisvihasta ja rasismista erityisesti laajentumisprosessin yhteydessä ei voi jäädä uudelleenmäärittelyn, toisin sanoen kulttuurikäsitteen laajentamisen ulkopuolelle, sillä muuten toistetaan loputtomasti kliseitä, joiden merkitystä tuskin kukaan voi nykyään enää kuvitella.
Euroopan unionin perusoikeuskirjan valmistelukunnan pitäisi ottaa huomioon nämä ajatukset. Vähemmistön kulttuurin käsitteen määrittelemisen ja uudelleen laatimisen pitäisi antaa sitten myös uusi ulottuvuus tälle niin tärkeälle identiteettiperustalle, eikä kulttuuria EU:n sisällä pitäisi tarkastella pelkästään muuten niin tärkeiden vastuualueiden monenkirjavana höysteenä.

Beazley
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meillä on edessämme perustava vaikeus tässä toiminnassa, jossa olemme mukana, ylläpitää tasapainoa EU:n laajentumisen ja toimielinten uudistamisen välillä tuon laajentumisen mahdollistamiseksi. Brittikonservatiivit eivät voi hyväksyä mietintöä, joka perustuu pitkään luetteloon sivuseikkoja, jotka eivät ole HVK:n asialistalla.
Olemme huolissamme ehdotuksista unionin perustuslaillistamiseksi, ehdotuksista perusoikeuskirjan sisällyttämiseksi perustamissopimukseen, ensimmäisen ja toisen pilarin välisen eron jatkuvasta kaventumisesta, ehdotuksesta, että neuvoston olisi hyväksyttävä talous- ja työllisyyspolitiikkoja ja yhteiskunnallista lähentymistä koskevia politiikkoja koskevia suuntaviivoja määränenemmistöllä. Nämä ovat vain joitakin esimerkkejä niistä monimutkaisista ja ristiriitaisista asioista, joita on tullut esille.
Olemme ylikuormittamassa HVK:n toivomuslistaa. Vaara on siinä, että vuoden 2000 joulukuun määräajassa ei mitenkään voida pysyä, jos kaikki nämä asiat hyväksytään asialistalle. Missä tilanteessa olisivat silloin sellaiset ehdokasvaltiot, kuten Puola ja Unkari, joiden hallitusten johtajat oat jo ilmaisseet huolensa aikataulusta?
Uskomme, että HVK:n olisi keskityttävä olennaisiin toimielinuudistuksiin. Sen olisi varmistettava, että se pysyy määräajassa, jotta ensimmäiseen laajentumisaaltoon voisivat kuulua Keski- ja Itä-Euroopan maat vuoteen 2004 mennessä ja jotta voitaisiin jatkaa kaikkia mahdollisia lisäuudistuksia niin, että uudet kumppanimme ovat täysin mukana. Jos EU viivyttää laajentumista liian kauan, eräiden ehdokasvaltioiden liittyminen ennakoidussa aikataulussa tulee vaikeammaksi tai jopa mahdottomaksi. Neuvoston puheenjohtaja käsitteli joitakin näistä näkökohdista omassa puheessaan.
Komission jäsen Barnier sanoi puheessaan, että tarkoituksena on onnistua uudistuksissa ei välttämättä saada niitä valmiiksi niitä. Jotkut sanovat, että tämä on viimeinen tilaisuus tehdä uudistuksia. En usko, että tämä on kovinkaan oikeudenmukainen käsitys niistä suurista uudistuksista, joita monissa ehdokasvaltioissa on tehty viimeisen 9 ja 10 vuoden aikana, sen jälkeen kun ne olivat Varsovan liiton jäseniä tai Neuvostoliiton osia. Meillä laajentuminen on etusijalla. Meidän ei tule sekoittaa eikä kääntää ympäri tärkeysjärjestystämme.

Corbett
Arvoisa puhemies, ryhmäni pitää tätä mietintöä myönteisenä. Siinä lähetetään HVK:lle selvä viesti, että siellä oltaisiin kunnianhimoisia, ajateltaisiin asioita pitkällä aikavälillä eikä lyhyellä, ajateltaisiin sitä, kuinka unioni voi toimia tehokkaasti, kun sillä on lähes kaksinkertainen jäsenmäärä nykyiseen verrattuna sekä tartuttaisiin tähän tilaisuuteen perustamissopimusten muuttamiseksi, koska tulevilla HVK:illa, joissa pöydän ympärillä istuu lähes 30 valtioita, on vielä vaikeampaa sopia uudistuksista kuin nyt.
Mietinnössä esitetään kunnianhimoisia ehdotuksia, kuten Euroopan parlamentilta voidaan odottaakin. Jos niitä muokataan ryhmäni tarkistuksilla, siitä tulee hyvin tasapainotettu sarja ehdotuksia, hyvin tasapainotettu varsinkin suurten ja pienten jäsenvaltioiden välistä tasapainoa koskevan herkän kysymyksen osalta. Esimerkiksi komission koon osalta ne sanamuodot, jotka todennäköisesti hyväksytään huomenna, viittaavat joko yhteen komission jäseneen kustakin jäsenvaltiosta tai pienempään määrään, kiinteään komission jäsenten määrään. Komissio ei voi laajentua ikuisesti. Toisessa tapauksessa siitä tulisi vuorottelujärjestelmä niin, että jokaisella jäsenvaltiolla, suurella ja pienellä, olisi yhtä suuret mahdollisuudet nähdä maansa kansalaisen työskentelevän komissiossa.
Euroopan parlamentin kokoa koskevasta kysymyksestä olemme myös löytäneet tasapainopisteen, joka perustuu vähimmäismäärään jäseniä jokaisesta jäsenvaltiosta. Jokaisen valtion on tietenkin tehtävä uhrauksia laajentumisen jälkeen, mutta kaikille taataan tietty vähimmäismäärä, josta jäsenmäärä degressiivisesti vähenee.
Mietintö on siis tasapainoinen ja se voidaan hyväksyä. Se on kunnianhimoinen. Jotkut ihmiset sanovat: "HVK:ssa ei suostuta tähän tai tuohon asiaan." Emme kuitenkaan täällä parlamentissa ole arvailemassa HVK:n tulosta, vaan pyrimme kannustamaan edistymistä tiettyyn suuntaan, kunnianhimoisempaan suuntaan, varmistamaan, että meillä on unioni, joka pystyy toimimaan tehokkaasti, kun laajennumme lähes 30 jäsenvaltion unioniksi. Tämä on olennaista tulevaisuutemme kannalta.

Flesch
Kiitos, arvoisa puhemies. HVK:n tarkoituksena on sovittaa yhteen laajentuminen ja syventäminen. Etenkin on syytä tarkistaa toimielinten välistä tasapainoa, komission ja muiden toimielinten kokoonpanoa, äänten painottamista sekä niitä aloja, jotka kuuluvat määräenemmistöpäätösten piiriin. Yksimielisyysvaatimusta on sovellettava päätöksissä, jotka ovat luonteeltaan perustuslaillisia ja perustavia. Tiiviimmän yhteistyön avulla on oltava mahdollista hallita moninaisuutta ja välttää asioiden jumiutuminen ilman, että unionin perusrakenne asetetaan kyseenalaiseksi.
Kollegoidemme, joita haluan onnitella, laatima mietintö on parantunut merkittävästi keskustelujen myötä. Kuitenkin on totta, että uudistusta hahmotellaan pääasiassa pienten jäsenvaltioiden selän takana. Näin on etenkin toimielinten kokoonpanoon ja toimintaan liittyvien määräysten osalta. On mahdoton hyväksyä sellaista parlamenttia, jossa edustajanpaikkojen vähimmäismäärä jäsenvaltiota kohti on rajattu neljään, mikä ei mahdollista poliittisten voimien tasapainoista edustusta. Samoin on neuvoston osalta, jonka määräenemmistöpäätöksiä koskevia sääntöjä on tasapainotettava, koska ehdotettu toimintatapa johtaa väistämättä asioiden jumiutumiseen ja epäjohdonmukaisuuteen. Komission kokoonpanon osalta on oltava sääntönä yksi jäsen jäsenvaltiota kohti.
Sallittehan, että mainitsen lopuksi toimipaikan kysymyksen vedotakseni annetun lupauksen kunnioittamiseen. Hämmästelen yhä sitä, että parlamenttimme, joka haluaa pitää itseään vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisen suurimpana puolustajana, kun kyse on muista, halveksii tätä lähestymistapaa, kun on syytä päättää oman talomme institutionaalisesta arkkitehtuurista.

MacCormick
Arvoisa puhemies, me omalta osaltamme pidämme Euroopan unionin laajentumista myönteisenä ja osallistumme siihen valmistautumista koskevaan keskusteluun. Skotlannin kansallispuolue, jota edustan, on sitoutunut julistuksessaan ja yleisessä politiikassaan ajatukseen Euroopasta ihmisten, valtioiden ja alueiden liittona, ei itsenäisenä liittovaltiona. Tämä on yhteistä Euroopan vapaa allianssi -ryhmään kuuluville puolueille ja äänestämme sen perusteella.
Haluaisin kiinnittää huomiota erityisesti tarkistukseen 138 ja sen vuorovaikutukseen Dimitrakopoulosin ja Leinenin mietinnön 32 kohdan kanssa. Mitä tulee siinä olevaan ehdotukseen yhteisistä eurooppalaisista ehdokaslistoista, me Skotlannissa - pieni kansakunta suuren jäsenvaltion sisällä - olemme vakavasti huolissamme siitä, että Skotlannin asema erillisenä kokonaisuutena unionin sisällä käytännöllisesti katsoen katoaa. Tämä koskee myös Euskadia, Flanderia, Galiciaa, Andalusiaa ja Walesia. Edessä oleva Euroopan parlamentin jäsenten määrän vähentäminen yhdistettynä sellaisten uusien jäsenvaltioiden tulemiseen, jotka ovat väestöltään pienempiä kuin Skotlanti tai Wales ja jotka saisivat täyden edustuksen, lisäisi tässä suuressa Euroopan liittovaltiossa varmasti painetta ajatukseen omasta itsenäisyydestämme ja kansamme sitoutumista siihen.

Puhemies
 Koska on tullut äänestysten aika, keskustelu keskeytetään tässä kohdassa, ja sitä jatketaan klo 15.00.

ÄÄNESTYKSET
 rakennerahastojen määrärahoista ja täydentävyysperiaatteesta

(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan kirjeen muodossa laatima suositus toiseen käsittelyyn neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi pinta-ala- ja kaukokartoitustekniikan soveltamisesta maataloustilastoihin vuosina 19992003 (13300/1/1999 - C5-0065/2000 - 1998/0296(COD))
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Yksinkertaistettu menettely ilman mietintöä:
Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yhteisestä menettelystä vaarallisten aineiden tiekuljetusten tarkastuksissa annetun direktiivin 95/50/EY muuttamisesta (KOM(00)0106 - C5-0129/2000 - 2000/0044(COD)) (Aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Luonnos Euroopan parlamentin, neuvoston, komission, yhteisöjen tuomioistuimen, tilintarkastustuomioistuimen, talous- ja sosiaalikomitean sekä alueiden komitean päätökseksi Euroopan yhteisöjen (EY, EHTY, Euratom) virallisten julkaisujen toimiston organisaatiosta ja toiminnasta (C5-0080/2000 - 2000/2043(ACI)) (Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheilutoiminnan valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0071/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi maatalous- ja metsätraktoreiden käyttövoimaksi tarkoitettujen moottoreiden kaasu- ja hiukkaspäästöjen vähentämiseksi toteutettavista toimenpiteistä ja neuvoston direktiivin 74/150/ETY muuttamisesta (10323/1/1999 - C5-0225/1999 - 1998/0247(COD) (Esittelijä: Fitzsimons)
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi.)
Lehnen laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0102/2000) Suomen tasavallan aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi jäsenvaltioiden rahanpesun selvittelykeskusten välistä yhteistyötä koskevista järjestelyistä, joita noudatetaan tietojenvaihdossa (11636/1999 - C5-0330/1999 - 1999/0824(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0083/2000) neuvoston yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY kumoamisesta (11216/1/1999 - C5-0012/2000 - 1998/0072(COD)) (Esittelijä: Bowe)
Wallström, komissio. (EN) Arvoisa puhemies, kuten selitin eilen keskustelussa, komissio voi hyväksyä täysin tarkistukset 9, 17, 19, 29 ja 47. Komissio voi myös periaatteessa hyväksyä tarkistukset 1 - 4, 8, 11, 24, 35 - 38, 46, 48, 49 ja 52, siltä osin kuin ne selventävät komission tarkoitusta vakiinnuttaa tehokas, läpinäkyvä ja tasapainoinen sääntelykehys GMO:eille. Jotkin näistä tarkistuksista täytyy vain saada samanlaisiksi kuin direktiivin tekstin ja yleisten lainsäädäntökehysten juridiset sanamuodot.
Muiden tarkistusten, esimerkiksi niiden, jotka koskevat antibioottiresistanssimarkkerigeenejä, periaate on poliittisesti hyväksyttävä, mutta ehdotettu teksti sellaisenaan ei näytä asianmukaiselta.
Komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 5 - 7, 10, 12 - 16, 18, 20 - 23, 25 - 28, 30 - 34, 39 - 45, 50 ja 51. Erityisesti tarkistuksista 22, 23 ja 25, komissio ei voi hyväksyä niitä sellaisena kuin ne ovat, mutta on halukas pohtimaan sitä, kuinka voitaisiin ottaa asianmukaisesti huomioon ne huolet, jotka niistä kuvastuvat.

Liese
Arvoisa puhemies, minulla on komissiolle yksi kysymys, jotta kollegoille on aivan selvää, mistä me äänestämme. Minulla on edessäni neuvoston 9. joulukuuta 1999 hyväksymä yhteinen kanta. Edessämme olevassa neuvoston asiakirjassa sanotaan, että tämä yhteinen kanta hyväksyttiin yksimielisesti. Jos muistan oikein, joulukuussa 1999 neuvoston puheenjohtajana oli vielä Suomi ja sen ympäristöministerinä vihreiden edustaja. Poliittinen sopimus tehtiin kesäkuussa 1999 Saksan ollessa neuvoston puheenjohtaja, jolloin ympäristöministerinä oli myös vihreiden edustaja. Olen kuitenkin hieman hämmentynyt, sillä vihreät täällä parlamentissa pitävät yhteistä kantaa niin heikkona, että siihen on välttämättä sisällytettävä erittäin monia tiukennuksia. Halusin kysyä siksi vielä kerran, äänestämmekö me todellakin tästä yhteisestä kannasta, jota kaikki vihreät ympäristöministerit ovat puoltaneet, vai onko se erehdys?
(Naurua ja suosionosoituksia)

Puhemies
 Kiitos, hyvä kollega. Palautan mieliin, että keskustelu on päättynyt, mutta annan kuitenkin puheenvuoron komissiolle, jos se haluaa antaa meille lisätarkennuksen.

Wallström
. (EN) Se on tuo hyvin yleinen asenne.

Lannoye
Arvoisa puhemies, koska jäsen Liese kerran puhuttelee meitä, rohkenen vastata hänelle. Vihreiden ryhmä ei ole riippuvainen ympäristöasioiden neuvostossa olevien vihreitä puolueita edustavien ministereiden näkökannoista. Päätämme asioista itsenäisesti. Toivoisin sitä paitsi, että näin olisi myös kaikkien täällä läsnä olevien poliittisten ryhmien laita.
Puheenvuoroni liittyi kuitenkin tarkemmin sanottuna tätä tarkistusta 37 koskevaan äänestykseen. Minusta tuntuu erittäin loogiselta, että äänestämme ensin tarkistuksesta 11 ja vasta sitten tarkistuksesta 37, koska tarkistus 11 on kattavampi kuin tarkistus 37. Siinä ehdotetaan antibioottiresistenssimarkkereiden täydellistä kieltoa, mitä ei tehdä tarkistuksessa 37, koska se koskee ainoastaan direktiivin C osaa. Mielestäni on siis loogista äänestää tarkistuksesta, joka on alkuperäiseen kantaan nähden kattavin.

Puhemies
 Jäsen Lannoye, esittelijä on käsitellyt tätä kysymystä eilen toimivaltaisten yksiköiden kanssa. Näyttää siltä, että hän on kanssanne eri mieltä. Tarkistuksen 11 sisältämät seikat ovat nimittäin hänen mielestään sellaisia, että tarkistusta on käsiteltävä eri järjestyksessä kuin suosittelette. Voin vain pahoitella tätä.
Tarkistuksia 38 ja 49 koskevan äänestyksen jälkeen: Puhemies. Keskeytämme nyt äänestykset, ja jatkamme niitä juhlaistunnon jälkeen.
(Istunto keskeytettiin klo 12.00 juhlaistuntoa varten, ja sitä jatkettiin klo 12.35.)

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, ymmärrän hyvin, että meille on kunnia vastaanottaa korkea-arvoinen valtiovieras. Pyydän teitä kuitenkin ottamaan seuraavassa istunnossa esille puhemiehistössä sen, onko järkevää keskeyttää äänestys, jota varten me tarvitsemme määräenemmistön ja jossa on äänestettävänä enää vain seitsemän tai kahdeksan tarkistusehdotusta. Pyydän teitä käsittelemään tätä asiaa puhemiehistössä.

Puhemies
 Jäsen Roth-Behrendt, esitän kysymyksenne hyvin mielelläni, mutta uskottehan, että minua sitoivat vaatimukset, joille en voinut mitään.

Bowe
. (EN) Arvoisa puhemies, juuri ennen virallista istuntoa te keskeytitte tämän äänestyksen erittäin äkkinäisesti. Se hämmästytti minua melko lailla, ja uskoakseni monia muitakin jäseniä, jotka virallisen istunnon aikana ilmaisivat olevansa yllättyneitä tavasta, jolla äänestys keskeytettiin.
Olemme juuri todenneet, että ensimmäisessä äänestyksessä juhlaistunnon jälkeen ei saatu varmistettua määräenemmistöä vain muutaman äänen jäädessä puuttumaan. Eikö tämä olekin hyvä esimerkki siitä, mistä olemme puhumassa ja jäsen Roth-Behrendtin esiin tuomasta näkökannasta? Kun toimitetaan määräenemmistöäänestyksiä, ei juhlaistunto saa keskeyttää niitä millään tavalla.
Puuttumaan jäi 8 ääntä. Voi kertoa teille oman kokemukseni perusteella, että olisitte saaneet äänestyksen toimitettua kolmessa minuutissa. On naurettavaa jatkaa nyt määräenemmistöäänestyksiä, kun jäsenillä ei ole ollut kohtuullisesti aikaa palata istuntosaliin. Toivon, että puututte tähän asiaan, arvoisa puhemies.

Puhemies
 Hyvä esittelijä, ymmärrän täysin mielipiteenne. Olen siitä itse asiassa samaa mieltä. Minun oli kuitenkin noudatettava myös protokollan asettamia velvoitteita, jotka menevät jälleen kerran ja valitettavan usein työmme edelle. Tämän sanottuani on totta, että huomautuksenne on järkevä, ja puhemiehistön on mielestäni otettava se mitä suurimmassa määrin huomioon.

Lienemann
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää teille kysymyksen toimintatavasta. Minusta tuntuu siltä, että parlamentissa on tapana soittaa kelloa, kun istuntoa ja äänestyksiä jatketaan juhlaistunnon jälkeen, jotta kollegat tietäisivät, että istunto ja äänestykset jatkuvat. En kuullut tuota kellonsoittoa, ja haluaisin pyytää teitä vahvistamaan, mikä on toimintatapa tässä asiassa, sillä se haittasi todennäköisesti parlamentin äänestyksiä.

Puhemies
 Hyvä parlamentin jäsen, kelloa soitetaan periaatteessa silloin, kun istunto on keskeytetty ja kun halutaan kutsua jäsenet takaisin istuntosaliin. Toiset jäsenet poistuivat istuntosalista, toiset jäivät paikalle. Ilmoitin selvästi, että äänestyksiä jatkettaisiin heti juhlaistunnon jälkeen. Se oli merkitty pöytäkirjaan ja esityslistaan. Hyvä parlamentin jäsen, minun on tultava toimeen myös arvaamattomien tekijöiden kanssa. Vakuutan teille, että kaikki huomautuksenne välitetään puhemiehistölle. Olette itse puhemiehistön jäsen. Olen sitä mieltä, että teemme yhdessä kaiken säännön kehittämiseksi.
(Vaihtelevia reaktioita)

Lipietz
Arvoisa puhemies, jos ongelmana on se, että kellonsoitto edellyttää istunnon uudelleenavaamista, asia on hyvin yksinkertainen. Ehdotan istunnon puhemiehelle, että hän keskeyttää istunnon kahdeksi minuutiksi. Sillä on mahdoton hyväksyä...
...että istuntosalissa läsnä olevien jäsenten lukumäärä väheni pelkistä protokollasyistä noin 60:lla, mikä tekee meille äärimmäisen vaikeaksi hyväksyä tarkistuksia, jotka vaikuttavat Euroopan kuluttajien terveyteen sukupolvien ajan.
(Suosionosoituksia)

Puhemies
 Hyvä kollega, sanon vielä kerran, että voin vain todeta tilanteen, valittaa sitä kanssanne ja ehdottaa teille, että jatkaisimme vihdoinkin äänestyksiä.

(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi (näin muutettuna).)
Papayannakisin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0088/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N 820/97 kumoamisesta (KOM(1999) 487 - C5-0240/1999 - 1999/0204(COD))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys Lissabonin huippukokouksesta
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)Suomisen ja muiden PPE-DE-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0320/2000) Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta pidetyn ylimääräisen Eurooppa-neuvoston tuloksista
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
Coxin ja Jensenin ELDR-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0322/2000) Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta pidetyn ylimääräisen Eurooppa-neuvoston tuloksista
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
Le Penin ja muiden TDI-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0328/2000) Lissabonin Eurooppa-neuvostosta
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
Bernién EDD-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0329/2000) 23. ja 24. maaliskuuta pidetystä ylimääräisestä Eurooppa-neuvostosta, jonka aiheena oli: Työllisyys, talousuudistukset ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus: kohti innovaation sekä tietojen ja taitojen Eurooppaa
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
Figueiredon ja muiden GUE/NGL-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0331/2000) Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta pidetyn ylimääräisen Eurooppa-neuvoston tuloksista
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
Queirón ja muiden UEN-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0333/2000) 23. ja 24. maaliskuuta 2000 pidetyn Eurooppa-neuvoston tuloksista
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
Flautren ja muiden Verts/ALE-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0335/2000) Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta 2000 pidetyn Eurooppa-neuvoston tuloksista: puheenjohtajavaltion päätelmät
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
Goebbelsin PSE-ryhmän puolesta esittämä päätöslauselmaesitys (B5-0338/2000) Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta 2000 pidetystä Eurooppa-neuvostosta
(Parlamentti hylkäsi päätöslauselmaesityksen.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys Euroopan unionin ja Afrikan huippukokouksesta
Ennen äänestystä

Sauquillo Pérez del Arco
Arvoisa puhemies, tähän Euroopan unionin ja Afrikan huippukokousta koskevaan yhteisen päätöslauselman 15, 17 ja 18 kohtiin on livahtanut virhe. 15 kohdassa pitäisi "OAU:n" sijaan lukea "Afrikan". 17 kohdassa pitäisi "OAU:ssa" sijaan lukea "Afrikassa". 18 kohdassa puolestaan sanat "OAU:n jäsenet" täytyy korvata sanoilla "Afrikan valtiot".
(Parlamentti suostui ottamaan huomioon suullisen tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.) ÄÄNESTYSSELITYKSET
Päätöslauselma täydentävyysperiaatteesta

MacCormick
Arvoisa puhemies, haluaisin antaa seuraavan selityksen äänelle, jonka annoin täydentävyyttä koskevassa keskustelussa. Haluaisin erityisesti korostaa sitä esityksen kohtaa, jossa parlamentti vahvistaa täysin komission lausunnon, että täydentävyyden henki, kuten myös lain henki, edustaa tärkeää huomioon otettavaa seikkaa, ja on keskeinen sen varmistamisessa, että ohjelmilla on mahdollisimman suuri vaikutus ruohonjuuritasolla. Tältä kannalta katsottuna ei voida mitenkään hyväksyä sitä, että aluepohjaisten suunnitelmien jättämisen jälkeen tämänhetkinen politiikka sallii jäsenvaltioiden jakaa sisäisesti varoja uudelleen noudattaen siis muodollisesti täydentävyysperiaatetta ja kieltäen samalla sen hengen. Komission on kiireellisesti tarkasteltava tätä asiaa uudestaan.
Keskustelun jälkeen - itse asiassa eilen - sain erittäin kohteliaan ja avuliaan kirjeen komission jäsen Barnierilta, josta kävi ilmi, että komissio etenee meidän suuntaamme tässä asiassa. Olen erittäin iloinen siitä. Haluaisin onnitella kollegaani, jäsen Evansia, tämän ihmeellisen keskustelun järjestämisestä ja tämän erinomaisen tuloksen saamisesta tänään.

Evans, Jillian
Arvoisa puhemies, olen ilahtunut siitä, että tämä päätöslauselma on hyväksytty parlamentissa täydentävyyteen liittyvän ongelman tunnustamiseksi. Edustan Walesia, joka Yhdistyneen kuningaskunnan käytäntöjen takia, ei ole saanut, eikä saakaan, niitä varoja, jotka EU on tarkoittanut käytettäväksi köyhyyden torjumiseen valtion tavanomaisten menojen lisäksi ja niiden yli, vaikka kyseessä onkin tavoite 1 -asema tämänhetkisellä ohjelmakaudella.
Kuten komission jäsen Barnier on sanonut, on yhtä tärkeää noudattaa täydentävyyden henkeä kuin lain kirjainta. Komission jäsen vahvisti myös komission jäsen Liikasen lausunnon, että tulevaisuudessa komissio on erityisen tarkkaavainen jäsenvaltioiden esittämien menolukujen suhteen, silloin kun on todisteita vähentyneistä menoista tietyllä alueella tai alueilla.
Luotan nyt siihen, että jäsenvaltiot noudattavat parlamentin ja komission toivomuksia tässä asiassa ja varmistavat, että ei viedä pohjaa alta rakennerahastojen varojen kohdentamiselta köyhimmille alueille.

McCarthy
. (EN) Euroopan parlamentin Labour-puolueen valtuuskunta äänesti täydentävyyttä koskevan kompromissipäätöslauselman puolesta, koska uskomme, että täydentävyysperiaate on yksi peruspilareista rakennerahastouudistuksessa, jonka yhteydessä olin parlamentin esittelijänä. Uskon kuitenkin, että osa tätä päätöslauselmaa pelkästään sekoittaa yleisöä ja erityisesti rahoitustoimijoita pikemmin kuin selventää sääntöjä. A-kohdassa sekoitetaan täydentävyysperiaate erillisen, mutta yhtä tärkeän, yhteisrahoitusperiaatteen kanssa. G-kohta on epätäsmällinen. Ei ole sääntelyvaatimuksia, joilla tarkastettaisiin täydentävyyttä vuosittain, vaan niin kuin asetuksessa määrätään, yksinkertaistaminen vaatii kolme täydentävyyden tarkistusta ohjelma-aikana.
Jäsenten ei kuulu pyrkiä tällä päätöslauselmalla kirjoittamaan uudelleen asetuksia, joista sovittiin yksimielisesti tässä parlamentissa ja joita tarkistetaan vuonna 2006. Vielä tätä suurempi pettymys on ne avoimen poliittiset pelit, joita brittijäsenet Davies, Bradbourn ja Evans ovat yrittäneet pelata tässä päätöslauselmassa. Tämä ei ole köyhimpien yhteisöjemme eduksi, koska siihen liittyy tahallista harhaanjohtamista ja tämän keskustelun kaappaamista kapea-alaisten puoluepoliittisten etujen vuoksi. Todellisen tavoitteemme on oltava suunnitella ja tukea näiden varojen käyttämistä köyhimpien alueidemme ihmisten tulevaisuuden näkymien parantamiseen.
Puolueeni on sitoutunut tähän tavoitteeseen ja aikoo työskennellä muiden puolueiden kanssa rakentavasti ja myönteisesti tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
Maataloustilastot vuosina 19992003

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, on tietenkin tärkeää, tai pikemminkin välttämätöntä, että Euroopan unioni toimii myös tilastojen alalla. Toisinaan tämä toiminta aiheuttaa eräille unionin valtioille erittäin vakavia vahinkoja, kuten on tapahtunut maitokiintiöitä koskevassa politiikassa, joka monilla Euroopan alueilla on aiheuttanut erittäin vakavaa vahinkoa. Mielestäni tulee valvoa sitä, että tilastot laaditaan ja että ne laaditaan hyvin, mutta ennen kaikkea tahtoisin käyttää tämän tilastoja koskevan äänestyksen äänestysselitysten tarjoaman tilaisuuden ja mahdollisuuden hyväkseni kehottaakseni parlamenttia, komissiota ja neuvostoa välttämään sen, mikä niin usein tapahtuu - esimerkiksi sen seurauksena, että tilastoja on sovellettu maitokiintiöihin ja maataloustuotteisiin, ja niiden vuoksi on voitu tuottaa niin ja niin paljon mutta ei enempää - toisin sanoen sitä voimavarojen tuhlausta, mitä merkitsee ennalta määrätyn määrän ylittävien maataloustuotteiden tuhoaminen.
Vaarallisten aineiden tiekuljetusten tarkastus

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin tämän esityksen puolesta, koska on aivan ilmeistä, että vaarallisten aineiden kuljetustoimintaa on jatkuvasti säädeltävä. On tehtävä kaikki mahdollinen, jotta Euroopan teillä kulkisi mahdollisimman vähän vaarallisia aineita kuljettavia ajoneuvoja. Mielestäni olisi suosittava rautatiekuljetuksia, kuljetuksia meritse ja ilmateitse ja ennen kaikkea edistettävä ikääntyvien henkilöiden työskentelyä ajoneuvojen kuljettajina ja vaarallisten aineiden kuljetusten parissa. Koska nuorilla on vain vähän kokemusta, he ovat aivan varmasti alttiimpia suuremmille riskeille kuin vanhemmat. Niiden työntekijöiden kokemukselle, jotka ovat harjoittaneet tätä toimintaa jo kauan, pitäisi antaa suurta arvoa ja sen vuoksi suosia ikääntyvien työntekijöiden käyttöä kaikissa erityisen vaarallisissa töissä.
Bowen laatima suositus toiseen käsittelyyn (A5-0083/2000)

Breyer
Arvoisa puhemies, me olemme hyvin pettyneitä äänestykseen. Mielestäni on häpeällistä, miten Euroopan parlamentti on taipunut keskeisissä kohdissa geeniteknologiateollisuuden harjoittaman lobbauksen paineen alla. Viime viikkojen kampanja oli massiivinen, mutta olisin toivonut parlamentin osoittavan sitä vastuuta, jota se osoitti myös ensimmäisessä käsittelyssä.
Haluan aloittaa vastuukysymyksestä. On lähes naurettavaa vaatia komissiota esittämään ympäristövastuudirektiivi vuoteen 2001 mennessä vain yhdessä johdanto-osan kappaleessa. Me tiedämme aivan hyvin, ettei valkoiseen kirjaan sisältynyt vastuuvakuutusta ja että valkoinen kirja koski vain Natura 2000 -alueita. Jos teollisuus katsoo, että geneettisesti muunnetut tuotteet ovat vaarattomia ja riskittömiä, en voi ymmärtää, miksi parlamentin jäsenten enemmistö on taipunut tässä asiassa ja sallinut teollisuuden pujahtaa edelleenkin vastuusta.
Toinen kohta: antibiootit. Sellainen lepsu vaatimus ei ota ylipäätään huomioon kuluttajien etuja. Kaikki tutkijat varoittavat siitä, että taudinaiheuttajien vastustuskyky kasvaa ihmisessä ja eläimessä, ja vaativat välitöntä luopumista antibioottiresistenssimarkkereista. Parlamentti lykkäsi sitä jälleen eikä ottanut taaskaan huomioon näitä suuria ongelmia - erittäin häpeällistä!
Sama koskee myös geneettistä saastumista: pelkästään ongelman huomioon ottamisen vaatiminen on todellakin ehdottomasti vitsi, sillä juuri se on ympäristöriskien arvioinnin tarkoituksena. Parlamentin alkuperäinen vaatimus kuului, että jäsenvaltiot ja komissio velvoitetaan ryhtymään toimiin. Parlamentti taipui myös tässä kohdassa.
Tämä päivä oli mielestäni musta päivä kuluttajansuojalle, ja voin vain toivoa, että tämä äänestys osoittautuu karhunpalvelukseksi teollisuudelle. Kuluttajat näyttävät geneettisesti muunnetuille elintarvikkeille toivottavasti jatkossakin punaista korttia, sillä ei ole hyväksyttävää, että teollisuus saa pujahtaa vastuusta.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, mielestäni ei ole syytä räksyttää liiaksi, ja mitä geneettisesti muunnettuihin organismeihin tulee, ei liiallisen säätelyn pitäisi jarruttaa tieteen kehitystä, jota ei muutenkaan kukaan ole koskaan onnistunut jarruttamaan. Olen kuullut, että nyt ollaan löytämässä ikää, ihmisten elämää, pidentävä geeni ja olen sangen huolestunut siitä, että tieteellistä tutkimusta ja geneettisesti muunnettujen organismien käyttöä hillitään liikaa. En toivosi, että jonkin ajan kuluttua, tämän geenin löydyttyä, parlamentti päättäisi olla sallimatta geneettisesti muunnettujen organismien, eli meidän itsemme, käytön, mikä lopultakin ehkä tarjoaisi tilaisuuden elää pitempään ja terveempänä. Tästä syystä, vanhusten edun nimissä toivon GMO:n pienempää säätelyä.

Isler Béguin
Arvoisa puhemies, haluan antaa suullisen äänestysselityksen, koska parlamentti teki juuri äsken jälleen kerran jotakin sellaista, mikä ei ole sille kovinkaan myönteistä. Kuluttajat, yhdistykset ja kaikki henkilöt, jotka ovat huolissaan ympäristöstä, terveydestä ja ympäristöön levitettyjen GMO:iden aiheuttamista riskeistä, odottivat nimittäin Euroopan parlamentilta voimakasta kannanottoa.
Lankesimme jälleen kerran yksinkertaisesti polvillemme GMO:ita kannattavien lobbareiden edessä sillä verukkeella, että tiede auttaa maailmaa voimaan paremmin. Tiedämme erittäin hyvin, ettei tällä hetkellä ole olemassa yhtäkään toksikologian alan tutkimusta, jossa arvioitaisiin ympäristöön levitettyjen GMO:iden vaikutuksia. Voimme siis vain pahoitella sitä, ettei parlamentti hyväksynyt tarkistuksia, jotka olivat paljon kauaskantoisempia ja joiden avulla olisi nimenomaan ollut mahdollista ennakoida GMO:iden ympäristövaikutuksia.
Arvoisa puhemies, haluan näin ollen tuomita tässä sen jonkinlaisen kompromissin, jonka suuret poliittiset ryhmät tekivät keskenään kuluttajien ja yhdistysten sekä kaikkien niiden odotusten vastaisesti, jotka luottivat Euroopan parlamenttiin ja jotka odottavat parlamentin jäseniltä voimakkaita kannanottoja.

Ahern
. (EN) Euroopan parlamentti äänestää huhtikuun 12. päivänä uuden geneettisesti muunnettujen organismien (GMO:iden) tahallista levittämistä koskevan direktiivin hyväksymisestä. Tässä on kyseessä tärkeät asiat.
On tullut aika saattaa ne, jotka levittävät tahallisesti geneettisesti muunnettuja organismeja, oikeudelliseen vastuuseen ihmisen terveydelle ja ympäristölle koituvasta haitasta. Heidän tulisi olla vastuussa kaikista sellaisen levittämisen aiheuttamista haitoista ja heitä on vaadittava ottamaan vastuuvakuutus, aivan samoin kuin jokaisen autoa ajavan on otettava vastuuvakuutus sen varalta, että hän tappaa tai vammauttaa toisen ihmisen. On esitetty sellainen kanta, että tämä asia olisi sen sijasta hoidettava horisontaalisella lainsäädännöllä. Kannattaa kuitenkin huomata, että olemme kuulleet tämän mielipiteen monta kertaa sen jälkeen, kun keskustelut direktiivistä 90/220/ETY ensimmäistä kertaa vuonna 1989 alkoivat. Tuolloin komissio lupasi, että vastuu GMO:ien aiheuttamista ympäristöhaitoista katetaan horisontaalisella lainsäädännöllä, mutta olemme odottaneet yli 10 vuotta tuon lupauksen täytäntöönpanoa.
Meidän on hyväksyttävä antibiooteille resistenssiä ilmentävien geenien käytön välitön ja ehdoton kielto. Monet tiedemiehet ja järjestöt, kuten Pasteur Institute ja British Medical Association, ovat vaatineet kieltoa antibioottiresistenssimarkkereille, joilla ei ole mitään olennaista tehtävää kasvissa ja jotka ovat siis täysin hyödyttömiä.
Yhteisessä kannassa antibiooteille resistenssiä ilmentävät geenit yksinkertaisesti vain "poistetaan vaiheittain" tulevaisuudessa ja ainoastaan silloin, kun niillä voi "olla haitallisia vaikutuksia ihmisten terveydelle ja ympäristölle". Tämä tarkoittaisi sitä, että ne antibioottiresistenssiä ilmentävät tuotteet, joilla on jo lupa, jäisivät käyttöön. Saatavilla on monia vähemmän haitallisia markkerimuotoja ja EU:n politiikkana on estää kaikenlainen antibioottien tarpeeton käyttö, jos on olemassa vaara ihmisten tai eläinten terveydelle. Direktiivissä on otettava selvä kanta ja vaadittava, että näiden markkereiden käyttö lopetetaan nyt.
Lääketeollisuus haluaa täyden vapautuksen direktiivistä. Ympäristövaliokunnassa hyväksyttiin kaksi keskenään ristiriitaista tarkistusta, yksi täydellisen vapautuksen puolesta ja yksi yhteisen kannan linjan mukaisen ehdollisen vapauttamisen tiukentamisen puolesta, johon liittyy kaikki tavanomaiset riskiehdot. On mahdotonta hyväksyä sitä, että tälle teollisuudenalalle myönnettäisiin vapautus niin, ettei sovellettaisi ympäristöriskiehtoja.

Berthu
. (FR) Tarkistusten hyväksyminen toisessa käsittelyssä, juuri äsken toimitetun äänestyksen kaltaisissa oloissa, geneettisesti muunnettujen organismien (GMO:iden) hyväksyntämenettelyjä koskevaan direktiiviehdotukseen vaikuttaa erittäin suurelta pettymykseltä.
Olemme tosin tienneet jo ensimmäisestä käsittelystä lähtien, että GMO:iden kieltämisen periaate oli hylätty, tai ainakin niiden lykkäämisen periaate, jonka tarkoituksena olisi ollut antaa mahdollisuus perusteellisempien tutkimusten tekemiseen. Olisimme kuitenkin voineet odottaa ainakin sitä, että parlamentti tekisi nyt päätöksen kunnollisten suojelutoimien laatimisesta kuluttajien hyväksi.
Näin ei kuitenkaan käynyt. Euroopan parlamentti antoi juuri äsken periksi kolmen olennaisen kohdan osalta oloissa, joita pidän häpeällisinä:
Antibioottiresistenssigeenejä sisältävien GMO:iden levittämisen kieltämisen osalta: hylätyiksi tulivat tarkistukset 11 ja 37, joissa vaadittiin, ettei tällaisia GMO:ita levitettäisi ympäristöön. Niiden asemesta hyväksyttiin tarkistus, jossa vaaditaan vain, että tähän ongelmaan on kiinnitettävä erityistä huomiota, jotta GMO:iden sisältämät antibioottiresistenssimarkkerit, joilla voi olla haitallisia vaikutuksia ihmisten terveydelle ja ympäristölle, voitaisiin tunnistaa ja poistaa vaiheittain vuoteen 2005 mennessä;
Niiden vaikutusten osalta, joita tahaton geenisiirto voi aiheuttaa muihin organismeihin: hyväksymättä jäi tarkistus 12, jossa vaadittiin toimia tahattomien geenisiirtojen estämiseksi. Sen asemesta hyväksyttiin paljon epämääräisempi tarkistus 38, jossa vaaditaan vain, että näiden siirtojen mahdollisesti aiheuttamia eri vaikutuksia pyritään arvioimaan;
GMO:ita tarkoituksellisesti levittävien henkilöiden vastuun ja vakuutusvelvollisuuden osalta: suureksi suuttumukseksemme hylättiin tarkistus 33, jossa vaadittiin, että GMO:iden levittämisestä oikeudellisesti vastuussa olevat henkilöt kantaisivat täyden vastuun kaikista ihmisten terveydelle tai ympäristölle aiheutuvista vahingoista ja että he ottaisivat riittävät vakuutukset mahdollisten vahinkojen korvaamiseksi. Sen asemesta hyväksyttiin paljon heikompia tarkistuksia, joissa toivotaan tulevaisuuden osalta ympäristövastuuta koskevan yleisen lainsäädännön laatimista ja joissa komissiota vaaditaan tekemään ehdotus, jossa käsiteltäisiin biotekniikan vaikutuksia kaikilla Euroopan unionin toimivaltaan kuuluvilla aloilla. Valitettavasti tiedämme jo komission laatiman tätä aihetta koskevan valkoisen kirjan perusteella, ettei komissio kannata vakuutusvelvollisuutta tällä alalla.
Meitä kuohuttaa erityisesti tarkistuksen 33 hylkääminen, sillä jos kerran haluamme antaa luvan GMO:ita sisältävien tuotteiden markkinoille saattamiselle, näiden tuotteiden myyjien olisi vähintäänkin suostuttava kantamaan vastuunsa. Biotekniikkateollisuuden hyväksi toimivat painostusryhmät selittävät meille, että nämä tuotteet ovat vaarattomia ja että vakuutusvelvollisuus on mahdoton, koska vaaraa ei voi vakuuttaa. Tämä olisi tiedettävä. Sillä en ole koskaan nähnyt yhdenkään vakuutusyhtiön kieltäytyvän vakuuttamasta vaaraa, jota ei ole olemassa.
Tämän asian yksi hämärä seikka on se, että Ranskan hallitus, johon kuuluu tuoreimpien uutisten mukaan vihreän liikkeen jäseniä, oli virallisesti suhtautunut varauksellisesti tähän tarkistukseen 33. Biotekniikkateollisuuden hyväksi toimivat painostusryhmät ovat tehneet jälleen kerran hyvää työtä kaikilla tasoilla, kaukana kansalaisten silmistä.

Caudron
. (FR) Haluan onnitella lämpimästi jäsen Bowea hänen mietinnöstään, joka koskee GMO:iden tarkoituksellista levittämistä ympäristöön. Tämä suurta keskustelua herättävä aihe on ajankohtainen, koska eilen tuli voimaan kaksi unionin asetusta, joissa määrätään valmistajien velvollisuudesta merkitä ne elintarvikkeet ja elintarvikkeiden ainesosat, jotka sisältävät yli prosentin GMO:ita, sekä geneettisesti muunnetut lisäaineet ja aromit, joiden prosenttiosuutta ei ole täsmennetty. Olen kuluttajana erittäin tyytyväinen näihin pakollisiin merkintöihin, joiden avulla voimme tehdä asiantuntevia valintoja, vaikka olisinkin toivonut sellaisia tiukempia sääntöjä, joissa olisi määrätty erittäin selvästä paketin päällä olevasta maininnasta. Tämä ensimmäinen askel on kuitenkin myönteinen, koska se on saanut useat suuryritykset luopumaan GMO:iden sisällyttämisestä tuotteisiinsa.
Mitä tämänpäiväiseen aiheeseemme tulee, kyseessä on direktiivin 90/220/ETY muuttamista koskeva ehdotus, joka käsittää sekä GMO:iden tarkoituksellisen levittämisen koetarkoituksissa että niiden tarkoituksellisen levittämisen tuotteiden markkinoille saattamiseksi. Kun otetaan huomioon tämän alan tieteellisen tutkimuksen edistysaskeleet, tämän lainsäädännön soveltamisalan selventäminen näytti välttämättömältä, jotta voitaisiin suojella asianmukaisesti paitsi kuluttajien terveyttä myös ympäristöä. Ympäristöasioiden valiokunnan tekemien ehdotusten avulla on mahdollista laatia sellainen tiukka ja avoin kehys, joka vastaa siten täysin kuluttajien huoliin.
Tuen kolmea tärkeää tarkistusta, joilla pyritään:
ehkäisemään ennakolta peltojen satunnainen saastuminen GMO:ita sisältävien ja niitä sisältämättömien viljelysten ristipölyttymisen kautta. Tämän tavoitteen mukaan on välttämätöntä määrätä joko GMO-viljelysten ja perinteisille viljelyksille varattujen peltojen välisten vähimmäisetäisyyksien noudattamisesta tai velvollisuudesta eristää GMO-viljelykset erityisiin kasvihuoneisiin niiden sisältämän geenitartunnan riskin mukaan;
estämään antibioottiresistenssin kehittymisen riski resistenssigeenin lajista toiseen tapahtuvan siirron välityksellä. Kaikkien antibioottiresistenssimarkkerin sisältävien GMO:iden levittäminen on siis kiellettävä;
määräämään tuottajien ehdottoman vastuun järjestelmästä. Olen esittelijän tavoin vakuuttunut siitä, että GMO:iden ympäristöön levittämisestä oikeudellisesti vastuussa olevan on kannettava täysi korvausvastuu kaikista ihmisten terveydelle tai ympäristölle aiheutuvista vahingoista. Tämän vastuuperiaatteen sekä GMO:iden jäljitettävyysperiaatteen ja varsinkin varovaisuusperiaatteen avulla voidaan rajoittaa riskejä mahdollisimman paljon. Tällä alalla edelleen vallitseva epävarmuus pakottaa meidät noudattamaan mitä suurinta varovaisuutta!
Korostan puheenvuoroni lopuksi uudelleen sitä, että meidän on kuunneltava Euroopan kansalaisten odotuksia. Kansalaiset ovat ilmaisseet kuitenkin useaan otteeseen suhtautuvansa epäröivästi "Frankenstein-ruokaan" ja pitävänsä tärkeänä puhdasta ja luonnollista ravintoa. Meidän on siis ryhdyttävä tukemaan tätä tahtoa suojella Euroopan unionissa ravinnon laatua!

Figueiredo
. (PT) On hyvä, että neuvoston yhteinen kanta on jo otettu mukaan Euroopan parlamentin hyväksymiin tarkistuksiin. Mutta, kuten esittelijä sanoi, on pidettävä kiinni siitä, että mukaan otetaan myös ensimmäisessä käsittelyssä hyväksytyt ja neuvoston sittemmin pois jättämät ehdotukset.
Kun nyt tammikuussa vuonna 2000 on hyväksytty Montrealin kokouksen pöytäkirja biologisesta turvallisuudesta, on tärkeää edetä vieläkin pidemmälle kuluttajien oikeuksien puolustamiseksi ja heidän luottamuksensa palauttamiseksi.
Siksi kannatamme ehdotuksia, joiden tarkoitus on sisällyttää direktiiviin kielto antibioottiresistenssimarkkereita sisältävien geneettisesti muunneltujen organismien vapauttamisesta edes tutkimustarkoituksiin; kannatamme myös komissiolle ja jäsenvaltioille esitettävää vaatimusta, että mikään geneettisesti muunneltu organismi ja/tai sen johdannaistuote ei saa lähteä EU:n alueelta, ellei vientikohteena oleva maa ole saanut siitä tietoa ja antanut siihen ennalta suostumustaan.
Kannatamme myös täyden ympäristövastuun puolustamista, koska ei ole hyväksyttävää, että bioteknologia-alan yrityksiä ei nyt velvoiteta ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin ihmisen terveyden suojelemiseksi ja ympäristövaarojen minimoimiseksi.
Mainittakoon lopuksi, että aina kun jäsenvaltiot ja komissio harkiten myöntävät luvan johonkin vapautukseen, niiden on valvottava, että ryhdytään toimenpiteisiin, joilla estetään geneettisesti muunneltujen organismien geenien siirtyminen muihin ympäristön organismeihin.

Martin, David
. (EN) Pidän jäsen Bowen mietintöä tasapainoisena ja harkittuna lähestymistapana tärkeään GMO:iden levittämistä ympäristöön koskevaan kysymykseen.
Jäsen Bowen mietinnössään käsittelemät kolme avainkysymystä ovat: ympäristövastuu, antibiootit ja geenien siirtyminen.
Ympäristövastuusta olen taipuvainen olemaan samalla kannalla kuin komissio eli että on parasta hoitaa tätä horisontaalisella lainsäädännöllä. Antibioottien osalta kannattaisin antibiooteille resistenssiä ilmentävien geenien käytön kieltämistä GMO:issa. Mitä tulee geenien siirtymiseen , on uudessa direktiivissä uskoakseni ennakoitava toimia sellaisten GMO:iden levittämisen valvomiseksi, jotka voivat risteytyä muiden kasvien kanssa.
Vahva direktiivi, joka käsittelee GMO:iden ympäristöön aiheuttamia terveysriskejä koskevia huolia, voi auttaa paljon sen varmistamisessa, että saamme GMO:ista niiden hyödyt ja vältämme niiden ansat.

Sacrédeus
. (SV) Geneettisesti muunnellut organismit, GMO:t, merkitsevät sitä, että teollisuus, ja erityisesti ihminen itse, aloittaa vaelluksen kohti tuntematonta päämäärää terveyden, lääkkeiden, suurempien satojen, tuholaishyönteisille vastustuskykyisten viljojen ja muiden tulevaisuudessa mahdollisten menestysten ja ihmisten olemassaolon parannusten nimissä. Tulevaisuudessa saattaa käydä ilmi, että tie johti johonkin aivan vastakkaiseen kuin kaikki ne lupaukset, joita matkan alussa annettiin, antoivat olettaa. Haluan nyt esittää tämän varoituksen.
Euroopan unioni tarvitsee uusia ja tiukkoja määräyksiä verrattuna niihin, jotka sisältyvät ensimmäiseen ja vielä voimassa olevaan GMO:ita käsittelevään direktiiviin, joka laadittiin vuonna 1991. Komission ehdotusta on käsitelty vuodesta 1998 lähtien. Asian viivästyminen entisestään olisi erehdys.
Euroopan parlamentin ruotsalaisena kristillisdemokraattisena jäsenenä haluan ilmoittaa, että GMO-teollisuus ja taloudelliset edut eivät koskaan saa ohjata lainsäädäntöä ja säännöstöä. GMO-teollisuuden edustajat ovat toistuvasti ilmoittaneet, että Eurooppa "on jäänyt jälkeen" erityisesti Yhdysvaltojen ja Kiinan GMO-teollisuuteen verrattuna, että GMO-teollisuus ei voi "kehittyä" yhtä "vapaasti" Euroopassa ja että EU:n 15 jäsenvaltiossa "menetetään" uusia yrityksiä ja uusia työtilaisuuksia.
Poliittisten kannanottojamme lähtökohtana pitäisi olla hallintoon liittyvä vastuu eikä geneettisten koodien muuntelu. Tehtävämme on jättää maa ja ympäristö tuleville sukupolville mahdollisimman hyvässä kunnossa. Meidän on voitava osoittaa, että ihmiskunta haluaa hallintoa koskevan vastuun ja ennalta varautumisen periaatteen myötä pidättäytyä siitä, mikä lyhyellä aikavälillä voi tuntua "voitoilta" korkeampien ja huomattavasti pidemmän aikavälin arvojen kuten luomakunnasta ja geneettisestä moninaisuudesta huolehtimisen hyväksi.
Aivan käytännöllisesti katsottuna tämä merkitsee säännöstöä, joka takaa GMO:iden levittämisestä aiheutuvien riskien minimoinnin, antibioottimarkkerien käytön lopettamisen, GMO:iden riskeihin liittyvän riippumattoman tutkimisen lisäämisen, vahingonkorvausvastuun, jonka lähtökohtana on periaate, jonka mukaan se, joka levittää sellaisia GMO:ita, joilla on kielteisiä vaikutuksia terveyteen tai ympäristöön, on tiukasti vastuussa toimistaan, pitkän aikavälin ympäristökuvaukset ja sosiaalis-taloudelliset arvioinnit GMO:iden levittämisestä, pysyvän GMO:ita sisältävien tuotteiden merkinnän, kaikkien voimassa olevien säännöstöjen, esimerkiksi bioturvallisuuspöytäkirjan noudattamisen, avoimen haku- ja päätäntäprosessin, jossa ihmisillä on oikeus ilmaista mielipiteensä, ja sen, että jokainen hakemus käsitellään erillään, eikä ainoatakaan yksinkertaistettua hakumenettelyä hyväksytä.

Thors
. (SV) Parlamentti äänestää tänään tärkeästä mietinnöstä. Geneettisesti muunnettujen organismien käyttöön liittyy useita epävarmuustekijöitä, ja niiden käytössä on syytä olla hyvin varovainen. Tärkeissä kohdissa neuvosto on halunnut ottaa käyttöön geneettisesti muunnettuihin organismeihin liittyvien riskien ja niiden käytön arvioinnin. Direktiivi takaa korkean suojelutason.
Useimmissa kohdissa olin samaa mieltä ympäristöasioiden valiokunnan tekemien tarkistusten kanssa, mutta muutamissa kohdissa oli syytä vaatia muita toimia. Kun kyse on antibiooteille resistenssiä ilmentävistä geeneistä, neuvoston kanta antaa mahdollisuuden jatkaa tutkimusta tiukkojen ehtojen vallitessa, joiden lähtökohtana on ympäristön huomioon ottaminen ja kuluttajien kunnioittaminen.
Mikään ei ole niin pysyvää kuin väliaikainen. Sen vuoksi mielestäni on erittäin tärkeää, että käyttöön otetaan yleiset ympäristövastuuta koskevat säännöt. GMO:ihin liittyvän alan erillinen käsittely saattaa aiheuttaa suuria eroja eri alueiden vastuuta koskevien sääntöjen välille.
Geneettisesti muunneltujen organismien levittämisen yhteiskunnallis-taloudellisten kustannusten ja hyötyjen tutkimuksen osalta olen äänestänyt tarkistuksen 8 puolesta turvatakseni sen, että jatkossakin käytäisiin keskustelua siitä, miten tutkimusta pitää tehdä. Olen kuitenkin sitä mieltä, että sellaista tutkimusta ei voi tehdä vuosittain. EU:n ei pidä sen vuoksi hukuttaa itseään sitä koskeviin kertomuksiin.

Titley
. (EN) Arvoisa puhemies, hyväksyn täysin Labour-kollegani David Bowen pyrkimykset esittää toimia, joilla valvotaan GMO:iden levittämistä ympäristöön. Nopeasti kehittyvän tieteen vuoksi ja lukuisien mahdollisten tuntemattomien vaikutusten johdosta on tärkeää suojella Euroopan kansalaisia ja ympäristöämme.
Kasvien tiukka valvominen geenien siirtymisen ehkäisemiseksi GMO:ista muihin lajeihin on keskeisen tärkeää. Tämä varmistaa sen, että muita lajeja suojellaan. Meidän on asetettava turvallisuus kaiken muun edelle ja varmistettava, että GMO:t eivät pääse ravintoketjuun huomaamatta takaovesta.
Lisäksi niiden, jotka vastaavat GMO:iden levittämisestä, olisi kannettava täysi taloudellinen vastuu kaikista ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvista mahdollisista haitoista. Alan teollisuuden on maksettava ja vastattava toimintansa seurauksista, ei kadunmiehen. Euroopan on puolustettava kansalaisen oikeuksia ja pakotettava alan teollisuus ottamaan vastuu.
Tietenkin kansalaisten terveys ja hyvinvointi on kaikkein tärkeintä. Sanon "ei" antibiooteille resistenssiä ilmentävien GMO:iden levittämiselle. Meidän ei pidä turhaan vaarantaa ihmisiä eikä eläimiä.
Euroopan parlamentin Labour-puolueen edustajat ovat olleet eturintamassa kansalaisten ja ympäristön suojelussa. Olemme johdonmukaisesti tukeneet ehdotuksia valvoa tiukasti GMO:iden ja GMO:ihin perustuvien tuotteiden käyttöä EU:n sisällä. David Bowen mietintö on taas yksi lisätodiste siitä, että Eurooppa alkaa vihertää ja asettaa turvallisuuden etusijalle.
Papayannakisin mietintö (A5-0088/2000)

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, äänestin naudanlihan merkitsemistä koskevan mietinnön puolesta. Lopultakin voimme tietää, missä ne ovat syntyneet, missä eläneet ja varmasti myös sen, oliko tämän lehmän nimi Carolina tai toisen Bianchina. Tämä antaa minulle aiheen huomauttaa, että olisi ehkä hyvä, jos ei myöskään kristittyjä, ihmisiä, ja jopa eläkeläisiä pidettäisi pelkkinä numeroina; olisi hyvä, jos hekään eivät enää olisi pelkkiä asiakirjoja vaan jotakin, jolla on nimi, sukunimi ja historia. Liian usein 15 jäsenvaltiomme hallitukset pitävät kansalaisia, ja erityisesti vanhuksia ja eläkkeitään pyytäviä eläkeläisiä, pelkkinä numeroina ilman identiteettiä, ilman historiaa, ilman syntymäpäivää. Pankaamme kansalaistemme valokuvat kaikkiin niihin asiapapereihin, joilla valtioittemme byrokratia hukuttaa toimistot!

Figueiredo
. (PT) On hyvä, että on luotu järjestelmä nautaeläinten tunnistamiseksi ja naudanlihatuotteiden merkitsemiseksi, ja on hyvä, että se tulee voimaan mahdollisimman nopeasti, mutta se ei kuitenkaan saisi tapahtua ennen ensi syyskuuta, koska sen on käytävä läpi yhteispäätösmenettely.
Tällä järjestelmällä kuluttaja voi saada tietoa hankkimansa lihan alkuperästä ja seurata eläimen menneitä vaiheita. Tuomalla tuottaja ja kuluttaja näin entistä lähemmäksi toisiaan mahdolliset yleiselle terveydelle aiheutuvat vaarat voidaan havaita ennalta ja välttää ne kaikkein tehokkaimmalla tavalla.
Myös kolmansista maista tuodun naudanlihan osalta on tärkeää noudattaa samanlaisia merkintäsääntöjä. Jos saatavilla ei ole kaikkia yhteisön sääntelyssä vaadittavia tietoja, on oleellisen tärkeää sijoittaa tuotteeseen erityinen maininta, jolla ilmoitetaan selvästi: "ei peräisin yhteisön maista".
Euroopan parlamentin mietinnössä ehdotetaan kuluttajien suojelemiseksi myös, että jauhettua tai leikattua naudanlihaa tai naudanlihan leikkuujätteitä tuottavia ja markkinoille saattavia toimijoita ja järjestöjä koskisi myös sama pakollinen merkintämenettely ja etteivät he voisi hyötyä komission ehdottamista kumoamissäännöksistä, koska muuten se merkitsisi sitä, että merkinnöistä vapautettaisiin oikeastaan tuotteet, joissa naudanlihaa on vain 3050 prosenttia.

Martin, David W
. (EN) Pidän jäsen Papayannakisin Euroopan laajuista pakollista nautojen tunnistusjärjestelmää ja naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkintää koskevaa mietintöä myönteisenä.
Uuden asetuksen päätavoite on sen mahdollistaminen, että kuluttajat voivat jäljittää ostamansa lihan alkuperän suoraan eläimeen asti. Tämä järjestelmän pitäisi mahdollistaa se, että puututtaisiin kaikkiin mahdollisiin ihmisen terveyteen kohdistuviin uhkiin varhain ja tehokkaasti.
Tuen esittelijää sen painottamisessa, että samoja sääntöjä on sovellettava EU:n ulkopuolisista maista tuotavaan naudanlihaan ja sellaisissa tapauksissa, joissa kaikkea tietoa ei ole saatavilla, siitä on ilmoitettava selvästi.
Jäsen Papayannakis on oikeassa vaatiessaan, että merkinnöissä mainitaan annetut antibiootit ja piristeet ja vastustaessaan poikkeuslupaa asetuksesta jauhetulle naudanlihalle, leikkuujätteille tai leikatulle naudanlihalle.
Asianmukaisesti sovellettuna tämä asetus auttaa paljon EU:sta peräisin olevan lihan maineen, laadun ja turvallisuuden parantamista - tämä on hyvä uutinen kuluttajille ja tuottajille!

Thomas-Mauro
. (FR) Haluan muistuttaa puheenvuoroni aluksi siitä, että elintarvikkeiden merkitsemisen tavoite on ilmaistu selvästi direktiivissä 79/112: elintarvikkeiden merkitsemistä koskevien sääntöjen ensisijaisena tavoitteena olisi oltava kuluttajien tiedottaminen ja suojeleminen.
Kuluttajien on voitava luottaa siihen, mitä he syövät. Tässä tapauksessa kyse ei ole pelkästään halusta muuttaa suklaaseen liittyviä mieltymyksiämme ja perinteitämme, vaan tarkoituksena on käsitellä vihdoinkin asianmukaisesti hullun lehmän taudin seurauksia. Näin vakavien panosten edessä on ällistyttävää, ettei nykyisin ole vieläkään voimassa tehokasta jäljitettävyysjärjestelmää, vaikka tämän kriisin alkamisesta on kulunut jo niin monta vuotta. Emme palaa joulukuussa 1999 käytyyn keskusteluun, mutta komissio olisi tehnyt hyvin viisaasti, jos se olisi valvonut pikkutarkasti tämän asetuksen soveltamista, ja se teki siis tässäkin asiassa vakavan poliittisen virheen.
Palatkaamme hetkeksi naudanlihan vientikieltoon. Ranskan hallitus asetti poikkeuksellisesti järjen ja varovaisuuden yhtenäismarkkinaideologian edelle. Koska tunnemme Ranskan valinnat Eurooppa-asioiden alalla, voimme arvioida tuollaisen päätöksen hintaa. Ranska teki kuitenkin tällaisen valinnan, koska yhteisön toimielimet eivät kykene tällä hetkellä takaamaan elintarvikkeiden todellista jäljitettävyyttä.
Kuluttajien tiedotus- ja suojelujärjestelmämme on täysin puutteellinen: unionin kansalaisten on esimerkiksi mahdoton tietää, onko jostakin toisesta jäsenvaltiosta tuodun raviolin koostumuksessa brittiläistä naudanlihaa. Olisiko kansalaisten luotettava sellaiseen komissioon, joka ei takaa naudanlihan pakollista jäljitettävyyttä, mutta kumoaa siitä huolimatta vientikiellon?
En hyväksynyt sitä, että komissio läksytti Ranskaa, joka tietää, että sen hyväksymä lujatahtoinen sääntely on myötävaikuttanut tehokkaasti kuluttajien luottamuksen palaamiseen. Puolustimme sitä paitsi tätä näkökantaa jättämällä käsiteltäväksi tarkistuksia ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa.
Toteamme tyytyväisinä, että jotkin näissä valiokunnissa käsiteltäväksi jättämistämme tarkistuksista on hyväksytty.
Ympäristöasioiden valiokunta muutti komission ehdotusta olennaisten kohtien osalta. On korkea aika perustaa luottamuksen ja avoimuuden järjestelmä. Tuimme tässä äänestyksessä jäljitettävyyden nopeaa ja vaativaa soveltamista aukottoman jäljitettävyyden varmistamiseksi sekä selvän ja avoimen tiedon takaamiseksi, ja olemme tuloksiin tyytyväisiä. Toivomme, ettei tämänpäiväinen äänestys johda muutaman kuukauden kuluttua uusiin pöyristyttäviin lykkäys- tai erivapauspyyntöihin.

Titley
. (EN) Saanen tukea jäsen Papayannakisin pyrkimyksiä vahvistaa EU:n laajuista pakollista nautojen tunnistusjärjestelmää ja naudanlihan ja naudanlihatuotteiden merkintöjä koskevia ehdotuksia.
Äskettäisten elintarvikehysterioiden, selvimmin hullun lehmän taudin, takia on ensisijaisen tärkeää, että tartumme toimiin sen varmistamiseksi, että tämäntyyppisiä elintarvikkeisiin liittyviä uhkia ei tule uudestaan. Elintarviketurvallisuus on tärkeysjärjestyksessä ensi sijalla, ja meidän on työskenneltävä kovasti hälventääksemme kuluttajien pelkoja.
Nämä uudet ehdotukset mahdollistavat sen, että kuluttajat voivat jäljittää lihan alkuperän suoraan eläimeen asti. Tämän tulisi mahdollistaa se, että kaikkiin mahdollisiin terveysriskeihin puututaan varhain ja tehokkaasti. Syyskuusta 2000 alkaen naudanlihan merkinnöistä pitää näkyä eläimen teurastuspaikka ja vuodesta 2003 alkaen merkintään on lisättävä eläimen alkuperä, mukaan luettuna sen syntymäpaikka, kasvatus- ja teurastuspaikka.
Yleinen luottamus elintarviketurvallisuuteen on laskenut valtavasti menneinä vuosina. Meidän on tietenkin asetettava turvallisuus etusijalle ja toteutettava toimia, jotka tähtäävät yleisen luottamuksen palauttamiseen. Erityisesti brittimaanviljelijät myöntävät, että selvät merkinnät ovat paras tapa vakuuttaa huolestuneet kuluttajat siitä, että heidän ostamansa naudanliha on turvallista. Parlamentin on tehtävä kaikkensa sen varmistamiseksi, että kansanterveys ja turvallisuus ovat tärkeällä sijalla asialistalla. Selvien merkintöjen vaatiminen on ainoa tapa vakuuttaa kuluttajat siitä, että elintarviketurvallisuus on tärkeällä sijalla asialistallamme.
Lissabonin Eurooppa-neuvosto

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, käytän viimeisen puheenvuoroni esittääkseni Lissabonin huippukokouksen tuloksia koskevan äänestyksen äänestysselityksen.
En ole kovin tyytyväinen: olisin toivonut, että 15 hallitustemme päämiestä olisi toiminut päättäväisemmin, päättävämmin, pontevammin ja rohkeammin. Olisin pitänyt suotavana, että sosiaalialalla olisi lopulta päätetty luoda yhtenäinen eläkejärjestelmä Euroopan unionin alueella. Kun Euroopan kansalaiset vanhenevat, heidän hallituksensa kohtelevat heitä huonosti: sanotaan, että tämä johtuu heidän pitkästä elämästään, mutta itse asiassa se johtuu siitä, että heidän maksunsa, heidän rahansa on heitetty ikkunasta ulos. Euroopan kansalaiset uskovat ja toivovat, että yhtenäisen eurooppalaisen eläkejärjestelmän säätämisen myötä Eurooppa voisi osoittaa olevansa kykenevämpi, parempi hallitsija ja vähemmän tuhlari ja hillitön rahankäyttäjä kuin yksittäiset hallitukset.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Lissabonin Eurooppa-neuvostossa oli määrä käsitellä sosiaalista Eurooppaa. Lissaboniin vyöryi kuitenkin todellisuudessa uusi neoliberalismin aalto, jonka tarkoituksena oli laittaa Euroopan unioni taistelukuntoon maailmanlaajuista taloussotaa varten. Huippukokous oli kaukana sosiaalisista ja demokraattisista oikeuksista ja hieman lähempänä Yhdysvaltain sosiaalista mallia ylistäessään jälleen kerran voittojen ylivaltaa, työvoiman joustavuutta sekä kaikkialle ulottuvaa kilpailua uusine yksityistämisineen ja sääntelyn purkamisineen. Kaiken olisi sanalla sanoen oltava noteerattu pörssissä. Ja kaikki Lissabonissa läsnä olleet vasemmistohallitukset ovat tässä samassa juonessa mukana.
Jotta nielisimme asian mukisematta, Euroopan unioni lupaa lähestulkoon kaikille Internetin käyttömahdollisuuden ja ammatillisen huippukoulutuksen. Kaiken kukkuraksi meille lupaillaan suorastaan täystyöllisyyttä vuoteen 2010 mennessä eli 2030 miljoonan uuden työpaikan luomista. Nämä kauniit lupaukset merkitsevät vain yhtä asiaa: epävarmojen työpaikkojen, pikkuhommien ja matalapalkkaisuuden valtavaa lisääntymistä, irtosanomisen alituista uhkaa sekä kaiken lisäksi sosiaaliturvajärjestelmän epätasa-arvoista muuttamishanketta. Yritysten johtajat nauttivat sen sijaan jälleen kerran julkeista tukiaisista. Kyse on uudesta taloudesta, mutta meille tarjotaan uudelleen vanhoja kunnon reseptejä.

Martin, David
. (EN) Puheenjohtajavaltio Portugalia on onniteltava huippukokouksen koolle kutsumisesta, jotta voitaisiin sopia unionin uusista strategisista tavoitteista työttömyyteen puuttumisessa, talousuudistuksessa ja sosiaalisessa koheesiossa uuden tietoon pohjautuvan talouden valossa.
Neuvosto on oikeassa sanoessaan, että uusien tavoitteiden ja palvelujen nopeuttama siirtyminen digitaaliseen, tietoon pohjautuvaan talouteen on voimakas kasvun, kilpailukyvyn ja työpaikkojen moottori. Lisäksi sillä pystytään parantamaan kansalaisten elämänlaatua ja ympäristöä. On kuitenkin aivan yhtä totta, että ilman aktiivista puuttumista tämä siirtyminen laajentaa hyväosaisten ja syrjäytyneiden välistä kuilua.
Neuvostoa on siksi onniteltava sosiaalisen inkluusion edistämisestä, koulutuksen roolin korostamisesta ja tietoyhteiskunnassa elämiseen ja työskentelemiseen valmentamisen korostamisesta; työpaikkojen määrän ja laadun parantamisen korostamisesta sekä sen toteamisesta, että sosiaalisen suojelun on tuettava tietoon pohjautuvan talouden muutosta.
Ymmärrän puheenjohtajavaltion johtopäätökset sen tavoitteen vahvistamiseksi, että jokaisella yhteiskunnan osa-alueella on oltava mahdollisuus hyötyä uudesta teknologiasta.

Ribeiro e Castro
. (PT) Lissabonin huippukokous loi suunnattoman suuria odotuksia. Jotkut pitävät sitä "työllisyyshuippukokouksena", toiset taas "innovatiivisuuden ja tietoyhteiskunnan huippukokouksena". Loppujen lopuksi pidimme sitä ennen muuta "Internet-huippukokouksena", sillä sinne keskittyivät sallittakoon tämä toisto eräät kaikkein lupaavimmista lupauksista. Kunpa ne vain kävisivät toteen.
Kyllä meilläkin oli samoja odotuksia, mutta mielellämme iloitsisimme myös saavutetuista käytännön tuloksista. Tässä asiassa vain tulevaisuus puhukoon puolestaan. Mutta jo nyt valitamme eräitä heikkouksia. Toisaalta koolla olleet Euroopan maiden johtajat joiden enemmistö oli sosialidemokraatteja eivät voineet vastustaa kiusausta luvata hurmioituneen retoriikan vallassa tuloksia, joiden saavuttaminen ei kovinkaan paljoa riipu heistä itsestään, mutta he eivät sitoutuneet siihen, mikä heille oikeastaan kuuluisi: antamaan tehokkaita välineitä perille pääsemiseksi. Muutoin näkisimme mieluusti pantavan käytännössä enemmän painoa kahdelle oleelliselle seikalle: työhön kohdistuvan verotuksen ja veroluontoisten maksujen paineen vähentämiselle sekä tehokkaalle sääntelyn ja byrokratian purkamiselle, kannustamalla yritystoiminnan aloitteellisuutta ja edistämällä kasvua. On aivan oikein puolustaa huolestuneena "Euroopan sosiaalista mallia". Mutta ei sitä voi puolustaa tavalla, joka estää talouden dynaamisuuden ja loppujen lopuksi myös itse sosiaalisen mallin, jolla olisi tulevaisuutta ja laadukkuutta. Tämä on antamiemme äänten ja esittämiemme tarkistusten tarkoitus.

Theonas
. (EL) Ainoa asia, mitä saatiin aikaan Lissabonin huippukokouksessa, jota vain kauniisti sanoen voitaisiin luonnehtia työllisyyden huippukokoukseksi huolimatta siellä annetuista kaikuvista julistuksista, oli jälleen yksi askel eteenpäin työllisyyden muuttamisessa työllistettävyydeksi, työntekijä-käsitteen uudelleen määrittely, työsuhteiden ja -oikeuksien säätelyn purku, jotta palveltaisiin suurpääomalle parhaiten sopivalla tavalla kuuluisaa uutta taloutta, eli uutta nimitystä vanhalle ja tutulle mutta entistäkin hallitsemattomammalle ja ankarammalle taloudelliselle ja sosiaaliselle liberalismille.
Suurisuuntaisen otsikon "Eurooppalaisen yhteiskuntamallin nykyaikaistaminen sijoittamalla ihmiseen" alla esitellään erittäin kyynisesti suurpääoman vaatimukset voittojen lisäämisestä muka työllisyyttä tukevina toimenpiteinä: yritysten kilpailukyvyn lisääminen vähentämällä työhön liittyviä kustannuksia, työmarkkinoiden täysi vapauttaminen ja joustavuus, epätyypillisten työsuhteiden tukeminen, sosiaaliturvajärjestelmien uudistaminen ja hyvinvointivaltiota vielä odottava provokatorinen musertaminen. Tämä ei ole sijoitus ihmiseen, niin kuin huippukokouksessa väitetään. Tämä tarkoittaa ihmisen vieraannuttamista markkinoiden hyväksi, työntekijöiden saattamista taloudellisten kriteerien ja vaatimusten alaisuuteen, sosiaalivaltion saattamista nimellisen lähentymisen ja EMUn indikaattoreiden ja kriteerien alaisuuteen.
Köyhyyden eikä hyvinvoinnin vähimmäistaso on se, mitä Lissabonin talous- ja sosiaalipolitiikan suunnanvedot edistävät, se, mitä käytännössä työntekijöille valmistellaan ja tarjoillaan valheellisen modernisoinnin takana - tarkoituksena tehdä katkerasta lääkkeestä makea, harhauttaa työntekijöitä ja rajoittaa EU:n työväestön ja kansan vastaisen talous- ja sosiaalipolitiikan yhteiskunnallista vastustusta. Uusi talous valmistelee kiihkeästi sellaisen laajan työllistettävien köyhien kansanosan luomista, joka saa mitätöntä palkkaa, jonka oikeuksia turvaan ja huolenpitoon on rajoitettu, jotka joutuvat vaihtamaan työpaikkaa hallitsemattomien markkinoiden ja suurpääoman laittomien etujen lakien mielen mukaan.
EU ei näytä olevan kiinnostunut työttömyyden torjunnasta ja vakaan täystyöllisyyden edistämisestä. Se päinvastoin valmistelee sitä, että työntekijät joutuvat elämään täyden ja pysyvän turvattomuuden järjestelmässä. Toisaalla puheenjohtajan päätelmissä julistetaan rohkeasti, että tavoitteena on työllistettävyyden parantuminen, ja tämän logiikan tukemiseen otetaan avuksi rautakahleet sekä tietoyhteiskunta ja koulutus välineinä, joilla tuetaan osa-aikaista työllisyyttä, etätyöllisyyttä, muotityöllisyyttä.
Hyvinvointi suunnataan suurpääomalle, jolle avataan kunnian kentät, koska sisämarkkinoiden täyden toiminnan vaatimus edellyttää parempaa kilpailukykyä suhteessa Yhdysvaltoihin, kansainvälisen kilpailun paineet aiotaan kohdistaa kokonaan työmarkkinoihin, kiirehditään liberalisointia ja niin kutsuttuja rakennemuutoksia (yksityistämistä, markkinoiden vapauttamista) sellaisilla elintärkeillä aloilla kuin energia, teleliikenne, posti, liikenne, vedenjakelu jne. Yritysten rakenneuudistuksia, fuusioita ja uudelleen sijoittumisia, jotka johtavat kymmeniin tuhansiin irtisanomisiin, ei valvota vaan helpotetaan entisestään. Julkisia ja sosiaalisia investointeja pienennetään, työelämään pääsyyn liittyvää tasa-arvoa ja kaiken syrjinnän torjumista heikennetään järjestelmällisesti ja etusija annetaan sille, joka palvelee työn taloudellisen tehokkuuden tavoitetta pääoman kannalta, eli matalia palkkoja, sosiaalisen suojelun puutetta, joustoja ja työn väliaikaisuutta sekä naisten, nuorten ja vammaisten sulkemista pysyvästi työmarkkinoiden ulkopuolelle.
Ne yli 60 miljoonaa ihmistä, pitkäaikaistyöttömyyden, joukkoköyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen uhria, sekä koko Euroopan työväestö, eivät voi suhtautua sopeutuneesti, solidaarisesti, alamaisesti ja yhteistyöhaluisesti tällaisiin valintoihin. Löydätte heidät edestänne alistumattomina, taipumattomina ja peräänantamattomina taistelemassa pysyvän täystyöllisyyden puolesta, sellaisen sosiaalipolitiikan puolesta, johon sisältyy sosiaaliturva, terveydenhoito, eläke, työttömyysturva, todellinen tasa-arvo, laadukas koulutus ja toimiva ammatillinen koulutus.
Ainoa asia Lissabonin julistuksista, johon voisi yhtyä, on se, että ihmiset ovat Euroopan arvokkain pääoma, vaikkakaan he eivät ole valmiita "realisoitumaan" kansainvälisillä pääomamarkkinoilla ja uhrautumaan sen puolesta, että monopoleilla turvataan voittojen paisuttaminen. Tämä lause osoittautuu tärkeäksi taistelussa sosiaalisen, demokraattisen ja solidaarisen Euroopan puolesta, rauhan, edistyksen ja sosialismin Euroopan puolesta.
Euroopan unionin ja Afrikan huippukokous (Kairo)

Queiró
- (PT) Arvoisa puhemies, äänestin EU:n ja Afrikan huippukokousta koskevaa päätöslauselmaehdotusta vastaan, ja voisin perustella äänestystäni useillakin syillä. Valitsen kuitenkin siihen tarkoitukseen sen tosiseikan, että tätä vastaavissa päätöslauselmissa en ole vielä löytänyt ainuttakaan hyväksyttävää mainintaa ihmisoikeuksien turvaamisesta Afrikassa tai riippumattomien oikeusjärjestelmien lisäämisestä, sen sijaan olen konkreettisesti havainnut, että tekstissänne on jätetty mainitsematta yksi viime viikon tapahtuma Angolassa: jälleen kerran on hyökätty raa'asti sananvapauden ja lehdistön vapauden, noiden Euroopan unionille niin kalliiden arvojen kimppuun.
Kaksi lehtimiestä ja ihmisoikeusaktivistia Rafael Marques ja Aguiar dos Santos tuomittiin Luandan tuomioistuimessa vankeuteen ja maksamaan sakkoja vain siksi, että he olivat lehtijutussa arvostelleet Angolan presidenttiä José Eduardo dos Santosia. Nämä lehtimiehet joutuivat huomaamaan, että kun heitä syytettiin, loukattiin kaikissa oikeusvaltioissa niin oleellisia oikeuksia puolustautumiseen, tarkemmin sanoen silloin, kun Rafael Marquesin asianajaja syrjäytettiin oikeudenkäynnin kuluessa, eikä heille suotu mahdollisuutta näyttää toteen tosiasioita, mitä syyttäjä perusteli sillä, että itse tasavallan presidentin arvovalta oli uhanalaisena.
Mutta koska kansainvälinen yhteisö ja Euroopan vastuunalaiset poliitikot ovat nyt määrittämässä reaktiotaan Angolassa vallitsevaan ihmisoikeuksien jatkuvien loukkausten luomaan sietämättömään ilmapiiriin, en halua jättää käyttämättä tilaisuutta kun nyt on ensi hetki, jolloin Euroopan parlamentissa keskustellaan Euroopan ja Afrikan suhteista esittää vielä kerran voimakas vastalauseeni tästä Angolan viranomaisten tekemästä hyökkäyksestä ilmaisuvapautta vastaan.
Lopuksi käytän hyväkseni tilaisuutta pyytää neuvostolta ja erityisesti sen puheenjohtajavaltiolta sekä Euroopan parlamentin puhemieheltä, että he ottaen huomioon kaikki kuvatut tosiseikat ja sen, että tämä parlamentti on äsken hyväksynyt Angolan ilmaisuvapautta ja lehdistön vapautta koskevan päätöslauselman sekä tuominnut kaikki siellä todetut väärinkäytökset painostaisivat kaikkia käytettävissään olevia keinoja hyödyntäen Angolan viranomaisia palauttamaan voimaan oikeusvaltion periaatteen, vapauden ja rauhan maahansa ja näin lopettamaan kärsimykset kansalta, jolla on ihmisarvoon ja onneen yhtä suuret oikeudet kuin kaikilla muillakin.

Bordes, Cauquil ja Laguiller
. (FR) Euroopan unionin ja Afrikan Kairossa pidetyn ensimmäisen huippukokouksen virallinen julkilausuma alkaa viittauksella Afrikan ja Euroopan välisiin vuosisatoja kestäneisiin siteisiin, joita on mukamas kehitetty demokratian vahvistamisen kaltaisten yhteisten arvojen pohjalta.
Kun otetaan huomioon, että tämä ikivanha menneisyys muodostuu orjuudesta, joukkomurhista, pakkotyöstä, ryöstöistä, kolonialistisista valloituksista ja sortamisesta, joiden välityksellä rikkaat Euroopan maat uuvuttivat tämän maanosan voimat, voidaan kysyä, mikä on halpamaisinta: imperialististen maiden edustajien ylimielisyys vai niiden paikallisten valtionpäämiesten alhaisuus, jotka suostuivat allekirjoittamaan yhdessä Euroopan maiden kanssa tuollaisen julkilausuman teeskennellen tekevänsä sen kansojensa nimessä.
Solidaarisuutemme kohdistuu niihin Afrikan kansoihin, jotka ovat maksaneet ankaraa pakkoveroa johtaville luokillemme, eikä jo laajalti takaisin maksetun velan peruuttaminen edes riitä. Todellinen yhteistyö Afrikan kanssa voisi alkaa vasta silloin, kun tämän maanosan väestölle palautetaan ne asiat, jotka siltä varastettiin vuosisadan kestäneen siirtomaavallan aikana ja joita siltä varastetaan vielä nykyisinkin.
Todellinen ja tasavertainen yhteistyö voisi syntyä vain sellaisen Euroopan ja sellaisen Afrikan välille, jotka eivät olisi enää näiden teollisuus- ja pankkiryhmittymien määräysvallassa, jotka hankkivat rikkautensa molempien maanosien työväenluokkien riistosta.
Äänestimme näin ollen yhteistä päätöslauselmaa vastaan, jossa kiitellään Kairon huippukokousta, samalla kun äänestimme sen ainoan tarkistuksen puolesta, joka sisältää konkreettisia ehdotuksia.

Krivine ja Vachetta
. (FR) Tämä Kairon huippukokous on ensimmäinen tapaaminen koko Afrikan mantereen tasolla. Euroopan unioni haluaa kuitenkin jatkaa itsepintaisesti Afrikan jakamista Välimeren Afrikkaan ja mustaan Afrikkaan. Euroopan unioni pyrkii tänä uuskolonialistisena siirtymäkautena pakottamaan Afrikan maat hyväksymään sellaisen uusliberalististen suhteiden mallin, jota hallitsevat sääntelyn purkaminen ja rakenteelliset mukautukset. Kuuluisalla tasavertaisella kumppanuudella ei ole todellisuudessa muita tavoitteita kuin palauttaa afrikkalaisten mieliin, että he ovat kansainvälisen oikeuden velallisia ja että heidän on alistuttava uusliberalistisen keinokokoelman välineistöön.
Afrikan eri selkkauksista on keskusteltu, mutta ne eivät saa osakseen tukea läntisten suurvaltojen välisen kilpailun takia, suurvaltojen, jotka jakavat keskenään vaikutusalueet tai jotka vastustavat toisiaan. Mitä aidsin kysymykseen tulee, vaikka sen hoitamisen kiireellisyys tunnustetaankin moralisoivan lähestymistavan ohella, juhlapuheet eivät onnistu peittämään lukujen tylyä todellisuutta, lukujen, joiden mukaan Euroopan unionin kehitysapu Afrikalle vähenee, koska Keski- ja Itä-Euroopasta on tullut prioriteetti.
Ne muutamat velan peruuttamista koskeneet lupaukset, joita afrikkalaiset onnistuivat kiskomaan muutamilta EU:n jäsenvaltioilta, eivät estä EU:ta jatkamasta kolmannen maailman maiden velan peruuttamisen kokonaiskysymystä koskevaa vastustustaan, velan, josta kansat kärsivät päivittäin.
Ilmoitamme vastustavamme yhdessä Afrikan ja Euroopan kansalaisyhteiskunnan foorumin kanssa, joka keräsi maaliskuussa yhteen 80 kansalaisjärjestöä, rakenteellisia mukautusohjelmia, ja jatkamme velanperuutuskampanjoiden tukemista.

Puhemies
 Äänestysselitysten käsittely on päättynyt.
(Istunto keskeytettiin klo 13.25, ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Ribeiro e Castro
- (PT) Arvoisa puhemies, olin pyytänyt puheenvuoroa kokouksen aamuosaan, joka olisi ollut parempi aika, mutta koska se ei käynyt päinsä, käytän sen nyt.
Haluaisin kertoa olevani pahoillani siitä, että neuvoston puheenjohtajavaltion Portugalin edustaja joutui aamulla Itävallasta johtuvan pahoinvoinnin kouriin ja hänen piti jäädä pois istuntosalista, mistä johtui myös hänen poissaolonsa hetkellä, jolloin äänestettiin kahdesta puheenjohtajavaltiota Portugalia erityisesti kiinnostavasta asiasta; tarkoitan Lissabonin huippukokousta ja Euroopan unionin ja Afrikan huippukokousta.
Portugalilaisena ja Euroopan parlamentin jäsenenä voin vain valittaa sitä, että puheenjohtajavaltion Portugalin edustaja sekoittaa toisiinsa kahdenkeskisissä suhteissaan Itävaltaan Portugalin hallituksena omaksumat kannat ja ne velvollisuudet, jotka puheenjohtajavaltion on kannettava ja joista sen on vastattava neuvoston puhetta johtaessaan. Ja koska me kaikki olimme täällä läsnä, lukuun ottamatta yhtä poliittista ryhmää, joka myös oli tietystä hetkestä alkaen poissa istuntosalista, voin vain valittaa sitä, että neuvoston puheenjohtajavaltio Portugalin edustaja noudatti yhdenmukaista linjausta sellaisen poliittisen ryhmän kanssa, jolla itsellään on juuri tuorein totalitaristinen kokemus tässä talossa.
Minun on myös mitä lojaalimmin ja kunnioittavimmin arvosteltava arvoisan Euroopan parlamentin puhemiehen käytöstä. Arvostan häntä erittäin korkealle, mutta mielestäni myös arvoisan puhemiehen on arvostettava meitä. Ja sitä hän ei suoraan sanoen mielestäni ole tehnyt. Mielestäni arvoisa puhemies ylitti protokollan säännöt, ja hänen on ymmärrettävä, että Euroopan parlamentin puhemiehenä toimiminen ei ole sama asia kuin enemmistöryhmän johtajana toimiminen. Hän edustaa toimielintä, joten hänen on toimittava ja puhuttava parlamentissa kaikkia talossa esiintyviä eri näkemyksiä kunnioittaen. Silloin hän ei ole enemmistöryhmän johtaja, enkä siksi voi olla jättämättä vastalausettani.

Puhemies
 Hyvä kollega, sananne välitetään tietenkin niin neuvostolle kuin puhemiehellekin.

HVK (jatkoa)
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana jatkoa keskustelulle Dimitrakopoulosin ja Leinenin laatimasta perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnöstä (A5-0086/2000), joka koskee Euroopan parlamentin ehdotuksia hallitustenväliselle konferenssille (14094/1999 - C5-0341/1999 - 1999/0825(CNS)).

Segni
Arvoisa puhemies, aion huomenna äänestää Dimitrakopoulosin ja Leinenin mietinnön puolesta. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on mielestäni tehnyt hyvää työtä ja ilmaissut edistyneen ja rohkean näkemyksen eräistä perussopimusten uudistukseen liittyvistä seikoista. Mikäli minun kuitenkin pitäisi ilmaista oma mielipiteeni Euroopan tapahtumien yleisestä kulusta, joutuisin toteamaan olevani hämmentynyt ja huolestunut. On turhaa esittää heikkoja tekosyitä tai työntää pää pensaaseen: eräät viime päivien ilmeiset seikat, joista jotkin ovat huomiota herättäen räjähtäneet viime viikkojen poliittisessa keskustelussa, osoittavat, että monet esiin tuodut hämmennyksen, epäilyksen ja pelon aiheet ovat tosia.
Tämän asian osalta artikkeli, jonka muutama päivä sitten kaksi eurooppalaisen valuuttakäärmeen ideoijaa Schmidt ja Giscard d'Estaing kirjoittivat Le Figarolle, on merkittävää, sillä siinä otetaan uudelleen esiin pääasiassa sama toteamus, jonka Delors jo aiemmin on esittänyt ja toistanut sangen vilpittömästi ja selvästi: ilman toimielinten syvällistä uudistusta Euroopan yhteisöstä tulee nopeasti vapaakauppa-alue.
Eräät päätökset, joita minä henkilökohtaisesti pidän täysin liioiteltuina, ellen suorastaan harkitsemattomina, kuten esimerkiksi ehdotusta avata yhteisön jäsenyys Turkille - valtiolle, jota kunnioitan ja jota on kunnioitettava siitäkin huolimatta, että se Eurooppaan unioniin verrattuna on syvästi erilainen, eikä sen erilaisuus liity ainoastaan historiallisiin, kulttuurisiin ja poliittisiin seikkoihin vaan myös käsitykseen valtioista, ihmisoikeuksiin liittyvistä ongelmista puhumattakaan - antavat aihetta ennalta ajatella sellaista järjestöä, joka luonteeltaan on yhä enemmän taloudellinen, ei poliittinen.
Tarjoutuva vaihtoehto on seuraava: joko valtiot, jotka ovat perustaneet yhteisön, muuttavat kulkusuuntaansa, tai sitten kohtalomme on hitaasti mutta vääjäämättömästi luopua kaikesta toivosta. Nyt ei enää ole kyse erilaisen valtion ajattelemisesta, vaan historiasta, joka kulkee eri tavalla. Eurooppa, jollaista me yhtenäisen Euroopan kannattajat toivomme, on valtioiden Eurooppa, eikä sen siksi pitäisi huolestuttaa niitä, joille aivan oikeutetusti kansallinen identiteetti on lähellä sydäntä. Kukaan ei tahdo poistaa valtioita: kysymys on kuitenkin kaikkien kansallisten olosuhteiden sopeuttamisesta johonkin suurempaan, koska niistä on tullut riittämättömiä kohtaamaan nykymaailman haasteet.
Tahtoisin nyt mainita myös ei ainoastaan lehdistön vaan myös poliittisten tahojen rajun hyökkäyksen puheenjohtaja Prodia vastaan. Tässäkin tapauksessa on turhaa työntää pää pensaaseen. En nyt arvostele komission puheenjohtajaa, sillä tämä ei ole oikea hetki hänen arvostelemiseensa; uskon kuitenkin, että on aloitettu suuri hyökkäys komission avointa ja avoimuutta kannattavaa linjaa vastaan, linjaa, joka toisinaan on kenties hieman optimistinen mutta varmastikin myös sysäys eteenpäin.
Arvoisa puhemies, koska osoitan täällä salissa sanani komission jäsen Barnierille, jonka kanssa minulla on usein ollut tilaisuus keskustella myös kokouksissa, joissa on vähemmän osanottajia, suhtaudun optimistisesti huomiseen keskusteluun, mutta olen pessimisti Euroopan keskipitkän ja pitkän aikavälin kehityksen osalta. Uskon, että parlamentilta vaaditaan rohkeita tekoja ja pelkkää päätöslauselmaa merkittävämpiä päätöksiä mikäli, kuten pelkään, esityslistaa ei laajenneta ja mikäli, lopulta, kuten eräät seikat antavat aavistaa, liiallinen varovaisuus johtaa konferenssiin, joka vain parantelee perussopimuksia muuttamatta niitä syvällisemmin.

Garriga Polledo
Arvoisa puhemies, talousarvion osalta perustamissopimuksen muuttaminen käytännössä noudatettavan menettelyn mukaiseksi on päivä päivältä tärkeämpää. Rahoitusnäkymien sisällyttäminen perustamissopimukseen merkitsisi näin ollen sitä, että parlamentti ja neuvosto hyväksyisivät yhteisesti keskipitkän aikavälin rahoitussuunnitelman. Tämä perustamissopimukseen sisällyttäminen lisäisi huomattavasti vakautta ja sitä oikeusturvaa, josta jäsen Colom i Naval puhui tänä aamuna rahoitusnäkymien pysyvän esittelijän ominaisuudessa. Kannattaa muistaa, että rahoitusnäkymiä koskeva menettely on tuonut Euroopan unionin talousarvioon rauhaa ja vakautta.
Kaikesta huolimatta parlamentti vaatii sitä, että rahoitusnäkymien perustamissopimukseen sisällyttämisen yhteydessä otetaan vakauden lisäksi huomioon myös riittävä joustavuus, jotta tarvittaessa tehtävää rahoitusnäkymien tarkistamista voidaan helpottaa. Ellei näin tehdä, saatamme vahingossa sekoittaa rahoitusnäkymät ja vuotuiset talousarviot keskenään. Tämä sekaannus johtaa vuosi toisensa jälkeen ristiriitatilanteisiin.
Mitä tulee menojen luokitteluun, jota tässä talossa on myös vaadittu jo pitkään, on tarpeen saavuttaa sellainen toimielinten välinen tasapaino, jossa yhdistyisivät Euroopan parlamentin esittämät pyynnöt soveltaa talousarvioon liittyvissä asioissa enemmän yhteispäätösmenettelyä, jotta tiettyjen Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden perustana olevien menojen ensisijaisuutta voidaan puolustaa.
Euroopan parlamentti haluaa, että yhteisön talousarviota ei rahoiteta jäsenvaltioiden maksamista osuuksista, vaan omista varoista. Tähän perustuu Euroopan unionin tulevaisuus sen verotuksen ja talousarvion riippumattomuuden ja osittain myös sen poliittisen riippumattomuuden osalta. Muistakaamme kuitenkin, että jos haluamme unionille riippumattoman talousjärjestelmän, meidän on laadittava samalla myös oikeudenmukainen verotusjärjestelmä. Verotuksen progressiivisuus ei saa perustua ainoastaan menoihin. Ennemmin tai myöhemmin meidän on kuitenkin ryhdyttävä harkitsemaan omien varojen riittävää progressiivisuutta tämän oikeudenmukaisen verotusjärjestelmän perustana.

Imbeni
Arvoisa puhemies, tavallisesti suhtaudumme hyvin kriittisesti komissioon tai neuvostoon, kun niiden edustajat eivät ole läsnä kuuntelemassa keskustelujamme; sallittakoon minun siis olla ironisen itsekriittinen meidän omaa menettelyämme kohtaan, sillä ainakin kahden esittelijän olisi pitänyt olla läsnä nyt, kun käsittelemme heidän esittelemiään mietintöjä. Olen tietoinen siitä, että nämä päivät ovat hyvin väsyttäviä kaikille, mutta velvollisuus on asetettava kaiken muun edelle.
Kuuntelin parlamentin jäsen Segnin puheenvuoron. Koska minua tietysti auttoi se, että puhumme samaa kieltä, ymmärsin, ettei hän puhunut Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän nimissä, jonka ajatukset täysin poikkeavat hänen esittämistään, joihin yhdyn. Meillä on edessämme historiallinen tilaisuus, johon sisältyy suuri riski, mutta myös tarjoutuvat mahdollisuudet ovat huomattavia. Meidän on tiedettävä, että tämä historiallinen tilaisuus antaa meille mahdollisuuden laajentaa arvojen yhteisöä, ei ainoastaan laajentaa maantieteellisesti ja alueellisesti edistyneen talouden aluetta, joka on parantanut kansojemme elämänlaatua; todellinen haaste on tämä! Tästä syystä laajentuminen tarjoaa tilaisuuden muuttaa omia toimintasääntöjämme, joiden on perustuttava suurempaan avoimuuteen ja kansalaisoikeuksien takaamiseen ja jotka ovat samalla myös tehokkaampia päätöksentekoon. Esiin nostamamme perusvaatimus on yksimielisyysvaatimuksen rajaaminen perustuslaillistamista koskeviin kysymyksiin ja mahdollisuus päättää muista asioista määräenemmistöpäätöksin.
Niinä muutamana sekuntina, jotka minulla vielä on käytössäni, tahtoisin viitata 51 kappaleeseen, jossa kehotetaan tarkastelemaan yhdessä kansallisten kansanedustuslaitosten kanssa ajatusta toteuttaa Euroopan unionin tulevaisuuden strategioita koskeva parlamenttienvälinen kokous. Tässä asiassa on selvää, että puhemiehellämme ja puheenjohtajavaltio Ranskalla on erityinen vastuu. Olen vakuuttunut siitä, että tämä kansallisten kansanedustuslaitosten, sekä unionin valtioiden että jäsenehdokasvaltioiden, edustajien mahdollisuus kohdata ja keskustella tulevaisuuden strategioista ja myös hallitustenväliseen konferenssiin vaikuttavista seikoista olisi tilaisuus, jota ei pidä menettää.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, miksi kuilu Euroopan parlamentin ja Euroopan hallitusten välillä on niin syvä? Edessämme on loistava päätöslauselma, jossa viitataan moniin välttämättömiin uudistuksiin. Enemmistöpäätökset sääntönä sekä komission ja Euroopan parlamentin vahvistaminen ovat tietenkin välttämättömiä asioita, jotta laajentunut unioni saataisiin toimimaan. Joustavan yhteistyön täytyy saada lisää tilaa, ja kaikkien jäsenvaltioiden täytyy saada pitää komission jäsen.
Ikävä kyllä monet parlamentin hyvät ehdotukset ovat ristiriidassa hallitusten valmiuden kanssa laajentaa HVK:n asialistaa ja saavuttaa kompromisseja. Jos Euroopan hallitukset eivät muuta asenteitaan ajoissa, Nizzassa saadaan aikaan sopimus, joka takaa sen, että unioni lamaantuu laajentumisensa jälkeen. Monet eurooppalaisten hallitusten päämiehet ovat menneinä vuosina ilmaisseet omille kansalaisilleen, että Euroopan unionista tulee liian vahva ja liian byrokraattinen ja että se vie liikaa kansallista itsemääräämisoikeutta. He ovat vaikuttaneet euroskeptismin ja kompromissien puuttumisen ilmapiirin muodostumiseen.
Samalla nämä samat poliitikot ovat päättäneet mittavasta laajentumisesta, ja se pakottaa sellaisiin uudistuksiin, jotka ensin julistettiin tabuiksi. Näin ollen monet eurooppalaiset poliitikot ovat joutuneet oman kaunopuheisuutensa vangeiksi. Jos eurooppalaiset hallitusten päämiehet suhtautuvat vakavasti uuteen laajentumiseen, heillä täytyy olla poliittista rohkeutta suostua perusteellisiin uudistuksiin. Me olemme kansanedustuslaitos. Jos hallitukset onnistuvat kaventamaan kuilua itsensä ja tämän parlamentin välillä, he onnistuvat lopultakin kaventamaan kuilua itsensä ja omien kansalaistensa välillä, ja siitä tässä loppujen lopuksi on kysymys.

Onesta
Arvoisa puhemies, haluaisin ottaa tämän mietinnön tekstistä esille joitakin lukuja.
Ensimmäinen luku: 700. Euroopan parlamentin jäsenten lukumäärän rajaaminen 700:ään ei olisi huolestuttavaa, jos se ei vahingoittaisi parlamentin edustavuutta. Pienten jäsenvaltioiden sysääminen toisarvoiseen asemaan samalla, kun suurten jäsenvaltioiden sallitaan asettaa korkeita vaalikynnyksiä, aiheuttaa kurjan vaalimekanismin takia sen, että eurooppalaisen yhteiskunnan kokonaiset osat eivät voi saada enää edustajiaan tähän istuntosaliin. On vakuutettava uudelleen, että parlamenttimme ensimmäisenä ja ehdottomana tehtävänä on edustaa kansaa ja Euroopan kansoja niiden kaikessa moninaisuudessa.
Toinen luku: kaksi kolmasosaa. Kaksi kolmasosaa äänistä on se tarpeellinen enemmistö, jotta parlamentti voisi antaa komissiolle epäluottamuslauseen. Tämä näin korkea kahden kolmasosan kynnys on surullinen ja ainutlaatuinen tapaus. Mikä eurooppalainen hallitus voi nimittäin ylpeillä olevansa näin rankaisematta suojassa todelliselta parlamentaariselta valvonnalta? Menettelyt on saatava yhdenmukaisiksi. Jos komission virkaan asettamiseen riittää yksinkertainen enemmistö, saman enemmistön on silloin voitava ottaa komissiolta luottamus pois. Kansanedustajilla on valta purkaa se, minkä he ovat itse tehneet. Tämä on sääntönä kaikkialla, ja sen on oltava sääntönä Euroopan parlamentissakin.
Kolmas ja viimeinen luku: 2009. Mietinnössä ehdotetaan vuotta 2009 ajankohdaksi, jolloin Euroopan parlamentin jäsenet valitaan kansalliset rajat ylittäviltä listoilta. Hyvät kollegat, tässä asiassa on kaksi mahdollisuutta: joko parlamentti on sitä mieltä, ettei tämä ole hyvä toimi, ja siitä on silloin luovuttava myös vuoden 2009 osalta , tai se tunnustaa vihreiden ryhmän tavoin, että tällaiset listat ovat välttämättömiä todellisten eurooppalaisten mielipidesuuntien luomiseksi, ja silloin se mahdollistaa tämän merkittävän poliittisen keskustelun jo vuoden 2004 vaaleissa. Muutoin meiltä puuttuisi sekä terävänäköisyyttä että kunnianhimoa.
Terävänäköisyys ja kunnianhimo näyttävät sitä paitsi puuttuvan tästä mietinnöstä, joka ei ole haasteiden tasolla, vaikkei se huono olekaan. Kokoaan muuttaessaan Euroopan unioni muuttaa luonnettaan. Maanosamme on siis laadittava sääntönsä uudelleen eikä pelkästään korjattava niitä. Tämä vuoden 2000 varovainen HVK ei voi olla mitenkään kehityksen päätepiste vaan ensimmäinen askel kohti perustuslakia.

Ribeiro e Castro
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, aloittakaamme aivan alusta. Miksi Euroopan unioni on jotenkin erilainen? Vuosisatojen kuluessa olemme kokeneet lukuisia eräiden valtioiden yrityksiä hallita toisia kansoja. Myös aatteet ovat vaihdelleet aikojen ja etunäkökohtien myötä, mutta järjestelmä on aina ollut sama. Yksien ylivaltaa, toisten alistamista. Olemme kärsineet satoja vuosia sotaa, monta kertaa tuhoa ja raunioitumista. Usein meidän on ollut aloitettava kaikki alusta. Viimeisen sodan jälkeen Eurooppa lähti toteuttamaan tätä yhteistä hankettamme. Mikä siinä sitten on erilaista? Kaikki. Tämä on kaikkien keskinäiselle vapaudelle eikä joidenkin imperiumille perustuva järjestelmä. Tämä on kansojen kesken sovittu kehys, ei kansoille saneltu kehys. Se on tätä: pysyvä vapaiden ja suvereenien valtioiden kesken tehty sopimus, jossa valtiot ovat tasavertaisia keskenään. Ei ollut vaihtelevia enemmistöjä, vaan vakaan sopimuksen sääntöjä, tila, jossa kaikki olimme vähemmistöjä. Siinä on kokemamme ennennäkemättömän rauhan ja edistyksen salaisuus. Mihin se perustuu? Yhtäältä yhteisiin ihmisoikeuksiin, demokratiaan, oikeusvaltioon, markkinoihin; toisaalta tiukkaan keskinäiseen kunnioitukseen, jossa toisia valtioita ei koskaan poljeta. Millaiset välineet sillä on? Muotoa koskeva sääntö, yksimielisyys, tai ainakin laajapohjainen lähentyminen ja keskeistä olemusta koskeva sääntö, konkreettiset lähestymisen politiikat, taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistäminen. Millä hinnalla se on saavutettu? Kärsivällisyydellä, joka on halpa hinta niin suurista tuloksista!
Tarvitsemme kärsivällisyyttä toinen toisiamme kohtaan, kärsivällisyyttä ajan kannalta, jotta Eurooppa olisi vastedeskin tällainen; ennen kaikkea meidän ei pidä antaa myöten vanhalle kiusaukselle asettaa pakotteita toinen toisillemme, rikkoa tasavertaisten osapuolten keskinäinen sopimus. Sellainen toiminta ei ole meitä koskaan johtanut liittoon. Euroopassa saavutetun liiton aatteen arvostaminen tarkoittaa sitä, että nähdään tosiasiat, ei valheellisen fantasiamaailman luomista. Kellään ei ole oikeutta rikkoa pelisääntöjä, jotka ovat meidät tuoneet menestyksellisesti tähän saakka.
Tämä päätöslauselma oli nähdäkseni vaarallinen eurooppalaisuuden vastainen poikkeama, joka rikkoi tykkänään tasapainon. Omalle maalleni Portugalille se olisi onnettomuus, aivan kuten myös muille pienille tai keskisuurille valtioille. Euroopalle ylipäätään se merkitsisi kriisiä tai välirikkoa. Ei voi olla Eurooppaa, jossa vähemmistö määrää enemmistöä. Ei voi olla Eurooppaa, jossa suututaan, mutta ei kuunnella toinen toistaan. Ei voi olla Eurooppaa, joka pyrkii korvaamaan valtioiden välisen sopimuksen valtioita koskevalla perustuslailla. Haluamme Euroopan, jossa on tilaa, emme Eurooppaa, joka on vankila.
Lopuksi vielä sana eurooppalaisten puolueiden ylikansallisuuden aatteesta. Annan todistuksen: olen konservatiivinen kristillisdemokraatti. Puolueeni CDS-PP oli PPE:n perustajajäsen. Joitakin vuosia sitten meidät karkotettiin PPE:stä. Miksi? Koska kannatimme Maastrichtin sopimusta koskevaa kansanäänestystä. Nyt ovat vaikeuksissa entiset itävaltalaiset kumppanimme Kristillisdemokraattisesta liitosta. Miksi? Heidän maassaan pidettyjen vaalien vuoksi. Pelottava ajatus kansanvallasta! Nyt on oltava varovaisia: liittovaltioaate sokaisee niin pahoin, että vaikka puhutaan hyvää, käytännössä saadaan vain pahaa aikaan. Miksi? Koska se himoitsee käskyvaltaa ja unohtaa kumppanuuden. Sitä tietä emme voi kulkea.

Schleicher
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, ratkaisevaa minulle ja uskoakseni useimmille kollegoillemme on se, esitetäänkö hallitustenvälisen konferenssin päätteeksi toiminta-ajatus, joka luo edellytykset oman perustan vahvistamiselle ja 12 uuden valtion jäsenyydelle.
Kun kuuntelen käynnissä olevaa keskustelua ja tarkastelen myös neuvoston, joka haluaa tuskin mennä kolmea Maastrichtin sopimuksen niin sanottua käsittelemättä jäänyttä asiaa pitemmälle, viime kuukausien vastarintaa, pidän hurskasteluna sitä, että samalla käydään neuvotteluja ehdokasvaltioiden kanssa. Neuvoston puheenjohtaja Gaman tämänpäiväinen lausuma saa minut hieman luottavaisemmaksi, mutta en havaitse vielä muiden jäsenvaltioiden poliittista tahtoa.
Meidän on pyrittävä antamaan jäsenille, jotka edustavat parlamenttia hallitustenvälisessä konferenssissa, selkeä neuvottelutoimeksianto, joka on sitten myös meidän kriteerimme arvioitaessa hallitustenvälisen konferenssin tuloksia. Olennaisia asioita minun mielestäni on selvä tasoitus tulevan Euroopan parlamentin suhteellista kokoonpanoa varten, jossa on enintään 700 edustajanpaikkaa. Neuvoston enemmistöpäätöksen soveltamisalan laajentamisen pitää johtaa Euroopan parlamentin yhteispäätösoikeuteen. Neuvoston on kokoonnuttava avoimesti, kun se toimii tehtävässään lainsäätäjänä. Me tarvitsemme pikimmiten eurooppalaisen ja kansallisen tason toimivaltuuksien selkeätä rajaamista.
Valittelen syvästi neuvoston itse aiheutettua kriisiä. Haluaisin kysyä neuvostolta, miten se aikoo suoriutua tempustaan eli rajata yhden jäsenvaltion neuvottelujen ulkopuolelle ilman oikeusperustaa, kun se kuitenkin taas toisaalta tarvitsee tätä valtiota neuvostossa sopimusmuutosten edellyttämää yksimielisyyttä varten.
En voi puoltaa mietinnön kohdassa 29 esitettyä vaatimusta, että yhden jäsenvaltion oikeuksien pidättämiselle luodaan helpotetut edellytykset. Äänestyskäyttäytymiseni käsiteltävänä olevaa päätöslauselmaesitystä koskevassa huomisessa äänestyksessä riippuu näitä kohtia koskevien äänestysten tuloksesta.

Väyrynen
Arvoisa puhemies, HVK:n tulisi valmistella EU:n uudistamista siten, että voisimme toteuttaa vireillä olevan laajentumisen kokonaisuudessaan. Laajentumista ajatellen tärkeintä Dimitrakopoulos/Leinen-mietinnössä on joustavuuden lisääminen. Vain EU:n sisäinen eriytyminen voi luoda edellytykset sen mittavalle laajentumiselle.
On tärkeää, että mietinnössä ehdotetaan tiiviimmän yhteistyön helpottamista. Liberaaliryhmä on ehdottanut, että joustavuuden periaatetta olisi toteutettava myös väljemmän yhteistyön muodossa, jota tarjottaisiin niille maille, jotka eivät voi tai eivät halua hyväksyä unionin perussäännöstöä kokonaisuudessaan. Tämä helpottaisi ja nopeuttaisi unionin laajentumista.
Tarkistuksessaan liberaaliryhmä toteaa, että joustavuus saattaa johtaa laajempaan samankeskiseen unioniin, jossa on liittovaltioydin ja vähemmän yhdentynyt ulkokehä. Tässä vaiheessa ei ole tarpeen ottaa yksityiskohtaista kantaa siihen, kuinka unionin tulisi eriytyä. Nyt riittää se, että luomme sellaiset institutionaaliset puitteet, joissa sekä unionin syveneminen että sen laajentuminen voivat käytännössä toteutua. Toivon, että joustavuuden lisäämistä koskeva liberaaliryhmän tarkistus 154 hyväksytään.

Nogueira Román
- (PT) Arvoisa puhemies, Euroopan unioni aloittaa tarpeellisen laajentumisprosessin kolmentoista uuden valtion suuntaan määrittelemättä, mikä unioni on, ja jopa vailla tietoa siitä, minkä kokoinen sen tuleva alue on; se aloittaa prosessin epävarmassa tilanteessa, joka voi johtaa sen poliittisen luonteen heikkenemiseen siinä määrin, että se käsitetään lopullisesti enää vain valtioiden hallitusten liitoksi, jolta puuttuvat määräyksiin pohjautuvat keinot sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja alueellisen tasapainon sisäisten ongelmien ratkaisemiseksi ja keinot ottaa paikkansa maailmassa koko poliittisella ja taloudellisella painoarvollaan.
Galician kansan parlamenttiedustajana ja Euroopan kansalaisena haluan ilmaista olevani eri mieltä tästä komission lakialoitteesta, en eri mieltä niinkään siinä käsiteltyjen asioiden vuoksi kuin niiden sen sisältämien keskeisten puutteiden vuoksi, jotka parlamentilla on vielä aikaa korjata.
Kuinka tämä kaikkia kansalaisia edustava parlamentti voi kieltää itseltään täyden lakialoiteoikeuden? Miten on mahdollista, että me emme samassa yhteydessä hyväksyisi sitä seikkaa, että komission puheenjohtaja on valittava meidän parlamentin jäsenten keskuudestamme? Miksi ei tunnusteta kansallisuuksien, liittovaltioiden ja autonomisten yhteisöjen pätevyyttä unionissa? Kuinka on mahdollista, että kieltäydymme luomasta rakennerahastoihin kytkeytyvää eurooppalaista työvoimapolitiikkaa? Arvoisa puhemies, nämä kysymykset riittänevät paljastamaan eräitä karkeita puutteita perussopimusten uusimista koskevassa lakiehdotuksessa.

Sacrédeus
Arvoisa puhemies, itälaajentuminen on EU:n olennaisin tulevaisuuden kysymys. Ruotsalaisten kristillisdemokraattien mielestä Euroopan parlamentin on muutettava useita kohtia siitä ehdotuksesta, jonka perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on nyt hyväksynyt. Keskityn niihin asioihin.
1) Yksi komission jäsen jäsenvaltiota kohti.
Kyse on komission legitimiteetistä, kannatuksesta kansalaisten parissa ja tulevaisuudesta. Jos tulevaisuudessa yhtä jäsenvaltiota kohti ei ole yksi komission jäsen, komission nykyinen asema voi siirtyä ministerineuvostolle.
2) Jäsenvaltiota kohti kuusi Euroopan parlamentin jäsentä, jotka heijastavat jokaisen jäsenvaltion poliittista moninaisuutta ja laajuutta.
Tämä on erityisen tärkeää silloin, kun sellaiset valtiot kuin Viro, Latvia ja Liettua sekä Slovenia liittyvät Euroopan unioniin oltuaan aikaisemmin vasten tahtoaan osa Neuvostoliittoa ja Jugoslaviaa.
3) Ei mitään yleiseurooppalaisia listoja.
Etäisyys valitsijoihin kasvaa liikaa.
4) Joustavampi suhtautuminen siihen, että Euroopan parlamentin jäseniä olisi enimmillään 700.
5) Euroopan tasolla toimivien puolueiden ei pidä saada rahoitusta EU:lta.
Se on rahojen väärinkäyttöä ja saa aikaan paljon mielivaltaisuutta. Puoluerahoitusta voidaan käyttää väärin. Tiedämme sen nykyisessä Euroopassa.
6) Päätöslauselman 8 kohdan 1 alakohdassa mainittujen määräenemmistöä edellyttävien Eurooppa-neuvoston päätösten pitää saada taakseen kahden kolmasosan enemmistö - ei yksinkertaista enemmistöä.
7) Tietyn jäsenvaltion oikeuksien pidättämisestä on päätettävä yksimielisesti kyseistä valtiota lukuun ottamatta.
Oikeuksien pidättäminen on vakava toimi.
8) EU:n rahoituksen on jatkossakin tultava jäsenvaltioilta.
9) Toissijaisuusperiaatteesta ja selkeästä toimivallan jaosta ei ole kirjoitettu mitään.
Sellaista tekstiä tarvitaan.

Berès
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston edustaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, mikä on tämän hallitustenvälisen konferenssin haasteena? Kyse on ilmiselvästi ensin ja ennen kaikkea unionin päätöksentekoprosessin laadusta. Siksi pidämme äärimmäisen tärkeänä määräenemmistöpäätösten soveltamisalan laajentamista.
Jos olisimme varmoja siitä, että tulevaisuudessa kaikki aiheet siirtyisivät Euroopan unionissa määräenemmistön piiriin, emme olisi esittäneet kysymystä tiiviimmän yhteistyön muodoista. Pakko on kuitenkin todeta, että tarvitsemme varmasti myös tätä työvälinettä. Juuri tämän sanoimme tässä parlamentissa esittämässämme ensimmäisessä kannanotossa, ja olemme uskoakseni myötävaikuttaneet tietyllä tavalla siihen, että tämä pieni musiikki kuuluu valtioiden ja hallitusten päämiesten yhteisössä. Voimme olla tästä vain iloisia.
Haluan kuitenkin kiinnittää tänään niiden kollegoidemme huomion, jotka näkevät tämän tiiviimmän yhteistyön takana uhkan siitä, että suuret jäsenvaltiot neuvottelevat asioista liikaa keskenään. Minusta unionin kaikkien jäsenvaltioiden etuna on tällä hetkellä se, että kaikkea tiiviimpää yhteistyötä voitaisiin harjoittaa unionissa unionin oikeusjärjestelmää ja unionin toimielimiä kunnioittaen. Sallikaamme siksi se, että tiiviimmän yhteistyön muotoihin voitaisiin ryhtyä silloin, kun kolmannes jäsenvaltioista osallistuu niihin tai on niissä osallisena, ja sallikaamme näiden tiiviimmän yhteistyön muotojen harjoittaminen määräenemmistöllä siten, että parlamentin on annettava asiassa puoltava lausunto. Tulevaisuudessa meidän on esitettävä kysymys juuri näiden tiiviimmän yhteistyön muotojen demokraattisesta valvonnasta, ja parlamentti voi olla siinä merkittävässä asemassa.
Ymmärrän siksi, että hallitustenvälisessä konferenssissa pohditaan näitä aiheita, ja olen iloinen siitä, että keskustelu siirtyy siten olennaisiin kohtiin. Nämä aiheet toistuvat kuitenkin muissa keskusteluissa, joita käytte hallitustenvälisen konferenssin sisällä.
Arvoisa puhemies, sanon puheenvuoroni lopuksi vielä yhden asian. Esitän hätähuudon perusoikeuskirjan laatimisen tilasta, perusoikeuskirjan, jonka haluamme sisältyvän perustamissopimukseen. Tämän perusoikeuskirjan sisällyttäminen on hyvin tärkeää. Tämä perusoikeuskirja laaditaan sopivaan aikaan hetkellä, jolloin unionin arvot ovat joskus myllerryksessä ja vaikuttavat haurailta, mutta sillä on merkitystä vain, jos se sisällytetään perussopimuksiin ja jos sillä on Kölnin Eurooppa-neuvoston antaman toimeksiannon, koko toimeksiannon, mukainen voimakas sisältö, eli sen on käsitettävä myös taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet.

Stockton
Arvoisa puhemies, tämä on outo, epämiellyttävä ja skitsofreeninen mietintö. Osa siitä on laadittu selvästi hyödyllisiksi ehdotuksiksi HVK:ta varten; muut osat muodostavat sellaisen hurskaiden toiveiden luettelon, jotka kokouksessa varmasti hylätään. On vaikea arvioida sitä, kuinka paljon tämä skitsofreenisuus heijastaa kahden esittelijän kantoja. Jos se heijastaa, voin varmasti ajatella, että paremmat osat on kirjoittanut ystäväni ja kollegani Dimitrakopoulos ja epätavallisemmat osat jäsen Leinen.
Oli miten oli, suurin osa konservatiivikollegoistani on äänestänyt mietinnön hylkäämisen puolesta ja aikoo äänestää sen mukaisesti parlamentissa. Konservatiivien valtuuskunta pitää monia mietinnön ajatuksia keskittävinä, syndikalistisina, tarpeettomina ja takapajuisina. Sen sijasta, että tutkittaisiin uusia, joustavia ja radikaaleja tapoja lähestyä laajentunutta unionia globaalistuneilla markkinoilla, tämän mietinnön sanoma on: jatketaan kaikesta huolimatta alaspäin Maastrichtista ja Amsterdamista!
Hylätessään tämän mietinnön konservatiivien valtuuskuntakin osoittaa olevansa skitsofreeninen, koska se samalla hylkää jäsen Duffin tekemän erinomaisen tarkistuksen, jossa jäsenvaltioille annetaan oikeudellinen mahdollisuus jättäytyä syrjään, sekä ystäväni jäsen Perryn ja muiden tekemä tarkistus, jossa siirrytään sanoista tekoihin säästämällä niissä tuhlailevissa menoissa, joita näistä naurettavista Strasbourgin istunnoista aiheutuu. Tällaista on demokratia ja demokraattiset päätökset. Ne myös ovat usein outoja, epämukavia ja skitsofreenisia, mutta ne ovat kuitenkin edelleen parasta, mitä meillä on.

Poos
Arvoisa puhemies, yhteisesittelijöiden esittämä mietintö on erittäin kunnianhimoinen ja aikaamme hyvin paljon edellä, mutta siinä on kaksi merkittävää puutetta, jotka täysistunnon olisi äänestyksessään korjattava.
Sanon ensinnäkin, ettei päätösten tekeminen yleisesti yksinkertaisella kaksoisenemmistöllä ole Euroopan tulevan yhdentymisen patenttilääke. Tällainen ehdoton periaate saattaa aiheuttaa hylkimisreaktioita jäsenvaltioiden kansalaisten ja kansallisten parlamenttien mielessä kaikkein arkaluonteisimmissa kysymyksissä, jotka ovat itse asiassa poikkeuksia yleissääntöön. On parasta etsiä, kuten on tehty aikaisemminkin, sellaista kompromissia, jonka kaikki voivat hyväksyä. Tässä on kyse legitimiteetistä ja hyväksyttävyydestä.
Sanon toiseksi, että väkiluvultaan suuret jäsenvaltiot varaavat itselleen suuren edun. Taustalla olevaa "yksi miesyksi ääni" -periaatetta on mahdoton hyväksyä. Se on vastoin perustamissopimuksen 190 artiklaa, jossa sanotaan, että edustajien määrän on varmistettava yhteisöksi yhdistyneiden valtioiden kansojen asianmukainen edustus. Tässä on kyse tasa-arvosta ja solidaarisuudesta.
Sanon lopuksi, että aina uudelleen tarjottu väite, jonka mukaan yli 20 jäsenen komissio ei toimisi, ei saa tuekseen yhtään vakavasti otettavaa perustelua.
Välttäkäämme samoin komission osalta lukumäärän korottamista ehdottomaksi periaatteeksi. On päinvastoin välttämätöntä, että kaikki jäsenvaltiot ovat komissiossa edustettuina, jotta komission aloitteesta ehdotetut päätökset nauttisivat kaikissa jäsenvaltioissa laajaa tukea. Huomenna toimitettavan merkittävän äänestyksen avulla Euroopan parlamentti voi toivottavasti tehdä lopun tästä epäselvyydestä ja tarkentaa asioita. Ainoastaan sellaisella ehdotuksella, joka on lähempänä poliittista todellisuutta, on mahdollisuus tulla huomioon otetuksi. Vuoden 2000 HVK ei merkitse historian loppumista.

de Sarnez
Arvoisa puhemies, hetkellä, jolloin Euroopan unionin tulevaisuus riippuu enemmän kuin koskaan aikaisemmin toimielintemme tasapainosta ja toimivuudesta, haluan ensinnäkin kiittää molempia esittelijöitä, Giorgios Dimitrakopoulosia ja Jo Leineniä, heidän työnsä laadusta.
Olemme kaikki tällä hetkellä samaa mieltä siitä, että institutionaalisten ja poliittisten uudistusten hyväksymisen on oltava unionin jokaisen laajentumisen ennakkoehto. Juuri tähän haasteeseen meillä on velvollisuus vastata hetkellä, jolloin epäilys ja poliittisten näköalojen puuttuminen asettuvat monien maanmiestemme mieleen. Perustajaisien kuvitteleman, toteuttaman ja perinnöksi jättämän Euroopan unionin on nyt kehityttävä ja muututtava. Eurooppa on tienristeyksessä. Joko tyydymme olemaan tulevaisuudessa pelkkä vapaakauppa-alue tai haluamme rakentaa poliittisen Euroopan.
Älkäämme kuitenkaan erehtykö. Jos päätämme pitää asiat ennallaan, pahin mahdollinen kehityskulku on todennäköinen: yhtenäisvaluutalla varustettu mutta poliittisen voiman ominaisuuksia vailla oleva Eurooppa muuttuu takaisin pelkäksi maantieteelliseksi alueeksi, jossa valtioiden välinen kilpailu pääsee valloilleen. Euroopan on aika olla sellainen voima, joka kykenee tekemään todellisia poliittisia päätöksiä, tukemaan sosiaalisia asioita ja vahvistamaan yhteisen ulko- ja puolustuspolitiikan. Meidän kaikkien, Euroopan kansojen edustajien, tehtävänä on työskennellä toimielintemme tehokkaamman ja demokraattisemman toiminnan hyväksi.
Euroopasta tulee kuitenkin demokraattinen ainoastaan, jos kansat määrittävät itse Euroopan järjestämisen periaatteet ja säännöt. Olen iloinen siitä, että Dimitrakopoulosin mietinnössä otetaan huomioon tämä pyrkimys perustuslaillistamisprosessin mukaisesti, jonka tarkoituksena on yksinkertaistaa ja selventää yhteisön perussopimuksia. Meidän on kuitenkin mielestäni mentävä pidemmälle, tarvitsemme perustuslain, jotta Eurooppa voisi vahvistaa olevansa todellinen demokraattinen yhteiskunta.
Toimielinuudistus ei ole siis pelkästään laajentumisen ehto, vaan se on myös Euroopan eloonjäämisen ehto. Arvoisa komission jäsen, toivon, että jäsenvaltioiden edustajat ryhtyisivät todellisiin uudistuksiin ja käsittäisivät hallitustenvälisen konferenssin haasteet, jotta he voisivat tehdä tästä vuosisadasta Euroopan vuosisadan.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, aluksi kiitokset molemmille esittelijöille. Alankomaiden sosiaalidemokraattien valtuuskunta ollut erityisen aktiivinen HVK:n osalta jo kauan ennen sen käynnistymistä. Olemme käyneet Alankomaissa laajoja julkisia keskusteluja ja tehneet paljon valmistelujen hyväksi. HVK:n täytyy loppujen lopuksi valmistella unionia laajentumiseen, ja nykyisten jäsenvaltioiden täytyy tehdä uhrauksia tämän laajentumisen hyväksi. Nämä uhraukset ovat kuitenkin pieniä, kun ajatellaan historiallisesti ainutlaatuista mahdollisuutta yhdistää itä ja länsi turvalliseksi Euroopaksi, jonka tunnusmerkkinä on rauha. Lisäksi Eurooppa täytyy myös luonnollisesti tuoda lähemmäksi kansalaisia, koska Brysselin ja kansalaistemme välinen etäisyys on vielä aivan liian suuri. Sitä varten HVK:n täytyy täyttää demokratian vaje. Enemmistöpäätösten laajentaminen kaikkeen lainsäädäntöön, paitsi perussopimusasioihin, yhdistettynä parlamentin yhteispäätöstoimivaltaan on tätä varten oleellista, kuten tunnettu kahden avaimen periaate neuvoston päätöksenteossa. Pelkästään demokratian vajeen pienentäminen ei ole riittävää, jotta voitaisiin parantaa yhteyksiä kansalaisiin. Siksi olemme erityisesti tehneet parhaamme, jotta kansalaisjärjestöjen kanssa käytävä yhteiskunnallinen vuoropuhelu olisi parempaa ja virallisempaa, koska nämä järjestöt puolustavat kansalaistemme monia etuja. Tarkistus 162 on tähän tarkoitukseen juuri oikea.
Seuraava tärkeä asia meille on vahvistetun yhteistyön höllentäminen. On selvää, että täytyy poistaa tosiasiallinen veto-oikeus, joka sisältyy nyt tähän menettelyyn. Vahvistetusta yhteistyöstä saattaa olla laajentumisen jälkeen unionille suurta hyötyä, kun jäsenvaltiot ovat yhä monimuotoisempia unionin rajojen sisällä. Meidän mielestämme tässä mietinnössä ei mennä riittävän pitkälle eräässä toisessa asiassa, nimittäin henkilökohtaisessa vastuussa, jonka komission jäsenet joutuvat ottamaan. Olemme ehdottomasti sitä mieltä, että myös parlamentin täytyy voida antaa varoitus komission jäsenelle, joka menettää parlamentin luottamuksen. Sellainen menettely tekee mielestämme enemmän oikeutta toimielinten väliselle demokraattiselle tasapainolle kuin Prodin menettely, mutta tämä askel vaikutti valitettavasti olevan suurimmalle osalle kollegoitani mahdoton hyväksyä.
Arvoisa puhemies, mitä tulee Euroopan komission jäseniimme, haluamme mieluiten, että komission jäseniä on yksi maata kohti. Jos tarpeen, hyväksymme vuorottelun kaikkien maiden kesken, sillä sosialistien ryhmän kompromissi saa kannatuksemme. Olemme loppujen lopuksi sitä mieltä, että kompromississamme on saavutettu hyvä tasapaino pienten ja suurten jäsenvaltioiden välillä. Toivomme, että se saa kannatusta tässä parlamentissa.

Rack
Arvoisa puhemies, mihin Euroopan matkan on määrä johtaa? Eurooppalaiseen liittovaltioon, jossa on vahva keskus ja laajalle ulottuvat toimivaltuudet, vai onko tarkoitus kehittää varovaisesti edelleen sitä, mikä on ollut toistaiseksi Euroopan yhdentymisen menestyksen tuotemerkki ja takuu, nimittäin Euroopan kansojen ja valtioiden unionia? Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan tekstin mukaan näytti melkein siltä, kuin eurooppalaiset federalistit olisivat saaneet sen jo aikaan: komissio, jossa kaikki jäsenvaltiot eivät ole aina edustettuina, parlamentti, jossa edes keskikokoisten valtioiden edustajat eivät paina enää vaa'assa, ja neuvosto, joka perustaa enemmistönsä pääasiassa jäsenvaltioiden kokonaisväestön 51 prosentin varaan. Se olisi irvikuva jopa kiihkeälle Euroopan kannattajalle.
Huomenna hyväksyttävästä tekstistä tulee toivoakseni toisenlainen, tasapainoisempi teksti, joka perustuu suurten ja pienten valtioiden yhteistoiminnan jatkumiseen ja kunnioittaa edelleenkin eurooppalaisten kansojemme ja valtioidemme ominaispiirteitä eikä rasita sitä kautta entistäkin suuremmin vaatimuksin Euroopan kansalaisia, joilla on jo nyt yhä useammin ongelmia Brysselin keskuksen kanssa.
Toivon vielä myös valiokunnan tekstin muuttamista eräässä toisessa kohdassa. Dimitrakopoulos ja Leinen ehdottavat kohdassa 29 jäsenvaltioiden oikeuksien pidättämistä koskevan menettelyn tarkistamista raskauttavien demokratia- ja ihmisoikeusloukkausten tapauksia varten. Sallikaa minun tehdä asia tässä yhteydessä täysin selväksi ja sanoa teille, miten suuri enemmistö kotimaani Itävallan ihmisistä näkee tämän menettelyn! He kokevat parhaillaan katkerasti, että voimassa olevaa yhteisön oikeutta rikotaan jo nyt poliittisen korrektiuden nimissä. Se ei vahvista luottamusta yhteisen Euroopan keskeiseen perusarvoon. Oikeudellisen yhteisön on noudatettava omaa lainsäädäntöään.
Aivan yksinkertaisesti ei ole totta, että kaikki se, mitä itävaltalaisille parhaillaan tehdään, on vain kahdenvälistä politiikkaa. Se, joka on tarvinnut vielä vahvistuksen tälle tosiasialle, sai sen tänään tämän parlamentin puhemiehen puheenvuorossa. Miten muuten pitäisi ymmärtää lause, että Nicole Fontaine toivoo Itävallan olevan jonain päivänä taas unionin täysiarvoinen jäsen? Mitä me sitten olemme nyt? Luopukaamme siksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 7 artiklaan tehtävistä tekopyhistä korjauksista. Noudattakaamme voimassa olevaa yhteisön oikeutta ja selvittäkäämme asiat itävaltalaisten kanssa niin kuin EU:sta tehty sopimus vaatii. Älkäämme sulkeko mitään ulkopuolelle vaan sitokaamme unioniin!

Hedkvist Petersen
Arvoisa puhemies, laajentuminen on tärkeää Euroopan kansojen kannalta. Meidän on sen vuoksi löydettävä tapa, jolla tehdä yhteistyötä koko Euroopassa. Jäsenyysneuvottelut ovat nyt käynnissä. Sen vuoksi on tärkeää, että hallitustenvälinen konferenssi saadaan päätökseen ennen vuodenvaihdetta. Tulevaisuuden EU:ssa sekä suurilla että pienillä valtioilla on oltava mahdollisuus vaikuttaa asioihin. Meidän on löydettävä tasapaino. Sitä vaaditaan, jotta kansalaisillamme luottaisivat eurooppalaiseen yhteistyöhön.
Sen vuoksi ehdotan edustajien määrän suhteellista degressiivistä vähentämistä Euroopan parlamentin kokoonpanoa tarkistettaessa. Kaikkien nykyisten jäsenvaltioiden on oltava mukana ja osallistuttava parlamentin työhön. Samalla pienimmille valtioille on taattava tietty määrä niistä 700 edustajapaikasta, jonka olemme asettaneet ylärajaksi.
Neuvostossa käytävien äänestysten osalta meidän on löydettävä ääntenjakotapa, jota ei tarvitse muuttaa jokaisen laajentumisen yhteydessä. Sen vuoksi kannatan järjestelmää, jossa kiinnitetään huomiota väestön määrään.
On tärkeää, että jokaisella maalla on yksi edustaja komissiossa. Komission jäsenet tekevät työtä koko unionin puolesta ja he ovat tärkeitä, jotta jäsenvaltiot pääsisivät yhteisymmärrykseen. Sen vuoksi komissio tarvitsee tietoja ja kokemuksia kaikista jäsenvaltioista.
EU:n yhteistyö on ensisijassa ei-sotilaallinen Eurooppa-hanke, ja se on pidettävä erossa sotilaallisista hankkeista. Jäsenvaltioiden taustat eroavat toisistaan sotilasliittojen ja liittoutumattomuuden osalta. Kölnissä ja Helsingissä edistyttiin merkittävästi, kun kyse on ennalta ehkäisevään kriisin- ja konfliktinhallintaan valmistautumisesta. Sen vuoksi on tärkeää, että perustamissopimuksesta käy ilmi siviili- ja sotilaallisen yhteistyön välinen ero. Eurooppalaisen sotilasliiton luomisen ei sen vuoksi pidä tapahtua EU:n toimielinten puitteissa, vaan sen on tapahduttava valtioiden välillä. Vastavuoroinen velvoittava sotilaallinen tuki ei kuulu EU:n perustamissopimukseen.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, laajentuminen on meidän osaltamme olennaisin Eurooppaan liittyvä kysymys. Se on nyt myös esityslistan tärkein asia näin Ruotsin puheenjohtajakauden kynnyksellä. Emme kuitenkaan halua, että eurooppalainen yhteistyö loppuu ja heikentyy "kinastelun" vuoksi, mikä olisi vaarana, jos 30 valtiota voi jatkuvasti esittää veton.
Kehitys voidaan asettaa etusijalle tosissaan vain, jos määräenemmistön käyttöä pidetään myönteisenä päätettäessä useimmista asioista, paitsi esimerkiksi uusista perustamissopimuksista. Haluamme myös, että enemmistöpäätös sisällytetään 289 artiklaan, koska Euroopan parlamentin toimipaikka ja kokoukset voitaisiin silloin sovittaa yhteen tuhlaamatta inhimillisiä voimavaroja ja verovaroja. Ruotsalaiset veronmaksajat, jotka muuten ovat unionin nettomaksajia, eivät todellakaan ymmärrä, kuinka voimme tehdä jotain niin järjetöntä, kuin että matkustamme joka kuukausi edestakaisin tuhansien laatikoiden kanssa. Olisi ehkä tehokkaampaa, jos pitäisimme toimistoa yleiseurooppalaisessa asuntovaunussa kuin että hukkaamme kaikki nämä nykyiset miestyökuukaudet lentomatkoihin. Kunnioitamme rauhansymboleja, mutta ne miljardit, joita Strasbourgiin matkustaminen vie, voitaisiin myös käyttää itänaapurien hyväksi. Heillä olisi ehkä meitä enemmän käyttöä näille "rauhanmiljardeille".
Lopuksi haluan kiittää esittelijöitä erittäin hyvästä mietinnöstä ja toivon, että perusoikeuskirja aloittaa uuden perustamissopimuksen. Haluan lopuksi kiittää erityisesti myös komission jäsen Barnieria siitä, että hän on ollut läsnä koko keskustelun ajan sekä hänen panoksestaan näihin kysymyksiin. Hän todellakin kannustaa minua ja antaa minulle usein toivoa silloin, kun minun mielestäni jäsenvaltiot sekä marisevat että ovat mahdottomia useiden sellaisten kysymysten osalta, joissa meillä Euroopan kansalaisilla on todellakin ongelmia. Kiitän teitä komission jäsen Barnier panoksestanne, joka todellakin auttaa minua suhtautumaan toiveikkaasti Euroopan tulevaan kehitykseen.

Myller
Arvoisa puhemies, meillä on edessämme todella haastava tehtävä. On löydettävä vastauksia laajentumisen haasteeseen, mutta pelisääntöjen ja päätöksenteon remonttia tarvitsee myös nykykokoinen unioni. On löydettävä tasapaino tehokkuuden, demokratian ja jäsenvaltioiden tasa-arvon välillä. Ennen muuta on kyettävä palauttamaan kansalaisten luottamus Euroopan unionin päätöksentekoon. Tämä tapahtuu lisäämällä aitoa avoimuutta ja kehittämällä hallintoa kansalaisia palvelevaksi. Komissiota on tuettava muutosten aikaansaamisessa, mutta myös neuvoston ja parlamentin on omalta osaltaan kyettävä toiminnallaan vahvistamaan kansalaisten luottamusta. Laajentuneen mutta myös nykykokoisen unionin on saatava määräenemmistöpäätökset pääasialliseksi päätöksenteon muodoksi. Olemme huomanneet, että veroasiat esimerkiksi ovat nousseet kompastuskiveksi. On vaikea ymmärtää, ettemme saa järkevää pääomaverotusta Euroopan alueelle. Tällä hetkellä pääoma pääsee kuin koira veräjästä.
Meillä kaikilla on paljon saatavaa ja puolustettavaa yhteisessä Euroopassa. Eurooppalaisesta solidaarisuudesta on pidettävä mahdollisimman pitkään kiinni myös muuttuvissa olosuhteissa. En voikaan hyväksyä sitä ajatusta, että vahvistettuun yhteistyöhön voitaisiin mennä jo yhden kolmasosan jäsenvaltioiden äänillä. Siihen tarvitaan mielestäni enemmän. Komission asioiden valmistelun tulisi olla myös mahdollisimman monipuolista, ja tämä perustelee sitä, että jokaisesta jäsenvaltiosta myös tulevaisuudessa on oltava oma komission jäsen. Pienten ja suurten jäsenvaltioiden tasapaino on säilytettävä myös neuvostossa, joten kaksinkertaista äänten enemmistöä ei missään tapauksessa voi hyväksyä.

Lulling
Arvoisa puhemies, ne perustuslailliset kysymykset, josta keskustelemme täällä tänään, ovat erittäin kiisteltyjä, mistä valiokunnan toimittama äänestys on hyvänä osoituksena. 12 jäsentä äänesti nimittäin mietinnön puolesta, ja kaksitoista jäsentä ei äänestänyt sen puolesta. Näistä viimeksi mainituista kahdeksan jäsentä äänesti sitä vastaan, ja neljä jäsentä pidättäytyi äänestämästä. Tämä ei ole kunniakasta. Minusta on kuitenkin rauhoittavaa, että niin monet kollegat ovat samaa mieltä siitä, että 52 kohtaan ja 58 alakohtaan sisällytetyt ehdotukset muodostavat kohtuuttoman pitkän ostoslistan, jota hallitustenvälinen konferenssi ei ehkä ota asioiden nykytilanteen takia vakavasti.
En voi kuitenkaan lohduttautua Talleyrandin tavoin ajatuksella, että kaikki kohtuuton on merkityksetöntä. Haluan erottua senkaltaisista vaatimuksista, joissa maani valtuuskuntaa Euroopan parlamentissa pyritään typistämään kolmanneksella. Tiedän, että Luxemburgin suurherttuakunnalla on asukaslukuun nähden enemmän jäseniä täällä kuin suurilla jäsenvaltioilla, mutta laskutoimitus on alkeellinen ja ennenaikainen. Kuuden jäsenen on käytännössä mahdotonta seurata kaikkia maamme kannalta ratkaisevia asioita. Lisäksi emme voi saada edustajaa kaikkiin valiokuntiin. Työn jakaminen ja erikoistuminen on helpompaa suuressa valtuuskunnassa: vaikka 99 jäsentä käsittävästä suurimmasta valtuuskunnasta vähennettäisiin kolmannes, he voisivat vielä jakaa työn keskenään. Tällä hetkellä riittää sellainen ehdotus, jonka mukaan Euroopan parlamentin edustajanpaikat jaetaan vähenevän suhteellisuuden perusteella siten, että jokaisella jäsenvaltiolla on vähimmäismäärä edustajanpaikkoja, ja selvää on tietenkin, että perustamissopimuksen 190 artiklaa on noudatettava.
Eurooppalaisten vaalilistojen ajatus on ennenaikainen, ehkä jopa mieletön. Ei voi tulla kysymykseen, että Euroopan parlamentin jäsenten enemmistö päättää täällä muiden jäsenten kannan vastaisesti tämän parlamentin toimipaikasta: Edinburghin kompromissia on noudatettava. Jos neuvoston päätöksenteko tapahtuu määräenemmistöllä, on mahdotonta määrätä, että päätökset tehtäisiin jäsenvaltioiden yksinkertaisella enemmistöllä. Ne on tehtävä jäsenvaltioiden kahden kolmasosan enemmistöllä, ja samanaikaisesti voidaan vaikka määrätä, että jäsenvaltioiden yksinkertainen enemmistö edustaa unionin koko väestön enemmistöä. Ei voi tulla kysymykseen, että neuvoston yksimielisyysvaatimus rajataan niihin päätöksiin, jotka ovat luonteeltaan perustuslaillisia. Yksimielisyysvaatimus on säilytettävä myös omien varojen ja verotuksen kaltaisissa peruskysymyksissä sekä monissa muissa kysymyksissä. Toivottavasti ajatus siitä, ettei jokainen jäsenvaltio saisi edustajaansa komissioon, on kuollut vanhuuttaan. Sanon lopuksi, että jos tiiviimpää yhteistyötä on oltava, sen on koskettava vähintään puolta jäsenvaltioista, sillä muutoin saatamme päätyä direktoraattiin.
Tässä asiakirjassa on muita, muun muassa talousarvioon liittyviä, sopimattomuuksia, joilla ei ole onneksi mitään mahdollisuuksia saada neuvoston hyväksyntää, ja vieläkin vähemmän mahdollisuuksia tulla ratifioiduiksi itseään kunnioittavissa kansallisissa parlamenteissa. En äänestä tämän ostoslistan puolesta, ellei sitä muuteta juuri äsken selittämäni tavan mukaisesti.

Carnero González
Arvoisa puhemies, ihmettelen, kumpi on tärkeämpää, sekö, että neuvosto on soveltanut jälleen hallitustenvälistä metodia perussopimusten uudistamiseen ja laatinut erittäin suppean asialistan tulevaa hallitustenvälistä konferenssia varten, kun otetaan huomioon edessämme olevat haasteet, vai tämä mietintö, jonka aiomme huomenna hyväksyä täällä parlamentissa. Mielestäni mietintömme on tärkeämpi.
Mietintö, jossa ehdotetaan juuri sitä, mitä me tarvitsemme, ei ole vähemmän tärkeä. Siinä puhutaan Euroopan unionin konstitutionalisoimisesta, ehdotetaan sopivia muutoksia unionin toimielimiin, pyydetään politiikkojen laajentamista ja ennen kaikkea mietinnön ehdotuksilla pyritään auttamaan unionia vastaamaan tärkeisiin haasteisiin, joita ovat ensinnäkin maailmanlaajuistuminen ja toiseksi se uusi talousmalli, josta puhuimme äskettäin Lissabonissa.
Mielestäni tässä mietinnössä tekemämme ehdotukset eivät ole kohtuuttomia. Ne ovat johdonmukaisia sen kanssa, mitä parlamentti on aina sanonut: lisää demokratiaa ja lisää tehokkuutta Euroopan parlamentille. Tässä mielessä olen lisäksi sitä mieltä, että esittelijöiden ponnistelut heidän laatiessaan alkuperäistä luonnosta ja pyrkiessään kompromisseihin tarkistusten osalta saattavat johtaa sellaisen kannan syntymiseen, joka parlamentin ja hallitusten on syytä ottaa huomioon.
Arvoisa puhemies, pidän myös puheenjohtajavaltio Portugalin tämänhetkisiä ponnistuksia myönteisinä ja haluaisin pyytää joitakin hallituksia nimiä mainitsematta olemaan Euroopan rakentamisessa hieman avokätisempiä.

Almeida Garrett
Arvoisa puhemies, laajentuminen siitä Euroopan unionille seuraavine strategisine, poliittisine ja taloudellisine seurauksineen ei voi enää olla vieras aihe julkisessa keskustelussa, eikä sitä voida katsella enää pelkästään kansallisesta näkökulmasta. Sen vuoksi keskustelu, johon Euroopan parlamentin esittämä kanta hallitustenvälisestä konferenssista tarjoaa mahdollisuuden, on oleellinen tämän Euroopan rakentamisen uuden, yhtä aikaa sekä uskaliaan että vetoavan vaiheen ymmärtämiseksi. Onkin mieluisaa nähdä, että tässä Euroopan parlamentin esityksessä korostetaan pääasiallisina linjoina ja suuntaa antavina periaatteina demokratisointia, tehokkuutta ja Euroopan unionin toimielinten tiukempaa valvontaa, juuri siellä, missä niihin liittyvät puutteet ovat eniten tuntuneet ja missä jäsenvaltioiden merkittävästä lisäyksestä johtuvat hajoamisen vaarat ovat olleet suurimmillaan.
Suurin osa ehdotuksista ansaitsee kiitosta siitä, että niillä pyritään tekemään toteuttamiskelpoiseksi yhteinen edistys ja yhdentymisprosessi tässä uudessa ja mutkikkaassa kehyksessä ja vahvistamaan sitä. On kuitenkin toisia ehdotuksia tarkoitan erityisesti Euroopan parlamentin vaalilistoja tai määräenemmistöpäätöksen tekemiseksi laadittua sääntöä tai esimerkiksi vahvistettuja yhteistyömenettelyjä koskevaa sääntöä joissa jäsenvaltioiden kesken voitaisiin pyrkiä oikeudenmukaisempaan tasapainoon, joka olisi parempi sekä kyseisten elinten edustavuuden että laillisuusperiaatteen osalta. Huomisessa täysistunnossa on onneksi vielä mahdollista parantaa näitä kohtia. Myös niille maille, jotka vuosikaudet olivat alistettuina pakollisiin autoritäärisiin yhdentymisjärjestelmiin ja jotka nyt kolkuttavat ovellemme yhteisen menestyksemme houkuttelemina, on varmasti tärkeää, että ne otetaan vastaan siistiksi siivotussa ja hyvin toimivassa talossa, mutta älköön jääkö pienintäkään epäilystä siitä, etteivätkö kaikki olisi osallistuneet parhaiden mahdollisten ratkaisujen etsimiseen kaikille, eikä siitäkään, että talossa annetaan etusija oikeudenmukaisuuden, demokratian ja yhteisvastuullisuuden arvoille. Olen erittäin iloinen esittelijöiden tekemästä työstä.

Seguro
Arvoisa neuvoston puhemies, arvoisa komission jäsen Barnier, aloitan puheenvuoroni samalla kysymyksellä kuin parlamentin jäsen Carlos Carnero González. Kysyn itseltäni, miksi minä, vannoutunut eurooppalaisuuden kannattaja, olen eri mieltä kuin monet muut vannoutuneet eurooppalaisuuden kannattajat ja erityisesti esittelijät. Näin on varmaan siksi, että kaksinkertaiselle, kansojen liiton ja valtioiden liiton laillisuusperiaatteelle perustuva eurooppalainen hanke ei nähdäkseni kuvastu tämän mietinnön ehdotusten lopputuloksessa. Sen vuoksi, nyt kun Euroopan parlamentin tulisi saada aikaan yksimielisyys, joka voisi olla poliittisesta näkökulmasta katsoen suuntaa antava viitekehys hallitustenväliselle konferenssille, tilanne saa meidät murheellisiksi. Toivomme huomenna hyväksyvämme muutamia tarkistuksia, jotka ovat oleellisia pienten ja suurten valtioiden tasapainon turvaamiseksi, toisin sanoen kansojen liiton ja valtioiden liiton kaksinkertaisen laillisuusperiaatteen tasapainon turvaamiseksi. Siksi toivomme, että parlamentti hyväksyy huomenna esittämämme tarkistukset, joita on kuusi tai seitsemän, jotka ovat meille välttämättömiä siksi, että emme tarkastelisi tätä kysymystä kansallisen itsekkyyden näkökulmasta, vaan yhteenkuuluvuuden puolustamisen ja eurooppalaisen hankkeen yhteisvastuullisuuden arvon näkökulmasta.
Toisen huomautuksen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teen teille. Kuulimme hämmentyneinä ministeri Jaime Gaman kertovan alkupuheenvuorossaan, missä tilassa hallitustenvälisen konferenssin työskentely tällä hetkellä on. Tunnemme puheenjohtajavaltio Portugalin puhemiehistön päättäväisyyden ja haluaisinkin tässä puheenvuoroni loppuosassa rohkaista sitä jatkamaan eteenpäin, järjestämään mekanismeja sellaiseen kuntoon, että jäsenvaltiot ymmärtäisivät, kuinka oleellista on se, että yhä useammista asioista päätettäisiin määräenemmistöllä ja että Euroopan unionin päätöksenteko olisi entistä joustavampaa. Mutta, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, rohkaisisin sitä myös laajentamaan HVK:n toimintaohjelman kohtia meille kaikille keskeisiin kysymyksiin kuten perusoikeusasiakirjaan. Toivottavasti se voitaisiin sisällyttää perustamissopimukseen, koska jos näin kävisi, emme pelkästään antaisi vahvaa panostamme Euroopan unionin tulevaisuuden hyväksi, vaan myös lähentäisimme unionia kansalaisiin poliittisesti niin tärkeällä hetkellä kuin tämä juuri elämämme hetki, jolloin on äärimmäisen tärkeää lujittaa jälleen kerran arvojen yhteisöä, joka mielestäni on saava vahvistuksensa tämän perusoikeuskirjan kautta. Onnitteluni, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.

Leinen
Arvoisa puhemies, käymme äärimmäisen kiinnostavaa keskustelua. Olen myös kiitollinen niistä monista aloitteista, joita esitettiin minun ja kollegani Dimitrakopoulosin mietintöön. Tästä keskustelusta käy selväksi, että operaatio hallitustenvälinen konferenssi on ehdottomasti vaikea, mutta näen myös, että kaikkien pyrkimyksenä on saada aikaan kompromissi, koska meidän on vietävä eurooppalaista rakennetta eteenpäin. Parlamentin on oltava yhdentymisen moottori. Me emme voi olla vaatimuksissamme konservatiivisempia kuin Euroopan komissio tai edes yksittäiset jäsenvaltiot. Se ei käy päinsä! Meidän roolimme on olla jatkuvan Euroopan yhdentymisen moottori, ja tässä hengessä on laadittu myös parlamentin mietintö, josta me äänestämme huomenna.
Me olemme uskoakseni löytäneet tasapainon valtioiden Euroopan ja kansalaisten Euroopan välillä. Me olemme kansalaiskamari, parlamentti on kansalaisten kamari ja ministerineuvosto on valtioiden kamari. Ne eivät ole vielä tasapainossa. Parlamenttihan on suljettu sellaisten lukuisten tärkeiden kysymysten ulkopuolelle, joista parlamentit normaalisti päättävät, kuten lainsäädäntökysymysten, talousarviokysymysten ja kysymysten, jotka koskevat yhteispäätösoikeutta nimitettäessä toimielimiin lähetettäviä henkilöitä. Toivon siis, että tämä hallitustenvälinen konferenssi käyttää hyväkseen mahdollisuutta luoda viimeinkin tasapaino kahden toimielimen, parlamentin ja neuvoston, välille ja antaa Euroopan parlamentille enemmän oikeuksia.
Hyvin tärkeää - olen samaa mieltä siitä - on suurten ja pienten maiden välinen tasapaino. Se on erittäin arkaluonteinen kysymys, joka on otettava huomioon, ja uskon, että kaikki ovat pyrkineet viime viikkoina löytämään tämän tasapainon. Me tulemme näkemään, että komission miehityksessä vallitsee suurten ja pienten maiden välinen tasa-arvo ja että meidän ehdottamamme neuvoston kaksinkertainen enemmistö suosii pieniä maita. Meillä tulee olemaan laajentuneessa unionissa paljon enemmän pieniä kuin suuria maita. Pienillä valtioilla on toki suuri etu, kun tarvitaan valtioiden enemmistöä, koska jonkinlaisen päätöksen aikaansaaminen edellyttää silloin monien valtioiden mukanaoloa. Näen myös, että me suosimme täällä parlamentin paikkajaossa degressiivisesti pieniä maita, jotta niillä olisi asianmukainen edustus parlamentissa.
Euroopan unioni ei ole vain taloudellinen yhteisö. Me olemme arvoyhteisö. Tämän Euroopan unionin on myös puolustauduttava sellaisia voimia vastaan, jotka loukkaavat ja käyttävät väärin eurooppalaista henkeä. Me tunnemme populistit ja me tunnemme myös nationalistit ja rasistit, joita on monissa Euroopan maissa, ja kun me olemme poliittinen unioni, meillä on oltava myös välineet, joilla me toteutamme pakotteita ja toimia sekä puoluetasolla että myös hallitusten kokoonpanolla.
Meillä on erinomainen mietintö, josta me voimme äänestää huomenna. Kiitän hyvin yhteistyökykyistä neuvoston puheenjohtajavaltio Portugalia. Haluaisin esittää erityisen kiitoksen tästä yhteistyökykyisyydestä. Sama kiitos menee komissiolle ja komission jäsenellemme Barnierille, joka on aina hyvin avoin ja tekee meidän kanssamme yhteistyötä, ja kiitän myös kollegoitani valiokunnassa ja apulaisesittelijääni. Uskon parlamentin löytävän huomenna kannan, joka antaa meille hallitustenvälisessä konferenssissa tärkeän roolin ja voi johtaa tämän uuden Euroopan unionin perustana olevan sopimuksen myös hyvään menestykseen.

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, tahtoisin käyttää tämän lyhyen puheenvuoron keskustelun päätteeksi voidakseni arvoisan puhemiehen luvalla ja mielestäni neuvostolle myönnetyn oikeuden nojalla vastata muutamiin asioihin, jotka tuotiin esiin esityslistan eräässä kohdassa tämän kokouksen alussa.
Mielestäni kommentit koskivat neuvoston poissaoloa parlamentista Itävallan presidentin puheen aikana. Haluaisin sanoa seuraavaa: ensinnäkin ja tämän tahdon tehdä selväksi neuvoston puheenjohtajavaltion ei oletettukaan olevan silloin läsnä, eikä parlamenttikaan ollut asiaa näin ymmärtänyt. Parlamentin puhemiehistö ei ollut ilmoittanut meille mitään tästä asiasta. Kyseessä oli puhtaasti parlamentin asia. Toiseksi tahtoisin sanoa, että poliittisesta vastuusta puheen ollen neuvosto ei halua saada mitään poliittisen vastuun oppitunteja, ja se torjuu painostuksen, joka liittyy paljon enemmän kansalliseen politiikkaan ja sisäiseen juonitteluun kuin itse perusasioihin. Minun mielestäni tätä parlamenttia on juuri käytetty eräänlaisena poliittisten provokaatioiden tuomioistuimena. Arvoisa puhemies, haluan sanoa, ettemme hyväksy tätä seikkaa.
Olemme täysin selvästi rajanneet erilleen toisistaan puheenjohtajavaltio Portugalin toimielinten toimintaan liittyvät tehtävät ja Itävallan merkityksen toimielimissä. Luulen tämän käyneen täysin selväksi parlamentissa siitä puheenvuorostani alkaen, jonka käytin tämän asian käsittelyn alkuvaiheessa käydyssä keskustelussa. Olemme täyttäneet Euroopan unionissa koko joukon vaatimuksia, joiden ansiosta Itävalta voi täyttää velvollisuutensa ja osallistua täysvaltaisesti Euroopan unionin toimielimiin ja niiden toimintaan. Älkäämme siis sekoittako näitä asioita, koska emme halua pelkän sisäpoliittisen provokaation vuoksi tuoda tähän keskusteluun asioita, joilla ei ole mitään tekemistä Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin toimielinten kanssa.
Arvoisa puhemies, palatakseni tarkemmin Dimitrakopoulosin ja Leinenin päätöslauselmaan, haluaisin sanoa ensinnäkin arvostavani erittäin paljon näiden kahden esittelijän tekemää työtä, koska se on hyvin syvällinen ja suuria näkymiä avaava työ, joka kenties ei kuitenkaan saavuta neuvostossa riittävää yksimielisyyttä, jotta sen avulla voitaisiin syventää unionia. Silti on sanottava, että kunnioitan suuresti tehtyä työtä, koska se edustaa tiettyä näkemystä Euroopasta, tiettyä näkemystä siitä, mikä varmasti on kunnianhimoinen eurooppalainen pyrkimys. Silti kysyn itseltäni me kaikki kysymme itseltämme ja kenties saamme tilaisuuden syventyä kysymykseen hallitustenvälisessä konferenssissa käytävässä keskustelussa sitä, onko tässä kehyksessä todella luotu edellytykset mietinnössä ilmaistun kunnianhimoisen pyrkimyksen toteutumiselle, varsinkin käytettävissä olevaa aikaa ajatellen. Toisin sanoen ,voimmeko päättää hallitustenvälisen konferenssin, kuten kaikki toivomme, tämän vuoden loppuun mennessä, jos uudistukset ovat näin kunnianhimoisia.
Tämä kohta on meille hyvin tärkeä. Myös parlamentin tulisi mietinnöstä äänestäessään olla tietoinen siitä, ovatko siihen sisältyvät ehdotukset kyllin realistisia, jotta mietintö voidaan hyväksyä tämän HVK:n loppuun mennessä, vaikka siihen sisältyvät ehdotukset ja tulevaisuudennäkymä sinänsä ovatkin erinomaisia, kuten jo sanoin. Riippumatta siitä, että kuten jo sanoin, vai eivätkö ne muodosta sellaista. Meidän on silti oivallettava, että vaikka Euroopan unionia hallitaan tehokkuuden, demokratian ja avoimuuden sääntöjen mukaan, taustalla vaikuttaa aina, kuten jäsen Jacques Poos sanoi, se ongelma, että kaikkien tekemiemme uudistusten on järjestelmällisesti saavutettava julkisen mielipiteen hyväksyntä. Meillä on viisitoista edustuslaitosta, joille meidän on annettava vastaus, viisitoista edustuslaitosta, joiden on ratifioitava tämän HVK:n tulokset, ja jos yksikin näistä edustuslaitoksista jättää ne ratifioimatta, meillä on käsillä kriisi Euroopan unionissa. Toivottavasti kaikki ehdottomasti oivaltavat sen, että teemme hallitustenvälisessä konferenssissa vakavaa, realistista ja vastuunalaista työtä, emmekä halua tehdä siitä jonkinlaista tylsää harjoittelua, joka voi huomenna vaikuttaa kielteisesti juuri tämän harjoittelun taustalla olevaan asiaan, odotuksiin unionin uudistamisesta, sellaisesta uudistamisesta, joka on sovitettavissa yhteen tulevan, Euroopan unionin puitteissa suunnattoman suuren laajentumisen kanssa.

Barnier
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nyt kun olen kuunnellut jokaista parlamentin jäsentä perustellun tarkkaavaisesti, ennen huomenna toimittamianne äärimmäisen merkittäviä äänestyksiä näistä eri ehdotuksista, haluaisin esittää keskustelun päätteeksi uudelleen kiitokseni molemmille esittelijöillenne, Dimitrakopoulosille ja täällä olevalle Jo Leinenille, heidän suorittamastaan äärimmäisen perusteellisesta ja hyödyllisestä työstään, josta sanoin tänä aamuna, että sitä tehtiin komission ja Euroopan parlamentin välisen mahdollisimman suuren lähentymisen hengessä, jotta näille neuvotteluille voitaisiin antaa se poliittinen alkusysäys, jota ne tarvitsevat. Haluaisin sanoa myös Seixas da Costan sanoja jatkaakseni, ja koska minulla on siitä todisteita, että näitä puheenjohtajavaltio Portugalin johdolla käytäviä neuvotteluja käydään todellakin, kuten Portugalin hallituksen jäsen juuri sanoi, erittäin arvovaltaisesti, realistisesti ja pragmaattisesti. Tässä mielessä, kuten toivoin, puheenjohtajavaltio Portugali osoittaa, ettei sen puheenjohtajakausi ole mikään siirtymäkauden eikä toisarvoinen puheenjohtajakausi. Puheenjohtajavaltio Portugalilla on äärimmäisen merkittävä tehtävä, ja se todella suorittaa tätä tehtäväänsä hoitaakseen oman osuutensa ennen tehtävien siirtämistä puheenjohtajavaltio Ranskalle. Ja haluaisin kiittää tässä mielessä neuvostoa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin vain tuoda tämän keskustelun päätteeksi esille kolme ajatusta. Ensinnäkin monet puheenvuoroistanne koskivat niin sanottujen suurten jäsenvaltioiden ja niin sanottujen pienten jäsenvaltioiden välistä tasapainoa. Tiedämme hyvin, että tämä tasapaino on sekä välttämätöntä että vaikeaa. Se on välttämätöntä, koska jäsenvaltiot on tunnustettu vuodesta 1957 tasavertaisiksi, mitä suurimmassa määrin tasavertaisiksi, ja se on samalla vaikeaa, koska jäsenvaltioiden asukasluku ei ole sama ja koska kansalaiset ja heidän jäsenvaltioittain vaihteleva lukumääränsä on otettava tavalla tai toisella huomioon demokratiaa kunnioittaen. Hyvät naiset ja herrat, tarkoitan sitä, että komissio on pyrkinyt omalta osaltaan tähän tasapainoon ehdotuksissaan, jotka se laati 26. tammikuuta ja joita se puolustaa viikosta toiseen, kuten kaksoisenemmistöä. Se on yksi tapa saavuttaa tasapaino. Määräenemmistö edustakoon joka kerta ainakin enemmistöä jäsenvaltioista ja puolta osaa väestöstä.
Menimme jopa hieman pitemmälle erään aiheen osalta, joka herätti lukuisia kommentteja ja joskus huolia, nimittäin komissiota koskevan aiheen osalta. Sivuutimme tasapainopyrkimyksen ehdottaaksemme komission kokoonpanoasiassa tasa-arvoista ratkaisua. Ja toistan niille, jotka ovat asiasta huolissaan, etten ole nähnyt missään sellaista ehdotusta, jonka mukaan jokin jäsenvaltio ei saisi edustajaansa komissioon. Toistan ehdotuksemme, jonka mukaan komissiossa olisi yksi jäsen jäsenvaltiota kohti, mutta kahden eri vaihtoehdon mukaisesti, joita pyydän teitä miettimään huolellisesti, ja meillä on vuoden loppuun saakka aikaa miettiä huolellisesti näiden vaihtoehtojen seurauksia. Ensimmäisen vaihtoehdon mukaan komissiossa olisi jatkuvasti ja samanaikaisesti yksi jäsen jäsenvaltiota kohti, mutta tällainen komissio, jossa on jonakin päivänä 30 tai 35 jäsentä, olisi silloin pakostakin hierarkkinen. Toisen vaihtoehdon mukaan komissiossa olisi yksi jäsen jäsenvaltiota kohti, mutta kaikki jäsenet eivät toimisi siellä samanaikaisesti, ja tällainen komissio säilyttäisi paremmin kollegiaalisen luonteensa.
Hyvät naiset ja herrat, pyrimme jatkuvasti pienten ja suurten jäsenvaltioiden väliseen tasapainoon. Tässä mielessä olen samaa mieltä niistä huolista, joita monet teistä toivat esiin.
Toinen tavoite koskee Euroopan parlamentilla olevaa liikkeellepanevan voiman asemaa, josta Jo Leinen muistutti. Kuten sanoin tänä aamuna, olen todellakin sitä mieltä, että näiden eurooppalaisten haasteiden selittämiseen kaikille kansalaisille on käytettävä aikaa, teidän on käytettävä siihen aikaa, hyvät naiset ja herrat, toimikautenne aikana paitsi vaalipiireissänne ja kotimaassanne myös kaikkialla muualla ja mahdollisimman usein. Tilaisuuksia on oltava myös kansallisten parlamenttien vakuuttamiseen ja niiden kanssa puhumiseen. Puheenjohtaja Napolitano on esittänyt ajatuksen parlamenttien välisestä konferenssista. Olen itsekin osallistunut hänen kutsustaan erääseen kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin väliseen kokoukseen, jota pidin hyvin kiinnostavana, ja komissio on valmis osallistumaan kaikkiin sellaisiin toimiin, jotka voisivat vahvistaa tätä vuoropuhelua ja tätä keskinäistä ymmärrystä todellisen uudistuksen ratifioimiseen tarvitsemiemme kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin välillä.
Sanon lopuksi, että kuulin äsken ministeri Poosin sanovan, ettei tämä vuoden 2000 HVK merkitse historian loppumista. Totta kai tiedämme, ettei historia lopu vuoden 2000 päättyessä ja että unionissa tapahtuu muuta institutionaalista kehitystä. Haluan kuitenkin sanoa, hyvät naiset ja herrat, hyvin voimakkaasti ja vakavasti, että joihinkin näissä neuvotteluissa käsiteltäviin merkittäviin aiheisiin ei palata vuoden lopun jälkeen: näitä aiheita ovat komission kokoonpano, määräenemmistön soveltamisala, tilintarkastustuomioistuimen ja tuomioistuimen kokoonpano sekä äänestysjärjestelmä. Nämä kysymykset ratkaistaan vuoden lopulla tavalla tai toisella, ja ne ratkaistaan kauaksi aikaa, hyvin kauaksi aikaa.
Meidän on siksi mietittävä kiirehtimättä ja huolellisesti sitä, mitä teemme. Hyvät parlamentin jäsenet, emme hoida myöhemmin 20:n, 25:n tai 30 jäsenvaltion unionissa asioita, joita emme kyenneet hoitamaan Amsterdamissa ja joita emme kykene hoitamaan nyt tänä vuonna poliittisen tahdon puuttumisen takia. Toivon siis, että voimme antaa yhdessä neuvoston kanssa neuvotteluille riittävän voimakkaan poliittisen sysäyksen, jotta ne onnistuisivat loppujen lopuksi vuoden lopulla, pikemminkin kuin että ne vain viedään päätökseen, ja jotta voisimme osoittaa yhdessä sellaista kollektiivista poliittista rohkeutta, jonka tulos olisi enemmän kuin pelkkä kansallisen varovaisuuden tai kansallisten etujen summa.

Puhemies
 Kiitos paljon, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Nälänhätä Etiopiassa
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat nälänhädästä Etiopiassa.

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, luultavasti kaikki muistamme kuvat Etiopian nälänhädästä 1980-luvulla ja muistamme myös, millainen oli 1990-luvulla Afrikkaa vaivannut kuivuus, josta kärsi noin kymmenen Afrikan maata. Olemme varmaan myös tietoisia siitä, että tuolloin oli mahdollista kansainvälisen yhteisön toiminnalla jonka me kaikki tiedämme käynnistyneen tiedotusvälineiden yhä tärkeämmäksi käyvän merkityksen ansiosta viedä lähes neljä miljoonaa tonnia elintarvikkeita Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan. Mielestäni meidän on hyvin tärkeää käsittää, että nykyisin vallitsevista kriiseistä huolimatta kansainvälinen yhteisö on vastannut haasteeseen hyvin objektiivisella toiminnalla. Ehkä se ei ole ollut riittävää, eikä ehkä aivan sitä, mitä olisimme halunneet sen olevan, mutta se on joka tapauksessa kansainvälisen yhteisön objektiivista toimintaa. Ja tässä kansainvälisessä yhteisössä, sekä yksittäisinä maina että yhtenäisenä Euroopan unionina, Euroopan maiden toiminta on ollut keskeistä. Mielestäni on hyvin tärkeää, että tiedostamme tämän seikan nyt, kun Etiopian tilanne jälleen toistuu ja siellä on taas kuivuutta.
Euroopan unioni on valmis torjumaan tilanteen pahenemisen, se pyrkii saamaan liikkeelle kaikki voimavarat tilanteen lievittämiseksi. Meillä on tällä hetkellä käytössämme joitakin tehokkaita välineitä sekä Euroopan unionin tasolla kuten sanoin että toisella tasolla, jolla Euroopan unionilla on tehtävänsä kansainvälisissä järjestöissä. Mielestämme tällainen asioiden kulkuun puuttuminen on hyvin tärkeää, jotta voitaisiin vastata siihen haasteeseen, jonka antaa se seikka, että tällä hetkellä alueella on hengenvaarassa 16 miljoonaa ihmistä. Uskoakseni komission jäsen Christopher Patten voi sopivassa kohdassa keskustelua selittää toimintoja, joita komissio on suunnitellut tai joutunut kehittämään. Nämä toiminnat ovat erittäin oleellisia, ja ne on viety läpi oikeaan aikaan. Päätöksetkin on tehty oikeaan osuneella hetkellä. Sekä kehitysyhteistyön pääosaston että ECHO-ohjelman kautta on jo lähetetty riittävät määrät elintarvikkeita tyydyttämään kiireimmät tarpeet. Sen lisäksi juuri tänään on Addis Abebassa maailman elintarvikeohjelman pääjohtaja keskustelemassa Etiopian hallituksen kanssa elintarvikekuljetusten teknisistä ja käytännön ongelmista. Tätä kysymystä ei voida irrottaa Etiopiassa parhaillaan vallitsevasta poliittisesta ja sotilaallisesta tilanteesta. Meidän on syytä olla tietoisia siitä, että parhaillaan koettavaa tilannetta, joka on dramaattinen sinänsä jo kuivuuden ansiosta, kärjistää nyt nimenomaan poliittinen ja sotilaallinen tilanne, joka aiheuttaa vaikeuksia avustusten liikkeelle saamisessa. Ja kuten sanoin, se aiheuttaa vaikeuksia erityisesti kuljetusvälineille: tietojemme perusteella näyttää siltä, että niistä voi syntyä pulaa, koska niitä voidaan käyttää muihin tarkoituksiin.
Kuten sanoin, Euroopan unioni on ollut tämän tilanteen tasalla: komissio esitti toissa päivänä yleisten asioiden neuvostossa mietinnön Afrikan sarven nykyisestä tilanteesta ja käsitteli erityisesti humanitaarista apua koskevaa kohtaa. Mutta, kuten sanoin, nämä seikat eivät huolestuta ainoastaan komissiota, vaan myös neuvostoa. Eilen pidettiin Brysselissä asiantuntijakokous juuri siksi, että löydettäisiin parhaat keinot vastata tähän tilanteen aiheuttamaan haasteeseen. Läsnä oli edustajia ECHO-ohjelmasta, kehitysyhteistyön pääosastolta ja Euroopan unionin jäsenvaltioista, ja ennen tätä kokousta tavattiin Etiopian suurlähettiläs, jotta löydettäisiin tapa turvata mahdollisimman tehokas yhteistyö Euroopan unionin käynnistämien avustus- ja tukitoimien kesken, olipa kyseessä sitten koko yhteisön tai eri jäsenvaltioiden tasolla annettu tuki.
Arvoisa puhemies, tämän alkupuheenvuoroni lopuksi haluaisin sanoa, että Afrikan sarven tilanne on sekä poliittisella että humanitaarisella tasolla keskeisiä huolenaiheitamme. Meillä oli maanantaina yleisten asioiden neuvostossa tätä asiaa koskeva keskustelu, ja siihen osallistunut neuvoston erityislähettiläs selvitti meille tilannetta ja sen vakavuutta. Euroopan unioni hyväksyi tässä samassa yleisten asiain neuvostossa joukon suosituksia, joiden lisäksi on vielä otettava huomioon kaikki unionin jo viime vuodesta alkaen kehittämät poliittiset toimenpiteet, siitä alkaen kun Eritrean ja Etiopian kiista kehkeytyi vakavammalle asteelle. Tässä asiassa olemme valppaita. Ikävä kyllä emme joskus kykene olemaan niin nopeita kuin toivoisimme olevamme, jotta pystyisimme vastaamaan humanitaariseen hätään ja puutteeseen eri tilanteissa. Mutta haluan sanoa, että valppauden säilyttäminen ja toivottavasti myös parlamentin tässä keskustelussa asiaan kiinnittämä huomio voisi osaltaan toimia yleisen mielipiteen herättäjänä näin vakavassa ongelmassa

Patten
. (EN) Olen kiitollinen tilaisuudesta puhua tässä keskustelussa - kiitollinen, mutta surullinen siitä, että tätä keskustelua yleensä tarvitaan. Puhun kollegani komission jäsen Nielsonin puolesta, joka olisi itse halunnut kyetä vastaamaan.
Minulle tämä keskustelu edustaa déja vu -kokemusta - tai ehkäpä minun pitäisi sanoa déja entendu -ilmiötä. Kymmenen vuotta sitten olin maani kehitysyhteistyöministeri, vuodesta 1986 vuoteen 1989. Tiedän, että arvoisten jäsenten joukossa on monia, jotka ovat olleet samassa tehtävässä omassa maassaan. Puhuin silloin vastaavissa keskusteluissa, puutuin samanlaisiin kriiseihin Afrikan sarvessa. Valitettavasti tarina on edelleen synkällä tavalla tuttu: on sotilaallisia konflikteja, ympäristön rappeutumista, kuivuutta ja joskus on jopa ollut - tämä oli erityisen totta aikaisemmin - äärimmäisen huonoa politiikkaa. Se on tappava sekoitus. Se pystyy saamaan aikaan nälkää ja kurjuutta valtavassa mittakaavassa. Meillä on edessämme samat turhaumat, kuten sanoin eilen parlamentissa.
Huolimatta kaikista ongelmista saamme loppujen lopuksi apua nälkää näkeville, ei koskaan niin nopeasti kuin haluaisimme, mutta entistä nopeammin. Parannamme siis humanitaaristen ongelmien käsittelykapasiteettiamme vaikeuksista huolimatta. Emme kuitenkaan valitettavasti vieläkään pysty estämään humanitaaristen ongelmien syntymistä - ongelmien, joilla erittäin usein on pääosin poliittiset syyt. Tämä aiheuttaa turhauman.
Saanen esitellä arvoisille jäsenille, mitä teemme tämänhetkisen kriisin lievittämiseksi. Tällä hetkellä Etiopiassa on kaksi komission ryhmää: toinen ECHOsta ja toinen kehitysyhteistyöpääosaston elintarviketurvallisuusyksiköstä. He tekevät suosituksia tuleviksi toimiksemme. Etiopian hallitus on pyytänyt 821 000 tonnia elintarvikeapua, 25 prosenttia enemmän kuin viime vuosina. Tämä määrä saadaan lähes kokonaan katetuksi olemassa olevilla kansainvälisen yhteisön antamin sitoumuksin. Komissio on järjestänyt 283 000 tonnin toimituksen, ja me olemme tekemässä päätöstä 260 000 tonnin lisämäärän jakamisesta.
Saanen myös korjata väärän tiedon, joka on leviämässä Oxfamin lausunnon vuoksi, jossa väitettiin, että komissio toimitti ainoastaan 50 000 tonnia Etiopialle viime vuonna. Oikea luku on enemmän kuin kolme kertaa tuo luku.
Tämän vuoden toimitukset ovat suurimmasta päästä niiden 25 vuoden aikana, joina komissio on ollut toimittamassa elintarvikeapua Etiopialle. Tuona aikana lähes 40 prosenttia kokonaisavustamme Etiopialle on ollut elintarvikeapua tai elintarviketurvallisuusohjelmia: noin 875 miljoonan euron arvosta, yksin neljän viime vuoden aikana 250 miljoonaa euroa. Tämä on tausta. On tärkeää olla tietoinen siitä.
On esitetty monia väitteitä Euroopan riittämättömästä reaktiosta kriiseihin. Lontoolaisessa The Independent -sanomalehdessä on ilmestynyt jäsen Kinnockin, joka tietää erittäin paljon Afrikan sarvesta, kirjoittama ihailtava kirje, jossa hän esittää paikkansa pitäviä tosiseikkoja. Toivon, että kirje pääsee laajempaan levitykseen. Yksi hänen kirjeessään sanoma asia on - ja uskoakseni hän puhuu tästä asiasta meikein suuremmalla auktoriteetilla kuin kukaan muu - että "Euroopan unioni yhdessä jäsenvaltioiden kanssa on edelleen suurin elintarvikeavunantaja Etiopialle". Sitten hän jatkaa: "tämä ei ole "näkyvää", koska se ohjataan valtion, Maailman elintarvikeohjelman, Punaisen Ristin, kansalaisjärjestöjen ja muiden kautta." On tärkeää muistaa tämä seikka.
Kaikkein tärkeintä on se, ettei kaivella näitä vanhoja kiistoja. Kaikkein tärkeintä on se, mitä me juuri nyt teemme saadaksemme nälkää näkeville apua. Haluan muistuttaa parlamenttia siitä, että komission yhteenlaskettu elintarvikeapu, jota nyt puretaan, kuljetetaan ja hankitaan, on yli 282 miljoonaa tonnia. 30 000 tonnin EY:n elintarvikeapukuljetus, joka oli kanavoitu maailman elintarvikeohjelman kautta, saapui Djiboutin satamaan viime viikonloppuna. Yli 16 000 tonnin lisäkuljetuksen EuroAidin kautta on määrä saapua sunnuntaina.
Näitä seuraa lisäkuljetukset Djiboutin ja Berberan kautta satamien rajallisen käsittelykyvyn vuoksi. Kaikkien avunantajien toimitusten, jotka on purettava heinäkuuhun mennessä, yhteenlaskettu määrä on 504 000 tonnia. Tämän määrän pitäisi riittää välittömään tarpeeseen. Avunantajien yhteenlasketut sitoumukset, kuten aikaisemmin sanoin, ovat yli 800 000 tonnia. Aiomme edelleen keskittää kaiken huomiomme tähän kriisiin, kunnes se on ohi, ja ECHO-ryhmä paikan päällä jatkaa väsymättä työtään saadakseen apua sinne, missä sitä tarvitaan.
Meillä on edessämme todella suuri ongelma, jonka on aiheuttanut elintarvikeapukuljetuksille riittävän satamakapasiteetin puute. Yksi suurimmista syistä tähän on se, ettei Eritrean satamia Assabissa ja Massawassa voida käyttää, mikä tarkoittaa sitä, että voidaan käyttää ainoastaan Djiboutia ja pienemmässä mittakaavassa Berberaa. Djiboutin odotetaan tukkeutuvan 600 000 tonnin elintarvikeavun saapumisesta kolmen seuraavan kuukauden aikana. Tutkimme kiireisesti vaihtoehtoja, myös Berberan sataman tehokkaampaa käyttöä parantamalla nopeasti Berberasta Etiopiaan vievää tietä. Harkitsemme myös Sudanin sataman käyttämistä. Tietöitä tehdään Sudanin puolella ja Etiopian puolella olevien teiden kerrotaan olevan aivan hyviä.
Kuten ystäväni sanoi avatessaan tämän keskustelun, tietenkin on ongelmia konfliktialueen takia, ja haluan vain toistaa sen, mitä sanoin alussa. Olen joutunut puhumaan liian monissa tämänkaltaisissa keskusteluissa, joissa käsitellään tällaisten kriisien seurauksia, suurten järvien alueella, Etiopiassa, Sudanissa ja nyt taas Etiopiassa. Toistaisin sen, että olemme parempia jakamaan apua nyt kuin olimme kymmenen vuotta sitten, mutta on äärimmäisen turhauttavaa, että kaikkea tuota apua yleensä tarvitaan. On äärimmäisen turhauttavaa, että kun miljoonat näkevät nälkää, hallitukset käyttävät omaisuuksia kivääreihin ja aseisiin käydäkseen sotaa toisiaan vastaan, kun heidän pitäisi käydä vain sotaa nälänhätää vastaan, sotaa elintarviketurvallisuuden puolesta, sotaa köyhyyttä ja ympäristön rappeutumista vastaan, sotaa, johon me olemme moraalisesti sitoutuneet auttaaksemme heitä. Tästä seuraa siis se, että kun taistelemme nälkää vastaan, meidän on myös annettava täysi tukemme niille, jotka taistelevat rauhan puolesta. Tuemme täysin kaikkien niiden ponnisteluja, mukaan luettuna Afrikan yhtenäisyysjärjestön OAU:n ja Euroopan puheenjohtajavaltion erityislähettilään, lähettiläs Serrin, jotka tekivät töitä rauhanomaisen ratkaisun saamiseksi alueellisiin konflikteihin. Annamme heille auliisti apumme. Valitettavasti minun on lisättävä, että kokemus osoittaa, että he tarvitsevat myös rukouksiamme.

Corrie
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä komission jäsen Pattenin lausunnosta, jossa tuodaan julki totuus Euroopan avusta. Taas kerran näemme televisioruudussa kuvia Etiopian nälkää näkevistä lapsista ja muistamme edellisen Afrikan sarven nälänhädän kauhut. Taas kerran poptähdet ja julkisuuden henkilöt kritisoivat Euroopan toimielimiä ja kansallisia hallituksia siitä, että ne tekevät liian vähän liian myöhään. On hämmästyttävää, kuinka nopeasti eräistä ihmisistä tulee asiantuntijoita, kun tällainen tilanne tulee ja he huomaavat voivansa saada hieman julkisuutta, tietämättä mitään kokonaistilanteen taustasta.
Sota on repinyt Somalian pieniksi lääneiksi, mikä tekee elintarvikeavun jakamisen nälkää näkeville ihmisille erittäin vaikeaksi kaikille - toimielimille tai kansalaisjärjestöille. Kenen kanssa tällaisessa tilanteessa voisi neuvotella?
Etiopialla on rajariita Eritrean kanssa, mikä tarkoittaa, että suurin osa miesvahvuudesta on sidottu sotarintamalle ja että kipeästi tarvittavia elintarvikkeita käännetään kummassakin maassa sotilaille eikä nälkää näkeville lapsille.
Meidän on tietenkin pyrittävä tekemään kaikki voitavamme nälänhädän lievittämiseksi. Kun maat käyvät sotaa, on kaiken apumme oltava humanitaarista ja se on kanavoitava kansalaisjärjestöjen kautta sen varmistamiseksi, että apu menee nälkää näkeville ihmisille eikä sotarintamalle. Meidän on tarkkailtava tilannetta Eritreassa ja tarvittaessa tasapainotettava humanitaarista apua siellä. Haluamme epätoivoisesti näiden kahden maan allekirjoittavan rauhansopimuksen OAU:n ponnistelujen kautta, niin että voimme aloittaa uudelleen kehitysavun kumpaankin maahan.
Vietin äskettäin viikon sekä Etiopiassa että Eritreassa. Kävin pakolaisleireillä kummassakin maassa ja näin itse minkälaisista vaikeuksista ja köyhyydestä ihmiset kärsivät. Ei ole totuudenmukaista sanoa, että Etiopiassa ei ole huudettu apua elintarvikeavun saamiseksi kahden viimeisen vuoden aikana, mutta sotatilanne on sumentanut monen katselijan kuvan asiasta. Kun olin siellä, he kerjäsivät apua. Näin lapsia vakavassa aliravitsemustilassa ja terveydenhoidon sekä ruoan ja kunnollisen suojan tarpeessa. Näin perheiden asuvan luolissa, joiden seinät valuivat vettä, ja kuuntelin kuumeisten lasten yskää. Se näyttää pahalta televisiossa; sen on sata kertaa pahempaa kun seisoo kaiken sen keskellä, ja ihmiset elävät niin surkeissa oloissa.
Näin kuitenkin saksalaisten kansalaisjärjestöjen toimittavan elintarvikeapua 16 000 ihmisen leirille, joka oli levittäytynyt seitsemän kilometrin alueelle pommitusten varalta. Katsoin kahden vahvan miehen nostavan 50 kilon pusseja naisten selkään ja heidän hoippuvan takaisin muovisiin suojiinsa kilometrien päähän. Näin kahdeksanvuotiaiden lasten kävelevän kahdeksan kilometriä yhteen suuntaan ja kahdeksan kilometriä toiseen suuntaan veden hakumatkalla. He olivat onnekkaita: he olivat niitä, joilla oli ruokaa.
Emme koskaan tunnu oppivan menneisyydestä. Televisiokameroiden ja poptähtien ei pitäisi olla niitä, jotka herättävät meidät huomaamaan nälänhädän ja kuivuuden: Afrikan mantereen herkillä alueilla pitäisi olla asianmukainen seurantajärjestelmä. Ehkä tämä voitaisiin rakentaa komission jäsen Pattenin nopean toiminnan yksikön sisään, josta kuulimme eilen. Meidän on saatava toimintaa ja meidän on saatava toimintaa päättäväisesti ja kiireellisesti.

Van den Berg
Arvoisa puhemies, yhdyn mielelläni Pattenin ja Corrien sanoihin. Me kaikki olemme osallistuneet nälänhädän torjuntaan kymmenen vuotta sitten. Olemme sen jälkeen osallistuneet moniin hankkeisiin ja olleet mukana erilaisissa asioissa, kuten hyvin taitavat paikalliset maanviljelijät, jotka ovat osallistuneet sekä Eritrean että Etiopian rakentamiseen. Minun on vaikea sulattaa sitä, että kuulen etiopialaisten sanovan, että Eurooppa tekee liian vähän ja että sen pitää lähettää ruokaa, kun samalla maan logistisia voimavaroja - heidän kuorma-autojaan, teitään ja myös rahojaan - yksinkertaisesti käytetään alueelliseen sotaan. Vähintä, mitä molemmat osapuolet voivat tehdä, on sotilaallisten toimien ehdoton jäädyttäminen. Kun puhutaan elintarvikkeiden jakelusta nopeasti oikeisiin paikkoihin, silloin on kysymys myös niistä kuorma-autoista, jotka ovat sekä Etiopian että Eritrean johdon voimavara. Molemmilla on runsaasti logistista kokemusta ja tietoa sekä myös hyvää asiantuntemusta. Jos molemmat todellakin käyttävät voimavaransa ja haluavat ottaa käyttöön kaiken, mitä jo nyt on saatavilla, ja jos molemmat haluavat antaa satamansa ja tiensä käyttöön, niillä on suuri kapasiteetti. Molempien mielestä kaikki vastuu on meillä. Etiopialla ja Eritrealla on valtava vastuu, eikä sitä saa yrittää sysätä takaisin meidän niskoillemme halpamaisella mediapelillä. Molemmat ovat yhdessä vastuussa. Näiden maiden täytyy jäädyttää sotatarvikekauppa, yrittää saada aikaan rauhansopimus sekä samalla sijoittaa sotilaskuorma-autot ja joukot sinne, missä niitä tarvitaan.
Toinen asiani on elintarvikkeet. Nyt on valtavia paineita lähettää elintarvikkeita mahdollisimman nopeasti. Meillä on kokemuksia siitä, että se voi epäonnistua pahasti jakelutapojen vuoksi, minkä seurauksena elintarvikkeet jäävät seisomaan varastoihin. Yrittäkää myös kaikin keinoin selvittää - sen tekevät varmasti Etiopiassa nyt paikalla olevat EU:n tarkkailijakerhot - onko kyseisellä alueella jotakin ostettavaa. Olemme oikeutetusti muuttaneet elintarviketukipolitiikkaamme niin, että emme työnnä ylijäämiämme sinne, vaan selvitämme, onko alueella jotakin ostettavaa, koska kaikella, mikä on saatavissa ja hoidettavissa paikan siellä, autetaan taloutta ja vältetään paikallisen tilanteen vääristämistä ja koska loppujen lopuksi rakenteellisesti tämä onnettomuus on joka kerta aiheutettu sotien rinnalle. Toivon, että mahdollisuuksiimme saada aikaisemmin signaaleja, sisällytetään myös ennakkovaroitusjärjestelmä, jossa olisi mukana runsaasti asiantuntijoita. Se ei ole helppoa. Kaikki tietävät sen, mutta siitä voisi olla valtavasti apua, että saataisiin poistettua se kuva, että toimitaan puutteellisesti. Tärkeintä on lopullinen vastuu, joka on Etiopialla ja Eritrealla. Kannatan sydämestäni kaikkia niitä toimia, joihin komissio ryhtyy tässä asiassa.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, komission jäsen Patten kysyy oikeutetusti, miksi Afrikan tuhoisa historia toistaa taas itseään. Miljoonia ihmisiä uhkaa jälleen nälänhätä. Syy siihen ei ole pelkästään valtava kuivuus. Syyllisiä ovat ennen kaikkea harvinaisen vastuuttomat johtajat, jotka pitävät taistelua kuivasta maatilkusta tärkeämpänä kuin oman väestönsä kuolemaa. Onhan häpeällistä, että rutiköyhien Etiopian ja Eritrean hallitukset ovat ostaneet valtavasti nykyaikaisia aseita sen sijasta, että ne olisivat hankkineet riittävät elintarvikevarastot. Ennen kaikkea sokaistunut Etiopian hallitus vaikuttaa itsepäisyydellään omien kansalaistensa kärsimyksiin. Kuinka on muuten selitettävissä, että Etiopia kieltäytyi tarjouksesta käyttää Massawan ja Assabin satamia? Seurauksena on se, että suuri osa sen omasta väestöstä on avustustoiminnan ulottumattomissa. Afrikan yhtenäisyysjärjestön ja Euroopan unionin täytyy painostaa Etiopian ja Eritrean hallituksia voimakkaimmalla ajateltavissa olevalla tavalla, jotta niiden Algeria koskeva kiista saataisiin sovittua, ja avustustyöntekijöiden täytyy välittömästi päästä turvallisesti väestön pariin.
Eräs etiopialainen ministeri sanoi, että kansainvälinen yhteisö reagoi vasta sitten, kun televisiossa näkyy luurankoja. Hän vaikeni siitä, että sateiden vähyyden lisäksi myös ennen kaikkea asianmukaisen hallinnon puuttuminen on syynä kauheisiin kuviin.
Olen iloinen siitä, että komission jäsen Patten käsitteli arvostelua eurooppalaisen avun puutteellisuudesta. Siitä huolimatta haluan kysyä häneltä, mitä hän on oppinut siitä, kuinka Euroopalla on nyt mennyt. On vaikea olla muuta kuin toivoton Afrikan sarven kauheuksien takia. Meidän ei kuitenkaan pidä menettää toivoamme. Luonto voi tehdä tuhoisaa työtään vain silloin, kun ihmiset epäonnistuvat. Sodat ja huono hallinto ovat loppujen lopuksi ihmisen aikaansaannosta. Afrikan tuhoisan historian ei tarvitse toistaan itseään, jos ihmiselämästä tulee tärkeämpi asia kuin häpeämättömien johtajien vihanpidosta.

Bautista Ojeda
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, on järkyttävää ja masentavaa kaikkien ihmisolentojen kannalta, että aina tietyin väliajoin kuulemme Afrikasta tuskan huutoja, jotka pyytävät meiltä, hyvät parlamentin jäsenet, ruokaa ja vettä, ja elämme jo 2000-lukua.
Miksi annamme tämän tapahtua yhä uudelleen? Eikö meillä ole omaatuntoa? Päivä päivältä Euroopan unioni myöntää Afrikan köyhille maille yhä vähemmän varoja, yleensäkin vähemmän tukea. Kuinka voimme olla yllättyneitä tästä tilanteesta! Miten voi olla mahdollista, että meidän varastomme ovat täynnä yli jääneitä elintarvikkeita, jotka meidän on tuhottava, kun ne pilaantuvat käyttämättöminä tai kun niiden kulutukselle asettamamme ehdot eivät täyty? On olemassa syitä, joilla tätä voidaan perustella, mutta mikään ei riitä perusteeksi sille, että ihminen kuolee nälkään.
Ei ole totta, että olemme solidaarisia. Ei. Me vain riennämme sammuttamaan tulta antamalla tiettyyn kohteeseen tarkoitettua apua ilman selkeää ja päättäväistä ennalta ehkäisevää politiikkaa vaikka tiedämme liiankin hyvin, että Afrikassa ja yleensä kolmannessa maailmassa nälänhätä toistuu aina tietyin väliajoin.
Vaikka elintarvikeapua onkin myönnetty tuhansia tonneja, toivon, ettei se vaienna tiedotusvälineitä, vaan että ne raportoivat meille jatkossakin Afrikan traagisesta tilanteesta.
En sano mitään, mitä ei olisi sanottu jo aikaisemmin. Tämä on sanottu miljoona kertaa ja tämä tullaan sanomaan myös tulevaisuudessa, mutta tänään tunnen Afrikan tuskan syvällä omassa sielussani.
Milloin Marshall-apua aletaan soveltaa Afrikassa? Ehdotan, että tätä tarkoitusta varten perustetaan kiireellisesti arvovaltainen ja riippumaton kansainvälinen asiantuntijakomitea, joka arvioi tilanteen yhdessä kansainvälisten järjestöjen kanssa, aloittaa toimintansa välittömästi ja laatii kiireellisesti useita elintarvike- ja lääkintäapua koskevia ehdotuksia ja aloitteita, suunnittelee tulevaisuutta ja antaa kaikki humanitaariset taistelukeinomme kansalaisjärjestöjen käyttöön.

Miranda
Arvoisa puhemies, Afrikan sarven tilanne erityisesti Etiopiassa on saavuttanut dramaattisuuden asteen, jota harvoin nähdään ja se vaatii kansainväliseltä yhteisöltä etenkin Euroopan unionilta osakseen sellaista huomiota ja avustamista, että sillä kyetään torjumaan tavattoman suuri inhimillinen katastrofi. Totta kai jotain on jo tehty, esimerkiksi käy Euroopan unionin parhaillaan tarjoama elintarvikeapu, johon itse komission jäsen Christopher Patten nyt viittasi. Mutta emme voi levätä. On myös välttämätöntä voittaa kaikki alueella vallitsevat vaikeudet, jotta kansanjoukoille ja nälkää näkeville sekä kuoleman kielissä oleville lapsille saataisiin mahdollisimman lyhyessä ajassa näiden tarvitsemia elintarvikkeita ja lääkkeitä. Tässä tarkoituksessa on välttämättä vaadittava alueen maiden hallituksilta, nykyisin vallitseva poliittinen ja sotilaallinen tilanne mielessä pitäen, että ne sallivat ja varmistavat kansainvälisten järjestöjen nopean liikkumisen ja paikalle pääsyn näiden kansanjoukkojen elinalueille sekä varmistavat avustusten pääsyn perille sen oikeille vastaanottajille. On oleellisen tärkeää, että nämä kansainväliset järjestöt Maailman terveysjärjestö, UNICEF ja FAO (YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö) toimivat yhteistuumin ja tilanteen vaatimalla nopeudella ja tehokkuudella, niin että ne, kuten sanoin, saavat perille elintarvike- ja lääkeavun, mutta ryhtyvät samalla toimiin, jotta perustuotanto saadaan taas käyntiin, koska se on ratkaisevaa alueen taloudelliselle mallille vaikkapa siltä kannalta, että näin varmistetaan pitkän ja keskipitkän aikavälin ratkaisu. Tämä voisi käydä päinsä lähettämällä teknikkoja ja erikoisasiantuntijoita, jotka turvaavat tämän alan hankkeiden toteuttamisen.
Koska tilanne on näin vakava ja koska tätä solidaarisuustyötä on välttämättä pidettävä luonteeltaan poikkeuksellisena ja ensisijaisena näiden kansanjoukkojen kannalta, joudunkin lopuksi pyytämään komissiota, ja erityisesti komission jäseniä Christopher Pattenia ja Poul Nielsonia, antamaan meille säännöllistä ja yksityiskohtaista tietoa tilanteen kehittymisestä ja etenkin toimenpiteistä, joilla sitä heidän mielestään voi lievittää ja joita he parhaillaan kehittelevät.

Van Hecke
Arvoisa puhemies, Etiopian hallitus moitti viime viikolla kansainvälistä yhteisöä siitä, että se ei ole toiminut riittävän nopeasti ruokkiakseen Etiopian nälkäistä kansaa. Tuen antajat, mukaan luettuna Euroopan unioni, eivät siis olisi pitäneet lupauksiaan. Yhdyn siihen komission jäsenen mielipiteeseen, että Addis Abebasta tulleet moitteet ovat vähintäänkin sopimattomia, koska niitä on esittänyt hallitus, joka on ollut kahden vuoden ajan mukana järjettömässä rajasodassa naapurimaa Eritrean kanssa. Sotakoneistoon on pumpattu jo satoja miljoonia dollareita, jotka olisivat olleet elintärkeät sosiaalipalveluja ja elintarviketuotannon lisäämistä varten, ja silloin kun Etiopian ulkoministeri moitti kansainvälistä yhteisöä, liikkui tietoja siitä, että hänen hallituksensa olisi ostanut Venäjän tasavallalta sotilaslentokoneen. Etiopian hallituksen on aika kantaa vastuunsa ja tehdä kaikkensa, jotta sota Eritrean kanssa saataisiin loppumaan. Silloin hallitus voi lopultakin kiinnittää huomionsa maan taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen, minkä myötä tällaisia nälänhätiä voitaisiin välttää. Haluan sanoa vielä selkeästi, että kuitenkin myös avustuskoneiston täytyy lopettaa kansainvälisen yhteisön yksipuolinen syyllistäminen ja sillä tavalla verukkeen tarjoaminen paikalliselle valtakoneistolle. Hätäapu on ehdottoman välttämätöntä, ja sitä täytyy tehostaa, mutta molemmille sotaa käyville hallituksille annettava kehitysapu täytyy kytkeä OAE:n rauhansopimuksen hyväksymiseen ja toimeenpanoon. Merkkinä hyvästä tahdosta Etiopian johtaja voi aloittaa nyt hyväksymällä eritrealaisen kollegansa tarjouksen avustuskäytävästä, vai meneekö yhden henkilön ylpeys ja ego taas miljoonien kansalaisten edun edelle?

Carlotti
Arvoisa puhemies, nälänhätä ja Etiopia, nämä kaksi sanaa liittyvät jo nyt muistoissamme tuskallisesti toisiinsa. 16 miljoonaa nälänhädän uhria, joista 8 miljoonaa Etiopiassa, odottavat apua tässä Afrikan sarvessa, josta on tullut kaikkien vitsausten kotipaikka. Kaakkois-Etiopiassa sijaitsevalla Ogadenin alueella, jossa tilanne on pahin, ei ole satanut yli kolmeen vuoteen, ja tilanne on sellainen, ettei kuivan kauden ja kostean kauden käsitteillä ole enää minkäänlaista merkitystä.
Meidän siksi tietenkin reagoitava ja nopeasti, ja tiedämme valitettavasti liiankin hyvin, että vitkastelumme ja viivyttelymme maksavat ihmishenkiä. Kiitän sitä paitsi neuvostoa ja komissiota niistä toimista, joita ne ovat jo toteuttaneet, ja niistä tarkennuksista, joita ne äsken antoivat meille. Kansainvälisen yhteisön lupaama 800 000 tonnin hätäapu on lähetettävä tietenkin paikalle mahdollisimman nopeasti. Alueen maiden on lisäksi tehtävä kaikki mahdollinen hätäavun toimittamisen helpottamiseksi: niiden on avattava satamansa, maantiensä ja infrastruktuurinsa.
Tämä murhenäytelmä jättää kuitenkin vanhanaikaisen selkkauksen repimällä alueella suuhun erityisen katkeran maun, sillä jokaisen kiväärin ja luodin ostaminen myötävaikuttaa jo nyt hauraan taloudellisen, yhteiskunnallisen ja elintarviketilanteen pahenemiseen. Meidän on vaadittava Eritreaa ja Etiopiaa jäädyttämään sotilaalliset toimet, jotta näiden maiden kaikki logistiset ja inhimilliset keinot ja mahdollisuudet voitaisiin panna niiden kansojen palvelukseen. Aseiden melu on peittänyt liian kauan niiden ihmisten huudot, joilla on nälkä.
Siksi meidän on esitettävä Etiopian ja Eritrean johtajille vetoomus järjen puolesta, jotta selkkaus loppuisi ja jotta voitaisiin saada nopeasti aikaan sopimus teknisistä järjestelyistä Afrikan yhtenäisyysjärjestön laatiman rauhansuunnitelman mukaisesti. Tällä hetkellä meidän on tietenkin kuultava ainoastaan se vetoomus, jonka kärsivä väestö esittää.

Khanbhai
Arvoisa puhemies, Etiopian kurjuus ja kuolema olivat ruuduissamme neljä vuotta sitten. Kameramiehet lähtivät, mutta kurjuus ja kuolema eivät. Nälkä ja kuolema ovat edelleen siellä. Etiopian kansa rukoilee sadetta. Valitettavasti he näkevät vain luotisateen. Ihmiset tarvitsevat vettä, ruokaa ja lääkkeitä. Valitettavasti he näkevät vain, kun meidän hallitustemme Etiopian ja Eritrean politiikoille toimittamat tankit ja koneet räjäyttävät heidän maansa ja kotinsa kappaleiksi.
Nämä poliitikot janoavat valtaa: nämä poliitikot, jotka riitelevät alueiden rajoista samalla kun heidän kansansa kuolee. Nämä poliitikot heiluttavat maansa lippua parlamenttitaloissa ja presidentin palatseissa, mutta valitettavasti ainoa lippu, jonka maan ihmiset näkevät on kuoleman lippu. Nälänhätä, sairaus ja kuolema ovat edelleen näiden maiden tunnusmerkkejä. Vallanhalun ei saa antaa ohittaa elämänhalua.
Komission jäsen Patten on luetellut monia toimia, joihin Euroopan unioni on tarttunut auttaakseen. Tämä apu on otettu kiitollisena vastaan, mutta asettakaamme asiat oikeisiin mittasuhteisiin. 16 000 miljoonaa ihmistä näkee nälkää tällä hetkellä; 15 000 tonnia on toimitettu. Myönnän logistiset vaikeudet, mutta tuo tarkoittaa alle kiloa henkilöä kohti. Aikarajaa ei ole annettu eli kyseessä on yksi kilo, jonka on riitettävä ikuisesti. Nämä määrä ovat ainoastaan lievittäviä. Ne lievittävät vain oireita; ne eivät paranna sairautta.
EU:n on otettava johtoasema tämän vakavan ongelman parantamisessa, ja ainoa tapa tehdä se, on ensiksi lopettaa aseiden päätyminen sodan osapuolille ja varmistaa, että käytämme vaikutusvaltaamme niihin, jotka toimittavat niitä; ja toiseksi opettaa näitä ihmisiä kasvattamaan ruokaa ja korjaamaan sadon, varastoimaan, pakkaamaan ja käsittelemään sitä niin, että he voivat olla riippumattomia ja itsenäisiä eivätkä kerjäläisiä ikuisesti.

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni täällä tänään käyty keskustelu oli hyvin tärkeä. Se oli keino osoittaa, kuinka paljon tämä parlamentti ponnistelee humanitaaristen kysymysten hyväksi ja kuinka paljon se kiinnittää niihin huomiota, erityisesti sellaiseen asiaan, josta tänään oli kyse. Komission jäsen Christopher Pattenin puheenvuorosta kävi selvästi ilmi objektiivinen tietoisuus jo tehdystä työstä sekä lisäksi ehdoton tietoisuus siitä, että tämä tilanne on kestämätön ja että Euroopan komission on osoitettava sen suhteen päättäväisyyttä, ryhdyttävä hyvin konkreettisiin toimiin ja huolehdittava myös tulevaisuudesta.
Omasta puolestamme, neuvoston puolesta, haluaisin sanoa meiltä löytyvän erittäin suurta kiinnostusta siihen, että tällaisia tilanteita voitaisiin pysyvästi seurata ja tarkkailla tiiviissä yhteistyössä komission kanssa. Mielestäni on tärkeää luoda Euroopan unionissa objektiivinen tietoisuus siitä, että humanitääristen kysymysten vuoksi on ponnisteltava yhä enemmän ja että Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden on onnistuttava turvaamaan keskeisissä kansainvälisissä järjestöissä näille kysymyksille ensisijainen huomio. Muutamia päiviä sitten pidimme Euroopan unionin ja Afrikan maiden välisen huippukokouksen. Tuon huippukokouksen pitkä asialista soi mahdollisuuden työhön, joka mahdollisesti on Euroopan ja Afrikan maiden välisen järjestäytyneen vuoropuhelun ensimmäisiä osatekijöitä, etenkin silloin, kun pyritään saamaan aikaan yhtenäisempi näkökulma, yhteinen näkökulma kaikkiin Afrikan mantereella tänä päivänä vaikuttaviin kysymyksiin, jotka eivät ole meille samantekeviä. Niin, tämä asia on tehtävä hyvin selväksi: ne eivät ole monestakin syystä samantekeviä Euroopan mantereelle, eivät myöskään Euroopan mantereen omaan turvallisuuden ja vakauden takia.
Mielestämme on tärkeää käydä vuoropuhelua Afrikan viranomaisten ja myös alueellisten viranomaisten kanssa. On hyvin tärkeää onnistua turvaamaan johdonmukainen toimintatapa kiistojen ehkäisemiseksi ja näissä tilanteissa käytettävien nopeiden väliintulomekanismien luomiseksi; ilman tätä kollektiivista ja järjestäytynyttä vuoropuhelua ei kannata elättää turhia haaveita. Emme me onnistu ratkaisemaan näitä ongelmia tilapäisillä toimilla emmekä tarkoin suunnatuilla väliintuloilla. Jollemme onnistu järjestämään kansainvälistä yhteisöä järjestämään sitä sekä maailmanlaajuisten kansainvälisten järjestöjen että enemmän alueellisten järjestöjen tasolla emme koskaan onnistu vastaamaan niihin kriiseihin, jotka järjestelmällisesti vaivaavat etenkin kaikkein haavoittuvimpia maita. Euroopan unionilla on tässä asiassa mielestäni aivan erityinen vastuu, sillä on melkein sivistyksen vaatima perinne tavassa, jolla se kohtaa tällaiset ongelmat, sillä on omatunto ja vastuuntunto, kuten parlamentissa tänään käyty keskustelu selvästi osoitti.

Puhemies
Kiitoksia, arvoisa ministeri!
Olen ottanut vastaan työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti viisi päätöslauselmaesitystä.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina.

Kaakkois-Euroopan maita koskeva vakautus- ja assosiaatioprosessi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Lagendijkin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0069/2000) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Kaakkois-Euroopan maita koskevasta vakautus- ja assosiaatioprosessista (KOM(1999) 235 -C5-0124/1999/-1999/2126(COS)).

Lagendijk
. (NL) Arvoisa puhemies, haluaisin käsitellä minulle annettuna aikana erityisesti juuri järjestettyä vakaussopimuksen rahoituskonferenssia, koska mielestäni on järkevämpää kiinnittää huomio siihen kuin mietintöni tekstiin, joka on luonnollisesti kirjoitettu ennen tuota konferenssia.
Sitten konferenssista yleisesti ottaen seuraavaa. Mielestäni voidaan sanoa, että se oli suuri menestys, eikä pelkästään rahan vuoksi vaan myös sen vuoksi, että konferenssissa - tämä on yksi mietinnön ja koko vakaussopimuksen keskeisimmistä asioista - todellakin keskityttiin hankkeisiin, jotka sitovat aluetta yhteen. Alueellinen yhteistyö on yksi vakaussopimuksen tärkeimmistä asioista. Mielestäni oli hyvä nähdä, että tässä konferenssissa kaikki tahot todellakin panostivat siihen. Se oli menestys - en sano tätä pelkästään kehuakseni komission jäsentä - myös siksi, että oli selvää, että Euroopan unioni ja Euroopan komissio ottivat lopultakin johtoaseman, kun ne mielestäni olivat olleet hieman liian kauan jälkijunassa. Tässä olivat yleiset huomautukset rahoituskonferenssista.
Konferenssin vuoksi haluan ottaa esille viisi keskeistä kohtaa mietinnöstäni. Ensimmäisenä rahoitus. Kaikki odottivat jännittyneinä, minkä summan komission jäsen ilmoittaa. Hän päätyi lopulta 530 miljoonaan. Minun täytyy sanoa, että se oli melko luovaa kirjanpitoa, sillä tästä 530 miljoonasta 50 prosenttia oli vanhaa rahaa Obnova- ja Phare-ohjelmista vuotta 2000 edeltäneiltä vuosilta ja 30 prosenttia samoihin ohjelmiin vuodeksi 2000 tarkoitettua rahaa. Loppujen lopuksi mukana oli vain vähän uutta rahaa. Tämä ei ole mikään komissiolle annettu moite vaan toteamus, joka luonnollisesti muuttuu arvostelevammaksi, kun tiedämme, että kysymys on vielä 5,5 miljardin summasta, jonka erityisesti Euroopan investointipankki joskus mainitsi ja jonka komission puheenjohtaja Prodi myöhemmin hyväksyi. Ainakin minulle on vielä täysin epäselvää, kuinka tämä summa saadaan koottua tulevana vuonna. Siksi haluan kysyä komission jäseneltä, miltä tilanne näyttää ensimmäisen vuoden, vuoden 2001, osalta. Missä vaiheessa on vakaussopimuksen talousarvion valmistelu? Miten komission jäsen suhtautuu esimerkiksi sellaisiin neuvostossa ja jäsenvaltioissa yhä lisääntyviin mielipiteisiin, että tämä 5,5 miljardia Länsi-Balkanille sekä Bulgarian ja Romanian jäsenyyttä edeltävä tuki ovat aivan liikaa, kun ajatellaan esimerkiksi tuen vastaanottokapasiteettia, ja että huomattavasti pienempi summa olisi paljon realistisempi? Kannatan sitä, että etukäteen pysytään 5,5 miljardin summassa. Minua kiinnostaa ainoastaan, miten komissio aikoo saada tämän summan kokoon.
On myös vaadittu sitä, että hankkeet ja konferenssin suunnittelu jaettaisiin eri osa-alueisiin - demokratia, jälleenrakentaminen ja turvallisuus - tietoisena siitä, että silta on kalliimpi kuin koulutuskeskus tai miinanraivausohjelma. Minun täytyy ikävä kyllä todeta, että kun tarkastellaan numeroita konferenssin jälkeen, painopistettä on siirretty hyvin voimakkaasti jälleenrakennuksen suuntaan. 4,2 miljardista 80 prosenttia on tarkoitettu jälleenrakentamiseen, 17 prosenttia demokratiaan ja vain kolme prosenttia turvallisuuteen. Suunnilleen tämä sama suhde sisältyy myös yhteisön lupauksiin, ja haluaisin pyytää komissiolta, että asiaan suhtauduttaisiin vakavasti ja 3 prosentin osuus korotettaisiin 4 prosenttiin. Muistelen vain tämän aamun lehdessä ollutta järkyttävää uutista, jonka mukaan vielä kolme lasta astui eilen miinaan Sarajevon lähellä ja sai surmansa. Miinanraivausohjelma kuuluu turvallisuuteen, ja on varmasti tärkeä, eikä sitä saa unohtaa.
Kolmanneksi, mietintöön sisältyy yleisten asioiden neuvoston tukema pyyntö, että kyseisiin maihin kohdistuvat kaupan rajoitukset pitäisi purkaa epäsymmetrisesti ja tarvittaessa yksipuolisesti. Tämän taustalla on ajatus, että kauppa on ajan myötä yhtä tärkeää kuin tuet. Mikä on tämän tilanne? Mitä komissio aikoo tehdä poistaakseen nämä yksipuoliset kaupan esteet lyhyellä aikavälillä?
Sitten neljänneksi, kansalaisjärjestöistä. Minun täytyy harmikseni todeta, että erityisesti paikallisten kansalaisjärjestöjen rooliin on kiinnitetty hyvin vähän huomiota sekä valmistelussa että toimeenpanossa. Tämä on vielä merkittävämpää, kun näkee, mitä vakaussopimuksesta tiedetään puheena olevalla alueella. Olen vakuuttunut siitä, että paikallisten kansalaisjärjestöjen ottaminen mukaan on tarpeen, jotta ohjelmien laatua voidaan parantaa, jotta voidaan myös tehdä vakaussopimusta tunnetummaksi kyseisellä alueella ja näyttää, mitä meillä on suunnitelmissa.
Sitten lopuksi tehtävienjaosta. Kuka ryhtyy valvomaan, että kaikki nämä suunnitelmat toteutetaan käytännössä nopeasti ja tehokkaasti? Haluaisin antaa komission jäsenelle yhden neuvon. Häntä syytettiin viime viikolla siitä, että hän haluaisi kaivaa maata komission puheenjohtaja Prodin jalkojen alta. Jos todellakin haluatte kaivaa maata jonkun jalkojen alta, haluaisin ehdottaa, että valitsette kohteeksi Solanan. Minun näkemykseni mukaan hän on täysin virheellisesti saanut johtavan roolin Balkanilla. Mielestäni olisi johdonmukaisempaa, että Euroopan komissio, siis komission jäsen Patten, saisi tämän johtavan roolin, jotta tämä vakaussopimus voitaisiin toteuttaa nopeasti ja tehokkaasti.

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluaisin aluksi ilmaista esittelijälle, jäsen Joost Lagendijkille, tyytyväisyyteni hänen meille esittelemästään erinomaisesta ja tärkeästä mietinnöstä; olen jopa sitä mieltä, että tämä hänen mietintönsä herättämä keskustelu ei olisi voinut osua parempaan aikaan. Kuten tiedätte, Lissabonissa pidetty Eurooppa-neuvoston ylimääräinen kokous vahvisti jälleen sen, että Euroopan unionilla on strateginen etusija Kaakkois-Euroopan rauhaa ja vakautta koskevissa kysymyksissä; sellaisena kysymyksenä se on Euroopan unionin kiireellisenä käsiteltävien asioiden esityslistalla ja pysyvästi mukana poliittisessa työohjelmassamme.
Euroopan unioni on jo kauan ollut se viranomainen, joka on eniten jakanut avustuksia tälle alueelle. Vuosina 19911999 Euroopan unionin Kaakkois-Euroopalle antama apu, sekä Euroopan unionin että sen jäsenvaltioiden, oli yli 19,3 miljardia euroa. Sen lisäksi Euroopan unioni on kaikkien tämän alueen maiden pääasiallinen kauppakumppani, ja se on suonut niille arvokkaita kaupallisia myönnytyksiä ja, kuten tiedetään, useat tuhannet Euroopan unionin sotilashenkilöt, poliisit ja siviilityöntekijät ovat tällä hetkellä työssä tällä alueella, etenkin Kosovossa.
Arvoisa puhemies, kuten sanoin, olemme lukeneet erittäin kiinnostuneina esittelijän tekemät Kaakkois-Euroopan vakautus- ja assosiaatioprosessia koskevat päätelmät. Vakautus- ja assosiaatioprosessin tiiviyden ja sen mahdollisten puutteiden arviointi antaa varmasti miettimisen aihetta, ja yritänkin kommentoida muutamia näistä mietinnön antamista aiheista. Kuten sanoin, Lissabonissa pidetty Eurooppa-neuvoston kokous vahvisti sen, että yhteinen päämäärämme on edelleen integroida tuon alueen maita mahdollisimman kiinteästi Euroopan poliittiseen ja taloudelliseen järjestelmään. Vakautus- ja assosiaatiosopimukset muodostavat tämän politiikan perustan. Kuten esittelijä aivan oikein huomautti, nämä uudet sopimukset eivät tule aivan pian voimaan, koska meidän on ensin valmisteltava sopimuksia, neuvoteltava niistä ja saatettava ne päätökseen. Niinpä esittelijä päätteleekin, että ensin on luotava jonkinlainen alueellinen keskipitkän aikavälin vakautus- ja kehitysohjelma.
En ole aivan varma siitä, että tämä analyysi osoittaisi parhaan tavan ryhtyä ratkaisemaan ongelmaa. Yleinen vakautusprosessi ei mitenkään voi jäädä pelkiksi sopimuksiksi. Sanokaamme, että sopimukset ovat tietenkin tämän prosessin näkyvin ja huomattavin osa, mutta prosessiin kuuluu muitakin tärkeitä välineitä, kuten esimerkiksi sopimukset kaupallisista etuuksista, Euroopan unionin suorat avustukset ja poliittinen vuoropuhelu. Suurin osa alueen maista hyötyy jo kaupallisista etuuksista, ja Lissabonin ylimääräisessä Eurooppa-neuvoston kokouksessa vahvistettiin se seikka, että ennen vakautus- ja assosiaatiosopimusten solmimista täytyisi samalla saada aikaan laajempi kaupallinen vapautuminen, joka siis suosisi juuri näitä maita niiden kahdenkeskisessä kaupankäynnissä unionin kanssa.
Vakautus- ja assosiaatioprosessin taustalla oleva aate on niin joustava ja laaja-alainen, että sen avulla kyllä voidaan turvata tätä asiaa koskevan jatkuvan prosessin sujuminen. Lisäksi on sopimusten osalta todettava, että vaikka niiden solmiminen veisikin jonkin verran aikaa, sen ei nähdäksemme pitäisi vaarantaa koko vakautusprosessia. Näin ei ole ennen käynyt Euroopan unionin vastaaville alueellisille prosesseille. Niinpä toivommekin, että kuten muissakin kansainvälisissä sopimuksissa, meillä olisi käytettävissämme keskinäisiä sopimuksia, jotka kattaisivat näiden sopimusten allekirjoitusten ja ratifioimisen välisen ajan, ottaen huomioon sen, että näiden kahden ajanjakson välillä kuluu tavallisesti aikaa lähes kaksi vuotta. On myös syytä muistaa, että meillä on jo kauppa- ja yhteistyösopimussuhteet Albanian ja entiseen Jugoslavian tasavaltaan kuuluvan Makedonian kanssa. Uudet sopimukset ovat entistä laaja-alaisempia, mutta sopimusosapuolillemme myös vaativampia, koska niissä on poliittisia ehtoja, jotka aivan selvästi ovat osa unionin tässä asiassa noudattamaa vakiomallia, ja juuri ne syrjäyttävät näissä molemmissa tapauksissa entiset sopimukset; niissä keskitytään paljon enemmän alueelliseen yhteistyöhön kuin nykyisissä sopimuksissa, ja niihin kuuluu määräyksiä oikeus- ja sisäasioihin liittyvästä yhteistyöstä, joka on aiheena hyvin tärkeä tulevalle Euroopalle.
Entiseen Jugoslavian tasavaltaan kuuluvan Makedonian kanssa on jo aloitettu neuvottelut vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta. Albanian hallitus saattoi jokin aika sitten tiedoksi reaktionsa Euroopan komission valmistelemaan tutkimukseen neuvottelujen aloittamisen toteutuskelpoisuudesta, ja neuvosto analysoi tämän kertomuksen aivan kohta. Kroatian sisäisten poliittisten muutosten vuoksi Euroopan komissio valmistelee myös sen kanssa käytävien neuvottelujen toteutuskelpoisuudesta tutkimusta, jonka neuvosto toivoo voivansa analysoida heti ennen kesää tai pian sen jälkeen.
Bosnialle ja Hertsegovinalle on sen viranomaisten esittämän pyynnön vuoksi lähetetty kiertokirje tai eräänlainen road-map, menettelyohje, jonka ehtojen täytäntöönpano johtaa siihen, että aikanaan laaditaan tutkimus samantapaista kauppasopimusta koskevien neuvottelujen toteutuskelpoisuudesta. Nämä työt etenevät hyvää vauhtia, jos kohta on otettava huomioon, että juuri tässä erityistapauksessa meidän on oltava varovaisia, emmekä saa luoda liian suuria odotuksia, varsinkaan kun alueella vallitseva todellisuus ei anna meille aihetta olla kovinkaan optimistisia tässä asiassa.
Arvoisa puhemies, saanen aivan lyhyesti käsitellä uutta asetusta. Koska olemme samaa mieltä Euroopan parlamentin kanssa siitä, että on tarpeen luoda yhdenmukainen oikeusperusta tälle alueelle annettavalle avulle, neuvosto odottaa Euroopan komission ehdotusta neuvoston asetukseksi, jolla korvattaisiin tälle alueelle Phare- ja Obnova-ohjelmien kautta myönnetty tuki, ja sen laatimat suositukset ovat arvokas anti tästä asiasta neuvostossa käynnistettäville keskusteluille. Panin erityisesti merkille sen, että mietinnössä korostettiin alueen jälleenrakentamisen olevan aivan muuta kuin pelkkää fyysistä ja taloudellista jälleenrakentamista; se on suunnattava myös yhteiskunnan perusrakenteisiin, kansalaisyhteiskuntaan ja julkisiin toimielimiin, jotka kaikki ovat tämän alueen todellisen jälleenrakentamisen strategiamme pääasiallisia tavoitteitamme. Oikeastaan kyse ei ole vain aineellisesta ulottuvuudesta, vaan myös kansainvälisen vakauden ulottuvuudesta.
Esittelijä viittaa lyhyesti myös vakaussopimukseen niillä aloilla, joilla olemme olleet yhteistyössä näiden viiden maan kanssa, sekä laajentumisprosessiin liittyviin maihin. Äskettäinen rahoitusta käsitellyt alueellinen konferenssi, jonka järjestivät yhdessä Euroopan komissio ja Maailmanpankki tiiviissä yhteistyössä vakautussopimuksia käsittelevän erityisedustajan kanssa, sysäsi merkittävästi eteenpäin tavoitteita uudistusprosessien voimistamiseksi ja alueellisen yhteistyön kannustamiseksi; samalla se osoitti, että vakautussopimusten mekanismi on kypsynyt, joten se voi ja sen pitää edistyä. Uskoaksemme molemminpuolinen ponnistelu on sopimuksen menestyksen avain, ja mielestäni tämä seikka kävi hyvin selväksi keskustelussa, jota kävimme jokin aika sitten Euroopan komission ja Maailmanpankin järjestämässä konferenssissa. Alueen maiden ponnistelut niiden instituutioiden politiikan uudistamiseksi sekä taloudellisen edistyksen mahdollistavan ilmapiirin luomiseksi ovat tämän sopimuksen keskeinen elementti. Kansainvälinen yhteisö tukee vastavuoroisesti uudistumiseen sitoutumista, ja lahjoittajat sekä rahoituslaitokset joko lupasivat antaa tai jo antoivat käyttöön kaikkiaan 2,4 miljardia euroa. Tästä summasta Euroopan unioni komissio ja jäsenvaltiot lupasi tai antoi jo käyttöön 1,08 miljardia euroa aivan omasta puolestaan. Kansainvälinen yhteisö rahoitti tarkemmin sanoen konferenssille esitetyn 1,8 miljardin euron pika-avun paketin ja tarjosi käytettäväksi lyhyen aikavälin pakettiin kuuluvien hankkeiden ja aloitteiden valmisteluun ja täytäntöönpanoon tarvittavan rahoituksen.
Kuten sanoin, tämä konferenssi oli kuitenkin vain yksi kohta, ensi askel pitkässä prosessissa. Euroopan unioni ahertaa saadakseen tässä asiassa johtavan osan, taatakseen näin johdonmukaisen käsittelytavan tälle seurantaprosessille. Se on myös lujasti päättänyt seurata läheisesti alueellisia uudistusprosesseja ja tukea niitä tavalla, joka vastaisi kunkin maan todellisuudessa tekemiä ponnisteluja, jotta niitä voitaisiin erityisesti palkita edistymisellä uusien välineiden luomisen prosessissa ja jotta näin tehtäisiin mahdolliseksi johdonmukaisesti eurooppalaisten mallien mukainen taloudellinen ja yhteiskunnallinen kehitys. Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Belgradia lukuun ottamatta kaikki alueen hallitukset ovat ymmärtäneet sen, että niiden on jatkettava eteenpäin uudistusten tietä. Haluaisin kuitenkin tehdä selväksi, että neuvoston mielestä ponnistuksemme jäävät vajaiksi ilman Serbiaa. Demokraattinen ja yhteistyöhaluinen, naapuriensa kanssa rauhassa elävä Serbia otettaisiin hyvin vastaan Euroopan kansojen perheeseen ja meidän onkin tajuttava, että tämän alueen yhteinen vakaus ei voi koskaan olla täydellinen niin kauan kuin yksi alueen maa aiheuttaa epävakaisuutta. Toivoisin, että tämä Serbiaa koskeva sanoma menisi perille sen kansalaisyhteiskuntaan ja että samalla vahvistettaisiin myös Montenegrolle ja tämän maan hallituksen vakauden puolesta tekemille ponnisteluille antamamme tuki.
Lopuksi sanoisin, että havaitsimme parlamentin jäsenen epäilevän, että Euroopan jälleenrakennusviraston tehtävät eivät rajoitu vain Kosovoon. Jo 20. maaliskuuta pitämässään kokouksessa neuvosto kehotti komissiota tutkimaan ehdotusta sisällyttää Montenegro toimenkuvansa piiriin ja tekemään siitä esityksen neuvostolle. Samaan aikaan pohditaan jatkuvasti Euroopan investointipankin tehtävien laajentamista.
Haluaisin lopuksi sanoa, että neuvosto on kehottanut pääsihteeriä ja korkeaa edustajaa varmistamaan neuvoston puheenjohtajan arvovallalla ja yhdessä komission kanssa läntisissä Balkanin maissa noudatettavien politiikkojen johdonmukaisuuden. Yleisten asioiden neuvoston viime kokouksessa tuotiin ensi kertaa esille näitä ajatuksia, jotka ovat seurauksia juuri komission jäsen Christopher Pattenin ja korkea edustaja Javier Solanan esittämistä ajatuksista, ja olemme varmoja siitä, että seuraavissa yleisten asioiden neuvoston kokouksissa ne aiheuttavat vielä suurempaa huomiota ja todella johtavat asteittain kohti täytäntöönpanoa.

Pack
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää aluksi erittäin lämpimästi kollega Lagendijkia hänen mietinnöstään. Voin antaa sille täyden tukeni ja pidän hyvänä asiana, kun kristillisdemokraatti voi antaa täyden tukensa vihreälle mietinnölle, sillä se tarkoittaa, että me olemme yhdessä oikealla tiellä ja kokeneet yhdessä samat asiat.
Tämä keskustelu tapahtuu tänään otollisena ajankohtana, kuten jo sanottiin. Rahoituskonferenssin tulokset olivat hyviä ainakin paperilla. Rahaa on määrä virrata hankkeisiin, jotka voivat antaa sopimukselle vihdoinkin kasvot. Sopimus on ollut tähän asti kuin kangastus, eikä sen tulos ollut konkreettinen. Työn on nyt määrä viimeinkin alkaa, ja kallis jaarittelu päättyy. On oikeastaan vahinko, että sopimuksen täytäntöönpanosta vastaavan erityiskoordinaattorin oppiajan piti kestää niin kauan.
Aluetta tuntevat olivat jo pitkään täysin perillä Euroopan unionin ja Euroopan investointipankin nyt määrittelemistä hankkeista alueella. Me olisimme voineet ja meidän olisi oikeastaan myös pitänyt aloittaa se syksyllä. Haluaisin kuitenkin myös puuttua tässä yhteydessä ministerineuvoston päätöksiin ja sanoa, että ei osoita kovinkaan suurta halua tehokkuuteen, kun jälleenrakennusvirasto perustetaan Thessalonikiin, koordinaattori toimii Brysselissä, eikä näiden kahden anneta sitten tehdä yhteistyötä. Ilman jälleenrakentamista ei ole vakautta ja toisinpäin.
Meidän on nyt valloitettava nopeasti takaisin menetetty alue. Seuraaviksi 12 kuukaudeksi varatuilla 1,8 miljardilla eurolla voidaan aloittaa jo jotakin, jotta alueen ihmiset näkevät vihdoinkin, että me todellakin toteutamme suuret sanamme alueen vakauden perustan luomisesta. Vakautta ei ole kuitenkaan ilman jälleenrakentamista eikä toimivia instituutioita. Ja molemmilla on kiire. Jokainen euro on sijoitettu tässä yhteydessä hyvin silloin, kun se sitten käytetään todellakin hankkeisiin eikä jää roikkumaan liian monien toimijoiden ja organisaatioiden muodostamaan tiheikköön tai häviä jopa kokonaan korruption myötä. Meidän on oltava hyvin valppaita tässä yhteydessä. Alueen sodat olivat kuitenkin joka suhteessa kalliimpia kuin mitä kaikki tarvittavat toimet tulevat meille maksamaan.
Vakaussopimuksen ajatus on hyvä, koska se perustuu ennen kaikkea myös rajat ylittäviin toimiin ja sitä kautta konfliktien ennaltaehkäisyyn. Monet alueen poliitikot ja hallitukset ovat ymmärtäneet sen ja luoneet jo rajat ylittävän säännöllisen työskentelytason. Euroopan unioni voi laskea menestyksellisen ja esimerkillisen politiikan perustan käyttämällä johdonmukaisesti tätä välinettä. Kaikki vakaussopimuksen osapuolet tarvitsevat kuitenkin malttia. vakauden perustan luomisessa ja sen vahvistamisessa tarvitaan aikaa ja jatkuvuutta. Avun vastaanottajamaita vaaditaan erityisesti uudistamaan hallintoaan ja instituutioitaan niin, että ulkomaiset investoinnit mahdollistetaan ja että näistä maista tulee yhä enemmän ulkoisesta avusta riippumattomia.
Alueen vakaus riippuu monilla aloilla kuitenkin merkittävästi myös rikollisten valtajärjestelmien hävittämisestä ja oikeusvaltioperiaatteen mukaisten rakenteiden luomisesta, kuten esimerkiksi Bosniassa. Vaalit eivät ole mikään patenttilääke. Demokratiaa ei voi valita noin vain. Ottakaapa esimerkiksi viime sunnuntain vaalit Bosnian ja Hertsegovinan serbitasavallassa. Karadiæs ja Kraijniks-puolue voittivat vaalit. Nimenomaan myös pakolaisten paluu edistäisi normaalioloja ja demokratiaa, ja siksi vakaussopimuksen yhteydessä on esimerkiksi annettava pikimmiten alkusysäys pakolaiskarusellille Bosniassa ja Kroatiassa. Se maksaa. Miinanraivauksen sekä työpaikkojen, koulujen ja terveydenhuollon luomisen on kuljettava käsi kädessä pakolaisten palaamisen kanssa. Valitettavasti myös korkeat edustajat Bosniassa ovat menettäneet paljon aikaa. He ovat sietäneet liian kauan rinnakkaisia rakenteita tai jopa tukeneet niitä. Etnisen jakautumisen, joka luotiin sodan myötä ja jota Daytonin sopimus valitettavasti osittain jatkoi, voittamisessa me emme ole vielä pitkään aikaan niin pitkällä kuin voisimme olla.
Esimerkiksi Bosniassa vallitsee epäjärjestys jälleenrakentamisessa ja oikeusuudistuksen toiminnassa. Tuomioita ei panna lainkaan täytäntöön. Suojelualueen vuosikymmeniä kestävän ylläpitämisen sijasta alueella on panostettava enemmän Bosnian ja Hertsegovinan yhtenäisvaltioon.
Vielä kerran vakaussopimuksen ajatuksesta. Euroopan yhdentymisen tapaan kyse ei voi olla vain valtioiden vaan myös yhteiskunnallisten ryhmien, joilla on omia tavoitteita, motivoimisesta yhteisen tavoitteen saavuttamiseen. Kaakkois-Euroopan vakauttamiseksi on tiivistettävä entisestään yksittäisten valtioiden nykyisten tai niihin luotavien taloudellisten, kulttuuristen ja koulutuspoliittisten instituutioiden keskinäistä yhteistyötä sekä niiden yhteistyötä vastaavien eurooppalaisten instituutioiden kanssa.
Meidän on nyt tartuttava mahdollisuuteen ja luotava nopeasti esimerkkejä, jotka osoittavat myös Jugoslavian serbeille, että on parempi päästä eroon diktaattori Miloeviæista ja kulkea sitten naapureiden kanssa Eurooppaan johtavaa tietä.

Souladakis
Arvoisa puhemies, tänään käsittelyssä olevassa mietinnössä Kaakkois-Euroopan maita koskevasta vakautus- ja assosiaatioprosessista yritetään mielestäni onnistuneesti muodostaa vakaa poliittinen kehys Balkanin murhenäytelmän hoitamiseksi. Nyt ei ole aika arvioida tapahtumia ja tilanteita, jotka sen aiheuttivat. Tänään meidän pitää katsoa tässä mietinnössä kohti tulevaisuutta ja muodostaa perusta ensimmäiselle käytännössä onnistuneelle Euroopan unionin politiikalle, ensimmäiselle jollain tavoin onnistuneelle yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toiminnalle.
Tässä yhteydessä on kuitenkin varottava tiettyjä asioita. Mitä nämä ovat? On tunnettu salaisuus, että Balkanilla on edustettuina monien tahojen intressejä ja monia ei aina yhteisiä strategisia tavoitteita. Joka tapauksessa tästä pitää päästä eroon antamalla joka taholle ehdottomat poliittiset vastaukset. Nämä ovat:
Ensiksi: on noudatettava täydellisesti YK:n aluetta koskevia päätöksiä.
Toiseksi: alueen valtioiden rajoista ei neuvotella, vaikkakin kriittisissä tapauksissa on noudatettava joustavia hallinnollisen autonomian ja hajauttamisen muotoja. Korostan, että jos jotkut katsovat ratkaisun löytyvän joko uusien valtioiden luomisesta tai rajojen siirtämisestä valtioiden välillä, he syyllistyvät traagiseen erehdykseen. Tilanne on jatkuvasti jännittynyt, eikä tälle näy loppua. Tämä on domino, jossa ei ole alkupäätä. Ei ole liioittelua sanoa, että 2000-luvun alussa meillä on uusi 30-vuotinen sota, josta tavalla tai toisella on kulunut jo ensimmäiset kymmenen vuotta.
Kolmanneksi: politiikan pitää koskea vain ja ainoastaan kansoja. Tämä on myös Euroopan etu.
Neljänneksi: taloudellinen ja institutionaalinen jälleenrakennus on kiireellinen prioriteetti. Kehityksen, demokratian ja hyvinvoinnin keskeltä nousee esiin myönteisiä tuloksia. Ensimmäistä kertaa ratkaistaan monimutkaista ongelmaa Euroopan unionin reunamilla. Euroopan unionin on onnistuttava olemaan poliittisesti uskottava ja kykenevä. Tämä on asia jossa pitää onnistua. Toivon, että Lagendijkin mietintö saa myös parlamentissa saman voimakkaan tuen kuin se sai ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa ja että parlamentti tuo näin esiin meidän kaikkien toiveen myönteisestä ja vakaasta kehityksestä.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää mietinnöstä, jota liberaaliryhmä voi kannattaa täysin. Haluaisin ottaa esille aiheen, jota ei ole mainittu komission tiedonannossa eikä mietinnössä, ja asetan siten itseni alttiiksi sille, että minun väitetään käsittelevän liian vähäpätöistä aihetta. Käsittelemäni aihe on naisten liittäminen jälleenrakennusohjelmaan, ja käsittelen sitä sen vuoksi, että naiset ja lapsethan ovat aina joutuneet kärsimään eniten konflikteissa, kansalaissodissa ja sodissa ylipäänsä. Naisiin kohdistuvat hyökkäykset, raiskaukset, tapot, kidutus ovat jokapäiväisiä tapahtumia, ja ne ovat olleet jokapäiväisiä tapahtumia monien viime vuosien ajan Kaakkois-Euroopan valtioissa. Uskon, että jos aiomme edistää kulttuurien ymmärtämystä ja jos aiomme laatia kunnollisen jälleenrakennusohjelman, on erittäin ratkaisevaa, että naiset otetaan mukaan - ja erittäin keskeisesti - prosesseihin. Otan tämän asian esille, koska asiassa on todellisuudessa onneksi tapahtunut hieman edistystä, mutta ei tarpeeksi. Ensimmäiseen työryhmän alaisuuteen on nyt perustettu gender task force -työryhmä, eikä niin tehty sen vuoksi, että aloite olisi tullut ylhäältä, vaan sen vuoksi, että aloite tuli alhaalta, sillä joukko naisia on ryhtynyt ajamaan asiaa - jos niin saan sanoa - ja kysynyt, eikö olisi kohtuullista, että heillä olisi tavalla tai toisella keskeinen asema koko jälleenrakennustyössä. Nämä naiset ovat ehdottaneet joitakin täysin konkreettisia, maan läheisiä asioita, kuten kunnollisen naisia koskevan ohjelman laatimista, naisten mukaan ottamista yleisiin kehityssuunnitelmiin, ja kyse on tietenkin myös siitä, että naiset olisi saatava osallistumaan vaaleihin niin paikallisella, alueellisella kuin kansallisellakin tasolla. Jotta tämä onnistuisi, on siis välttämätöntä, että näille naisille myönnetään myös rahaa hankkeisiin, sillä muutoin niiden toteuttaminen ei onnistu, ja kyse on pikkurahoista verrattuna niihin muihin rahoihin, jotka toivottavasti käytetään tähän asiaan. Pyydän sen vuoksi sekä neuvoston puheenjohtajaa että komission jäsentä kiinnittämään jatkossa tehtävässä työssä huomiota siihen, että naiset otetaan mukaan jälleenrakennustyöhön. En usko, että projekti onnistuu, jos näin ei tehdä.

Korakas
Arvoisa puhemies, myönteisistä puolista huolimatta mietinnössä asetutaan vakautussopimuksen vaatimusten ja määräysten puolelle. Hyväksytään siis käytännössä se, että susi voi vahtia lampaita. Kaakkois-Euroopan vakautussopimus on luonteeltaan tunkeileva ihmisoikeuksien ja demokratian puolustamisen verukkeella. En puhu jälleen kerran siitä, kuinka Euroopan unioni suhtautuu röyhkeisiin ihmisoikeusrikkomuksiin Turkissa ja muualla, näiden oikeuksien räikeisiin rikkomuksiin Euroopan unionin sisällä, kaksinaismoralistisesta politiikasta. Nyt korostan sitä, että tämän sopimuksen todellinen tarkoitus on alueen valtioiden poliittinen ja taloudellinen alistaminen, niiden rikkauksien ryöstäminen ja niiden työvoiman hyväksikäyttö.
Erityisen huolestuttavaa on, kuten myös mietinnössä korostetaan, että alueella aiotaan kokeilla Euroopan unionin - siteeraan - "kykyä kehittää tehokas, konfliktien ehkäisemiseen keskittyvä, ei-sotilaallinen ja sotilaallinen kriisinhallintajärjestelmä". Valmistaudutaan siis uusiin, jopa sotilaallisiin väliintuloihin tavoitteena alueen muuttaminen protektoraatiksi. Hyvä osoitus tulevasta on NATOn ja Euroopan unionin rikollisen väliintulon luoma murheellinen tilanne Kosovossa ja erityisesti Jugoslaviassa.
Lisäksi rajojen kunnioittaminen ei ole sellaisten yleisluonteisten julistusten ja toiveiden asia, jollaisia mietintöön sisältyy, vaan käytännön kunnioitusta valtioiden alueellista suvereniteettia ja loukkaamattomuutta kohtaan eli täysin sen vastakohta, mitä Euroopan unioni ja Yhdysvallat tekevät. On selvää, että tämän vakautussopimuksen kannattajat haluavat ehkäistä kaiken suunnitelmiinsa kohdistuvan vastarinnan erityisesti silloin, kun se vie taistelun tielle. He yrittävät joko väkivalloin tai kiristämällä taloudellisesti terrorisoida kansoja ja alistaa ne uuteen maailmanjärjestykseen. Ja kysymys kuuluu, minkä kansainvälisen oikeuden periaatteen pohjalta ne toimivat näin.
Vakuuttuneina siis siitä, että vakautussopimus merkitsee uusia onnettomuuksia alueen kansoille ja vahvistaa Yhdysvaltojen ja Euroopan unionin herruutta, äänestämme mietintöä vastaan ja lisäämme taistelua sopimusta vastaan, kansojen välisen rauhan, ystävyyden ja solidaarisuuden puolesta.

Belder
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää kolme huomautusta kollega Lagendijkin inspiroivasta ja erinomaisesta mietinnöstä.
Ensinnäkin, Kaakkois-Euroopan maita koskeva vakaussopimus painottaa alueellista yhteistyötä Balkanilla. Euroopan unioni haluaa edistää juuri tätä yhteistyötä tuntuvasti. Tässä alueellisessa yhteistyössä on kuitenkin tällä hetkellä runsaasti puutteita. Keskinäinen kansallinen arvovallan tavoittelu ja kilpailuhenki vahingoittavat perusluonteista yhteisten etujen tavoittelua ja hidastavat siten innovatiivisen vakaussopimuksen nopeaa toimeenpanoa. Tässä tarvitaan voimakkaita vastaotteita Euroopan unionilta. Tähän kuuluu samalla alueellisten tukihankkeiden epäitsekäs ja tasapainoisempi valinta.
Toiseksi, pidän Lagendijkin mietinnön 26 kohtaa loistavana ajatuksena. Vakaussopimus on itse asiassa yhtä tärkeä myös kyseisen alueen rajojen ulkopuolella. Siksi Moldavian tasavalta ansaitsee varmasti mahdollisuuden osallistua siihen suoraan. Vaihtoehtona on, että muuten Moldaviasta uhkaa tulla poliittisesti eräänlaista ei-kenenkään-maata. Mikä vielä tärkeämpää, Moldavia on kulttuurisesti ja poliittisesti sidoksissa naapurimaahansa Romaniaan, ja jos Romania kuuluu vakaussopimuksen piiriin, silloin myös Moldavian on kuuluttava.
Kolmanneksi, tämän vakaussopimuksen menestyksellä saattaa olla ennakkotapauksena suotuisaa vaikutusta itäsuuntaan, ja sopimusta voitaisiin laajentaa nykyisin niin epävakaan Kaukasuksen suuntaan. Eikö Venäjä allekirjoitakin jo nyt Kaakkois-Euroopan vakaussopimuksen?

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät herrat ja rouvat, haluaisin onnitella aluksi kollega Lagendijkia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Pidän miellyttävänä ja erittäin hedelmällisenä sitä, että useiden ryhmien kesken on syntynyt yksimielisyys siitä, miten Kaakkois-Euroopan ongelmia voidaan alkaa ratkaista - voidaan myös sanoa jälleen Balkanin, sen jälkeen kun Kroatian edustaja oli sanonut mielenkiintoisesti jäsen Packin johtamassa tapaamisessa, että he uskaltavat sanoa jopa jälleen Kroatian kuuluvan Balkaniin.
Meidän on tarkasteltava Balkania tai Kaakkois-Eurooppaa - mitä nimitystä me sitten haluammekin siitä käyttää - kokonaisuutena, koska maiden välillä on hyvin voimakkaita yhteyksiä. Se ei saa silti estää meitä reagoimasta eri tavalla yksittäisten maiden kohdalla aina sen mukaan, miten valmiita ne ovat ottamaan osaa tähän kokonaisprosessiin. Me keskustelimme äskettäin Makedoniasta - minulla oli tilaisuus laatia tässä yhteydessä mietintö, ja kiitän vielä kerran muiden tuesta - nimittäin vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta.
Nyt on kyse ennen kaikkea Kroatiasta. Kroatia on ollut mukana poliittisessa käänteessä. En halua nyt jälkikäteen arvioida sitä, mitä on ollut, vaan ilmaista vain toiveen siitä, mitä jatkossa tapahtuu. Meidän on siksi tuettava voimakkaasti Kroatiaa tällä uudella tiellä, joka ei ole opposition poissulkemisen tie vaan jossa yritetään ottaa oppositio mukaan politiikkaan. Kroatiassa on kuitenkin uusi hallitus, joka suhtautuu uudella tavalla pakolaisiin, taloudelliseen kehitykseen ja erityisesti Eurooppaan. Haluaisin pyytää erityisesti neuvoston puheenjohtajalta, että hän huolehtii yhdessä muiden 14 maan kanssa siitä, että Euroopan investointipankki voi myöntää viimeinkin lainoja Kroatialle. On irvokasta, että Kroatialla ei ole valitettavasti edelleenkään mahdollisuutta saada lainoja Euroopan investointipankilta.
Meidän on tietysti tarkasteltava ja tuettava vastaavasti myös muita maita. Se on selvä. Siitä ei edes keskustella, mutta tällä hetkellä etusijalla on uskoakseni Kroatia. Kun meillä on muutamia alueellisen kehityksen kulmakohtia, kuten Makedonia, Kroatia ja toivottavasti pian myös Albania, Kaakkois-Euroopassa on mahdollista luoda tältä osin vakauden verkosto.
Viimeinen asia, jonka haluaisin tuoda erityisesti esille tässä yhteydessä: rahoituskonferenssi, joka oli erittäin menestyksellinen, kiitän neuvoston puheenjohtajaa, mutta erityisesti komission jäsentä siitä, että he myötävaikuttivat rahoituskonferenssin menestykseen, on keskittynyt ennen kaikkea aineelliseen infrastruktuuriin, ja me tarvitsemme sitä myös Kaakkois-Euroopassa. Me tarvitsemme kuitenkin myös vastaavaa henkistä infrastruktuuria. Me tarvitsemme muutoksen alueen ihmisten suhtautumistavassa. Haluaisin siksi pyytää erityisesti teiltä, kuulemistamme huhuista huolimatta, että alueella edistetään edelleen vastaavasti kaikkea sitä, mikä liittyy oppimiseen, kouluun ja niin sanottuun Graz-prosessiin eli ihmisten suhtautumistavan ja asenteiden muuttamiseen sekä solidaarisuuteen ja suvaitsevaisuuteen.
Summathan ovat suhteellisen pieniä, ja alueen ihmisille olisi kuitenkin välttämätöntä antaa myös visio siitä, että heillä on aineellisen infrastruktuurin - siltojen, katujen, rautateiden jne. lisäksi myös yhteinen tulevaisuus, jossa he ymmärtävät ja tukevat toinen toisiaan.

Alavanos
Arvoisa puhemies, käsittelen kolmea seikkaa. Ensimmäinen on se, että Lagendijkin mietinnössä on kiinnostavia ajatuksia ja myönteisiä ehdotuksia, mutta pelkään pahoin, että se on kouluaine, jota ei voida soveltaa Balkaniin Euroopan unionin nykyisellä politiikalla. Mielestäni jo heikennämme kaikkia myönteisiä pyrkimyksiä, joihin meidän on ryhdyttävä, kun puuttuu sellainen perustekijä kuin Balkanin rajojen kunnioittaminen, kun pelataan Montenegrolla ja Kosovolla, kun tämä samastetaan Miloeviæin hallintoa kohtaan tunnettuun vastenmielisyyteen. Euroopan unionin on päätettävä, että sen etu on rajojen kunnioittaminen Balkanilla, eikä tämä millään tavalla liity Miloeviæin vastustamiseen.
Toiseksi haluan korostaa sitä, että vihdoinkin on saatava loppumaan tämä jälleenrakennussuunnitelmien osittainen rahoittaminen maatalousmenoista. Mielestäni avustusjärjestöjen konferenssi tarjoaa tähän mahdollisuuden.
Kolmanneksi haluan ottaa esille sen, että Kreikassa on alueita, niin, valitettavasti Kreikassa, kuten esimerkiksi Pierian lääni, joka on Keski-Makedonian matkailualuetta ja joka on kärsinyt valtavia taloudellisia vahinkoja, kun matkailijoita ei ole enää tullut alueelle. Nämä asiat pitäisi ottaa huomioon myös Euroopan unionin sisällä.

Posselt
Arvoisa puhemies, en haluaisi nyt kiistellä kollega Swobodan kanssa siitä, missä Balkan alkaa. Kerran sanottiin myös, että Balkan alkaa Rennwegiltä Wienistä. Siitä riippumatta on kuitenkin niin, että tämä vakaussopimus kärsii tietysti valtioidensa heterogeenisuudesta. Meillä on ensimmäisen ja toisen aallon ehdokasvaltioita. Meillä on Kroatian ja Makedonian kaltaisia maita, jotka ovat parhaillaan ohittamassa ehdokasvaltioita. Meillä on valtioita kuten Bosnian ja Hertsegovinan ja Albanian kaltaisia valtioita, joissa valtio tuskin toimii, ja sitten molemmat ratkaisevat haasteet, nimittäin Jugoslavia tai Serbia, jossa on kyse demokratisoitumisen ponnekkaasta toteuttamisesta ja Serbian eurooppalaistamiseen tähtäävän pitkän aikavälin strategian kehittämisestä.
Toiseksi on Kosovo, jossa me emme tule koskaan menestymään, jos siellä ei muodostu valittuja poliittisia rakenteita ja näkemystä siitä, mitä tapahtuu pitkällä aikavälillä tällä alueella, josta ei tule enää koskaan Serbian maakuntaa. Me emme saa enää vältellä näitä kysymyksiä, muuten siitä tulee niin sanotusti pintapuolisten ilmiöiden puoskarointia. Vakaussopimus ei kärsi kuitenkaan pelkästään siitä vaan myös uskottavuuden puutteesta, kansainvälisten organisaatioiden ja myös Euroopan unionin uskottavuuden puutteesta, jotka liikuttelevat niin sanotusti käsitteitä toimivaltaan liittyvän sekaannuksen, varojen tuhlaamisen ja huonon varainhoidon kautta, jotka luokiteltaisiin tyypillisesti balkanilaisiksi, jos se ei tapahtuisi meillä. Me menetämme tällä alueella hyvin paljon luottamusta ja kunnioitusta, ja tämä kunnioitus ja uskottavuus ovat oikeastaan jopa tärkeämpiä kuin ne rahat, joita luvataan ja joita ei sitten tulekaan. Olen todellakin sitä mieltä, että meidän on pantava tältä osin asiat järjestykseen Euroopan unionissa, ja sen on tapahduttava ennen kaikkea vahvistamalla komission asemaa tässä kysymyksessä.
Arvoisa komission jäsen, minä luotan syvästi teidän työhönne, mutta minun on sanottava, että meidän parlamenttina on myös huolehdittava siitä, että te voitte tehdä tätä työtä aikaisempaa intensiivisemmin. Me tarvitsemme tältä osin molempien toimielintemme yhteistoimintaa vahvistaaksemme EU:ta ja sen uskottavuutta.

Napoletano
Arvoisa puhemies, minäkin olen sitä mieltä, että tämä mietintö on merkittävä ja oikea. Tahdon kuitenkin pikaisesti korostaa eräitä seikkoja. Muistamme, että kaakkoiset valtiot ovat eräs tärkeimmiksi arvioimistamme seikoista. Meidän on kuitenkin varottava asettamasta etusijalle monia seikkoja, joiden asettamiin vaatimuksiin emme sitten kykenekään vastaamaan, ja on varottava saattamasta keskeisiä seikkoja ristiriitoihin keskenään, sillä silloin tuskin olisimme uskottavia. Tämän seikan osalta viittaan Välimeren alueen politiikkaan ja Lähi-idän rauhanprosessiin, jotka niin ikään ovat ensisijaisia seikkoja. Meidän on siis oltava johdonmukaisia, kuten aion huomauttaa myös neuvostolle, kun meidän on keskusteltava talousarvioista.
Toiseksi on muistettava, että alueellinen lähestymistapa on tärkeä ja oikea ja että kaikessa tässä Euroopan unionilla on oppaan rooli. Tästä syystä kehotan komissiota ja myös neuvostoa kiinnittämään koko tämän monimutkaisen kehityksen hallinnassa suurta huomiota sopimuksen alueellisen ulottuvuuden ja kahdenkeskisten vakautus- ja assosiaatiosopimuksen väliseen tasapainoon, sillä muussa tapauksessa saatamme antaa näille valtioille ristiriitaisia viestejä.
Lopuksi tahtoisin muistuttaa vielä kahdesta seikasta: entisestä Jugoslaviasta ja rikollisuudesta. Entisen Jugoslavian osalta meidän on mielestäni seurattava mietinnössä esitettyjä suuntaviivoja ja kevennettävä siviiliväestöön kohdistuvaa vientikieltoa, kunnes sitä ei enää ole, sillä sen ylläpitäminen ainoastaan pitkittää Miloeviæin kukistumista: mitä pikemmin sen teemme, sen parempi. Vientikielto aiheuttaa lisäksi vaikeuksia muille alueen valtioille, mukaan luettuina eräät jäsenehdokasvaltiot. Tämä on vakava vahinko. Kuka muu tämän voi tehdä kuin Eurooppa? Uskon, että myös Yhdysvallat odottaa meidän tekevän sen; meillä täytyy kuitenkin olla rohkeutta siihen.
Viimeksi, kuten muut kollegat ovat jo huomauttaneet, ei ole olemassa pelkkiä infrastruktuureita vaan myös yhteiskunta. Saattaisi ehkä olla kiinnostavaa kohdata myös kolmen työryhmän puheenjohtajat ja keskustella heidän kanssaan näistä suunnitelmista; kenties ulkoasioita käsittelevä valiokunta voi tehdä sen. Yhteiskunta on olemassa, ja sen vuoksi on edistettävä tiedonvälitystä ja kulttuuria koskevia ohjelmia; esimerkiksi kotikaupungissani Roomassa ollaan järjestämässä nuorten sarajevolaisten taiteilijoiden Biennalea ja rahoitetaan Sarajevon konserttisalia, juuri siksi, että voidaan antaa suunta elpyvälle yhteiskunnalle, joka käy keskustelua sekä sisäisesti että meidän kanssamme.
Lisäksi on vielä rikollisuuden ongelma. Minä olen kotoisin Italiasta, valtiosta, joka tässä asiassa on etulinjassa. Esimerkiksi Pugliassa joudutaan kohtamaan rikollisjärjestöjä, joilla on tukikohtansa meidänkin maassamme. Tämä on mielestäni eräs niistä muista ensiarvoisen tärkeistä seikoista, joihin aiemmin viittasin, sillä myös investoinnit ovat erittäin riskialttiita, mikäli tällainen järjestäytyneen rikollisuuden taso yhä jatkuu.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, saavuin parlamenttiin tänä iltapäivänä mukanani erittäin hyvä puhe, josta haluan erittäin lämpimästi kiittää kabinettiani, mutta ehkäpä pidän sen joskus toiste, koska nyt haluaisin vastata epämuodollisesti tähän keskusteluun.
Parlamentin jäsenet lienevät huomanneet, että korkea edustaja ja minä laadimme kertomuksen Lissabonin huippukokousta varten, ja luulen jäsen Lagendijkin huomanneen, että se oli hätkähdyttävästi samanlainen kuin hänen oma mietintönsä. En ole varma siitä kumpi oli kana ja kumpi muna, mutta uskon, että jäsen Lagendijk ei pane pahakseen, että onnittelen häntä hänen mietinnöstään, eikä luule, että onnittelen oikeasti korkea edustaja Solanaa ja itseäni. Niissä oli kuitenkin paljon yhtäläisyyksiä. On oikeudenmukaista sanoa, että meidän työtämme Lissabonin Eurooppa-neuvostoa varten motivoi vahva tunne siitä, että jollemme onnistu pyrkimyksissämme Balkanin niemimaalla, kaikilta pyrkimyksiltämme rakentaa yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka menee pohja. On valtavan tärkeää kyetä vastaamaan Balkanin niemimaan haasteeseen.
Esitimme valtionpäämiehille kertomuksessamme näkökohdan, jota pohdittiin paljon sen viikon aikana, jonka vietin alueella, että vakautus- ja assosiaatioprosessien täytyy olla strategiamme ydin. Ilmaistakseni sen hieman kansanomaisemmin, kunnioitettavan ystäväni jäsen Packin käyttämällä sanonnalla, se tarkoittaa suunnittelua, maiden auttamista eteenpäin Euroopan tiellä. He haluavat integroitua euroatlanttisiin rakenteisiin; ne haluavat sitä viime vuosien traumaattisen hajaannuksen vaihtoehdoksi. Meidän on tehtävä siitä heille todellinen prosessi.
Tässä eräänä päivänä viitattiin useita kertoja vakaussopimuskonferenssiin, joka oli huomattava menestys, kuten useat ihmiset ovat sanoneet. Lahjoittajien tekemät tarjoukset ylittivät miellyttävällä marginaalilla odotukset ennen konferenssin alkua.
Haluan esittää muutaman asiaa koskevan huomautuksen. Ensimmäinen on vastaus jäsen Lagendijkille: on totta että osa Euroopan unionin tukemiin nopean alun hankkeisiin menevistä rahoista oli peräisin vuosien 1998 ja 1999 talousarvioista. Tähän on yksinkertainen syy eli se, että joissakin tapauksissa olemme jo tehneet toteutettavuustutkimuksia ja valmisteluja näitä nopean alun hankkeita varten. Minun käsitykseni mukaan uusi raha on vielä käyttämätöntä rahaa. Kun valitettavasti tiedetään, että talousarviomme perustuu sitoumuksiin ja maksuihin eikä ainoastaan maksuihin, kuten lähes kaikkien jäsenvaltioiden talousarviot, tämä on erityisen tärkeä tekijä. Rahojen sitominen ei aina tarkoita niiden käyttämistä seuraavana vuonna tai sitä seuraavana vuonna tai edes seuraavalla vuosikymmenellä. On tärkeää, että tämä asia on selvä.
Tämä on jatkoa jäsen Swobodan esittämälle näkökohdalle, ja se on näkökohta, josta olen voimakkaasti samaa mieltä. Emme puhu ainoastaan infrastruktuurista laitteiston kannalta, vaan meidän on myös puhuttava asiasta ohjelmistojen kannalta. Tähän sisältyy oikeusvaltioperiaate, demokratisoituminen, sellaisen kansalaisyhteiskunnan hankkeet, joihin arvoisa jäsen viittasi; ja siihen sisältyy koulutus - kohta, johon palaan hetken kuluttua.
Haluan esittää pari muuta näkökohtaa, jotka tulivat esiin Lissabonissa ja joita seuraamme. Ensiksi komissio haastettiin Lissabonissa esittämään aluetta varten ehdotuspakettia asymmetrisestä kauppamyönnytyksestä. Kannattaa muistaa, että kokonaisvienti Balkanilta Euroopan unioniin on noin 0,6 prosenttia kokonaistuonnistamme. Maataloustuotteiden osalta luku on noin 0,16 prosenttia. Tämä on siis alue, jolla meillä on varaa olla anteliaita.
Pyrimme nopeuttamaan apuamme ja tehostamaan sitä. Ilmoitin eilen komission nopean toiminnan resursseja koskevasta sopimuksesta. Tulemme muutaman kuukauden kuluessa parlamenttiin mukanamme uusi Länsi-Balkania koskeva asetus, jonka toivon tekevän toiminnan nopeammaksi ja joustavammaksi ja tietenkin asetuksen on sisällettävä riittävää rahoitusta tasa-arvoasioiden tukemiseksi. En keksi yhtään ainoaa menestyksekästä taloudellisen tai poliittisen kehityksen mallia, johon ei sisältyisi mielekkäitä ohjelmia sen varmistamiseksi, että naiset voivat käyttää koko potentiaaliaan ja osallistua kaikkiin asioihin yhteisöissään.
Yksi koulutusta koskeva kohta: viime syksynä, huolimatta kaikesta kyynisyydestä, Serbian demokratia-ohjelmaan käyttämämme energia tuotti tulosta. Valitettavasti ei kuitenkaan ole monia sellaisia tilaisuuksia, joissa Euroopan unionille hurrataan kaduilla - aivan liian vähän siinä maassa, jonka tunnen parhaiten. Niin kuitenkin tapahtui joissakin niistä kaupungeista viime talvena. Nisin pormestari kirjoitti juuri kirjeen, jossa sanotaan Energiaa demokratiaa vastaan -aloitteen olleen malli sellaisesta poliittisesta tuesta, jota meidän tulisi tarjota hänen maassaan.
Talvi on ohi, joten tällä hetkellä ei enää ole samaa kiireellistä öljyn tarvetta. Tutkimme tapoja tuontyyppisen ohjelman laajentamiseksi. Olemme muun muassa harkinneet Koulutusta demokratiaa vastaan -aloitetta: koulujen varustaminen laittein, koulukirjoin ja muunlaisin tarvikkein, käteistä pienten parannusten suorittamiseen luokkahuoneissa ja niin edelleen, ja urheiluvälineitä - kaikkia sellaisia asioita, jotka tekisivät lasten elämän paremmaksi noissa kaupungeissa, samalla kun heidän on pakko perheidensä kanssa odottaa Miloeviæin lähtöä, joka toivoakseni tapahtuu mahdollisimman pian.
Toivon, että viimeinkin näemme enemmän edistystä Tonavan puhdistamisessa, joka on alueen kannalta keskeisen tärkeää. Meillä oli viime viikolla hyödyllisiä kokouksia Tonava-komitean kanssa ja toivon, että vuosittainen Tonava-komitean kokous tällä viikolla näkee meidän saavan kaiken tuon alulle, kun Euroopan unioni kerran maksaa noin 85 prosenttia puhdistamisesta.
Olen aikaisemmin puhunut Montenegroa koskevista huolistani. Kuukausi sitten tapahtuneen vierailuni jälkeen olemme kaksinkertaistaneet Obnova-tukemme Montenegrolle 10 miljoonasta eurosta 20 miljoonaan euroon. Annamme sinne apuamme myös elintarviketurvallisuuden alalla ja niin edelleen. Toivon erittäin paljon, että Euroopan investointipankki lainaisi piakkoin jonkin verran rahaa Montenegrolle kohtuullisissa rajoissa.
Lopuksi, arvoisa jäsen kysyi taloudellisten Balkanin sitoumustemme mittakaavasta. Tulee muita tilaisuuksia, joissa voin käsitellä tätä asiaa yksityiskohtaisemmin. Mielestäni yksi todellisista testeistä on se, ovatko neuvoston tiedonannot ja kaikki nuo lupaukset Euroopan jälleenrakennusohjelmasta Balkania varten ja niin edelleen edes sen paperin arvoisia, joille ne on kirjoitettu? Tänä vuonna käytämme noin 540 miljoonaa euroa Länsi-Balkanin alueelle. Koska Kosovoa koskevat sitoumuksemme ovat etupainotteisia, meidän tarvitsee ensi vuonna käyttää noin 800 miljoonaa euroa Balkanille. Noin 350 miljoonaa siitä menee Kosovoon.
On sanottava, että tähän ei liity valtavia menojen kasvua muualla, mutta meidän on tuettava sellaista maata kuin Kroatia, jossa on hyvä ja asiallinen hallitus, joka yrittää tehdä vaikeaa työtä erittäin ongelmallisissa oloissa. Meidän on käytettävä rahaa niihin vakaus- ja assosiaatiomaihin, jotka käyvät vakavia neuvotteluja meidän kanssamme tiellä Eurooppaan.
Mielestäni julkisten menojen kannalta kriittinen vuosi on aina ensimmäinen vuosi - jos on onnea, pääsee toiseen tai kolmanteen vuoteen. Ensimmäinen vuosi on oikeastaan meille menojen suuri vuosi.
Yleisesti ottaen, kun meiltä Istanbulissa kysyttiin, kuinka paljon voisimme käyttää tuolle alueelle, tietäessämme asian kuuluvan budjettivallan käyttäjälle - tunnen asian liittyvän opin nyt - arvioimme, että noin 5,5 miljardia euroa. Ihmiset sanovat, että se on hullu luku. Odotan innokkaasti sitä, että emme olisi tässä tilanteessa, jossa toimielinten välisestä sopimuksesta huolimatta monet ihmiset sanovat meille, että meidän on löydettävä lisää rahaa Kosovoa varten siitä taloudellisesta kehyksestä, josta sovittiin, ennen kuin Kosovosta tuli pakollinen kohde.
Yksi asia, jota olen vaatinut, on realistinen luku talousarvioon Serbian jälleenrakentamista varten, koska en halua muutaman vuoden kuluttua huomata olevani tilanteessa, jossa on löydettävä lisärahoja Serbialle tuosta samasta talousarviosta. Arvelemme, että soveltamalla samantyyppisiä lukuja kuin Kosovossa, tarvitsisimme noin 2,3 miljardia euroa kunnolliseen jälleenrakennusohjelmaan Kosovossa. Se voidaan aloittaa vasta kun Miloeviæ on lähtenyt. Mielestäni olisi kuitenkin täysin vastuutonta, jos me ehdottaisimme parlamentille tai neuvostolle lukuja, joita emme pitäisi ollenkaan realistisina Serbialle. Arvio perustuu ekonomistien lukuihin ja siihen meidän arvioomme, että meidän on annettava Serbialle samassa suhteessa kuin annoimme Kosovolle.
Loppumäärä - 3,2 miljardia - yli seitsemän vuoden aikana ei ole minusta oudon anteliasta. Näin me pääsimme lukuun 5,5 miljardia, ja paheksun hiukan sitä että eräissä sanomalehdissä on annettu ymmärtää, että tämä on luku, jonka olemme vetäneet hatusta ja jolle ei ole mitään perusteita. Olisin iloinen voidessani selittää sen yksityiskohtaisemmin parlamentille ja odotan innokkaasti myös saavani esittää sen aikanaan myös yleisten asioiden neuvostolle. Kuka tietää, jos onni on myötä, voin päästä selittämään sen myös valtiovarainministereille.
Vastaan arvoisan jäsenen hyvää tarkoittavaan kysymykseen tuolla tavalla. Tämä ei ole hatusta vedetty luku: sen on yritys tarjota vilpitön arvio siitä, mitä puheemme oikeastaan tarkoittavat. Ihmiset eivät voi paheksua sitä, että he tekevät niin: he pyysivät meitä tekemään niin Lähi-idän yhteydessä - antamaan jonkinlaisen arvion siitä, minkälaiset kustannukset rauhansopimuksesta koituisivat Euroopan unionin ohjelmille. Katsotaan siis, mitä se maksaa Balkanilla. Jos aiomme riidellä puheiden ja tekojen välisestä suhteesta, aloitetaan tästä.
Viimeinen kohta: kun Balkan on kyseessä, puhumme selvästi rauhan ja turvallisuuden rakentamisesta, ei ainoastaan takapihallemme vaan myös etupihallemme. Puhumme rauhan ja turvallisuuden rakentamisesta olennaiseksi osaksi yhteistä eurooppalaista kotiamme. Toivon, että voimme tehdä niin käytännössä sillä retoriikalla, niillä lupauksilla, sillä optimismilla, jota osoitamme noissa kaikissa retorisissa tiedonannoissa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 11.30.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0216/2000).
Seuraavia kysymyksiä 1, 2 ja 3 käsitellään yhdessä, koska ne koskevat samaa aihetta.

Efstratios Korakas
Kysymys nro 1 (H-0255/00):
Aihe: Turkin räikeät oikeusvaltioon ja ihmisoikeuksiin kohdistuvat loukkaukset Turkin Hadep-puolueen (Kansan demokratiapuolueen) johtaja tuomittiin yhdessä muiden 17 saman puolueen johtoon kuuluvan henkilön kanssa kolmen vuoden ja yhdeksän kuukauden vankeuteen sen vuoksi, että he tukivat nälkälakkoa, joka toteutettiin myötätunnon osoitukseksi Abdullah Öcalania kohtaan, kun tämä oli luovutettu Turkin salaiselle palvelulle Keniassa. Myös kolme tätä puoluetta lähellä olevaa Kaakkois-Turkin kaupunkien pormestaria pidätettiin syytettyinä yhteistyöstä PKK:n kanssa. Näitä pidätyksiä ja tuomioita ovat vastustaneet Hadep-puolueen lisäksi muutkin Turkin puolueet katsoen, että ne ovat räikeässä ristiriidassa demokratian, ilmaisuvapauden ja oikeusvaltion perusperiaatteiden kanssa.
Aikooko neuvosto ottaa esiin kysymyksen demokratiapuolueen kannattajien pidättämisestä ja tuomitsemisesta heidän lausuntojensa vuoksi, pyytää esteettömän ilmaisuvapauden turvaamista Turkissa sekä kaikkien poliittisten puolueiden vapaata perustamista ja toimintaa?

Emmanouil Bakopoulos
Kysymys nro 2 (H-0286/00):
Aihe: Ihmisoikeuksien loukkaukset Turkissa Turkista tuli joulukuussa 1999 Euroopan unionin jäsenehdokasvaltio. Helsingin Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmien 10 artiklan mukaan Turkin jäsenyyden ehtona on yleisten liittymisehtojen ja erityisesti Kööpenhaminan kriteerien täyttyminen.
Viime helmikuussa pidätettiin kolme kurdia (Diyarbakirin, Siirtin ja Bingölin kaupunkien pormestarit), jotka olivat yhdessä neljän kollegansa kanssa allekirjoittaneet Ålborgin peruskirjan Hannoverissa Saksassa, minkä myötä heidän kotikaupunkinsa liittyivät Euroopan kestävän kehityksen kaupungit -kampanjaan. Kurdit pidätettiin heidän palattuaan Turkkiin ja he ovat siitä lähtien olleet vangittuina.
Kun otetaan huomioon, että ihmisoikeuksia loukataan Turkissa jatkuvasti, mitä neuvosto aikoo tehdä, jotta Turkki alkaisi noudattaa Euroopan unioniin liittymisen ehtoja?

Ioannis Theonas
Kysymys nro 3 (H-0299/00):
Aihe: Jatkuva sananvapauden rajoittaminen ja oikeusvaltion periaatteiden rikkominen Turkissa Turkkilaisen Kansan demokratiapuolueen (HADEP) johtaja tuomittiin yhdessä saman puolueen johtoon kuuluvan 17 muun henkilön kanssa kolmen vuoden ja yhdeksän kuukauden vankeusrangaistukseen syytettyinä nälkälakon tukemisesta, joka järjestettiin solidaarisuuden osoituksena Abdullah Öcalanille sen jälkeen, kun hänet oli luovutettu Turkin tiedustelupalvelun käsiin Keniassa. Lisäksi pidätettiin kolmen Kaakkois-Turkin kaupungin pormestarit, joilla oli yhteyksiä kyseiseen puolueeseen, syytettyinä yhteistyöstä PKK:n kanssa. HADEPin lisäksi myös muut turkkilaiset puolueet ilmaisivat vastalauseensa todeten, että nämä pidätykset ja tuomiot loukkaavat räikeästi demokratiaa, sananvapautta ja oikeusvaltion perusperiaatteita.
Kysyn neuvostolta, aikooko se ottaa esiin kansalaisten pidätykset ja tuomiot keskusteluissaan Turkin hallituksen kanssa ja vaatia jäsenyysneuvottelujen yhteydessä, että Turkki sallii täydellisen sananvapauden sekä kaikkien poliittisten puolueiden luomisen ja toiminnan?

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, neuvosto on ottanut keskusteluissa Turkin viranomaisten kanssa esille kurdilaista alkuperää olevien turkkilaisten demokraattiset oikeudet, kysymyksessänne esittämät asiat mukaan luettuina; se seuraa myös vastedes tilanteen kehittymistä Turkissa ja toimii tilanteen vaatimalla tavalla. Euroopan unionin ja Turkin kesken pidettiin juuri eilen assosiaationeuvoston kokous, jossa nämä seikat toistettiin ja jossa Turkin viranomaisille välitetyssä viestissä kerrottiin, että Euroopan unioni tietenkin seuraa huolestuneena tällaisia seikkoja ja toivoo Turkin viranomaisten lopettavan toimet, jotka monet nyt tulkitsevat ihmisoikeuksien, demokraattisten oikeuksien ja vähemmistöjen suojelun noudattamisvelvollisuuden keskeisten kriteerien laiminlyömiseksi.
Kuten tiedämme, Helsingin Eurooppa-neuvostossa Turkki nimettiin Euroopan unionin ehdokasvaltioksi. Tämä sääntö asettaa Turkin ehdottomasti samanarvoiseen asemaan muiden ehdokasvaltioiden kanssa. Kun sanomme "samanarvoiseen", se tarkoittaa samanarvoisuutta sekä hyvässä että pahassa, toisin sanoen Turkkiin kohdistetaan nyt samoja vaatimuksia kuin mihin tahansa Euroopan unionin ehdokasvaltioon, mutta se saa tietysti myös samat oikeudet. Ei Euroopan unioni voi tehdä Turkista erityistapausta, vaan Turkkia on kohdeltava täsmälleen samalla tavalla kuin muitakin ehdokasvaltioita.
Sen vuoksi Turkki käy nyt läpi prosessia, jonka aikana sen on punnittava tilanteensa Kööpenhaminan Eurooppa-neuvoston kriteereiden valossa; nämä kriteerit ovat hyvin selkeitä oikeusvaltion, demokraattisten takeiden, perusvapauksien ja vähemmistöjen suojelun periaatteiden kannalta. Tämä on ennakkoehto kaikkien neuvotteluprosessien käynnistämiselle. Tiellä kohti tätä neuvotteluprosessia määritellään Euroopan unionia edustavan komission ja Turkin välillä liittymisen valmistelustrategia, jota valmistelemaan kutsutaan kansalaisjärjestöt, jäsenvaltiot ja Turkin hallitus. Tämä liittymistä käsittelevä yhteistyöryhmä määrittelee ne ensisijaiset uudistusten alueet, joihin Turkin tulee Euroopan unionin mielestä keskittää ponnistelunsa ja joissa sen odotetaan edistyvän ja kykenevän täysin täyttämään Kööpenhaminan kriteerit. Juuri tässä yhteydessä tietenkin käsitellään esittämissänne kysymyksissä mainitut asiat.

Korakas
Kuulimme kuinka eilen Verheugen ja tänään neuvoston edustaja myönsivät, vaikkakin vähätellen, joitakin niistä ongelmista, joita Turkissa liittyy ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, ja myös pahoittelivat asiaa. Kuitenkin sekä eilen että tänään on korostettu, että Turkki on muka edistynyt tällä alueella. Samaa sanoi myös neuvoston edustaja, niin kuin tänään kuulimme. Totuus on kuitenkin se, että päinvastoin kuin jotkut myös Kreikassa väittävät, Helsingin Turkkia koskevat päätökset ovat tehneet Turkin hallinnosta röyhkeämmän. Ei ole sattuma, että seuraavana päivänä Turkin johtajat ilmoittivat, että Turkista on tullut ehdokasvaltio ilman ehtoja. Ei ole sattuma, että he protestoivat, ettei heille annettu tulliliiton edellyttämiä määrärahoja, samalla kun he itse eivät kunnioita mitään sitoumuksia. Lisäksi meille sanotaan, että Turkki aikoo ottaa edistysaskeleita. Kuitenkin olemme täällä ja Euroopan neuvostossa jo vuosia, ehkä yli kymmenen vuotta, saaneet kuulla samaa, eikä mitään ole tapahtunut. Asiat ovat pikemminkin menneet huonoon suuntaan. Demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta taisteleva, jota ammuttiin, on joutunut jälleen vankilaan sen sijasta, että hänen ampujiaan olisi rangaistu.
Kysymykseni kuuluukin: milloin Turkin hallinto aikoo konkreettisesti ryhtyä demokratisoimaan maan perustuslakia ja rikoslakia, vapauttaa Hadepin johtajat ja parlamenttiedustajat sekä kaikki poliittiset vangit, ratkaistaanko kurdikysymys vihdoinkin poliittisesti, turvataanko kaikille poliittisille puolueille vapaa toiminta ja lopuksi, vetääkö Turkki joukkonsa Kyprokselta.

Seixas da Costa
- (PT) Kommenttina parlamentin jäsen Korakasin tekemään kysymykseen, joka ei suinkaan ollut uusi kysymys, haluaisin sanoa seuraavaa: ensiksikin Turkin ehdokkuus Euroopan unionin jäsenvaltioksi asettaa sen ja uskon Turkin viranomaisten tietävän tämän täysin hyvin entistä tiukemman tarkkailun alaiseksi sen osalta, täyttääkö se velvollisuutensa noudattaa unionin jäseneksi pääsyltä vaadittavat peruskriteerit. Mitä tulee liittymistä käsittelevän yhteistyöryhmän määrittelemään liittymisen valmistelustrategiaan, Turkin ongelmiin kiinnitetään varmasti entistä suurempaa huomiota, etenkin siihen, toimivatko sen peruskriteerit eurooppalaisten mallien mukaan. Menneisyydessä Turkki oli valtio, jonka vuoksi oli järjestelmällisesti ja säännöllisesti toimeenpantava joitakin tilapäisiä aloitteita sen sisäisen tilanteen oman kehityksen vuoksi.
Nyt ei ole näin! Nyt tästä sisäisestä tilanteesta tulee strateginen osatekijä Turkin ja Euroopan unionin välisen lähentymisen edistämiseksi. Otetaan esimerkiksi Akin Birdalin tapaus: tapasin hänet Turkissa tämän vuoden tammikuussa ja halusin tässä tapaamisessa ilmaista hänelle erityisesti Euroopan unionin solidaarisuuden häntä kohtaan hänen erityistilanteessaan. Euroopan unioni ei tietenkään voinut olla välittämättä Turkin viranomaisille asiaankuuluvia kanavia käyttäen ja hyvin selvästi ymmärrettävällä tavalla huoltaan Turkkia koskevan säännön noudattamisesta, erityisesti siinä tapauksessa, että Birdalin pitäisi palata vankilaan.

Bakopoulos
Olemme jo pitkään noudattaneet ulkopolitiikkaa, jonka väitämme perustuvan eettisiin sääntöihin. Me olemme itsekin uskoneet tähän ja esiintyneet maailman eettisenä omanatuntona. Nyt olemme kuitenkin päätyneet umpikujaan, eikä Turkki ole ainoa tapaus. Kyllähän etiikkaa pitää soveltaa yhtäläisesti kaikkiin riippumatta vaaroista ja eduista. Tämä ei kuitenkaan ole mahdollista. Kyllähän Belgradia voidaan pommittaa, mutta ei Moskovaa, Pekingiä tai Ankaraa. Tunnustakaamme siis se, mikä on itsestään selvää, ja palatkaamme hyviin ja koeteltuihin oppeihin. Puhukaamme siis eduista, voimatasapainosta ja politiikasta mahdollisen taiteena. Jos etenemme tällä tavoin, emme tietenkään ole eettisempiä, mutta olemme rehellisempiä, ja joka tapauksessa me kaikki käytämme aikamme hyödyllisemmin kuin tämä teatteri, jota me kaikki tänään esitämme.

Puhemies
En ole varma, esittikö hän kysymyksen. Jos kysymystä ei esitetä, neuvostolla ei ole velvollisuutta vastata, vaan ainoastaan kuunnella kuten tiedätte, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, Seixas da Costa. Jäsen Theonas haluaa esittää kysymyksensä. Kehotan teitä kaikkia esittämään ensin kysymyksen ja vasta sen jälkeen siihen liittyvän selityksen.

Theonas
Minulla on sekä huomautus että konkreettinen kysymys: eikö olisi parempi, että neuvosto vastaisi konkreettisemmin, kun se vaatii konkreettisempia kysymyksiä. Tämä oli huomautukseni.
Nyt sitten kysymys: jos Turkin liittymismenettely kestää 20 vuotta, pitääkö kaikkien nykyään vankilassa olevien odottaa 20 vuotta herättääkseen Euroopan unionin mielenkiinnon? Toiseksi onko neuvosto valmis koko tässä menettelyssä viivyttämään tai lykkäämään niitä Euroopan unionin velvoitteita, jotka seuraavat liittymistä valmistelevaa menettelyä, jos puheena olevat henkilöt pysyvät vankilassa? Ja lopuksi, voidaanko Turkilta koskaan pyytää mitään toimia, jotka johtaisivat Kyproksen kysymyksen ratkaisemiseen, onhan tämäkin yksi niistä asioista, joita pitäisi edistää liittymistä valmistelevassa menettelyssä?

Seixas da Costa
- (PT) Jäsen Theonas, ensiksi haluaisin sanoa, että en tunnista itseäni ajatuksesta, jonka mukaan puheenjohtajavaltion edustaja ei vastaisi konkreettisesti parlamentin jäsenten kysymyksiin. Asia on pikemminkin päinvastoin. Tässä Turkin lähentymisprosessissa Euroopan unioniin, joka alkoi sen jäsenehdokkuuden toteamisella Helsingissä, noudatetaan asteittaista lähentymismenettelyä, ja haluaisinkin parlamentin jäsenen ehdottomasti tiedostavan sen seikan, että tämä asteittainen lähentymismenettely antaa Euroopan unionille aiheen kiinnittää entistä suurempaa huomiota Turkin sisäiseen tilanteeseen ja tämän maan tapaan noudattaa kansainvälisen yhteisön sille asettamia vaatimuksia. On hyvin tärkeää ottaa tämä seikka huomioon. Turkin oman aloitteen ja sen oman poliittisen päätöksen vuoksi tarkkaillaan nyt nimenomaan sitä, täyttääkö se peruskriteerit. Niitä ei arvioida kymmenen vuoden kuluttua tästä päivästä, vaan päivittäin, niitä arvioidaan normaalisti osana liittymisen valmistelustrategiaa. Jos käy niin, että tarkkailtavina olevissa perusasioissa ei tapahdu edistystä, liittymisen valmisteluprosessissa tietenkin joudutaan kärsimään sen seuraukset. Minulle tämä on hyvin selvä asia.
Toisaalta olen sitä mieltä, että vaikka Helsingin päätelmiä voidaankin tulkita useilla tavoilla, ne asettavat Turkin kysymyksen ja sen suhtautumisen Kyprokseen aivan uuteen vaiheeseen, josta muuten myös Kyproksen viranomaiset ilahtuivat. Mielestäni meidän tulisi tehdä tästä asianmukaiset johtopäätökset sen osalta, kuinka Turkin asenteen kehittyminen Kyproksen kysymykseen voi myös liittyä Turkin asenteen kehittymiseen sen omassa lähentymisessä Euroopan unioniin.

Korakas
Yksi kommentti ja kysymys arvoisalle neuvoston edustajalle: onko hänen nytkin antamansa vastaus konkreettinen? Armoa!

Seixas da Costa
Hyvä jäsen, minun on tunnustettava muuan seikka: poliittisessa elämässä henkilöt ovat tottuneet lukemaan sanomaa rivien välistä. Niin hienovaraisessa kysymyksessä kuin poliittisen tilanteen tulkinnassa, toisin sanoen siinä, kuinka Kyproksen tilanne kehittyy ja kuinka Turkin lähentyminen Euroopan unioniin kehittyy, on oltava hyvin varovainen sanoissaan. Uskon kuitenkin tehneeni hyvin selväksi sen, että Turkin lähentymisprosessi Euroopan unioniin kytkeytyy konkreettisesti Turkin asenteeseen Kyproksen kysymyksessä. Hyvä jäsen, jos tämä ei ole selvää, en voi sitä sen selvemmin sanoa.

Puhemies


Konstantinos Alyssandrakis
Kysymys nro 4 (H-0294/00):
Aihe: Turkin assyrialais-kaldealaisten ihmisoikeuksien räikeä loukkaaminen ja vaino Kymmenettuhannet Turkin kaakkoisosaa aiemmin asuttaneet assyrialais-kaldealaiset ovat paenneet EU:n jäsenvaltioihin Turkin viranomaisten heihin kohdistaman vainon jälkeen. Assyrialais-kaldealaisten asuinseutuja on tuhottu, heidän kirkkojaan on suljettu ja hävitetty sekä heidän äidinkielensä käyttö ja koulutus äidinkielellä on kielletty. Jäljellä olevat uskonnolliset rakennukset, ja yleensä ottaen kaikki jäljet tämän vähemmistön olemassaolosta, ovat vaarassa hävitä lopullisesti.
Kysyn neuvostolta, aikooko se käsitellä tätä kysymystä liittymisneuvottelujen aikana, pyytää Turkin hallitusta kunnioittamaan assyrialais-kaldealaisen vähemmistön ihmisoikeuksia Turkissa ja erityisesti turvata Midyatissa sijaitsevan Mar Gabrielin luostarin ja Mardinissa sijaitsevan Dayr Zafaranin luostarin esteettömän toiminnan?

Seixas da Costa
. (PT) Sanoisin hyvin lyhyesti, että se, mitä vakuutin Turkin tilanteen kehittymisestä ja Turkin kehittymisen tarpeesta vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisessa, kytkeytyy tähän erityistilanteeseen. Käsiteltävänämme on tilanne, joka koskee kristittyjen vähemmistöjen suojelua. Helsingissä sovittu poliittisen vuoropuhelun voimistaminen pakottaa meidät etenemään vaatimalla näiden poliittisten kriteerien noudattamista, etenkin ihmisoikeuskysymyksissä, ja meidän on käsiteltävä kaikkia niitä tilanteita, jotka on saatettu neuvoston tietoon liittymisen valmisteluprosessin kuluessa.
Huomatkaa, mistä tämä erityiskysymys johtuu: siitä ongelmasta, että Turkin viranomaiset eivät ole tunnustaneet assyrialais-kaldealaista yhteisöä Lausannen vuonna 1923 tehdyn sopimuksen tarkoittamassa mielessä. Tässä sopimuksessa Turkin hallitus sitoutui varmasti suojelemaan kaikkia kirkkoja, synagogia, hautausmaita ja muita ei-islamilaisten vähemmistöjen palvontapaikkoja, ja tällä hetkellä assyrialais-kaldealaisen yhteisön valitukset koskevat pohjimmaltaan niiden luostareiden kunnostamista, aramean kielen virallista opetusta ja tähän vähemmistöön kuuluvien Turkin ulkopuolella asuvien kansalaisten vapaan liikkumisen ongelmaa.
Nämä ovat erityisesti hallintoon liittyviä kysymyksiä, joskin niillä on myös ihmisoikeuksiin liittyvä ulottuvuutensa, jota meidän selvästikin on käsiteltävä, ja omasta puolestamme seuraamme sitä tarkkaan, mutta ne ovat selvästi hallinnollisia kysymyksiä. Neuvosto on valppaana, ja komissio tuo näitä asioita jatkuvasti esiin liittymisen valmisteluvaiheen neuvotteluissa.

Alyssandrakis
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, en voi sanoa, että vastauksenne olisi tyydyttänyt. Jos ihmisoikeudet otettaisiin todella vakavasti, voisi odottaa konkreettisempaa vastausta. Kyseessä on kaksi ikivanhaa kansaa, joihin Turkki on kohdistanut järjestelmällisen kansanmurhan, joka ei ole yhtä vaikuttava kuin armenialaisten kansanmurha, mutta yhtä tehokas. Monia tuhansia on pakolaisina tai maahanmuuttajina Euroopan unionissa ja muutama kymmenentuhatta on jäänyt niille asuinsijoille, joissa he ovat eläneet muinaisajoista asti. Haluaisin kysyä, voitteko antaa konkreettisemman vastauksen. On tietysti hyvä, että mainitsitte Lausannen sopimuksen. Mutta tästä eteenpäin myös Euroopan unionilla on puolestaan vastuu korostaa Turkille tarvetta kunnioittaa ihmisoikeuksia sekä Lausannen sopimuksen seurauksina että laajemmassa mielessä. Aikooko neuvosto ryhtyä joihinkin konkreettisiin tämänsuuntaisiin toimiin?

Seixas da Costa
Hyvä jäsen, te sanoitte, että vastaus ei ollut kyllin voimallinen. Nyt kannattaisi kyllä palauttaa mieleen, millainen oli kysymys. Kysyttiin, aikooko neuvosto ottaa tämän kysymyksen esille liittymisen valmisteluprosessin aikana ja pyytää Turkin hallitusta kunnioittamaan Turkin assyrialais-kaldealaisen vähemmistön oikeuksia ja erityisesti turvaamaan luostarien vapaa toiminta, ja sitten mainittiin kaksi luostaria. Enpä tiedä, minkä voimallisemman vastauksen voisin teille antaa kuin sanoa yksinkertaisesti: kyllä. Itse asiassa neuvosto ja Euroopan unioni aikovat ottaa tämän kysymyksen esille liittymisen valmisteluprosessin aikana Turkin viranomaisten kanssa. Jos tämä ei ole selkeä vastaus, en taaskaan tiedä, mikä on selkeä vastaus.

Puhemies


Alexandros Alavanos
Kysymys nro 5 (H-0262/00):
Aihe: Uusia jännitteitä Kosovossa Naton joukkojen "rauhanomaisen" miehityksen tulos Kosovossa tunnustetaan yleisesti surkeaksi. Sen sijaan, että olisi olemassa "monikansallinen" Kosovo, mikä oli YK:n päätös, pakolaiset eivät ole palanneet, serbien vastainen etninen puhdistus on jatkunut, jakautumista lujitetaan ja katsotaan "välttämättömäksi" lähettää yhä enemmän uusia sotilas- ja poliisijoukkoja. Nykyistä jännityksen kiristymistä lisäävät Naton virkamiesten antamien lausuntojen lisäksi myös uudet suuret Nato-joukkojen sotaharjoitukset.
Mitä toimia neuvosto aikoo toteuttaa suojellakseen "monikansallista" Kosovoa, Jugoslavian liittotasavallan osaa? Kuinka se aikoo toimia, jotta kriisi ja jännitys alueella saadaan lientymään?

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa puhemies, Euroopan unionin päämäärä on yhä turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 mukaisesti saada aikaan demokraattinen ja monikansallinen Kosovo entisen Jugoslavian kansainvälisesti tunnustettujen rajojen sisälle. Neuvoston mielestä on tarpeen pikimmiten löytää ratkaisu jatkuviin eri etnisiin ryhmiin kohdistuviin väkivallan purkauksiin, joiden kohteina ovat erityisesti serbiyhteisö, romanit ja muut ei-albanialaiset Kosovon yhteisöt. Neuvosto on johdonmukaisesti tukenut YK:n väliaikaisen siviilihallinnon (UNMIK) ja KFOR-joukkojen ponnistuksia uusien karkotusten välttämiseksi ja kaikkien niiden turvallisen kotiinpaluun mahdollistamiseksi, jotka joutuivat jättämään kotinsa. Vastauksena pääsihteeristön erityisedustajan tohtori Bernard Kouchenerin ja korkea edustaja Javier Solanan esittämään hätävetoomukseen jäsenvaltiot ovat merkittävästi lisänneet osuuksiaan YK:n kansainvälisissä poliisijoukoissa, sekä rahallisina ja teknisinä avustuksina että käytettävissä olevien ihmisten määränä. Useat jäsenvaltiot ovat lisänneet myös omia KFOR-joukkojaan. Muistan, kuinka me parlamentissa aikaisemmin valitimme syvästi sitä, että näitä sitoumuksia ei täytetty, mikä selvästi vaikeutti kansainvälisten viranomaisten toimintaa Kosovossa. Nyt on ilmaantunut uusia osatekijöitä, ja joitakin näistä sitoumuksista on jo täytetty, mikä tekee mahdolliseksi erilaisen, tehokkaamman tavan käsitellä näitä kysymyksiä, jos kohta olemmekin selvästi vielä kaukana hyväksyttävästä vähimmäisratkaisusta. Neuvosto kehotti jopa kaikkia Kosovon poliittisia johtajia ryhtymään pikaisiin toimiin väkivallan kiihtymisen torjumiseksi, hylkäämään äärimmäiset menettelytavat ja tukemaan UNMIK:ta ja KFOR-joukkoja. Mielestämme on hyvin tärkeää, että neuvosto pystyy todella saamaan aikaan suurempaa edistystä kuin sen, mikä saavutettiin kansallisuuksien välisissä sovintoneuvotteluissa, ja on tärkeää, että kyetään panemaan täytäntöön päätöslauselma 1244.
Ponnistelemme luodaksemme demokratisoinnin ja rinnakkaiselon prosessin Kosovoon. Vain vähemmistöjen edustajien osallistuminen vastuiden keskinäiseen jakamiseen voi johtaa monikansallisen Kosovon rakentamiseen. Meidän kaikkien on kysyttävä ja tästä haluaisin kaikkien olevan tietoisia sitä, kiinnostaako kaikkia monikansallisen Kosovon olemassaolo juuri Kosovon rajojen sisällä. Tässä yhteydessä neuvosto vetoaa uudelleen serbijohtajiin, jotta he osallistuisivat yhteisiin väliaikaisiin hallintorakenteisiin. Neuvosto korosti, kuinka äärimmäisen tärkeää on, että UNMIK ja ETYJ valmistelevat huolellisesti vielä tänä vuonna pidettäviä paikallisvaaleja, ottaen huomioon jopa poissaolevien henkilöiden äänestystä ja vähemmistöjen osallistumista koskevat määräykset. Mielestämme on tärkeää ryhtyä luomaan paikallisen vallan laillisia rakenteita Kosovoon: se on ainoa keino, jolla voimme taata sen, että tänään vielä järjestäytymättömällä tavalla instituutioiden ulkopuolella tahtoaan ilmaisevat poliittiset voimat palaavat normaaliin poliittiseen elämään ja lopulta pääsevät ilmaisemaan tahtonsa Kosovossa demokraattisen yhteiskunnan piirissä.
Tukeakseen tätä demokratisoinnin ja rinnakkaiselon prosessia Euroopan unioni on tehnyt yhdessä muiden kansainvälisten osapuolten kanssa työtä jokapäiväisen elämän rakentamiseksi koko Kosovon kansalle, olipa sen etninen viitekehys mikä tahansa. Jäsenvaltioiden antaman tärkeän kahdenkeskisen avun lisäksi Euroopan yhteisö on myöntänyt tälle alueelle vuosiksi 19992000 humanitaarista apua 429 miljoonan euron edestä Kosovon pakolaisten, maan sisällä siirrettyjen henkilöiden ja koteihinsa palaavien henkilöiden hyväksi. Jälleenrakennusapu ja ylimääräinen rahallinen apu, UNMIK:lle myönnetty apu mukaan luettuna, nousee vuosina 19992000 437 miljoonaan euroon. Tämä toimenpidekokonaisuus ja Euroopan unionin tällä alalla osoittama uurastus ovat saaneet tunnustusta kansainväliseltä yhteisöltä. Ikävä kyllä näiden toimien tehokkuus ei käytännössä aina riitä kattamaan tätä tilannetta; se on epätasapainossa ja siinä puhkeaa jännityspesäkkeitä, jotka toivottavasti saattavat tulevaisuudessa vähentyä.

Alavanos
Aluksi kommentoisin, että neuvoston puheenjohtaja on kreikkalaisten parlamentin jäsenten kysymysryöpyn kohteena. Tämä ilmentää sitä suurta levottomuutta, joka vallitsee yhdessä jäsenvaltiossa, mutta mielestäni myös yhteisön politiikan kyvyttömyyttä hoitaa vakavia asioita. Haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa vastauksesta. Panen merkille hänen kannanottonsa, jota pidän erittäin myönteisenä, emmekä usein saa nähdä, että Euroopan unionin tavoitteena olisi monikansallinen ja demokraattinen Kosovo Jugoslavian liittovaltion kansainvälisesti tunnustettujen rajojen sisäpuolella. Mielestäni tämä on myönteinen asia, panen sen merkille ja haluaisin vielä esittää seuraavan täydentävän kysymyksen, joka koskee erityisesti nykyisin vainon kohteena olevia vähemmistöjä, kun Kosovossa on meneillään serbeihin, turkkilaisiin ja romaneihin kohdistuva etninen puhdistus, toisaalla on tämä albaanien ääriaineksien painostus, toisaalla kauppasaarrossa oleva Serbia. Onko suunnitteilla joitakin erityisiä Euroopan unionin tukiohjelmia näitä ihmisiä varten, jotka elävät kurjuuden ja epätietoisuuden keskellä?

Seixas da Costa
Hyvä jäsen, luulin tehneeni selväksi sanomani minkä jäsenkin muuten tunnusti siitä, että Euroopan unionin ja kansainvälisen yhteisön päämäärä on yleisesti ottaen noudattaa turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 1244 todettua pyrkimystä erityisesti sen osalta, että on saatava aikaan demokraattinen ja monikansallinen Kosovo. En kiellä, ettemmekö olisi kohdanneet suuria vaikeuksia näiden samojen päätösten täytäntöönpanossa. Tästä asiasta puhuttaessa ei kannata käyttää eufemismeja tai minkäänlaista diplomaattikieltä. On totta, että Kosovosta karkotettujen albaanien joukkopaluu ja tällä välin syntyneet jännitystilanteet etenkin serbivähemmistön, romanivähemmistön ja muiden vähemmistöjen osalta ovat luoneet uuden, hyvin erilaisen tilanteen, mutta ei ole hyvä tyytyä tulkitsemaan vain nykyistä tilannetta, vaan meidän on otettava huomioon myös menneisyys, joka kaiken tämän on aiheuttanut. Ei kannata tyytyä vain valokuvaan nykyisyydestä. Ymmärtäessämme kaiken tämän taustalla olevat syyt kykenemme kenties tulkitsemaan tilannetta harkitummin ja tasapainoisemmin Belgradin hallituksen eräiden vastuukysymysten osalta ja erityisesti sen osalta, mitä sille on tapahtunut sen Kosovossa harjoittaman käytännön vuoksi. Mutta hyvä jäsen, on totta, , että ja minäkin tunnustan sen ne serbivähemmistöt, joiden oli lähdettävä maasta Kosovon albaanien paluun jälkeen, eivät ole vielä pitäneet olosuhteita paluulleen sopivina ja että Kosovossa yhä asuvien serbivähemmistöjen on vaikea elää rinnakkain albanialaisen enemmistön kanssa. Mutta teidän on kyllä tunnustettava, että kansainvälinen yhteisö on selvästikin pyrkinyt suojelemaan näitä vähemmistöjä ja saamaan aikaan turvallisen tilanteen, jossa nämä vähemmistöt voisivat elää rinnakkain. Meidän ei pidä unohtaa, että tämä on yhteinen pyrkimys ja siihen kuuluu myös tarve saada serbiviranomaiset liitetyiksi mukaan neuvotteluprosessiin. Tämä on yksi tapa tehdä heidän toimintansa Kosovossa luotettavaksi, ja meidän ainut päämäärämmehän on turvata monikansallisen yhdentymisen jatkuminen. Se on päämäärämme. Myönnämme, että kuljettavana oleva tie on pitkä. Meidän on kaiketi myös myönnettävä, että Kosovon ulkopuolella asuvat serbit, jotka eivät voi palata kotiin, koska eivät pidä olosuhteita kyllin turvallisina siihen, elävät epäoikeudenmukaisessa tilanteessa. Tästä asiasta ei kannata käyttää kahtalaista kieltä: tilanne on epäoikeudenmukainen. Mutta meidän on myös ymmärrettävä, että kansainvälinen yhteisö tekee parhaansa. Meidän on myös muistettava, hyvä jäsen ja meidän olisi hyvä pitää se aina mielessämme se, mitä on tapahtunut aikaisemmin, jotta voimme perustella sen, mitä tapahtuu nyt.

Puhemies
Jäsen Alavanos sanoi, että kaikki tähän saakka kuulemamme kysymykset olivat kreikkalaisten esittämiä. Haluan sanoa hänelle, että espanjalaiset ja portugalilaiset, muiden Välimeren kansojen lisäksi, ovat tottuneet käymään vuoropuhelua kreikkalaisten kanssa. Lissabonin, vanhan Olisipon kaupungin, taisi perustaa Odysseus. Toisin sanoen neuvoston puheenjohtajalla on jo pitkäaikaista kokemusta kreikkalaisten oleskelusta Portugalin maaperällä.

Purvis
Arvoisa puhemies, voinko pyytää neuvoston puheenjohtajaa - jonka kaikki pyrkimykset monikansallisen Kosovon luomiseksi hyväksyn - myöntämään sen, että siellä kansainvälisen yhteisön politiikka kaikkine osapuolineen - Euroopan unioni, Yhdistyneet Kansakunnat, KFOR, NATO ja muut - on oikeastaan täydellisesti ja katastrofaalisesti epäonnistunut ja että se pahenee päivä päivältä. Mitä tehdään parhaillaan, jotta saataisiin kuriin Kosovon vapautusarmeija KLA ja albanialaiset tappelupukarit, joilla ei selvästikään ole mitään halua luoda monikansallista Kosovoa? Vallalla näyttäisi olevan pelkästään tehoton tilanteen sieto huolimatta kaikista näistä ihmeellisistä, hurskaista, hyvistä aikomuksista.

Seixas da Costa
Hyvä parlamentin jäsen, kommenttina siihen, mitä arvoisa puhemies sanoi, haluan ennen muuta sanoa, että olen erittäin mielelläni kreikkalaisten parlamentin jäsenten tulituksen kohteena; minulla on erinomaisen hyviä ystäviä Kreikassa, jossa sitä paitsi olen viettänyt lomia. Vastauksena kysymykseenne sanon, että en usko politiikkamme olevan tuhoisaa, vaan halua sanoa tämän olevan mahdollisuuksien politiikkaa; tiedättehän te itsekin, että tämä on mahdollisuuksien politiikkaa, te tiedätte tämän politiikan olevan tulosta kaikesta siitä, mitä tällä alueella viime vuosina sanoisin jopa viime vuosikymmenien aikana on tapahtunut. Meidän on ymmärrettävä, että kansainvälisen yhteisön nykyinen tilanne, joka ei ole mitenkään loistava näiden toimenpiteiden tehokkaan täytäntöönpanon kannalta, antaa mahdollisuuden ratkaista kiistan, jossa se on tehtävä selväksi juuri kansainvälistä yhteisöä pyydettiin toimimaan, kun entisessä Jugoslaviassa ei kerta kaikkiaan kyetty löytämään ratkaisua.
Juuri entisessä Jugoslaviassa syntynyt tilanne pani tämän toiminnan liikkeelle. Te esititte huomioita KLA:sta. Palautan mieleenne KLA:n olevan olemassa vain siitä yksinkertaisesta syystä, että Kosovon albanialaista yhteisöä vainottiin järjestelmällisesti, ja se joutui täysin saarretuksi. Tarve järjestäytyä sotilaallisesti tähän saartoon vastaamiseksi johti tietenkin KLA:n toimintaan. Tämän hetken ongelma on se, kuinka me tässä vaiheessa onnistumme muuttamaan rakenteet, joita luotaessa ei noudatettu minkäänlaisia demokraattisia menettelytapoja - yksinkertaiseksi siksi, ettei niitä noudatettu myöskään entisessä Jugoslaviassa sellaisiksi, että niiden avulla löydämme väylän poliittisten mielipiteiden, vain ja ainoastaan poliittisten mielipiteiden, ilmaisulle demokraattisessa Kosovossa. Tietä kohti tätä demokraattista Kosovoa ei ole vielä likimainkaan löydetty, mutta uskoakseni kansainvälisen yhteisön toiminta on tässä mielessä hyvin myönteistä.

Frahm
Arvoisa puhemies, jos meidän olisi annettava arvosana yhdestä kymmeneen niiden kahden tälle toimelle asetetun tavoitteen toteutumisesta, toisin sanoen, että Kosovon on oltava monikansallinen ja että sen on jäätävä osaksi Jugoslaviaa, niin uskon, että voimme olla neuvoston puheenjohtajan kanssa samaa mieltä siitä, että kyseinen arvosana jää melko alhaiseksi, mutta olemme samaa mieltä siitä, että se on harjoitetun politiikan tulos, toisin sanoen aiempien tapahtumien tulos. Kysymykseni kuuluu: onko neuvostossa pohdittu lainkaan sitä, kuinka tätä politiikka voitaisiin muuttaa jatkossa, vai onko jatkossakin ajateltu käyttää samoja välineitä, toisin sanoen sotilaallisia toimia, sotilaallisia panoksia, lähiseutujen hankalia alueita vastaan suunnatuissa toimissa? Mitä järkeä on ylipäänsä siinä, että perustamme 60 000 miehen valmiusjoukon, kun me kaikki olemme samaa mieltä siitä, että Euroopan ja sen lähialueiden konfliktien ratkaisemiseksi tarvitaan todennäköisesti muita keinoja?

Seixas da Costa
Ensinnäkin pahoittelen, ettei minulla ole mahdollisuutta esittää kysymyksiä arvoisille jäsenille, sillä jos minulla olisi tuo mahdollisuus, kysyisin teiltä, mitä muuta ratkaisua te sitten ehdottaisitte. Konkreettisena esimerkkinä siitä, mitä sotilaallisten joukkojen läsnäolo voi saada aikaan, haluan mainita teille Bosnian ja Hertsegovinan esimerkin. Kun vain ajattelemmekin, millainen tilanne Bosniassa ja Hertsegovinassa vallitsi useiden vuosien ajan, millä tavoin kansainvälinen yhteisö siihen suhtautui ja millainen tuon alueen tilanne nyt on - tosin olot ovat siellä edelleenkin epävakaat, mutta kaikesta huolimatta alueella vallitsee nyt rauha juuri tuloksena sotilaallisten joukkojen läsnäolosta - meidän on helppo ymmärtää, että tietyissä tilanteissa kansallisia jännitteitä voidaan pyrkiä lievittämään vain sellaisin keinoin, jotka perustuvat eri ryhmien suojelemiseen ja erottamiseen toisistaan, ja siksi on hyvin todennäköistä, että tuo sama kysymys nousee esiin myös Kosovossa - emme vielä tiedä, kuinka pitkästä ajasta olisi kyse, mutta toivoaksemme kyse olisi mahdollisimman lyhyestä ajasta. Toisaalta on syytä pitää mielessä, että kansainvälisellä yhteisöllä ja etenkin Euroopan unionilla ei ollut erityistä intressiä puuttua Kosovon tilanteeseen ja valjastaa taloudellisia ja inhimillisiä voimavaroja tämänkaltaiseen toimeen. Pikemminkin päinvastoin. Kansainvälinen yhteisö ja aivan erityisesti Euroopan unioni olivat kuitenkin tietoisia siitä, että niiden velvollisuutena ja tehtävänä oli reagoida tilanteeseen, joka ilmeni täydellisenä piittaamattomuutena kansainvälisesti tunnustetuista käyttäytymismalleista Milosevicin pantua toimeen Kosovon albaaniyhteisöön kohdistuvan kansanmurhan ja saarron. Tietenkin voidaan väittää, että nämä toimet eivät ole käytännössä johtaneet toivottuun tulokseen. Huomautan kuitenkin, että tulos on käytännössä se, että muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta tilanne on nyt turvallisuuden kannalta hallinnassa. Olemme ponnistelleet ja aiomme jatkaa ponnistuksiamme myötävaikuttaaksemme vähemmistöryhmien tiiviimpään kotouttamiseen. Itse asiassa tämän parempaan tulokseen ei olisi ollut mahdollistakaan päästä. Tarkoituksemme on jatkaa painostusta tässä asiassa, ja uskomme, että kansalaisyhteiskunnan hallintojärjestelmän jonkinasteinen uudistaminen kunnallisvaalien avulla voi merkittävästi edistää tilanteen vakautta.

Puhemies


Ioannis Souladakis
Kysymys nro 6 (H-0279/00):
Aihe: Eurooppalaisten yritysten suojelu Kosovossa Neuvoston tietämättömyydestä huolimatta (vastaus kysymykseen E-2425/99) tietyt yritykset todellakin ovat kääntyneet EU:n puoleen pyytäen etujensa suojelemista, koska asia liittyy neuvoston vastuualueeseen. Kun otetaan huomioon, että UNMIK ja sen johtaja Bernard Kouchner eivät toimi riippumattomasti vaan kansainvälisen valvonnan alla, josta myös neuvosto kantaa osavastuun, neuvoston on tutkittava lakkaamatta näiden toimia, kun ne koskevat eurooppalaisten yritysten etuja, jotta sen tähän asiaan antamat vastaukset eivät herätä ihmetystä neuvoston tarkoituksista. Lisäksi neljännen pilarin asioiden laillinen hoitaminen synnyttää lisävelvoitteita EU:n elimille. Koska komissio, joka valitettavasti viivyttelee perusteettomasti vastauksen antamista, on tietoinen tiettyjen yritysten toimista ja jotta poistettaisiin kaikki epätietoisuus siitä, onko neuvosto syyllistynyt laiminlyönteihin toimien toteuttamisen suhteen, neuvostolta kysytään: Missä määrin se on valmis toimimaan perussopimuksista johtuvien velvoitteidensa mukaisesti puolustaakseen tiettyjen yritysten etuja?

Seixas da Costa
. (PT) Turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 perusteella valta tuolla alueella on annettu Kosovossa väliaikaiselle siviilihallinnolle UNMIK:lle, jolla on täydet lainsäädäntö- ja toimeenpanovaltuudet sekä vastuu oikeusjärjestelmän hallinnosta. Tarkoituksena näin ollen oli perustaa itse päätöslauselmaan sisältyvän valtuutuksen nojalla väliaikainen hallinto tuolle alueelle. Tuon valtuutuksen perusteella väliaikaisen hallinnon tehtävänä on myös laatia asteittain toteutettava suunnitelma talouden elvyttämisestä. Tästä seuraa, että niistä yksittäisistä tapauksista, jotka arvoisa jäsen nosti kysymyksessään esiin, on tehtävä selkoa suoraan Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerin alaiselle Kosovon erikoislähettiläälle, joka on henkilökohtaisesti vastuussa tuon alueen hallinnosta, tai sen jäsenvaltion ulkoministerille, jossa kunkin yrityksen kotipaikka sijaitsee. Neuvosto kantaa poliittisen vastuun Euroopan unionin osallistumisesta UNMIK:n toimintaan, joka keskittyy lähinnä alueen taloudelliseen elvyttämiseen ja jälleenrakentamiseen. Sen enempää Euroopan unionilla yhteisönä kuin neuvostollakaan ei sen sijaan ole minkäänlaisia toimivaltuuksia tai välitöntä velvollisuutta suojella alueella toimivien yksittäisten yritysten etuja, sillä senkaltaiset kysymykset kuuluvat alueellisen hallinnon osalta Yhdistyneiden Kansakuntien vastuulle ja yritysten suojelemisen osalta alueella toimivien jäsenvaltioiden hallitusten vastuulle.

Souladakis
Olen odottanut jo noin kuusi kuukautta vastausta tähän asiaan. Kysymyksiä ja vastauksia on kerääntynyt jo niteellisen verran, ja näkemykset itse asiasta ja vastausten sisältö ovat pahassa ristiriidassa. Mitä tässä on takana? Joko osastot eivät tee työtään kunnolla ja antavat teille virheellisiä tietoja, tai jotakin mätää on Tanskanmaassa, ja monien mielestä Kouchnerin hallinto toimii omavaltaisesti. Haluan siis kysyä seuraavaa: jos osastot eivät tee hyvää työtä, mitä te aiotte tehdä, kun ne raportoivat teille? Jos Kouchner ei tee työtään hyvin, mitä aiotte tehdä? Ja kolmas kysymys: voidaanko Euroopan unionin kansalaisia pyytää maksamaan vakautussopimuksesta ja edelleen kieltää Kosovossa sijaitsevilta eurooppalaisilta yrityksiltä Euroopan unionin suoja? Näin ei tapahdu missään, se on järjetöntä. Olisi siis hyvä nähdä, mikä on todellinen tilanne, koska olen saanut sen vaikutelman, että Kouchner ei ole tehtäviensä tasalla. Tämä on ongelma, joka meidän kaikkien tulisi nähdä Euroopan kansalaisina, joita Balkanin tapahtumat kiinnostavat.

Seixas da Costa
- (PT) Tätä kysymystä ei ole missään vaiheessa tuotu neuvoston tietoon ainakaan niiden yritysten toimesta, joilla on aihetta tyytymättömyyteen. Neuvoston puheenjohtaja ei ole tietoinen tästä asiasta. Valitukset esitetään jäsenvaltioille, niillä on omat ulkoministerinsä, ja tämäntyyppiset kysymykset on käsiteltävä heille kuuluvien toimivaltuuksien puitteissa. On syytä pitää mielessä seuraava seikka: Kosovon hallinto ei ole Euroopan unionin, vaan Yhdistyneiden Kansakuntien vastuulla. Alueen hallinnosta huolehtii erityinen elin, joka on perustettu sitä varten. Toisaalta jokaisella valtiolla on normaalisti velvollisuus suojella yritystensä kansainvälistä toimintaa. Jokaisella valtiolla on omat rakenteensa kansalaistensa ja yritystensä suojelemiseksi kansainvälisellä tasolla, ja sitä varten on myös olemassa erityisiä menettelytapoja, joita me kaikki jatkuvasti käytämme kansainvälisessä toiminnassamme. Euroopan unioni ei ole valtio.
En ymmärrä, minkä vuoksi Euroopan unionin ylipäänsä pitäisi unionina ryhtyä erityisiin maailmanlaajuisiin toimiin tällaisten kysymysten käsittelemiseksi. Ellemme sitten päädy tilanteeseen, jossa hallitukset tunnustavat olevansa kykenemättömiä suojelemaan omia yrityksiään.

Korhola
Arvoisa puhemies, yhteiskunnan jälleenrakentamisen oleellinen elementti aina sotien jälkeen on se, että paikallinen talous mahdollisimman pian elpyy ja tulee toimintakykyiseksi. Nyt paikallisilla yrityksillä Kosovossa on kuitenkin yksi tuntuva ongelma: pula pätevästä ja kielitaitoisesta työvoimasta, sillä kaikki englanninkielentaitoinen työvoima, tai lähes kaikki, on rekrytoitu Kosovon jälleenrakennushankkeisiin eivätkä paikalliset yritykset voi kilpailla korkeiden palkkojen kanssa. Tästä toimintakyvyn lamautumisesta moni yrittäjä on luonnollisesti varsin katkera. Arvoisa neuvoston edustaja, en tiedä, oletteko törmännyt tällaiseen ongelmaan, mutta kysyisin silti, mitä ajattelette EU-tasolla voitavan tehdä.

Seixas da Costa
- (PT) Tohtori Bernard Kouchner on useaan otteeseen tuonut esiin, että hänellä on ollut vaikeuksia palkata henkilöstöä paitsi hallintoon, myös maan taloudelliseen jälleenrakentamiseen liittyviin normaaleihin rakenteisiin. On aivan selvää, että henkilöstön palkkaamisesta aiheutuvat kustannukset ovat erittäin korkeita. Nähdäksemme tällaisten kysymysten käsitteleminen kuuluu tohtori Bernard Kouchnerin toimenkuvaan, ja kuten jo aiemmin totesin, Euroopan unionilla ei ole mahdollisuutta valvoa hänen toimintaansa, joskin olemme yhteistyössä näiden kysymysten osalta. Unionilla ei ole yhteisönä suoraa ja kouriintuntuvaa vastausta tuontyyppisiin kysymyksiin. Olemme valmiita kuuntelemaan ja harkitsemaan tohtori Bernard Kouchnerin meille esittämiä pyyntöjä sekä antamaan niihin ne vastaukset, jotka meidän ylipäänsä on mahdollista antaa niiden sitoumusten perusteella, jotka Euroopan unioni on hyväksynyt tuolle alueelle aiheutuvien erittäin korkeiden kustannusten osalta.

Posselt
Arvoisa puhemies, kysymykseni on hyvin täsmällinen ja koskee uskoakseni jo EU:ta. Onko neuvosto tietoinen siitä, että Serbian hallitus suunnittelee myyvänsä Kosovossa sijaitsevia kaivoksia ja kivennäisvaroja EU:ssa sijaitseville yrityksille ja esittävänsä sen yksityistämisenä? Tietääkö neuvosto, että tähän liittyy ongelmia, jotka koskevat etnistä puhdistusta yhdessä osassa Kosovoa, jossa serbit asettuivat asumaan maakunnan alueelle, jossa on eniten raaka-aineita ja jossa on vaarana alueen jakaminen näiden raaka-aineiden turvaamiseksi?

Seixas da Costa
- (PT) Arvoisa jäsen, minulla ei ole minkäänlaista tietoa tästä aiheesta, mutta pidämme kuitenkin mielessämme teidän esiin tuomanne asiat.

Puhemies


Jan Andersson
Kysymys nro 7 (H-0274/00):
Aihe: Yhteiset toimet informaatiotekniikkaan liittyvien investointien koordinoimiseksi Puheenjohtajavaltio Portugali on ansiokkaasti nostanut esille kysymyksen informaatiotekniikan kehittämisestä kilpailukyvyn ja työllisyyden edistämiseksi. Euroopan tason koordinointi olisi tervetullutta informaatiotekniikan alan kehityksen turvaamiseksi jatkossakin.
Miten tärkeäksi neuvosto katsoo Euroopan tason koordinoinnin informaatiotekniikan alan kehityksen kannalta ja tähän liittyen, mitä mieltä neuvosto olisi Euroopan tason viraston perustamisesta informaatiotekniikan alalle?

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisa jäsen, vastauksessani kysymykseenne haluaisin aluksi todeta, että koko Euroopan unionin kattava koordinoitu lähestymistapa informaatiotekniikan ja televiestinnän alalla on erittäin keskeinen tekijä unionin tulevan kehityksen kannalta. Olemme jo puhuneet täällä ylimääräisestä huippukokouksesta, joka pidettiin Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta ja jossa kävi selvästi ilmi, että on välttämätöntä kehittää tietoyhteiskuntaa koskevaa politiikkaa, jotta voitaisiin saavuttaa tuossa huippukokouksessa käsitellyt tavoitteet, jotka liittyvät työllisyyteen, sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen ja Euroopan kilpailukyvyn parantamiseen maailmanlaajuisella tasolla.
Huippukokouksessa kehotettiin neuvostoa ja komissiota laatimaan kattava toimintasuunnitelma eEurope, joka on määrä esittää kesäkuussa kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle. Kirjelmässä, jonka Ruotsin hallitus lähetti Lissabonin Eurooppa-neuvostolle, esitettiin ajatus erityisen viraston perustamisesta informaatiotekniikan alalle. Se ei toistaiseksi ole johtanut toimiin, mutta kyse on kuitenkin ajatuksesta, joka on meidän huolenaiheidemme taustalla, ja varmastikin sitä pohditaan ja tutkitaan vielä tulevaisuudessa. Siitä keskusteltaessa tuli esille myös ajatus tuon viraston liittämisestä jo olemassa oleviin yhteisön järjestelmiin. Niiden joukossa on myös tietoyhteiskunnan hanketoimisto, joka on saanut aikaan Portugalin puheenjohtajakauden aikana jo varsin monenlaisia aloitteita.
Mitä tulee mahdolliseen Euroopan teleliikennealan sääntelyä käsittelevään virastoon, tahtoisin kuitenkin muistuttaa, että komissio tuli lokakuussa 1999 suorittamassaan tutkimuksessa siihen tulokseen, että välitöntä tarvetta tuon viraston perustamiseen ei ole, ja samaan aikaan myös neuvosto päätyi osaltaan sille kannalle, että sääntelyn olisi tapahduttava mahdollisimman lähellä sitä tasoa, jossa säänneltävä toimintakin tapahtuu. Voimme siis katsoa toissijaisuusperiaatteen toteutuvan tässäkin asiassa.

Andersson
Haluan kiittää neuvostoa vastauksesta. Olin tyytyväinen huomatessani, että kysymys informaatiotekniikasta ja sen yhdistämisestä työllisyyteen oli niin korkealla Lissabonin esityslistalla. Tulevaisuuden tapahtumat ovat tärkeitä. Poliittisena tehtävänähän ei ole perustaa informaatiotekniikkayrityksiä vaan rakentaa infrastruktuuri, joka on kannustava tämän alueen kehityksen kannalta. EU:ssa on nimittäin puutteita. EU:n jäsenvaltioiden väliset erot ja jopa EU:n eri alueiden erot ovat lisäksi suuria. Eri kansalaisryhmillä on erilaiset mahdollisuudet ja taidot käyttää tätä tekniikkaa, mikä voi tulevaisuudessa luoda suurta eriarvoisuutta. Sen vuoksi haluan kysyä: kuinka voisimme koordinoida asioita niin, että informaatiotekniikan käyttö olisi mahdollista myös syrjäisillä alueilla, jotta eri alueet ja eri väestöryhmät olisivat tasa-arvoisempia? Emmekö tarvitse yhteistä viranomaista koordinoimaan tätä työtä?

Seixas da Costa
Arvoisa jäsen, esititte kaksi kysymystä: ensimmäinen niistä liittyy itse tietoyhteiskunnan demokratisointia koskevaan peruskysymykseen. Tuo sama peruskysymys oli myös Lissabonin Eurooppa-neuvostossa käsiteltyjen huolenaiheiden taustalla: kyse on siitä, että kaikki innovaatio- ja tietoyhteiskunnan uudet ulottuvuudet on saatettava koko eurooppalaisen yhteiskunnan käyttöön juuri sillä alalla, jolla sen kilpailukyky on osoittautunut heikoimmaksi ja jolla näiden ulottuvuuksien olisi tuotava lisäarvoa talouden normaaleihin osatekijöihin. Tälle ponnistukselle on asetettu myös ajalliset tavoitteet Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmiin sisältyvien konkreettisten toimien osalta. Nuo toimet liittyvät erityisesti Internetiin sekä oppimis- ja ammattikoulutusmenetelmiin, ja nähdäksemme ne voivat myös muodostaa perustan tulevalle toimintasuunnitelmalle, jota on tarkoitus arvioida aina keväisin pidettävissä Eurooppa-neuvoston ylimääräisissä kokouksissa. Tämä on vastaus ensimmäiseen kysymykseen.
Toinen esittämistänne kysymyksistä liittyy tarpeeseen perustaa erityinen viranomainen ja elin valvomaan tuota prosessia ja huolehtimaan erityisesti siitä, että näitä kysymyksiä koskeva lähestymistapa on yhtenäinen koko Euroopan unionissa. Arvoisa jäsen otti aivan aiheellisesti esiin ongelman, joka aiheutuu siitä, että tämänkaltaisten toimien toteuttaminen voi loppujen lopuksi synnyttää ja jopa syventää epätasa-arvoa. Tämä on todellakin vaara ja uhkatekijä, johon meidän on osattava varautua. Hallitukset katsovat kuitenkin, että sitä varten ei ole tarpeen luoda kokonaan uutta rakennetta ja uutta byrokraattista koneistoa, josta aiheutuisi huomattavia kustannuksia. Hallitukset ovat päinvastoin tulleet siihen tulokseen, että jo olemassa olevat rakenteet, joiden avulla tuota prosessia voidaan ohjata, ovat riittäviä myös prosessin seurantaan.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olen itävaltalaisena hyvin ylpeä siitä, että neuvoston puheenjohtajavaltio on nostanut keskipisteeksi informaatio- ja viestintäteknologia-alan kehityksen. Minua kiinnostaisi: miten neuvoston puheenjohtajavaltio näkee yleisen matkaviestintäjärjestelmän (UMTS) lisenssien huutokaupan? Voitot, joita tämä ala tuottaa, voisivat antaa valtavia impulsseja ja ennen kaikkea vahvistaa sen mukaisesti Portugalin ohjelmaa, jos me käytämme huutokaupattavista lisensseistä saatavat voitot esimerkiksi tutkimukseen ja kehitykseen, koulutukseen, ammatti- ja jatkokoulutukseen tai infrastruktuuriin. Voitteko kuvitella, että me kehitämme tässä yhteydessä jäsenvaltioita varten aloiteohjelmia voidaksemme sijoittaa varat todellakin uudelleen tälle alalle?

Seixas da Costa
Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmissä asetetut tavoitteet liittyvät kansallisiin toimiin, ja näin ollen niiden toteuttaminen on kunkin hallituksen vastuulla; ne ovat objektiivisia sitoumuksia, joista hallitukset ottivat vastatakseen hyväksyessään itse päätelmät sekä päättäessään Euroopan unionin tasolla toteutettavien mekanismien, rakenteiden, toimintasuunnitelmien ja toimintaohjelmien uudelleen suuntaamisesta. Ellei oteta lukuun mahdollisuutta hakea rahoitusta Euroopan investointipankilta, uusia taloudellisia voimavaroja ei tällä alalla ole käytettävissä. Juuri tämä olikin yksi niistä objektiivisista huolenaiheista, jotka Lissabonissa tuotiin esiin keskusteltaessa tästä kysymyksestä. Kyse oli niiden osalta siitä, että tämä toimi olisi kyettävä toteuttamaan käyttämällä jo olemassa olevia välineitä entistä johdonmukaisemmin. Näin siitä yksinkertaisesta syystä, että meidän mielestämme on tarkoituksenmukaisempaa organisoida uudelleen jo olemassa olevat välineet kuin luoda kokonaan uusia välineitä. Aivan samalla tavoin kuin työllisyyspolitiikkojen yhteydessä on jo menetelty ja parhaillaan menetellään makrotalouspolitiikkojen yhteydessä, on lisäksi pyrittävä yhtenäistämään myös tieto- ja innovaatioyhteiskuntaa koskevat kansallisen tason toimet sekä sisällyttämään ne erityiseen suunnitelmaan, jonka kukin jäsenvaltio sitoutuu toteuttamaan sisäisesti tietyn tavoiteaikataulun mukaisesti. Samanaikaisesti toteutetaan erityisiä esikuva-analyyseja, joiden avulla saamme tietoa siitä, mitkä ovat parhaita käytäntöjä, jolloin voimme ohjata muut valtiot noudattamaan samantapaisia käytäntöjä. Tavoitteidensa osalta tällä prosessilla on kansallisen sitoumuksen ulottuvuus, ja sen tähden on selvää, että käytettävissä ei ole muita taloudellisia voimavaroja kuin ne, jotka kukin jäsenvaltio varaa sille omassa talousarviossaan. Toiseen ulottuvuuteen - ja sen osalta on kyllä mahdollista hakea rahoitusta Euroopan investointipankilta - sisältyy sarja toimia, jotka on tarkoitus toteuttaa nimenomaan unionin toimivaltuuksien puitteissa ja joilla ei pyritä pelkästään täydentämään aiempia toimia, vaan myös lisäämään unionin ohjelmien ja toimien johdonmukaisuutta näissä kysymyksissä. Komissio on ollut erittäin aktiivinen tässä asiassa, ja komission esittämässä eEurope-ohjelmassa, jota koskeva toimintasuunnitelma on määrä hyväksyä kesäkuussa kokoontuvassa Feiran Eurooppa-neuvostossa, luodaan uusia suuntaviivoja tälle alalle sekä kohdennetaan uudelleen siihen liittyviä yhteisöpolitiikkoja.

Puhemies
Kysymys nro 8 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole läsnä.

María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 9 (H-0275/00):
Aihe: Naiset yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan uusissa päätöksentekoelimissä Onko neuvosto suunnitellut jonkinlaisia toimia tai suosituksia, jotta yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan uusissa päätöksentekoelimissä olisi riittävästi naisia? Kuinka paljon naisia olisi kriisinhallintaelimissä, poliittisten ja turvallisuusasioiden komiteassa ja konfliktinestotehtävissä? Ottaako neuvosto huomioon naisten soveltuvuuden työskentelyyn rauhan puolesta?

Seixas da Costa
. (PT) Arvoisan jäsenen esittämä kysymys on sisältökysymys, joka liittyy ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan sekä uusiin kriisinhallintaelimiin, muiden muassa poliittisten ja turvallisuusasioiden komiteaan sekä konfliktinestotehtäviin, ja arvoisa jäsen tiedustelee, aikooko neuvosto ottaa huomioon naisten valmiuden työskennellä rauhan hyväksi. Mielestäni on aivan selvää, että se työ, jota naiset tekevät rauhan ja monien siihen liittyvien rakenteiden, erityisesti kansalaisyhteiskunnan hyväksi, nauttii laajaa arvonantoa ja on kaikin tavoin ilmeistä. Me kaikki tiedämme, ja tässä asiassa on turhaa käyttää diplomaattisia sanakäänteitä, että naiset eivät ole riittävästi ja asianmukaisesti edustettuina päätöksentekoprosessissa sen enempää yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kuin useiden muidenkaan alojen osalta. Me kaikki olemme tietoisia kansainvälisen yhteisön ponnistuksista tällä alalla ja muistamme vuonna 1995 annetun Pekingin julistuksen päätelmät tästä asiasta. Lisäksi, kuten tiedätte, ensi kesäkuussa pidetään Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen erityisistunto, jossa tullaan kiinnittämään kansainvälisen yhteisön huomiota tarpeeseen ottaa naiset mukaan Pekingin julistuksen hengessä toteutettaviin toimiin sekä edistämään näitä toimia myös konkreettisilla teoilla.
Tässä asiassa on kuitenkin syytä pitää mielessä, että tietyillä päätöksentekoon liittyvillä aloilla ei voida pyrkiä eteenpäin pelkästään määrätietoisten politiikkojen avulla. Nämä kysymykset on tietenkin otettava laajemmin huomioon poliittisissa toimissa, koulutuksessa ja koko hallintokoneistossa. Uskoaksemme tällä alalla ei ole kuitenkaan mahdollista toteuttaa minkäänlaisia erityistoimia, esimerkiksi ottaa käyttöön kiintiöitä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan rakenteisiin. Se ei ole mielestämme tarkoituksenmukaista, eikä neuvostossa ole tehty tämänsuuntaisia ehdotuksia. Sen sijaan kunkin kansallisen hallituksen tehtävänä on toteuttaa tarpeelliset uudistukset oman maansa edustuksellisessa järjestelmässä ja turvata sillä tavoin naisten riittävä osallistuminen. Kuten tiedätte, Euroopan unionin tasolla näille kysymyksille laaditaan parhaillaan sääntelymekanismeja, ja jo nyt on olemassa Amsterdamin sopimukseen perustuvia suosituksia. Koska kaikki virat Euroopan unionissa täytetään eri jäsenvaltioista tulevalla henkilöstöllä, mielestämme on ennen kaikkea kunkin jäsenvaltion asia huolehtia siitä, että mahdollisimman monet naiset voivat osallistua päätöksentekoprosessiin.

Izquierdo Rojo
Paljon kiitoksia neuvoston puheenjohtaja Seixas da Costalle tästä vastauksesta, joka on toiveita herättävä, sillä se osoittaa, että neuvosto ymmärtää ongelman, antaa siihen poliittisen vastauksen ja jopa kannattaa ajatusta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, siitä huolimatta teidän vastauksenne on minun mielestäni pohjimmiltaan liian taantumuksellinen. Helsingin ja Kölnin huippukokouksessa puheenjohtajavaltio Portugalille annettiin erityisesti tehtäväksi laatia ehdotuksia tämän uuden puolustuspolitiikan vahvistamiseksi. Sanoitte, että kiintiöitä ei ole, mutta että asia kylläkin otetaan huomioon. Kysyn puheenjohtajavaltio Portugalilta: eikö tässä mielessä olisi sopivaa ottaa asia huomioon suosituksen muodossa? Mielestäni Euroopan unionin tehtävänä ei ole jättäytyä jälkeen Yhdistyneistä Kansakunnista tai tyytyä toteamaan se, mitä Pekingissä sovittiin. Euroopan unionin on oltava tämän kehityksen etujoukkona. On selvää, että naisten on osallistuttava poliittisten päätösten tekoon myös rauhaa koskevien ja pyydän puheenjohtajavaltio Portugalilta, että se ottaisi asian tässä mielessä jollakin tavalla huomioon.

Seixas da Costa
Arvoisa jäsen, kiitän teitä puheenjohtajavaltio Portugalin toimintaan kohdistamistanne odotuksista, mutta uskon teidän kuitenkin olevan tietoinen siitä, että tuon toiminnan mahdollisuudet ovat sittenkin rajalliset etenkin sellaisella alalla, johon kysymyksessänne viittasitte. Totean tämän vailla tunnontuskia, koska omassa yksikössäni 80 prosenttia virkamiehistä on naisia, ja heitä on myös johtavilla paikoilla. On selvää, että tämän kysymyksen on oltava viime kädessä vaikuttimena kaikissa poliittisissa toimissamme ja että meidän on jokapäiväisessä elämässämme ja toiminnassamme otettava kysymys tasa-arvosta ja sukupuolten edustuksen tasapainosta huomioon hyvin käytännönläheisellä ja kouriintuntuvalla tavalla. Arvoisa jäsen, silläkin uhalla, että minua pidetään taantumuksellisena, olen kuitenkin vilpittömästi sitä mieltä, että poliittisen määrätietoisuuden mahdollisuudet tällä alalla ovat rajalliset. Se on otettava huomioon, ja siitä syystä uskon, että arvioidessamme yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan rakenteita puolustuksen alalla meidän on jokseenkin vaikea kehottaa sotilaskomiteaa tai sotilasesikuntaa huolehtimaan siitä, että naisten osuuden sotilaista olisi oltava 50 prosenttia. Luulen, että se olisi jokseenkin vaikeaa, koska on yksinomaan jäsenvaltioiden asiana päättää, onko niillä naispuolisia kenraaleita tai komentajia vai ei. Arvoisa jäsen, en voi tarkastella tämäntyyppistä kysymystä pelkästään poliittisesti korrektista näkökulmasta, vaan minun on oltava myös asiallisesti katsoen rehellinen.

Puhemies


Eija-Riitta Anneli Korhola
Kysymys nro 10 (H-0276/00):
Aihe: Kehitysmaista tulevien tutkimuspartnerien osallistuminen EU:n rahoittamiin ympäristötutkimusohjelmiin Kehitysmaiden kehityksen avain on niiden mahdollisuus osallistua itse kehitystyöhön sekä ongelman määrittelijänä että ratkaisujen hakijana. Toistaiseksi EU:n tasolla tätä lähestymistapaa sovelletaan huonosti kehitysmaita koskevien tiede- ja teknologiahankkeiden suhteen. EU:n puiteohjelmat eivät ulotu kehitysmaihin. Toisin sanoen ympäristöä koskevissa tiede- ja teknologiahankkeissa ei voi olla mukana esimerkiksi pohjoisafrikkalaisia partnereita. Mikään ei toki estä heitä tutkimasta, mutta rahoitusmahdollisuuksia ei ole, sillä kehitysmailla ei ole pääsyä mukaan konsortioihin rahaa hakevana osapuolena.
Miksi näin ei ole - onhan esim. Venäjänkin mahdollisuuksia mukaantuloon kasvatettu? Onko asiaa arvioitu mm. siltä kannalta, miten paljon esimerkiksi Pohjois-Afrikan aavikoitumisongelmat tai Välimeren ongelmat koskettavat EU:ta? Onko EU valmis antamaan rahoituksen muodossa enemmän vastuuta paikallisille tutkijoille niin, että toiminta jää jäljelle silloinkin kun rahoittajat poistuvat paikalta, ja varmistamaan sen, ettei hankkeita toteuteta ilman paikallisten tutkijoiden panosta?

Seixas da Costa
. (PT) Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyivät vuonna 1998 viidennen tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelman, joka on voimassa vuodesta 1998 vuoteen 2002. Yksi tuon puiteohjelman erityispiirteistä on se, että se sisältää useita aihepiirikohtaisia ohjelmia, joissa määritellään tutkimuksen ja laaja-alaisten aihepiirien painopisteet. Yhden aihepiirin otsikkona on "Yhteisön tutkimuksen kansainvälisen aseman lujittaminen", ja sen tavoitteena on edistää kansainvälistä tieteellistä ja teknologista yhteistyötä sekä myötävaikuttaa yhteisön ulkopolitiikan toteuttamiseen tällä alalla. Puiteohjelman tarkoituksena on myös vahvistaa kansainvälisen tieteellisen yhteistyön yleisiä tavoitteita, mukaan luettuna EuroVälimeri-kumppanuuden tukeminen sekä kehitysmaiden taloudellisen, sosiaalisen ja tieteellisen kehityksen edistäminen.
Joulukuussa 1998 neuvosto hyväksyi myös yritysten, tutkimuskeskusten ja yliopistojen osallistumista sekä tutkimustuloksista saatujen tietojen levittämistä koskevat säännöt. Mitä tulee kolmansista maista tulevien henkilöiden ja rekisteröityjen tutkimuslaitosten osallistumiseen, Välimeren kumppanuusmaiden tutkimuslaitoksilla on mahdollisuus osallistua kaikkiin aihepiirikohtaisiin ohjelmiin kuuluviin epäsuoriin tutkimustoimiin periaatteessa ilman yhteisön rahoitusta - ainoa poikkeus koskee sellaisia tapauksia, joiden osalta yhteisön rahoitusta pidetään elintärkeänä tutkimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi.
Toisaalta 6 artiklassa sallitaan kolmansien maiden yksikköjen osallistuminen niihin tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen erityistoimiin, jotka sisältyvät yhteisön kansainvälistä asemaa koskevaan erityisohjelmaan. Kuten tiedetään, neuvosto hyväksyi viime vuoden tammikuussa puiteohjelmaan sisältyvät erityisohjelmat, joissa määritellään tiettyjä kolmansia maita koskevat tavoitteet ja toimet. Välimeren alueen kolmansien maiden tutkimus- ja kehitysohjelmat, joille varattiin 55 miljoonan euron viitteellinen rahamäärä, sisältävät Välimeren rannikkoalueiden yhtenäisen hoidon, mukaan luettuina ympäristönäkökohdat, vesihuollon, luonnonvarojen hoidon, kulttuuriperinnön suojelun ja entistämisen, yhteiskunnallisen ja taloudellisen nykyaikaistamisen jne.
Kehitysmaita koskeviin erityistoimiin, joille on varattu 210 miljoonan euron viitteellinen rahamäärä, sisältyvät esimerkiksi innovaatioiden hyödyntäminen, kestävän suhteen tukeminen väestönkehityksen aiheuttaman paineen, elintarviketurvallisuuden sekä ekosysteemin käytön ja hoidon välillä sekä tuottavuuden parantaminen ja luonnonvarojen pilaantumisen ehkäiseminen.
Samalla perustettiin myös erityisohjelmaan sisältyvä apurahajärjestelmä, jonka ansiosta kehitysmaista ja Välimeren alueen kolmansista maista tulevat nuoret tutkijat, jotka ovat maisterin- tai tohtorintutkintoa vastaavalla tasolla, voivat työskennellä eurooppalaisissa hankkeissa. Määrärahoja varattiin lisäksi koordinointiin yhteisön teknisen avun ohjelmien kanssa, mukaan luettuina Meda-ohjelma sekä Euroopan kehitysrahasto EKR. Myös Latinalaiselle Amerikalle ja Aasialle varattiin määrärahoja.
Mainitsemieni kolmen päätöksen täytäntöönpano kuuluu luonnollisestikin komission toimialaan, ja tuossa tehtävässä se saa tukea kutakin ohjelmaa varten perustetulta ohjelmakomitealta. Tähän mennessä on esitetty kehitysmaihin ja Välimeren alueen maihin suuntautuvia erityistoimia koskeva ehdotuspyyntö, ja niille varattu rahoitus on yhteensä 88,5 miljoonaa euroa.

Korhola
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, kiitos tästä vastauksesta. Haluan kuitenkin ihan pikkuisen selkeämmän ja tarkemman vastauksen. Onko nyt sitten tilanne se, että kehitysmaat saavat tällä hetkellä jo hakea rahaa? Aikaisemmin näin ei todellakaan ole ollut. Miten tilanne eroaa esimerkiksi Itä-Euroopan Intas- ja Interreg-ohjelmien tilanteesta?

Seixas da Costa
Tämä kysymys liittyy komission yksinomaiseen toimialaan, ja sen tähden voin luvata arvoisan jäsenen esittämän lisäkysymyksen ja hänen esiin tuomiensa huolenaiheiden osalta ainoastaan sen, että pyrimme antamaan siihen tarkemman vastauksen. Todennäköisesti meidän on annettava vastauksemme kirjallisena.

Puhemies
Kysymys nro 11 jätetään käsittelemättä, koska sen esittäjä ei ole paikalla.

Esko Olavi Seppänen
Kysymys nro 12 (H-0277/00):
Aihe: Yhteinen puolustus hallitustenvälisessä konferenssissa Hallitustenvälisessä konferenssissa on ns. suppea esityslista, jonka mukaan siellä käsitellään pääasiallisesti vain ns. institutionaalisia kysymyksiä. Yleinen käsitys on, että Portugali suunnittelee esityslistan laventamista kesäkuun kokouksessa. Pitääkö tämä paikkansa ja tuoko Portugali silloin konferenssin asialistalle myös yhteisen puolustuksen?

Seixas da Costa
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, kuten tiedetään, Helsingin Eurooppa-neuvosto valtuutti puheenjohtajavaltio Portugalin perustamaan unionin tasolla puolustukseen ja turvallisuuteen liittyvät väliaikaiset rakenteet, joiden oli määrä olla toiminnassa tämän vuoden maaliskuun 1. päivästä alkaen.
Näiden rakenteiden toiminta käynnistyi 1. maaliskuuta, ja tällä hetkellä niitä kehitetään edelleen. Pyrkimyksenä on kehittää konkreettisempia käytännön toimintoja ja ennen kaikkea luoda lopullinen malli, joka voisi uskoaksemme olla toiminnassa ensi vuonna. Näiden käytännön näkökohtien lisäksi Euroopan unionissa käydään samanaikaisesti keskustelua, jonka tarkoituksena on löytää konkreettiset mallit niille mekanismeille, joiden avulla Euroopan unionin NATOon kuulumattomat jäsenvaltiot ja NATOn Euroopan unioniin kuulumattomat jäsenvaltiot, samoin kuin ne maat, jotka ovat sekä NATOn että Euroopan unionin jäsenvaltioita, voivat osallistua niin kutsuttujen Petersbergin tehtävien mukaiseen toimintaan, josta määrätään Amsterdamin sopimuksessa. Tässä yhteydessä nousee esiin arvoisan jäsenen esittämä kysymys - ja haluan lausua siitä kiitokseni jo pelkästään sen vuoksi, että tehtävänäni on johtaa hallitustenvälisen konferenssin valmistelutyöryhmää siitä, onko tämä asia esillä myös hallitustenvälisessä konferenssissa. Tuossa konferenssissa käsitellään tätä kysymystä vain jos ja kun ilmenee, että näihin rakenteisiin liittyvän toiminnan käytännön toteuttaminen edellyttää Euroopan unionin perustamissopimuksen tarkistamista. Euroopan unionissa parhaillaan käytävän keskustelun tässä vaiheessa ei ole vielä selvää, onko perustamissopimusta tarpeen tarkistaa. Kun tämä kysymys on selvinnyt, kerromme vastauksen. Tulemme Portugalin puheenjohtajakauden aikana myös esittämään kertomuksen kesäkuussa kokoontuvalle Santa Maria da Feiran Eurooppa-neuvostolle, ja tuossa kertomuksessa on tarkoitus arvioida työskentelyn tämänhetkistä vaihetta sekä ottaa kantaa siihen, pitäisikö hallitustenvälisessä konferenssissa käsitellä myös näitä aiheita. Mikäli niin on, niiden käsittely voi tapahtua vasta Ranskan puheenjohtajakauden aikana.

Seppänen
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston edustaja, eurooppalaista puolustusta valmistellaan tällä hetkellä, ja sen valmistelijoina on erilaisia maita. On Naton jäsenmaita ja on Natoon kuulumattomia maita. Arvoisa neuvoston edustaja, uskotteko, että Euroopan unionille voidaan rakentaa sellainen puolustusulottuvuus, joka olisi riippumaton Natosta, vai ovatko kaikki nämä uudet järjestelyt sopusoinnussa Naton perusrakenteiden kanssa?

Seixas da Costa
Arvoisa jäsen, kysymyksenne perustuu varmaankin väärinkäsitykseen, ellei kyse sitten ole tulkkausvirheestä. Emme nyt puhu puolustuspolitiikasta. Puhumme kriisinhallinnasta, joka kuuluu nykyään perustamissopimukseen kirjattuihin toimivaltuuksiin, emmekä siis eurooppalaisesta puolustuspolitiikasta tai eurooppalaisen armeijan perustamisesta. Kyse on kriisinhallinnasta, humanitaarisista toimista, siitä, mitä yhteisökielessä kutsutaan nykyään arkisesti Petersbergin tehtäviksi. Kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot, myös teidän maanne, osallistuvat näihin tehtäviin hyvin arvokkaalla tavalla. Meidän tarkoituksenamme ei ole tällä hetkellä luoda eurooppalaista puolustuspolitiikkaa, vaan yhteinen turvallisuuskulttuuri, jonka avulla voimme työskennellä kriisinhallinnan tehtävissä. Suuria vaikeuksia ei tässä asiassa nähdäkseni ole. Toivomme voivamme sovittaa yhteen kaikki Euroopan unionin sisällä vallitsevat erilaiset kulttuurit.

Sjöstedt
Lisäkysymykseni liittyy siihen, miten meidän pitäisi tulkita Helsingin huippukokouksessa tehtyä päätöstä, joka koskee sotilaallisia, rauhanturvaamis- sekä rauhanpakottamisoperaatioita. Siinä päätöksessähän ehdokasvaltioillekin annetaan mahdollisuus osallistua niihin sotilaallisiin rakenteisiin, joita EU aikoo perustaa. Koskeeko tämä myös Turkkia, joka on myös anonut jäsenyyttä? Merkitseekö tämä sitä, että avaamme oven Turkin ja Euroopan unionin joukkojen väliselle sotilasyhteistyölle, esimerkiksi rauhanpakottamisoperaatioissa?

Seixas da Costa
Humanitaariset toimet ja kriisinhallintatoimet, jotka sisältyvät Helsingin Eurooppa-neuvostossa käsiteltyihin Petersbergin tehtäviin, voidaan kyllä toteuttaa pelkästään Euroopan unionin tasolla, mutta meidän aikomuksenamme on varmistaa, että nuo toimet ovat kaikilta osin sopusoinnussa niiden rakenteiden kanssa, jotka ovat jo tällä hetkellä olemassa eräiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja NATOn jäsenvaltioiden välisten suhteiden tasolla. Miksi näin? Siitä syystä, että kriisinhallintaan tarkoitetut mekanismit ja voimavarat eivät ole kovin mittavia; tarkemmin sanoen ne ovat useimmiten NATOn voimavaroja. Tarkoituksena on siis ottaa käyttöön ne sotilaalliseen toimintaan ja turvallisuuteen liittyvät voimavarat, jotka ovat jo nyt olemassa unionin ja NATOn tasolla. On tärkeää varmistaa tehokas yhteistyö kaikkien NATOn jäsenmaiden välillä, ja kun puhumme NATOn jäsenmaista, puhumme samalla Euroopan unionin ulkopuolisista maista, erityisesti ehdokasvaltioista, kuten Turkista, Norjasta ja Islannista. Laajassa mielessä puhumme tietenkin myös Yhdysvalloista ja Kanadasta, koska kyse on erittäin mittavista operaatioista. Sen tähden nuo tehtävät edellyttävät laajennettua yhteistyötä, jonka tavoitteena on taata, että vastuu jakautuu kaikkien niiden valtioiden kesken, joilla on tällä hetkellä samanlaisia tavoitteita ja samanlainen puolustus- ja turvallisuuskulttuuri.

Puhemies


Sjöstedt on ottanut nimiinsä Mihail Papayannakisin
kysymyksen nro 13 (H-0283/00):
Aihe: Sananvapauden rajoittaminen Thessalonikin ensimmäisen asteen tuomioistuin päätti äskettäin kieltää kirjailija Mimis Androulakisin teoksen julkaisemisen luonnehtien sitä epäkunnioittavaksi. Kun otetaan huomioon, että Amsterdamin sopimuksen 6 artiklan mukaan unioni perustuu jäsenvaltioille yhteisiin vapauden, kansanvallan, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen periaatteisiin, että Kreikka on ratifioinut Euroopan ihmisoikeussopimuksen, joka takaa sananvapauden ja uskonnonvapauden, ja että kansalaisten Euroopassa keskeisellä sijalla ovat vapaus, moniarvoisuus ja ihmisoikeudet, miten neuvosto suhtautuu tällaiseen päätökseen? Aikooko se ryhtyä toimiin asiasta vastaavien kreikkalaisten viranomaisten suhteen kirjailijaan kohdistuvan vainon lopettamiseksi ja hänen teoksensa julkaisukiellon poistamiseksi?

Seixas da Costa
Parlamentin jäsen Mihail Papayannakis kysyy, millä tavoin neuvosto tulkitsee Thessalonikin ensimmäisen asteen tuomioistuimen toimenpiteen, jolla kielletään kirjailija Androulakisin teoksen levittäminen sillä perusteella, että tuo teos on epäkunnioittava. Edelleen hän kysyy, aikooko neuvosto puuttua Kreikan viranomaisten toimintaan. Haluaisin tässä yhteydessä tuoda esiin, että Euroopan unionin perustamissopimuksen eli Amsterdamin sopimuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti unioni pitää arvossa tiettyjä perusperiaatteita, joiden osalta tuossa artiklassa viitataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehtyyn Euroopan yleissopimukseen. Taustalla on ajattelutapa, jonka mukaan unionilla on oltava tietty mahdollisuus valvoa poliittisesti jäsenvaltioiden toimia. Näin ollen tuon artiklan tarkoituksena on itse asiassa varmistaa, että jäsenvaltioilla on yhteinen arvoperusta ja että jäsenvaltiot kunnioittavat demokraattisia arvoja ja periaatteita. Tästä huolimatta 6 artiklan perusteella ei voida edellyttää, että unioni sekaantuu koska tahansa jäsenvaltioiden sisäisiin asioihin, etenkään kun kyse on oikeudenkäyttöön liittyvästä asiasta. Unionilla ei ole toimivaltuuksia puuttua tuomiovallan käyttöön jäsenvaltioissa. Sen tähden neuvosto ei myöskään voi puuttua viranomaisten päätöksentekoon. Thessalonikin ensimmäisen asteen tuomioistuimen toimenpiteessä on kyse päätöksestä, jonka jäsenvaltion tuomioistuin on antanut tietystä yksittäistapauksesta, ja niin ollen siitä voidaan ilman muuta vedota ylempiin kansallisiin oikeusasteisiin Kreikan oikeusjärjestelmän mukaisesti. Senkin jälkeen, kun kaikki valitustiet on kuljettu loppuun Kreikan ylemmissä oikeusasteissa, on aina jäljellä mahdollisuus vedota ihmisoikeustuomioistuimeen.

Sjöstedt
Kiitän neuvostoa. Olen kuitenkin hieman hämmästynyt vastauksesta. Käsitin sen niin, että asiaan ei voi puuttua, jos tuomio on kansallisen oikeusjärjestelmän antama, koska se merkitsisi puuttumista kansallisiin asioihin. Näin ollen Amsterdamin sopimuksen 6 artikla oikeastaan kumoutuu, toisin sanoen, jos toiminnan lähtökohdiksi otetaan kansalliset oikeusjärjestelmät. Tarkoituksena voi tuskin olla, että jäsenvaltio voisi tehdä mitä vain, kunhan se vain toimii oman oikeusjärjestelmänsä mukaan.
Haluan myös kysyä, aikooko neuvosto tutkia tätä tapausta lähemmin ja ehkä konkreettisemmin.

Seixas da Costa
Arvoisa jäsen, jäsenvaltiot ovat sitoutuneet noudattamaan toiminnassaan perustamissopimuksen määräyksiä. Juuri sitä varten ne ovat tuon perustamissopimuksen alun perin hyväksyneet. Jos jäsenvaltio syyllistyy perusoikeuksien toistuvaan rikkomiseen vakavalla tavalla, kuten asia näissä artikloissa ilmaistaan, on luonnollisestikin olemassa mahdollisuuksia puuttua valtioiden toimintaan. Nimenomaan unionilla itsellään on tuolloin keinoja puuttua jäsenvaltioiden toimintaan. Mutta ilmaiskaamme asia selvemmin: kyse on tapauksesta, jolla on Kreikan kaltaisessa demokraattisessa valtiossa kaikki edellytykset tulla arvioiduksi uudelleen ja johon voidaan hakea muutosta Kreikan tuomioistuinjärjestelmän sisällä, kunnes kaikki valitustiet tuossa järjestelmässä on käytetty loppuun. Muutenhan kyse olisi selkeästi siitä, että siirrämme yhteisötasolle sellaisen tapauksen, jota varten on olemassa useita eri muutoksenhakukeinoja Kreikan kaltaisessa maassa, jossa kunnioitetaan täysimääräisesti ihmisoikeuksia ja kansalaisoikeuksia.

Puhemies
Paljon kiitoksia, neuvoston puheenjohtaja Seixas da Costa.
Koska neuvoston kyselytuntia varten varattu aika on päättynyt, kysymyksiin 1431 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.00 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Itävallan tasavallan presidentin Klestilin puhe
Puhemies
 Arvoisa presidentti, esititte tänään toiveen siitä, että parlamenttimme voisi kuulla teitä juhlaistunnossa. Unionin jäsenvaltion jokainen päämies, joka on esittänyt samanlaisen toiveen, on aina otettu parlamentissamme vastaan sillä kunnioituksella, joka on välttämätöntä hänen henkilöään, hänen hoitamaansa korkea-arvoista tehtäväänsä ja hänen johtamaansa kansakuntaa kohtaan.
(Voimakkaita suosionosoituksia) Juuri tässä hengessä otan teidät nyt vastaan Euroopan parlamentin puolesta.
Kuten tiedätte, Itävallan nykyisen hallituksen muodostaminen aiheutti tämän vuoden 2000 alussa melkoisen tunnekuohun kaikissa unionin jäsenvaltioissa niin hallitusten kuin kansalaistenkin tasolla.
(Voimakkaita suosionosoituksia)Mitä Euroopan parlamenttiin tulee, jos on olemassa jokin kysymys, joka ylittää erittäin laajalti parlamentin jäsenten poliittiset tai kansalliset erimielisyydet, se on juuri kiintymys niihin arvoihin, joihin unioni perustuu, ja rasististen ja muukalaisvihamielisten ideologioiden nousun päättäväinen vastustaminen.
(Voimakkaita suosionosoituksia)Arvoisa presidentti, me tiedämme, ettei äärioikeistolaisen puolueen kanssa tasavertaisesti muodostettu hallituskoalitio ollut teidän suosiossanne ja että te ette säästellyt ponnistelujanne toisenlaisen ratkaisun löytämiseksi...
(Hälinää äärioikeiston taholta)...ja että ennen kuin suostuitte siihen, mitä ette katsonut voivanne estää, vaaditte ja saitte asianomaisilta poliittisilta johtajilta voimakkaan sitoutumisen Euroopan unionin perustana oleviin arvoihin.
(Suosionosoituksia ja vastalauseita äärioikeistolta)Juuri tässä yhteydessä ja Itävallan kansaa kohtaan tuntemamme syvän ystävyyden ja kunnioituksen hengessä kuuntelemme tarkkaavaisesti sanoman, jonka halusitte tuoda Euroopan parlamentille. Arvoisa presidentti, emme epäile, että sanomassanne otetaan huomioon ne erittäin voimakkaat huolet, jotka parlamenttimme ilmaisi 3. helmikuuta murskaavalla ääntenenemmistöllä, ja annan teille puheenvuoron enempää odottamatta.
(Hetkellä, jolloin presidentti Klestil valmistautui aloittamaan puheensa, useat vasemmiston jäsenet lähtivät istuntosalista. Jäsen Muscardini huusi: "Juuri tämä on demokratiaa, emme kuule niitä, jotka puhuvat...".)

Klestil
Ennen kuin aloitan puheeni, haluaisin sanoa arvoisalle parlamentin jäsenelle: minun peruskäsitystäni parlamentaarisesta demokratiasta vastaa se, että myös muita kuunnellaan rauhassa, vaikka ei oltaisikaan samaa mieltä hänen kanssaan!
(Voimakkaita suosionosoituksia)
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, arvoisat neuvoston ja komission edustajat, arvoisat läsnäolijat, haluaisin kiittää aluksi teitä, arvoisa puhemies, ja Euroopan parlamentin jäseniä tilaisuudesta saada puhua teille tänään täällä parlamentissa.
Tulin Strasbourgiin lujittaakseni Itävallan vankkaa yhteenkuuluvuutta Euroopan unioniin. Viimeisimmät mielipidekyselyt ovat vahvistaneet, että neljä viidesosaa maanmiehistäni hyväksyy tällä hetkellä ja myös jatkossa Itävallan jäsenyyden Euroopan unionissa.

Tämä on minulle erittäin tärkeä ja erittäin myönteinen merkki. Tulin Strasbourgiin - tukeutuen tähän maanmiesteni mielipiteeseen - tunnustaakseni Euroopan unionin selkeästi arvoyhteisönä. Uskon, että Itävalta on todistanut toistuvasti liittymisestään lähtien eurooppalaisen tietoisuutensa ja rakentavan yhteistyönsä unionissa.
Wienissä avattiin muutama päivä sitten Euroopan rotusyrjinnän ja muukalaisvihan seurantakeskus. Osallistuin avajaisiin hallintoneuvoston kutsumana ja osoitin puheessani ymmärtäväni täysin huolen siitä, että rasismi, suvaitsemattomuus, muukalaisviha ja antisemitismi voisivat jälleen lisääntyä - ei vain meillä vaan myös muissa Euroopan maissa ja alueilla. Korostin, miten tärkeää myös nykyään on torjua heti alusta alkaen kaikenlainen ihmisarvon ja oikeudet vaarantava kehitys.
Me emme saa epäröidä vastustaa kaikkia radikalisoitumisen ja polarisoitumisen muotoja. Ja meidän on asetuttava vastustamaan päättäväisesti niitä, jotka yrittävät lietsoa ihmisten pelkoja ja huolia opportunistisella ja populistisella politiikalla saadakseen siitä poliittista pääomaa!
(Suosionosoituksia)
Juuri nuoria on varoitettava sellaisesta politiikasta - ja niistä vaaroista, joita siitä syntyy heidän omalle tulevaisuudelleen. Nykyinen Itävalta, joka syntyi uudelleen vuonna 1945 toisen maailmansodan raunioille, oli sen sukupolven työtä, joka oli ottanut opikseen 1900-luvun ensimmäisen puoliskon hirvittävistä kokemuksista - pessimismistä ja alistuneisuudesta, väkivaltaisuudesta ja taipumuksesta harhaluuloihin. Toista tasavaltaa leimasi alusta alkaen itävaltalaisten voimakas sitoutuminen omaan valtioonsa, ja sitä kantoi heidän vakuuttuneisuutensa siitä, etteivät he anna nationalismin, äärisuuntausten ja muukalaisvihan enää koskaan vietellä itseään.
Maassamme elää nykyään noin 800 000 ulkomaalaista - noin 10 prosenttia kokonaisväestöstä. Itävalta on ottanut menneinä vuosikymmeninä vastaan ja integroinut yhteensä miljoona ihmistä. Me olemme siten - suhteessa maamme kokoon - tarjonneet turvapaikan useammille pakolaisille kuin mikään toinen Euroopan unionin jäsenvaltio.
(Suosionosoituksia)
Muistutan pakolaisaalloista, joita virtasi maahamme vuonna 1945 idästä, 1956 Unkarista, 1968 Tsekkoslovakiasta sekä viime vuosikymmenenä entisestä Jugoslaviasta. Sen lisäksi maahamme tuli vielä monia ihmisiä muista maista. Itävalta on auttanut myös juutalaisia siirtolaisia entisen Neuvostoliiton alueelta muuttamaan Israeliin tai muihin maihin tai pysymään maassamme.
Varmaankin on tapahtunut - tuoreemman menneisyytemme osalta - myös monia laiminlyöntejä, joista olemme nyt voimakkaammin tietoisia. Niinpä en halua salata tyrmistystäni siitä, että Itävalta ei ole pyytänyt - tai pyysi liian myöhään - vuonna 1938 karkotettuja juutalaisia kansalaisiaan palaamaan maahan. Juuri he, ja totean sen toistuvasti liikuttuneena, ovat vaalineet usein syvää rakkautta entiseen kotimaahansa kauheasta kohtalostaan huolimatta. Menneisyytemme työstämisessä on vielä paljon tehtävää. Me seisomme jälleen tukevalla maaperällä vasta, kun historialliset tosiasiat on selvitetty, uhrien kärsimykset hyvitetty ja historiallinen vastuu tunnustettu täysin.
Liittopresidenttinä olen kuitenkin päättänyt myös vakaasti vastustaa ja torjua painokkaasti epäoikeutettua Itävaltaan ja sen kansalaisiin kohdistettavaa kritiikkiä. Viime viikkoina on sanottu ja kirjoitettu paljon sellaista, joka esittää Itävallan irvikuvana ja tosiasioiden vastaisesti - olkoonkin sitten tietämättömyydestä tai ylimalkaisuudesta.
Vetoan siksi poliittisessa vastuussa oleviin, myös tiedotusvälineisiin Euroopan unionissa, juuri niiden eurooppalaisten arvojen hengessä, joita pidetään perustellusti Euroopan yhdentymisen perustana, että ne eivät unohtaisi myöskään objektiivisuuden ja oikeudenmukaisuuden vaatimusta.
Uskon, että kaikkien jäsenvaltioiden etujen mukaista on asettua ajamaan sitä, että Itävallan todellisesta tilanteesta saadaan selkeä kuva, vähennetään kritiikkiä, etsitään yhteistä ja myötävaikutetaan vuoropuhelun kautta kaikkien kannalta vaikean tilanteen nopeaan voittamiseen.
(Suosionosoituksia)
Olen myös vakuuttunut siitä, että Euroopan parlamentin etujen mukaista on huolehtia eurooppalaisten toimielinten työn laillisesta ja asianmukaisesta edistymisestä ja taata siten myös Itävallan täysi ja rajoittamaton osallistuminen tähän työhön ...
(Suosionosoituksia)
... kun otetaan erityisesti huomioon suuret edessä olevat kysymykset, kuten EU:n laajentuminen, toimielinuudistus ja eurooppalainen turvallisuuspolitiikka.
Hyvät naiset ja herrat, Itävalta on vakaa demokratia ja toimiva oikeusvaltio. Itävallan perustuslaissa säädetään, että liittohallituksen on nautittava liittopresidentin luottamusta. Tämä antaa minulle erityisen vastuun - myös hallituksen politiikasta. Olen laatinut siksi yhdessä molempien hallituspuolueiden puheenjohtajien kanssa tiedonannon, joka velvoittaa hallituksen noudattamaan eurooppalaisia perusarvoja ja oikeusperiaatteita.
Liittopresidenttinä minun tehtäväni on myös edustaa tasavaltaa ulospäin. Kerroin jo vuosina 1992 ja 1998 täällä täysistunnossa, että Itävalta, kun otetaan huomioon sen historia ja sijainti keskellä Eurooppaa, tuntee itsensä erityisellä tavalla kutsutuksi edistämään painokkaasti Euroopan yhdentymis- ja rauhankehityksen loppuun saattamista.
On kiistatonta, että Itävalta on erityisen kiinnostunut Euroopan unionin laajentumisesta. Kun otetaan huomioon meidän vuosisatoja kestänyt yhteiselomme Keski- ja Kaakkois-Euroopan kansojen kanssa, meillä on käytössämme kokemus, josta voi olla nyt erityistä hyötyä Euroopan unionin laajentumiselle, nimittäin koko Euroopan etujen nimissä. Me emme halua jäädä pysyvästi EU:n syrjäiseksi jäsenvaltioksi ja elää Euroopan poikki kulkevalla hyvinvointirajalla. Vain laajentuminen tarjoaa meille ainutkertaisen tilaisuuden muodostaa keskelle Eurooppaa rauhan, vakauden ja kukoistuksen alue.
Unkarissa pidetään muutamien päivien kuluttua Keski-Euroopan maiden presidenttien seuraava vuosittainen tapaaminen. Ensimmäisestä sellaisesta kokoontumisesta, johon kutsuin ensimmäisen kerran vuonna 1993 Salzburgiin ja johon osallistui neljä presidenttiä, on muodostunut tällä välillä 12 presidentin muodostama piiri.
Siinä yhteydessä on kyse myös pienten ja keskisuurten valtioiden asemasta Euroopan unionissa. Se on yksi niistä keskeisistä elementeistä, jotka ovat leimanneet Euroopan yhdentymistä alusta alkaen. Takanamme on aika, jolloin Euroopan historiaa määräsi suurten valtojen hallinta.
Juuri Keski-Euroopalla on ainutkertainen mahdollisuus tulla uuden suuremman Euroopan sydämeksi, eläväksi yhteisöksi, joka voi rakentua yhteiselle historialle ja yhteisille kokemuksille sekä edistää erityisesti Euroopan yhdentymisen toteutumista.
Jotta tulevalla suuremmalla Euroopalla on jatkuvuutta, sen on tultava täysin tietoiseksi yhteisistä henkisistä ja kulttuurisista perusteistaan. Kaikkien Euroopan kansojen on tuotava siihen oma osansa. Niinpä myös oman kulttuurimme "itävaltalaisuus" on viime kädessä tulosta siitä rikkaudesta, jota me ammennamme eurooppalaisista lähteistä, Keski-Euroopan alueen merkityksen ymmärtämisestä, historiallisista ja inhimillisistä yhteyksistä tämän alueen kansoihin, federalismin ja toissijaisuuden elävästä käytännöstä sekä siitä yhteisen historian synnyttämästä oivalluksesta, että ylikansallisuuden ei tarvitse missään tapauksessa tarkoittaa oman identiteetin menettämistä.
Laajentumisen onnistuminen edellyttää unionin laajentumiskykyä. Sisäisen uudistusprosessin toinen vaihe alkoi vajaa kaksi kuukautta sitten hallitustenvälisen konferenssin avaamisella. Itävalta pitää erityisen myönteisenä Euroopan parlamentin nivomista mukaan hallitustenvälisen konferenssin työhön. Jo tähänastisissa Euroopan unionin uudistuksissa parlamentti on ollut usein se, joka on tehnyt rohkeimmat ja visionäärisimmät ehdotukset sekä korostanut siten uskottavasti puhevaltaansa Euroopan yhdentymisen parlamentaarisena moottorina.
Niihin suuriin haasteisiin, joiden edessä Euroopan unioni on, kuuluu myös turvallisuuspolitiikka. Niiden hirvittävien konfliktien, jotka ovat koetelleet viime vuosina ennen kaikkea maanosamme kaakkoisosaa, vaikutuksen alaisena Euroopan on kasvettava yhteen myös yhteisen puolustuksen alalla.
Euroopalta vaaditaan erityisesti juuri sotilaallisessa kriisinhallinnassa uskottavuutta, päättäväisyyttä ja voimaa. Minua ilahduttaa se, että tätä tärkeää aihetta käsittelevä keskustelu alkoi Itävallan toimiessa neuvoston puheenjohtajana. Eurooppa-neuvoston Kölnin ja Helsingin huippukokoukset merkitsivät uusia virstanpylväitä. Kriisinhallinnan edellytykset on luotava Eurooppa-neuvoston Nizzan huippukokoukseen mennessä, jotta unioni voi toteuttaa myös käytännössä kunnianhimoisen tavoitteensa kriisinhallinnan eurooppalaisista kapasiteeteista.
Itävalta on valmis edistämään solidaarisesti Euroopan unionin kehittymistä turvallisuus- ja puolustusyhteisöksi. Me tiedämme, että unionin turvallisuus on jakamaton, ja tiedämme, että tulevaisuus on myös sidoksissa oman maamme turvallisuuteen.
Toinen erityisen tärkeä asia minulle on Euroopan unionin perusoikeuskirjan laatiminen, sillä siinä on toki kyse hyvin olennaisista perus- ja ihmisoikeuksien suojelemisen ja edistämisen sekä niiden suuremman yhtenäisyyden ja tehokkuuden kysymyksistä. Myös tältä osin käy ilmi, että Itävallan kanta on monessa suhteessa yhteneväinen Euroopan parlamentin kanssa.
Nyt on siis syvennettävä Euroopan unionia edelleen tärkeillä aloilla ja mukauduttava 2000-luvun vaatimuksiin. Keskipisteenä on edelleenkin maanosamme ensimmäinen rauhanomainen demokraattinen yhdentyminen. Se tekee tästä prosessista niin ainutkertaisen, mutta myös niin ihmeellisen. Meidän on tehtävä Euroopan yhdentymisen jatkamisen olennainen merkitys koko Euroopan rauhalle ja vakaudelle selväksi niille, jotka pitävät yhteistä Eurooppaa jo itsestään selvänä asiana. Demokratia on aina vaivalloista. Ennen kaikkea suuressa eurooppalaisessa liitossa se vaatii eurooppalaisten, joiden arvioitavaksi meidän on asetuttava päivittäin, aktiivista osallistumista.
Arvoisa puhemies, arvoisat naiset ja herrat, tilanne, jossa Itävalta on tällä hetkellä, on epämiellyttävä ja tuhoisa maalleni ja ennen kaikkea sen kansalaisille. Se on kuitenkin myös epämiellyttävä ja tuhoisa Euroopan unionin muille 14 jäsenvaltiolle.
Ei ole olemassa minkäänlaisia merkkejä siitä, että Itävalta poikkeaa tähän asti kulkemaltaan parlamentaarisen demokratian ja eurooppalaisten arvojen tieltä. Pyydän teitä siksi etsimään ja löytämään minun kanssani, yhdessä meidän kanssamme ulospääsyn tästä tilanteesta maani väestön hyväksi, mutta myös Euroopan unionin hyväksi.
Sallikaa minun kiittää lopuksi vielä kerran kutsusta saada puhua täällä Euroopan parlamentissa. Vakuutan teille, että Itävalta ajaa edelleenkin kaikin voimin ja erittäin vakuuttuneena Euroopan rauhan- ja yhdentymiskehityksen loppuun saattamista.
Me itävaltalaiset olemme innokkaita eurooppalaisia ja tulemme myös pysymään sellaisina!
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia)

Puhemies
 Arvoisa presidentti, olemme nyt kuulleet teitä. Kiitän teitä sanoistanne ja henkilökohtaisesta vakaumuksestanne, jonka toitte esille. Olemme tunteneet sen jo hyvin kauan; se on vahva, emmekä epäilleet sitä.
Ryhmien puheenjohtajat ja minä tapaamme teidät muutaman tunnin kuluttua uudelleen, mutta tällä kertaa epävirallisessa mielipiteenvaihdossa suljettujen ovien takana. Niinpä en kommentoi laajasti juuri pitämäänne puhetta.
Palautan vain tämän juhlaistunnon päätteeksi mieliin, ettei valppautemme kohdistu Itävallan kansaa vastaan kokonaisuudessaan, kansaa, jota kunnioitamme, josta pidämme ja josta tiedämme, kuten palautitte mieliimme, että se on edelleen vahvasti sitoutunut Euroopan unioniin. Valppautemme ei ole puolueellista. Sen tarkoituksena ei ole moittia Itävaltaa oletusten perusteella, eikä se aliarvioi sitä erityistä poliittista tilannetta, jossa maanne oli viimeisimpien vaalien yhteydessä. Valppautemme ei merkitse myöskään sekaantumista maanne asioihin, sillä unioni ei tarkoita pelkästään markkinoita, vaan se on arvojen yhteisö, ja arvoisa presidentti, kiitän teitä siitä, että palautitte tämän mieliin. Jonkin jäsenvaltion tapahtumat eivät ole samantekeviä muille jäsenvaltioille.

Huolestumisemme ja valppautemme perustuvat tosiasiaan ja muistoon. Tosiasia on se, että Itävallan hallituksessa on mukana muukalaisvihamielisiä ajatuksia esittänyt puolue, ja arvoisa presidentti, sanoitte voimakkaasti, että ymmärrätte ne huolet, joita rasismin, suvaitsemattomuuden, muukalaisvihamielisyyden ja antisemitismin uudelleen ilmaantumisen mahdollisuus herättää.
Muisto liittyy puolestaan siihen historiaan, joka raateli Euroopan, koska kansoilla ja varsinkaan heidän hallitsijoillaan ei ollut voimaa reagoida ajoissa.
(Suosionosoituksia) Juuri tämä muistamisen velvollisuus kieltää meitä hyväksymästä äärioikeiston tavanomaistamista.
(Suosionosoituksia)
Mikään ei olisi vaarallisempaa ihmisten muodostamalle yhteiskunnalle kuin sen yhteisen tietoisuuden luisuminen, jos se tottuisi asioihin, joita on mahdoton hyväksyä, ja jos se suhteellistaisi asioita, jotka ovat sietämättömiä.
(Suosionosoituksia)
Arvoisa presidentti, kiitän teitä vastauksista, joita annatte kohta kysymyksiimme antaaksenne meille toivoa siitä, että Itävallasta voisi tulla uudelleen unionimme täysivaltainen kumppani, mitä se ei ole koskaan lakannut olemasta oikeudellisesti...
(Hälinää äärioikeiston taholta)... arvoisa presidentti, toivomme kuitenkin, että maanne voisi olla täysivaltainen kumppani myös mielissämme ja kaiken kaikkiaan, sydämissämme.
(Voimakkaita suosionosoituksia. Hälinää äärioikeiston taholta)
(Juhlaistunto päättyi klo 12.30.)
Rahoitusmarkkinat / Lisäeläkkeet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
García-Margallo y Marfilin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0059/2000) komission tiedonannosta: Rahoitusmarkkinoiden puitteiden toteuttaminen: toimintasuunnitelma (KOM(1999) 232 - C5-0114/1999 1999/2117(COS));
Kuckelkornin laatima talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0053/2000) komission tiedonannosta: Kohti eläkkeiden yhtenäismarkkinoita Vihreää kirjaa lisäeläkkeistä yhtenäismarkkinoilla koskevan lausuntakierroksen tulokset (KOM(1999) 134 - C5-0135/1999 1999/2131(COS)).
Ennen kuin aloitamme, haluaisin ilmoittaa parlamentin jäsenille, että aion soveltaa tiukasti puheaikoja, koska kyseessä on yöistunto ja koska meillä on edessämme paljon työtä. Siksi pyytäisin myös parlamentin jäseniä käyttämään asiaankuuluvaa itsekuria, jotta voimme lopettaa säälliseen aikaan.

García-Margallo y Marfil
. (ES) Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, arvoisa komission jäsen. Jos minun olisi tänään, täällä ja nyt otettava esiin talouden alalta kaksi monimutkaista aihetta, en epäröisi valita seuraavia aiheita: rahoitusmarkkinoiden konsolidointia ja välillisen verotuksen normien mukauttamista, josta keskustelu onkin käynnissä, eli konkreettisesti säästöjä koskevan verotuksen mukauttamista.
Äskettäin käymämme keskustelu arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavista yrityksistä (yhteissijoitusyritykset) ja ne reaktiot, joita eläkerahastoja koskeva seuraavaksi käsittelemämme mietintö on synnyttänyt, osoittavat näiden aiheiden monimutkaisuuden ja tärkeyden. Näitä kahta aihetta, rahoituspalvelumarkkinoiden vapauttamista ja verotusta, on käsitelty toimintasuunnitelmassa, joka on mietintöni lähtökohtana.
Siksi onkin syytä kiittää kaikkia ryhmiä heidän yhteistyöstään ja vakuuttaa vielä kerran komissiolle, että se voi luottaa Euroopan parlamentin aktiiviseen yhteistyöhön tämän suunnitelman kehittämisessä, eikä se tarkoita toimivaltuuksistamme luopumista, vaan niiden käyttämistä vastuullisesti.
Toimintasuunnitelman monimutkaisuus kertoo myös komission esittämän kertomuksen tavoitteellisuudesta, sillä siihenhän sisältyy 43 toimenpidettä, se koskettaa kaikkia alan sektoreita (pörssejä, pankkeja, sijoitusrahastoja, vakuutuksia jne.) ja se on osa sitä, jota on kutsuttu uudeksi talousjärjestykseksi ja joka Lissabonin huippukokouksen mukaan on yksi keino päästä eroon työttömyydestä Euroopassa.
Mitä nämä toimet sisältävät? Mihin näillä toimilla pyritään? Mielestäni tiivistettynä kyse on seuraavasta: rahoitusalojen vapauttamisesta ja valvontasääntöjen toteuttamisesta, jotta Euroopan rahoitusmarkkinoista saataisiin ainakin yhtä kilpailukykyiset kuin Yhdysvaltojen rahoitusmarkkinoista. Perusteluissani vertailen laajasti näitä kahdentyyppisiä markkinoita.
Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi komissio ehdottaa mallia, joka on varmasti kiistanalainen ja uhkarohkea: nopeaa lainsäädäntömenettelyä, joka puolestaan toteutuisi kolmen toimenpiteen muodossa.
Ensimmäinen toimi olisi sääntöjen vähentäminen, minkä sisällyttäminen asetukseen tai direktiiviin on välttämätöntä niiden sääntöjen kohdalla, joissa edellytetään parlamentin osallistumista.
Toiseksi rajoittamalla nämä säännöt yleisten kriteerien ja perusperiaatteiden määrittelyksi nehän on alalla määriteltävä niin, että komissiolle jää mahdollisuuksia kehittää niitä.
Kolmanneksi laajojen tulkintaoikeuksien antamista komissiolle.
Arvoisa komission jäsen, en epäile, etteikö prosessia olisi nopeutettava, mutta parlamentti ei ole valmis luopumaan niistä toimivaltuuksista, joiden saamiseen meni niin kauan aikaa. Siksi yksi ensimmäisistä tehtävistä, joihin meidän on yhdessä ryhdyttävä, on sellaisen mallin löytäminen, jonka avulla on mahdollista täyttää molemmat tavoitteet.
Mitä tulee vapauttamiseen, joka on ensimmäinen komission itselleen asettamista tehtävistä, komissio lähtee siitä, että yhtenäisten rahoituspalvelumarkkinoiden konsolidointi edellyttää niiden toimintaa vaikeuttavien esteiden poistamista. Emme voi olla enempää samaa mieltä. Tästä seuraa, että markkinoiden toimivuus edellyttää näiden esteiden poistamista. Tästäkin olemme samaa mieltä, mutta tiedämme, että tällä tiellä on ongelmia, jotka johtuvat tarpeesta sovittaa vapauttamistavoite yhteen sijoittajien suojelemistavoitteen kanssa.
Ensinnäkään näitä esteitä ei ole yksilöity. Arvoisa komission jäsen, ei riitä, että ne voidaan päätellä lukemalla komission ehdottamat toimet. Olisin itse mielelläni nähnyt luettelon niistä kansallisista toimista, jotka rahoituspalveluja koskevan direktiivin mukaisesti vaikeuttavat kussakin maassa markkinoiden toimintaa.
Toiseksi komission ehdottamaan ratkaisuun liittyy jatkuvasti ongelmia. On järjetöntä, että rahoitusyhtiön on toimittava 15 oikeudellisen järjestelmän mukaan ja tunnettava ne kaikki, mutta yhtä järjetöntä on tai vieläkin järjettömämpää, että sijoittajan ainakin sijoittajan, joka ei ole ammattilainen on hankittava palveluita, joihin sovellettavaa lainsäädäntöä hän ei tunne, yrityksiltä, joiden vakavaraisuudesta hänellä ei ole tietoa, ja riita-asiassa hänen on riideltävä vieraassa maassa, vieraassa oikeusjärjestelmässä ja vieraan menettelyn mukaisesti.
Vapauttamisen on näin ollen tapahduttava samanaikaisesti valvontatoimien ja syyttäjänviraston toimien lisäämisen kanssa.
Valvontatoimista sanoisin, että edessämme on uusi ongelma: tarve mukauttaa viranomaisten toimivaltuudet ja tuomiovalta, jotka ovat edelleen kansallisia ja joissa suurimmaksi osaksi sovelletaan eri malleja, erilaiseen maailmaan, jolle on leimallista maailmanlaajuistuminen, kansainvälinen kilpailu ja pääomien vapaa liikkuvuus.
Arvoisa puhemies, lopuksi sanoisin, että oma näkemykseni on, että jos emme halua vapauttamisen johtavan kilpailuvääristymiin ja siihen, että varoja karkaa suotuisimpiin oloihin unionin sisällä tai ulkopuolella, rahoituspalvelumarkkinoiden asianmukainen toiminta ei ole mahdollista ilman säästöjä sääntelevien normien tiettyä mukauttamista. Nämä huolet esitetään mietinnössäni; ne ilmentävät halua rakentavaan yhteistyöhön komission kanssa, sillä olen aina pitänyt komissiota parlamentin lojaalina liittolaisena näin perin juurin monimutkaista aihetta käsiteltäessä.

Kuckelkorn
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, sisämarkkinoiden lisäeläkejärjestelmä askarruttaa poliittisia päätöksentekoelimiä enenevässä määrin, niin kansallisesti kuin Euroopan tasollakin. Jo pelkästään komission tiedonannosta käytyä keskustelua edeltäneestä pitkällisestä esivaiheesta voi päätellä, kuinka kiperä aihepiiri on.
Lisäeläkkeet on monitahoinen aihe, jonka vaikutukset ulottuvat sosiaalipolitiikkaan, yrityspolitiikkaan, veropolitiikkaan ja pääomamarkkinoihin. Aina vihreän kirjan julkaisemisesta asti komissio on keskittynyt pääomamarkkinoiden alueeseen ottamalla lyhyen aikavälin päämääräkseen eläkerahastojen valvontaa koskevien oikeudellisten säännösten yhdenmukaistamisen puhumalla käsitteestä "lisäeläkkeiden yhtenäismarkkinat". Samalla se määrittelee varsin kevein perustein jo sen, mitä vanhuuseläketurva on, ja luo sitä kautta vero- tai sosiaalialalla jatkossa tehtävien lainsäädäntöaloitteiden suuntaa antavan määritelmän, ja tekee lisäksi eurooppalaista oikeutta koskevia aloitteita, jotka vaikuttavat kansalliseen lainsäädäntöön.
Arvostelen komissiota juuri tästä lyhytnäköisyydestä, pyrkimisestä nopeisiin tuloksiin ilman pitkän aikavälin tavoitteita, sillä Euroopan kansalaisten, yritysten, työntekijöiden sekä eläkkeensaajien ja eläkkeen maksajien päämääränä ja eurooppalaisena lisäarvona on rajat ylittävä jäsenyys sellaisessa eläkerahastossa, joka takaa tosiasiallisen sisämarkkinoiden eläketurvan. Juuri tätä eurooppalaista lisäarvoa silmällä pitäen vaadimme komissiota tulevissa lainsäädäntöehdotuksissaan tekemään eron puhtaan pääomanmuodostuksen ja vanhuuseläkejärjestelmän välillä, toisin sanoen erottamaan toisistaan ne rahoituspalvelujen tarjoajat, jotka kattavat biometriset riskit, ja ne, jotka pelkästään sijoittavat pääomia.
Yhdessä monien jäsenvaltioiden lainsäätäjien kanssa pidämme lähtökohtanamme sitä, että eläketurvasta voidaan puhua vain, jos turva kattaa sellaiset ihmiselämän riskit kuin invaliditeetin, pitkäikäisyyden ja vainajan omaiset. Mitä se näiden kunkin kohdalla tarkoittaa? Turva pitkäikäisyyden osalta tarkoittaa, että eläkerahasto on velvollinen maksamaan minulle elämäni loppuun saakka määrätynsuuruista eläkettä. Se ei siis saa pyrkiä suoriutumaan velvoitteestaan eläkkeeseen oikeutettua henkilöä kohtaan jollakin kiinteällä summalla tai alentaa tämän eläkettä, vaikka tämä eläisi sen laskelmien mukaan liian vanhaksi.
Jälkeenjääneiden omaisten perhe-eläke takaa turvan vainajan omaisille - siis perheenjäsenille - siltä osin kuin nämä ovat oikeutettuja tämän vanhuusiän tuloihin ja ovat niistä riippuvaisia. Invaliditeetti puolestaan takaa eläkkeen myös täydellisen tai osittaisen työkyvyttömyyden kohdatessa. Jos tavoitteenamme on todellakin tukea lakisääteisiä vanhuuseläkejärjestelmiä sisämarkkinoiden lisäeläkejärjestelmällä, silloin eläkejärjestelmään täytyy sisältyä turva näiden riskien varalta.
Ellei biometrisia riskejä oteta huomioon, voitaneen puhua vanhuusiän sosiaalihuollosta mutta ei eläkejärjestelmästä. Nythän ei kuitenkaan ole kyse vain eurooppalaisen eläkejärjestelmän laadusta. Vaatimuksessa eri tavoin määriteltyjen tuotteiden ja tuotteiden tarjoajien sijoittamisesta eri oikeusperustoihin on ennen kaikkea kyse muun ohella Euroopassa ja jäsenvaltioissa toteutuvasta oikeusturvasta ja paremmista edellytyksistä sisämarkkinoiden tulevassa yhdentymisessä.
Eläkerahastojen ja sosiaalihuoltokassojen tarjoamien tuotteiden yhtäläinen kohtelu palvelisi nimenomaan täysin vastakkaista tarkoitusta, kuin mihin Euroopan sisämarkkinoiden lisäeläkejärjestelmän käyttöönotolla pyritään. Tässä käy selväksi se, että komissio pitää ensi sijassa tärkeänä eurooppalaisten pääomamarkkinoiden luomista. Tässä muutamia vastaperusteluja: jälkikäteen tapahtuvan verotuksen toteuttaminen kaikissa jäsenvaltioissa tekee ensinnäkin lisäeläkejärjestelmästä aktiivisemman, mutta se on lisäksi voimavaroja säästävän rajat ylittävän kassojen jäsenyyden periaatteellinen edellytys. Tämä tarkoittaa, ettei yritysten - sen paremmin suurten kuin pientenkään - tarvitse enää ylläpitää työntekijöitään varten 15:tä erilaista järjestelmää, vaan tähän riittää yksi eläkerahasto. On totta, että jälkikäteinen verotus merkitsee jäsenvaltioille tulojen menetyksiä. Veropoliittiseen yksimielisyyteen pääsy jäsenvaltioiden kesken on mahdollista vain, jos EU määrittelee yksiselitteisesti sitä koskevat oikeudelliset puitteet - millä tahansa tähän aihepiiriin liittyvällä direktiivillä - ja pitää jäsenvaltioille koituvat tulojen menetykset rajallisina. Vaadimme siksi kokoamaan kaksi direktiivipakettia: toisen eläkejärjestelmää varten, johon kuuluu pakollisena biometristen riskien kattaminen, ja toisen vanhuusiän sosiaalihuoltoa varten. Näiden kummankin varassa voidaan pyrkiä täydelliseen Euroopan laajuiseen yhdentymiseen.
Eläkkeiden osalta meillä on hyvät mahdollisuudet päästä jo piankin vapauttavaan tavoitteeseen. Niin ollen ei saisi antaa pankkien ja investointitoimialojen taivutella meitä liian lyhytaikaisiin tai lyhytnäköisiin ratkaisuihin.
Kollegoiltani pyydän, että me, jotka olemme mukana päättämässä tulevista direktiiveistä, antaisimme huomisella äänestyksellämme komissiolle oikean signaalin siitä, että sen pitää huolehtia eurooppalaisen eläkejärjestelmän vakaudesta, sellaisesta sisämarkkinoiden tulevasta lisäeläketurvasta, joka myös ansaitsee tämän nimityksen!

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, aiheenani on, kuten sanoitte, oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puolesta komission toimintasuunnitelmaa rahoitusmarkkinoiden puitteiden toteuttamisesta koskeva tiedonanto.
Kuten varsinainen esittelijä García-Margallo mainitsi, asiaan liittyy kaksi seikkaa, jotka ovat ensinnäkin verotus ilman verotuksen yhdenmukaistamista olisi hyvin vaikeaa luoda yhteisön rahoitusmarkkinoita ja toiseksi oikeudellinen kehys.
Mielestäni oikeudelliseen kehykseen liittyy tällä alalla paradoksi. Mitä enemmän taloutta vapautetaan, sitä tarpeellisempaa on säännellä tiukasti rahoitusmarkkinoita. Pohjois-Amerikan taloutta, joka on luultavasti yksi kaikkein vapaimmista nykyisten joukossa, ohjataan kaikkein yksityiskohtaisimman rahoitusmarkkinoita koskevan lainsäädännön pohjalta. Komissio sanoo ehdotuksessaan, espanjankielisessä tekstissä sivulla 18, tunnustettuaan ensin parlamentin perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti yhteispäätösmenettelyyn liittyvät toimivaltuudet, että olisi otettava käyttöön hyvin joustavia menettelyjä komitologian avulla. Komitologialla tarkoitetaan yleensä näissä tapauksissa sitä, että otetaan yhdellä kädellä sitä, mitä toisella kädellä annetaan.
Tässä mielessä voin yhtyä täysin esittelijän päätelmiin. Mielestäni tarvitaan varsin täsmällistä lainsäädännön kehittämistä, ja olen varma, että komissio voi luottaa saavansa parlamentin tuen tälle lainsäädännön kehitystyölle. Kuten esittelijä äskettäin totesi, sijoittajilta, kuluttajilta ja varsinkaan rahoitusmarkkinoilta ei voida odottaa luottamusta, jos niillä ei ole käytössään täsmällistä oikeudellista kehystä. Ainoa tapa sen saavuttamiseksi on korvata nykyään voimassa olevat jäykät lainsäädännöt täsmällisellä yhteisön lainsäädännöllä, jonka avulla voidaan lisätä varmuutta tällä herkällä talouselämän alalla.

Plooij-Van Gorsel
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta pahoittelee sitä, että rahoitusmarkkinoiden toimintasuunnitelmassa ei ole kiinnitetty huomiota niihin ongelmiin, joita yritykset, ja etenkin pienet ja keskisuuret yritykset, kohtaavat rajat ylittävien toimintojen rahoittamisen yhteydessä. Monet yritykset, pienistä raja-alueiden yrityksistä suuriin monikansallisiin yrityksiin, haluavat käsitellä tilinpitoaan yhtenä kansallisena tilinpitona. Ne haluavat esimerkiksi korvata negatiivisen saldonsa maassa B maassa A olevan eurotilin positiivisella saldolla. Näin ne maksavat vähemmän korkoa. Voimassa oleva lainsäädäntö kieltää tällaiset kassanhallintatekniikat tai vaikeuttaa niitä. Pankit ovat jo esitelleet asiaa perusteellisesti teille. Nyt haluan kysyä komission jäseneltä teollisuusvaliokunnan nimissä, onko mahdollista perustaa foorumi, joka toteuttaa markkinatutkimuksen niistä laillisista ja verotuksellisista esteistä, joita yritykset, ja erityisesti pk-yritykset, kohtaavat rahoittaessaan rajat ylittäviä siirtojaan euron alueella, ja ratkaista ongelma tällä tavalla. Haluaisin mielelläni saada vastauksen tähän.

Ferri
Arvoisa puhemies, 3. joulukuuta 1998 annetun päätöslauselman jälkeen, jota ei nähdäkseni mainita Kuckelkornin mietinnössä, meillä parlamenttina on uusi toimivalta vaatia komissiota etenemään mahdollisimman nopeasti kohti direktiiviä tai, kuten parlamentin jäsen Medina Ortega aivan oikein huomautti, kohti sellaista yhteisön lainsäädäntöä, joka voisi yhdistää monet kansalliset lainsäädännöt. Komissio näyttää toimivan hieman viileästi ja kiinnittävän enemmän huomiota eläkerahastojen varovaisuusperiaatetta koskevia määräyksiä käsittelevään direktiiviin, jossa kiinnitetään kyllä huomiota realistisiin mahdollisuuksiin, mutta ei pyritä tarmokkaisiin päätöksiin ammatillisen liikkuvuuden esteiden poistamisessa ja jäsenvaltioiden verojärjestelmien koordinoinnissa.
Oikeusperustat ovat erittäin tärkeitä ja luonnollisesti erilaisia: ottaen huomioon lukuisat tuomioistuimen antamat tuomiot eläkerahastojen osalta perustana voisivat olla 47 ja 55 artikla; ammatillisen liikkuvuuden esteiden poistamisen osalta 42 artikla ja verojärjestelmien koordinoinnin osalta 94 artikla. Tahtoisin kuitenkin korostaa, että on välttämätöntä ja hyödyllistä aikaansaada yhtenäinen ratkaisu, sillä ainoastaan siten voidaan todellakin päästä sellaiseen kokonaisratkaisuun, joka saattaa myös lieventää joitakin eräiden tarkistusehdotusten ristiriitaisia seikkoja. Viittaan erityisesti biometrisiin riskeihin, joilla on hyvin suuri merkitys, mutta niitä olisi käsiteltävä oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon 7 ja 8 kohdan mukaisesti; mikäli näet kaikki rahastot sidotaan biometristen riskien pakolliseen kattamiseen, vaarana on järjestelmän jäykistyminen. Siksi uskon, että on perusteltua varata etuoikeutettu suhtautuminen myös biometriset riskit kattaviin rahastoihin, kun taas mikä tahansa järjestelmän jäykistyminen saattaisi tosiasiassa johtaa vastaanottajien kannalta kielteiseen epätasapainoon.

Hermange
Arvoisa puhemies, todellisuus on sellainen kuin se on. Jos tällä hetkellä 23 prosenttia Euroopan väestöstä on yli 65-vuotiaita, luku nousee 40 prosenttiin vuonna 2025, ja kun tällä hetkellä on neljä työkäistä yhtä eläkeläistä kohden, vuonna 2020 heitä on enää kaksi. Tämä tarkoittaa sitä, että on täysin välttämätöntä kehittää Euroopan unionissa tehokkaita pääomarahoitteisia lisäeläkejärjestelmiä, joilla voidaan täydentää hyödyllisellä tavalla julkisia maksuperusteisia järjestelmiä. Tiedämme kaikki, että jäsenvaltiot ryhtyvät rohkeisiin rakenteellisiin uudistuksiin, mutta myös Euroopan unionin on toimittava eläkeasiassa ja erityisesti lisäeläkeasiassa helpottaakseen työntekijöiden vapaata liikkuvuutta yhtenäismarkkinoilla, luodakseen todelliset pääomien yhtenäismarkkinat ja varmistaakseen myös naisten ja miesten välisen tasa-arvon noudattamisen.
Tästä näkökulmasta katsottuna työllisyys- ja sosiaalivaliokunta on pyrkinyt siihen, että tulevien eläkeläisten kohdalla eläkkeiden turvallisuus ja tehokkuus saadaan sovitetuksi yhteen, ja onhan niinkin, että varmistettaessa edunsaajille korkeatasoinen suoja edistetään samalla Euroopan eläkevarojen tervettä ja toivottavaa kilpailuttamista. Tämän vuoksi valiokuntamme arvioi, että on esitettävä eläkerahastoihin sovellettavissa olevia yhteisön valvontanormeja koskeva direktiiviehdotus, että se on otettava mahdollisimman pikaisesti käyttöön ja että samalla otetaan huomioon tänään käyty keskustelu ja että näiden rahastojen ulkoinen ja sisäinen valvonta ja niiden toiminnan vakauteen liittyvien sitoumusten laskeminen taataan asianmukaisesti.
Lisäksi työntekijöiden vapaan liikkuvuuden lisäämiseksi mielestämme olisi välttämätöntä parantaa nopeasti lisäeläkejärjestelmästä saatujen eläkeoikeuksien siirtokelpoisuutta ja niiden hankkimista eri jäsenvaltioissa. Tällainen on sosiaalivaliokunnan antama lausunto.

Lulling
Arvoisa puhemies, minun on tämän keskustelun aluksi sanottava, että odotamme saavamme nopeasti sellaisen puitedirektiiviehdotuksen, jolla varmistetaan toiseen ja kolmanteen pylvääseen kuuluvien lisäeläkkeiden kohdalla todellisten yhtenäismarkkinoiden kehittyminen, sillä onhan selvää, että kaikki biometriset riskit kattavan ensimmäisen pylvään on oltava jatkossakin Euroopan unionin sosiaaliturvan perusta.
Tämän direktiivin avulla on määriteltävä kehys niiden esteiden poistamiseksi, jotka hankaloittavat eläkerahastojen vapaata valittavuutta, henkilöiden vapaata liikkuvuutta ja palvelujen vapaata tarjoamista, sekä kaksinkertaisen verotuksen estämiseksi. Puhumme sellaisen ratkaisun puolesta, jonka perusperiaatteena on maksujen verovähennyskelpoisuus ja se, että täydentäviä pääomaan liittyviä maksuja verotetaan sen valtion tuloverolainsäädännön mukaisesti, jossa henkilöllä on asuinpaikka.
Mitä tulee kiistanalaiseen kysymykseen siitä, pitääkö lisäeläkejärjestelmillä kattaa biometriset riskit, haluaisin lisätä, että verotuksen näkökulmasta sellaisia eläkerahastoja, jotka eivät kata näitä riskejä, ei voida syrjiä nämä riskit kattaviin rahastoihin nähden. Toiminnan vakauden valvonnan sääntelyllä on taattava rahastojen turvallisuus, ilman että se on suhteetonta tavoitteeseen nähden. Tämä todettakoon yleiskehyksestä. Kiitän talous- ja raha-asioiden valiokuntaa siitä, että se sisällytti kaikki naisten oikeuksien valiokunnan esittämät oleelliset päätelmät päätöslauselmaehdotukseensa.
Puhuisin vielä esittelijä García-Margallo y Marfilin mietinnöstä. Mitä tulee siihen toimintaohjelmaan, jolla pyritään syventämään yhtenäismarkkinoita rahoituspalvelujen alalla, haluaisin varoittaa tietyistä taktikoijista, jotka pyrkivät estämään rahoituspalvelualan vapauttamista, koska säästöjen verotuksen alalla tehdyt ponnistelut eivät ole heidän mielestä edenneet riittävän nopeasti. Koska asiat ovat niin kuin ne ovat, on muistettava, että pääomien ja rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinat toimivat aivan mainiosti ilman verotuksen yhdenmukaistamistakin.
Koska joissakin ehdotuksissa pyrkimykset ja todellisuus sekoittuvat, minun olisi painotettava sitä, että unionin arvopaperi- ja pörssikomitean perustaminen ei ole missään nimessä ensimmäinen painopiste. Arvoisa puhemies, koska minulla ei ole enää puheaikaa, laadin huomiseksi äänestysselityksen sanoakseni sen, mitä en ehtinyt enää sanoa, sillä lausunnon valmistelijana ja toista mietintöä kommentoivana henkilönä minun on todellakin mahdotonta sanoa kahdessa minuutissa kaikkea sitä, mitä aioin.

Kauppi
Arvoisa puhemies, arvoisat komission ja neuvoston edustajat, hyvä parlamentin jäsen Kuckelkorn, hyvät kollegat, aluksi haluan kiittää komissiota hyvästä työstä. Komission tiedonanto on liberalistinen ja tulevaisuuteen suuntautuva. Miksi parlamentin pitäisi nyt omaksua asiassa vähemmän liberalistinen kanta ja äänestää jähmeyttä lisäävien rakenteiden puolesta? Meidän ei pitäisi määritellä direktiivin muotoa ja sen kattamaa alaa liian suppeasti. Sen sijaan meidän pitäisi tarkastella tätä aihetta avoimesti ja laajemmasta näkökulmasta.
On tärkeää, ettemme määrittele riskien kattamisen luonnetta ja laajuutta suppeasti. Sen sijaan meidän pitäisi olla ennakkoluulottomia ja tarkastella asiaa laajemmasta näkökulmasta ja edistää sellaista kehystä, joka perustuu vapaisiin markkinoihin ja erilaisten eläkejärjestelmien väliseen voimakkaaseen kilpailuun. Meidän pitäisi edistää työntekijän ja työnantajan vapautta valita heidän etujaan parhaiten palveleva järjestelmä.
Biometrisiä riskejä koskeva kysymys on osoittautunut kiistanalaiseksi. Olen vakaasti sitä mieltä, että kaikkien eläkejärjestelmien pitäisi kuulua saman direktiivin piiriin, jotta tiettyjä järjestelmiä ei suojattaisi kilpailulta. Kuluttajilla ja työnantajilla täytyy olla oikeus valita sopivin eläkejärjestelmä, ja näin ollen biometriset riskit kattavien järjestelmien pitäisi kuulua saman direktiivin piiriin kuin niiden järjestelmien, jotka eivät kata näitä riskejä. Kumpikin on oma eläkejärjestelmänsä, mutta niissä on erilaiset kilpailuedut.
Hyvä jäsen Kuckelkorn, kukaan parlamentin jäsen ei ole sitä mieltä, että lisäeläkkeiden ei pitäisi kattaa pitkäikäisyysriskiä ostettavan elinkoron tai jonkin muun välineen kautta. Euroopan unionin tehtävä ei ole määritellä muiden biometristen riskien kattamisen luonnetta ja laajuutta. Kunkin työntekijän pitäisi kuitenkin määritellä se itse, kuten komissio ehdottaa. Tällaisen päätöksen jättäminen yksilölle on toissijaisuusperiaatteen mukaista.
Se, että lisäeläkejärjestelmien hoitajat voivat vapaasti sijoittaa erilaisiin välineisiin, lisää koko sijoitussalkun turvallisuutta. Vapauden lisääntyminen edistää pääomamarkkinoiden toimintaa ja vaikuttaa merkittävästi riskipääoman kasvuun Euroopassa.
Kannatan sitä ajatusta, että meidän Euroopan parlamentin jäsenten pitäisi edistää tervettä kilpailua ja yksilön valinnanvapautta. Tämä ei saa tarkoittaa ainoastaan lisäeläkkeiden yhtenäismarkkinoita vaan kokonaista rahoituspalvelujen lainsäädäntöpakettia.

Goebbels
Arvoisa puhemies, sosiaalidemokraatit kannattavat komission ponnisteluja rahoituspalveluja koskevien avoimien ja selkeiden sisämarkkinoiden luomiseksi. On taloudellisten toimijoiden ja kaikkien kuluttajien edun mukaista, että myös pääomasta ja välillisistä rahoituspalveluista johtuvat kustannukset ovat mahdollisimman alhaiset. Euroopan rahoitusmarkkinat kärsivät tällä hetkellä kansallisesta pirstoutumisesta, vaikka kansainvälisen rahoitusjärjestelmän maailmanlaajuistumisen vuoksi onkin parhaillaan käynnissä yleinen keskittymis- ja kansainvälistymissuuntaus.
Toimintasuunnitelmalla pyritään saattamaan Euroopan markkinat yhdenveroisiksi Yhdysvaltojen markkinoiden kanssa. Yhdysvaltojen markkinoiden menestys johtuu pääasiassa "kuningasdollarista". On tässä yhteydessä paradoksaalista todeta, että jotkut kaikkein kiihkeimmistä rahamarkkinoiden vapauttamisen esitaistelijoista ovat samalla euron vastustajia. Kuitenkin euron käyttöönotto toden teolla vuonna 2002 merkitsee sellaista avoimuutta ja kilpailua, joka edellyttää kansallisilta markkinoilta oletettua nopeampaa mukautumista. Ongelmallista on, että sekä kansalliset että unionin lakiasäätävät tahot etenevät hitaasti siinä, että maita mukautetaan lainsäädännöllisesti todellisuuteen. Itse en vastustaisi nopeutettua lainsäädäntömenettelyä, mikäli se ei johda teknokraattien taholta hallitsemattomaan toimintaan.
Komissio voisi toimia hyödyllisesti ja laatia ehdotuksia pankkisektoria sääntelevien 11 direktiivin, sijoitusrahastoja koskevien 8 direktiivin ja vakuutussektoria koskevien 21 direktiivin yksinkertaistamiseksi ja kodifioimiseksi. Tässä yhteydessä ongelmana ei ole ainoastaan rahoitusalan eri sektoreita sääntelevien lainsäädäntöjen johdonmukaisuuden saavuttaminen, vaan ennen kaikkea se, miten valvotaan yleistä etua ja turvataan se. John Kenneth Galbraith on varoittanut kuvittelemasta, että raha ja äly liittyisivät toisiinsa. Voitonjano on niin suuri, että rahoitusalalla on taipumuksena synnyttää kollektiivista euforiaa, joka johtaa usein rahatalouskriisiin.
Pääomien vapaa liikkuvuus edellyttää tehokasta lainsäädännöllistä ja valvonnallista kehystä. Nythän eri markkinoiden valvonta on pirstoutunut maittain ja aloittain. Samaan aikaan fuusioiden, ostojen ja keskittymien seurauksena rajat pankkien, vakuutusten, sijoitusrahastojen ja eläkerahastojen välillä häviävät. Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat tehneet asiasta johtopäätöksiä ja perustaneet yhtenäisen koko alan kattavan valvontaviraston. Perustamissopimuksen 105 artiklan 6 kohdassa määrätään, että neuvosto voi antaa EKPJ:lle erityistehtäviä, jotka koskevat politiikkoja luottolaitosten ja muiden rahoituslaitosten valvonnan alalla lukuun ottamatta vakuutusyhtiöitä. Eikö olisikin hyödynnettävä hallitustenvälistä konferenssia siinä mielessä, että luotaisiin välttämätön oikeusperusta, jotta neuvosto voi antaa EKPJ:lle tiettyjä erityistehtäviä myös vakuutusten valvonnan alalla?
Kuckelkornin mietinnön osalta minun on onniteltava mietinnön laatijaa siitä sitkeydestä, jolla hän pyrkii siihen, että lisäeläkkeet olisivat todella eläkejärjestelmän toinen pylväs. Arvoisa puhemies, päätän sanomalla, että olisi muistettava, että meidän on suosittava sellaisia tapoja, joissa biometriset riskit on katettu jättämättä vakuutusalan palveluja pois laskuista

Olle Schmidt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, jos Eurooppa aikoo kasvaa, vetää puoleensa pääomaa ja luoda työpaikkoja, rahoituspalveluiden sisämarkkinat on toteutettava. Tähän mennessä kyse on ollut lähinnä sanoista ja aivan liian vähäisistä konkreettisista toimista. Useat erilaiset kansalliset säännöt ja hallinnolliset monimutkaisuudet ovat nykyään rahoitusmarkkinoiden ja siten Euroopan kasvuvoiman esteenä. Yritysten lisäksi siitä on haittaa tietenkin myös Euroopan kansalaisille.
Internetin kehityksellä on nyt ja tulevaisuudessa paljon merkitystä rajat ylittävien rahoituspalveluiden tarjoamiselle. Tästä kehityksestä on hyötyä erityisesti kuluttajille, koska heidän valintamahdollisuutensa kasvavat ja hinnat laskevat.
Meidän liberaalien mielestä rahoituspalveluiden sisämarkkinoiden toteuttaminen ei edellytä verojen yhdenmukaistamista, vaikka tietty yhdenmukaistaminen voikin osoittautua välttämättömäksi haitallisen verokilpailun välttämiseksi. Euro on vakauttanut taloudellista kehitystä ja lisännyt mahdollisuuksia laskea pääomanhankintakustannuksia, mistä on hyötyä niin yrityksille kuin kotitalouksillekin.
Olen ehdottomasti sitä mieltä, että jos EU aikoo pystyä tarjoamaan Euroopan kansalaisille kasvua ja voimaa, kaikkien jäsenvaltioiden on osallistuttava täysin EU:ta koskevaan hankkeeseen, toisin sanoen, oltava EMUn jäseniä.
Eräässä ruotsalaisessa lehdessä tänään ollut komission puheenjohtaja Romano Prodin lausunto, jonka mukaan Ruotsi voisi jäädä EMUn ulkopuolelle, on sen vuoksi sekä yllättävä taloudellisesta näkökulmasta että epäilyttävä perustamissopimuksellisesta näkökulmasta.
Pidämme myönteisenä komission vihreää kirjaa, jossa käsitellään lisäeläkkeiden vapauttamista. On kuitenkin tärkeää korostaa, että Euroopan eläketurvaa kuvastaa kansallinen moninaisuus ja että sisämarkkinoiden luominen ei edellytä eri järjestelmien yhdenmukaistamista. On tärkeää, että useat järjestelmät voivat olla voimassa rinnakkain. Se lisää valinnanvapautta ja moninaisuutta. Sen sijaan on toivottavaa, että käyttöön otetaan vähimmäisharmonisointi, joka koskee jäsenvaltioiden lisäeläkkeiden verokohtelua, jotta välttyisimme kaksinkertaiselta verotukselta. Olen myös sitä mieltä, että jäsenvaltioiden on saatava itse päättää siitä, millainen järjestelmän pitää olla, esimerkiksi pitäisikö perheenjäsenten hoitaminen laskea mukaan eläkettä määriteltäessä vai ei. Tämä kysymys voidaan ratkaista paremmin kansallisella tasolla.
Valiokunnassa keskusteltiin vilkkaasti biometrisiin riskeihin liittyvistä kysymyksistä. Asiassa on esitetty sellaisia näkökantoja, joiden mukaan direktiiviin pitää ottaa mukaan vain ne järjestelmät, jotka kattavat nämä riskit. Mielestämme näin ei pidä olla, etenkään, jos ajatellaan pk-yritysten toimintamahdollisuuksia. Valinnanvapaus on hyvä asia.
Lopuksi haluan kiittää jäsen García-Margallo y Marfilia ja jäsen Kuckelkornia kahdesta tärkeästä mietinnöstä, joiden tarkoituksena on luoda kilpailukykyinen Eurooppa.

Lipietz
Arvoisa puhemies, hyvä komission jäsen, hyvät kollegat, yhtenäisasiakirjan vahvistamisen jälkeen ja vihreiden varoituksista huolimatta rahoituspalvelujen markkinat ovat kehittyneet, ilman että säästötuloja koskevaa verotusta edes vähimmässäkään määrin olisi yhdenmukaistettu. On tapahtunut se, minkä pitikin tapahtua, eli on ilmennyt verotuksellista polkumyyntiä kaikkein liikkuvimpien osatekijöiden kohdalla, ja verotaakka on siirtynyt kaikkein vähiten liikkuvan osatekijän eli työn suuntaan.
Montin pakettiin kuuluneen verojen yhdenmukaistamisen pysähtyminen johtuu tällä hetkellä ainoastaan yhdestä maasta, Isosta-Britanniasta, vaikka se yrittääkin vierittää vastuun kompromissiin valmiille Luxemburgille. Sanon painokkaasti brittikollegoillemme: tämä asenne suututtaa muuta Eurooppaa. Iso-Britannia on demokratian ja uudenaikaisen kapitalismin äiti, mutta sen veronkiertoon kannustavalla asenteella ei ole korruptoiva vaikutus ainoastaan taloudellisessa ja sosiaalisessa vaan myös moraalisessa mielessä. Se asettaa kyseenalaisiksi Euroopan rakentamisen yhteiskunnallisen perustan.
Tästä syystä Verts/ALE-ryhmä on päättänyt sanoa ei kaikille uusille pääomamarkkinoiden vapauttamisehdotuksille, jos niitä ei edellä Montin paketin hyväksyminen. Tätähän myös puheenjohtaja Prodin komissio on esittänyt ja tämähän oli avainasemassa García-Margallo y Marfilin mietinnössä, joka käsitteli rahoituspalvelumarkkinoiden yhdistämiseksi laadittua toimintasuunnitelmaa. Valitettavasti talous- ja raha-asioiden valiokunnassa tämä kohta vääristyi oikeiston esittämien tarkistusten vuoksi.

Herman Schmid
Arvoisa puhemies, lisäeläkkeiden osalta on ratkaisevaa, halutaanko eläkeläisten vanhuudesta tehdä turvatumpi vai halutaanko Euroopan pääomamarkkinoita vahvistaa. Kyse ei ole vain kahdesta täysin erilaisesta tavoitteesta, vaan myös niiden yhdistäminen yhteen ja samaan järjestelmään on vaikeaa. Komission ehdotuksessa ja molemmissa niistä mietinnöistä, joista keskustelemme tänään, korostetaan pääomamarkkinoiden tarpeita. Sen lisäksi toivotaan, että markkinoihin pohjautuvat eläkkeet osoittautuisivat hyviksi eläkeläisille myös 30 - 40 vuoden kuluttua. Emme kuitenkaan tiedä vielä, miten asiassa käy. Jos ajatellaan sitä, miten Eurooppa on muuttunut 30 - 40 viimeisen vuoden aikana ja jos oletetaan, että olot muuttuvat jatkossa yhtä paljon, voimme huomata, miten epävarmoja tällaiset ennusteet ovat.
Eläkeasioissa turvallisuuden ja solidaarisuuden puute on suuri, koska riski on niin suuri ja koska turvallisuutta ja solidariteettia ei voi olla liikaa. Lisävakuutukset muodostavat sen vuoksi ongelman. Ne ovat huomattavasti solidaarisesti rahoitettua peruseläkejärjestelmää turvattomampia.
Luulen myös, että lisävakuutukset ja lisäeläkkeet voivat osoittautua tarpeellisiksi, mutta siinä tapauksessa niihin liittyvät varat pitäisi sijoittaa sellaisiin kohteisiin, jotka vahvistavat taloutta pitkällä aikavälillä tämä olisi parempi kuin se, että lyhytnäköiset pörssikurssit ja globaali rahoituskapitalismi ohjaisivat sitä, millainen eläkeläisten tilanne on tulevaisuudessa.
Mielestäni olisi myös hyvä, jos nämä lisäeläkejärjestelmät olisivat ammattiyhdistysten johtamia solidaarisia eläkekassoja, kuten tietyissä jäsenvaltioissa. Vaikka nekin perustuvat markkinoihin, ne tarjoavat huomattavasti enemmän vakautta ja turvallisuutta kuin yksityiset eläkejärjestelyt. Nyt näyttää siltä, että Euroopan eläkeasioita koskevasta järjestelystä tulee liberaali, ja jos niin tapahtuu, haluan neuvoa valitsijoitani sijoittamaan ylimääräiset varansa varmempiin kohteisiin kuin yksityisiin eläkevakuutuksiin. Nuorille aion sanoa: panostakaa koulutukseen ja pätevyyden kehittämiseen! Ja vanhemmille: hankkikaa hyvä ja halpa asunto eläkepäivinänne! Meidän politiikkojen pitää panostaa vahvaan ja hyvään peruseläkejärjestelyyn.

Blokland
Arvoisa puhemies, komission vihreä kirja on saanut monet kynät kirjoittamaan. Niin monet, että vihreän kirjan tavoite on jäänyt milteipä hämärän peittoon päätöslauselmaluonnoksessa. Paljon työtä tehneen ja siitä kiitoksen ansaitsevan esittelijä Kuckelkornin tavoite ei myöskään loppujen lopuksi tullut hyvin esille päätöslauselmaluonnoksessa. Meidän tehtävämme on nyt huolehtia hyväksyttävästä kokonaisuudesta huomisen äänestyksessä.
Ensisijainen tavoite on se, että kun työntekijät muuttavat toiseen jäsenvaltioon, he voivat säilyttää lisäeläkkeensä ja sen kertyminen jatkuu ilman eläkekatkoa ja heille taataan saavutettujen eläkeoikeuksien arvon säilyminen. Valitettavasti komissio ei mene kovinkaan pitkälle tämän toiveen toteuttamisessa. On vielä paljon tehtävää, ennen kuin voidaan puhua jäsenvaltioiden välisestä pakollisesta arvonsiirrosta.
Ensimmäinen kynnyskysymys on valvontasääntöjen vastavuoroinen tunnustaminen. Tällöin on kuitenkin tärkeää, että eläkerahastojen ja kaupallisten vakuutusyhtiöiden välillä tehdään selvä ero. Eläkerahastolla on täydellinen hyväksymisvelvollisuus. Täysiarvoinen eläke kattaa biometriset riskit. Vakuutusyhtiöillä on valinnan mahdollisuus vakuutettavien suhteen eivätkä niiden tuotteet kata biometrisiä riskejä. Koska katetut riskit eivät ole identtisiä, valtion eläkerahastoihin ja vakuutusyhtiöihin kohdistama valvonta eroaa myös. Tämä valvonta antaa molemmille osapuolille täydellisen sijoitusvapauden. Se johtaa yleensä korkeaan tuottoon. Meidän on vältettävä sitä, että lähetämme yksittäiset kansalaiset eläkerahastojen huomattavasti alhaisemman tuoton vuoksi lisäeläkettään varten suureen sijoitusmetsään, jossa paha susi odottaa heidän rahojaan.
Toinen kynnyskysymys on jäsenvaltioiden perimät verot. Kun otetaan huomioon lähivuosina odotettavissa oleva väestön ikääntyminen, on toivottavaa, että verotusjärjestelmien avulla edistetään lisäeläkkeiden muodostusta. EET-malli, jossa eläkettä verotetaan vasta sen langetessa maksettavaksi, täyttää nämä vaatimukset ja sitä sovelletaankin useimmissa jäsenvaltioissa.
Toivon, että parlamentti ja komissio mahdollistavat lisäeläkkeiden yhtenäismarkkinat tällä tavalla.

von Wogau
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, eläketurvan takaaminen on meidän aikanamme tavattoman tärkeä tehtävä. Olemme saaneet todeta, että monet vanhuuseläkejärjestelmät, jotka perustuvat sukupolvien väliseen sopimukseen, ovat ajautuneet yhä suurempiin vaikeuksiin. Sen vuoksi lisäeläkkeet saavat aivan erityisen suuren merkityksen, ja siitä me tänä iltana keskustelemme. Kun puhumme lisäeläkkeistä ja eläkerahastoista, säännöksiä laatiessamme meidän on ensinnäkin varmistettava, että yhteismarkkinoiden sääntöjä kunnioitetaan eikä samalla aiheuteta, niin kuin usein on laita, lisäesteitä ihmisten vapaalle liikkumiselle Euroopan yhteisön piirissä.
Voidaan todeta, että näin on asian laita monien sosiaaliturvajärjestelmien kohdalla vielä nykyisinkin, ja meidän on pyrittävä välttämään se, että myös tällä uudella alueella voisi päästä syntymään vastaavanlaisia esteitä ihmisten vapaalle liikkumiselle. Siksi tietyt yhteiset vähimmäissäännökset ovat asiassa välttämättömiä. Tarvitsemme tietyt vähimmäissäännökset rahallisten sijoitusten turvaamiseksi, ja odotammekin saavamme tätä koskevia ehdotuksia ja parannuksia.
Toinen aivan ratkaiseva kysymys koskee verohelpotuksia, joissa helpotus on mahdollista myöntää kolmessa eri kohdassa: maksujen maksamisen yhteydessä, jälkikäteen koroissa ja vielä eläkkeen maksun yhteydessä. Eri jäsenvaltioissa asia on säännelty eri tavoin, ja jos rahastojen todella halutaan olevan keskenään yhteensopivia kautta koko Euroopan yhteisön, niille on saatava aikaan yhtenäiset säännökset. Se ei tule olemaan aivan yksinkertaista. Me kaikki tiedämme, että verotusasioissa päätösten on oltava yksimielisiä, mutta tässä on kyseessä yksi perustavista vaatimuksistamme, joka meidän on esitettävä.
Tulen nyt hintakysymykseen, josta keskustelemme, nimittäin: mitä on eläketurva? Mitä ovat eläkerahastot? Minun on sanottava, että tässä asiassa käymämme keskustelu on vielä kesken. Omassa puolueryhmässämmekään emme ole vielä päätyneet asiassa mihinkään lopulliseen kantaan. Voin sanoa varmasti vain yhden asian: tämän kokonaisarvioinnin yhteydessä biometrisillä riskeillä täytyy olla ainakin jonkinlainen rooli, toisin sanoen ilman biometristen riskien huomioon ottamista ei voida vastata myöskään muihin tässä mainitsemiini kysymyksiin. Ehdotamme kuitenkin aivan tietoisesti avointa sanamuotoa, sanamuotoa, jonka kollega Ferri on oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan puolesta valinnut 7 ja 8 kohtaan. Uskoakseni se on sanamuoto, josta voidaan päästä täällä laajimpaan yksimielisyyteen ja joka sitten antaa meille mahdollisuuden päästä asiassa eteenpäin, sillä ratkaisevaa on, että saamme seuraavaksi käsiteltäväksemme direktiiviehdotukset. Arvelen, että muutamiin tänään keskusteltavista kysymyksistä voidaan saada lopullinen vastaus vasta sitten, kun voimme arvioida niitä komission ehdotusten, toisin sanoen konkreettisten direktiiviehdotusten valossa.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, aivan kuten esittelijä Kuckelkorn totesi, ensimmäisen pylvään muodostavien valtiollisten eläkejärjestelmien täydentämiseksi on luotava sellaisia työperusteisia lisäeläkemalleja, jotka ovat hyvin toimivia, siis laajentavat myös oikeusturvaa ja pystyvät todella vastaamaan eläketurvalle asetettaviin vaatimuksiin. Direktiiviä ei pidä käyttää siihen, että sen avulla hahmoteltaisiin yhdenlainen vakuuttamisen muoto ja samalla vielä asetettaisiin vanhuuden turva samaan asemaan pääoman muodostuksen prosessien kanssa, sillä viime kädessähän lisäeläketurvaa tarjoavat tuotteet eivät ole tavanomaisia sijoitustuotteita. Siksi pidän myös todella tärkeänä sitä, että meillä on eri jäsenvaltioissa käytössä erilaisia verotuskohteluja, erityisesti sellaisille tuotteille, jotka turvaavat myös biometristen riskien varalta.
Siinä mielessä olemme tämänpäiväisellä keskustelullamme todellakin onnistuneet siirtymään kohti sisämarkkinoiden entistä suurempaa syventämistä, sillä vasta sisämarkkinoiden ja euron avullahan luodaan sellaiset perusedellytykset, joilla rahoituspalvelujen tarjoajien toiminta EU:n alueella saadaan todella tehokkaasti käyntiin ja samalla pystytään ottamaan asianmukaisesti huomioon myös rahoitusalan lainsäädännön, rahoitusalan valvonnan ajatukset.
Emme tietenkään halua estää markkinoiden taloudellisia toimijoita hyödyntämästä kunnolla parantuneita liiketoimintatilaisuuksia. Toisaalta haluamme kuitenkin myös taata talouden vakauden ja kuluttajansuojan tuomat edut. Eurooppa-neuvoston Lissabonin huippukokouksessa korostettiin aivan aiheellisesti yhdentyneiden ja tehokkaasti toimivien rahoitusmarkkinoiden merkitystä, ja myös Euroopan parlamentin kannalta on tärkeää, että asiassa noudatetaan tiivistä aikataulua. Samalla on kuitenkin tärkeää, että sisämarkkinoiden ja euron käyttöönoton osalta tehdään kaikki voitava erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten sekä huipputekniikkayritysten pääomapohjan parantamiseksi. On tehtävä kaikki mahdollinen, jotta samalla tulevat otetuksi huomioon myös tehokasta, rajat ylittävää kuluttajansuojaa palvelevat toimenpiteet. Tämän vuoksi on myös välttämätöntä päästä sääntely- ja valvontaviranomaisten kesken parempaan yhteistyöhön koko Euroopan mittakaavassa.
Tarvitaan myös vakaata taloutta, ja siitä on todettava, että yritysfuusioiden lisääntyminen rahoitusalalla on nykyisin merkittävä ongelma. Meidän on syytä tutustua myös OECD:n raporttiin, jossa viitataan selkeästi tämän alan suurfuusioista aiheutuviin riskeihin. Sellaisten rahoitusalan yrityskasaumien syntyminen, jotka ovat liian suuria epäonnistuakseen, ei edistä vain niihin osallisten rahoituslaitosten moraalista riskiä, vaan myös asianomaisten valtioiden talous- ja rahapolitiikassa huomataan jouduttavan tämän vuoksi uusien vaaratekijöiden eteen. Meidän on tehtävä kaikkemme, jotta tässä ei ajauduta sellaiseen talouden vakauden heikkenemiseen, jonka seurauksena yritykset käyttävät voitot hyväkseen, mutta mahdolliset tappiot tulevat veronmaksajien kannettaviksi.
Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmissä on valitettavaa se, että niistä ei esitetä lainkaan välittömästi kuluttajansuojaan liittyviä pohdintoja. Sisämarkkinoita ei saada lopullisesti toteutetuksi ilman luotettavan oikeudellisen kehyksen luomista, ilman mahdollisimman laajamittaista tiedottamista ja avoimuutta, muttei myöskään ilman vastuunottoa kuluttajien eduista ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Knörr Borràs
Arvoisa puhemies, haluaisin kertoa Verts/ALE-ryhmän puolesta käsitykseni asiasta lisäeläkkeet yhtenäismarkkinoilla. Ensiksi haluaisin osoittaa, että kannatamme sellaista mallia, joka perustuu valtiollisiin perusmalleihin sisältyvään sukupolvien väliseen solidaarisuuteen ja jonka oheen pääomarahoitteiset lisäeläkejärjestelmät liitetään. Toisaalta haluan myös kertoa kannattavani esittelijä Kuckelkornia siinä, mitä hän sanoo sosiaaliturvajärjestelmien liittymisestä biometristen riskien kattamiseen. Emme puhu rahojen sijoittamisesta vaan eläkejärjestelmistä. Ja toisaalta kannatamme myös työntekijöiden osallistumista sekä verotukseen liittyvien määräysten kiireellistä yhdenmukaistamista.
Kuitenkin on selvennettävä eläkerahastojen peruskäsitettä niin, että biometriset riskit kattavat lisäeläkejärjestelmät sisältyvät siihen. On ehdottoman tärkeää toisaalta tehdä selväksi, että yhtenäinen järjestelmä koskee kaikenlaisia työntekijöitä Euroopan unionissa; Euroopan unionissa ei ole ainoastaan toisen palveluksessa työtä tekeviä, vaan onneksi myös monia osuuskunnissa työskenteleviä. On otettava huomioon ennen kaikkea yhteissijoitusjärjestelmät, mutta ei ainoastaan yritysten kohdalla mikä mietinnössä otetaankin esiin vaan myös aloittain, ja varsinkin pk-yritykset, joihin jäsen Plooij-van Gorsel viittasi. On ehdottoman tärkeää pitää mielessä Euroopan unionissa vallitsevat suuret erot lisäeläkejärjestelmien kehittämisessä.
Siksi ymmärrämme ja tuemme niitä sääntely- ja valvontajärjestelmiä, joilla asianosaisten oikeuksia puolustetaan, mutta siellä, missä järjestelmät eivät ole vielä kunnolla kehittyneet, on tähdennettävä tiedottamisen tai uusien suunnitelmien käynnistämisen kaltaisia seikkoja.
Lopuksi haluaisin painottaa sitä, että annamme tukemme Euroopan eläkerahaston perustamiselle niin, että mukana ovat taloudellisen toiminnan eli sektorit ja eläkkeiden tarjoajat.

Ainardi
Arvoisa puhemies, komissio ja muut kollegat ovat ottaneet esiin väestön vanhentumisen ja aktiiviväestön vähenemisen, mikä on varmasti todellista, jotta sen vuoksi tehtäisiin tietä eläkerahastoille lisäeläkkeitä varten. Kasvun ja työllistämisen dynamiikalta on viety merkitys. Rahastointijärjestelmien myötä eläkkeet mukautetaan yhtenäismarkkinoita ja euron käyttöönottoa varten.
Tässä suuntauksessa vaarana on, että sosiaaliturva asteittain korvataan yksityisiin vakuutuksiin perustuvalla järjestelmällä. Terveys ja eläkkeet eivät olisi sen jälkeen oikeuksia, vaan niistä tulisi markkinavoimien ohjaamia hyödykkeitä. Eläkerahastoihin perustuvalla strategialla pyritään ennen kaikkea viemään säästöt rahoitusmarkkinoille. Tällainen järjestelmä on erittäin vaarallinen ja läpikotaisin epäoikeudenmukainen, sillä se suosii kaikkein rikkaimpia, niitä, jotka pystyvät säästämään, ja jättää köyhimmät surkean eläkkeen varaan.
Esittelijä Kuckelkornin ensimmäisessä mietinnössä eläkettä pidettiin aluksi sosiaalisena vakuutuksena tiettyjä huomattavia riskejä vastaan, ennen kuin siitä tuli pääoman muodostamisen prosessi. Mietintö siis muuttui perusteellisesti niiden tarkistusten sisällyttämisen myötä, joilla tuetaan varauksetta rahastointijärjestelmiä. Tästä syystä en voi hyväksyä tätä mietintöä, joka pahentaa entisestään komission toimia.
Me olemme sen sijaan sitä mieltä, että on pidettävä kiinni sellaisesta korkeatasoisesta sosiaaliturvasta, joka perustuu taloudellisesta tuottavuudesta riippumattomaan solidaarisuuteen. Jakojärjestelmällä taataan palkansaajien oikeudet ja varmistetaan heidän eläkkeensä sellaisen kansallisen solidaarisuuden puitteissa, joka vallitsee aktiiviväestön ja eläkeläisten, eri sukupolvien, miesten ja naisten sekä julkisen ja yksityisen sektorin välillä. Olisi etsittävä uusia voimavaroja ja pyrittävä lisäämään eläkkeiden ostovoimaa sellaisten maksujen avulla, joita voitaisiin periä rahoituspalveluiden kohdalla samassa määrin kuin niitä kerätään palkansaajilta. Työnantajamaksut olisi sidottava yritysten työllistämispolitiikkaan, ja työnantajilta olisi perittävä veroa irtisanomisten vuoksi.

Tannock
Arvoisa puhemies, samalla, kun lääketieteen kehitys edistää väestömme jatkuvaa ikääntymistä, koko unionin eläketaakka tulee yhä kalliimmaksi. Yhdistyneessä kuningaskunnassa, kuten myös Yhdysvalloissa, Chilessä ja Singaporessa ja vähäisemmässä määrin Alankomaissa, valtiolle ja tuleville sukupolville kohdistuvaa taakkaa on helpotettu tuntuvasti menestyksekkäillä toisen ja kolmannen pylvään yksityisillä ja ammatillisilla lisäeläkejärjestelmillä, joiden varat kasvavat ja tarjoavat yksilöille eläke-etuja. Kummankin pylvään etuna on se, että ne kestävät väestölliset muutokset, ja erityisesti kolmannen pylvään siirrettävät järjestelmät, jotka eivät rajoitu yksittäisiin yrityksiin, lisäävät työntekijöiden liikkuvuutta ja sijoittajien valinnanvaraa sekä ovat paljon edullisempia pienille ja keskisuurille yrityksille.
Pidän myönteisenä sitä, että parlamentissa tunnustetaan laajalti tarve ulottaa lisäeläkejärjestelmät kaikkialle Eurooppaan, vaikka niiden täsmällisestä luonteesta ja varojen sijoitustavasta ollaankin eri mieltä. Ongelma täytyy mielestäni ratkaista pikaisesti, sillä viime vuosien väestölliset paineet ovat jo synnyttäneet vajetta jakoperiaatteella toimiviin järjestelmiin Ranskassa, Saksassa, Italiassa ja Espanjassa. On jopa ennustettu, että jos nykyinen suuntaus jatkuu, jopa 20 prosenttia joidenkin maiden BKT:stä kuluu 10 vuoden päästä eläkevastuuseen.
Osakesijoittamiseen liittyy toki monia riskejä, mutta talouksien lamaantuminen on Euroopalle vielä suurempi riski. Kasvavat eläkerahastot kiihdyttävät talouksiamme lisäämällä sijoitettavan pääoman määrää paitsi EU:ssa myös kehittyvillä markkinoilla ja mahdollistavat paremmin tulevan kasvun ja eläkeläistemme sijoitusten tuoton.
Maksuperusteisissa järjestelmissä, joissa sijoittaja vaikuttaa suoraan kansantalouden terveeseen kehitykseen, yksilö kokee myös osallistuvansa siihen. Valtion järjestelmä on ilman muuta edelleenkin ensisijainen eläketurvamekanismi. Henkilökohtainen vastuu ja valinnanvapaus ovat kuitenkin menestyksen salaisuus, jos tulevan vuosisadan väestölliset haasteet halutaan selvittää. Tästä syystä emme saisi olla liian ohjailevia biometrisiä riskejä tai sijoitusstrategioita koskevissa kysymyksissä. Tarvitsemme keveän sääntelykehyksen ja kahdenvälisiä verosopimuksia, jotka takaavat siirrettävyyden niille EU:n kansalaisille, jotka haluavat työskennellä ulkomailla kaikkialla unionissa, mahdollistavat todelliset rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinat ja antavat eurooppalaisille sijoittajille mahdollisimman suuren valinnanvapauden.

Bullmann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämäniltaisen keskustelun ydinkohta näyttää selvästi olevan se, että ilman sellaisten tuotteiden selkeää ja täysin yksiselitteistä rajaamista, jotka turvaavat biometristen riskien varalta, niin kuin esittelijä Kuckelkorn on ehdottanut, ei saada aikaan yhtenäisiä työperusteisten lisäeläkkeiden sisämarkkinoita, ei ainakaan todellisia sisämarkkinoita. Sillaksi, jolla sisämarkkinoiden vetovoimaa voidaan lisätä, tarvitaan verotuksen lähentämistä. Tarvitaan jälkikäteen tapahtuvaa verotusta, kuten yksimielisesti on ehdotettukin, koska vasta sen avulla jäsenyyksille pystytään luomaan rajojen yli ulottuvaa vetovoimaa. Miksi sitten valtiovarainministerit joutuisivat maksamaan kahteen kertaan? Ensiksikin he joutuisivat maksamaan siitä, että he joutuvat luopumaan etukäteisverotukseen perustuvasta järjestelystä ja hyväksymään sen, että myöhemmin verotulot jäisivät pienemmiksi. Samalla he joutuisivat maksamaan osaltaan myös sitä kautta, että he olisivat mukana suosimassa mahdollisesti riittämättömäksi osoittautuvia tuotteita, jotka eivät estäisikään vanhuusiän vähäosaisuutta, vaan he saattaisivat joutua maksamaan vieläpä kolmannen kerran, kun heidän olisi rahoitettava vanhuuden vähäosaisuutta vielä julkisista varoista. Samaiset valtiovarainministerit voisivat joutua maksamaan asiasta vielä kertaalleen sitä kautta, että he joutuvat jättämään paikkansa rangaistuksena tästä typerästä menettelystä.
Sen tähden myös keskustelu vakuutettujen valinnanvapaudesta, siten kuin asia on meille tarkistuksessa 30 esitetty, on pelkkää näennäiskeskustelua. Hyvät kollegat, jotka olette tätä ehdottaneet: kyse on samoista vakuutetuista, joille te vielä muutama viikko sitten enemmistönä lupasitte, että näillä olisi mahdollisuus päästä mukaan määräämään rahastojen omaisuudesta, monessa tapauksessa palkan osina niihin maksettavien maksujen käytöstä, ja joille te lupasitte, että niiden puolesta toimivat voivat päästä osalliseksi kyseisten rahastojen järkevästä käytöstä.
Kannatamme suuresti kansalaisten valinnanvapautta, mutta sallinette meidän siinä tapauksessa määritellä vakavasti myös toissijaisuusperiaatteen. Toissijaisuus tarkoittaa katolisen sosiaaliopin mukaan sitä, että siirrämme pienet yksiköt - perheet ja suurimman osan toisen palveluksessa työskentelevistä työntekijöistä - tosiasiallisesti sellaiseen asemaan, että he huolehtivat itse vanhuudenpäivistään, ja silloin meidän ei pidä puhua kriteerinä niinkään yksittäisten rahoitustuotteiden tarjoajien sijoituksiin liittyvistä eduista, vaan pikemminkin siitä, miten pyrimme purkamaan esteitä eläkeoikeuksien kertymisajalta. Meidän on puhuttava siitä, millaisia säännöksiä annamme vakuutettujen ja heidän edustajiensa myötämääräämisoikeudesta, ja meidän on puhuttava myös siitä, miten sijoitettu pääoma voi virrata sellaisille aloille, jotka synnyttävät järkeviä uusia työpaikkoja.

Vachetta
Arvoisa puhemies, tällä mietinnöllä pyritään yhdenmukaistamaan lisäeläkkeet unionissa. Itse asiassa tarkoituksena on suorastaan antaa unionin kaikki eläkejärjestelmät rahoitusmarkkinoiden käsiin. Mietinnössä tosiaankin julistetaan eläkerahastoja koskevien todellisten yhtenäismarkkinoiden kehittämistä ja vedotaan rahastoinnin välttämättömyyteen. Ohimennen todettakoon, ettei mietinnössä kaihdeta toissijaisuusperiaatteenkaan hylkäämistä yhtenäisen mallin esittämiseksi, kun on kyse kaikkein voimakkaimpien taloudellisista eduista.
Mietinnössä esitetään kyynisiä perusteita ja pyritään uskottelemaan, että ainoastaan rahastoinnin avulla voidaan parhaiten turvata niukimmat tulot. Tosiasiassa ei ole kyse julkisten eläkejärjestelmien täydentämisestä, vaan päinvastoin niiden perustan asteittaisesta murentamisesta. Palkansaajat tietävät kuitenkin oikein hyvin, että eläke on oikeus. He ovat taistelleet saadakseen tämän oikeuden, ja se perustuu sukupolvien väliseen solidaarisuuteen. Siksi palkansaajat eivät halua missään nimessä, että heidän eläkkeillään pelataan pörssissä. Monissa maissa vaikutusvaltaisten sosiaalisten liikkeiden piirissä on jo noustu vastustamaan tällaisia yrityksiä. Niiden uhkaukset ovat estäneet toistaiseksi esimerkiksi Ranskan hallitusta ottamasta käyttöön eläkerahastoja.
Tämä on täysin menneiden, nykyisten ja tulevien taistelujen mukaista, ja näitä taisteluja tukeaksemme äänestämme tällaista mietintöä vastaan, jossa parlamentti alennetaan talouselämän hyväksi pelaavan lobbaajan tasolle. Eläkkeensaajat tarvitsevat riittävän, vakaan ja turvatun eläkkeen. Eläkerahasto tai pörssi eivät voi koskaan taata sitä. Tässä asiassa, kuten monissa muissakin asioissa, on valittava joitakin hyödyttävän voiton lisäämisen ja kaikkien tarpeiden tyydyttämisen välillä.

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, me kaikki puollamme tulevaisuuteen tähtäävää eläkkeiden rahoitusta, oikeudenmukaista ja vakaata sukupolvien välistä sopimusta sekä kestävän, selkeästi määritellyn, yksilön valinnanmahdollisuuksia lisäävän ja työntekijöiden liikkuvuutta tukevan kolmipylväisen mallin luomista. Me kaikki täällä sanomme "kyllä" vähimmäissäännöksille, koska ne lisäävät liikkuvuutta. Me kaikki kannatamme selkeitä vähimmäissäännöksiä valvontasäännöksistä. Siitä huolimatta meillä ei ole yksimielistä näkemystä siitä - ja tämä on valitettavaa - mitä tarkoitamme työperusteisilla lisäeläkkeillä. Meiltä puuttuu yksimielinen kanta kysymykseen, täydentääkö työperusteinen lisäeläke ensimmäistä vai kolmatta pylvästä.
Olemme erimielisiä työntekijöiden myötävaikuttamisen mahdollisuuksista. Tähän on yksi syy. Syy on siinä, että meillä on kaikissa maissa erilaiset järjestelmät, vaikkakin saman nimikkeen alla: erilaiset verosäännökset, eri tavalla kattavat etuudet, erilaiset kulttuurit ja puutteita liikkuvuudessa. Ilmoitan sen vuoksi omana mielipiteenäni: sanon "kyllä" rahoituspalvelujen sisämarkkinoille, "kyllä" markkinoiden vapauttamiselle, mutta työeläkejärjestelmään liittyvien lisäeläkkeiden yhteydessä täytyy olla suojamekanismeja työntekijöitä varten, sosiaalisen markkinatalouden täytyy olla siinä aidosti mukana. Näin ollen olen myös sitä mieltä, että lisäeläketurvan, johon sisältyy turva biometristen riskien varalta, on tuotettava erityisetuja eläkkeeseen oikeutetuille ja yhteiskunnalle kokonaisuutena, ja sille on sen vuoksi myönnettävä suosituimmuuskohtelu, samalla kun turvataan valinnanmahdollisuudet muiden osalta, sillä en halua, että maasta toiseen liikkuva on sosiaalisesti huonommassa asemassa kuin kotimaassa pysyttelevä!

Van den Burg
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan onnitella kollega Kuckelkornia, koska hän on mielestäni laatinut rohkean mietinnön melko jähmeästä ja tiukasta saksalaisesta eläkejärjestelmästä käsin. Hän haluaa selvästikin astua askeleen Euroopan unionin lisäeläkkeiden yhtenäismarkkinoiden kehittämisen tiellä. Mielestäni hän ansaitsee kiitokset siitä.
Tulen itse maasta, jossa on olemassa hyvin mittava lisäeläkkeistä koostuva toinen pylväs. Miltei 90 prosenttia yksityisellä sektorilla työskentelevistä osallistuu eläkejärjestelmään, joka takaa palkkaan suhteutetun eläkkeen. Tämä koskee myös pieniä ja keskisuuria yrityksiä.
Alankomaalaisten virkamiesten eläkerahasto on 150 miljardin euron omaisuudellaan lajissaan suurin institutionaalinen sijoittaja kansainvälisillä pääomamarkkinoilla. Alankomaiden eläkerahastot uskaltavat tehdä yhä enemmän riskejä sisältäviä sijoituksia. Miltei puolet eläkerahoista sijoitettiin vuonna 1999 osakkeisiin, kylläkin tiukkojen valvontaehtojen alaisuudessa. Keskimääräinen tuotto oli kuitenkin viiden viime vuoden aikana noin 15 prosenttia oletetun 4 prosentin asemasta.
On osoitettu, että juuri pakollinen osanotto kollektiivisiin eläkerahastoihin edistää tällaisia erinomaisia tuloksia. Jakautuminen eri sukupolvien kesken ja riskit aiheuttavat sen, että rahastot voivat sijoittaa niin paljon osakkeisiin. Tämä antaa jokaiselle yksittäiselle osallistujalle paljon paremman tuoton kuin hän voisi saavuttaa yksinään säästöohjelman tai sijoitusrahaston kautta. Minun onkin poistettava kollega Kaupilta se harhaluulo, että yksittäiset työntekijät hyötyisivät enemmän omasta valinnastaan, näin ei ole, vaikka he kuuluisivat niihin onnekkaisiin, joilla ei ole perinnöllisiä sairauksia ja jotka ovat nuoria ja miessukupuolta edustavia, sillä valitettavasti on niin, kollega Kauppi, että me naiset hyödymme yksittäisistä järjestelyistä vielä vähemmän, sillä elämme keskimäärin kauemmin kuin miehet.
Haluankin neuvoa teitä olemaan kannattamatta vapaan valinnan periaatteen käyttöönottoa Euroopan unionin tasolla. Jättäkää se jäsenvaltioiden ja vapaiden markkinoiden tehtäväksi.
Muut puhujat ovat jo sanoneet tarpeeksi toisesta aiheesta, biometrisistä riskeistä. Olen siitä täysin samaa mieltä Kuckelkornin kanssa ja haluan ilmaista sillä tavalla, että sellainen määritelmä on erittäin tärkeä, koska odotamme komissiolta muutamaa muutakin direktiiviä.

Laguiller
Arvoisa puhemies, äänestämme tätä mietintöä vastaan, sillä se on puolustuspuhe pääomarahoitteisten eläkejärjestelmien puolesta. Tällainen järjestelmä pakottaa ne palkansaajat, jotka haluavat varmistaa itselleen elämiseen riittävän vanhuuseläkkeen, antamaan rahansa sijoitusrahastojen, trustien, vakuutuslaitosten ja muiden yksityisten rahoitusryhmittymien käyttöön. Samassa yhteydessä eläkevarat alistetaan rahoitusmarkkinoiden käsiin, eli keinottelun armoille. Lisäksi ne palkansaajat, joiden palkka on liian alhainen, jotta he voisivat maksaa eläkkeestään eläkerahastoon, ovat oikeutettuja ainoastaan surkeaan eläkkeeseen.
Vetoaminen väestörakenteessa tapahtuneeseen kehitykseen on huijausta. Tuottavuus on kymmenkertaistunut 50 vuoden aikana, ja jos sen hedelmät eivät olisi päätyneet ainoastaan kasvattamaan yritysten omistajien ja osakkeenomistajien yksityisiä voittoja, tällä tuottavuuden nousulla voitaisiin nostaa palkkoja ja taata kaikille asianmukainen eläke. Jos maksuperusteisissa järjestelmissä on ilmennyt ongelmia, se ei johdu aktiiviväestön määrän vähenemisestä eläkeläisväestöön nähden, vaan siitä, että on liikaa työttömiä ja että palkat ovat matalia. Näin ollen, jos eläkekassoissa on vajausta, valtioiden olisi ryhdyttävä vuorostaan toimiin ja perittävä tarvittavat summat teollisuus- ja rahoitusryhmittymien voitoista.

Radwan
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, eläketurva, josta tänään puhumme, on hyvin herkkä aihealue. Nuorena parlamentin jäsenenä ajattelen luonnollisesti nuoria ihmisiä, joiden eläkkeet ovat tällä hetkellä kaikkein epävarmimmalla pohjalla. Tässäkin pätee se, että on turvattava ihmisten vapaa liikkuvuus Euroopassa, varmistettava, että Euroopassa maasta toiseen liikkuville, erityisesti nuorille, ei aiheudu siitä minkäänlaista haittaa koko elämänsä ajan kotimaassa pysyviin verrattuna. Jotta ei pääsisi unohtumaan, että haluamme eläkkeet varmalle pohjalle, on niin ikään tärkeää vapauttaa Euroopan rahoitusmarkkinat, luoda sellaiset puitteet, joiden turvin sisämarkkinat sekä saksalaiset ja eurooppalaiset rahoitusmarkkinat pystytään saamaan kilpailukykyisiksi maailmanlaajuisessa kilpailussa.
EKP-ryhmän osa ei ole ollut helppo. Olemme käyneet ja käymme asiasta yhä kovaa keskustelua. Erityisesti puheena on ollut toinen pylväs, ja siinä yhteydessä meille on selvitetty, että ensimmäinen pylväs, yleinen vanhuuseläke, ei ole enää suorituskykyinen, joten meidän on vahvistettava toista pylvästä. Asiaa voidaan perustella kahdella tavalla. Toisen pylvään vahvistamiseksi sen on oltava yhdenmukainen ensimmäisen pylvään kanssa ja se on rakennettava vastaavalla tavalla, toisin sanoen ottamalla huomioon biometriset riskit. Tai voidaan myös esittää seuraava perustelu: on sallittava uudet tuotteet, jotta tämä ala kasvaisi tehokkaasti ja antaisi niin hyvät tuotot, että niiden turvin pystyttäisiin huolehtimaan tulevaisuuden eläketurvasta.
Itse suosin sitä vaihtoehtoa, että nostamme biometriset riskit aivan selkeästi tietoisuuteen ja asetamme ne keskeisiksi nimenomaan komission työssä seuraavan puolen vuoden aikana. Kolmen biometrisen riskin osalta asetan itse etusijalle erityisesti pitkäikäisyyden, joka on näkemykseni mukaan asia, johon ei voi vaikuttaa. Meidän ei kuitenkaan pitäisi lyödä tällä hetkellä lukkoon mitään tiettyä järjestelmää. Maailma muuttuu, rahoitusmarkkinat muuttuvat ja meidän olisi oltava avoimia myös uusille vaikutteille. Meidän on luotava tilaa toissijaisuudelle järjestelmien välisessä kilpailussa, mutta myös verotuslainsäädäntöä koskevassa kilpailussa. Toivomukseni on, että komissio hoitaa tämän tehtävän asianmukaisesti.

Ettl
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, lisäeläkkeet ja täydentävät eläkejärjestelmät saavat demokraattisen kehityksen myötä luonnollisesti yhä suuremman merkityksen ja suuremmat markkinat. Työntekijöiden lisääntyvä liikkuvuus Euroopan unionissa edellyttää täydentävien eläkejärjestelmien hallintoa varten yhteisön laajuista oikeudellista kehystä. Lisäksi myös verotusjärjestelmiin on saatava viimein järjestystä.
Tämän ohessa ei tietenkään jää huomaamatta se, että komission ehdotus tähtää ilman muuta pelkästään sijoitussäännösten yhdenmukaistamiseen, mikä on asian kannalta liian vähän, toisin sanoen varsinainen asia jää puuttumaan siitä kokonaan! En halua sanoa tällä mitään muuta kuin sen, että meillä on juuri nyt tilaisuus eurooppalaisen sosiaalijärjestelmän laajentamiseen ja järkevään edelleen kehittämiseen. Kannattaa muistaa, että täydentävät eläkejärjestelmät ovat vanhuuseläkejärjestelmiä. Se on järkevää ja monestakin syystä myös tulevaisuuden kannalta välttämätöntä. Jos eläkkeet ovat meille tärkeä asia, ja sitähän ne ovat, niiden täytyy silloin olla laadullisesti hyvin turvattuja, silloin täytyy biometriset riskit ottaa huomioon. Vain laadullisesti hyvin turvatuilla tuotteilla voi olla toisen ja kolmannen pylvään yhteydessä myös eurooppalaista sosiaaliturvamallia palveleva yhteiskunnallinen tehtävä. Muutenhan puhuisimme täällä pelkästään vakuutussäästämisestä, mikä ei ole todellakaan sama asia, vaan tuoteväärennös!
Älkää sen vuoksi asettuko tukemaan sitä käsitystä, että jo olemassa olevat pääomasijoitustuotteet pitäisi saada ujutetuksi mukaan eurooppalaiseen sosiaaliturvamalliin. Se ei varmasti palvelisi varsinaista asiaa!
Hyvät naiset ja herrat, erityisesti viimeisen lauseen omistan kollegalleni Balfelle!

Peijs
Arvoisa puhemies, Euroopan väestön harmaantuminen merkitsee sitä, että me kohtaamme suuria ongelmia lakisääteisten eläkejärjestelmiemme maksamisessa. Sellaiset jäsenvaltiot tuntevat sen eniten nahoissaan, joissa lisäeläkejärjestelmät ovat kehittymättömiä lakisääteisiin eläkejärjestelmiin verrattuna. Meidän on valitettavasti todettava, että on kyse jäsenvaltioiden enemmistöstä.
Kehittynyt kollektiivinen lisäeläkejärjestelmä, joka on jäsenvaltion niin halutessa pakollinen, vähentää suuressa määrin riippuvuutta demografisista tekijöistä ja antaa eläkerahastolle mahdollisuuden hyötyä sijoittajana optimaalisesti rahoitusmarkkinoiden tarjoamista mahdollisuuksista. Huomio lisäeläkejärjestelmiin syntyy luonnollisesti pakottavasti pyrkimyksestä tehdä työntekijöistä liikkuvampia ja joustavampia suurten eurooppalaisten kotimarkkinoiden ja euroalueen sisällä. Euroopan unionin ja talous- ja rahaliiton taustalla oleva filosofia vaatii yhtenäismarkkinoiden hyödyntämistä mahdollisimman hyvin. Silloin on oltava mahdollista, että työntekijä voi siirtää saavutetut eläkeoikeutensa toiseen Euroopan unionin valtioon. Silloin on kehitettävä mahdollisimman nopeasti lailliset puitteet Euroopan unionin tasolla. Miksi esimerkiksi saksalaisen työntekijän pitäisi odottaa kymmenen vuotta, ennen kuin hän on säästänyt eläkkeensä, ja alankomaalaisen vain vuosi? Tuon saksalaisen liikkuvuus kärsii tästä valtavasti. Lisäksi eläkkeiden säästämiseen ja niiden maksamiseen liittyvä verotus on yhdenmukaistettava. Arvoisa komission jäsen, te vastaatte verotuksesta, kuinka asian laita on?
Minun on tunnustettava, että tämän asian parlamentaarinen käsittely näyttää minusta siltä kuin olisimme yhdenmukaistamassa järjestelmää sen koordinoinnin sijasta. Se tapahtuu valitettavasti niiden jäsenvaltioiden kustannuksella, jotka ovat jo järjestäneet asiansa hyvin. Otetaan esimerkiksi Alankomaat, joka otettiin alun perin esimerkiksi kaikille muille jäsenvaltioille ja josta on vähitellen tullut harvinaisuus. Alankomaiden järjestelmä on kuitenkin arvokas järjestelmä, joka tunnustaa vanhempien ihmisten, leskien ja haavoittuvien ryhmien arvon työmarkkinoilla. Lisäeläkejärjestelmä perustuu kollektiivisuuteen ja solidaarisuuteen. Se mahdollistaa myös sen, että pk-yritykset, huomautus Yhdistyneen kuningaskunnan kollegoille, ja nimenomaan pk-yritykset voivat vakuuttaa biometriset riskit kohtalaisen alhaisin kustannuksin. Maksettavuus ja varmuus ovat etusijalla, mitä ei voida sanoa joidenkin kollegojen esityksistä. Arvoisa komission jäsen Bolkestein, kuinka aiotte palauttaa tämän keskustelun olennaiseen asiaan: liikkuvat eläkkeet liikkuville ihmisille.

Balfe
Arvoisa puhemies, sanoisin ensiksi, että talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietintö on varsin hyvä, ja toivon, ettemme muuta sitä liikaa. Avainsana on "lisäeläkkeet". Emme pyri lievittämään köyhyyttä emmekä tarjoamaan peruseläketurvaa. Toinen asia on se, että on tärkeää, että tarjoamme kohtuullisia eläkkeitä, jotta kansalaiset voivat liikkua Euroopassa. Suhtaudun siis myönteisesti eläkerahastosijoitusten rajoitusten poistamiseen ja kannatan tavoitetta, joka koskee työntekijöiden liikkuvuuden esteiden poistamista. Keskeistä on, että se pidetään yksinkertaisena, tai muuten se ei toimi eikä poista esteitä.
Kuten jäsen Tannock sanoi, meihin kohdistuu väestöllisiä paineita, ja meidän etujemme mukaista on edistää lisäeläkejärjestelmien kehittämistä sekä Euroopassa että monissa Euroopan maissa.
Toteaisin biometrisiä riskejä koskevasta kysymyksestä, josta olemme jo kuulleet paljon, että eläkkeeseen liittyy selvästikin itsessään yksi biometrinen riski, nimittäin pitkäikäisyys. Kun siitä lähdetään liikkeelle, liikutaan vaarallisilla vesillä, jos siitä tehdään passin saamisen ehto. Meidän täytyy tehdä hyvin yksinkertainen ehdotus ja antaa sitten markkinoiden hoitaa loput, koska sitähän varten markkinat ovat.
Biometrisiin riskeihin liittyvä ongelma merkitsee eri asioita eri ihmisille. Meidän täytyy pyrkiä saamaan aikaan yksinkertainen tuote, jota voidaan markkinoida ja siirtää markkinoilla, sillä muuten päädymme sellaiseen tuotteeseen, joka ei toimi ollenkaan ja jota eri jäsenvaltiot eivät voi käyttää. Keskeistä on siis, että se pidetään yksinkertaisena ja saadaan toimimaan.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, kuinka kauan vielä on työläisten uhrattava kolmannes palkastaan hallitusten ja valtion eläkerahastoihin siinä toivossa, että heille vanhana maksettaisiin eläkettä, kun nämä hallitusten ja valtion rahastot on siten suunniteltu, että ne hukkaavat eläkerahoja etevämmin kuin taikuri Houdini? Parlamentin jäsen Laguiller, on aivan totta, että kansalaiset luottivat valtioihin, hallituksiin, erityisesti vasemmistohallitusten lupauksiin, mutta heiltä vietiin tuhkatkin pesästä! Joka päivä tuhannet ja taas tuhannet vanhukset tulevat eläkeikään, ja he kysyvät hallituksiltaan: "Missä meidän eläkkeemme ovat?", ja hallitukset vastaavat heille: "Te elätte liian kauan, meillä ei ole enää rahaa!", ja ne salaavat totuuden. Mikä on totuus? Ne ovat tuhlanneet nämä rahastot, kahmineet työläisten rahat. Hävetkööt sosialistihallitukset ja vasemmistohallinto, joiden olisi pitänyt turvata työläisten vanhuus!
Vaikka nyt olisikin jokin mahdollisuus pelastaa nämä pääomat, jotka on kerätty työläisten hiellä, siirtymisestä rahastoiviin järjestelmiin kuulemme sanottavan, ettei näin pidä tehdä, sillä nyt kansalliset hallitukset tahtovat iskeä kyntensä myös yksityisiin eläkerahastoihin. On viimein aika vaihtaa sävyä, on annettava keisarille se, mikä keisarille kuuluu ja Jumalalle se, mikä Jumalalle kuuluu!

Niebler
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, esittelijä Kuckelkornin mietinnössä on kyse erittäin tärkeästä, herkästä aiheesta, nimittäin vanhuuseläkkeistä. Lähes kaikissa jäsenvaltioissa eläkejärjestelmä muodostuu kolmesta pylväästä: lakisääteinen eläkevakuutus, työeläke ja yksityinen lisäeläketurva. Moneen kertaan on jo todettu, että syntyvyyden aleneminen Euroopan unionin alueella on aiheuttanut tarpeen ryhtyä toimiin eläketurvan toteuttamiseksi nykyistä tehokkaammin. Kaikissa jäsenvaltioissa käydään parhaillaan keskustelua siitä, miten eläkejärjestelmää voitaisiin uudistaa. Kaikissa jäsenvaltioissa ollaan yksimielisiä siitä, että päämääränä on oltava elintason turvaaminen myös vanhuudessa.
Lakisääteisen eläkkeen turvin tätä tehtävää ei keskipitkällä ja lyhyellä aikavälillä enää pystytä hoitamaan. Tämän vuoksi on aivan oikein laajentaa eläketurvaa toisessa pylväässä - toisin sanoen työeläkkeiden osalta - ja yksityisen eläketurvan alueelle. Kuckelkornin mietintö käsittelee - niin kuin on jo useaan kertaan todettu - toiseen pylvääseen kuuluvaa vanhuuseläketurvaa, toisin sanoen työeläketurvaa. Mitä vanhuuseläkkeellä sitten tarkoitetaan? Aivan kuten jo on esitetty, tässä mielipiteet menevät ristiin.
Rajoitun nyt seuraavassa käsittelemään vain tätä yhtä kohtaa. Hyvin monissa jäsenvaltioissa vanhuuseläketurvalla tarkoitetaan elämän perusasioiden turvaamista. Näihin kuuluu turva niin sanottujen biometristen riskien varalta, toimeentulon turvaaminen vanhuusiässä, invaliditeettitapauksessa tai omaisille kuuluva turva vakuutetun kuollessa. Konkreettisesti tämä tarkoittaa esimerkiksi sitä, että työntekijälle, joka joutuu 35-vuotiaana auto-onnettomuuteen ja vammautuu, maksetaan sekä hänen siihen mennessä maksamansa pääoma, mutta lisäksi normaali työeläke, sillä se määräytyy sen mukaan, kuin jos hän olisi ollut työelämässä 60 ikävuoteensa asti.
Sama pätee silloin, jos 35-vuotias työntekijä kuolee auto-onnettomuudessa ja häneltä jää vaimo ja kaksi lasta. Kun eläke kattaa biometriset riskit, omaiset saavat tässäkin tapauksessa normaalinsuuruisen työeläkkeen eivätkä pelkästään miehelle siihen mennessä säästöön kertynyttä pääomaa. Meidän on varmistettava, että vanhuuseläketurvalla ei tarkoiteta pelkästään säästämisprosessia, sillä pääomasijoitus...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Pronk
Arvoisa puhemies, olemme tekemisissä hyvin vaikean ongelman kanssa, kuten puhujien lukumäärä osoittaa. Haluan kiittää sydämellisesti esittelijä Kuckelkornia hänen suuresta työpanoksestaan mietinnön aikaansaamiseksi. En ole yhtä tyytyväinen kollega Kuckelkorniin tarkistusten esittäjänä, sillä hän on esittänyt hyvin monia tarkistuksia, jotka menevät pitemmälle kuin se päämäärä edellyttää, josta täällä keskustelemme. Tässä on mielestäni tehtävä erottelu kahden eri Kuckelkornin välillä.
Mielestäni niiden järjestelmien, joihin meidän pitää pyrkiä Euroopassa, täytyy perustua kahteen tukipylvääseen. Ensimmäinen on tietysti lakisääteinen tukipylväs, jakojärjestelmä, ja toinen on sen lisänä oleva pääomarahoitteinen järjestelmä. Ongelmana on nyt se, että kaikilla jäsenvaltioilla on hyvin erilaiset lähtötilanteet.
Alankomaat on tosiaankin saavuttanut tietyn tasapainon näiden kahden järjestelmän välillä, muut jäsenvaltiot ovat onnistuneet siinä vähäisemmässä määrin. Eivät myöskään maat, joissa on vallalla miltei yksinomaan pääomarahoitteinen järjestelmä, kuten esimerkiksi Iso-Britannia, täytä vaatimuksia, koska vaikka valtion riskit ovat melko pieniä, eläkeoikeutettujen korvaukset ovat poikkeuksellisen vähäiset. Jos Englannissa on pakkasta, ihmiset eivät voi esimerkiksi maksaa laskujaan. Tämä ei uskoakseni olekaan tapa ratkaista ongelmaa.
Meidän on ajateltava ensin, että on kyse ihmisistä ja sen seikan pohjalta meidän on kehitettävä järjestelmä, joka mahdollistaa hyvät eläkkeet ja meidän on jätettävä asia mahdollisimman pitkälle jäsenvaltioiden hoidettavaksi. Meidän on puututtava asiaan mahdollisimman vähän. Meidän on palattava lähtökohtaamme, nimittäin siihen, että jos ihmiset muuttavat yhdestä maasta toiseen tai menevät työhön tai eläkkeelle toiseen maahan, eläkkeiden säilyttämisen on oltava mahdollista. Komissio on aina pyrkinyt siihen ja uskon, että se on onnistunut siinä.
Mielestäni on tapahduttava vielä kaksi asiaa. Ensimmäinen on erittäin hyvän kattavuuden aikaansaaminen toisen ja kolmannen pylvään välillä, sillä siitä puhutaan aivan liian vähän. Toinen on ensimmäisen pylvään kuvaus. Sillä jonkin maan ensimmäinen pylväs ei ole välttämättä sama kuin toisen. Jos me voisimme saada ne lähemmäksi toisiaan, meillä olisi ehkä paljon vähemmän ongelmia tällä hetkellä.

Menrad
Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnöstä käy selväksi, että jäsenvaltioissa voimassa olevat maksujen jakojärjestelmään perustuvat lakisääteiset eläkejärjestelmät tarvitsevat täydennyksekseen pääomarahoitteisia työ- tai muita lisäeläkejärjestelmiä. Esittelijä Kuckelkorn on laatinut tilanteesta erittäin hyvän analyysin, mistä esitän sydämelliset onnitteluni!
Mielipide-eroja esiintyy puolueryhmien välillä ja niiden sisällä. Kompromissit ovat mahdollisia ja välttämättömiä. Miksei samassa direktiivissä voitaisi käsitellä sekä biometriset riskit kattavia että niitä kattamattomia järjestelmiä, mutta kohdella niitä eri tavoin? Rajat ylittävästi toimivia eläkerahastoja tai vastaavia järjestelmiä, jotka kattavat suuren osan mainituista riskeistä, voidaan suosia esimerkiksi verotusta koskevin vähimmäissäännöksin.
Monissa jäsenvaltioissa, kuten Saksassa, pohditaan parhaillaan lakisääteisten eläkevakuutusmaksujen alentamista. Etuuksien tasaaminen toteutettaisiin tällöin työeläkkeisiin liittyvin lisävakuutuksin. Lakisääteiseen järjestelmään sisältyy tietenkin esimerkiksi leskeneläke ja invalidieläke. Lisäjärjestelmiä varten tarvitaan silloin vastaavanlaiset säännökset, sillä muuten asiasta ei yksinkertaisesti pystytä solmimaan tarvittavia tariffisopimuksia.
Toinen kiistakohta: myötämääräämisoikeus. Itse kannatan kompromissina "myötävaikuttamista" usein umpikujaan johtavan myötämääräämiskäsitteen sijasta. Eläkkeeseen oikeutetuille on pyrittävä saamaan vähimmäisoikeudet myötävaikuttamiseen ainakin suljetuissa järjestelmissä, kuten työeläkerahastoissa, esimerkiksi sijoitustoimikuntien avulla, jotka määrittelevät sijoituspolitiikassa noudatettavat periaatteet. On tähdellistä saada luoduksi nopeasti suuntaviivat tulevaisuutta varten. Elintason turvaamiseksi vanhuusiässä täydentävä omaehtoinen varautumien käy yhä tärkeämmäksi. Ihmiset tarvitsevat aikaa tämän oman varannon kartuttamiseen. Juuri tämä on lakisääteisissä järjestelmissä toteutettavan eläkkeiden sormeilun ja vippaskonstien vaihtoehto.

Bolkestein
Arvoisa puhemies, saanen aloittaa kiittämällä sydämellisesti molempia esittelijöitä García-Margalloa ja Kuckelkornia heidän mietinnöistään ja heidän työpanoksestaan.
Saanen muuten myös kiittää kaikkia muita tänä iltana puheenvuoron käyttäneitä joita ollut melkein 30 heidän tekemistään huomautuksista ja esittämistään kysymyksistä. Tässä on kyse tärkeästä aiheesta, sekä rahoituspalveluiden toimintasuunnitelmasta että eläkekysymyksestä, ja on rohkaisevaa nähdä, että monet puhujat ovat osallistuneet tähän keskusteluun.
Haluaisin sanoa Margallon mietinnöstä, että se on komission mielestä tasapainoinen mietintö, joka saa aikaan hyvän tasapainon merkittävän poliittisen vision ja niiden teknisten toimien välillä, jotka ovat välttämättömiä edistyksen aikaansaamiseksi. Ehkä saan tehdä muutaman huomautuksen siitä ja toivon samalla voivani puuttua esitettyihin tarkistuksiin.
Komissio suhtautuu myönteisesti siihen huomioon, joka mietinnössä kohdistetaan välttämättömyyteen saada pääomamarkkinat toimimaan parhaalla mahdollisella tavalla. Viittaankin tässä myös parlamentin vaatimuksiin pörssiin menoon ja markkinamanipulaatioon liittyvistä tehokkaista säännöistä ja sijoituspalveludirektiivin uudistamisesta. Rahamarkkinoiden avaamiseen tulee tietysti liittyä riittävä kuluttajansuoja, ja sitä onkin pyydetty tänä iltana tässä keskustelussa. On siis kyse rinnakkaisista prosesseista, toisaalta vapauttamisesta ja toisaalta kuluttajansuojasta, ja nämä kaksi tavoitetta esiintyvät kaikkialla, missä rahamarkkinat ovat kyseessä. Ne ovat komission kaksijakoiset tavoitteet.
Olemmekin tehneet muutamia niihin liittyviä konkreettisia ehdotuksia. Ensiksi rahoitustuotteista on tiedotettava paremmin kansalaisille. Toiseksi on kehitettävä paremmat ja selkeämmät sovittelumenettelyt kansalaisille, jotka eivät ole tyytyväisiä ulkomaisiin rahoituspalveluiden tarjoajiin. Kolmanneksi nykyiset kansalliset kuluttajansuojasäännökset on saatava yhdenmukaisemmiksi. Neljänneksi tulee sähköinen kauppa, englanniksi e-commerce. Politiikan ja lainsäädännön on otettava se huomioon asettamatta turhia esteitä. Toisaalta kansalaistemme pitää voida nauttia yhtä suurta luottamusta ja suojaa online-siirtojen kuin offline-siirtojen yhteydessä. Lopuksi tarvitaan riittävää valvontajärjestelmää laitostemme rahallisen vakauden turvaamiseksi. Merkitseekö tämä nyt keskeistä valvovaa roolia Frankfurtissa sijaitsevalle Euroopan keskuspankille? EKP itse on sitä mieltä, että se ei ole välttämätöntä. On tosiaankin olemassa vaihtoehto tälle, nimittäin valvontatoimien konvergenssi.
Arvoisa puhemies, kun olen päässyt tähän kohtaan, haluaisin puhua Randzio-Plathin tekemästä huomautuksesta. Se on tärkeä huomautus. Parlamentin jäsen Randzio-Plath viittaisi viesteihin, joita hän oli saanut OECD:stä ja hän käytti sanaa megariski. On mielestäni todellakin hyvä asia, että hän muistutti riskeistä, joita voi syntyä rahaliikenteessä. Hän puhui suurista fuusioista, joita syntyy, ja jakamatta välttämättä hänen näkemystään riskeistä haluan kuitenkin viitata myös Euroopan talousjärjestelmän hyvin tuntevan Lamfalussin huomautuksiin, joissa hän samoin puuttui siihen, että on välttämätöntä pystyä käsittelemään meitä kohtaavat talousriskit ja järjestelmäriskit riittävän hyvin. Asia on erittäin tärkeä. Uskon yhä siihen, että valvontakäytäntöjen yhteen sovittaminen, yhteistyö ja vastaavuus ovat riittäviä keinoja riskien vastustamiseksi, mutta haluaisin vielä kerran, itse asian edun nimissä, pyytää Randzio-Plathia ja muita tämän istunnon osanottajia kiinnittämään huomiota Alankomaiden keskuspankin varajohtajan Brouwerin hiljattain laatimaan raporttiin, jossa käsitellään taloudellista vakautta ja jonka on laadituttanut talous- ja rahakomitea, joka puolestaan on, kuten tiedätte, Ecofin-neuvoston esiaste. Raportti julkaistaan ja se löytyy epäilemättä Internetistä. Raportissa käsitellään siis sitä aihetta, joka on lähellä Randzio-Plathin sydäntä ja sanon vielä kerran, että suosittelen raportin lukemista kaikille tämän istunnon osanottajille.
Monet juuri mainitsemistani asioista, löytyvät esittelijä Margallon mietinnöstä ja monista esitetyistä tarkistuksista. Haluaisin sanoa yhteenvetona tästä asiasta, että jatkamme epäilemättä keskustelua yksityiskohdista, mutta pidän Margallon mietintöä pääkohtien suhteen tervetulleena vahvistuksena komission kantaan.
Sanoisin vielä muutaman sanan siitä, miten nämä toimet on toteutettava ja välttämättömyydestä tarkastella lainsäädäntöetiikkaamme ja sitä tapaa, jolla lainsäädäntö syntyy. Jokainen on yhtä mieltä siitä, että meidän on päästävä eroon liian monimutkaisesta ja fossiilisesta lainsäädännöstä. Toisin sanoen, säännöksistä, jotka eivät sopeudu nopeaan markkinakehitykseen. Siis siitä tavasta on tultava nopeampi, jolla Euroopan unioni, eli komission, parlamentin ja neuvoston yhteistoiminta saa aikaan säännöksiä. Kuinka sen tulee tapahtua? Siitä on olemassa jokseenkin erilaisia ajatuksia ja myös väärinkäsityksiä, sillä tietenkin olen Margallon kanssa samaa mieltä siitä, kun hän sanoo minulle, että Euroopan parlamentti ei halua luopua juuri saamistaan valtuuksista. Olen itse ollut pitkään kotimaani parlamentin jäsen, ja ymmärrän siis täysin, että Margallo sanoi niin. Se ei olekaan komission tarkoitus, vaikka sillä olisikin valtuudet tehdä niin, mitä sillä ei suinkaan ole. Silti meidän on toimittava nopeammin pyrkimyksissämme saada välttämättömät säännökset aikaan. Kutsun mielelläni tämän parlamentin jäsenet pohtimaan sitä, kuinka asia voidaan hoitaa nopeammin ja paremmin. Pitääkö meidän käyttää enemmän komitologiamenettelyjä. Onko toimielinten väliselle yhteisymmärrykselle asian ensimmäisen käsittelyn jälkeen annettava suurempi painoarvo? Komissio aikoo joka tapauksessa tiedottaa parlamentille ja toimivaltaisille valiokunnille nopeammin ja paremmin asialistoista, jotta ne voidaan sovittaa yhteen ja me voimme toimia nopeammin vaaditun lainsäädännön aikaansaamiseksi.
Haluan joka tapauksessa pitää parlamentin ajan tasalla kaikesta toimintasuunnitelmaan liittyvästä kehityksestä; me lähetämme puolivuosittain edistysraportin Ecofin-neuvostoon ja minusta nämä raportit ovat hyödyllisiä välineitä parlamentin kanssa käytävään keskusteluun.
Arvoisa puhemies, useimmat puhujat ovat esittäneet ajatuksiaan eläkkeistä, ja haluan sanoa niistä seuraavaa. Tiedonannossaan eläkkeistä komissio tekee ehdotuksia kolmella alueella. Ensimmäinen alue on eläkerahastojen valvontaan liittyvä lainsäädäntö, ja siinä on asetettava etusijalle pyrkimys korvausten saajien suojeluun. Ei ole kysymys siitä, että säädettäisiin lakeja, jotka uhkaisivat tulevien eläkeläisten oikeuksia. Siitä ei ole kysymys. Se ei merkitse kuitenkaan sitä, että sijoituksiin ja hallintaan liittyvien säännösten ei pidä palvella muiden kuin korvausten saajien etuja. Hyödyttömät säännökset, jotka vähentävät sijoitusten tuloksia, kääntyvät itse asiassa korvausten saajia vastaan,, ja siksi ne on kumottava.
Toinen asia, jäsenvaltioiden verotusjärjestelmien koordinointi on rajat ylittävän osallistumisen ehtona. Parlamentin jäsen Peijs kysyi minulta: koska saamme liikkuvat eläkkeet liikkuville ihmisille? Myös muut parlamentin jäsenet, kuten Wogau ja hänen kollegansa, ovat puhuneet Euroopan unionin työntekijöiden liikkuvuuden lisäämisen välttämättömyydestä. Siihen ei tarvita, kuten sanottu, niinkään koordinointia, jonka sanan käyttöä pitäisikin varoa, sillä se herättää tietyissä jäsenvaltioissa myös vääriä assosiaatioita. Puhunkin mieluummin koordinoinnista, tariffien suhteen eroavien verotusjärjestelmien koordinoinnista. Tämä koordinointi on välttämätön ehto työntekijöiden liikkumiselle rajojen yli. Komissio valmistelee tällä hetkellä sellaista ehdotusta, yleisiä puitteita, jonka tarkoituksena on helpottaa toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevien työeläkerahastojen osuuksien maksamista. Nämä yleiset puitteet ovat luonnollisesti myös asia, josta on kysytty tässä kokouksessa, esimerkiksi Medina Ortega esitti siihen liittyvän kysymyksen ja Peijs muistutti välttämättömyydestä saada aikaan nämä yleiset puitteet.
Haluan muuten viitata yhteisön tuomioistuimen pysyvään oikeuskäytäntöön. Sen oikeuskäytäntö on osoittanut, että rajat ylittäviä maksuja koskevat rajoitukset ovat ristiriidassa perustamissopimuksen kanssa.
Kolmas asia, johon komissio pyrkii, on niiden rajoitusten poistaminen, jotka haittaavat maasta toiseen muuttavia työntekijöitä. Meidän on ennen kaikkea, kuten mietinnössäkin oikeutetusti korostetaan, helpotettava yhdessä jäsenvaltiossa saatujen oikeuksien siirtämistä toiseen, ja sekin on luonnollisesti työntekijöiden liikkumisen kannalta hyvin tärkeää.
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa mietinnöstä ensiksi, että parlamentin tuki on olennaisen tärkeä, mikäli haluamme muuttaa nämä ehdotukset konkreettisiksi toimiksi. Olenkin tutustunut erittäin kiinnostuneena esittelijä Kuckelkornin ja toimivaltaisten valiokuntien erinomaiseen työhön, jota on lisäksi tehty hyvin laajalla ja teknisesti monimutkaisella alueella. Minulta ei ole jäänyt huomaamatta, että parlamentti tukee mietinnössä komission ehdottamia politiikan suuntaviivoja.
Haluaisin esittää mietinnöstä seuraavat huomautukset. Siinä vaaditaan sellaisen verotusmallin yleistä käyttöönottoa, jonka yhteydessä otetaan käyttöön eläkemaksujen ja rahaston sijoitustuoton vapauttaminen veroista ja eläkkeiden verotus niiden langetessa maksettaviksi, ja tänä iltana on taas korostettu, kuinka toivottava sellainen järjestelmä on, sitä on vaatinut muun muassa Blokland. Hän puhui asiasta ja minusta hän on oikeassa. Niin sanotaan myös mietinnössä. Tästä lähestymistavasta tehtävä sopimus voisi olla ratkaisu niihin ongelmiin, jotka liittyvät kaksinkertaiseen verotukseen tai verottamatta jättämiseen ja joiden kanssa jäsenvaltioiden kansalaiset tällä hetkellä joutuvat tekemisiin. Haluan kuitenkin muistuttaa tässä siitä, että tämä asia, kuten tunnettua, liittyy vain ja ainoastaan jäsenvaltioiden toimivaltaan eikä siis kuulu komission toimivaltaan. Komission on kuitenkin huolehdittava siitä, että mikäli tulevaisuudessakin on vallalla erilaisia järjestelmiä, niistä ei koidu minkäänlaisia haitallisia seurauksia työntekijöille, jotka käyttävät oikeuttaan liikkuvuuteen Euroopan unionissa.
Mitä tulee muutosehdotuksiin, haluan muistuttaa erityisesti yhdestä seikasta: se on sovellusala, englanniksi scope, tulevan sillä direktiivi ei ole vielä valmis työeläkerahastojen toimintaa säätelevän direktiiviehdotuksen sovellusala. Kysymys kuuluu siis ja monet tämän istunnon osanottajat ovat puhuneet siitä tänä iltana, etenkin Kauppi seuraavasti: pitääkö sen ehdotuksen, jonka teemme pian, sisältää kaikki eläkesäästämisen muodot vai pitääkö sen rajoittua yksinkertaisesti eläkesäästämistuotteisiin, jotka vakuuttavat osanottajat biometrisiä riskien varalta? Vastaukseni tähän on seuraava. Toivon, että se on selkeä. Tarvitaan eurooppalaisia valvontanormeja kaikenlaista työeläkesäästämistä varten. Ne normit eroavat joiltakin kohdin toisistaan sen mukaan, mitkä ovat rahastojen kattamat todelliset riskit. Ei kuitenkaan ole olemassa mitään teknistä syytä siihen, että näitä eri säästömuotoja ei voitasi sisällyttää samaan direktiiviin. Minusta ei olisikaan oikein, ja Euroopan unioni asettaisi itselleen tällä tavalla keinotekoisia rajoituksia, jos komissio rajoittaisi ehdotetut direktiivit koskemaan eläkejärjestelmiä, jotka kattavat vain biometriset riskit ja sulkisi pois muut eläkejärjestelmät, jotka ovat täydellisiä eläkejärjestelmiä, koska niiden maksamia summia ei voida periä ennen eläkkeelle siirtymispäivää, mutta jotka joidenkin parlamentin jäsenten mielestä pitäisi siitä huolimatta sulkea direktiivin ulkopuolelle. Se ei mielestäni ole oikein. Olen sitä mieltä, että Euroopan unioni ei tee itselleen palvelusta, jos se rajoittaa direktiivin sovellusalan koskemaan vain biometrisiä riskejä, enkä näe rehellisesti sanottuna mitään syytä siihen, miksi muita eläkesäästämisen muotoja ei sisällytettäisi samaan direktiiviin, kuten juuri sanoin.
No niin, jäsenvaltioille annetaan kaikki mahdollisuudet edistää tiettyjä eläketuotteita esimerkiksi verotuksellisten toimien avulla. Ne voivat lisäksi vaatia, että markkinoilla tarjottavat tuotteet täyttävät tietyt sosiaaliset kriteerit, myös silloin kun on kyse toisessa jäsenvaltiossa toimivista palveluiden tarjoajista. Jonkin yrityksen tai alan työntekijät ja työnantajat voivat vapaasti valita markkinoilla saatavilla olevat tuotteet niistä koituvien etujen ja haittojen perusteella. Jäsenvaltioilla on siis yhä suuri vapaus järjestää eläkejärjestelmät parhaaksi katsomallaan tavalla. Se vapaus jää jäljelle. Komissio pyrkii saamaan aikaan puitteet, jotka vapauttavat eläkerahastojen syntymisen ja toimintailmapiirin kaikkien sellaisiin eläkerahastoihin osallistuvien eduksi.
Meidän on siis luotava Euroopan unionissa sellaiset oikeudelliset puitteet, jotka antavat yrityksille ja tuleville eläkeläisille mahdollisuuden valita avoimilta markkinoilta tuotteet, joita tarjoavat asianmukaisen valvonnan alaiset laitokset. Riittävä valvonta on olennaisen tärkeää, samoin kuin eläkerahastojen toimintailmapiirin vapauttaminenkin. Komission tehtävänä ei ole määritellä yksityiskohtaisesti, mikä on eläketuote, se kuuluu nimittäin toissijaisuusperiaatteen piiriin, eikä komissio halua tehdä mitään, mikä horjuttaisi sitä periaatetta.

Plooij-Van Gorsel
Arvoisa puhemies, haluan kysyä komission jäseneltä, voiko hän vastata minunkin kysymykseeni. Olen odottanut vastausta puolitoista tuntia. Haluaisin nyt saada vastauksen kysymykseeni kassanhallinnasta ja tämän ongelman ratkaisusta erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten kannalta.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, olisin mielelläni vastannut parlamentin jäsen Plooijin kysymykseen sisämarkkinoita koskevan mietinnön käsittelyn yhteydessä. Se merkitsisi tosiaankin sitä, että hänen pitäisi olla vielä pitempään läsnä tässä istunnossa. Minusta tämä istunto on mielenkiintoinen. Loppujen lopuksi monet tässä istunnossa tehdyt huomautukset ovat tärkeitä myös parlamentin jäsen Plooijille, mutta kun hän nyt muistutti minua kysymyksestään, johon olisin vastannut myöhemmin, haluan sanoa, että asia liittyy todellakin sisämarkkinoihin. Pienet ja keskisuuret yritykset kohtaavat todellakin ongelmia toimiessaan rajojen yli. Komissio on tietoinen tästä. Sisämarkkinoiden toimintailmapiirin tarkoituksena on luonnollisesti helpottaa pk-yritysten rajat ylittävää toimintaa. Sisämarkkinoiden uusi strategia sisältää noin sata säännöstä ja niihin sisältyy monia säännöksiä, jotka koituvat pienten ja keskisuurten yritysten eduksi. Jos parlamentin jäsen Plooij esittäisi minulle konkreettiset ongelmat, joita ei käsitellä sisämarkkinoiden uudessa strategiassa, tekisin kaikkeni saadakseni hänet tyytyväiseksi näihin kohtiin.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Sisämarkkinoiden strategia
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Palacio Vallelersundin laatima oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan mietintö (A5-0098/2000) komission tiedonannosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle Euroopan sisämarkkinoiden strategiasta (KOM(1999) 464 - C5-0212/1999 1999/2167(COS))

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tämä mietintö, joka minulla on kunnia esitellä, on tulosta ainutlaatuisesta yhteistyöstä josta olen kiitollinen henkilöiden ja valiokuntien välillä. Sallinette minun esittää kaksi huomiota: oikeudellisten asioiden valiokunta ei ole hyväksynyt kaikkia lausunnon antajina toimineiden valiokuntien ehdotuksia. Olimme monista ehdotuksista täysin samaa mieltä, ja ne vaikuttivat meistä varsin mielenkiintoisilta, mutta katsoimme, ettei tämä päätöslauselma ollut oikea paikka niitä varten ja että niiden sisällyttäminen olisi vähentänyt päätöslauselman viestin selkeyttä.
Tämä on ollut kriteerinäni suosittaessani täysistunnossa käsiteltävien tarkistusten hyväksymistä. Siksi toistan vielä, ja kalastusvaliokunnan lausunto on siitä hyvä esimerkki, että päätöslauselmaan ei ole sisällytetty tiettyjä tarkistuksia, ei siksi, ettemme hyväksyisi niiden sisältöä, vaan siksi, että sisämarkkinastrategiaa koskevan viestin oli tultava selvästi esiin. Mikä tämä viesti oli? Tämän viestin lähtökohtana on oikeudellisten asioiden valiokunnan hyväksymä kanta 4. marraskuuta 1999 esitetyssä päätöslauselmassamme.
Arvoisa puhemies, jos sallitte, keskityn kolmeen ajatukseen. Ensimmäinen oikeudellisten asioiden valiokunnan huolenaihe ja toivon, että ajatuksemme hyväksytään huomenna täysistunnossa koskee sisämarkkinoiden tilannetta. Mitä merkitsevät sisämarkkinat Euroopan rakentamisessa? Nykyään saamme kuunnella toitotettavan maailmanlaajuistumisesta, ja sen vuoksi ajattelemme, että olemme kansainvälisiä. Sisämarkkinamme ovat jääneet varsin pieniksi tässä uudessa maailmanlaajuistuneessa taloudessa. Mikään ei ole enempää väärin. Ja tästä sisämarkkinoiden strategiaa koskevasta asiakirjasta se käy selvästi ilmi. Sisämarkkinat ovat Euroopan foorumi maailmassa. Sisämarkkinoihin sisältyvät maailmanlaajuistuneen talouden ydinperiaatteet ja Euroopan saama kilpailuetu. Tämä on oikeudellisten asioiden valiokunnan ensisijainen viesti.
Meidän on painotettava sisämarkkinoiden periaatteita: tasapuolisuutta, vastavuoroista tunnustamista ja alkuperän valvontaa. Näiden on oltava peruspilareita, joiden varaan tämä sisämarkkinoiden strategia rakennetaan. On selvää, että tällä emme pääse lehtien etusivuille, mutta se on tärkeää. Kuten yhteisön lainsäädännön täytäntöönpano ja valvontakin on tärkeää, ja täytäntöönpanoon jäsenvaltioiden on osallistuttava. Meidän on vastustettava sellaisia menettelyjä, joita käytetään liian usein ja jollainen voisi olla gold plating. Meidän on lujitettava menettelyämme rikkomustapauksissa, meidän on tarpeen lujittaa sitä, tehdä siitä avoimempi ja helpommin lähestyttävä. Pyydämme, että päätökset rikkomusmenettelyjen lopettamisesta perustellaan ja että parlamentille tiedotetaan niistä. Pyydämme, että rikkomusmenettelyt käydään läpi nopeammin ja että kansalaisille tiedotetaan niistä paremmin.
Toinen viesti tässä päätöslauselmassa on, että meidän on tehtävä nykyisestä kutakuinkin sekavasta lainsäädännöstä, jonka kansalainen kokee taakaksi, toimiva oikeudellinen järjestelmä, johdonmukainen ja selkeä lainsäädännöllinen kehys tai säädöskehys, johon ei sisälly päällekkäisyyksiä eikä ristiriitaisuuksia. Kansalaiset ja talouselämä kokevat tällaiset pienet ristiriitaisuudet taakaksi, selvyyden puutteeksi sen viestin osalta, joka kertoo, mihin olemme menossa.
Lopuksi toteaisin, että kolmas viesti koskee muutosta Euroopan yrityskulttuurissa. Tarvitsemme sellaisia yrittäjiä, jotka pystyvät paremmin ottamaan riskejä. Ja myös sen vuoksi meidän on tarpeen muuttaa tiettyjä lakeja, esimerkiksi yleisellä tasolla maksukyvyttömyyttä sekä maksujen keskeyttämistä ja konkursseja koskevia unionissa vallitsevia lakeja. Meidän on tarpeen painottaa todellisten riskipääomamarkkinoiden luomista. Meidän on vakuutettava Euroopan nuoret siitä, mistä amerikkalaisnuoret ovat vakuuttuneita, että parhaat uranäkymät eivät ole suuryrityksissä pitkän urakierron kautta vaan uusia yrityksiä perustettaessa. Ja tässä mielessä sähköisen kaupan, Internetin ja uusien teknologioiden täytyy olla hyviä aloja.
Arvoisa puhemies, lopuksi ja yhteenvetona toivon, että huomenna tästä päätöslauselmasta äänestettäessä parlamentti päätyy selkeään viestiin. Olemme tässä aloitteessa komission tukena, ja tietenkin haluamme olla kaikissa vaiheissa mukana pysyvästi tekemällä yhteistyötä, ideoimalla ja valvomalla.

Berenguer Fuster
Arvoisa puhemies, jälleen kerran Euroopan parlamentin on ilmaistava käsityksensä komission sisämarkkinoiden rakentamista koskevasta tiedonannosta ja tässä tapauksessa uusimmasta versiosta.
Osa niiden sisällöstä liittyy talous- ja raha-asioiden valiokunnan vastuualueeseen. Käytännössä aion puhua juuri näistä seikoista.
Ensinnä haluaisin sanoa, että yleisesti ottaen aiemmista tämän asiakirjan versioista esitetty arvostelu ei enää päde. 4. marraskuuta 1999 annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa sanottiin, että asiakirja ei ollut juurikaan konkreettinen eikä siihen sisältynyt konkreettisia toimia. Tämä uusi versio sisältää jo ehdotuksia ja konkreettisia toimia. Käykäämme selvittelemään, vaikkakin yleisellä tasolla, näiden ehdotusten sisältöä.
Verotusasioissa talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunto tiedonannosta on, että se ei ole kovin kunnianhimoinen, eikä varsinkaan aikaisempiin asiakirjoihin verrattuna. Olemme tietoisia niistä vaikeuksista, joihin veropaketin kohdalla on törmätty, sekä joidenkin siihen sisältyvien seikkojen jumiutumisesta, mutta tällaisessa tilanteessa tarvitaan enemmän poliittista rohkeutta ehdotusten viemiseksi eteenpäin. Asiakirjasta puuttuu tällaista poliittista rohkeutta, koska verotusta koskevassa kohdassa toistetaan ainoastaan aiemmat komission sitoumukset ja jopa unohdetaan eräät Euroopan parlamentin ehdotuksista.
Toiseksi toimivaltaa koskevien normien osalta tiedonannossa pyritään syventämään käynnissä olevaa uudistusprosessia, ja se ansaitsee tukemme.
Lopuksi rahoituspalveluja koskevasta luvusta ottaisin esiin sen, että tähän mennessä alalla on saavutettu jonkin verran edistystä, mutta tällä alalla on vielä paljon tekemistä, kuten komission laatimasta yhtenäismarkkinoiden viimeisestä tulostaulusta käy ilmi.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, koska olen työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnon valmistelija, on selvää, että puheessani otan esiin niitä ongelmia, joita saattaa ilmetä sisämarkkinoiden kehittämisstrategian myötä sosiaalisesta näkökulmasta.
Lähtökohtanamme on Euroopan sosiaalinen malli, kansallinen malli, ja olemme muuttamassa tämän yhteiskunnan taloudellista rakennetta. Toimiessamme näin meitä huolestuttaa se, etteivät vapauttamisponnistelut vain muuttaisi oleellisesti Euroopan nykyistä sosiaalista mallia. Tämä käy ilmi joidenkin näennäisesti kovin arkipäiväisten seikkojen, kuten kaupunkiliikenteen, kohdalla. Jos kaupunkiliikennettä ei tarkastella poliittiselta kannalta eivätkä esimerkiksi paikalliset viranomaiset puutu siihen, pelkästään vapauttaminen voi tehdä käytännössä mahdottomaksi liikkuvuuden työpaikoille. Meillä on tästä esimerkkitapauksena Venezuela, jossa täysin yksityinen liikenne ajoi maan syvään sosiaaliseen ja poliittiseen kriisiin.
Vapauttamiseen liittyy muitakin ongelmia. Esimerkiksi julkisia palveluja ja yrityksiä yksityistettäessä ja niiden siirtyessä yksityisen sektorin valvontaan, kun todellisuudessa käy niin, että valtion monopoli korvautuu yksityisellä monopolilla, voi käydä niin, ettei todellista vapautumista tapahdu. Vapauttaminen julkisten yritysten yksityistämisen kautta saattaa johtaa vallitsevien markkina-asemien ja yksityisten monopolien vahvistumiseen, jotka ovat minun mielestäni yleisen edun nimessä suotua monopolia vaarallisempia.
Toinen seikka, johon viittasimme äskeisessä Kuckelkornin mietintöä koskeneessa keskustelussa, liittyy sosiaaliturvan koordinointitarpeeseen. Sosiaaliturvaa ei voida jättää yhteisillä sisämarkkinoilla pelkän toissijaisuusperiaatteen varaan.
Lopuksi todettakoon, että mielestäni myös yhteenkuuluvuuspolitiikat ovat tärkeitä. Jos ei ole taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, jos elintasoeroja ei tasoiteta eri puolilla yhteisöä, tuloksena voimme huomata Euroopan unionin olevan epäoikeudenmukainen, koska jotkin alueet kehittyvät enemmän ja toiset jäävät jälkeen. Tämä on jäsen Bergerin ja minun esittämien tarkistusten perusta, ja ne kuvastavat työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan näkökulmia.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, ensinnä haluaisin kiittää siitä, että esittelijä tuli nimenomaan maininneeksi kalatalousvaliokunnan lausunnon, vaikka valittelemmekin sitä, ettei sitä voitu sisällyttää mietintöön.
Arvoisa komission jäsen, sanon tämän ennen kaikkea siksi, että te voisitte välittää sen komissiolle ja nimenomaan komission jäsen Fischlerille, eli että yhteinen kalastuspolitiikka on yksi niistä harvoista yhteisön aloista, joilla toistaiseksi on tehty vain vähän todellisten sisämarkkinoiden toteuttamiseksi.
Toimimattomuus liittyy yhteisen kalastuspolitiikan alkuperäiseen ideaan. Neuvoston asetuksen 3760/92, jolla yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestely luotiin, 6 ja 7 artiklassa säädetään poikkeuksesta periaatteeseen, jonka mukaan kalastusvesille on vapaa pääsy, ja annetaan jäsenvaltioille yksinoikeus hyödyntää kalavarojaan 12 meripeninkulman rannikkovesialueella ja myönnetään joukko ensisijaisia kalastusoikeuksia ns. "suhteellisen vakauden" periaatteen nojalla, jossa kalastaminen tapahtuu kansallisten kiintiöiden mukaisesti. Samalla on asetettu rajoituksia toiminnan harjoittamiselle tietyillä "laatikoiksi" kutsutuilla alueilla. Nämä toimintavapauden periaatteen rajoitukset suunniteltiin tilapäisiksi tammikuuhun 2003 asti ja niiden tarkoituksena oli antaa eräiden jäsenvaltioiden kalastusteollisuudelle mahdollisuus sopeutua vapaan kilpailun sääntöihin ja yhä avoimempiin ja globaalimpiin markkinoihin. Kun yli 20 vuotta on kulunut ja kun kaikkia yhteisen kalastuspolitiikan piirteitä kohta tarkistetaan yleisesti, mikä onkin säädösten mukaan tehtävä vuonna 2002, on aika minun mielestäni arvioida, lopetetaanko asetuksessa 3760/92 säädetty siirtymäaika kilpailuun sopeutumiseksi.
Hyvät kollegat, käsitykseni on, että sisämarkkinoiden olisi toteuduttava poikkeuksitta myös kalastusalalla ja yhteisessä kalastuspolitiikassa. Siksi perustamissopimuksessa asetettuja perusperiaatteita ja -vapauksia olisi sovellettava täysimääräisesti myös kalastuksen alalla, eli yhteisen kalastuspolitiikan puitteet olisi mukautettava yhteisön lainsäädännön yleisiin oikeudellisiin puitteisiin.

Harbour
Arvoisa puhemies, kiittäisin ryhmäni puolesta lämpimästi jäsen Palacio Vallelersundia hänen erinomaisesta mietinnöstään. Kuten hän johdannossaan sanoi, hän teki erittäin viisaasti keskittyessään yhtenäismarkkinoiden luomisen kaikkein kriittisimpiin kysymyksiin.
Haluan keskittyä pariin hänen esittämäänsä keskeiseen näkökohtaan. Ensimmäinen on se, että unionissa täytyy tarkastella lainsäädännön yrityksiin kohdistuvaa vaikutusta. On erityisen tärkeää, että kehotamme komissiota tehostamaan toimiaan sekä arvioimaan asianmukaisesti lainsäädäntöön mukautumisen aiheuttamat kustannukset ja uuden lainsäädännön yrityksille aiheuttamat kustannukset. Sanon komission jäsenelle, että emme odota tämän tapahtuvan eräänlaisena jälkiviisautena sen jälkeen, kun komission yksiköt ovat kehittäneet lainsäädännön. Sen täytyy olla olennainen osa politiikkaa ja sääntelyprosessia. Hänen täytyy varmistaa, että tästä lähtien keskeisenä tavoitteena on sisämarkkinoiden edistäminen.
Olimme iloisia siitä, että toinen näkökohta oli Lissabonin esityslistalla. Valiokuntamme ja ryhmämme on korostanut siitä lähtien, kun uusi parlamentti aloitti viime vuonna, että pienten ja keskisuurten yritysten kehittämistä on edistettävä kaikkialla Euroopan unionissa. Palacio Vallelersundin mietinnössä painotetaan useita keskeisiä asioita, kuten sitä, että yrityksen perustaminen on tehtävä edullisemmaksi ja nopeammaksi ja että on poistettava osa niistä esteistä, joiden takia yrittäjät eivät voi hyötyä uusien yritysten perustamiseen sijoitettavan pääoman riskeistä.
Olen pettynyt siihen, että sosialistikollegamme ehdottavat, että tuo lause pitäisi poistaa päätöslauselmasta. Voin vakuuttaa heille, että vastustamme sitä huomenna jyrkästi. Kehotan kollegoja hylkäämään tuon ehdotuksen.
Vakuutan lopuksi, että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta vaatii edelleenkin aktiivisesti sisämarkkinoiden nopeaa loppuunsaattamista. Kiitän kaikkia kollegojamme kaikissa poliittisissa ryhmissä siitä, miten nopeasti käsittelimme tällä viikolla sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin. Toivon, että sitä arvostetaan. Toivon, että se osoittaa, että olemme valmiita toimimaan nopeasti. Toivon, että voimme yhdessä tehdä sisämarkkinoista toimivat mahdollisimman nopeasti.

Berger
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission tämänhetkinen strategia sisämarkkinoiden tosiasialliseksi toteuttamiseksi ja parantamiseksi on ollut jo useaan otteeseen keskusteltavana täällä parlamentissa. Tämän jatkuvan keskustelun kulku on nyt koottu yhteen kollega Palacion mietinnössä, ja haluaisin kiittää häntä suuresti tästä työstä, erityisen painokkaasti myös sen vuoksi, kun tiedän, että ryhdyttäessä täydentämään ja parantamaan jo meneillään olevia hankkeita on usein kyse epäkiitollisesta ja vähemmän näyttävästä toiminnasta. Otsikoitahan syntyy monesti vain uusia hankkeita käynnistettäessä.
Emme kuitenkaan saa heittää sisämarkkinoita pois kuin vanhaa rukkasta. Euron käyttöönotto on jo nostanut terävämmin esiin kaikki sisämarkkinoiden puutteet ja jatkossa se tuo ne yhä selvemmin esiin. Jokainen häiriö sisämarkkinoiden toiminnassa heikentää Eurooppaa taloudellisesti ja vähentää sen uskottavuutta kansalaisiin nähden. Jos tämä auttaa antamaan sisämarkkinahankkeelle uutta vauhtia, silloin meille sopinee myös tämä komission löytämä uusi pakkaus, vaikka se vaikuttaakin minusta monien kysymysten osalta hieman liian käsitteelliseltä ja monimutkaiselta.
Tärkeää on se, että ehdotetut toimenpiteet pannaan nopeasti liikkeelle. Me parlamenttina - kollega Harbour puhuikin jo tästä - olemme nähdäkseni edistäneet asiaa tärkeällä tavalla nimenomaan hyväksymällä sähköistä kaupankäyntiä koskeneen yhteisen kannan.
Vitkastelija on monilla alueilla ministerineuvosto. Ajattelen tällöin ennen kaikkea hyvin keskeisiä direktiiviluonnoksia, kuten tekijänoikeuksia tietoyhteiskunnassa, etämyyntiä tai rahoituspalveluja koskevia direktiivejä, joiden osalta joudumme odottamaan vielä kauan yhteistä kantaa.
Mikäli haluamme toteuttaa sisämarkkinat lähempänä kansalaisia ja elävästi, meidän olisi otettava niiden toteutuksessa tasavertaisesti huomioon kaikki niihin liittyvät näkökohdat. Tämä lujittaa sisämarkkinoita ja vasta se tekee niistä viime kädessä myös toimintakykyiset, kun kuluttajansuojan, työllisyyspolitiikan, sosiaaliturvan, veropolitiikan, ympäristönsuojelun ja aluepolitiikan näkökohtia ei nähdä niiden vastakohtana, vaan ne otetaan alusta alkaen mukaan niiden toteutukseen. Tässä tarkoituksessa olemme rohjenneet esittää kollega Palacion mietinnön täydennykseksi muutamia tarkistuksia.
Lopuksi vielä pyyntö komission jäsen Bolkesteinille: Echelon-tapausta koskeneesta komission julkilausumasta saimme kuulla, että ainakin yhdessä unionin jäsenvaltiossa - ja oletan, että se ei ole ainoa, vaan näitä valtioita on useampia - harjoitetaan vakoilutoimintaa myös sellaisen maan kansallisen lainsäädännön salliman päämäärän nimissä kuin yhden kansakunnan, yhden jäsenvaltion taloudellisen hyvinvoinnin suojaamiseksi. Itse olen kuitenkin sitä mieltä, että tällaisia lain säännöksiä olisi tarkasteltava myös sisämarkkinoiden, Euroopan yhteisen talouden ja Euroopan yhteisen talousalueen näkökulmasta.

Beysen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, voin vain sanoa arvostavani kollega Palacion selkeää mietintöluonnosta. Keskeisiä kohtia komission tiedonannosta Euroopan sisämarkkinoilla noudatettavasta strategiasta on käsitelty ja painotettu ytimekkäästi. Haluan puuttua muutamiin kohtiin.
Komission lupaamaan vuoropuheluun kansalaisten ja yritysten välillä on suhtauduttava myönteisesti, sillä komission, Euroopan parlamentin ja yhteiskunnan suhteen tulee todellakin olla vuorovaikutteinen. Jotta pysyttäisiin nykyisen huippunopean teknologisen kehityksen mukana, jatkuva vuoropuhelu ei ole vain toivottavaa vaan myös välttämätöntä. Keskivertokansalaisilla ei ole vielä riittävästi tietoa siitä, mikä on unionin liikkeelle paneva voima ja mitä etuja voidaan saada eurooppalaisesta yhteistyöstä. Siksi tiedotustoiminta on erittäin tärkeää, sillä Euroopan unioni ei saa olla kaukainen asia. Sääntönä pitää olla perustason huomioon ottaminen.
Tässä eEurope-aloitteessa ylistetään Internetin ja multimedian käyttöä ja tuntemusta. Se on tosiaankin ylistämisen arvoista, mutta on tärkeämpää, että ei luoda vain puitteita vaan että opetukselle annetaan sisältö. Haluan toistaa tässä Ranskan presidentin sanat, jotka hän lausui parlamenttirakennuksen avajaisissa: "Meidän on tavoiteltava kansalaisten Eurooppaa, jossa jokainen tuntee itsensä tarpeelliseksi. Meidän pitää siis onnistua tämän suuren yhteisen talon rakentamisessa, jossa jokainen tuntee olevansa kotona, talon, jossa kaikki elävät solidaarisesti yhdessä mutta jossa jokainen säilyttää myös oman erityisyytensä."
Näiden tavoitteiden toteuttamiseksi asukkaiden pitää oppia tuntemaan talonsa tai paremminkin kotinsa, ja heidän pitää ennen kaikkea oppia kokemaan. Todellisten sisämarkkinoiden rakentaminen edellyttää erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten etujen puolustamista. Tähän asti on ollut olemassa monenlaisia esteitä. Yritysten kilpailukyky ja dynamiikka ovat suoraan riippuvaisia lainsäädäntöilmapiiristä, joka edistää investointeja, innovaatiota ja yrittäjyyttä.
Lopuksi voin vain vahvistaa SLIM-aloitteen välttämättömyyden. Lainsäädännön on muututtava yksinkertaisemmaksi, ja se on laadittava ihmisten mittojen mukaan. Ei tarvita enempää turhaa lainsäädäntöä. Siksi olisi suositeltavaa laatia tulostaulu kumotuista laeista.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, haluaisin pitää työjärjestyspuheenvuoron. Keskustelussa jäsen Harbour viittasi omissa nimissäni ja jäsen Bergerin nimissä esitettyyn tarkistukseen kyseessä on tarkistus 2, kohdan 22 toinen alakohta. Jos en ole väärässä, jäsen Harbour sanoi vastustavansa esittämäämme tarkistusta. Luulen, että on sattunut pieni sekaannus. Hallussani olevaan espanjankieliseen tekstiin ei liity ongelmia. Tarkistus on tehty saksankielisen tekstin pohjalta, koska siinä hieman huolestuttavasti viitataan optioihin osakkeita liikkeelle laskettaessa. Oletan, ettei jäsen Harbourin hallussa olevaan englanninkieliseen versioonkaan liity mitään ongelmia. Espanjankielisessä tekstissä sanotaan ainoastaan "poistamalla esteet, jotka on asetettu yrittäjien tielle heidän halutessaan hyötyä yhtiön arvosta laskemalla liikkeeseen osakeoptioita". Jos tämä teksti on oikein, mitään ongelmia ei todellakaan ole, jolloin voin peruuttaa tämän tarkistuksen ja pyytää vain saksankielisen version korjaamista espanjankielisen version mukaiseksi.

Bolkestein
. (NL) Arvoisa puhemies, sydämellinen kiitos siitä, että saan puhua asiasta, joka on erityisen lähellä koko komission ja erityisesti tämän komission jäsenen sydäntä, nimittäin sisämarkkinoiden uudesta strategiasta. Ensiksi haluan kiittää sydämellisesti esittelijä Palaciota hänen suuresta tuestaan komission ehdottamille toimille. Komissio tuntee saaneensa vahvistusta pyrkimyksiinsä parlamentin merkittävän tuen vuoksi.
Palacio on käsitellyt kolmea aihetta. Ensiksi hän on painottanut sisämarkkinoiden tärkeyttä näyttämönä, joka on olennaisen tärkeä eurooppalaisen teollisuuden kilpailukyvylle ja eurooppalaisten palveluiden tarjonnalle, ja siinä hän on tietysti oikeassa. Tätä tukee muuten myös Bergerin tekemä huomautus: sisämarkkinat eivät ole vanha hattu, joka voidaan heittää pois noin vain, ne ovat näyttämö, joka on olennaisen tärkeä eurooppalaisen kilpailukyvyn kannalta ja pysyvät sellaisena.
Palacion toinen huomautus liittyy tiettyihin ristiriitoihin. Hän sanoo, että joskus ei olla selvillä siitä, mitä tapahtuu. Se olisi vakava puute, jos se pitäisi täysin paikkansa. Komissio pyrkii tietenkin saamaan aikaan lainsäädäntöjen sisäisen yhdenmukaisuuden, mutta on luonnollisesti mahdollista, että säännökset ovat keskenään ristiriitaisia joillakin alueilla; jos asia on niin, komissio haluaa mielellään saada aikaa parannuksia siihen. Haluan kiittää Palaciota ja hänen kollegoitaan säännösten konkreettisiin ristiriitaisuuksiin liittyvistä huomautuksista, jotka mahdollistavat sen, että komissio voi tehdä asialle jotakin.
Kolmas Palacion tekemä huomautus liittyy kulttuurin muutokseen. Se on tärkeä, mutta myös hyvin vaikea aihe. Se liittyy erityisesti, kuten Palacio sanoikin, riskipääoman saantiin. Riskipääomateollisuuden piireissä on pankkiireita, jotka ovat sitä mieltä, että Euroopassa on riittävästi rahaa, mutta sieltä puuttuu yrittäjiä. Toisin sanoen, näiden pankkiirien mielestä, joiden kanssa olen hiljattain keskustellut, ongelmana ei ole niinkään pääoman saatavuus kuin yrittäjien käytettävissä olo ja se liittyy taloudelliseen kulttuuriin.
En ole samaa mieltä näiden kriitikkojen kanssa. Se johtuu molemmista tekijöistä. Se johtuu myös riskipääoman saatavuudesta, erityisesti riskipääoman kuluista, mutta meillä ei luonnollisestikaan ole riittävästi yrittäjyyttä. Se liittyy Euroopan taloudelliseen kulttuuriin, jossa nuoren yrittäjän konkurssi tarkoittaa yhä tahraa, joka merkitsee hänet pitkäksi aikaa. Kun taas Yhdysvalloissa konkursseihin suhtaudutaan paljon myönteisemmin, kuten jokainen tietää.
Olen siis samaa mieltä Palacion kanssa siitä, että on tehtävä jotakin Euroopan yrittäjyyskulttuurin rohkaisemiseksi. Oletan muuten, että sen kehityksen puitteissa, jota nimitetään uudeksi taloudeksi, yhä useampia nuoria ihmisiä, nuoria yrittäjiä rohkaistaan perustamaan oma yritys.
Esitettyäni vielä kerran kiitokset esittelijä Palaciolle keskityn Berenguerin huomautuksiin. Hän sanoi, että komissiolla on oltava enemmän poliittista rohkeutta, erityisesti verotukseen liittyvissä asioissa. Vastaan Berenguerille, että pitääkö komissiolla olla vielä enemmän poliittista rohkeutta? Se, mitä komissio yrittää saada aikaan, on jo riittävän vaikeasti toteutettavissa. Ei ole kyse ainoastaan aiheesta, josta puhuttiin aikaisemmin tänä iltana, nimittäin verotuksen ja eläkkeisiin liittyvän verotuslainsäädännön koordinoinnista. On kyse myös veropaketista, jonka edeltäjäni Monti on muotoillut. Lisäksi Lipietz huomautti edellisen aiheen yhteydessä, että hän, ja ehkä myös hänen ryhmänsä, ei ole valmis taloudellisten palveluiden vapauttamiseen, mikäli ei hyväksytä koko pakettia, joka tunnetaan Montin paketin nimellä. Haluan vastustaa tuollaista yhdistämistä, jolla ei ole perustaa todellisuudessa. Sananlaskun mukaan sahattaisiin omaa oksaa, mikäli parlamentti ja komissio sanoisivat: emme halua taloudellisten palveluiden integraation edistyvän, mikäli verotusasiassa ei tapahdu edistystä. Tällainen olisi mielestäni vääränlainen lähestymistapa. Vaikka Berenguer ei tietenkään sanonut näin, käytän tilaisuutta hyväkseni painottaakseni asiaa vielä kerran.
Esitän Berenguerille kysymyksen: haluaako hän, että komissio osoittaa enemmän poliittista rohkeutta? Kohtaamme jo paljon vaikeuksia saavuttaaksemme sen, mitä olemme ehdottaneet. Näkemykseni mukaan komission pitää ensin saavuttaa se, mihin se pyrkii, ja sen jälkeen katsomme asiaa tarkemmin.
Berenguer sanoi vielä, että taloudellisten palveluiden alueella on tapahduttava vielä paljon. Hän on tietysti oikeassa. Hän tuntee varmastikin taloudellisiin palveluihin liittyvän toimintasuunnitelman, joka on hyväksytty 13. toukokuuta ja joka sisältää 43 tavoitetta. Toimimme niiden toteuttamiseksi, eli toimimme sen toteuttamiseksi, mikä pitää toteuttaa tänä vuonna. Toivon, että voin tehdä komission nimissä vielä ennen kesälomaa tietyt, esimerkiksi eläkkeisiin liittyvät ehdotukset, joista juuri puhuimme, ja myös ehdotukset postilaitoksen markkinoiden avaamisesta ja tavaroiden ja palveluiden julkisesta tarjonnasta ja julkisista kuluista ja niin edelleen. Toimimme todellakin aktiivisesti Berenguerin sydäntä lähellä olevalla alueella.
Nyt vastaan Medinan tekemään huomautukseen. Hän sanoi, että tällä hetkellä esiintyvä vaara on valtion monopolien korvaaminen yksityisillä monopoleilla. Haluan tukea Medinaa tässä ja sanoa, että se ei ole missään tapauksessa tarkoituksena. Se joka korvaa valtion monopolin yksityisellä monopolilla, joutuu ojasta allikkoon. Se ei tietenkään ole komission tarkoitus. Komission tarkoituksena on kylläkin toteuttaa se, mitä Lissabonin Eurooppa-neuvosto päätti, eli että kaasu-, sähkö-, kuljetus- ja postimarkkinat on vapautettava nopeammin. Komissio pyrkii toteuttamaan sen, ja se merkitsee myös sitä, että niiden valtion monopolien on annettava tietä kilpailulle juuri mainitsemillani alueilla. Sanon vielä kerran, että valtion monopolien korvaaminen yksityisillä monopoleilla ei ole tavoittelemisen arvoista.
Nyt käsittelen Harbourin huomautusta, jossa hän viittasi oikeutetusti, kuten myös Beysen ja Plooij, pienten ja keskisuurten yritysten etuihin ja niihin kuluihin, jotka liittyvät sellaisten yritysten hoitamiseen. Komissio on tietoinen siitä, että yrityksen tai pikku yrityksen perustamiskulut ovat täällä paljon suuremmat kuin Yhdysvalloissa. Antaakseni esimerkin niistä kulujen eroista sanon, että Yhdysvalloissa pienen tai keskisuuren yrityksen perustamiseen kuluu keskimäärin viisi päivää. Euroopassa siihen kuluu paljon pitempi aika. Se voi jopa kestää viisi kuukautta, jolloin suhde 1:30. Se näkyy luonnollisesti välittömästi kustannuksissa. Kun siis puhumme kulttuurista, ja käännyn jälleen Palacion puoleen, meidän on yritettävä tehdä hyvin nopeasti jotakin pienten yritysten perustamiskustannuksille, sillä muuten me tietenkin häviämme Pohjois-Amerikalle kilpailussa.
Lopuksi käsittelen Bergerin huomautusta. Vastasin jo Beysenin pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskeviin huomautuksiin. Lainasin jo Bergerin vertausta hatusta, jota ei niin vain heitetä pois. Se on hyvä kielikuva, koska Euroopan kansalaisilla on todellakin tunne, että sisämarkkinat ovat olemassa, niistä on tullut jokapäiväinen asia eikä niihin tarvitse kiinnittää huomiota. Se ei todellakaan ole totta. Sisämarkkinat eivät ole läheskään valmiit. Meidän on, kuten komissio tekeekin, tehtävä työtä niiden hyväksi viikosta viikkoon ja puolustettava niitä, koska markkinoihin kohdistuu jatkuva paine ja jäsenvaltiot ottavat taas käyttöön protektionistisia tapoja, joihin meidän sitten on puututtava. Berger muistutti oikeutetusti niistä direktiiveistä, joita neuvosto ei ole hyväksynyt. Me kaikki tiedämme esimerkkejä direktiiveistä, jotka ovat olleet tyhjiössä viisi, kymmenen tai viisitoista vuotta, koska neuvosto ei hyväksy niitä. Toivokaamme, että siihen tulee muutos. Saanen mainita erään tähän liittyvän seikan: toivomme tietenkin, että nyt ratkaistaisiin se erimielisyys, joka Espanjalla ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla on tämän maailmanosan eteläosassa sijaitsevasta tunnetusta kallioalueesta. Luin espanjalaisen lehden artikkelista, että asia on menossa hyvään suuntaan, ja se merkitsisi puolen tusinan direktiivin hyväksymistä. Me kaikki odotamme sitä.
Lopuksi Echelon-aiheen osalta voin vakuuttaa parlamentin jäsen Bergerille, että sillä ei ole mitään tekemistä sisämarkkinoiden kanssa eikä se muodosta minkäänlaista uhkaa niille.
Arvoisa puhemies, päätän tähän. Saanen ilmaista vielä kerran kiitokseni parlamentin jäsenille ja erityisesti esittelijälle siitä merkittävästä tuesta, jonka parlamentti on antanut sisämarkkinoiden uudelle strategialle.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Euroopan kielten teemavuosi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Graça Mouran laatima kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnan mietintö (A5-0099/2000) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan kielten teemavuodesta 2001 (KOM(1999) 485 - C5-0278/1999 - 1999/0208(COD))

Graça Moura
. (PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Viviane Reding, hyvät jäsenet, olen kotoisin maasta, jonka historiaan vieraiden kielten osaaminen on liittynyt kiinteästi kuuden viimeksi kuluneen vuosisadan aikana. Portugalilaiset ovat aina joutuneet opettelemaan niiden kansojen kieltä, joiden kanssa he ovat solmineet yhteyksiä, ja samalla he ovat myös vieneet oman eurooppalaisen kielensä, portugalin, kaikkialle maailmaan, missä sillä on nykyään 200 miljoonaa puhujaa.
Tämän aloitteen, Euroopan kielten teemavuosi 2001, merkitys on nähdäkseni siis itsestään selvä aikana, jolloin Eurooppa on pian kohtaava uuden ulottuvuuden omassa historiassaan ja jolloin me kaikki olemme syvästi tietoisia Euroopan kansojen mittaamattoman rikkaasta kulttuurisesta ja kielellisestä monimuotoisuudesta. Käytettävissämme on nyt neuvoston ja myös parlamentin laatima laaja, syvälle luotaava asiakirja, jossa äidinkieli nähdään yhtenä ihmiselle kuuluvista perusoikeuksista.
Tuossa asiakirjassa pohditaan yhtä lailla historiaa ja sivistystä, kulttuuristen kehityskulkujen muutoksia ja oikeudellisia näkökohtia; siinä käsitellään nykyisyyden tarpeita ja luodaan välttämätön katsaus tulevaisuuteen. Juuri tätä taustaa vasten Euroopan unionin kansalaisille esitetty ehdotus vieraiden kielten oppimisesta saa täyden merkityksensä. Euroopan kielten teemavuosi sisältää rohkean haasteen, jossa korostuu kaikilla Euroopan kielillä varhaisista ajoista lähtien tuotetun suullisen ja kirjallisen perinnön kulttuurinen ulottuvuus ja jossa vieraiden kielten osaaminen nähdään Euroopan kansalaisuuden keskeisenä rakennusaineena, koska se luo mahdollisuuden tuntea paremmin toiset kansat ja kannustaa siten suvaitsevaisuuteen ja rinnakkaiseloon, ja sen tähden se on myös tärkeä tekijä rasismin, muukalaisvihan, antisemitismin ja muiden kestämättömien syrjinnän muotojen torjunnassa; myös taloudelliselta kannalta vieraiden kielten taito on tärkeä, koska se parantaa ammatillisia valmiuksia, antaa mahdollisuuden tieteellisen ja teknisen tiedon omaksumiseen ja voi toimia aseena työttömyyttä vastaan.
Merkittävimmät niistä monista tarkistuksista, joita parlamentin jäsenet ehdottivat alkuperäiseen tekstiin, koskivat jo esiin tuomieni näkökohtien lisäksi tarvetta noudattaa todellista kielipolitiikkaa, jonka avulla kyetään toissijaisuusperiaatetta loukkaamatta takaamaan, että vieraiden kielten oppimiskampanja on riittävän tehokas ja laadukas, sekä ottamaan huomioon erilaiset kohderyhmät ja erityisesti muita huonommassa asemassa olevat väestöryhmät.
Tämä mietintö, joka minulla oli kunnia laatia ja josta parlamentti huomenna äänestää, perustuu menetelmään, jossa keskeisellä sijalla oli täysin epämuodollinen ja tiivis sekä monipuolinen yhteydenpito parlamentin kulttuurivaliokuntaan kuuluvien poliittisten ryhmien koordinaattoreihin, puheenjohtajavaltio Portugalin edustajiin sekä komission edustajiin, ja näiden tapaamisten aikana pyrimme selkeästi rajaamaan ne asiat, jotka tähän prosessiin osallistuneet eri toimielimet saattoivat hyväksyä, samoin kuin ne, joiden hyväksyminen ei ollut mahdollista. Tällä tavoin päädyttiin lopulta tekstiin, jota voisimme kutsua kompromissiksi. Voinemme siis aiheellisesti otaksua, että toista käsittelyä ja mahdollista sovittelumenettelyä ei tämän asian osalta enää tarvita, vaan prosessi voi saada tämän ratkaisun ansiosta päätöksensä jo ensimmäisessä käsittelyssä. Näin ollen Euroopan kielten teemavuoden valmistelut voivat käynnistyä jo kuluvan kalenterivuoden toisella puoliskolla, jolloin ohjelma voi tulla voimaan vuoden 2001 alussa. Uskon, että viimeisetkin vaikeudet saadaan hiotuksi lausunnossa, jonka komission jäsen Viviane Reding toivoaksemme vielä antaa tästä asiasta.
Tämä ei tarkoita sitä, arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, että tilanne olisi edelleenkään paras mahdollinen. Pidämme ohjelmalle varattua rahoitusta täysin riittämättömänä, mielestämme useita ohjelmaan sisältyviä jatkotoimia on vielä arvioitava ja kehitettävä, ja käsittääksemme mukaan olisi pitänyt ottaa vielä monia muita näkökohtia, jotka jäivät pois siitä syystä, että ne eivät liity itse oppimiskampanjaan, vaan niiden eurooppalaisten kielten asemaan, joilla on historiallisten tai poliittisten syiden takia vähän puhujia tai jotka ovat muulla tavoin heikossa asemassa joissakin jäsenvaltioissa. Yhteisön toimielinten on kiireellisesti paneuduttava myös näihin kysymyksiin, mutta joka tapauksessa tämä kompromissitekstikin antaa täydet mahdollisuudet päästä hyviin tuloksiin, ja se vastaa osaltaan unionin kansalaisten toiveisiin ja todellisiin tarpeisiin. Jo tällaisenaan se sisältää suoraan tai epäsuorasti suuren osan niistä pääperiaatteista, jotka tässä asiassa on otettava käyttöön.
Esittelijänä kiitän siitä avusta, jota sain kollegoiltani, puheenjohtajavaltiolta ja komissiolta, ja kaikkien esiin tuomieni näkökohtien vuoksi minulla on kunnia pyytää parlamenttia äänestämään Euroopan kielten teemavuotta koskevan yhteisen päätöslauselman puolesta siinä muodossa kuin se on tässä kompromissitekstissä, jonka sisällöstä olen juuri tehnyt selkoa.

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tässä parlamentissa osoitetaan harvoin joka taholla niin suurta arvostelukykyä ja järkevää harkintaa kuin olemme saaneet tämänpäiväisessä keskustelussamme todeta. Tämä johtuu varmasti myös aiheesta, jota kaikki pitävät yhtä lailla kiireellisenä ja merkityksellisenä. Haluamme saada Euroopan kielten teemavuoden hyvin valmistelluksi. Siksi myös kaikki kolme toimielintä ovat ottaneet askelia toistensa suuntaan, ja näin on vältytty pitkällisiltä neuvotteluilta. Kiitän erityisesti kollega Graça Mouraa hänen työstään. Hän on tehnyt sen niin erinomaisesti, että valiokunnan koordinaattorit eivät voineet muuta kuin yksinkertaisesti asettua samalle kannalle. Tunnustan, että myös hänen viehätysvoimallaan oli varmasti asiassa suuri merkitys ja tietenkin hänen asiantuntemuksellaan!
Mihin sitten tähtää tämä toiminta, jota me niin innokkaasti tuemme? Haluamme tehdä kansalaiset tietoisiksi niistä eduista, joita useamman kielen hallitseminen tuo tullessaan. Eri kielet ovat kulttuurisen moninaisuuden osia, ja kulttuurimme koko rikkaus avautuu erityisesti kielten ymmärtämisen kautta. Se, että pystyy lukemaan ja ymmärtämään Verlainen ranskaksi kirjoittaman runon, Heinen saksaksi kirjoittaman tai Vasco Graça Mouran portugaliksi kirjoittaman runon, on kerta kaikkiaan ihmeellistä! Silti myös arkielämässä enää hyvin harva asia onnistuu ilman kielitaitoa. Sisämarkkinatkin avautuvat koko laajuudessaan enää vain sellaiselle, joka osaa useita kieliä.
Sokrates-mietinnön esittelijänä kannatan kovasti sitä, että erityisesti eurooppalaisen naapurimaan kielen oppiminen on myös kielten teemavuonna tärkeässä osassa ja että kielten teemavuoden yhteydessä toteutetaan juuri tähän aiheeseen liittyviä esittelyhankkeita.
Toivomme tietysti kaikki, että nämä kielten teemavuodelle suunnitellut toimenpiteet eivät jää vain päiväperhoiksi, vaan että ne viitoittavat tietä vielä pitkälle teemavuoden jälkeenkin.
Toivotan tälle vuodelle kaikkea sitä menestystä, jota me kaikki tarvitsemme!

Prets
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Euroopan kielten teemavuoden 2000 aikana on määrä saavuttaa useita päämääriä, muun muassa vahvistaa tietoisuutta Euroopan unionin kielellisen moninaisuuden tuomasta kulttuurisesta rikkaudesta. Sen lisäksi tarkoituksena on selventää mahdollisimman suurelle väestömäärälle etuja, joita useamman kielen osaamisesta on henkilökohtaisen kehityksen olennaisena osatekijänä ja ammattiuran ja paremman kommunikaation kannalta.
Minulle itselleni on tässä yhteydessä tärkeää tavoittaa koululaisten ja opiskelijoiden ohella entistä paremmin myös sosiaalisesti huono-osaisten ja maahanmuuttajien kohderyhmät ja pystyä antamaan heille näköaloja ja avaamaan tulevaisuuden mahdollisuuksia. Tietojen vaihtaminen, kokemusten kartuttaminen ja hyödyntäminen sekä uusien, nykyaikaisten menetelmien kehittäminen kieliin perehtymisen kehittämiseksi ja tehostamiseksi ovat niin ikään yksi tämän hankkeen ydinkohta.
Käytettävissä olevan 8 miljoonan euron talousarviokehyksen rajoissa ei valitettavasti ole mahdollista monien kollegojen vaatimuksista huolimatta nostaa erityisesti esiin ja tukea vähemmistökieliä, jotka on tietysti otettava huomioon kukin omalla alueellaan - ja tiedän tämän omasta kokemuksesta, koska tulen alueelta, jolla puhutaan kolmea vähemmistökieltä.
Tämän kielten teemavuoden tavoitteena on ensisijaisesti, kuten jo todettiin, kehottaa Euroopan kansalaisia opiskelemaan useampia kieliä sekä omaksi hyödykseen että paremman keskinäisen ymmärtämyksen ja Euroopan unionin kiinteämmän yhteen kasvamisen perustaksi. Erittäin lyhyessä ajassa on onnistuttu saamaan valmiiksi tämä mietintö ja pääsemään yksimielisyyteen yli 100 tarkistuksesta. Kaikkien osapuolten joustavuus ja kompromissivalmius ovat olleet erinomaisia. Aivan erityisen avarakatseinen ja hanketta antaumuksellisesti puolustanut neuvottelija on tällöin ollut esittelijä Graça Moura. Sydämellinen kiitos ja onnitteluni!
Kaiken myönteisen ohella haluaisin kuitenkin tuoda tässä yhteydessä esiin myös arvosteluni neuvostoa kohtaan, joka ei ole osoittanut parlamentin suuntaan tarpeellista luotettavuutta. Kaksi viikkoa sitten olimme päässeet asiassa neuvoston, komission ja parlamentin edustajien kesken yksimielisyyteen, joka valitettavasti kuitenkin asetettiin tämän viikon maanantaina kyseenalaiseksi. Tätä menettelyä emme voi hyväksyä ja odotammekin, että neuvosto antaa edustajilleen neuvotteluja varten valtuudet tai vahvistaa meille, että asia edellyttää vielä jatkoneuvotteluja. Näin voimme välttyä myös tulevaisuudessa tarpeettomalta ajanhukalta. Uskon, että on tärkeää tulla toisiaan vastaan, ja tärkeänä tukena siinä on kulttuuri ja olennaisena osana kieli.

Andreasen
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Graça Mouraa hänen tekemästään suuresta työstä, ja siitä energiasta, jota hän on käyttänyt tämän mietinnön laatimiseen, ja haluaisin kiittää neuvostoa sen myötämielisyydestä ja komissiota sen roolista välittäjänä, erityisesti viime aikoina. Liberaaliryhmä tukee erittäin mielellään aloitteita, joiden avulla tiedotetaan Euroopan unionin rikkaasta kielellisestä monimuotoisuudesta. On tärkeää, että EU:n kansalaisia kannustetaan opettelemaan vieraita kieliä koulussa jo varhaisessa vaiheessa - ja muutoinkin koko elämän ajan. Kielitaito on tärkeää, koska Euroopan kielillä on tärkeä merkitys Euroopan kulttuurin ja sivistyksen kannalta, ja hyvä kielitaitohan on myös edellytys sille, että työntekijät voivat saada töitä jostakin muusta kuin omasta EU:n valtiostaan. Euroopan kielten teemavuosi tarjoaa loistavan lähtökohdan tiedottaa niistä monista eri mahdollisuuksista, joiden avulla vieraita kieliä voidaan opiskella, mikä on tärkeää. Esittelijä Graça Mouran ehdotus kattaa 11 EU:n virallista kieltä sekä muutamia muita jäsenvaltioiden tunnustamia kieliä, kuten iirin ja lëtzebuergin. Liberaaliryhmä on myös sitä mieltä, että ohjelmaan on kuuluttava ne kielet, joita jäsenvaltioissa todella käytetään. Sallikaa minun mainita esimerkkinä sellaiset kielet kuin katalaani Espanjassa ja friisi Hollannissa. Ja lopuksi: Euroopan kielten teemavuodessa otetaan huomioon myös unionia odottava laajentuminen, jota me liberaaliryhmässä pidämme ratkaisevana kaikkien EU:n ohjelmien kannalta. Ryhmän puolesta voin suositella tämän teemavuoden tukemista.

Vander Taelen
Arvoisa puhemies, minäkin haluan kiittää esittelijää hänen erinomaisesta työstään. Haluan esittää pari huomautusta eurooppalaisesta kampanjasta, jonka avulla halutaan opettaa eurooppalaisille muiden yhteisöjen kieliä.
Olemme kaikki todellakin vakuuttuneita kampanjan hyödyllisyydestä. Eurooppalaisten kampanjoiden vika on kuitenkin usein siinä, että ne eivät useinkaan ole muuta kuin kaunis taulu, jota katsotaan, mutta josta ei jää paljoakaan jäljelle, enkä onneksi ole ollut poliitikkona liian pitkään tietääkseni, miten tavalliset ihmiset suhtautuvat asiaan. Uskallankin toivoa, että tämä kampanja tarjoaa jotakin muuta ja että mietittäisiin etenkin sitä, miksi eurooppalaisen on niin vaikea oppia kieliä ja että tutkittaisiin, millä hetkillä ihmiset pystyvät oppimaan kieliä. Tulen itse kaksikielisestä maasta ja olen voinut todeta, että jotkut ihmiset eivät koskaan opi sitä toista kieltä, että he käyvät vuosia kielikursseilla, joskus jopa 12 vuotta, mutta eivät silti pysty oppimaan toista kieltä. Se on ikävä toteamus. Toivonkin, että tämän eurooppalaisen kielten vuoden puitteissa tutkitaan, mitkä ovat parhaat kielten opetuksen metodit ja etenkin sitä, kuinka eurooppalaiset voidaan saada oppimaan nykyaikaisella ja houkuttelevalla tavalla toisten eurooppalaisten kieli.

Fraisse
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kielten moninaisuus on kulttuurisen rikkauden lähde. Kiitän esittelijä Graça Mouraa siitä, että hän on ottanut jälleen huomioon tämän osa-alueen, jonka puute oli alussa varsin silmiinpistävä, ja siitä, että hänen lähtökohtansa on, ettei kyseessä ole ainoastaan informaatio- ja viestintätekninen ongelma, sekä siitä, että hän muistutti kielten moninaisuuden olevan tulosta kirjoitetusta ja suullisesta sivilisaatiosta. On varottava funktionaalista ja hyötykeskeistä lähestymistapaa kielten kohdalla, sillä tällaisessa lähestymistavassa ei oteta huomioon sitä, että kieli mahdollistaa ajattelun ja ajattelu mahdollistaa kansalaisuuden. Niinpä minusta vähimmäistavoitteena on pidettävä ainakin kahden kielen oppimista Euroopan demokraattisen dynamiikan eväiksi samoin kuin opiskelijoiden ja palkansaajien liikkuvuuden takaamiseksi.
Ihmettelen vain, mitkä ovat vastedes voimavaramme enkä tarkoita vain kauniita sanoja, vaan varsin vähäisiä määrärahojamme tällaisen politiikan toteuttamiseksi kunnolla. Meidän on voitava ajatella äidinkielellämme ja muillakin kielillä. Olen ranskalaisena vakuuttunut siitä, että ranskankielisyys on tärkeää siinä, missä muidenkin vieraiden kielten käyttäminen. Siksi meidän on vakuutettava vanhemmille, opettajille ja poliitikoille, että kielten oppiminen on aloitettava alaluokilta, ehkä jo esikoulusta lähtien. Tämän vuoksi tulkkausta ja kääntämistä ei voida myöskään sysätä, kuten vieläkin on tapana, kieliin liittyvien taitojen sekaan.
Emme saa tarpeeksemme kielten moninaisuuden puolustamisesta ja erilaisuuksien kunnioittamisen peräänkuuluttamisesta. On kyse siitä, että Euroopassa omaksuttaisiin identiteetti identiteettien pohjalta eikä omaksuttaisi ainoastaan vastavuoroista erilaisuutta. Tämä johdattaakin meidät keskustelemaan yhteisön virallisista kielistä sekä kaikissa jäsenvaltioissa nyt ja tulevaisuudessa tunnustetuista kielistä, olivatpa ne sitten kansallisia tai alueellisia, varsinkin laajentumista silmällä pitäen, sillä sehän tunnetusti askarruttaa meitä kielikysymyksenä.
Euroopan kansalaisella on myös perintö, joka lähtee antiikin kreikasta ja latinasta; painotimme kaikki tätä valiokunnassa, emmekä saa menettää näitä kieliä. Kansalaiset eivät saa laiminlyödä yhtäkään kieltä; eivätkä he saa unohtaa maissamme tällä hetkellä näkyvästi läsnä olevien maahanmuuttajienkaan kieliä, eivätkä viittomakieltä, joka on erinomainen esimerkki vähemmistökielestä. Ja mielestäni onnistuneessa tiedotuskampanjassa kieliin on ilman muuta suhtauduttava oppimisen kohteina ja vaihdon välineenä, kuten on lisäksi muistutettava siitä, että kieli on myös iloinen asia ja leikin asia.
(Suosionosoituksia.)

Marinos
Arvoisa puhemies, minäkin onnittelen mietinnön laatijaa Graça Mouraa, joka on tehnyt niin hyvää työtä, että se on saanut kulttuurivaliokunnan yksimielisen tuen. Haluaisin keskittää huomioni vain yhteen seikkaan, siihen, että useamman kuin yhden kielen oppiminen on inhimillisen, kulttuurisen ja poliittisen merkityksen lisäksi tärkeää myös taloudellisena voimavarana. Lisäksi tässä mietinnössä korostuu se kaikkien asiantuntijoiden toteamus, että hyvä äidinkielen taito ja klassisten kielten, erityisesti latinan ja klassisen kreikan, opiskelu helpottavat muiden kielten oppimista. Minä lisäisin tähän vielä oman kieleni. Tämä suuri totuus on seurausta siitä monille varsin tuntemattomasta seikasta, että esimerkiksi englannissa on vähintään 75 000 sanaa, joiden juuret ovat kreikan kielessä. Toistan, 75 000 englannin sanaa, jotka ovat peräisin klassisesta kreikasta. Kreikkalaisperäisen sanaston osuus on vastaavaa luokkaa ranskassa sekä useimmissa Euroopan nykykielissä. Lisäksi on varmaa, että latinalla on vastaava painoarvo useimmissa Euroopan kielissä.
Tieto on voimaa, lausui englantilainen filosofi Francis Bacon, ja niin myös niiden peruskielten tuntemus, joista Euroopan nykykielet ovat kehittyneet, parantaa yleistietojamme ja vahvistaa eurooppalaista kulttuuria, joka on humaanisten arvojen lisäksi väline, jolla voimme selviytyä ja menestyä globaalistuvassa taloudessa. Sitä paitsi nykyajan saksalaiset professorit August ja Werner-Karl Heisenberg pitivät sekä klassista että nykykreikkaa yleishumaanisen kulttuurin synnyttäjinä ja kasvattajina. Uskon, että latinan ja klassisen kreikan opetuksen elpyminen keskiasteen koulutuksessa vahvistaisi lisäksi kulttuurisesti uudempia sukupolvia kestämään pääasiassa tasapäistävää amerikkalaista kulttuuriviestiä ja pitämään vain sen myönteiset puolet.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kiitän mietinnön esittelijää. Euroopan kielten teemavuosi on tärkeä ja kannatettava. Kaikki Euroopan kielet ovat siis kulttuurillisesti yhtä arvokkaita ja samanarvoisia.
Voidaan sanoa, että kieli on kaiken mieli. Äidinkieli ei ole pelkkä kommunikaatioväline; se on oikeastaan enemmän kuin kaikki muu. Se on itse ajattelua. Kieli on rauhanomaisin tapa kommunikoida. Itsenäisyys on kieli ja kieli on itsenäisyyttä. Kurdit ovat kansa vailla omaa valtakuntaa ja rajoja. Kieli pitää heitä yhdessä. Kieli on mahtava voima. Se on kansakunnan tärkein side. Suurvallat ja monet pienemmätkin valtiot sortavat usein kielillä. Se on miehityksen keino.
Omassa maassani on maailman liberaaleimpiin kuuluva kielilainsäädäntö. Meillä on kokemusta siitä, miten maamme viralliseksi kieleksi on määrätty kaksi kertaa kaksi eri vierasta kieltä, vasta viime vuosisadan alussa saimme oman kielemme viralliseksi kieleksi. Siksi olemme taanneet vähemmistökielille tärkeän aseman.
Euroopan unionin monikielisyys on siis rikkaus. Se on samalla myös jokaisen jäsenvaltion kansalaisen oikeus. Monikielisyys on säilytettävä laajentumisen jälkeenkin, siihen ei ole mitään esteitä. On harhaanjohtavaa pitää monikielisyyttä kalliina ja tehottomana. Tulkkaus ei nimittäin ole kallista, se on tehokkainta käytännön rauhantyötä.

Ortuondo Larrea
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella esittelijää ja sen lisäksi korostaa tässä keskustelussa sitä, että ajatus tästä teemavuodesta on lähtöisin Euroopan neuvostosta, jossa ollaan erityisen kiinnostuneita vanhan maanosamme kulttuurisista ja sosiaalisista seikoista. Euroopan neuvostohan pyrkii tällä aloitteella, jonka tarkoituksena on lisätä eurooppalaisten keskuudessa kielten osaamista ja useamman kielen käyttöä, lujittamaan kansalaisten välistä ymmärrystä, suvaitsevaisuutta ja lähentymiskehitystä.
Nyt on siis niin, että puhuttaessa Euroopan kielistä, emme saa unohtaa, etteivät ne ole pelkästään jäsenvaltioiden virallisia kieliä. Euroopassa puhutaan monia muitakin kieliä, joista osalla on vuosituhansien perinteet, kuten baskin kieltä ja gaelia, joiden alkuperä katoaa historian hämärään, tai katalaanin, ja Galician kielen tai Elsassin kielen kaltaisia kieliä, joista viimeistä puhutaan täällä Strasbourgissa. Kaikkien näiden muiden alueellisten kielten ja vähemmistökielten on kuuluttava aloitteen piiriin, ja jäsenvaltioiden kielten teemavuoden toimintaa varten nimittämiin organisaatioihin on otettava mukaan myös näiden muiden kielten edustajia, sillä nämäkin kielet ovat unionin kieliä ja niillä on olennainen merkitys siinä, että yhteisyytemme kaiken monimuotoisuuden keskellä on rikkautta.
Lisäksi muiden kielten oppiminen saa meidät tietoisiksi kulttuurin monimuotoisuudesta ja auttaa kitkemään pois muukalaisvihamielisyyttä, rasismia ja suvaitsemattomuutta, mikä on yhteisön säännöstön ja päämääriemme mukaista.

Gutiérrez Cortines
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komissiota ja samalla esittelijä Graça Mouraa siitä, että hän on hyväksynyt niin monia tarkistuksia, joista monissa kannatetaan teemavuoden laajentamista ja sitä, että se laajennetaan koskemaan maaseutualueita ja epäedullisemmassa asemassa olevia alueita. Kuitenkin samalla haluaisin esittää olevani huolissani taloudellisista rajoituksista. Suosittelisin monien hankkeiden hyväksymistä, sillä on selvää, että kulttuurihankkeille saadaan erittäin paljon tukea itsehallintoalueilta ja yksityisten aloitteiden kautta, joita emme saa jättää hyödyntämättä.
Pyytäisin myös näinä aikoina, jolloin käy usein niin, että tunteet menevät tasapuolisuuden ohi, ettei tuettaisi sellaisia hankkeita, joissa kieltä käytetään poissulkevasti sellaisten kantojen lujittamiseen, joilla pyritään usein rikkomaan kansojen välisiä suhteita, vaikka ohjelman tarkoituksena on kansojen yhdistäminen.
Haluaisin myös, että alkaisimme suhtautua myötätuntoisesti ja ottaisimme Euroopan unionissa huomioon ne kielet, joilla ei ole kotimaata, eli sellaiset äidinkielet, joita varten ei ole useinkaan kouluja eikä opettajia; kieliä, jotka ovat silti levinneet koko Euroopan alueelle, vaikkei niillä ole omaa valtiota eikä niistä voi koskaan tulla virallisia kieliä. Tarkoitan näillä kielillä esimerkiksi Espanjan juutalaisten kieltä tai jiddisiä. Näillä kielillähän ei ole myöskään omia viestintävälineitä. Euroopassa puhuttujen 150 kielen pohjalta olisi laadittava luettelo niistä kielistä, jotka siirtyvät ainoastaan äideiltä lapsille, joita puhutaan ainoastaan kodeissa ja joilla on tällä hetkellä joukkotiedotusvälineiden voittokulun ja virallisten opetuskielien myötä vain muutamia vuosia elinaikaa. Haluaisin, että Euroopan kielten teemavuosi kattaisi myös nämä kielet ja että niitä varten jätettäisiin tilaa, jotta niitä voitaisiin valmistaa muita tulevaisuudessa toteutettavia ohjelmia varten.

Poignant
Arvoisa puhemies, puheeni on suunnattu tietenkin kollegoilleni parlamentissa, mutta myös tulkeillemme, koska puheenaiheena ovat kielet, sillä heidän ansiostaan parlamentti pystyy toimimaan, ja tietenkin myös esittelijälle, eikä siksi, että hän on esittelijä, vaan siksi, että hän on parlamentissa myös runoilija ja lisäksi sellainen runoilija, olen saanut huomata sen, joka puhuu täydellisesti äidinkieltäni. Olisi mahdotonta löytää häntä parempaa esittelijää.
Se, joka on täällä ensimmäistä kauttaan, kuten minä, saa huomata, että täällä asialistalla on kaikenlaisia asioita: suklaa, vanhat autot, määräenemmistö, kuivatut pavut, espanjalaiset linssit, kaikki mahdollinen. Ja sitten yhtäkkiä saan huomata, että aiomme käsitellä sellaista asiaa, joka antaa Euroopan historialle syvyyttä, maanosan kulttuurille syvyyttä, eli maanosassamme puhuttuja kieliä. Ja jos ajattelemme menneitä aikoja, tarkoitan renessanssia, suurta vaihtojen ja kaupan aikakautta, yhä tänäänkin tämä aikakausi näkyy kulttuurissa ja kulttuuriperinnössä, ja näin tulee aina olemaan.
Kielten osalta Euroopassa on ollut aikakausia, jolloin yksi kieli on ollut valta-asemassa: latina, myös ranska. Nykyään se on pikemminkin englanti. Mitä siis sanoa kansalaisillemme vuonna 2001. Käyn läpi nopeasti joitakin aiheita. Ensinnäkin, yhdistyneellä Euroopalla ei voida tarkoittaa kielellistä yhdenmukaisuutta. Toiseksi kaikki kielet ansaitsevat kunnioituksemme, ja kaikkia kieliä on syytä edistää ja puolustaa. Toimimme samoin monien muidenkin asioiden kohdalla: muistomerkkien, esineiden ja sen sellaisten kohdalla. Miksi emme toimisi niin sen kohdalla, joka on parasta, mitä ihminen tuottaa, ja joka on kaikkein kestävintä, eli sen viestintäkeinon ja -tavan kohdalla, jota ihminen käyttää viestiessään toisten kanssa? Ja sitten todettakoon, että kaikki kielet opitaan ensin perheissä. Siksi käytetään nimitystä "äidinkieli", eikä minkään valtion välittömänä tai välillisenä, ilmeisenä tai kätkettynä tavoitteena saa olla jonkin jäsenvaltiomme äidinkielen tuhoaminen tai hävittäminen.
Lisäksi ja lopuksi sanoisin, ettei Eurooppaa ole olemassa ilman kielellistä erilaisuutta, sillä tämä parlamentti on myös yksi harvoista maailman parlamenteista, ehkä ainoa laatuaan, jossa puhutaan 11 kielellä, jopa siinä määrin, että täällä puhutaan toisinaan tulkkaamista varten eikä suoran ymmärtämisen takia. Meidän tehtävämme on rakentaa tätä yhtenäisen Euroopan ja sen kielellisen monimuotoisuuden dialektiikkaa.

Klaß
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, voitaneen sanoa, että tämä on hyvä mietintö. Saanen itsekin kiittää ensiksi kollega Graça Mouraa, mutta haluaisin nostaa esiin myös neuvoston, komission ja parlamentin välillä vallinneen hyvän yhteistyön, niin että niin paljon työtä kuin se vaatikin, tästä mietinnöstä päästiin sittenkin äänestämään nopeasti. Se osoittaa kaikkien havainneen sen, miten tähdellistä on edistää kielitaitoa Euroopan unionin kansalaisten keskuudessa ja myös kannustaa heitä opiskelemaan uusia kieliä.
Kielet kuvastavat Euroopan unionin moninaisuutta. Se, että kykenee puhumaan keskenään, merkitsee toistensa ymmärtämistä, ja se helpottaa myös sosiaalisten rakenteiden luomista. Kulttuurimme Euroopassa perustuu kuitenkin - kaikessa moninaisuudessaankin - yhteisiin historiallisiin alkujuuriin, minkä vuoksi kielemme perustuvat klassisiin kieliin latinaan ja kreikkaan. Niiden hallitseminen helpottaa yleisesti tuntuman saamista muihin kieliin. Omaa kotiseutuani on Trierin alue, joka rajoittuu Luxemburgiin ja Belgiaan ja josta ei ole myöskään pitkä matka Ranskaan, joten meille naapurikielten osaaminen on oikeastaan aivan välttämätöntä. Monet käyvät työssä Luxemburgissa tai käyvät kauppaa Belgiaan ja Ranskaan. Kielitaitoa ei pidä tarkastella vain ihmisten välisestä näkökulmasta, vaan juuri sisämarkkinoiden ja maailmanlaajuistumisen yhteydessä se merkitsee myös varsin merkittäviä taloudellisia mahdollisuuksia.
Jos haluan ottaa haltuun tietyt markkinat, minun on osattava puhua markkinoiden taloudellisten toimijoiden kieltä ja tunnettava se. Alueemme joissakin osissa naapurimaiden kieltä opetellaan leikin varjolla jo päiväkodissa. Lapset oppivat nopeasti ja mielestäni tätä on voitava käyttää hyväksi. Suurisuuntaisen tiedotuskampanjan ohella on ehdotettava myös konkreettisia toimia. Koulutusmahdollisuuksia on parannettava ja opettajia on tätä varten koulutettava ja kurssitettava, eikä tässä kohden saa jäädä vain heidän oman kiinnostuksensa varaan, hankkivatko he itselleen jatkokoulutusta vai eivät. Käyttäkäämme tätä Euroopan kielten teemavuotta hyväksemme keskinäisen ymmärtämyksen parantamiseksi Euroopan unionissa!

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen iloinen siitä, että voin olla täällä tänä iltana keskustelemassa teidän kanssanne, ja varsinkin siitä, että olen saanut kuunnella teitä. Aivan ensiksi siksi, koska kielet ovat minulle tärkeä aihe. Tulen itsekin luxemburgilaisena sellaiselta Euroopan alueelta, jossa harjoitetaan aktiivista kolmikielisyyttä. Maani voisi olla vähän niin kuin laboratorio, joka voisi toimia esimerkkinä niille, jotka haluavat tehdä niin kuin me kaikki haluamme tehdä tämän Euroopan kielten teemavuoden aikana, eli edistää äidinkielen sekä kahden ylimääräisen kielen oppimista.
Toisaalta hetki on meidän kannaltamme ratkaisevan tärkeä, sillä parlamentin ja neuvoston välille rakennetaan alustavaa sopimusta ensimmäisessä käsittelyssä. Nyt on siis olennaisen tärkeää päästä sopimukseen ensimmäisessä käsittelyssä, sillä työskentelemme varsin tiukan aikataulun mukaan. Vuosi 2001 ei ole enää kaukana, ja tarvitaan kiireellisiä valmisteluja toteuttamista varten.
Mitä päämääriä haluamme saavuttaa järjestämällä Euroopan kielten teemavuoden? Ensinnäkin on tärkeää lisätä Euroopan kansalaisten tietämystä kielten monimuotoisuudesta ja siitä rikkaudesta, mitä tämä moninaisuus tarkoittaa. Tiedämme oikein hyvin, että kulttuurin monimuotoisuus on ehkä Euroopan suurin voimavara, ja meidän on tuettava tätä kulttuurin monimuotoisuutta, joka perustuu kielelliseen monimuotoisuuteen. Unionin eri kieliä ei aiota koskaan korvata yhdellä ainoalla kielellä. Olen vakuuttunut siitä. Ja vaikka yhden kielen käyttö viestinnässä lisääntyykin jatkuvasti, se ei vähennä missään nimessä tarvetta opetella kieliä voidaksemme toimia Euroopan unionissa. Olette kaikki sanoneet samaa. Tuen teitä siinä.
Tästä siirrynkin toiseen Euroopan kielten teemavuodelle asetetuista suurista tavoitteista: on kannustettava kansalaisia opiskelemaan kieliä ja jatkamaan sitä läpi elämän sekä aloittamaan hyvin varhain, esikoulusta lähtien. Nimittäin kielten oppiminen on tärkeää henkilökohtaista kehitystä ja kulttuurien välistä ymmärtämistä ajatellen. Jotkut kollegathan ovat maininneet sen. Se on parhaita keinoja muukalaisvihamielisyyden torjumiseksi. Se on myös, kuten jotkut mainitsivatkin, olennaisen tärkeää työpaikan etsimisessä ja kunkin yksilön urakehityksen kannalta. Eikä myöskään ole mahdollista ennakoida kunkin yksilön tarpeita. Kouluissa on siis annettava paitsi peruskoulutus myös valmistettava elinikäiseen oppimiseen, ja tässä yhteydessä on painotettava äidinkielen ja kahden lisäkielen periaatetta. Yhden kielen oppiminen ei riitä monikielisyyden pohjaksi.
Euroopan kielten teemavuosi tarjoaa myös puitteet tiedottaa kielten oppimistavoista. Menetelmät ovat kehittyneet perinteisiin menetelmien nähden, ja tässä mielessä on tehty paljon työtä. Olen sitä mieltä, että tämän vuoden on osoitettava meille, mitä parhaat käytännöt ovat ja kuinka laajentaa täysin teoreettista kielten oppimista puhutun kielen oppimisen suuntaan.
Euroopan teemavuosi myös täydentää aiempia aloitteita. Se on kohdistettu suurelle yleisölle, ja se merkitsee suurta tiedotuskampanjaa. Onnistuminen edellyttää imagon luomista sekä yhteisten tunnusten, tunnuslauseiden ja tiedotusmateriaalin laatimista. Kuitenkin toisaalta on ajateltu alueellisten ja paikallisten viranomaisten tai yhdistysten osallistuvan hankkeiden rahoittamiseen, ja sanon varsin yksiselitteisesti raja-alueilta tuleville kollegoille, että naapurikielen oppimisen on oltava yksi tärkeimmistä ja lujimmista pyrkimyksistä, joita tämän teemavuoden aikana painotetaan.
Teemavuosi järjestetään tiiviissä yhteistyössä Euroopan neuvoston kanssa, mikä on hyvin tärkeää. Euroopan neuvostolla on pitkä kokemus kieltenopetuksen alalla, ja siksi on hyvä, että voimme yhdistää voimamme. Paljon hedelmällisiä yhteyksiä on jo solmittu, ja pysyvä tiedonvaihto näiden elinten välillä on olennaisen tärkeää tämän teemavuoden täytäntöönpanossa.
Nyt haluaisin käsitellä tämäniltaista keskustelua. Aivan ensiksi haluaisin onnitella esittelijäämme Graça Mouraa hänen erinomaisesti tekemästään työstä ja myös iloita siitä rakentavasta hengestä ja hyvästä yhteistyöstä, joka on syntynyt esittelijän ja parlamentin jäsenten sekä muiden jäsenten ja omien yksiköideni välille samoin kuin myös kahden toimielimen ja neuvoston välille. Tämän ansiosta, toivon sitä täydestä sydämestäni, voinemme saattaa tämän aloitteen onnelliseen päätökseen ja päästä yksimielisyyteen ensimmäisessä käsittelyssä, jotta voimme saada teemavuoden käyntiin.
On esitetty varsin paljon tarkistuksia. Niiden määrää on kuitenkin voitu supistaa ryhmittelemällä. On tärkeää pitää mielessä, että Euroopan parlamentin hyväksymille tarkistuksille on saatava myös neuvoston hyväksyntä, jotta päästäisiin yksimielisyyteen ensimmäisessä käsittelyssä. Olen pannut selvästi merkille kollegoitteni pyrkimyksen alueellisten kielien ja vähemmistökielien ottamisesta mukaan. Tiedättehän, miten tärkeitä nämä kielet ovat minulle henkilökohtaisesti. Kuitenkin samalla tiedätte, että tämä aihe on arka asia joillekin jäsenvaltioille.
Mielestäni kohdekielien määritelmä 1 artiklaa koskevan tarkistuksen 15 mukaisena on riittävän avoin ja mahdollistaa samalla yksimielisyyden saavuttamisen kaikkien kesken. Uskokaa pois, odotan paljon vuoden 2001 aikana käytäviltä keskusteluilta, sillä näiden keskustelujen avulla pääsemme niiden vaikeuksien ja pelkojen yli, joita on yhä olemassa vähemmistökieliä kohtaan. Ja toivoisin, että teemavuoden lopussa kieliin ei enää suhtauduttaisi kielteisesti, sillä ei ole merkityksettömiä kieliä, mikä on sanottukin varsin selvästi, vaan ainoastaan äidinkieliä, jotka ovat kaikki merkittäviä kieliä.
Odotan siis paljon keskusteluilta voidakseni valmistella tulevia toimia tällä alalla ja haluan teidän myös kiinnittävän huomiota niihin lisäkohtiin, jotka ilmentävät tätä huolestumista: näitä ovat tarkistukset 2, 3 ja 4. Näissä tarkistuksissa otetaan huomioon myös muita erityishuolenaiheita, joista monet kollegat ovatkin puhuneet ja jotka koskevat antiikin kulttuuria ja kieliä, joita ei aiota unohtaa Euroopan kielten teemavuoden aikana.
En viivy niiden tarkistusten parissa, joista olemme yksimielisiä. Hyväksyn tarkistukset 134, ja aloitan tarkistuksesta 35 lähtien. Komissio ehdotti tekstissään, että sellaisia tutkimuksia, jotka liittyvät suoraan Euroopan kielten teemavuoden toteutukseen, teetettäisiin rajallisesti. Parlamentin jäsenet ovat ehdottaneet lukuisten lisätutkimusten teettämistä. On itsestään selvää, että kielten oppiminen alana kehittyy jatkuvasti, ja siksi nämä tutkimukset ovat tarpeellisia.
Komissio voisi siis hyväksyä nämä ehdotukset, jos niillä tarkoitetaan mahdollisia tutkimusaiheita. Nimittäin Euroopan kielten teemavuosi on jo määritelmänsäkin perusteella lyhytaikainen aloite, ja sen budjetti on niukka, liiankin niukka. Olette ottaneet ongelman esiin, eikä kaikkea voida tehdä näissä puitteissa; kuitenkin on muitakin mahdollisuuksia, ja palaan niihin vielä.
Neuvosto ei ole sen sijaan valmis hyväksymään pitkää tutkimusten luetteloa, koska kaikkia niitä ei voitaisi teettää Euroopan teemavuoden puitteissa. Nyt katson kaikkien olevan yhtä mieltä siitä, ettei tämä seikka voi olla syynä siihen, ettei ensimmäisessä käsittelyssä päästäisi yksimielisyyteen. Sen vuoksi sitoudun teidän, parlamentin kuullen juhlallisesti siihen, että komissio ottaa asianmukaisesti huomioon parlamentin tarkistuksissa esittämät kieliä koskevat mahdolliset tutkimusaiheet ryhdyttäessä käsittelemään Euroopan kielten teemavuotta 2001 koskevaa ehdotusta. Koska komissio on tietoinen kielten merkityksestä Euroopan yhdentymisprosessissa, se sitoutuu kehittämään näitä aiheita pannessaan täytäntöön tutkimusohjelmaansa, joka toteutetaan niiden eri ohjelmien ja toimien puitteissa ja eri ohjelmia ja toimia koskevien menettelyjen mukaisesti, jotka voidaan ottaa käyttöön tämän päämäärään saavuttamiseksi päätösehdotuksen 8 artiklan hengessä.
Varsinkin siksi, että olen Sokrates-ohjelmasta jonka alle Comenius, Lingua ja Eurydice samoin kuin Leonardo ja Kulttuuri 2000 kuuluvat vastaava komission jäsen, haluaisin painottaa sitä, että tämä ohjelma antaa asianmukaiset puitteet teettää seuraavat tutkimukset, joiden avulla on mahdollista selvittää, mitkä ovat parhaat käytännöt kielten opetuksen ja oppimisen alalla ja mikä on syynä siihen, että kielten oppiminen päätyy niin usein epäonnistumiseen.
Tällaisia ovat seuraavat tarkistukset: kieltenopetuksen laadun parantaminen unionissa, tarkistus 35 toinen kappale, ja tarkistus 39; maahanmuuttajayhteisöjen kielelliset vaikutukset, tarkistus 37; mahdollisuudet nopeuttaa oppimista ja ymmärtämistä yhden kieliperheen kielten samanaikaisen opetuksen avulla, tarkistus 38.
Kaksikielisen julkaisemisen edistämisestä, josta tarkistuksessa 41 puhutaan, sanoisin, että se sisältyy ohjelmaan Kulttuuri 2000, ja aion huolehtia siitä, että tällä alalla toteutetut hankkeet saavat osakseen niille kuuluvan ensisijaisen aseman.
Lopuksi sanoisin, että on totta, että unionin laajentumisella ja virallisten kielten määrän lisääntymisellä on tiettyjä seuraamuksia, kuten tarkistuksessa 36 mainitaan. Kuitenkaan se ei aiheena enää kuulu Euroopan kielten teemavuoden piiriin, lisäksi se koskettaa kolmea poliittista toimielintä. Niinpä sitoudun tekemään kaiken voitavani innostaakseni ryhtymistä tätä asiaa koskeviin pohdintoihin asianmukaisessa yhteydessä, ja samalla toivon, että voin luottaa Euroopan parlamentin tarpeelliseen tukeen.
Lopuksi haluaisin sanoa pari sanaa täysistunnossa esitetyistä tarkistuksista. Tarkistusten 43 ja 12 sisältö on sama, mutta tarkistuksen 43 sanamuoto on parempi. Tarkistukset 44, 45 ja 46 eivät teknisinä tarkistuksina, joilla pyritään mukauttamaan tekstiä komitologian kannalta, ole siis ongelmallisia. Kuitenkaan neuvosto ei hyväksy minkä tiedämme, koska olemme jo käyneet asiasta keskustelua kulttuurivaliokunnassa, tarkistuksia 47, 48, 49, 50 ja 51 jotka koskevat nimenomaan alueellisia kieliä ja vähemmistökieliä. Koska nämä tarkistukset vaarantaisivat yksimielisyyden saavuttamisen ensimmäisessä käsittelyssä, en voi hyväksyä niitä.
Arvoisa puhemies, tiivistäen sanoisin, että on tärkeää päästä nopeasti yksimielisyyteen Euroopan kielten teemavuoden käynnistämiseksi. Voin vakuuttaa teille, että olen tiedostanut huolenaiheenne, olen hyvin kiinnostunut niistä ja voin myös yhtyä niihin. Olen vakuuttunut siitä, että ne on otettu tekstissä huomioon siinä määrin kuin se on mahdollista, ja otan ne huomioon myös muissa toimissa ja ohjelmissa, joiden avulla voimme toimia kieliä edistävästi ja kielten oppimisen edistämiseksi, eikä näin ainoastaan vuonna 2001, vaan sen jälkeenkin, sillä vuosi 2001 on vain lähtölaukaus aloitetuissa ponnisteluissa sen puolesta, että kaikki äidinkielet tunnustetaan Euroopan laajuisesti.
(Suosionosoituksia.)

Puhemies
Paljon kiitoksia, komission jäsen.
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.

Nuoriso-ohjelma
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Grönerin laatimasta Euroopan parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietinnöstä (A5-0100/2000) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä tekstistä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi yhteisön Nuoriso-toimintaohjelmasta. (C5-0116/2000 - 1998/0197(COD))

Gröner
Arvoisa puhemies, minäkin kiitän kaikkia kollegoja, jotka ovat jaksaneet näin pitkään! Olen iloinen yhteisön Nuoriso-toimintaohjelmasta saavutetusta kompromissista ja sovittelumenettelyn tuloksesta. Vaikka toteutumattomiakin toiveita vielä jäi, parlamentin valtuuskunta saattoi silti olla tyytyväinen ohjelmaa varten seitsemäksi vuodeksi vahvistettuihin 520 miljoonaan euroon ja siihen Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioiden liittymisen yhteydessä sovellettavaan tarkistuslausekkeeseen. Kiitän kaikkia asiaan osallistuneita tahoja yhteistyöstä, ennen kaikkea komission jäsen Redingiä ja hänen yksiköitään, portugalilaista neuvoston puheenjohtaja Fontesia, jonka asema suhteessa talousministereihin ei varmasti ollut helppo, ja myös nuorisofoorumin panoksesta. Nuoriso-ohjelmaa koskevia neuvotteluja käytiin noin neljännestä vajaa kaksi vuotta. Komission alkuperäiseen ehdotukseen, jossa tarkoituksena oli yhdistää nykyiset ohjelmat Nuorten Eurooppa ja Nuorten eurooppalainen vapaaehtoistyö yhdeksi viisivuotisohjelmaksi, tehtiin parlamentissa suuria muutoksia. Kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunta esitti siihen ensimmäisessä käsittelyssä 61 muutosta, joiden tavoitteena oli ohjelman eri osien tasapainottaminen ja joilla haluttiin budjettia tuntuvasti korottamalla tarjota useammille nuorille mahdollisuus osallistua vaihto-ohjelmiin nykyisten jo noin 500 000 nuoren lisäksi.
Pyrkimyksenämme oli yksinkertaistaa hallintorakenteita ja tukea voimakkaammin heikko-osaisia nuoria. Komissio hyväksyi suuren osan parlamentin tarkistuksista, neuvosto sen sijaan oli vasta kesäkuussa 1999 valmis hyväksymään yhteisen kannan 350 miljoonasta eurosta viiden vuoden ohjelmakaudeksi. Toisessa käsittelyssä parlamentti keskittyi 13 tarkistukseen, jotka keskittyivät pääasiassa talousarvioon, Sokrates- ja Leonardo-ohjelmia noudattelevaan seitsemänvuotiseen voimassaoloaikaan ja komitologiakysymyksissä joustavaan ikärajaan ja sosiaaliturvaan.
Heti toisen käsittelyn jälkeen käynnistin epäviralliset neuvottelut puheenjohtajavaltio Suomen kanssa, jotta aikaa ei hukkaantuisi ja jotta ohjelmaan päästäisiin siirtymään kitkattomasti uuden vuosituhannen alkaessa. Neuvosto on vastuussa siitä, että sovittelumenettely päästiin avaamaan vasta Portugalin puheenjohtajakaudella. Neuvosto ei hyväksynyt sen paremmin meidän 980 miljoonan euron suuruista talousarvioehdotustamme kuin komission hyvin perusteltua 765 miljoonan euron kompromissiakaan.
Sovittelukomitean toisessa istunnossa onnistuimme vaikeiden neuvottelujen jälkeen saavuttamaan yksimielisyyden kaikissa kysymyksissä. Seitsemän vuoden voimassaoloaika 520 miljoonan euron budjetilla, mihin liittyy Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasvaltioiden liittymisen yhteydessä sovellettava tarkistuslauseke, on ollut saavutus Euroopan parlamentin valtuuskunnalle. Sekin on lisäsaavutus, että onnistuimme saamaan nuorille osanottajille kotimaan sosiaaliturvan, että saimme heille isäntämaan sairausvakuutusturvan, samoin kuin se, että ikärajoihin suhtaudutaan joustavasti eikä jäykästi.
Esittelijänä iloitsen kuitenkin erityisesti siitä, että Nuoriso-toimintaohjelmalla annetaan merkki siitä, että tämä ohjelma on tosiaan avoin kaikille nuorille. Meillä on ohjelmassa mukana niin tyttöjä kuin poikiakin, olemme avanneet tämän mahdollisuuden niin opiskelijoille kuin työttömillekin, yhtä hyvin jäsenmaiden, ehdokasmaiden kuin kolmansien maidenkin nuorisolle. Olemme avanneet mahdollisuuden olla Internetin välityksellä yhteydessä nuoriin ja kuulla enemmän heidän tarpeistaan ja käsityksistään ja ryhtyä aktiiviseen vuoropuheluun heidän kanssaan. Kysyn teiltä: voisiko eurooppalaisille perusarvoille olla enää parempaa tilaisuutta ja parempaa mainosta?
Viisaasti käytettynä nuoriso-ohjelma voi auttaa torjumaan väsymistä Eurooppa-asiaan, ja optimistina minä uskon, että sen avulla voidaan herättää Eurooppa-innostusta. Suosittelen siksi kaikille kollegoille, että he käyttäisivät hyväkseen nuoriso-ohjelman tarjoamia mahdollisuuksia. Suosittelen teille, että hyväksytte tämän yhteisen luonnoksen yhteisön Nuoriso-toimintaohjelman käynnistämiseksi.

Zissener
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuukauden kuluttua, 9. toukokuuta 2000, parlamentti viettää Robert Schumanin antaman julistuksen 50-vuotispäivää. Tämän historiallisen tapahtuman johdosta meidän olisi suunnattava katseemme eteenpäin, Euroopan yhteisön seuraaviin 50 vuoteen. Tätä suurta juhlapäivää seuraavan kerran vietettäessä emme kuitenkaan saata olla enää itse mukana, jotta voisimme rakentaa edelleen yhteistä Eurooppa-taloamme. Se jää meidän jälkeemme tulevien tehtäväksi. Meidän on tasoitettava jo nyt tietä seuraajillemme.
Keinona Euroopan edelleen yhdentymiseen on uusi Nuoriso-toimintaohjelma. Euroopan tulevaisuus on nuorisossa. Meidän olisi tehtävä kaikkemme sen puolesta, että nykyiset nuoret kasvaisivat mukaan Euroopan yhteisöön, tai mikä vielä parempi, kiinteästi sen yhteyteen. Tätä varten oli ja on välttämätöntä luoda ohjelma, joka tarjoaa kaikille nuorille - kuten esittelijä Gröner jo sanoikin - syntyperästä, koulupohjasta, kielitaidosta, opinnoista tai koulutuksesta riippumatta tilaisuuden päästä kosketuksiin Euroopan kanssa.
Tämä kohta on myös suuri uudistus Nuoriso-ohjelmaan: se on kaikkien nuorten ulottuvilla, erotuksena jo olemassa olevista ohjelmista, jotka kaikki kattavat vain tietyn erityisalueen. Uusi ohjelma täyttää siis tavallaan jo meneillään olevien nuoriso- ja koulutusohjelmien välisen aukon. Niin parlamentti kuin komissio ja neuvostokin näkivät ohjelman perustamisen välttämättömäksi, vaikka rahoituskehyksessä jouduttiinkin - kuten esittelijä jo mainitsi - ylittämään hyvinkin tuntuvia esteitä. Myös kaikkien parlamentin jäsenten henkilökohtaista työpanosta on kiittäminen siitä, että asiassa onnistuttiin pääsemään 520 miljoonan euron kompromissiin. Tässä kohden haluaisin vielä kerran kiittää lämpimästi kaikkia, jotka ovat sovittelumenettelyn kuluessa olleet mukana tinkimässä jokaisesta eurosta!
Kuten esittelijä Gröner jo totesikin, siitä huolimatta, että rahoituskehys itse asiassa jäi kauas aiotusta, monet tarkistuksista kuitenkin hyväksyttiin. Uusi ohjelma on helpommin hahmotettava, kansalaisen paremmin huomioon ottava. Osallistujien sosiaaliturvaa parannettiin. Ohjelmaa hajautettiin voimakkaasti, niin että nuorilla on mahdollisuus osallistua tähän toimintaan myös kotivaalipiiriemme sisällä.
Puolueryhmämme kannattaa tätä ohjelmaa, jotta nuorisomme ei tarvitsisi enää kauemmin odottaa ohjelmaansa!

Evans, Robert
Arvoisa puhemies, tuen mielelläni omasta puolestani ja ryhmäni puolesta tätä mietintöä. Tätä mietintöä kypsytettiin pitkään. Se, että olemme vielä täällä näin aikaisin aamulla, on kuitenkin kunnianosoitus esittelijän työlle tämän ohjelman parissa ja myös komission jäsenelle ja puheenjohtajavaltio Portugalille - jotka ovat osoittaneet sitoutuneensa nuorisoon, vapaaehtoistyöhön ja yleensä koulutukseen. Mietintö, johon olemme nyt päätyneet, on entistä kohdennetumpi, siinä korostetaan sosiaaliturvaa, ja siinä on, kuten esittelijä sanoi, joustavampi lähestymistapa kuin aiemmissa mietinnöissä.
Ohjelmassa on lisäksi enemmän rahaa, mikä on osoitus sen merkityksestä. Pyydämme aina enemmän rahaa. Talousarvio ei riitä. Parlamentin tehtäviin kenties kuuluu pyytää enemmän. Olemme kuitenkin tyytyväisiä lopputulokseen. Voimme olla varmoja, että ohjelmassa olevat rahat osoitetaan nuorisolle ja että pitkällä aikavälillä nämä rahat käytetään hyvin.
Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että nämä rahat ja tämä ohjelma varmistavat sen, että ponnistelut eivät kohdistu vain joihinkin pieniin yhteiskuntaryhmiin vaan kaikkiin yhteiskuntaryhmiin, kuten komission jäsen sanoi aiemmassa mietinnössä. Meidän täytyy katsoa niitä, jotka hyötyvät eniten, ja niitä, joilla on suurin tarve ja jotka saattaisivat muuten syrjäytyä yhteiskunnasta.
Olemme iloisia siitä, että myös jotkin Keski- ja Itä-Euroopan hakijavaltiot hyötyvät siitä. Voimme olla tyytyväisiä ponnisteluihimme ja tähän mietintöön. Voimme seitsemän vuoden kuluttua katsoa tämän päivän nuoria, jotka ovat hyötyneet tästä mietinnöstä, ja olla tyytyväisiä siihen, että tämä merkitsi todellisen edistyksen alkua.

Andreasen
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijä Gröneriä hänen tekemästään suuresta työstä ja siitä henkilökohtaisesta, melkein intohimoisesta omistautumisesta, jota hän on osoittanut tätä mietintöä laatiessaan. Haluan kiittää neuvostoa ja komissiota siitä, että ne ovat auttaneet meitä saavuttamaan - lopultakin - hyvän tuloksen. Liberaaliryhmä tukee mielellään aloitteita, jotka antavat Euroopan nuorille mahdollisuuden hankkia taitoja, valmiuksia ja pätevyyksiä, jotka auttavat luomaan perustaa heidän jatkokehitykselleen. Ohjelman vahvuutenahan on, että se ylikansallisen nuorisovaihdon avulla edistää nuorison aktiivista panosta Euroopan yhdentymisen lisäämiseksi. Se auttaa myös ymmärtämään Euroopan unionissa vallitsevaa kulttuurista ja kielellistä moninaisuutta. Tarkoitan myös sitä, että ohjelma varmistaa jatkossakin niiden perusarvojen leviämisen, joihin Euroopan unioni perustuu. Ohjelma edistää epäsuorasti Euroopan nuorten välisen kanssakäymisen välityksellä muukalaisvihan torjuntaa ja lisää ihmisoikeuksien kunnioittamista. Ja lopuksi: yhteisön Nuoriso-toimintaohjelmassa otetaan huomioon myös unionia odottava laajentuminen, jota me liberaaliryhmässä pidämme ratkaisevana kaikkien EU:n ohjelmien kannalta. Suosittelen, että tuemme tätä ohjelmaa.

Wyn
Arvoisa puhemies, minäkin suosittelen mietintöä ja kiitän esittelijä Gröneriä hänen erinomaisesta työstään. Mietintö on erittäin hyvä. Nuoriso on se yhteisön ala, joka usein sivuutetaan. Itse asiassa se on kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnassa rahoituksen osalta eräänlainen "Tuhkimo", kuten myös urheilu. Toivomme, että tämä epätasapaino korjataan.
Neuvosto ei ole riittävän sitoutunut nuorisoa koskeviin asioihin, kun taas Euroopan parlamentti vaati 980:tä miljoonaa euroa, mikä osoittaa mielestäni tämän vakavan epätasapainon ja sen, että neuvosto ei ole sitoutunut tähän erittäin tärkeään alaan.
Ehdotetuissa muutoksissa eli kahden ohjelman - Nuorten Euroopan ja Nuorten eurooppalaisen vapaaehtoistyön - yhdistämisessä piilee tältä osin se vaara, että näiden ohjelmien monia hyviä osia voidaan menettää. Toivottavasti näin ei tapahdu. Meidän pitäisi sisällyttää näiden erinomaisten aloitteiden parhaat osat tulevaan ohjelmaamme.
Tässä uudessa Nuoriso-ohjelmassa korostetaan yhteyksien kehittämistä tulevien jäsenvaltioiden nuorisoon. Tämä on erinomainen aloite. Nuorten välille rakennetut sillat ovat niitä siltoja, jotka lopulta yhdistävät Euroopan.
Sopimus, jonka mukaan tilannetta tarkistetaan jatkuvasti, on mielestäni myönteinen aloite. Kun tarvitaan lisää varoja, talousarvioiden ei pitäisi olla kiveen hakattuja, vaan niiden pitäisi olla joustavia, jotta niitä voitaisiin tarkistaa nuorten tarpeiden mukaisesti. Mikä voisi olla perustellumpaa kuin Euroopan nuorison tukeminen?

Pack
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyvää huomenta! Oikeastaan kaikkien poliitikkojen pitäisi tuntea olevansa vastuussa tästä ohjelmasta ja suhtautua siihen erityisen vakavasti. Nimittäin ilman vakaumuksellisia nuoria eurooppalaisia, jotka myöhemmin pystyvät myös siirtämään vakaumuksensa eteenpäin, Eurooppa-talo seisoo savijaloilla. Meidän on siksi tehtävä kaikkemme, jotta saisimme luoduksi edellytykset sille, että pojat ja tytöt tuntevat olonsa kotoisaksi Euroopassamme ja oppivat kulloisessakin tilanteessa kunnioittamaan ja arvostamaan erilaisuutta.
Tämä nuoriso-ohjelma on tärkeä väline keskinäisen ymmärtämyksen oppimiseksi, suvaitsevaisuuteen harjaantumiseksi. Vapaaehtoistoiminta ympäristöasioiden tai kulttuurin alalla auttaa tutustumaan eurooppalaiseen todellisuuteen ja myös hankkimaan kielitaitoa. Vain ihmisten väliset yhteydet antavat mahdollisuuden omaksua demokraattisia arvoja ja oppia ymmärtämään eurooppalaisuutta. Se on tämän ohjelman tarkoitus. Mielestäni tässä kohden on myös sanottava, ettei ole sopivaa, että nyt puheeksi on otettu itävaltalaisten nuorten sulkeminen ohjelmien ulkopuolelle niin sanottujen kahdenvälisten sanktioiden johdosta. Se olisi vastuutonta ja sitä vastaan - ennen kaikkea parlamentin ja komission - olisi taisteltava!
Tällä uudella ohjelmalla olemme nivoneet yhteen ja parantaneet tähänastista nuorisotoimintaamme. Tarkistustemme ansiosta olemme myös parantaneet osanottajien sosiaaliturvaa. Siihen nyt varattu summa ei tietenkään ole riittävä, vaikka pystyimmekin yhteisellä työllä saamaan kokoon enemmän kuin neuvosto oli halukas meille antamaan. Tosin summa oikeastaan kavaltaa ministerit näiden esittäessä juhlapuheissaan valheita! Olen joka tapauksessa varma, että pystymme käyttämään nämä varat parhaalla mahdollisella tavalla, ja monet nuoret pääsevät hyötymään niistä.
Haluaisin kiittää myös kollega Gröneriä siitä, että hän otti hoitaakseen tämän raskaan tehtävän ja loppujen lopuksi pääsi sittenkin neuvoston ja komission kanssa hyvään lopputulokseen. Paljon kiitoksia ja onnea kaikille!

Karas
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät naiset ja herrat, koska olen itse kasvanut mukaan politiikkaan koululais-, nuoriso- ja koulutustyön kautta, iloitsen siitä, että Nuoriso-toimintaohjelma edistää osaltaan "taitojen ja tietojen Euroopan" kehittämistä. Pidämme vaihto-ohjelmaa hyvänä, koska se lujittaa eri maista lähtöisin olevien nuorten välistä luottamusta ja edistää heidän keskinäistä suvaitsevaisuuttaan, yhteistyöhaluaan ja solidaarisuuttaan.
Sillä, mitä nuorten mielissä nykypäivänä liikkuu, on erityisesti merkitystä Euroopan unionin tulevan kehityksen ja toiminnan ja ihmisten Eurooppa-tietoisuuden kannalta. Haluaisin ottaa esille kaksi artiklaa, ensiksikin 4 artiklan 2 kohdan, koska siinä kehotetaan kiinnittämään huomiota ennen kaikkea siihen, että kaikkien nuorten pääsy mukaan näihin ohjelmiin taataan ilman minkäänlaista syrjivää erottelua. Ja sitten 2 artiklan 1 kohta, koska siinä sanotaan, että nuorten osallistumisella yhteisön sisäisiin, valtioiden rajat ylittäviin vaihto-ohjelmiin kehitetään heidän ymmärtämystään Euroopan yhteisiä perusarvoja kohtaan ja niin ollen edistetään ihmisarvojen kunnioitusta ja rasismin vastaista työtä. Painotan näitä kahta asiaa sen vuoksi, kuten kollega Pack jo esittikin, että Itävallan vastaiset sanktiot koskettavat ennen muuta kulttuurialaa ja erilaisia tapahtumia, koulutus- ja tiedealaa sekä tieteellistä yhteistyötä.
Tämä ristiriita osoittaa, kuinka epäeurooppalaisia, kuinka suuressa ristiriidassa yhteisen oikeuskäsityksemme ja arvojemme kanssa nämä sanktiot ovat ja kuinka syrjiviä ne ovat. Me sanomme Nuoriso-toimintaohjelmalle "kyllä" ja Itävallan vastaisille epäoikeutetuille sanktioille "ei"!

Reding
. (FR) Arvoisa puhemies, yhdyn kaikkiin niihin, jotka ovat onnitelleet esittelijä Gröneriä, sillä hän on laatinut erinomaisen ja henkilökohtaista paneutumista osoittavan työn nuorison puolesta. Siksi se on saanut osakseen selvän tuen kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnalta. Kiitän kaikkia heitä tästä työstä.
Nuoriso-ohjelma on elintärkeä ohjelma unionille, minkä te olette kaikki jo ottaneet esiin, sillä kyse on ainutlaatuisesta ohjelmasta, johon kaikki nuoret voivat rajoituksetta osallistua. Haluaisin rauhoitella niitä jäseniä, jotka ovat puhuneet mahdollisista sanktioista. Nuoriso-ohjelmassa ja tämän ohjelman täytäntöönpanossa kehenkään ei kohdisteta sanktioita, eikä myöskään itävaltalaisiin nuoriin, sillä heitä ei syrjitä. Ohjelman tavoitteet ovat huomattavan korkealla, ja olennaisen tärkeitä Euroopan kansalaisuuden kehittymiselle. Tällä ohjelmalla edistetään ja lujitetaan innovatiivisiin toimiin ryhtymistä ja niiden kehittelyä yhteisössä, ja sillä parannetaan nuorison hyväksi tehtävien toimien laatua. Se on myös hyvä väline yhteistyöpolitiikkaa varten, ja sillä edistetään Euroopan yhdentymisprosessia. Haluan sitoutua täällä teidän läsnä ollessanne paitsi ohjelman tehokkaaseen täytäntöönpanoon myös edistämään jäsenneltyä ja säännönmukaista prosessia jäsenvaltioiden kanssa, jotta voisimme toimia sellaisten toimintalinjojen laatimiseksi, jotka ovat haasteiden mukaisia ja joita ilman ohjelman teho olisi vähäisempi.
Arvoisa puhemies, sallinette minun tarttua tilaisuuteen puhuakseni tulevasta nuorisopolitiikasta. Itse asiassa tulinkin ensimmäisen kerran viime syyskuussa luoksenne kuultavaksi. Puhuin valkoisesta kirjasta, joka koskee yhtä unionin nuorisopolitiikan painopistealuetta. Nyt haluaisin täsmentää tämän valkoisen kirjan roolia sekä nuorisopolitiikan roolia käynnistävänä poliittisena voimana tällainen roolihan sillä olisi tulevaisuudessa oltava. Toivoisin voivani valmistella valkoista kirjaa kuulemalla laajasti asianosaisia eri toimijoita, ja puhuttaessa asianosaisista toimijoista puhutaan ennen kaikkea nuorista.
Siksi ehdotin jäsenvaltioiden nuorisoasioista vastaaville ministereille viime marraskuun 23. päivän nuorisoaiheisessa neuvoston kokouksessa, että järjestetään nuorten kansallisia tapaamisia vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla. Tämä ehdotus sai kaikissa jäsenvaltioissa erittäin suopean vastaanoton, ja näiden kansallisten tapaamisten toteuttaminen on parhaillaan käynnissä. Useimmat jäsenvaltiot ovat jo sopineet päivämääristä ja useimmat ovat myös antaneet minulle varmistuksen siitä, että nämä tapahtumat ovat avoimia, että niissä on mukana kaikenlaisia mahdollisia toimijoita ja että ne ovat tietenkin avoinna myös Euroopan parlamentin jäsenille.
Näiden tapaamisten avulla on päästävä siihen, että nuoret ovat aktiivisia ja saavat pyrkimyksensä, odotuksensa ja mielipiteensä sekä myös suosituksensa kuulluiksi poliittisten toimien osalta heitä koskettavilla aloilla. Nämä eri kansalliset tapaamiset päättyvät suuren unionin laajuiseen tapaamiseen, joka järjestetään lokakuun alussa Ranskan puheenjohtajakaudella.
Samalla kun komissio kuulee nuoria, se toivoo voivansa kuulla kansallisesta nuorisopolitiikasta vastaavia tahoja. Komissio toivoo, että nämä voisivat sisällyttää toimiinsa paikallishallinnon mielipiteet ja odotukset, sillä paikallishallinnolla on mielestäni tärkeä rooli nuorisopolitiikassa. Jotta näin tehdään, komissio aikoo järjestää sellaisia kahdenvälisiä keskusteluja jäsenvaltioiden kanssa, joita seuraa alan johtavien henkilöiden kesken pohdintaseminaari. Me nojaudumme myös eri nuorisoaiheisiin tutkimuksiin, joita tuetaan Nuoriso-ohjelman puitteissa, sekä käynnissä olevaan tutkimukseen, jossa käsitellään nuorten tilannetta ja nuorisopolitiikkaa Euroopassa.
Lopuksi pitäisin tärkeänä, että Euroopan parlamentti otetaan mukaan tähän toimintaan. Yhteistyön muotoja on täsmennettävä, mutta voin jo vakuuttaa teille, että teidät kutsutaan osallistumaan Euroopan nuorison tapaamiseen ja että pidän teidät säännöllisesti ajan tasalla asian edistymisestä.
Lopuksi haluaisin tähdentää, että kuulemisprosessi ei ole varsinkin nuorten kohdalla yksittäinen toimi, sillä valkoisen kirjan julkaiseminen merkitsee toista vaihetta tässä asianosaisten välillä käytävässä vuoropuhelussa, jonka haluaisin muuttaa käytäväksi pysyvämmältä pohjalta.
Hyvät naiset ja herrat, työsarkamme on vaativa, mutta innostava. Kuten monet teistä ovat painottaneet, emme tee täällä työtä politiikan vuoksi vaan unionimme tulevaisuuden vuoksi. Ja toivoisin, että tämän valkoisen kirjan myötä käynnistyvän keskustelun avulla voimme lujittaa mahdollisuuksiamme toimia yhdessä pannaksemme täytäntöön sellaisen strategian, jolla voitaisiin todella hyödyntää niitä kykyjä, joita näillä 80 miljoonalla nuorella unionin kansalaisella on hallussaan, sillä meillä on suuri vastuu kannettavanamme heistä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Julistan keskustelun päättyneeksi.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.30.
Ennen istunnon päättymistä haluaisin kiittää tulkkeja siitä, että he ovat tehneet suurpiirteisesti töitä tänä iltana, vaikka aikaa kuluikin sovittua enemmän.
(Istunto päättyi klo 00.45.)

