

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel af Sifunakis for Kultur- og Uddannelsesudvalget til Kommissionen om bekæmpelse af doping inden for sporten (O-0036/2005 - B6-0168/2005).
Sifunakis (PSE )
   , Hr. formand, mine damer og herrer, dagens mundtlige forespørgsel og det tilhørende forslag til beslutning fra Kultur- og Uddannelsesudvalget om bekæmpelse af ulovlige stoffer i sportsverdenen er det seneste led i en langvarig indsats fra Europa-Parlamentets side.
Jeg vil blot minde Dem om, at Europa-Parlamentets første initiativ i forbindelse med doping var beslutning af 7. september 2000 om Kommissionens meddelelse om en fællesskabsplan til bekæmpelse af doping i sportsverdenen, og det seneste store initiativ var den offentlige høring, som vores udvalg havde arrangeret i november om "Doping i sportsverdenen: en hindring for den ideelle dyrkelse af idræt", hvor der var inviteret et stort antal eksperter, som fremlagde deres synspunkter.
Den offentlige høring fandt sted efter De Olympiske Lege i Athen, som endnu en gang demonstrerede, at anvendelsen af ulovlige stoffer inden for sport desværre stadig er noget, der findes, og at situationen forværres. Det er værd at bemærke, at vi under De Olympiske Lege havde 22 tilfælde, hvor idrætsfolk blev testet positive i dopingkontrollen, hvilket var en fordobling i forhold til Sidney.
Nærværende mundtlige forespørgsel, som hænger sammen med forslaget til beslutning, er resultat af de tidligere initiativer og af den stærke bekymring, vi i vores udvalg nærer over de dimensioner, anvendelsen af ulovlige stoffer har antaget med det formål at øge de sportslige præstationer.
Problemet er dobbeltsidet.
På den ene side er anvendelsen af disse stoffer i modstrid med sportens idealer, som er beskrevet i det olympiske charter om sport. Venskabsånd, solidaritet og fair play, dvs. alle de værdier, som gør sporten til en social, kulturel og pædagogisk aktivitet, er klart uforenelige med doping, hvis formål er snyd, rigdom og flygtig hæder.
På den anden side er doping sundhedsfarlig for de sportsfolk, som tyer til de ulovlige stoffer, ofte vidende om de farer, der er forbundet med dem. Her vil jeg gerne gøre opmærksom på, at kemiske stoffer ikke kun anvendes af professionelle sportsfolk, men også af mange amatører. Ifølge en nyere undersøgelse foretaget af Kommissionen anvender 6 % af unge, som træner i fitnesscentre, dvs. over 4 millioner unge, "medicinske" stoffer med det klare mål at forbedre deres præstationer. Vi tror, det er nødvendigt med en koordineret indsats fra medlemsstaternes side for at udvikle fælles kontrol- og attesteringsmetoder i forbindelse med anvendelsen af disse såkaldte "medicinske" stoffer, samtidig med at der må tages højde for, at mange af stofferne også sælges over internettet. Det ville desuden være hensigtsmæssigt, hvis bredt tilgængelige præparater var påsat etiketter, hvoraf det tydeligt fremgår, at der er tale om anabolske stoffer.
Mine damer og herrer, jeg tror, vi alle er enige om disse ting, og at vi deler den overbevisning, at der er behov for konkrete aktiviteter for at bekæmpe dette alvorlige fænomen.
Ud fra følgende betragtninger:
- Dopingproblemet er først og fremmest et folkesundhedsproblem.
- Forfatningstraktaten giver et passende juridisk grundlag for at fastsætte og implementere en fællesskabsindsats.
- I henhold til en undersøgelse foretaget af Eurobarometer mener fire ud af fem borgere, at EU bør gøre noget for at bekæmpe doping,
· opfordrer vi derfor Kommissionen til at meddele os, hvilke initiativer den agter at tage i dag for at bekæmpe anvendelsen af ulovlige stoffer i sportsverdenen:
· Hvordan agter den at informere den europæiske offentlighed og navnlig de unge, som dyrker sport på amatørplan, om de meget alvorlige risici, der er forbundet med anvendelsen af ulovlige medicinske stoffer?
· Hvordan agter den især, i samarbejde med medlemsstaterne, at gøre opmærksom på disse farer via uddannelsessystemet, idet bevidstgørelsen af de unge, som også er den mest sårbare gruppe, sker gennem skolen?
· Agter Kommissionen, inden for det syvende rammeprogram, at finansiere forskningsprogrammer med henblik på at finde nye effektive metoder til at spore brug af ulovlige medicinske stoffer?
· På hvilken måde agter den at samarbejde med Det Internationale Antidopingagentur (WADA), Europarådet og Verdenssundhedsorganisationen samt medlemsstaterne for at sikre et resultat af de påkrævede aktiviteter?
Mine damer og herrer, hr. kommissær, vores krav i dag er, at Kommissionen handler øjeblikkeligt, så der sker en snarlig forbedring af den nuværende situation. 
Borg,
    Hr. formand, hr. kommissær Figel' har bedt mig om at repræsentere ham i dag, og han beklager meget, at han ikke selv kan være til stede.
Først vil jeg sige, at kampen imod doping er et vigtigt indsatsområde for Kommissionen. Kommissionen har taget opgaven meget alvorligt, og den har fremmet initiativer inden for sine ansvarsområder. Traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab indeholder imidlertid ikke hjemmel til en harmonisering på dette specifikke område, og derfor skal vores foranstaltninger baseres på det retsgrundlag, vi opererer inden for. I forbindelse med denne vanskelige opgave takker vi Europa-Parlamentet for dets vedvarende støtte og i særdeleshed Kultur- og Uddannelsesudvalget, der har fulgt sagen meget nøje.
Doping har været på Kommissionens dagsorden i nogen tid. I 1998 opfordrede Det Europæiske Råd Kommissionen til at indsende en fællesskabsplan til bekæmpelse af doping inden for sporten. Denne plan dannede grundlaget for pilotprojekter om dopingbekæmpelse for en periode på to år fra 2000 til 2002. Omkring halvdelen af disse projekter handlede om forskning, og den anden halvdel handlede om information og uddannelse. Europa-Parlamentet støttede planen aktivt.
Tre af pilotprojekterne handlede om Det Internationale Antidopingagentur. En ekstern vurdering foretaget af en uafhængig konsulentvirksomhed var positiv over for de trufne foranstaltninger. Pilotprojekterne var en positiv og opmuntrende netværksopbyggende øvelse for alle involverede parter. Desuden finansierede Kommissionen ud over de samfinansierede pilotprojekter tre undersøgelser om dopingrelaterede spørgsmål. Endelig har Kommissionen fortsat tæt kontakt med internationale organisationer på dette område - i særdeleshed Europarådet. Ud over disse foranstaltninger har Generaldirektoratet for Forskning også ydet en vigtig indsats.
Kommissionen er glad for, at Parlamentet fortsat er meget interesseret i dette emne. F.eks. var den høring, som Kulturudvalget organiserede den 29. november 2004, en vigtig begivenhed, hvor repræsentanter for sportsverdenen kom med opmuntrende udtalelser.
Under høringen understregede hr. Figel', at der med en passende finansiering kan gennemføres foranstaltninger inden for de tre områder: forskning, information og uddannelse. Disse forslag er en naturlig følge af det arbejde, som Kommissionen udførte i 2000-2002. Det er fremgangsmåden, når der ikke findes et konkret retsgrundlag for bekæmpelse af doping inden for sporten. Det er endnu for tidligt at stille mere konkrete forslag i det aktuelle miljø i lyset af det faktum, at forslagene afhænger af den budgetmæssige situation.
Hvis forfatningstraktaten ratificeres, vil Kommissionen have grundlag - den nye artikel III-282 - for at udvikle den europæiske dimension på sportsområdet. Det vil især sætte os i stand til at fremme initiativer vedrørende unge sportsudøveres moralske og fysiske integritet. Det er imidlertid vigtigt, at gennemførelsen af denne nye bestemmelse forberedes grundigt. Kommissionen er indstillet på at arbejde tæt sammen med alle interesserede parter for at imødegå denne udfordring.
Hvad kan man gøre for at skabe forudsætningerne for forfatningens endelige ikrafttræden? Jeg vil gerne besvare dette spørgsmål ved at vende tilbage til hr. Figel's kommentarer under høringen den 29. november 2004.
Hr. Figel's første punkt omhandlede foranstaltninger inden for uddannelse. Her er det allerede muligt at yde store bidrag på baggrund af områder, som Fællesskabet allerede er ansvarlige for. Omkring halvdelen af de antidopingpilotprojekter, der modtog midler fra Fællesskabet i 2000-2002, var uddannelsesbaseret. I øjeblikket undersøger vi muligheden for at integrere dopingrelaterede spørgsmål i Kommissionens aktiviteter på uddannelsesområdet.
Det andet punkt handlede om foranstaltninger på informationsområdet. Blandt de tre gennemførte dopingundersøgelser i 2000-2001 handlede en om muligheden for en paneuropæisk antidopingkampagne. Denne undersøgelse trak på erfaringerne fra lignende kampagner i nogle af medlemsstaterne. Der er således allerede gennemført meget forberedende arbejde. Det er imidlertid vigtigt at bemærke, at et sådant initiativ umuligt kan gennemføres uden et uafhængigt og øremærket finansielt instrument.
Hr. Figel's tredje punkt handlede om foranstaltninger inden for forskning. Der findes allerede materiale at bygge videre på inden for dette område. Kommissionen har været med til at fremme netværksdannelse mellem fremtrædende specialister på området. I mangel af et målrettet finansielt instrument er det måske muligt at integrere forskning i dopingbekæmpelse i Kommissionens eksisterende aktiviteter på en mere målrettet og synlig måde. Kommissionen har ydet finansiering gennem dens forskningsbudget - herunder de seneste projekter ved navn CAFDIS og HARDOP. Nu må vi til at skue fremad. Derfor har hr. Figel' indledt drøftelser med hr. Potočnik for at se, om der er plads til synergier i arbejdet mellem vores respektive tjenester.
Endelig vil Kommissionen fortsat have kontakt med internationale organisationer og støtte Det Internationale Antidopingagenturs rolle. Kommissionen mener, at de relevante aktører har en moralsk pligt til at deltage i kampen.
Afslutningsvis vil jeg takke Europa-Parlamentet for dets fortsatte støtte. Den er afgørende for Kommissionens aktuelle og kommende arbejde på sportsområdet, og den spiller en central rolle for at sikre et tiltrængt fremskridt i kampen imod doping.
Mavrommatis,
    Hr. formand, mine damer og herrer, Europa-Parlamentets initiativ, der kommer til udtryk gennem Kultur- og Uddannelsesudvalgets forslag til beslutning om bekæmpelse af doping, er et vigtigt skridt fremad og en direkte opfordring til alle kompetente instanser til at foretage en mere indgående og effektiv bekæmpelse af dette fænomen.
Jeg er optimistisk med hensyn til fremtiden, fordi min store interesse i krigen mod den svøbe, som truer vores ungdom, og som tidligere har været genstand for forespørgsler og indlæg, i dag vinder genklang hos mine kolleger.
Vi bør ikke glemme, at doping ikke kun optræder blandt professionelle sportsfolk. Tværtimod er doping en trussel, som hele tiden vokser, både fordi stadig flere grupper anvender doping, herunder amatører og unge i hele verden, og fordi der er udviklet nye præparater, som distribueres med forskellige midler, som også øges i antal, f.eks. fitnesscentre, internettet, apoteker og postvæsenet. Jeg vil gøre opmærksom på, at den årlige omsætning fra handel med anabolske stoffer er på over 2 milliarder euro i Europa og omkring 6 milliarder euro på verdensplan.
Kommissionen bør intensivere sit samarbejde med de ansvarlige organisationer og støtte en mekanisme til bekæmpelse af problemet, som skal omfatte den nødvendige forskning, korrekt informering, uddannelse og fremme af ren sport med det formål at beskytte folkesundheden og forsvare de sportslige idealer.
Traktaten om en forfatning giver mulighed for en mere tilfredsstillende gennemførelse af dette mål, samtidig med at EU bør tage højde for problemet i forbindelse med vedtagelsen og gennemførelsen af alle politikker hørende under EU's ansvarsområde. EU bør straks gribe til handling og må ikke glemme det store problem, der plager ungdommen og truer børn i hele verden.
Riera Madurell,
   Hr. formand, jeg tror, at vi alle i dag er enige om, at bekæmpelse af doping inden for idræt er det samme som at arbejde for ikke blot en ren konkurrencesport, men også for vores borgeres sundhed. Derfor bør bekæmpelse af doping inden for idræt klart være et af vores politiske mål, som det allerede er tilfældet i vores lande.
Jeg vil i forbindelse med dette spørgsmål fastholde, at det er nødvendigt med en europæisk dimension i antidopingforskningen. Nogle EU-lande har allerede medtaget forskningsprogrammer i deres antidopingplaner, såvel i forbindelse med de stoffer, der kan betragtes som nye dopingstoffer og deres følger for den menneskelige krop, som i forbindelse med muligheden for at udstyre laboratorierne med bedre udstyr, der er bedre egnet til at opdage disse stoffer. I andre lande som f.eks. mit, Spanien, har regeringen allerede bebudet særlige forskningsprogrammer, der skal inkluderes i den nationale forsknings- og udviklingsplan.
Men det er åbenlyst, at spørgsmålet har en klar international dimension, hvorfor det er meget vigtigt, at EU også støtter medtagelse af antidopingforskning i vores forsknings- og udviklingsplaner. Det foreslog jeg også kommissær Potočnik i forbindelse med hans første fremmøde for Udvalget om Industri, Forskning og Energi, og han udtrykte interesse for forslaget, som han lovede at se nærmere på. Jeg vil derfor gerne opfordre Kommissionen til i dette lys at træffe betydelige foranstaltninger på området.
Jeg tror desuden, hr. formand, at vi med et initiativ af denne type også ville opfylde artikel III-282 i den nye europæiske forfatning, hvor der tales om at udvikle sportens europæiske dimension ved at fremme retfærdighed og åbenhed i sportskonkurrencer samt ved at beskytte sportsudøvernes fysiske og moralske integritet. 
Takkula,
   Hr. formand, som bekendt har sporten ikke selv tilstrækkelige ressourcer til at klare problemet med doping. Derfor er der brug for os alle i dette vigtige arbejde. Enhver, der er involveret i det brede område sport, skal aktivt støtte værdier, der er rigtige og sunde, hele vejen fra græsrødderne til internationale sportsorganisationer og de officielle agenturer, der organiserer sport i forskellige lande.
Dette arbejde er ikke kun begrænset til vores kontinent Europa. Det er en global opgave. Selvfølgelig ønsker vi som europæere primært at sørge for, at der er orden i vores eget hus, da det er vanskeligt og fuldstændig utroværdigt, hvis vi belærer andre, mens vi ikke selv overholder de aftalte regler. Staternes rolle og de handlinger, som de udfører, er særligt vigtige, hvis vi skal forhindre den ulovlige fremstilling, import, eksport og udbredelse af dopingstoffer effektivt. Gennem lovgivningsmæssigt samarbejde for at forhindre udbredelse af dopingstoffer og partnerskaber mellem myndighederne kan dopingproblemet behandles og forebygges effektivt.
Det Internationale Antidopingagentur (WADA) koordinerer og udvikler kampen mod doping over hele verden. Den internationale olympiske bevægelse har været meget tæt involveret i administrationen af WADA, men den rolle, som staterne spiller, har ikke været så livfuld. Det burde være muligt for EU-medlemsstaterne at gøre en fælles indsats for at opnå en bedre ligevægt i de bidrag, som de forskellige lande yder til WADA's arbejde, og således skabe mere effektive forudsætninger for, at det kan fungere effektivt. EU skal ikke oprette sit eget dopingagentur, men tilslutte sig Europarådets antidopingkonvention og på denne måde blive tæt inddraget i arbejdet med at bekæmpe doping over hele Europa.
Endvidere er UNESCO ved at udarbejde en global antidopingkonvention. EU bør aktivt overvåge udarbejdelsen af konventionen og koordinere medlemsstaternes synspunkter. Med øgede beføjelser på sportsområdet, dvs. i forfatningen, som således giver os et kommende retsgrundlag, bør EU tage aktivt del i gennemførelse og fremme af samt støtte til forpligtelserne i denne fremtidige aftale.
Forhold vedrørende doping udgør ofte en ret synlig del af sportsnyhederne i medierne. Her bør man imidlertid bevare en vis proportionssans. Ligesom andre steder i samfundet er og vil der i sport altid være nogle, som ikke følger de regler, der gælder for alle. I EU skal vi ikke desto mindre gøre alt, hvad vi kan, for at fremme en kultur med sund sport og fysisk træning. Midt i debatten må vi ikke glemme, at sport er noget positivt, fordi den gavner sundhed og velvære. 
Bennahmias,
   Hr. formand, denne beslutning går selvfølgelig i den rigtige retning. Vi så alle ved de sidste Olympiske Lege, hvordan en række atleter - faktisk meget få i forhold til de tusindvis af tilstedeværende atleter - blev taget for at have anvendt doser af forbudte stoffer. Det drejede sig i øvrigt især om doser med gamle dopingmidler og ikke specielt om de nye præparater, som er i omløb i dag.
Det er klart, at det, vi først skal gøre, er at forsvare folkesundheden for vores atleter, eliteatleter og professionelle atleter. Der er imidlertid en selvmodsigelse på dette plan, som vi så for nylig. Det internationale antidopingagentur, WADA, som gør et yderst vigtigt stykke arbejde, har netop vedrørende især kortikoider besluttet, at der skal tages prøver, og at man vil acceptere en vis dosis - jeg tror, det er 30 % - kortikoider i de prøver, som bliver taget. De tager derfor stilling imod lægestanden, hvilket betyder, at de accepterer en vis dosis. Det minder os og i hvert fald mig om, at vi, hvad angår professionel cykelsport og hæmatokritværdien, accepterer en grænse på mindre end eller lig med 50 %, men ikke mere.
Der mangler et krav i vores beslutning. Det er et dyrt krav, men det er essentielt, det drejer sig nemlig om at sikre en uafhængig og permanent medicinsk opfølgning på atleterne. På den måde vil vi uanset sportsudøverens alder og den udøvede sport kunne se, hvilke medicinbehandlinger atleterne modtager i løbet af hele deres karriere, idet vi starter helt fra bunden - for atleterne har også ret til medicinsk behandling - og hvilke lovlige eller desværre ulovlige dopingmidler de har måttet tage. Hvis vi ikke har et sådant værktøj på dopingområdet i Europa, i EU og i resten af verden, ja så er alt det, vi hidtil har sagt, ikke meget værd, så længe der ikke sker en sådan uafhængig og sideløbende medicinsk opfølgning.
Toussas,
    Hr. formand, årsagen til det store problem med brug af ulovlige stoffer i sportsverdenen er idrættens kommercialisering via den kapitalistiske produktionsform, der har til formål at øge de monopolistiske virksomhedskoncerners profit, med andre ord accepten af, at sportsudøvere kan være professionelle, og at der derfor findes professionel sport.
Nar sportsholdet er en virksomhed, bliver sejr for enhver pris for sportsfolkene og holdet det, markedet kræver, for at man kan reklamere med og sælge virksomhedskoncernernes produkter, dvs. øge deres profit. Børnene og de unge bliver genstand for grov udnyttelse. Der findes f.eks. en bred vifte af medicinske præparater i supermarkederne, hvor de frit kan købes, og som forgifter alle etiske værdier i sportsverdenen og har meget alvorlige, smertefulde konsekvenser for de unges psykiske og fysiske sundhed.
Jeg vil tillade mig især at påpege det hykleri, der findes inden for de internationale organisationer og deres forbindelser med de store virksomhedskoncerner, som betyder, at snesevis af medicinske stoffer ikke er forbudt, men kan anvendes inden for sporten.
Vi mener, at sport er et socialt gode, som ikke passer sammen med profittens tankegang. Der må findes en anden politik inden for sport. Enhver form for professionalisme skal afskaffes, alle bånd mellem virksomheder og idrætten skal kappes, og den brede amatørsport skal styrkes.
Til sidst vil jeg gerne gøre opmærksom på, at så længe denne almene befolkningsfjendtlige politik, som fastlægges ud fra kapitalens profit og konkurrenceevne, fortsætter, vil den føre til smertelige konsekvenser for ungdommen og sportsverdenen. 
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, i henhold til Kultur- og Uddannelsesudvalget viste De Olympiske Lege i Athen, at doping i sport er en reel trussel. Den eneste grund til, at så mange dopingtilfælde blev opdaget under de sidste Olympiske Lege var imidlertid, at Den Internationale Olympiske Komité under ledelse af den nye præsident Jacques Rogge endelig handlede beslutsomt for at bekæmpe doping. Politisk vilje spiller ofte en stor rolle i sådanne forhold. Vi ved alle, at Den Amerikanske Olympiske Komité afdækkede dopingsager, der omfattede de amerikanske konkurrencedeltagere og særlig atleterne, og at den har fortsat med at gøre det indtil for nylig. Vi bør ikke have illusioner om, at kampen mod doping kun indebærer at komme på tværs af visse konkurrencedeltageres, træneres og kampagnelederes ambitioner, men også at føre krig mod den enorme medicinalindustri og magtfulde og godt finansierede lobbyister. De strategier, som vi kan anvende i denne kamp, omfatter strenge straffe, f.eks. øjeblikkelig idømmelse af "ingen nåde" og livslang udelukkelse fra konkurrencer, klare regler for at sikre, at ingen er mere lige end andre, og nye metoder til at spore dopingteknikker, der bliver mere og mere avancerede, som de tidligere talere har understreget. Ligesom politik vil sport altid være en smudsig branche, men der er uden tvivl plads til, at den kan rydde op i sine handlinger. Det er tanken bag beslutningsforslaget, og jeg vil takke spørgerne for at sørge for, at dette er tilfældet.
Schmitt, Pál (PPE-DE ).
   - I EU-forfatningen omtales sport både som et vigtigt redskab til uddannelse og en måde at fremme social samhørighed og en sund livsstil på. Doping sætter selve sportens væsen på spil, ligesom den rydder princippet om lige muligheder af vejen og i høj grad krænker fairplayånden. Ydelsen afspejler ikke længere kvantiteten og kvaliteten af indsatsen. Doping er farligt for konkurrencedeltagerne selv. Der er beskrevet flere hundrede ulykkelige skæbner i litteraturen. I henhold til den tidligere præsident for Den Internationale Olympiske Komité, hr. Samaranch, er doping sportens død. Farlige præstationsfremmende stoffer er kommet frem også i fritidssport og gymnastiksale. Man fremstiller, handler med og forbruger disse stoffer i massivt omfang. Millioner af mennesker er berørt og i fare.
På verdensplan føres kampen mod doping på tre niveauer: 1) forebyggelse, information og uddannelse, 2) test før, under og efter konkurrencer ved hjælp af de nyeste videnskabelige metoder, 3) idømmelse af strenge straffe eller sanktioner, der er strenge nok til at virke afskrækkende. EU kan deltage i de første to områder af denne brede, fælles indsats for at bekæmpe doping, da det ikke ligger inden for EU's beføjelser at straffe kriminalitet. Nogle lande har allerede indført lovgivning, i henhold til hvilken der idømmes strenge straffe for doping i lighed med straffene for narkotikamisbrug.
Jeg anbefaler også for mit vedkommende, at vi tager aktiv del i at rense ud i eller, om man vil, redde sporten. Vi skal tage budskabet i forfatningen alvorligt og samarbejde tættere end hidtil med WADA. På nuværende tidspunkt har kun 12 af de 25 EU-lande et godkendt laboratorium. Vi skal hjælpe med at gøre det muligt for de andre 13 medlemsstater at få disse værdifulde tekniske faciliteter. Vi skal oprette et fælles EU-testnetværk for at fremme et tæt samarbejde, ikke kun med hensyn til at teste, men også til forskning i sportsvidenskaber. Vi må ikke glemme, at sportsvidenskaben allerede intensivt er ved at undersøge en ny slags doping, der kan vise sig at være endnu mere farlig end tidligere former, nemlig gendoping. Jeg anbefaler også, at Den Europæiske Ombudsmand indfører en ordning, der gør det muligt for EU-borgere at indberette enhver fremstilling, handel med eller forbrug af dopingstoffer, som de støder på. 
Prets (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, EU har flere gange - i Rådets afgørelser og konklusioner, i Helsinki-rapporten om sport, i Kulturudvalgets betænkning, i høringer osv. - gjort opmærksom på dopingproblemet og krævet og også foreslået forskellige forholdsregler. Faktum er imidlertid, at doping inden for sport er i stigning. Bedre og bedre produkter, der bliver mere og mere vanskelige at identificere, som udvikles af den farmaceutiske industri og tilbydes i de forskelligste former på markedet, letter adgangen for en bredere og bredere interessegruppe. Som svar på denne udvikling skal også modparten i højere grad bringe denne problematik frem i lyset.
Jeg anmoder derfor Kommissionen om at tage fat i opklaringen af dopingsager som et vigtigt punkt i forbindelse med forskningsarbejdet under det syvende forskningsrammeprogram og stille yderligere finansielle midler til rådighed herfor. EU-forfatningen vil også åbne nye muligheder for sporten, og jeg kan kun håbe på, at vi gennem et votum for denne forfatning også vil få disse chancer. Sport opfylder vigtige sociale opgaver i samfundet. Den må ikke komme ud på et skråplan på grund af doping og racisme, hvor tusinder af aktives arbejde ville komme i miskredit. 
Martin, Hans-Peter (NI ).
   - Hr. formand, enhver, der hidtil har deltaget i denne såkaldte debat med højtlæsning af tekster, har udtalt sig meget kraftigt imod doping. Sandsynligvis er der alligevel stadig to typer af sportsinteresserede i verden: dem, der - halvvejs også med tanke på, at doping kan føre til succes - i høj grad billiger og bifalder doping, og dem, der ikke gør det. Selvfølgelig hører jeg til de sidstnævnte. Jeg mener, at hvert dopingtilfælde næsten er som et lynnedslag i sjælen hos især unge sportsinteresserede. Vores kollega fra venstrefløjen argumenterede for, at doping er direkte forbundet med kapitalisme og ikke med totalitære statssystemer. Jeg mener, at det modsatte er rigtigt. Renheden i sport bliver vigtigere, jo vanskeligere de økonomiske betingelser er, og jo større problemer middelklassen har. Derfor er der mulighed for virkelig at sætte en stopper for doping.
Jeg ønsker mig imidlertid som led i det syvende forskningsrammeprogram, at De netop også koncenterer Dem om fodbold. Her er der konkrete spørgsmål: Er det rigtigt, at G 14 - det forbund, der især har Champions League under kontrol - forhindrer dopingkontroller? Er det rigtigt, at dopingkontroller undgås netop i ungdomsforeninger? Jeg kan kun opmuntre Dem til at sørge for gennemsigtighed her. 
Beazley (PPE-DE ).
   - Hr. formand, denne forhandling eller i hvert fald langt størstedelen af bidragene har været meget værdifuld. Hele spørgsmålet om doping inden for sport har fået langt større opmærksomhed på det seneste, hvilket er vigtigt. 
Der er tre indvendinger imod doping. For det første fordrejer den selve sportens natur. De personer, der sikrer sig en uretfærdig fordel i forhold til deres konkurrenter, ødelægger ganske enkelt hele formålet med sporten. For det andet er den skadelig for sportsfolkenes helbred. For det tredje finder jeg den skadelig for samfundet, fordi den viderebringer den opfattelse, at det handler om at vinde for enhver pris. Nogle af kollegerne har omtalt de meget betydelige finansielle fordele ved doping, hvilket gør spørgsmålet endnu vanskeligere.
Nogle af kollegerne her i mødesalen har olympisk erfaring, og jeg mener, at tre medlemsstater byder på værtskabet for De Olympiske Lege. Finder kommissæren det hensigtsmæssigt, at Rådet på denne side af en forfatningsratifikation vedtager en fælles beslutning, der ikke blot fordømmer doping inden for sport, men som også nævner de foranstaltninger, som de enkelte regeringer, der har en stor interesse i at vinde værtskabet for De Olympiske Lege, ønsker at træffe?
Mit sidste punkt er spørgsmålet om at vinde for enhver pris. En af de mest mindeværdige begivenheder under de seneste Olympiske Lege var sagen om langdistanceløberen, der lå til at vinde, men som blev forhindret i det af en tilskuer, der ganske enkelt løb ud og standsede ham. Løberen fik efterfølgende en særlig pris for at have fortsat løbet, selv om hans vinderchancer var blevet ødelagt. 
Hvis vi vil appellere til de unge og til samfundet i almindelighed, skal vi tilbage til sportens grundlæggende formål. Doping er en svøbe, som vi skal bekæmpe.
Borg,
    Hr. formand, jeg har lyttet meget opmærksomt til kommentarerne fra de tilstedeværende medlemmer. Ligesom Kommissionen har De et stort ønske om at gennemføre en effektiv kampagne imod doping inden for sport. Som tidligere nævnt har doping vidtrækkende indvirkning på vores samfund samt ikke mindst på vores unge mennesker. Med forfatningens ikrafttræden vil Kommissionen have et klart retsgrundlag. I mellemtiden vil vi fortsat træffe de nødvendige foranstaltninger for at skabe grundlaget herfor.
Parlamentet har med rette påpeget en række niveauer for en håndtering af problemet. Kommissionen mener, at forebyggelse er et vigtigt indsatsområde. Vores foranstaltninger skal derfor fokusere på uddannelse, forskning og information. Kommissær Figel' er indstillet på at tage spørgsmålet op i en budgetmæssig sammenhæng forud for forfatningens ikrafttræden.
Jeg vil nu koncentrere mig om nogle af de konkrete punkter, der har været fremsat. Med hensyn til sportsforbund og Det Internationale Antidopingagentur (WADA) er hr. Figel' ivrig efter at udbygge sådanne forbindelser, og der er allerede afholdt flere møder med dette formål. 
Med hensyn til muligheden for at finansiere WADA vil jeg gerne pointere, at vi finansierer WADA fra sag til sag via projekter. Vi finansierer ikke WADA's struktur på grund af visse problemer, som vi alle kender til.
Med hensyn til forskning nævnte jeg tidligere, at kommissærerne Figel' og Potočnik samarbejder, og at vi kan forvente os et godt resultat.
Med hensyn til en europæisk plan vil jeg gerne minde Dem om den eksisterende støtteplan fra 1999. Forfatningens ikrafttræden vil give os et mere solidt grundlag for at gå videre. 
Nogen nævnte lige muligheder inden for sport. Kommissær Figel' støtter fuldt ud dette aspekt og tager hensyn til det. Vores inspirationskilde er Fraisse-betænkningen, som Parlamentet vedtog i 2003. 
Der var nogen, der nævnte UNESCO's antidopingkonvention. Kommissionen følger arbejdet i dette organ og vil fortsat gøre det i fremtiden. Jeg har noteret mig hr. Beazleys forslag og vil videregive det til hr. Figel'.
Kommissionen glæder sig over Parlamentets beslutning om bekæmpelse af doping inden for sporten. Kommissionen har været meget aktiv, og den har taget initiativer på området i de seneste seks år, hvilket jeg nævnte i mine indledende bemærkninger. Vi agter at forsætte indsatsen med støtte fra medlemsstaterne og Europa-Parlamentet. Parlamentets beslutning vil hjælpe Kommissionen til at fortsætte sit arbejde og foranstaltningerne imod doping i samarbejde med Parlamentet.
Kommissionen har ingen indvendinger imod ændringsforslag 1 og 2. Især ændringsforslag 2 kunne bidrage til en effektiv dopingbekæmpelse.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er mundtlig forespørgsel af Sifunakis for Kultur- og Uddannelsesudvalget til Kommissionen om udkast til UNESCO-konvention om kulturel mangfoldighed (O-0037/2005 - B6-0169/20005).
Sifunakis (PSE )
   , Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, Kulturudvalgets mundtlige forespørgsel og det efterfølgende forslag til beslutning om udkastet til en UNESCO-konvention om kulturel mangfoldighed er resultatet af den store interesse, vores udvalg nærer for forhandlingerne om denne vigtige konventionstekst.
Udkastet til en UNESCO-konvention kommer efter UNESCO's verdenserklæring fra november 2002 om kulturel mangfoldighed, som var et positivt skridt hen imod et internationalt samarbejde, men viste sig ikke at slå til over for de trusler, som den kulturelle mangfoldighed møder i dag på grund af den stærke globalisering af markedet for kulturelle produkter og tjenester.
UNESCO-konventionen har til formål at beskytte og fremme mangfoldigheden af kulturindhold og kunstneriske udtryk via passende tiltag og søger at fremme udvikling af kulturelle politikker samt tilskynde til videre kulturelle udvekslinger på internationalt plan.
Vi mener, at denne konvention bør være et redskab til internationalt samarbejde til gavn for kulturel udvikling. Vi mener, at konventionsudkastet er udtryk for et seriøst forsøg på at tackle de udfordringer, der er forbundet med den kulturelle mangfoldighed som følge af globaliseringen og den internationale handelspolitik. Vi håber alle, den bliver et bindende instrument, der sætter standarder for beskyttelsen af kulturel mangfoldighed.
I betragtning af hvor meget f.eks. de amerikanske tv- og filmprodukter dominerer på de europæiske markeder i dag, er dette den eneste vej frem for Europa. Jeg kan blot nævne, at amerikanske produkter udgør mellem 60 % og 90 % af alle indkøb af audiovisuelt materiale i EU-medlemsstaterne, mens den tilsvarende europæiske andel af det amerikanske marked kun ligger i størrelsesordenen 1-2 %.
Disse forhold danner også baggrund for de forsøg, som et begrænset antal ikke-europæiske stater - hovedsagelig fra den engelsktalende del af verden - gør for at svække den foreslåede UNESCO-konvention. Derfor er vi nødt til at modstå presset fra disse få, men stærke lande, så den endelige konventionstekst klart fastsætter de kontraherende medlemsstaters ret til at udvikle, opretholde og gennemføre politikker og lovgivning, der tager sigte på at fremme og beskytte den kulturelle mangfoldighed og pluralisme i medierne. Det er af afgørende betydning, at det lykkes at bremse alle forsøg på at udvande eller svække disse rettigheder via den pågældende konvention.
Eftersom der selv inden for EU findes forskellige holdninger med hensyn til konventionens indhold, bør medlemsstaterne gøre alt, hvad de kan, for at koordinere deres synspunkter, både indbyrdes og med Fællesskabet. Her er vi nødt til at understrege, at enhver mangel på enhed vil underminere EU's stilling og troværdighed under forhandlingerne.
Derfor insisterer vi på, at EU og dets medlemsstater hverken under forhandlingerne eller i forbindelse med indgåelsen af denne konvention må foretage sig noget, som kan skade den kulturelle mangfoldighed eller underminere regeringernes mulighed for at støtte kulturel mangfoldighed.
Spørgsmålet om forholdet mellem international handelslovgivning og den fremtidige UNESCO-konvention er et centralt aspekt, som vi bør behandle på den bedst mulige måde og under ingen omstændigheder må nedprioritere.
Vi mener desuden, at konventionen bør anerkende den yderst vigtige rolle, som de offentlige institutioner spiller, navnlig de offentlige tv- og radiotjenester, i arbejdet for at beskytte, støtte og udvikle kulturel mangfoldighed.
Hr. kommissær, mine damer og herrer, i betragtning af Kommissionens vedvarende tilstedeværelse i forhandlingerne og på baggrund af Europa-Parlamentets store interesse i forløbet af forhandlingerne samt dets lovfæstede ret til at blive underrettet øjeblikkeligt og fuldt ud under alle faser af processen med forhandling om og indgåelse af internationale aftaler,
· opfordrer Europa-Parlamentet Kommissionen til at orientere det om fremskridt med hensyn til forhandlingernes indhold og tidsplan,
· spørger Europa-Parlamentet, præcis hvornår konventionsteksten forventes at være klar, så den kan vedtages på UNESCO's generalkonference i oktober 2005 i Paris.
Kan Kommissionen give os en grundig redegørelse for de forskellige synspunkter, der er kommet frem under forhandlingerne?
Borg,
    Jeg vil gerne takke de ærede medlemmer for spørgsmålet, der giver mig mulighed for på vegne af kommissær Figel' at ajourføre Europa-Parlamentet om situationen i de igangværende forhandlinger om en UNESCO-konvention om kulturel mangfoldighed.
Det følger efter Parlamentets anmodning om at blive holdt informeret om diskussionerne om dette spørgsmål inden for UNESCO's virkefelt. Den mundtlige forespørgsel og beslutningsforslaget om UNESCO følger efter Parlamentets betænkning og beslutning om at beskytte og fremme den kulturelle mangfoldighed samt de europæiske regioners og internationale organisationers rolle (f.eks. UNESCO og Europarådet). De blev vedtaget henholdsvis den 2. december 2003 og den 14. januar 2004, og ordføreren var fru Prets.
Begge tekster indeholdt en opfordring til Kommissionen om regelmæssigt at informere Parlamentet og i særdeleshed Kultur- og Uddannelsesudvalget om forhandlingerne i UNESCO. Kommissionen tog positivt imod opfordringen. 
Efter den foreløbige UNESCO-tidsplan for forhandlingerne om den kommende konvention blev de mellemstatslige forhandlinger indledt i september 2004, og forhandlingerne om forslagets indhold startede i december 2004, hvor redaktionsgruppen havde sit første møde. Få uger efter redaktionsgruppens møde accepterede Kommissionen Parlamentets invitation til at deltage i en minihøring om UNESCO-forhandlingerne. Dette møde blev afholdt den 25. januar 2005 med Kulturudvalgets medlemmer med hr. Schmitt i forsædet. Det gav anledning til en vigtig diskussion med Kommissionen og det luxembourgske formandskab om den nuværende forhandlingsproces. Kommissionen kan fortsat deltage i lignende møder fremover. Kulturudvalget har allerede lagt op til et sådant møde senere på måneden.
Forhandlinger er godt på vej i UNESCO. Set fra en EU-synsvinkel foregik det seneste forhandlingsmøde i februar i en god samarbejdsånd på basis af en adfærdskodeks vedtaget af Coreper den 27. januar 2005. Enheden i EU's forslag er blevet nøje respekteret under hele mødet på basis af de fælles holdninger, man er nået frem til efter talrige EU-koordineringsmøder.
Med én stemme er EU blevet en reference for debatten og en vigtig forhandlingspartner. Kommissionens observatørstatus i UNESCO medfører imidlertid utallige begrænsninger i forhandlingsmulighederne. EU har således anmodet om at få status som fuldgyldigt medlem under denne forhandling, og det bliver diskuteret i UNESCO i april.
Selv om mødet i februar ikke resulterede i et nyt konsolideret udkast til konvention, er de overordnede resultater af dette forhandlingsmøde om forslagets indhold positive i forhold til EU's forventninger og holdninger. Den generelle tendens fra plenarforhandlingerne er i tråd med EU's fælles holdninger inklusive forbindelsen til de andre instrumenter.
På mødet i april skal UNESCO's styrelsesråd bekræfte indkaldelsen af et nyt mellemstatsligt forhandlingsmøde, der foreløbig er fastsat til at finde sted fra den 25. maj til den 4. juni 2005. Det vil også diskutere EU's anmodning om en styrket status i de aktuelle forhandlinger.
Jeg vil kort nævne de vigtigste nye trin i den foreløbige tidsplan for UNESCO's forhandlinger. Styrelsesrådets forårsmøde afholdes den 18.-28. april 2005. Her vil man især diskutere EU's anmodning om en styrket status i UNESCO med henblik på de aktuelle forhandlinger om den kommende forfatning. Det næste mellemstatslige forhandlingsmøde er planlagt til at finde sted fra den 25. maj til den 4. juni, mens styrelsesrådets efterårsmøde afholdes fra den 13. til den 29. september 2005. Endelig skal generalkonferencen finde sted fra den 13. til den 21. oktober 2005, når konventionen om kulturel mangfoldighed er vedtaget på basis af den foreløbige tidsplan.
På vegne af kommissær Figel' vil jeg gerne takke Parlamentet og i særdeleshed Kulturudvalget for dets tidlige og aktive engagement i UNESCO's forhandlinger samt for dets støtte til Kommissionen i denne proces.
Hieronymi,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, EU er et økonomi- og værdifællesskab, og derfor kræver vi - og har også sikret det i traktaterne hidtil - et velfungerende indre marked, men samtidig og på lige fod også sikringen af den kulturelle mangfoldighed.
Sikringen af den kulturelle mangfoldighed i EU er ikke rettet mod medlemsstaterne, men betyder udtrykkeligt sikring af den kulturelle identitet i vores medlemsstater. Men kun i fællesskab - i EU og i UNESCO - kan vi sikre denne kulturelle mangfoldighed globalt.
Vi opfordrer i forbindelse med forhandlingerne medlemsstaterne og Kommissionen til at opfylde tre centrale krav. For det første skal forhandlingerne i UNESCO afsluttes rettidigt i forhold til de næste forhandlingsrunder vedrørende verdenshandelslovgivningen inden for rammerne af WTO og GATS. Oktober 2005 er så afgørende, fordi vi ellers ville stå tilbage i forhold til handelsretten, og et retsinstrument fra UNESCO truer med at komme for sent.
For det andet har vi brug for et effektivt instrument. Effektivt betyder, at det rent faktisk sikrer ligeberettigelse, "ligestilling af våbnene" med hensyn til retsinstrumenter for den økonomiske lovgivning og kulturlovgivningen.
For det tredje har vi brug for et EU, som tager den kulturelle mangfoldighed alvorlig i sin egen retspraksis, dvs. at det ikke underordner den under den økonomiske lovgivning i tjenesteydelsesdirektivet, men tager de audiovisuelle tjenesteydelser ud af udkastet til tjenesteydelsesdirektivet for fortsat også at være troværdigt og forhandlingsdygtigt over for UNESCO.
Prets,
   Hr. formand, hr. kommissær, den 16. november 2004 overdrog Rådet forhandlingsmandatet for UNESCO-konventionen om beskyttelse af mangfoldigheden i kulturindhold og kunstneriske udtryk til Kommissionen. Parlamentet har også stemt positivt om denne konvention i forbindelse med min initiativbetænkning.
For øjeblikket finder der forberedelsesforhandlinger sted i UNESCO til dets generalkonference, som afholdes i oktober i år - fru Hieronymi har netop også gjort opmærksom på det. Alle dagsordenpunkter skal være udarbejdet og afsluttet inden udgangen af maj. Derfor er det også vigtigt, at Europa-Parlamentet bekendtgør sin holdning, og at denne kan inkorporeres dér.
Hvad betyder det? Enhver stat skal have ret til at bevare, indføre og videreudvikle politikker og bestemmelser med henblik på beskyttelse og fremme af den kulturelle mangfoldighed og mediepluralismen. Der må ikke være en underordning under andre internationale aftaler. Konventionen må under ingen omstændigheder underordnes WTO-aftalerne. I konventionen skal der fastsættes en enkelt og bindende mekanisme til bilæggelse af strid, således at der udvikles en retspraksis for den kulturelle mangfoldighed i international ret.
For at nå disse mål er det nødvendigt, at Kommissionen indtager en klar holdning og forbereder koordinationen inden for de 25 medlemsstater så godt som muligt. Ved de første mellemstatslige møder mellem eksperter, som fandt sted i Paris i september sidste år, talte EU stadig med én stemme. Blandt fortalerne var Frankrig, blandt de neutrale Finland og blandt dem, som var imod, England, Danmark og Nederlandene.
Den nye og endnu ukendte situation, at Kommissionen nu kun kan komme til orde via det luxemburgske formandskab, giver udseende af, at EU ikke er nærværende. Her vil jeg gerne endnu en gang opfordre repræsentanterne til nøje at gennemtænke deres strategiske fremgangsmåde for at undgå uenighed og usikkerhed.
Det er positivt at notere sig, at Kommissionen er imod underordningen af UNESCO-konventionen under WTO-reglerne. Vi har brug for en indholdsmæssig sammenhængende, bindende tekst til en effektiv konvention. Jeg mener, at vi i den næste forhandlingsrunde, og - som allerede nævnt - før WTO-forhandlingsrunden afsluttes, skal komme sikkert frem til en afslutning. Det er lykkedes USA at gøre Canada, et land, som altid har spillet en pionerrolle i dette initiativ, delvis usikker, og det er også lykkedes at finde andre allierede som New Zealand, Indien og Australien.
Kulturen må ikke underordnes økonomiske aspekter, den er et selvstændigt marked, som har brug for sine egne regler for at kunne opnå og videreudvikle mangfoldigheden. Det har vi alle sammen ansvaret for. 
Drčar Murko,
   Tak, hr. formand, anerkendelse af kulturel mangfoldighed, der i praksis betyder sameksistens mellem mennesker med forskellige traditioner, betyder også respekt for forskellige kulturelle traditioner. At respektere kulturel mangfoldighed betyder at have lejlighed til at forstå andre mennesker og acceptere dem, som de er. Tværkulturelle forbindelser kan være usædvanligt nyttige og kan berige samfundet med en særlig form for merværdi, samtidig med at det letter spændingerne i de menneskelige relationer.
Princippet om kulturel mangfoldighed betyder, at vi skal respektere vores medmennesker på grund af deres gode menneskelige kvaliteter og ikke på grund af deres oprindelse. Hvis princippet slår rod i samfundet, bliver det en naturlig barriere for adskillelser og opdelinger.
Det har vist sig, at liberalt og kulturelt mangfoldige samfund også er de mest økonomisk vellykkede. De samfund, der opstod i Europa i det 20. århundrede trods to verdenskrige, kan betragtes som et af de største resultater i den menneskelige civilisation.
Vi var tidligere af den opfattelse, at disse resultater ikke længere kunne betvivles, men vi tog fejl. Hvor kom de flertal f.eks. pludselig fra, der gik ind for etnisk udrensning i 1990'erne, som er den hårdeste fornægtelse af kulturel mangfoldighed?
Adskillige, men heldigvis isolerede begivenheder har vist, at rimelige kriterier kan vendes til det modsatte. Hvis samfund begynder at acceptere hadefuld tale, og hvis yderliggående politikere kan udtale sig nedsættende om andres kulturer uden at blive straffet, betyder det, at bremserne har svigtet. Den offentlige følsomhed er lavere, og de, der advarer mod intolerance mod andre kulturer, bliver selv betegnet som intolerante.
Måske har vi i virkeligheden forventet os for meget af den multikulturelle model og har idealiseret den, men noget står klart nu. Selv om de ikke er perfekte, ved vi, at der ikke findes noget alternativ med samme værdi til reglerne for fredelig sameksistens mellem mennesker fra forskellige kulturer. Foranstaltningerne til fremme af global kulturudveksling og forslaget til UNESCO-dokumentet, der bliver behandlet i dag, er et væsentlig bidrag og er vores fælles politiske og økonomiske investering i fremtiden.
Jeg siger tak. 
Trüpel,
   Hr. formand, jeg vil også gerne understrege, at det afgørende politiske grundlag for denne tilstræbte konvention er tænkning, at kunst og kultur har en dobbeltkarakter. Vi har først og fremmest at gøre med varer, men kunst og kultur udtømmes ikke kun i denne varekarakter, men er altid bærer af betydning, af identitet, af æstetisk udtryk - det er det afgørende punkt, hvorfor man ikke bare må underkaste den markeds- og liberaliseringslogikken. Det gælder for pluralismen i massemedierne, og det gælder især i forbindelse med beskyttelse af den offentlig-retlige radio, som garanterer en særlig kvalitet og stiller det krav, at der skal gives adgang til så mange mennesker som muligt. En sådan tænkning trues af en ren markeds- og liberaliseringslogik. Derfor er det så vigtigt, at det lykkes os at sikre denne konvention med henblik på beskyttelse af den kulturelle mangfoldighed politisk.
Jeg vil også gerne fremhæve, at det er absolut nødvendigt, at vi fører forhandlingerne stærkt og enigt, og at de europæiske medlemsstater virkelig taler med én stemme. Indadtil skal Parlamentets deltagelse være sikret, og det skal sikres, at vi bliver inddraget i definitionen af et klart mandat. Udadtil er det afgørende, at forhandlingerne med UNESCO - hvilket allerede er blevet understreget - afsluttes rettidigt, således at vi ikke løber bagefter i WTO- og GATS-runderne.
Vi har brug for et effektivt retsinstrument, således at vi med vores beskyttelseskonvention ikke kommer bagud i forhold til markedslogikken og bliver underordnet. Det, vi forlanger udadtil for verden, skal vi også beskytte inden for EU. Derfor skal beskyttelsen af den kulturelle mangfoldighed også bevares i tjenesteydelsesdirektivet, og derfor skal disse goder undtages herfra. 
Portas,
   Hr. formand, som fru Murko så rigtigt sagde det i sit indlæg, skal man med kulturel mangfoldighed forsvare og beskytte mindretallene. I dag er alle kulturer i den globaliserede verden mindretalskulturer, men det afspejler markederne ikke. Problemet udspringer af denne modsigelse. Kulturel mangfoldighed er oppe imod uvidenhed, men er også oppe imod dem, der blot ser kultur som en vare, og dem, der mener, at de verdensomspændende medier kun har til formål at "producere indhold".
Det er hovedtendensen i de internationale handelsforhandlinger, og det mærkes også i EU, i flere regeringer og f.eks. også i forslaget om liberalisering af tjenesteydelser. Derfor er denne debat så vigtig. Budskabet her er jo nemlig - ligesom det er fra Kultur- og Uddannelsesudvalget - at vi må bevæge os i en anden retning, at Europa-Parlamentet, de europæiske institutioner og den enkelte medlemsstat skal opstille andre prioriteter og vælge andre politikker og andre instrumenter.
Beslutningen er meget klar. Staterne skal beskytte kulturel mangfoldighed. Staterne skal beskytte pluralisme i medierne, de skal føre en aktiv politik på dette område, og de skal investere i skabelse, produktion og distribuering af kulturelle goder. Staterne skal med andre ord træde i karakter. Det er det, der nok en gang er vores budskab, når vi i dag henstiller til, at EU så hurtigt som muligt indtager en fast fælles holdning i disse forhandlinger. 

Salvini,
    Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, bortset fra nogle få tvivlsspørgsmål og bekymringer er beslutningen efter vores mening positiv, eftersom den skal give udtryk for en fælles holdning. Jeg vil dog gerne give udtryk for min tvivl om, hvordan den bliver accepteret og gennemført i de enkelte medlemsstater.
Jeg lyttede til den tale, som et medlem fra Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa holdt lige før, og i den forbindelse kunne jeg godt tænke mig at vide, hvilke kriterier der er for tolerance og intolerance, når man beslutter, hvem der må udtale sig på en tv-kanal. Jeg beklager f.eks., at man i Italien vil bruge en beslutning om kulturel mangfoldighed - hvis titel vi nok alle kan være enige i - som våben mod en politiker, jeg ganske vist ikke repræsenterer, men som let kan identificeres som premierministeren.
Flere medlemmer af Kultur- og Uddannelsesudvalget - også dem, som næsten aldrig deltager i dets arbejde - bruger forslag som dette til interne politiske stridigheder, der ikke har ret meget at gøre med den kendsgerning, at kultur ikke er en vare eller et marked. Når det gælder kulturel mangfoldighed, taler man desuden meget om mindretalssprog, men det er mit indtryk, at disse sprog sjældent bliver beskyttet.
Jeg vil gerne spørge Kommissionen, hvor mange europæiske sprog, der risikerer at forsvinde. Her tænker jeg på catalansk, baskisk og sprogene i Italien, lombardisk, piemontesisk, ligurisk og venetiansk. En ting er at tale på en abstrakt måde om sproglig mangfoldighed, en helt anden ting er konkret at beskytte de sprog, som globaliseringen er ved at få til at forsvinde.
Hvis man ser bort fra beslutningen, som vi i Den Norditalienske Liga og som medlemmer af Gruppen for Selvstændighed og Demokrati er enige i, er jeg således bekymret for, hvilken brug man kunne gøre af et sådant dokument i de enkelte medlemsstater. Jeg ville navnlig gerne vide, med hvilke instrumenter og økonomiske midler EU vil forsvare de enkelte sprog, så den foranstaltning, vi nu vedtager, ikke blot bliver en vag beslutning, men får en reel effekt i de pågældende regioner. Endelig håber jeg inderligt, at Kommissionen udarbejder et kort over europæiske sprog, som er i fare for at forsvinde, mens Parlamentet tier og tager sig af andre ting. 
Libicki,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, emnet for forhandlingen i dag er kultur, men vi skal spørge os selv, hvad vi mener med dette begreb. Omfatter kultur alt, hvad der omgiver en person og hele hans eller hendes livsstil, eller kun kulturelle produkter såsom malerier, skulpturer, arkitektur, musik og først og fremmest film, som allerede er blevet nævnt i dag? Vi må ikke glemme, at staten altid har spillet en væsentlig rolle som protektor for kultur, men at den aldrig har været af afgørende betydning. Jeg kan ikke lade være med at nævne Mediciernes eller pavernes rolle i forbindelse med Italiens storslåede renæssancekunst, men alligevel var det ikke deres skyld, at renæssancekunsten i Italien dengang nåede sit højdepunkt. I lighed hermed betyder det, at de tyske prinser optrådte som velgørere i det 18. og 19. århundrede, ikke, at de er ansvarlige for udviklingen af så vidunderlig musik i den del af verden. Ingen kan tage æren for, at Chopin blev født og arbejdede i Polen. Kultur kan ikke forvaltes, og vi skal derfor ikke lade os narre til at tro, at enhver handling fra vores side er afgørende for Europas succes på dette område. Vi må ikke glemme, at markedet også spiller en vigtig rolle, og at vi derfor har så gode minder om italienske film i 1950'erne, 1960'erne og 1970'erne, hvorimod de amerikanske film nu har magten. Dengang havde italienske eller franske film succes, ja, endog polske film, som trods kommunismen faktisk var ret gode, og nu tilfalder denne udmærkelse amerikanske film. Medierne spiller selvfølgelig en stor rolle i denne proces, selv om det er en uheldig omstændighed, at de af og til forsømmer deres pligt ved at blive fuldstændig kommercialiseret. Vi må ikke glemme, at udtalelser om, at europæiske film er næsten ukendte i USA, og at amerikanske film er langt de mest populære i Europa, simpelthen er jamren, og vi skal ikke beskæftige os for meget med dem. Amerikansk kunst og kultur er alligevel hovedsagelig andre udgaver af europæisk kunst, selv om vi ikke skal vende ryggen til Henry James, Ernest Hemingway eller John Steinbeck, fordi de var amerikanere. Vi skal ikke miste håbet, da hele verden er underlagt europæisk kultur, selv om den af og til kommer i en amerikansk udgave. 
Dillen (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, ingen her i Parlamentet vil være uenig med mig, når jeg siger, at beskyttelsen af den kulturelle mangfoldighed og kunstneriske udtryksform, ikke kun i EU, men også i resten af verden, fortjener vores udelte opmærksomhed. Vi bør alle beklage, at disse emner ikke får mere opmærksomhed her i Parlamentet. I stedet truer ideologi, som det sker med alle emner, der vedrører samfundet, herunder i denne forhandling, med at blive prioriteret meget af tiden i stedet for ægte bekymring for denne mangfoldighed. Det er også alt for ofte sket, at man har givet vage og generelle begreber, herunder kulturel mangfoldighed, en anden betydning, og at de for nogle tjener som en eufemisme - et eksempel herpå er debatten om Islams plads i det vestlige samfund - i et forsøg på at manipulere med den nødvendige opdeling mellem kirke og stat eller ligestilling mellem kønnene. Det er kun et enkelt eksempel på, hvordan et fredhelligt mål som kulturel mangfoldighed kan tjene mindre ædle sager, når kulturrelativister fortolker det på en anden måde. Følgelig skal vi klart og tydeligt slå fast, hvad vi mener, og identificere de berørte parter samt først og fremmest sikre, at beskyttelsen af kulturel mangfoldighed ikke resulterer i en række standarder, som er afledt af ideologi, der pålægges fra oven og ned. Det vil udelukkende gavne den kunstneriske frihed. 
Pack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, bevarelse og fremme af den kulturelle mangfoldighed er en vigtig opgave i og uden for EU. Europa-Parlamentet har altid understreget dette som en politisk prioritet. De vigtigste demokratiske værdier - som meningsfrihed, tolerance, interkulturel dialog - afspejles i dette spørgsmål. Det er værdier, som det gælder om at beskytte. Den konvention, som vi taler om, er et vigtigt instrument i det internationale samarbejde for at beskytte disse kulturelle værdier. Vi har brug for et mandat og en helt klar holdning på den internaitonale scene for at kunne klare os dér.
Globaliseringen truer den kulturelle mangfoldighed og mediepluralismen. Denne konvention giver også de nationale regeringer en juridisk ramme til at træffe nødvendige foranstaltninger, til at bevare den kulturelle mangfoldighed og - om nødvendigt - til også at fremme den. Denne konvention er ikke noget protektionistisk instrument, hvilket vi ofte hører, den er heller ikke nogen blankocheck. Men den forbedrer den internationale udveksling af kulturgoder, og den fremmer mangfoldigheden.
Vi fører ikke noget korstog imod WTO her eller - i klartekst - mod USA. Vi ønsker helt enkelt, at konventionen samt WTO- og GATS-forhandlingerne er komplementære. For øjeblikket er det som en krig mellem David og Goliath. Vi skal styrke David, således at han med henblik på den kulturelle mangfoldighed, som vi skal beskytte, kan klare sig i denne kamp. Derfor skal vi have en fælles fremgangsmåde inden for UNESCO, således at vi kan stå vores prøve inden for rammerne af GATS- og WTO-forhandlingerne. Jeg understreger det, som fru Hieronymi og fru Trüpel sagde: Vi skal også internt i EU sørge for, at tjenesteydelsesdirektivet udelukker de audiovisuelle tjenesteydelser. 
Badía i Cutchet (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke hr. Borg for hans oplysninger om udviklingen i forhandlingerne om konventionen om kulturel mangfoldighed.
Konventionen om kulturel mangfoldighed bør være et reelt internationalt samarbejdsinstrument, der beskytter og fremmer mangfoldigheden i det kulturelle indhold og de kunstneriske udtryk i lyset af presset fra globaliseringen og den internationale handelspolitik. Den skal ligeledes sikre de audiovisuelle mediers pluralisme og anerkende public service-tjenesternes fundamentale rolle, især radiostationernes.
Rådets beslutning, som bemyndigede Kommissionen til at forhandle på vegne af EU, er meget positiv. Jeg vil dog gerne til trods for den præcedens, det skaber i EU, understrege behovet for, at Europa-Parlamentet til stadighed er informeret om indholdet i og tidsplanen for forhandlingen, og at der samtidig tages hensyn til civilsamfundets mening.
Kulturelle serviceydelser og produkter må på den ene side betragtes som økonomiske varer, men på den anden side er de også en del af befolkningernes kendetegn, og jeg vil gerne påpege, at reguleringen heraf også skal tage hensyn til deres særlige karakteristika, herunder de særlige karakteristika hos sektorens arbejdstagere.
Endelig glæder jeg mig over forslaget om at oprette et observatorium for kulturel mangfoldighed i UNESCO, som skal drives i samarbejde med de professionelle organisationer, og jeg beder Kommissionen og medlemmerne af det internationale samfund, især USA, Canada og Mexico, om at støtte konventionen som et bindende lovgivningsinstrument. Hvis den bliver vedtaget på UNESCO's næste generalforsamling til oktober 2005, vil det være muligt at tage hensyn til disse mål i handelsforhandlingerne i WTO på det kulturelle område. 
Graça Moura (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i den foreslåede UNESCO-konvention opstilles principperne for staternes suverænitet og beføjelser til at træffe de nødvendige foranstaltninger på det kulturelle område, men det primære mål med konventionen er at fjerne dem fra WTO's, Verdenshandelsorganisationens, ressort. Det fremgår af artikel 13 og 19, men også af en meddelelse af 14. september 2004 fra sammenslutningen International Liaison Committee of Coalitions for Cultural Diversity, som UNESCO formidler.
Jeg citerer herfra: "Konventionen bør indeholde en for staterne klar og utvetydig forpligtelse til at forsvare denne konventions mål i andre sammenhænge, navnlig ved ikke at forpligte sig til liberalisering på det kulturelle område i forbindelse med internationale handelsaftaler". Der er ikke blot tale om at stadfæste chauvinisme, isolering eller - endnu værre - en ny politiagtig styring og blokering af den levende og frugtbare kontakt mellem kulturerne. Det bliver mere kompliceret, fordi den ikke-udtømmende liste over kulturelle goder og tjenesteydelser i udkastets bilag omfatter hundredvis af specifikationer. Fritidsaktiviteter og sport, kulinariske traditioner, skik og brug, kulturturisme, keramik, tekstiler, broderi, kurve, glas, juveler, læder-, træ- og metalarbejder, møbler, indretning, design osv., osv. Listen kan rumme alt, hvad man overhovedet har lyst til.
EF-traktaten omhandler kulturernes udfoldelse og respekten for deres nationale og regionale mangfoldighed i artikel 151, men det vedrører kun respekt for medlemsstaternes kulturer. Hvad angår tredjelande og internationale organisationer, tales der kun om samarbejde på det kulturelle område. Medlemsstaterne skulle kommes i møde, alle medlemsstaterne, i et Europa bestående af nationale identiteter undertiden i skarp konflikt med hinanden og altid meget bevidste om deres særegenhed, men den enkelte medlemsstats suverænitet sikres fuldstændig.
I traktaten udelukkes enhver form for harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser på dette område. I hvilken grad er Kommissionen involveret i den foreslåede konvention? Agter den indirekte at påtvinge EU den harmonisering, som udelukkes i traktaten? Vil den fjerne EU fra WTO's sfære og bringe os ud i et univers af risikabelt ubegrænsede situationer med uforudsigelige følger?
Weber, Henri (PSE ).
   - De igangværende forhandlinger i UNESCO har meget stor betydning for os europæere. Det er indtil nu lykkedes os at få gennemtrumfet vores principper i de internationale forsamlinger. Disse principper er blevet gentaget her i salen af mine forgængere. Kulturelle varer og tjenesteydelser er ikke handelsvarer som alle andre.
Den kulturelle mangfoldighed er en skat for hele menneskeheden. Enhver regering skal have ret til at støtte skabelsen og spredningen af kulturen i sit land uden at blive udsat for fredhellige krav om frihandel eller for WTO's myndighed. Det er lykkedes os at skabe respekt om disse principper indtil nu, og den kulturelle sektor er blevet udelukket fra den internationale forhandling om liberalisering af tjenesteydelser i Verdenshandelsorganisationen.
Men de, der mener, at de kulturelle varer og tjenesteydelser hører ind under underholdningsindustrien, er på ny i offensiven. På deres initiativ bliver de bilaterale frihandelsaftaler, som inkluderer den kulturelle sektor, flere og flere. I UNESCO forsøger USA's repræsentanter og deres allierede at svække den udgangstekst, der er foreslået til konventionen, og det lykkes dem også i stort omfang.
Den eneste effektive måde at sikre vores ret til kulturel identitet og kulturel mangfoldighed er at gøre den til en universel rettighed, som anerkendes af alle befolkninger og forsvares af deres repræsentanter i de internationale institutioner. UNESCO-konventionen skal blive det internationale juridiske referencedokument i kulturpolitiske spørgsmål. Den skal ikke underlægges de andre handelsaftaler. Den skal indeholde en effektiv mekanisme til bilæggelse af tvister. Endelig skal den være klar til den næste generalforsamling i UNESCO i oktober 2005, hvor den kan blive vedtaget.
Borg,
    Hr. formand, jeg har noteret mig, hvad de forskellige ærede medlemmer har sagt, og jeg vil videregive deres kommentarer og forslag til hr. Figel'. Generelt set vil jeg først sige, at Kommissionen glæder sig over Parlamentets beslutning om kulturel mangfoldighed, og at vores synspunkter er sammenfaldende. Parlamentets beslutning vil hjælpe Kommissionen med at fortsætte dens arbejde med forhandlingsprocessen i samarbejde med Parlamentet.
Talerne har rejst en række konkrete spørgsmål, som jeg har følgende kommentarer til: Med hensyn til Parlamentets engagement vil jeg bekræfte vores tilsagn om at holde Parlamentet informeret. Vi har regelmæssigt videregivet informationer til Parlamentet og specielt til Kultur- og Uddannelsesudvalget. Det næste møde finder sted den 19. april, og hr. Figel' er indstillet på at fortsætte dialogen med udvalget og diskutere indholdet af de igangværende forhandlinger med udvalget. Vi vil gerne udnytte Parlamentets idéer under forhandlingerne. Vi glæder os over Parlamentets stærke støtte, der hjælper os med vores opgaver.
Med hensyn til mere information om forhandlingerne kan jeg konstatere, at forhandlingerne i øjeblikket mest handler om procedurer. Diskussionerne om indholdet kommer senere under mødeperioderne for maj og juni. Med hensyn til frister ønsker vi en overholdelse af tidsplanen, så vi kan afslutte forhandlingerne i løbet af indeværende år.
Med hensyn til substansspørgsmål vil vi være særligt opmærksomme på at beskytte kulturelle og nationale træk samt mediesektorens interesser. Med hensyn til sprog vil jeg sige, at sproglig mangfoldighed er et andet aspekt af vores politik. Kommissionen har faktisk medtaget et forslag om livslang læring i det finansielle overslag for 2007-2013. Sproglig mangfoldighed er en hovedhjørnesten i dette forslag og det primære undervisnings- og kulturprogram.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget et beslutningsforslag(1). Afstemningen om dette beslutningsforslag finder sted kl. 12.00.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om betænkning (A6-0051/2005) af Miguélez Ramos for Fiskeriudvalget om forslag til Rådets forordning om foranstaltninger til genopretning af bestandene af sydlig kulmule og jomfruhummer i Det Cantabriske Hav og ud for den vestlige del af Den Iberiske Halvø og om ændring af forordning (EF) nr. 850/98 (KOM(2003)0818 - C5-0042/2004 - 2003/0318(CNS)) og betænkning (A6-0050/2005) af Morillon for Fiskeriudvalget om forslag til Rådets forordning om foranstaltninger til genopretning af tungebestandene i den vestlige del af Den Engelske Kanal og i Biscayabugten (KOM(2003)0819 - C5-0047/2004 - 2003/0327(CNS)).
Borg,
    Hr. formand, Kommissionen påskønner Fiskeriudvalgets store og grundige arbejdsindsats forud for denne forhandling med hensyn til de to dokumenter, som Parlamentet sidder med i dag. Formålet med de påtænkte foranstaltninger er at beskytte de kommende generationers behov imod den nuværende befolknings efterspørgsel. Det er det, vi definerer som bæredygtighed, og vi ser langsigtede forvaltningsplaner som det rette lovgivningsinstrument hertil. Jeg er glad for, at Parlamentet i det store hele er enigt med os.
Som altid er vores fælles ønske om bæredygtighed inden for fiskeriet urokkeligt. Vi kan ikke overdrive vigtigheden af dette princip. Vi har fortsat fælles mål, mens vores tilgang kan være forskellig. I dette tilfælde er der nogle forskelle i detaljerne.
Med hensyn til planen for sydlig kulmule og jomfruhummer har vi afholdt høringer med de berørte parter vedrørende de fiskeriformer, hvorunder arterne fanges, idet de ofte fanges sammen i blandet fiskeri. Vi er enige om, at det skal være muligt at yde statsstøtte til de fiskere, der beskæftiger sig med denne form for fiskeri, men den skal fordeles retfærdigt blandt alle fiskere, der befinder sig i en lignende situation, og den skal derfor finde anvendelse inden for rammerne af Den Europæiske Fiskerifond.
Vi mener, at grænserne for ændringer i TAC'er skal være plus eller minus 15 % for at være i overensstemmelse med den videnskabelige rådgivning. Der er ikke noget teknisk belæg for at vælge en anden værdi. Jeg accepterer imidlertid, at denne grænse skal anvendes fra planens første gennemførelsesår. Vi skal ikke bevidst forsinke genopretningen af fiskebestandene, hvis det er muligt inden for planens rammer. Genopretningen skal gennemføres hurtigst muligt og inden for 10 år.
Vi er klar over, at der er særlige problemer i Cádizbugten, og at usikkerheden er stor. For at overholde det forsigtighedsprincip, der er vedtaget i FN's og EU's lovgivning, kan større usikkerhed ikke være en grund til at anvende slappere bevarelsesforanstaltninger. Vi kan blive enige om at udelukke Cádizbugten fra den samme indsatsforvaltningsordning som andre steder, hvis der findes en alternativ, men lige så effektiv forvaltningsordning. 
Efter diskussioner med de berørte parter om dette punkt kan vi nu blive enige om at fjerne de lukkede områder, der oprindeligt blev foreslået for jomfruhummer, men vi mener, at de skal erstattes med andre lukkede områder, der er bedre egnet til at beskytte bestandene. Der skal indføres bevarelsesforanstaltninger, hvis jomfruhummerbestandene atter skal kunne understøtte et betydeligt fiskeri.
Jeg støtter tanken om en forvaltningsplan for tungebestanden i Biscayabugten i overensstemmelse med dens mindre alvorlige biologiske stand, men tungebestanden i den vestlige del af Den Engelske Kanal bør fortsat være omfattet af en genopretningsplan. Juridisk set kan en forvaltningsplan ikke anvendes for tungebestanden i den vestlige del af Den Engelske Kanal, før den ligger inden for sikre biologiske grænser.
Vi indkalder til et videnskabeligt møde i STECF for at indføre fiskeridødelighedsmål for tungebestanden i overensstemmelse med målene for den fælles fiskeripolitik og de internationale forpligtelser i FN og FAO. Vi er derfor nødt til at vente med vores holdning, til vi har set resultaterne af denne vurdering.
Miguélez Ramos (PSE ),
   Hr. formand, denne betænkning, der blev vedtaget i udvalget med stort flertal - jeg mener at kunne huske, at der kun var én stemme imod, hvilket jeg er mine kolleger meget taknemmelig for - kommer med betydelige ændringer til Kommissionens forslag om foranstaltninger til genopretning af bestandene af sydlig kulmule og jomfruhummer i Det Cantabriske Hav og ud for den vestlige del af Den Iberiske Halvø. Kommissionens forslag vedrører et mål for genopretning af kulmulebestanden, der tager udgangspunkt i fiskedødeligheden, mens jeg i min betænkning i tråd med videnskabsmændenes anbefalinger foreslår genopretning af en passende biomasse, suppleret med et system til begrænsning af fiskeriindsatsen efter geografiske områder og gruppering af fiskeriredskaberne. Med hensyn til systemet til beregning af fiskeriindsatsen synes vi, at Kommissionens forslag, der er baseret på kw-kraft, er for kompliceret, og derfor foreslår vi, at det baseres på antal dage på havet, og at der desuden indføres et system, hvor fiskerne får medansvar for fiskerikontrollen.
For os, hr. kommissær, er gennemførelsesperioden ikke til forhandling. For denne genopretningsplan er det ikke nok at indføre eller beslutte fem år. Det ville glæde os meget, hvis fiskepladserne blev genoprettet på fem år, men de 10 år, i modsætning til Kommissionens forslag om fem år, har til formål at gøre det muligt for erhvervet at foretage en gradvis og mere fleksibel tilpasning og sikre den bedst mulige stabilitet for fiskerierhvervet, uden at det går ud over det endelige mål, vi alle ønsker - og ikke kun Kommissionen - om genopretning af bestandene. Desuden har vi ændret de mængder, der er fastsat i forslaget om vejning, tillægsfangster og andre tekniske foranstaltninger, og gjort dem mindre strenge, og på den måde svarer tolerancemargenerne bedre til dem, der findes i de andre gældende planer.
Hvad angår beregningerne af jomfruhummerfiskeriet, ved vi alle i dag, at forslagene om områder med fangstforbud hverken tager højde for bestandene eller varigheden, for det foreslås, at den skal være ubegrænset. Hr. kommissær, i henhold til IEO's rapporter er det kun i ét af de foreslåede områder, at der findes jomfruhummer i ret betydelige koncentrationer, og de findes inden for et område, der er meget mere begrænset end det, som Kommissionen anviser, på dybder mellem 100 og 140 m, hvorfor vi mener, at forbuddet, såfremt det bliver indført, bør begrænses såvel med hensyn til området som med hensyn til varigheden, der bør gå fra maj til august.
Jeg er nødt til at nævne noget, som Kommissionen plejer at glemme, nemlig de samfundsøkonomiske følger. Hr. kommissær, Kommissionens forslag omhandler udelukkende aspekter vedrørende bevaring af bestandene, og Kommissionen nævner ikke dets samfundsøkonomiske følger, og jeg kan forsikre Dem for, at hvis Kommissionens forslag gennemføres i dets foreliggende form, bliver det meget dramatisk for erhvervet, fordi de forbud, der foreslås for jomfruhummer, i praksis betyder, at det bliver umuligt at fiske med trawl i havene omkring Den Iberiske Halvø, og vi taler om fiskeri efter forskellige arter, hvoraf jomfruhummer kun udgør omkring 1 % af disse flåders samlede fangst. Jeg synes derfor, at det er på sin plads at henvise til de samfundsøkonomiske foranstaltninger, der bør træffes for at takle det mulige indtægtstab, som sektoren kan komme ud for, enten via den nye Europæiske Fiskerifond, som De har nævnt, eller via et andet særligt EU-instrument, og jeg glæder mig over, at Cádizbugtens særegenhed bliver anerkendt, og at det i denne henseende er fundet mere positivt at undtage den fra forslaget. Hr. kommissær, selv om Cádizbugten er blevet undtaget fra denne genopretningsplan, må det under ingen omstændigheder betyde, at der ikke træffes foranstaltninger i bugten, der muliggør en genoprettelse af bestandene og en bæredygtig forvaltning, og som bekendt er de nationale myndigheder ved at udarbejde en hasteplan for dette konkrete fiskeriområde.
Jeg mener, hr. kommissær, at jeg som ordfører har valgt den mest realistiske og gennemførlige vej, og det er sandt, det vil jeg gerne understrege, at jeg ud over målet om bevarelse af bestandene - som efter min opfattelse er særdeles vigtigt, og som nævnt af Dem sikrer vores fremtid - har været meget opmærksom på bevarelse af en sund, blomstrende og levedygtig europæisk fiskerisektor.
Det er budskabet i den betænkning, jeg forelægger for Parlamentet i dag. 
Morillon (ALDE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, Fiskeriudvalgets forslag til foranstaltninger til genopretning af tungebestandene i den vestlige del af Den Engelske Kanal og i Biscayabugten er underlagt Europa-Parlamentets høringsprocedure. Det er baseret på de forslag, som blev stillet til Rådet i december 2002, og som sigter mod bevaring og bæredygtig udnyttelse, som De sagde, af fiskeressourcerne i forbindelse med reformen af den fælles fiskeripolitik.
Forslaget har til formål i de to omfattede regioner og inden for et vist tidsrum på 5-10 år at sørge for bevaring eller genopretning af bestandene inden for de biologiske sikkerhedsgrænser. Det indeholder fem kapitler. Det første, som fastlægger kriterierne for, hvordan planmålene skal nås, fastlagde, at når bestandene vurderedes at ligge inden for grænseværdierne, kunne Rådet beslutte at annullere planen på forslag fra Kommissionen. De andre kapitler præciserede de tekniske foranstaltninger og kontrolforanstaltninger, som skulle gøre det muligt at iværksætte denne plan.
I løbet af de forhandlinger, der er foregået på området, er det kommet frem, at de seneste forskningsrapporter, som De har sagt, for i hvert fald en af de to berørte regioner, nemlig Biscayabugten, antydede, at bestandene ikke befandt sig under de biologiske grænser. Derfor har man i stedet for at vedtage en genopretningsplan som angivet i artikel 5 i forordningen af 2002 foretrukket at vedtage en forvaltningsplan som fastlagt i artikel 6 i samme forordning.
Dette forslag har naturligvis ikke til formål frit at lade fiskerne genoptage deres intensive fiskeriindsats uden nogen form for kontrol, hvilket ville få katastrofale konsekvenser for artens fremtid. Det har ført til ændringer af de tekniske foranstaltninger, som Kommissionen har foreslået, for, og jeg citerer, at "sikre, at disse bestande forbliver på et niveau, der ligger inden for sikre biologiske grænser", samtidig med at der gøres opmærksom på, og jeg citerer igen, at "den nye fælles fiskeripolitik har til formål at muliggøre en bæredygtig udnyttelse af de levende akvatiske ressourcer, idet der tages et afbalanceret hensyn til de miljømæssige, sociale og økonomiske konsekvenser."
Jeg gør opmærksom på, at Europa-Parlamentets forslag i denne henseende præciserer, at hvis Kommissionen i lyset af de årlige evalueringer skulle konstatere, at en af de omfattede tungebestande er truet af sammenbrud, bør den foreslå yderligere foranstaltninger til sikring af genopretningen af den pågældende bestand for Rådet.
Det var, hr. kommissær, hr. formand, mine kære kolleger, et sammendrag af det vigtigste i forslagene i den betænkning, som vil blive sat til afstemning uden ændringsforslag om et øjeblik i Europa-Parlamentet, og som i udvalget modtog en meget stor anerkendelse, som viser den vilje, der er til at knytte fiskerne selv til forskernes og politikernes overvejelser og at forene sidstnævntes ekspertise med førstnævntes erfaring. Jeg tilføjer, at de forhandlinger, som har ført til udarbejdelsen af denne betænkning, er foregået i en fremragende atmosfære, og jeg ville gerne til slut, hr. kommissær, udtrykke min store taknemmelighed over for Dem.
Varela Suanzes-Carpegna,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg tager ordet på vegne af min gruppe, Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, for at understrege den store rolle, som Parlamentet har spillet på området med dets velovervejede strategi om at give tid og tillade de oprindelige drastiske forslag fra Kommissionen at modnes. 
Debatten går langt tilbage, fra den forrige valgperiode. Kommissionen forelagde et indledende forslag, hvor situationen for kulmule og torsk blev sidestillet. Det var vi nødt til at stoppe, og det lykkedes os. Situationen for de to arter kunne ikke sammenlignes. Kommissionen endte med at give os ret og forelagde efterfølgende to separate forslag. Vi opnåede desuden, at der blev skelnet mellem den sydlige og den nordlige kulmule med to forskellige forslag.
Det skete, efter at der i 2001 i Fiskeriudvalget var blevet afholdt en vigtig fælles høring mellem den berørte sektor og de berørte videnskabsmænd. Vi endte med at opnå et tilfredsstillende resultat for den nordlige kulmule, og i 2003 opnåede vi også at få udsat forhandlingen om den sydlige kulmule til denne valgperiode, hvilket gjorde det muligt for sektoren og videnskabsmændene at fremlægge flere oplysninger og konkretisere forslagene.
Jeg synes også, at hr. Borgs besøg i Spanien har været afgørende med henblik på at berigtige Kommissionens oprindelige holdning til den sydlige kulmule og jomfruhummer. Det bør glæde os alle, for jeg mener, at dette er den rigtige vej, som det har vist sig i forbindelse med Middelhavet.
Jeg vil gerne lykønske vores ordfører, fru Miguélez, med hendes indsats og slutresultatet af hendes betænkning samt alle dem, der har bidraget hertil, herunder den spanske og portugisiske regering, såvel de forrige som de nuværende, og medlemmerne af min gruppe, hr. Fraga og hr. Freitas, for deres værdifulde bidrag. Jeg vil også gerne fremhæve det ændringsforslag, som vi forelægger i Parlamentet i dag på vegne af vores gruppe, PPE-DE-Gruppen, som giver medlemsstaterne større fleksibilitet ved gennemførelsen af deres genopretningsplaner.
Endelig lykønsker jeg og takker varmt den galiciske lokalregering, som i det galiciske rådgivende udvalg søgte og opnåede den nødvendige enhed inden for sektoren på dette afgørende område, for udvalgets konsensus har medvirket til at opnå en tilfredsstillende og realistisk aftale her. 
Poignant,
   Hr. formand, hr. kommissær, tillykke til ordføreren for en tekst, som ikke giver os store problemer. Jeg vil benytte lejligheden til at takke fiskerne for at forsyne os med en af de bedste fisk, nemlig tungen, som naturen i nogles øjne eller den gode Gud i andres har stillet til vores disposition. Gid de fortsætter denne forsyning! 
Vi skal drage lære af denne betænkning og af dette forslag. For det første skal vi vide at tilpasse os, når det er nødvendigt, og de beslutninger, som træffes, træffes ikke imod fiskerne. Hvis der er flere tunger end forudsagt, skal vi vide at tilpasse os situationen og ikke holde fast i vores indskrænkede eller blokerede tankegang.
For det andet afhænger roen i havnene og tilliden til fremtiden for en stor dels vedkommende af et veludført stykke arbejde mellem fiskerne og forskerne. Den ene gruppe tror ikke nødvendigvis på den anden, og efter min mening skal vi ufortrødent blive ved med at uddybe deres forbindelser. Der er et sted, som jeg tror, er yderst nyttigt, og som er etableret inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik, nemlig de regionale rådgivende råd. Vi skal udnytte disse instanser, således at de to store grupper, dvs. de erhvervsdrivende og forskerne, forstår hinanden bedst muligt.
I dette tilfælde, hr. kommissær, er Deres arbejde så meget desto nemmere, og vi har samme mål, nemlig at bevare så mange fiskebestande som muligt på havets dyb, for uden fisk, ingen fiskere i arbejde, og uden fiskere, ingen fisk til forbrugeren.
Ortuondo Larrea,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil begynde med at takke fru Miguélez Ramos og hr. Morillon for deres fremragende betænkninger, som de har forelagt for os, og som vi har drøftet i Parlamentet i dag. 
Kommissionen foreslog ved udgangen af 2003 en genopretningsplan for de sydeuropæiske bestande af kulmule og jomfruhummer, der ifølge Det Internationale Havundersøgelsesråd var truet på grund af den høje fiskedødelighed blandt de kønsmodne individer af nævnte arter, hvilket reducerede deres muligheder for genopretning ved hjælp af naturlig biologisk reproduktion.
Jeg har visse forbehold over for disse rapporters fulde gyldighed, og som indgik i vores vurdering af bestandene af nævnte arter, eftersom sammenslutningerne af de redere og fiskere, der udøver dette fiskeri, eller i det mindste dem, jeg har konsulteret, hævder, at den bedste måde at finde ud af, om bestandene er i fare eller ej, er ved at kaste nettet i havet. Men nettet skal naturligvis nøje overholde den gældende lovgivning. Hvis der er fisk med op i nettet, kan man ikke sige, at arterne er i fare, og de får flere fisk i nettet end sidste år.
Imidlertid er det de personer, der lever af fiskeriet, der har den største interesse i at bevare fiskebestandene, som deres økonomi og levemåde afhænger af, og derfor accepterer de i vid udstrækning, ligesom os, at der fastsættes foranstaltninger med henblik på at beskytte bestandene af den sydlige kulmule og jomfruhummer.
Sandsynligvis vil gennemførelsen af nogle af de foreslåede foranstaltninger berøre sektorens samfundsøkonomiske virkelighed, hvorfor det er helt nødvendigt at indføre en form for mekanisme i forordningen, der gør det muligt at afbøde de følger, som de planlagte begrænsninger af fiskerikapaciteten får for de berørte personer, og erstatte de skader, som sektoren påføres.
Hvis fiskerne og virksomhederne desuden ved, at de kan regne med denne hjælp, vil det i høj grad fremme deres deltagelse i de genopretningsplaner, der overvejes. Vi ønsker ligeledes, at kontrollen udøves på mængden af kønsmodne individer af den enkelte art og ikke på dødelighedsniveauet, og at de foranstaltninger, der træffes, får en horisont på 10 år, og at de årlige variationer i tilladte fangstmængder ikke overskrider ca. 10 %.
Aubert,
   Hr. formand, jeg er ked af at bringe en lille mislyd ind i denne smukke konsensus. Vi ville gerne have støttet Kommissionens forslag langt mere frivilligt, og vi beklager, at medlemsstaterne systematisk over for den trods alt alvorlige situation, det er, at fiskeressourcerne konstant reduceres - selv om der er små forskelle alt efter arten - med hjælp fra en lang række parlamentsmedlemmer fortsætter med for enhver pris at ville udvande de mål, der skal nås. Selv om hele verden erklærer, at den ønsker at bevare ressourcerne, er det ikke tilfældet i virkeligheden, og vi kan ikke acceptere denne situation.
Derfor stemmer vi ikke for de to betænkninger. Der er ingen tvivl om, at tilpasningen og forenklingen af foranstaltninger, som indimellem er alt for komplekse, skal drøftes med de lokale aktører og med fiskerne. Det er naturligvis også vigtigt at tage hensyn til de socioøkonomiske konsekvenser, at fastlægge kompensationer, som skal gøres retfærdige, således at det ikke altid er de samme, som modtager dem, og desuden at bevare det ikke-industrialiserede fiskeri og kystfiskeriet, som også skal overleve.
Lige så vel som vi er enige i alt dette, lige så vel kan vi ikke acceptere, at man systematisk reducerer Kommissionens målsætninger, som baserer sig på videnskabelige data. Vi kan heller ikke ustandseligt gøre indsigelser, som situationen ser ud. Derfor stemmer vi imod de to betænkninger, samtidig med at vi støtter Kommissionens ønske på dette område.
Guerreiro,
   Vi mener, at niveauet for standene af sydlig kulmule og jomfruhummer begrunder genoprettelsesforanstaltninger. Det vil indebære begrænsninger i fiskeriet, hvilket uundgåeligt vil få sociale og økonomiske konsekvenser. Enhver form for indkomstnedgang for fiskerne på grund af periodevis stilstand eller begrænsninger i fiskeriet som led i en ressourcegenopretningsplan skal således modsvares af kompensationer til fiskerne med henblik på at udligne de deraf følgende tab.
Kompensationer er også et incitament for fiskerne til at engagere sig aktivt i at gennemføre genopretningsplanen, eftersom hovedformålet med disse planer et at sikre fiskeressourcernes bæredygtighed for at sikre fiskeriets fremtid. Genopretningsplanerne må derfor ikke indebære definitive foranstaltninger til reduktion i fiskeriet, hverken ved fremme af ophugning af fartøjer eller ved svigtende rentabilitet på grund af manglende socioøkonomisk kompensation, fordi flåden er gjort uvirksom.
Ophugning betyder definitiv ødelæggelse af produktionsmidlerne og derfor definitiv arbejdsløshed for fiskerne. Derfor skal der indføjes socioøkonomiske foranstaltninger i denne forordning, som skal modsvares i Fællesskabets budget. Det er formålet med vores ændringsforslag, som vi finder rimelige. Vi håber på medlemmernes støtte. 
Ó Neachtain,
   Hr. formand, det er ikke ofte, at jeg kan erklære mig helt enig i to separate betænkninger fra Fiskeriudvalget. Dette er en af disse sjældne lejligheder. Formanden hr. Morillon og næstformanden hr. Miguélez Ramos fremhævede begge behovet for at sikre, at man vurderer og forholder sig til de socioøkonomiske effekter og konsekvenser af genopretningsplanerne og giver en passende kompensation.
Det er næsten helt præcist to år siden, at jeg her i Parlamentet slog fast, at man ikke kan træffe beslutninger og opstille mål vedrørende fiskegenopretningsplaner uden hensyntagen til deres sociale og økonomiske konsekvenser. I forbindelse med genopretningsplanerne skal man forsøge at finde en balance mellem genopretning og bevaring af fiskeribestande og foranstaltninger for at begrænse indvirkningen på fiskerisektoren. Der skal udvises den allerstørste respekt for behovet for social, økonomisk og regional samhørighed, og forsvaret af befolkningerne i de meget fiskeriafhængige regioner skal prioriteres meget højt.
Jeg vil gøre det helt klart - hvilket jeg har gjort mange gange tidligere og fortsat vil gøre ved enhver given lejlighed - at den fælles fiskeripolitik ikke kun handler om fisk, men i højere grad om fiskere. Den handler om deres familier samt familiernes fremtid, deres livsform - der er den eneste mulighed i mange områder - samt fremtiden for hele kystsamfund.
Hr. Morillon og hr. Miguélez Ramos afviser begge den teknokratiske tilgang med at genopbygge fiskebestandene for enhver pris, og i stedet foreslår de metoder, hvorved man kan sikre, at bestandene holdes inden for sikre biologiske grænser. Jeg støtter denne holdning.
Freitas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne først sige, at mit indlæg kun vil dreje sig om fru Miguélez Ramos' betænkning, og at jeg samtidig gerne vil takke fru Miguélez Ramos, fru Fraga Estévez og hr. Varela for deres bidrag til denne betænkning, der jo først og fremmest handler om Portugal og Spanien, hvad angår situationen for sydlig kulmule og jomfruhummer.
Jeg vil også gerne takke Kommissionen for dens forslag, der går i den retning, som reformen af den fælles fiskeripolitik har lagt op til med hensyn til bevarings- og genopretningsplaner for områder og arter med bæredygtighedsproblemer. Vi har dog været nødt til i udvalget at foretage et tilbundsgående arbejde også sammen med de nationale myndigheder, især i Portugal og Spanien, for at få Kommissionens gode hensigter til at harmonere med virkelighedens forhold.
Kommissionens forslag ville nemlig, sådan som det var, blive til skade for fiskeriet som helhed, fordi det for at tage vare på sydlig kulmule og jomfruhummer ville ramme hele fiskerflåden og indebære en genopretningsplan for alle fiskerityper, især i Portugal. Vi har derfor været nødt til at foretage nogle ændringer, som der har været enighed om, og som jeg mener forbedrer forordningen væsentligt.
Nogle af de ændringsforslag, der nu er blevet stillet i plenarforsamlingen, mener jeg er overflødige, fordi de allerede er indeholdt i de forslag, som vi stillede i udvalget. Blot for at begrunde ændringsforslaget fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater vil jeg gerne sige, at vi ønsker, at medlemsstaterne skal have mulighed for at indsende deres egne forslag til Kommissionens godkendelse, da det jo er dem, der kender virkeligheden bedst, og for at undgå, at der fremkommer forslag af alt for vidtrækkende karakter på et problem, der var specifikt og kunne løses på en meget enklere måde. 
Capoulas Santos (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne tale om fru Miguélez Ramos' betænkning om foranstaltninger til genopretning af bestandene af sydlig kulmule og jomfruhummer i Det Cantabriske Hav og ud for den vestlige del af Den Iberiske Halvø. Først vil jeg dog gerne takke fru Miguélez Ramos for hendes fremragende betænkning og for den store indsats, som hun lagt i udarbejdelsen af den. Europa-Parlamentet bør uforbeholdent kunne tilslutte sig dens forslag, og jeg forventer, at Kommissionen vil tage behørigt hensyn til dem.
Vi er helt enige med Kommissionen i, at der er behov for at beskytte bestandene af sydlig kulmule og jomfruhummer i disse områder af Atlanterhavet, og vi mener også, at deres aktuelle situation gør passende hasteforanstaltninger nødvendige. De medlemsstater, der har det største fiskeri i dette område har sammen med fiskerne og rederne den største interesse i, at sådanne foranstaltninger gennemføres, men jeg understreger, at det skal være passende foranstaltninger, eftersom Kommissionens forslag klart er for vidtgående, når vi tager i betragtning, at problemet ikke blot må anskues ud fra et enkelt perspektiv. Som politiske beslutningstagere er det vores ansvar at finde løsninger, der kan forlige princippet om, at de biologiske ressourcer skal beskyttes, med sociale og økonomiske interesser.
Kommissionens forslag vil, hvis det vedtages, være ødelæggende for det portugisiske fiskeri, fordi det vil ramme ca. 2.000 fartøjer, eftersom de fleste af dem fanger bittesmå mængder af disse arter. De forslag, der er indeholdt i de betænkninger, som vi her har til debat, vil kunne genoprette bestandene inden for 10 år og vil samtidig mindske de sociale og økonomiske følger. Jeg er derfor sikker på, at Europa-Parlamentet vil give denne betænkning sin utvetydige støtte. 
Fraga Estévez (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil benytte lejligheden til at lykønske ordførerne og især fru Miguélez, for jeg vil tale om hendes betænkning, og det er ikke, fordi udvalgsformandens betænkning ikke også er fremragende.
For det første vil jeg gerne sige, at den vigtigste uenighed mellem Kommissionen og fiskerisektoren som regel skyldes planernes varighed. I denne forbindelse skal vi huske på, at det ikke er det samme at fastsætte en plan for genopretning af en art med en kort levetid og hurtig vækst som for en art, der har de modsatte karakteristika. På den anden side skal vi, som mange af de personer, der har talt før mig, har sagt, være meget opmærksomme på den enkelte plans samfundsøkonomiske følger, der er meget forskellige afhængig af de berørte flåder. Derfor har vi i dette tilfælde fastsat en genopretningsplan på mindst 10 år, hvilket gør det muligt at tage hensyn til de førnævnte forhold.
Det er nødvendigt at understrege, at første skridt i en genopretningsplan bør være at stoppe faldet i den berørte art og indlede en genopretning. At nå dette i løbet af en mere eller mindre kort frist har meget lidt biologisk relevans, men det kan være katastrofalt for de områder, der lever af fiskeriet. Vi mener derfor, at når de biologiske parametre er blevet fastsat - og i denne betænkning er der f.eks. medtaget det mål for biomasse, som bestanden skal op på for at betragtes som genoprettet - skal staterne have en vis fleksibilitet for at nå dette mål på den måde, der passer bedst til deres flåders karakteristika. Jeg vil gerne gentage, at det vigtigste er, at arten bliver genoprettet, det er ikke så vigtigt, hvilken vej der vælges for at reducere fiskeriindsatsen. Derfor har vi, som hr. Freitas nævnte, stillet et ændringsforslag på vegne af vores gruppe, hvori vi anmoder om større fleksibilitet for flåderne.
Med hensyn til spørgsmålet om forbud henviser jeg til det, som ordføreren har sagt, nemlig at der ikke er noget videnskabeligt belæg herfor, og derfor beder jeg blot Kommissionen og Rådet om at støtte fru Miguélez' og Fiskeriudvalgets ændringsforslag, som bibringer forslaget en god portion sund fornuft. 
Stihler (PSE ).
   - Hr. formand, Jeg vil gerne koncentrere mig om spørgsmålet om tungebestandene. Hensigten med denne forordning er at genskabe tungebestandene i den vestlige del af Den Engelske Kanal og Biscayabugten. Det er helt afgørende, at vi gør en indsats for at kæmpe mod faldende fiskebestande, men det er altid vigtigt at finde en hensigtsmæssig reaktion. I Kommissionens forslag kombineres skrappe regler for en fastsættelse af de samlede tilladte fangstmængder med en ordning om at begrænse fiskeriindsatsen.
Ændringsforslagene i Parlamentets betænkning vil erstatte Kommissionens forslag med et, der forsøger at forvalte bestanden gennem vedtagne regler for opstilling af fangstkvoter. Jeg glæder mig over Fiskeriudvalgets ændringsforslag i betænkningen. Kommissionens forslag byggede på den præmis, at tungebestandene var i krise og havde brug for genopretningsplaner. I ændringsforslagene i udvalgets betænkning erkendes det, at der er større behov for forvaltningstiltag end for drastiske nedskæringer i fiskerflåden, hvad angår denne bestand.
Jeg støtter også Fiskeriudvalgets anerkendelse af, at forvaltningstiltaget for denne bestand skal udvikles med deltagelse af regionale rådgivende råd og andre berørte parter.
Borg,
    Hr. formand, først vil jeg gerne takke ordførerne for deres omfattende og konstruktive arbejde. jeg vil også takke hr. Varela Suanzes-Carpegna for hans udmærkede arbejde med kulmuleplanen.
Med hensyn til forslaget til Rådets forordning om foranstaltninger til genopretning af bestandene af sydlig kulmule og jomfruhummer i Det Cantabriske Hav og ud for den vestlige del af Den Iberiske Halvø og om ændring af forordning (EF) nr. 850/98 kan jeg fuldt ud tilslutte mig 14 af de 26 ændringsforslag fra Fiskeriudvalget. Det drejer sig om ændringsforslag 2, 4, delvist 10 samt 11, 12, 13, 14, 18, 19, 20, 21, 22, 23 og 26.
Det er hensigtsmæssigt at fjerne de forældede forslag vedrørende forvaltning efter kW-fiskedage, at afpasse minimumsmængderne vedrørende kontrolordninger efter foranstaltningerne for 2005, at indføre tolerancegrænser og områdekoefficienter, der er i overensstemmelse med dem, der findes i genopretningsplanen for nordlig kulmule, og jeg går ind for at slette forældede bestemmelser vedrørende meddelelser om fiskeriindsatsen. Fiskeridødeligheden på 0,27 er acceptabel, fordi den er i overensstemmelse med den handlingsplan fra verdenstopmødet om bæredygtig udvikling, der blev vedtaget i Johannesburg i 2002.
Jeg finder det også hensigtsmæssigt, at der i en genopretningsplan kalkuleres med en genopretning inden for mindre end fem år. Selv om vurderinger vedrørende fiskebestandes biomasse er usikre, kan observerede bestandstørrelser, der overstiger forsigtighedsniveauerne to år i træk, være et tegn på, at man skal bevæge sig fra en genopretningsfase til en langsigtet forvaltningsplan.
Med hensyn til ændringsforslag 10 kan vi derfor acceptere udgangskriteriet på 35.000 t, men ikke kravet om en 10-årig forsinkelse i genopretningen eller henvisningen til "inden for en tilstrækkelig tidshorisont". En sådan tilgang vil være i strid med FAO's adfærdskodeks. Vi fastsætter ikke planernes varighed. Vi opstiller et mål og skønner, hvor lang tid det ca. vil tage at nå det.
Jeg kan ikke acceptere ændringsforslag 15 eller 16, fordi 10 %-grænsen for TAC-ændringer er for stram til at muliggøre en tilpasning til de faktiske forhold. I tråd med udtalelsen fra Den Rådgivende Komité for Fiskeri og Akvakultur bør tallet fastholdes på 15 % i stedet for 10 %, men de 15 % kan gælde for planens første år.
Jeg støtter principperne bag ændringsforslag 17 og kan acceptere stk. 1 og 2 heri med ændringer, der forpligter både Rådet og Kommissionen, og hvor der nævnes en bevarelse af de ordninger, der er inkorporeret i bilag IVb i forordning (EF) nr. 27/2005 til sammenligning med genopretningsplanen for torsk. Af disse grunde kan jeg ikke støtte ændringsforslag 27.
Hvad angår stk. 3 og 4 i ændringsforslag 17 samt ændringsforslag 3, 28 og 30, skal der træffes beslutninger om statsstøtte inden for rammerne af det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet og Den Europæiske Fiskerifond, så der stilles tilsvarende finansielle ressourcer til rådighed for alle fiskere, der befinder sig i en lignende situation. Da det er tilfældet med tungebestandene, hvilket jeg vender tilbage til på et senere tidspunkt, er det passende med en midlertidig ajourføringsprocedure, men den bør gennemføres med fornuftige intervaller.
Jeg kunne støtte ændringsforslag 25, hvis revisionsfristen blev udvidet fra to til fire år. Jeg kan ikke støtte forsøgene på at genopbygge bestandens størrelse år for år på grund af de skader, som det sandsynligvis vil påføre erhvervet, og jeg kan ikke støtte ændringsforslag 5.
Efter at have rådført mig med mine tjenestemænd samt med medlemsstaternes tjenestemænd og fiskerirepræsentanter kan jeg gå med til nogen modifikation af størrelsen på og antallet af lukkede områder til jomfruhummerfiskeri. For indeværende er en fuldstændig sletning af enhver henvisning til lukkede områder - som i ændringsforslag 6, 7 og 24 - imidlertid for vidtrækkende til at være forenelig med forsigtig forvaltning.
Forvaltningen af kulmule og jomfruhummer i Cádizbugten er et vigtigt spørgsmål i betragtning af den overflod af unge kulmuler, der findes i området. På baggrund af forsigtighedsprincippet er større usikkerhed i dette område ikke en grund til at være mindre forsigtig, så jeg kan ikke støtte ændringsforslag 1, 8 eller 9, der vil udelukke dette område. Jeg accepterer imidlertid, at der kan være behov for andre foranstaltninger for Cádizbugten.
Jeg kan ikke acceptere ændringsforslag 30. Kapaciteten skal forvaltes, så den er i balance med fiskebestandenes produktivitet. Hvis fiskeriindsatsen og/eller kapaciteten får lov til at stige igen, så snart bestandene er genskabt, bliver resultatet et fald i bestandene og en reduktion i antallet af tilgængelige fisk for fiskeindustrien. Sådan når man ikke målet om bæredygtig udnyttelse.
Nu vil jeg vende mig mod Morillon-betænkningen, og jeg kan fuldt ud tilslutte mig ændringsforslag 7, 16, 17, 18 19, 20, 21 og 22. Det er helt relevant at fjerne kapitlet vedrørende forvaltning af fiskeriindsatsen pr. kW-fiskedage og kun gennemføre kontrolforanstaltninger for landinger over 100 kg i stedet for 50 kg. Jeg accepterer, at bestemmelsen om tolerancemargenen i logbogen skal være den samme som den allerede vedtagne for nordlig kulmule. Jeg accepterer også, at variationer i TAC generelt skal begrænses til maksimalt 15 % for disse bestande.
Selv om ordningen om kW-dage slettes fra forslaget, er det ikke desto mindre nødvendigt at indsætte alternative indsatsforvaltningsforanstaltninger. For tungebestanden i den vestlige del af Den Engelske Kanal skal sådanne foranstaltninger bygge på de foranstaltninger, der blev indført under bilag IVc til den aktuelle TAC- og kvoteforordning. 
Tungebestandens biologiske tilstand i Biscayabugten er åbenbart bedre end tidligere antaget, og det er hensigtsmæssigt at anvende en forvaltningsplan frem for en genopretningsplan for denne bestand. Jeg kan derfor acceptere indholdet af ændringsforslag 1, 2, 3, 4, 9, 10, 12 og 13, men kun for så vidt som de vedrører tungebestanden i Biscayabugten. De fremherskende biologiske betingelser for tungebestanden i den vestlige del af Den Engelske Kanal er tilstrækkeligt alvorlige til, at genopretningsplanens bestemmelser skal gælde for denne bestand.
Jeg støtter også tanken om en interimsrapporteringsmekanisme som nævnt i ændringsforslag 11, sådan som jeg nævnte, da vi diskuterede sydlig kulmule og jomfruhummer. Vi skal imidlertid vente på planens ikrafttræden, før vi kan få glæde af en gennemgang, så det er passende med et fireårigt interval, hvilket svarer til den tidsfrist, der anvendes ved foreløbige vurderinger af de langsigtede foranstaltninger, der er vedtaget for de nordlige bestande, der deles med Norge.
Jeg er også enig i tanken om at opstille et fiskeridødelighedsmål for tungebestanden i Biscayabugten som i ændringsforslag 15. Vi skal imidlertid tage hensyn til den videnskabelige rådgivning, der kommer fra STECF i juni om dette emne, og jeg vil vente med at udtale mig om det rette tal, til jeg har set denne rapport.
Jeg er imidlertid ikke enig i tanken om at opstille en fangstkvote på basis af en årlig stigning i mængden af kønsmodne fisk i havet. Den videnskabelige rådgivning er ganske enkelt ikke præcis nok til at retfærdiggøre en sådan tilgang, og jeg frygter, at den vil kunne resultere i en uberettiget og overdrevent usikker tilpasning af fangstkvoter. Fiskerisektoren har brug for mere stabilitet, end denne metode kan give. Jeg kan derfor ikke støtte ændringsforslag 8 eller 14.
Jeg kan se juridiske problemer med visse ændringsforslag. Ændringsforslag 5 vil være uforenelig med kravet i den sidste sætning i artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2371/2002 og sidste sætning i artikel 6, stk. 2, i samme forordning. Og mens regionale rådgivende råd bør høres i forbindelse med udarbejdelsen af nye love, så er det medlemsstaternes ansvar at gennemføre forordningerne. Af denne tekniske grund kan jeg ikke støtte ændringsforslag 5 eller 6. Vi har imidlertid ingen problemer med, at medlemsstaternes myndigheder rådfører sig med det regionale rådgivende råd om sådanne planer på frivillig basis.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted om et øjeblik.

Formanden.
   - Det er mig en stor glæde at kunne byde velkommen til en delegation fra det armenske parlament, som har taget plads i den officielle loge. Delegationen ledes af Armen Rustamyan.
Delegationen deltog i går og i dag i det syvende møde i Det Parlamentariske Samarbejdsudvalg EU-Armenien. Efter denne velkomsthilsen fra hele Parlamentet ønsker jeg delegationen al mulig succes med dens møder i Europa-Parlamentet samt et rigtigt godt ophold i Strasbourg.
Formanden.
   - Mine kære kolleger, vi går nu over til afstemningen.

Samuelsen (ALDE ),
   . - Hr. formand. I Udenrigsudvalget nåede vi i forbindelse med vedtagelsen af denne beslutning til enighed om at bruge navnet "Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien", når vi refererede til dette land i sammenhænge, der ikke omhandlede selve diskussionen om det fremtidige navn. Jeg håber, jeg kan få Parlamentets støtte til at fastholde denne linje i den endelige beslutning. Det vil med andre ord sige, at hvis der bliver vedtaget ændringsforslag i dag med reference til Makedonien, og disse ikke omhandler navnespørgsmålet, så vil der i den endelige version komme til at stå "Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien". Hermed sikrer vi, at vi stemmer om substansen i beslutningen og at det endelige resultat uanset udfaldet af afstemningerne er klart for læsere af beslutningen. Selve navnespørgsmålet kan man forholde sig til, når vi kommer til ændringsforslag 6 og ændringsforslag 25. 
Formanden.
   - Mange tak, hr. Samuelsen, jeg tror, at disse præciseringer af et stadig følsomt emne er meget nyttige.
Pack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne følge hr. Samuelsen. Hvis vi accepterer dette krav, vil jeg gerne anmode mine kolleger om at sige ja i stedet for nej ved ændringsforslag 16 og 20, fordi det handler om indholdet og ikke om navnet. 

Speroni (IND/DEM ).
   - Hr. formand, kære kolleger, til punkt 32 er der blevet stillet tre ændringsforslag, der er markeret som ens. Ændringsforslag 13 adskiller sig i virkeligheden kun fra de to andre med et ord. Denne forskel er dog væsentlig, for det er én ting at tale om hele Kina og anden ting at tale om Kina. Jeg anmoder derfor om, at ændringsforslag 13 bliver sat under afstemning separat fra ændringsforslag 1 og 10.
Formanden.
   - Før vi stemmer om ændringsforslag 13 med den semantiske nuance, som hr. Speroni har understreget, skal vi først stemme om ændringsforslag 1 og 10, som er fuldstændigt identiske.

Kuhne (PSE ),
   Hr. formand, den opdatering, som jeg foreslår, er præsenteret for alle kolleger. Det handler om en erstatning i nr. 8, nemlig: 
"… rapport fra højniveaupanelet for trusler, udfordringer og forandringer, der blev forelagt De Forenede Nationers Generalsekretær den 1. december 2004", med "... rapporten "I større frihed: Mod udvikling, sikkerhed og menneskerettigheder for alle" præsenteret af De Forenede Nationers Generalsekretær den 21. marts 2005.
 Det handler om en simpel opdatering. Da vi er ved det - hr. Samuelsen nævnte navneproblemet i forbindelse med Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien - vil jeg gerne gøre opmærksom på, at dette problem ikke dukker op i den tekst, der skal besluttes. Det vil højst dukke op i begrundelsen. Men den bliver jo ikke besluttet her. 

Beer (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne stille et mundtligt ændringsforslag. For os handler det nemlig ikke om en principiel modsætning, men vi vil gerne understrege kravet om et forstærket samarbejde med amerikanerne. Vi vil ikke blot bifalde, at der er et samarbejde i forbindelse med ikkespredning af masseødelæggelsesvåben, men vi vil i endnu højere grad gøre os anstrengelser med henblik på konferencen om ikkespredning i år.
Strategien vedrørende ikkespredning er et væsentligt element i den europæiske sikkerhedsstrategi. Også med hensyn til de aktuelle debatter om ikkespredning i forbindelse med Iran vil vi gerne appellere til, at der samarbejdes endnu mere med de amerikanske partnere for at styrke instrumentet for ikkespredning. 
Formanden.
   - Kan De præsentere teksten til ændringsforslaget, fru Beer? 
Beer (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, i ordførerens forslag hedder det: 
"glæder sig over det eksisterende samarbejde med USA om ikkespredning". Vi foreslår ordlyden "udtrykker sit ønske om et stærkere samarbejde med USA om ikkespredning".

Formanden.
   - Afstemningen er afsluttet.
Formanden.
   - Alle stemmeforklaringer afgives skriftligt.
Carlshamre og Malmström (ALDE ),
    Trods gode intentioner indebærer den nuværende fiskeripolitik stadigvæk, at EU køber sig retten til at misbruge de fattiges naturressourcer. Det er en moderne form for kolonialisme. Der kræves en reel reform af fiskeripolitikken og et totalt forandret syn på vores forhold til fattige lande. Vi har derfor valgt at stemme imod ovennævnte betænkning i dens helhed. 
Goudin og Lundgren (IND/DEM ),
    Kuhne-betænkningen behandler den europæiske sikkerhedsstrategi, og Brok-betænkningen behandler EU's fælles forsvars- og sikkerhedspolitik. Vi stemmer nej til begge disse betænkninger i deres helhed, da de har til hensigt at militarisere EU-samarbejdet yderligere og gøre Unionen til en stormagt, som taler med én stemme i internationale sammenhænge. Denne udvikling fører til, at store ressourcer går til EU, som kan gøre bedre nytte i andre organisationer.
Vi mener, at OSCE og Europarådet skal prioriteres i det konfliktforebyggende arbejde på europæisk niveau. På globalt niveau er FN - med sin rækkevidde, erfaring og legitimitet - bedst egnet. FN bør også have hovedansvaret for global nedrustning og for at forhindre spredning af atomvåben og masseødelæggelsesvåben. FN bør også få stillet ressourcer til militær krisehåndtering til rådighed.
Der er ingen grund til at hæve våbenembargoen mod Kina, da kravet om menneskerettigheder ikke opfyldes. Streng kontrol af svensk eksport af krigsmateriel bør støttes.
Vi vender os imod hr. Broks opfordring til, at forslaget i EU-grundlaget om at styrke EU's forsvars- og sikkerhedspolitik allerede skal gennemføres - på trods af at grundlaget ikke er blevet godkendt i alle lande og dermed ikke formelt er trådt i kraft. Det tyder på en forbavsende arrogance over for Europas vælgere.
Queiró (PPE-DE ),
    Som vi gentagne gange har givet udtryk for, er og skal bevarelsen af fiskebestandene være forenelig med behovene hos den befolkning, der lever af fiskeriet, og den industri, der er afhængig af det. Denne forenelighed er indlysende, når det drejer sig om at sikre fiskeriets levedygtighed på mellem og lang sigt, men den skal også sikres på kort sigt.
I den foreliggende sag har Portugal ikke direkte interesser, men ligheden med andre tilfælde, hvor Portugals interesser er direkte berørt, begrunder disse overvejelser, ligesom de forklarer min stemmeafgivning. 
Wijkman (PPE-DE ),
    Kommissionens forslag har til hensigt at komme til rette med den alt for høje fiskedødelighed og problemer med tilstrækkelig forplantning i disse områder. Det Internationale Havundersøgelsesråd viste f.eks. i sin rapport, at fiskedødeligheden har ført til, at mængden af kønsmodne sydlige kulmuler og jomfruhummere i Det Cantabriske Hav og ud for den vestlige del af Den Iberiske Halvø er så lille, at bestanden ikke længere vokser via forplantning, og at bestanden nu trues med kollaps. Der er ingen grund til at stemme for en udvanding af Kommissionens forslag, hvilket er, hvad Fiskeriudvalget har gjort på et tidspunkt, hvor Kommissionen træffer foranstaltninger for at løse problemerne. Der kræves en reel reform af fiskeripolitikken og et totalt forandret syn på vores forhold til fattige lande og på, hvad der er en bæredygtig udnyttelse af vores naturressourcer. Jeg har derfor valgt at stemme imod de to ovenstående betænkninger. 

Estrela (PSE ),
    Jeg har stemt for hr. Krahmers betænkning om forslaget til direktiv om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til genbrugelighed, genvindelighed og nyttiggørelsesmuligheder af følgende to grunde:
For det første tager direktivet hensyn til miljøet. Ifølge forslaget er det muligt at genbruge og/eller genvinde mindst 85 masseprocent pr. køretøj og genbruge og/eller nyttiggøre mindst 95 masseprocent pr. køretøj. Ellers skal den givne model ikke kunne markedsføres.
For det andet giver direktivet producenterne og de godkendende myndigheder en passende periode til at kontrollere de ca. 600 modeller, der for tiden er på markedet, idet der også tages hensyn til de produktionscyklusser, der er normale i bilindustrien. 
Marques (PPE-DE ),
    Jeg vil gerne takke Holger Krahmer for den vigtige betænkning, som han har udarbejdet om forslaget til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om typegodkendelse af motorkøretøjer med hensyn til genbrugelighed, genvindelighed og nyttiggørelsesmuligheder og om ændring af Rådets direktiv 70/156/EØF, som jeg støtter, ikke mindst fordi det forbedrer de garantier, som bilproducenterne giver for de producerede køretøjers "genbrugelighed", "genvindelighed" og "nyttiggørelse".
I gennemførelsen af Lissabon-strategien må EU ikke glemme miljøpolitikken, og i den forbindelse er det godt, at producenterne skal bevise, at køretøjerne er miljøvenlige, og skal udarbejde en udførlig beskrivelse af en genvindingsstrategi til brug for den, der senere skal bortskaffe køretøjet. Medlemsstaternes udpegning af de myndigheder, der skal godkende de miljøvenlige køretøjers certifikater, og en længere periode for direktivets gennemførelse - 54 måneder - er foranstaltninger, der vil sikre en god gennemførelse af dette direktiv, og at bilindustrien er forberedt, når dette fællesskabsinitiativ træder i kraft. 
Martin, David W. (PSE ),
    Jeg bifalder målsætningen med disse forslag om at reducere affaldet og skaffe informationer til forbrugerne. Disse forslag styrker den allerede etablerede gode praksis i Det Forenede Kongerige, hvor ca. 75 % af de 2 millioner udtjente biler og varevogne genbruges eller genanvendes. Jeg har imidlertid nogle forbehold med hensyn til fordelene ved at anvende designstandarden for eksisterende køretøjstyper, hvor den økonomiske og administrative byrde kan opveje den miljømæssige gevinst.
Queiró (PPE-DE ),
    Den hæmningsløse vækst i biltrafikken, især til persontransport, begrunder til fulde bekymringerne over de deraf følgende skader på miljøet og derfor også initiativer som dette, der ved at forbedre mulighederne for genbrugelighed, genvindelighed og nyttiggørelse sigter på at mindske disse negative indvirkninger.
Da der er vedtaget ændringsforslag af betydning for direktivforslagets gennemførlighed især med hensyn til dets ikraftrædelse, har jeg stemt for. 

Guerreiro (GUE/NGL ),
    Vi beklager, at vores ændringsforslag til den i betænkningen omhandlede forordning er blevet forkastet, eftersom de havde til formål at beskytte fiskernes og fiskeriets nutid og fremtid og den strategiske rolle, som fiskeriet har for vores ernæring ikke mindst i lande som Portugal.
Vi er nødt til at påpege, at det er hykleri, når Europa-Parlamentet har indføjet, at der bør træffes socioøkonomiske foranstaltninger for at "afbøde" virkningerne af disse planer, uden samtidig at sikre, at der er en juridisk garanti for fællesskabsfinansiering af dem, eller at det er en forudsætning for disse genopretningsplaner, at der i det hele taget gennemføres sådanne socioøkonomiske foranstaltninger.
Det var netop formålet med vores ændringsforslag at sikre socioøkonomiske foranstaltninger, der gav fuld kompensation for fiskernes indkomsttab, så fiskeriet har en fremtid.
Til forskel fra dem, der ser ophugning af fartøjer som en måde til hurtigt at tjene lette penge på, og som ikke bekymrer sig om fiskeriets fremtid eller de mange fiskere, der mister deres erhverv, ønsker vi at sikre fiskeriets fremtid.
Problemet med visse bestande af sydlig kulmule, der ikke er bæredygtige, og den nødvendige genopretning skal løses, så det indkomsttab, som fiskerne får, hvis flåderne lægges stille, kompenseres fuldt ud, og det oprindelige formål sikres, som jo er selve fiskeriets fremtid.
Derfor har vi ikke støttet denne betænkning. 
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg støtter denne betænkning i den form, som plenarforsamlingen har fået forelagt, fordi den har den balance, som Portugal ønsker, og som var bragt i fare med det oprindelige forslag, der indheoldt en række foranstaltninger til skade for landets interesser navnlig på kort sigt, men uden tilstrækkelig begrundelse.
Da denne balance er opnået, har jeg stemt for. 

Goudin og Lundgren (IND/DEM ),
    Vi støtter en tilnærmelse af Kroatien, Serbien-Montenegro, Bosnien-Hercegovina, Makedonien og Albanien til EU. Når landene opfylder Københavnskriterierne fuldt ud, bør landene blive medlemmer. Det er en naturlig udvikling af den udvidelse af EU, som blev indført med de 10 nye medlemmer i maj 2004. Vi modsætter os dog en styrkelse af EU's udenrigspolitik, hvilket beslutningen i mange henseender tilsigter. 
Howitt (PSE ),
    Labour-Partiet støtter i høj grad den utrættelige indsats fra lord Ashdown, der er Høj Repræsentant i Bosnien-Hercegovina. Vi kunne selvfølgelig ønske os, at funktionerne fra Den Høje Repræsentants Kontor gradvis optages i de suveræne indenlandske institutioner. I mellemtiden er det imidlertid afgørende, at Den Høje Repræsentant bevarer retten til at udnytte de beføjelser, han har i henhold til sit mandat, når omstændighederne kræver det.
Meijer (GUE/NGL ),
    Siden begyndelsen af 1990'erne har der været et problem i forbindelse med Grækenlands nordlige nabo. Tre nordlige græske provinser har navnet Makedonien i deres navn, og det spiller også en rolle i Grækenlands oldtidshistorie. I nabolandet brugte modstandsbevægelsen mod det osmanniske rige før 1912 også navnet Makedonien, og det blev også navnet på den sydlige føderale stat i Jugoslavien mellem 1945 og 1991. Det ville være indlysende at bruge dette selvvalgte forfatningsmæssige navn Republikken Makedonien i almindelighed.
Selv om det enkelte land vælger sit eget navn uden indblanding fra andre lande eller internationale organer, gøres der her udefra stadig forsøg på at påtvinge et andet navn, hvor kun det sidste bogstav angiver det rigtige navn. Hvis vi skulle acceptere det, måtte Luxembourg ikke længere kalde sig Luxembourg, fordi der findes en region i det sydøstlige Belgien med det samme navn. Imidlertid er Makedonien blevet anerkendt under sit rigtige navn ikke kun af USA, Rusland og Kina, men også af Slovenien, som er medlem af EU, og af Bulgarien, som en dag bliver medlem. Hvis EU fortsat skulle omtale Makedonien med et andet navn, ville det være en uretfærdig og diskriminerende behandling af et land, som engang kan blive en af EU's medlemsstater. 
Queiró (PPE-DE ),
    EU må i sin naboskabspolitik yde Balkan særlig opmærksomhed, både fordi udviklingen i lande, der bevæger sig i retning af forskellige integrationsprocesser, skal følges tæt, og også fordi den seneste fortid må have lært os, at fred ikke altid kan tages for givet i Europa.
I dag, hvor der er gået nogle år siden de værste konflikter, gennemgår de forskellige lande på Balkan langsomt, men sikkert en udvikling, som vi må se på med tilfredshed, selv om vi også må beklage, at der endnu er meget tilbage at gøre. I betragtning af fortiden skal det dog understreges, at vi har grund til at være tilfredse, og vender vi blikket mod fremtiden, har vi grund til at nære håb. 
Toussas (GUE/NGL ),
    Europa-Parlamentets beslutningsforslag om Vestbalkan afspejler, hvor USA og EU generelt bevæger sig hen, nemlig mod nye ændringer af grænser, deres indbyrdes konkurrence om delingen af området og EU's forsøg på at indlemme det i den europæisk-atlantiske struktur. Bestræbelserne på at fremme Kosovos uafhængighed, debatten om en revision af Dayton-aftalen og omtalen af, at unionen Serbien-Montenegro har funktionelle problemer, bekræfter, at man er i gang med en ny runde af grænseændringer. Ved at sætte en sådan udvikling i gang vil man imidlertid skabe en alvorlig situation på Balkan, som kan udvikle sig til en eksplosiv situation som følge af imperialisterne intensive kamp om kontrollen over og delingen af området. Befolkningerne på Balkan har allerede betalt med blod og ødelæggelser for de grænseændringer, som skyldtes de imperialistiske interventioner og krige fra USA's, NATO's og EU's side. Derfor er Grækenland som land og som befolkning og de øvrige befolkninger ikke sikrede gennem nogen euroatlantiske aftaler. Det er tvingende nødvendigt, at befolkningernes fælles kamp mod EU, USA og NATO, som også er de hovedansvarlige for den tragiske situation, som befolkningerne på Balkan lever i, øjeblikkeligt intensiveres. 

Fotyga (UEN ),
    Størstedelen af denne glimrende tekst vedrører forfatningstraktatens bestemmelser. Jeg mener, at dette skridt er forhastet, og at det underminerer medlemsstaternes enekompetence ved at skubbe til den endnu uafgjorte vedtagelse af traktaten. Derfor stemmer jeg imod betænkningen.
Howitt (PSE ),
    Labour-Partiet støtter fuldt ud reformen af FN's Sikkerhedsråd, så det kommer til bedre at afspejle verden af i dag, og vi støtter også forbedringer i retning af, at EU taler i FN. Jeg finder det imidlertid uhensigtsmæssigt at tale om et EU-sæde, da FN's pagt ikke tillader organisationer som f.eks. EU som medlemmer. Vi ønsker ikke på forhånd at dømme resultatet af regeringskonferencen.
Queiró (PPE-DE ),
    Når vi vedtager denne betænkning, bør vi blandt flere meget væsentlige punkter fastholde, at der skal gives høj prioritet til kampen mod terrorisme som en af hovedlinjerne i EU's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. Dialog med tredjelande, internationalt samarbejde og gennemførelse af EU's og USA's 2004-erklæring er vigtige foranstaltninger i denne sammenhæng. Det er af største betydning, at vi har samme opfattelse som vores atlantiske allierede af de alvorlige trusler, der hviler over den frie verden. 
Wijkman (PPE-DE ),
    Generelt støtter jeg udviklingen af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik. I visse krisesituationer er det naturligt at anvende både militære og civile ressourcer. Samtidig er det vigtigt, at humanitære principper ikke udvandes, eller at humanitære operationer udnyttes til militære formål (noget, som desværre skete i Irak og Afghanistan).
Det er desuden vigtigt at sikre, at ressourcer, der er allokeret til langsigtet udviklingssamarbejde, ikke anvendes til andre formål. Derfor har jeg valgt hverken at stemme for eller imod, da teksten i både § 45 og 46 kan skabe plads for vilkårlighed med hensyn til disse aspekter. 

Marques (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for denne betænkning om den europæiske sikkerhedsstrategi, der for første gang giver en bredere definition af begrebet "sikkerhed". Det anskues som en forudsætning for udvikling, og faktorer, som hidtil ikke har været anset for at være af primær betydning for sikkerhedspolitikken, inddrages i større omfang. Blandt hovedtruslerne mod den globale sikkerhed fremhæves i den europæiske sikkerhedsstrategi de destruktive virkninger af fattigdom, underernæring og sygdom.
Den europæiske sikkerhedsstrategi har tre strategiske mål, idet EU skal kunne identificere trusler og handle hurtigt med både militære og ikke-militære midler, desuden kunne opbygge sikkerhed ikke kun i EU's umiddelbare grænseområder, men også i fremtidige grænseområder, og endelig kunne styrke den internationale orden.
Jeg vil dog gerne fremhæve, at EU lider under betydelige mangler, der i alvorlig grad vil hæmme dets evne til at foretage intensive humanitære interventioner, og at det er vigtigt, at EU får teknologiske kapaciteter, der sætter det i stand til bedre at analysere de mulige trusler. 
Queiró (PPE-DE ),
    Selv om jeg støtter denne betænkning, fordi ordføreren har bestræbt sig på at besvare nogle spørgsmål, som vi nu er nødt til at stille, har jeg en række indvendinger imod det dokument, der ligger til grund for den.
I modsætning til, hvad man kunne forvente i et dokument af denne art, er den tid, der er brugt på at identificere trusler, temmelig begrænset, og spørgsmål, der fortjener grundige overvejelser, behandles i korte afsnit, mens der omvendt spenderes betydelig opmærksomhed på diskussionen om de midler, der skal stilles til rådighed for den europæiske sikkerhedsstrategi. Men det må være ét af to, for enten ved EU udmærket, hvorfor det vil have disse midler - hvilket ikke fremgår - eller også vil det have midlerne, fordi det ved, at uden dem har det ingen vægt, men det ved blot ikke, til hvad.
I begge tilfælde bør vi give udtryk for vores bekymring over manglende dybde og substans - til forskel fra lignende dokumenter fra vores allierede. 

Goudin og Lundgren (IND/DEM ),
    Vi ser kampen mod doping inden for sport som et meget vigtigt spørgsmål. Det er så vigtigt, at det skal håndteres i hvert og et af medlemslandene af det nationale parlament. Idræt og sport er efter vores mening ikke EU-spørgsmål.
Vi kræver derimod, at hvert medlemsland skal have en effektiv kontrol af EU's ydre grænser og bekæmpe handel med illegale præparater.
I beslutningsforslagets betragtning E refereres der til, at traktaten om oprettelse af en forfatning for Europa giver en egnet retlig grund for udarbejdelsen og gennemførelsen af Fællesskabets indsats på idrætsområdet.
En af grundene til, at vi er modstandere af forslaget om en EU-forfatning, er netop, at det er en urimelig måde at regulere sagområder på, som medlemslandene selv skal bestemme over.
Vi stemmer derfor nej til denne beslutning. 
Guerreiro (GUE/NGL ),
    Brug af doping inden for idræt er et folkesundhedsproblem med utallige dimensioner, og som angår alle, ikke mindst dem, der er mest direkte involveret - idrætsudøverne.
Målet om at nå bestemte niveauer og resultater, drevet af økonomiske og politiske interesser og mekanismer - hvor der på det økonomiske plan ikke sjældent er tale om kolossale summer - der står i diametral modsætning til det, der burde være idrættens egentlige værdier og mål, fører til brug af en række ulovlige stoffer, der ofte skader idrætsudøvernes helbred.
Idrætsudøvelse må ikke ses som et højprofitabelt område - dog kun for nogle - men som en social, kulturel og uddannelsesmæssig aktivitet af afgørende betydning for menneskets fysiske og psykosociale udvikling.
Blandt mange andre foranstaltninger må der udformes en uddannelses- og forebyggelsespolitik, der fremmer sund udøvelse af fysisk og idrætslig aktivitet allerede i barn- og ungdommen, og som varer ved resten af livet. 
Mann, Thomas (PPE-DE ),
    Beslutningsforslaget vedrørende doping inden for idræt støtter jeg fuldt ud. For mere end et årti siden var jeg selv aktiv i udholdenhedssport. Desværre blev det aldrig til en bodybuilders drømmefigur, som stod i høj kurs hos kvinderne. I dag er jeg glad for, at jeg kun tog proteiner i større grad, men aldrig clenbuterol eller anabolske stereoider.
Prisen for amatører og professionelle, som doper sig for at finde sponsorer, modtage finansiel støtte og måske blive berømt, er høj. Mange tophoveder fra dengang er i dag ikke længere nogen fryd for øjet.
Sent, men ikke for sent, blev der handlet via IOC's Internationale Antidopingagentur, som sørger for intensiv forskning, kontrolmetoder og lister over forbudte substanser. Det nationale antidopingagentur i Tyskland kontrollerede sidste år 8.000 gange træningslejre og konkurrencer. Ved 20 % af alle UEFA-konkurrencer gennemføres fremover dopingtest.
Vi har brug for fælles internationale standarder, således at kontrollerede atleter ikke påvirkes negativt i forhold til mangelfuldt kontrollerede. Det er nødvendigt med samfundets fordømmelse af dem, der for profittens og ryets skyld har manipuleret med opnåelsen af deres medaljer eller udmærkelser. Det er kun en dopingfri sport, der fortjener anerkendelse. Sportsfolk er ægte forbilleder, når de er rene. 
Martin, David W. (PSE ),
    Det glæder mig, at man med denne beslutning gør opmærksom på problemet med doping inden for sporten. Antallet af dopingsager i forbindelse med De Olympiske Lege 2004 viser atter behovet for at bekæmpe dette meget reelle problem.
Traktaten om en forfatning for Europa er et passende retsgrundlag for udarbejdelse og gennemførelse af fællesskabsaktioner på det sportslige område. Vi har således de juridiske midler til at beskytte ikke kun de stadigt mere pressede professionelle sportsudøvere, men også de utallige mindreårige og amatører, der er sårbare over for doping inden for sporten.
Jeg glæder mig i særdeleshed over Kommissionens opfordring til at støtte en vedvarende informationskampagne for at etablere en effektiv forebyggelsespolitik. Det er også vigtigt, at medlemsstaterne og Kommissionen arbejder tæt sammen med Det Internationale Antidopingagentur (WADA), Europarådet og Verdenssundhedsorganisationen (WHO) på en måde, så EU bliver i stand til at yde en effektiv indsats vedrørende forebyggelse af og kontrol med doping.
Queiró (PPE-DE ),
    Ved at stemme for denne beslutning tilslutter jeg mig de bekymringer, der kommer til udtryk heri, over brug af doping inden for idrætten, dels fordi det direkte forvrænger alt det, som idrætslig kappestrid burde stå for, dels fordi det angår folkesundheden. Med forbehold af subsidiaritetsbestemmelserne er det indlysende, at det er et område, hvor det giver mening, at EU griber ind, fordi det ikke mindst kan betyde en større effekt. 

Goudin og Lundgren (IND/DEM ),
    Vi ser dette som et spørgsmål mellem medlemslandene og UNESCO, selv om Ministerrådet har bemyndiget Kommissionen til på EU's vegne at forhandle om de dele af UNESCO's forslag til en tekst, som falder ind under EU's kompetence. Vi mener ikke, at disse spørgsmål bør ligge på EU's bord.
Det er helt urimeligt, at EU skal tale med én stemme på vegne af 25 medlemslande i spørgsmål, som handler om mangfoldigheden i kulturindhold og kunstneriske udtryk.
Vi har derfor stemt nej i den endelige afstemning om denne beslutning. 
Guerreiro (GUE/NGL ),
    Vi støtter dette initiativ fra Kultur- og Uddannelsesudvalget om en konvention om beskyttelse af mangfoldigheden i kulturindhold og kunstneriske udtryk, fordi det er vigtigt at bevare og fremme den kulturelle mangfoldighed og med henblik på de igangværende forhandlinger i UNESCO, ikke mindst når der samtidig pågår en ny forhandlingsrunde i WTO, hvor de store finansielle og økonomiske grupper gerne vil liberalisere og kommercialisere næsten alting.
Et internationalt instrument på dette område kan bidrage til at befæste folkenes og staternes suveræne og kulturelle rettigheder og fremme gennemførelse af offentlige politikker for internationalt samarbejde, der sikrer, at kulturprodukter ikke gøres til varer og underordnes den frie verdenshandels mekanismer, men at borgerne har en grundlæggende ret til et differentieret udbud af kulturgoder.
Det er i denne sammenhæng helt afgørende at stå vagt om den yderst vigtige rolle, som offentlige tjenesteudbydere har i bestræbelserne på at beskytte, støtte og udvikle kulturel mangfoldighed og identitet samt sikre pluralisme og adgang til kvalitetsindhold og viden for alle borgere.
Det betyder følgelig også, at man må anerkende vigtigheden af offentlig finansiel støtte, og at staterne selv afgør vilkårene herfor. 
Queiró (PPE-DE ),
    Hvis der er nogen områder, hvor subsidiaritetsprincippet virkelig har betydning, er det - som jeg har sagt det talrige gange - ikke mindst kulturen. Det udelukker imidlertid på ingen måde de mange bestræbelser, der udfoldes for samarbejde på dette område, koproduktioner, fællesskabsprogrammer osv., og heller ikke de internationale bestræbelser, der bør udfoldes for at sikre en reel mangfoldighed i kulturindhold og kunstneriske udtryk, idet man dog aldrig må bringe en af denne mangfoldigheds forudsætninger i fare: den kreative frihed. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er en redegørelse fra Kommissionen om tørke i Portugal.
Borg,
    Hr. formand, Kommissionen er opmærksom på alvorligheden af tørken i Portugal. Den forstår bekymringen og er helt indstillet på at hjælpe Portugal. Min kollega fru Fischer Boel holdt et møde med den portugisiske landbrugsminister hr. Silva om emnet den 6. april 2005.
Tre sæt instrumenter har særlig stor betydning for hjælpen til de portugisiske landbrugere. Det første handler om markedsstøtte og direkte bistand, hvor Kommissionen allerede har handlet. Den har vedtaget to beslutninger - en den 4. marts om at hæve forskudsudbetalingen af kvægpræmier for 2004 til 80 % og en anden den 7. april om at tillade brugen af udtaget landbrugsareal til dyrefoder i de berørte regioner.
I øjeblikket arbejdes der med endnu tre beslutninger. Den første handler om en midlertidig undtagelse fra kravet om belægningsgrad i forordningen om omstilling af agerjord til ekstensiv husdyrproduktion. Den introducerer en afhjælpende korrelationskoefficient, der skal anvendes til det antal storkreaturenheder, der er registreret på bedriften. En anden beslutning vil udvide brugen af udtaget landbrugsareal til dyrefoder til hele det portugisiske fastland.
I denne forbindelse vil jeg også nævne den portugisiske anmodning om overførsel af interventionslagre. Kommissionen er traditionelt imod sådanne overførsler i lyset af rigelige forsyninger til markedet. Under drøftelserne med den portugisiske landbrugsminister erkendte fru Fischer Boel, at den langvarige tørke i Portugal har medført særligt alvorlige omstændigheder. Hun har bedt GD Landbrugs tjenestegrene om at diskutere ordningerne med de portugisiske tjenestemænd med henblik på bortskaffelse af de overførte lagre.
En tredje beslutning vil under særlige betingelser autorisere forudbetaling af en række præmier. Det drejer sig bl.a. om et forskud på 80 % af beløbet til ammekopræmier og 50 % af fåre-, gede- og mælkepræmierne for 2005. I henhold til artikel 28, stk. 3, litra c), i forordning (EF) nr. 1782/2003 kan man også fremrykke enkeltbetalingen pr. bedrift, hvis ikke den udbetales før tidligst den 16. oktober og med forbehold af kontroller.
Det andet instrument vedrører udvikling af landdistrikter. Når der forekommer naturkatastrofer, er det muligt at foretage omprogrammering. Denne mulighed forekommer imidlertid at være begrænset, da vi nærmer os programmeringsperiodens udløb, og ressourcerne er knappe. Portugal bad om, at landbrugerne fortsat modtager betaling til udvikling af landdistrikterne, selv om visse betingelser ikke kan opfyldes på grund af tørken.
Ved udgangen af januar 2005 bad de portugisiske myndigheder om at få anerkendt tørken som force majeure i henhold til artikel 39 i forordning (EF) nr. 817/2004 samt om at få accepteret undtagelser fra visse betingelser vedrørende den miljøvenlige landbrugsforanstaltning.
Anvendelse af force majeure betinges af en række objektive kriterier - specielt tørkens strenghed og kvantificeringen af konsekvenserne for landbruget og den landbrugsbaserede økonomi. Der findes allerede rapporter, der tegner et foreløbigt billede af de forventede konsekvenser. På baggrund af de tilgængelige informationer har Kommissionen ingen indvendinger imod den portugisiske anmodning. Portugal vil imidlertid blive bedt om en mere omfattende rapport.
Portugal kan beslutte at yde kompensation til landbrugerne gennem statsstøtte for tabte indkomster som følge af svær tørke. De skal informere Kommissionen om deres planer. Kommissionen vil gøre sit yderste for hurtigt at godkende sådanne planer. Det er imidlertid vigtigt at påvise, at tab som følge af en klimabegivenhed har nået en grænse på 20 % eller 30 %, at der er en direkte sammenhæng mellem tabene og de ugunstige vejrforhold, og at der ikke forekommer overkompensation.
De portugisiske myndigheder kan også anvende de minimis-bestemmelserne vedrørende statsstøtte. I en periode på tre år kan der bevilges op til 3.000 euro i støtte pr. landbruger, uden at Kommissionen informeres, hvis bl.a. det samlede beløb for perioden ikke overstiger 17.832.000 euro.
Queiró,
   Hr. formand, kære kolleger, da vi anmodede om denne debat, gik vi som en selvfølge ud fra, at Europa-Parlamentet ville engagere sig, og nu vil jeg derfor gerne takke alle de politiske grupper for den solidaritet, som Parlamentet her udviser.
Tørken i Portugal er som bekendt særdeles alvorlig, sådan som kommissær Borg også netop har beskrevet. For blot en måned siden, den 15. marts, var ca. 88 % af landet ramt af svær eller endog ekstrem tørke, og trods lidt regn for nylig er meget gået uopretteligt tabt. Selv hvis det regner normalt i de kommende måneder - og det tyder forudsigelserne desværre slet ikke på - kan vi stå over for en situation, der kun indtræffer én gang hver 40. år.
Landbruget har lidt skade, husdyrbestandene er i fare, forsyningen til visse lokalsamfund er blevet rationeret, og det alt sammen i allerede kriseramte områder. Hvis situationen forværres i sommermånederne, risikerer turismen, som er et af de vigtigste erhverv i Portugal, at blive alvorligt berørt, hvilket vil udbrede tørkens følger til adskillige sektorer og ramme flere tusinde portugisere. Dertil kommer, at der omgående må sættes ind for at undgå en gentagelse af de katastrofale skovbrande for to år siden, der til dels var en følge af en periode med ringe nedbør, selv om det på ingen måde kan sammenlignes med den nuværende tørke.
Vi står derfor over for en situation, der til fulde kalder på EU's solidaritet, og jo senere den kommer, jo større bliver omkostningerne og jo mindre den positive virkning. Vi håber derfor, at det forhold, at Europa-Parlamentet vedtager den foreslåede beslutning, vil medvirke til, at Kommissionen reagerer hurtigt og effektivt, sådan som jeg også har fået indtryk af, hvad angår de anmodninger, som Portugal allerede har fremsendt.
Vi håber også, at Kommissionen, hvis det viser sig nødvendigt, vil fremskynde behandlingen og godkendelsen af et evt. forslag om statsstøtte - som det her er nævnt - i form af lånemuligheder til at imødegå skader og dække behov for geninvestering og omlægning af gæld for de landbrugere, hvis overlevelse er den egentlige grund til, at vi er her i dag. 
Capoulas Santos,
   Hr. formand, jeg vil gerne først takke kommissæren for hans indlæg og for den beredvillighed, som Kommissionen giver udtryk for, med hensyn til den vanskelige situation, som Portugal befinder sig i. Som bekendt har en meget alvorlig tørke ramt landet og særlig hårdt de sydlige dele.
Jeg vil også gerne, hr. formand, takke for de udtryk for solidaritet og støtte, der er kommet fra alle de medlemmer, som jeg har haft lejlighed til at beskrive situationen for, og jeg glæder mig over, at det har været muligt at stille dette fælles forslag, som Parlamentets vigtigste politiske grupper står bag.
Vi går ind i en regnfattig årstid i Portugal, efter at det praktisk talt ikke har regnet i løbet af efteråret og vinteren, der er de perioder, hvor det regner mest i Portugal. I visse regioner er jordens fugtighed under 20 % af de seneste 40 års gennemsnit. Som følge deraf er foderlagrene tomme, og da græsnings- og kornarealerne ikke er vokset, fordi der er restriktioner på det vand, som er tilbage i reservoirerne, kan der ikke skaffes nye forsyninger til næste efterår og vinter. Hertil kommer, at det bliver nødvendigt at fodre dyrene indtil næste forår i forventning om, at efteråret får sin normale regnmængde.
Det er en ganske uholdbar situation for både jordbrugere og kvægavlere. Der er derfor alt mulig grund til, at Kommissionen hurtigt imødekommer de anmodninger, som den portugisiske regering har fremsendt, og som næsten ingen virkning vil have på fællesskabsbudgettet, eftersom der - som kommissæren så rigtigt har sagt - er tale om fremskyndede betalinger og undtagelser fra anvendelsen af en række fællesskabsbestemmelser, der under disse omstændigheder er ganske umulige at overholde, så landbrugerne ikke lider unødige tab, samt tilladelse til at yde statsstøtte især til mindre landbrugere.
Den situation, hr. formand og ærede medlemmer, som Portugal i øjeblikket gennemlever, bør også tjene som advarsel for fremtiden og tvinge os til at overveje løsninger på mellemlang og lang sigt på denne slags problemer, dels i form af en beskyttelsesordning mod risici og kriser i landbruget, som Kommissionen meget relevant netop har sat til debat, dels i et bredere perspektiv gennem en styrkelse af EU's lederskab i de internationale bestræbelser for at imødegå klimaændringerne og fremlæggelse af konkrete forslag til en strategisk indsats efter 2012.
Jeg tror, at jeg i de få minutter, jeg har haft til rådighed, har fremlagt tilstrækkelig med grunde til at retfærdiggøre den brede støtte, som Europa-Parlamentet bør give dette beslutningsforslag. Jeg appellerer derfor til, at man stemmer for, idet jeg er overbevist om, at Kommissionen, som kommissæren netop har sagt, vil se med velvilje på det. 
Guardans Cambó,
   Hr. formand, jeg vil gerne lykønske initiativet bag den uopsættelige debat her i Parlamentet om tørken i Portugal, og jeg vil begynde med at overbringe al den sympati og forståelse, som vi, der også kommer fra Den Iberiske Halvø, føler i forbindelse med dette problem.
Det er klart for enhver, at det ikke er nødvendigt at være ekspert i meteorologi eller vejrmand for at vide, at når det ikke regner i Portugal, så regner det heller ikke i visse områder af Spanien. Jeg synes, at det er ret klart, og at det portugisiske problem derfor, hvad angår den klimatiske dimension, vi drøfter her, er næsten identisk med problemet i store dele af Spanien.
Noget andet er imidlertid, at de konkrete økonomiske følger i landet er forskellige, afhængig af selve geografien eller området. Men tørkeproblemet, problemet med den manglende regn som sådan er fælles. Derfor har vi indføjet nogle ændringsforslag til dette beslutningsforslag, som i nogle afsnit udvider dets anvendelsesområde lidt, så det ikke længere kun begrænser sig til Portugal, men delvis udvides til hele Den Iberiske Halvø. Sådan bør det efter min mening være.
Min gruppe synes naturligvis, at det er storartet, at de specifikke virkninger bliver fremhævet, i nogle tilfælde med meget konkret omtale af de problemer, der specielt berører Portugal og i særdeleshed Sydportugal. Men vi bør alle gøre, og det sagde den foregående taler også, os nogle mere dybtgående overvejelser, for problemet er ikke en isoleret situation. Kommissionen har derfor et ansvar for at undersøge, foregribe og planlægge følgerne af klimaændringerne, som ikke kun skal omtales i store politiske taler under store debatter, men som har umiddelbare og til tider dramatiske følger for landenes økonomi, som vi kan se i dette tilfælde. Det første, jeg vil fremhæve, er derfor, at der ikke er tale om en isoleret situation, det er ikke en krise, der går over, men noget, der fortjener en nærmere overvejelse, og som derfor kræver kort- og langsigtede politiske foranstaltninger.
Om selve beslutningsforslaget, hvor man kommer ind på meget konkrete spørgsmål, vil jeg gerne fremhæve to eller tre ting. For det første at det slås grundlæggende fast, at den økonomiske indvirkning er generel og ikke kun berører landbruget. Tørken har direkte indflydelse på turismen og landdistrikterne som sådan, og det bør vi altid huske på, især når vi taler om dette emne.
For det andet er der henvisningen til det drama, der bringer Spanien og Portugal meget tæt sammen, og jeg vil endda vove at sige, at det også gælder Catalonien og Portugal, dvs. brandene, skovbrandene. Det er det ændringsforslag, vi har stillet, og det berører ikke kun Portugal. Jeg vil derfor gerne knytte tørkens konsekvenser sammen med den særdeles alvorlige risiko for ildebrande, og samtidig opfordre til, at Solidaritetsfonden evt. kan anvendes i denne forbindelse. Jeg synes, at det er meget vigtigt, og sandsynligvis bliver der på et tidspunkt behov for et beslutningsforslag og en forhandling, der er direkte dedikeret dette spørgsmål.
Guerreiro,
   Siden begyndelsen af året har vi henledt Kommissionens og Europa-Parlamentets på den alvorlige situation i Portugal som følge af en af de værste tørkeperioder i landet, hvis sociale, økonomiske og miljømæssige konekvenser bliver værre, i takt med at sommeren nærmer sig.
I vores spørgsmål til Kommissionen i januar og i vores indlæg i plenarforsamlingen i februar gjorde vi opmærksom på, at der måtte træffes hasteforanstaltninger for at imødegå landbrugets vanskelige situation og for allerede nu at sikre, at vandforsyningen ikke svigter i visse regioner. Landbrugets situation giver anledning til bekymring. Efterårs- og vinterafgrøderne er gået tabt, og forårs- og sommerafgrøderne er i fare, hvilket gælder tomater, majs, ris, frugt og haveafgrøder samt dyrefoder, men også den normale udvikling af efterårsafgrøder som f.eks. citrusfrugter og vinavl. Visse genplantninger efter skovbrandene i 2003 og 2004 er uopretteligt gået tabt som følge af utilstrækkelig fugtighed i jorden.
Denne situation giver tusinder af små og mellemstore landbrugere alvorlige finansielle problemer, hvorfor der hurtigt må træffes konkrete foranstaltninger for at støtte de portugisiske landbrugere, foranstaltninger af den type, som beslutningen omtaler, eller ved - som vi har foreslået - at indføre en offentlig sikringsordning for landbruget, som skal finansieres over fællesskabsfondene, og som kan garantere landbrugerne en minimumsindkomst i tilfælde af katastrofer som f.eks. tørke og skovbrande, og en finansiel støtte, som kan minimere omkostningsstigningen og nedgangen i landbrugsproduktionen, og midlertidig fritagelse fra socialsikringsbidrag (uden tab af rettigheder) for heltidslandbrugere med en bedrift på under 12 ESE såvel som forlængelse af rentefrie lån med to år.
Der bør også overvejes kort- og langsigtede foranstaltninger for at sikre, at befolkningen - da drikkevand er et offentligt gode og en universel ret - har adgang til en tilstrækkelig vandforsyning af tilstrækkelig god kvalitet, hvorfor vi har stillet et ændringsforslag om, at der skal træffes foranstaltninger til støtte for de portugisiske kommuner i de mest tørkeramte områder, ligesom vi fastholder det rimelige i at aktivere Den Europæiske Solidaritetsfond.
Denne situation har nok en gang vist, hvor nødvendigt det er at forhindre den globale opvarmning og dens rolle i klimaændringerne, ved ikke mindst at gennemføre de vigtige målsætninger, som er opstillet i Kyoto-protokollen. 
Coelho (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, Portugal lider under en dramatisk tørke, afgrøder er gået tabt, dyr omkommer af mangel på vand og foder, miljøet ødelægges i de mest ramte områder, der er øget fare for skovbrande til sommer, og der er lokalsamfund, som allerede nu er afhængige af vandtilførsel udefra.
Hr. Queiró har omtalt, at 80 % af landet er ramt af tørke. Det samlede tab for landbruget overstiger allerede 1 milliard euro, og tallet ser ud til at stige. Den varmeste årstid nærmer sig med betydelige temperaturstigninger, og der er ikke udsigt til regn mellem maj og oktober.
Nu, hvor vi gerne vil mærke den europæiske solidaritet over for de hårdest ramte, er der støtte, som EU bør yde, men som for størstedelen ikke indebærer yderligere midler eller subsidier, som hr. Capoulas Santos har sagt, blot god vilje og forståelse for de konkrete vanskeligheder, der er.
Der er for det første statsstøtten. Kommissionen skal tillade den portugisiske regering at yde statsstøtte til landbrugerne på grund af indkomsttab som et tilskud til udgifter til dyrefoder og investeringer i opsamling og transport af vand og for at lette omlægning af landbrugernes gæld til bankerne. For det andet skal alle udbetalinger af landbrugsstøtte - og ikke kun nogle af dem, hr. kommissær - fremskyndes til landbrugerne. For det tredje skal der stilles korn til rådighed fra Fællesskabets interventionslagre af overskudskorn fra nogle af medlemsstaterne. For det fjerde skal der ske godkendelse af undtagelser fra anvendelsen af nogle fællesskabsbestemmelser - kommissæren har allerede omtalt det - så der tillades græsning på nedlagte arealer eller på arealer med korn, der er ramt af tørken. For det femte skal der afsættes bevillinger og mobiliseres midler for at undgå, at der opstår et øget antal skovbrande som følge af tørke til sommer. For det sjette skal muligheden for at anvende Solidaritetsfonden i situationer af denne art genovervejes. For det syvende skal de europæiske holdninger til klimaændringerne og Kyoto-protokollen fastholdes.
Hr. formand og hr. kommissær, EU styrkes, når det kommer tæt på borgerne. Det er vigtigt, at de portugisiske borgere, der er hårdest ramt af tørken, også mærker, at de er borgere i EU. 
Casaca (PSE ).
   - Hr. formand, mit første ord er solidaritet. Solidaritet med befolkningen i de hårdest ramte områder, især landbrugerne i det sydlige Portugal og op mod grænsen. En særlig tanke til bjergegnene i Algarve og til Guadianas venstre bred, hvor situationen er allermest dramatisk. Solidaritet, der selvfølgelig ikke standser ved grænsen, for jeg vil gerne forsikre hr. Guardans Cambó om, at denne solidaritet bestemt også gælder hele befolkningen i Sevilla, Huelva, Badajoz, Cáceres osv., der også virkelig mærker følgerne af det, som jeg ikke mener kan betegnes som andet end en omfattende naturkatastrofe. Uanset hvad forordningen siger, er dét realiteterne, og derfor er solidaritet også selve det ord, der her bør tages i anvendelse.
Det er for mig en kilde til stor tilfredshed at konstatere, at ingen længere taler om at overdrive en situation, der faktisk aldrig er blevet overdrevet, men kun beskrevet objektivt og realistisk, og jeg er også meget glad over, hvor engageret Kommissionen er i at medvirke til at løse disse problemer.
Jeg vil gerne særlig omtale de forhold, der ligger ud over den aktuelle situation, og som hænger tæt sammen med en skovstrategi, der naturligvis i vid udstrækning afhænger af, hvordan medlemsstaterne udformer den, men som dog også er betinget af, om Kommissionen foretager de rette vurderinger. Når jeg derfor i forbindelse med en revision af skovstrategien ser meddelt, at man skærer maksimumsperioden for støtte på grund af indkomsttab ned fra 20 til 10 år, må jeg konkludere, at man i de europæiske institutioner endnu ikke har forstået, hvor afgørende det er at have en korrekt skovrejsningsstrategi til at imødegå ørkendannelse.
Indkomststøtte er helt uomgængelig igennem årtier ved arter, som det tager år at vokse op, og som ikke i de første årtier producerer noget som helst. Det er helt afgørende ikke blot at fastholde skovstøtten i den sydlige del af Den Iberiske Halvø. Støtten bør øges i forhold til alternativerne. Jeg vil derfor gerne anmode om, at Kommissionen er mest mulig opmærksom på dette forhold.
Portas (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det er allerede blevet sagt igen og igen, at Portugal er ramt af tørke, og at jord- og kvægbrugets situation er særdeles alvorlig. Den er allerede meget dramatisk. Derfor er de forslag, som vi i dag har til afstemning, af allerstørste betydning. De vil afbøde det værste og delvist kompensere landbrugerne for deres tab. Der er imidlertid også behov for andre foranstaltninger.
En rationel forvaltning af vandet, der er et sparsomt offentligt gode i EU's sydlige medlemsstater, er helt uomgængelig. Vores civilisation og mit eget land inklusive ødsler fortsat med vandet, og det må ændres. Det samme kan siges om den nuværende fælles landbrugspolitik, der hverken fremmer Middelhavslandenes afgrøder, en rationel udnyttelse af jorden eller økologisk bæredygtighed i landdistrikterne. Til august kommer vi under de skovbrande, der igen vil hærge, endnu en gang til at betale prisen for denne uansvarlighed.
Endelig har vi brug for nye europæiske instrumenter til risikoforebyggelse. Jeg mener, at hr. Capoulas Santos har helt ret. En af de ting, som vi bør indføre, er en europæisk afgrødeforsikring, der kan finansiere en katastrofefond gennem landbrugernes bidrag, en fond med deltagelse af medlemsstaterne og Unionen, en fond, der automatisk skal træde i funktion i situationer som den, der nu har ramt både Portugal og det sydlige Spanien, men som andre lande også kan komme til at opleve. 
Korhola (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker at give udtryk for min medfølelse i forbindelse med tørken i Portugal og min støtte til beslutningsforslaget. Jeg vil nu tale om det fænomen, der ligger bag, nemlig klimaændringer. Spørgsmålet vedrører netop det, som Finlands førende universitetsprofessorer på miljøområdet talte om på et seminar, der blev holdt her i Parlamentet i Strasbourg i denne uge. Et af temaerne var klimaændringer. En ledende embedsmand fra Kommissionens GD Forskning deltog også i seminaret. Han glædede sig virkelig over kontakten mellem videnskab og politik i Parlamentet. Vi hilser et sådant samarbejde mellem videnskabsmænd og politikere velkomment, men vi skal selvfølgelig ikke tage det for givet. Verden er ikke indrettet på en sådan måde, at akademisk viden ganske enkelt strømmer i retning af politikere. Af og til kræver det henvendelse. Videnskabsmænd har ikke et presserende behov for at drive lobbyvirksomhed over for os. Selv om samfundet deltager i videnskabelig forskning, holdes lovgivere desværre ofte hen i uvidenhed, når det drejer sig om denne form for viden.
Vi tænker f.eks. ofte over, om tørken i 2003 er tegn på klimaændringer. Forskere siger, at spørgsmålet er stillet på den forkerte måde, og at der ikke findes et enkelt svar på det. De svarer imidlertid ja, hvis vi spørger, om der kan forventes mere tørke, om hedebølger vil forekomme oftere, og om det moderne samfund bliver mere og mere sårbart over for ekstreme vejrfænomener.
Nu er det tid at handle. Vi kan ikke blive ved med at vente på bestemte svar. De oplysninger, som vi har nu, burde være tilstrækkelige til at træffe mere effektive foranstaltninger til at forhindre eller forhale klimaændringer. Det er en af vores primære politiske prioriteter. En væsentlig bestanddel vil også være tilpasningspolitikker, som vi skal gøre en fast indsats for at investere i ved at omdefinere politikområder og investere i forskning. Vi har f.eks. brug for en egentlig skovbrugsstrategi i denne situation. Vi kan desværre ikke helt undgå klimaændringer, men det er nu af afgørende betydning at begrænse omfanget af den menneskelige og materielle skade mest muligt. 
Madeira, (PSE ).
   - Hr. formand, som det allerede flere gange er blevet nævnt i dag, oplever Portugal en tørke, der måske er den værste siden 1990 eller 1981. Tallene er tydelige. Som følge af denne tørke er grundvandskapaciteten under 50 % af maksimumsværdien.
Vi er kun i april, og ca. 25 % af de portugisiske kommuner har allerede iværksat forebyggende foranstaltninger for at afbøde tørkens virkninger. Når jeg nævner disse tal og alle dem, som vi allerede har hørt i dag, og fremhæver dem med særligt eftertryk, så gør jeg det, fordi det er er de hårdest ramte områder i det kontinentale Portugal i de seneste år. Jeg siger det, fordi det eksempelvis også var disse egne, der blev støttet, da Solidaritetsfonden blev aktiveret efter brandkatastrofen i 2003, og hvor tusinder af mennesker så deres hjem, ejendele og levebrød fuldstændigt gå op i luer. Jeg nævner skovbranden i 2004, hvor alt det brændte, som stoisk havde overlevet ildens altopslugende hærgen i 2003. Jeg nævner også de områder, der særlig mærker udvidelsens følger, og som teoretisk er blevet rige fra den ene dag til den anden på grund af den velkendte statistiske effekt.
Disse mennesker, der igennem snart mange år har lidt og holdt ud trods megen modgang, disse mennesker, der lever af landbrug, kvægdrift, skovbrug, turisme og miljø, mennesker med få midler, det er dem, der er hårdest ramt. Ramt af tørke og ramt af vandmangel, fordi de vandreservoirer, der burde afhjælpe denne situation, allerede kun har 30-40 % af deres effektive kapacitet tilbage.
Hr. kommissær, det ville ikke være tilfældet, eller det ville ikke være nær så slemt, hvis Kommissionen i det mindste mod syd var indstillet på at løse sin uoverensstemmelse med den portugisiske stat om Odelouca-dæmningen og de resterende reservoirer, en tvist, der trækker ud, og som bidrager til, at vi i Portugal nu oplever disse vanskeligheder. Jeg vil derfor gerne spørge, hr. kommissær, om De er rede - om Kommissionen er rede - til snarligst at løse dette strukturelle problem, så disse befolkninger i fremtiden kan undgå at se situationer som disse gentage sig gang på gang.
Jeg takker naturligvis Kommissionen for alle de forslag, som den har fremlagt i dag, og som er hasteforanstaltninger. Som adskillige medlemmer imidlertid allerede har sagt, er der brug for strukturelle forslag. Nogle af disse er på bordet, og det er kun Kommissionens godkendelse, der mangler. 
Borg,
    Hr. formand, jeg takker de ærede medlemmer for deres bemærkninger til Kommissionens redegørelse. Kommissionen deler den bekymring, der er givet udtryk for med hensyn til effekterne af tørken i Portugal. Som jeg sagde i starten af forhandlingen, vil vi gøre vores yderste for at hjælpe dem, der er hårdest ramt af tørken - dvs. landbrugsbefolkningen. Disse foranstaltninger vil derefter også hjælpe de berørte landdistrikter.
Jeg har lyttet til Deres bekymringer og oplysningerne om lidelserne på stedet. Kommissionen vil vise sin solidaritet ved at indføre de foranstaltninger, jeg nævnte tidligere. Min kollega fru kommissær Fischer Boel er opmærksom på problemerne, og hun har gjort og gør, hvad hun kan for at løse problemerne.
Hvad angår tanken om at indføre en mere permanent struktur til håndtering af sådanne situationer, vil jeg videresende oplysningerne til mine kolleger, der utvivlsomt vil overveje dem nøje. Der er også fremlagt andre tanker og forslag, som Kommissionen vil tage behørigt hensyn til. Flere af medlemmerne nævnte behovet for at se nærmere på spørgsmålet og på årsagerne til en sådan tørke, der varierer fra klimaændringer til skovbrugspolitik.
Jeg takker for Deres forslag, der går i retning af en mere langsigtet og koordineret tilgang til dette fænomen. De giver mig meget stof til eftertanke og viser Parlamentets engagement i bæredygtig udvikling, som Kommissionen deler.
Kommissionen er meget følsom over for dette emne og de lidelser, det har forårsaget. Vi vil gøre, hvad vi kan, og vi vil vise vores solidaritet med dem, der er hårdest ramt af denne tørke.
Formanden.
   - Som afslutning på forhandlingen har jeg modtaget fire beslutningsforslag(1), som sættes til afstemning i eftermiddag, når forhandlingerne er afsluttet. 
Gutiérrez-Cortines (PPE-DE ).
   - Det er overraskende, at EU fortsat hverken har udarbejdet eller implementeret en kort- og langsigtet strategi til bekæmpelse af tørke og ørkendannelse, da det i de sydeuropæiske lande og Middelhavslandene er en af de allerstørste trusler mod den økonomiske og sociale bæredygtighed. Men manglen på en fælles plan mellem landene og Kommissionen (landbrug og miljø) er så meget desto mere iøjnefaldende, når Det Europæiske Miljøagentur for nylig har understreget, at de områder, der vil blive hårdest ramt af de forventede klimaændringer, er Middelhavslandene.
Derfor støtter vi en politik til bekæmpelse af tørken i Portugal og enhver anden støtte til afbødning af indvirkningerne på produktiviteten, markedet eller afgrøderne som følge af vandmanglen. Samtidig anmoder vi om, at det også kommer til at gælde andre sydeuropæiske lande. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om seks beslutningsforslag om Bangladesh(1).
Schlyter (Verts/ALE ),
   Hr. formand, forestil Dem, at der skete et bombeattentat mod tidligere ministrer i et af vores medlemslande, at journalister blev dræbt, oppositionspolitikere myrdet og folk fængslet og torteret af paramilitære styrker. Forestil Dem, at dette skete i Deres eget land. Så skulle vi diskutere dette hver dag i Parlamentet, vi skulle kræve umiddelbare foranstaltninger, vi skulle tage fat i problemerne hurtigst muligt.
Det er præcis det, som regeringen i Bangladesh er mislykkedes med. Man har ikke i tide og med alle kræfter taget fat i disse problemer. Det er ekstra beklageligt, da Bangladesh længe har været et land, hvor kvinder har haft stor frihed til og mulighed for at udøve deres politiske magt. Bangladesh har på mange måder kunnet ses som et positivt eksempel på en positiv udvikling både økonomisk og politisk. Alt dette riskerer nu at blive ødelagt, hvis ikke landets regering tager kraftigt fat. Jeg mener, at vi skal gøre alt, hvad der står i vores magt, for at hjælpe med at løse problemerne og forbedre situationen i Bangladesh. Jeg synes, at det er beklageligt, at der er kolleger her, som vil svække beslutningen, når vi ved, hvor alvorlige problemerne er. Jeg håber, at vi i dag opnår flertal for at beholde beslutningen, uden at den svækkes af ændringsforslag, hvor der gøres forsøg på at beskrive virkeligheden anderledes, end den er. Jeg er glad for, at vi endelig har taget dette initiativ og sat Bangladesh på dagsordenen. Bangladeshs befolkning har brug for vores støtte, og det er det, vi kan gøre i dag.
Mann, Thomas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, næppe havde Shah Kibria, tidligere finansminister og medlem af det største oppositionsparti i Bangladesh, afsluttet en tale ved et partiarrangement, før han blev sønderrevet af en granat. Tre andre mennesker omkom, 50 blev såret. Med sådanne angreb har muslimske ekstremister skabt et klima af angst. I nogle regioner i landet synes officielle organer at samarbejde med dem. En uacceptabel situation! Amnesty International og USA bekræfter, at medlemmer af religiøse mindretal bliver systematisk intimideret, forfulgt og vilkårligt fængslet.
Siden Europa-Parlamentets sidste afgørelse i november 2002 og siden vores rejse som SAARC-delegation i februar 2003 har der endnu ikke været nogen tilfredsstillende forbedring af menneskerettighedssituationen. Regeringen sørgede dog for kort tid siden for, at to ledere af kriminelle muslimske organisationer blev fængslet, og at kontiene blev indefrosset.
Vi kræver, at regeringen skærper forholdsreglerne mod ekstremister. Bangladesh skal også leve op til sine forpligtelser i den ratificerede internationale menneskerettighedskonvention for at opfylde disse. Tortur skal forbydes! Presse- og meningsfrihed skal garanteres! Kampen mod korruption skal fortsætte! Kun hvis der kan opnås tydelige fremskridt her, gælder betingelserne i EU's samarbejdsaftale med Bangladesh fra 2001. Grundlaget er og bliver respekt for menneskerettigheder og bevarelse af demokratiet.
Trods alle forskelle mellem regering og opposition skal det lykkes, at de i det mindste bliver enige om, at det parlamentariske arbejde, som er blokeret i øjeblikket, genoptages. Begge sider skal arbejde på, at der opstår rammebetingelser, hvorigennem radikalisme, paramilitarisme og religiøs ekstremisme forhindres. 
Meijer (GUE/NGL ),
   Hr. formand, da det enorme britiske kolonirige i Sydøstasien i 1947 blev delt på grundlag af områdernes fremherskende religion, blev den østlige del af den bengalske provins tildelt den muslimske stat Pakistan. Det var et overbefolket område, der ofte blev oversvømmet, og som tiltrak sig hele verdens sympati, og i 1971 rev det sig løs fra Pakistan, det fjerntliggende land vestpå, der ikke har nogen som helst interesse i at hjælpe med at løse problemerne i den østlige koloni. Den nye stat kunne have fået en god start, hvis den f.eks. havde fulgt det hollandske eksempel med at bygge diger og tørlægge befolkningsområder, der blev oversvømmet under højvande i forbindelse med storm. Det ville have givet mere plads til indbyggerne og deres fødevareforsyninger. I stedet blev vi i Bangladesh vidne til en grusom, klanrelateret kamp mellem to parter, der kæmper en fejde, mens de begge afviser den andens ret til at eksistere.
Yderligere har Bangladesh i et stykke tid været præget af den intolerante religiøse fanatisme, der knap nok eksisterede i andre dele af den islamiske verden før for 20 år siden. Denne fanatisme giver ikke plads til religiøse mindretal, herunder Ahmadiyya-muslimer eller hinduer. Trusler og voldelige angreb fra regeringsstøtter bliver ikke straffet. Paramilitære grupper, der hævder, at de bekæmper kriminalitet, bruger tortur og begår drab. Bangladesh er i fare for at komme ind i en ond cirkel med selvødelæggelse. Selv om den har fået bred støtte, kan en erklæring, der fordømmer trusler, vold, tortur, straffritagelse og økonomisk stagnation, ikke bidrage til at løse problemet. Den bør i stedet bruges som udgangspunkt til at slå fast, hvordan vi i Europa bedst kan beskæftige os med det ulykkelige land i fremtiden. Det forudsætter som et absolut minimum solidaritet med ofrene. 
Tannock,
   Hr. formand, omkring en tredjedel af befolkningen i dette fattige, overbefolkede men demokratiske land med 140 millioner indbyggere er jordløs og tvunget til at leve på og dyrke jord, der let oversvømmes. Traditionelt set har flertalsbefolkningen af muslimer levet fredeligt sammen med andre religiøse minoriteter, og Bangladesh har et godt omdømme med hensyn til uddannelse og borgerrettigheder for kvinder. Flertalsregeringen BNP, der har været ved magten siden 2001, har særlige problemer med økonomiske reformer, da de ofte blokeres af interne politiske kampe og korruption. Tingene bliver ikke bedre af oppositionspartiet Awami Leagues aktuelle boykot af den parlamentariske dialog.
Det er rigtigt, at der har været angreb på medlemmer af oppositionen, men det skal siges til myndighedernes ros, at de har arresteret otte mistænkte til trods for, at de er medlemmer af regeringskoalitionen, og for nylig blev to radikale islamistiske grupper forbudt. Bangladesh protesterer også imod Indiens uforståelige forsøg på at beskytte den porøse internationale grænse, over hvilken der f.eks. smugles illegale stoffer.
Det er opmuntrende, at der har været en stabil vækst på 5 % i de seneste par år, men nu føler Bangladesh sig truet af ubegrænset kinesisk tekstileksport. Her i EU skal vi være tålmodige og give Bangladesh masser af politisk og økonomisk støtte og fremme god forvaltningspraksis og kampen imod korruption og islamistisk fundamentalisme.
Jeg opfordrer parlamentsmedlemmerne til at støtte mine ændringsforslag, så vi kan få en mere afbalanceret beslutning.
Stroz,
   Staten Bangladesh blev oprettet i 1971 efter en kamp for uafhængighed. Dette overvejende muslimske land forsøger at finde løsninger på afskrækkende problemer stillet over for en meget høj befolkningstæthed, naturkatastrofer og fattigdom. Beslutningsforslaget får én til at tro, at der er sket meget lidt fremskridt, og ser bort fra, at der rent faktisk er opnået vellykkede resultater, f.eks. producerer Bangladesh mad nok til at brødføde befolkningen. Det er ærgerligt, at man ikke i forvejen kunne have bedt regeringen og repræsentanter for oppositionen i Bangladesh om deres holdning til beslutningsforslaget, der fremhæver de beskedne fremskridt, som er sket på en række områder, og understreger, at det er nødvendigt at fortsætte i den rigtige retning. At man ikke har gjort det, giver ikke et godt indtryk af Parlamentet. Vores forsøg på at fremme demokrati i Bangladesh er velkomne, men det er en skam, at vi glemte at nævne positive tegn på demokratisk udvikling i det fælles beslutningsforslag. Selv om vi er uenige i en række udokumenterede erklæringer i beslutningsforslaget, støtter vi Bangladeshs udvikling hen imod demokrati og håber, at den vil fortsætte, særlig med hensyn til forberedelser til det næste parlamentsvalg. 
Belder,
   Hr. formand, i dag er det nytårsdag i Bangladesh. Jeg ønsker inderligt, at Herrens velsignelse vil hvile på landets ledere og befolkningen i det nye år. Selv om der også plads til forbedring i Europa, har vi alligevel et par forslag til Bangladesh i form af nytårsløsninger. Selv om det er beklageligt, at islam i forfatningen siden 1998 har været erklæret for statsreligion, tillader den at udøve, praktisere og udbrede andre religioner, så det er mærkeligt, at den ikke beskytter retten til at konvertere. Ville det ikke være en fornuftig løsning at fastsætte bedre bestemmelser for religionsfrihed i forfatningen og afskaffe statsreligion?
Jeg vil illustrere nødvendigheden af dette med et eksempel fra det virkelige liv. Mandag den 4. april bekræftede pålidelige kilder, at Dulal Sarkar, som er kristen, blev myrdet den 8. marts i år. Han var præst i den fri baptistkirke i Bangladesh i landsbyen Jalalpur i det sydvestlige område af Khulna. Han gjorde blot sit arbejde og forsyndede sig ikke imod forfatningen på nogen måde. På vej hjem blev han angrebet af 10 bevæbnede muslimske ekstremister og efterfølgende halshugget. Disse muslimske ekstremister siges at have forbindelser til Jamaat-e-Islami, som er et politisk parti, der for tiden er en del af regeringskoalitionen. Dulal Sarkar efterlader sin mor, sin kone og fem børn, og for tiden er hans kone og familie tvunget til at flytte fra hus til hus i et forsøg på at undgå gengældelsesaktioner fra muslimske ekstremister.
Det beslutningsforslag, som vi har skrevet under på, er derfor yderst klart. Vi er dybt bekymrede over den stigende muslimske fundamentalisme med dens paramilitære grupper og fundamentalistiske muslimske partiers magtmisbrug. Jeg er samtidig eftertrykkeligt imod at moderere ændringsforslag, der er blevet stillet til dette utvetydige beslutningsforslag. Jeg opfordrer indtrængende Rådet og Kommissionen til sammen med det udenrigsministerium, der er nævnt i punkt 2, stk. 2, at bekæmpe disse udtryk for muslimsk fundamentalisme. Det kan ske ved at anvende de straffe, der er nævnt i samarbejdsaftaler, for krænkelse af demokratiske principper, alt dette som et bud på at forbedre den bengalske befolknings sørgelige tilstand.
Czarnecki, Ryszard (NI ).
   - Hr. formand, Bangladesh er nøjagtig 34 år og 19 dage gammel, hvilket betyder, at det er en meget ung stat. Samtidig er det en meget fattig stat. Trods den omstændighed, at fattigdommen er faldet med omkring 1 % om året i det sidste årti, lever 50 % af befolkningen stadig under fattigdomsgrænsen. Hvert år dør 325.000 børn eller med andre ord 900 om dagen, og i gennemsnit dør en kvinde hvert 20. minut i Bangladesh, eller 26.000 hvert år, af grunde, der er relateret til børnefødsler. Andelen af børn født med lav vægt er mellem 30 % og 50%, og 30 % af befolkningen har ikke adgang til rent vand. Det positive er, at dobbelt så mange har fået adgang til sanitære faciliteter i det sidste årti, og det drejer sig nu om 43 % af befolkningen.
Debatten i dag er af politisk art, men jeg ser den som en lejlighed til at gøre opmærksom på de tragiske forhold i Bangladesh, som tidligere var kendt som Østbengal. Det glæder mig, at Parlamentet har taget denne sag op. 
Deva (PPE-DE ).
   - Hr. formand, dette forslag er latterligt. Vi taler om et land med 143 millioner indbyggere. Det er et af de fattigste lande i verden, der fortsat er i stand til at klare sig selv. Det har været et demokrati i et godt stykke tid. Der er parlamentsvalg, parlamentarisk demokrati og forvaltning. Landet er på størrelse med Belgien, men har 143 millioner indbyggere. De er i stand til at brødføde sig selv for første gang efter mange års afhængighed, og der er selvfølgelig problemer. I Sudan blev der dræbt 300.000 mennesker, men det vedrører ikke det spørgsmål, vi netop har hørt om: harmen over, at folk dræbes. To ministre ud af en regering på 56 ministre gør ikke regeringen islamistisk. Vi er nødt til at bevare proportionerne i vores forhandlinger. Ellers griner verden ad os.
Europa-Parlamentet er angiveligt en vigtig institution, men prøv at se, hvor mange medlemmer vi er. Der er højst 50 medlemmer i mødesalen, og de er åbenbart meget interesserede i emnet. Vi skal bruge disse menneskerettigshedsdebatter til at tale om alvorlige ting, der påvirker mennesker og deres menneskerettigheder. 300.000 mennesker er dræbt i Darfur. Hvad gør vi ved det?
Lad os få proportioner og balance i vores forhandlinger og forholde os seriøst til de menneskerettighedsspørgsmål, vi debatterer. 
Borg,
    Hr. formand, Kommissionen glæder sig over Europa-Parlamentets initiativ om at gøre offentligheden opmærksom på den alvorlige forvaltnings- og menneskerettighedssituation i Bangladesh.
Dagens forhandling kommer meget belejligt. Den afholdes på baggrund af det faktum, at retssikkerheden er forringet betydeligt siden Europa-Parlamentets seneste beslutning i november 2002. Krænkelser af menneskerettighedsaktivister, journalister og minoriteter er i stigning. Forvaltningssituationen er historisk dårlig, og den politiske vold har nået et nyt klimaks, hvilket eksemplificeres ved granatangrebet i august 2004 og det tragiske mord på den tidligere finansminister Kibria i januar.
Vi deler Deres bekymring over funktionsforstyrrelserne i landets institutioner, traditionen for straffrihed, voksende fundamentalisme, menneskerettighedskrænkelser over for minoriteter samt den eskalerende konfrontation mellem regeringen og oppositionen. Alle disse faktorer kombineret med en stigende religiøs militarisme får os til at tro, at det demokratiske og sekulære fundament i Bangladesh er i fare.
EU har været meget højrøstet i disse spørgsmål - ikke mindst i lyset af vores udviklingsmandat og menneskerettighedsklausulen, der danner grundlaget for vores støtteforhold til Bangladesh.
I de seneste måneder har EU og medlemsstaterne flere gange opfordret regeringen til at fordømme forfølgelsen af politiske modstandere, intellektuelle, journalister, ngo'er og minoriteter. EU har reageret stærkt på angrebet på fru Sheikh Hasina og drabet på den tidligere minister Kibria ved at opfordre regeringen til snarest at genskabe retfærdighed og sende klare signaler om, at terrorhandlinger er uacceptable.
Vi understreger konstant vores bekymring over straffriheden i landet, konfrontationspolitikken, det stigende antal angreb mod stammefolkene i Chittagong Hill-området og Ahmadiyya-trossamfundet samt de udenretslige drab i specialpolitiets "krydsild". Jeg vil også bemærke, at EU viste stor enighed om Bangladesh på dette års møde i Menneskerettighedskommissionen i Genève, hvor EU enedes om at fremhæve Bangladesh som et af fem lande i sin principerklæring om menneskerettigheder i verden.
Den forværrede forvaltningssituation har tvunget os til at styrke enigheden blandt donorerne. I februar indkaldte EU, Verdensbanken og det amerikanske udenrigsministerium til et møde i Washington, hvor alle verdens førende donorer skulle diskutere, hvordan vi kan fremme vigtige reformer af styreformerne.
Drøftelserne bekræftede, at det internationale donorsamfund fuldt ud deler vores bekymring. Denne enighed blandt donorerne har gjort det muligt for os at definere fælles prioriteter og overbringe stærke fortrolige budskaber til regeringerne om den ringe regeringsførelse og det presserende behov for at gennemføre reformer.
Mødet i Washington havde en klar indflydelse på landet. Det tilskyndede regeringen til offentligt at indrømme eksistensen af et fundamentalistisk islamistisk problem. Desværre er anslaget mod de militante muslimer allerede ved at løbe ud i sandet, hvilket eksemplificeres ved, at man har droppet anklagerne mod en fremtrædende muslimsk leder.
Kommissionen vil fortsat nøje følge den politiske situation i landet og forfølge disse grundlæggende spørgsmål gennem vores politiske dialog med regeringen og den tætte koordinering af donorer. I denne sammenhæng vil vi også sætte øget fokus på det næste parlamentsvalg i slutningen af 2006 og betingelserne for frie og retfærdige valg. Den politiske dialog vil blive understøttet af vores tilbud om at støtte presserende institutionelle reformer i den næste bistandsstrategi, der - hvis den bliver godkendt af regeringen - vil bidrage til en betydningsfuld forandring og følgelig skabe mere fremgang og velstand for den bangladeshiske befolkning.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingerne. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om fem beslutningsforslag om humanitær bistand til flygtninge i Vestsahara(1).
Guardans Cambó (ALDE ),
   Hr. formand, jeg ville gerne på talerlisten, men ikke for at indlede en debat. Det er under alle omstændigheder rigtigt, at det fælles beslutningsforslag, vi skal vedtage om situationen for flytningene i Sahara, næsten taler for sig selv og vedrører et rent humanitært drama.
Når vi drøfter menneskerettighedssituationen i verden, finder vi et afsnit om situationen i Sahara. Den politiske situation i Sahara fortjener desuden en nærmere overvejelse. Men nu er det den rent humanitære situation, der berører os.
Vi taler om næsten 200.000 flygtninge, der har levet i flygtningelejre i næsten 30 år uden andre midler end den internationale humanitære bistand. Det er det, vi taler om her i dag. Og det er det, der af forskellige årsager er i fare, bl.a. af nogle rent bureaukratiske årsager, der berører Kommissionen.
Alt dette tilsammen er ved at skabe en egentlig humanitær krise. Det er det, som man med dette beslutningsforslag forsøger at gøre front imod, idet det indeholder en uopsættelig opfordring til Kommissionen om at vedtage en række foranstaltninger, der forhindrer, at der opstår en humanitær krise af hidtil ukendt omfang. Derudover foreslås der nogle meget konkrete foranstaltninger, f.eks. et større samarbejde med ngo'erne på stedet eller en større støtte til de sahariske institutioner, der i flygningelejrene samarbejder om administrationen af den humanitære bistand, der er den eneste indkomstkilde for 200.000 personer.
Der er ingen tvivl om, at beslutningsforslaget kun løser eller tager hånd om en del af problemet, og at vi ikke kan lukke øjnene for selve problemet. Vi står med et alvorligt problem ved Europas dørtrin, og før eller siden er vi nødt til at udøve politisk og diplomatisk pres på de forskellige aktører, der er involveret i løsningen af denne konflikt, så vi hurtigst muligt kan stoppe med at holde forhandlinger som denne om, hvordan vi ernærer 200.000 personer, der uden os ikke har noget at spise. 
Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   Hr. formand, det beslutningsforslag, vi forelægger og stemmer om i dag, drejer sig om den tiltagende forværring af den humanitære situation i de sahariske lejre. Der er tale om en forpligtelse, som en parlamentarisk delegation, der besøgte lejrene for et par uger siden, påtog sig, og som vi nu opfylder. Bistanden er ved at høre op, og vi skal komme med en hurtig reaktion på situationen.
Vi skal dog ikke være blinde for, at det humanitære spørgsmål faktisk skjuler det sande problem, som er politisk. Den humanitære bistand er nødvendig, for det sahariske folk ser sig nødtvunget til at bo i lejrene, langt fra deres hjem, og de kan ikke føre et normalt liv under disse omstændigheder. Efter 30 år, hvor konflikten ikke er blevet løst, er tålmodigheden ved at være opbrugt i lejrene. Der høres stemmer, der ønsker at vende tilbage til den bevæbnede vej, hvis situationen ikke snart bliver løst. Det er meget bekymrende. EU kan ikke lukke øjnene for denne kendsgerning. Men det mest bekymrende er, at løsningen ligger på bordet, den findes og kaldes Baker Plan II. Planen er bestemt ikke perfekt, men det er en plan, som det sahariske folk har accepteret, og saharanerne har i høj grad givet køb på deres holdninger. Ikke desto mindre nægter den anden part, Marokko, at underskrive den.
Europa ser mod Spanien, og derfor skal den spanske regering lede konflliktløsningsprocessen. Lad os ikke glemme, at det sahariske folk i dag opholder sig i lejrene som resultat af en uafsluttet afkolonisering, hvis hovedansvarlige er den spanske regering. Jeg opfordrer derfor premierminister Rodríguez Zapatero til at lade Spanien påtage sig den rolle, som Portugal spillede i forbindelse med Timor.
Efter 30 års glemsel, tavshed og uopfyldte løfter er tiden kommet til, at verden som helhed og Europa i særdeleshed holder op med at vende ryggen til problemet og gør front imod det. Tiden er inde til, at det sahariske folk får opfyldt sin berettigede og forståelige anmodning om en folkeafstemning om selvbestemmelse i Vestsahara i overensstemmelse med folkeretten og FN's pagt.
Endelig vil jeg også gerne herfra udtrykke min solidaritet med den marokkanske journalist, Ali Lmrabet, som er blevet uretfærdigt dømt for æresfornærmelse, efter at han har sagt, at de personer, der bor i lejrene, ikke er fanger, men flygtninge. 
Portas (GUE/NGL ),
   Hr. formand, vi kender alle den bibelske fortælling om folk, der vandrer i ørkenen i 40 år. Der er meget myte i denne historie, og alligevel er den vores. Hvad angår det vestsahariske folk, taler vi ikke om myter, men om nutidshistoriens kendsgerninger. Dette folk har nu ventet i Saharas ørken i 30 år. Det leder ikke efter det forjættede land, det ønsker blot igen at blive herre i sit eget land.
Hr. formand, som journalist har jeg besøgt mange flygtningelejre. I Etiopien opdagede jeg, at der findes en fjerde verden, det sted, hvor folk vandrer, vandrer og vandrer, fordi det at vandre er en måde at overleve på. Jeg har dog aldrig set noget som lejrene i Tindouf. Dér i sandet er der ikke elektricitet, men solidaritet har bragt solfangere derned. Dér er der ikke så meget som en dråbe vand, men alligevel får hver enkelt flygtning vand bragt som bistand, ligesom mel, sukker og olie - og værdighed. Det vestsahariske folk er afhængigt af hjælp, men det er ikke et folk af tiggere.
Europa-Parlamentet har et meget vigtigt ansvar, som er at sørge for tilstrækkelig og varieret humanitær hjælp, men det har også et ansvar, der går videre end det. Den rigtige hjælp er den, der en dag kan gøre hjælpen overflødig. Europa må støtte, at der bliver afholdt en folkeafstemning om selvbestemmelse, i handling og ikke kun i ord, for det vestsahariske folk har tid, men det er os, der har et ur. 
Scheele (PSE ),
   Hr. formand, vi diskuterer i dag, for jeg ved ikke hvilken gang, den humanitære bistand til flygtninge i Vestsahara, og det gør vi, fordi deres hjemegn, Vestsahara, ikke er blevet dekoloniseret, hvilket FN planlagde allerede i 1965, men i næsten 30 år har været besat af Marokko. Vi var i begyndelsen af marts sammen med nogle parlamentsmedlemmer i de flygtningelejre, hvor der hersker meget vanskelige betingelser, og kunne ikke blot blive overbevist om den politiske situation, men også af den humanitære situation.
Vi ved, at de vigtigste fødevarereserver slipper op i slutningen af næste måned, og derfor opfordrer vi ECHO og Kommissionen til at iværksætte nødhjælpsforanstaltninger, men også at vende tilbage til bistandsniveauet for 2002. Jeg tror, at en forandring af ECHO's politik, som består i at kanalisere bistand via Verdensfødevareprogrammet nu, har skabt problemer for så vidt, som at der som resultat er mindre hjælp til et stigende antal flygtninge i Vestsahara og også mindre diversificering i hjælpen nu. Parlamentet skal leve op til sin rolle med hensyn til at hjælpe saharanerne til deres ret til humanitær bistand, men også til deres ret til selvbestemmelse. 
Pomés Ruiz (PPE-DE ),
   Hr. formand, dette beslutningsforslag er resultatet af den forpligtelse, som nogle medlemmer af Europa-Parlamentet, herunder hr. Portas, hr. Romeva og fru Scheele, påtog sig i flygtningelejrene i Tindouf, hvor vi tilbragte fire dage og oplevede ubarmhjertigheden ved at bo midt i ørkenen. Vi opholdt os der i nogle dage og så det sahariske folks lidelse, fordi det hverken har en politisk eller fredelig eller planlagt løsning på dets situation.
Vi havde i lighed med dem ingen vand og elektricitet. Men til de barske betingelser i Tinduf - for disse 150.000 mennesker bor midt i ørkenen uden nogen bekvemmeligheder - skal lægges den kendsgerning, at vi reducerer den humanitære bistand.
Vores beslutningsforslag taler udelukkende om humanitær bistand, for vi kunne direkte konstatere de humanitære vanskeligheder, som det sahariske folk har på grund af den manglende bistand. For den bistand, de modtager, er faldende. Jeg ved ikke, om der er nogen medlemsstat i EU, der har ansvaret for det. Frankrigs holdning i denne konflikt er meget klar … Men det ønsker jeg ikke at tale om, for vi taler om, at det er vigtigt, at EU fortsætter sin bistand til disse 150.000 saharanere, som forsøger at finde en løsning.
En ting er de politiske problemer, som skal løses, og de problemer, der er omtalt i andre beslutninger. Men vi kan ikke ignorere, at vi få kilometer fra EU har 150.000 saharanere, der lider, fordi vi ikke er gavmilde nok, og fordi vi ved ikke længere at sende mel eller fødevarekuponer til dem er med til at forværre livsbetingelserne i flygtningelejrene, der i forvejen er meget vanskelige.
EU har også et ansvar som hoveddonor blandt den bistand, der kommer fra FN. Vi skal også lade vores stemme høre dér. 
Varvitsiotis,
    Hr. formand, der er gået ca. 30 år, siden tusindvis af nomader fra Vestsahara flygtede til fjerntliggende områder i nabolandet Algeriet på grund af den konflikt, der var brudt ud mellem guerillastyrker fra Vestsahara og Marokko, efter at Spanien havde forladt sin tidligere koloni. I dag bor de landflygtige, som vurderes at udgøre mellem 160.000 og 200.000 mennesker, i ørkenen i Algeriet og er fuldstændig afhængige af, hvad de får fra det internationale samfund, af den humanitære bistand, de får via FN's Verdensfødevareprogram. En meget alvorlig mangel på humanitær fødevarebistand og utilstrækkelige finansielle midler truer nu de temmelig isolerede gamle lejre, som dårligt kan holde til de hårde vejrforhold i ørkenen.
Derfor opfordrer vi til, at der øjeblikkeligt ydes nødhjælp, så man sikrer en tilfredsstillende forsyning af levnedsmidler og de nødvendige fødevareforsyningshold, uden at vi forbigår behovet for tag over hovedet og uddannelse. Vi opfordrer Kommissionen til som et minimum at holde det samme bistandsniveau som ECHO og til at koordinere donorerne og de europæiske ikke-statslige organisationer, der allerede har stor erfaring på området med at redde flygtninge.
Det internationale samfund har ikke ret til at forholde sig passivt. Dets respons skal svare til dets ansvar. I øvrigt er der slet ingen tvivl om, at både årsagerne til, omfanget af og metoderne til håndtering af mange problemer er globale. Det fælles beslutningsforslag bestyrker denne opfattelse. 
Gomes,
   I marts tilbragte jeg tre dage i teltlejrene med andre medlemmer af Europa-Parlamentet og så de hårde livsvilkår, der hersker dér. Vi er vendt tilbage, men lejrenes beboere er blevet. Jeg fik styrket min overbevisning om, at EU virkelig må anstrenge sig for at befri os fra forpligtelsen til i yderligere mange år at skulle dække det vestsahariske folks mest grundlæggende behov, når det har demonstreret, at det kan arbejde, organisere sig og overleve under de mest ugæstfrie vilkår, hvis det kunne vende tilbage og igen overtage kontrollen med sit land, som Marokko ulovligt holder besat.
EU skal ikke i kraft af sin humanitære bistand affinde sig med at dulme dårlig samvittighed hos det internationale samfunds og dem af sine medlemsstater, der bærer et særligt ansvar for den afsporede afkoloniseringsproces i Vestsahara. EU er nødt til at lægge pres for en snarlig politisk løsning i FN-regi på denne proces, som Marokko har blokeret ved at afvise alle de kompromisforslag, som James Baker har forsøgt sig med, og som er endt med, at han har trukket sig fra opgaven.
Medlemsstaterne kan ikke blive ved med at ignorere det grundlæggende spørgsmål, og slet ikke de medlemsstater, der har sæde i FN's Sikkerhedsråd. Konflikten angår Europa direkte og ikke kun af historiske årsager. Der er europæiske interesser på spil.
Dels kunne Vestsahara forsyne Europa, hvis dets fabelagtige naturrigdomme i form af olie, fosfat, fisk osv. blev legitimt og bæredygtigt udnyttet, hvilket ikke sker under den ulovlige besættelse, dels er den europæiske sikkerhed berørt.
Vestsahara ligger ganske tæt på, og i dag må vi forstå de mekanismer, der ligger bag international terrorisme. Hvor skal de opvoksende generationer fra Vestsahara, flygtninge i Tindouf, modstandsfolk i deres eget land, vende sig hen, hvis de ikke skal ende i armene på radikale fundamentalister, når EU, USA, den arabiske verden og det øvrige internationale samfund ikke stiller dem en løsning på konflikten i udsigt og fordømmer dem til magtesløs fortvivlelse over uretfærdighed, vold og armod? Jeg vil slutte af med at sige, at EU også må få Rabat til at forstå, at det er i Marokkos interesse at gøre en ende på den ulovlige besættelse af Vestsahara. 
Guerreiro,
   Vi mener, at Europa-Parlamentets beslutning er vigtig, men også utilstrækkelig, i betragtning af hvor vanskelig den humanitære situation er for det vestsahariske folk i flygtningelejrene.
Vi må yde øjeblikkelig og effektiv solidaritet til disse befolkninger i form af fødevarehjælp og med hensyn til sundhed og uddannelse, og vi må sikre deres overlevelse i fremtiden.
Der er også brug for solidaritet og konkret øjeblikkelig og effektiv indsats for at gøre en ende på den uantagelige besættelse af Vestsahara og sikre det vestsahariske folks ret til selvbestemmelse og uafhængighed, og at FN's resolutioner opfyldes. 
Romagnoli (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, det er virkelig nødvendigt, at Parlamentet og EU gør en meget større indsats end hidtil, når det gælder om at forsvare befolkningernes ret til selvbestemmelse, og navnlig når det gælder et så opsigtsvækkende tilfælde som det sahariske folk.
Selv om spørgsmålet har været aktuelt lige siden den spanske afkoloniseringstid, beskæftiger man sig ikke så meget med Vestsahara. Der er ingen store interesser og store tal involveret, det interesserer ikke bankdirektører særlig meget, og det vækker ingen særlig geopolitisk appetit. Det skyldes måske også, at det sahariske folk ikke har ført deres kamp for selvbestemmelse uden for ørkenen, ikke har gjort brug af forkastelige terroraktioner og ikke har tjent interesserne hos magtfulde allierede, der tidligere var i konflikt.
Europa skal således forpligte sig til at yde umiddelbar humanitær bistand til Vestsahara, men skal også og ikke mindst pålægge Kongeriget Marokko sanktioner, så det respekterer dette venlige og stolte folks ret til selvbestemmelse.
García Pérez (PSE ).
   - Hr. formand, glemslen er den største fjende for de mange uretfærdige situationer, der findes i verden. Derfor er det mere end nogensinde før nødvendigt at gøre opmærksomhed på en af disse situationer, nemlig det sahariske folk. Efter 30 år overlever disse mænd og kvinder i en fuldstændig umenneskelig situation, hvor de er berøvet de mest basale fornødenheder, under nogle ekstremt vanskelige forhold. Til trods herfor kan vi sige, at de er et klart eksempel på den organisation og det arbejde, som holder dem forenet med stor værdighed, idet jeg særlig vil fremhæve de sahariske kvinders mod, da de har været i stand til at skabe et velstruktureret samfund ud af ingenting.
I dag har vi i Europa en moralsk og politisk forpligtelse. Vi taler om en ekstrem situation, som kræver et øjeblikkeligt svar. Det sahariske folk ønsker at leve af dets egne ressourcer og dets eget arbejde, men desværre er det nødt til at leve af vores solidaritet. Saharanerne har vist os deres organisation og deres evne til at forvalte ressourcerne. Derfor er en forøgelse af den europæiske bistand og tilliden til, at saharanerne kan forvalte den, det krav, som vi i dag overbringer Parlamentet.
Vi må ikke glemme, at årsagen til dette humanitære problem skal findes i en politisk konflikt, der skal tages hånd om. Vi er nødt til at være i stand til at løse det politiske spørgsmål og til at gennemføre folkeafstemningen om det sahariske folks selvbestemmelse. Vi er nødt til at finde en retfærdig og definitiv løsning.
Fred og frihed for det sahariske folk. 
Borg,
    Tak for Deres initiativ, der giver mig mulighed for at præsentere Kommissionens synspunkter vedrørende konflikten i Vestsahara.
Først og fremmest vil jeg understrege, at Kommissionen gerne ser denne konflikt løst snarest, og dens beslutning er afgørende for stabiliteten, den regionale integration og udviklingen i Maghreb-landene og Middelhavslandene.
Fra en humanitær synsvinkel kan man kun være bekymret over de dramatiske forhold for tusindvis af vestsahariske flygtninge, Polisarios fortsatte tilbageholdelse af 408 marokkanske krigsfanger, problemerne for de familier, der er delt mellem flygtningelejrene og Vestsahara, og skæbnen for de folk, der ikke er gjort rede for på begge sider. Alle disse spørgsmål viser os, at der er behov for at afslutte denne krise, der har varet i næsten 30 år.
Som De ved, overholder Kommissionens formidling af humanitær bistand principperne for neutralitet, upartiskhed og uafhængighed, og den bygger på reelle behov. Kommissionens kontor for humanitær bistand, ECHO, opererer også i overensstemmelse med kriteriet om ikke-diskrimination, og politikkerne er ikke underlagt politiske mål. Det betyder, at alle, der er berørt af den humanitære krise, er berettiget til hjælp, uanset hvilken side af konflikten de befinder sig på.
I fuld overensstemmelse med disse principper og kriterier har Kommissionen leveret humanitær bistand for i alt 180 millioner euro til de vestsahariske flygtninge siden 1993. Takket være denne fortsatte indsats er Kommissionen blevet den primære donor af humanitær bistand til de vestsahariske flygtninge.
Kommissionen har ikke på noget tidspunkt afbrudt sin nødhjælp. Den har imidlertid justeret timingen og niveauet af de seneste finansieringsmæssige beslutninger efter situationen i marken. Jeg vil gerne understrege, at vi takket være det "stødpudelager", som Kommissionen skabte og finansierede i 2000, har kunnet undgå enhver afbrydelse af fødevareressourcer.
Den aktuelle humanitære situation i lejrene er ikke blevet forværret. Den er imidlertid fortsat bekymrende. Der er risiko for en forværring, når og hvis en afbrydelse af fødevareforbindelsen - som bekendtgjort i Verdensfødevareprogrammet - ikke kompenseres hurtigt og fyldestgørende. ECHO agter at foreslå en finansieringsafgørelse i næste måned, som skal afhjælpe situationen. Finansieringen for 2005 vil både afhænge af de vestsahariske flygtninges behov og af betingelserne for gennemførelsen af ECHO-finansierede projekter.
Jeg vil gerne understrege, at Kommissionen har et dobbelt ansvar. Den skal ikke alene tilgodese flygtninges humanitære behov i rette tid og på en dediceret måde, men skal også beskytte EU's økonomiske interesser. Dens operationer i de vestsahariske flygtningelejre er udarbejdet med henblik på at tilgodese dette dobbelte ansvar på en effektiv måde. Det er grunden til, at Kommissionen lægger stor vægt på en ordentlig identifikation af bistandsmodtagere samt fuld gennemsigtighed i operationerne.
Med henblik på at foretage en ordentlig vurdering af de vestsahariske flygtninges humanitære behov fortsætter Kommissionen sine diskussioner med de vigtigste agenturer og organisationer - i særdeleshed de algeriske og vestsahariske myndigheder, Højkommissariatet for Flygtninge, Verdensfødevareprogrammet og ikke-statslige organisationer. Disse ngo'er har spillet og spiller fortsat en vigtig rolle som ECHO's partnere i gennemførelsen af dets operationer i de vestsahariske flygtningelejre.
På den anden side af den rent humanitære dimension mener jeg, at det internationale samfunds hjælp til de vestsahariske flygtninge er medvirkende til at skabe og bevare forhold, der fremmer en fredelig løsning på konflikten. Overordnet set vil jeg gerne have ført til protokols, at Kommissionen og EU altid har ønsket at forholde sig upartisk til de politiske aspekter af denne konflikt. EU støtter fortsat FN's indsats for at finde en rimelig og varig løsning i overensstemmelse med den internationale ret.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted efter forhandlingerne.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling om fem beslutningsforslag om Lampedusa(1).
Romeva i Rueda (Verts/ALE ),
   De italienske myndigheders kollektive udvisninger af emigranter mellem oktober 2004 og marts 2005 fra den italienske ø Lampedusa til Libyen er særdeles bekymrende.
Nærmere bestemt fordømte flygtningehøjkommissæren tilbagesendelsen af 180 personer den 17. marts og erklærede, at det på ingen måde var klart, at Italien havde truffet de nødvendige forhåndsregler for at sikre en sikker tilbagesendelse af nævnte personer til Libyen, der på ingen måde kan betragtes som et sikkert asylland. I denne forbindelse beklager vi dybt, at de italienske myndigheder ikke tillod UNHCR at få adgang til tilbageholdelsesstedet i Lampedusa.
Derfor anmoder vi Kommissionen om at beskytte respekten for asylretten i EU og bremse de kollektive udvisninger. Vi kræver desuden, at de italienske myndigheder respekterer deres forpligtelser i medfør af EU-retten.
Vi anmoder derfor om, at der sendes en delegation bestående af medlemmer fra Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og fra Underudvalget om Menneskerettigheder til flygtningecentret i Lampedusa og til Libyen med det formål at vurdere problemets omfang og den måde, det håndteres på, og især den måde personerne behandles på, hvilket især indebærer en undersøgelse af, hvad der er sket med de personer, der er blevet udvist.
Vi bør kort sagt bekymre os over det voksende antal krænkelser af de grundlæggende principper på asyl- og indvandringsområdet, som EU og dets medlemsstater har forpligtet sig til. Lampedusa er blot endnu et eksempel, og vi skal sikre os, at der ikke kommer flere. 

Romagnoli (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg henviser til forretningsordenens artikel 166 og sekundært til artikel 167.
Efter min mening burde Lampedusa-spørgsmålet ikke have været opført på dagsordenen, eftersom der er tale om bilaterale aftaler mellem Italien og Libyen og om gennemførelsen af italiensk lovgivning, der ikke er i strid med EU-traktaterne. Vi skal desuden huske, at Italien ikke er Myanmar, Kina eller Guantánamo, men derimod en medlemsstat, hvis værdighed man forsøger at krænke, og hvis institutioner, væbnede styrker og ordensmagt man dømmer på forhånd. Disse har tværtimod i flere år på en omfattende måde og langt uden ud over deres institutionelle forpligtelser været beskæftiget med den enorme opgave, som det er ikke alene at kontrollere tredjelandsborgeres lovlige indrejse i Italien - og således i Europa, sådan som der står i Schengen-konventionens bestemmelser - og forsøge at arrestere og udvise slavehandlere, men også og ikke mindst at udføre et stykke humanitært arbejde og en meget vanskelig - for ikke at sige umulig - identifikation af de illegale indvandrere.
Jeg har personligt overværet det, som jeg taler om, og jeg vil opfordre parlamentsmedlemmerne til selv at verificere det. Jeg vil gerne give udtryk for min stærke harme - og her appellerer jeg også til alle de italienske medlemmers lydhørhed - over det forkastelige forsøg på at krænke Italiens nationale værdighed og gøre sig til dommer over vores suverænitet.
Formanden.
   - Nu har De fremført Deres bemærkning til forretningsordenen, men jeg kan desværre ikke imødekomme Dem, da De skulle have meddelt denne klage 24 timer før denne forhandling. Den blev fastsat på formandskonferencen, der blev ikke meddelt nogen klage 24 timer før, og jeg kan derfor ikke behandle Deres bemærkning til forretningsordenen. 
Matsakis (ALDE ),
   Hr. formand, i stedet for at være forbundet med glæde og lykke er Lampedusa - en smuk ø, der dovent soler sig i den varme middelhavssol - blevet synonym med smerter og menneskelige lidelser af tragiske dimensioner. Dette sydligste stykke af EU, der strækker sig ud, som om det forsøger at knytte Europa sammen med Afrika, er kirkegård for håbene og undertiden livene for tusinder af indvandrere - mænd, kvinder og børn - desperate mennesker, der enten flygter fra tortur og død, eller som blot prøver på at få et bedre liv. Deres eneste forbrydelse er den, at de havde en drøm, som de troede, de havde en spinkel chance for at realisere i det ellers så civiliserede Europa. En drøm om at være i et land, hvor de kunne føle sig sikre og blive behandlet som mennesker. En drøm som for mange af dem hurtigt blev til et mareridt, hvor de opdagede, at den strenge overholdelse af principperne om respekt for menneskeliv og menneskelig værdighed, som nogle europæiske regeringer udtryksfuldt og højt påberåber sig ved enhver given lejlighed, kun er en stor illusion, når det handler om Lampedusa. I strid med internationale konventioner og traktater og under omfattende fordømmelser er de ansvarlige myndigheder parate, villige og i stand til at sende dem tilbage til disse morderiske totalitære styrer i Afrika, som de fortvivlet forsøger at flygte fra.
Lad os gå lige til sagen. Lampedusa er en skamplet for den italienske regering, fordi den har handlet på en så uansvarlig, umenneskelig og ueuropæisk måde. Den er også en skamplet for Kommissionen og Rådet, fordi de ikke har gjort en effektiv indsats for at afhjælpe situationen og kalde den italienske regering til orden. Hvad angår den libyske regering, er dens skammelige opførsel i Lampedusa-sagen forståelig, da det var, hvad vi kunne forvente os af et udemokratisk styre.
Jeg vil på det kraftigste opfordre Dem til at støtte dette fælles beslutningsforslag.
Meijer (GUE/NGL ),
   Hr. formand, for mennesker, der har måttet forlade deres oprindelsesland på grund af undertrykkelse, krig, katastrofer og fattigdom er Middelhavet en vigtig port til Europa. Hvis Europa ikke gør nok for at afhjælpe problemerne i Asien og Afrika, vil et stigende antal mennesker løbe risikoen ved at rejse ind i Europa ved hjælp af forfaldne joller og forsømte skibe. Det er selvfølgelig et problem for Europa og først og fremmest for landene omkring Middelhavet. Denne yderligere byrde retfærdiggør ikke krænkelser af menneskerettighederne. Disse flygtninge har også ret til en individuel bedømmelse af deres motiver og korrekt anvendelse af Genève-konventionen fra 1951.
Det samme kan ikke siges om de hundrede af flygtninge, der er blevet sendt fra den italienske ø Lampedusa til Libyen i de sidste måneder, fordi Libyen ikke anerkender Genève-konventionen, og de aftaler, som Italien har indgået med Libyen, ikke er offentlige. Mellem ankomsten til Europa og en evt. tilbagesendelse til oprindelseslandet burde EU-lovgivningen gælde og ikke vilkårligheden i et land med en ikke-gennemsigtig regering. Hvis de to ændringsforslag stillet af De Liberale og ændringsforslag 2 og 3 fra Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe/Nordisk Grønne Venstre bliver vedtaget, vil dette blive muligt, og det vil understrege, at disse flygtninge har de samme rettigheder som andre flygtninge, og at de ikke blot kan sendes videre til Libyen, uden at EU tager ansvar for det. 
Roure (PSE ),
   Hr. formand, der ankommer med jævne mellemrum utallige migranter til øen Lampedusa i Italien. Disse mennesker har truffet den vanskelige beslutning at forlade deres land, for de flygter oftest fra politiske forhold, som truer dem på livet.
Den 18. marts 2005 udviste de italienske myndigheder 180 personer fra centret på Lampedusa til Libyen. Den manglende gennemsigtighed omkring og adgang til centret og betingelserne for disse udvisninger rejser spørgsmål om, hvorvidt asylretten og Genève-konventionen er overholdt. Den hastighed, hvormed udvisningerne gennemførtes, og det faktum, at de udviste personer blev sorteret efter nationalitet, viser, at ansøgningerne ikke har kunnet være behandlet enkeltvis og med de nødvendige forholdsregler. Vi kan derfor ikke være sikre på, at reelle asylansøgere ikke er blevet sendt tilbage til farlige forhold.
Vi er især også bekymrede over, at man forhindrer Flygtningehøjkommissariatet i at udføre sin opgave. Sidstnævnte skal faktisk have adgang til asylansøgerne for at sikre sig, at alle, der ønsker at indgive en asylansøgning, får mulighed herfor, og at ansøgningen behandles indgående. Disse udvisninger er så meget desto mere alarmerende, fordi vi hjemsender sårbare personer til et land, som ikke giver mulig for at beskytte dem. Libyen har faktisk ikke underskrevet Genève-aftalen og har ikke noget asylsystem. Det kan derfor ikke yde nogen international beskyttelse til dem, der har behov herfor. Endelig deporterer det selv flygtninge uden for sine grænser til farlige områder.
Vi kræver derfor, at de italienske myndigheder øjeblikkeligt giver Flygtningehøjkommissariatet ubegrænset adgang til Lampedusa-centret. Udvisningerne skal ligeledes stoppes, indtil Lampedusa-centret lever op til fællesskabslovgivningen og international lov.
Zappalà,
    Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gerne give udtryk for min harme over det, der er blevet sagt her i Parlamentet - af folk, som har benyttet sig af, at de er parlamentsmedlemmer - om Italien og den italienske regering.
Der eksisterer som bekendt ikke nogen fællesskabspolitik på indvandringsområdet. De enkelte medlemsstater tackler dette spørgsmål i henhold til deres interne bestemmelser og deres egne ressourcer. Først for kort tid siden begyndte man en fælles debat, og jeg har personligt haft lejlighed til at repræsentere Parlamentet flere gange på de uformelle møder mellem de ansvarlige ministre.
Der er ingen tvivl om, at angrebet på den italienske regering er politisk og et forsøg på at udnytte situationen på dette særlige tidspunkt. Der er i Italien en lov - Turco-Napolitano-loven - som blev vedtaget af en venstreregering og ikke er blevet ændret af den siddende centrum-højreregering, og hvis § 10 anvendes til at behandle dette spørgsmål.
Sagen er blevet indbragt for Domstolen, og derfor ville det være mere hensigtsmæssigt at afvente denne afgørelse i stedet for at starte en politisk forfølgelse af en regering, som står over for en konstant nødsituation med tusindvis af fattige mennesker, der går i land på et lille område med ringe modtagelsesmuligheder, hvilket ikke er uden risiko for, at man indirekte gavner menneskehandlere og terrorister.
De væbnede styrker foretager enhver mulig redning til søs, og den enkelte ansøgning og situation bliver vurderet af ordensmagten og de ansvarlige organisationer. Der er ingen, som bliver mishandlet eller fængslet, og selv om de kommer for at søge asyl, er der faktisk hundredvis af mennesker, som med største lethed forlader modtagelsescentrene og forsvinder ud i hele Italien og måske i hele Europa.
De, der benægter, at organisationer som UNHCR er flove over dette angreb på Italien, lyver, for de officielle dokumenter fra det italienske indenrigsministerium beviser det modsatte. Hvorfor besøger vi ikke alle modtagelsescentrene i Europa? Så kan vi konstatere, hvordan situationen er overalt. Mine damer og herrer, vi skal tage dette spørgsmål op på en seriøs måde og ud fra et europæisk synspunkt, og vi skal undgå at rette teoretiske politiske anklager mod en legitim regering, eftersom sådanne anklager risikerer at blive rettet mod en hvilken som helst anden medlemsstat eller regering i fremtiden.
Napoletano,
    Hr. formand, kære kolleger, jeg vil gøre det meget kort, eftersom jeg blot vil gentage nogle af de ting, der allerede er medtaget i beslutningen.
Retten til at bekæmpe illegal indvandring kan naturligvis ikke anfægtes, men det skal ligeledes understreges, at denne ret skal udøves med respekt for menneskerettighederne og de internationale konventioner, idet man undgår kollektive udvisninger og en manglende interesse hos modtagerlandene for disse menneskers skæbne, navnlig når de bliver hjemsendt til lande, der ikke har undertegnet de internationale konventioner, hvilket f.eks. gælder Libyen.
Det var disse to punkter, der blev taget op i forbindelse med Lampedusa-sagen, og det blev de ikke af folk, som ville udnytte situationen politisk, men af Flygtningehøjkommissariatet og Domstolen i Strasbourg, som har bedt Italien om at gøre rede for sin holdning inden starten af maj måned. Vi står i en situation, hvor jeg mener, at vi som europæere har et element af prestige, der også anerkendes af lande, som ikke respekterer menneskerettighederne, nemlig at vi respekterer disse rettigheder eller bestræber os på at respektere dem. Så lad os ikke miste dette element af civilisation.
Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hvad har vores tidligere emne Vestsahara og vores nuværende emne Lampedusa med hinanden at gøre? I begyndelsen af 1980'erne førte Parlamentet - også på en torsdag eftermiddag - en uopsættelig debat om Nordafrika. Det handlede om Vestsahara og om Gaddafis indflydelse i Nordafrika. Parlamentet kritiserede dengang Gaddafi skarpt. Den italienske regering under den daværende ministerpræsident Andreotti tilsluttede sig kritikken, og konsekvensen var, at Gaddafi lod den lille ø Lampedusa bombardere. Dengang blev Lampedusa for første gang verdenskendt. Det viser, i hvilken eksponeret position Lampedusa befinder sig på den libyske fastlandssokkel ud for Afrika.
Det, som finder sted i Lampedusa, er imidlertid ikke, at en indvandrer lander her og der, men at der er tale om en systematisk, brutal menneskehandel. Her bringes mennesker målrettet via Libyen til Lampedusa og indsluses så via Lampedusa i EU. Og er de først på det europæiske fastland, kan de uden kontrol altid komme til München, Strasbourg, Haag eller hvor som helst ellers. Hvis vi ikke ønsker, at denne systematiske menneskehandel skal fortsætte, skal vi handle i fællesskab her. Derfor er dette emne alt for vigtigt til, at vi kan tillade, at det degraderes til et billigt indenrigspolitisk valgkampemne.
Når vi nu taler i valgkampkategorier, vil jeg gerne sige følgende: Jeg plæderede for nogle år siden for, at vi skulle fastlægge fælles flygtningekvoter, en personlig byrdefordeling mellem medlemsstaterne samt en tilnærmelse af standarderne for flygtninge og asylansøgere mellem medlemsstaterne, men især faste kvoter i henhold til en byrdefordeling. Hvem gjorde ikke noget for dette mål? Den daværende Prodi-Kommission! Derfor bør den italienske oppositionsleder Prodi feje for sin egen dør. Her handler det ikke om billig indenrigspolitik. Vi bør snarere tage vores europæiske ansvar. 
De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, hr. Posselt, vi skal acceptere vores ansvar for at sikre, at Parlamentets troværdighed forsvares i forhold til menneskerettigheder og humanitære normer. Vi har en forpligtelse til at se på spørgsmålet om Lampedusa og den rystende behandling af de hundredvis af fattige og svage mennesker, som den italienske regering massedeporterer til et styre, der ikke kunne kvalificere sig til optagelse af EU.
Hvis vi skal have nogen som helst troværdighed med hensyn til menneskerettigheder og international ret, skal vi insistere på, at alle medlemsstater overholder disse normer. Den italienske regering overholder ikke disse normer på nogen måde, og jeg vil opfordre Kommissionen til at insistere på, at den italienske regering - og alle andre medlemsstater, der overtræder disse normer - slæbes for EF-Domstolen for at sikre overholdelsen af disse love.
Jeg vil henlede opmærksomheden på punkt 4 i denne beslutning, der henviser til artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union, samt til punkt 9. Jeg opfordrer Kommissionen til at presse den libyske regering til at standse vilkårlige arrestationer af de personer, der overvejer at udvandre, og til at respektere Genève-konventionen og flygtningehøjkommissærens mandat.
Borg,
    Hr. formand, Kommissionen fulgte nøje begivenhederne i Lampedusa og tog kontakt med den italienske indenrigsminister hr. Pisanu for at få visse afklaringer. Indtil videre har de italienske myndigheder fastholdt, at alle foranstaltninger, der blev truffet over for dem, der ankom til øen Lampedusa i strid med loven, ikke var i strid med internationale forpligtelser. De har lovet at sende Kommissionen en detaljeret rapport om begivenhederne samt om de foranstaltninger, der blev truffet for at sikre respekt for alle berørte personers grundlæggende rettigheder.
Kommissionen har opfordret den italienske regering til at vedtage foranstaltninger, der sikrer det enkelte individs ret til at indsende en asylansøgning, samt til ikke at udvise nogen, så længe der ikke er truffet nogen afgørelse om deres ansøgning. Jeg vil gerne nævne Rådets direktiv om minimumsstandarder for procedurer i medlemsstaterne for tildeling og fratagelse af flygtningestatus, der skal sikre ensartede betingelser for alle medlemsstater. Det handler om de procedurer, der skal gælde for asylansøgere, og som formelt skal vedtages af Rådet, når Parlamentet har afgivet sin udtalelse i juni, hvilket baner vejen for medlemsstaternes gennemførsel af direktivet i den nationale lovgivning.
Jeg vil gerne understrege, at det i mangel af fællesskabslovgivning på området er op til de nationale jurisdiktioner at vurdere, om de italienske myndigheder har levet op til deres internationale forpligtelser i henhold til Genève-konventionen. Når det er sagt, vil Kommissionen fortsat følge sagen meget nøje. Jeg understreger, at EU prioriterer at se nærmere på det pres, der ligger bag tvungne migrationsstrømme - specielt i Middelhavsområdet. Kommissionen agter således fortsat at arbejde hen imod dette mål, samtidig med at den garanterer rettighederne for dem, der har brug for international beskyttelse.
Kommissionen er opmærksom på ngo'ernes og UNHCR's bekymring vedrørende Libyens respekt for menneskerettigheder - specielt med hensyn til beskyttelse af flygtninge. Under Kommissionens mission i Libyen i slutningen af 2004 vedrørende ulovlig indvandring blev der lagt særlig vægt på menneskerettigheds- og asylspørgsmål. Der blev afholdt møder med Gadaffi-fonden og UNHCR. Kommissionen mener, at sådanne spørgsmål skal være en del af ethvert muligt fremtidigt samarbejde med Libyen om ulovlig indvandring.
Jeg vil gerne understrege, at EU's regionale samarbejde med lande, der skaber migranter og flygtninge, skal være velfunderet i principperne om respekten for menneskerettigheder. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted med det samme.
Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.

Posselt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg taler på vegne af min gruppe. Der er sket et teknisk uheld. Vi anmodede ved den endelige afstemning om en afstemning ved navneopråb om den anden gruppes forslag om Lampedusa. Det er af en eller anden grund gået tabt. Jeg anmoder Dem på vegne af gruppen om at gennemføre denne afstemning ved navneopråb ved den endelige afstemning om beslutningen om Lampedusa. 
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt.
