Stadiul actual al procesului de pace din Orientul Mijlociu (dezbatere)
Președinte
Următorul punct pe ordinea de zi este declarația Vicepreședintelui Comisiei/Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate cu privire la starea actuală a procesului de pace din Orientul Mijlociu.
Catherine Ashton
Vicepreședintele Comisiei/Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate. - Dle președinte, vă sunt recunoscătoare pentru oportunitatea oferită prin dezbaterea de astăzi referitoare la procesul de pace din Orientul Mijlociu, fiind foarte interesată să aud poziția distinșilor deputați în această privință. Consider că este extrem de urgent și de important să realizăm progrese în procesul de pace.
După cum s-a spus și mai devreme în acest plen, vecinii noștri din sud și Orientul Mijlociu extins trec prin schimbări rapide. Am asistat la evenimentele istorice din Tunisia și Egipt, la violențele care încă continuă în Libia și știm că în Yemen, Bahrain și în alte părți, protestele sunt departe de a se fi liniștit. Există voci care au afirmat că nu e momentul să ne concentrăm pe impasul în care se află procesul de pace israeliano-palestinian, având în vedere că întreaga regiune este marcată de revolte, însă eu nu sunt de acord, din contră. Încheierea acestui conflict în acest moment este chiar mai importantă, reprezentând o contribuție-cheie către o regiune pașnică și stabilă.
Iată mesajul pe care l-am transmis în ianuarie și februarie în timpul vizitelor mele în regiune și în cadrul discuțiilor purtate cu președintele Abbas și primul-ministru Netanyahu: trebuie găsit un acord pentru a asigura securitatea celor două popoare. Consider, de asemenea, că rolul Uniunii Europene în acest proces este foarte important. Consiliul Afaceri Externe și-a exprimat foarte clar poziția, cel mai recent în concluziile Consiliului din decembrie.
Singura soluție viabilă este un rezultat obținut prin negocierea tuturor aspectelor legate de statutul final. O pace reală nu poate exista fără o soluție la statutul Ierusalimului ca viitoare capitală a două state conviețuind în pace și securitate, un stat israelian și un stat palestinian independent, democrat, apropiat și viabil. Poziția UE cu privire la colonii este clară: coloniile sunt ilegale, constituie un obstacol în calea păcii și subminează șansele de înfăptuire a soluției bazată pe cele două state.
Am prezidat reuniunea Cvartetului din 5 februarie de la München. UE a mers la această reuniune sperând într-un Cvartet revigorat și cred că am reușit să realizăm acest lucru. Împreună cu partenerii noștri din ONU, SUA și Rusia, am convenit asupra unui calendar ambițios. Săptămâna trecută, la Bruxelles, trimișii Cvartetului s-au întâlnit pentru prima dată cu negociatorii palestinieni într-o reuniune prezidată de Helga Schmid, directorul politic și secretarul general adjunct al SAE. Mâine, trimișii Cvartetului se vor întâlni pentru prima dată cu negociatorii israelieni.
Trimișii pregătesc acum următoarele reuniuni la care voi participa alături de Ban Ki-moon, ministrul rus al afacerilor externe Lavrov și secretarul de stat Clinton. Dacă însă ne dorim o soluție bazată pe două state, ambele state trebuie să fie viabile. Iată de ce este important că UE este cel mai mare contribuitor al palestinienilor. Ne menținem angajamentul de a-i ajuta deopotrivă politic și financiar la realizarea și implementarea planului de construire a statului.
În acest sens, am aprobat deja un prim pachet de 100 de milioane de euro din cele 300 de milioane alocate pentru 2011. De asemenea, au fost majorate fondurile destinate construcției instituționale, în scopul de a consolida capacitățile palestiniene în drumul către statalitate. Sunt aspecte esențiale pentru înființarea unui viitor stat palestinian și pentru găsirea unei soluții pentru existența a două state.
După cum știți, am vizitat Gaza de două ori și, după întâlnirile pe care le-am avut cu oamenii de afaceri, cu societatea civilă și mai ales cu mulți copii, am propus un amplu pachet de sprijin axat pe infrastructură, echipamente și instruire pentru punctul de trecere Kerem Shalom. Este o măsură care vizează în mod specific intensificarea circulației bunurilor, astfel încât exporturile să poată contribui la redresarea economică. Cu ocazia ambelor vizite în Gaza, am îndemnat la crearea de șanse mai mari, care să le permită oamenilor să dezvolte economia și să creeze locuri de muncă și un viitor pentru copiii lor. Am solicitat, de asemenea, și nu obosesc să o fac, eliberarea lui Gilad Shalit.
La 13 aprilie, voi găzdui Comitetul ad-hoc de legătură condus de Norvegia, în prezent existând discuții legate de posibilitatea organizării unei conferințe a donatorilor în iunie. Distinșii deputați știu că în cadrul consiliului de asociere de la 22 februarie, s-a desfășurat un schimb de opinii util și productiv cu Israelul, în care au fost abordate chestiuni legate de procesul de pace din Orientul Mijlociu, dar și de alte probleme regionale și mai ales, firește, de schimbările care au loc în regiune. Discuțiile au inclus și relațiile noastre bilaterale și modul în care s-ar putea evolua către o cooperare mai bună în privința actualului plan de acțiune și în contextul dorinței comune de găsire a unei soluții.
Salut disponibilitatea israelienilor de a se întâlni mâine cu trimișii Cvartetului, însă îndemn Israelul să ia măsuri constructive pentru a găsi o soluție și a promova și sprijini evoluția către discuții directe. După cum am spus, consider că este o soluție în interesul ambelor popoare din regiune și cred că primul-ministru Netanyahu are un rol decisiv în demararea discuțiilor.
Distinși deputați, mă voi opri aici, așteptând cu tot interesul să aud pozițiile dvs. Cred că împărtășim cu toții dorința de a vedea în sfârșit încheiat acest conflict, pentru ca ambele părți să poată găsi o soluție pentru stabilitatea poporului israelian și palestinian, care va contribui și la consolidarea stabilității și securității din regiune. Îndemn la o accelerare a procesului și sper în această finalitate.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Dle președinte, Baroneasă Ashton, doamnelor și domnilor, dna Ashton are dreptate când spune că situația din sudul Mediteranei abate atenția de la conflictul din Orientul Mijlociu și de la procesul de pace care durează de aproape 30 de ani și care pare să fi intrat într-un impas.
Astfel cum a demonstrat și vizita dvs., procesul de pace a fost afectat de actualele evenimente și de situația generală din regiune. Pornind de la această vizită, aș dori să vă adresez o serie de întrebări pentru a afla poziția dvs. în anumite chestiuni.
Azi dimineață, am discutat pe marginea dificultăților întâmpinate de Consiliul de Securitate al ONU în aprobarea unei noi rezoluții ce vizează impunerea unei zone de interdicție aeriană în Libia. În ce măsură credeți că a fost afectat procesul de pace și credibilitatea unui actor-cheie prin dreptul de veto exprimat recent cu privire la propunerea de rezoluție prin care se condamnă coloniile din teritoriile palestiniene? După părerea dvs., cum afectează lipsa unei decizii a Consiliului de Securitate credibilitatea administrației Obama în ceea ce privește angajamentul de a continua acest proces?-
În al doilea rând, cum priviți decizia Autorității Naționale Palestiniene de a organiza alegerile prezidențiale și legislative înainte de septembrie și decizia Hamas de a nu lua parte la aceste alegeri?
În cele din urmă, Baroneasă Ashton, aș dori să știu ce părere aveți despre demisia negociatorului șef palestinian ca urmare a publicării unor documente de către WikiLeaks, despre remanierea din cadrul Autorității Naționale Palestiniene și repercusiunile pe care aceste scurgeri de informații le-au avut asupra părții palestiniene, asupra guvernului israelian sau asupra ambelor părți ca întreg.
Véronique De Keyser
Dle președinte, Baroneasă Ashton, am vorbit toată ziua despre speranța imensă care a luat naștere odată cu revoluțiile din lumea arabă și care ne-a arătat că democrația este o aspirație universală și că nimeni nu deține exclusivitatea. Dreptul de a trăi în libertate trebuie să se bucure de recunoaștere universală.
Este un adevăr valabil și pentru palestinieni în acest moment, și mai ales în Gaza, unde tinerii palestinieni, și Dumnezeu știe cât de mulți sunt, nu au nicio perspectivă, niciun viitor, nicio șansă la educație, nicio posibilitate de a circula și uneori nici măcar acces la îngrijire medicală sau hrană. Este o situație categoric inacceptabilă. Împărtășim aceste sentimente, și cred că nu suntem singurii.
Cu toate acestea, mă întreb și vă asigur că nu reușesc să înțeleg ce urmărește Uniunea Europeană cu acordul său de asociere. Ați vorbit despre acest lucru. Am citit și recitit procesele-verbale ale acordului de asociere. Deși Uniunea Europeană a denunțat încălcarea dreptului internațional în multe privințe, astfel cum ați subliniat mai devreme, am ales ca fără nicio garanție și fără a primi nimic în schimb să acordăm o serie de stimulente pozitive - dvs. le-ați numit stimulente pozitive - în domeniul agriculturii, pescuitului, mediului, al cooperării judiciare și polițienești, al transportului și al cooperării spațiale, pentru consolidarea cooperării științifice și într-un acord ACCA.
Israelienii au ales să nu răspunsă invitației pe care le-ați făcut-o de a participa la reuniunea Cvartetului. Intenția mea nu este să vă critic, Baroneasă Ashton. Cunosc eforturile pe care le faceți, știu cât de mult investiți în această problemă. Intenția mea nu este nici măcar de a vă spune că aceste stimulente pozitive nu funcționează. Ceea ce aș vrea să întreb este dacă încă mai avem dreptul să renunțăm la orice alte forme de presiune, altele decât sancțiunile. Avem dreptul de a acorda stimulente economice și comerciale în condițiile în care multe dintre drepturile omului și multe dintre prevederile dreptului internațional sunt frecvent încălcate? Nu cred, ba mai mult, cred că în contextul revoluțiilor care au loc astăzi în lumea arabă este o greșeală politică.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
în numele Grupului ALDE. - Dle președinte, dnă Înalt Reprezentat, în numele grupului meu doresc să încep prin a spune că suntem întru totul de acord cu ceea ce ați afirmat în discursul introductiv, cu obiectivele pe care le-ați asumat și cu eforturile pe care le faceți pentru a repune în mișcare ceea ce ați numit un proces de pace "blocat”.
Sunt de acord că s-a blocat și că trebuie relansat pentru a putea vedea unele progrese. Săptămâna trecută, Parlamentul a avut onoarea de a-l asculta pe ministrul adjunct israelian al afacerilor externe, care a venit să-și prezinte cauza în fața noastră. Ne-a îndemnat, pe de o parte, să nu ne axăm exclusiv pe ceea ce se întâmplă în teritoriile palestiniene ocupate și, pe de altă parte, să ne îndreptăm atenția mai curând înspre ceea ce Israelul și Uniunea Europeană ar putea realiza împreună.
Ne-ar fi mult mai ușor să procedăm în consecință dacă am avea indicii clare că Israelul dorește cu adevărat să relanseze procesul de pace.
Nu pot să nu remarc că Israelul consideră că revoltele dintr-un număr de țări arabe îi lasă mai mult timp de răgaz. La fel ca dna De Keyser, mă tem că s-ar putea să asistăm la o greșeală politică majoră. Dimpotrivă, Israelul ar trebui să profite de recentele evenimente pentru a accelera procesul și a încheia un acord de pace în cel mai scurt timp.
Margrete Auken
Dle președinte, aș dori să-i mulțumesc Baronesei Ashton pentru discursul ei de care sunt puțin dezamăgit. Sunt de acord cu Baroneasa Ashton că, în acest context istoric, este momentul ca problema palestiniano-israeliană să revină în centrul atenției. De ce nu s-a spus însă niciun cuvânt despre recunoașterea Palestinei în septembrie?
Știm cu toții că nu mai este timp. Știm cu toții că această problemă trebuie soluționată urgent și că există o nevoie stringentă de a auzi de la principalul reprezentant al UE că toate eforturile noastre sunt concentrate în această direcție specifică. Mulți dintre noi ne-am simțit mândri când UE a primit un loc în cadrul Consiliului de Securitate. A fost într-adevăr un moment excelent și doresc să-mi exprim mulțumirile în acest sens. A avut și un efect pozitiv. Un mare număr de declarații minunate se fac la niveluri înalte și multe dintre ele se pierd în zonele eterice. Problemele apar atunci când revenim cu picioarele pe pământ, când ne lovim de realitate.
După cum a menționat și dna De Keyser, am asistat la dezvoltarea relațiilor dintre UE și Israel. S-a spus că e doar o chestiune de ordin tehnic, menită să preîntâmpine conflictele cu Parlamentul, însă mult mai grav este că coloniile israeliene se extind într-un ritm amețitor. Asediul Fâșiei Gaza nu este cu siguranță încheiat și, din nefericire, Baroneasa Ashton a menționat doar Kerem Shalom, fără a vorbi de o deschidere către toate părțile. Este o problemă foarte gravă. De ce nu se vorbește decât despre bani? Am plătit la nesfârșit, ceea ce este important. I-am dat bani lui Salam Fayyad, dacă însă nu-i vom da șansa de a-și construi statul, totul va fi fost în zadar.
Permiteți-mi să închei spunând că, în acest context istoric, credibilitatea UE este cu adevărat în joc! Dacă nu vom înțelege că trebuie să ne dublăm cuvintele frumoase de acțiuni pe măsură, cum putem pretinde să ne menținem credibilitatea în relațiile cu restul țărilor arabe și nord-africane? De fiecare dată, fără excepție, singura noastră reacție în momente de criză este să dăm bani, fără a lua însă nicio măsură politică.
Struan Stevenson
în numele Grupului ECR. - Dle președinte, Baroneasă Ashton, sunt profund îngrijorat de evoluția situației din Irak. Au ieșit oameni în stradă, și mai ales tineri care nu reușesc să-și găsească un loc de muncă, care își văd economia la pământ, care trăiesc într-o lipsă profundă de siguranță și asistă la crime sectare, revolta lor fiind brutal reprimată. Au fost ucise douăzeci și nouă de persoane, sute fiind rănite. Există indicii că Ayad Allawi, liderul partidului al-Iraqiya, care a câștigat alegerile din martie, se va retrage din coaliția de guvernământ pentru că primul-ministru Nouri al-Maliki nu și-a îndeplinit numeroasele promisiuni făcute partidului al-Iraqiya în acordul de coaliție.
Dacă acest scenariu se va adeveri, ne vom întoarce de unde am plecat, la un guvern sectar, sprijinit deopotrivă de al-Hakim și Muqtada al-Sadr, aflat în subordinea Teheranului și ne vom confrunta cu o situație instabilă în care ambele partide care au câștigat alegerile nu se mai află la guvernare. Este fără îndoială o situație inacceptabilă pentru viitorul Orientului Mijlociu.
Kyriacos Triantaphyllides
Dle președinte, continuând ceea ce s-a spus deja, doresc să profit de ocazie pentru a comenta poziția UE în ceea ce privește evenimentele din lumea arabă. Este o poziție care confundă stagnarea cu stabilitatea, este o poziție condamnabilă, care a ignorat cererile de libertate și dreptate socială a oamenilor din regiune. Uniunea Europeană poate adopta însă o atitudine diferită. O atitudine corectă. A demonstrat acest lucru în cazul Palestinei, cel puțin în ceea ce privește așa-numita "construcție statală”. Chiar dacă Uniunea Europeană a fost din nou incapabilă de a transmite un mesaj politic puternic în conflictul arab, în ultimii doi sau trei ani a sprijinit totuși guvernul președintelui Abbas și al primului-ministru Fayyad, care au putut construi instituțiile necesare astfel încât, până în septembrie, primul-ministru Fayyad să fie în măsură să solicite ONU recunoașterea statului independent al Palestinei și sper că Uniunea Europeană va sprijini această solicitare în momentul în care va fi formulată.
Uniunea Europeană ar putea juca un rol similar în țările din regiune. Sper și mă rog să procedeze astfel și îndemn Uniunea Europeană să negocieze și să încheie acorduri cu toate țările care luptă pentru schimbare și, împreună cu reprezentanții acestor popoare, să definească sectoarele în care Uniunea Europeană ar putea acorda sprijin financiar sau de altă natură, prin schimburi de experiență și elaborarea de programe comune pentru dezvoltarea socială și economică a zonei. Uniunea Europeană va putea aborda astfel și obiectivele stabilite în politica de vecinătate.
Bastiaan Belder
Dle președinte, dnă Înalt Reprezentant, doresc să-mi exprim sprijinul pentru două dintre aspectele pe care le-ați menționat în introducere. Ați vorbit despre negocieri directe. Săptămâna trecută am avut privilegiul de a purta discuții ample cu reprezentanții guvernului israelian și ai parlamentului israelian, Knessetul. Trebuie să aveți încredere în partenerii dvs. de discuție și trebuie să îi credeți când spun că doresc negocieri directe cu Autoritatea palestiniană. Vă rog așadar să faceți uz de toată ingeniozitatea dvs. diplomatică pentru a face posibile aceste negocieri directe, întrucât, dacă doriți încheierea păcii, ambele părți la conflict trebuie să vină la masa negocierilor. Având în vedere contextul evenimentelor în care masele arabe solicită guverne responsabile, putem concluziona că asistăm la avântul necesar unei schimbări.
În al doilea rând, m-am bucurat să aud că aduceți în discuție soarta nefericită a lui Gilad Shalit, care este închis de aproape cinci ani. Cu exact o săptămână în urmă, am vorbit cu tatăl său aflat în inima Ierusalimului, care se întreba dacă Europa mai este interesată de fiul său. Mi-ați dat răspunsul. Sper că veți continua să depuneți eforturi neobosite pentru a reuni cât mai repede tatăl și fiul.
Hans-Gert Pöttering
(DE) Dle președinte, Baroneasă Ashton, doamnelor și domnilor, lumea arabă trece printr-o schimbare profundă. Oamenii luptă pentru demnitatea lor, vor să trăiască în libertate, în democrație și într-un stat de drept, la fel ca noi. Avem datoria politică și morală de a sprijini pe deplin și în mod determinat oamenii care luptă pentru această cauză în lumea arabă.
La sfârșitul săptămânii trecute am fost la Cairo, unde am întâlnit mulți tineri adunați în piața Tahrir. Deschiderea, încrederea, curajul și optimismul tinerilor din Cairo m-au impresionat profund. Egiptul și țările arabe au acum șansa la o dezvoltare democratică.
Este în egală măsură o șansă pentru Israel, care, alături de Liban, ar putea ieși din izolarea de a fi singura democrație din Orientul Mijlociu. Schimbările care au loc în lumea arabă trebuie percepute ca o oportunitate pentru încheierea păcii dintre Israel și Palestina. Trebuie să ne abținem de la orice acțiune care ar submina procesul de pace. Cu alte cuvinte, coloniile construite de Israel reprezintă o provocare pentru palestinieni, după cum rachetele Hamas sunt o provocare pentru israelieni. Ambele trebuie să înceteze. Pacea dintre Israel și Palestina este posibilă - două state conviețuind pașnic și în bună vecinătate în interiorul unor granițe sigure.
Nu este momentul pentru frică și acțiuni ezitante. Este momentul pentru curaj, determinare și comportament de lider. Este timpul pentru pace în Orientul Mijlociu. Este timpul pentru democrație în țările arabe.
Hannes Swoboda
(DE) Dle președinte, haideți să fim sinceri. Starea de non-război, pentru că în niciun caz nu putem vorbi despre pace în Orientul Mijlociu, a permis cel puțin dictatorilor și regimurilor autoritare să exercite un control strict asupra popoarelor lor și să încheie un pact de neagresiune cu Israelul, care la rândul său a procedat la fel. După cum am văzut însă, astfel de fundamente sunt foarte fragile și se pot prăbuși oricând. Acum s-au prăbușit.
Mă bucur că Israelul nu a intervenit în evoluțiile interne din țările arabe. Non-intervenționismul nu este însă suficient. După cum a spus dl Pöttering, trebuie să profităm de ocazie. Israelul trebuie să profite de ocazie pentru a încheia o pace durabilă cu statele democratice, o pace care nu este construită pe umerii câtorva dictatori, ci întemeiată cu adevărat pe voința popoarelor de a face pace. În acest context, inconvenientele pe care le-a implicat întotdeauna extinderea coloniilor se transformă în obstacole majore. Iar când ministrul adjunct de externe, care a fost deja citat aici, spune în cadrul discuțiilor de la Bruxelles că ei în niciun caz nu le iau palestinienilor noi teritorii, cred că avem de-a face cu o despicare a firului în patru și, de asemenea, cu cinism. Extinderea coloniilor trebuie oprită. M-a întristat foarte mult alegerea americanilor de a face uz de dreptul de veto în această privință, pentru că au demonstrat astfel că nu au un interes real în procesul de pace.
Doresc acum să mă refer pe scurt la alegeri, în legătură cu care s-au adresat deja o serie de întrebări. Sper că vom recunoaște alegerile. Trebuie să recunoaștem alegerile și rezultatul acestora ca o evoluție democratică, ceea ce nu înseamnă însă că trebuie să recunoaștem orice politică ce va fi implementată ca urmare a alegerilor. Nu trebuie să repetăm greșeala de a decide cine este câștigătorul bun și cine este câștigătorul rău al alegerilor, ci trebuie să recunoaștem evoluția democratică.
În cele din urmă, pentru că suntem cu toții de acord în această privință, sper că vă veți intensifica eforturile pentru a-l elibera pe dl Shalit, astfel încât problema aceasta să fie în sfârșit rezolvată. Pentru că așa cum coloniile sunt un obstacol în calea unui dialog cu adevărat constructiv, la fel, și detenția dlui Shalit reprezintă în continuare un obstacol. Sper să putem aborda ambele probleme astfel încât să facem în sfârșit posibile discuții de pace raționale și constructive în Orientul Mijlociu.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Dle președinte, contrastul este evident! Revoluția, schimbările din lumea arabă ne fascinează pe toți. Încercăm să ajutăm. Azi am discutat problema Libiei. În ultimele zile și săptămâni, am discutat despre Egipt și Tunisia În același timp însă, procesul de pace este în impas. În acest context, Baroneasă Ashton, trebuie specificat foarte clar că ne-ați făcut un serviciu când ați reușit să convocați o reuniune a Cvartetului. Faptul că ați reușit să puneți lucrurile în mișcare într-o perioadă de profundă incertitudine în regiune și de profundă incertitudine în Israel, a fost o performanță! Vreau să recunoaștem foarte clar acest lucru. Uneori trebuie să suportați și criticile acestui plen, astfel că lauda poate fi și ea acceptată când și când.
În ceea ce privește conținutul, vreau să fie clar că eu nu cred că Israelul privește cu scepticism democrația din țările arabe. Singura problemă e că aceste schimbări nu au fost încă finalizate. Sunt întru totul de acord cu dl Pöttering și cu dl Swoboda că procesul de pace din Orientul Mijlociu va avea o mare șansă de a fi în sfârșit relansat atunci când și dacă în regiune vor fi instaurate democrații. Este în orice caz evident că extinderea coloniilor trebuie să înceteze, la fel cum trebuie să înceteze și sofistica cu care este apărată aceasta. În această privință există un consens între toate grupurile din Parlament.
În ceea ce privește revoltele din lumea arabă, am asistat și la proteste împotriva Hamas în Fâșia Gaza. Situația din teritoriile palestiniene e departe de a fi simplă. Și aici trebuie să fie instaurată democrația. Din fericire, spre deosebire de situația radical opusă din Fâșia Gaza, în Cisiordania avem pentru moment un partener moderat și conservator.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Dle președinte, Baroneasă Ashton, am observat o tendință bizară în Uniunea Europeană: în ciuda declarațiilor care critică încălcarea drepturilor omului de către Israel, statele membre și Comisia fac eforturi neobosite pentru a consolida relațiile politice și economice cu Israelul, fără să impună nicio condiție.
La 22 februarie, Uniunea a actualizat practic acordul său de asociere cu Israelul, promițând intensificarea cooperării în mai multe acorduri aparent tehnice din diferite domenii: concurență, accesul la achiziții publice, integrarea Israelului în Spațiul european de cercetare și în agențiile europene, precum Europol, Agenția Spațială Europeană și așa mai departe.
La 31 ianuarie, Comisia a autorizat transferul de date cu caracter personal ale cetățenilor UE către Israel, țară suspectată că ar fi utilizat pașapoartele cetățenilor UE pentru a comite o crimă extrajudiciară în Dubai anul trecut.
Israelul, care participă deja la peste 800 de proiecte cu universitățile și întreprinderile europene, va primi în 2013 subvenții de peste 500 de milioane de euro în subvenții. Printre beneficiari se vor număra fabricanții de arme Elbit și Israel Aerospace Industries, care fabrică drone și avioane utilizate împotriva populației din Gaza.
La Consiliul de asociere, Uniunea Europeană a salutat noile măsuri anunțate de dl Netanyahu pentru Gaza și Cisiordania.
Baroneasă Ashton, ne puteți spune în ce constau aceste măsuri de facilitare în condițiile în care sute de camionagii protestează în acest moment în Gaza pentru a denunța închiderea punctului de trecere Karni? La fel, ce propune dl Netanyahu pentru a stopa colonizarea galopantă a Ierusalimului și a Cisiordaniei?
Baroneasă Ashton, v-aș fi recunoscătoare dacă ați putea transmite un mesaj de încurajare și un mesaj real de speranță tuturor femeilor care ieri au ieșit pe străzile Palestinei și care au așteptări mari de la Uniunea Europeană.
Patrick Le Hyaric
(FR) Dle președinte, Baroneasă Ashton, revoluțiile din lumea arabă au același fundament ca și aspirațiile poporului palestinian. Există însă o diferență: palestinienii nu luptă împotriva conducătorului lor, ci împotriva unei puteri externe care îi domină, îi umilește, îi jefuiește, îi colonizează, îi închide, le fură pământurile și casele, ridică ziduri și impune o blocadă în Gaza, împingând un milion de oameni din poporul lor în tabere de refugiați, sfidând dreptul internațional.
Baroneasă Ashton, v-am auzit explicațiile, dar Uniunea Europeană trebuie să fie mai fermă și mai implicată. Popoarele arabe privesc înspre noi. În Orientul Mijlociu au loc transformări profunde. Trebuie să se producă transformări majore și în cadrul conducerii Israelului, care trebuie să respecte valorile universale consacrate prin lege. Utilizați toate instrumentele de care dispuneți, puneți sub semnul întrebării inclusiv acordurile de asociere. Sunt de acord cu dvs. în privința lui Gilad Shalit, dar v-am mai întrebat ce intenționați să faceți pentru eliberarea unui tânăr franco-palestinian, Salah Hamouri, care putrezește într-o închisoare israeliană fără a fi vinovat de nimic.
În cele din urmă, Baroneasă Ashton, înfăptuiți un act politic puternic, un act politic de o importanță majoră: asigurați-vă că Uniunea Europeană recunoaște oficial și fără întârziere statul palestinian în interiorul granițelor din 1967, cu capitala în Ierusalimul de Est.
Fiorello Provera
(IT) Dle președinte, doamnelor și domnilor, Uniunea Europeană este principalul finanțator al Autorității Palestiniene, oferindu-i aproximativ 1 miliard de euro anual, și totuși rolul politic al Europei în procesul de pace rămâne marginal.
Acest sprijin financiar major ne dă dreptul de a cere Autorității Naționale Palestiniene să revină la masa negocierilor. În privința recunoașterii Palestinei, trebuie să fim clari. Problema conviețuirii pașnice cu Israelul nu va fi soluționată prin recunoașterea unilaterală a statului palestinian care, în plus, încă nu s-a autoproclamat.
Autoritatea Națională Palestiniană ar trebui să-și asume din nou un rol activ, să se așeze la masa negocierilor și să soluționeze actualele conflicte, în special în ceea ce privește granițele sigure, statutul Ierusalimului și problema refugiaților. Chiar și numai un acord parțial ar consolida elementele moderate de ambele părți și ar reduce influența extremismului.
Diane Dodds
Dle președinte, vântul schimbării care vuiește în Orientul Mijlociu promite democrație și niciun democrat nu poate nega dreptul popoarelor din Egipt, Tunisia și, acum, Libia la libertate și democrație.
Împărtășesc părerea dnei Înalt Reprezentant că aceste evenimente nu ar trebui să ne distragă atenția ci, dimpotrivă, impun o concentrare pe procesul de pace. În ultimele vizite din regiune am întâlnit un popor israelian nervos pe bună dreptate. Experiența trecută a arătat că golurile politice sunt mereu completate de Hamas și Hezbollah.
În această situație, trebuie să găsim cea mai bună modalitate de a contribui atât la procesul de pace, cât și la stabilitatea din regiune.
Recunoașterea nevoii de securitate a Israelului și validitatea acordurilor cu țările învecinate sunt fundamente importante. Trebuie să admitem și faptul că politica de vecinătate a fost un eșec. În prezent cheltuim 1,5 miliarde de euro anual pentru această politică. Trebuie să evaluăm beneficiile concrete ale acesteia. Dacă ne gândim la Egipt, unde zeci de mii de oameni intră anual pe piața muncii fără niciun viitor economic și fără speranță, poate ar trebui să fim realiști și să recunoaștem că semințele unor viitoare revoluții sunt deja încolțite.
Francisco José Millán Mon
(ES) Dle președinte, astfel cum s-a indicat deja în Declarația Cvartetului pentru Orientul Mijlociu de la München, ne dorim cu toții ca în septembrie 2011, negocierile dintre Israel și Palestina să fie finalizate printr-o soluție convenită de ambele țări, care să aducă pace și securitate. Din nefericire, perspectivele nu sunt roz. Cu doar șase luni înainte, negocierile au intrat într-un impas, blocate de problema coloniilor.
Doamnelor și domnilor, nu cred că o asemenea risipă de timp prețios va aduce beneficii Israelului și nici nu va contribui la găsirea unei soluții fiabile. Pe de o parte, mi-e teamă că va fi tot mai greu să găsim în Palestina lideri moderați care se bucură de suficient sprijin politic pentru a fi capabili să încheie acorduri cu Israel, sarcină deloc ușoară. Pe de altă parte, dacă se continuă colonizarea, crearea unui stat palestinian cu adevărat viabil va fi tot mai dificilă.
Dnă Ashton, sunt de acord că procesul de pace nu trebuie pus între paranteze din cauza revoltelor politice din regiune. Dacă, așa cum sperăm cu toții, actualele evenimente vor da naștere unor regimuri democratice, regimuri care vor asculta aspirațiile poporului, climatul din regiune ar putea deveni chiar mai puțin favorabil Israelului. S-ar putea întâmpla ca Israelul să devină și mai izolat și să fie supus unor presiuni mai mari din partea unora dintre vecinii săi arabi.
În concluzie, găsirea cât mai rapidă a unei soluții ar fi în avantajul tuturor, inclusiv al Israelului. Îndemn așadar Uniunea Europeană să contribuie activ la relansarea procesului de pace, în strânsă cooperare cu Statele Unite și ceilalți membri ai Cvartetului.
Dnă Ashton, sper că luna aceasta vor avea loc reuniuni la nivel înalt ale Cvartetului, astfel cum s-a precizat în Declarația de la München. Puteți confirma acest lucru?-
Proinsias De Rossa
Dle președinte, actuala situație din regiune este deopotrivă plină de riscuri și plină de speranță. Pentru mine, izbucnirea mișcărilor democratice în rândul vecinilor Israelului este prilej de bucurie. Trebuie să respingem prejudecățile rasiste care le percep drept o amenințare.
În decembrie 2010, am condus o delegație parlamentară în Gaza și Cisiordania. Cea mai sfâșietoare poveste pe care am auzit-o a fost cea a unui băiețel care în fiecare zi își lua jucăriile la școală pentru că nu știa dacă la întoarcere își va mai găsi casa sau familia.
Părinții acestui copil vor pace. Toții membrii PLC cu care ne-am întâlnit în Cisiordania și Gaza vor granițe israeliene și palestiniene sigure, bazate pe linia verde din 1967 și doresc stoparea colonizării. Este de neînțeles faptul că primul-ministru Netanyahu a nesocotit apelurile tuturor aliaților Israelului de a opri extinderea coloniilor. Să oprească pur și simplu extinderea lor. Nu să le distrugă. Să le oprească.
Pentru a putea derula negocieri temeinice, este imperios necesar ca extinderea coloniilor să fie oprită. Fac apel la dna Ashton să se asigure că acest mesaj va fi transmis din nou autorităților israeliene: vă rugăm opriți colonizarea și relansați discuțiile.
Trebuie să sprijinim eforturile președintelui Abbas și ale primului-ministru Fayyad de a conduce în mod pașnic poporul palestinian către un stat palestinian. Nu știm care vor fi consecințele dacă nu înfăptuim acest lucru în curând.
Chris Davies
Dle președinte, nu cred că Israelul poate găsi un prieten mai bun decât Germania în Uniunea Europeană, astfel că e uimitor să citesc că dna cancelar Merkel a ridicat tonul în discuțiile cu premierul Netanyahu, spunându-i "nu ați făcut nimic pentru a promova pacea, vreau ceva, orice în acest sens”. Uimitor!
Are dreptate, desigur. Israelul a încercat să câștige timp. Preferă să vorbească despre discuții, pentru ca în acest timp să continue să schimbe realitățile la fața locului, făcând soluția bazată pe două state tot mai greu de realizat.
Dnă Înalt Reprezentant, aveți puterea de a schimba lucrurile. Am aici declarația de luna trecută a Uniunii Europene cu privire la acordul de asociere: șase pagini de condamnări ale abuzurilor asupra drepturilor omului, ale ilegalităților și încălcărilor comise de Israel și un rezumat în care se afirmă că ne dorim o cooperare mai strânsă cu Israelul.
Ce înseamnă asta? Mai suntem uimiți de faptul că palestinienii consideră că Uniunea Europeană aplică standarde duble? Vă încredeți în dialoguri plăcute. Dar Israelul ne crede slabi, slabi, extrem de slabi. Și nimic nu se va schimba atâta timp cât nu vă veți folosi puterea, atâta timp cât nu veți lua o poziție fermă și nu veți folosi un cuvânt pe care Israelul nu este obișnuit să-l audă. Cuvântul este "nu”.
David Campbell Bannerman
Dle președinte, în timp ce libienii nevinovați sunt bombardați și terorizați de dl Gaddafi, UE se întrece în proiecte pentru Libia, precum "consolidarea respectului pentru dreptul umanitar internațional”. Cred că este evident că astfel de acțiuni nu funcționează. Între timp, Baroneasa Ashton solicită și mai multe resurse pe lângă cele aproape 3 miliarde de euro pe care urmează să le primească Serviciul european pentru acțiune externă. În loc de a ne afunda și mai mult în aceste mecanisme excesive, duplicate și lacome ca Serviciul extern al UE și Agenția Europeană de Apărare, Marea Britanie ar trebui să cheltuiască cele 48 de milioane de lire sterline pe care le plătim zilnic ca membru al UE pentru propriile interese naționale de apărare.
Criza libiană ne-a demonstrat cât este de important să avem portavioane cu aparate de zbor rapide, staționate în afara zonelor de criză. Fac apel la David Cameron să fie chibzuit și să cruțe atât portavionul HMS Ark Royal, cât și cel puțin un număr limitat de avioane Harrier. În timpul crizei din insulele Falkland, dna Thatcher a știut să utilizeze cu succes HMS Invincible, nava soră a Ark Royal. Trebuie să facem același lucru pentru Ark Royal.
Cristian Dan Preda
Aș vrea întâi să vorbesc despre acele opinii foarte sceptice, foarte pesimiste, care, în ultimul timp, plecând de la revoltele din Mediterana, au considerat că procesul de pace în Orientul Apropiat riscă să devină un soi de victimă colaterală. În această interpretare, procesul s-ar bloca încă mai mult, el se află în impas și s-ar produce o deraiere suplimentară. Cred că nu trebuie să fim atât de pesimiști.
Cred, de altfel, că tocmai evenimentele recente ne arată că este nevoie de un progres semnificativ în procesul de pace și că, în acest sens, avem nevoie de un leadership european, în primul rând pentru ca data limită stabilită pentru realizarea unui acord, septembrie 2011, să fie respectată. Din această perspectivă aș vrea să o felicit pe Înalta Reprezentantă pentru angajamentul pe care l-a demonstrat, pentru eforturile făcute în ultimele luni.
Pentru a realiza în practică soluția celor două state și pentru a avansa cauza unei păci globale arabo-israeliene, cred că trebuie să aducem, din nou, cele două părți la masa negocierilor și, în acest sens, inițiativa cvartetului de a consulta separat negociatorul israelian și cel palestinian este un prim pas. Sigur că avem nevoie de un pas suplimentar. Contextul revoluționar din Mediterana poate imprima, cred eu, un nou elan procesului de pace. Trebuie, însă, să avem grijă ca schimbările care se produc să nu ducă la o revizuire a angajamentelor asumate anterior de către unele țări din regiune în raport cu Israelul.
David-Maria Sassoli
(IT) Dle președinte, doamnelor și domnilor, Mediterana și-a făcut o intrare dramatică pe agenda politică mondială, iar Europa și-a descoperit slăbiciunile.
Nu am știut să investim într-o politică de vecinătate cu Orientul Mijlociu și Magrebul, nu am sprijinit o zonă de liber schimb sau o politică comună în materie de imigrație și ceea ce se întâmplă acum în Africa de Nord se răsfrânge asupra Orientului Mijlociu, unde procesul de pace a intrat într-un impas. Baroneasă Ashton, Europa trebuie să ajute Israelul și Palestina să reînceapă negocierile pe baza propunerilor sprijinite acum atât de Consiliu, cât și de Parlament.
Schimbările care se produc afectează și Israelul și, investind în schimbare, putem obține deopotrivă securitate și pace. Europa trebuie să exercite presiuni asupra Israelului pentru a-i slăbi influența asupra teritoriilor ocupate și pentru a opri politica de colonizare, condiție necesară pentru relansarea negocierilor. Situația actuală ne arată că nimeni nu este la adăpost când dorința de libertate explodează cu asemenea putere.
Orice întârziere suplimentară în soluționarea conflictului riscă să compromită speranțele israelienilor și palestinienilor de a ajunge la o soluție echitabilă și compromite în egală măsură viitorul unei zone atât de sensibile din Mediterana și Orientul Mijlociu.
Marielle De Sarnez
(FR) Dle președinte, este evident pentru toată lumea că valul democratic ce acaparează Magrebul și Mashrekul, trecând prin Egipt, aduce transformări în Orientul Mijlociu.
Aceste revolte istorice din țările arabe trebuie percepute de Israel și de liderii palestinieni ca o oportunitate, nu ca un risc. Consider într-adevăr că izbucnirea acestor mișcări democratice la granițele Israelului și ale teritoriilor palestiniene este o șansă de care trebuie să profite ambele părți.
Astăzi, israelienii și palestinienii sunt confruntați cu realitatea unei lumi care se schimbă în jurul lor, astfel că la rândul lor vor trebui să se schimbe. Prin urmare, a sosit momentul ca Europa să forțeze dialogul, să deschidă negocieri reale și să lanseze un adevărat proces de pace, menit să asigure o soluție durabilă pentru ca cele două state să conviețuiască în pace.
În acest moment crucial ar fi însă de neînțeles și inadecvat ca Uniunea să renunțe la trimisul special din Orientul Mijlociu. Mi-aș dori, așadar, Baroneasă Ashton, să ne lămuriți în această privință.
Krzysztof Lisek
(PL) Dle președinte, ca deputat în Parlamentul European, în ultimele luni am avut ocazia de a vizita mai multe țări din Orientul Mijlociu, inclusiv Siria, Autoritatea Palestiniană și Israel. Unul dintre liderii din regiune mi-a spus: "Vă rog transmiteți-le liderilor europeni să se implice cu mai multă fermitate, căci dacă angajamentul lor va da rezultate, va fi un succes politic de amploarea celor cărora li se acordă Premiul Nobel pentru Pace”. Îi dedic aceste cuvinte dnei Ashton. Vorbind cu toată seriozitatea, toți liderii mi-au spus același lucru: Uniunea Europeană ar trebui să se implice mai puternic în procesul din Orientul Mijlociu. De pildă, Statele Unite sunt afectate de anumite constrângeri politice, iar pe de altă parte, implicarea noastră trebuie să includă cooperarea cu un partener ca Statele Unite, fie și numai din cauza relațiilor strategice dintre Statele Unite și Israel. În al doilea rând, noi toți, inclusiv dna Ashton, trebuie să profităm de orice oportunitate deschisă Uniunii Europene. Săptămâna trecută, de exemplu, a avut loc o reuniune fără precedent a guvernelor Poloniei și Israelului, desfășurată sub forma unei consultări interguvernamentale. Dl prim-ministru Tusk și ministrul afacerilor externe, dl Sikorski, au fost în Israel. Trebuie să exploatăm la maximum astfel de oportunități.
Ioan Mircea Pașcu
Dle președinte, deja complicată, problema Orientului Mijlociu s-a complicat și mai mult în ultima perioadă. Evident, cel mai sigur pariu pentru toată lumea ar fi să așteptăm să vedem ce se întâmplă.
De partea palestiniană, întrebarea care se pune este cine va înclina balanța în favoarea lor: Hamas, sprijinit de Iran și câștigând tot mai mult teren în Cisiordania - foarte probabil - sau Fatah, care-și reafirmă poziția în Gaza - mai puțin probabil. Avem apoi Iordania, o țară adâncită în crize, care ar putea arunca în aer întregul proces de pace. În ceea ce privește Israelul, există aparent două școli de gândire: una care pledează pentru relansarea actualelor negocieri prin propuneri îndrăznețe, cealaltă care susține aceeași politică a lui "om trăi și-om vedea”.
Dacă totuși va exista viziunea și determinarea de a alege drumul corect la fiecare dintre aceste intersecții, există o șansă de a ieși din actualul impas, mult mai îndepărtată însă decât ar putea părea acum.
Marietta Giannakou
(EL) Dle președinte, sunt de acord cu observația Înaltului Reprezentant că este momentul pentru o intervenție decisivă și negocieri determinate în Orientul Mijlociu. În primul rând, pentru că nimeni nu știe ce se va întâmpla în Africa de Nord și, în al doilea rând, pentru că situația dintre Israel și Palestina este folosită ca pretext pentru terorismul și tensiunile globale și, în special, pentru a inflama spiritele în lumea musulmană.
Prin urmare, este necesară o intervenție imediată în procesul de pace, o intervenție a dvs., dnă Ashton, și a trimisului special. Este în egală măsură o șansă ca Europa să afle dacă poate într-adevăr interveni și juca rolul asumat cândva de Statele Unite, dar cu rezultate diferite.
Ajutorul financiar este desigur necesar, dar presupune reglementări și monitorizări speciale, pentru că știm cu toții ce s-a întâmplat în trecut cu ajutorul financiar. Există bineînțeles și problema majoră a democratizării, căci fără democrație socială, procesul de pace va deveni fără îndoială tot mai dificil. Prin urmare, un negociator special, susținut de o echipă specială care să contribuie la instituirea unei democrații adevărate și a ordinii constituționale ar fi de neprețuit și, ascultându-vă intervenția, dnă Ashton, am senzația că veți depune eforturi în acest sens.
Lena Kolarska-Bobińska
(PL) Dle președinte, dnă Ashton, în discuțiile pe care le-am avut cu politicieni din Orientul Mijlociu, i-am auzit spunând adesea că Uniunea Europeană este un plătitor, nu un jucător. S-a mai spus că Uniunea trebuie să fie jucător, și nu doar plătitor, pentru că Uniunea Europeană este singura instituție din Cvartet în care are încredere toată lumea. Unii au încredere în Rusia, în timp ce cealaltă parte la conflict este mai deschisă față de Statele Unite. Uniunea Europeană este predestinată pentru acest rol. S-a spus că Uniunea nu are o politică comună pentru că statele membre au atitudini foarte diferite față de părțile la conflict și viziuni la fel de diferite de rezolvare a acestor probleme. Ni se oferă acum o ocazie excepțională de a elabora o politică comună în ceea ce privește acest conflict, având la dispoziție Serviciul de acțiune externă și poziția dnei Ashton.
Săptămâna aceasta, Comisia a publicat un nou document referitor la asistența pentru țările din regiunea mediteraneană, intitulat "Un parteneriat pentru democrație și prosperitate împărtășită cu țările sud-mediteraneene”. Îndemn la o analiză a politicii noastre privind Orientul Mijlociu și Europa de Est pentru a trage învățămintele necesare din aceste experiențe, care pot fi utilizate ulterior pentru a pune bazele noii politici pentru țările din Mediterana. Uniunea Europeană a ajutat instituțiile din Polonia și alte 10 state membre. A ajutat societatea civilă din Orientul Mijlociu. Haideți așadar să folosim experiența deja acumulată pentru a construi noua politică.
Cristiana Muscardini
(IT) Dle președinte, Baroneasă Ashton, doamnelor și domnilor, în primul rând, pacea presupune ca toate părțile să-și asume anumite angajamente, începând cu recunoașterea Israelului până la ultima consecință - ceea ce nu se întâmplă în unele țări - drept pentru care toate țările din regiune trebuie să ofere garanții minime esențiale pentru stabilirea de relații bazate pe respect reciproc.
Dacă în prezent politica comercială s-a transformat într-o nouă formă de politică externă, trebuie să propunem și să căutăm soluții nu doar prin mijloace democratice, ci și prin acordurile comerciale. Nu se mai poate tolera ca Uniunea să continue ca până acum finanțarea de proiecte care nici nu aduc rezultatele în vederea cărora s-au alocat fondurile, nici nu determină fie și o ușoară ameliorare a procesului democratic și a procesului de pace.
Israelul nu poate fi abandonat, iar poporul palestinian are dreptul la un stat. Trebuie însă să acționăm și pe plan economic, prin observatoare capabile să monitorizeze utilizarea ajutoarelor pe care le oferim.
Noua situație din ultimele luni, care a cuprins o zonă geografică mai vastă, obligă în sfârșit Europa la o acțiune politică mai puternică și mai determinată și la colaborarea mai strânsă cu tinerii, care pot construi acea societate mai sigură și mai democratică pe care noi nu am reușit încă să le-o oferim noilor generații.
Pino Arlacchi
Dle președinte, în urma declarației dnei Ashton, aș dori să-i adresez două întrebări legate de evaluarea impactului evenimentelor din Africa de Nord asupra procesului de pace din Orientul Mijlociu.
Baroneasă Ashton, dat fiind faptul că platforma globală pentru drepturile omului este acum mult mai mare și că pragul de toleranță din Orientul Mijlociu față de încălcările flagrante ale dreptului internațional și ale drepturilor omului, precum Gaza și coloniile, este mult mai scăzut, nu credeți că ni se deschide o nouă oportunitate?
A doua întrebare: nu credeți că psihologia de cetate asediată, care în trecut constituia forța motrice a politicii externe a Israelului, nu-și prea mai găsește justificarea în prezent, deoarece amenințarea presupusă de regimurile care devin democratice este mult mai redusă, iar democrațiile nu duc războaie una împotriva celeilalte? Nu contribuie acești factori în mod decisiv la o posibilă diminuare a tensiunii în Orientul Mijlociu?
Charles Tannock
Dle președinte, UE face parte din Cvartet dar, din nefericire, în prezent nu asistăm la niciun progres în procesul de pace dintre israelieni și palestinieni. Blocajul ar putea continua atâta timp cât lumea arabă este dominată de revolte și instabilitate. Cu siguranță, din punctul de vedere al Israelului, și declar că sunt vicepreședintele organizației "Prietenii europeni ai Israelului”, situația imprevizibilă din Egipt abate atenția de la procesul de pace.
Salut angajamentul asumat de guvernul militar din Egipt de a respecta tratatul de pace din 1979 cu Israelul. Să sperăm că Frăția musulmană nu se va impune la Cairo. Orice s-ar întâmpla, trebuie să ne asigurăm că viitorul ajutor al UE pentru Egipt este condiționat de respectarea tratatului de pace cu Israelul. Cel mai mare obstacol în calea realizării păcii este cu siguranță faptul că o parte a prezumtivului stat palestinian este condusă de Hamas, mișcare ce vizează încă anihilarea Israelului.
Iranul este o altă amenințare la adresa existenței Israelului. Pacea în regiune va fi imposibilă atâta timp cât Teheranul continuă să finanțeze și să înarmeze fanaticii Hezbollah din Liban. Înțeleg, așadar, îngrijorările recente din Israel legate de traversarea canalului Suez de către două nave de război iraniene care se îndreptau către Siria, fiind prima dată după 1979 când se permite așa ceva. Apropierea Egiptului de Iran este alarmantă. Îi urez așadar succes Înaltului Reprezentant în acest demers diplomatic situat pe un adevărat câmp minat.
Jaroslav Paška
(SK) Dle președinte, după părerea mea, în acest moment procesul de pace din Orientul Mijlociu este supus unui test de rezistență. Lumea arabă trece prin transformări profunde și e greu de anticipat ce fel de guverne sau regimuri vor prelua puterea în țările arabe.
Situația este cu atât mai complexă, având în vedere faptul că, recent, administrația israeliană a provocat din nou lumea arabă prin construirea de noi colonii în teritoriile palestiniene. După părerea mea, singura noastră opțiune este o implicare fermă pe toate fronturile.
Trebuie să ne convingem prietenii israelieni să se abțină de la orice acțiune susceptibilă de a provoca furie inutilă în rândul populației arabe. În același timp însă, printr-o cooperare strânsă cu lumea arabă, și în special cu țările care-și decid acum viitoarea orientare, trebuie să încercăm să sprijinim cu fermitate forțele politice moderate și democratice care vor fi capabile să soluționeze orice conflicte în mod pașnic, obiectiv, fără părtinire și ură.
Știm că drumul către o pace durabilă în Orientul Mijlociu nu va fi ușor, însă sper că guvernul israelian a înțeles că acum i se deschide una dintre ultimele șanse de a construi relații pașnice și pragmatice cu Palestina.
Hannes Swoboda
(DE) Dle președinte, dl Tannock a menționat navele iraniene care au traversat Canalul Suez. Întrebarea mea pentru Baroneasa Ashton, Înaltul Reprezentat, este următoarea: cât de sigur este că, în temeiul dreptului internațional, Egiptul nu a avut nicio posibilitate de a refuza accesul navelor, indiferent dacă ar fi vrut sau nu să o facă? Aș vrea doar să știu dacă este o decizie întemeiată pe dreptul internațional sau dacă au existat unele rațiuni politice.
Catherine Ashton
Vicepreședinte al Comisiei/Înaltul Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate - Dle președinte, voi încerca să abordez cât mai multe dintre probleme ridicate pentru că, așa cum se întâmplă mereu când dezbatem procesul de pace din Orientul Mijlociu, știu că în acest plen se manifestă un adevărat sentiment al urgenței și o dorință puternică de a vedea dovezi ale progresului pe care l-am înregistrat. Permiteți-mi doar să vă spun că acest lucru se reflectă înmiit în activitatea pe care încerc să o conduc pentru a vedea ce suntem în stare să realizăm ca Uniune Europeană.
Vreau să nu mai fim niciodată puși în situația de a ni se pune eticheta de "plătitor, nu jucător”. M-am săturat să o tot aud. Am auzit-o de prea multe ori. Nu vreau să critic deputații care au amintit-o. Nu este altceva decât o caricaturizare a rolului Uniunii Europene, dar cred că istoric reflectă modul în care am fost poate percepuți. În ultimul an am depus eforturi majore pentru a schimba această percepție, inclusiv pe teren, și voi reveni asupra acestui lucru imediat.
Dle Salafranca, am să încep cu dvs., pentru că mi-ați adresat întrebări foarte specifice. Am început cu problema dreptului de veto exercitat de Statele Unite în Consiliul de Securitate - votul de 14 la 1 privind propunerea referitoare la colonii, conținută în rezoluția înaintată în acea zi de Liban, care face parte din Consiliul de Securitate - veto care, după cum știți, a creat mult zgomot, ca să spunem așa, în interiorul și în afara sistemului. În decursul acelor ultime zile care au condus la votul respectiv, mă aflam în Orientul Mijlociu alături de palestinieni. Toate țările UE din Consiliul de Securitate au votat împotriva poziției Americii și în favoarea rezoluției.
Poziția noastră este cât se poate de clară. Recunoaștem în unanimitate faptul că, în conformitate cu dreptul internațional, coloniile sunt ilegale. Cei care, la fel ca mine, ați văzut coloniile, știți că acestea nu pot fi în interesul nimănui pe termen lung, iar problema lor trebuie soluționată în final prin delimitarea granițelor. Propunerea noastră s-a referit la granițele din 1967, luând în calcul schimbările corespunzătoare de teritorii, fapt asupra căruia nu putem decide noi, ci trebuie să convină părțile, dar sunt convinsă că s-ar ține cont de realitatea oamenilor și a locului în care trăiesc.
Nu cred că relația pe termen lung cu Statele Unite va fi dramatic afectată, nu în ultimul rând pentru că Statele Unite s-au străduit foarte mult să-și explice poziția - și nu voi încerca să o explic și eu în locul lor - și să continue cooperarea cu palestinienii. Cred că palestinienii au înțeles situația în care s-au aflat Statele Unite. Prin urmare, se lucrează în continuare enorm de mult, dar în niciun caz nu vreau să sugerez că nu a fost o perioadă dificilă. Am știut foarte bine cât de dificil a fost.
M-ați întrebat despre organizarea alegerilor palestiniene în septembrie, la care Hamas refuză să participe. Știți probabil și cu siguranță ați remarcat că premierul Fayyad se străduiește să găsească soluții pentru o posibilă reconciliere. Voi discuta în curând cu el despre această problemă și despre multe altele. Nu sunt sigură că alegerile vor avea loc. Ei trebuie să decidă. Știu doar că încearcă să găsească cea mai bună soluție.
M-ați întrebat și despre scurgerile de informații de partea palestiniană. Știți că dl Erkat, care a fost negociator șef, va fi transferat pe un nou post de consilier al președintelui Abbas pe motiv că scurgerile au provenit din biroul său și trebuie să-și asume responsabilitatea. Cred că s-au făcut simțite două efecte. Pe de o parte, mari îngrijorări cu privire la evoluția lucrurilor. Când încercați să construiți o poziție de negociere, se spun foarte multe lucruri. Multe dintre ele nu se regăsesc în documentele finale, însă oamenii analizează diferitele poziții, ceea ce este corect și adecvat. Așadar, în Ramallah, Cisiordania și în alte părți au existat fără îndoială îngrijorări legate de ceea ce s-a spus. Interesant a fost că a existat și o reacție contrară când, o parte din presa israeliană, cred, văzând ceea credeau a fi o poziție palestiniană, se întreba de ce nu se negociază pornind de la acele baze? S-a creat așadar un efect interesant de stimulare a dezbaterii. Poate că pe termen lung efectul nu a fost cel pe care l-am perceput inițial, deși nu voi susține niciodată scurgerile de informații pentru că împiedică oamenii de la dezvoltarea unor politici eficiente.
Permiteți-mi doar să pun capăt discuțiilor legate de acordul de asociere, pe care le-am dezaprobat deja gestual. Ceea ce nu s-a întâmplat este o schimbate a cadrului actual și a poziției. Progresul acordului de asociere depinde de progresul în procesul de pace din Orientul Mijlociu. Ceea ce s-a descris a fost dorința de a avea relații mai strânse, întrucât noi credem într-o rezolvare bazată pe soluția celor două state și credem în viitorul Israelului. Ne dorim să vedem un Israel puternic din punct de vedere economic, politic și sub toate aspectele, după cum în egală măsură ne dorim un stat palestinian puternic, însă nu putem progresa atâta timp cât nu vedem evoluții în procesul de pace din Orientul Mijlociu. Sunt de acord cu dna Neyts-Uyttebroeck că este foarte important să accelerăm lucrurile. Este o problemă pe care am ridicat-o constant în Israel și față de Autoritatea Palestiniană. Trebuie să punem lucrurile în mișcare.
Avem două motive în acest sens. În primul rând, regiunea este în proces de schimbare, iar acele schimbări impun o anume evoluție și, după cum a spus dl Arlacchi, în regiune au loc schimbări care ne obligă să recunoaștem că un Egipt democratic aflat în progres va dori să privească la ceea ce se întâmplă chiar la ușa lui - și nu spun asta pentru că aș crede că Egiptul ar vrea să declanșeze un conflict militar cu Israelul, în niciun caz. Cred că este vorba de interesele ambelor părți. Cred cu adevărat că este deopotrivă în interesul poporului israelian, cât și în interesul celui palestinian să se găsească o soluție acum. S-ar construi astfel o bază importantă pentru o regiune sigură și stabilă. Am spus și repet acest lucru și voi continua să îl spun tuturor partenerilor noștri, inclusiv celor din Cvartet.
Dle Blender, aveți dreptate că trebuie să ajungem la negocieri directe, dar în prealabil trebuie să ne asigurăm că pozițiile părților sunt credibile și percepute reciproc ca fiind credibile. Este foarte important ca palestinienii să fie susținuți de Liga arabă în momentul în care se așează la masa negocierilor. Am discutat problema cu Amr Moussa. Îl voi reîntâlni la Cairo. Dumnealui va părăsi Liga arabă în mai, cred că în data de 14 mai. Din câte am înțeles, va candida la președinția Egiptului. Este foarte important ca palestinienii să atragă oamenii de partea lor. Este important nu doar pentru ei, ci și pentru Israel și pentru securitatea amândurora. Totul este legat așadar de încercarea de a garanta că progresul se bazează pe garanția unei capacități de a atrage oamenii și ceilalți parteneri care trebuie implicați în proces.
Dle Lambsdorff, vă mulțumesc pentru comentariile dvs. Consider că Cvartetul este un vehicul foarte important, însă nu este totul. Depun eforturi pentru a mă asigura că facem progrese în această privință. Am convingerea că am jucat un rol important, că rolul nostru din ultimele săptămâni și luni a fost decisiv pentru menținerea unui ritm alert. Trebuie să progresăm cu mai multă rapiditate. Trebuie să exploatăm șansa deschisă de reuniunile trimișilor speciali ai Cvartetului. Săptămâna trecută am discutat preț de o oră cu trimișii speciali care s-au întâlnit la Bruxelles, pentru a le prezenta viziunea mea asupra posibilităților pe care le avem și pentru a-i face conștienți de importanța pe care o au aceste reuniuni cu israelienii și palestinienii. Nu mă interesează unde ne întâlnim cu trimișii speciali. Înțeleg că uneori palestinienii și israelienii sunt foarte agitați. Mi-e indiferent dacă mergem la Ierusalim sau în orice altă parte să ne întâlnim cu negociatorul israelian. Haideți să organizăm pur și simplu reuniunile și, pentru prima dată, să fructificăm șansa oferită de reuniunile trimișilor speciali cu negociatorii pentru a exploata pozițiile într-o nouă manieră. Pentru mine, acest lucru este extrem de important.
Când m-am referit la Gaza și Kerem Shalom, nu am încercat în niciun caz să sugerez că nu există decât un punct de trecere. Ne-am străduit să analizăm întreaga infrastructură a punctelor de trecere pentru că, atunci când am fost în Gaza și m-am întâlnit cu oamenii de afaceri, dar și din discuțiile pe care le-am avut cu tinerii anul trecut cu ocazia vizitelor la școlile de vară pe care le-am finanțat, am înțeles că una dintre cele mai stringente urgențe este o economie funcțională. Respect faptul că lucrurile încep să se miște, informație pe care o am de la generalul israelian responsabil cu deschiderea punctelor de trecere și cu care m-am întâlnit pentru a mă pune la curent. Apreciez acest lucru. Cu toate acestea, am vrut să ne asigurăm că am făcut posibile în special exporturile, care sunt vitale pentru punctele de trecere și pentru economie, pentru că introducerea de mai multe bunuri în țară dacă nu există o economie funcțională nu este la fel de utilă cum este un echilibru între importuri și exporturi. Prin urmare, a fost important să obținem aceste lucruri.
La Kerem Shalom am înțeles că putem face trei lucruri. În primul rând, am putut asigura infrastructura - drumul necesar pentru a putea fi utilizat mai frecvent - și, în al doilea rând, am putut asigura echipamentul necesar pentru o scanare mai rapidă care să permită un flux mai alert al bunurilor. În al treilea rând, ca parte a misiunii noastre, am putut instrui palestinienii. Costurile se vor ridica la 5,3 milioane de euro. Putem și suntem gata să o facem. Este important pentru că, deși mi-aș dori desigur o soluție mai amplă pentru Gaza, faptul că ne oferim sprijinul va face ca lucrurile să meargă mai repede și va contribui la atenuarea situației de acolo. Iată deci de ce m-am referit la Kerem Shalom. Am analizat și situația din Karni. Am considerat și alte puncte de trecere, însă acesta este locul în care putem avea o contribuție semnificativă în acest moment. Vom face tot ce putem în acest sens, însă asta nu schimbă cu nimic premisa fundamentală de la care pornim, și anume că toate punctele de trecere trebuie deschise și că oamenilor trebuie să li se garanteze libertatea de circulație cât mai curând posibil.
Aș vrea doar să-i spun dlui Bannerman că nu mă deranjează faptul că mă atacă, dar haideți să prezentăm lucrurile corect. Cea mai mare parte din banii de care vorbiți, și de fapt sunt mult mai mulți, este utilizată pentru cheltuieli externe, nicidecum pentru serviciul meu. Știu că dvs. și alți membri ai grupului dvs., și de altfel toată lumea din această instituție, sprijiniți 100 % ideea de a construi democrații, de a apăra drepturile omului, instrumentul pentru stabilitate, dezvoltare, și așa mai departe. Vreți să sprijinim popoarele din Egipt, Tunisia și Libia. Ei bine, pentru toate acestea avem nevoie de bani. Bugetul Serviciului european de acțiune externă este de 460 de milioane de euro, din care se finanțează 135 de delegații, personalul central și tot ceea ce facem în lume. Este o sumă care reprezintă mai puțin de 50 % din bugetul Biroului pentru afaceri externe al Marii Britanii. Sunteți liber să mă atacați în această privință, dar vă rog nu mă acuzați că aș avea la dispoziție miliarde și miliarde de euro pe care le-aș folosi pentru un sediu extravagant sau mai știu eu ce. Aceasta este suma de care dispun deocamdată în cadrul actualului buget. Voi încerca să o cheltuiesc cât mai eficient posibil pentru acele lucruri în care și eu, și această instituție credem fără rezerve. Restul trebuie să îl dăm altor oameni care au nevoie de bani pentru a realiza ceea ce noi credem că este corect.
Am vorbit prea mult dar, dle Arlacchi, este adevărat că lucrurile de schimbă în Orientul Mijlociu și că odată cu ele, se schimbă și cu condițiile. În momentul în care construim platforma pe baza căreia funcționăm, este interesant să analizăm potențialul regiunii, fie că vorbim de Liban și de ceea ce s-ar putea întâmpla acolo, fie că ne referim la procesul de pace din Orientul Mijlociu sau bineînțeles la evenimentele din Egipt sau la discuțiile pe care le port frecvent cu ministrul afacerilor externe din Iordania. Vorbim despre oportunitățile pe care le avem acolo. Consider așadar că este un moment în care putem într-adevăr aduce schimbări.
Doresc doar să mai spun ceva despre relațiile pe care le cultivăm. Lucrez foarte mult la consolidarea relațiilor cu Israelul și cu palestinienii și sunt în contact cu foarte mulți oameni. Vorbesc ore în șir în particular cu liderii ambelor părți și cu alte persoane în cadrul reuniunilor. Respect foarte mult aceste discuții și vă spun că și Uniunea Europeană este foarte respectată în ambele țări și, pentru că vorbim de o soluție bazată pe două state, sper că lucrurile vor rămâne așa. Sunt oameni care îmi spun ce anume îi deranjează și mă bucur că o fac, dar în același timp cred că respectă poziția pe care încercăm să o afirmăm. Nu avem un rol marginal. Avem un rol realist. Înțeleg pe deplin și exploatez la maximum rolul pe care îl putem juca. Nu pot face ceea ce alte țări pot face, nu am puterea de a face anumite lucruri, dar știu că ne putem utiliza influența economică și politică, în cel mai bun sens al cuvântului, pentru a încerca să sprijinim evoluția acestui proces. Investesc mai multă energie în această problemă decât în orice altceva.
Dna Dodds se întreabă dacă nu cumva politica de vecinătate s-a dovedit a fi un eșec. Nu cred, dar cu siguranță se încadrează în categoria lui "s-ar fi putut și mai bine”. Am spus demult că trebuie să revizuim această politică. Împreună cu Stefan Füle, am început deja lucrările în acest sens. Evenimentele din ultimele săptămâni au demonstrat că este necesar un demers în această privință, în scopul de a avea o politică mai eficientă, mai capabilă de a avea rezultate și mai flexibilă, o politică care să recunoască că avem nevoie de abordări diferite pentru țări diferite, abordări care să poată veni în sprijinul oamenilor din aceste locuri pe baza valorilor și aspirațiilor pe care le încurajăm pentru noi și pentru ei.
Pentru moment, am transformat postul de trimis special în cel de Secretar general adjunct, deoarece consider că este foarte important ca trimisul Cvartetului să fie o persoană cu influență politică. Îi mulțumesc lui Marc Otte pentru contribuția sa. În momentul în care Helga Schimd va fi finalizat acest document și vom ști în ce direcție ne îndreptăm, voi analiza care sunt acțiunile indicate pentru a ne asigura o reprezentare adecvată în regiune pe viitor.
În cele din urmă, dle Swoboda, m-ați întrebat despre nava iraniană. Din câte am înțeles, poziția oficială este că iranienii au declarat că se aflau într-o misiune de pregătire ca parte a acțiunilor lor de combatere a pirateriei din largul coastelor somaleze. Pe această bază li s-a permis trecerea. Bineînțeles că am solicitat imediat informații în acest sens și, aceasta fiind ultima informație disponibilă, în ceea ce mă privește consider că egiptenii nu aveau niciun motiv să le refuze accesul, în condițiile în care a fost vorba de o misiune de pregătire. Dacă lucrurile stau într-adevăr așa sau a existat alt motiv, e cu totul altă poveste.
Distinși deputați, vă mulțumesc foarte mult pentru această dezbatere. Sper că am reușit să abordez cât mai multe probleme în răspunsul meu.
Președinte
Baroneasă Ashton, știu că ați avut o zi foarte solicitantă, așadar vă mulțumim foarte mult. Ați avut o activitate intensă azi în această instituție și vă mulțumim pentru că ați fost cu noi și ne-ați oferit răspunsuri excelente și cuprinzătoare.
Dezbaterea a fost închisă.
Declarații scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Elena Băsescu
în scris. - Situația din Orientul Mijlociu și zona Mediteranei se află într-un moment deosebit de sensibil, așa cum a menționat și Înaltul Reprezentant în discursul său. Cred că este o ocazie potrivită pentru ca UE să se concentreze asupra procesului de pace din regiune. Israel este unul dintre cei mai importanți parteneri comerciali ai Uniunii, în timp ce, datorită programelor universitare de schimb internațional, studenți din toată Europa au acces la centrele de studiu din Israel.
Reamintesc și că Orientul Mijlociu este locul unde provocările viitorului au deja o formă concretă. Un exemplu este managementul apei potabile. Revoluțiile arabe au creat o atmosferă de instabilitate în regiunea Mediteranei, iar Israelul este afectat în mod special. Recent, din cauza unor astfel de riscuri de securitate s-a luat măsura închiderii unui punct de frontieră, Kerem Shalom rămânând singura trecere comercială aflată în deplină siguranță. Aici, autoritățile israeliene își concentrează eforturile pentru a asigura o desfășurare normală a traficului civil și comercial. În acest context, consider că reluarea cât mai rapidă a negocierilor spre a se ajunge la o soluție de pace este vitală. Iar implicarea UE în acest proces poate oferi suportul necesar derulării în condiții optime a dialogului.
Dominique Baudis
Revoluțiile din lumea arabă nu trebuie să ne distragă atenția de la procesul de pace din Orientul Mijlociu, reprezentând, dimpotrivă, o șansă ce trebuie exploatată. Palestina dorește să organizeze alegeri prezidențiale și legislative înainte de începutul verii, Autoritatea Palestiniană dorind să creeze instituții legitime și să-și asigure securitatea. Extinderea coloniilor israeliene reprezintă o nedreptate și o provocare pentru palestinieni. Astăzi, în contextul schimbărilor care au acaparat întreaga lume arabă, avem ocazia de a relansa negocierile. UE trebuie să ia inițiativa în acest sens. De ce nu ar face-o în cadrul Uniunii pentru Mediterana?
