Referendums Venecuēlā (debates) 
Priekšsēdētājs
Nākamais jautājums ir Komisijas paziņojums par referendumu Venecuēlā.
Stavros Dimas
Komisijas loceklis. - Priekšsēdētājas kundze, Nacionālā vēlēšanu padome ir paziņojusi, ka referendums par Venecuēlas Bolivāra Republikas prezidenta un Nacionālās Sapulces priekšlikumu par konstitucionālo reformu notiks 2007. gada 2. decembrī. Šajā dienā Venecuēlas iedzīvotājiem būs iespēja izmantot savas demokrātiskās tiesības, pieņemot lēmumu par ierosinātajām izmaiņām, kas šajā valstī pārveidos svarīgas politiskās, institucionālās, ekonomiskās un sociālās dzīves jomas.
Komisija pastāvīgi novēro ne vien Venecuēlas, bet arī citu šī reģiona valstu konstitucionālo reformu procesa norisi. Tā uzsver nozīmi, ko tā piešķir apstāklim, ka katrai jaunai konstitūcijai un konstitucionālajai reformai ir jānostiprina demokrātija un tiesiskums. Komisija arī uzskata, ka katrai konstitūcijai jābalstās uz vispārēju tautas vienotību un atbilstīgi jāatspoguļo katras valsts kopums un daudzpusība. Konstitūcijām jāvieno, nevis jāšķir cilvēki.
Komisija ar interesi seko debatēm par konstitucionālo reformu Venecuēlā. Tā ir novērojusi, ka daļa Venecuēlas sabiedrības atbalsta ierosinātās pārmaiņas, taču tā arī atzīmē, ka daļā sabiedrības pastāv spēcīga opozīcija reformai. Šī sabiedrības daļa pauž bažas sevišķi attiecībā uz tiem aspektiem, kas, kā viņi atzīst, reformas apstiprināšanas gadījumā var novest pie lielākas varas koncentrācijas prezidenta rokās, demokrātisko kontroles mehānismu un pašreizējo iestāžu varas pavājināšanās un apdraudēt demokrātisko plurālismu. Citi uzskata, ka priekšlikumā ierosinātais pārsniedz reformas robežas un nozīmē valsts pamatstruktūras pārveidošanu.
Komisija apzinās situācijas būtību un velta tai pienācīgu uzmanību. Tā atzīst, ka tie ir Venecuēlas iedzīvotāji, kam pašiem jāpieņem priekšlikums par reformu, un vienlaikus tā arī uzsver, cik nozīmīguma ir šī reformas kampaņa, kas tiek veikta atklāti un savstarpējās cieņas garā. Tā arī pauž cerību, ka referendums notiks mierīgos apstākļos un pārredzamā veidā.
Šajā saistībā ir vērts atzīmēt, ka nesenā Eiropas Savienības vēlēšanu novērošanas misija iepriekšējās Venecuēlas prezidenta vēlēšanās atzina, ka tās kopumā atbilst starptautisko normu un valsts tiesību aktu prasībām un uzsvēra, ka vēlēšanas noritēja mierīgos apstākļos.
Francisco José Millán Mon
PPE-DE grupas vārdā. - (ES) Priekšsēdētājas kundze, Amerikas kontinents ir vistuvāk Eiropai vērtību, ideālu, pasaules uzskatu un cilvēku cieņas un tiesību ziņā. Pēc manām domām tas, ko mēs saucam par Rietumiem, ietver arī Latīņameriku.
Pēdējos gados visā Latīņamerikā ir novērojama pozitīva virzība, kas aizvien vairāk to pietuvina Eiropai: plurālistiskas vēlēšanas, līdzsvarotākas un atvērtākas ekonomikas politikas veicinātā izaugsme, reģionu integrācijas process un ļoti svarīgi nolīgumi ar Eiropas Savienību.
Taču šajā pozitīvajā pārskatā ir arī izņēmumi: papildus jau pazīstamajai situācijai Kubā Venecuēlā tāda vēl tikai veidojas. Šajā valstī pieaug autoritārisms, kas ierobežo visas brīvības, novārdzinās opozīcija un pieaug bailes to iedzīvotāju vidū, kas apšauba balsojumu slepenību. Šeit, parlamentā, mēs izsakām nožēlu par maijā notikušo Karakasas televīzijas Radio Caracas Televisión slēgšanu.
Sestdien notiks steigā sarīkotais konstitucionālais referendums, kura mērķis ir ieviest autoritāru un ārkārtēju režīmu un kas ierosina izveidot tā saukto "XXI gadsimta sociālisma valsti”. Vēl pavisam nesen prezidenta H. R. Chavez tuvākie sabiedrotie šo procesu nosauca par "apvērsumu”. Man žēl, ka netika oficiāli ielūgta Eiropas Savienības vēlēšanu novērotāju misija.
Vēl vairāk, šis referendums notiek vardarbības un spriedzes apstākļos, pat studentiem, kas noraida šo plānu, zaudējot dzīvības. Pēdējos gados ir pieaugusi ne vien psiholoģiskā un tiesiskā nedrošība, bet ir notikušas arī cilvēku nolaupīšanas un zemes piesavināšanās. Piemēram, šo iemeslu dēļ kopš prezidenta H. R. Chavez nākšanas pie varas, daudzi mani Galīcijas tautieši ir pametuši valsti - vidēji viens tūkstotis cilvēku gadā.
Augsto naftas cenu pamudināts prezidents H. R. Chavez meklē sekotājus un sabiedrotos citās valstīs, viņš saceļ diezgan lielu troksni starptautiskajā arēnā un viņš iejaucas kaimiņvalstu iekšējās lietās. Kā teicis prezidents A. Uribe, prezidents H. R. Chavez grib "aizdedzināt” kontinentu. Šāda izturēšanās apdraud Venecuēlas demokrātijas stabilitāti un saskaņas un integrācijas procesu visā Latīņamerikā. Viņš arī grauj pēdējo desmit gadu laikā izveidojušās attiecības starp šī kontinenta un Eiropas Savienībā valstīm.
Iegaumējiet, ka nākamajā augstākā līmeņa sanāksmē, kas notiks Limā, šāda prezidenta H. R. Chavez nostāja radīs nopietnas problēmas, ar ko rūpīgi jārēķinās Eiropas Savienībai un tās dalībvalstīm.
Luis Yañez-Barnuevo García
PSE grupas vārdā. - (ES) Priekšsēdētājas kundze, mūsu galvenais uzdevums šajā Parlamentā saskaņā ar mūsu cieņas un neiejaukšanās tradīcijām, kā mēs paši esam apgalvojuši, nav situācijas turpmākā saasināšana, ne trešās pasaules valstīs, ne arī kontinentos.
Millán Mon apgalvojums, ka pēdējos gados Latīņamerika ir attīstījusies ļoti pozitīvā virzienā ir patiess. Šī pozitīvā attīstība ir notikusi gan politikā - lielāka daļa šī kontinenta valstu ir demokrātiskas valstis - gan ekonomikā un arī, gan daudz mazākā mērā, sociālajā jomā.
Ar savu uzņēmumu, ieguldījumu palīdzību un sevišķi ar attīstības atbalstu, kas šim kontinentam ir vislielākais, Eiropa ir devusi lielu ieguldījumu šajā attīstībā.
Vispārēji raugoties, es negribētu apgalvot, ka tas ir izņēmuma gadījums, bet drīzāk gan šī situācija Venecuēlā ir radusies prezidenta H. R. Chavez īpašo personisko iezīmju dēļ un viņa nepakļāvības dēļ. Taču nedrīkst aizmirst - sevišķi šajā demokrātiskajā iestādē - ka prezidents H. R. Chavez ar milzīgu balsu pārsvaru ir ticis trīs reizes atkārtoti ievēlēts, neizraisot nekādas pamatotas aizdomas par nelikumībām vēlēšanu laikā.
Ņemot vērā šos apstākļus - un jāsaka, ka mēs šeit nerunājam par diktatūru - mums jārīkojas piesardzīgi, sniedzot draudzīgu atbalstu jāmēģina paplašināt dialogu, kā arī jāiedrošina šī acīmredzami salauztā un sadalītā valsts iesaistīties starptautiskajās sarunās, vienprātībā un izlīgumā. Mums tas jādara, jo mēs uzskatām, ka valsti nevar pārveidot ar tikai 60% vai 40% vairākuma palīdzību un ka spēles noteikumus var mainīt tikai tad, ja tiek iesaistīti vismaz 70% vai 80%, kā tas ir noticis citās mūsu senā kontinenta valstīs - Eiropas Savienībā.
Jāatzīst, ka situācija valstī tiek risināta ļoti satraucošā veidā šādu iemeslu dēļ: virzība vai aizdomas par virzību uz autoritārismu, varas koncentrācija un tai sekojošais varas sadales zaudējums, arī vārda brīvības ierobežošana, izmantojot Eiropā vāji zināmu instrumentu - en cadena. Tas ļauj prezidentam vai kādam no viņa ministriem jebkurā brīdī pārņemt visus televīzijas kanālus un visas radio raidstacijas, lai pārraidītu prezidenta paziņojumus. Tam nepietiek ar pāris minūtēm. Patiesībā izņēmuma gadījumos tas var turpināties vairākas stundas dienā. Valstī, kurā lasa tikai dažus laikrakstus un, kur televīzija un radio ir galvenais plašsaziņas līdzeklis, tā ir problemātiska situācija.
Taču es uzstāju - un ar to es arī gribu beigt savu runu - ka attiecībā uz šo referendumu mums jābūt ļoti piesardzīgiem, jāpiedāvā sarunas, jāsniedz draudzīgs atbalsts un jāmēģina būt par vidutājiem Venecuēlas abu opozīcijas pušu starpā.
Marios Matsakis
ALDE grupas vārdā. - Priekšsēdētājas kundze, Venecuēlā ir ārkārtīgi skaista daba un ļoti bagātīgi dabas resursi. Tai pieder vieni no lielākajiem naftas, ogļu, dzelzs un zelta krājumiem pasaulē. Par spīti dabas bagātībām vairākums Venecuēlas iedzīvotāju vēl aizvien ir nabadzīgi, pārāk daudzi no viņiem dzīvo drausmīgas nabadzības apstākļos. Tikai neliels mazākums, kas pieder bagāto elitei, ir guvuši labumu no valsts bagātībām.
Šajos uzkrītošas sociālās nevienlīdzības apstākļos nav nekāds brīnums, ka tādi populistiski noskaņoti politiķi kā Hugo Chávez parādās kā nabago glābēji. Nav arī jābrīnās par to, ka H. R. Chavez nacionalizācijas programmu ir atbalstījis vairākums Venecuēlas iedzīvotāju. H. R. Chavez viņi sagaidīja kā cilvēku, kas izglābs tautu no nabadzības un trūkuma posta.
Līdzīgus uzskatus var attiecināt arī uz drīzo referendumu par konstitucionālajām reformām. Es esmu pārliecināts, ka referendums nodrošinās nepieciešamo tautas piekrišanu, un tagad jau ir par vēlu mainīt sabiedrības viedokli. Tāpēc pēc 2. decembra mums būtībā būs vēl viens Fidel Castro. Izskatās, ka viens totalitārisma vadonis pamet Kubu, kamēr otrs dzimst Venecuēlā. Taču, konstatējot šo bēdīgo faktu, mums arī jāpajautā sev, varbūt mēs kaut kādā veidā esam vainīgi pie tā, ka Venecuēlā ir izveidojusies šāda situācija.
Mums tas jādara ne vien tādēļ, lai teorētiski mēs varētu būtu morāli un politiski korekti, bet arī tādēļ, lai nākotnē arī praktiski mēs varētu novērst līdzīgus notikumus. Skumji, ka acīmredzot savos darījumos ar Venecuēlu dažu pēdējo gadu laikā mēs esam izdarījuši vairākas milzīgas kļūdas. Hugo Chávez ir kļuvis par to, kas viņš tagad ir, daļēji tāpēc, ka mēs viņam palīdzējām ar mūsu nolaidību un komisijām ārpolitikā. Tāpēc, pārdomājot mūsu turpmāko stratēģiju attiecībā pret viņu, sāksim ar to, ka atvainosimies Venecuēlas iedzīvotājiem.
Alain Lipietz
Verts/ALE grupas vārdā. - (FR) Es runāju kā Delegācijas attiecībām ar Andu Kopienu priekšsēdētājs. Šajā amatā būdams es esmu apmeklējis Venecuēlu vienu vai divas reizes gadā.
Kopš brīža, kad es pirmo reizi apmeklēju šo valsti, vārdu sakot, kopš militārā apvērsuma pret prezidentu H. R. Chavez, es Venecuēlas plašsaziņas līdzekļos esmu dzirdējis klaigāšanu pret prezidentu, pret diktatūru. Viesnīcās, kurās es biju apmeties, kaut gan tās bija trīs, četru vai piecu zvaigžņu viesnīcas, nebija atļauts skatīties sabiedrisko televīziju un jebkurā gadījumā visur nav iespējams uztvert raidījumus labā kvalitātē. Pēc apvērsuma ģenerāļi vēl pastaigājās Karakasas lielākajā parkā un likumīgi ievēlētais, atkārtoti ievēlētais un vēlreiz atkārtoti ievēlētais prezidents H. R. Chavez nepakustināja ne pirkstu, lai rīkotos pret viņiem.
Venecuēla ir viena no valstīm, kura pēc iespējas mierīgākā ceļā mēģina risināt konfliktus, kas visā Latīņamerikā ir ikdienišķa parādība. Es neesmu pilnīgā sajūsmā par visām izmaiņām, ko prezidents H. R. Chavez ir mēģinājis izdarīt Bolivāras konstitūcijā. Tomēr es uzskatu, kā jau arī M. Matsakis teica, ka Venecuēlas iedzīvotāji būs tie, kas pieņems lēmumu.
Mēs, protams, varam atvainoties par to, kādā veidā mēs veicinājām militārā apvērsuma atbalstu. Tas patiešām ir atbalstījis Venecuēlas valsts iekārtas radikālismu. Tomēr es domāju, ka vispirms mums jārespektē Venecuēlas iedzīvotāju lēmums.
Willy Meyer Pleite
GUE/NGL grupas vārdā. - (ES) Priekšsēdētājas kundze, es gribētu lūgt Eiropas labējiem pilnībā pārstāt iejaukties Venecuēlas lietās.
Eiropas labējiem patiešām nepatīk Kuba, jo viņi saka, ka tur nenotiek vēlēšanas, un tagad tiem nepatīk Venecuēla, jo tur notiek vēlēšanas. Patiesībā Venecuēla ir viena no Latīņamerikas valstīm, kurā ir noticis visvairāk vēlēšanu, kuras visas uzraudzīja Amerikas valstu organizācija, Eiropas Savienība un tik ietekmīgais Kārtera fonds.
Labējie dāmas un kungi, tas, kas jums nepatīk ir sistēma. Pārtrauciet iejaukties tajā un respektējiet neatkarīgu cilvēku vēlmi brīvi izteikt savu gribu un viņu vēlmi to darīt arī turpmāk! Mums nevajag paātrināt notikumu gaitu. Vai mēs Eiropas Savienībā, kā jau komisārs S. Dimas teica, neesam apstiprinājuši to, ka nesenās prezidenta vēlēšanas ir notikušas pilnīgi godīgi?
Mums jāgaida un jāvēro un jāciena Venecuēlas iedzīvotāju viedoklis, nekādā veidā neiejaucoties, labējie dāmas un kungi.
José Ribeiro e Castro
(PT) Priekšsēdētājas kundze, komisār, dāmas un kungi, 1848. gadā Karl Marx IX gadsimtam pasludināja sociālismu, un tā bija katastrofa. 1917. gadā Ļeņins un Krievijas revolūcija pasludināja sociālismu XX gadsimtam, un tā bija katastrofa. Daudzi šī Parlamenta locekļi ieradušies no šīs katastrofas, lai nestu mums visiem brīvību. XXI gadsimta sociālisma, ko Venecuēlā pasludināja prezidents H. R. Chavez, problēma ir tāda, ka šis gadsimts ir tikko sācies un mēs nezinām, kas notiks. Taču mēs varam iztēloties, ka, tāpat kā IX un XX gadsimtos, tā arī būs katastrofa.
Patiesībā sociālisma iznākums ir vardarbība. Tās nav vēlēšanas, kas izraisa mūsos bažas, tā ir valsts administrācijas veiktā brutālā vardarbība pret Venecuēlā protestējošajiem studentiem, jo viņu tiesības rīkot demonstrācijas netiek atzītas. Pirms dažām dienām daži no šiem studentiem ir zaudējuši dzīvību Karakasas un citu pilsētu ielās. Tas apdraud vārda brīvību, par ko bažas pauž neatkarīgie žurnālisti visā Latīņamerikā un īpaši Venecuēlā un, kas ir novedis pie Radio Caracas Televisión slēgšanas.
Šis attīstības virziens izraisa mūsos bažas, un mums ir tiesības bažīties, jo prezidenta H. R. Chavez ierosinātajā konstitucionālajā reformā minētie jēdzieni kā "decentralizācija”, "privātā iniciatīva”, "konkurences brīvība” un "sociālais taisnīgums” ir pavēruši ceļu tādiem jēdzieniem kā "sociālisms”, "sociālists”, "sociālistiskas valsts iekārtas uzspiešana”, "Centrālās Bankas neatkarības ierobežošana”, un "tautas vara”. Visā pasaulē jau labi ir zināms, ka tad, kad kāds sāk lietot izteicienu "tautas vara”, tad vara tautai tiks atņemta un demokrātija sagrauta. Tas jau ir noticis visur, kur vien ticis lietots šis jēdziens - "tautas vara”. "Bolivāra bruņotie spēki”, "kopienas” - par šo attīstības tendenci mums jāuztraucas. Pēdējo mēnešu un gadu laikā tā Karakasas ielās ir sējusi nestabilitāti un vardarbību, tā rada arī draudus visa reģiona stabilitātei, ja turpināsies tas, kas nesen notika Venecuēlas un Kolumbijas attiecībās. Tāpēc ir būtiski, ka mēs uzmanīgi sekojam līdzi notikumiem Venecuēlā, sadarbojoties ar demokrātu partijām un pilsonisko sabiedrību cīņā par reģiona stabilitāti un, pirmkārt, aizstāvot demokrātiju, taču arī ar Eiropas Savienības diplomātijas kopējiem spēkiem.
Alojz Peterle
(SL) Šodien, paužot apņēmību ievērot cilvēku cieņu, demokrātijas vērtības un tiesiskumu, mēs esam apstiprinājuši Eiropas Savienības Pamattiesību hartu. Eiropas Savienības veiksmīgās iekšējās izaugsmes pamatprincipi ir arī pamats attiecību veidošanai ar mūsu partneriem visā pasaulē.
Eiropas Savienība kopumā vēlas ciešāku un stabilāku sadarbību ar Latīņamerikas valstīm un tās reģionu savstarpējiem sakariem. Ņemot vērā Latīņamerikas valstu raksturīgās īpatnības un intereses, mēs uzskatām, ka tikai tādā veidā un tikai ar tādām valstīm, ar kurām mums ir vienādas pamatvērtības un principi, ir iespējams veidot stratēģiskas un ilgtermiņa attiecības.
Venecuēlas politiskā attīstība ir novirzījusies no minētā kursa. Tādējādi tas mazina Latīņamerikas un Eiropas Savienības izredzes uz turpmāko sadarbības attīstību, kā arī Latīņamerikas iekšējās integrācijas attīstību. Referendums par konstitūciju sašķels Venecuēlu, jo jaunais priekšlikums paredz politiskās varas koncentrāciju un neveidos atvērtu, ideoloģisku un pilsonisku sabiedrību. Mēs ticam pilsoniskai, nevis sociālistiskai sabiedrībai, jo tā atstumj citādi domājošos.
Priekšsēdētāja
Debates ir slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (142. pants)
Pedro Guerreiro  
rakstiski. - (PT) Neticami! Eiropas Parlaments savā darba kārtībā ir iekļāvis Komisijas paziņojumu par 2. decembrī paredzēto Venecuēlas Bolivāra Republikas konstitucionālo referendumu, kad darba kārtībā vajadzētu būt debatēm par pašreizējo mēģinājumu visiem ES dalībvalstu iedzīvotājiem liegt tiesības tikt uzklausītiem, starp citu, arī referendumā, par tā dēvēto konstitucionālo, mazo, vienkāršoto reformu, vai tagad - Lisabonas līgumu.
Būtībā šo debašu iekļaušana darba kārtībā ir mēģinājums atbildēt tiem, kas atbalsta un veicina nepieņemamu un ārkārtīgi nopietnu iejaukšanās politiku suverēnu valstu iekšējās lietās un šo valstu destabilizāciju, īpaši procesā, kurā vienīgi Venecuēlas iedzīvotāji var pieņemt lēmumu, izsakot savu viedokli referendumā (!) par grozījumiem savas valsts Konstitūcijā.
Venecuēlas valdība un tās iedzīvotāji neapšaubāmi ir piemērs, kas skar Eiropas Savienības nodibinātās galvenās finanšu un ekonomikas intereses: piemērs, kas aizstāv valsts suverenitāti un neatkarību; patriotiskās atbrīvošanās un attīstības īstenošanas piemērs; starptautiskās un pretimperiālistiskās solidaritātes piemērs; piemērs, par ko ir vērts cīnīties un kas pierāda, ka ir iespējams šo valsti un arī pasauli padarīt godīgāku, demokrātiskāku un mierīgāku.
