Sociālās integrācijas veicināšana un nabadzības apkarošana (īss izklāsts)
Priekšsēdētājs
Nākamais jautājums ir Gabriele Zimmer ziņojums Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas vārdā par sociālās integrācijas veicināšanu un nabadzības, tostarp bērnu nabadzības, apkarošanu ES.
Gabriele Zimmer
referente. - (DE) Priekšsēdētāja kungs, pirmkārt, es paužu nožēlu, ka saistībā ar manu patstāvīgo ziņojumu, kas man jāiesniedz komitejas vārdā, nav iespējamas ne atklātas debates plenārsēdē, ne arī jebkādi grozījumi. Es uzskatu par nepieņemamu, ka Parlamenta deputāti šādā veidā ierobežo savas tiesības un mazina patstāvīgo ziņojumu vērtību.
Mūsu komitejā notika enerģiskas debates par ziņojumiem, kas šodien tiks iesniegti ar vairāk kā 200 grozījumiem, 40 kompromisa grozījumiem un divām ekspertu un ieinteresēto pušu uzklausīšanām, viss ciešā sadarbībā ar Sieviešu tiesību un dzimumu līdztiesības komiteju. Tas viss parāda deputātu lielo ieinteresētību šajā jautājumā.
Nodarbinātības un sociālo lietu komiteja ar lielu balsu vairākumu visās grupās ar balsojumu apliecināja, ka vēlas turpināt ES stratēģijas par nabadzības apkarošanu un sociālo integrāciju izstrādi, un es ceru, ka visi plenārsēdē klātesošie šodien izdarīs to pašu. Komiteja skaidri norāda, ka, ņemot vērā 78 miljonus cilvēku, tostarp 19 miljonus bērnu, kas dzīvo nabadzībā, ES un tās dalībvalstu pienākums ir izvirzīt konkrētus, izmērāmus mērķus integrācijas veicināšanai un nabadzības apkarošanai.
Pirms dažām dienām Komisija ierosināja stratēģijas principus aktīvai integrācijai, kurus jāapstiprina Eiropadomei. Kā komiteja, mēs atbalstām šos ierosinājumus tik tālu, cik mēs par tiem esam tikuši iepriekš informēti. Taču mēs izvēršam tos vēl plašāk, un mūsu ziņojumā aicinām attīstīt holistisku pieeju aktīvai sociālai integrācijai.
Mēs uzskatam, ka visam jābūt pamatotam uz četriem pīlāriem. Pirmkārt, ienākumi jāaizsargā pret nabadzību, ieviešot minimālo ienākumu piemaksas un minimālās algas. Otrkārt, jāīsteno aktīva nodarbinātības tirgus politika labākām darba vietām un pietiekamiem ienākumiem. Treškārt, uzlabota piekļuve vispārējas nozīmes sabiedriskajiem pakalpojumiem un kvalitatīviem pakalpojumiem. Ceturtkārt, nabadzības un atstumtības skarto cilvēku līdzdalība šīs stratēģijas attīstībā un īstenošanā. Turklāt mēs vēlamies integrēt dzimumu līdztiesību visos šīs stratēģijas aspektos.
Mūsu komiteja uzskata kā nepietiekamu, ka ne visām ES dalībvalstīm ir vienota minimālo ienākumu piemaksu sistēma. Minimālo ienākumu piemaksu līmenis daudzās valstīs ir zem ES nabadzības sliekšņa. Tādēļ mēs pieprasām, lai ienākumi no minimālajām piemaksām un apmaksāta darba nenoved pie nabadzības. Mēs aicinām Padomi atbalstīt visus ES mērķus par minimālo ienākumu piemaksām - vismaz 60 % no vidējiem ienākumiem valstī - un par minimālajām algām - vismaz 60 % no vidējās algas valstī vai vidējās algas attiecīgajā nozarē. Dalībvalstīm šie mērķi jāsasniedz konkrētā termiņā, ņemot vērā subsidiaritātes principu un piemērojot atvērtās koordinācijas metodi.
Komiteja savās apspriedēs īpašu uzmanību veltīja bērnu nabadzības apkarošanai. Mēs galveno vērību pievēršam bērnu labklājībai. Mēs pamatojam savu darbu uz ANO Konvenciju par bērna tiesībām un saskaņā ar to izvirzām politiski integrētu prasību apkarot bērnu nabadzību.
Mēs norādām, ka, mūsuprāt, piekļuve augstas kvalitātes pakalpojumiem nodrošina izšķirošo stimulu pieaugušo un bērnu, īpaši bērnu, kas ir nabadzības riska grupā, sociālai integrācijai. Mēs neatlaidīgi uzstājam, ka dalībvalstīm kā pirmais solis jānodrošina bērnu nabadzības līmeņa samazināšana par 50 % līdz 2012. gadam. Turklāt mēs apstiprinām Parlamenta šā gada janvāra rezolūciju ielu bērnu fenomena apkarošanai līdz 2015. gadam.
Vladimír Špidla
Komisijas loceklis. - (CS) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi, ļaujiet man īsi izteikties par šo ziņojumu. Jūs esat labi informēti, ka pārskatītajā sociālajā programmā Komisija nabadzības apkarošanu izvirzīja kā programmas neatņemamu sastāvdaļu, un ieteikumā par sociālo iekļaušanu šo ierosinājumu atbalstīja. Esmu iepriecināts, ka referentes runā izklāstītajā ziņojumā sniegts atbalsts šim ieteikumam, kā arī ka tajā pozitīvi atsaucas uz dažām no ieteikuma pamatdomām. Ļaujiet man atzīmēt, ka, lai gan Komisija uzskata, ka integrēti centieni sociālās integrācijas sasniegšanai ir ļoti svarīgi, vēl lielāku nozīmi tā piešķir bērnu nabadzības jautājumam. Šajā saistībā es gribētu vērst uzmanību uz to, ka šī ir pirmā reize, kad šīs Komisijas pilnvaru laikā šis temats tiek tik lieliski parādīts. Mūsu mērķis ir turpināt rīkoties šajā virzienā arī nākotnē, jo ir pietiekami skaidrs, ka šī pārmantotā nabadzība, kas pāriet no vecākiem pie bērniem, ir viena no nopietnajām socioloģiskajām problēmām, kura saistīta ar nabadzību. Mūsu skatījumā ir ārkārtīgi svarīgi pārtraukt šo apburto loku.
Dāmas un kungi, ir nepārprotami, ka šajā jautājumā Komisija var paļauties uz Parlamenta atbalstu. Protams, es būšu ieinteresēts redzēt, kā dokumenti un ziņojums virzās uz priekšu nākotnē. Tāpat ir pilnīgi skaidrs, ka Komisija savos turpmākajos centienos saistībā ar sociālās iekļaušanas veicināšanu lielā mērā izmantos Parlamenta lēmumus un atzinumus. Šis nav jautājums, kuru var atrisināt ar vienu paziņojumu, ne arī kauja, kurā var uzvarēt tik īsā laikā kā dažas nedēļas vai mēneši.
Priekšsēdētājs
Debates ir slēgtas.
Balsošana notiks rītdien.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 142. pants)
Slavi Binev  
rakstiski. - (BG) Priekšsēdētāja kungs, kolēģi, es gribētu paust savu atbalstu Gabriele Zimmer ziņojumam par sociālās integrācijas veicināšanu un nabadzības apkarošanu. Bērnu nabadzības apkarošana ir ES prioritāte, bet ir vairāki šķēršļi pienācīgai socializācijai.
Es gribētu jūs iepazīstināt ar bezprecedenta gadījumu Bulgārijā, kas parāda, kā iestādes ierobežo tūkstošiem bērnu iespējas saņemt izglītību un sasniegt dzīvē ko labāku. Valsts administrācija skolās kristīgos bērnus pakļauj reliģiskai diskriminācijai. Saistībā ar musulmaņu ramadānu (Ramazan Bayram), kas ir oficiāla brīvdiena tikai islāma valstīs, un ar Bulgārijas Izglītības ministrijas atļauju Kardzhali, Razgrad, Targovishte un Shumen reģionu skolas tika slēgtas uz divām dienām, lai atzīmētu šos musulmaņu svētkus. Neskatoties uz to, ka izglītība Bulgārijā ir sekulāra, šajos reģionos tika apstiprinātas reliģiskas skolu brīvdienas. Bulgāru bērni bija spiesti neierasties skolā.
Bulgārija ir kristīga valsts, un nav izdots valsts dekrēts par musulmaņu svētku ievērošanu. Tad kādēļ gan tika slēgtas Bulgārijas skolas un atzīmēti citu valstu reliģiskie svētki uz bulgāru bērnu rēķina un bez jebkādiem paskaidrojumiem? Kāds konkrēts cilvēks vai cilvēki Bulgārijā ir ieinteresēti, lai klases skolas būtu tukšas un lai tiktu apmeklētas turku mošejas.
Bairbre de Brún  
rakstiski. - (GA) Sociālās integrācijas politikai galvenokārt vajadzētu koncentrēties uz cilvēka tiesībām saglabāt cieņu un iesaistīties sabiedrībā. Lai to sasniegtu, sociālās integrācijas politikai jānodrošina ienākumu līmenis, kas nodrošinātu, ka cilvēki neciestu no nabadzības vai atstumtības.
Šis ziņojums atbalsta Eiropas Komisiju spert nozīmīgo soli, kas padarīs cīņu pret nabadzību un cīņu sociālās integrācijas vārdā daudz uzskatāmāku. Ziņojumā neatlaidīgi norāda, ka stratēģiju pastiprinās, izstrādājot skaidrus rādītājus un konkrētus mērķus. Tajā uzsver vajadzību pēc daudz pilnīgākas pieejas cīņā pret nabadzību, kas ietver vairākas ES politikas jomas.
Ziņojumā paustie aicinājumi nodrošināt minimālo algu un minimālos ienākumus, kā prioritāti nosakot bērnu nabadzības izskaušanu un sociāli atstumto grupu piekļuvi sabiedriskajiem pakalpojumiem, ir īpaši svarīgi. Tas jāpapildina ar sociālās integrācijas veicināšanu, piemēram, dzīvokļu celtniecība, izglītība, apmācība un mūžizglītība, kā arī ienākumu atbalsta shēmām indivīdiem un ģimenēm.
Proinsias De Rossa  
rakstiski. - Šis ziņojums ir aprakstīts kā holistiska pieeja nabadzības izskaušanai. Taču, globālai finanšu vētrai turpinot plosīt mūsu pilsoņus un ietaupījumus, nekad vēl nav bijis skaidrāks, ka mēs dzīvojam savstarpēji saistītā un savstarpēji atkarīgā pasaulē.
Eiropas Savienībā īstenotajiem politikas virzieniem jāatstāj ietekme arī ārpus ES. Tādēļ problēmām ārpus Eiropas Savienības jāietekmē ES politika. Mēs nevaram nodalīt cīņu pret nabadzību Eiropā no cīņas pret atstumtību globālā mērogā.
Bērnu nodarbinātība sekmē nabadzību, novedot paaudzi pēc paaudzes pie izglītības trūkuma, sliktas veselības un agras nāves. Bērnu īstā vieta ir skolā. Attīstītu ekonomiku nevar izveidot neizglītots darbaspēks. Bērni nodarbinātība noved pie tā, ka bez šī darba paliek viņu vecāki, tādā veidā atņemot viņiem iespēju cīnīties par labākiem apstākļiem. Patiešām, bērni darbā veicina globālo lejupslīdi.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
2005. gadā 78 miljoni cilvēku (16 %) Eiropas Savienībā dzīvoja uz nabadzības robežas. Pašlaik katrs piektais ES iedzīvotājs dzīvo standartam neatbilstošos apstākļos, katru dienu aptuveni 1,8 miljoni cilvēku lūdz patvērumu nakts patversmēs bezpajumtniekiem, 10 % indivīdu dzīvo mājsaimniecībās, kur no ģimenes locekļiem neviens nestrādā, ilgtermiņa bezdarbs apjoms ir jau 4 %, 15 % darba ņēmēju saņem ļoti mazas darba algas, un 8 % darba ņēmēju dzīvo nabadzībā, lai gan strādā. Turklāt 19 miljoni bērnu saskaras ar nabadzību.
Starp ES dalībvalstīm ir valstis, kurās joprojām nav īstenotas piemērotas valstu sociālā nodrošinājuma shēmas.
Šajā kontekstā Eiropas Komisijas ierosinātā pieeja aktīvai sociālai integrācijai ir ievērības vērta. Sociālās integrācijas politikai jānodrošina visu cilvēku pamattiesības uz piemērotu dzīvi un iekļaušanos sabiedrībā, kā arī jānodrošina integrēts darba tirgus, uzlabota piekļuve augstas kvalitātes pakalpojumiem, dzimumu līdztiesība un nediskriminācija.
Sociālās palīdzības līmenis pašlaik ir zemāks kā nabadzības draudi, un dalībvalstīm tas jāielāgo, lai sasniegtu galveno mērķi - izvestu cilvēkus no nabadzības. Sociālās aizsardzības programmām jānodrošina cilvēkiem efektīva palīdzība un jāatbalsta stabila darba meklējumos.
Ir nepieciešams rīkoties nekavējoties, lai atbalstītu bērnus, kas saskaras ar dažādu veidu problēmām, bērnus no imigrantu ģimenēm, novārtā pamestos bērnus, ekspluatētos bērnus un no vardarbības cietušos bērnus.
Louis Grech  
rakstiski. - Pēc nesenā, patiesībā pašreizējā, finansiālā un ekonomiskā apvērsuma un globālās rezonanses es uzskatu, ka ir nepieciešams pārskatīt nabadzības definīciju un nabadzības slieksni.
Esmu nobažījies, ka nabadzības milzīgais apjoms nav tik acīmredzams kā tas bija pirms desmit gadiem, bet baidos, ka tas ir tikpat reāls. Mūsdienu dzīvesveids palīdz nomaskēt esošās nabadzības plašos apjomus.
Daudzu mājsaimniecību pirktspēja ir samazināta galvenokārt izmaksu krasas palielināšanās dēļ, it īpaši attiecībā uz pārtiku, veselības aprūpi un enerģiju. Ģimenes ar zemiem ienākumiem, pensionāri, bezdarbnieki un citi tamlīdzīgi mūsu sabiedrības pārstāvji ir pakļauti riskam kļūt par mazaizsargātiem indivīdiem, un viņiem būs grūti izdzīvot, jo šīs izmaksas veido lielāko daļu no viņu mēneša budžeta.
Tiek prognozēts, ka saistībā ar ekonomisko lejupslīdi strauji pasliktināsies tautsaimniecību rādītāji visā pasaulē. Tas radīs nestabilitāti visās ekonomikas nozarēs. Sociālo programmu un pakalpojumu samazināšana radītu problēmu tiem, kuru pirktspēja ir samazinājusies.
Manuprāt, Eiropas Savienībai un dalībvalstīm ir jārisina šis jautājums, lai mazinātu daudzu ES iedzīvotāju kraso nevienlīdzību un grūtības, ko rada slēptā nabadzība.
Lívia Járóka  
rakstiski. - Nepieciešamību izskaust bērnu nabadzību Eiropas Savienībā uzskata par būtisku jautājumu. Romu bērni it īpaši ir trūcīgākā minoritāte, kas nesaņem atbalstu mājokļu nodrošinājuma, nodarbinātības, izglītības un veselības aprūpes jomā.
Šo faktoru sakopojums rezultātā rada galēju situāciju, kurā romu bērniem nav nākotnes un kurā romi un romu bērni ir sociāli atstumti, it īpaši gadījumos, kad romu bērni uzaug ļoti lielā nabadzībā. Šāda apkārtējā vide neļauj romu bērniem izmantot viņu spēkā esošās tiesības, kas viņiem pienākas. Romu bērniem, kuri uzaug nabadzībā, kā minoritātei nav iespēju, kādas bez ierunām nodrošina vairākumam. ES un dalībvalstu politikas veidošanā ir jāņem vērā sociālā atstumtība un bērnu nabadzība, it īpaši reģionos, kuri saistīti ar aktīvu sociālo integrāciju.
Pašreizējie dati parāda, ka aptuveni 50 % romu ir mazizglītoti vai analfabēti; 30 % no 3-10 gadus veciem bērniem cieš no tādas nopietnas slimības kā tuberkuloze; romu dzīves ilgums ir par 10 gadiem īsāks nekā vairākuma pārstāvju dzīves ilgums. Sociālās atstumtības līmenis, ar ko romi sastopas bērnībā, paaugstinās, kad viņi pieaug. Lielākajā daļā Eiropas pilsētu 90 % romu ir bezdarbnieki, kam ir maz cerību atrast darbu tuvākajā nākotnē; šis apburtais loks būtu jāpārtrauc, lai īstenotu ES sociālo kohēziju.
Magda Kósáné Kovács  
rakstiski. - (HU) Mūsu bērnu labklājība ir balstīta uz veselīgu apkārtējo vidi, piemērotu mājokli, pienācīgu uzturu un pieejamu izglītību. Ziņojuma nosaukums attiecas uz pārāk plašu jomu, lai koncentrētu uzmanību uz bērniem. Tādēļ ziņojumā nevar izklāstīt, kādā mērā bērnu nabadzība veido sabiedrības nākotni un tagadni; ziņojums var uz to tikai norādīt.
Ziņojums aptver integrācijas un nabadzības tēmas kompleksā veidā, vietām holistiski, vietām norādot uz tādām riska grupām kā etniskās minoritātes, migranti, vecāka gadu gājuma ļaudis un invalīdi, sievietes un bērni. Protams, es atbalstu nostāju, ka nodarbinātība ir vissvarīgākais ierocis cīņai ar nabadzību. Taču nodarbinātība pati par sevi negarantē sociālo integrāciju vai nabadzības novēršanu.
Ziņojumā arī parāda, ka starp nodarbinātajiem cilvēkiem daudzi ir nabadzīgi. Tā iemesls, kas atrodams ziņojuma vēstījumā, slēpjas nepiemērotos darba apstākļos un nevienlīdzīgā atalgojuma sistēmā, ko piemēro neizdevīgākos apstākļos esošām grupām. Diemžēl šis dokuments, kura mērķis ir parādīt nevienlīdzību, nepiedāvā konkrētu grupu problēmu izpēti. Ņemot vērā autores centienus un šī ziņojuma kontekstu, esmu pārliecināts, ka tas Eiropas iestādēm palīdzēs tādu tiesību aktu izstrādē, kas sasniegs savus mērķus, palīdzot tiem, kuriem šie tiesību akti paredzēti, proti, nabadzīgajiem sabiedrības pārstāvjiem.
Siiri Oviir  
rakstiski. - (ET) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi. Katram cilvēkam pienākas vienlīdzīgas tiesības iesaistīties sabiedriskajā dzīvē, ietverot tiesības strādāt un būt ekonomiski aktīviem, kā arī baudīt normālu dzīvesveidu un labklājību sabiedrībā, kurā viņi dzīvo.
Nodarbinātība neapšaubāmi ir vislabākais veids nabadzības un sociālās atstumtības novēršanai. Taču ir dīvains fakts, ka 20 miljoni strādājošo cilvēku ES šodien dzīvo nabadzībā, lielākoties sievietes.
Manuprāt, papildus nabadzības un sociālās atstumtības problēmu risināšanai starp mazaizsargātajām iedzīvotāju grupām lielāka uzmanība jāpievērš nabadzībai ES strādājošo vidū, it īpaši starp sievietēm.
Jāveic ES politikas izpēte, lai stimulētu darba tirgu. Lai piedāvātu cilvēkiem lielāku sociālo aizsardzību, mums nepieciešams tramplīns regulārai, ienesīgai un juridiski drošai nodarbinātībai.
Es arī uzskatu, ka strādājošo atalgojuma izmaksām (minimālais atalgojums) dalībvalstīs jābūt godīgam un jānodrošina ienākumi, kas novērš nonākšanu nabadzībā.
Es atbalstu ziņojumā noteikto ES mērķi nodrošināt atalgojumu vismaz 60 % apmērā no attiecīgā (valsts, reģionālā u.c.) vidējā atalgojuma un to, ka dalībvalstis ir vienojušās par mērķa sasniegšanas grafiku.
Tikai līdzsvars starp piekāpību un aizsardzību var uzlabot nodarbinātību un sociālo integrāciju.
Rovana Plumb  
rakstiski. - (RO) 9 gadus pēc "pienācīga darba nodrošināšanas” koncepcijas ieviešanas puse no visa planētas darbaspēka pelna mazāk kā 2 dolārus dienā un 2007. gadā sieviešu nodarbinātības līmenis bija 49 % no visa iedzīvotāju kopskaita, salīdzinot ar 74,3 % vīriešu nodarbinātības līmeni.
Rumānijā tikai 15 % no kopējā nodarbināto skaita ir nodrošināti ar pienācīgu darba vietu un ir aptuveni par 10 % vairāk sieviešu, kuras saskaras ar risku ieslīgt nabadzībā, nekā šādu vīriešu. Nevienlīdzīgais algu sadalījums ir acīmredzams, jo vīrieši nopelna vairāk nekā sievietes vairākumā ekonomikas nozaru, un starpība mēnesī ir apmēram 1/3 no valsts noteiktās minimālās algas.
Starptautiskā darba organizācijas publicētajā pētījumā par godu Starptautiskajai sieviešu dienai skaidri parāda, ka Eiropa nevar ilgāk ignorēt sieviešu potenciālu un piekļuvi darba tirgum un pienācīgam darbam, kas ir būtiski, lai nodrošinātu dzimumu vienlīdzību. Visu iedzīvotāju piekļuvei pienācīgam darbam jābūt nodarbinātības politikas prioritātei, jo tas ir galvenais sociālās integrācijas mehānisms un tanī pat laikā vienīgais ilgtspējīgais risinājums cīņai ar nabadzību.
Katrin Saks  
rakstiski. - (ET) Sociālā integrācija un bērnu nabadzība ir lietas, kuras jāuztver nopietni, un šādā sakarībā Komitejas iniciatīva ir apsveicama. Tomēr mums jāprasa, vai mūsu plāni ir pietiekami pretenciozi. Dalībvalstīm jāsper vairāki nozīmīgi soļi šajā sakarā.
Lai mazinātu sociālo atstumtību, cilvēkiem visvairāk nepieciešami ienākumi, no kuriem var izdzīvot. Mums jāatzīst, ka daudzās ES dalībvalstīs minimālā alga nenodrošina normālus ienākumus.
Sociālā atbalsta mazināšanās ietekmē sociālo atstumtību. Aizsākoties ekonomiskajam pagrimumam, Igaunijā uzsāktas sarunas, kurās tiek aktīvi diskutēts, kā sabalansēt budžetu un panākt kompromisu par bērnu pabalstiem. Vispārējais bērnu pabalsts pienākas katram bērnam, un kā tādam tam papildus praktiskajam aspektam ir arī liela simboliskā nozīme. Kā bijusī tautību lietu ministre un pašreizējā Igaunijas Bērnu tiesību aizsardzības centra priekšsēdētāja esmu kompetenta šajos jautājumos un darīšu visu iespējamo, lai nodrošinātu, ka šis atbalsts, lai gan tas ir dārgs un neefektīvs, netiktu likvidēts.
Papildus ienākumu atbalstam ir svarīgi mērķtiecīgi pabalsti tādām mazaizsargātām grupām kā pensionāri, vientuļie vecāki, daudzbērnu ģimenes un invalīdi. Šāda veida pabalstiem jāsedz papildu izmaksas par individuālo atbalstu, kā arī medicīnas un sociālās aprūpes jomā. Apvienotā Karalistē pabalsti vecāka gadu gājuma ļaudīm aukstos laika apstākļos nodrošina viņiem iespēju uzturēt mājas siltas, un nabadzības apkarošana enerģētikas jomā ir izcils piemērs, kas citām dalībvalstī, arī Igaunijai, jāņem vērā.
Silvia-Adriana Ţicău  
rakstiski. - (RO) Sauszemes transporta pakalpojumi veido 1,6 % no IKP un nodrošina ar darba vietas 4,5 miljoniem Eiropas Savienības iedzīvotāju.
Ekonomika un sabiedrība ir lielā mērā atkarīgas no sauszemes transporta efektivitātes, jo 44 % preču tiek pārvadāti ar kravu autotransportu un 85% cilvēku pārvietojas ar automobiļiem, autobusiem vai tālsatiksmes autobusiem.
Es uzskatu, ka, lai nodrošinātu likumīgās prasības saistībā ar sociālajiem nosacījumiem, dalībvalstīm ir jāiegulda sauszemes transporta infrastruktūrā un jāveic nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu atbilstošu ieguldījumu sauszemes transporta infrastruktūras attīstībā. Šajā kontekstā drošu autostāvvietu izbūvei jābūt prioritātei.
Lai novērstu mākslīgus šķēršļus preču brīvai apritei, es, ierosinot grozījumu, pieprasīju katrai dalībvalstij Eiropas Parlamentam un Komisijai iesniegt ziņojumu par satiksmes kontroli dalībvalstī. Ņemot vērā, ka pastāv tādi kontroles veidi, kas ierobežo brīvu preču apriti, es pieprasīju, lai Komisija no jauna izskata spēkā esošos tiesību aktus un ierosina savus grozījumus, nodrošinot saskaņotu satiksmes kontroles sistēmu.
