Заключения от заседанието на Европейския съвет (16-17 декември) (разискване) 
Председател
Следващата точка е посветена на изявленията на Европейския съвет и на Европейската комисията по заключенията от заседанието на Европейския съвет на 16-17 декември. Съгласно Договора председателят на Европейския съвет, г-н Ван Ромпьой, ще направи представяне на доклада.
Херман Ван Ромпьой
Преди всичко нека ви честитя Новата година! Отправям това съвсем простичко пожелание лично към вас и към нашия Съюз в тези трудни времена. Тъй като последният Европейски съвет беше преди вече месец, нека ви припомня, че всеки път давам пълен отчет относно резултатите от Европейския съвет на вашия Председателски съвет едва няколко часа след всяко заседание.
По време на декемврийския Европейски съвет през първия ден се съсредоточихме върху икономически въпроси, а през втория - върху външната политика. В областта на икономическата политика достигнахме до някои важни заключения. На първо място, взехме решение по предложението за ограничено изменение на Договора, необходимо за въвеждането на постоянен механизъм за запазване на финансовата стабилност на еврозоната като цяло. След нашето принципно споразумение от срещата ни през октомври относно нуждата от подобно изменение в Договора аз се консултирах с членовете на Европейския съюз по евентуалните му формулировки и съдържание. Постигнахме споразумение по текст, състоящ се от две изречения, който да бъде добавен към член 136 от Договора. Цитирам:
"Държавите-членки, чиято парична единица е еврото, могат да установят механизъм за стабилност, който да се задейства, ако е абсолютно необходимо да се гарантира стабилността на еврозоната като цяло. Предоставянето на необходимата финансова помощ в рамките на механизма ще бъде строго обвързано с условия."
Това е основен елемент в нашите усилия да повишим устойчивостта на Европа пред кризи. Той е важен не само за правна сигурност, но и за пазарно доверие. Тъй като това изменение няма да увеличи правомощията на Съюза, всички членове на Европейския съюз се съгласиха, че е уместно да се използва опростена процедура за ревизиране. Сега трябва да се получат становища от Парламента, Европейската комисия и Централната банка. Надяваме се да си осигурим вашата подкрепа. Надали е необходимо да ви припомням колко важно е да се действа възможно най-бързо и гладко по този въпрос в период, в който колебанията на пазара продължават да пораждат загриженост.
Знам, че вие и вашите отговорни комисии следите отблизо този въпрос, включително и в хода на работата на работната група по икономическо управление, чийто председател бях аз и която осъществи срещи със седмината председатели на най-ангажираните парламентарни комисии. Бих искал да благодаря на председателя, г-н Buzek, за неговия принос в това отношение на Европейския съвет и за съобщената ни от него готовност на Парламента да работи бързо при разглеждането на този въпрос.
С помощта на вашето становище Европейският съвет ще може да превърне това проекторешение в пълноправно решение на своето заседание през март. След това изменението в Договора ще трябва да бъде одобрено във всяка една от държавите-членки. Целта е изменението да влезе в сила най-късно на 1 януари 2013 г., за да може самият постоянен механизъм да бъде установен през юни 2013 г.
Европейският съюз също така разгледа основните характеристики на бъдещия механизъм. Още през октомври поискахме от Комисията да започне подготвителната работа. Това намери израз в изявлението на министрите на финансите от Еврогрупата на 28 ноември, което беше изцяло подкрепено на заседанието на Европейския съвет. Предвижда се бъдещият европейски механизъм за стабилност да бъде проектиран на основата на текущия механизъм, така че е включването на МВФ е предвидено. ЕС ще продължи стриктно да се придържа към стандартните практики на МВФ и международните практики. Що се отнася до ролята на частния сектор, решенията ще се вземат за всеки отделен случай, така че ангажираността на частния сектор няма да бъде основно изискване за подкрепа съгласно бъдещия механизъм за стабилност.
Накрая, Европейският съвет също осъществи много качествен и задълбочен обмен на мнения относно неотдавнашните икономически развития и начините за справяне с предизвикателствата от всички европейски икономики в краткосрочен и в дългосрочен план. Председателят на Централната банка също присъстваше, а Европейският съвет приветства изявление на държавните и правителствени ръководители от еврозоната и присъстващите институции на ЕС. Това разискване утвърди чувството за решимост и единство между държавите-членки и институциите. Всички присъстващи приеха основния анализ. Ще подчертая отново: всичките 27 постигнаха съгласие, независимо че анализът беше съсредоточен специално върху настоящите 17 държави от еврозоната. Така ние споделяме обща воля за повишаване на устойчивостта на нашите икономики към кризи и за насърчаване на структурния икономически растеж в Европа.
Бих искал да изложа елементите на този съвместен подход, който отразява приетото изявление. Три точки се отнасят до работата, която трябва да бъде свършена от националните правителства: първо, финансова отговорност, второ, стимулиране на растежа, и трето, двете страни с програми за подкрепа изпълняват категорично необходимите мерки и ние всички приветстваме усилията на тези две правителства, това на Гърция и това на Ирландия, и на техните населения.
Други две точки се отнасят до работата, която трябва да бъде извършена съвместно от държавите-членки и от институциите на Европейския съюз. На първо място, Европейският съвет иска от другите институции, както и от Парламента, да осигурят въвеждане до лятото на постигнатите през октомври споразумения на основата на работата на председателстваната от мен работна група по отношение на пакта за стабилност и макроикономическия надзор. Това е наше общо задължение. На второ място, споразумяваме се да проведем нови тестове за устойчивост в банковия сектор за осигуряване на пълна прозрачност в по-широкия контекст на годишния бюджет на ЕС.
Нашата решимост е ясна. Държавните и правителствени ръководители от еврозоната и институциите на ЕС "са готови да извършат необходимото за осигуряване на стабилността на еврозоната като цяло". Работи се по развиването на тези елементи от цялостния подход.
Във втория ден от нашите заседания се съсредоточихме върху отношенията ни със стратегически партньори. Кати Аштън представи доклади за напредъка по работата със стратегически партньори, а аз разказах на колегите положителните резултати от три неотдавнашни срещи на високо равнище, а именно: срещата на високо равнище с президента Обама, на която очертахме нови пътища за трансатлантическо сътрудничество за растеж, работни места и сигурност, като зелен растеж и киберсигурност; срещата на високо равнище с президента Медведев, на която постигнахме двустранно сътрудничество за влизането на Русия в СТО, което е голямо постижение; и срещата на високо равнище с министър-председателя на Индия Сингх, която отбеляза добър напредък за амбициозно и балансирано споразумение за свободна търговия, като се надяваме, че ще имаме резултат през първото шестмесечие от настоящата година, а също така се изготви съвместна декларация за международния тероризъм.
Всички тези срещи показаха, че за нашите партньори Европейският съюз е не само икономически съюз и търговски блок, но и геополитически партньор.
Европейският съвет също така реши да даде на Черна гора статут на страна кандидат. Той подчерта царящото в Европейския съюз убеждение, че страните от Западните Балкани имат европейско призвание.
Накрая се споразумяхме и по позиция за Кот д'Ивоар в съответствие с взетото няколко дни по-рано решение от министрите на външните работи, като така изпратихме ясен сигнал за необходимостта да се зачитат резултатите от демократичните избори.
Както знаете, на 4 февруари Европейският съвет ще разглежда основно нашата програма за растеж. В това отношение от ключово значение са иновациите и енергията, особено енергийната сигурност. През март ще започне първото "Европейско шестмесечие". Това не бива да бъде бюрократичен процес, а истинска възможност за провеждане на задълбочено обсъждане на състоянието на нашата икономика и необходимите мерки.
Уважаеми колеги, ние знаем, разбира се, че трябва да укрепим и задълбочим икономическата координация и сближаване в рамките на еврозоната. Ще работим колкото може повече в обща рамка и съм убеден, че ще постигнем необходимия консенсус.
Жозе Мануел Барозу
председател на Комисията. - (EN) Г-н председател, миналата година Европейският съюз премина през поредица от тежки изпитания, а декемврийският Европейски съвет показа колко силна е нашата решимост да приемем каквито решения са необходими за защита на нашите достижения. По-специално с постигнатото съгласие за създаване на европейски механизъм за стабилност и внасяне на съответната промяна в Договора ние показахме пълната си ангажираност в подкрепа на еврозоната и на държавите-членки, които я използват за благото на целия ЕС.
Комисията ще приеме официалното си становище по текста на изменението в Договора преди пролетния Европейски съвет. Със сигурност ще изиграем нашата роля, като обясняваме на европейските граждани защо тази ограничена промяна трябва да бъде подкрепена. Това споразумение ни дава възможност да увеличим нашата ефективност, а Комисията ще работи в тясна връзка с министрите на финансите по дооформяне на детайлите в постоянния механизъм за стабилност преди пролетния Европейски съвет. Независимо че това ще бъде междуправителствен механизъм, което беше единствената възможност за държавите-членки, важно е той да бъде организиран по напълно съответстващ на Договора начин и да укрепва нашите правила за стабилност в съответствие с принципите и инструментите на бюджетния контрол.
Тези решения са свързани с по-широкия спектър от мерки, които предприемаме в рамките на нашия подход за справяне с икономическата криза и с нейните последици, и с необходимостта от създаване на растеж с работни места. Европейският съвет призна това. Държавните и правителствени ръководители от еврозоната и по-специално институциите на ЕС също така ясно заявиха, че са готови да извършат необходимото за осигуряване на стабилността на еврозоната като цяло. В частност ръководителите призоваха за решителни действия за осигуряване на подходяща финансова подкрепа чрез европейския механизъм за финансова стабилност до влизането в сила на постоянния механизъм. Такива бяха заключенията от последния Европейски съвет.
Европейският съвет също така призова за ускорено приемане до юни на предложенията на Комисията за икономическо управление от септември миналата година. Той призна важната роля, която ще изиграе стратегията "Европа 2020" и за връщането на Европа към устойчив растеж. Европейският семестър, който започна миналата седмица с Годишния обзор на растежа, обединява всички тези тенденции. Смятам, че той навлиза в нови области и решително подобрява начина, по който управляваме и координираме нашите взаимно обвързани икономики в Европейския съюз. Установява истинско европейско икономическо управление. Това е нашето ново икономическо управление в действие - управление, което трябва да даде изчерпателен отговор на кризата.
Комисията посочи това съвсем ясно в Годишния обзор на растежа. Бих искал да се спра на него, тъй като смятам, като се опирам и на много важните заключения от декемврийския Европейски съвет, че днес е по-важно от всякога да предвиждаме следващите си крачки. Смятам, че възниква нова реалност. Политиката на икономическо управление и икономическа координация се е променила, и то не просто защото така наречените федералисти искаха това. Пазарите го искат. Нашите международни партньори го искат. Това е въпрос на обикновено здравомислие, а ние проявяваме и ще продължим да проявяваме такова.
Новият европейски семестър съчетава по-строги фискални правила, като укрепва Пакта за стабилност и растеж с ефективна икономическа координация. Той предлага предварителна координация, което означава да обсъждаме съответните си политики, икономически и фискални, преди те да бъдат приети. Вече не гледаме назад, за да внасяме корекции, а напред, за да даваме насоки.
Този предварителен подход обуславя факта, че това е историческа стъпка за Европейския съюз. Действително, ние въвеждаме истинско европейско измерение в приемането на националните бюджетни и икономически политики. Занапред ще съдействаме за оформяне на политиките предварително, вместо да ги оценяваме и да се опитваме да ги коригираме впоследствие.
Окончателните решения по националните бюджети, разбира се, ще се приемат от националните парламенти. Това е правилно и уместно, но тази нова форма на икономическо управление просто отразява един рационален отговор на нова реалност. Като се има предвид равнището на взаимозависимост в еврозоната и в Европейския съюз като цяло, то държавите би трябвало да могат да вземат решения, разполагайки със знания за намеренията на съседите си. Това споделяне на информация дава повече сили и укрепва националните парламенти. То не подкопава техния авторитет.
Годишният обзор на растежа започна този процес, чиито ключови послания са ясни: да върнем стабилността, да не забавяме структурните реформи и да ускорим мерките в подкрепа на растежа. На първо място трябва да възвърнем стабилността, като укрепим публичните финанси. Докато не балансираме отчетите, няма да възстановим доверието в икономиките на Европа. Ако не възстановим доверието, ще рискуваме икономическа стагнация и всички произтичащи от нея отрицателни социални последици, по-специално за заетостта.
Необходимо е обаче да подхождаме към това по трезв и добре обмислен начин. Фискалното укрепване не означава дългът да се намалява, като се възприеме подход за рязко намаляване на разходите. Повече от всякога тази област се нуждае от определяне на приоритети, и редица области като иновация, образование, нови форми на енергия са добри кандидати за такова приоритетно третиране.
Второто ключово послание от Годишния обзор на растежа е да продължаваме със структурните реформи, за да можем да създаваме нови възможности за заетост. Изборът е прост: какво предпочитаме - растеж без работни места или растеж с работни места? Ако е второто, то ще трябва да извършим редица неща. Ще трябва настоятелно да приканим държавите-членки да се съсредоточат тази година върху реформи на пазара на труда, за да можем да премахнем пречките пред по-високи равнища на заетост. Трябва да помагаме на хората да се връщат на работа или да намират нови места, като правим работата по-привлекателна. Трябва да реформираме пенсионните системи и да направим така, че безработните да не се окажат с по-малко пари, когато намерят работа.
Нека да го кажа ясно: структурната реформа не означава да намаляваме равнището си на социална закрила, а да включваме хората, които в момента са изключени от пазара на труда, особено младите хора. Равнищата на безработица сред младежите в някои от държавите-членки дори в по-добри времена е скандално високо. Всеки, който действително иска социална Европа, знае, че това не може да продължава така. Пред нарасналата международна конкуренция можем да поддържаме нашата социална пазарна икономика само ако се адаптираме.
Третото ключово послание в Годишния обзор на растежа е за концентриране и ускоряване на мерките, насърчаващи растежа. Основно значение за това има нашата програма "Европа 2020". Ние трябва да се съсредоточим върху мерки с ясни икономически ползи в краткосрочен и средносрочен план, които могат да бъдат относително бързо приети. Това означава да инвестираме в области, които водят до растеж, като освобождаваме целия потенциал на нашия единен пазар, да увеличаваме инвестициите в енергетиката, транспорта и ИТ инфраструктурата - отчасти чрез иновативно финансиране, включващо, както ние сме убедени, и облигациите за проекти на Европейския съюз - и да продължаваме настоятелно да изискваме завършване на кръга преговори от Доха, като същевременно подкрепяме споразумения за свободна търговия с ключови партньори. Всичко това трябва да бъде отразено в следващото предложение за многогодишна финансова рамка. Следващият бюджет на Европа трябва да насърчава растежа.
Госпожи и господа, нашите икономики започват да се движат в правилната посока. Възстановяването се утвърди и днес напредва в реалната икономика. Тази година очакваме ръст на БВП с около 1,5%, който да достигне до 2% от БВП през 2012 г. Преработвателният сектор в Европа отбеляза видимо подобрение през последните месеци. Ние също така очакваме стабилно подобрение в перспективите за заетост и започваме да отчитаме намаления на публичните дефицити благодарение преди всичко на вече предприетите мерки за консолидиране, подкрепяни в определени случаи с възобновяване на растежа. В Европейския съюз се очаква намаляване на правителствения дефицит от 6,8% тази година до средно 4,2% от БВП през 2012 г.
Ако обаче въздъхнем с облекчение и се върнем отново към лошите навици, това би било сериозна грешка. Светът се е променил. Не можем да се връщаме съм старите начини на действие. Ако не действаме сега, изправени пред най-голямата криза от началото на европейската интеграция, то кога ще са готови държавите-членки да предприемат реални стъпки за икономически политики, съответстващи на целите, които самите те са си поставили? Ако не ние на европейско равнище, кой ще ги насърчи да приемат тези решения, кой ще го направи? Само като решим проблемите с дълга си и стабилизираме финансите си, ще можем да се придвижим от управление на кризата към насърчаване на растежа - не на какъвто и да е растеж, разбира се, а на устойчив, обхватен растеж.
Това означава структурни реформи, много от които препоръчваме от редица години - реформи, които отправят предизвикателство към всички структури в името на намаляване на цените и увеличаване на възможностите за нови работни места и иновативни начини на работа. Действително вярвам, че сме отговорни пред нашите граждани за това, да изберем пътя към растежа с работни места. Годишният обзор на растежа ни показва накъде да вървим.
Затова нека сега се ангажираме сериозно за добра координация на икономическите политики и истинско общо европейско икономическо управление за всички наши граждани. Благодаря за вниманието.
(Ръкопляскания)
Joseph Daul
Г-н председател, г-н Ван Ромпьой, г-н Барозу, последният Европейски съвет ясно показа, че еврото е основен стълб на европейската интеграция. Трябва да се направи всичко възможно за неговото стабилизиране и укрепване.
Нашите държавни и правителствени ръководители вече потвърдиха дълбоката си ангажираност с европейската валута и фактът, че Естония се присъедини към еврозоната в началото на тази година, е още един сигнал в тази посока, а също така дава много добър пример за спазване на стандартите на основните страни, които не ги спазват.
Като се има това предвид, никой не омаловажава сериозността на икономическите и социални изпитания, през които преминава сега Европа в еврозоната. През 2011 г. трябва да се направи всичко възможно за преодоляване на тези проблеми и успокояване на пазарите, не повърхностно, а структурно, с други думи, чрез създаване на правилни условия за растеж и заетост в дългосрочен план. Мисля, че всички виждаме нещата по един и същ начин по този въпрос.
На първо място това означава, че националните публични финанси трябва да бъдат оздравени. Работете усилено за това, нека не се предаваме! На второ място, това означава, че държавите-членки трябва да работят за по-тясно сближаване на фискалните си политики, както и на данъчните и социалните си политики.
Това също така означава, че е необходимо да постигнем бързо съгласие за фонда за помощи в еврозоната, както и че от този фонд има смисъл само ако той се подкрепя със стриктно прилагане на правилата за финансова дисциплина. Нашите граждани трябва да знаят, че страните, на които помагат при трудни обстоятелства, упражняват много стриктен контрол върху публичните си сметки; в противен случай вече няма да са съгласни да си развързват кесиите, ако мога така да се изразя.
Накрая, както казах, ние трябва да създадем условия за растеж и заетост. Това също така предполага завършване на европейския вътрешен пазар, повече инвестиции в изследвания и иновации, както и в образование и обучение през целия живот. Моята група желае подходът на ЕС да бъде предпочитан пред междуправителствения подход във всички тези области просто защото е много по-ефективен и много по-устойчив.
Г-н Ван Ромпьой, призовавам Ви да осигурите възможно най-скорошно и най-бързо приключване на реформата на Договора, потвърдена на последния Европейски съвет.
Дебатът по бюджета едва сега започва. Моята група ще продължи да призовава за задълбочен преглед на европейските публични финанси през идните години с цел отново да бъдат създадени условия за растеж и заетост в Европа.
Г-н Барозу, нека проучим добре всичко, нека не се боим и както вече неведнъж съм казвал, нека да вземем един, два или три примера за бюджет: например как бихме могли да изведем Европа от настоящото й положение с 1%, 2% или 5%? Това не може да се постигне с намаляване на средствата. Ако искаме да създаваме работни места, се нуждаем от повече европейски средства, но това не означава, че държавите-членки трябва да харчат повече пари.
Нека да не се боим, г-н Ван Ромпьой, г-н Барозу. Направете ни тези предложения и ние, държавните и правителствените ръководители, както и Парламентът, ще бъдем принудени да намерим вярното решение - но поне ни дайте няколко възможности, от които да избираме.
Stephen Hughes
Г-н председател, Европейският съвет от декември поне ни осигури политическо споразумение за постоянен механизъм за разрешаване на кризи, но като се имат предвид реакцията на пазарите след Коледа и новите опасения за платежоспособността на Португалия, Испания и Белгия, ние трябва да попитаме още веднъж дали не е било "твърде малко и твърде късно". Предложеният европейски механизъм за стабилизация сам по себе си постави нови въпроси пред финансовите пазари и на съществуващия механизъм за финансова стабилност днес се гледа като на недостатъчен. Отново бяха пропуснати възможности.
През декември Парламентът отправи ясен сигнал към Съвета във връзка с еврооблигациите, но не получи конструктивен отговор нито от Съвета, нито от Комисията. От 2008 г. насам получаваме само повтарящи се колебания и вътрешни боричкания между държавите-членки и институциите и всеки път - изтръгнат с мъка отговор, даден обаче прекалено късно и представляващ по-малко от исканото.
Най-ясната илюстрация на проблема е фактът, че пред лицето на днешните икономически и валутни предизвикателства ние чисто и просто не разполагаме с необходимите ни инструменти. Те са неподходящи или изобщо несъществуващи. Нашите институционални процеси за вземане на решения са сложни и изпитват недостиг на демокрация, а стратегията ни за икономическа политика е разединена и неефективна.
Финансовите пазари упражняват натиск върху нас не просто заради високите стойности на дълга и дефицита, г-н председател Барозу, а също и защото искат компенсация за риска да заемат пари на проект, който изглежда неспособен да достигне зрялост или да изпълни собственото си предначертание.
Онова, което днес поддържа целостта на еврозоната, е не толкова мечтата на бащите основатели, колкото чисто и просто кошмарът на алтернативата: пълен срив на системата. Жалкото несправяне с кризата води европейския проект към политическа задънена улица. Какъв е шансът ни именно сега да имаме по-силни и по-демократични институции, основаващи се на ревизиран Договор?
Интелигентните призиви за по-тясна политическа интеграция, като отправения миналата седмица от управителя на германската Бундесбанк, всъщност нямат шанс. На фона на това аз съм шокиран, г-н Барозу, от пряката атака от страна на Комисията срещу социална Европа и намесата в националните пазари на труда, както в случая с Ирландия. Годишният обзор на растежа наистина е пряка атака срещу отдавна утвърдени, социално и икономически първостепенни права на работниците и срещу самото понятие за колективно договаряне.
Ако това бъде утвърдено от Европейския съвет, то ще се превърне в стратегия, която според мен би била най-лошата възможна в ситуацията днес. Тя не само ще се прояви като икономически лунатизъм, но и ще нанесе големи вреди на европейския проект.
Големите идеи могат да се провалят, г-н председател, и аз съм действително обезпокоен за този европейски проект. Както ни учи историята, хората отричат възможността за провал до последния момент. Нека да признаем възможността за провал.
Виждам, че г-н Farage кима. Бездействието, г-н Ван Ромпьой, г-н Барозу, дава оръжия в ръцете на г-н Farage и неговите съюзници. За Бога, нека да действаме!
Sylvie Goulard
Г-н председател, г-н Ван Ромпьой, г-н Барозу, бих искала да направя два коментара по заключенията от заседанието на Европейския съвет през декември миналата година.
С първия коментар искам да ви припомня, че кризата оказва особено въздействие върху Европейския съюз по една проста причина: ние сме правна общност от самото начало, а в една правна общност правото е особено важно. Не става дума за подриване на съответствието с правото, но когато се сблъскваме с толкова тежка криза - както неотдавна публикуваното Проучване на годишния растеж ни припомня, г-н председател - е време за действия, не за легализъм.
Вие ни казвате, че това ревизиране на Договорите е от основно значение за успокояване на пазарите. На първо място, ако ми позволите да бъда леко непочтителна, според мен след октомврийското заседание на Европейския съвет пазарите не бяха особено успокоени. Затова трябва наистина да внимавате, когато намерението ви е да успокоявате пазарите. Помислете си само какво може да се случи, ако това ревизиране се провали.
Идвам от страна, изживяла травмата на отрицателен референдум без резервен план. Вече сте преминавали през това, г-н Барозу. Понякога трябва да отчитаме какво се случва, когато казваме на пазарите: "Ние трябва да внесем изменения в Договорите, всичко това трябва да стане към еди-коя си дата" и след това се надяваме, че така и ще стане. Очевидно е, че избирате опростената процедура с надеждата, че това ще стане. Ако стане обаче, може би ще успеете да успокоите пазарите, но със сигурност не и хората.
И тук стигам до втория си коментар: много шум за нищо. Вие променяте Договорите заради един правен въпрос. Не ги променяте, за да дадете на гражданите отговорите, които те чакат. Тук сме шестима докладчици, работещи по пакета "икономическо управление", който Комисията изготви без необходимост от промяна в Договорите. Ние се съгласихме да работим без необходимост от промяна в Договорите, но в хода на работата ни беше казано: "Ще променим Договорите". Изглежда сякаш казваме на хората, че можем да променяме Договорите, че можем да стигнем толкова далече в правния бюрократизъм, но когато действително се стигне до промяна, не правим такава нито за да бъде приемана "Стратегия 2020" като нещо сериозно, нито за да могат хората да имат работа и растеж.
На всичкото отгоре декемврийският Европейски съвет иска от нас да забързаме работата си. Добре тогава, хайде да се забързаме! Аз бих искала Съветът да се забърза, г-н Ван Ромпьой. Парламентът вече е представил своите доклади. Има един много лесен начин да се върви по-бързо: Вие се доближавате до нашите позиции, а ние спираме да разглеждаме процедурата на съвместно вземане на решения като процедура, в която Съветът решава, а Парламентът се нагажда.
Rebecca Harms
Г-н председател, г-н Ван Ромпьой, основното за мен в последното заседание на Съвета не беше отразено във вашето обобщение, затова бих искала да обобщя това заседание по по-различен начин. От днешна перспектива най-важното, което си спомням, е, че по време на срещата на високо равнище на държавните и правителствени ръководители в Брюксел рейтинговата агенция "Мудис" намали кредитния рейтинг на Ирландия.
Именно в този момент всички ние осъзнахме до каква степен сме се провалили в управлението на кризата, с която още трябва да се справяме и днес. Ако някой сравни основните данни за кризата на дълговете от различни страни, може само да се изненада от това, колко успешна беше спекулацията срещу еврото. Междувременно една страна, която има много по-големи проблеми от Португалия и Испания, а именно, САЩ, остава напълно недокосната от войната, която спекулантите развихриха срещу еврото. Това е положението на нещата в момента.
Започна нова година и трябва да посрещаме нови проблеми. Би трябвало да разглеждаме сега проблема, който предрекохме по време на заседанието, с други думи, че решеното на него няма да бъде достатъчно. Смятам, че всички ние сега сме разбрали, че много европейски страни срещат трудности. Те имат тежко дългово бреме, включващо както частни дългове, така и неприемливи равнища на публични дългове. Много от държавите-членки на Европейския съюз няма да могат да решат проблемите си без помощ.
Каква да бъде следващата ни крачка? Смятаме, че простото намаляване на националния дълг, както започват да правят много страни с насърченията на Европейския съюз и съвместните му резолюции, само по себе си не е достатъчно, а тези страни са тласкани до границите на приемливото. Необходимо е да се постигне ново споразумение, определящо как това може да бъде постигнато по действително приемлив начин. Смятам, че развития като например това в Унгария дават предупредителен сигнал за това, какво става, когато разпределението на богатството в страните на Европейския съюз е твърде несправедливо, а разделението е твърде голямо. В процеса на намаляване на публичния дълг трябва да обръщаме много повече внимание на справедливостта, отколкото досега.
Освен това ние смятаме, и нека заявя това съвсем ясно, че банковият сектор трябва да бъде преструктуриран. Не сме убедени, че можем да обосновем продължаващо увеличаване на дълговата тежест, за да спасяваме "живите мъртъвци" в тази област. Бих искала да се присъединя изцяло към казаното от г-жа Goulard. Необходим ни е подход, който да ни даде възможност да подготвим европейците за бъдещето в контекста на "зеления нов курс" и да определим нов курс в тази криза. Нека още веднъж да подчертая, че Европа е прекрасно място за живеене и трябва да направим много, за да може тя да продължи да бъде такова.
Timothy Kirkhope
Г-н председател, Европейският съвет прие важни решения относно бъдещото управление на кризи, но съм съгласен с г-н председателя Барозу, че основните проблеми остават: необходимост от връщане към фискална дисциплина и неохота на някои държави-членки да провеждат сериозни икономически реформи.
Беше ни казано, че с единна валута държавите-членки вече няма да могат да се измъкват от проблемите по пътя на девалвацията, а ще трябва вместо това да реформират своите икономики, за да ги направят по-конкурентни. Докато това беше привидно примамливо предложение, много от нас с право не се хванаха на него, тъй като то се оказа измамна перспектива. Някои от държавите-членки успяха да намерят други решения за изкуствена подкрепа на икономиките си: отчасти чрез инфлация на цените на активите, предизвикана от неподходящо ниски лихвени проценти и отказ за предприемане на корекционни действия с други средства, или чрез инжектиране на взети назаем публични фондове по неустойчив начин и в някои случаи, за покриване на размера на произтичащия финансов дефицит.
Докато ние, разбира се, трябва да намерим решения, за да се справим с незабавните последици от тези политики, а фискалното съкращаване е от основно значение, също толкова важно е да се ангажираме с икономическа реформа: да увеличим гъвкавостта на пазара на труда за създаване на работни места, да отворим пазарите и да премахнем преградите пред търговията, да стимулираме частните инвестиции, за да запълним празнотата, оставена от намалените разходи в публичния сектор.
Финансовата и икономическа криза направи широкомащабната правителствена намеса в икономиката неизбежна - но не бива да бъркаме симптоматичното лечение и пълното оздравяване. Дългосрочното решение не трябва да се търси в по-голямата държава. То може да се открие в икономическия растеж, създаден от успешни фирми и предприемачи, функциониращи на конкурентни пазари, които могат да предлагат стойност на потребителя и да създават работа за нашите граждани.
Ето защо стратегията "Европа 2020", Актът за единния пазар и Съюзът за иновации например, са от такова основно значение и трябва да им се отдели вниманието, което заслужават. Залозите са големи. Докато се занимавахме с тази незабавна криза, други страни по света, някои от които с политически ценности, които изглеждат много различни от нашите, дръпваха напред. Ако не излезем от тази криза по постепенния път към реформите, ще бъдем обречени на неумолим относителен упадък с най-сериозни последици за насърчаването на нашите ценности и всъщност, за бъдещето на планетата.
Joe Higgins
Г-н председател, постоянният механизъм за финансова стабилност на практика не е нищо друго освен пореден инструмент за предпазване на големите европейски банки от последиците на тяхната безогледна спекулация на финансовите пазари. Това е механизъм, който да накара работническата класа в цяла Европа да плаща за кризата на една фалирала финансова система и изтощен от кризата европейски капитализъм.
Г-н Барозу, г-н Ван Ромпьой, кажете ми тази сутрин - защото още не сте го казали - нещо за поуката от прехвърлянето на десетки милиарди евро частни лоши дългове от спекуланти и банкери, залагали бясно на ирландския пазар на недвижимите имоти, и прехвърлянето на тези дългове върху раменете на ирландския народ, който няма никаква отговорност за тях. Вашата намеса МВФ-ЕС в Ирландия изобщо не беше спасителна операция, а механизъм, който да превърне ирландските данъкоплатци във васали на европейските банки. Вие разрушавате нашите услуги и стандартите на живот на нашия народ. Твърдите, че сте демократи, но заробвате работния народ на Европа на пазарите, финансовите пазари, които ви водят за носа.
Вашият механизъм за финансова стабилност е порочно оръжие, продиктувано от пазарите, прикрито като нещо невинно. Ние от левицата в Ирландия ще настояваме преди приемането му то да бъде подложено на референдум от ирландския народ.
Nigel Farage
Г-н председател, коя е най-често използваната дума заедно с "евро"? Не, не е "провал" - макар че би могла да бъде. Думата е "стабилност", нали? Преди десет години всички казваха, че щом преминем към валутата евро, тя ще ни донесе стабилност. Е, едно десетилетие по-късно мога да кажа, че тя ни донесе хаос, разногласия и несгоди за милиони хора, и въпреки това думата "стабилност" отново беше използвана тази сутрин. Г-н Барозу я използва, г-н Ван Ромпьой я използва: "стабилност".
Всъщност ние се самопотупваме по гърба, защото търговете на облигации в Португалия минаха добре миналата седмица, докато истината е, че Европейската централна банка всъщност използва парите на данъкоплатците, за да купи собствения им дълг. Вашите уверения, че всичко е наред, не действат.
Кого мислите, че лъжете, г-н Ван Ромпьой? Доходността на облигациите в Португалия нарасна до близо 7% вчера. Обществеността из целия Съюз вече не подкрепя валутата, а борбата за Испания дори още не е започнала. Самият модел се проваля и въпреки това искате да удвоите размера на спасителния фонд. Дори искате да увеличите обхвата му, така че заедно с ЕЦБ и вие да можете да продължите да изкупувате все повече и повече от собствения си дълг.
Използвате кризата като мащабно концентриране на властта, което да ни отведе към фискален съюз. Ако успеете, то ще трябва да си сменим името и вместо "Европейски съюз" да се наричаме "Дългов съюз". Ако успеете, ще затворите тези южни страни в икономически затвор, в който страданията на хората ще бъдат неизброими, а северните страни ще се окажат в положението вечно да плащат огромна сметка и лихви, прекалено високи за техните собствени икономики. Стигнахме до точка, в която всъщност вече няма значение какво казва всеки от вас. Никой не ви вярва. Хората не ви подкрепят. Надявам се и се моля пазарите да ви прекършат.
Barry Madlener
(NL) Г-н председател, госпожи и господа, от всички красиви и празни думи на г-н Барозу аз успях да изведа само един действителен пункт, а именно, че богатите държави-членки ще трябва да плащат за бедните държави-членки, защото това е реалността в момента. Изглежда това положение ще продължи известно време. Непрекъснато чуваме как трябва да помагаме на други страни, но никой не спомена как именно се предполага да правим това. Накратко става въпрос основно за това, че нидерландските граждани ще трябва да си извадят кесиите и да платят сметките на слабите държави-членки, някои от които се присъединиха към еврозоната с измама.
Г-н Барозу казва: "Изберете устойчивия растеж". Всичко това са празни думи, но той не ни каза как се предполага да направим това. Ами ако не стане? Защо да не разработим сценарий, който да позволи на страни като Гърция да върнат собствената си валута? Изглежда, че това не е възможно и Вие не сте готов да разработвате подобни сценарии, въпреки че много икономисти смятат, че такива всъщност биха могли да работят много добре и биха могли да бъдат най-добрият ни избор.
Да минем сега към създаването на условията за растеж и заетост. Как да постигнем това? Общото послание, което чувам, е, че това трябва да се направи чрез намаляване на публичните разходи, а ние в Нидерландия правим именно това. И какво прави Европейският съюз? Възнаграждава Нидерландия, като харчи още повече. Спомняте ли си, когато поискахте 6% бюджетно увеличение за ЕС? Очевидно се очакваше основно нидерландски граждани да платят тази сметка, така че и по този въпрос страдате от голяма липса на доверие.
Накратко ето какво искам да кажа: Нидерландците плащат за бедните страни с намаляващ икономически растеж в Нидерландия. Нидерландските граждани са изложени на риск, възлизащ на 27 милиарда евро, и тази сума изглежда само се увеличава. Всяка година плащаме нетно 4,5 милиарда евро на ЕС, повечето от които се преливат в слабите държави-членки, разходите на ЕС нарастват, докато ние трябва да правим съкращения, а стойността на еврото продължава да се плъзга, в резултат на което цената за нидерландските граждани също нараства. Г-н председател, на ЕС не може да се вярва.
Olle Schmidt
(EN) (Въпрос към Nigel Farage чрез вдигане на "синя карта" съгласно член 149, параграф 8) Г-н председател, винаги - или най-малкото понякога, е забавно да се слуша г-н Farage, защото той знае всички отговори и сам задава всички въпроси.
Но, г-н Farage, дали алтернативата за 16, 17 или дори до 20 различни валути, както беше през 90-те години, когато паундът се срина, би била за предпочитане? Дали това би подобрило настоящото положение в Европа? Няма икономист, който да се съгласи с Вас по този въпрос, г-н Farage. Не можете просто да казвате, че живеем в миналото. Сега се занимаваме с въпроси, които засягат Европа днес. Никога не отговаряте на въпроса как да се справяме с текущата ситуация и с бъдещето. Вие сте популист и за Вас е твърде лесно да отговаряте на всичките си собствени въпроси.
Nigel Farage
(EN) Г-н председател, преди десет години казах, че не може Гърция и Германия да се сложат в един и същ валутен съюз и че това няма да проработи. Ако се върнете в историята, ще установите, че когато хората биват обединявани във фалшиви валутни съюзи, когато правителствата смятат, че знаят по-добре от пазарите, то правителствата винаги губят.
Вие ме питате какво решение предлагам днес. То е абсолютно просто. Гърция, Португалия и Ирландия не трябва да са в еврозоната. Онова, което трябва да направим, което г-н Ван Ромпьой трябва да направи, за да покаже истинско лидерство, е да въведе план "Б" и да разреши на тези държави да се върнат към своите валути, да извършат конкурентни девалвации и да получат шанс, защото всъщност с тази политика ние ги убиваме.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Г-н председател, всеки, който прочете вестниците днес, ще установи две неща: че сме в критична точка на кризата със суверенния дълг и че европейският отговор се състои от поредица изолирани разпоредби без вътрешна свързаност.
В момента на масата имаме Европейския семестър, пакета за икономическо управление, временната и постоянната стратегия за спасяване, така наречените "еврооблигации", които да покрият частта от суверенния дълг, смятана за сигурна, както и план за действие, основан на Европейската инвестиционна банка, и облигации за конкретни проекти, който е в предложението относно вътрешния пазар, изпратено ни от Комисията.
Първото нещо, което се опитват да направят докладчиците, е да съчетаят всичко това и да създадат пълна и окончателна картина, която да бъде показана пред обществеността. Тази схема трябва да бъде европейска схема, която да не дели Европа на две - нека не се препъваме в Европа на две скорости - и която да преследва с еднакъв устрем две цели: бюджетна дисциплина, колкото е необходимо, и икономически растеж, който да ни изведе от кризата, в която се намираме.
Имам един коментар във връзка с механизма за спасение, за който говори изпълняващият длъжността председател на Съвета. В първото си изявление той каза, че в плановете за спасение ще участват частни инвеститори, което причини шок и доведе до протест на председателя на Европейската централна банка. Беше обяснено, както г-н Ван Ромпьой преди малко направи, че, първо, това ще се решава за всеки отделен случай - кой и на основата на какви критерии решава - и второ, това ще се прави в съответствие с критериите и политиките на Международния валутен фонд. Единственият случай, в който Международният валутен фонд е използвал този вид спасителен план, беше в Аржентина през 2003 г.; той потопи страната в хаос, от който тя все още не е излязла, а частните притежатели на облигации още не са получили парите си.
Що се отнася до еврооблигациите, днес тук бяха посочени множество аспекти. Бих искал да добавя още два. Това ще създаде също толкова ликвиден пазар като в Съединените щати и ще даде импулс на еврото като резервна валута, като позволи на централните банки и суверенните фондове да инвестират своите резерви тук.
Заключителният ми коментар е, че това трябва да бъде допълнено от Европейската инвестиционна банка и специални облигации за отговор на растежа.
Pervenche Berès
(FR) Г-н председател, г-н Ван Ромпьой, Вие приехте да председателствате така наречената "Група на изтъкнатите личности ". Тя се състоеше от министри на финансите, заплашени от сваляне на оценката на суверенния им дълг. Можеха ли те да представляват група от изтъкнати личности? Несъгласието, което характеризира настоящия дебат между г-н Трише, председателя Барозу и канцлера Меркел, подобно на вълнението по пазарите, ни свидетелства, че това не е била група от изтъкнати личности.
От вас се искаше да управлявате кризата с еврото. Трябва да управляваме еврото в полза на европейските граждани, а не на спекулантите. За да може това да стане, вие се съгласихте на ревизиране на Договора за удобство, независимо че нашият Председателски съвет беше посочил колко ненужно е такова ревизиране - и това беше потвърдено от председателя на Еврогрупата.
Само че, г-н председател, г-н Ван Ромпьой, вие рискувате да ни поведете по път, който може да ни доведе до "твърде малко, твърде късно". Действително ще дойде ден, когато ще имате нужда от мъдростта на Парламента, от конвент за ревизиране на Договора, така че да можем да имаме в бъдеще данъчна хармонизация, европейска съкровищница, заеми за взаимно управление на дълговете и за възстановяване на заетостта в центъра на нашите икономически политики.
Ако не искате Договорът да бъде ревизиран, хванете бика за рогата и въведете по-силно сътрудничество за еврозоната за управление на проблемите и отговорностите на държавите-членки от тази зона, вместо да я оставяте да плава свободно по волята на пазарите.
Martin Callanan
(EN) Г-н председател, понеже това е изключително важен въпрос за европейската икономика като цяло, независимо че (за щастие) моята страна не влиза в еврозоната, аз приветствам най-малкото някои от мерките, приети на заседанието на Съвета за еврозоната, и по-специално факта, че самите страни от еврозоната трябва да отговарят за уреждането на собствените си проблеми.
Също така приветствам малко закъснялото признание на Съвета, че член 122 от Договора е напълно неподходящ за подкрепа на спасителния механизъм. Не се касае за природни бедствия и те не са били извън контрола на съответните държави-членки. При подготвянето на основата за влизане в сила на този механизъм обаче, може би през 2013 г., не бива да забравяме факта, че продължаваме да сме в криза и сега.
Положението все още е много лошо в редица държави-членки: Португалия почти сигурно ще се сблъска с трудности, възможно е това да стане и в Испания, и в Белгия. Онова, което особено ме притеснява обаче, е ефектът върху естествената демокрация в тези страни. Действително тези страни се превръщат в икономически протекторати, управлявани от г-н Барозу, г-н Ван Ромпьой и други. Решенията на националните електорати в тези страни по отношение на приоритетите за разходи, които се приемат, и икономическите политики, които се преследват, днес нямат особено въздействие. Те са под контрола на Брюксел и под контрола на международните финансови институции.
След като излезем от кризата, трябва действително да се погрижим за възстановяване на демокрацията в тези страни и възстановяване на волята на националните им електорати сами да контролират националните си икономически политики.
Miguel Portas
(PT) Г-н председател, в политиката има разумни мерки, погрешни мерки и неподходящи мерки. За Европа е разумно да емитира европейски публичен дълг, независимо че г-жа Меркел не одобрява това. За нас в Европа е разумно да можем да споделим част от суверенния си дълг, независимо че г-жа Меркел не одобрява това. Неподходящото обаче е оповестената новина, че европейският механизъм за стабилност и Международният валутен фонд могат в крайна сметка да споделят част от суверенния дълг, натрупан от частни банки, при лихва 6% или 7%, както в случая на Португалия, след като същите тези банки се финансираха при лихва 1% от Европейската централна банка.
Г-н Ван Ромпьой, моят въпрос е следният: колко дълго ще се очаква от Европа да бъде работникът-чудо на финансовия капитал? Още колко ще продължаваме да превръщаме частен дълг в публичен дълг? Още колко дълго ще принуждаваме европейските данъкоплатци, работници и пенсионери да плащат дългове, създадени от частния банков сектор, който ни атакува?
Това е истинският залог днес.
Mario Borghezio
(IT) Г-н председател, госпожи и господа, в САЩ беше приет закон, изискващ от Федералния резерв да разясни подробно в кои банки са отишли какви суми от пакета за помощ от 3 300 милиарда долара.
Питам се дали ще бъде прието като подривно да поискам от вас да приемем същите критерии за прозрачност, тъй като финансовите и банковите свръхлобита я блокират. Нека да разгледаме положението: какво е бъдещето за този насилен Съюз на свободни държави, основан на спасяването на по-слабите страни от по-силните?
Технически погледнато, искаме ли да признаем реалността, че еврото е една виртуално банкрутирала валута? Как можем да си помислим да принуждаваме страни със слаба икономика да го използват? Нима централизираната валутна политика е приемлива за страни, които имат толкова очевидно различни лихвени проценти?
Самият г-н Трише, който отрече опасността от неплатежоспособност на Европейската централна банка, признава обаче, че една от причините за увеличаването на капитала й е посрещане на кредитния риск, с други думи, неплатежоспособността на закупените облигации. Време е и за нови стрес тестове на най-големите банки, и за по-голяма тежест на високорисковите банкови дългове, както поиска министърът на икономиката.
(Председателят отнема думата на оратора)
Ioannis Kasoulides
(EN) Г-н председател, политическото послание от последните решения на Съвета, насочено към спекулантите, медиите и пазарите, е, че държавите-членки на ЕС ще направят необходимото за запазване на еврозоната и защита на еврото. Каквито и вътрешни разисквания да се провеждат, въпросите дали финансовият механизъм ще трябва да удвои капитала си и правото за закупуване на облигации, дали механизмът за финансова стабилност след 2013 г. ще изисква ограничения, или ще получи нареждания да продава еврооблигации, са идеи, които нито една от държавите-членки не изключва. Само графикът се обсъжда: дали, кога е необходимо и по какъв начин. Нека медиите и анализаторите да не хранят илюзии. ЕС ще въведе всичко необходимо тогава, когато е необходимо.
По отношение на механизма за финансова стабилност решението на Съвета гласи, че механизмът "ще бъде задействан, ако бъде необходим за запазване на стабилността на еврозоната като цяло". Като член на Европейския парламент от малка държава-членка бих искал да получа уверения, че членове като Малта, Кипър, Естония или Словения също ще бъдат включени, тъй като, ако те имат проблеми, може да не са необходими за стабилността на зоната като цяло.
Anni Podimata
(EL) Г-н председател, трябва да признаем, че макар и да беше напълно неподготвена в институционно и в политическо отношение, Европа предприе сериозни стъпки за борба с кризата още от самото начало. От прилагането на пакета за подкрепа за Гърция преди близо една година до приетите от Европейския съвет решения за създаване на постоянен механизъм за стабилност бяха направени важни крачки напред. Продължаващият и нарастващ натиск на пазарите обаче, който се упражнява вече не само върху най-уязвимите икономики в еврозоната, доказва, че нашите решения са фрагментарни и неподходящи за интегриран отговор на кризата.
Ето защо ние се нуждаем от интегриран европейски отговор на кризата, който няма да замени или да пренебрегне отговорностите на държавите-членки да спазват ангажиментите си и да преструктурират публичните си финанси, а ще защити тези икономики от атаки на пазарите и ще подпомогне успеха на техните усилия.
Г-н председател, преди няколко дни Европейският парламент прие резолюция, призоваваща Европейската комисия да осъществи без забавяне проучване за осъществимост по въпроса за еврооблигациите.
(Председателят отнема думата на оратора)
Ilda Figueiredo
(PT) Г-н председател, завърши Европейската година за борба с бедността и социалното изключване. Дали Съветът направи преценка на нейните достижения? Не.
Ако беше направил това, щеше да заключи, че бедността никога не е нараствала така рязко и броят на хората, живеещи в бедност в тази богата Европа, днес надхвърля 100 милиона, а приетите от тях решения само ще продължават да увеличават безработицата, неравенството и социалното изключване. Печалбите на икономическите и финансови групировки обаче растат, както и спекулативните печалби от суверенния дълг, подкрепяни от насоките на Европейската централна банка и политиките на Съвета и на Комисията.
Нима това е целта на еврозоната?
Държавите с по-уязвими икономики продължават да се намират под натиск и изнудвания, а правителствата, изправени пред протестите и борбите на работниците, прибягват към репресии и насилие срещу профсъюзите и работниците, както вчера в Португалия.
Причините за нашия протест, нашето възмущение и твърдото ни убеждение са, че ние искаме по-различна Европа, основана на социален прогрес, зачитаща работещите и бореща се за техните права. Вярвайте ми, ние ще застанем рамо до рамо с работниците в тяхната борба да скъсат в вашите политики.
Tunne Kelam
(EN) Г-н председател, приятно ми е да посоча, че днес е деветнадесетият ден от членството на Естония в еврозоната, но Естония се готви за това още от присъединяването си. Дори видът на естонските евро монети беше приет с народно гласуване още преди шест години. Присъединяването към еврозоната обаче не е само въпрос на индивидуален избор - то е свързано с повече солидарност, поемане на съвместна отговорност и активно допринасяне за стабилността на континента като цяло.
Във времето на икономическа криза моралните ценности и етиката придобиха по-голяма важност. Можем да видим, че икономическият потенциал сам по себе си е недостатъчен. От решаващо значение е дали на дадена държава може да се има доверие като на държава, желаеща и способна да изпълнява навреме своите ангажименти, и ангажирана в сериозни структурни реформи.
Приветствах факта, че Съветът е успял да се споразумее по европейски механизъм за стабилност, но практическият път към икономически растеж и стабилност е преди всичко, като се завърши общият пазар и по-специално европейският единен цифров пазар. Последният трябва да бъде интегриран в пътната карта на европейския единен пазар, както и в цифровата програма на Европа.
Това може да даде реален шанс за импулс на европейската конкурентоспособност в света. Европейските граждани очакват от нас да улесним сделките в цифровата сфера, където операции като електронни плащания и електронна идентификация трябва да бъдат свързани и разбираеми. Единният цифров пазар също изисква решителни усилия за развиване на пазар на услугите.
Jean-Pierre Audy
(FR) Г-н председател, г-н Ван Ромпьой, г-н Барозу, бих искал да споделя две неща.
Първото се отнася до обхвата на постоянния механизъм за управление на кризи. Всъщност държавите, които не са членки на еврозоната, са разделени в две категории: Обединеното кралство и Швеция, които не са задължени да приемат еврото, и останалите държави, които заедно с членовете на еврозоната възлизат на 25. Бих предложил държавите, които използват еврото, да могат да се ползват от специално третиране в механизма, нещо, което понастоящем не е предвидено.
На второ място, бих искал да привлека вашето внимание към националните парламенти. Националните парламенти не са ангажирани в опростената процедура, освен в ратификационните процедури. Предлагам националните парламенти да бъдат включени в процеса на консултации по тяхно желание, тъй като възниква въпросът кой ще осигурява политически контрол на бъдещия механизъм. Европейският парламент или националните парламенти? Тъй като обаче еврозоната няма парламентарно измерение, ние не знаем как ще осигуряваме политически контрол над този механизъм. Поставям пред вас този въпрос.
Roberto Gualtieri
(IT) Г-н председател, г-н Ван Ромпьой, госпожи и господа, виждам два основни проблема с предложеното изменение на член 136: един институционален и един политически.
Институционалният проблем е, че член 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз гласи, че паричната политика на държавите-членки, чиято парична единица е еврото, е от изключителната компетентност на Съюза, но според член 2 изключителна компетентност може да се упражнява от държавите-членки, ако са оправомощени за това от Съюза. Трудно е да се разбере защо прилагането на ясно посочено в Договора правило трябва да налага реформа на Договора.
След това е и политическият проблем: избиране на опцията за реформиране на Договора, вместо използване на член 2 или членове 352 и 136, оставя европейския механизъм за стабилност, а оттук и бъдещето на еврото, в зависимост от 27 процеса по ратифициране.
Дали хората разбират, че ако само един от тези 27 процеса по ратифициране не успее, ще бъде трудно да се намери алтернативен план за еврото? Дали Европейският съюз разбира, че като избира този път, поставя бъдещето на еврото на голям риск?
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Г-н председател, г-н Ван Ромпьой, г-н Барозу, стабилността на еврото и създаването на механизма за управление на кризи са най-важните ни оперативни задачи за насърчаване на растежа, който да създаде нови работни места и същевременно да намали публичния дълг на държавите-членки, с което всички държави-членки са съгласни. Осъществяването на тези задачи обаче не бива да ни принуждава да отлагаме въпроси, обсъждане на важни въпроси като иновациите, което вече беше проведено през декември. Следващата среща на високо равнище през февруари ще бъде подходяща за приемане на стратегически решения по важни въпроси като енергията. Унгарското председателство започна подготовка за срещата на високо равнище за енергията. Най-важните правила вече бяха определени миналата година. Регулирането на сигурността на доставките на природен газ влезе в сила. Г-н председател, моля да ме успокоите, че въпросите, свързани със стабилността на еврозоната, няма да засенчат темата на срещата на високо равнище за енергията.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Г-н председател, както знаете, правителството на САЩ беше принудено за втори път в настоящата кредитна криза да се намеси драстично, за да подкрепи две големи банки, които се сринаха, както и застрахователната организация ING. Така то инжектира 700 милиарда долара в банковата си система като финансова помощ. Въпреки тези мерки икономиката на САЩ продължаваше да се нуждае от помощ и без никакви мисли за спестовност правителството неотдавна осигури още 600 милиарда долара за извеждане на икономиката от рецесията. Очевидно Съединените американски щати печатат нови пари.
За разлика от икономиката на САЩ еврозоната остана вярна на принципа на бюджетна дисциплина и стриктно контролирана валутна политика, като по този начин остави място на редица спекулативни предприятия, които да спекулират за сметка на по-малко устойчивите на натиск страни. Г-н председател, предлагам да бъде разгледано количествено облекчение в еврозоната; то може да се окаже Колумбовото яйце.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Г-н председател, няма съмнение, че двуострият Дамоклев меч виси над Европа - а именно, икономическа криза и нарастващ национализъм - като двете обединиха силите си.
Г-н Hughes попита - от името на групата на Прогресивния алианс на социалистите и демократите в Европейския парламент, дали бляновете на бащите основатели или кошмарната представа за сриването на Европа още я държат обединена днес. За съжаление, този кошмар за нейния срив днес е основната тенденция. Ето защо се надявам, че Комисията ще прояви повече сила във връзка с въпроси, свързани със социална Европа. Много е странна нейната слабост по тези въпроси. Дори не става дума сега дали политиката се управлява от пазари или от политици: политиката излиза на улицата. Тя се движи към демонстрации и попадане в ръцете на различни екстремистки групировки и крайната десница. Ето защо Комисията трябва да даде приоритет на въпросите, свързани със социална Европа. За съжаление обаче нищо не се случва.
Seán Kelly
(EN) Г-н председател, за разлика от много оратори аз бих искал да поздравя г-н Ван Ромпьой и г-н Барозу най-малкото за това, че са проактивни в настоящата криза и въвеждат мерки, които, да се надяваме, ще имат успех в бъдеще. Дали наистина ще са успешни, няма как да сме сигурни днес. Ако успеят, на тях ще се гледа като на герои. Ако не успеят, сигурно ще ги гледат като "лошите", но нека им отдадем дължимото. Надяваме се, че структурата за надзор ще гарантира, че много от недостатъците, довели до днешното положение, няма да се случват в бъдеще.
Колкото до моята страна, за съжаление, наложи ни се да се възползваме от спасителни фондове и това се дължеше до голяма сметка на безразсъдството на нашите банки и лошото управление. След няколко месеца ще имаме ново правителство и дано това да донесе политическа стабилност, но аз бих искал да призова г-н Ван Ромпьой и г-н Барозу да направят опит за намаляване на настоящия лихвен процент в спасителната операция, защото той е прекалено висок и може да осакати страната.
Жозе Мануел Барозу
председател на Комисията. - (EN) Г-н председател, преди всичко това разискване показа сложността на кризата и сложността на отговорите. Искам да ви кажа едно - а е очевидно, че огромно мнозинство споделя европейските идеали и се нуждае от европейски отговор - и то е, че ние не бива да бъдем разединявани от няколко различия, които не са най-важните.
Както казаха някои от вас, действително днес пред европейската интеграция стои истинско предизвикателство, понякога дори заплаха. Ние видяхме тази заплаха в разискването днес. Чух някои коментари, националистически, изпълнени с предразсъдъци, каквито, честно казано, не съм свикнал да слушам в Европейския парламент.
Те бяха малцинство, но все пак тези коментари бяха направени в опит да се задълбочи разделението между така наречените богати европейци и така наречените бедни европейци. А към направилите тези коментари - аз наистина съм удивен от тези коментари - срещу европейската солидарност, които се опитаха да задълбочат пропастта между богатите и бедните, аз ще кажа: къде бяхте вие, когато Европа финансираше вашите земеделски стопани след войната, за да храни вашия народ? Къде бяхте вие, когато Европа финансираше вашите инфраструктури за развитие и конкурентоспособност на вашите страни? Къде бяхте вие, когато Европа осигури вътрешния пазар, за да продавате вашите услуги и стоки? Къде бяхте вие, когато Европа беше основата за благоденствието и растежа на вашите страни след войната?
Само егоистични, късогледи и краткосрочни виждания могат да подкрепят подобни изявления срещу европейското единство. Смятам, че това е сериозен проблем и много от вас го изтъкнаха. Моят призив към всички, които споделят европейския идеал, е да бъдем единни, като се опитваме да дадем обхватен отговор по въпрос, който, действително трябва да признаем, изисква да постигнем консенсус. Понякога това не е лесно в Европейски съюз с 27 държави-членки, с еврозона, в която днес има 17 държави-членки - и аз горещо приветствам Естония като нов член - и с процес на вземане на решения, който не винаги е най-простият, отчасти защото се основаваме на принципа на демокрация. Имаме не само европейските институции: имаме 27 демокрации.
Задачата пред нас е изключително трудна. Ето защо искам да призова всички, които споделят европейския идеал, да не се оставяме да бъдем разсейвани от някои различия в ориентациите на политиките.
Г-н Hughes, аз дълбоко уважавам вашата загриженост за социална Европа, но нека бъдем изцяло откровени по този въпрос. Кой е най-добрият начин да се подкрепят правителства като гръцкото, испанското, португалското, ръководени от много видни членове на нашето политическо семейство? Да подкрепяме реформите, които те храбро предприемат, или просто да кажем, че тези реформи вървят срещу европейските ценности?
В Европа се нуждаем от структурни реформи, включително в сектора на труда. Това е реалността. Ако попитате министър-председателя Папандреу, министър-председателя Сапатеро, министър-председателя Сократиш, те правят именно това или възнамеряват да отидат още по-далеч в тези реформи. Смятам, че най-добрият начин да подкрепим храбрите усилия, които правят всички от нас в Европа с различен ритъм, е да говорим истината.
В днешния свят на конкуренция, с натиска от някои по-силно и бързо развиващи се икономики сега, или ще се адаптираме, или ще изложим на риск нашата социална пазарна икономика. Ние се нуждаем от това. Ние ще го постигнем, вярвам, без да поставяме под въпрос правата на работниците. Искам още веднъж - ще Ви отговоря след малко, не съм забравил въпроса Ви - смятам, че е изключително важно да спазваме принципите на социалния диалог. Казах го вчера и го потвърждавам и днес. Всъщност обаче, ако не осъществите това фискално консолидиране и социална реформа, ние няма да имаме доверие, а без доверие няма да имаме растеж, а без растеж няма да можем да осигурим заетост на нашите граждани.
На почитаемия член на Парламента от Ирландия, който зададе въпрос, подсказващ, че проблемите на Ирландия са създадени от Европа, ще кажа: проблемите на Ирландия бяха създадени от безотговорно финансово поведение на някои ирландски институции и липса на надзор на ирландския пазар. Днес Европа е част от решението и се опитва да подкрепя Ирландия. Не Европа обаче създаде това безотговорно фискално положение и това безотговорно финансово поведение.
Европа се опитва да подкрепя Ирландия, тъй като е важно да се знае чия е отговорността. Ето защо е важно за онези от нас - а очевидно те са мнозинство - които вярват в европейски идеали, че сме способни да постигнем, доколкото е възможно, общ отговор.
Още нещо, което някои от вас посочиха, беше: какво е равнището на амбицията? Нека за пореден път да изясня позицията на Комисията. Ние сме за най-амбициозната позиция като интегриран отговор. Затова Комисията ще бъде готова да подкрепи някои от мерките, които някои от вас предложиха. Живеем обаче в ситуация, в която смятаме, че в такива времена на криза, във времена на пазарна нестабилност е от критично значение да допринасяме за консенсус по отношение на държавите-членки, а действително имаше някои разделения по въпроса за справяне с кризата.
Ревизирането на Договора: знаете, че такава беше позицията на Комисията. Още от началото казахме, че смятаме, че е възможно да се създаде постоянен механизъм без ревизиране на Договора. Най-малко една държава-членка на Европейския съюз обаче - по такива въпроси се изисква единодушие - ясно заяви, че е необходимо ревизиране на Договора. Тъй като смятаме, че е важно да разполагаме с постоянен механизъм за стабилност, Комисията изигра конструктивна роля в подкрепа на това ограничено ревизиране на Договора. Затова смятам, че сега би било напълно погрешно да сме разединени по този въпрос; след като искаме да укрепим стабилността, смятам, че е важно да постигнем съгласие по това ограничено ревизиране на Договора.
Някои от нас биха искали да стигнем още по-далеч. Лично аз бих искал да отидем още по-далеч в структурирането и задълбочаването на общностния подход. Трябва обаче да проявим отговорност именно в този момент, в който живеем сега, и да се опитаме да постигнем възможно най-амбициозно високия общ знаменател, а не най-ниския общ знаменател. Затова искам отново да заявя, че някои от направените предложения са действително интересни, но в настоящия момент не могат да създадат необходимия консенсус, а Комисията трябва да бъде много внимателна в своя принос за изграждане на този консенсус.
Накрая, смятам, че всеки трябва да даде своя принос. Не харесвам тези разделения на богати и бедни или на нови и стари, или на център и периферия. В Европа всички държави имат еднакво достойнство, така че идеите за дискриминиране между държавите-членки всъщност са много опасни за европейския проект. Как тогава да процедираме? Ще поискаме от всички държави-членки, които са в по-уязвима позиция, да направят всичко, което трябва да направят, за да възстановят доверието в техните икономики чрез подходяща макроикономическа стабилност, фискално консолидиране, структурни реформи: това е от критична важност в този момент. Няма да им помогнем, ако предложим възможност те да избегнат този път: това не им помага.
В същото време страните, които сега са в по-добра позиция, трябва също да покажат солидарност с първите. Смятам, че е изключително важно да имаме силен отговор по отношение на стабилността на еврозоната; да не сме, както се е случвало в миналото, недостатъчно подготвени, а да сме изпреварващо подготвени; да дадем обхватен отговор, който да възстанови доверието в решимостта на еврозоната и на Европейския съюз като цяло, и то не само на думи, но и на дела. Това е важно, това е въпрос на доверие. Изявленията са важни, но недостатъчни; важно е да се действа и всички ние като цяло да се ангажираме за по-силно управление в еврозоната и в Европейския съюз. Именно това искат от нас пазарите.
Съществува проблем на възприятието за това, как можем да вземаме решения и как да прилагаме тези решения. Затова се нуждаем от по-силно управление в еврозоната; от по-силна координация на икономическата политика в Европейския съюз като цяло и основно, всички ние трябва да се ангажираме с принципите на солидарност и отговорност. Това не е просто въпрос на отговорност, а и на солидарност. Това не е просто въпрос на солидарност, а и на отговорност. Едва тогава ще можем да постигнем стабилност, а стабилността е основа за бъдещото ни благоденствие.
Херман Ван Ромпьой
Г-н председател, госпожи и господа, преди всичко ще започна с няколко позитивни факта. Моля за извинение, че на моменти съм позитивен.
На първо място, икономическият растеж днес е много по-силен, отколкото смятахме преди няколко седмици или месеца. В някои страни безработицата спада. Кой щеше да повярва на това през 2008 г. или 2009 г.? Що се отнася до Европейския съюз като цяло, от 2010-2011 г. заетостта отново ще нарасне след най-голямата криза от 70 години насам. Отново ще повторя: не очаквахме това допреди няколко месеца, но то все пак се случва.
На второ място, разбира се, има криза, но нашата обща валута - която все пак е общата валута на 17 държави - е стабилна, в смисъл че обменният й курс спрямо долара днес е 1,30. Преди време беше 0,85. По онова време никой не казваше, че еврото е в криза. В сравнение с други континенти и с други големи валути ние имаме стабилен баланс на плащания, а в сравнение с други големи страни имаме бюджетен дефицит, който практически е наполовина по-малък от техния. Така това обяснява защо въпреки всички наши проблеми еврото е стабилна валута. Исках да подчертая това, преди да премина към други въпроси.
Очевидно ние добре осъзнаваме, че трябва да продължаваме напред, но наистина трябва да помним, както казах и последния път, когато бях тук, че навлязохме в тази криза в еврозоната - която е повече криза на еврозоната, отколкото на еврото - без подходящи инструменти. Наложи се буквално да ги създаваме в крачка. Това е споделена отговорност, но също така обяснява защо не се движехме толкова бързо, колкото можеше да се смята в началото, или толкова бързо, колкото изискваха обстоятелствата.
Нямахме обаче нищо. Имаше Пакт за стабилност и растеж, който не се спазваше. Нямаше макроикономически надзор. Нямаше механизъм за кризи, нито временен, нито стабилен, и нямаше силни институции, които да осигуряват финансов надзор. Трябваше да създаваме всичко в момента, в средата на кризата, и това е съвместна отговорност. Някои от вас казаха: "Прекалено малко, прекалено късно". Е, фактът, че разполагахме с малко или никакви инструменти, обяснява защо не сме в ситуацията "прекалено малко, прекалено късно", а в ситуацията "стъпка по стъпка". Това е добро обяснение.
Втори аспект, който бих искал да посоча, е, че някои от вас заявиха: "Да, но кризата не е под контрол. Вижте какво става на пазарите". В същото време и като продължение други - а понякога съвсем същите хора - казват: "Не можете да оставите пазарите да диктуват действията ви". Или единият, или другият аргумент, но нещата не винаги са много свързани.
Колкото до взетите мерки, разбира се, има реформи, които трябва да бъдат осъществени в държавите-членки, не само в онези, които срещат проблеми, но във всички държави-членки: реформи за освобождаване на потенциала на заетост и потенциала на растеж. Очевидно реформите нерядко са болезнени. Очевидно има огромна работа за вършене, за да се разпределят правилно исканите усилия.
Ще ви припомня обаче, че някои големи страни, които днес излизат по-бързо от икономическата криза, взеха мерки преди четири, пет, дори преди шест години, много строги мерки в национален план, които по онова време се сблъскаха с много яростна съпротива от социална страна. Те обаче бяха ефективни от гледна точка на растежа и увеличаването на заетостта. Трябва да преживеем трудни времена, но трябва да работим повече за справедливото разпределяне на тежестта. Нашият Съюз може да покаже мащабни примери, свидетелстващи, че това е правилният подход.
Реформите са необходими на равнището на държавите-членки и, разбира се, реформите са необходими на равнището на самия Съюз и по-специално на еврозоната. Затова е много важно да се създаде колкото може по-бързо икономическото управление, решение за което беше прието в работната група след обсъждане на основата на шест предложения от Комисията до Парламента, и всички страни, участващи в процеса на съвместно вземане на решения, да постигнат съгласие. Това е изключително наложително.
То трябва да бъде направено, ако искаме да продължаваме напред все така при сближаване на икономическия растеж и икономическата политика в рамките на еврозоната. Ако можем да постигнем това чрез споразумения между страните от еврозоната, ние трябва не само да го обмисляме, но и да работим за постигане на решение през идните няколко седмици и няколко месеца. Може би обаче в еврозоната трябва да стигнем по-напред от решеното в работната група, ангажирана в предложенията на Комисията, защото всъщност когато има обща валута, има по-голяма нужда от обща икономическа политика и успоредно икономическо развитие между всички членове на еврозоната.
Забравен ли е структурният икономически растеж? Не! Затова именно в разгара на кризата, през март, ние приехме решение за Стратегия "Европа 2020". Затова след няколко дни на заседанието на Съвета през февруари ще обсъждаме политиката за иновации и енергийната политика. Измежду всички проблеми, с които кризата ни принуждава да се занимаваме, не бива да пренебрегваме дългосрочните перспективи, структурните перспективи за растеж и заетост. Освен това в съвсем краткосрочен план ние подготвяме глобален подход за усъвършенстване на създадените през 2010 г. за преодоляване на кризата инструменти.
Съществува програма - ясна програма. Можем ли да напредваме по-бързо? Да! Както казах, имаше две препятствия. Първото произтичаше от факта, че трябваше да създаваме всичко на момента, а второто е свързано с необходимостта - защото живеем в демокрация - за консенсус между нашите 27 държави-членки, нашите 27 демокрации.
Госпожи и господа, онези, които подкрепят европейския проект, са преобладаващо мнозинство в Парламента. Нека не се опитваме да се наддумваме, за да видим кой е най-голям европеец. Смятам, че се увеличава разривът между поддръжниците на европейския проект и онези, които не го поддържат, но независимо от всички наши проблеми, важното е да запазим курса, да запазим посоката и да останем съсредоточени. Това е много по-важно, отколкото отделно достигнатия напредък. Общата воля за работа в една и съща посока, тази на европейския проект, е от определящо значение, както неведнъж беше посочено на Европейския съвет през декември.
Ние ще успеем благодарение на този постепенен и поетапен подход. Уверен съм, че вървим в правилната посока. Уверен съм, че има обща воля. Уверен съм, че в крайна сметка ще успеем.
(Ръкопляскания)
Председател
Благодаря Ви за доклада, г-н председател. Следващото заседание на Европейския съвет ще бъде на 4 февруари, а след това, също през февруари, е и следващият доклад от председателя г-н Ван Ромпьой.
Разискването приключи.
Писмени изявления (член 149)
Bastiaan Belder
Европейският съвет ще създаде постоянен фонд за неотложни ситуации за еврозоната. Това може да бъде необходимо, ако трябва да си възвърнем доверието на финансовите пазари в държавните облигации, издавани от слабите страни в еврозоната. Това обаче предизвиква и въпроси относно основите на нашия икономически и валутен съюз. Хората, натоварени със задачата за създаване на този фонд, изглежда не се чувстват уверени, че държавите-членки проявяват предпазливост в бюджетите си или че спазват правилата на Пакта за стабилност и растеж. Щеше ми се Европейският съюз да беше казал повече за съществените неравенства в еврозоната, включително различните конкурентни позиции на държавите-членки.
Ще се окаже ли, че многообразието в рамките на валутния съюз е прекалено голямо, за да може да има еднороден лихвен процент? Или съществуват подходящи решения за различията в конкурентоспособността, бюджета и социалната и икономическа структура на различни държави-членки?
За тази цел всички допълнителни гаранции за временния фонд за неотложни ситуации трябва да са придружени с конкретни ангажименти и напредък в ограничаването на разходите и структурните реформи от слабите страни в еврозоната. Желая на държавите-членки в Съвета мъдростта, от която се нуждаят, за да определят това. Нашите цели трябва да бъдат да се осигури съответствие на споразуменията и да се гарантира, че нещата няма отново да стигнат твърде далеч. Ето защо и държавите-членки, и Европейската комисия имат големи отговорности.
João Ferreira
Естеството и целите на процеса на европейската капиталистическа интеграция стават все по-очевидни, докато ефектите от кризата на капитализма в ЕС се задълбочават, което изостря икономическото и социално положение в редица държави-членки, и изостря и неравновесията. Последното заседание на Европейския съвет за пореден път ясно показа това. Нито дума не беше казана за социалното положение в ЕС, за безработицата, бедността и социалното изключване, които се увеличиха през 2010 г., обявена за Европейска година за борба с бедността и социалното изключване. Нито дума не беше казана за причините за всичко това. Нито дума не беше казана за облагането на финансовите сделки или за поставянето на край на данъчните райове. Сега се предлагат промени в Договора, който преди беше предназначен да остане неизменен за цяло поколение, при опростен процес, както искат властимащите в ЕС, за да се създаде механизъм, който те смятат, че "напълно съответства на политиките [на Международния валутен фонд]". В бъдеще те искат по-нататъшно затягане на колана в страни като Португалия, като ще ги превърнат в обект на унизителен натиск, изнудване и заплахи от страна на финансовите капитали с активното съучастие на ЕС. Всичко това се случва успоредно със задълбочаването на антисоциални и антидемократични мерки, свързани с така нареченото икономическо управление и изискваните "структурни реформи".
Niki Tzavela
В неотдавна излязлата си книга бившият министър-председател на Великобритания г-н Гордън Браун казва, че в резултат на забавяния на ЕС при вземането на решения за икономическата криза в Гърция сумата, която Гърция трябваше да заеме, нарасна с 90 милиарда. Създаването на затруднения от Германия по отношение на ускоряването на процедурата за увеличаване и преструктуриране на кредитния фонд оказва икономически опустошително въздействие върху Гърция и Ирландия. Питам Комисията: как могат да бъдат компенсирани членове на Съюза, претърпели вреди вследствие на закъснели решения на Съвета? Ще подкрепи ли Комисията Гърция в усилието да установи защо дългът й се увеличи след обявяването на гръцката криза?
(Заседанието се прекъсва за няколко минути)
