Kérdések órája (a Tanácshoz intézett kérdések)
Elnök
A következő napirendi pont a kérdések órája (B7-0552/2010).
A következő kérdéseket terjesztik elő a Tanács számára.

Tárgy: A fogyatékkal élő személyek jogairól szóló egyezmény
A belga elnökség szilárd elhatározásának adott hangot, hogy előrelépést kíván elérni a hátrányos megkülönböztetés elleni küzdelemben és az esélyegyenlőség előmozdításában. Ezzel összefüggésben tesz-e konkrét intézkedéseket az Elnökség, és ha igen milyeneket annak érdekében, hogy mind a 27 uniós tagállam ratifikálja a fogyatékkal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezményt?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) 2010. június 7-én a Tanács elfogadta az Európai Unió Tanácsa és a tagállamok kormányai a Tanács keretében ülésező képviselőinek állásfoglalását egy új európai fogyatékosságügyi keret létrehozásáról. Ez az állásfoglalás arra kéri fel a tagállamokat és a Bizottságot, hogy hatáskörükkel összhangban mozdítsák elő az Európai Unió által 2009. november 26-án megkötött, a fogyatékkal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezmény ratifikálását és alkalmazását. Mostanáig az Európai Unió 13 tagállama ratifikálta az egyezményt.
A Tanácson belül ezért nagyon várjuk, hogy azok a tagállamok, amelyek eddig ezt nem tették meg, szintén ratifikálják az egyezményt. Különösen a 2010/48/EK tanácsi határozat 3. és 4. cikke előírja, hogy a hivatalos megerősítő okiratnak az Unió nevében történő letétbe helyezését megelőzően magatartási kódexet kell elfogadni a tagállamok és a Bizottság között a Bizottságra ruházott kapcsolattartói szerep részleteinek meghatározása érdekében. A magatartási kódexszel kapcsolatos munka az utolsó szakaszba érkezett, és év végére le kell zárulnia.
Marian Harkin
Szeretném megköszönni a Tanácsnak válaszát. Különösen örömmel hallom állítását, miszerint ezt a munkát még az év vége előtt le lehet zárni. Úgy emlékszem, 13-at mondott - az én adataim alapján 16 tagállam ratifikálta az egyezményt.
Meg tudná mondani a Tanács, hogy milyen hatása lesz annak, ha az Unió maga ratifikálja ezt az egyezményt?
Több cikket említett, és nyilvánvalóan számos olyan cikk szerepel az egyezményben, amely a fogyatékossággal élők igényeihez való ésszerű alkalmazkodással és az önálló életvitelhez való joggal kapcsolatos. Mit gondol, milyen hatása lesz ezeknek?
Kérdésem különösen arra vonatkozik, hogy milyen hatással lesz az, hogy az EU maga ratifikálja az egyezményt azokban az országokban, amelyek még nem ratifikálták azt?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Szeretnék visszatérni egy említett témára. Valóban tizenhárom tagállam ratifikálta az egyezményt. Felsorolom őket, hogy ellenőrizni tudja egyiket-másikat: Ausztria, Belgium, Csehország, Dánia, az Egyesült Királyság, Magyarország, Németország, Olaszország, Portugália, Spanyolország, Svédország, Szlovénia és Franciaország ratifikálta ezt az egyezményt.
Mi a jelenlegi helyzet? Jelenleg a tagállamok és a Bizottság közötti magatartási kódex elfogadására várunk, amelyre szükség van a hivatalos megerősítő okirat letétbe helyezését megelőzően. Ezzel lezárulna a fogyatékkal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezmény Európai Unió általi ratifikációja.
Mik lesznek valószínűleg a következő lépések? Amint teljes körűen ratifikáljuk az egyezményt, a Tanács visszatérhet egy lehetséges "eszköztár” létrehozásának kérdéséhez a fogyatékkal élő személyek jogainak aktív előmozdítása érdekében - amely elképzelést mellékesen számos tagállam javasolta.
Az ezzel a projekttel kapcsolatos munka kéz a kézben fog haladni a fogyatékkal élő személyekkel kapcsolatos, 2010-2020 közötti időszakra vonatkozó európai stratégia Bizottság általi előkészítésével, és ahogy a neve is mutatja, ez a stratégia egy cselekvési tervet fog meghatározni az elkövetkezendő 10 évre annak biztosítása céljából, hogy a fogyatékkal élők teljes mértékben élhessenek jogaikkal és szabadságjogaikkal.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Egy olyan kérdést szeretnék feltenni miniszter úrnak, amelyet igen fontosnak tartok. A helyzet rengeteg kívánnivalót hagy maga után. A 27 tagállamból tizenhárom ratifikálta az egyezményt, 14 tagállam azonban, más szóval a többség, nem. Az Európai Unió tagállamainak miért csak a fele ratifikált egy olyan egyezményt, amely ennyire fontos a fogyatékkal élők számára?
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Köszönöm válaszát. Valójában érdekes lenne megtudni, miért tart ilyen sokáig a tagállamok számára, hogy ratifikálják a fogyatékkal élő személyek jogairól szóló ENSZ-egyezményt. Félnek vállalni a felelősségét annak, hogy esélyegyenlőséget biztosítsanak a fogyatékkal élő személyek számára? Miniszter úr, ismételten, ha nem túl bonyolult, szeretném megkérdezni, hogy a megkülönböztetésellenességről irányelv szövegezése haladt-e valamelyest, valamint hogy hogyan haladnak a megkülönböztetésellenességről irányelv felgyorsításáról szóló tárgyalások, megbeszélések és konzultációk a tagállamokkal, mivel ez rendkívül fontos a fogyatékossággal élő személyek számára.
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Összehangolt erőfeszítéseket tesznek a tagállamokon belül, de még így is azt kell mondanom, hogy valójában csalódottak lehetünk, de akár szkeptikusak is azzal az ütemmel kapcsolatban, amellyel a tagállamok a ratifikálást végzik. Igen, harmadszorra ismétlem meg: igaz, hogy csak 13 tagállam ratifikálta eddig az egyezményt.
Úgy gondolom, ennek nincs semmi különös oka. Egyszerűen arról lehet szó, hogy a tagállamok egy adott folyamat szerint végzik a ratifikációt, amely tagállamokként változó lehet. Nem szeretnék e mögé bújni, de azt is el kell mondanom Önöknek, hogy ebben az ügyben is, mint más ügyekben is, a nemzeti szuverenitás szerepet játszik abban, ahogy a tagállamok a ratifikációs folyamatot végzik.
Valóban lehetne azt mondani, hogy ez történhetne gyorsabban, és hogy az összes tagállam jobban együttműködhetett volna a kezdetektől. Ugyanakkor nem változik az a tény, hogy a nemzeti szuverenitás kérdése számos területen szerepet játszik.
Tárgy: Az epilepszia kezelése
2010 augusztusában részt vettem a Portóban megrendezett Európai Epilepszia és Társadalom Konferencián, ahol a Globális Kampány az Epilepszia ellen közzétette "Az epilepszia kérdése az Egészségügyi Világszervezetben - európai térség” című jelentését. A jelentés szerint az európai országok 58%-ában nem léteznek az epilepszia műtéti kezelésével kapcsolatos programok annak ellenére, hogy 6 millió európai szenved ebben a betegségben, ami évente 20 milliárd eurós költséget jelent.
Nem lenne-e itt az ideje annak, hogy az uniós tagállamok közös és egységes megközelítést alkalmazzanak e betegség kezelésében?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Tisztelt képviselők, azzal szeretném kezdeni, hogy köszönetet mondok a tisztelt képviselő úrnak - bár nincs jelen -, aki ezt a kérdést előterjeszttette, hogy érdeklődik a téma iránt. Igaz, hogy a neurodegeneratív betegségek, a neurológiai fejlődési zavarok, valamint a nem pszichiátriai jellegű agyi megbetegedések, amelyek közé az epilepszia is tartozik, komoly gondot jelentenek sok polgártársunk számára.
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 168. cikkével összhangban az Uniónak támogatnia kell a tagállamok közötti együttműködést a közegészségügy és a betegségmegelőzés terén. Ezért európai uniós szinten horizontális megközelítést alkalmazunk, amely a neurodegeneratív betegségekben, a neurológiai fejlődési zavarokban, valamint a nem pszichiátriai jellegű agyi megbetegedésekben szenvedő emberek megbélyegzése és diszkriminációja elleni küzdelemre összpontosít.
A Tanács ezért a mentális egészséggel kapcsolatos megbélyegzések és diszkrimináció elleni küzdelemről szóló 2003. júniusi következtetéseiben felszólította a tagállamokat, hogy különös figyelmet fordítsanak a mentális egészséggel kapcsolatos problémákból eredő megbélyegzések és diszkrimináció hatásaira minden korcsoportban, valamint hogy biztosítsák ezeknek a problémáknak az elismerését, és ebben az összefüggésben fordítsanak külön figyelmet a társadalmi kirekesztés kockázatának csökkentésére.
A mentális egészség terén való közösségi fellépésről szóló 2005. június 3-i következtetéseiben a Tanács felszólította a tagállamokat, hogy vezessék be az Egészségügyi Világszervezetnek a mentális egészségről 2005 januárjában, Helsinkiben tartott európai miniszteri konferenciáján elfogadott nyilatkozatot és cselekvési tervet.
Végezetül, a Tanács különösen elkötelezett egy másik betegség elleni küzdelem iránt, amely szintén a neurodegeneratív betegségek, a neurológiai fejlődési zavarok és a nem pszichiátriai jellegű agyi megbetegedések közé tartozik, ez pedig az Alzheimer-kór. Ebben az összefüggésben megemlíteném az öregedéssel összefüggő neurodegeneratív betegségek és különösen az Alzheimer-kór elleni küzdelemmel kapcsolatos egészségügyi stratégiákról szóló 2008. december 16-i következtetéseket, valamint a kutatás közös európai programozásáról szóló 2009. december 3-i következtetéseket, amely különösen egy kísérleti jellegű közös programozási kezdeményezés elindításával foglalkozik a neurodegeneratív betegségek, és különösen az Alzheimer-kór elleni küzdelem területén.
Mairead McGuinness
szerző. - Köszönöm a Tanácsnak válaszát. Továbbítani fogom elismerését kollégámnak, Gay Mitchell úrnak.
Tudna beszélni a különböző tagállamokban fennálló helyzetekről, amelyek bizonyára aggodalomra adnak okot a Tanácsnak? Tény, hogy az epilepszia kezelése a páciens lakóhelyétől függ, és hogy nagy problémát okoz a neurológusok hiánya néhány tagállamban.
Tudna beszélni ennek a határokon átnyúló egészségügyi csomagra gyakorolt hatásáról, amelyről jelenleg tárgyalnak? Amennyiben az epilepsziát nem kezelik, az emberek jobban szenvednek, mint amikor megfelelő kezelésben részesülnek. Sajnálatos, hogy a különböző tagállamokban különböző szintű ellátásban részesülnek az epilepsziában szenvedő betegek.
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Úgy vélem, hogy a különböző tagállamokban az orvosi ellátás minőségével kapcsolatos észrevétele igen helytálló. Még mindig nagyon messze vagyunk az egészségügyi ellátás egésze minőségének harmonizálásától.
Szintén tény - és ezt ki kell emelni -, hogy az Unió hatáskörei az egészségügyi kérdések terén még mindig meglehetősen korlátozottak a nemzeti hatáskörökhöz képest. Igaza van továbbá, hogy említi a határokon átnyúló csomagot, mivel ez az egészségügy számos minőségi vonatkozását fejleszteni tudná.
Szükséges-e emlékeztetnem Önöket arra, hogy a belga elnökség alatt a Tanács még mindig tárgyal, és végig tárgyalni fog annak érdekében, hogy a lehető legtöbb támogatást kapja ahhoz, hogy a második olvasatban megállapodás születhessen erről a határokon átnyúló egészségügyi csomagról? Ez nehéz feladat, a határidő is rövid, de célunk ennek elérése még december vége előtt.
Tárgy: Az EU álláspontjának összehangolása Cancúnban
Az éghajlatváltozásról szóló, 2010-es cancúni ENSZ-konferencia előtt a Tanács milyen konkrét intézkedéseket tesz annak érdekében, hogy az EU álláspontja összehangolt legyen a tárgyalások során, hangsúlyt helyezve arra, hogy az egész EU azonos álláspontot képviseljen?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Tisztelt képviselők, október 14-i ülésén a Tanács elfogadta az Európai Uniónak a cancúni éghajlat-változási konferencián képviselendő álláspontjáról szóló következtetéseit, amely konferencia során a globális éghajlatvédelmi keretegyezményt vizsgálják.
Ennek a szövegnek az alapján az októberi Európai Tanács, amelyre jövő héten, október 18-án és 19-én kerül sor, ki fogja alakítani azt az álláspontot, amelyet az Európai Unió képviselni fog az ENSZ éghajlatváltozásról szóló egyezménye részes feleinek 16. konferenciáján. Az EU-nak ez az álláspontja kiterjed a konferencia minden fontos vonatkozására: a várt eredményre, a Kiotói Jegyzőkönyv 2012 utáni folytatásának feltételeire, a bali ütemtervben meghatározott különböző területekkel kapcsolatban elért fejlődésre, az éghajlatváltozás hatásainak mérséklésére és az e hatásokhoz való alkalmazkodásra, az erdészeti technológiai szempontokra és a finanszírozásra.
Mindezekkel a szempontokkal kapcsolatban a Tanács olyan álláspontot próbált kialakítani, amely egyértelmű és könnyen kommunikálható. Most már kötelező az összes európai uniós szereplő számára, hogy használják ezt az álláspontot, hogy világos és egyértelmű üzenetet küldjenek nemzetközi partnereink számára.
Ahogyan a Tanács rámutatott, az Európai Unió reméli, hogy a cancúni találkozó olyan kiegyensúlyozott döntések sorának elfogadását fogja eredményezni, amelyek segíteni fogják egy, az éghajlatvédelemre irányuló nemzetközi politika bevezetését 2012 után. Továbbá számos kétoldalú találkozóra és megbeszélésre kerül sor még Cancún előtt, és ezek lehetőséget fognak szolgáltatni számunkra, hogy elmagyarázzuk álláspontunkat partnereink számára.
Magán a konferencián ezt az álláspontot szükség szerint tisztázni fogjuk az Európai Unió által tartott rendszeres egyeztető üléseken. Természetesen számítunk minden intézményre abban, hogy lehetőség szerint segítsen egyértelművé tenni álláspontunkat azáltal, hogy ugyanezt az üzenetet közvetítik minden külső képviseletünk számára.
Seán Kelly
Tisztelt soros elnök úr, nagyra értékelem válaszát, és nagyon fontosnak tartom, hogy pozitív hatást gyakoroljunk Cancúnban, ellentétben azzal, ami sajnálatos módon Koppenhágában történt.
Csak egy kiegészítő kérdést szeretnék feltenni: a feltételezésem szerint a világ más országaival meglévő kapcsolatai alapján - Koppenhágát követően - mennyire bizakodó abban, hogy kötelező célkitűzésekkel kapcsolatos megállapodást sikerül elérni? Végeredményben ugyanis kötelező érvényűeknek kell lenniük. Semmi más nem képes megoldani ezt a sajnálatos helyzetet.
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Azt mondanám, és egyértelművé tenném, hogy igen, nehéz lesz haladást elérni Cancúnban.
Három oka van ennek a viszonylagos pesszimizmusnak. Először is, az Európai Uniót és sok más, EU-n kívüli országot nyilvánvalóan befolyásoló gazdasági válság csökkentette az ezen a területen tapasztalható jó szándékot és beruházási ígéreteket; másodszor, a feltörekvő országok nem fogadnak el kötelező érvényű kötelezettségvállalásokat; és végezetül, az Egyesült Államok nem vezet be egyértelmű szabályozást ezen a területen.
Az Európai Unió megőrizte azt az álláspontot, amelyet Koppenhágában képviselt, és úgy gondolom, óvatosnak kell lennünk azzal kapcsolatban, ahogy jelenleg elkötelezzük magunkat, hogy ne tegyük közhelyszerűvé azokat az álláspontokat és iránymutatásokat, amelyeket Cancúnban fogunk képviselni egy hónapon belül.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Miniszter úr, azt szeretném megkérdezni, hogy tervezi-e összekötni az éghajlat-változási és szennyezettség-csökkentési célkitűzéseket a millenniumi fejlesztési célokkal, mivel bevallottan vannak olyan fejlődő országok, amelyek úgy gondolják, hogy túl költséges számukra a kibocsátáscsökkentés felé való elmozdulás annak ellenére, hogy ez munkahelyteremtést, és következésképpen egy fenntartható gazdaságot vonna maga után. Azt kérdezem tehát Öntől, hogy szándékozik-e kapcsolatot létesíteni a millenniumi fejlesztési célok és az éghajlatváltozás között.
Franz Obermayr
(DE) Elnök asszony, Koppenhágában még az olyan együttműködő országok, mint Indonézia és Brazília is végül a G77 államok oldalán harcolt, így egyesítve erőiket, hogy blokkot alkossanak az úgynevezett északi gazdag államok ellen. Az éghajlatváltozással kapcsolatos vita az igazságossággal kapcsolatos vitává alakult, és a feltörekvő gazdaságok már az előkészítő konferencián egyértelművé tették, hogy nem szándékoznak engedményeket tenni Cancúnban.
Kérdésem Önhöz tehát a következő. Hogyan lehet elkerülni az ilyen blokkok kialakulását, és hogyan lehet megakadályozni a téma ilyen módon való megváltozását? Nem kellene az EU-nak közvetítői szerepet betöltenie?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Hogy válaszoljak erre a két kérdésre, tökéletesen egyetértek Önökkel. Az Uniónak stratégiát kell váltania Koppenhágával kapcsolatban.
Az Uniónak sokkal jobban el kell magyaráznia álláspontját, az Uniónak sokkal többet kell beszélni az olyan országok csoportjaival, amelyeknek a miénktől jelentősen eltérő véleményük van, és igen, igazuk van, világosan látszik az éghajlatváltozás és a millenniumi fejlesztési célok közötti kapcsolat.
Egyértelmű, hogy nem várhatjuk, és különösen nem az elkövetkezendő években, a következő néhány évben, ugyanazt az erőfeszítést azoktól, akiknek olyan nehézipari bázist kell csökkenteniük, mint amilyennel az Unió és a fejlődő országok rendelkeznek. Ez látszólag nem elég, de ezért is járul hozzá az Unió ilyen nagy mértékben a gyorsfinanszírozás elvéhez, amely egy, a fejlődő országokat célzó finanszírozás. Ez a rendszer egyértelműen azokra az országokra irányul, amelyek nem engedhetik meg ezt a mértékű csökkentést.
Úgy vélem, ez egységet alkot. A párbeszédnek és a megfelelő forrásoknak képessé kell tenniük a fejlődő országokat arra, hogy komolyabban elgondolkodjanak saját célkitűzéseikről a csökkentés, és különösen az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentése terén.
Tárgy: Az elnökség programja - korai iskolaelhagyás
A belga elnökség programjának "Oktatás, képzés, ifjúság, sport, kultúra és audiovizuális politika” című fejezete kimondja, hogy az elnökség különös figyelmet fog fordítani az iskolai képzés befejezésének elmaradásával, valamint az oktatás és a képzés társadalmi integrációban betöltött szerepével kapcsolatos problémákra.
Az elnökség pontosan milyen kezdeményezéseket tett eddig a fenti kötelezettségvállalások teljesítésére, és milyen menetrendet szándékozik követni az év végéig?
Rendelkezik-e a Tanács adatokkal, amelyek bizonyítékul szolgálnak arra, hogy a jelenlegi gazdasági helyzet felerősíti azon tagállamokban az idő előtti iskolaelhagyás problémáját, amelyeket ez érint?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Elnök asszony, tisztelt képviselők, tisztelt elnökség! Folytatva az előző elnökségek által az iskolai oktatással kapcsolatos átfogóbb európai együttműködés terén megkezdett munkát, különös figyelmet fordít a kulcsfontosságú készségekre és a korai iskolaelhagyás problémájára.
Ennek során az Európai Tanács 2010. márciusi ülésén elfogadott következtetéseket veszi alapul, amely kiemeli a korai iskola-elhagyási arány csökkentésének szükségességét Európában, és amely közös célkitűzéseket is tartalmaz, ennek az aránynak 10% alá való csökkentését 2020-ra.
Az elnökség számos kezdeményezést indított ebből a célból, kezdve a miniszteri szintű szemináriummal, amelyet hivatali ideje kezdetekor, júliusban szervezett. Ez a szeminárium, a kötelező oktatásért felelős főigazgatók találkozójával együtt, amely mellékesen az azt megelőző napon zajlott, a tanulóknak az alapkészségek - mint az anyanyelv, a természettudományos ismeretek és a matematika - elsajátítása során tapasztalt nehézségeire összpontosított, valamint a tagállamok tapasztalataira és a korai iskolaelhagyás megelőzése tekintetében létrehozandó politikai iránymutatásokra.
Ezekre az ülésekre alapozva az elnökség következtetéseket fogalmazott meg a kulcsfontosságú készségek szintjének emelése fontosságáról az iskolai oktatás terén való európai együttműködés kontextusában. Mivel a Tanács jelenleg tárgyalja ezeket a következtetéseket, az elnökség a Tanács novemberi ülésének napirendjére tervezi felvenni ezeket.
Általánosabban, a Tanács egy ajánlásra irányuló javaslatra vár, amelyet a Bizottságnak a közeljövőben kell benyújtania a korai iskolaelhagyás témájában európai szinten. Ugyanakkor hasonló, vagy fokozott erőfeszítéseket fognak tenni nemzeti szinten a korai iskolaelhagyás fokozatos csökkentése érdekében 2020-ra, az Európai Tanács által meghatározott célkitűzéssel összhangban.
Végezetül hozzátenném, hogy a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai éve összefüggésében a belga elnökség szeptember 28-án konferenciát szervezett "A hátrányos helyzet ciklikusságának megszakítása - Társadalmi befogadás az oktatásban és az oktatások keresztül” címmel. A konferencia eredménye egy vita alapjául fog szolgálni, amelyre a november 19-i oktatási tanácsi ülésen fog sor kerülni.
Georgios Papanikolaou
(EL) Köszönöm, miniszter úr a válaszát. Reagálva arra, amit mondott, a következő kérdést szeretném feltenni: hova mennek ezek a gyerekek, akik elhagyják az iskolát? A peremre kerülnek, társadalmi kirekesztésben élnek, vagy egy műszaki szakmát választanak, amely egy jó lépés, és amely megfelelő életszínvonalat biztosít számukra?
Vannak a Tanácsnak erre vonatkozó adatai, vagy legalább megkérte, vagy tervezi megkérni a Bizottságot, hogy térképezze fel a társadalmi folyosókat, hogy láthassuk, hogyan alakul ezeknek a gyermekeknek az élete, és hogyan tudnánk biztosítani, hogy politikáinkkal jobb eredményeket érjünk el?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Tisztelt képviselők, a kezdeményezés kiváló, sőt, a miniszterek és az oktatásban dolgozók közötti kapcsolatokból kiderül, hogy mennyire változó ez a helyzet tagállamonként, mivel bizonyos országokban vannak olyan programok, amelyek nagyon speciálisak és nagyon szelektívek lehetnek, és amelyek biztosítják, hogy ne marginalizálódjanak azok, akik korán elhagyják az iskolát. Ez a feltérképezési folyamat ezért különösen fontos. Időbe telik azonban, mert nem könnyű 27 tagállamban értékelni a helyzetet.
Úgy gondolom, hogy a korai iskolaelhagyással kapcsolatos munka jól kezdődött a belga elnökség alatt, és hogy a következő elnökségek, különösen a magyar elnökség, mindenképpen képes lesz ajánlástervezetet kezdeményezni nem csupán a korai iskolaelhagyás arányának csökkentése érdekében, hanem hogy következtetéseket vonjon le a 27 tagállamban végzett kutatásokból azzal kapcsolatban, hogy mi lesz az iskolát korán elhagyó gyermekekből, és különösen, hogy mikor marginalizálódnak, és mikor nem válnak részévé a szakképzési rendszernek, ahogyan Ön is rámutatott.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Köszönöm, miniszter úr, azokat az erőfeszítéseket, amelyet a soros elnökséget betöltő országként a szegénység elleni küzdelemben tett. Egyetért Ön azzal, hogy a szegénység is egyik oka annak, hogy nem minden fiatal fejezi be a középiskolát, és az iskola elhagyására kényszerül? Ma az Európai Parlament egy nagyon fontos határozatot hagy jóvá a minimáljövedelem megerősítéséről az egész Európai Unióban. A soros elnökséget betöltő országként véleménye szerint ez az intézkedés is egyike lehet azoknak, amelyek a középfokú képesítés megszerzésére és az iskolában maradásra ösztönzik a fiatalokat?
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Sajnálatos módon az iskolai lemorzsolódás aránya Európában 19%, míg az olyan országokban, mint Portugália, 40%. A gazdasági válság, valamint a költségvetési források és a népesség csökkenése néhány országban sok iskola bezárását eredményezte, különösen a vidéki területeken. Amikor az oktatásról beszélünk, Európa jövőjéről beszélünk. Szeretném ezért megkérni Önt, miniszter úr, hogy a szegénység és a társadalmi kirekesztés elleni küzdelem európai évében kötelező célkitűzéseket határozzon meg a Tanácsban, és akár európai tanácsi szinten, az iskolai lemorzsolódás csökkentése érdekében.
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Szeretném elmondani, hogy egyetértek a két képviselővel abban, hogy igen, a korai iskolaelhagyásnak köze van a szegénységhez és a társadalmi kirekesztéshez. Egyértelmű számomra, hogy gyerekeink egy része családi helyzetük, szüleik pénzügyi helyzete révén hátrányos helyzetben van az iskolázás szempontjából, és hogy a gazdasági válság rontott ezen a jelenségen.
Ezt figyelembe véve mind a Tanács, mind a Bizottság foglalkozott ezzel a kérdéssel, mivel együttesen jóváhagytuk - mint tudják - a 2020-as stratégiát, amely összekapcsolja a gazdasági fejlődést, a fejlesztési célú kutatást, az oktatásunk minőségét, valamint a szegénység elleni küzdelmet. Mindezek az elemek alkotnak egy egészet, amely, legalábbis véleményem szerint, lehetővé teszi számunkra egy koherens válasz létrehozását.
Szeretnék röviden visszatérni az alapkészségekhez, mivel ez fontos téma. A következtetések, amelyet a belga elnökség a novemberi tanácsi ülésen fog benyújtani elfogadásra, több célkitűzést fog tartalmazni. Gyorsan megemlíteném ezeket: nemzeti stratégiák bevezetése a tanulók olvasási, matematikai és természettudományos teljesítményének fejlesztése érdekében.
Egy másik célkitűzés a jelenlegi nemzeti stratégiák hatékonyságának elemzése, hogy olyan információforrásokkal rendelkezzünk, amelyeket, ahogy korábban mondtuk, fel tudunk használni a döntéshozási folyamatban. Ennek további célja ugyanakkor olyan kísérleti projektek elindítása is a tagállamok között önkéntes alapon, amelyek célja a fiatal európaiak alapkészségeinek fejlesztése, és - miért ne? - a rendelkezésünkre álló és releváns eszközök hatékonyabb felhasználásának biztosítása, például azoknak az eszközöknek, amelyek a nyitott koordinációs módszer, az oktatás és az egész életen át tartó tanulás programja, valamint a hetedik kutatási és technológiafejlesztési keretprogram részét képezik.
Ezek azok a célkitűzések, amelyeket követni fogunk a belga elnökség alatt, és amelyeket nagy valószínűséggel folytatni fognak a következő elnökségek is, különösen a magyar elnökség.
Tárgy: A taposóaknák teljes beszüntetésének uniós célja
Milyen lépéseket szándékozik tenni a Tanács a taposóaknák alkalmazásának pusztító következményei ellen? Számos ország továbbra is beveti a gyalogsági aknákat, némelyikről feltételezik, hogy gyártja is ezeket - megközelítőleg 65 ország bizonyos fokig továbbra is ki van téve a taposóaknák és a fel nem robbant robbanótestek veszélyének. A taposóaknák áldozatainak száma évi 15 000 és 20 000 között mozog, akik közül sokan civilek, többek között gyerekek is.
Az Unió sokszor hangoztatta, hogy meg kívánja szüntetni a taposóaknákat, azok alkalmazását és felhalmozását, de mind a mai napig nem született erről ambiciózus, határidőket tartalmazó cselekvési terv, a megvalósításról már nem is beszélve.
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Az Európai Unió évek óta dolgozik a gyalogsági taposóaknák alkalmazásának teljes beszüntetésért, így kívánva segíteni az általuk okozott hatalmas humanitárius és fejlesztési problémák megoldását. 1995 májusában a 95/170/KKBP tanácsi határozattal az Európai Unió elfogadta legelső együttes fellépését, amely segít a gyalogsági taposóaknák alkalmazása és elterjedése elleni küzdelemben szerte a világon.
Az Európai Unió volt tehát az első, aki a nemzetközi közösségen belül 1997 novemberében fellépett a gyalogsági aknák alkalmazásának, felhalmozásának, gyártásának és átadásának betiltásáról, valamint megsemmisítésükről szóló ottawai egyezmény elfogadását követően. Szeptember 18-án a Tanács elfogadott egy új együttes fellépést, amelynek célja az Unió politikai erőfeszítéseinek folytatása volt a gyalogsági taposóaknák teljes beszüntetése tekintetében, és különösen, hogy létrehozzon egy közös moratóriumot a gyalogsági aknák exportjára és gyártására, valamint hogy többszintű hozzájárulást tegyen az Unión belül az aknák eltávolítására és más kapcsolódó tevékenységekre irányuló erőfeszítésekhez.
Azóta az Európai Unió folyamatosan támogatta ezeket a kötelezettségvállalásokat, amelyek 2003 óta az európai biztonsági stratégián alapulnak. 2008 júniusában egy új együttes fellépést fogadtak el az ottawai egyezmény egyetemes elfogadásának támogatása érdekében. Az együttes fellépés kifejezett célja továbbá, hogy segítse az egyezményt aláíró országokat az egyezmény rendelkezéseinek végrehajtásában, különösen az aknák eltávolításával, az áldozatok segítésével és a készletek megsemmisítésével kapcsolatban.
Továbbá, bár az egyezményt aláíró államok száma jelentősen nőtt, és a gyalogsági aknák áldozatainak száma folyamatosan csökken, még mindig szükség van az áldozatok segítésére és életük jobbítására a gyakorlatban.
Az Európai Unió részt vett a kolumbiai Cartagénában elfogadott, a 2010-2014 közötti időszakra vonatkozó cselekvési terv szövegezésében - amelyet teljes körűen támogat -, az egyezmény 2009. november 29-től december 4-ig tartó második felülvizsgálati konferenciáján.
Jelenleg zajlik egy új tanácsi határozat szövegezése, különösen a cselekvési terv és annak az áldozatok segítéséről szóló elemének a támogatása érdekében. A Tanács inkább politikai jellegű fellépése mellett a Bizottság által a fejlesztési támogatások és a szomszédsági politika kontextusában folytatott segítségnyújtási programok - a tagállamok nemzeti programjaival együtt - 1,8 milliárd euróra növelték az Európai Uniónak az aknák eltávolításához és az áldozatok megsegítéséhez való hozzájárulását, amely a teljes világszintű hozzájárulás felét jelenti.
Jim Higgins
Elnök úr, szeretném megköszönni ezt a nagyon kimerítő választ. Említette az ottawai egyezményt és a taposóaknák betiltásáról szóló egyezményt, ott van a fürtös bombákról szóló, 2008-ban Dublinban aláírt egyezmény, és most van egy cselekvési terv is - a valóság azonban az, hogy bár az Európai Unió 1,8 milliárd eurót szánt a taposóaknákkal kapcsolatos tudatosító programokra a 2007-ig tartó időszakban, valójában csak 1,5 milliárd eurót költöttek erre a célra. A valóság az, hogy még mindig használnak taposóaknákat. Ez egy barbár gyakorlat, amely 2 000 embert öl meg vagy csonkít meg minden egyes hónapban, és valóban átfogóan és nemzetközi szinten kell megbirkóznunk ezzel a témával.
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Igaza van, 1,5 milliárd eurót költöttünk, és még mindig havonta 2 000 áldozat van. Az Európai Unió nem tud egyedül mindent megtenni, amire szükség van a kérdés megoldásához - már most is a tennivalók felét mi intézzük.
Úgy gondolom, világosan elmagyaráztam, milyen fogékonyak vagyunk a probléma emberi vonatkozására. Sajnálatos módon nem nagyon tudunk messzebb menni a döntéshozásban. Valószínűleg csak a leszereléssel kapcsolatos jelentős és konkrét előrelépésre van még lehetőség, és mi különösen részt veszünk ennek a gyalogsági taposóaknák betiltását érintő vonatkozásában.
Paul Rübig
(DE) Elnök asszony, Chastel úr, a taposóaknák valószínűleg komoly problémát fognak jelenteni még a távoli jövőben is. Úgy gondolja, hogy lehetséges a taposóaknák felderítésére irányuló célzott kutatási programokat kezdeményezni? Természetesen ez nem európai, hanem világszintű probléma. Elképzelhetőnek tartja továbbá, hogy megfelelő intézményeket lehet találni, amelyek képesek kutatómunkát végezni ezen a területen?
Seán Kelly
Először is, szeretném megköszönni kollégámnak, Higgins úrnak, hogy felvetette ezt a rendkívül fontos kérdést, és köszönöm a Tanácsnak is kimerítő válaszát.
Úgy gondolom, hogy valójában az Európai Unió proaktív módon kezelte ezt a sajnálatos helyzetet. Szeretném megkérdezni a Tanácsot: elégedett azzal, ahogyan az Egyesült Nemzetek Szervezete kezeli az ügyet, és tehetne-e nagyobb hozzájárulást, hasonlóan ahhoz, amit mi teszünk?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) A két kérdés szorosan kapcsolódik egymáshoz, és az elsőre a másodikra utalva szeretnék válaszolni. Igaz, hogy a taposóaknák felderítésével kapcsolatos mindenféle kutatási programot üdvözlendőnek tartanánk az egész világon.
Egy ilyen program bevezetése az Egyesült Nemzetek Szervezetével való szoros együttműködést tesz szükségessé, és alapvető fontosságú, hogy megállapodást tudjunk elérni az ENSZ-intézményeken belül mindazokkal, akik részesei ezeknek az intézményeknek. Ez a munka hosszadalmas és nehéz, mivel meg kell győzni másokat, akik nem feltétlenül értenek egyet abban, hogy milyen erőforrásokat kell felhasználni egy ilyen kutatási programhoz.
Tárgy: A nők elleni erőszak megfigyelőközpontjának felállítása
A nők elleni erőszak felszámolásáról szóló, 2010. március 8-án elfogadott következtetéseiben a Tanács egy európai megfigyelőközpont felállítását szorgalmazza a nők elleni erőszak nyomon követésére a meglévő intézményi struktúrákra támaszkodva, amely minőségi statisztikai adatokat gyűjtene, melyek alapul szolgálnának a vonatkozó politikák kialakításához. Egy civilizált társadalomban a nők elleni erőszaknak nincs helye, ezért el kell tűnnie. Helyénvaló tehát, hogy jobb minőségű adatokat gyűjtsünk, szorosabban hangoljuk össze az intézkedéseket, gondoskodjunk a helyes gyakorlatok cseréjéről és hatékony tájékoztatási kampányokat szervezzünk a nők elleni erőszakkal kapcsolatban.
Mikor kíván a Tanács határozatot hozni e jövőbeli megfigyelőközpont létrehozása ügyében? Mik lennének a megfigyelőközpont célkitűzései és feladatai, és mikor kezdené meg működését?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Tisztelt képviselők, a nők elleni erőszak elleni küzdelem az Európai Parlament és a Tanács közös célkitűzése. Mint tudják, két intézményünk sok éve foglalkozik ezzel a témával különféle összefüggésekben.
Engedjék meg, hogy emlékeztessem Önöket arra az állásfoglalásra, amelyet tavaly fogadtak el, november 25-ének a nők elleni erőszak felszámolásának nemzetközi napjává történő kinevezéséről szóló ENSZ-határozat 10. évfordulóján. Ebben az állásfoglalásban arra szólították fel a Bizottságot, hogy egy célzott és koherensebb uniós politikai tervet nyújtson be, valamint arra sürgették a tagállamokat, hogy koherens rendszert vezessenek be a statisztikai adatok gyűjtésére.
Ahogy a tisztelt képviselőtársunk emlékeztetett bennünket, márciusban a Tanács arra kérte a Bizottságot, hogy hozzon létre egy európai stratégiát a nők elleni erőszak megelőzése és leküzdése céljával. A Tanács által ezzel a kérdéssel kapcsolatban megfogalmazott egyik prioritás egy európai megfigyelőközpont létrehozásának előkészítése a nők elleni erőszak nyomon követésére, a meglévő struktúrákra támaszkodva.
A Bizottság jelenleg egy, a nők elleni erőszakkal kapcsolatos új stratégián dolgozik, amely érinti ennek a megfigyelőközpontnak a létrehozását is. Ugyanakkor, ahogy sejthetik, jelenleg még mindig nem tudjuk, hogy mi lesz a stratégiában. A tervek szerint jövőre fogjuk megkapni. Nagy a valószínűsége tehát annak, hogy egy különálló javaslatra lesz szükség ezt követően a megfigyelőközpont létrehozásához.
Természetesen, mint azt Önök is tudják, a Tanács csak egy bizottsági javaslat alapján avatkozhat közbe jogalkotóként. Egy ilyen javaslatot a Tanács kellőképpen meg fog vizsgálni társjogalkotóként, az Európai Parlamenttel együtt.
Nyilvánvalóan ebben a szakaszban még túl korai feltételezésekkel előállni azzal kapcsolatban, hogy mik lesznek a nők elleni erőszak jövőbeni megfigyelőközpontjának célkitűzései, és különösen azzal kapcsolatban, hogy mikorra jön létre.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Miniszter úr, köszönöm válaszát. Ezek szerint még mindig van remény, hogy valamikor majd létrejön egy központ, amely megbízható adatokat fog gyűjteni a nők elleni erőszakról, amely továbbra is létező jelenség. Szeretném tudni azonban, hogy véleménye szerint a tagállamok elégséges adat birtokában vannak-e ahhoz, hogy a nők elleni erőszak elleni küzdelem ténylegesen prioritássá válhasson. Ha jól értem, nem állnak még rendelkezésünkre megbízható adatok, és ez az egyik oka annak, hogy sokféle erőszak létezik még mindig az Európai Unióban.
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Nem helytelen az állítása. Nehéz ma elfogadni azt, hogy ennek a megfigyelőközpontnak a létrehozásához és a kapcsolódó kérdések meghatározásához csak arra kell támaszkodnunk, amit a különböző tagállamok egyénileg már elvégeztek az erőszak típusainak és azok előfordulási gyakoriságának vizsgálata terén. Ez egy kiindulási pont.
A Bizottságtól egy tervet várunk, egy irányt, egy módszert, hogy harmonizálni tudjuk az egész Unióban, a 27 tagállamban az erőszak összes típusának és azok előfordulási gyakoriságának megbízható módon történő felsorolását, és hogy elkészíthessünk, lehetőség szerint közösen egy stratégiát, amely meghozza gyümölcsét.
Paul Rübig
(DE) Chastel úr, vannak ügynökségeink, amelyek már most foglalkoznak ezekkel a kérdésekkel. Emlékeztetném a bécsi Alapjogi Ügynökségre. Nem lenne lehetséges felkérni ezt az ügynökséget, hogy összpontosítson erre a témára, hogy erre koncentrálja munkáját, hogy ne kelljen egy új testületet létrehoznunk, hanem továbbítsuk ezt a feladatot a már meglévő ügynökségnek Bécsbe? Nagyon jól képzett munkaerő dolgozik ott. Jó lenne, ha ezt meg lehetne szervezni.
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) (nem a mikrofonba) könnyen válaszolok erre a kérdésre. Én nagyon támogatom egy már meglévő ügynökség használatát egy új ügynökség létrehozása helyett. Úgy gondolom, hogy túl sok ügynökség van, és ezért nincs szükség arra, hogy újakat hozzunk létre. Mindenesetre remélem, hogy a meglévő struktúrák, mint például a bécsi ügynökség, részt fognak venni annak a taktikai tervnek az elkészítésében, amelyet a Bizottság fog benyújtani számunkra.
Tárgy: Biohulladékok
Az Európai Parlament július 6-án nagy többséggel elfogadta az Európai Unió biohulladék-gazdálkodásáról szóló bizottsági zöld könyvre vonatkozó P7_TA(2010)0264) sz. állásfoglalást, amely sürgeti a Bizottságot, hogy 2010 végéig dolgozzon ki javaslatot a biohulladék-gazdálkodásról szóló külön irányelvre.
A Környezetvédelmi Bizottságban 2010. július 14-én eszmecserét tartottak Joke Schauvliege miniszterasszonnyal, aki a belga elnökség nevében elégedettségét fejezte ki a Parlament által elfogadott állásfoglalás kapcsán, és kötelezettséget vállalt arra, hogy előrelépés történik majd e téren.
Tekintettel arra, hogy már a belga elnökség félidejénél tartunk, milyen tájékoztatást tud adni a Tanács arról, hogy mit szándékozik tenni megbízatása végéig a Parlament kérésének teljesítése érdekében?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Elnök asszony, tisztelt képviselők, az Európai Parlamenthez hasonlóan, 2009. június 25-én a Tanács következtetéseket fogadott el az Európai Unió biohulladék-gazdálkodásáról szóló zöld könyvről.
Következtetéseiben a Tanács arra biztatja a Bizottságot, hogy folytassa hatásvizsgálatát azzal a céllal, hogy szükség esetén 2010-re uniós jogalkotási javaslatot dolgozzon ki a biológiai úton lebomló hulladékokról. Azt fogják mondani, hogy most 2010 van. A Tanács különösen arra szólította fel a Bizottságot, hogy vizsgálja meg megelőző intézkedések, a biológiai úton lebomló hulladékok külön gyűjtésének bevezetésére irányuló intézkedések, egy, a láncmenedzsment elvén és a folyamat teljes nyomon követhetőségén alapuló minőségbiztosítási rendszer, valamint címkézési követelmények és a komposztra és fermentált anyagra vonatkozó minőségi kritériumok bevezetésének lehetőségeit.
2010. június 11-i ülésén a Tanács továbbá tudomásul vette az Európai Unió biohulladék-gazdálkodásának jövőbeli lépéseiről szóló bizottsági közleményt. Ebben a közleményben a Bizottság jelezte azon szándékát, hogy tovább foglalkozik technikai szabályok bevezetésével a biohulladék-gazdálkodás támogatása érdekében, és következésképpen a szennyvíziszapról szóló 86/278/EGK irányelv módosításával.
A Tanács természetesen meg fog vizsgálni egy erre irányuló új javaslatot, és a belga elnökség a biohulladékkal kapcsolatban szeptember 21-re konferenciát szervezett, többek között a bizottsági közlemény lényegének megtárgyalása céljával. Ennek a konferenciának az eredményét október 14-én közölték a Tanáccsal, így ez meglehetősen új.
José Manuel Fernandes
(PT) Elnök asszony, Chastel úr, idén július 6-án az Európai Parlament nagy többséggel elfogadott egy külön irányelvet a biohulladékról. A világosság érdekében, az egyszerűség érdekében és a jogbiztonság érdekében úgy gondoljuk, hogy a jelenlegi szabályozás helyett, amely számos jogi szövegből áll össze, a jelenlegi helyzet helyett jobb lenne egy külön irányelv.
Ily módon összhangban lehetünk továbbá az Európa 2020 stratégiával, az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedéssel. Ily módon még több környezetbarát munkahelyet teremthetünk. Ily módon sikeresen küzdhetünk meg az éghajlatváltozással is. A jó minőségű komposzt használata lehetővé fogja tenni, hogy jobban segítsük termőföldjeinket, és ez jó hatással lesz a biológiai sokféleségre is. Megkérdezem ezért, hogy a Tanács egyetért-e a következővel: a Tanács is támogatja-e egy külön irányelv létrehozását, valamint hogy mit tesz majd ennek elérése érdekében.
Elnök
Viszonylag udvarias voltam Önökkel egész este, mivel megfelelő idő állt rendelkezésünkre, de a válasz most nem haladhatja meg a 30 másodpercet.
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Megpróbálok a lehető legrövidebb lenni, elnök asszony, hogy ne kelljen rendreutasítania felszólalásom végén. Ugyanakkor ez egy érdekes kérdés. Mint tudják, a Bizottságtól függ, hogy javasol-e egy ilyen konkrét irányelvet vagy nem. A Tanács tisztában van azzal, hogy az Európai Unió biohulladék-gazdálkodásának jövőbeli lépéseiről szóló közleményében a Bizottság nem figyelt meg olyan hiányosságot a jelenlegi szabályozásban, amely külön jogszabály létrehozását tenné szükségessé, javaslatot tett azonban a szennyvíziszapról szóló irányelv módosításával kapcsolatban.
Ez nem fogja kielégíteni Önöket, de kérem, vegyék figyelembe azt is, hogy amikor a tanácsi következtetéseket szövegezték 2009-ben, a tagállamok megosztottnak tűntek azzal kapcsolatban, hogy szükség van-e egy biohulladékról szóló külön irányelvre. Ezért nem fogok "igennel” vagy "nemmel” válaszolni, mivel a tagállamok megosztottak. A Tanács természetesen érdeklődve fogja vizsgálni a Bizottságnak a szennyvíziszappal kapcsolatos irányelvet érintő javaslatait, és különösen annak a biohulladékra vonatkozó rendelkezéseit, amelyet természetesen le fog fedni ez a javaslat.
Elnök
Köszönöm, miniszter úr. Megjegyzéseim nem Önre irányultak.

Tárgy: A W-alakú recesszió lehetősége: a 3%-os célkitűzés fenntarthatósága
Választ tud-e adni a Tanács a világhírű Nobel-díjas közgazdász, Joseph Stiglitz azon észrevételére, amely szerint az európai gazdaságot a recesszióba való visszacsúszás fenyegeti az uniós kormányok által a Stabilitási és Növekedési Paktumban a költségvetési hiány vonatkozásában meghatározott 3%-os felső korlát teljesítése érdekében végrehajtott kiadáscsökkentések miatt?
Reális-e ez a 3%-os célkitűzés, figyelembe véve, hogy egyes tagállamok költségvetése jelenleg súlyos nyomás alatt van?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Elnök asszony, tisztelt képviselők, a Stabilitási és Növekedési Paktum fő célkitűzése az árstabilitás fenntartása az Európai Unión belül. A Szerződés értelmében a tagállamoknak olyan nemzeti politikát kell folytatniuk, amely összhangban van a Stabilitási és Növekedési Paktummal és az átfogó gazdaságpolitikai iránymutatásokkal.
A Tanács szeptember 7-i ülésén megállapodás született az európai szemeszter 2011-től történő bevezetéséről. Ennek a gyakorlatnak a fő célkitűzése a stabilitási és növekedési programok és a nemzeti reformprogramok bevezetésével kapcsolatos menetrend összehangolása annak biztosítása céljából, hogy következetes strukturális felügyelet valósuljon meg a költségvetési fegyelem, a makrogazdasági stabilitás és növekedés minden szintjén, megőrizve ugyanakkor a korábban különálló egyedi eljárásokat.
Ez a folyamat lehetővé fogja tenni a gazdaságpolitikák Európai Unión belüli jobb összehangolását, és segíteni fogja a költségvetési fegyelem, a makrogazdasági stabilitás és növekedés megerősítését. Ugyanez a megfontolás vezette az Európai Uniót a Szerződésben foglalt hatásköreivel összhangban olyan intézkedések előirányzására, amelyek célja a fellendülés előmozdítása, biztosítva ugyanakkor a költségvetési fegyelmet. Az Európa 2020, a foglalkoztatást és az intelligens, fenntartható és inkluzív növekedést célzó új európai uniós stratégia, amelyet június 17-én fogadott el az Európai Tanács, megfelel ennek a kihívásnak. Célja a politikáknak a válságkezelésre való összpontosításról az olyan közép- és hosszú távú reformok bevezetése felé való elmozdítása, amelyek különösen előmozdítják a növekedést és a foglalkoztatást, és amelyek biztosítják az államháztartások életképességét.
Mint ismert, az Európa 2020 stratégiában foglalt fő célkitűzések között szerepel a munkahelyek számának növelése, jobb feltételek biztosítása a kutatás és fejlesztés számára, az oktatás szintjeinek fejlesztése - erről volt szó egy korábbi kérdés kapcsán -, valamint a társadalmi befogadás előmozdítása, beleértve a szegénység csökkentését. Véleményem szerint ezért nincs ellentmondás a stabilitási paktum és a növekedés és foglalkoztatás helyreállítását célzó intézkedések között.
Mairead McGuinness
Köszönöm a válaszát. Több részletet vártam volna, mindenesetre köszönöm. A párt, amelynek tagja vagyok, a Fine Gael, támogatja a 3%-os célkitűzést, ahogy minden nagyobb párt Írországban. Alapvető fontosságúnak tartom egy célkitűzés, illetve az elérésére vonatkozó határidő meglétét, nem csak saját érdekünkben, de az Európai Unió érdekében is.
Szeretném felhívni a képviselők figyelmét egy ma reggel elhangzott kiváló beszédre, amelyet Írország egy korábbi Taoiseach-ja, John Bruton - e Parlament barátja - mondott, aki nagyon nyíltan beszél a kihívásokról, de arról is, hogy képesek vagyunk elérni, amit ezekben a szigorú célkitűzésekben határoztak meg számunkra, és hogy Írországnak rengeteg olyan tulajdonsága van, amely lehetővé fogja tenni, hogy szenvedés nélkül valósítsuk meg ezeket a célokat. Fájdalmas lesz, de tudni majd kezelni ezt a fájdalmat. Szeretném hallani az ezzel kapcsolatos észrevételeiket, valamint felhívni figyelmüket erre a beszédre.
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Az ír problémát említi. Megértem, és természetesen mindannyian nagyon érzékenyek vagyunk az ír problémára. Válaszom első kérdésére természetesen egy nagyon átfogó válasz, amely 27 tagállamot fed le, mivel következetes politikákat kell folytatnunk, monetáris és költségvetési stabilitási politikákra van szükségünk, valamint gazdaságösztönző politikákra. Ugyanakkor el kell mondani, hogy néhány tagállamnak nagyobb nehézségei lesznek, mint másoknak az adósságuk mértékétől függően, az utolsó két vagy három évben és a visszaesés kezdetétől mért éves adósságuktól függően.
Tehát igen, igaz, hogy Írország nehéz időszakon megy keresztül. Biztos lehet afelől, hogy Európa megérti, milyen nehéz időszakon megy keresztül, de úgy gondolom, számos ország van ebben a helyzetben, számos ország fogja ugyanezt megtapasztalni a jövőben, és a megszorítások és a szolidaritás nem zárják ki egymást.
Úgy gondolom ezért, hogy a gazdasági kormányzási intézkedések, amelyeket ezen a héten terjesztett elő a Bizottság, változatlanul tartalmazni fogják azt az elképzelést, hogy egy országot se hagyjunk az út szélén - tudják, hogy Európa képes volt a szolidaritásra Görögország esetében. Ne hasonlítsuk össze a két ország helyzetét, de biztosak lehetnek afelől, hogy Európa semmilyen körülmények között sem hagyja 27 tagállama közül egyiket sem az út szélén.
Brian Crowley
Szeretném megköszönni a hivatalban lévő elnöknek válaszát. Csak két kérdés nagyon röviden. Először is, amikor megbeszéléseket folynak a 3%-os hiány kérdéséről, úgy tűnik, hogy a különböző tagállamokban különböző számviteli standardokat alkalmaznak, bizonyos kritériumoknak megfelelően.
Másodszor, a végrehajtás tekintetében, az összes tagállamot érintő jelenlegi válság miatt milyen szintű rugalmasság lesz megengedhető a tőkeáttétel vagy hibahatárok tekintetében a 3%-on belül?
Georgios Papanikolaou
(EL) Miniszter úr, természetesen a tanácsi következtetések és a 2020-as stratégia optimista üzenetet próbál közvetíteni. Ugyanakkor még a ma elfogadott költségvetésben is, amikor a 2020-as célkitűzések eléréséről van szó, úgy gondolom, hogy - például a kutatás és innováció terén - nem sikerült megfelelnünk, és nem fogjuk elérni a kívánt célkitűzéseket ezekkel a számokkal.
Azt is látjuk ugyanakkor, hogy a Tanács hallgat az erőteljes észak/dél szerinti megosztás kérdéséről az Európai Unióban. Emlékszem az Európai Unió egyik magas rangú tisztviselőjének, az Eurogroup elnökének nemrégiben tett kijelentésére, miszerint az Unió nagy országai, például Franciaország és Németország, tudtak Görögország problémájáról - azért említem ezt, mert utalt Görögországra -, mostanáig azonban nem tettek semmit, mert jelentős hasznot húztak a helyzetből.
Lehet számítani egy olyan kezdeményezésre, amely az Unió észak/dél szerinti megosztottságával foglalkozik?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Két kérdés, két válasz. Az első kérdést illetően: természetesen volt, és még mindig számos eltérés van a számviteli standardok terén. Ezeket a standardokat természetesen harmonizáljuk, mivel ha a jövőben igazságosak akarunk lenni mind a 27 tagállam gazdaságával, akkor ugyanazokat a számítási módszereket kell alkalmazni. Ez a harmonizáció ezért folyamatban van.
A 3%-os határra vonatkozó rugalmasságot illetően, mint tudják, mi igazán rugalmasak vagyunk, rugalmasak vagyunk 2009 óta, rugalmasak voltunk 2010-ben, és 2011-ben és 2012-ben is rugalmasak leszünk, hogy az egyes tagállamaink visszatérhessenek az egészséges költségvetésekhez, mivel ha szigorúan akarnánk alkalmazni ezt a 3%-os határt, kizárva minden hibahatárt, akkor ebben az évben például gyakorlatilag senkinek nem sikerült volna megfelelnie ennek a költségvetési megszorítási tervnek, és nem ez történt.
Úgy gondolom, hogy az európai intézmények felismerték, hogy a stabil és kiegyensúlyozott költségvetésekhez való visszatérés 2013-ra időt vesz igénybe, különösen a visszaesés és a tagállamok helyzetének fényében.
És most térjünk át az észak-dél egyensúlyhiányra. Függetlenül attól, hogy az észak és a dél, vagy azon tagállamok között áll fenn egyensúlyhiány, amelyek bizonyos mértékben ki tudták használni az Európai Unió által nyújtott segélyeket, hogy fellendítsék gazdaságukat, termelési struktúrájukat és munkaerőpiacukat, illetve amelyek ezt kisebb mértékben tették meg, úgy gondolom, hogy az Európai Unió valójában azért van, hogy megőrizze ezt a koherenciát, ezt a kohéziót. Az európai költségvetésben a kohézió - az Unió költségvetésének első sora - fejlesztésére elérhető alapokat kell elsősorban felhasználni ezeknek az egyensúlyhiányoknak a csökkentésére. Az észak és dél közötti egyensúlyhiányt említi, de nem vagyok biztos benne, hogy ez az egyetlen egyensúlyhiány az Európai Unióban.
Tárgy: A Tanács munkavállalók tagállamok közötti szabad mozgását ösztönző tervezett intézkedései
Az Európai Unió elkövetkező tíz évre vonatkozó új gazdasági stratégiája a munkavállalók mobilitását a munkanélküliség csökkentésének alapvető feltételeként jelöli meg. A válság során a munkanélküliek aránya nyugtalanító mértékben emelkedett: a 2008. májusi 6,8%-ról 2010 júliusára 10%-ra nőtt. Emellett a Bizottság 2010. július 13-án közzétett közvélemény-kutatása szerint az európaiak 48%-a állítja magáról, hogy a munkanélküliség alternatívájaként más országban vagy régióban keresne munkát. Mi több, a megkérdezettek 17%-a a jövőben külföldön kíván munkát vállalni. Nem szabad figyelmen kívül hagyni azt sem, hogy a tagállamoknak az Unió tagállamaiból érkező munkavállalókat előnyben kell részesíteniük az EU-n kívüli országokból származó munkavállalókkal szemben.
E tekintetben tájékoztatna-e a Tanács arról, hogy milyen konkrét intézkedéseket kíván hozni az Unióhoz 2004. május 1-je után csatlakozó tagállamokból származó munkavállalók szabad mozgását gátló akadályok mielőbbi felszámolása érdekében?
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Elnök asszony, tisztelt képviselők, a Tanács természetesen meg kívánja ismételni, hogy a személyek szabad mozgása a szerződés és az abból eredő másodlagos jogszabályok által biztosított alapvető szabadságjogok egyike, és ehhez hozzátartozik az Európai Unió állampolgárainak az a joga, hogy más tagállamban éljenek és dolgozzanak.
A csatlakozási szerződésekben meghatározott átmeneti korlátozások tekintetében a még mindig korlátozásokat alkalmazó egyes tagállamoknak kell felülvizsgálniuk a munkaerőpiacukra tett hatásokat, és ők dönthetnek a megmaradt korlátozások fenntartásáról, illetve az átmeneti időszak vége előtti visszavonásáról: ez 2011 áprilisa a 2004-ben csatlakozott országok, és 2013 decembere a 2007-ben csatlakozott országok esetében. A Tanács továbbá arra szólította fel azokat a tagállamokat, amelyek még mindig korlátozásokat alkalmaznak a csatlakozási szerződésekben foglalt átmeneti rendelkezésekkel összhangban, hogy szüntessék meg azokat az átmeneti időszak harmadik szakaszában, amennyiben nem állapítható meg, hogy munkaerőpiacuk súlyos zavart szenvedne, vagy ennek lehetősége nem valószínűsíthető.
2009 májusa óta, amikor Dánia szabad hozzáférést biztosított munkaerőpiacához, a tagállamok által alkalmazott átmeneti rendelkezések változatlanok, és bár a tagállamok többsége szabad hozzáférést biztosít munkaerőpiacához azoknak az országoknak a munkavállalói számára, amelyek 2004. május 1-je után csatlakoztak, 10 tagállam még mindig alkalmaz korlátozásokat.
A Tanács hangsúlyozta, hogy a gazdasági és pénzügyi válságot önmagában vagy általánosságban nem szabad arra használni, hogy igazolják a kérdéses rendelkezések fenntartását, és arra szólította fel a tagállamokat, hogy olyan fenntartható stratégiákat és eszközöket fejlesszenek ki, amelyek lehetővé teszik a munkavállalók földrajzi és szakmai mobilitásának útjában álló akadályok meghatározását és elemzését, valamint segítenek felszámolni a meglévő akadályokat a Szerződéssel összhangban.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Miniszter úr, köszönöm válaszát. Szeretném azt is kérni, hogy az Európai Tanács továbbra is arra ösztönözze a tagállamokat, hogy számolják fel az új tagállamokból, különösen Romániából és Bulgáriából származó munkavállalók szabad mozgását korlátozó akadályokat és átmeneti rendelkezéseket. Azt is szeretném hangsúlyozni, hogy az esélyegyenlőség biztosítása az európai munkaerőpiacon az összes tagállamból származó összes munkavállaló számára a munkavállalóknak a célországokban való védelmét is magában foglalja. Ezért szólítom fel Önt, miniszter úr, hogy a meglévő akadályok felszámolására kérje a tagállamokat.
Georgios Papanikolaou
(EL) Elnök asszony, köszönöm, hogy újra megadta a szót. Miniszter úr, egyrészről mobilitási problémák vannak, és másrészről vannak európai kezdeményezések, amelyek célja a foglalkoztatási mobilitás fokozása, amely ezekben a nehéz időkben mindenképpen lehetőség lenne sok európai állampolgár, különösen a fiatalok számára.
2007-ben elfogadtuk az európai foglalkoztatási mobilitási cselekvési tervet, és ez 2010-ben fog befejeződni. Várható ennek a tervnek az értékelése, valamint egy új tanácsi javaslat? Létezik továbbá a foglalkoztatási mobilitással kapcsolatos Leonardo da Vinci program. Várható ennek a programnak vagy hasonló új kezdeményezéseknek a további támogatása?
Nicole Sinclaire
Csak röviden, milyen lépéseket tesz a Tanács azoknak a munkavállalóknak - vagy valójában menekülteknek - a szabad mozgása tekintetében, akik az Európai Unióba jönnek, megszerzik a papírokat, és aztán más országokba mennek az Európai Unión belül, valamint az 1951. évi egyezmény biztosítékainak tiszteletben tartása tekintetében, amelyek értelmében az első biztonságos országban kell menedékjogot kérniük?
Csak azt szeretném tudni, hogy milyen lépéseket tett a Tanács ezzel kapcsolatban.
Olivier Chastel
a Tanács soros elnöke. - (FR) Először is szeretném kiemelni, hogy a munkavállalók szabad mozgása alapvető prioritás a Tanács számára. Úgy gondolom, mindent megteszünk azoknak a tagállamoknak a tájékoztatása érdekében, amelyek több korlátozást megtartottak, hogy alaposan elemezzék ezt az átmeneti időszakot, amely során számos korlátozást fenntartanak, valamint hogy megvizsgálják, hogyan lehet ezeket a korlátozásokat megszüntetni.
Továbbá, hogy válaszoljak az egyik kérdésre, szeretném hozzátenni, hogy míg a munkavállalók szabad mozgása prioritás a Tanács számára, különösen az elnökség számára jelent prioritást. Az elnökségi trió - Spanyolország, Belgium és Magyarország - 18 hónapos munkaprogramjában azt látják majd, hogy ez a három ország dolgozni fog és jelenleg is dolgozik az egységes piac felülvizsgálatán azáltal, hogy támogatja a négy szabadságjog bevezetését, mivel az egységes piacban rejlő lehetőségek teljes kihasználása létfontosságú a növekedéshez való visszatérés szempontjából.
Programunk kifejezetten említi az átmeneti időszakok felülvizsgálatának lehetőségét, amelyek korlátozzák az új tagállamokból származó munkavállalók szabad mozgását. Úgy kellene értékelnünk, hogy ezek az átmeneti korlátozások nem összeegyeztethetőek a munkavállalók szabad mozgásával? Nem tőlem függ ennek megítélése, mivel az átmeneti korlátozásokat a csatlakozási szerződésekben határozzák meg, és az összes csatlakozás alkalmával éltek ilyen korlátozásokkal.
Igaz, hogy az ösztönzőkön túl, amelyeket nyújtani tudunk, az ezeket a korlátozásokat alkalmazó egyes tagállamok feladata a saját munkaerőpiacára gyakorolt hatás elemzése és annak eldöntése, hogy megtartják vagy megszüntetik ezeket a korlátozásokat ezen átmeneti időszakok lejárta előtt, ami, mint emlékeznek rá, 2011 áprilisa a 2004-ben csatlakozottak, és 2013 decembere a 2007-ben csatlakozottak tekintetében.
Elnök
Az idő hiányában megválaszolatlanul maradt kérdések írásban kerülnek megválaszolásra (lásd a mellékletet).
A kérdések óráját ezzel lezárom.
