Az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról szóló 2004/38/EK irányelv alkalmazása (rövid ismertetés)
Elnök
A következő napirendi pont az Unió polgárainak és családtagjaiknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról szóló 2004/38/EK irányelv alkalmazásáról szóló, Vălean asszony által az Állampolgári Jogi, Bel- és Igazságügyi Bizottság nevében előterjesztett jelentésnek a rövid ismertetése.
Adina-Ioana Vălean
előadó. - Elnök úr, az EU polgárainak biztosított valamennyi jog közül leginkább az Európai Unión belüli szabad mozgáshoz való jog segít mindannyiunk összefogásában.
Ezt az alapszerződésekben előírt jogot a 2004/38/EK irányelv hajtja végre, amely az EU polgárai és családtagjaik számára megállapítja az EU területén történő szabad mozgásra és tartózkodásra vonatkozó feltételeket és korlátozásokat is.
2006. január 1-jén 8 millió uniós polgár gyakorolta a másik tagállamban való tartózkodás jogát, és még több millióan éltek vele az EU-n keresztüli átutazásra.
Az Európai Parlament szóban forgó irányelv értékeléséért felelős előadójaként azt kell mondanom, hogy polgáraink szabad mozgáshoz való jogának konkrét alkalmazását komolyan veszélyeztetik azok a tagállamok, amelyek az alapszerződéseket és az irányelvet megsértve gátakat emelnek.
Először is a tagállami átültetés kapcsán azt mondhatjuk, hogy legjobb esetben gyenge volt. A Bizottság a Parlament megbízásából készíttetett két külön tanulmánnyal együtt rámutat egy sor problémára, melyek némelyike az EU polgárainak alapvető jogait sérti. E problémákat kiemeltem jelentésemben.
Számos indokolatlan közigazgatási teher létezik, különösen a harmadik országok állampolgárainak családtagjai számára, többek között: belépési előírások és hosszadalmas eljárási késedelmek; az elismerés megtagadása bizonyos bejegyzett hozzátartozók számára, köztük az azonos neműek kapcsolatában élők számára; olyan gazdasági vagy biztonsági célokat szolgáló állami politikai kivételek, amelyek figyelmen kívül hagyják az arányosság elvét, kitoloncolási határozatokkal való visszaéléseket eredményezve; továbbá bizonyos állampolgárok és etnikai közösségekkel szembeni hátrányos megkülönböztetés azon jogok vonatkozásában, amelyeket az irányelvnek kellene biztosítania számukra.
Másodszor, azok számára, akik úgy döntenek, hogy kizárólag az e joggal való visszaélés és e jogok téves alkalmazása mellett döntenek, egyetértek abban, hogy ezek a kérdések fontosak, de azt mondom, hogy az irányelv 35. cikke már biztosítja a tagállamok számára azt a lehetőséget, hogy küzdjenek az ilyen visszaélések - mint például az érdekházasságok vagy a csalás - ellen, ez olyan kérdés, amelyet egyszerűen végre kell hajtanunk.
Említést szeretnék tenni arról is, hogy konstruktív együttműködést folytattam a nemzeti parlamentekkel, a Bizottsággal és a Jogi Bizottság előadójával, Frassoni asszonnyal, akik mindannyian osztják az előbb említett átültetési problémákkal és a felek azonnali megoldásban való segítségnyújtásának szükségességével kapcsolatos aggodalmaimat.
Jelentésem számos, megoldást célzó intézkedést is követel. Az egyik legfontosabb és legsürgetőbb lépés, amelyet meg kell tenni, az, hogy a Bizottság hozzon létre minden részletre kiterjedő átültetési iránymutatásokat. Ezek az iránymutatások arra szolgálnának, hogy egyértelművé tegyék az olyan fogalmak értelmezését, mint az "elegendő erőforrások” és a "közbiztonság”. Ennek megtételét követően a tagállamok feladata lesz az iránymutatások - lehetőleg 2009 végéig történő végrehajtása.
Az EU-hoz 2004 után csatlakozott országokból érkező munkavállalók mozgását korlátozó, diszkriminatív átmeneti megállapodásokat hatályon kívül kell helyezni vagy felül kell vizsgálni.
Több finanszírozást kell juttatni a más tagállamokban letelepedett uniós polgároknak szánt helyi integrációs intézkedések elősegítésére, végezetül pedig a Bizottság nem hezitálhat az irányelvnek nem megfelelő tagállamok elleni jogsértési eljárás megindításában.
El kell ismernünk, hogy a tagállamoknak végül helyesen kell alkalmazniuk és átültetniük az irányelvet, hogy ezek és más problémák megfelelő módon rendeződjenek. Nem próbálhatják meg elkerülni a szabad mozgás biztosításával kapcsolatos kötelezettségeiket, az irányelv enyhítését célzó felülvizsgálatot kérve. Az Európai Parlament határozottan ellenzi az ilyen felülvizsgálatot, és megköszöni a Bizottságnak, hogy ugyanezt teszi.
Elérkezett az idő arra, hogy a tagállamok és a Tanács biztosítsák, hogy Európa olyan hely legyen, ahol nemcsak a tőke, a szolgáltatások és az áruk, hanem polgáraink is mozoghatnak. Szabad mozgás nélkül nincs Európa.
Hadd zárjam azzal, hogy egy felülvizsgált szóbeli módosítást indítványozok jelentésem egyik lábjegyzetéhez, annak érdekében, hogy eloszlassak bármely kifogást azok számára, akik nacionalista, rasszista vagy idegengyűlölő alapon ellenzik a szabad mozgást, de akik nem merik nyíltan kimondani, hogy a jelentésem ellen szavazzanak.
A holnapi név szerinti szavazással látni fogjuk, hogy ki támogatja, és ki nem támogatja Európát és az európai polgárságot, a hátrányos megkülönböztetés nélküli szabad mozgást és polgári jogokat.
Günter Verheugen
Elnök úr, tisztelt képviselők, szeretném őszinte köszönetemet átadni az előadónak a figyelemre méltó jelentésért, és köszönettel tartozom a képviselő asszonynak egy igen nehéz és kényes területen tanúsított kiváló, konstruktív együttműködéséért.
A személyek szabad mozgása az európai belső piac egyik legalapvetőbb szabadsága. Ez a szabadság rejlik a belső piac működése mögött, és így az európai gazdaság versenyképessége mögött is. Egészen egyértelműen el kell ismernünk, hogy a közösségi jog végrehajtásának e területen tapasztalható hiányosságai tulajdonképpen ellentétesek az Európa alapját képező alapelvekkel. Ez tehát igenis kulcskérdés.
Következésképp kedvezően fogadom ezt a jelentést, amely a 2004/38/EK irányelv alkalmazásáról szóló, 2008. december 10-én elfogadott bizottsági jelentés kiegészítése. Örülök, hogy az EP-jelentés gyakorlatilag minden eredménye egyezik a Bizottság jelentésének eredményeivel.
Úgy vélem, immár teljes képünk van az irányelv folyamatban lévő tagállami átültetéséről és alkalmazásáról, és úgy gondolom, hogy most már elérkezett az idő a tényleges fellépésre. A jelentés - igen helyesen - hangsúlyozza, hogy az irányelv megfelelő átültetéséért és alkalmazásáért a felelősség a tagállamokat terheli. Határozottan felszólítja a Bizottságot, hogy azonban bizonyos területeken fel kell lépnie. Hadd magyarázzam el tehát azt, hogy a Bizottság azonnali prioritásai ezzel kapcsolatban hol vannak.
A Bizottság nagy jelentőséget tulajdonít az irányelv mindenre kiterjedő és helyes alkalmazásának. Ez a közösségi jog alkalmazásának ellenőrzéséről szóló (2009-es) 25. éves jelentésének egyik prioritása.
A Bizottság továbbra is erőfeszítéseket tesz annak biztosítására, hogy az irányelvet megfelelően átültessék és alkalmazzák az Európai Unió egészében. Az elkövetkezendő hónapokban kétoldalú találkozókat tartunk a tagállamokkal a hibás átültetéssel és alkalmazással kapcsolatos rengeteg eset megvitatására. Amennyiben kielégítő előrelépés nem érhető el, a Bizottság nem fog tétovázni, hogy jogsértési eljárást indítson a közvetlenül érintett tagállamok ellen.
A Bizottság tájékoztatást és segítséget szándékozik nyújtani mind a tagállamoknak, mind pedig maguknak a polgároknak. Ennek egyik módja iránymutatások kiadása egy sor olyan kérdésről, amelyek problematikusnak bizonyultak az irányelv átültetésével vagy alkalmazásával kapcsolatban, például a kiutasítással és a kezeléssel kapcsolatos visszaélések kérdése. Az iránymutatások ki fognak térni a parlamenti jelentésben problematikusként elismert kérdésekre is.
A Bizottság - az irányelvvel kapcsolatos értelmezési kérdések nehézségeinek meghatározása és egyértelműsítése érdekében - technikai szinten továbbra is együttműködik a tagállamokkal a szakértői csoportokban.
Mindazonáltal ezen a ponton azt kell mondanom, Vălean asszony, hogy a Bizottság nem tudja támogatni a 23. sz. javaslatot. Ez a javaslat szakértői csoportok helyszíni látogatásait, valamint az e látogatásokon alapuló kölcsönös értékelési rendszer bevezetését irányozza elő. Fel kell hívnom a figyelmét arra a tényre, hogy a szakértői értékelésekre általában a harmadik pillér keretében kerül sor, de nem a közösségi jog értelmében. A tagállamok jogi és közigazgatási hagyományai, valamint az irányelv átültetésére általuk választott megoldások azt jelentik, hogy az ilyen értékelések megelőlegezett hozzáadott értéke meglehetősen korlátozott lenne. Elvégre, mint tudják, a tagállamok szabadon választhatják meg az irányelvek átültetésének formáit és módszereit.
A Bizottság azonban továbbra is különös figyelmet szentel az irányelvre vonatkozó információk terjesztésének, naprakésszé tett, egyszerű útmutatást fog eljuttatni az EU polgárainak, és az internetet fogja használni az információterjesztésre. Ezenkívül fel fogja szólítani a tagállamokat és segítséget nyújt számukra abban, hogy tudatosságfokozó kampányok útján tájékoztassák állampolgáraikat az őket megillető jogokról.
Hadd mondjam el, hogy a Bizottság készen áll arra, hogy megfeleljen a parlamenti jelentésben foglalt javaslatok túlnyomó többségének. Szeretném megköszönni az Európai Parlamentnek a támogatását, valamint arra vonatkozóan tett javaslatait, hogy hogyan biztosítható ennek a fontos irányelvnek a helyes alkalmazása, amely nem kevesebbről szól, mint az európai integráció során a négy alapvető szabadság egyikének helyes idekapcsolásáról.
Elnök
A napirendi pontot lezárom.
A szavazásra holnap kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Alin Antochi  
Teljes egészében támogatom Vălean asszonynak a 2004/38/EK irányelv alkalmazásáról szóló jelentését, annál is inkább, mert a közelmúltban bizonyos uniós tagállamokban bekövetkezett események felhívták a figyelmet a négy alapvető szabadság egyikének - konkrétan a polgároknak a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogának - botrányos megsértésére.
Ezenkívül az irányelvnek a tagállamok nemzeti jogszabályaiba való nem hatékony átültetése, vagy ennek teljes elmulasztása egy sor visszaéléshez vezetett az adminisztratív formaságok, valamint az "engedély nélküli tartózkodás” jogi fogalmára vonatkozó jogi rendelkezések korlátozó jellegű értelmezése kapcsán. Ezek a visszaélések európai polgárok jogellenes fogva tartásában és kiutasításában tetőztek. Mindezek ellenére a megoldást nem a határok lezárása képezi, hanem inkább konkrét intézkedéseket kell keresni annak érdekében, hogy elősegíthető legyen a polgároknak az európai társadalmak sokféleségébe való beilleszkedése.
Úgy vélem, hogy a most tárgyalt jelentés jelentősen hozzá fog járulni az irányelvben foglalt szabályozások átültetésének nyomon követéséhez, ha a tagállamok és a Bizottság sikeresen együtt tudnak működni ebben a kérdésben.
Ma minden európai polgár vágya, hogy egy olyan Európai Unióban éljen, amelyben tisztelik az olyan alapvető értékeket, mint például a személyek szabad mozgása, nem szabad azonban elfelednünk, hogy ennek a célnak az eléréséhez mindannyiunknak hozzá kell járulnia.
