Højtideligt møde - Østtimor
Formanden
Velkommen her i Europa-Parlamentet, hr. præsident. Velkommen igen efter 18 år.
José Ramos-Horta, præsident for Den Demokratiske Republik Østtimor
(EN) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil først komme med nogle bemærkninger på engelsk, derefter går jeg over til portugisisk og slutter på engelsk.
Jeg kunne godt tale til Dem på fem af EU's sprog, men det vil jeg nu ikke gøre, for så bliver jeg bare forvirret. Jeg nøjes med to, engelsk og portugisisk.
Jeg er taknemmelig for at få den ære at tale til denne ærværdige institution, legemliggørelsen af Europas rige kulturelle mangfoldighed og dets demokratiske, politiske kultur og institutioner. Min beundring for Europa og de institutioner, De har skabt, for Deres vej fra splittelse, strid og krige til enhed, partnerskab og fred, demokrati, integration og velstand, samt for Deres dybe tro på solidaritet mellem folkeslag fik mig i 2008 til i min egenskab af modtager af Nobels fredspris at indstille Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen som kandidater til Nobels fredspris.
I den ene ende af verden er der den eneste overlevende supermagts overvældende indflydelse og skygge. I den anden ende er der Asien, der står i skyggen af to voksende asiatiske kæmper, som tårner sig op over resten af regionen. Og mellem disse to kan vi have den europæiske bro, en bro, der kan forbinde alle i et nyt partnerskab for fred og velstand. Dette integrationens Europa strækker sig fra den smukke Atlanterhavskyst, der skyller op på Portugals kyser, til det gamle kontinents yderkanter, hvor Asien begynder.
Jeg er særlig taknemmelig over for denne ærefulde institution, over for mange af dens ærede medlemmer, for Kommissionen og især over for dens formand, vores ven José Manuel Durão Barroso, som har stået bag os i over tre årtier i vores lange rejse mod frihed.
Som ung politiker og diplomat, først om statssekretær, derefter som udenrigsminister og senere som Portugals premierminister har han været en klog, lidenskabelig forsvarer for Østtimor, som han også var det for Afrika, Asien og Latinamerika.
Men jeg ville svigte, hvis jeg ikke også takkede de mange andre medlemmer af Europa-Parlamentet, hvoraf nogle ikke længere er til stede på grund af den uigenkaldelige aldringsproces, som ingen af os kan undslippe fra.
Det, vi fandt i denne institution, fra alle spektre, fra venstre og fra højre, var, at De gav os et forum, da ingen andre gav os en stemme at tale med.
Det var således de portugisiske medlemmer af Europa-Parlamentet fra alle grupper, der i 1990'erne gav en del af deres egen løn til en person, som i dag er vores udenrigsminister, dr. Zacarias da Costa. Han sad her i fem år som repræsentant for oppositionen i Timor, og det var de portugisiske medlemmer af Europa-Parlamentet fra venstre til højre, som hver måned gav os økonomisk bistand til at drive et kontor her i Bruxelles.
Det var også denne institution, der for første gang nogensinde i verden gav os et pas, et id-kort, som repræsenterede Østtimor her i Parlamentet, hvor vi kunne tale Østtimors sag.
Når jeg står her igen, er det med en enorm følelse af taknemmelig over for Dem alle.
Og nu vil jeg på portugisisk tale om årtusindudviklingsmålene, hvordan vi klarer os i mit land, og hvad vi forventer, at det internationale samfund gør for at hjælpe os og andre.
præsident for Den Demokratiske Republik Østtimor. - (PT) Østtimor var ikke et selvstændigt land i 2000, og først da vi indsendte den første rapport om årtusindudviklingsmålene i 2004, fastsatte vi de første mål.
I de sidste tre år har der været ægte fred i Østtimor, og det har skabt grobund for en solid økonomisk vækst på over 12 % årligt, fattigdommen er reduceret med 9 % i de sidste to år, spædbørnedødeligheden og dødeligheden for børn under fem år er blevet reduceret, således at vi snart når de mål, der ellers først skal nås i 2015, antallet af skolesøgende børn er steget fra 65 % i 2007 til 83 % i 2009-2010, og analfabetismen blandt voksne fjernes gradvist takket være et fælles program mellem Østtimor og Cuba.
Vi forventer at have udryddet analfabetismen i Østtimor inden for de næste to-tre år. Omkring 30 % af landets budget er afsat til folkesundhed og uddannelse. Denne vending er resultatet af aggressiv offentlig finansiering af socialprogrammer såsom direkte pengeoverførsler til ældre, enker, handicappede og krigsveteraner samt en bevidst indsats for at øge dyrkede områder og dermed fødevareproduktionen.
Vi er ved at lægge sidste hånd på køreplanen for vores strategiske udviklingsplan for 2010-2030, som vil sætte os i stand til at befri vores folk fra århundreders fattigdom og øge deres levestandard til et mellemklasseniveau inden 2030.
Vedrørende forvaltningen af vores olieressourcer er jeg stolt over at kunne fortælle, at initiativet til at fremme klarhed i udvindingsindustrierne (Extractive Industries Transparency Initiative) i sin rapport fra den 1. juli 2010 klassificerede Østtimor som nr. et i Asien og nr. 3 i verden med hensyn til styrken, gennemsigtigheden og effektiviteten af landets forvaltning af indtægter fra gas og olie.
Omkring 30 % af medlemmerne af vores parlament er kvinder. I administrationen har vi kvindelige ledere af centrale ministerier såsom finans, justits, social solidaritet osv. og en kvindelig statsanklager. Vi har et permanent ungdomsparlament med 130 medlemmer, som netop er blevet valgt i hele landet. De unge, der vælges til dette parlament, er 12-17 år. Vi har altid ønsket en ligelig kønsfordeling i ungdomsparlamentet, men her er vores forventninger blevet mere end fyldt, da ungdomsparlamentet består af 68 piger og 62 drenge.
Østtimor er stolt over at have vedtaget en af de mest humanistiske forfatninger i verden, hvor dødsstraf er forbudt, og fængselsstraffe ikke kan overstige 25 år. Vi ønsker ingen livstidsdomme. Vi har ratificeret alle de vigtigste internationale menneskerettighedstraktater. Vi har allerede indsendt to rapporter om traktaterne til de relevante institutioner, og vi vil fortsat gøre en indsats for at styrke respekten for menneskerettigheder, frihed og værdighed for alle. Vi anerkender i vores forfatning, at international lov har forrang for nationale love. Med andre ord skal vores love stemme overens med international lovgivning.
Og nu vil jeg gå over til engelsk.
(EN) Nu vil jeg tale lidt om klimaændringer. Det bliver naturligvis ganske overfladisk, da tiden ikke tillader andet.
Det er et faktum, at de rige og magtfulde har bidraget mest til at ødelægge verdensmiljøet, men vi erkender, at de videnskabelige, teknologiske og industrielle fremskridt i de sidste 200 år har bibragt alle enorme fordele, også selv om disse fordele er ulige fordelt.
Men vi i udviklingslandene må ikke lægge hele skylden på de rige og magtfulde for, at jorden har lidt skade. Vi må påtage os vores del af ansvaret for ødelæggelsen af vores skove, søer, floder og have. Asien er ikke mindre ansvarlig end USA og Europa for at få vendt denne ulykkelige klimasituation. Vi udgør næsten halvdelen af verdens befolkning. Alene det betyder, at vi udøver et enormt pres på jord, mineraler, skove og vand. For at modernisere vores økonomier og forbedre livet for hundreder af millioner fattige i Asien bruger vi mere og mere energi, som vi får fra jorden. Mange af de nye vækstøkonomier i Asien sejler også på tværs af havene og leder efter energi andetsteds såsom i Afrika og Latinamerika.
Østtimor opfordrer derfor sammen med Maldiverne, dvs. to af de mindste lande i Asien, til, at vi fastlægger en fælles asiatisk dagsorden om bæredygtig udvikling, baseret på miljøbeskyttelse og genbrug, på forvaltning af jord og vand, på sundhed og uddannelse for alle og på afskaffelse af fattigdom og analfabetisme.
Jeg har en appel til de rige og magtfulde. De rige og magtfulde skal spørge sig selv, om de har holdt de løfter, de afgav på tv, og om de seneste politikker har håndteret underudvikling og ekstrem fattigdom effektivt.
Alt for ofte bebrejdes lederne i udviklingslandene den manglende forbedring af deres befolkningers livsvilkår trods den gavmilde udviklingsbistand, som vi formodes at få fra de rige.
Men donorerne skal også lave en ærlig, kritisk analyse af deres politikker. Vi ved, at der er en ægte følelse af solidaritet fra manden på gaden i USA, Europa og Japan over for deres medmennesker i de fattigere dele af verden, men donorerne skal strømline det langsommelige, dyre, overflødige, gammeldags og bureaukratiske papirarbejde, der drukner og tager modet fra alle i vores lande.
(Bifald)
Donorerne skal investere mere af hver enkelt dollar, de afsætter, til udvikling af landdistrikter, landbrug, fødevaresikkerhed, vand og sanitet, veje, sundhed og uddannelse. For at styrke de nationale institutioner og demokratisk valgte ledere skal donorerne yde mere direkte sektorvis budgetstøtte, så de kan levere tjenester og udvikling til befolkningerne.
Det er nedslående, at kun en håndfuld af de rige lande har opfyldt målet med 0,7 % af bruttonationalproduktet til udviklingsbistand. Samtidig glemmes de gavmilde løfter, som blev afgivet i de internationale konferencers spotlys side om side med filmstjerner og rocksangere, så snart Hollywoods tæppe går ned, og projektørerne slukkes.
Det er endnu mere forstemmende at se, hvor kort tid det tager at finde milliarder af dollars til at redde konkursramte banker, forsikringsselskaber, uhæderlige ejendomsmæglere og forældede bilindustrier, og hvordan millionvis af dollars udbetales i bonus til de inkompetente snydepelse, der er ansvarlige for den finansielle nedtur - mens årtiers bøn til de rige om at øge udviklingsbistanden er blevet mødt med stor modstand.
Vi mener, at en klog, retfærdig måde at bistå lande, der lider under følgerne af finanskrisen, er at afskrive udviklingslandenes og de små øsamfunds gæld og omstrukturere gælden for gældstyngede lande, der står over for enorme interne og eksterne udfordringer såsom ustabilitet, klimaændringer og ekstremisme i store dele af verden, især i Sydasien og regionen De Store Søer i Afrika.
Østtimor er heldig ved, at vi ikke skylder udlandet en eneste cent, så vores bøn til Dem er ikke baseret på et forsvar for egne interesser. Hvis De åbner den økonomiske årbog for 2010 - pocketbook-versionen - finder De nogle interessante tal. Østtimor har i dag det højeste overskud i verden målt i procent af BNP og skylder ikke udlandet en eneste cent. Alligevel føler vi solidaritet med de lande, der i årtier har skabt sig en gæld, som de i dag er ude af stand til at betale, og som holder hundredvis af millioner i verden i et jerngreb. Hvis det var muligt at mobilisere milliarder af dollars næsten fra den ene dag til den anden for at redde konkursramte banker og forsikringsselskaber, så må der også være en moralsk pligt og politisk klogskab til at finde det meget mindre beløb, der vil opfylde de udviklede landes forpligtelser over for de fattige lande i den tredje verden, så vi kan få rettet op på de ubalancer, der er fremherskende i verden i dag.
Jeg taler her i dag med den største følelse af taknemmelighed over for Dem - Europa-Parlamentet, de europæiske ledere og vores udviklingspartnere - og jeg vil i al ydmyghed anerkende vores egne fejl og begrænsninger. Vi i Østtimor og i store dele af udviklingsverdenen bør ikke bytte rollerne om og prædike for Vesten, som hævn for at Vesten har prædiket for os i årtier, men bør også se os selv i øjnene og besvare vores egne spørgsmål ud fra vores samvittighed. Hvad har vi selv gjort for at få hundredvis af millioner ud af ekstrem fattigdom? Det kan lade sig gøre. Vi kan alle gøre det bedre, i Østtimor og andre steder.
Vi har gjort enorme fremskridt i de sidste tre år. Vores land blev først uafhængigt for otte år siden. Jeg har givet Dem nogle tal, men der er mange andre områder, hvor fremskridt ikke kan måles i tal. De er ikke målelige, men er lige så vigtige. Vi har helet sårene i vores samfund, forenet de forskellige samfundsgrupper og heler nu sårene mellem os og Indonesien, som vi deler en 24 år lang tragisk historie med. I dag har Østtimor og Indonesien det bedst mulige naboskab, nøjagtig som alle andre naboer. Vi har bygget bro til hele regionen. Vi har oprettet diplomatiske forbindelser med over 100 lande. Dette er resultater, som ikke kan måles, som der ikke kan sættes tal på. Vores folk bærer ikke nag til nogen, trods de dybe sår, som 24 års besættelse har påført os.
Det er vores tro, vores overbevisning. Vi er fast besluttede på at leve op til vores folks forventninger og give dem en fremtid med fred og velstand.
Gud vise os nåde og velsigne os.
(Bifald)
Formanden
Mange tak, hr. præsident.
Som leder af oppositionen i Østtimor udviste De for 18 år siden stort mod og store visioner. I dag er De præsident for et frit, demokratisk, uafhængigt land.
Tillykke, hr. præsident, jeg ønsker Dem og Deres folk held og lykke. Tak for Deres tale.
(Bifald)
