Genoptagelse af sessionen
Formanden.
Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt torsdag den 27. marts 2003, for genoptaget.

Formanden.
 Det endelige forslag til dagsorden som opstillet af Formandskonferencen på mødet torsdag den 3. april 2003 i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 110 og 110a er omdelt. Der er foreslået følgende ændringer:
Vedrørende mandag
Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater og De Europæiske Socialdemokraters Gruppe har i henhold til forretningsordenens artikel 144, stk. 1, anmodet om henvisning til fornyet udvalgsbehandling af betænkning af Medina Ortega (JURI A5-0443/2002) vedrørende Kommissionens meddelelse om bedre og enklere lovgivningsmæssige rammer.

Medina Ortega (PSE).
Hr. formand, efter drøftelsen i Udvalget om Retlige Anliggender og det Indre Marked samt forelæggelsen af Kommissionens nye dokumenter om det samme spørgsmål, det vil sige en forenkling af EU-lovgivningen, mener min politiske gruppe, at betænkningen bør henvises til fornyet udvalgsbehandling med henblik på at kunne forelægge et forslag for plenarforsamlingen, der kan få den størst mulige støtte.

Formanden.
Da der ikke er nogen, der ønsker at opponere imod denne anmodning, tilbagevises sagen til udvalget.
Vedrørende onsdag
Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance har anmodet om at få opført redegørelser fra Rådet og Kommissionen om humanitær hjælp til Irak.

Cohn-Bendit (Verts/ALE).
Hr. formand, kære kolleger, det er ikke nødvendigt at skitsere den humanitære situation i Irak. Derfor mener vores gruppe forsat, at Kommissionen og Rådet burde fremsætte en erklæring om udsigterne for den humanitære bistand i Irak og om de første beslutninger, der er truffet i den anledning. Vi anmoder derfor om, at dette punkt føjes til dagsordenen.
Wurtz (GUE/NGL).
Hr. formand, den humanitære situation var længe inden krigen i Irak elendig på grund af embargoen. I dag er den katastrofal. Men det har alle vidst i lang tid. Det er ikke noget, der er opstået i dag. Da en delegation på 31 medlemmer af Europa-Parlamentet besøgte Baghdad for to måneder siden, havde vi møde med FN's instanser, som advarede os om det. Repræsentanterne fortalte os, at hvis der blev krig, ville situationen blive katastrofal. Heldigvis ventede FN ikke på Europa med at tage sig af de humanitære anliggender. Jeg mener derfor ikke, at Europa, som ikke har fordømt krigen og ikke har opfordret til, at den ophører, skal forsøge at købe sig til en ren samvittighed ved i Europa-Parlamentet i forbindelse med en forhandling at drøfte de humanitære aspekter. Vi skal naturligvis påtage os vores ansvar, men det kan ikke betale sig at fremsætte en erklæring, som kommer alt for sent. Jeg er derfor imod.
Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Hr. formand, det forslag, som vores gruppe stillede i sidste uge om at drøfte den humanitære bistand til Irak, blev forkastet med argumenter om, at "det var forhastet", "vi havde ikke tænkt på det", eller "måske slutter krigen". Hr. formand, jeg synes ærlig talt ikke, at det er seriøst.
Vores gruppe mener, at vi skal drøfte det hurtigst muligt. Hr. formand, jeg kan huske, at Parlamentet for kort tid siden vedtog en fælles beslutning, hvori det understregedes, at en sådan krise ikke tidligere var set, og at der var behov for omgående handling. Og det er ikke kun nødvendigt ud fra et humanitært og solidarisk synspunkt, men også fra et politisk synspunkt, for vi skal også genskabe EU's fælles fodslag i denne konflikt, denne krise og denne krig. Det bedste ville være at tale om tingene og blive enige om den humanitære bistand.

Ludford (ELDR).
Hr. formand, jeg vil blot protestere imod den beslutning, som et flertal af Formandskonferencen har truffet om ikke at sende en delegation fra Europa-Parlamentet til det første retsmøde i sagen om Leyla Zana, der, som alle ved, er modtager af Sakharov-prisen. Det glæder mig at kunne sige, at Den Liberale Gruppe og Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe opponerede imod denne beslutning, hvorimod de Konservative, Socialdemokraterne og Gruppen De Grønne insisterede på at aflyse delegationen. Der har været en del lobbyisme fra tyrkisk side om, at det er et kritisk tidspunkt for Tyrkiet. Det er naturligvis rigtigt, men da hovedparten af den tyrkiske befolknings synspunkter om Irak deles af de fleste EU-borgere, bør det ikke påvirke Europas popularitet.
Det er altid et følsomt emne at rejse spørgsmål om menneskerettigheder og kurdiske rettigheder i Tyrkiet, men hvis vi ikke gør det, svigter vi Tyrkiet og landets muligheder for at tiltræde EU. Jeg håber derfor, at Parlamentet vil støtte mig i min afstandtagen til Formandskonferencens flertalsbeslutning. Jeg kan forstå, at der vil blive sendt en delegation til det andet retsmøde den 25. april 2003, og jeg håber, at den ikke også bliver aflyst. Den første beslutning var helt uacceptabel.
Formanden.
Jeg vil gerne bekræfte, at det på Formandskonferencens møde for nylig blev besluttet at sende en delegation til det næste retsmøde, som er fastsat til den 25. april 2003.

Bernié (EDD).
Hr. formand, i oktober 2001 i forbindelse med den dobbelte krise med kogalskab og mund- og klovsyge formåede Kommissionen ikke at styre markedet for oksekød. Det gav sig udslag i faldende priser til produktionen og prisstigninger til forbrugerne. De franske fagforeninger påtog sig i den situation deres ansvar ved - på kraftig opfordring af Jospin-regeringen - at indlede forhandlinger om minimumspriser for at forhindre ødelæggelse af et helt erhverv. Vi mener, det er en ansvarlig måde at handle på. Kommissionen har ikke hørt særlig godt efter og har straffet det, som den kalder en overenskomst om kødpriser, hårdt. Kommissionen skal ikke lukke munden på fagforeningerne, bare fordi de har fremsat udtalelser mod reformen af den fælles landbrugspolitik.
Hr. formand, jeg beder Dem derfor henvende Dem til Kommissionen for at få annulleret denne absurde beslutning, der reelt er et angreb på fagforeningsfriheden. Jeg beder Dem ligeledes i henhold til artikel 38 i forretningsordenen om at opfordre Kommissionen til at afgive redegørelse over for Europa-Parlamentet. EU kan kun fungere, hvis det er humanistisk og solidarisk.
Formanden.
Jeg vil følge op på emnet i lyset af Deres kommentarer.

Nordmann (ELDR).
Hr. formand, i sidste uge blev gravstederne for de britiske og irske soldater på Étaples-kirkegården udsat for hærværk i forbindelse med indledningen på Irak-krigen.
Hr. formand, jeg vil godt have, at De også giver udtryk for den forfærdelse og bestyrtelse, som dette hærværk allerede har medført, eftersom det skete på et tidspunkt, hvor britiske soldater deltager i en krig, der - uanset uenigheden om krigens berettigelse - stiller demokratierne over for en totalitær fascisme.
Hr. formand, mit indlæg kommer ikke blot fra en anglofil franskmand, men fra en europæisk militærmand, som et år før 100-året for Entente Cordiale ønsker, at vores institution med Deres medvirken bidrager til højtideligholdelsen af en begivenhed, som indledte et århundrede med et fællesskab på godt og ondt, og som derfor er en grundlæggende begivenhed for EU.
Formanden.
Hr. Nordmann, det glæder mig på vegne af Parlamentet og forsædet at kunne sige, at jeg er enig i Deres synspunkter.

De Rossa (PSE).
Hr. formand, jeg har et indlæg til forretningsordenen. Jeg kan også tilslutte mig synspunkterne. Det spørgsmål, som jeg imidlertid ønsker at rejse, er truslen om, at SARS kan opstå i Europa på grund af manglende beføjelser på europæisk plan til at håndtere sagen på en sammenhængende og koordineret måde. Jeg er klar over, at der vil være en forhandling om dette emne, men jeg har desværre nok ikke mulighed for at være til stede og give udtryk for mine synspunkter.
Jeg vil opfordre Rådet til at arrangere et uformelt hastemøde for de europæiske sundhedsministre for at koordinere en europæisk reaktion. Jeg vil anmode Parlamentet og medlemsstaterne om at støtte kommissær Byrnes initiativ om at ændre vores traktater således, at vi i det mindste har samme beføjelser, hvad angår håndtering af sygdomme hos mennesker og hos dyr.

Formanden.
Jeg er sikker på, hr. De Rossa, at Kommissionen med glæde vil notere sig Deres kommentarer til kommissærens redegørelse under Deres fravær.

Sandbæk (EDD).
Hr. formand, jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på, at Tulkarem-flygtningelejren i henhold til oplysninger i israelsk og udenlandsk presse blev invaderet tidligt onsdag morgen af israelske styrker. Soldaterne beordrede alle mænd og drenge mellem 15 og 55 til at forlade deres hjem og samles på to angivne steder i lejren. Der blev de fastholdt i mange timer og afhørt én efter én. Hæren tilbageholdt 11 mænd, som den hævdede var eftersøgte terrorister. De ældre mænd og drenge blev derefter sat på busser og lastbiler, som kørte dem mange kilometer uden for Tulkarem, hvor de blev bedt om at stå af og fik forbud imod at vende tilbage til deres hjem i de næste tre dage. Hæren forlod dem med det tøj, de stod i, og intet andet og tog ingen hensyn til dem i de tre dage med tvunget ophold.
I mellemtiden kom nogle af kvinderne fra Tulkarem-flygtningelejren for at bringe fødevarer og de allermest nødvendige forsyninger til deres mænd, brødre og sønner. Soldaterne ikke ville lade dem vende tilbage til lejren, og de blev også tilbageholdt.
En israelsk oberst har taget offentligt ansvar for denne handling, der helt klart strider imod bestemmelserne i den fjerde Genève-konvention, som Israel har undertegnet. Han betegner det som en tilfredsstillende og vellykket aktion med gode resultater.

Formanden.
Jeg vil tage Deres kommentarer til efterretning og rejse spørgsmålet over for de israelske myndigheder, hvorefter jeg vil oplyse Dem om resultatet.

Andrews (UEN).
Hr. formand, jeg har et indlæg til forretningsordenen. Jeg vil gerne henlede opmærksomheden på en artikel i den spanske avis El País fra den 30. marts, hvor der i overskriften stod, at et halvt dusin lande blev aflyttet i Rådets hovedkvarter, og at EU påstår, at det er Israel, der spionerer.
Hr. formand, jeg er ikke så naiv, at jeg tror, at der er tale om en enestående hændelse, det er almindeligt for efterretningstjenester over hele verden at indhente oplysninger til deres regeringer. Jeg vil dog alligevel spørge, hvilke foranstaltninger Parlamentets sikkerhedstjenester træffer for at afdække lignende aflytningsudstyr inden for Parlamentets nybyggede kontorer. I lyset af betænkningen om Echelon bør vi behandle spørgsmålet relativt hurtigt.

Formanden.
Med hensyn til kontrolforanstaltninger vil vi efter Deres spørgsmål konsultere de andre institutioner for at klarlægge, hvorvidt der er mere, vi kan gøre. Så vidt vi er orienteret, finder der ingen aflytning sted her, da vi forsøger at arbejde i åbenhed. Vi vil ikke desto mindre træffe de foranstaltninger og tage de forholdsregler, som vi har mulighed for.

Gasòliba i Böhm (ELDR).
Hr. formand, mine damer og herrer, uanset de aftaler, vi på torsdag når frem til i beslutningen om Cuba, beder jeg Dem om personligt at tage affære i forbindelse med situationen for de 78 anholdte, der er anklaget for sammensværgelse med hjemmel i den cubanske lov fra 1999 om beskyttelse af den nationale uafhængighed og økonomi. Ifølge en spansk avis er hovedanklagen mod en af de anholdte, Raúl Rivero, at han har deltaget i sammensværgelser på vegne af det franske undergravende agentur Reporters Sans Frontiers. Det viser, hvor paranoidt Fidel Castros diktatur er. Da der desuden er tale om summariske retssager, haster det efter min mening med at gribe ind for at forbedre de anklagedes situation og vilkår.

Formanden.
Gruppen har været nævnt ved flere lejligheder i Parlamentet i den senere tid - bl.a. af hr. Salafranca Sánchez-Neyra. Jeg har sendt en skrivelse til de cubanske myndigheder, hvor jeg udtrykker mig i meget klare vendinger, men har endnu ikke modtaget noget svar. Jeg vil vende tilbage til de interesserede medlemmer, hvis og når jeg modtager et svar. Vi har allerede forsøgt at følge op på sagen.

Patakis (GUE/NGL).
Hr. formand, vi kan ikke andet end fordømme den amerikanske udenrigsministers ringeagtende holdning til de europæiske samarbejdspartnere i NATO og EU, da han nægtede at stige ned fra sin trone og modtog EU's trojka og sine andre modparter i NATO's hovedkvarter som den nye regent. Hr. Powell krævede FN's legalisering med tilbagevirkende kraft af den beskidte krig og en stadfæstelse af USA's centrale rolle i delingen af byttet fra den irakiske befolkning. Til gengæld tilbød han EU-landene og NATO-landene nogle pebernødder fra det blodplettede rov fra Irak, hvis de vil finansiere den såkaldte humanitære bistand.
Hr. formand, Rådet er nødt til at give os en forklaring på, hvorfor der ikke blev ytret et eneste ord til fordømmelse af krigen under møderne med hr. Powell. Hvad er det for en ny rolle til FN, som det græske formandskab nu taler om? Vi er nødt til at have en forklaring på, om EU på trods af de europæiske befolkningers vedvarende og massive protester har til sinde at optræde som bedemand, og om EU er indstillet på blindt at følge USA's direktiver, sådan som de officielle erklæringer fra ledende regeringsembedsmænd lader forstå. En sådan politisk holdning, som direkte tjener storkapitalens interesser, vil fremkalde endnu større protester blandt befolkningerne.

Sakellariou (PSE).
Hr. formand, Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik har besluttet at indgive en mundtlig forespørgsel om Cuba - hvilket hr. Gasòliba i Böhm også nævnte tidligere - således at vi kan diskutere problemerne i dette land med Rådet og Kommissionen, og således at vi kan tale udførligt om argumenterne inden for nogle rimelige rammer og komme frem til nogle konklusioner. Hr. formand, min gruppe har tidligere overvejende udtalt sig mod en uopsættelig forhandling, fordi vi mener, at situationen i Cuba er så alvorlig og så vigtig, at vi skal træffe beslutninger her inden for nogle passende rammer og ikke i en treminuttersdebat.
Hr. formand, jeg kender Deres holdning til de seneste arrestationer, som har fundet sted i Cuba, og også til Rådets fordømmelse af Cuba. Derfor har vi været af den opfattelse, at dette emne ikke hører til i en uopsættelig forhandling, men bør behandles inden for disse rammer. De har jo reageret rigtigt på den aktuelle situation.
Mit spørgsmål er, om vi også gennemfører denne mundtlige forespørgsel.

Formanden.
Det forekommer mig, at Parlamentet allerede har drøftet spørgsmålet vedrørende forhandlingen om overtrædelser af menneskerettigheder og retsstatsprincippet. Der vil være en forhandling, men jeg mener ikke, at den skal stå i vejen for muligheden af en mere detaljeret gennemgang fra kollegerne fra Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik, hvis udvalget ønsker denne gennemgang for at udveksle synspunkter med de andre institutioner.

González Álvarez (GUE/NGL).
Hr. formand, lad mig her i Parlamentet, som jeg i de sidste 10 år har anset for mit hjem, give udtryk for den forfærdelse, jeg føler over de uskyldige ofres død og lemlæstelse i Irak. De har alle et navn ligesom De og jeg og er ikke blot tal i en statistik.
Jeg vil gerne give udtryk for bekymring, for selv om sejrstrompeterne allerede lyder, ved vi ikke, hvordan denne katastrofe ender. Jeg vil også give udtryk for min beklagelse over, at Parlamentet ikke har været i stand til at genspejle de millioner af europæeres synspunkt, som i dag demonstrerer mod denne krig i hele Europa. Jeg beklager dybt, at Parlamentet ikke har formået at forfatte en beslutning med det enkle budskab: "Stop krigen, stop myrderierne".
Jeg vil også gerne give udtryk for min forbløffelse over i de sidste dage at have været vidne til, hvordan USA's regering helt uanstændigt er i gang med at fordele krigsbyttet i form af gevinsterne ved genopbygningen. Jeg synes, at det er skammeligt, at Parlamentet ikke engang har fordømt denne uanstændige fordeling af krigsbyttet over de dødes lig, ikke blot irakere, men unge britiske og nordamerikanske soldater, som også mister livet. Hr. formand, jeg var nødt til at sige dette.

Formanden.
Jeg deler Deres generelle skuffelse over, at medlemmerne af Parlamentet ikke kunne blive enige om nogen af de mange muligheder, der er til rådighed. Med hensyn til vores forberedelse til disse forhandlinger appellerer det til, at man udviser den afklarethed og det engagement, som følger med disse spørgsmål.

Lagendijk (Verts/ALE).
Hr. formand, jeg har en kommentar til baronesse Ludfords indlæg, hvor hun udtalte, at jeg som formand for Delegationen til Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Tyrkiet skulle have anmodet om, at der ikke sendes en delegation til Leyla Zanas retssag. Det er ikke korrekt. Jeg sendte en skrivelse til Dem, hr. formand, hvori jeg anmodede om, at delegationen blev udsat, ikke aflyst. Der er stor forskel, for jeg mener også, at det er meget vigtigt at sende den pågældende delegation af sted. Men det er også vigtigt at vide, hvornår en sådan delegation skal sendes af sted, og hvem der skal deltage. Det er ikke sandt, at det kun var De Kristelige Demokrater, Socialdemokraterne og De Grønne, der mente, at den 28. marts ikke var det rette tidspunkt. Langt vigtigere er det, at fru Zana selv lod os vide gennem sin advokat, at det ikke ville være en god idé at overvære retssagen den 28. marts. Jeg finder det mærkeligt, at der er grupper i Parlamentet, og nu baronesse Ludford, der ønsker at sende en delegation af sted for enhver pris, blot fordi Parlamentet har truffet en beslutning herom. Jeg mener, at det er meget vigtigt at tage hensyn til holdningen hos den person, som vi skal besøge og ønsker at støtte. Hun har gentagne gange udtalt, at det vil være meget bedre at deltage med Parlamentets delegation på et senere tidspunkt. Sådan er situationen, og det er en skam, at baronesse Ludford ikke kan se situationen i det rette perspektiv.

Santini (PPE-DE).
Hr. formand, den information, jeg gerne vil komme med, hører til i den lidt lettere ende. Der er tradition for, at Europa-Parlamentet under sine mødeperioder her om foråret bliver belejret af skoleelever, skolegrupper og studerende fra hele Europa, eftersom de officielle skoleudflugter finder sted på denne årstid. Det er dog ikke alle, der kan nyde godt af denne vigtige mulighed, som vi burde give alle Europas unge. Skoleeleverne og de studerende i randområderne og de fjernest beliggende områder kan nemlig ikke besøge Parlamentet af økonomiske årsager. For indtil nogle få år siden ydede Europa-Parlamentet en konkret støtte til skoler og skolelever fra hele Europa, men så blev denne støtte skåret væk af sparehensyn. Jeg har kigget lidt på sagen og konstateret, at regionerne - det vil sige de regionale myndigheder - modtager en vis støtte, som de desværre administrerer efter forgodtbefindende. Efter min mening er det ikke rimeligt, hr. formand, at de skoleelever, der bor langt væk, ikke længere har samme mulighed for at besøge Parlamentet og se, hvordan vi arbejder, og hvad vi laver. Blandt alle de midler, vi bruger på grupper af besøgende, er der efter min opfattelse ingen tvivl om, at midlerne til de unge er de mest interessante, og at det også er værd at gøre et lille økonomisk offer i den forbindelse.
Formanden.
Hr. Santini, jeg vil anmode tjenestegrenene om at udarbejde en meddelelse om udviklingen af de forskellige budgetposter i de senere år. I min rolle som formand har jeg mødt mange skoleklasser, og jeg ved, at vi fortsat vil investere betydeligt i Euroscuola-programmet for børn fra skoler inden for EU. Programmet vil snart blive udvidet til at omfatte børn i skoler i kandidatlandene. Jeg vil gerne bede kollegerne om at informere Dem om andre ændringer og undersøge, om det er et spørgsmål, som vi bør overveje.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE).
Hr. formand, på vegne af min gruppe har jeg altid bestræbt mig på at støtte dialogen mellem Parlamentet og myndighederne og befolkningen i Cuba. Men jeg synes ikke, hr. formand, at Parlamentet skal undlade at hæve stemmen under disse omstændigheder, når der har fundet en række anholdelser sted af fredelige dissidenter, menneskerettighedsforkæmpere og uafhængige journalister som Raúl Rivero og Ricardo González Alonso. Anklagemyndigheden har krævet mellem 20 års fængsel og livstid under en retssag, som pressen og diplomatiske repræsentanter, der er akkrediteret i Havana, har været forment adgang til.
Hr. formand, jeg kender og støtter på min gruppes vegne det initiativ, som den forelægger i Udvalget om Udenrigsanliggender, Menneskerettigheder, Fælles Sikkerhed og Forsvarspolitik om at afholde en forhandling om spørgsmålet i maj, men jeg synes ikke, at Parlamentet ville leve op til sit ansvar og gøre en ordentlig indsats for frihedens sag, hvis det ikke fordømte disse hændelser og alle de voldshandlinger, der har fundet sted eller kan finde sted i Cuba, og hvis det ikke giver udtryk for solidaritet med ofrenes og de anholdtes familier og står fast på det ufravigelige krav om frihed.

Formanden.
Hvad angår Deres forslag til en dato i maj, er jeg glad for at se, at formanden for Deres gruppe, hr. Poettering, var opmærksom. Et sådant forslag bør komme fra Deres gruppe eller en af de andre grupper via Formandskonferencen.

Laguiller (GUE/NGL).
Hr. formand, De opfordrer til, at vi bevarer sindsroen under forhandlingerne, men bomber skaber ikke sindsro. Jeg fordømmer hærværket på kirkegårdene i England, som er meget beklageligt. Men over for krigen er min forfærdelse i dag ikke rettet mod det, men mod de tusindvis af dræbte irakere, mod de intensive bombninger af Baghdad og Basra, som rammer mænd, kvinder, børn og gamle, og mod manglen på vand, som kan medføre epidemier.
Jeg kan konstatere, at en række medlemmer af Europa-Parlamentet har en selektiv forargelse. Personligt fordømmer jeg krigen, olieselskaberne og de øvrige forbindelser til den engelske og den amerikanske regering, som terroriserer et helt folk, og som allerede har delt overskuddet fra genopbygningen.
Van Orden (PPE-DE).
Hr. formand, en række medlemmer har udtrykt bekymring om den humanitære situation i Irak. Vi kan med sikkerhed sige, at situationen for befolkningen i Irak vil blive betydeligt bedre med fjernelsen af Saddam Hussein og hans tyranniske regime. Parlamentet bør glæde sig over de aktioner, som koalitionsstyrkerne udfører, især USA og Det Forenede Kongerige, som har været medvirkende til at overvinde dette frygtelige regime. Saddams støtter her i Parlamentet er gjort til skamme. Vi skal lykønske koalitionsstyrkerne med deres udholdenhed og store succes.

Ferrer (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil gerne understrege, at der på grund af alvoren i de ting, der sker i Cuba, er brug for en tilbundsgående debat, og det ville derfor glæde mig, hvis forslaget om en mundtlig forespørgsel med en tilbundsgående debat om spørgsmålet bliver gennemført.
Men jeg vil også gerne understrege, at det ene ikke udelukker det andet. Jeg synes derfor, at de summariske retssager, der netop har fundet sted, arrestationerne af folk, som blot har benyttet sig af deres udtryksfrihed eller af retten til at bruge den gældende lovgivning til at udøve deres frihedsrettigheder, er så alvorlige, at Parlamentet øjeblikkeligt bør hæve stemmen for at give de mennesker, der gennemlever en meget smertefuld og bekymrende tid, et signal om håb, og jeg synes, at det er meget positivt, at vi på torsdag kan fordømme det, der sker i Cuba.

Tannock (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil også gerne anmode Dem om at overbringe USA's præsident Bush og Det Forenede Kongeriges premierminister Tony Blair vores anerkendelse af den store bedrift. Efter kun to ugers krig har de befriet den undertrykte irakiske befolkning fra et af de blodigste tyrannier i verden - med meget små civile og militære tab - alt taget i betragtning - i lyset af opgavens enorme omfang.
Ethvert tab af uskyldige er en tragedie, men Saddam Hussein har henrettet og tortureret flere mennesker i de sidste to uger som straf for at desertere og hilse vores styrker velkommen end de ofre, som alliancens militære operationer ufrivilligt har medført.
Man betaler altid en pris for krig i forbindelse med tab af menneskeliv, men i Parlamentet er vi alle enige om, at man ikke kan sætte en pris på personlig frihed og global sikkerhed.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er Kommissionens redegørelse om lungesygdommen SARS.

Byrne
Hr. formand, det glæder mig at have lejlighed til at informere Parlamentet om omstændighederne omkring den tilstand, der er kendt som lungesygdommen SARS - Severe Acute Respiratory Syndrome (alvorlig akut luftvejssyndrom). Den kan opdeles i en række forskellige spørgsmål. Hvad er det? Hvor kommer sygdommen fra? Hvordan spredes den? Hvordan kan vi stoppe den?
Det er en lungesygdom med rapporterede tilfælde i Asien, Nordamerika og Europa. Sygdommen begynder som regel med feber, sommetider forbundet med andre symptomer som f.eks. kulderystelser, hovedpine og smerter i kroppen. Efter 2-10 dage kan SARS-patienter udvikle hoste, der kan medføre vejrtrækningsproblemer. I 10-20 % af tilfældene vil patienterne kræve behandling med ilt. Det beregnes, at 4 % af SARS-tilfældene ender med døden. I øjeblikket findes der ingen behandling ud over god intensiv og plejende behandling, der påviseligt har forbedret tilstanden hos mange personer med SARS.
Hvad angår den infektiøse agens, har videnskabsmænd opdaget en tidligere ukendt virus, som er beslægtet med coronavirus, hos patienter med SARS. Selv om den nye coronavirus stadig er den førende hypotese med henblik på årsagen til SARS, undersøges en række andre vira stadig som potentielle årsager.
Tilsyneladende sker spredningen af SARS hovedsagelig gennem sekret fra luftvejene - kaldet mikrodråber - når personer med SARS hoster eller nyser mikrodråber ud i luften, som andre personer indånder. Man kan dog ikke afvise andre smitteveje, f.eks. via direkte kontakt med en smittet person. Især plejepersonale og familiemedlemmer er smittet. Men der er også mistanke om andre smitteveje.
Med hensyn til spørgsmålet om oprindelse har et undersøgelseshold fra Verdenssundhedsorganisationen af den kinesiske regering fået tilladelse til at rejse til Guangdong-provinsen. Videnskabsmænd overvejer i øjeblikket, om SARS-virussen enten har fundet vej fra dyrearter til mennesker eller er muteret til en mere ondartet form. Holdet fra Verdenssundhedsorganisationen regner også med at besøge Foshan, hvor det første tilfælde af SARS blev opdaget.
Med hensyn til spørgsmålet om antallet af tilfælde i EU har de 15 medlemsstater rapporteret til Kommissionen om i alt 46 tilfælde - 19 formodede og 27 under mistanke - ingen med dødelig udgang. Det er også meget vigtigt at understrege, at der ikke har været lokal overførsel inden for EU.
I kandidatlandene, EFTA og andre europæiske lande har 14 lande rapporteret om i alt otte tilfælde - tre formodede og fem under mistanke - ingen med dødelig udgang.
I andre lande er der til dato rapporteret om i alt 2.396 tilfælde, herunder 89 med dødelig udgang.
De ukendte faktorer kombineret med den globale spredning af sygdommen har naturligvis fået stor pressebevågenhed. Men selv om der ofte henvises til SARS som en "dræberbakterie", skal vi dog ikke glemme, at beregninger viser, at færre personer dør af SARS end af "almindelig" influenza. 
SARS er dog et tydeligt tegn på, at vi lever i et fuldstændig globalt miljø, hvor den stigende mobilitet for mennesker også medfører større spredning af sygdomme.
I den moderne verden er det let at rejse, rejseaktiviteten er stor, og det er nødvendigt med et større beredskab på tværs af grænserne for at håndtere truslen fra overførbare sygdomme. Overvågning og koordination skal styrkes på europæisk plan for at bekæmpe truslen mod folkesundheden. Jeg har understreget behovet for dette igennem længere tid, og det anerkendes i Det Europæiske Konvent, i rapporten fra hr. Katiforis. Jeg håber derfor, at konventet vil tage emnet op i sine drøftelser.
EU's net til epidemiologisk overvågning af og kontrol med overførbare sygdomme blev oprettet for tre år siden for at opdage, overvåge og kontrollere overførbare sygdomme hos mennesker, uanset årsager eller smitteveje. Nettets opgave er at overvåge og undersøge udbruddene, herunder at identificere årsagerne og definere kontrolforanstaltningerne. Kommissionens rolle er at koordinere og støtte disse aktiviteter.
Med dette SARS-udbrud vil det vise sig, hvor stor den reelle kapacitet er i de to søjler i nettet - epidemiologisk overvågning og hurtig varsling. Netudvalget har sammen med Kommissionen defineret og iværksat et effektivt overvågningssystem. Systemet indeholder oplysninger om alle formodede SARS-tilfælde og giver et samlet og tydeligt billede af udviklingen under udbruddene.
Vi skal selvfølgelig være forsigtige og ikke tage nogen chancer. Denne fremgangsmåde synes at virke, de fleste personer, der er under mistanke for at være smittede, viser sig at fejle noget andet.
Vi skal dog ikke slappe for meget af. EU's strategi til overvågning af SARS er forbundet med den globale overvågning, som er koordineret af Verdenssundhedsorganisationen.
Den anden del af strategien omhandler forebyggelse. Vi skal samarbejde for at reducere risikoen for smitte. Unødvendig rejseaktivitet til påvirkede områder bør aflyses eller udsættes. Verdenssundhedsorganisationen har angivet Hongkong og Guangdong-provinsen i Kina som påvirkede områder og har områderne under konstant overvågning, og der offentliggøres yderligere oplysninger, hvis situationen i andre regioner medfører rejsebegrænsninger.
Alle er vel også enige om vigtigheden af sundhedscheck inden afgang fra påvirkede områder og formidling af information til passagerer og flypersonale.
Kommissionen har rollen som koordinator og opfordrer til fælles tiltag og kriterier. I de seneste tre uger har mine tjenestegrene forsøgt at integrere nationale foranstaltninger med globale foranstaltninger gennem regelmæssige møder, audiokonferencer og konsultationer med medlemsstaterne, kandidatlandene og Verdenssundhedsorganisationen.
Der er i forbindelse med SARS andre forhold, der gør sig gældende, ud over virkningerne for folkesundheden. SARS-udbruddene har allerede haft en politisk og økonomisk virkning. Rådgivning om rejseaktivitet har haft store konsekvenser for luftfart og turisme i Asien. Industriudstillinger og møder er udsat, og det forudses, at Asiens økonomiske vækst vil blive påvirket. Det er klart, at tidligere rapportering til Verdenssundhedsorganisationen fra dem, der er påvirket, kunne have afhjulpet mange af virkningerne. Det er vigtigt at huske i fremtiden.
Jeg må understrege, at Kommissionens kapacitet til at udvide sin rolle som koordinator og hjælper har nået sin grænse på nuværende tidspunkt. Vi kan ikke komme videre uden nye ordninger til at samle den eksisterende ekspertise. Jeg har ved mange lejligheder henvist til vores planer om at styrke vores kapacitet til at håndtere overførbare sygdomme.
Den mest effektive måde, hvorpå vi kan styrke fællesskabsaktiviteter, er efter min opfattelse at oprette et europæisk center for forebyggelse og bekæmpelse af sygdomme. Som mange allerede er klar over, er vi i fuld gang med at udarbejde et lovforslag, som jeg vil fremlægge i løbet af de næste par måneder. Mit forslag vil være at etablere et sådant center i 2005.
Centret vil give mulighed for at øge overvågningen og koordinere og lette fælles tiltag og samarbejde med andre medlemsstater, tredjelande og internationale organisationer, især Verdenssundhedsorganisationen. Centret skal ikke erstatte eksisterende nationale myndigheder, men snarere være forbindelsesled mellem dem og reference- og koordinationspunkt, både i rutine- og krisesituationer. Centret vil også være vigtigt for et udvidet Europa.
På et multinationalt plan kan man sige, at SARS er under kontrol, men der er ingen bedring af situationen, som man først havde regnet med. I Europa er situationen tilsyneladende under kontrol, men de strenge kontrolprocedurer skal dog fortsætte. Hvis denne sygdom skal bekæmpes, er det vigtigt, at alle, der mener at have symptomer, og som har rejst i de påvirkede lande, konsulterer deres læge.
Vi skal ikke overse den støtte, som EU og medlemsstaterne kan give de ramte lande i deres søgen efter årsagen til sygdommen og en kur. Det diskuteres stadig, hvorvidt det ansvarlige stof ligger tættest op ad en almindelig forkølelse eller coronavirus. Vi skal fortsat støtte Verdenssundhedsorganisationen i dette arbejde.
Endelig kan jeg forsikre Dem om, at Kommissionen sammen med medlemsstaterne og i tæt samarbejde med kandidatlandene og Verdenssundhedsorganisationen fortsat vil gøre alt for at bekæmpe spredningen af SARS.
Som svar på det, som hr. De Rossas sagde tidligere, kan jeg sige, at der har været indledende drøftelser med Rådet om at arrangere et møde i den nærmeste fremtid for at drøfte sagen yderligere.

Trakatellis (PPE-DE).
Hr. formand, i dag er en fremragende lejlighed til at drøfte og forstå nogle grundlæggende folkesundhedsspørgsmål og arbejde videre med dem på EU-plan. Jeg havde den ære at være ordfører for EU's folkesundhedsprogram for de kommende fem år, og jeg finder det meget vigtigt, at den ene af de tre søjler i dette program er fremme af en hurtig respons på trusler mod sundheden.
Jeg vil komme med et par kommentarer og derefter vende tilbage til det, kommissæren sagde om et center, som vi er nødt til at have, for at vi effektivt kan bekæmpe truslerne mod sundheden. Som De sikkert ved, betyder den mobilitet, der er i dag, hvor millioner af mennesker rejser til alle dele af verden, at de smitsomme sygdomme er blevet langt mere udbredte. Det har man set i forbindelse med SARS, alvorlig akut luftvejssyndrom, som startede i en provins i Kina og nu har givet tilfælde i Europa. En anden vigtig faktor er, at vi oplever pludselige epidemier af nye sygdomme. I løbet af de sidste 20 år er der rapporteret om 30 nye smitsomme sygdomme eller varianter af gamle sygdomme, som opstår, fordi virus muterer, eller endog gamle sygdomme, som blusser op igen, f.eks. tuberkulose.
Derfor kræver alt dette konstant årvågenhed og overvågning og en respons, som er nødt til at være organiseret og koordineret. Hertil skal tilføjes den resistens, som bakterier som bekendt udvikler over for antibiotika. I dag kommer en patient på hospitalet for at blive behandlet for en bestemt sygdom, og pludselig er patienten blevet smittet på hospitalet, ofte meget, meget alvorligt. Disse bakterier, som vi ikke kan bekæmpe med antibiotika, udgør altså også en fare, og forskning er nødvendig, for at vi kan bekæmpe dem.
Den sidste ting, jeg vil nævne, er biologisk terrorisme. Biologisk terrorisme, hvor der anvendes bakteriesporer eller virus eller andre midler, er også en trussel, der kræver en koordineret og passende reaktion.
For at vende tilbage til, hvad kommissæren sagde før, kan man af de ting, jeg her har nævnt, konkludere, at vi er nødt til at have et center på EU-plan, der har faciliteter og et netværk af laboratorier, hvor man kan forske, overvåge og koordinere denne respons, så vi hurtigt kan undersøge sygdommene og hurtigt finde frem til både årsager og behandlingsmetoder. Vi er derfor nødt til at være modige nok til at oprette et sådant center. I november var jeg med til, i Gruppen for Det Europæiske Folkepartis regi, at afholde et symposium i Europa-Parlamentet om dette center med deltagelse af 30 af de mest fremtrædende epidemiologer. Jeg vil læse konklusionen for Dem. Den er dateret i november, det vil sige før SARS. Der står:

Roth-Behrendt (PSE).
Hr. formand, jeg er bange for, at jeg må skuffe hr. Trakatellis. Hans håb om, at kollegerne fra konventet lytter nu og pludselig betragter sundhedspolitik som en prioritet, er relativt let at skuffe. Jeg tror ikke, at det vil være tilfældet.
Jeg har lyttet opmærksomt til hr. Byrne og hr. Trakatellis og giver dem ret. Naturligvis er meget af det, som de har nævnt, nødvendigt. Det, som vi hidtil har gjort, er imidlertid ikke tilstrækkeligt. Det europæiske system til epidemiologisk overvågning og kontrol af smitsomme sygdomme, som vi allerede har, kan kun være så godt som kvaliteten, pålideligheden og hastigheden i de nationale systemer, som er fuldstændigt forskellige. Derfor er jeg enig med Dem: Vi bør oprette et videnskabeligt forskningscenter. Men også det vil med sikkerhed kun være en lille dråbe. Mere forskning - hr. Trakatellis, De ønsker det sikkert, og jeg er sikker på, at min kollega, fru Malliori, også vil støtte det - er sikkert rigtigt, men det er ikke det, vi virkelig har brug for.
Hidtil har vi på lovgivningsområdet i EU udtrykkeligt udelukket harmonisering. I vores system til bekæmpelse af smitsomme sygdomme er følgende udtrykkeligt fastlagt: ingen harmonisering af nationale retsforskrifter. Hr. kommissær, De har tidligere sagt, at det vigtigste nu er forebyggelse. Vi skal f.eks. reducere mødet med og udsættelsen for bestemte sygdomme. Hvad så, hvis pesten virkelig kommer til Europa igen eller i det hele taget bryder ud igen? Hvad så, hvis polio - børnelammelse - udbredes igen? Er vi forberedt på det? Jeg kan sige det klart: Nej, vi er ikke forberedt. Et epidemiologisk system, som f.eks. fører til, at der er anbefalinger i nogle lande om ikke at rejse til bestemte regioner og ikke i andre lande, at der i mange lande udføres observationer i lufthavnene, og at det overhovedet ikke er tilfældet i andre lande i EU, dur ikke.
Derfor må jeg sige meget nøgternt til Dem: Det eneste, vi skal gøre - det må vi dog være enige om - er at medtage en kompetence for sundhedspolitik i traktaten. Hr. Trakatellis, jeg er den første, som vil klappe meget begejstret, hvis De gennemfører det i Deres gruppe. Jeg har ikke læst særligt mange holdninger til konventet, hvor der er udtrykt ønske om det. Fru Grossetête ønsker det helt bestemt, det gør De måske også. Men, hr. Poettering - jeg ser, at De lytter til mig - siger De, at der skal være en fællesskabskompetence for sundhedspolitik? Vi er spændte! Min gruppe har - måske ikke på højeste niveau - sagt tydeligt, at vi ikke ønsker noget nyt alibicenter.
EU skal have ægte kompetencer for at løse disse problemer. Hvad siger vi så til folk næste år ved valget til Europa-Parlamentet? Er vi rent faktisk i stand til at besejre og bekæmpe sygdomme med samme hygiejnestandarder - i det mindste minimumsstandarder? Hr. Trakatellis, De har spurgt: Kan mennesker på hospitaler blive endnu mere syge? Ja, det kan de, fordi vi ikke har nogen sammenlignelige hygiejnestandarder for hospitaler. Er det det EU, som vi ønsker for borgerne? Nej! Vi ønsker ikke kun konkurrence og det indre marked, vi ønsker også social beskyttelse og sundhedsbeskyttelse. Det har vi ikke haft held med hidtil.
Hvis vi tager tilfældet SARS som eksempel nu og ønsker at gøre noget ud af det, så skal det lykkes os at få en bindende kompetence i EU for sundhedspolitikken. Hr. Byrne, jeg beder Dem indtrængende om at støtte os her, og Kommissionen og hr. Prodi - som jo altid har sagt til os, at han har lyttet til folkets sjæl, hvilket vi også har mærket ved Levnedsmiddel- og Veterinærkontoret, myndighederne for fødevaresikkerhed - anmoder jeg om at sige, at vi har brug for en fælles kompetence.
Hr. Byrne, jeg støtter Dem, hvis De kræver mere personale ved de næste budgetdrøftelser og fordobler Deres budgetoverslag. Modet til det må De dog mobilisere alene.
Ries (ELDR).
Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil først og fremmest på vegne af Den Liberale Gruppe give udtryk for min medfølelse med familierne til ofrene - 100 i alt - hvilket kommissæren nævnte - for SARS-epidemien, som er en virus, som spreder sig med lynets hast over hele jorden og særligt i Sydøstasien og Canada. Europa synes på nuværende tidspunkt at være relativt forskånet. Kommissæren har netop redegjort for den aktuelle status i medlemslandene og i kandidatlandene.
Jeg vil desuden takke ham for meget præcist og detaljeret at have redegjort for den gensidige udveksling af oplysninger mellem WHO og EU's overvågningssystem.
Hvilke kendsgerninger kan på nuværende tidspunkt fastlægges? Først og fremmest vil jeg sige, at der er grund til bekymring, hvis man lytter til redegørelsen fra en WHO-talsmand, som har udtalt, at det bliver vanskeligt, og at vi vil blive inddraget i en meget langvarig opgave. Bekæmpelsen af SARS bliver kort sagt tilsyneladende et forfølgelsesløb for sundhedsmyndigheder og forskere i hele verden særligt med henblik på behandling. For det andet har vi dog stadig grund til at forsøge så meget som muligt at sikre de europæiske borgere, hvilket kommissæren meddelte i et kommuniké, hvor han fastslog, at kun de syge personer er smittede, hvilket gør det lettere at spore sygdommen.
Alligevel må vi her tværtimod sige: Hvordan kan man undgå ikke at blive chokeret over den kinesiske regerings ubetænksomhed og uansvarlighed? Der gik næsten fem måneder efter konstateringen af den pågældende virus, inden den kinesiske sundhedsminister besluttede sig for at videregive oplysningerne.
Når det er sagt - og jeg vender tilbage til Europa for at afslutte med det vigtigste - kan man her konstatere, at denne nye krise giver endnu et argument til dem, heraf de foregående talere og naturligvis jeg selv, der er fortalere for, at den offentlige sundhed i bred forstand bliver en delt beføjelse i Unionen, hvilket den mere end nogensinde fortjener i dag, hvor vores forslag til en forfatning er ved at tage form. Og jeg er overbevist om, at denne krise på lang sigt vil fremme dette sundhedens Europa og fremskynde forslaget, hvilket blev nævnt af kommissæren, om inden 2005 at oprette et europæisk center for bekæmpelse af sygdomme i stil med centret for sygdomskontrol og forebyggelse (CDC) i Atlanta.
Meijer (GUE/NGL).
Fru formand, vi har i de sidste par uger stået over for endnu en trussel, som kan sammenlignes med andre uforudsigelige nye sygdomme som aids, ebola og legionærsyge. Vi har dog haft tid til at forberede os. Siden influenzaepidemien i 1918, der kostede et uhørt stort antal menneskeliv i Europa, har vi vidst, at opbygningen af influenzavirus ændrer sig konstant. Forebyggende influenzavaccine beskytter kun imod kendte og forventede former for influenza og ikke imod afvigende nye former. Mange epidemier er traditionelt startet i det centrale Kina og har derefter gradvist spredt sig i hele Eurasien og til den vestlige verden. Det eneste nye er, at den ikke spredes gradvist over land, men hurtigt via luftfart fra Hongkong og Singapore.
For et par år siden truede influenzavirussen med at sprede sig fra Hongkong til hele verden. Selv da gik man ud fra, at opbygningen af virus var delvist påvirket af fuglesyge. Det, som vi undgik dengang, sker nu. De mennesker, der er i fare for at få sygdommen, bliver ikke undersøgt og isoleret i tide, og der har alt for længe været rejseaktivitet til de sygdomsramte områder. Det ville formentlig ikke have været muligt at undgå udviklingen af denne virus, og det ville nok ikke have været muligt at undgå, at den spredte sig inden for Kina. Men de tilfælde, der nu er opdaget - ikke blot i Asien, men også i Europa og Canada - skyldes udelukkende en politik, der er for laissez faire og tolerant. Erhvervsinteresser, der medfører intensiv kontakt med den østlige del af Asien, skal ikke prioriteres lige så højt som bekæmpelse og kontrol af sygdommen. Jeg vil gerne anmode Kommissionen om at konsultere medlemsstaterne med henblik på at begrænse luftfart og pålægge strenge karantæneregler for personer, der kommer til Europa fra smittede områder.

De Roo (Verts/ALE).
SARS er et meget alvorligt problem. Op imod 100 mennesker er døde, og tusind mere er smittet. Antibiotika virker ikke, og der er endnu ikke fundet antiviral medicin, så vi må være meget forsigtige. Den 19. marts offentliggjorde nettet til epidemiologisk overvågning af og kontrol med overførbare sygdomme i Fællesskabet en erklæring om, at SARS kun kan overføres ved direkte kontakt. Men det ved vi ikke med sikkerhed. Vi må benytte os af forsigtighedsprincippet i denne sag. Mønsteret for spredning af SARS rejser mange spørgsmål. Det er derfor på høje tid, at EU tager affære. Min gruppe, De Grønne, foreslår fire foranstaltninger. For det første skal alle passagerer på flyruter til Europa fra Kina, Hongkong, Vietnam, Taiwan og Singapore undersøges af læger, inden de rejser til Europa, og hvis der er nogen tvivl, skal passagerer fra disse lande ikke have lov til at rejse til Europa.
For det andet skal de europæiske myndigheder stærkt opfordre folk til ikke at rejse fra Europa til disse lande.
For det tredje bør det græske formandskab snarest indkalde til et møde mellem de europæiske sundhedsministre med henblik på yderligere drøftelser om, hvordan vi løser problemet med SARS.
For det fjerde bør folkesundheden - da folkesundhedsproblemer ligesom miljøproblemer ikke respekterer grænser - være et anliggende under europæisk kompetence, ligesom miljøet er det. Et europæisk center til bekæmpelse af overførbare sygdomme er ikke nok.

Mussa (UEN).
Fru formand, hr. kommissær, kære kolleger, jeg vil gerne fremsætte nogle bemærkninger på UEN-Gruppens vegne. For halvandet år siden sendte jeg en forespørgsel til Kommissionen, hvor jeg gjorde opmærksom på risikoen for sådanne episoder, eftersom man overalt i verden bruger og manipulerer virus, bakterier og giftstoffer uden vores vidende.
Den virusinfektion, som vi taler om nu, og som er kendt under navnet SARS, har skabt en sand bølge af panik i hele verden på grund af risikoen for, at den breder sig hurtigt. Frygten skyldes navnlig, at vi ikke ved så meget om sygdommen på nuværende tidspunkt, og i hvert fald ikke nok til at være sikre på, at vi alle kan undgå at blive smittet.
Det lader til, at smitten er opstået i Guadalong-provinsen i Kina, hvorfra den har bredt sig til Østens største byer - Hongkong, Singapore, Bangkok, Shanghai og Beijing - og derefter har den spredt sig til hele verden og ført sygdom og død med sig. Som De alle ved, er der ikke så meget kontrol i disse områder, hverken når det gælder hygiejnen eller anvendelsen af medicin, der kan bekæmpe disse sygdomme.
Man ved ikke, hvilket sygdomsfremkaldende stof der har forårsaget den pågældende virusinfektion, men den er sandsynligvis opstået som følge af, at en dyrevirus - en coronavirus - er muteret. Man antager, at denne virus er sluppet ud, da en videnskabsmand manipulerede den for at ændre den eller skabe en vaccine imod den, og det lader til, at videnskabsmanden selv døde af den.
Det, som vi med sikkerhed ved om dette syndrom, er, at smitten - og det skal man være opmærksom på - både sker direkte, men også gennem omgivelserne. Som det er nu, kan dette syndrom kun diagnosticeres ved hjælp af symptomerne, eftersom der endnu ikke eksisterer noget kit til at foretage en klinisk diagnose. Sygdommen kan ikke behandles. Man har kun mulighed for at tilbyde de syge støttemedicin, da lægerne endnu ikke har fundet ud af, hvilken aktiv antiviral medicin der er i stand til at bekæmpe sygdommen. Eftersom det endnu ikke er muligt at identificere det sygdomsfremkaldende stof, er det klart, at det er meget svært for befolkningen i EU og i resten af verden at vide, hvilke foranstaltninger de skal træffe, ikke mindst i betragtning af nogle af de væsentligste faktorer for sygdommens udbredelse. Det ser ud til, at virussens udbredelse er startet i et af Østens største økonomiske centre, som et stort antal varer og mennesker passerer igennem, nemlig Kina. Det er først i dag, at Kina har accepteret at deltage i informationsudvekslingen, og der er ingen internetforbindelse mellem Cuba og Cina.
Af alle disse grunde opfordrer vi Kommissionen til at træffe nogle foranstaltninger. For det første skal der oprettes en taskforce, som består af eksperter - og ikke et organ eller et udvalg - og som kan overvåge sygdommens udbredelse i EU. Når jeg går ind i operationssalen, vælger jeg en hjælper eller en assistent og ikke en hel skoleklasse. For det andet skal der i samråd med WHO fastlægges en standardisolationsprocedure, som skal anvendes i alle medlemsstaterne, såfremt der er mistanke om, at EU-borgere er blevet smittet med sygdommen. Vi skal således ikke overlade det til de enkelte medlemsstater at fastlægge deres egne procedurer. For det tredje skal alle medlemsstaterne opfordres til at oprette en database over de personer, som er rejst igennem eller har opholdt sig i risikoområder, og deres helbredstilstand skal overvåges, så der straks kan gribes ind, hvis sygdommen skulle opstå. For det fjerde skal der i samråd med WHO opstilles betingelser og tidsfrister for karantæne og desinfektion af mennesker, dyr og ting fra risikoområder, så man undgår, at alarmniveauerne varierer fra land til land. For det femte skal der etableres en nødfond på sundhedsområdet, sådan som man allerede har gjort for naturkatastrofers vedkommende, så de enkelte medlemsstater har mulighed for at ruste sig til en eventuel epidemi.
De nævnte organisations- og informationsstrategier er af afgørende vigtighed for, at vi kan gribe hurtigt og målrettet ind, når man har fundet en vaccine.

Malliori (PSE).
Fru formand, hr. kommissær, som om krigen ikke var nok, er der på samme tid opstået endnu en årsag til yderligere dødsofre.
Indtil videre har alvorlig akut luftvejssyndrom angrebet 2.416 personer i alle aldre og forårsaget 89 dødsofre, hovedsagelig i de asiatiske lande. Selv om det var med en vis forsinkelse, er det naturligvis vigtigt, at myndighederne i Kina, hvor epidemien startede, har givet eksperter fra Verdenssundhedsorganisationen tilladelse til at besøge landets sydlige del og hjælpe med at undersøge de faktorer, som forårsager sygdommen, og måden, den spredes på. Den fart, hvormed epidemien breder sig, viser, hvor vigtigt det er, at enhver mistanke om et nyt tilfælde indberettes øjeblikkeligt. Derfor mener jeg også, at Europa-Kommissionen bør tage alle midler i brug for at lægge pres på tredjelande, så de øjeblikkeligt informerer alle ansvarlige instanser og går ind i et effektivt samarbejde, uanset om de har underskrevet en samarbejdsaftale med Verdenssundhedsorganisationen eller ikke.
I EU er antallet af tilfælde nået op på 46, og der er især tale om personer, som har rejst til nogle af de lande, hvor epidemien er, men der har indtil nu ikke været registreret tilfælde af sekundær smitte eller dødsofre. Disse opmuntrende kendsgerninger skyldes forhåbentlig ikke kun det hurtige varslingssystem, som bidrog væsentligt til, at der blev truffet de nødvendige forebyggende foranstaltninger, men også hospitalernes høje niveau, når det gælder pleje af patienterne. Et videre samarbejde mellem medlemsstaterne og Verdenssundhedsorganisationen muliggør en konstant udveksling af informationer, så der kan træffes alle de ekstra foranstaltninger, som vurderes at være nødvendige ud fra de nye oplysninger, uden at dette dog kan betragtes som tilstrækkeligt. Som De vil forstå, taler jeg her udelukkende om det sundhedsmæssige aspekt af problemet uden at gå ind i de økonomiske konsekvenser af indskrænkningen af flytrafikken og turismen i højrisikoområder.
Hr. kommissær, som vi har sagt tidligere, gør nye trusler mod folkesundheden det absolut nødvendigt at oprette systemer, der kan reagere rettidigt, øjeblikkeligt og effektivt på de daglige risici og udfordringer. Med dette for øje er der, sammen med de eksisterende foranstaltninger, en række aktiviteter, som menes at være hensigtsmæssige:
øjeblikkelig oprettelse af et europæisk center, som straks skal sættes i drift og udføre kontrol og overvågning af smitsomme sygdomme i lighed med det amerikanske CDC. Det er vigtigt, at der inden for dette center drives et netværk af laboratorier, som undersøger epidemier og udfører relateret forskning,
oprettelse af en ekspertgruppe, en taskforce, som træffer foranstaltninger ved epidemier, der opstår af naturlige årsager, og ikke kun overlagte aktioner som den gruppe, der f.eks. er oprettet vedrørende biologisk terrorisme, samt
tilvejebringelse af midler til den tekniske støtte til ovennævnte aktiviteter.
Som De ved, hr. kommissær, forsøger det græske formandskab at styrke det retlige grundlag på folkesundhedsområdet. Jeg håber, at denne ulykkelige situation vil tydeliggøre dette behov og overbevise dem, som ikke er enige.

Whitehead (PSE).
Fru formand, jeg vil først og fremmest undskylde over for kommissæren, at jeg blev kaldt ud af mødesalen, mens han talte.
For 80 år siden var der en sammenhæng mellem krige, katastrofer og store epidemier. Ingen ved på dette tidspunkt præcis, hvordan det vil gå, og hvordan spredningen af SARS vil være. Sygdommen kan tilsyneladende ikke behandles med antibiotika, udviklingen varierer og følger ikke nødvendigvis den kurs, som man ville forvente med tanke på patienternes sårbarhed. Sunde og raske mennesker får sygdommen lige så let som ældre eller små børn.
Hr. kommissær, De står nu for første gang over for omstændigheder, hvor det handler om mennesker i stedet for dyr, sådan som De har oplevet 3-4 gange tidligere. På grund af denne alvorlige krise ønsker de fleste medlemmer ligesom fru Malliori, der netop har talt, at få oprettet et hurtigt varslingssystem, der kan koordinere alle forebyggende foranstaltninger, som medlemsstaterne selv kan træffe.
Som fru Malliori netop har sagt, vil der i det mindste komme noget godt ud af det, hvis vi trods alle de tragiske forestillinger betragter dette som en mulighed for et større samarbejde i form af et europæisk sundhedscenter til overvågning og kontrol af denne trussel, der er langt mere alvorlig og mere ukendt end noget andet, vi har set i de senere år.
Takket være en undersøgelse af de oplysninger fra Asien, som kommissæren har modtaget indtil nu, ved vi tilstrækkelig meget om udbruddet i Guangdong-provinsen sidste år til at have en idé om, hvordan sygdommen indkapsles her i Vesteuropa. Det ser ud, som om der er en række særegenheder forbundet med sygdommen, og jeg håber, at vi - uden at mærke for meget til den - kan analysere de tilfælde grundigt, der er kommet ind i EU. Vi er bedre stillet end mange med hensyn til at finde en behandling til denne epidemi, så vi ikke står med en uoverskuelig epidemi, der er en trussel mod os alle.

Bowe (PSE).
Fru formand, som medlem af Delegationen for Forbindelserne med Kina hilser jeg hr. Byrnes redegørelse og forsikringer velkommen. Kommissionens redegørelse og forhandlingen i dag fremhæver et meget vigtigt problem, som hele verden - og menneskeheden globalt - bør tage meget alvorligt. Vi skal være opmærksomme på farerne ved pludselige udbrud af meget smitsomme og farlige sygdomme, der pludselig kan sprede sig over hele verden. På grund af de moderne transportsystemer bør vi alle være opmærksomme på de potentielle problemer.
Det kan være meget vanskeligt - især i de tidlige stadier af sygdommen i fjerntliggende områder - at identificere et farligt udbrud, der har globale virkninger. Vi skal ikke desto mindre glæde os over de kinesiske myndigheders samarbejde med en international organisation som Verdenssundhedsorganisationen om undersøgelserne af sygdommens karakteristika og overførselsformer. Vi ser frem til yderligere samarbejde med de kinesiske myndigheder.
Som med alle andre udbrud af denne type skal vi tage ved lære. Vi skal opfordre især de kinesiske myndigheder til at sætte et eksempel for verden og foretage en fuldstændig, offentlig og gennemsigtig undersøgelse af sygdommen og overførselsformerne. Vi håber, at de, hvor det måtte være nødvendigt, vil involvere internationale organer, især Verdenssundhedsorganisationen, og sikre, at hele verden lærer fra Kinas erfaringer med denne hændelse.
Vi kan forvente at opleve flere hændelser af denne type i fremtiden. Pludselig og hurtig spredning af sygdomme, som vi ikke kender nok til, vil helt sikkert opstå andre steder og på andre tidspunkter. Det er i Europas og hele verdens interesse, at Kina viser verden, hvad der skal gøres under disse omstændigheder.

Byrne
. (EN) Fru formand, det er meget passende, at vi fører denne relativt omfattende forhandling i dag på verdenssundhedsdagen.
Jeg vil svare på en række af de spørgsmål, der er rejst. Hr. Whitehead rejste spørgsmålet om behovet for et hurtigt varslingssystem. Vi har allerede et sådant system - nettet til epidemiologisk overvågning af og kontrol med overførbare sygdomme i Fællesskabet - der udfører værdifuldt arbejde på området og har udført værdifuldt arbejde i forbindelse med udbruddet af SARS.
Vi er i meget tæt kontakt med Verdenssundhedsorganisationen, ikke blot fra institution til institution. Siden sidste år har der været udveksling af eksperter, hvor eksperter fra Verdenssundhedsorganisationen har samarbejdet med os, og hvor eksperter fra EU-landene har samarbejdet med dem. Det bidrager betydeligt til udveksling af oplysninger og viden mellem institutionerne. Verdenssundhedsorganisationen har i øjeblikket et hold i Kina, der udfører vigtigt arbejde med henblik på fastsættelse af yderligere tiltag. Jeg vil gennemgå alle spørgsmål med Gro Harlem Brundtland, generaldirektøren for Verdenssundhedsorganisationen, når jeg mødes med hende på det næste møde den 6. maj.
Det er især passende, at mange her i Parlamentet har stillet spørgsmål om udvidelse af kompetencerne på europæisk plan. Jeg er lidt mere optimistisk end mange af talerne under denne forhandling. Jeg har drøftet spørgsmålet med en række medlemmer af Parlamentet og en række ministre igennem et stykke tid. Det glæder mig at kunne sige, at idéen har fundet vej til andre fora, ikke mindst i den betænkning fra hr. Katiforis' udvalg, der blev forelagt konventet for et par uger siden.
Betænkningen indeholder en række henstillinger, hvor hovedvægten ligger på, at der i traktaten skulle være en bestemmelse, der fastsætter øget kompetence vedrørende folkesundheden, som kunne skabe et retsgrundlag for harmonisering af love på folkesundhedsområdet. Som nævnt tidligere i forhandlingen har vi langt større beføjelser i forbindelse med dyresundhed end folkesundhed. Jeg ved, at mange medlemmer er bekymrede over det, og det er jeg også. Det skal ændres, og jeg har rejst spørgsmålet på flere møder i Kommissionen. Det glæder mig at kunne meddele Parlamentet, at Kommissionen vil tage spørgsmålet op i konventet. Vi har allerede drøftet det i hr. Katiforis' udvalg og i andre fora.
Et af de spørgsmål, som jeg arbejder på i mit eget generaldirektorat, er udformningen af den nye artikel 152, som det vil være fordelagtigt at inkludere i den nye forfatningstraktat. Det vil skabe et retsgrundlag, der - som mange har argumenteret for i aften - er nødvendigt for at etablere et grundlag for harmonisering af lovgivningen på området for overførbare sygdomme samt andre områder.
Jeg er forsigtig optimist, hvad angår konventets reaktion på disse idéer, og tror, at de vil indgå i en endelig rapport til drøftelse på regeringskonferencen og forhåbentlig indgå i den endelige konvention, som vi til sidst vil forelægge Europas borgere.

Formanden.
Forhandlingen er afsluttet.
Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A5-0083/2003) fra Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om kvalifikations- og uddannelseskrav for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller personbefordring ad vej, og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 samt Rådets direktiv 91/439/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 76/914/EØF (8938/1/2002 - C5-0615/2002 - 2001/0033(COD)) (Ordfører: Grosch).
Grosch (PPE-DE)
Fru formand, fru kommissær, kære kolleger, vi er ved andenbehandlingen, og den fælles holdning har takket være den gode støtte fra Kommissionen og dens medarbejdere, men også kollegernes vilje til ikke at lade diskussionen snuble over detaljer, efter min mening ført til et meget positivt resultat, som vi kan bringe til afstemning i morgen.
Direktiverne om kvalifikationskrav - som de hedder nu - og uddannelseskrav er i mine øjne en del af et hele med køre- og hviletider, kørekort og nu uddannelse. Jeg vil på en måde kalde det socialpakken i vejtrafikken, som på den ene side sikrer en korrekt liberalisering, men på den anden side også bevirker, at arbejdsbetingelserne ikke sker på bekostning af sikkerhed, arbejdskvalitet eller på bekostning af uddannelse. Vi ved, hvor hård konkurrencen er især i vejtrafikken, og derfor var disse regulerende foranstaltninger i vores øjne af største vigtigkeit.
Den fælles holdning var for størstedelen også tilfredsstillende for os i Parlamentet. Alligevel blev to tredjedele af de foreslåede ændringer vedtaget og blev også gennemført med succes i en fast rytme og med en tidsplan, der er næsten forbavsende for visse arbejder her i Parlamentet. Overlapningen i forbindelse med kørekort er der ikke længere, det vil sige, at den, der har en korrekt uddannelse anført i kørekortet, ikke længere behøver at opfylde disse kvalifikationskrav. Det, der var meget vigtigt for os, var, at det ikke er førernes oprindelsesland, men det sted, de kører til, det firma eller den virksomhed eller dets oprindelsesland i de 15 lande, der er udslagsgivende. Folk fra tredjelande skal ligeledes opfylde disse kvalifikationskrav.
Programmerne er ikke længere så stive. Uddannelsesmålene blev fastlagt, også i efteruddannelsen. Rytmen på syv timer pr. år er en god løsning både for efteruddannelsen og for virksomhederne. Man kan også gå ud fra, at det er blevet bragt i overensstemmelse med de nye forskrifter om adgang til erhverv. Det vil sige, at der heller ikke længere er nogen hurdler, hvad det angår.
Vi beklager, at der ikke er garanteret mobilitet for uddannelsen. Vi vil snart tale om et projekt her, hvor man opfordrer studerende til at lære på tværs af Europa, hvilket endnu ikke er tilfældet for førerne. Jeg beklager det især meget som beboer ved grænsen. Men jeg har forståelse for, at det måske kan give problemer med kontrollen i nogle tilfælde. Alligevel mister jeg ikke håbet, for efter en vurdering, som bør finde sted efter to år, kommer Kommissionen med støtte fra Rådet måske på den idé at skabe noget mere mobilitet dér.
Det var efter vores mening værre, at der blev fastsat en mulighed for at tage en eksamen uden uddannelse, hvor valget ikke lå hos kandidaten, men i landet. Vi håber imidlertid, at det bliver analyseret endnu en gang ved vurderingen, for det er efter min mening et vigtigt ændringsforslag, vi har stillet. Det skal efter to års udførelse ikke kun vurderes, hvorvidt anvendelsen finder sted i landene, men det skal også vurderes, hvorvidt målene er nået, og det vil naturligvis sammen med den kendsgerning, at det kun handler om eksamener her, være et meget vigtigt aspekt.
Den ændring, vi foreslår, er den, som jeg netop har nævnt. Det handler naturligvis også om, at kriminaliteten i bred forstand behandles i uddannelsen for førerne, fordi de meget ofte kan være ofre for bestemte kriminelle handlinger. Kvaliteten i uddannelsescentrene skal være høj - min kollega har allerede indbygget dette i betragtningerne, og jeg mener, at det var vigtigt at påpege det.
Hvad fristerne angår, ville alle ønske, at dette direktiv blev gennemført så hurtigt som muligt. På den anden side mener jeg, at man skal se pragmatisk på sagen, for hvis vi udfører eksperimentet med kørekortet, er det fristerne, som måske synes meget lange, men jeg vil fra mit synspunkt i hvert fald bede om, at man ikke forkorter fristerne. Fleksibiliteten er vigtig, og når alt kommer til alt, er det fortsat sådan: Alle disse direktiver kan være nok så gode og udstedes i overensstemmelse med os alle. Men de vil dog ikke give os noget, hvis der ikke efterfølgende - og det er næsten blevet til ledemotivet her i Parlamentet - udføres kontrol, og udførelsen ikke sker korrekt. Derfor endnu en gang vores opfordring til Kommissionen og via Kommissionen også til Rådet og medlemsstaterne: Hvis vi ønsker at skabe transportområde Europa, hvor der gennemføres en liberalisering, men hvor man også kan udføre jobbet under korrekte betingelser, hvor arbejdsbetingelserne passer, hvor nu også uddannelsen vil passe, er det fortsat bare smukke ord, hvis medlemsstaterne ikke er parate til også at gennemføre disse systematisk.
En sidste bemærkning vedrører CEMT-godkendelserne. Jeg håber, at vi også på dette niveau snarest kan træffe nogle foranstaltninger, fordi der stadig er tale om illoyal konkurrence dér, således at man i visse tilfælde tager højde for alt det, som blev forberedt af godt arbejde her.
De Palacio
Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil begynde med at lykønske hr. Grosch med hans fremragende betænkning, der viser, at vi alle har samme indstilling til uddannelse af erhvervschauffører og behovet for at forbedre sikkerheden på vores landeveje.
Vedtagelsen af dette direktiv er et vigtigt fremskridt og vil bidrage til harmoniseringen af de sociale vilkår, til bedre uddannede erhvervschauffører og til bedre lovgivning om transport ad landevej i almindelighed.
Kommissionen synes, at Rådets fælles holdning, som i vidt omfang tager hensyn til Parlamentets førstebehandling, er et velafvejet forsøg på at nå disse målsætninger, hvorfor vi bør bestræbe os på ikke at forpurre denne balance og forsøge at vedtage direktivet ved andenbehandlingen.
Nogle af de foreslåede ændringsforslag forbedrer Rådets fælles holdning, og Kommissionen er positivt indstillet over for disse.
Der er dog nogle ændringsforslag, som Kommissionen ikke kan acceptere, f.eks. ændringsforslag 3, 4, 8 og 9.
Ændringsforslag 3 og 4 bør forkastes af to årsager. For det første fordi de ikke er mulige i praksis. I 13 medlemsstater findes der således ikke en obligatorisk uddannelse, og de ville kun kunne uddanne mellem 5 og 10 % af de berørte chauffører, hvorfor det ville være umuligt for disse 13 lande at gennemføre direktivet korrekt om to år.
I visse lande, især dem med en føderal struktur, ville det på grund af retlige procedurer ikke engang være muligt at gennemføre en så kompleks og ny EU-retsakt, og det eneste, der ville komme ud af det, ville være overtrædelsessager på grund af manglende gennemførelse. 
Hvis disse ændringsforslag bliver vedtaget, kan det desuden ende med en forligsprocedure med Rådet, der kun vil betyde gennemførelse i den nationale lovgivning et år tidligere, hvoraf de seks måneder under alle omstændigheder ville gå med forlig, og dermed opnås der ingen gevinst.
Ændringsforslag 8 og 9 blev begge stillet af Europa-Parlamentet ved førstebehandlingen. Kommissionen forkastede dem, og Rådet tog dem heller ikke med i sin fælles holdning. I henhold til ændringsforslag 8 er det muligt for en person at tage grunduddannelsen eller den løbende efteruddannelse i den medlemsstat, han ønsker. Det ville give chaufførerne mulighed for at undgå de strengeste krav. I ændringsforslag 9 foreslås det, at de kompetente myndigheder kan kontrollere prøvernes indhold. Det indebærer, at prøverne kan gennemføres af andre end de kompetente myndigheder. Prøverne bør gennemføres af de kompetente myndigheder eller af organer under disses direkte kontrol. Den kontrol, der anmodes om, er derfor unødvendig.
Jeg opfordrer således til, mine damer og herrer, at disse to ændringsforslag ikke får os til at forspilde muligheden for at vedtage dokumentet ved andenbehandlingen, og at Parlamentet og Rådet derfor ikke forsinker vedtagelsen samt den efterfølgende gennemførelse yderligere.
Fru formand, mine damer og herrer, Deres stemme i morgen vil have stor betydning for lovgivningsprocessen og bidrage til en hurtig vedtagelse af direktivet og hermed forbedre vilkårene for de millioner af lastbils- og buschauffører, der arbejder i vores medlemsstater. Jeg regner med Deres støtte for at opnå dette.
Jeg vil gerne sige til ordføreren, at han har fuldstændig ret i, at effekten af alle disse foranstaltninger vil afhænge af de enkelte medlemsstaters kontrolkapacitet inden for deres forskellige ansvarsområder. Vi undersøger derfor mulighederne for i forbindelse med den kontrol, der gennemføres i medlemsstaterne, at samordne de regler og krav, vi har besluttet på EU-plan.
Ordføreren er klar over, at det er en vanskelig opgave, men jeg vil gerne sige til ham - som jeg har gentaget ved forskellige lejligheder - at jeg håber snarest at kunne stille Parlamentet og Rådet et forslag herom.

Sommer (PPE-DE).
Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil også gerne takke min kollega, hr. Grosch, for denne virkelig fremragende betænkning. Mine damer og herrer, for få uger siden diskuterede vi her i plenarforsamlingen hvidbogen "Trafik" og stemte om Europa-Parlamentets holdning. Målene i hvidbogen "Trafik" er stolte mål. Foruden reduktionen af de miljø- og sundhedsskadelige emissioner som drivhusgasser og støj er et meget væsentligt mål forøgelsen af trafiksikkerheden generelt. Baggrunden, som vi alle ved, er 41.000 døde i trafikken hvert år i hele EU, og hertil kommer endnu et stort antal sårede med til dels varige, alvorlige handicap. Alt sammen forårsaget af trafikuheld.
Hvis vi virkelig ønsker at opfylde målet om en forøgelse af trafiksikkerheden på vejene, har vi brug for en alsidig strategi. Naturligvis skal vores køretøjer gøres mere sikre, men det nytter kun noget, hvis førerne også samtidig er mere sikre. De personer, der opererer i transportsektoren, altså de, der styrer et køretøj, skal uddannes bedre. Oprettelsen af et trafiksikkerhedsagentur, som kræves af et flertal i plenarforsamlingen i forbindelse med hvidbogen "Trafik" - og som jeg i øvrigt anser for at være absolut meningsløst - vil så også helt åbenlyst blive overflødig. Vejtransportsektoren adskiller sig fra andre transportsektorer ved det store antal aktive deltagere, og det er anderledes end inden for skibs- og luftfart.
Den væsentlige faktor for trafiksikkerheden på vejene, nemlig den enkeltes køreadfærd, er der ikke noget europæisk agentur, der kan regulere. Derfor skal forslaget om kvalifikations- og uddannelseskrav for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller personbefordring ad vej, hilses meget velkommen. Mine damer og herrer, jeg kommer fra en meget tæt befolket region, fra den tættest befolkede industriregion i EU - fra Ruhr-området. Vi har utallige motorveje. Vi har en enorm trafiktilgang. Jeg er selv meget, meget ofte undervejs i bil. Jeg har en stor valgkreds, og jeg ser mig også tvunget til altid at køre med bil til Bruxelles og Strasbourg. Den, der er så meget undervejs på motorveje og andre veje, som jeg eller mange af mine kolleger er, ved, hvad der er galt dér.
Den, der ser, hvor meget f.eks. netop godstransporten ad vej er steget alene i de sidste 3-4 år, og hvor mange lastbiler, der er undervejs på vejene, ved, at det alt for ofte fører til livsfarlige situationer. Det hænger naturligvis også sammen med den kommende udvidelse af EU med de central- og østeuropæiske stater. Til dels. Men også førerne i vores medlemsstater er ikke absolut sikre. Utroligt mange køretøjer fra udvidelseslandene bevæger sig allerede nu tværs gennem EU, og prognoserne for stigningen i godstransporten ad vej er foruroligende. Netop for et transitland som Tyskland er det særligt foruroligende, og derfor har vi brug for den vished, at førerne agerer sikkert, og vi har brug for vished for, at de også videreuddanner sig, og at denne videreuddannelse kontrolleres, og at vejtransporten i det hele taget kontrolleres bedre på nationalt plan. Så bliver et trafiksikkerhedsagentur også absolut overflødigt.

Hedkvist Petersen (PSE).
Fru formand, jeg vil først takke ordføreren, hr. Grosch, for et udmærket samarbejde både under første- og andenbehandlingen. Dette direktiv er vigtigt af flere grunde. Jeg vil gerne have, at vi laver et tankeeksperiment og forestiller os, at vi skal bygge et vejtransportsystem i dag. Vil det transportsystem så se ud som det nuværende transportsystem? Det tror jeg næppe. Vi vil stille betydeligt højere krav til sikkerheden, vi vil bygge veje på en anden måde, og vi vil med sikkerhed kræve en reel uddannelse af dem, som arbejder på vejene.
Derfor er dette direktiv vigtigt. Vi får nemlig for det første mulighed for at stille visse krav til dem, som arbejder med gods- og passagertransport på vejene, hvor vi jo skal stille højere krav til bl.a. sikkerhed. For det andet øger vi via dette direktiv arbejdsstatussen for dem, som arbejder på vejene. Det betyder efter min mening vældig meget, eftersom kvaliteten sikres af de mennesker, som udfører arbejdet. For det tredje bliver sikkerheden selvfølgelig bedre med veluddannede førere, eftersom de er mere bevidste om og mere involverede i konsekvenserne af forskellige situationer. Selv det afspejles i direktivet.
Jeg - og PSE-Gruppen - har ambitioner om, at vi skal undgå et forlig om dette direktiv. Jeg ville gerne have haft, at uddannelse kunne foregå i arbejdstiden. Vi har stillet ændringsforslag om det, men det er desværre ikke blevet vedtaget. Efter megen overvejelse har vi accepteret, at man kan vælge mellem test og kurser. Vi ved nemlig, at det drejer sig om vældig mange mennesker, der skal uddannes. Det vigtige nu er, at vi får uddannelser af høj kvalitet, og at det er autoriserede uddannelsescentre. Derfor er det vigtigt, at ændringsforslag 8 ikke godkendes. Det ændringsforslag indebærer nemlig, at vi risikerer social dumping, en dumping af vilkårene for uddannelsen, det vil sige, at de korteste kurser vælges der, hvor de er lettest. Hvis vi accepterer, at man kan vælge mellem test og kurser, kan vi desværre ikke acceptere, at man samtidig kan vælge, i hvilket land kurset skal foregå. Det går ikke. Det ville være alt for risikabelt. Derfor mener jeg ikke, at vi kan acceptere ændringsforslag 8.
Slutteligt håber jeg, at vi kan undgå forlig. Jeg forstod på kommissæren, at trafiksikkerhedsprogrammet kommer meget snart, hvilket jeg takker meget varmt for. Vi har ventet på det længe og vil læse det med stor interesse.

Vermeer (ELDR).
Jeg vil først og fremmest takke hr. Grosch for hans store arbejde med betænkningen og hans bestræbelser på at opnå støtte i Parlamentet til godkendelse eller ophævelse af bestemte ændringsforslag.
Det ser ud til, at tvungen professionel uddannelse af erhvervschauffører snart bliver en realitet. Det er på høje tid, at erhvervschauffører følger eller tvinges til at følge undervisning ud over den obligatoriske køreprøve. Vejsikkerheden for førere og andre trafikanter er vigtig. Desværre sker der ofte dødsulykker i forbindelse med ulykker med lastbiler. Det ville være rart, hvis vi kunne reducere denne procentdel i fremtiden.
Afstemningen om direktivet i morgen vil sætte fokus på erhvervschauffører som profession. Erfaringer fra Nederlandene viser, at chauffører, der modtager professionel undervisning, bliver langt mere tilfredse med arbejdet. At være lastbilschauffør er en profession med egne udfordringer. Det er vigtigt for sektoren, at personer, der ønsker at være erhvervschauffører, forbliver i sektoren. Denne kontinuitet øges, hvis chaufførerne er klar over den enorme sociale betydning, som deres profession har. Sektoren leder efter gode erhvervschauffører. For uden transport går økonomien helt i stå.
Jeg har selv stillet to ændringsforslag på vegne af Det Europæiske Liberale og Demokratiske Partis Gruppe om kontrol af kvaliteten af uddannelse og muligheden for at uddanne sig i andre EU-medlemsstater. Jeg trækker ændringsforslagene tilbage af bekymring for, at visse medlemsstater vil benytte sig af dette til alligevel at opnå en forligsprocedure. Jeg mener, at godkendelsen og gennemførelsen af betænkningen i morgen er langt mere vigtig, og jeg håber, at det vil være muligt at gennemføre den hurtigt. Mine forslag er simpelthen for vidtrækkende på nuværende tidspunkt. Som hr. Grosch håber jeg, at afstemningen på mødet i morgen vil falde ud til fordel for betænkningen.

Bouwman (Verts/ALE).
Fru formand, jeg vil først og fremmest takke hr. Grosch for at slibe de skarpe sociale kanter af liberaliseringen for at kunne kombinere disse to elementer én gang for alle.
Jeg mener, at formålet med direktivet er helt klart. Vi ønsker at forbedre vejsikkerheden. Vi ønsker også at forbedre miljøet på vores veje ved hjælp af bedre uddannelse. Hvis chaufførerne har bedre kvalifikationer, har de også mere kontrol. Direktivet er naturligvis også en social pakke. Jeg vil ikke gå i detaljer, men jeg tror, at det var en god idé, at hr. Vermeer trak et par ændringsforslag tilbage, for ellers kunne det have resulteret i den sociale dumping, som vi har drøftet.
Der er imidlertid en hage, og jeg har en ganske kort kommentar til kommissæren i denne sammenhæng. I løbet af de sidste par dage har sagen om transportvirksomheden Willi Betz vist os, at der er problemer med ECMT-tilladelser. Vi ved alle, at det kørekort, som hr. van Dam har arbejdet på, og som er baseret på EU-tilladelser, trådte i kraft den 19. marts. Det er stadig muligt at undgå ECMT-tilladelser, som hr. Grosch nævnte i slutningen af sin tale. Jeg vil gerne spørge kommissæren, hvordan vi kan få ECMT til at koncentrere sig om den specialundervisning og opfølgende undervisning, som vi ønsker, at medlemsstaterne og chauffører, der arbejder for virksomheder, som er registrerede i de pågældende medlemsstater, skal modtage, for ellers vil vi stå med et uløst problem. Derfor vil jeg gerne bede Dem om at undersøge sagen.
Endvidere mener jeg, at vi har med et socialt anliggende at gøre her, og jeg vil snart rejse spørgsmålet, hvorvidt vi skal håndtere det via Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme eller EMPL. Det vil jeg vende tilbage til.

Van Dam (EDD).
Fru formand, for nogle måneder siden drøftede vi Markov-betænkningen om køre- og hviletid inden for godstransportindustrien. Et af motiverne for begrænsning af køretiden er, at længere tids kørsel kan medføre dårligere vejsikkerhed. Hvis jeg skal være ærlig, må jeg imidlertid sige, at det ikke kun er mental og fysisk form, der bidrager til vejsikkerheden, men også tilstrækkeligt udviklede faglige kvalifikationer. Derfor støtter vi forslaget om at fastsætte minimumskrav til uddannelse af erhvervschauffører. Indtil nu er der kun to medlemsstater, som har denne form for uddannelse. Udvidelse af kravene til at omfatte alle medlemsstater vil forbedre chaufførernes kvalifikationer og sikkerheden på vejene.
Det er vigtigt, at undervisningen så vidt muligt tilpasses den enkelte chauffør og dennes daglige arbejde. Derfor skal uddannelsesprogrammet være fleksibelt. Jeg er i denne sammenhæng meget tilfreds med Rådets forslag til forskellige undervisningsmetoder. Hvor der i de oprindelige planer blev lagt vægt på antallet af deltagere, lægges der nu vægt på personlige kvalifikationer under prøven. De tilsynsorganer, der skal garantere kvaliteten af disse prøver, har derfor en vigtig opgave.
Det er også vigtigt at holde sig ajour med udviklingen i undervisningsteknikker. Undervisningen vil formentlig ikke kunne dække enhver tænkelig trafikal situation, og brug af simulatorer til at kombinere mange forskellige trafikale situationer vil derfor være et skridt i den rigtige retning. Man bør derfor opfordre til anvendelse af simulatorer for at forberede chaufførerne så vidt muligt på de fleste situationer.
Vi skal ikke blot fokusere på vejsikkerheden, men også på chaufførernes personlige sikkerhed. Den 14. og 15. oktober erklærede Rådet (retlige og indre anliggender), at lastbiler, der transporterer værdifulde varer, i stigende grad er lette ofre for kriminelle organisationer. Signalerne fra forsikringsselskaberne er klare og tydelige. Der er også en betydelig risiko for chaufførerne. For at bekæmpe disse kriminelle aktiviteter skal der investeres i kurser til forebyggende foranstaltninger. Ikke blot for at beskytte lasten, men også chaufførerne.
Jeg vil slutte af med at sige, at vi betragter den fælles holdning, herunder ændringsforslagene, som et godt grundlag for undervisning af chauffører over hele EU. Medlemsstaterne vil blive i stand til at udvikle og tilbyde praktisk orienteret undervisning. Mange tak til ordføreren for hans fremragende arbejde.

Lisi (PPE-DE).
Fru formand, også jeg vil gerne starte med at lykønske og takke ordføreren, hr. Grosch, for det arbejde, han har udført under førstebehandlingen og andenbehandlingen og for den imødekommenhed, han har vist, eftersom han har lyttet til kollegernes forslag og er nået til dette resultat, som jeg tror, at der er bred enighed om, og som således har særdeles gode muligheder for at blive vedtaget i Parlamentet i morgen.
Mine damer og herrer, vi taler om et spørgsmål, som desværre stadig er meget tragisk og aktuelt. I mit land fandt der så sent som i lørdags, nemlig lørdag nat, en af de ulykker sted, som vi kalder "lørdagsulykker", og hvor fire unge mennesker blev slået ihjel i trafikken. Det er efterhånden et ritual, der gentager sig på dramatisk vis, og som med rette har fået samfundet til at slå alarm over de unødvendige ulykker, som vi er vidner til. Der er ingen tvivl om, at en af de mest effektive løsninger er uddannelse. Ligesom fru Sommer gav jeg udtryk for min modstand imod oprettelsen af et europæisk agentur for færdselssikkerhed, da vi drøftede dette spørgsmål. Vi har nemlig ikke brug for flere centraliserede og måske også bureaukratiske organer, men derimod for politikker for færdselssikkerhed. Det er to forskellige ting. I dag kan jeg med tilfredshed sige, at vi med dette direktiv på et af de afgørende områder bevæger os i retning af den målsætning, som vi alle burde sætte os, nemlig sikkerhed på vores veje. Hvorfor er dette aspekt afgørende? Det er det, fordi direktivet - sådan som flere af vores kolleger allerede har været inde på - gør uddannelsen permanent, hvilket den også bør være. Vi kan ikke længere bare sætte vores lid til kravet om, at der skal tages kørekort, men skal sørge for, at navnlig dem, der har kørsel som deres arbejde, f.eks. lastbilchauffører og professionelle chauffører, overvåges konstant, specielt for deres egen sikkerheds skyld, men også af hensyn til alle andre, som færdes på vejene.
Jeg vil også gerne takke ordføreren og Kommissionen, som allerede har erklæret sig villig til at samarbejde, for hvis vi skal have efteruddannelse, skal vi være enige om, hvad det er. Det skal være et seriøst foretagende og ikke bare proforma, og derfor skal de strukturer, som medlemsstaterne certificerer og godkender som egnede og autoriserede til at sørge for denne efteruddannelse, være seriøse centre, hvis professionalisme er bevist og garanteret. I den forbindelse - sådan forholder det sig i det mindste i mit land - er f.eks. køreskolernes erfaring så afgjort en positiv faktor, som bør udnyttes. Jeg tror, at direktivet på denne måde kan bidrage til en effektiv efteruddannelse, så vores veje bliver mere sikre.

Pohjamo (ELDR).
Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer, jeg vil også gerne takke hr. Grosch for det målrettede og fremragende arbejde, som han har udført i udarbejdelsen af denne vigtige betænkning.
Formålet med direktivet er at forbedre chaufførernes faglige kvalifikationer og vejsikkerheden, som flere har nævnt. Harmoniserede forskrifter om grundlæggende faglige kvalifikationer vil hæve førernes status og yderligere højne erhvervets anseelse. Bedre grundlæggende undervisning vil også gøre medlemsstaterne i stand til at sænke minimumsalderen for chauffører af mange køretøjsklasser, og det vil gøre erhvervet mere attraktivt og øge udbuddet af arbejde i transportsektoren.
Da Rådet har taget udvalgets ændringsforslag meget alvorligt i den fælles holdning, skal vi undgå forligsprocedure og hurtigt gå videre. Efter min opfattelse skal vi tænke grundigt over målsætningen om at fremrykke tidsfristen for gennemførelse af foranstaltningerne i national lovgivning med et år. Medlemsstaterne har fremhævet de problemer, der vil opstå på grund af en strammere tidsplan, da direktivet vil medføre en omfattende reorganisering med hensyn til uddannelse. Medlemsstaterne har derfor brug for tid til at gennemføre ændringerne.

Dhaene (Verts/ALE).
Fru formand, jeg vil først og fremmest lykønske ordføreren med betænkningen. Obligatorisk undervisning for lastbilchauffører er noget, som vi virkelig har brug for, og som skulle have været indført for længe siden. Det undrer mig sommetider, at Europa er så langt bagefter på vejsikkerhedsområdet. Efter problemet med køretid skal dette problem løses hurtigt, og hvis vi skal løse disse problemer, skal vi godkende betænkningen i morgen.
For det første kan transportsektoren gøres mere professionel. Vi skal have bedre chauffører på vejene. Lastbilerhvervet skal gøres mere attraktivt og respektabelt. Der er absolut ikke plads til cowboys på vejene.
For det andet skal der også på uddannelseskurserne for førerne fokuseres på rationelt energiforbrug. Eksperimenter viser, at erfarne chauffører kan nedsætte deres forbrug af brændstof med op til 30 % efter blot én dags yderligere undervisning. Det er ikke uvæsentligt i en Kyoto-følsom sektor.
For det tredje og måske vigtigst af alt: Vejsikkerheden vil også blive øget. Jeg tænker her på undervisning i anvendelsen af obligatoriske vidvinkelspejle og anden sikkerhedsteknologi på lastbiler samt undervisning i mere forsvarsberedt kørsel, som vil være til gavn for de mere sårbare trafikanter generelt og cyklister i særdeleshed.

Booth (EDD).
Fru formand, medlemmerne af Parlamentet behøver ingen særlig undervisning, eksamen eller specifikke kvalifikationer, men i dette tilfælde taler de om kvalifikationer, som andre personer skal have for at udføre et job, som de selv er ukvalificerede til, og som de fleste ikke ville kunne klare.
Det er ikke alle ordninger, der har samme virkning. Hvis ordningen bliver alt for kompliceret, opnår man ikke de tilsigtede resultater. Når kontrollen øges yderligere, får det den modsatte virkning. Der har ikke været beviser på, at disse kontrolsystemer, der allerede er gældende i Frankrig og Nederlandene, vil gøre lastbiler mere sikre. Faktisk har nogle lande, der ikke kræver disse yderligere kvalifikationer, allerede et højere sikkerhedsniveau. Derfor har loven nået det punkt, hvor resultaterne ikke bliver lige så gode.
I mit eget land, hvor kravene til den almindelige køreprøve er strammet, er det sværere for dårligere stillede unge at få råd til det. Derfor bliver det at køre bil et privilegium for sønner og døtre af velhavende familier, og samtidig beregnes det, at antallet af personer, der kører uden kørekort, ligger på over 1 million. Ligeledes vil det med de øgede krav til undervisning og uddannelse kun være den privilegerede middelklasse, der kan køre lastbil, eller dem, der er heldige at have arbejdsgivere, der føler sig forpligtet til eller måske er bundet til at betale en del af deres undervisningsudgifter plus udgifterne til reserveførere, mens de tager fri fra arbejde for at følge deres undervisning.
For arbejdsgivere i mindre virksomheder vil der være en betydelig økonomisk byrde, der kan føre til konkurs og efterfølgende tab af arbejdspladser. I Det Forenede Kongerige er de fleste arbejdsgivere enige om, at deres førere allerede har bestået strenge prøver, gennemgået grundige helbredsundersøgelser og helt korrekt betragter sig selv som elitebilister. Det ville være en fornærmelse mod dem at stille krav om konstant at forbedre deres kørsel. Sikkerhed er naturligvis afgørende, og begrænsninger af køretid er helt fornuftigt, men det er et helt andet emne. Det, der er tale om her, er omvendt socialpolitik. Parlamentet bidrager til processen ved at gøre flere og flere job uopnåelige for de personer, der traditionelt har udført disse opgaver og været glade for det. Hvis det fortsætter, må vi hellere øge antallet af pladser i Parlamentet, for det vil snart være den eneste beskæftigelse, som kan varetages af ukvalificerede personer.

De Palacio
Fru formand, mine damer og herrer, jeg vil gerne takke for alle de indlæg, der har været, og især dem fra de medlemmer, der har meddelt, at de vil trække en række ændringsforslag tilbage, så teksten kan blive vedtaget ved andenbehandlingen.
Jeg vil endnu en gang takke ordføreren, hr. Grosch, for hans fremragende indsats, der bl.a. har gjort det muligt at opnå den konsensus, vi sandsynligvis vil se ved afstemningen i morgen.
Jeg vil også gerne påpege, at jeg har noteret mig, hvad hr. Bouwmann har foreslået om reguleringen inden for ECMT. Jeg synes, at vi tager alle de krav og de spørgsmål, vi stiller os inden for EU, op der, men jeg vil gerne sige til ham, at vi med dette forslag, og det andet, vi stillede i sin tid, gør alle kravene gældende over for ikke kun chauffører fra EU-landene, men også over for førere fra tredjelande, der opererer inden for EU, i EU-selskaber.
Formålet med denne slags regulering er at opnå større sikkerhed, og hermed besvarer jeg Deres andet spørgsmål. Generaldirektoratet for Transport har ansvaret for disse spørgsmål med udgangspunkt i sikkerheden. Generaldirektoratet beskæftiger sig med sikkerhedsaspekter, ikke med sociale aspekter, medmindre de hænger sammen med sikkerheden.
Hvis det i det konkrete tilfælde udelukkende havde drejet sig om sociale aspekter, ville det have påhvilet Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender og ikke Udvalget om Regionalpolitik, Transport og Turisme.
Jeg håber, at der i morgen kan opnås enighed, så det bliver muligt at vedtage teksten ved andenbehandlingen, forbedre sikkerheden og undgå illoyal konkurrence på landtransportområdet.
Jeg gentager min tak til alle talerne, ordføreren og de medlemmer, der har meddelt, at de vil trække deres ændringsforslag tilbage, så vi kan nå en aftale i morgen, og jeg har noteret mig Deres bemærkninger under forhandlingen om Kommissionens fremtidige forslag.

Formanden.
Tak, fru de Palacio.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.30.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0087/2003) af De Sarnez for Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om etablering af et program, der skal øge kvaliteten af de videregående uddannelser og fremme den mellemfolkelige forståelse gennem samarbejde med tredjelande (Erasmus World) (2004-2008) (KOM(2002) 401 - C5-0360/2002 - 2002/0165(COD)).

De Sarnez (PPE-DE)
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, i de vanskelige tider, som vi i dag lever i, mener jeg, at Kommissionens vilje, der gentagne gange og gennem flere år er blevet bekræftet, til at gøre videnskabernes Europa til en af Unionens strategiske prioriteter, er mere vigtig end nogensinde.
Erasmus World-programmet, som vi drøfter her i aften, indgår perfekt i denne målsætning. Det er altså meget godt for Europa. Der er to væsentlige aspekter i programmet, som er meget tæt forbundne, nemlig at gøre den videregående uddannelse i EU mere attraktiv for de studerende og underviserne i resten af verden og at retablere forbindelserne mellem de europæiske universiteter med henblik på forbedring af kvaliteten af og konkurrenceevnen i de videregående uddannelser i Europa. Faktisk er det på den ene side ved udvikling af de indbyrdes forbindelser mellem universiteterne og på den anden side deres forbindelser til resten af verden, at vores universiteter kan forbedre kvaliteten af deres tilbud. Som fru Reding sagde, er Erasmus World det instrument, som Europa har brug for både inden for og uden for EU, for at globaliseringen af uddannelserne skal lykkes. Ved at åbne universiteterne for verden, åbner vi dem også for Europa.
Jeg vil fremsætte nogle enkelte bemærkninger om programmet. Vi foreslår, at programmet skal hedde Erasmus Mundus. Derved bliver det princip om kulturel mangfoldighed, som vi værner meget om, og som har stor betydning i Unionen, overholdt og bevaret. Programmet gælder for 2004-2008. Det indeholder fire aktionsområder, som alle er meget konkrete. For det første er der indførelsen af 250 masteruddannelser, som vi vil kalde Erasmus Mundus-masteruddannelser. Masteruddannelserne vil blive udvalgt for en femårig periode og skal omfatte mindst tre videregående uddannelsesinstitutioner fra tre forskellige medlemsstater. De skal føre til udstedelse af officielt anerkendte eksamensbeviser. Masteruddannelserne bliver tilgængelige for studerende og undervisere fra tredjelande, og jeg håber, at de også i vid udstrækning bliver tilgængelige for studerende og undervisere i EU, så de også kan drage fordel af denne "Europa-tour".
Denne kvalitetsmærkning af masteruddannelserne skal naturligvis ske i henhold til kvaliteten af de udbudte uddannelser, men der bør ligeledes tages hensyn til kvaliteten af den modtagelse, som de studerende får. Udvælgelsesproceduren bør gennemføres af en udvælgelseskomité på højt niveau, der er sammensat af personligheder fra den akademiske verden. Inden deres studieforløb bør de studerende have lært eller tale mindst to sprog. Faktisk skal sprogkundskaberne fortsat prioriteres i EU. Som hr. Prodi nævnte, er sprogkundskaberne et af de vigtigste midler til fremme af en sand forståelse mellem folkeslagene. Fremme af sprogkundskaber bør forsat med alle midler fremskyndes, og dette program er en perfekt anledning til det.
For det andet skal der indføres en ordning for studiestipendier. Der skal gives væsentlige stipendier til 4.200 studerende fra tredjelande enten direkte eller inden for rammerne af partnerskabsaftalerne mellem universitetet i deres hjemland og de universiteter, der tilbyder en masteruddannelse. Desuden skal der gives stipendier til 1.000 universitetslærere fra tredjelande, der inviteres til Europa i forbindelse med undervisningsmæssige og videnskabelige opgaver for en periode på gennemsnitligt tre måneder.
For det tredje skal der etableres partnerskaber for at øge og fremme den tværkulturelle forståelse. Derfor opfordres de videregående uddannelsesinstitutioner til at etablere samarbejde med universiteterne i tredjelandene.
Og endelig det sidste aktionsområde, der vedrører globale fremstød til fremme af de europæiske videregående uddannelsesinstitutioner. Derfor vil der blive oprettet en særlig internetportal til programmet, der kan give ajourførte oplysninger om Erasmus Mundus-masteruddannelserne.
Vi mente, at det for at nå alle disse målsætninger ville være nødvendigt at få bevilget midler, der modsvarede vores ambitioner, og derfor har vi foreslået, at budgettet fastsættes til 300 millioner euro. Samtidig skal vi sørge for, at det ikke går ud over de eksisterende programmer, og tage hensyn til de relevante betingelser og midler, som budgetmyndigheden fastsætter. I forbindelse med alle disse punkter som helhed har samarbejdet med vores kolleger i Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport samt ordførerne for udtalelserne været meget resultatgivende. Det skal de have tak for!
Som afslutning vil jeg her fremsætte det ønske, at de unge studerende, universitetsstuderende, forskere i EU og i resten af verden i Europa vil finde aspekter vedrørende viden, uddannelse og bedre forståelse.
Reding
Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil af hele mit hjerte takke ordføreren for hendes fremragende arbejde og for den støtte, som hun og hendes kolleger under hele arbejdet har ydet Kommissionen. Jeg mener, at vi i dag skal træffe beslutning om et omfattende program. Erasmus var et banebrydende program inden for det område, som vi beskæftiger os med, og det er det for øvrigt stadigvæk. Jeg tror, at når vi taler om Europa med borgerne og beder dem nævne et europæisk program, så er det Erasmus, der er på alles læber og i alles hjerter. Det er desuden meget vigtigt at tale om hjerte, for identifikationen af Europa går også gennem følelser og gennem følelsen af at høre til én stor familie. Det er nok at se Klapischs film "Auberge espagnole" for at forstå, hvor vigtig de unges samling om fælles idealer og uddannelse er.
Erasmus, som var et banebrydende program for EU, udvides i dag til globalt plan, og det er meget godt, for - som ordføreren netop meget rigtigt har sagt - vi er kommet til et tidspunkt, hvor vi i stedet for at opføre mure skal bygge broer. Og Erasmus World-programmet vil bygge broer mellem Europa og de øvrige kontinenter.
Forslaget er udarbejdet med en fuldstændig respekt for medlemsstaternes beføjelser og for de videregående uddannelsesinstitutioners selvstændighed. Hr. formand, jeg vil med nogle enkelte bemærkninger opsummere forslagets indhold, for ordføreren har allerede talt om det. For det første tales der i forbindelse med de europæiske masteruddannelser om tredje og fjerde år af en videregående uddannelse. Masteruddannelserne skal omfatte mindst tre videregående uddannelsesinstanser fra tre forskellige medlemslande. De skal omfatte et program, der indeholder et studieophold på mindst to af disse instanser. Det, som er vigtigt, og på det punkt er jeg fuldstændig enig med ordføreren og med parlamentsmedlemmerne, er, at disse unge, der mødes på flere forskellige universiteter for at lave en "Europa-tour", ikke blot får kendskab til matematik eller jura, men også får kendskab til den kulturelle mangfoldighed i Europa. Det er et meget vigtigt budskab, som vi ønsker, at de unge i Europa og de unge i den tredje verden skal forstå.
Endelig findes der for de unge fra tredjelandene og for underviserne en stipendieordning i forbindelse med masteruddannelserne i EU. Der findes også - og det er særlig interessant for europæerne - partnerskaber mellem disse masteruddannelser fra EU og videregående uddannelsesinstitutioner fra tredjelande med det formål at fremme adgangen til europæisk uddannelse og styrke dens globale placering. Partnerskaberne giver ligeledes mulighed for mobilitet for de europæiske studerende. Naturligvis skal vi fremme den attraktive profil for de videregående uddannelser gennem aktiviteter, der sigter på at øge kendskabet til vores universiteter. Forslaget indeholder foranstaltninger om teknisk bistand, som det sig hør og bør, og budgettet er fastsat til 200 millioner euro.
Hr. formand, hvis De tillader, vil jeg med det samme sige til talerne, så de ved, hvad de taler om, hvad Kommissionen har tænkt sig at gøre med alle de ændringsforslag, der er blevet stillet. Jeg taler først og fremmest om Europa-Parlamentets ændringsforslag 1. Det er sidste gang, jeg siger Erasmus World, for Europa-Parlamentet foreslår Erasmus Mundus - altså bliver det Erasmus Mundus.

De kender mit stærke forhold til flersprogethed. Hvis der skabes et Erasmus Mundus med flere universiteter fra flere forskellige lande, er det klart, at den kulturelle mangfoldighed vil være baseret på den sproglige mangfoldighed, som ligeledes skal være en del af Erasmus Mundus. Så vi siger altså ja til ændringsforslag 5 og indholdsmæssigt til ændringsforslag 53 eller eventuelt - da de erstatter det - til ændringsforslag 67, 69 og 77, som jeg regner med bliver omformuleret med henblik på at undgå alle fordomme om undervisningssprog. Vi accepterer også indholdet af ændringsforslag 29 eller eventuelt af ændringsforslag 70 og 76, som erstatter det, og ændringsforslag 51. Men med henblik på sammenhæng i teksten bør de lægges sammen med ændringsforslag 53. Jeg kan ikke acceptere ændringsforslag 68, for det sigter mod at mindske de sproglige kompetencer og den tværkulturelle forståelse. Det går lige i modsat retning af det, som vi ønsker.
Jeg vil nu tale om erhvervsuddannelsen. Jeg forstår det, som de ærede parlamentsmedlemmer mener, når de taler om, at erhvervsuddannelserne skal have en saltvandsindsprøjtning. Men med Erasmus Mundus drejer det sig om videregående uddannelse. Kommissionen kan derfor ikke acceptere ændringsforslag 12, 15 og 45. Ændringsforslag 18 og 46 kan delvis accepteres, hvis henvisningerne til erhvervsuddannelsen slettes.
Vedrørende hjerneflugt har vi altid i vores overvejelser gået ud fra princippet om, at Erasmus Mundus skal anvendes til at tiltrække unge fra tredjelandene, som bagefter skal vende tilbage til deres oprindelseslande, for det er i deres hjemlande, at de skal bruge det, de har lært hos os. Kommissionen kan i den forbindelse acceptere tanken bag ændringsforslag 24, men det skal omformuleres. Vi kan derimod ikke acceptere ændringsforslag 7, for det drejer sig her ikke om udviklingssamarbejde. Vi kan heller ikke acceptere ændringsforslag 78, for programmet kan ikke give støtte til studerende fra tredjelande i forbindelse med deres tilbagevenden til deres hjemlande.
Vedrørende lige muligheder for mænd og kvinder er jeg som kvinde naturligvis enig i tanken om, at kvinderne skal have lige muligheder, men det må ikke være formålet med Erasmus Mundus. Lad os respektere de lige muligheder i en vis udstrækning. Jeg mener, at ændringsforslag 5 er velafbalanceret i lighed med tanken bag ændringsforslag 23. Jeg mener derimod, at ændringsforslag 61 og 65 risikerer at medføre, at der fokuseres alt for meget på disse spørgsmål.
Med hensyn til komitologi kan vi ikke acceptere ændringsforslag 42, som sigter på at inddrage de relevante sammenslutninger i udvalgets arbejde. Vi accepterer heller ikke ændringsforslag 33, som kræver en øget deltagelse fra disse sammenslutningers side vedrørende programmets gennemførelse.
Hvad angår budgettet, hørte jeg godt, hvad ordføreren sagde. Kommissionen kan ikke for øjeblikket gøre andet end at holde fast i det oprindelige forslag. Den kan imidlertid revurdere forslaget under hensyntagen til en eventuel forøgelse af budgetloftet for udgiftsområde 3.
Mange af ændringsforslagene sigter enten mod at gøre teksten mere klar eller enkel eller mod at forbedre den. Kommissionen accepterer dem med undtagelse af ændringsforslag 27 og 30, hvor forsøget på at forenkle teksten går ud over forståelsen.
Fællesskabets rolle i forbindelse med programmer er naturligvis bestemt af traktatens artikel 149 og af respekten for de videregående uddannelsesinstitutioners uafhængighed, som er en nødvendig betingelse. Kommissionen kan derfor ikke acceptere ændringsforslag, der drager tvivl om denne uafhængighed.
Vedrørende udvælgelsesproceduren kan vi acceptere de fleste ændringsforslag, undtagen ændringsforslag 52, 54 og 58, for de indfører kriterier, som er i modstrid med det overordnede mål om kvalitet, hvilket er meget vigtigt for Erasmus Mundus, og ændringsforslagene 55 og 57, for de er alt for detaljerede for en lovtekst.
Vi kan heller ikke acceptere angivelsen af specifikke områder som i ændringsforslag 3. Dette gælder ligeledes for ændringsforslag 6, som indeholder en henvisning til kommende programmer, og ændringsforslag 19, 72 og 73, for de begrænser definitionen af eksterne akademikere. Ændringsforslag 74 kan ikke accepteres, for det udelukker de private organisationer fra aktionsområde 4, og vi kan heller ikke acceptere ændringsforslag 71 og 75, der sigter mod at fjerne Erasmus Mundus-masteruddannelserne. Hele programmet er faktisk bygget op om disse masteruddannelser.
Kommissionen kan acceptere 39 af de 66 oprindelige ændringsforslag samt fem ud af de 12 ændringsforslag, som blev stillet efter afstemningen i Kulturudvalget. Vedrørende en tidsplan sigtes der efter skoleåret 2004-2005, hvilket medfører, at det er nødvendigt at indkalde til forslag i november i år. Vedtagelsesproceduren bør ikke forsinkes, og jeg henstiller derfor til, at Europa-Parlamentet og Rådet arbejder så hurtigt som muligt.
Hr. formand, dette er en anledning til at gøre noget stort og til at gøre noget, som vil blive forstået og værdsat af borgerne, og hvoraf de kommende generationer vil høste resultatet særligt med hensyn til forståelse. Vi rækker hånden ud i dag, og jeg er sikker på, at mange andre vil gøre det samme.
Wenzel-Perillo (PPE-DE)
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, jeg vil gerne lykønske fru De Sarnez med hendes glimrende betænkning og takke hende for det gode og konstruktive samarbejde. Ved Erasmus World-programmet, som er så vigtigt for Unionens fremtid, viser det sig, hvor vigtigt og fornuftigt et godt samarbejde mellem udvalgene i Parlamentet og Kommissionen er.
De ændringsforslag, der er stillet til Kommissionens forslag, supplerer det og giver det især økonomisk et bredere grundlag på 300 millioner euro i stedet for de foreslåede 200 millioner euro. Ved nye programmer, især inden for områderne uddannelse, kultur og ungdom, som er vigtige investeringer i vores fremtid, opstår det centrale spørgsmål igen og igen, hvor man skal tage pengene fra, hvis der ikke er nogen til rådighed i det dertil fastsatte udgiftsområde. Hvor skal pengene komme fra, hvis man ikke ønsker at beskære andre, lignende programmer i samme udgiftsområde? Dette spørgsmål skal ikke bare stilles og besvares én gang her i plenarforsamlingen, og jeg synes, at der er den samme problematik for Mauro-betænkningen om eLearning.
Den traditionelle politik i Parlamentet går ud på at forsvare eksisterende programmer. Som lovgiver ser Rådet jo også vigtigheden af programmerne, det er som budgetmyndighed dog ikke parat til at stille flere penge til rådighed til udgiftsområde 3. I henhold til de aktuelle finansielle overslag, som løber frem til slutningen af 2006, er det finansielle spillerum i nær fremtid yderst lille. Det vedrører trods alt de første tre år af Erasmus World-programmet. Men især på baggrund af Lissabon-strategien, som vi følger, ville det være en god lejlighed her og nu at bekende kulør: Hvad ønsker vi at prioritere ved fordelingen af de eksisterende midler, når vi ønsker en overgang til et konkurrencedygtigt, dynamisk og videnbaseret samfund, som det blev bekræftet gentagne gange fra alle sider på forårstopmødet for knap to uger siden i Bruxelles? I den forstand bør vi arbejde for en passende økonomisk bevilling af dette nye, vigtige program på 300 millioner euro.
Derfor endnu en gang min indtrængende anmodning til Rådet om at rette blikket fremad sammen med os og at gå med her. Som medlem af Budgetudvalget skal jeg gøre opmærksom på, at det i den nuværende situation meget sandsynligt vil føre til en omfordeling af midlerne i udgiftsområde 3 for at sikre forenelighed med den øvre finansielle grænse. Omfordelingen ville fornuftigt nok først kunne ske ved de aktioner, som der endnu ikke er fastlagt finansielle rammer for som led i de finansielle overslag, eller som vil blive vedtaget som led i den fælles beslutningsprocedure fra 2007.

Hieronymi (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil først overbringe Marielle De Sarnez mine hjerteligste lykønskninger. Hun har smittet os med sin begejstring for dette nye, vigtige program i Kulturudvalget, og drøftelserne har glædet os - det vil jeg gerne sige tydeligt - fordi vi har følt, at vi har været med til at forme fremtiden. Derfor foruden mine lykønskninger tak til Kommissionen, kommissær Reding, fordi De har forelagt os dette program, og fordi vi således yder et fælles bidrag til fremtidsinvesteringen i Europa og i den unge generation. Erasmus Mundus er - hvilket jeg synes - den konsekvente videreudvikling af det alment kendte Erasmus-program. Erasmus har bidraget til, at generationer af unge europæere foruden deres hjemland har lært de andre lande i EU at kende.
Nu går Erasmus Mundus et skridt videre, og det både indadtil og udadtil. Indadtil betyder det - noget, vi slet ikke havde troet var muligt for nogle år siden - at EU og især medlemsstaterne er parate til at indgå i et forstærket samarbejde på universitetsområdet på grundlag af egne beslutninger, processen i Bologna og beslutningerne fra Lissabon. Et EU-kvalitetsstempel for masteruddannelser - fremragende! Det bringer os sammen og sammen fremad. For så vidt er dette nye program et vigtigt skridt for os alle for at forbedre den fælles europæiske uddannelsessituation.
Det andet skridt er, at Erasmus Mundus åbner vejen til de europæiske universiteter for postgraduerede studerende fra tredjelande. Det er noget, vi ønsker os som fremtidsorienteret, interkulturel dialog. Hvornår har bidraget til denne interkulturelle dialog været vigtigere end i dag, i disse dage og uger? Derfor vil jeg gerne slutte med en appel til Rådet og sige: De har med hensyn til den frygtelige konflikt i Irak overhovedet ikke råd til ikke at stille de nødvendige midler - og det er som minimum de 300 millioner euro, som Europa-Parlamentet har krævet - til rådighed! Vi har alle en pligt her til at investere særligt ansvarsbevidst på dette område.

Iivari (PSE).
Hr. formand, fru kommissær, først vil jeg gerne takke ordføreren, fru De Sarnez, for hendes omfattende undersøgelse af Erasmus World-programmet og for det fremragende samarbejde, selv om vi ikke blev enige om alt. Men vigtigst er det, at Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport har behandlet Kommissionens forslag hurtigt. Jeg håber også, at der hurtigt kan opnås enighed med Rådet, så programmet kan gennemføres fuldt ud i starten af næste år.
Der er et klart behov for at gøre Europa mere attraktivt og styrke videregående uddannelser i Europa. I øjeblikket tager hovedparten af internationale udvekslingsstudenter til USA. USA har en lang tradition for at modtage udenlandske studerende, f.eks. gennem Fulbright-stipendier. Hvert år kommer der ca. en halv million mennesker fra andre lande til USA for at studere. I Europa er det tilsvarende tal for antallet af studerende fra andre lande uden for EU på ca. 400.000. Over tre fjerdedele af disse tager til Det Forenede Kongerige, Frankrig eller Tyskland: til de tre største medlemsstater.
De muligheder, som de europæiske universiteter tilbyder, udnyttes ikke fuldt ud i øjeblikket. Det samme gælder den ekstra fordel, som kunne opnås gennem universitetsnetværk. Erasmus Mundus-masteruddannelsen skal råde bod på alt dette ved oprettelsen af en EU-universitetsgrad for studerende fra tredjelande i samarbejde med tre europæiske videregående uddannelsesinstitutioner.
I Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport fokuserer vi meget på sproglig mangfoldighed i Europa. Det er nok derfor, at de fleste i udvalget har ønsket at tilføje afsnittet til artikel 4, hvori det fastsættes, at formålet med programmet er "fremme af sprogfærdigheder og forståelse af andre kulturer, bl.a. ved brug af sprogene i mindst to af de lande, der deltager i EU's masteruddannelser". Jeg frygter det værste, da sådan en streng regel ikke vil være i overensstemmelse med de grundlæggende målsætninger i programmet. Erasmus Mundus er ikke et sprogprogram. Formålet er at øge interessen for europæiske videregående uddannelser. F.eks. er der en universitetsgrad i bioteknologi under masterprogrammet i samarbejde med videregående uddannelsesinstitutioner i Finland, Letland og Estland. Jeg er sikker på, at et krav om at studere sproget i disse lande ikke vil øge interessen for programmet hos unge mennesker, der er interesseret i bioteknologi. Det er ikke blot et problem for de nordligste dele af Europa, men også for Portugal og Grækenland f.eks. Jeg håber meget, at kravet, som er så præcist formuleret, ikke vedtages under afstemningen.

Sanders-ten Holte (ELDR).
Hr. formand, selv om jeg spekulerer på, om det virkelig er så vigtigt, om programmet, som Kommissionen har foreslået, hedder Erasmus World eller Erasmus Mundus, vil jeg gerne takke fru De Sarnez for hendes grundige betænkning. Kommissionens forslag er kommet på det helt rigtige tidspunkt. Europa ønsker at være den mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi i verden, så det er godt, at EU viser sig som et kontinent, hvori standarden for universiteter er høj, så det kan betale sig for studerende at komme til Europa og studere. Fremme af samarbejde kan kun gavne universiteterne.
Selv om enkelte partier i mit eget land mener, at det ikke er nødvendigt at lære to fremmedsprog, vil jeg endnu en gang understrege min støtte til Parlamentets forslag om at give tredjelandenes studerende mulighed for at lære sprog fra to værtslande via programmet. Man behøver blot at se sig omkring i Parlamentet for at erfare, hvor nødvendigt det er. Kendskab til sprog vil ikke blot gøre kandidaterne mere konkurrencedygtige på arbejdsmarkedet, men også øge deres kulturelle kvalifikationer.
Jeg har dog et par kommentarer til betænkningen. Programmet er rettet imod studerende og universiteter i hele verden, og jeg vil gerne opfordre til, at vi fokuserer mere på universiteterne i udviklingslandene. Uddannelse er det bedste våben til bekæmpelse af fattigdom. Ved at give studerende fra udviklingslandene mulighed for at færdiggøre deres uddannelser i EU, kan vi bidrage til formidlingen af viden i deres egne lande. Vi skal naturligvis sikre, at de ikke bliver i Europa, for programmet skal ikke afhjælpe forskerflugten. Hvis de europæiske universiteter vil samarbejde med universiteter fra udviklingslandene, vil det være tilstrækkeligt til, at de studerende ønsker at vende tilbage til deres egne lande og videreformidle den viden, som de har tilegnet sig. På den måde kan vi gennem programmet bidrage betydeligt til at forbedre levestandarden overalt, herunder i udviklingslandene.

Fraisse (GUE/NGL).
Hr. formand, kære kolleger, fru kommissær, måske fortjener udtrykket "vidensamfund", at man stopper op. Jeg er forsker i mit hjemland, og jeg kan ikke høre udtrykket "vidensamfund" uden at springe op. Jeg synes, det er vigtigt at nævne to ting i den forbindelse. For det første, hvilket sprog taler viden? Hvis Europa kan bidrage med noget til mundus - verden - ja, så er det lige netop den sproglige mangfoldighed. Det er blevet sagt gentagne gange, og jeg vil også sige det: Jeg mener, det er grundlæggende, at den sproglige mangfoldighed følger den kulturelle mangfoldighed. Hvis vi har et europæisk projekt, og hvis vi vil vise, at dette Europa kan bidrage til og modtage fra verden, sker det gennem den anvendelse af sprog, som er så godt repræsenteret i Europa-Parlamentet. Vi beder blot om, at det også praktiseres på universiteterne. Tak, fru De Sarnez, for at lægge vægt på dette punkt.
Nuvel, sproget inden for viden er én ting, men viden i sig selv er en anden. Fru kommissær, De har sagt, at De kan acceptere en række ændringsforslag, men ikke andre. De ønsker, at man husker på, at der skal være lige muligheder, men De ønsker ikke, at det fremhæves alt for meget. De vil gerne have - og det var mine ændringsforslag - at der overordnet er et mål om god fordeling mellem de såkaldte "hårde" videnskaber og de "litterære" videnskaber, men De ønsker ikke, at det bliver et udvælgelseskriterium, hvis jeg har forstået Deres kommentarer for et øjeblik siden korrekt. Jeg er glad for, at det kun handler om principper og retningslinjer. Men for at være en del af en verden med forskning og videregående uddannelse er vi godt klar over, at det også i visse situationer er nødvendigt med forpligtelser og nødvendigt at fremme målsætningerne og det ikke blot med nogle få ord.
Vedrørende de humanistiske videnskaber skal De være opmærksom på det sjette rammeprogram for forskning. Indtil det femte rammeprogram var de humanistiske videnskaber et middel og ikke et mål for videnskaben. De kunne bidrage til andre videnskaber, men de blev ikke betragtet som fuldgyldige videnskaber i forbindelse med finansiering af forskning. Siden det sjette rammeprogram for forskning har de humanistiske videnskaber fået en anerkendt plads, og det glæder jeg mig særligt over.
Fru kommissær, jeg kunne godt tænke mig, at de punkter, der hører til aspektet om lige muligheder, som f.eks. en god balance mellem alle videnskaberne og alle grenene, ikke blot forbliver smukke ord, men at det konkret bliver muligt at fremme dem ved hjælp af mobilitet for de studerende og de unge forskere eller de kommende forskere.
Echerer (Verts/ALE).
Hr. formand, fru kommissær, fru De Sarnez, kære kolleger, jeg glæder mig over titlen "Erasmus Mundus". Jeg glæder mig, fordi det også er en henvisning til en fælles rod i den kulturelle og sproglige mangfoldighed i EU. Når vi nu er ved mangfoldigheden, vil jeg også gerne understrege, at det ligger os meget på sinde at genfinde Europa-Parlamentets gamle mål her. Man bør beherske to sprog i Unionen i tale og skrift foruden modersmålet. Vi bør forfølge dette mål konsekvent.
Mine kolleger har allerede nævnt så meget: lige muligheder, fattigdomsbekæmpelse. Det er mål, som også forventes af et EU. Hvad forventer man sig mon af denne Union? Hvilken motor kan vi mon være? Hvad forventer vi af os selv, hvad kan vi tilbyde? Også her gentager jeg mig selv og siger blot det, som mine kolleger allerede har sagt, for vi skal endnu en gang understrege, at vi kan tilbyde et rum for tolerance, et rum fyldt med respekt - det kan ikke fungere uden uddannelse - et rum for interkulturel dialog, et rum for interkulturel kompetence. Det kan ikke fungere uden uddannelse!
Også her min appel til Rådet: Det kan kun fungere, hvis vi er parate til at investere nu, hvis vi øger udgiftsområde 3 og ikke blot lægger låg på og siger, at vi lægger det til side et eller andet sted. Hvor, det står ikke til diskussion nu. Det skal vi også tale om! Vores kollega sagde det: Dette spørgsmål bliver ikke kun stillet én gang her. Vi skal bekende kulør! De aktuelle investeringer i uddannelse vil give et udbytte, som vi ikke bare vil kunne glæde os over inden for Unionens grænser, men også uden for. Det forventer man sig af Europa!
Hyland (UEN).
Hr. formand, en af EU's største bedrifter har været at fremme programmerne om uddannelsessamarbejde. Der er nu brede europæiske programmer inden for alle dele af vores uddannelsessystem.
Vi lever i et indre marked, hvor der er fri bevægelighed for personer. Hvis EU som politisk enhed skal vokse og være en succes, skal vi sikre, at skolebørn får mulighed for at lære forskellige sprog og opleve andre landes uddannelsessystemer inden for EU. Fremme af social og uddannelsesmæssig interaktion mellem studerende kan kun være positivt.
Ud fra et irsk perspektiv har investering i uddannelse gjort det muligt at bekæmpe arbejdsløshed og udvandring og givet vores dynamiske arbejdskraft mulighed for at deltage i et meningsfyldt arbejde med økonomisk udvikling. EU's Erasmus-program er et af de mest populære uddannelsesprogrammer i EU. Programmet har eksisteret siden midten af 1980'erne og giver studerende inden for EU og ansøgerlandene mulighed for at studere i forskellige medlemsstater.
Siden starten af Erasmus-programmet har over 1 million studerende i Europa allerede deltaget i dette vigtige uddannelsesinitiativ. Faktisk er der nu årligt over 100.000 forskellige studerende, som deltager i programmet. Betænkningen, som vi drøfter i dag, henviser til oprettelsen af et nyt Erasmus World-program, der skal iværksættes i 2004.
Europa-Kommissionen har foreslået et budget på over 200 millioner euro til forvaltningen af Erasmus World-programmet fra 2004-2008. De hovedpunkter i programmet, der er skitseret, omfatter formidlingen af udveksling af uddannelse mellem uddannelsesinstitutioner i Europa og andre steder i verden. Der ydes også økonomisk støtte til både studerende og undervisere, der deltager i Erasmus World-programmet. Endvidere ydes der støtte til konferencer og seminarer for at fremme mobiliteten for uddannelse og studerende i Europa og andre dele af verden.
Programmet er endnu et tydeligt eksempel på EU's ønske om at fremlægge forslag, der bidrager til fremme og højnelse af uddannelsesstandarder inden for EU og i andre dele af verden.

Pack (PPE-DE).
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, jeg vil gerne understrege og glæder mig over, at fru De Sarnez med titlen "Erasmus Mundus" har fundet det rigtige udtryk. Man behøver ikke at forklare det, det siger sig selv, at dette er en bedre betegnelse end Erasmus World. "Mundus" viser netop, at vi har sproglig mangfoldighed og ikke kun udtrykker os på ét sprog, nemlig det såkaldte lingua franca engelsk. Derfor er jeg glad for, at vi har fundet det latinske ord.
Fru De Sarnez tager i sin betænkning tre punkter op, som er meget vigtige for os i Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport og også i min gruppe. Det er for det første den europæiske dimension og den europæiske merværdi af uddannelsen på grund af muligheden for mobilitet. For det andet styrkes Europa på den internationale scene ved dette program, det bliver mere attraktivt og også mere konkurrencedygtigt - netop inden for universitetsuddannelserne.
Det tredje punkt er - og jeg vil gerne modsige alle dem, der siger, at det ikke er vigtigt - hovedvægten på sprogtilegnelsen. Jeg er glad for, at der er dette tillægsforslag, for netop tilegnelsen af sprog fra vores region hjælper folk, der kommer til os, med at registrere deres kulturelle mangfoldighed. For det fjerde svarer forhøjelsen til 300 millioner euro til viljen til at skabe et virkeligt rum for europæisk udannelse. Når jeg om søndagen taler om, hvor vigtigt det er at afgive erklæringer i Bologna, i Lissabon, og så om mandagen ikke stiller midlerne hertil til rådighed, er de ord, som står skrevet dér, intet værd. Derfor bør vi minde de herrer i Rådet om, at de nu også skal bidrage hertil, at de skal leve op til de høje forventninger, som de har stillet til sig selv.
Den fantastiske succes for Socrates-/Erasmus-programmet, som jeg har været ordfører for flere gange, har været en inspiration for dette nye program. 1 million studerende har studeret med Erasmus, og begge programmer, som jo supplerer hinanden, gør det muligt at erhverve ekstra kvalifikationer i udlandet. De giver også adgang til europæiske sprog, til europæisk kultur og til europæiske værdier. De er uomgængelige for forståelsen og for dialogen mellem de kulturer, som der har været tale om flere gange i dag.
Det begrænsede budget, som vi har, skal altså øges. Det er en hindring. Der er også en svag efterspørgsel på lærersiden, fordi der også er hindringer dér, for det, de gør i udlandet, bliver ofte ikke anerkendt hjemme. Vi skal med tanke på de nye programmer, som følger nu, tænke på, hvordan vi virkelig kan afstemme disse programmer efter hinanden. Jeg vil gerne komme med en sidste appel, som endnu ikke er kommet i dag. En appel til konventet: at foranstaltninger som Socrates, Erasmus, Erasmus Mundus ikke bare er støtteforanstaltninger, men også supplerende kompetencer, som vi lægger vægt på, og som udgør EU's hjerte. Det ville De kunne erfare, hvis De talte med borgerne i stedet for altid bare at kigge i Deres bøger!
Prets (PSE).
Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, det er vigtigt og tvingende nødvendigt - vi har allerede hørt det flere gange i dag - at gøre sig bestræbelser på at opnå et mere attraktivt Europa som videnområde og dermed at komme målene fra Lissabon nærmere. For øjeblikket ser det nærmere ud, som om vi er ved at fjerne os fra disse mål.
Erasmus World kan være en mulighed for at reducere dette underskud. Videnudveksling mellem Europa og tredjelandene og ikke videnkoncentration i Europa er grundlaget for at nå vores mål. Programmet er bredt udformet, for højere læreranstalter, studerende fra hele verden, som har afsluttet den første eksamen fra en højere læreranstalt, også for studerende fra EU, som kan rejse til udlandet, forskere og akademikere fra tredjelande.
Men jeg tror, at det er vigtigt for vores studerende, der rejser til udlandet, at den nødvendige anerkendelse af studiepræstationer og eksamener fremskyndes og forbedres, at udlandsstudierne forbedres og lettes for Erasmus-studerende.
Jeg vil også gerne understrege, at jeg i høj grad er for lige muligheder eller en ligelig deltagelse af mænd og kvinder i disse programmer. Jeg vil ikke betragte det som sekundært, hverken hvad angår landenes deltagelse eller de faglige discipliner. Hvis vi ikke på forhånd er opmærksomme på ligestilling, vil vi efterfølgende få problemer med at gennenmføre dem.
Jeg vil også gerne kort tale om den sproglige mangfoldighed. Her er der forskellige meninger, men jeg mener ikke, at det kan være en forudsætning for at deltage i dette program. For masteruddannelserne har deres egne prioriteter, som de studerende indstiller sig på. Jeg mener, at den sproglige mangfoldighed under studiet helt klart spiller en rolle, og jeg mener også, at man skal have mulighed for at deltage i sprogkurser, men at man ikke bør bedømme dem som optagelseskriterium for stipendiet.
Jeg vil gerne komme med en bemærkning til økonomien. 300 millioner euro, vi glæder os over dem, men det kan ikke være rigtigt, at de skal tages fra andre programmer. Der skal være ekstra midler, for ellers ville det være i modstrid med støtten til et videnbaseret samfund.

Nordmann (ELDR).
Hr. formand, de højlydte og kraftige bifald, som efterfulgte fremlæggelsen af fru De Sarnez' betænkning siger tilstrækkeligt om dens værdi og fortrinlighed.
I forbindelse med Erasmus Mundus er der blevet talt om europæisk merværdi. Der findes også en parlamentarisk merværdi i de ændringsforslag, som Europa-Parlamentet bidrager med til dette europæiske svar på udfordringen om global konkurrence mellem universiteterne. Udfordringen består i at stoppe hjerneflugten ved at tiltrække hjerner, uden ubevidst at efterligne metoder, der anvendes uden for Europa, og ved under alle omstændigheder at udvikle en specifik retning, nemlig sproglig mangfoldighed. Et videneuropa er et flersproget Europa med udvikling af et unikt system af rejsemuligheder til universiteter og et billede af opbygningen af det akademiske fællesskab som et netværk. Det er nye aspekter. Hvad beder vi om? En lille ekstrabevilling og en lille smule luft i budgettet til Erasmus Mundus. Hr. formand, det er et lille skridt i budgettet, men et stort skridt mod noget bedre.
Alyssandrakis (GUE/NGL).
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, lige nu kan vores tanker kun være hos den irakiske befolkning, som nedslagtes af de amerikanske og britiske invasionstropper, mens EU ser på som medskyldig, idet EU kun er interesseret i at få en del af kagen. Imidlertid er det vores pligt at tage stilling til andre spørgsmål som f.eks. det, vi behandler her.
Det forslag til beslutning, som vi behandler, indfører EU's masteruddannelser og sekundært finansieres adgangen hertil for studerende og lærere fra tredjelande. Det første, som er en grov tilsidesættelse af traktatens artikel 149, er endnu et skridt hen imod en påtvungen konkret uddannelsesmodel for højere uddannelse, som ganske simpelt er den famøse Bologna-model. Programmet åbnes ikke for tredjelande for at hjælpe dem med at udvikle deres arbejdskraft. Det bruges som et påskud for at tvinge masteruddannelserne igennem, men også som en kulturel gennemtrængningsmekanisme for EU som en forudsætning for den økonomiske gennemtrængning og styrkelsen af EU's politiske indflydelse på internationalt plan. Det er kendetegnende, at teksten fastslår, at Europas politiske og kommercielle succes i verden afhænger af en bedre forståelse og af de bånd, som fremtidige beslutningstagere i tredjelande vil have til Europa.
EU's grundlæggende mål på uddannelsesområdet er at forsyne de europæiske monopoler med billig arbejdskraft, som besidder de til enhver tid krævede færdigheder, men ikke viden. Dette er baggrunden for behovet for konvergens inden for studiestrukturen efter Bologna-forbilledet med treårige bachelorstudier for den brede masse af studerende, to års specialstudier for de udvalgte og treårige doktorgradsstudier for de særligt udvalgte. Især for mit lands vedkommende, som endnu ikke officielt har ligestillet bachelorgraden med den akademiske grad, der opnås efter treårige studier, vil vedtagelsen af det forslag, vi behandler, fremskynde de pågældende reformer.
Endvidere vil EU med forslaget til beslutning fremme det europæiske marked for højere uddannelser som et led i konkurrencen med USA. Dette forudsætter imidlertid, at der skabes et sådant marked, og at de europæiske universiteter tilpasses dets love og prioriteter. Resultatet bliver en total kommercialisering af uddannelsen, hvilket det kvalitetsmærke for uddannelser, som nævnes i forslaget, også er et tegn på, som om der var tale om biler eller appelsiner. Det eneste formål med den kvalitetssikringsmekanisme og evalueringsmekanisme, der drøftes, er at sikre, at uddannelsen opfylder virksomhedernes behov. 
Grækenlands Kommunistiske Parti er ubetinget imod forslaget til beslutning, fordi det blander sig i studiernes indhold, styrker privatiseringen og kommercialiseringen af højere uddannelse, fremmer opdelingen af førstedelsstudier i to dele efter Bologna-modellen og lader de videregående studier diktere af de multinationale virksomheders krav i stedet for de studerendes, undervisernes og EU-befolkningernes interesser.
Vores mindstekrav er, at den første aktion, de europæiske masteruddannelser, fjernes, og jeg har stillet et ændringsforslag herom.

Wyn (Verts/ALE).
Hr. formand, jeg hilser Kommissionens forslag om oprettelse af et program til fremme af mobilitet for studerende og akademikere rundt om i verden velkommen. Jeg vil også gerne takke fru De Sarnez for hendes arbejde med denne betænkning.
Europæiske universiteter har med deres store videnskabelige og uddannelsesmæssige niveau meget at tilbyde verden. Jeg hilser derfor et program, der kan øge og styrke interessen for europæiske videregående uddannelser, velkommen. Det vil endvidere give denne sektor mulighed for at konkurrere med andre lande, især USA og Canada, ved at tiltrække talentfulde og motiverede studerende og akademikere fra tredjelande.
I denne sammenhæng bifalder jeg forslaget om at øge det flerårige budget fra 200 til 300 millioner euro. Det er meget vigtigt, så længe det ikke hindrer og tager penge fra andre vigtige programmer som Socrates og Leonardo da Vinci. Erasmus World-programmet skal dog ikke kun gavne europæiske universiteter, men også bidrage til at forbedre levestandarden, udvikle de menneskelige ressourcer og mindske fattigdommen i tredjelande.
Jeg vil som andre talere endnu en gang understrege, at det er meget vigtigt at udvikle de studerendes sprogfærdigheder i EU. Der er ingen idé i at tale om et Europa med diversitet, medmindre vi forsyner borgerne med tilstrækkelige sprogfærdigheder til at støtte opfyldelsen af denne målsætning.

Graça Moura (PPE-DE).
Hr. formand, der er en vis latent konflikt mellem konkurrenceprincippet og samarbejdsprincippet. EU ønsker, at dets videregående uddannelser skal kunne konkurrere med USA's, ikke blot når det handler om kvalitet, men også om at tiltrække studerende fra tredjelande. Jo mere det lykkes, jo mere vil det styrke balancen i den nødvendige transatlantiske alliance og selve den vestlige civilisation, og jo mere vil det også styrke demokratiets grundlag. Så vidt jeg ved, går de amerikanske universiteters forsøg på at tiltrække og fastholde de bedste hoveder mere ud på at varetage deres egne interesser end de landes, som de kloge hoveder stammer fra. Dér prioriteres konkurrence over samarbejde.
Kommissionens idéer synes mig på dette punkt lidt rimeligere, eftersom der tales om at tilskynde til "cooperative approaches", hvormed der sigtes mod, at tredjelandsborgere, der uddanner sig i Europa, vender hjem igen. Der er imidlertid nogle andre forhold, der har givet USA en klar fordel, og som der må sættes særligt ind over for, hvis Europa skal kunne løse det samme problem. Det gælder bl.a. sproget, undervisningens kvalitet samt institutionernes ry og programmer, disse programmers emnespredning, anerkendelse af eksamensbeviser fra oprindelseslandet, lovgivningen om opholdsret, immatrikulationsudgifter og stipendiemuligheder.
Anvendelsen af et kun ét sprog, den store konkurrence mellem læreanstalterne og de store kvalitetsforskelle, den systematiske indsats for at rekruttere og fastholde de bedste hoveder, som jeg allerede har nævnt, forskellene i immatrikulationsafgifter og gebyrer, der dog normalt er temmelig høje, kendetegner et uddannelsessystem, der tiltrækker mange flere studerende fra andre lande, end de europæiske universiteter gør.
I Europa er der derudover det problem, at der er mange flere studerende, som søger til universiteterne i Storbritannien, Frankrig og Tyskland, i forhold til dem, der søger til de andre medlemsstater. Omkring tre fjerdedele af disse studerende søger til universiteter i de tre nævnte lande. Hertil må vi så føje problemet med den sproglige mangfoldighed i Europa - som endnu ikke har fundet nogen alment tilfredsstillende løsning inden for de videregående uddannelser - hvis der skal være en afbalanceret fordeling af de potentielle studerende. Det siger sig selv, at det til universitetsformål ikke er nok blot at lære det allermest rudimentære af værtslandets sprog. Uanset hvor mange sprogkurser værtslandet tilbyder som optakt til en videregående uddannelse, hvor mange sideløbende kurser universiteterne opretter for deres udenlandske studerende, er det ganske utopisk at forestille sig, at man på kort sigt kan vende den tendens, der i øjeblikket favoriserer Storbritannien, Frankrig og Tyskland.
Denne relative skepsis, hr. formand, skal dog ikke begrunde, at man undlader at stemme for Marielle De Sarnez' fremragende betænkning eller at støtte Kommissionens fremragende initiativ. Den skal i stedet begrunde, at man forsøger at finde en mere tilfredsstillende løsning på de problemer, som jeg har nævnt, og at man sikrer, at indsatsen over for disse problemer modsvares af en passende bevilling i budgettet.

Zissener (PPE-DE).
Hr. formand, fru kommissær, antallet af mobile studerende er i dag større end nogensinde før. Men for øjeblikket er det også sådan, at flertallet af de internationale udvekslingsstudenter ikke ubetinget foretrækker Europa som studiested. Jeg mener, at grunden er, at det endnu ikke er lykkedes 100 % at kombinere den individuelle styrke, mangfoldigheden i vores uddannelsestilbud og heller ikke vores omfattende netværkserfaring.
Jeg mener, at man med programmet "Erasmus Mundus" kan afhjælpe problemerne her. Ved fremme af samarbejdet med tredjelande vil kvaliteten i uddannelserne på de højere læreranstalter i Europa øges ekstra. Det, der efter min mening også mangler, er en helt klar europæisk identitet for uddannelserne på de højere læreranstalter. Derfor foretrækker mange kandidater fra de højere læreranstalter og forskere måske også USA for deres forskning og studier. Jeg mener, at denne tendens vil blive modvirket med dette attraktive program for uddannelse af høj kvalitet.
Jeg vil gerne takke Kommissionen, men også ordføreren, fru De Sarnez, hjerteligt for dette initiativ. En særlig tak gælder fru De Sarnez, også fordi det er lykkedes hende at forhandle sig frem til et acceptabelt kompromis med Budgetudvalget, således at finansieringen af "Erasmus World" ikke sker på bekostning af allerede eksisterende programmer. For vi har allerede hørt så ofte, at uddannelsen af unge mennesker i Europa ikke er noget område for spareforanstaltninger, men en investering i fremtiden.
Zabell (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil gerne lykønske ordføreren, fru De Sarnez, med hendes fremragende indsats. Mine damer og herrer, jeg synes, at Erasmus-betænkningen er et fremskridt, fordi der i dag, selv om der findes fri bevægelighed for arbejdstagerne, ikke findes fri bevægelighed for de studerende i EU. Jeg understreger dette, fordi det er et faktum, at de studerende fra et land ikke kan flytte og fortsætte studierne i et andet land eller arbejde dér på grund af forskelle i skoleuddannelsen og på grund af den manglende anerkendelse af studier og titler.
Erasmus World-programmet er et forsøg på at overvinde disse hindringer og bidrage til mere kvalitet i uddannelserne og tillade den frie bevægelighed inden for EU. Dette vil desuden medvirke til at forbedre to vigtige ting for EU's borgere, nemlig forståelsen for vores forskellige europæiske kulturer og et så vigtigt spørgsmål som sprogkundskaber.
Hvad angår kulturerne, skal vi være klar over, at hvis vi ønsker et forenet Europa, er vi nødt til at investere i det. Der er ikke noget gratis i denne verden. Og vi skal lade EU's budgetter afspejle dette og afsætte flere midler til uddannelse og til de unge europæeres kulturforståelse, for vi må ikke glemme, at de er EU's fremtid.
Hvad angår sprogene, er jeg enig med de medlemmer, der mener, at det er særdeles vigtigt, at EU's fremtidige borgere taler et eller to sprog ud over deres eget, da de vil kunne bevæge sig frit mellem landene uden at skulle bekymre sig over, at de ikke taler de andre landes sprog. 
Erasmus World-programmet er derfor et stort fremskridt, og det tager højde for de forskellige kulturer. De studerendes mobilitet vil fremme forståelsen mellem de forskellige kulturer og forbedre sprogkundskaberne. Det vil forberede borgerne på at arbejde i verdenssamfundet. Det vil skabe en arbejdsformidling i de enkelte centre - det er meget vigtigt, for det vil hjælpe de unge med at finde deres første job, hvilket altid er vanskeligt. Det vil også sætte EU på verdenskortet for de videregående studier, for der er andre lande, der har vundet terræn på dette område i forhold til os. Det vil også inddrage erhvervslivet, hvilket efter min mening er meget positivt, da der på et senere tidspunkt er mange af disse unge, der skal arbejde i en virksomhed.
Jeg lykønsker derfor Kommissionen med dens initiativ og ordføreren, fru De Sarnez, med hendes fremragende betænkning og den store indsats, hun har gjort for at sikre programmets fremgang. Jeg håber blot, at Erasmus World-programmets succes bliver starten på mange andre programmers succes i fremtiden.

Gutiérrez-Cortines (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil indlede med at lykønske Kommissionen, for jeg synes, at dette program, som vi allerede takket være fru De Sarnez har døbt Erasmus Mundus, hænger godt sammen med resten af dens politik, for det lukker dørene op til verden, og det anerkendes heri, at vi skal tackle den voksende globalisering med aktive og positive politikker. Samtidig anerkendes den betydning, som Europa allerede har og bør have i forbindelse med postgraduate-uddannelserne og de europæiske masteruddannelser. Jeg synes, at dokumentet er innovativt og vigtigt.
Jeg vil også lykønske fru De Sarnez, fordi hun udviser sund fornuft og har en åben holdning, for det er sådan, vi kan arbejde sammen.
Jeg synes, at der er nogle punkter, der er interessante, men som bekymrer mig. Her er jeg ikke enig med min kollega, det kommunistiske medlem Konstantinos Alyssandrakis. Jeg synes, at postgraduate-uddannelserne og de europæiske masteruddannelser skal bruges til at få universiteterne til at indgå partnerskaber. De skal frit kunne bruge verdensscenen til at indgå samarbejder uden ekstern kontrol, ud over kvalitetskriterier. Efter min mening er der ingen politisk myndighed, der kan fastsætte grænser for viden og partnerskab.
På den anden side mener jeg, at vi i en så dynamisk tid som i dag, ikke kan arbejde, hvis vi ikke tillader, at folk forener sig, og at universiteterne finder sammen og træffer beslutninger i fællesskab. Vi skal blot, selv om det er et meget klassisk ord, "velsigne" deres initiativer. Det, der dog bekymrer mig, og det siger jeg til Kommissionen, er kvalitetskriterierne, for jeg frygter stats- og landegrænserne. I denne henseende vil jeg endda gå så vidt som at sige, at vi skal give mere støtte til etablering af partnerskaber mellem de europæiske universiteter og institutioner af europæisk karakter, der sammen med staterne kan fungere som eksperter, som stake holders og som de virkelig begunstigede af programmet. Disse organer skal arbejde reelt sammen om disse projekter, og på denne måde kan de endda lette Kommissionens arbejde.
På den anden side mener jeg, at det er meget vigtigt at give institutionerne incitamenter. I dette program skal man ikke kun støtte de studerende, men også præmiere de universiteter, der finder sammen og samarbejder, og dem, der forvalter de fleste udvekslinger med tredjelande, for vi skal give dem noget at stræbe efter. Vi skal stimulere denne proces, der takket være Erasmus-programmet har været en succes, om end en meget langsom.
Vi vil kun få succes, hvis vi accepterer de vanskeligheder, som universiteterne har med at gennemføre denne tilnærmelsespolitik, og hvis vi hjælper dem med dette nye tiltag.
Endelig mener jeg også, at der skal være bedre støtte til de fattigste studerende, for mange af disse kan ikke deltage i programmerne.

Formanden.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.30.

Formanden.
Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A5-0080/2003) af Mauro for Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om vedtagelse af et flerårigt program (2004-2006) for effektiv integrering af informations- og kommunikationsteknologi (ikt) i uddannelses- og erhvervsuddannelsessystemerne i Europa (eLearning-programmet) (KOM(2002) 751 - C5-0630/2002 - 2002/0303(COD)).

Mauro (PPE-DE)
Hr. formand, mine damer og herrer, inden jeg kommer ind på nogle af de specifikke aspekter, vil jeg gerne rette en uformel tak til Europa-Kommissionen, nemlig fru Reding og hendes medarbejdere, og til det græske formandskab, nemlig undervisningsministeren og hr. Tsiakaris, som er formand for undervisningsudvalget. Det er nemlig ikke mindst takket være deres imødekommenhed, at det i løbet af disse to måneders intenst arbejde er lykkedes os at overholde de tidsfrister, som vi havde sat os for vedtagelsen af denne betænkning, der faktisk er blevet udarbejdet på meget kort tid.
Jeg vil desuden gerne understrege, at de ændringer, der er foretaget af Kommissionens forslag, er sket i samråd med både Kommissionens tjenestegrene og Rådets repræsentanter. Vi er alle klar over, at det første vigtige resultat, som vi har nået med vedtagelsen af dette program, netop er en hurtig iværksættelse af indkaldelserne af forslag i forbindelse hermed.
Siden Rådet i Lissabon i marts 2000 er der sket store fremskridt med hensyn til eLearning, og efter forslaget om en indsats for at anvende den nye teknologi på undervisningsområdet er vi i dag nået frem til en lovgivningsmæssig beslutning, som fører til et egentligt flerårigt program.
Sådan som jeg allerede havde lejlighed til at understrege under arbejdet med Kommissionens første meddelelse, har jeg lagt særlig vægt på vigtigheden af undervisernes rolle som primus motor, når det gælder om at fremme den digitale alfabetisering i vores skoler. Derfor er spørgsmålet om undervisernes uddannelse - eller under alle omstændigheder om muligheden for at sætte underviserne i stand til at bruge den nye teknologi - af helt afgørende betydning, og den indsats, som man kan skimte i Kommissionens tekst, bør så afgjort belønnes og støttes.
Alligevel har jeg anset det for hensigtsmæssigt at foretage et par ændringer af Kommissionens forslag, ikke mindst hvad det flerårige budget angår. Jeg stillede mig selv følgende spørgsmål ved arbejdets begyndelse: Hvad er et passende budget for et ambitiøst flerårigt program som dette? Det er ikke let at besvare dette spørgsmål, eftersom det lader til, at midlerne til kultur og uddannelse altid er meget små. Det, som opmuntrede mig og fik mig til at arbejde videre i den retning, var det forslag, som Kommissionen selv stillede i forbindelse med budgettet for 2003. Ved den lejlighed blev der nemlig til de forberedende aktioner sat 18 millioner euro af som forpligtelsesbevillinger under budgetpost B3-1000.
Det ræsonnement, der fik mig til at ændre Kommissionens aktuelle forslag om 36 millioner euro, var dog, at det ville være lidt usædvanligt at bruge et mindre beløb på et flerårigt program hvert år, end det beløb man regnede med at bruge på de forberedende aktioner, der gik forud for programmet. I den forbindelse regner jeg med, at Kommissionen er glad for, at jeg netop har mindet den om, at 18 millioner euro ganget med 3 giver 54 millioner euro, som efter min mening er et mere passende beløb.
Jeg vil ligeledes understrege spørgsmålet om budgetfordelingen. I Kommissionens forslag var der oprindeligt taget højde for, at 25 % skulle gå til bekæmpelsen af it-kløften. Jeg vil gerne forklare, hvorfor jeg har anmodet om en nedsættelse af dette beløb i mit ændringsforslag. Jeg er helt overbevist om, at det er nødvendigt at bekæmpe it-kløftens sociale konsekvenser. Jeg er dog lige så overbevist om, at midlerne hertil skal findes i andre fællesskabsinstrumenter - strukturfondene, Den Europæiske Socialfond og Leonardo da Vinci-programmet - for hvis vi er længe om at bruge eLearning-midlerne på at opfylde behovet for at fjerne it-kløften - selv om vi stort set kun gør den absolut nødvendige indsats - ville næsten hele budgettet til eLearning-aktionerne blive brugt op.
Hvad de internetbaserede europæiske skolepartnerskaber angår, har jeg i tråd med de målsætninger, der blev vedtaget i Europa-Parlamentets tidligere beslutning, til gengæld ønsket at lægge vægt på, at undervisernes uddannelse stadig er et meget vigtigt aspekt. Det bør give os stof til eftertanke, at der i 2002 gennemsnitligt var 90 % af grundskolerne, 98 % af folkeskolens højere klasser og gymnasierne samt 99 % af de tekniske og faglige skoler i medlemsstaterne, som havde adgang til internettet, men kun 39 % af lærerne, 50 % af underviserne i folkeskolens højere klasser og gymnasierne samt 58 % af underviserne på de tekniske og faglige skoler, der brugte internettet som undervisningsredskab. Disse gennemsnitstal dækker i virkeligheden over nogle uhyggeligt store forskelle mellem medlemsstaterne. Mens gennemsnitstallet for Danmark er ca. 75 %, er det tilsvarende tal for Grækenland ikke engang 9 %.
Der kan drages to konklusioner ud fra disse tal, som i sig selv er meget klare. Den første konklusion vedrører brugen af internettet som et instrument, der letter undervisningen, nemlig at det ikke kun er et spørgsmål om infrastrukturernes og skoleudstyrets tilgængelighed, men også om undervisernes uddannelse og skolesystemets tilrettelæggelse. Den anden konklusion vedrører brugen af de teknologiske midler, nemlig at målsætningen virkelig kan blive en udveksling af god metodologisk og didaktisk praksis mellem underviserne i forskellige medlemsstater eller en iværksættelse af cyberundervisningsforløb.
Derfor vil jeg gerne understrege, at der i Kommissionens forslag burde lægges større vægt på at finde ud af, hvordan underviserne på de mest effektive måder kan medtage brugen af internettet i deres undervisning, og på at fremme udbredelsen af god praksis på dette område.

Reding
Hr. formand, mine damer og herrer, lad mig først og fremmest takke ordføreren for det fremragende arbejde og for det betydningsfulde bidrag, som han ikke blot har givet til dette forslag, men også til handlingsplanen eLearning, som var emnet for den første betænkning fra 2001.
Rådets og Europa-Parlamentets beslutningsforslag, der sigter mod at indføre eLearning-programmet, fuldender den opgave, der blev indledt på Det Europæiske Råds møde i Lissabon vedrørende indførelsen af nye teknologier i uddannelses- og undervisningssystemerne i Europa. Indførelsen skal gennemføres hurtigt og effektiv, men det skal også ske på en kritisk og velovervejet måde.
Kommissionens forslag er frem for alt et svar på mandatet fra Lissabon, som blev udvidet i Stockholm og i Barcelona. Det drejer sig altså om en politisk besked, som understreger betydningen af at tage udfordringerne med de nye teknologier op for at opbygge et videneuropa.
Det nye program er udformet som et supplement og en fremhævelse af aktionsområderne i de eksisterende programmer. Det bør gøre det muligt at afprøve de nye former for samarbejde og således frembringe brugbare oplysninger til den nye generation af programmer, der kommer efter 2006. Hr. formand, forslaget til programmer er ligeledes den logiske opfølgning på de forberedende forhandlinger, der i løbet af de tre sidste år har fundet sted inden for rammerne af den budgetbevilling, som Europa-Parlamentet foreslog, og som ikke kunne finde sted uden retsgrundlag.
Der er tre store aspekter i programmet. Først og fremmest er der digital literacy, den digitale alfabetisering, som er en række nye væsentlige færdigheder i vidensamfundet. Uddannelsesinstitutionerne skal forsyne eleverne med disse færdigheder i lighed med det at læse og skrive. Foruden uddannelsesinstitutionen er der samfundet og borgerne, hvor den digitale alfabetisering allerede nu bør indgå i aspektet om livslang læring.
Det andet aspekt er de digitale universitetscampusser. Indførelsen af nye værktøjer og metoder til eLearning berører de traditionelle universiteter, men også fjernuniversiteterne. Og disse nye værktøjer og metoder kan bidrage meget positivt til en forøgelse af de europæiske universiteters formåen og deres konkurrenceevne på globalt plan.
Det tredje aspekt er efter min mening det vigtigste, for det vedrører vores børn. Og jeg har med glæde konstateret, at Europa-Parlamentet er interesseret i dette punkt. Det drejer sig om elektroniske partnerskaber mellem skoler via internet, som Det Europæiske Råd i Barcelona for øvrigt opfordrede til. Og på Deres opfordring er den klare målsætning for dette punkt nu at tjene som løftestang for uddannelse af undervisere vedrørende brugen af nye pædagogiske muligheder, som kommunikationsteknologien og et europæisk samarbejde giver.
Endelig er der, hvilket altid gælder for disse programmer, de tværgående aktioner og den tekniske bistand. Det er først og fremmest nødvendigt at vurdere resultaterne og fremme videreformidlingen af de erfaringer, der allerede er gjort. Og dette skal ikke blot ske takket være de forskellige instrumenter og programmer i eLearning, men også under hensyntagen til det, som sker i medlemsstaterne. Information og kommunikation skal altså have særlig opmærksomhed. I den forbindelse vil jeg sige Dem, at eLearning-portalen allerede er oprettet. Det er næsten tre måneder siden, jeg åbnede denne internetportal på Learntech i Karlsruhe, og antallet af besøgende er allerede meget tilfredsstillende.
Hr. formand, jeg har med interesse bemærket Europa-Parlamentets budgetforslag, som er et bevis på dets støtte til Kommissionen, og jeg vil gerne takke Europa-Parlamentet for det. Europa-Parlamentet ved udmærket, at Kommissionen på dette tidspunkt ikke kan gøre andet end at fastholde sit oprindelige forslag, som kan revurderes i forbindelse med en eventuel forøgelse af loftet for udgiftsområde 3 i budgettet for 2004-2006. Jeg vil desuden gerne slå fast over for ordføreren, at Kommissionen kan acceptere 24 ud af de 29 ændringsforslag, som Europa-Parlamentet har stillet, hvilket viser, at der er udbredt enighed mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen. Derfor håber jeg, at forhandlingen kan afsluttes inden for kort tid og under hensyntagen til de gældende tværinstitutionelle procedurer. Hr. formand, jeg kan som så ofte før med glæde konstatere, at der er fuldstændig enighed mellem vores to institutioner om at fremme borgernes Europa og i særdeleshed et Europa for de små borgere, når skolerne bliver samlet i netværk takket være partnerskaberne.
Pack (PPE-DE).
Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, Mauro-betænkningen indeholder forslag om, hvordan effektiviteten af dette program kan forbedres endnu mere. Det, Kommissionen havde foreslået, var allerede rigtig godt, men de forslag, hr. Mauro har stillet, forbedrer det. Jeg mener især, at opdelingen af midlerne - sådan som han har foreslået det - virkelig langt bedre opfylder de krav, som vi stiller til programmet.
Jeg kan ikke forstå, hvordan vi med disse få midler skal overvinde den eksisterende såkaldte digitale kløft - den kendsgerning, at skolerne i nogle lande er godt udstyret med computere, mens de i andre lande er dårligt udstyret. Derfor har vi - og det takker jeg også hr. Mauro for - forsøgt at gøre Dem mere følsom på dette område. Vores ændringsforslag hører til de 24 ændringsforslag, der sigter mod, at skolerne kommunikerer med hinanden, og at midlerne i højere grad skal gå til computerudstyr dér.
Det andet spørgsmål, der går på, hvordan vi kan overvinde denne digitale kløft mellem de enkelte nationer, kan ikke besvares her. Dette hul kan måske lukkes med penge fra Samhørighedsfonden eller Social- og Regionalfonden.
Initiativet til eLearning-programmet skal i højere grad være indrettet på at skabe synergier mellem eksisterende programmer, som De sagde, og eLearning-programmet. Når vi lægger særlig vægt på, at skolerne skal indgå i netværk med hinanden, er det noget, som i meget høj grad kan forbindes med Comenius-programmet, og sådan har programmet også kørt hidtil - sandsynligvis uden støtte. Jeg har set det i mange skoler, som jeg har besøgt som led i Comenius-programmet.
Jeg mener altså, at vi skal oprette et nyt partnerskab her, et partnerskab, som støtter indlæring af sprog ved hjælp af eLearning og også støtter den interkulturelle dialog, og det især på skoleområdet. Når vi taler om en virtuel campus, har det naturligvis også at gøre med det, vi netop talte om tidligere i forbindelse med fru De Sarnez' betænkning. Erasmus og Erasmus World skal forbindes tæt hermed. Vi skal forbinde den virtuelle mobilitet med den fysiske mobilitet, så vil vi få de bedste resultater.
Jeg vil desuden understrege det, som hr. Mauro sagde. Der er meget stor lærermangel. Det skal man forsøge at afhjælpe med dette program. Lærerne bør ikke være bagud i forhold til deres elever, men de bør virkelig være lidt længere fremme, således at de i højere grad kan give impulser på dette områder. eLearning-programmet - sådan som det foreslås nu - er et vigtigt supplement til alle eksisterende uddannelsesprogrammer. Jeg takker endnu en gang hjerteligt for indsatsen.
Prets (PSE).
Hr. formand, fru kommissær, jeg vil gerne endnu en gang nævne topmødet i Lissabon. Her er der tilsyneladende blevet sat noget i gang på uddannelsesområdet. Nye programmer skabes for at opfylde kravet om at gøre Unionen til den mest konkurrencedygtige og dynamiske, videnbaserede økonomi i verden. Et instrument blandt mange andre lige så vigtige er den mere intensive og bedre udnyttelse af informations- og kommunikationsteknologien. Programmet eLearning - vi har lige hørt det - skal nu i højere grad støtte adgangen til de europæiske undervisnings- og uddannelsesprogrammer for at øge deres kvalitet og tilgængelighed.
Hvor stor kløften mellem de enkelte lande er, viser de statistiske tal, som hr. Mauro netop har oplistet. Udstyret i skolerne er godt, udnyttelsen dårlig, lærerne har ikke kapaciteten, det vil sige, at der er en stor mangel her, og hertil kommer desuden en forskel mellem Nord og Syd. Når jeg ser, at udnyttelsen i Danmark ligger på næsten 90 % og i Grækenland på ca. 11 %, er der en meget stor kløft mellem disse to lande og inden for Europa.
Et rimeligt svar, hvad angår den digitale kløft, ligger i integrationen i de øvrige europæiske instrumenter. Folkeskolen og overbygningsuddannelserne udgør en meget vigtig målgruppe her. Derfor mener jeg også, at det er vigtigt at investere mere i denne gruppe, således at man kan være fuldkommen indforstået med forslaget på 40 %, og denne andel gælder i folkeskolen og ungdomsuddannelserne.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege, at en vellykket uddannelsespolitik ikke kun afhænger af kvantiteten af programmerne, men snarere af den realistiske gennemførelse og de finansielle midler. Derfor er det nødvendigt at øge disse midler fra 36 til 54 millioner euro og ikke tage pengene fra andre programmer og omfordele dem, for kun på den måde kan jeg nå et Europa af små borgere, som De, fru kommissær, netop formulerede det.

Andreasen (ELDR).
Hr. formand, også jeg vil gerne lykønske og takke hr. Mauro for den betænkning, vi nu har foran os.
Der er tale om et lille program og et billigt program, også om det så skulle koste 54 millioner euro, men det er et skridt i den rigtigte retning, og det er på høje tid, det tages. De nye informations-og kommunikationsteknologier er spændende og vigtige, og det er af stor betydning, at de integreres i de europæiske undervisnings- og uddannelsessystemer.
Det program, vi nu taler om, skal ikke træde i stedet for, men skal støtte og supplere medlemsstaternes initiativer. Jeg vil gerne tage tråden op fra hr. Mauro og fru Prets og i al ubeskedenhed nævne, at vi er ret langt fremme med de nye teknologier i uddannelsen i Danmark, hvor 70 % af grundskolerne, 81 % af folkeskolens højere klasser og gymnasiet og 92 % af de faglige og tekniske ungdomsuddannelser daglig er på internettet.
Men alle kan lære, og derfor er det vigtigt, at programmet kan bruges til at støtte udbredelse og spredning af "best practice", bl.a. ved støtte af skolepartnerskaber. Netop når det gælder de nye teknologier, er udveksling af erfaringer af stor betydning, og det er sådan set en øvelse, som internettet i sig selv indbyder til, ja, det er faktisk en del af internettets fine filosofi, at man frit udveksleridéer og hjælper hinanden. Jeg er i øvrigt ret sikker på, at mange lærere har haft gavn af at udveklse erfaringer med deres elever, for virkeligheden er den, at de unge på dette område i mange tilfælde har langt større viden og erfaring end deres lærere, og også det vil dette program gøre op med.
Uddannelse har stået højt på dagsordenen for rådsmøderne i Lissabon, Stockholm og Barcelona, og med vedtagelsen af hr. Mauros betænkning tager vi et, omend beskedent, skridt i den rigtige retning til at efterkomme de vigtige beslutninger, der har været på disse dagsordener.

Wyn (Verts/ALE).
Hr. formand, digital alfabetisering er naturligvis en af de vigtige færdigheder, der er nødvendige for at deltage fuldt ud i det vidensamfund, som vi lever i i dag. Manglende adgang til internettet eller manglende kendskab til ikt vil være en hæmsko for social integration og personlig udvikling. En lang række job i det offentlige og industrien kræver, at de ansatte har omfattende kendskab til ikt, og derfor er et program som eLearning af afgørende betydning for at nå det overordnede mål fra topmødet i Lissabon i 2000, som gik ud på at gøre Europa til den mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi i 2010.
Jeg er enig med ordføreren, hr. Mauro, om, at vi skal undervise i ikt fra en meget tidlig alder og til universitetsniveau og sikre, at universiteterne og endnu vigtigere lærerne kan bruge den nye teknologi. Vi skal dog ikke glemme, at der er mange grupper, der er dårligt stillede og ikke har glæde af traditionelle uddannelses- og undervisningsbestemmelser, og som derfor bliver stadig mere isolerede, både socialt og kulturelt, fordi de ikke har digitale færdigheder. Jeg vil gerne tilslutte mig det, der blev sagt tidligere om vigtigheden af at opretholde 25 % fra budgettet for at løse problemet med den digitale kløft. I mange område, ikke kun i tiltrædelseslandene, men også i mit eget område, Wales, der er et mål 1-område, er det uhyre vigtigt at opretholde de 25 %, da mange af disse samfund endnu ikke har løst problemet med den digitale kløft.

Hieronymi (PPE-DE).
Hr. formand, kære kolleger, det taler for de europæiske uddannelsesprogrammer, at de i en tid med globalisering og teknologi, der ændrer sig, kun skal videreudvikles. Vi har ikke brug for nogen nye programmer, men de hidtidige programmer har stået deres prøve, de er så vellykkede, at vi kun skal tilpasse dem til de nye strukturer. Vi havde tidligere eksemplet med Erasmus Mundus, og vi har nu en ensartet struktur med eLearning. Vi kender alle programmet Comenius under det omfattende Socrates-program. Her handler det om samarbejdet mellem mindst tre skoler fra forskellige medlemsstater. Dette program er overordentligt vellykket. Med relativt få midler, men med stort engagement fra lærernes og også fra elevernes side har det en stor virkning. Derfor synes jeg, at det er fremragende, at vi har haft held med at bruge eLearning-programmet til at styrke området for teknologibaserede skolepartnerskaber. Ved de hidtidige Comenius-skoler er det sådan, at vi desværre altid har klaget over, at midlerne til mobiliteten er for få, og her får vi en mangedobling af mobiliteten takket være teknologien, i hvert fald på det virtuelle område. Det kan og skal fortsat udelukkende være et additivt område. Det kan ikke erstatte det virkelige møde mellem mennesker, men det kan være en enorm hjælp til at styrke bevidstheden om et fælles Europa i vores skoler.
Derfor bifalder jeg også i høj grad, at vi ønsker at øge dette tiltag til 40 %, og jeg vil gerne gøre opmærksom på, at det foruden overvindelsen af den digitale kløft er yderst vigtigt at holde øje med udviklingen af europæisk software. 80 % af den software, der anvendes i Europa, er af amerikansk oprindelse. Jeg er ven med amerikanerne i vanskelige og i gode tider, men jeg ønsker også en harmonisk balance, hvad angår software, og derfor er mit krav til Rådet i forbindelse med dette program, men også i forbindelse med de andre teknologiprogrammer, at der skal holdes øje med udviklingen og styrkelsen af europæisk software og skabes mulighed for den nødvendige støtte.

Iivari (PSE).
Hr. formand, fru kommissær, Kommissionens forslag om et eLearning-program viser, at beslutningerne fra topmødet i Lissabon gennemføres, selv om den ambitiøse strategi til opnåelse af fuld beskæftigelse og økonomisk succes er vanskelig at gennemføre på grund af usikkerheden i den globale økonomi.
eLearning-programmet er også et godt eksempel på fremragende samarbejde mellem Parlamentet og Kommissionen. På Parlamentets initiativ og på andet år har EU-budgettet allerede en særlig budgetpost til støtte af eLearning. I år er der tildelt 18 millioner euro til denne budgetpost, B 3-1000. Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport har endda udtrykt bekymring over, hvorvidt Kommissionens forslag vil medføre, at der bruges færre midler årligt på selve programmet, end der nu er tildelt de forberedende aktioner. Derfor foreslår udvalget, at det samlede budget øges fra 36 til 54 millioner.
Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport er klar over, at udgifterne til disse aktiviteter skal ligge inden for det råderum, som budgetpost 3 i det finansielle overslag tillader, og som er meget begrænset. Vi ønsker ikke at beklage os over finansieringen af flerårige programmer, der allerede er godkendt. Men jeg vil ikke desto mindre henlede opmærksomheden på det forhold, at Budgetudvalgets holdning også henviser til misforholdet mellem Kommissionens forslag og de forberedende aktioner. Det er derfor Budgetudvalgets holdning, at der er god begrundelse for at øge bevillingerne som foreslået af Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport. Desuden drejer det sig om så lille et beløb, at det formentlig kan komme under fejlmargenen under budgetpost 3.
Udvalget om Kultur, Ungdom, Uddannelse, Medier og Sport vil gerne understrege vigtigheden af partnerskaber mellem skoler via internettet. Udvalget vil også gerne inkludere folkeskoler og ungdomsuddannelser. Det er der efter min opfattelse god begrundelse for. Netværk via internettet vil give helt nye muligheder for små skoler i fjerntliggende områder for at få kendskab til internationale uddannelser og lære fremmede sprog og kulturer. Da folkeskolen dækker en hel aldersgruppe, er der god grund til at stille sådanne faciliteter til rådighed for dem, også for at forebygge den digitale kløft, som er en af programmets andre målsætninger.
Hvis alle skal deltage i informationssamfundet, er det af afgørende betydning, at der er tilstrækkelig mange lærere med kendskab til informationsteknologien. Brug af computere i undervisningen er stadig meget begrænset. I 2002 havde ca. 90 % af alle folkeskoler adgang til internettet, men kun 39 % af lærerne brugte internettet i deres undervisning.
Der er stadig stor forskel på omfanget af anvendelsen af internettet i de forskellige lande, som vi allerede har hørt. Denne forskel vil kun blive mindre, hvis medlemsstaterne træffer de rette foranstaltninger. Et vellykket eLearning-program vil i bedste fald kun være en støtte til at udjævne forskellen i udnyttelsen af informationsteknologien og formidle eksempler på anvendelsen heraf.

Sanders-ten Holte (ELDR).
Hr. formand, jeg vil først og fremmest takke ordføreren for en fremragende betænkning. Jeg vil gerne nævne tre punkter. Det er godt, at programmet omfatter grunduddannelse, men jeg vil også gerne fremhæve ældre mennesker og mennesker, der lever afsondret. Vi må ikke glemme disse mennesker. De vil have glæde af livslang læring, og de kan give deres viden og erfaring videre til efterfølgende generationer.
Det andet punkt er vigtigheden af at fremme partnerskabet mellem skoler. Der er store forskelle - det er allerede nævnt - mellem de forskellige regioner inden for Europa med hensyn til omfanget af viden om og brug af it i undervisningen, og det gør det vanskeligt for skoler at arbejde sammen. Jeg vil endnu en gang opfordre til, at vi kortlægger den nuværende situation og også involverer kandidatlandene heri. Det er den eneste måde, hvorpå vi kan opnå en mere målrettet plan for skoler, der halter bagud, og det vil øge mulighederne enormt.
Det tredje punkt er, at det ikke kun handler om kvantitet, men også om kvalitet. Jeg forventer, at den private sektor, der oprettede arbejdsgruppen vedrørende eLearning Industry Group, kommer til at spille en stor rolle. Det vil gøre det muligt for os at blive den mest dynamiske videnøkonomi i verden, og det er det, vi stræber efter.

Echerer (Verts/ALE).
Hr. formand, kære tilstedeværende mødre og fædre, hvem kender ikke følelsen af flovhed, når man sidder sammen med sit lille barn eller sit skolebarn ved computeren? Siden mine tvillinger begyndte i børnehaveklasse - de er i mellemtiden blevet ni - har de igen og igen vist mig, hvordan det egentlig hænger sammen. Det vil altså sige, at jeg tror, at jeg vil få mere brug for eLearning-programmet end mine børn. Nok om det private - jeg gratulerer med dette program, jeg gratulerer også ordføreren, især med hans krav om europæisk software, om mere europæisk indhold og europæisk service. Dette ansvar gælder De 15 og EU. Vi må heller ikke fritage Rådet for ansvar her.
Jeg hilser også alle de ændringer velkommen, der sigter mod at støtte det kritiske engagement i instrumentet internet, nemlig ikke kun elevernes, men også lærernes. Der er meget godt, men på ét punkt kan jeg desværre ikke give Dem ret. Den digitale kløft mellem medlemsstaterne skal De 15 afklare med hinanden - 15 plus 10 om kort tid! Men den digitale kløft i samfundene, det vedrører os alle lidt. Jeg mener, at vi i overensstemmelse med Deres ændringsforslag 10 bør blive ved Kommissionens forslag om, hvordan midlerne skal opdeles. Det er efter vores mening en mere ligelig, afbalanceret opdeling af midlerne. Jeg er ked af det, på så kort tid kan man ikke være mere detaljeret!

Zabell (PPE-DE).
Hr. formand, jeg vil først takke ordføreren, vores kollega, hr. Mario Mauro. Det minder mig om, når lærerne for 20 eller 30 år siden i skolen bad os om at lave en tegning af, hvordan vi forestillede os, at det 21. århundrede ville blive, og vi forestillede os alle marsmænd, ufoer, flyvende tallerkener, meget moderne biler og tog, elektriske biler osv., men der var ingen, der kunne gætte, hvad der blev den virkelige revolution i dette århundrede, nemlig de teknologiske fremskridt inden for informations- og kommunikationsteknologierne. Og selv om det er svært at følge med i de hastige ændringer, har vi en forpligtelse til at sikre, at borgerne i EU, især børnene og de unge, kan blive uddannet i vore dages teknologier. Det koster penge, fordi de har brug for computere, multimedieudstyr, internetopkobling og ikke mindst kvalificerede lærere, der kan undervise dem.
Mine damer og herrer, vi må ikke spare på pengene i et så vigtigt spørgsmål som dette. Vi skal tænke på, at hvis de, der er børn i dag, ikke kan finde ud af de nye teknologier, når de bliver voksne, vil de næsten være i samme situation som et barn, der i dag er analfabet. Det kan vi ikke tillade. Hermed ønsker jeg at sige, at jeg er helt enig med ordføreren i, at det er meget vigtigt og nødvendigt at uddanne lærerne, så de kan undervise i de nye teknologier. Jeg er også helt enig med ham i, at budgettet skal være højere end de 36 millioner euro, som Europa-Kommissionen har foreslået, da det er helt selvmodsigende at bruge flere penge på det indledende arbejde end på selve programmet.
Jeg vil også gerne større de elektroniske partnerskaber mellem de europæiske skoler, for jeg synes, at det er en fremragende måde at opnå samarbejde mellem skoler i forskellige hjørner af hele Europa, og det vil hjælpe os med at fremme den interkulturelle dialog, indlæring af nye sprog og fremme samkvemmet mellem børn, der lærer hinanden at kende ved hjælp af de nye teknologier, og som får lyst til at lære hinanden at kende personligt.

De Rossa (PSE).
Hr. formand, jeg hilser betænkningen og Kommissionens reaktion på Parlamentets ændringsforslag velkommen. Men selv om vi opnår det budget, som ønskes i betænkningen, og øger budgettet til 54 millioner euro, er det stadig kun en dråbe i havet. Hvis vi mener det alvorligt med at opfylde målsætningerne i Lissabon-processen, skal vi tydeligvis ikke blot øge vores budget på europæisk plan, men også finde måder, hvorpå vi kan sikre, at medlemsstaterne tager disse spørgsmål alvorligt.
Jeg er f.eks. bekendt med, at lærere i Irland har måttet tilegne sig viden for egen regning. De har gennem deres fagforening tilegnet sig viden for at kunne give den videre til eleverne. Det er ikke en tilfredsstillende opfyldelse af målsætningerne fra Lissabon.
Jeg støtter forslaget om at tilegne en fjerdedel af budgettet til den digitale kløft. Det er et økonomisk spørgsmål - at sikre, at elever, når de starter på arbejdsmarkedet, kan deltage fuldt ud. Det er jo også klart, at mennesker uden de tekniske færdigheder, der kræves for at leve op til teknologien, ikke blot vil være ude af stand til at deltage økonomisk, men også ude af stand til at deltage i de demokratiske processer i samfundet. Det må da være bunden, hvad angår udstødelse af borgere fra samfundet.
Der er en klar efterspørgsel efter bedre edb-ressourcer i irske skoler. Som jeg sagde, var der 2.500 irske skolelærere, som deltog i udviklingsprogrammerne sidste år.
Jeg støtter fuldt ud forøgelsen af budgettet. Jeg støtter idéen om samordnede aktioner mellem Kommissionen, medlemsstaterne og andre partnere inden for uddannelse for at undersøge nationale erfaringer og fremme bedste praksis vedrørende anvendelse af eLearning og fjernelse af den digitale kløft. Jeg ved, at forslaget vil bidrage til indførelse af den meget tiltrængte eLearning i skolerne. Jeg håber, at det vil være tilfældet i Irland. Jeg kan især godt lide tanken om eTwinning. Jeg håber, at det vil blive udnyttet fuldt ud.
Det er efter min mening ufatteligt, når Irland er så afhængig af teknologien til økonomisk udvikling og vækst, at dette område er så dårligt finansieret og nedprioriteret i den nuværende uddannelsespolitik i Irland.

Martens (PPE-DE).
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer, Det Europæiske Råd i Lissabon var helt korrekt bekymret over Europas internationale position og drøftede mulighederne i forbindelse med de nye teknologier. Opfindelsen af informations- og kommunikationsteknologi er af stor betydning, vi kan ikke længere forestille os at leve uden, og det påvirker mange områder, herunder uddannelse. Ikt stiller nye krav til uddannelse og derfor også til lærere. Studerende skal være forberedt på at deltage i vidensamfundet. Det betyder imidlertid ikke blot ekstra arbejde. Det betyder også bedre uddannelser. Det åbner jo op for nye muligheder for udveksling af viden. Vi kan ikke udelukke, at ikt vil medføre en enorm ændring i uddannelsesstrukturen i fremtiden.
Vi formulerede vores første tanker om eLearning i 2002. Nu må vi arbejde videre med dem i arbejdsplanen. Det er en vigtig og ambitiøs plan at gennemføre en ikt-infrastruktur af høj kvalitet til en rimelig pris og inden for en fornuftig tidshorisont for at forbedre kvaliteten af og adgangen til ikt i forbindelse med uddannelse - en meget stor udfordring. Lige fra starten har det været tydeligt, at det ikke blot handler om at stille udstyr til rådighed og kunne bruge udstyret. Det er lige så vigtigt, at lærere og studerende kan bruge udstyret som undervisningsredskaber i indlæringsprocessen. Det er det, der skaber de didaktiske, pædagogiske og uddannelsesmæssige dimensioner i eLearning. Det glæder mig, at der fokuseres på dette i betænkningen.
Spørgsmålet om "hvorfor" er nemlig også vigtigt. Uddannelse handler ikke kun om formidling af viden, men også om evnen til at kommunikere og indgå i sociale sammenhænge, hvilket er meget vigtigt for den personlige udvikling. Uddannelse skulle også gerne bidrage til en følelse af fællesskab, socialt engagement og i forbindelse med Europa respekt for kulturel mangfoldighed. Kan det lade sig gøre? Ja. I betænkningen er der gode forslag, især i forbindelse med at stille software til rådighed, i forbindelse med indhold samt vigtigheden af at uddanne lærere.
Jeg er overbevist om, at planen vil være fremragende med henblik på at give den yngre generation mulighed for at lære nye teknologier at kende, og at planen kan fremme en ny interkulturel dialog, der er så vigtig for Europa. Fred er ikke noget, vi kan tage for givet. Vi skal arbejde for fred hver eneste dag. I Europa gør vi det via dialog og samarbejde, og det virker som en god formel. Det vil imidlertid også kræve engagement fra den kommende generation. For at øge interessen og motivationen er det vigtigt at lære hinanden at kende og forstå hinanden. Derfor er kontakt på tværs af grænser, international kontakt og erfaring af afgørende betydning. eLearning-programmet giver nye muligheder på dette område. Vi ved alle - og det er allerede nævnt - hvor vigtige udvekslingsprogrammer er, og hvilken fantastisk erfaring skoler og studerende opnår i programmerne. Ikt øger mulighederne på dette område via virtuelle universiteter, skolepartnerskaber, via internettet og ved at fremme lærersamarbejde. Som min kollega, fru Hieronymi, allerede har sagt, kan virtuelle møder dog ikke erstatte rigtige møder, selv om det kan være et vigtigt supplement til dem. Jeg takker derfor ordføreren for hans fremragende arbejde.

Formanden.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.30.
(Mødet hævet kl. 20.48)

