Europæisk kulturarvsmærke (forhandling) 
Formanden
Første punkt på dagsordenen er betænkning af fru Paliadeli for Kultur- og Uddannelsesudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om gennemførelse af et EU-initiativ vedrørende et europæisk kulturarvsmærke - C7-0071/2010 -.
Chrysoula Paliadeli
Hr. formand, fru kommissær! At fremme en europæisk bevidsthed, der respekterer og forsvarer et multikulturelt samfund udgør en stor udfordring for de europæiske institutioner i deres bestræbelser på at opnå bred samhørighed og solidaritet mellem borgerne i EU's medlemsstater.
Kendskab til vores historie, kendskab til vores multikulturelle kulturarv og information af den yngre generation om de idéer og mennesker, der gik forrest i opbygningen af EU, kan bidrage til at bygge bro mellem EU og dets borgere.
Europa-Kommissionen har efter instruks fra Rådet påtaget sig at udarbejde et forslag om ændring af det mellemstatslige kulturarvsmærke til en fællesskabsinstitution. En bred offentlig høring og en konsekvensvurdering har vist, at en integrering af denne institution i europæiske initiativer ville bidrage til at forbedre mærkets image og troværdighed, forudsat at det er baseret på klare kriterier, der er fastsat på forhånd, og understreger et monuments eller et steds symbolske snarere end dets æstetiske karakter. Med andre ord ville det være en erklæring om, at europæisk historie er resultatet af en rig og gensidigt komplementerende fælles kulturarv, og at EU har rod i stærke værdier såsom frihed, demokrati, respekt for menneskerettigheder, kulturel mangfoldighed, tolerance og solidaritet.
Vi startede med en meget ambitiøs tilgang til mærket. Som et våben i vores udenrigspolitiske arsenal, der ville overskride EU's grænser, kunne det tildeles andre lande i Europa og - hvorfor ikke - selv uden for vores kontinent. I øjeblikket forekommer det mere realistisk, at det anvendes om et middel til at uddybe samhørigheden mellem EU's medlemsstater, og at det i starten begrænses til medlemsstaterne.
Vi imødegik Kommissionens forslag om, at mærket skulle tildeles højst 27 steder med et forslag om, at proceduren skulle gentages hvert andet år for at opretholde institutionens værdi og give tid til at udvælge stederne og dernæst overvåge dem, når mærket var blevet tildelt. Vi er enige i, at tværnationale steder på grund af prisens symbolværdi som en faktor, der bidrager til europæisk enhed, bør favoriseres, fordi de støtter samhørighed, fremmer etablering af netværk og fremmer samarbejde mellem medlemsstater eller regioner. Derfor bør de prioriteres i kvoten. Af praktiske årsager vil en medlemsstat fungere som koordinator mellem den europæiske ekspertgruppe og Kommissionen.
Vi så på ændringen af mærket ikke som en administrativ ændring af den gamle tværnationale institution, men som en ny institution med klart definerede udvælgelseskriterier og bindende forpligtelser fra modtagernes side, hvis de skal beholde det. Ekspertgruppen, netværkssamarbejdet, den symbolske karakter og overvågning af modtagerne af mærket indikerer en anderledes tilgang, som ikke bør forveksles med den tidligere tværnationale institution. For at bevare den gamle institution og fremme den nye institutions gyldighed fandt vi derfor, at overgangsbestemmelserne i artikel 18 i Kommissionens forslag var unødvendige. Vi søgte ligeledes metoder til at styrke juryen bestående af 12 medlemmer i Kommissionens tekst ved at tilføje et medlem mere foreslået af Regionsudvalget, og vi forsøgte at sikre, at juryen blev inddraget mere i tildelingen eller fratagelsen af mærket.
I den samme forbindelse og for at styrke Parlamentets rolle insisterede vi på Kommissionens forpligtelse til at offentliggøre en fuldstændig liste over på forhånd udvalgte steder, inden den endelige udvælgelse og til at informere Parlamentet og Rådet herom. Dette vil give Parlamentet og Rådet tid til at reagere, hvis der skulle opstå nogle problemer.
Som afslutning på denne korte præsentation vil jeg gerne takke skyggeordførerne, Kommissionens repræsentanter og Rådet for deres kreative bidrag til betænkningen, som vil blive bragt til afstemning lige om lidt. Jeg tror på, at vi vil samarbejde i den samme ånd i høringens næste fase.
Androulla Vassiliou
Hr. formand! Jeg vil gerne starte med at takke Parlamentet, navnlig ordføreren fru Paliadeli og skyggeordførerne, for deres solide støtte til Kommissionens forslag om det europæiske kulturarvsmærke. Som bekendt var dette forslag et af de første, der blev godkendt af den nye Kommission, efter at den var tiltrådt, og det er en af vores prioriteter inden for den kulturelle sektor i de kommende år.
Vores mål med dette mærke er at give de europæiske borgere, særlig unge borgere, nye muligheder for at lære om deres fælles og samtidig mangfoldige kulturarv og historie og udviklingen af Den Europæiske Union. Jeg er sikker på, at det vil bidrage til at bringe de europæiske borgere tættere på EU. Det europæiske kulturarvsmærke vil også bidrage til at øge kulturturismen og vil medføre fysiske og finansielle fordele.
Samarbejdet mellem Parlamentet og Kommissionen om dette mærke har været yderst konstruktivt i de seneste måneder, og jeg er meget glad for, at vores tilgang var sammenfaldende på en række grundlæggende områder. De fleste af de ændringsforslag, som Parlamentet godkendte i dag, er helt på linje med vores ambitioner for det nye mærke. Vi deler Parlamentets holdning om, at initiativets kvalitet og gyldighed er af afgørende betydning. Vi sætter også pris på Parlamentets indsats for at opretholde den maksimale klarhed, enkelhed og fleksibilitet i reglerne og procedurerne, så de er lette for befolkningen at forstå og for medlemsstaterne og EU at anvende.
Nogle få af ændringsforslagene er dog mere politisk ømtålelige. Jeg tænker her hovedsageligt på de overgangsbestemmelser, der er blevet slettet. De steder, der har fået tildelt dette mellemstatslige mærke, og medlemsstaterne har enorme forventninger til overgangsperioden, som vil give dem lejlighed til at deltage hurtigt i den nye ordning, forudsat naturligvis at de opfylder de nye kvalitetskriterier. Dette er muligvis et af de vigtigste spørgsmål, som vi skal drøfte med Rådet på vores trepartsmøder i de kommende måneder.
Jeg er dog sikker på, at vi vil finde frem til kompromiser, der er acceptable for alle parter, og som vil beskytte det europæiske kulturarvsmærkes succes på lang sigt. Derfor håber vi på at forsætte det fremragende samarbejde med Parlamentet på dette område. Endnu en gang tak for det fremragende samarbejde.
Marie-Thérèse Sanchez-Schmid
Hr. formand! Som det kun vil være rigtigt, vil jeg gerne lykønske ordføreren ikke blot med hendes arbejde, men først og fremmest med hendes evne til at lytte.
Denne betænkning forekommer måske ikke særlig vigtig i den generelle sammenhæng her i Parlamentet, men den forekommer mig at medføre en reel fællesskabsindsats. Mange bække små gør en stor å.
Når Kultur- og Uddannelsesudvalget stemte for at bevare navnet "Det europæiske kulturarvsmærke" - som Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) navnlig håbede på - er det, fordi dette initiativ ikke er begrænset til den periode i historien, hvor EU har eksisteret, men fokuserer på den store tanke om Europa, et langt ældre begreb.
Mærket er et magtfuldt værktøj, som primært bør fremme europæisk identitet gennem kulturel mangfoldighed. Det bør ikke ses som en simpel ændring af det mellemstatslige initiativ, men snarere som et reelt værktøj, der på grundlag af erfaring vil medføre reel mærværdi både via det incitament, det kan give til medlemsstaternes eller lokale myndigheders fremme af europæiske værdier og i form af vores borgeres kendskab til disse værdier.
Dets mål er at styrke de europæiske borgeres følelse af at tilhøre Europa og hjælpe til at skabe en fælles bevidsthed. På et tidspunkt, hvor offentlig tilslutning til den europæiske tanke er en stor udfordring, vi står over for, har Europa også brug for symboler, som udvikler og styrker det dagligt, da det desværre ser ud til, at europæisk identitet er et indlysende faktum, der endnu ikke er blevet opfundet.
Mary Honeyball
Hr. formand! Jeg er helt enig med alle de øvrige talere i, at dette er et fremragende initiativ, og jeg er meget glad for, at Kultur- og Uddannelsesudvalget og fru Paliadeli fremlægger det.
Jeg vil navnlig gerne takke vores ordfører, som har udført et fremragende stykke arbejde. Det er et rigtig godt middel til at fremme Europa, til at fremme vores fælles kultur og historie. Jeg er sikker på, at det vil blive en enorm succes, og vi har indført forskellige måder til at sikre, at det bliver vellykket. De endelige steder vil blive udvalgt af en ekspertjury, som vil have ekspertviden på dette område, og som jeg før har sagt, vil vi navnlig se på grænseoverskridende steder for at fremme tanken om Europa.
Der er også særlige kriterier, som de udvalgte kandidater skal opfylde. Vi ønsker at øge den europæiske betydning af de udvalgte steder; de udvalgte kandidater forventes at tilrettelægge uddannelsesarrangementer, navnlig for unge mennesker. Der vil være en udveksling af idéer til indledning af fælles projekter med andre steder, der har fået tildelt mærket. Der vil være kunstneriske og kulturelle aktiviteter, som vil fremme dialog, og der vil naturligvis være adgang for det størst mulige antal besøgende på disse steder.
Så jeg tror, at stederne, når de er kommet op at stå, vil være en enorm fordel for Europa, og vil være noget folk vil kunne komme til og nyde, og de vil fremme tanken om Europa og det arbejde, vi udfører i Parlamentet og EU.
Så jeg anbefaler denne betænkning til alle parlamentsmedlemmerne. Jeg er sikker på, at ordningen vil blive en enorm succes, når den er kommet op at stå, og jeg har været meget stolt af at være en del af dette initiativ.
Oriol Junqueras Vies
Hr. formand! Det europæiske kulturarvsmærke er uden tvivl et meget vigtigt projekt af mindst to årsager. For det første giver det de europæiske borgere mulighed for at føle sig tættere på deres fælles og mangfoldige historie og arv. For det andet er det et godt værktøj til fremme af kulturel turisme og til at sætte skub i økonomien.
Jeg vil derfor gerne takke kommissær Vassiliou og ordføreren, fru Paliadeli, for deres initiativ og deres hårde arbejde, og jeg vil gerne benytte lejligheden til at sige, at selv om det oprindeligt var et initiativ truffet af medlemsstaterne, så må vi nu give det en klar EU-dimension.
Dette betyder, at det europæiske kulturarvsmærke ikke bør være summen af de steder, der er blevet udvalgt af medlemsstaterne, men snarere bør afspejle en fælles europæisk vision. En europæisk vision kræver fælles kriterier og absolut gennemsigtighed i medlemsstaternes forhåndsudvælgelsesproces. Det betyder også, at vi må respektere regional, kulturel og sproglig mangfoldighed.
Dets succes afhænger af os.
Emma McClarkin
for ECR-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Fremme og udvikling af kulturarvssteder i Europa er et nødvendigt og velkomment projekt, der fortjener vores fulde opmærksomhed. Vores rige og mangfoldige kulturarv er noget, som borgerne i Europa bør være stolte af, og er faktisk en af de primære årsager til, at millioner af mennesker fra hele verden hvert år besøger Europa. Projektet har potentiale til at give historiske steder muligheden for at få adgang til ekstra finansiering og til at bevare og udvikle deres faciliteter, som er et meget nødvendigt aktiv i disse hårde økonomiske tider, men hvor vi øger borgernes forventninger, har vi også et ansvar for at levere varen.
Helt fra starten var denne betænkning imidlertid holdt i et føderalistisk sprog, der søgte at fremme en falsk eller tvungen bred europæisk befolkning, og et forsøg på at omdøbe ordningen til EU's kulturarvsmærke var politisk baseret og ville udelukke tusindvis af potentielle lokaliteter, hvis historie og arv går forud for og rent faktisk overskygger mange samtidige lokaliteter.
Desuden blev mine egne og andres forsøg på at sikre, at mærkets fokus fortsat var på arv og ikke på politisk integration, afvist. Dette vil uundgåeligt føre til en uretfærdig udelukkelse af mange vigtige steder.
Finansieringen til dette program gav også anledning til alvorlig bekymring, navnlig i lyset af de kriseforanstaltninger, der i øjeblikket rammer kulturministerierne i hele Europa. Jeg håber, at vi vil være i stand til at begrænse dette efterhånden. Den overdrevne stigning i antallet af steder og den sandsynlige kopiering af UNESCO's ordning vil sikkert også give problemer.
De centrale mål med dette mærke burde have været at bevare og fejre vores fælles og mangfoldige arv, men desværre har vi ikke sikret, at dette vil skabe merværdi. Det er noget, vi bør være opmærksomme på.
Giancarlo Scottà
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg glæder mig over dette initiativ, som sigter mod at ændre det europæiske kulturarvsmærke til en formel EU-indsats for at øge dets effektivitet, synlighed, prestige og troværdighed.
Med henblik herpå vil jeg gerne understrege, hvor nødvendigt det er, at medlemmerne af det ekspertpanel, der udpeges til at evaluere stederne, er professionelle, og procedurerne for tildeling af mærket og kontrollen med, at det bevares som tiden går, er stramme. Disse elementer er vigtige for at sikre selve mærkets særlige karakter og kvalitet.
Mærket skal dog fokusere fuldt ud på den symbolske og uddannelsesmæssige værdi frem for på et steds skønhed - som andre initiativer til fremme af kulturarven har tendens til - så de adskiller sig klart fra disse. Jeg er derfor også enig i, at der navnlig bør fokuseres på tværnationale steder på grund af deres symbolske betydning.
Hans-Peter Martin
(DE) Hr. formand! Et mærke af denne art giver god mening, men kun på to betingelser. Den første er, at det skal have stor synlighed for at sikre kendskab - når alt kommer til alt har vi allerede en lang række symboler som dette. Den anden betingelse er, at det tilknyttede bureaukrati ikke bør have lov til at blive et mål i sig selv, som det er tilfældet med så mange tilsvarende initiativer og EU-institutioner. Det ville virkelig være paradoksalt for den europæiske kulturelle tradition, hvis noget, der kunne være så gavnligt for os, og som klart giver os en stilling, der er helt forskellig fra Kinas i den måde, hvorpå det håndterer dets gamle kultur, eller fra USA's med det historisk begrænsede antal kulturelle steder, i sidste instans skulle vise sig at være en yderst bureaukratisk og kompleks måde at skabe job til drengene på.
Vi må være helt klare omkring én ting. Kultur er kilden til de inspirerende idéer og visioner, der hyppigt forsvares her, men langt mindre hyppigt gennemføres i praksis. Denne særlige mulighed for at skabe en identitet, der også er omfattet af subsidiaritetsprincippet, kan kun eksistere via kultur, og derfor må vi gøre endnu mere på dette område. Jeg tænker også på den særlige fremme af forfattere og andre kunstnere uden de selvopretholdende bureaukratiske organisationer og institutioner, vi har tendens til at have i europæisk sammenhæng.
Marco Scurria
(IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke kommissær Vassiliou for hendes stærke opbakning til dette initiativ, ligesom jeg gerne vil takke fru Paliadeli og alle skyggeordførerne for det gode arbejde, de har udført.
Europa oplever økonomiske og finansielle problemer i øjeblikket. I øjeblikket drøfter vi faktisk, hvordan vi skal gribe ind for at hjælpe flere lande i EU, som er i vanskeligheder. Det er naturligvis vigtigt, men Europa må ikke miste betydningen af de værdier, der har gjort det muligt for EU at komme sejrrigt ud af de talrige udfordringer, det har kæmpet med i løbet af sin historie, af syne.
Europas velstand ligger i dets historie, dets kultur, dets kunst, dets ledende personligheder, dets landskaber, dets symbolske steder, dets intellektuelle, dets filosoffer og - hvis jeg må være så dristig - i dets civilisation. Dette mærke kan repræsentere alt dette og understrege alle de mange former for europæisk identitet, som medlemsstaterne har bidraget med gennem tiden.
Vi må nu se på forhandlingerne med Rådet for at løse nogle få fortolkningsforskelle om adskillige punkter. Jeg tror, de omtvistede punkter vil blive løst hurtigt og måske endog let på grund af emnets betydning. Jeg tror også, at vi, så snart denne betænkning er vedtaget, vil føle os mere europæiske på grund af de værdier og traditioner, vi deler. Jeg tror, at vi via Kommissionen, og det arbejde, Parlamentet har gennemført med Rådet, virkelig gør noget godt for alle vores borgere.
(Taleren accepterede at besvare et spørgsmål fra hr. Marin i henhold til proceduren med blåt kort i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 149, stk. 8)
Hans-Peter Martin
(DE) Hr. formand! Jeg er hr. Scurria meget taknemmelig. Jeg sætter stor pris på det, han sagde om dette spørgsmål. Jeg vil blot gerne spørge ham i hans egenskab af repræsentant for den største gruppe her i Parlamentet, hvordan han ser risikoen for, at vi vikles ind i for meget bureaukrati i forbindelse med administreringen og gennemførelsen af kulturarvsmærket. Har han nogen forslag, som kan sikre, at det holdes inden for rimelige grænser, så vi ikke kommer til at opleve en overflod af uendeligt forhandlende juryer, at der ikke skydes forbi vores fælles mål, og at vi får et meget synligt mærke, der også anerkendes som sådan i medierne.
Marco Scurria
(IT) Hr. formand! Jeg er meget glad for at svare hr. Martin, for vi ved, at bureaukratiet nogle gange er det, der karakteriserer og adskiller de europæiske borgere fra deres institutioner. Set ud fra dette synspunkt, mener jeg, at den vej, der er udstukket i denne betænkning, er ret klar. Vi skal også tale med Rådet om det.
Når medlemsstaterne har besluttet, hvilke steder der kan gives det europæiske mærke, og når vi har et panel af rigtige eksperter, der træder sammen og får muligheden for at vælge stederne inden for et bestemt, men ikke alt for langt tidsrum - og vi skal stadig finde ud af, hvem der har det sidste ord her, men det er et spørgsmål, som vi skal drøfte med både Rådet og Kommissionen - ser jeg ikke nogen overdrevne bureaukratiske spørgsmål ud fra dette synspunkt. Der er bureaukratiske spørgsmål for mange andre foranstaltninger, men ikke for dette vedrørende mærket, som jeg mener let kan følges inden for en sikker tidsramme og med klare resultater for alle europæiske borgere.
Maria Badia i Cutchet
(ES) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil også gerne tilslutte mig lykønskningerne til fru Paliadeli med det fremragende stykke arbejde, hun har udført.
Jeg tror, at vi nu kan sige, at når betænkningen er vedtaget, så vil det være den vellykkede kulmination på en ny forpligtelse til europæisering, og jeg mener ikke, at det er trivielt at forpligte sig til europæisering i denne tid.
Jeg mener også, at medlemsstaternes, kommissærens og Kommissionens beslutning om at føre det europæiske kulturarvsmærke ind under EU's ansvarsområde vil bidrage til at øge dets synlighed, prestige og troværdighed, men det vil også styrke de dybt forankrede idealer om samhørighed og solidaritet mellem de europæiske borgere.
Dette mærke er et vigtigt skridt i retning af europæisk integration, fordi det vil bringe os og alle borgerne tættere på vores fælles historie.
Når der er så mange stemmer, der skal høres, som så ofte gør krav på individuel historie - hyppigt national historie - så tror jeg, at et initiativ som det, vi stemmer om her i dag, der går ud på at gøre krav på en fælles historie og gøre den kendt, har en reel og yderst vigtig symbolværdi.
Jeg tror, at det, vi vil gøre med dette europæiske kulturarvsmærke, også vil hjælpe de yngre generationer til at forstå de tanker, som grundlæggerne af EU havde, så de kan se, at dette EU, denne europæiske integrationsproces, som vi befinder os i, er en proces, og at dens afslutning som alle processer afhænger af dem, der arbejder på den. Jeg mener, at EU i denne forbindelse vil blive det, borgerne ønsker, det skal blive. Jeg opfordrer derfor indtrængende alle til at arbejde sammen. Jeg hørte naturligvis lige for lidt siden hr. Martin tale om, at vi bør undgå bureaukrati. Naturligvis skal vi det. Vi må dog først og fremmest forpligte os til vores fælles historie og gøre den kendt.
Formanden
Hr. Takkula har bedt om tilladelse til at stille et spørgsmål.
Hr. Takkula, De kan stille et spørgsmål til fru Badia.
Hannu Takkula
(FI) Hr. formand! Mit hovedformål med at anmode om ordet var i min egenskab af koordinator for Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa på dennes vegne at takke fru Paliadeli for denne fremragende betænkning og at sige nogle få ord om vores folks historie og om det europæiske kulturarvsmærke. Så mit spørgsmål er ...
(Formanden afbrød taleren)
Formanden
Hr. Takkula, et øjeblik: proceduren ... vi vil give Dem ordet lige om lidt som supplerende taler, fordi repræsentanten for Deres gruppe ikke er til stede.
Vi vil give Dem ordet sammen med de øvrige talere, og De vil have to minutters taletid.
Marek Henryk Migalski
(PL) Hr. formand, fru kommissær! For kort tid siden brugte tolken, da han tolkede fru Badia i Cutchets tale, ordet europæisme, antageligt fejlagtigt. Der findes ikke et sådant ord i det polske sprog, og jeg har faktisk en følelse af, at det initiativ, vi drøfter her, konstruerer noget, der ikke eksisterer, nemlig "europæisme" eller en eller anden form for kunstig kreation, som er indsatsen i et politisk spil.
Jeg finder dette unødvendigt. En berømt filosof sagde engang, at "enheder bør ikke multipliceres ud over det nødvendige". Det er mit indtryk, at det europæiske kulturarvsmærke repræsenterer en enhed, der multipliceres ud over det nødvendige. Jeg vil ikke nævne det enorme spørgsmålstegn, der hænger over spørgsmålet om, hvordan mærket vil blive tildelt eller frataget. Jeg vil ikke nævne den omstændighed, at dette initiativ vil koste de europæiske skatteborgere 1 350 000 EUR. Mit spørgsmål er af grundlæggende karakter, rent bortset fra disse andre alvorlige spørgsmål, nemlig hvorfor gør vi dette? Har vi virkelig behov for at skabe noget, som ikke er europæiskhed, men blot europæisme, som jeg nævnte tidligere?
João Ferreira
(PT) Hr. formand, fru kommissær! Den nuværende opfattelse af kultur er ikke noget nyt - vi har hørt det før under forhandlingen af andre betænkninger i Parlamentet, og vi har hørt det igen her i dag - den er lige ved at blive betragtet som et redskab i EU. Dette kommer til udtryk på forskellige måder. Om det er i forbindelse med det såkaldte kulturelle diplomati, hvor kulturen betragtes som et udenrigspolitisk redskab, eller på det område, der drøftes lige nu, om at indføre et europæisk kulturarvsmærke for med ordførerens ord at "øge europæernes tillid til Den Europæiske Union og dens ledere" og "bygge bro over kløften mellem EU og dets borgere".
Ordføreren er helt klar over, at der findes andre mere effektive midler til at nå dette mål, hvorom der kunne siges meget mere. Jeg vil også gerne påpege, at intet mærke vil være nok til at udslette de synlige virkninger af de politikker, som EU har gennemført, og som dets økonomiske styring har haft på borgerne og befolkningerne i Europa. Kort sagt de planer om reel social terrorisme, den har indført med de nationale regeringers stiltiende forståelse.
Vi bør også overveje de virkninger, som politikker som bl.a. den fælles landbrugspolitik eller den fælles fiskeripolitik, har på ødelæggelse af vigtige kulturelle mærker og de levende elementer i de europæiske folks kulturelle og historiske arv. Lad os se på den fremtidige desintegration i løbet af blot en generation af kystsamfundene eller af sekulære landdistrikter. Dette initiativ, der altovervejende har symbolsk betydning, er baseret på udvikling af vildfarelsen om en enkelt europæisk identitet og en enkelt europæisk kultur og desuden på værdier såsom frihed, demokrati, tolerance og solidaritet via det særligt følsomme område som udgøres af kulturarven, og sidenhen af historien, som giver anledning til alvorlig bekymring for, at dette vil fremme den alarmerende procedure med at omskrive den historie, som vi har været vidner til på det seneste.
Kultur opstår som andre historiske fænomener ikke af en form for homogen, fælles identitet, men er snarere et tegn på antagonismer, konflikter og kulturel dominans. Lad os igen spørge os selv om betydningen af "det europæiske kulturarvsmærke", som formidles udelukkende på grundlag af, hvor de pågældende kulturarvselementer er beliggende. Når vi ved, at den europæiske arv er lånt fra mange kulturer, og at den islamiske verden, middelhavskulturerne eller kulturerne hos de folk, der var underlagt europæisk kolonialisme, også kan gøre krav på den, er det så EU's arv eller arven i EU?
Jeg vil gerne slutte med at sige, at de af ordføreren fremsatte ændringsforslag generelt med enkelte undtagelser har forbedret Kommissionens udkast, men i dette tilfælde er betænkningens specifikke mål langt mindre vigtige end de misforståelser, der ligger til grund for den.
Corneliu Vadim Tudor
(RO) Hr. formand! I dag den 16. december fejrer vi 240-året for Ludwig van Beethovens fødsel, komponisten til det forenede Europas hymne.
I lyset af denne fremragende betænkning fra Kultur- og Uddannelsesudvalget vil jeg gerne som rumænsk historiker og forfatter foreslå et europæisk kulturarvsmærke til et usædvanligt sted, der er enestående i verden - St. Andreasgrotten beliggende tæt på det sted, hvor Donau munder ud i Sortehavet. Som bekræftet af Origen, en af ophavsmændene til den kristne kirke, som hørte om den fra sin far, som igen hørte om den af Andreas' disciple, kom Jesus Kristus' første discipel til denne lille grotte i provinsen Skytien og spredte evangeliets ord. Dette er næsten helt sikkert den første kristne kirke i Europa.
I de første få måneder af 2011 vil jeg tage de nødvendige skridt til at opnå fællesskabsstøtte til et stort projekt. Jeg agter at opføre en imponerende statue af vores frelser Jesus Kristus i den rumænske del af Transsylvanien, nærmere bestemt i Braşov-regionen. Den vil være 40 meter høj, så den bliver højere end tilsvarende statuer i Brasilien, Portugal og Polen. Der vil også komme til at ligge en kirke for foden, hvor der kan holdes bryllupper, barnedåber, og der vil blive afholdt religiøse ceremonier til fejring af de store kristne højtider. I de mørke dage fremover vil vi kun vinde og fremstå sejrrige i lyset af det kristne kors.
Hella Ranner
(DE) Hr. formand! Jeg er meget glad for, at dette initiativ, som allerede er blevet gennemført i nogle medlemsstater, nu bliver udbredt til hele EU. Det er rigtigt og hensigtsmæssigt, at der er valgt en toårig cyklus for tildeling af mærket. Jeg vil også gerne sige tak til ordføreren for dette spørgsmål. Jeg må dog indrømme, at jeg har et lille forbehold med hensyn til den omstændighed, at vi skal skabe en præcis skelnen mellem UNESCO's verdenskulturarvsprogram og dette mærkes europæiske karakter. Ellers vil det være svært for vores borgere at forstå, hvorfor dette bestemte mærke har en særlig europæisk dimension.
Jeg har set på, hvilke steder medlemsstaterne har nomineret indtil videre, og jeg har naturligt nok fundet, at der primært er tale om menneskeskabte strukturer. Vores tanke i Kultur- og Uddannelsesudvalget var ikke blot at anerkende bygninger, selv om bygninger er et vigtigt element, men endnu vigtigere værdigenstande og andre steder eller endog erfaringer, der forbindes med europæisk udvikling.
Dette bringer mig til det sidste punkt i mine bemærkninger. Det vil være særlig vigtigt at udpege passende eksperter til de juryer, der har taget disse mål til sig, og som vil bidrage til at gennemføre og udvikle dem. Da dette er tilfældet, er der ingen grund til at frygte det bureaukrati, der kunne tænkes at opstå.
Silvia Costa
(IT) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! På et tidspunkt i historien, hvor Europa gennemlever en identitetskrise og en velstandskrise, mener jeg, at indførelsen af et europæisk kulturarvsmærke, der identificerer de steder - både materielle og immaterielle - med høj symbolværdi og uddannelsesmæssig værdi for historien, kulturen og oprettelsen af EU, har særlig stor betydning.
Min oprigtige tak til ordføreren, fru Paliadeli, som effektivt indarbejdede de forslag og tilføjelser, som mange af os i Kultur- og Uddannelsesudvalget fremsatte, navnlig til procedurer, der er mere sikre og respekterer Lissabontraktaten med hensyn til underopdelingen af opgaverne mellem medlemsstaterne, Kommissionen, Rådet og Parlamentet. Som nogle af mine kolleger har nævnt, bestræbte vi os også på at sikre, at der ikke var nogen overlapning mellem mærket og andre initiativer fra FN's særorganisation for uddannelse, videnskab, kultur og kommunikation (UNESCO) eller Europarådets historiske og kulturelle indsatsområder.
På grundlag af veldefinerede kriterier vil medlemsstaterne således foreslå højst to aktivt forvaltede steder hvert andet år. Dette er et vigtigt punkt. Medlemsstaterne skal vise, at de tror på stederne og derfor forvalter dem på en uddannelsesmæssig måde og inddrager befolkningen. I mellemtiden vil Kommissionen være ansvarlig for forhåndsudvælgelsen efter høring af et ekspertpanel, men den vil også påtage sig en overvågningsrolle, den vil bedømme effektiviteten af forvaltningen af stederne hvert sjette år, og kan også trække mærket tilbage. Parlamentet får en stærkere rolle, fordi det ikke blot udpeger fire af de 16 medlemmer af det europæiske panel, men også fordi det har et aktivt forhold til listen over forhåndsudvalgte steder.
Jeg støtter ligeledes løsningen på det komplekse problem med mærker, der allerede er tildelt på mellemstatsligt grundlag til mange medlemsstater, der under alle omstændigheder, skønt de ikke passer ind i den nye ordning og ikke lever op til de nye kriterier, vil beholde deres tidligere mærke og derfor ikke vil blive nedgraderet.
Jeg glæder mig også over, at tværnationale steder prioriteres, og det vil være en meget interessant udfordring for Europa og den rolle, der er tildelt Regionsudvalget som en del af en subsidiaritetsstrategi, samt den vægt, der lægges på den nødvendige inddragelse af medlemsstaterne i udvælgelsesfasen, herunder kommuner og regioner, for at undgå, at de kun delvist involveres. Jeg mener dog, at en ekstra indsats fra medlemsstaternes side også vil være nyttig. Det vil være meget vigtigt, at de lancerer konkurrencer henvendt til unge i skoler og universiteter for at indlede en proces med identifikation af de steder, der også ville blive en måde til at genskabe en fælles europæisk historie og skæbne og betyde, at også de vil bidrage til følelsen af et tilhørsforhold og europæisk statsborgerskab.
Hannu Takkula
Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Først vil jeg gerne takke for lejligheden til at tale et øjeblik på vegne af min gruppe, Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa, om denne vigtige betænkning om det europæiske kulturarvsmærke.
Mens jeg har lyttet til forhandlingerne i dag, huskede jeg indimellem på noget, som en lærer engang fortalte mig, nemlig at alt, hvad der kan misforstås, vil blive misforstået. Dermed mener jeg, at nogen forsøger at se dette fremragende projekt - hvis formål er at skærpe Europas profil og vise, at Europas styrke ligger i dets mangfoldighed, i det faktum, at det er forenet i dets mangfoldighed - som en trussel mod nationalstatsbegrebet eller en trussel mod europæisk identitet eller mod noget andet. Det er ikke det, det handler om.
Jeg mener, det er et fremragende initiativ, og jeg vil gerne sige, at vi må vide mere om Europa. Vi har brug for at vide mere om hinanden, fordi vi på den måde kan opbygge et bedre Europa i fremtiden.
Europa er en mosaik af nationer, hvor fælles idéer om demokrati, menneskelig værdighed og meningsfrihed har udviklet sig. Dette er også de kerneværdier, vi ønsker at fremme.
Når vi taler om den europæiske kulturarv, må det siges, at vi har en meget rig arv. Jeg mener, at denne lille investering på 1,3 mio. EUR til hele programmet vil være til stor fordel for de steder, der får det europæiske kulturarvsmærke, også finansielt. Den finansielle fordel er ikke det vigtigste her heller. Det er først og fremmest den psykologiske fordel, som en styrket europæisk ånd og en bedre forståelse af, hvordan dette Europa af mosaikker blev født, og hvad grundlaget for det er, vil medføre. Når vi kender vores baggrund og historie, så vil vi også være i stand til at opbygge en bæredygtig fremtid.
Igen vil jeg gerne takke ordføreren, fru Paliadeli, for hendes betænkning. Efter min mening er det en fremragende og nødvendig betænkning. Desuden er det værd at gå videre med det europæiske kulturarvsmærkeprojekt på grundlag af betænkningen.
Raffaele Baldassarre
(IT) Hr. formand, fru kommissær, mine damer og herrer! At skabe en europæisk identitet og øge borgernes interesse for Den Europæiske Union og dens oprindelse er to udfordringer, som de europæiske institutioner må tage op for at opnå en bred samhørighed og solidaritet.
Desuden er disse udfordringer centrale mål i Lissabontraktaten. I traktatens artikel 3 fastslås EU's forpligtelse til at sikre, at den europæiske kulturarv beskyttes og udvikles. Hvis den europæiske drøm gennemgår en vanskelig periode i øjeblikket, skyldes dette ikke kun blindgyden med hensyn til Europa som et politisk projekt eller den aktuelle økonomiske krise, men også de problemer, som en union baseret på en endnu uløst identitet oplever.
I denne situation er det mere nødvendigt end nogensinde at mindske kløften mellem EU og dets borgere, at formidle EU's multinationale og dog fælles kulturarv til borgerne og først og fremmest til fremtidige generationer. Dette er meningen med og betydningen af et europæisk kulturarvsmærke, nemlig at bringe Europa sammen i dets mangfoldighed, at fremme en fælles kultur og at fremme integration mellem de pågældende steder på dets territorium.
For at realisere dette mål vil det nye mærke fokusere på den symbolske, uddannelsesmæssige værdi frem for på et steds æstetiske skønhed, idet samarbejdet mellem stederne fremmes og fælles projekter mellem dem støttes. Jeg vil derfor gerne rose det fremragende arbejde, som fru Paliadeli og resten af Kultur- og Uddannelsesudvalget har udført, navnlig med hensyn til proceduren for udvælgelse af steder og styrkelse af Parlamentets rolle i udvælgelsesprocessen.
Jeg er sikker på, at medlemsstaternes beslutning om at integrere mærket i en EU-sammenhæng vil bidrage til at øge dets synlighed og prestige, så målene om samhørighed og solidaritet mellem de europæiske borgere realiseres.
Cătălin Sorin Ivan
(RO) Hr. formand! Også jeg vil starte med at takke ordføreren for den fremragende betænkning, hun har udarbejdet, og for de forhandlinger, hun har ført med Kommissionen og Rådet. Selv om det mislykkedes at få indført EU's kulturarvsmærke, er det europæiske kulturarvsmærke fortsat fremragende, ligesom selve projektet er. Jeg er fuldt ud overbevist om, at det, hvis det følger i fodsporene på projektet med europæiske kulturbyer, vil blive en enorm succes. Det er et fremragende initiativ, navnlig da det giver anledning til grænseoverskridende projekter.
En række lande samarbejder om at dele de samme værdier og traditioner, som de har delt i hundreder af år. Jeg kommer fra en by beliggende ved EU's østlige grænse, måske den største kulturby ved den østlige grænse, kun 10 km fra grænsen. Jeg har dog også været i Santiago de Compostela, som næsten ligger på EU's vestlige grænse - to kulturcentre med rigtig mange ting til fælles, men også med rigtig mange forskelle. Det ene er et ortodokst pilgrimscentrum, mens det andet er et katolsk pilgrimscentrum. Vi ser de værdier, vi deler, mest klart, når vi rejser uden for EU's grænser, når vi rejser til andre kontinenter. Vi får da et meget klart billede af de værdier, vi har været fælles om i hundreder af år, og af det faktum, at vi har en fælles kultur og visse træk, der adskiller os fra andre folk. EU, eller snarere det europæiske kulturarvsmærke, får derfor sin betydning, når vi rejser uden for EU's grænser.
Jeg vil endnu en gang lykønske med denne betænkning, og jeg er fuldt overbevist om, at det vil blive et vellykket projekt.
Csaba Sógor
(HU) Hr. formand! Jeg glæder mig over, det i løbet af denne mødeperiode er det andet forslag, vi stemmer om, som har til formål at bygge bro mellem EU og dets borgere. Det europæiske kulturarvsmærke, der er omdannet fra adskillige europæiske landes mellemstatslige programmer til en officiel EU-foranstaltning, vil styrke følelsen af at tilhøre EU og vil styrke anerkendelsen af forskelle og tværkulturel dialog. Det vil gøre borgerne, navnlig de unge, bekendt med betydningen af deres rolle i europæisk historie og europæisk symbolik. Det kan øge kendskabet til vores fælles kulturarv.
De steder, der tildeles mærket, vil være mere tilgængelige, navnlig for unge, og de genstande, der illustrerer vores fælles historie, vil blive udnyttet mere hensigtsmæssigt. Det, jeg personligt glæder mig mest over, er foranstaltningens organisatoriske aspekter, nemlig at udvælgelses- og tilsynsprocedurerne vil blive gennemført i henhold til fælles, utvetydige og gennemsigtige kriterier, og professionelle udvekslinger af erfaringer vil blive endnu mere udbredte. Som et valgt medlem, der repræsenterer en national minoritet, bemærker jeg med tilfredshed, at f.eks. steder udpeget af objektive, internationale eksperter for Rumæniens vedkommende også vil have en chance for at blive udvalgt ud over de fire genstande, der allerede har fået mærket. Disse steder omfatter Teleki biblioteket i Târgu-Mureş, som er kendt som en af ungarsk kulturs bastioner, eller den sorte kirke i Braşov, der anses for at være indbegrebet af saksisk-gotisk arkitektonisk fortrinlighed.
Olga Sehnalová
(CS) Hr. formand! Det europæiske kulturarvsmærke er utvivlsomt et godt initiativ og en videreførelse af det mellemstatslige projekt, der nu har fungeret siden 2006. Målet med dette initiativ er at bidrage til etablering af en fælles europæisk identitet, hvorved interessen for EU og dens værdier øges.
Begrebet "kulturarv" er meget bredt, og det er en god ting. Jeg er meget glad for, at ændringsforslaget, der integrerer industriel arv i denne kategori, også blev vedtaget i betænkningen. Industrien er et af de vigtigste elementer i den fælles europæiske historie - Europa var, når alt kommer til alt, den industrielle revolutions vugge i det 19. århundrede, og EU's begyndelse er også knyttet til grundlæggelsen af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab. Den er dog også knyttet til den fælles historie med bevægelser for civile og sociale rettigheder.
Et af de områder, der forventes at drage fordel af det europæiske kulturarvsmærke, er turismen. Jeg er fuldt overbevist om at dette er en lejlighed til at gøre brug af den fælles europæiske histories monumenter til at udvikle turisme i de regioner, der ikke også er traditionelle turistdestinationer. Denne type monumenter overses efter min mening med urette, og alt, hvad der kræves, er, at de opdages, og at deres potentiale udnyttes. Jeg hilser derfor betænkningen velkommen og støtter den i højeste grad, og i denne sammenhæng vil jeg gerne takke ordføreren, fru Paliadeli.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Hr. formand! I perioden inden Lissabontraktaten trådte i kraft, stod vi i en situation, hvor borgerne i EU blev markant mindre interesserede i dets anliggender og aktiviteter. Vedtagelsen af Lissabontraktaten skulle ikke blot være løsningen på problemer i tilknytning til behovet for bedre fungerende institutioner, men skulle også inddrage de europæiske borgere mere i EU's aktiviteter f.eks. via borgerinitiativet. Det europæiske kulturarvsmærke er et yderligere skridt i retning af opbygning af en europæisk identitet og en styrkelse af forbindelserne mellem borgerne og EU.
I de seneste fire år har medlemsstaterne udpeget 64 steder af særlig betydning for Europa. Ved at opdage vores fælles historie og ved at lære om EU's rolle og dens kulturelle mangfoldighed baseret på fælles demokratiske værdier og menneskerettigheder kan vi styrke følelsen af at tilhøre en stor europæisk familie inden for rammerne af EU hos indbyggerne i vores Fællesskab.
Seán Kelly
(GA) Hr. formand! Jeg glæder mig over disse forslag, og jeg tror, de vil øge og udvikle turistindustrien, noget der er stort behov for i denne tid.
(EN) Til trods for den kritik, Europa får, tror jeg, at de fleste borgere stadig sætter pris på Europa og navnlig på et mærke med Europa på. Jeg har set det i forbindelse med den europæiske sportsby. Limerick i min egen valgkreds fik for nylig tildelt titlen, og der blev sat stor pris på den. Det samme gælder den europæiske kulturby, og det vil helt sikkert gælde de europæiske kulturarvssteder.
Der er nogle få gode ting ved dette, der bør roses. Den ene er, at man må bevare stedet, så man ikke får mærket for altid uden egentlig at sikre, at man fortjener det. For det andet er der det spørgsmål, som hr. Martin stillede, og som blev godt besvaret af hr. Scurria, om, at bureaukrati ikke vil kvæle det. Jeg synes, vi kan være meget stolte af dette. Det har et stort potentiale.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Hr. formand! EU's fremtid drøftes ofte blandt borgerne. Grundlaget for en stærk Union og en vellykket fremtid bygger på tillid og gensidig tilpasning, ligesom i en familie. Det europæiske kulturarvsmærke er et middel til, at man kan lære mere om andre, til at finde de ting og anerkende personligheder og bevægelser, der symboliserer opbygningen af Europa. Identifikationen af en fælles kulturarv er en lejlighed til at styrke et enkelt og forenet Europa. Alle nationer og lande, alle har vi en forskelligartet og varieret historisk erfaring, ofte smertefuld, men det er disse forskelle, der tilsammen udgør vores familie og danner vores europæiske identitet. Jeg vil gerne fremhæve den splittelse af Europa, som varede i mange år, og de forskellige eller helt fraværende muligheder for udvikling af demokrati. Jeg taler om Østeuropa og Sovjetunionens besættelse. Der var dog altid en kamp for tanken om et forenet Europa der også, og vi må anerkende ...
(Formanden afbrød taleren)
Piotr Borys
(PL) Hr. formand! Ingen kan beskylde os for ikke at være konsekvente. I Lissabontraktaten indførte vi EU-borgerskab for EU's borgere, og i går havde vi lejlighed til at stemme om borgerinitiativet. I dag vedtager vi et symbol, nemlig det europæiske kulturarvsmærke. Dette vil utvivlsomt fremme EU's identitet og EU-borgerskab, med andre ord alle de værdier, der er så vigtige for os. Jeg tror, at dette mærke vil fungere som et fremragende supplement til såvel UNESCO's liste og de europæiske kulturruter som de europæiske kulturhovedstæder. Alle, der rejser, kender værdien og betydningen af sådanne ordninger.
Jeg tror, at fremme af europæisk kultur til selve hjertet af Europa, til europæerne, er et grundlæggende aspekt. En stor del af Europa er stadig uopdaget i denne henseende, men fremme af europæisk kultur uden for Europa spiller også en nøglerolle. Endnu vigtigere er det, at dette mærke fremmes med succes af kommissæren og medlemsstaterne.
Georgios Papanikolaou
(EL) Hr. formand! Jeg vil også gerne lykønske vores ordfører, fru Paliadeli, med hendes fremragende betænkning og med alt hendes arbejde til dato. Dette nye europæiske kulturarvsmærke fremhæver vores kultur, fremhæver den europæiske ånd og tilfredsstiller alle os, som hyppigt besøger steder i Europa og tænker, at det er en skam, at vi ikke fremhæver Europas merværdi, alle disse historiske monumenter, som vi har så hårdt brug for at gøre reklame for.
I øjeblikket er Europa som bekendt ikke kun optaget af den økonomiske krise, hvilket kun er naturligt. Europa efter Lissabon ønsker at fremhæve sin kulturelle samhørighed, den rige historie, den mosaik, der definerer det. Dette skal naturligvis ske med Parlamentets aktive deltagelse, og jeg har tillid til, at forhandlingerne med Rådet om artikel 18 vil ende godt.
Iosif Matula
(RO) Hr. formand! Jeg glæder mig over, at det mellemstatslige europæiske kulturarvsmærke omdannes til et formelt EU-initiativ på et tidspunkt, hvor det oprindelige projekt ikke har haft den høje profil og prestige, det fortjener. Dette projekt gør det muligt for os også at åbne døren for lande, der beriger vores kontinents kultur uden at være en del af EU.
Et nøgleaspekt er reevalueringen af steder, der allerede er blevet udpeget under den mellemstatslige aftale, og at sikre retfærdighed for lande med et forskelligt antal oprindeligt registrerede steder. I de tilfælde, hvor stederne ikke kan reevalueres direkte, er det desuden vigtigt, at de har muligheden for at genansøge om mærket, så de får flere muligheder.
Tildeling af det europæiske kulturarvsmærke i en ubegrænset periode uden en regelmæssig reevaluering ville bidrage til en mere effektiv udnyttelse af det begrænsede budget, der tildeles projektet. Det europæiske kulturarvsmærke vil øge den brede befolknings kendskab til vores fælles kulturarvs mangfoldighed og til kulturturisme.
Elena Băsescu
(RO) Hr. formand! Skabelse af en europæisk identitet og en øget interesse for EU er store udfordringer. De kan skabe samhørighed og solidaritet i stor skala. Det europæiske kulturarvsmærke kunne nå sine mål på en mere effektiv måde, hvis det forvaltes som et EU-initiativ. Det skal baseres på de samme kriterier og har meget klart definerede overvågningssystemer. Et af resultaterne af dette vil være en øget kulturturisme. Som det er tilfældet med UNESCO's kulturarvssteder, vil mærket øge turistantallet og sætte nyt skub i lokale økonomier.
Jeg glæder mig over, at Kommissionen har til hensigt at anvende det europæiske kulturarvsmærke sammen med andre instrumenter, der er udformet for at etablere en stærkere forbindelse mellem EU og dets borgere. Jeg vil gerne slutte med at understrege betydningen af at fremme interkulturel dialog.
Androulla Vassiliou
Hr. formand! Det ser ud til, at størstedelen af de medlemmer, der har taget ordet, fremhævede dette europæiske initiativs betydning og reelle merværdi. De understregede den betydning, som dette initiativ har for fremme af Europa, den fælles europæiske historie og arv, den uddannelsesmæssige værdi af dette initiativ og dets betydning med hensyn til skabelse og fremme af mere kulturel dialog.
Jeg er meget glad og taknemmelig for denne godkendelse. Jeg vil gerne gøre det klart, at de eksperter, der vil blive udpeget til at træffe beslutninger i forbindelse med dette vigtige initiativ, helt sikkert vil have de højeste faglige anbefalinger for at sikre, at de ikke blot vælger de bedste steder med den højeste værdi, men også idéer. Lad mig minde om, at denne arv ikke blot handler om steder, men også om immateriel kulturarv. I Portugal har vi f.eks. det dekret, der var det første dekret i Europa om afskaffelse af dødsstraf. Det blev medtaget på listen over mærker, så denne arv kan også være immateriel.
Jeg vil også gerne understrege, at vores mål er at nå frem til en forenklet procedure - kvalitet, men forenkling er vigtig. Derfor har vi ikke accepteret Rådets forslag om, at initiativet efter ekspertgruppen ville gå til komitologi, da dette ville skabe bureaukrati og spilde værdifuld tid, inden beslutningen kunne træffes.
Jeg vil gerne slutte med at sige, at vi i denne tid med økonomisk krise, der skaber splittelse mellem Europas befolkninger i politisk, social og økonomisk henseende, har behov for initiativer som dette, der bringer Europas befolkninger tættere sammen. De vil have en følelse af identitet, og vi må understrege betydningen af vores fælles kulturarv, hvis rigdom rent faktisk ligger i dens mangfoldighed. En fælles, men forskelligartet kulturarv er det, der forener os.
Jeg vil gerne takke medlemmerne endnu en gang for deres støtte, navnlig fru Paliadeli og skyggeordførerne for det fremragende samarbejde, vi har haft, og jeg ser frem til den endelige vedtagelse af dette vigtige initiativ i nær fremtid.
Chrysoula Paliadeli
Hr. formand! Jeg vil gerne starte med at sige, at jeg deler de synspunkter, der er kommet til udtryk både om konsekvensvurderingen af det europæiske kulturarvsmærke og om dets kulturelle merværdi. Mærket alene kan ikke bygge bro mellem befolkningen og EU. Det kan blot sammen med andre initiativer bidrage til en håndtering af problemet. Jeg kan naturligvis ikke skjule den omstændighed, at befolkningen i krisetider som den seneste krise, vi har oplevet, med det voldsomme angreb på euroen og EU, ikke altid udelukkende vender sig mod kulturen for at finde en løsning på deres grundlæggende dagligdags problemer. Kendskab til historien og respekt for et multikulturelt samfund kan imidlertid fungere både som et samhørighedsinstrument og et incitament til vækst for lokalsamfundene ved at opfordre dem til at samarbejde på lokalt, regionalt, nationalt og tværnationalt plan, som det fremgår af Kommissionens forslag, og som vi har accepteret. Ud fra dette synspunkt er tanken om et kulturarvsmærke for EU - min tak til hr. Ivan, som huskede det oprindelige forslag - som er udformet med henblik på at øge den europæiske offentligheds kendskab til dens fælles arv og samtidig støtte kulturturismen, et positivt skridt i den rigtige retning. Værdier såsom demokrati og frihed, der har dybe rødder i Europas kulturelle fortid, er lige så vigtige som gennemsigtighed og solidaritet nu om dage, navnlig hvis vi ønsker at bygge bro over kløften mellem de europæiske institutioner og borgerne i EU's medlemsstater og over kløften mellem medlemsstaternes borgere. Vi vil naturligvis tage bureaukratispørgsmålene op, men jeg kan forsikre om, at gennemsigtighed og sammensætningen af det europæiske ekspertteam vil være underlagt meget klare betingelser. Der er ingen tvivl om, at institutionen vil fungere med absolut klarhed.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i dag kl. 12.00.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Rareş-Lucian Niculescu
Når det europæiske kulturarvsmærke gøres til en officiel EU-foranstaltning, vil det give alle de foranstaltninger, der gennemføres af medlemsstaterne en særlig merværdi, samtidig med at der ydes et vigtigt bidrag til skabelse af en fælles europæisk identitet. Jeg glæder mig over dette initiativ og den betænkning, der er blevet fremlagt. Jeg vil også gerne nævne, at det europæiske kulturarvsmærke med stor succes kunne udvides og med en gavnlig virkning på aktiviteter i tilknytning til traditionel turisme i landdistrikter, en blomstrende sektor i de europæiske lande. Dette er rent faktisk et af de forslag, jeg vil forelægge for Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, når jeg fremlægger udtalelsen om den rolle, som turisme i landdistrikter og landboturisme spiller i realiseringen af EU's mål om at gøre Europa til den førende turistdestination i verden.
Emil Stoyanov
Jeg vil gerne lykønske fru Paliadeli med hendes arbejde med denne betænkning. Indførelse og tildeling af det europæiske kulturarvsmærke er et initiativ, der fortjener særlig opmærksomhed. Den europæiske dimension og betydningen af de steder, der foreslås, vil bidrage til at fremme en europæisk identitet og en følelse af europæisk statsborgerskab. Vores kontinents historie er et vigtigt element, som kan bidrage til integreringen af Europas befolkninger. Vores yngre generation må gøres ordentlig bekendt med vores fælles europæiske arv, for det er meget vigtigt, at der ikke er nogen forskelle i de forskellige udgaver eller forsøg på populistisk fortolkning, da dette er vores fælles europæiske historie, og den afspejler hele vores kulturelle og sproglige mangfoldighed. Udvælgelsesproceduren skal sikre, at kun steder af passende kvalitet udvælges. Jeg mener, at medlemsstaterne skal fremlægge deres forslag i tæt samarbejde med lokale og regionale myndigheder. Dette vil bidrage til at gøre stederne populære på nationalt plan og bygge bro over kløften mellem de europæiske institutioner og europæiske borgere. Som medlem af Europa-Parlamentet, det eneste demokratisk valgte organ, der repræsenterer borgerne, mener jeg, at det bør spille en større rolle i dette initiativ.
Csanád Szegedi
Jeg kan fuldt ud tilslutte mig udtalelsen i betænkningen om, at der er en enorm kløft mellem EU og borgerne i de europæiske medlemsstater, da over halvdelen af dem ikke har en alt for positiv holdning til EU. Med omdøbningen af det europæiske kulturarvsmærke til EU's kulturarvsmærke og med de ledsagende ændringer, lancerer vi en ny storslået, dyr og overflødig kampagne for selvpromovering og propaganda i EU. Ser man bort fra mindre detaljer såsom at et monument over den slovakiske nationalist og separatist, Stefanik, betragtes som en eksemplarisk kulturarvsgenstand i EU-samarbejdet, vil heller ikke dette initiativ få held til at bringe folk tættere på EU. Desuden er det uklart, hvorfor det europæiske kulturarvsmærke, hvis det ikke er meningen, at det skal kopiere den allerede eksisterende UNESCO verdenskulturarvsliste, skal udvides til tredjelande, og hvilke lande tænkes der på i betænkningen i denne henseende?
