Az európai nemzetközi beruházási politika (rövid ismertetés) 
Elnök
A következő napirendi pont a Nemzetközi Kereskedelmi Bizottság nevében Kader Arif által kidolgozott jelentés a jövőbeni európai nemzetközi beruházási politikáról -.
Kader Arif
előadó. - (FR) Elnök asszony, biztos asszony, hölgyeim és uraim! Engedjék meg, hogy először is őszintén köszönetet mondjak mindazoknak, akikkel lehetőségem volt együtt dolgozni e kérdés kapcsán.
Minden hozzájárulás segített a jelentés kidolgozásában és, hála a különböző képviselőcsoportok együttműködésének és főként az árnyékelőadók munkájának, ma egy kiegyensúlyozott, erőteljes üzenetet közvetítő szöveg van előttünk.
Az európai beruházási politika valóban fordulóponthoz érkezett, és hogy megfeleljünk az előttünk álló kettős kihívásnak, élnünk kell a Lisszaboni Szerződés által ránk ruházott új hatáskörökkel. Az első kihívás az, hogy az európai vállalkozások számára biztosítsuk a magas színvonalú külföldi befektetésekhez szükséges eszközöket, tartós támogatást biztosító jogszabályi keretrendszer mellett.
Másodszor, Európa világelső a közvetlen külföldi befektetések kedvezményezettjeként, és ezt a pozíciót meg kell szilárdítania; biztosítania kell magának az eszközöket a befektetések olyan ellenőrzésére, amely a magas színvonalú foglalkoztatást megteremtő, fenntartható fejlődést segíti elő.
Az előttünk lévő jelentés megszavazásával - amely intézményünk első hivatalos megnyilatkozása a Lisszaboni Szerződés életbe lépése óta - az Európai Parlament teljes mértékben felvállalja új, társjogalkotói szerepét a kereskedelmi szabályozási ügyekben, és hangot ad prioritásainak közvetlenül a befektetővédelemről szóló tárgyalások megkezdése előtt. Azért is létfontosságú ez a megnyilatkozás, mert polgáraink aggályait hivatott közvetíteni; polgáraink ma fokozódó érdeklődést tanúsítanak a kereskedelmi ügyek iránt, és nekünk támogatnunk kell őket.
A mai világban, amikor még a kereskedelem terén is konfliktusok alakulnak ki, elsőbbséget kell biztosítanunk külföldön befektető vállalkozásaink védelmének. Nemzetközi megállapodások születtek, hogy megóvják a befektetőket azoktól a durva, indokolatlan kisajátításoktól és rejtett jogszabályoktól, amelyeknek egyedüli célja, hogy kiszorítsa őket egyik vagy másik piacról. Továbbra is fenn kell tartanunk ezt az elsődleges célt.
Jóllehet Európa a világ egyik legnyitottabb piaca, helyre kell állítani az egyensúlyt fő partnereinkkel annak érdekében, hogy az európai vállalkozások egységes versenyfeltételekben részesüljenek. Erre teszek javaslatot ebben a jelentésben, amely a megkülönböztetésmentesség, az igazságos és méltányos bánásmód, valamint a közvetlen és közvetett kisajátítás elleni védelem normáit tartalmazó jövőbeli megállapodások szükségességét hangsúlyozza.
Ezeket a normákat azonban úgy kell meghatározni, hogy az kizárjon minden lehetőséget a félreértelmezésre. Ismeretes, hogy néhány vállalkozás a befektetési megállapodások első generációjának elnagyolt megfogalmazását használta ki saját érdekeinek a jogosnál túlmenő védelmére például azzal, hogy megtámadta az érdekeit sértő új szociális és környezetvédelmi törvényeket. Nemzetközi választottbíróságok előtt, minden átláthatóság vagy fellebbezési lehetőség nélkül jelentős kártérítéseket követeltek arra hivatkozva, hogy a fenti törvények egyenértékűek a közvetett kisajátítással. Európának - ahová még több befektetés fog irányulni a közeljövőben, főként a feltörekvő országok felől - meg kell akadályoznia az ilyen visszaéléseket.
Ez áll az Egyesült Államokban és Kanadában végrehajtott reform mögött. E két ország kormányzata és hatóságai, amelyek sokszor szembesültek a nemzetközi választottbíróságok elmarasztaló ítéletével, radikálisan megújították befektetési megállapodási modelljüket.
Azzal, hogy a befektetővédelmi normák új fogalommeghatározására tesz javaslatot, a jelentés méltányos egyensúlyt teremt a befektetői jogok védelme és a közhatóságok szabályozási joga között. Ez egyben azt jelenti, hogy a jövőben megkötendő minden megállapodás külön záradékot vesz fel a közhatóságok jogalkotáshoz és szabályozáshoz való joga rögzítésére, többek között az olyan területeken mint a nemzetbiztonság, a környezetvédelem, a közegészségügy, a munkavállalók és a fogyasztók jogai, az iparpolitika és a kulturális sokszínűség.
Végül, a befektetők fokozottabb védelmét felelősebb magatartásnak kell kísérnie, főként a fejlődő országokban, ahol a szociális és környezetvédelmi törvények kevésbé kötelező érvényűek. Ezért szorgalmazza a jelentés, hogy az Unió által aláírt valamennyi szabadkereskedelmi megállapodás tartalmazzon szociális és környezetvédelmi záradékot. A megnevezés és megszégyenítés eszközén túlmenően valamennyi jövőbeli megállapodásba be kell illeszteni egy sor, az OECD iránymutatásain alapuló, világosan megfogalmazott szabályt a vállalatok társadalmi felelősségvállalásáról, amelyet a vállalatoknak be kell tartaniuk.
Ha már arra törekszünk, hogy felvázoljuk egy új európai befektetési politika körvonalait, akkor ez példamutató politika legyen, szólít fel a jelentés; olyan, amelyik a fenntartható, a környezetet tiszteletben tartó, és a színvonalas munkakörülményeket szorgalmazó beruházásokat segíti elő úgy Európában, mint harmadik országokban. Ezért biztosítani kell, hogy a szerdai szavazással ráruházott felhatalmazás birtokában ez a jelentés legyen a Bizottság valamennyi jövőbeni tárgyalásainak hivatkozási alapja.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Elnök asszony! Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 206. és 207. cikkével összhangban a közvetlen külföldi befektetések az EU kizárólagos hatáskörébe tartoznak. A Bizottság már össze is állította azoknak az országoknak a listáját, amelyek kiemelt partnerek lesznek az első befektetési megállapodások tárgyalásánál: Kanada, Kína, India, a Mercosur-országok, Oroszország és Szingapúr.
Felkérjük a Bizottságot, a Parlamentet és a tagállamokat egy olyan integrált és koherens befektetési politika kialakítására, amely előmozdítja a kiváló minőségű beruházásokat, és kedvezően járul hozzá az egész világ gazdasági előrehaladásához és fenntartható fejlődéséhez. Felszólítunk arra, hogy az Európai Unió jövőbeli politikája támogassa a környezetbarát, fenntartható beruházásokat, amelyek az általuk érintett vállalkozásokban előmozdítják a megfelelő munkakörülményeket. Sürgetjük a Bizottságot, hogy biztosítsa a viszonosság elvét a piacra lépésről folytatott tárgyalások során a főbb fejlett kereskedelmi partnerekkel és főbb feltörekvő gazdaságokkal.
Elnök asszony! Az Európai Unió és a harmadik országok - például Kanada és Brazília - közötti légiközlekedési megállapodások előadójaként szeretném megkérdezni az előadót és a biztos asszonyt, hogy hogyan fogják biztosítani a kapcsolatot a piachoz és a légitársaságokhoz való fokozatos hozzáférés és a szóban forgó nemzetközi befektetési megállapodások között.
Jaroslav Paška
(SK) Elnök asszony! A jövőbeli európai nemzetközi beruházási politikáról szóló jelentésében az előadó felhívta a figyelmet számos, a potenciális uniós megállapodásokkal kapcsolatos nyitott kérdésre. Az EU legfontosabb feladata, hogy megóvja az általa képviselt európai uniós polgárok közérdekét a tagállamok által rábízott területeken. Ugyanakkor az állam által védett közérdek gyakran ütközik össze agresszív külföldi befektetők érdekeivel, akik gyakran sokkal jártasabbak a nemzetközi választottbírósági eljárások terén, mint az állampolgáraik érdekeit védelmező országok. A jelentésben felhozott példák Argentínáról, az Egyesült Államokról és Kanadáról konkrét bizonyítékul szolgálnak erre.
Pontosan ezért van igazán szükség a védelem elveinek meghatározására: hogy a különböző befektetőknek ne legyen lehetőségük helytelenül értelmezni őket. Ez a fontos és egyelőre megoldatlan kérdés továbbra is az EU nemzetközi felelőssége marad, és ez főként pénzügyi szempontból van így, hiszen nincs tisztázva, hogy ki viseli a pénzügyi terheket az EU által elveszített jogviták esetén. Az Európai Unió Tanácsa még nem válaszolta meg érdemben ezt a kérdést.
Viviane Reding
a Bizottság alelnöke. - Elnök asszony! A Bizottság üdvözli a Parlament jelentését a jövőbeni európai nemzetközi beruházási politikáról. Ezzel fontos lépést tettek az EU új, a befektetések fölötti kizárólagos hatáskörének megvalósítása felé.
Mint tudják, a befektetési politika a közös kereskedelmi politika új határterülete. Meg kell ragadnunk a lehetőséget - és ebben tökéletesen egyetértek a Parlamenttel - egy olyan integrált és koherens befektetési politika kiépítésére, amely előmozdítja a beruházásokat, és kedvezően járul hozzá az egész világ gazdasági növekedéséhez és fenntartható fejlődéséhez.
A Bizottság teljes mértékben osztja a Parlament álláspontját abban is, hogy a befektetővédelemnek kell maradnia az európai befektetési politika legfőbb prioritásának. Véleményünk szerint az új politikának arra kell szolgálnia, hogy minden európai befektetőt biztosítson arról, hogy nyitott, kellően és méltányosan szabályozott üzleti környezetben működhetnek, nem csupán a belső piacon belül, de a harmadik országokban végzett tevékenységük során is.
Tudomásul veszem továbbá a Parlament javaslatát, hogy az EU vegye figyelembe a tagállamok kétoldalú beruházási szerződéseiben foglalt legjobb gyakorlatait. Az Unió e téren való fellépéseinek csakugyan azt kell célozniuk, hogy jobb eredményeket hozzanak, mint a tagállamok által egyénileg elért eredmények.
Miközben befektetőink magas szintű védelmére törekszünk, az olyan egyéb céljainkat sem szabad veszélyeztetni, mint az állam szabályozási képessége és a többi uniós politikával való összhang. Az államoknak és az EU-nak a legitim közpolitikai célok eléréséhez szükséges intézkedések meghozatalához való joga a közös kereskedelmi politika állandó célkitűzése. Ugyanez fog vonatkozni a befektetési politikánkra is.
A jogviták rendezésének rendszere és az ehhez fűződő pénzügyi felelősség ugyancsak fontos kérdések, amelyekkel többet kell foglalkoznunk. Amint a közleményben elhangzott, célunk az átláthatóság és a következetes ítélkezés biztosítása, és a rendszer lehető legproduktívabbá tétele. Meg kell oldani továbbá néhány, az EU nemzetközi státuszából fakadó kérdést is. Az e kérdések átfogó megközelítésével kapcsolatos lehetőségek és további ötletek elemzésekor figyelembe vesszük majd a Parlamentnek a jelentésben megfogalmazott nézeteit.
Beruházási politikánk fokozatos kialakítása és végrehajtása folyamán alaposan meg fogjuk fontolni a Parlament jelentésében felvetett valamennyi javaslatot. A Bizottság már be is nyújtott javaslatokat a Kanadával, Indiával és Szingapúrral folytatott befektetési megállapodások tárgyalásának irányelveiről. Meg akarjuk ragadni a lehetőséget a folyamatos, szélesebb körű kereskedelmi tárgyalásokra és arra, hogy ezekkel az országokkal átfogó befektetési megállapodásokról szóló tárgyalásokat folytassunk. A Parlament véleménye tehát éppen jókor jön ahhoz, hogy iránymutatásul szolgáljon a Bizottság és a Tanács részére az egyes tárgyalási irányelvek véglegesítésében.
Végül, de nem utolsósorban, szeretném biztosítani önöket arról, hogy mivel az átfogó európai beruházási politika kialakítása immár az intézmények közös felelőssége, a Bizottság kész együttműködni a Parlamenttel és a Tanáccsal, miközben tiszteletben kívánja tartani a hatáskörök megosztását az adott intézmények között.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 2011. április 6-án, szerdán kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Tokia Saïfi
írásban. - (FR) Az EU hatáskörének bővítése a közvetlen külföldi befektetésekkel a Lisszaboni Szerződés alapján végre megteremtette a lehetőséget egy valódi európai politika kialakítására ezen a téren. A politika kialakításának e szakaszában a legfontosabb azt biztosítani, hogy mind a befektetők, mind a befektetések a lehető legnagyobb bizonyosságot élvezzék. Ezért a nemzeti hatáskör felváltása az európaival semmilyen körülmények között sem zavarhatja meg a tagállamok és a harmadik országok között jelenleg érvényben lévő mintegy 1200 megállapodás megfelelő teljesítését. Ugyancsak a jogbiztonság és a kiszámíthatóság érdekében olyan hatásos és átlátható vitarendezési mechanizmust kell megalkotni, amely minden befektető, akár a legkisebbek számára is elérhető (pl. kkv-k). Bár erre a legújabb kétoldalú kereskedelmi megállapodásokba beépített mechanizmusok jó alapot teremtenek, e megállapodások csupán az egyes államok és az EU közötti jogvitákra szorítkoznak. Rendelkezéseket kell lefektetni az EU és egy vállalkozás közötti lehetséges jogvita rendezésére is. Végül pedig az EU-nak meg kell ragadnia a lehetőséget, hogy még ennél is tovább menjen: a jövőbeli megállapodásokba nem csak olyan záradékokat kell beilleszteni, amelyek elősegítik a befektetők helyzetének megalapozását a szóban forgó országokban, hanem a szociális és környezetvédelmi normákkal kapcsolatos alapvető rendelkezéseket is.
