Eurooppa-neuvoston 16.-17. joulukuuta 2010 pidetyn kokouksen päätelmät (keskustelu) 
Puhemies
- (PL) Esityslistalla on seuraavana Eurooppa-neuvoston ja Euroopan komission julkilausumat Eurooppa-neuvoston 16.-17. joulukuuta 2010 pidetyn kokouksen päätelmistä. Perussopimuksen Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Herman Van Rompuy esittelee selonteon.
Herman Van Rompuy
Aivan ensimmäiseksi toivotan teille hyvää uutta vuotta! Toivotan sitä teille henkilökohtaisesti ja toivotan sitä Euroopan unionille näinä vaikeina aikoina. Koska Eurooppa-neuvoston viime kokouksesta on kulunut jo kuukausi, saanen muistuttaa teitä siitä, että annan joka kerran täyden selonteon Eurooppa-neuvoston tuloksista parlamentin puheenjohtajakokoukselle vain muutama tunti jokaisen kokouksen jälkeen.
Eurooppa-neuvoston joulukuun kokouksessa keskityimme ensimmäisenä päivänä taloudellisiin kysymyksiin ja toisena päivänä ulkopolitiikkaan. Talouspolitiikassa saimme aikaan eräitä merkittäviä päätelmiä. Ensinnäkin päätimme ehdotuksesta tehdä perussopimukseen vähäinen muutos, jolla perustetaan pysyvä mekanismi turvaamaan koko euroalueen rahoitusvakautta. Kun olimme lokakuun kokouksessa päässeet periaatteelliseen sopimukseen siitä, että tällainen muutos perussopimukseen tarvitaan, kuulin Eurooppa-neuvoston jäseniä sen mahdollisesta sanamuodosta ja sisällöstä. Varmistin sopimuksen siitä, että perussopimuksen 136 artiklaan lisätään kaksi virkettä seuraavasti:
"Jäsenvaltiot, joiden rahayksikkö on euro, voivat perustaa vakausmekanismin, joka aktivoidaan, jos se on välttämätöntä koko euroalueen vakauden turvaamiseksi. Mahdollisen pyydetyn rahoitustuen myöntämiselle mekanismin puitteissa asetetaan tiukat ehdot."
Tämä on keskeinen osa pyrkimyksiämme parantaa Euroopan unionin kriisinkestävyyttä. Se on tärkeä paitsi oikeusvarmuuden myös markkinoiden uskottavuuden kannalta. Koska muutoksella ei lisätä unionin toimivaltuuksia, kaikki Eurooppa-neuvoston jäsenet olivat yhtä mieltä siitä, että on asianmukaista käyttää yksinkertaistettua tarkistusmenettelyä. Se edellyttää nyt lausuntoa parlamentilta samoin kuin Euroopan komissiolta ja Euroopan keskuspankilta. Toivomme saavamme teidän hyväksyntänne. Minun tuskin tarvitsee muistuttaa teitä siitä, kuinka tärkeää on edetä tässä asiassa mahdollisimman nopeasti ja kitkattomasti nyt, kun markkinoiden epävakaus aiheuttaa edelleen huolta.
Tiedän, että te ja teidän asiasta vastaavat valiokuntanne olette seuranneet tätä asiaa tiiviisti varsinkin johtamani talouden ohjaustyöryhmän työskentelyn aikana, johon sisältyi minun ja asiaan läheisimmin liittyvien parlamentin valiokuntien seitsemän puheenjohtajan välisiä tapaamisia. Kiitän puhemies Jerzy Buzekia hänen Eurooppa-neuvostossa tähän antamastaan panoksesta ja siitä, että hän ilmoitti meille parlamentin olevan valmis käsittelemään tämän asian nopeasti.
Lausuntojenne avulla Eurooppa-neuvosto kykenee muuttamaan tämän päätösluonnoksen varsinaiseksi päätökseksi maaliskuun kokouksessaan. Sen jälkeen perussopimuksen muutos on hyväksyttävä jokaisessa jäsenvaltiossa. Tavoitteena on, että muutos tulee voimaan viimeistään 1. tammikuuta 2013, jotta itse pysyvä mekanismi saadaan perustettua kesäkuuhun 2013 mennessä.
Eurooppa-neuvosto tarkasteli myös sitä, mitkä voisivat olla tulevan mekanismin keskeiset piirteet. Olimme jo lokakuussa pyytäneet komissiota aloittamaan valmistelutyön. Tämä johti euroryhmän valtiovarainministerien 28. marraskuuta antamaan julkilausumaan, joka hyväksyttiin täysin Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Sen mukaan tuleva Euroopan vakausmekanismi suunnitellaan nykyisen mekanismin pohjalta, joten Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) osallistumisesta on huolehdittu. EU noudattaa edelleen tiukasti tavanomaisia kansainvälisiä ja IMF:n käytäntöjä. Yksityissektorin roolin suhteen päätökset tehdään tapauskohtaisesti, joten yksityissektorin osallistuminen ei ole tulevan vakausmekanismin tuen ennakkoedellytys.
Eurooppa-neuvosto kävi myös erittäin hyvän ja perusteellisen keskustelun talouden viimeaikaisista tapahtumista sekä siitä, miten kaikkien Euroopan talouksien haasteista selviydytään lyhyellä ja pitkällä aikavälillä. Myös Euroopan keskuspankin pääjohtaja osallistui kokoukseen, ja Eurooppa-neuvosto ilmaisi tyytyväisyytensä läsnä olleiden euroalueen valtioiden ja hallitusten päämiesten ja EU:n toimielinten julkilausumaan. Tämä keskustelu vahvisti jäsenvaltioiden ja toimielinten keskuudessa vallitsevan päättäväisyyden ja yhtenäisyyden. Kaikki neuvottelupöydän ääressä olleet yhtyivät perusanalyysiin. Korostan: kaikki 27 jäsenvaltiota yhtyvät siihen, vaikka analyysissa keskitytään erityisesti nykyisiin 17:ään euroalueen valtioon. Meillä on siis yhteinen tahto tehdä talouksistamme vastustuskykyisempiä kriisejä vastaan ja lisätä rakenteellista talouskasvua Euroopassa.
Haluan mainita tämän hyväksyttyä julkilausumaa heijastavan yhteisen lähestymistavan osatekijät. Kolme seikkaa koskee kansallisten hallitusten tekemää työtä: ensinnäkin vastuullinen finanssipolitiikka, toiseksi kasvun edistäminen ja kolmanneksi ne kaksi valtiota, joita varten on hyväksytty tukiohjelmat ja jotka toteuttavat päättäväisesti tarvittavat toimenpiteet, ja me kaikki olemme tyytyväisiä näiden kahden valtion, Kreikan ja Irlannin, hallitusten ja kansalaisten ponnistuksiin.
Kaksi muuta seikkaa koskee jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin toimielinten yhdessä tekemää työtä. Ensinnäkin Eurooppa-neuvosto pyytää muita toimielimiä, varsinkin parlamenttia, varmistamaan, että johtamani työryhmän työn perusteella lokakuussa tehdyt vakaussopimusta ja makrotalouden valvontaa koskevat sopimukset toteutetaan kesään mennessä. Se on yhteinen velvollisuutemme. Toiseksi, sovimme uusien stressitestien suorittamisesta pankkialalla, jotta taataan täysi avoimuus EU:n vuosittaisten toimien laajemmassa viitekehyksessä.
Olemme ehdottoman päättäväisiä. Euroalueen valtioiden ja hallitusten päämiehet ja EU:n toimielimet ovat "valmiit tekemään kaiken tarvittavan koko euroalueen vakauden turvaamiseksi." Parhaillaan työskennellään tämän yleisen lähestymistavan osatekijöiden laatimiseksi.
Kokouksen toisena päivänä keskityimme suhteisiin strategisten kumppaniemme kanssa. Catherine Ashton esitti tilanneselvityksiä toiminnasta strategisten kumppanien kanssa, ja minä kerroin kollegoille myönteisistä tuloksista, joita saavutettiin kolmessa äskettäisessä huippukokouksessa, nimittäin presidentti Obaman kanssa järjestetyssä huippukokouksessa, jossa avasimme vihreän kasvun ja verkkoturvallisuuden kaltaisia uusia uria kasvua, työpaikkoja ja turvallisuutta koskevalle transatlanttiselle yhteistyölle; presidentti Medvedevin kanssa järjestetyssä huippukokouksessa, jossa saatiin aikaan kahdenvälinen sopimus Venäjän liittymisestä WTO:hon, mikä on merkittävä saavutus; sekä Intian pääministerin Singhin kanssa järjestetyssä huippukokouksessa, jossa edistyttiin selvästi kohti kunnianhimoista ja tasapainoista vapaakauppasopimusta, joka toivottavasti saadaan aikaan tämän vuoden alkupuoliskolla, ja annettiin myös yhteinen julistus kansainvälisestä terrorismista.
Nämä kokoukset osoittivat, että Euroopan unioni ei ole kumppaneilleen vain taloudellinen unioni ja kaupparyhmä, vaan myös geopoliittinen kumppani.
Eurooppa-neuvosto päätti myös myöntää Montenegrolle ehdokasmaan aseman. Tämä korostaa Eurooppa-neuvostossa vallitsevaa vakaumusta siitä, että Länsi-Balkanin valtiot ovat Eurooppaan suuntautuneita.
Sovimme myös ulkoasiainministerien muutamaa päivää aiemmin tekemän päätöksen mukaisesta Norsunluurannikkoa koskevasta kannasta, jolla lähetetään selkeä viesti siitä, että demokraattisten vaalien tuloksia on kunnioitettava.
Kuten tiedätte, 4. helmikuutta pidettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa käsitellään lähinnä kasvuohjelmaamme. Innovointi ja energia - erityisesti energiavarmuus - ovat tässä suhteessa avainseikkoja. Maaliskuussa toteutamme ensimmäisen kerran niin sanotun talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson. Se ei saa olla byrokraattinen menettely, vaan todellinen tilaisuus perusteelliseen keskusteluun taloutemme tilasta ja toteutettavista toimista.
Hyvät kollegat, tiedämme luonnollisesti, että meidän on vahvistettava ja syvennettävä talouden koordinointia ja lisättävä lähentymistä euroalueen sisällä. Työskentelemme mahdollisimman paljon kattavissa puitteissa, ja olen varma, että saamme aikaan tarvittavan yhteisymmärryksen.
José Manuel Barroso
Arvoisa puhemies, viime vuonna Euroopan unionia koetteli joukko vakavia haasteita, ja joulukuun Eurooppa-neuvosto osoitti, kuinka lujasti me olemme päättäneet tehdä kaikki saavutustemme puolustamiseksi tarvittavat päätökset. Etenkin sopimalla Euroopan vakausmekanismin perustamisesta ja siihen liittyvästä perussopimuksen muutoksesta olemme osoittaneet olevamme täysin sitoutuneita euroalueen ja sitä koko EU:n hyödyksi käyttävien jäsenvaltioiden tukemiseen.
Komissio antaa virallisen lausuntonsa perussopimuksen muutostekstistä ennen Eurooppa-neuvoston kevätkokousta. Me teemme ehdottomasti oman osamme selitettäessä Euroopan kansalaisille, miksi tämä vähäinen muutos on kannatettava. Tämän sopimuksen avulla pystymme lisäämään vauhtia, ja komissio tekee tiivistä yhteistyötä valtiovarainministerien kanssa ratkaistakseen pysyvän vakausmekanismin yksityiskohdat ennen kevään Eurooppa-neuvostoa. Vaikka tästä tulee hallitustenvälinen mekanismi, koska se oli ainoa vaihtoehto, jota jäsenvaltiot saattoivat harkita, on tärkeää, että se perustetaan täysin perussopimuksen mukaisesti ja että sillä vahvistetaan vakaussääntöjämme julkisen talouden valvonnan periaatteiden ja välineiden mukaisesti.
Nämä päätökset liittyvät niihin moniin toimenpiteisiin, joita toteutamme osana lähestymistapaa, jolla pyritään vastaamaan sekä talouskriisiin ja sen seurauksiin että tarpeeseen luoda työpaikkoja synnyttävää kasvua. Eurooppa-neuvosto on tunnustanut tämän. Euroalueen valtioiden ja hallitusten päämiehet ja varsinkin EU:n toimielimet ovat myös ilmaisseet selvästi olevansa valmiit tekemään kaiken tarvittavan koko euroalueen vakauden turvaamiseksi. Valtioiden ja hallitusten päämiehet vaativat päättäväisiä toimia Euroopan rahoitusvakausvälineestä annettavan riittävän rahoitustuen saatavuuden varmistamiseksi, kunnes pysyvä mekanismi tulee voimaan. Nämä olivat Eurooppa-neuvoston viime kokouksen päätelmät.
Eurooppa-neuvosto kehotti myös vauhdittamaan komission viime syyskuussa tekemien talouden ohjausjärjestelmää koskevien ehdotusten käsittelyä niin, että ne voidaan hyväksyä kesäkuuhun mennessä. Se tunnusti myös Eurooppa 2020 -strategian tärkeän roolin kestävän kasvun palauttamisessa Euroopan unioniin. Talouspolitiikan eurooppalainen ohjausjakso, jonka käynnistimme viime viikolla vuotuisen kasvuselvityksen yhteydessä, sitoo kaikki nämä suuntaukset yhteen. Uskon, että se aukoo uusia uria ja parantaa ratkaisevasti tapaa, jolla hallinnoimme ja koordinoimme toisistaan riippuvaisia talouksiamme Euroopan unionissa. Sillä luodaan todellinen Euroopan unionin talouden ohjausjärjestelmä. Näin toimii uusi talouden ohjausjärjestelmämme - ohjausjärjestelmä, jonka on määrä olla kattava vastaus kriisiin.
Komissio on todennut tämän hyvin selvästi vuotuisessa kasvuselvityksessä. Haluan keskittyä tähän, sillä myös joulukuun Eurooppa-neuvoston hyvin tärkeiden päätelmien perusteella katson, että nyt on erityisen tärkeää tarkastella seuraavaksi toteutettavia toimia. Uskon, että syntymässä on uudenlainen todellisuus. Talouden ohjausjärjestelmän ja talouden koordinoinnin politiikka on muuttunut, eikä se johdu vain siitä, että niin kutsutut federalistit halusivat sitä. Markkinat haluavat sitä. Kansainväliset kumppanimme haluavat sitä. Tämä on yksinkertaista maalaisjärkeä, ja me toteutamme sitä nyt ja tulevaisuudessa.
Uusi talouspolitiikan eurooppalainen ohjausjakso yhdistää vakaus- ja kasvusopimuksen vahvistamisen avulla tiukennettavat finanssipoliittiset säännöt tehokkaaseen talouden koordinointiin. Se tarjoaa ennakoivaa koordinointia, mikä merkitsee sitä, että keskustelemme toistemme talous- ja finanssipolitiikoista ennen niiden hyväksymistä. Emme enää katso taaksepäin asioiden korjaamiseksi, vaan eteenpäin antaaksemme neuvontaa.
Tämä ennakoiva lähestymistapa on keskeinen tekijä, joka tekee tästä historiallisen askeleen Euroopan unionille. Itse asiassa otamme käyttöön todellisen eurooppalaisen ulottuvuuden kansallisessa budjetti- ja talouspolitiikassa. Tästä lähin autamme toimien suunnittelussa etukäteen sen sijaan, että arvioimme ja yritämme oikaista niitä jälkeenpäin.
Kansallisia talousarvioita koskevat lopulliset päätökset tehdään luonnollisesti kansallisissa parlamenteissa. Se on aivan oikein, mutta tämä uusi talouden ohjauksen muoto heijastaa yksinkertaisesti järkiperäistä vastausta uuteen todellisuuteen. Kun otetaan huomioon keskinäinen riippuvuus euroalueella ja koko Euroopan unionissa, valtioiden olisi voitava tietää päätöksiä tehdessään, mitä niiden naapurit aikovat tehdä. Tällainen tiedon jakaminen lisää kansallisten parlamenttien vaikutusmahdollisuuksia ja vahvistaa niitä. Se ei heikennä niiden valtaa.
Vuotuinen kasvuselvitys käynnistää tämän prosessin, ja sen keskeiset viestit ovat selvät: palauttakaa vakaus, älkää enää viivyttäkö rakenneuudistuksia, ja vauhdittakaa kasvua lisääviä toimenpiteitä. Ensinnäkin meidän on palautettava vakaus vakauttamalla julkinen talous. Ellemme saa taloutta tasapainoon, emme pysty palauttamaan luottamusta Euroopan talouksiin. Ellemme saa palautettua luottamusta, vaarana on taloudellinen stagnaatio kaikkine siitä seuraavine kielteisine seurauksineen erityisesti työllisyyden suhteen.
Meidän on kuitenkin lähestyttävä tätä asiaa kiihkottomasti ja harkiten. Julkisen talouden vakauttaminen ei tarkoita velan vähentämistä vähentämällä menot olemattomiin. Kyse on ennen muuta priorisoinnista, ja eräät alat - innovaatiot, koulutus, uudet energiamuodot - ovat hyviä ehdokkaita tällaista suosituimmuuskohtelua varten.
Toinen vuotuisen kasvuselvityksen keskeinen viesti on jatkaa päättäväisesti rakenneuudistuksia, jotta voimme luoda uusia työpaikkoja. Vaihtoehdot ovat yksinkertaiset: haluammeko kasvua ilman työpaikkoja vai työpaikkoja synnyttävää kasvua? Jos haluamme jälkimmäistä, meidän on tehtävä muutamia asioita. Meidän on kehotettava jäsenvaltioita keskittymään tänä vuonna työmarkkinoiden uudistamiseen, jotta voimme poistaa korkeampien työllisyysasteiden tiellä olevat esteet. Meidän on autettava kansalaisia palaamaan työelämään tai löytämään uusia työpaikkoja tekemällä työnteosta houkuttelevampaa. Meidän on uudistettava eläkejärjestelmiä ja varmistettava, että työttömien asema ei huononnu, kun he saavat töitä.
Sanon tämän selvästi: rakenneuudistus ei tarkoita sitä, että laskemme sosiaaliturvamme tasoa, vaan sitä, että saamme mukaan ne, jotka tällä hetkellä ovat työmarkkinoiden ulkopuolella, ja erityisesti nuoret. Nuorisotyöttömyyden taso eräissä jäsenvaltioissa on hyvinäkin aikoina pöyristyttävä. Kaikki, jotka todella välittävät sosiaalisesta Euroopasta, tietävät, että näin ei voi jatkua. Kansainvälisen kilpailun koventuessa voimme säilyttää sosiaalisen markkinataloutemme vain mukautumalla.
Kolmas vuotuisen kasvuselvityksen keskeinen viesti on kasvua lisäävien toimenpiteiden aikaistaminen ja vauhdittaminen. Eurooppa 2020 -strategia on tämän kannalta tärkeä tekijä. Meidän on keskityttävä toimenpiteisiin, jotka tuottavat selvää taloudellista hyötyä lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä ja jotka on mahdollista hyväksyä suhteellisen nopeasti. Se merkitsee investoimista kasvua tuottaviin aloihin, yhtenäismarkkinoiden täyden potentiaalin vapauttamista, energia-, liikenne- ja IT-perusrakenteisiin tehtävien investointien lisäämistä - osittain innovatiivisilla rahoitusmenetelmillä, kuten Euroopan unionin hankkeiden rahoittamiseen käytettävillä joukkovelkakirjoilla - ja tarmokasta pyrkimistä Dohan kierroksen saattamiseen päätökseen samalla kun edistetään keskeisten kumppanien kanssa tehtäviä vapaakauppasopimuksia. Kaiken tämän on näyttävä ehdotuksessa seuraavaksi monivuotiseksi rahoituskehykseksi. Euroopan unionin seuraavan talousarvion on oltava kasvua lisäävä talousarvio.
Hyvät kuulijat, taloutemme alkavat liikkua oikeaan suuntaan. Elpyminen on saanut jalansijan ja etenee tällä hetkellä reaalitaloudessa. Tänä vuonna BKT:n kasvu lienee noin 1,5 prosenttia, ja vuonna 2012 se lisääntyy 2 prosenttiin. Euroopan tehdasteollisuuden tilanne on parantunut huomattavasti viime kuukausina. Myös työllisyysnäkymät kohentunevat jatkuvasti, ja julkiset alijäämät alkavat pienentyä lähinnä jo toteutettujen vakautustoimien ja niitä eräissä tapauksissa tukevan kasvun uudelleenkäynnistymisen ansiosta. Julkisen talouden keskimääräisen alijäämän odotetaan Euroopan unionissa laskevan tämänvuotisesta 6,8 prosentista 4,2 prosenttiin BKT:sta vuonna 2012.
Huokaaminen helpotuksesta ja liukuminen takaisin huonoihin tapoihin olisi kuitenkin vakava virhe. Maailma on muuttunut. Emme voi palata vanhoihin toimintatapoihin. Jos emme toimi nyt, suurimmassa kriisissä sitten Euroopan yhdentymisen alun, milloin jäsenvaltiot ovat valmiita toteuttamaan todellisia toimia sellaisten talouspolitiikkojen luomiseksi, jotka ovat yhdenmukaisia niiden itsensä asettamien tavoitteiden kanssa? Kuka kannustaa niitä tekemään nämä päätökset, jos me Euroopan unionin tasolla emme sitä tee? Vain selvittämällä velkamme ja vakauttamalla julkisen taloutemme voimme siirtyä kriisinhallinnasta kasvun luomiseen - eikä vain millaisen kasvun tahansa, vaan kestävän ja osallistavan kasvun.
Se edellyttää rakenneuudistuksia, joista monia me olemme vaatineet jo useiden vuosien ajan - uudistuksia, jotka kyseenalaistavat kaikki rakenteet, jotta voidaan alentaa hintoja ja lisätä uusien työpaikkojen ja innovatiivisten toimintatapojen mahdollisuuksia. Olen vakuuttunut siitä, että meillä on vastuu kansalaisia kohtaan valita työpaikkoja luovan kasvun tie. Vuotuinen kasvuselvitys näyttää tietä.
Näin ollen meidän on nyt sitouduttava vakavasti asianmukaiseen talouspolitiikkojen koordinointiin ja todelliseen yhteiseen eurooppalaiseen talouden ohjaukseen kaikkia kansalaisiamme varten. Kiitän teitä tarkkaavaisuudestanne.
(Suosionosoituksia)
Joseph Daul
Arvoisa puhemies, arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Van Rompuy, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, Eurooppa-neuvoston viime kokous osoitti selvästi, että euro on Euroopan yhdentymisen keskeinen pilari. Sen vakauttamiseksi ja vahvistamiseksi on tehtävä kaikki mahdollinen.
Valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat sen jälkeen vahvistaneet lujan sitoutumisensa Euroopan valuuttaan, ja se seikka, että Viro liittyy euroalueeseen tämän vuoden alussa, on taas yksi tämänsuuntainen viesti ja antaa erittäin hyvän esimerkin sääntöjen noudattamisesta niille suurille valtioille, jotka laiminlyövät niiden noudattamisen.
Kukaan ei silti aliarvioi sen vakavuutta, mitä euroalueella tapahtuu taloudellisesti ja sosiaalisesti. Vuonna 2011 on tehtävä kaikki voitava näiden ongelmien ratkaisemiseksi ja markkinoiden rauhoittamiseksi, ei pintapuolisesti vaan rakenteellisesti eli luomalla oikeat edellytykset pitkän aikavälin kasvulle ja työllisyydelle. Uskon, että puhumme tässä asiassa samaa kieltä.
Tämä edellyttää ensinnäkin sitä, että jäsenvaltioiden julkiset taloudet on saatava terveemmiksi. Tähän on pyrittävä lujasti, emme saa luovuttaa! Toiseksi se edellyttää sitä, että jäsenvaltioiden on lähennettävä finanssipolitiikkojaan ja myös vero- ja sosiaalipolitiikkojaan.
Se edellyttää myös, että pääsemme nopeasti sopimukseen euroalueen pelastusrahastosta, ja tällaisessa rahastossa on järkeä vain, jos sitä tuetaan julkisen talouden kurinalaisuutta koskevien sääntöjen tinkimättömällä noudattamisella. Kansalaistemme on tiedettävä, että valtiot, joita he auttavat vaikeassa tilanteessa, valvovat tiukasti julkista talouttaan; muutoin he eivät enää suostu kaivamaan kuvettaan, jos saan käyttää tällaista ilmaisua.
Lopuksi, kuten sanoin, meidän on luotava kasvun ja työllisyyden edellytykset. Se merkitsee myös Euroopan sisämarkkinoiden loppuunsaattamista sekä tutkimukseen ja innovaatioihin samoin kuin elinikäiseen oppimiseen ja koulutukseen tehtävien investointien lisäämistä. Ryhmäni haluaa, että kaikilla näillä aloilla edistetään EU:n lähestymistapaa hallitustenvälisen lähestymistavan sijasta yksinkertaisesti siksi, että se on paljon tehokkaampi ja paljon kestävämpi.
Arvoisa puheenjohtaja Van Rompuy, kehotan teitä varmistamaan, että perussopimuksen uudistus, joka vahvistettiin Eurooppa-neuvoston viime kokouksessa, tehdään mahdollisimman pian ja mahdollisimman ripeästi.
Keskustelu talousarviosta on vasta alkamassa. Ryhmäni aikoo edelleen vaatia Euroopan julkisen talouden perusteellista tarkistusta tulevina vuosina, jotta Eurooppaan luotaisiin taas kasvun ja työllisyyden edellytykset.
Arvoisa puheenjohtaja Barroso, meidän on valvottava kaikkea, emme saa pelätä, ja kuten olen jo useaan otteeseen sanonut, meidän on käytettävä kahta tai kolmea erilaista esimerkkiä talousarvioista: miten esimerkiksi saamme pelastettua Euroopan sen nykyisestä tilanteesta 1, 2 tai 5 prosentin avulla? Emme onnistu vähentämällä resursseja. Jos haluamme luoda työpaikkoja, tarvitsemme lisää Euroopan unionin resursseja, ja tämä merkitsee sitä, että jäsenvaltioiden on kulutettava enemmän rahaa.
Emme saa pelätä, arvoisat puheenjohtajat Van Rompuy ja Barroso. Esittäkää meille nämä ehdotukset, ja meidän, valtioiden ja hallitusten päämiesten sekä Euroopan parlamentin, on pakko löytää oikea ratkaisu - mutta antakaa meille kuitenkin useampia vaihtoehtoja, joista valita.
Stephen Hughes
S&D-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, joulukuun Eurooppa-neuvosto antoi meille ainakin poliittisen sopimuksen pysyvästä kriisinratkaisumekanismista, mutta - kun otetaan huomioon markkinoiden reaktio joulun jälkeen ja uudet pelot Portugalin, Espanjan ja Belgian maksukyvystä - meidän on kysyttävä, oliko tämä taas kerran "liian vähän liian myöhään". Itse ehdotettu Euroopan vakausmekanismi herätti uusia kysymyksiä rahoitusmarkkinoista, ja nykyistä rahoitusvakausmekanismia pidetään nyt riittämättömänä. Tilaisuuksia on taas menetetty.
Joulukuussa parlamentti lähetti neuvostolle selkeän viestin euro-obligaatioista, mutta neuvosto sen paremmin kuin komissiokaan ei ole antanut rakentavaa vastausta. Vuodesta 2008 lähtien olemme nähneet vain toistuvaa epäröintiä ja sisäistä painia jäsenvaltioiden ja toimielinten välillä ja joka kerran piinallisen hitaita vastatoimia - jotka kuitenkin toteutetaan liian myöhään ja joilla saadaan aikaan vähemmän kuin mitä tarvittaisiin.
Selvimmin ongelmaa kuvaa se, että meillä ei yksinkertaisesti ole tarvittavia välineitä tämän päivän taloudellisten ja rahapoliittisten haasteiden ratkaisemiseksi. Olemassa olevat välineet ovat riittämättömiä tai niitä ei ole lainkaan. Institutionaaliset päätöksentekoprosessimme ovat monimutkaisia ja osin epädemokraattisia, ja talouspoliittinen strategiamme on epäyhtenäinen ja tehoton.
Rahoitusmarkkinat eivät painosta meitä vain suuren velkaantuneisuuden ja alijäämän vuoksi, arvoisa puheenjohtaja Barroso: ne painostavat meitä, koska ne haluavat korvauksen siitä riskistä, että ne lainaavat rahaa hankkeeseen, joka ei näytä kykenevän saavuttamaan täyttä toimintakykyään tai täyttämään tavoitteitaan.
Euroaluetta ei nykyisin pidä koossa niinkään sen perustajien unelma kuin yksinkertaisesti sen painajaismainen vaihtoehto: järjestelmän täydellinen romahtaminen. Säälittävä epäonnistuminen kriisistä selviytymisessä on ajamassa Eurooppa-hankkeen poliittiseen umpikujaan. Kuinka suuri on juuri nyt se mahdollisuus, että tarkistettu perussopimus synnyttää joukon vahvempia ja demokraattisempia toimielimiä?
Järkevillä kehotuksilla lisätä poliittista yhdentymistä, jollaisen Saksan keskuspankin johtaja viime viikolla esitti, ei ole todellisuudessa mitään mahdollisuuksia tulla kuulluiksi. Tätä silmälläpitäen, arvoisa puheenjohtaja Barroso, olen järkyttynyt komission hyökkäyksestä sosiaalista Eurooppaa vastaan ja sen sekaantumisesta kansallisiin työmarkkinoihin, kuten Irlannin tapauksessa on tehty. Vuotuinen kasvuselvitys on todella vakava hyökkäys pitkäaikaisia ja vakiintuneita, sosiaalisesti ja taloudellisesti merkittäviä työntekijöiden oikeuksia ja itse työehtosopimusneuvottelujen mallia vastaan.
Jos Eurooppa-neuvosto vahvistaa tämän strategian, se on mielestäni pahin kuviteltavissa oleva tilanne, johon nyt voimme joutua. Paitsi että se paljastuu taloudelliseksi hulluudeksi, se vahingoittaa syvästi Eurooppa-hanketta.
Suuret aatteet voivat epäonnistua, arvoisa puheenjohtaja, ja olen todella huolissani tästä Eurooppa-hankkeesta. Kuten historia opettaa, ihmiset kiistävät epäonnistumisen mahdollisuuden aivan viime hetkiin asti. Meidän on tunnustettava, että epäonnistumisen mahdollisuus on olemassa.
Jäsen Farage nyökkäilee. Toimimattomuus, arvoisat puheenjohtajat Van Rompuy ja Barroso, antaa aseita jäsen Faragelle ja hänen liittolaisilleen. Taivaan tähden, meidän on toimittava!
Sylvie Goulard
Arvoisa puhemies, arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Van Rompuy, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, esitän kaksi huomiota viime joulukuun Eurooppa-neuvoston päätelmistä.
Ensinnäkin muistutan teitä siitä, että kriisillä on ainutlaatuinen vaikutus unioniin yhdestä yksinkertaisesta syystä: olemme olleet aivan alusta lähtien oikeudellinen yhteisö, ja oikeudellisessa yhteisössä lait ovat erityisen tärkeitä. Tarkoituksena ei ole heikentää lakien noudattamista, mutta ratkaistaessa tällaista vakavaa kriisiä - kuten teidän, arvoisa puheenjohtaja, juuri julkaisemassanne vuotuisessa kasvuselvityksessä muistutetaan - on toiminnan, ei legalismin aika.
Sanotte, että tämä perussopimusten tarkistus on välttämätön markkinoiden rauhoittamiseksi. Ensinnäkin, jos sallitte minun olevan hieman nenäkäs, minusta vaikuttaa siltä, että kokoukset eivät olleet erityisen rauhallisia Eurooppa-neuvoston lokakuun kokouksen päätyttyä. Olkaa siis todella varovaisia, kun tarkoituksenanne on rauhoittaa markkinoita. Ajatelkaapa, mitä tapahtuisi, jos tämä tarkistus epäonnistuisi.
Tulen valtiosta, joka on kokenut kansanäänestyksen kielteisen tuloksen - jolle ei ollut laadittu varasuunnitelmaa - aiheuttaman trauman. Olette jo nähneet sen, puheenjohtaja Barroso. Meidän on välillä pohdittava, mitä tapahtuu, jos sanomme markkinoille, että "meidän on muutettava perussopimuksia, se on tehtävä siihen ja siihen päivämäärään mennessä", ja sitten toivomme, että niin tapahtuu. Näin ollen on selvää, että valitsette yksinkertaistetun menettelyn siinä toivossa, että näin tapahtuu. Jos näin tapahtuu, voitte kyllä rauhoittaa markkinoita, mutta ette missään nimessä kansalaisia.
Tässä piilee toinen näkökohtani: paljon melua tyhjästä. Muutatte perussopimuksia lakiteknisen yksityiskohdan vuoksi, ette antaaksenne kansalaisille heidän odottamiaan vastauksia. Täällä on läsnä kuusi esittelijää, jotka työskentelevät "talouden ohjausjärjestelmää koskevan säädöspaketin" parissa, jonka komissio on esittänyt ilman, että perussopimuksia tarvitsisi muuttaa. Sovimme työskentelevämme niin, että perussopimuksia ei tarvitse muuttaa, mutta matkan varrella meille ilmoitettiin, että "aiomme muuttaa perussopimuksia". Näyttää siltä, että sanomme kansalaisille, että me voimme muuttaa perussopimuksia, että voimme mennä niin pitkälle kaiken oikeudellisen byrokratian keskellä, mutta me emme tee sitä viime kädessä siksi, että Eurooppa 2020 -strategia otettaisiin vakavasti tai että kansalaiset saisivat työpaikkoja ja kasvua.
Kaiken tämän lisäksi joulukuun Eurooppa-neuvosto pyysi meitä vauhdittamaan työtämme. No hyvä, vauhditetaan! Haluaisin, että neuvosto vauhdittaisi työtään, puheenjohtaja Van Rompuy. Parlamentti on jo antanut mietintönsä. On olemassa hyvin helppo tapa lisätä vauhtia: te tulette lähemmäs meidän kantojamme ja me lakkaamme pitämästä yhteispäätösmenettelyä menettelynä, jossa neuvosto päättää ja parlamentti myötäilee.
Rebecca Harms
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Van Rompuy, tärkein muistoni neuvoston viime kokouksesta ei näkynyt yhteenvedossanne, ja siksi haluan tiivistää kokouksen toisella tavalla. Tämän päivän näkökulmasta tärkein muistamani seikka on se, että valtioiden ja hallitusten päämiesten Brysselissä pitämän huippukokouksen aikana Moody's-luottoluokituslaitos alensi Irlannin luottoluokitusta.
Se oli hetki, jolloin me kaikki tajusimme, kuinka pahasti olimme epäonnistuneet tämän kriisin hallinnassa, kriisin, jonka kanssa meidän on yhä tänäänkin kamppailtava. Jokainen, joka vertailee eri valtioiden velkakriisin keskeisiä lukuja, voi vain yllättyä siitä, kuinka menestyksellisesti euroa vastaan on keinoteltu. Samalla yksi valtio, jolla on paljon suurempia ongelmia kuin Portugalilla ja Espanjalla, nimittäin Yhdysvallat, on jäänyt täysin rauhaan keinottelijoiden euroa vastaan käymän sodan tuhoilta. Tämä on nykyinen tilanne.
Uusi vuosi on alkanut, ja meillä on ratkaistavanamme uusia ongelmia. Meidän olisi käsiteltävä tässä ja nyt ongelmaa, jonka kokouksessa ennustimme syntyvän, eli sitä, että se, mitä kokouksessa päätettiin, ei riitä. Uskon, että me kaikki olemme tähän mennessä tajunneet, että monet Euroopan valtiot ovat vaikeuksissa. Niillä on valtava velkataakka, joka koostuu sekä yksityisestä velasta että kohtuuttoman suuresta julkisesta velasta. Monet Euroopan unionin jäsenvaltiot eivät pysty ratkaisemaan ongelmiaan ilman apua.
Mitä meidän pitäisi seuraavaksi tehdä? Me katsomme, että pelkkä kansallisen velan vähentäminen, jota monet valtiot alkavat tehdä Euroopan unionin ja sen yhteisten päätöslauselmien kannustamina, ei yksinään riitä ja että näitä valtioita työnnetään nyt hyväksyttävän rajoille. On saatava aikaan uusi sopimus siitä, miten tämä voi toimia aidosti hyväksyttävällä tavalla. Katson, että esimerkiksi Unkarissa havaittavissa olevat kehityssuuntaukset ovat varoitusmerkki siitä, mitä tapahtuu, kun vauraus jakautuu Euroopan unionin valtioissa liian epäoikeudenmukaisesti ja kun erot ovat liian suuria. Vähennettäessä julkista velkaa meidän on kiinnitettävä paljon tähänastista enemmän huomiota oikeudenmukaisuuteen.
Lisäksi katsomme, ja totean tämän hyvin selvästi, että pankkialan rakenteita on uudistettava. Emme ole vakuuttuneita siitä, että voimme perustella velkataakan kasvattamisen entisestään tämän alan "elävien kuolleiden" pelastamisella. Yhdyn täysin siihen, mitä jäsen Goulard sanoi. Tarvitsemme näkemyksen siitä, miten voimme valmistella Euroopan kansalaisia tulevaisuuteen "Green New Dealin" puitteissa ja ottaa uuden suunnan tässä kriisissä. Painotan vielä kerran, että Eurooppa on hieno paikka elää ja että meillä on paljon tehtävää varmistaaksemme, että se pysyy sellaisena.
Timothy Kirkhope
Arvoisa puhemies, Eurooppa-neuvosto teki tärkeitä päätöksiä kriisien tulevasta hallinnasta, mutta olen samaa mieltä puheenjohtaja Barroson kanssa siitä, että taustalla piilevät ongelmat ovat edelleen olemassa: tarve palata julkisen talouden kurinalaisuuteen ja eräiden jäsenvaltioiden vastentahtoisuus vakavasti otettavien talousuudistusten toteuttamista kohtaan.
Meille sanottiin, että kun meillä on yhteinen valuutta, jäsenvaltiot eivät enää voi ratkaista ongelmiaan devalvoimalla, vaan niiden olisi sen sijaan uudistettava talouksiaan, jotta niistä tulisi kilpailukykyisempiä. Vaikka tämä on pinnallisesti tarkasteltuna houkutteleva ehdotus, monet meistä olivat oikeassa ollessaan suostumatta siihen, sillä se on osoittautunut valheelliseksi lupaukseksi. Jotkin jäsenvaltiot onnistuivat löytämään muita ratkaisuja tukeakseen talouksiaan keinotekoisesti: varallisuusinflaatiolla, joka osittain johtuu kohtuuttoman matalasta korkotasosta ja kieltäytymisestä toteuttaa korjaavia toimenpiteitä muilla keinoin, tai pumppaamalla talouteen kestämättömiä määriä lainattuja julkisia varoja ja eräissä tapauksessa peittelemällä tästä seuranneen julkisen talouden alijäämän kokoa.
Samalla, kun meidän luonnollisesti on löydettävä ratkaisuja näiden toimintalinjojen välittömiin seurauksiin, ja finanssipolitiikan kiristäminen on tässä oleellista, on yhtä tärkeää, että sitoudumme talouden uudistamiseen: lisätään työmarkkinoiden joustavuutta työpaikkojen luomiseksi, avataan markkinoita ja poistetaan kaupan esteitä ja edistetään yksityisiä investointeja, jotta voimme täyttää julkissektorin menojen vähentämisen jälkeensä jättämän tyhjiön.
Finanssi- ja talouskriisi teki julkishallinnon laajamittaisesta puuttumisesta talouteen väistämättömän - mutta emme saa sekoittaa lievittämistä ja parantamista toisiinsa. Hallitusten suurempi puuttuminen ei ole pitkän aikavälin ratkaisu. Ratkaisu on talouskasvussa, jota luovat kilpailuun perustuvilla markkinoilla toimivat menestykselliset yritykset ja yrittäjät, jotka pystyvät tuottamaan arvoa kuluttajille ja luomaan työpaikkoja kansalaisille.
Tästä syystä esimerkiksi Eurooppa 2020 -strategia, yhtenäismarkkinasäädös ja innovaatiounioni ovat niin tärkeitä ja niille on annettava niiden ansaitsema huomio. Panokset ovat suuret. Sillä aikaa, kun me olemme yrittäneet ratkaista tämän välittömän kriisin, muut valtiot ympäri maailman - joista eräillä on hyvin erilaiset poliittiset arvot kuin meillä - ovat menneet eteenpäin. Jos emme pääse pois tästä kriisistä edistyksellisten uudistusten avulla, olemme tuomittuja väistämättömään suhteelliseen taantumiseen, jolla on hyvin syvällekäyviä seurauksia arvojemme edistämisen ja jopa koko planeetan tulevaisuuden kannalta.
Joe Higgins
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, pysyvä vakausmekanismi on käytännössä vain taas yksi väline suojella suuria eurooppalaisia pankkeja niiden rahoitusmarkkinoilla harjoittaman hillittömän keinottelun seurauksilta. Se on mekanismi, jolla työtätekevät kaikkialla Euroopassa saadaan maksamaan murtuneen rahoitusjärjestelmän ja kriisien riivaaman eurooppalaisen kapitalismin kriisistä.
Puheenjohtajat Barroso ja Van Rompuy, kertokaa minulle tänä aamuna - sillä vielä ette ole niin tehneet - mikä moraali on siinä, että kymmenien miljardien arvoiset yksityiset luottotappiot, jotka keinottelijat ja pankkiirit ovat aiheuttaneet villillä uhkapelillään Irlannin kiinteistömarkkinoilla, siirretään Irlannin kansalaisten harteille, vaikka he eivät ole niistä mitenkään vastuussa. Teidän IMF:n ja EU:n operaationne Irlannissa ei ole mikään pelastusoperaatio, vaan mekanismi, jolla Irlannin veronmaksajista tehdään eurooppalaisten pankkien vasalleja. Te tuhoatte palvelumme ja kansalaistemme elintason. Väitätte olevanne demokraatteja, mutta teette Euroopan työläisistä markkinoiden, teitä lieassa taluttavien rahoitusmarkkinoiden, orjia.
Vakausmekanisminne on markkinoiden sanelema kauhea ase, joka on naamioitu joksikin hyväntahtoiseksi. Me, Irlannin vasemmisto, vaadimme, että siitä järjestetään Irlannissa kansanäänestys, ennen kuin se hyväksytään.
Nigel Farage
EFD-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, mikä on yleisimmin euron yhteydessä käytetty sana? Ei, se ei ole "epäonnistuminen" - vaikka niin voisi olla. Se on "vakaus", eikö totta? Kymmenen vuotta sitten kaikki sanoivat, että kun saamme euron valuutaksemme, se tuo vakautta. No, kymmenen vuotta myöhemmin minä toteaisin, että se on tuonut kaaosta, epäsopua ja kurjuutta miljoonille ihmisille, ja silti sanaa "vakaus" käytetään yhä tänä aamunakin. Sekä puheenjohtaja Barroso että puheenjohtaja Van Rompuy käytti sitä: "vakaus".
Me taputamme itseämme olalle, koska Portugalin joukkovelkakirjahuutokauppa viime viikolla sujui hyvin, vaikka todellisuudessa Euroopan keskuspankki itse asiassa osti veronmaksajien rahoilla takaisin oman velkansa. Vakuutuksenne siitä, että kaikki on hyvin, eivät toimi.
Ketä te luulette puijaavanne, puheenjohtaja Van Rompuy. Joukkovelkakirjojen tuotto nousi Portugalissa eilen lähes 7 prosenttiin. Kansalaiset kaikkialla unionissa eivät enää tue valuuttaa, ja taistelu Espanjasta ei ole edes alkanut. Itse malli on epäonnistunut, ja silti te haluatte kaksinkertaistaa pelastusrahaston koon. Haluatte jopa laajentaa pelastusrahaston soveltamisalaa, jotta tekin voisitte EKP:n rinnalla jatkaa oman velkanne ostamista.
Käytätte kriisiä välineenä kaapataksenne suunnattomasti valtaa ja viedäksenne meitä kohti finanssipoliittista unionia. Jos onnistutte, meidän olisi muutettava nimeä: luovuttava "Euroopan unionista" ja kutsuttava sitä "velkaunioniksi". Jos onnistutte, suljette eteläiset valtiot taloudelliseen vankilaan, jossa kansalaisten kärsimykset ovat sanoinkuvaamattomia, kun taas pohjoiset valtiot saavat maksaa ikuisesti valtavaa laskua ja korkoja, jotka ovat aivan liian suuret niiden omille talouksille. Olemme tulleet pisteeseen, jossa sillä, mitä kuka tahansa teistä sanoo, ei oikeastaan ole mitään väliä. Kukaan ei usko teitä. Kansalaiset eivät tue teitä. Toivon ja rukoilen, että markkinat saavat teidät polvillenne.
Barry Madlener
(NL) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kaikista puheenjohtaja Barroson hienoista ja tyhjistä sanoista pystyin erottamaan vain yhden todellisen sanoman, nimittäin sen, että rikkaiden jäsenvaltioiden tehtävänä on maksaa köyhien jäsenvaltioiden puolesta, koska näin asia todellisuudessa on. Näyttää siltä, että tämä tilanne jatkuu vielä hyvän aikaa. Saamme kuulla jatkuvasti, että meidän on autettava muita valtioita, mutta kukaan ei ole maininnut, miten meidän oikeastaan pitäisi se tehdä. Asian ydin on se, että Alankomaiden kansalaisten täytyy kaivaa kuvettaan ja maksaa lasku heikkojen jäsenvaltioiden puolesta, joista jotkut liittyivät euroon petollisin keinoin.
Puheenjohtaja Barroso sanoo: "Valitkaa kestävä kasvu." Paljon tyhjiä sanoja, mutta hän ei ole kertonut, miten meidän pitäisi tämä tehdä. Entä jos se ei toimi? Miksi emme laadi suunnitelmaa, jonka avulla Kreikan kaltaiset valtiot voivat ottaa uudelleen oman valuuttansa käyttöön? Näyttää siltä, että tämä ei ole mahdollista ja että te ette ole valmiita laatimaan tällaisia suunnitelmia, vaikka monet ekonomistit ovat sitä mieltä, että ne voisivat itse asiassa toimia erittäin hyvin ja olla paras vaihtoehtomme.
Siirryn nyt kasvun ja työllisyyden edellytysten luomiseen. Miten meidän pitäisi sen suhteen menetellä? Kuulemani yleinen viesti on se, että tämä olisi tehtävä vähentämällä julkisia menoja, ja juuri näin me Alankomaissa olemme tehneet. Ja mitä Euroopan unioni sitten tekee? Palkitsee Alankomaat kuluttamalla entistä enemmän. Muistatteko, että pyysitte 6 prosentin lisäystä EU:n talousarvioon? Ilmeisesti oli tarkoitus, että lähinnä Alankomaiden kansalaiset maksavat sen laskun, joten uskottavuutenne on varsin heikko myös tällä alalla.
Se, mitä haluan sanoa, on tiivistettynä tämä: Alankomaat maksaa köyhien valtioiden puolesta Alankomaiden talouskasvun heikkenemisellä. Alankomaiden kansalaiset altistuvat 27 miljardin euron riskille, ja määrä näyttää vain lisääntyvän. Maksamme vuosittain EU:lle 4,5 miljardin euron nettosumman, josta suurin osa kanavoidaan heikoille jäsenvaltioille, EU:n menot ovat kasvussa samalla kun meidän on tehtävä leikkauksia ja euron arvo jatkaa laskuaan, minkä seurauksena myös Alankomaiden kansalaisille koituvat kustannukset nousevat. Arvoisa puhemies, EU:hun ei voi luottaa.
Olle Schmidt
(Työjärjestyksen 149 artiklan 8 kohdan mukainen sinisen kortin kysymys Nigel Faragelle) (EN) Arvoisa puhemies, on aina - tai ainakin joskus - hauskaa kuunnella Nigel Faragea, koska hän tietää kaikki vastaukset ja hän esittää itse kaikki kysymykset.
Mutta, arvoisa jäsen Farage, olisiko 16, 17 tai jopa 20 erilaisen valuutan vaihtoehto - joka meillä oli 1990-luvulla, kun punta romahti - ollut parempi? Olisiko se parantanut Euroopan nykyistä tilannetta? Yksikään ekonomisti ei olisi kanssanne samaa mieltä tästä, jäsen Farage. Ette voi vain väittää, että me elämme menneisyydessä. Me käsittelemme nyt asioita, jotka koskevat tämän päivän Eurooppaa. Ette koskaan vastaa kysymykseen siitä, mitä tämän nykytilanteen ja tulevaisuuden suhteen pitäisi tehdä. Olette populisti, ja teidän on aivan liian helppoa vastata kaikkiin omiin kysymyksiinne.
Nigel Farage
(EN) Arvoisa puhemies, sanoin vuosikymmen sitten, että Kreikkaa ja Saksaa ei voida laittaa samaan rahaliittoon ja että se ei toimisi. Jos tarkastelette historiaa, huomaatte, että kun ihmisiä yhdistetään valheellisissa valuuttaunioneissa, kun hallitukset luulevat tietävänsä asiat markkinoita paremmin, hallitukset häviävät aina.
Kysytte, mikä on ratkaisuni tänään. Se on selvä kuin pläkki. Kreikka, Portugali ja Irlanti eivät sovi euroalueeseen. Se, mitä meidän pitäisi, mitä puheenjohtaja Van Rompuyn pitäisi tehdä osoittaakseen todellista johtajuutta, on ottaa käyttöön varasuunnitelma ja sallia näiden valtioiden palata omien valuuttojensa käyttämiseen ja tehdä kilpailukykyä parantavia devalvointeja, jotta ne saisivat selviytymisen mahdollisuuden, koska nykyisellä politiikalla me tuhoamme ne.
José Manuel García-Margallo y Marfil
(ES) Arvoisa puhemies, ne, jotka lukevat tämän päivän sanomalehtiä, huomaavat kaksi asiaa: että olemme ratkaisevassa pisteessä valtionvelkakriisissä ja että Euroopan unionin vastaus on sarja irrallisia säännöksiä, jotka ovat keskenään täysin epäjohdonmukaisia.
Nytkin käsiteltävänämme on talouspolitiikan eurooppalainen ohjausjakso, talouden ohjausjärjestelmää koskeva säädöspaketti, väliaikainen ja pysyvä pelastusstrategia, niin kutsutut "euro-obligaatiot", joilla katetaan osa turvallisena pidetystä valtionvelasta, sekä Euroopan investointipankkiin ja konkreettisten hankkeiden rahoitukseen tarkoitettuihin joukkovelkakirjoihin perustuva toimintasuunnitelma, joka sisältyy komission meille lähettämään ehdotukseen sisämarkkinoista.
Ensimmäiseksi esittelijät yrittävät yhdistää kaiken tämän ja luoda yhtenäisen suunnitelman, lopullisen kuvan, jota voidaan näyttää kansalaisille. Toiseksi, tämän suunnitelman on oltava eurooppalainen suunnitelma, joka ei jaa Euroopan unionia kahtia - emme saa vajota kahden nopeuden Eurooppaan - ja jolla pyritään yhtä tarmokkaasti kahteen tavoitteeseen: budjettikuriin - niin paljon kuin on tarpeen - sekä talouskasvuun, jonka avulla pääsemme kriisistä, jossa nyt olemme.
Esitän yhden huomion pelastusmekanismista, jonka neuvoston puheenjohtaja mainitsi. Ensimmäisessä lausunnossaan hän sanoi, että yksityiset sijoittajat osallistuisivat pelastussuunnitelmiin, mikä herätti järkytystä ja sai Euroopan keskuspankin pääjohtajan esittämään vastalauseen. Silloin selitettiin, kuten puheenjohtaja Van Rompuy juuri teki, että ensinnäkin näin tehtäisiin tapauskohtaisesti - kuka siitä päättäisi ja millä perustein? - ja toiseksi se tapahtuisi Kansainvälisen valuuttarahaston kriteerien ja käytäntöjen mukaisesti. Ainoa tapaus, jossa Kansainvälinen valuuttarahasto on käyttänyt tämäntyyppistä pelastussuunnitelmaa, oli Argentiina vuonna 2003; se syöksi maan kaaokseen, josta se ei ole vieläkään toipunut, ja yksityiset obligaatioiden haltijat eivät vieläkään ole saaneet rahojaan.
Täällä on tänään tuotu esiin monia euro-obligaatioita koskevia seikkoja. Lisäisin niihin vielä kaksi asiaa. Ne loisivat yhtä likvidit markkinat kuin Yhdysvalloissa ja parantaisivat euron asemaa varantovaluuttana, minkä ansiosta keskuspankit ja valtioiden sijoitusyhtiöt voisivat sijoittaa varantonsa siihen.
Lopuksi huomautan, että Euroopan investointipankin ja erityisten joukkovelkakirjojen on täydennettävä tätä, jotta kasvuun voidaan vastata.
Pervenche Berès
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Van Rompuy, suostuitte toimimaan niin kutsutun korkean tason paneelin puheenjohtajana. Se koostui valtiovarainministereistä, joita uhkasi heidän valtionvelkansa luottoluokituksen alentaminen. Pystyivätkö he tarjoamaan korkeatasoisen paneelin? Tämänhetkisessä keskustelussa ilmenevät erimielisyydet pääjohtaja Trichet'n, puheenjohtaja Barroson ja liittokansleri Merkelin välillä samoin kuin markkinoiden häiriöt kertovat meille, että se ei ollut korkean tason paneeli.
Teitä on pyydetty hoitamaan euron kriisiä. Meidän on hoidettava euroa Euroopan kansalaisten eikä keinottelijoiden hyväksi. Jotta tähän päästään, olette suostunut perussopimuksen tarkistukseen mukavuussyistä, vaikka oma puheenjohtajakokouksemme totesi, kuinka tarpeeton tämä tarkistus on - minkä myös euroryhmän puheenjohtaja vahvisti.
Vaarana on kuitenkin, arvoisa puhemies ja arvoisa puheenjohtaja Van Rompuy, että houkuttelette meidän tielle, jonka nimenä on "liian vähän liian myöhään". Tulee päivä, jolloin tarvitsette Euroopan parlamentin tai valmistelukunnan viisautta perussopimuksen tarkistamiseksi, jotta saisimme tulevaisuudessa verotuksen yhdenmukaistamista, EU:n rahaston sekä lainoja keskinäistä velanhallintaa varten ja työllisyyden palauttamiseksi talouspolitiikkamme ytimeen.
Jos haluatte, että perussopimusta tarkistetaan, ottakaa härkää sarvista ja luokaa euroalueelle vahvempaa yhteistyötä sen jäsenvaltioiden ongelmien ja vastuiden hoitamiseksi sen sijaan, että annatte sen kellua täysin markkinoiden armoilla.
Martin Callanan
(EN) Arvoisa puhemies, koska tämä on niin merkittävä kysymys koko Euroopan talouden kannalta, vaikka kotimaani (onneksi) ei kuulu euroalueeseen, olen tyytyväinen ainakin joihinkin niistä toimenpiteistä, joista euroaluetta käsittelevän neuvoston kokouksessa sovittiin, ja varsinkin siihen, että euroalueen valtioiden on määrä itse ratkaista omat ongelmansa.
Olen myös tyytyväinen siihen, että neuvosto, joskin hieman myöhään, tunnusti, että perussopimuksen 122 artikla ei sovellu lainkaan pelastusmekanismin oikeusperustaksi. Kyse ei ole luonnonkatastrofeista eikä tapahtumista, joihin kyseiset jäsenvaltiot eivät voineet vaikuttaa. Valmisteltaessa perustaa, jonka avulla mekanismi voi tulla voimaan ehkäpä vuonna 2013, emme kuitenkaan saisi unohtaa sitä, että olemme edelleen syvällä kriisissä.
Tilanne on yhä hyvin vaikea monissa jäsenvaltioissa: Portugali joutuu lähes varmasti ongelmiin, ja mahdollisesti myös Espanja ja Belgia. Minua huolestuttaa erityisesti tämän vaikutus näiden valtioiden luonnolliseen demokratiaan. Niistä on itse asiassa tulossa puheenjohtaja Barroson, puheenjohtaja Van Rompuyn ja muiden johtamia taloudellisia protektoraatteja. Näiden valtioiden äänestäjien tekemillä päätöksillä menojen painotuksista ja harjoitettavasta talouspolitiikasta on nyt hyvin vähän vaikutusta. Ne ovat Brysselin ja kansainvälisten rahoituslaitosten valvonnassa.
Kun olemme selviytyneet tästä kriisistä, meidän on todella paneuduttava palauttamaan demokratia näissä valtioissa ja saamaan niiden kansalliset talouspolitiikat takaisin äänestäjien tahdon alaisuuteen.
Miguel Portas  (GUE/NGL
). - (PT) Arvoisa puhemies, politiikassa on järkeviä toimia, virheellisiä toimia ja epäasianmukaisia toimia. Euroopan unionin on järkevää laskea liikkeelle eurooppalaisia julkisia velkakirjoja, vaikka liittokansleri Merkel ei tätä hyväksy. Meidän Euroopan unionissa on järkevää voida keskinäistää osa valtionvelastamme, vaikka liittokansleri Merkel ei tätä hyväksy. Se, että Euroopan vakausmekanismi ja Kansainvälinen valuuttarahasto saattavat lopulta keskinäistää osan yksityisten pankkien kerryttämää valtion velkaa Portugalin tapauksessa 6 tai 7 prosentin korolla, kun nämä samat pankit ovat saaneet itse rahoitusta Euroopan keskuspankilta 1 prosentin korolla, on kuitenkin epäasianmukaista.
Puheenjohtaja Van Rompuy, kysymykseni on seuraava: kuinka kauan Euroopan unionin odotetaan toimivan rahoituspääoman ihmeparantajana? Kuinka kauan aiomme jatkaa yksityisen velan muuttamista julkiseksi velaksi? Kuinka kauan aiomme pakottaa eurooppalaiset veronmaksajat, työntekijät ja eläkeläiset maksamaan meitä vastaan hyökkäävän yksityisen pankkisektorin synnyttämiä velkoja?
Tästä tämänpäiväisessä keskustelussa todella on kyse.
Mario Borghezio
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Yhdysvalloissa on hyväksytty laki, joka edellyttää, että Yhdysvaltojen keskuspankki esittää yksityiskohtaisesti, kuinka suuren osan 3 300 miljardin dollarin suuruisesta pelastuspaketista kukin pankki on saanut.
Mietin, olisiko vallankumouksellista pyytää teitä hyväksymään samat avoimuuskriteerit, elleivät sitten finanssi- ja pankkialan superlobbarit onnistu estämään sitä. Pohditaanpa tilannetta: millainen tulevaisuus on tällä vapaiden valtioiden pakkounionilla, joka perustuu siihen, että vahvemmat valtiot pelastavat heikommat?
Olemmeko teknisesti katsoen valmiit tunnustamaan todellisuuden, eli sen, että euro on valuuttana lähes konkurssissa? Miten voimme edes harkita pakottavamme valtioita, joiden talous on heikko, käyttämään sitä? Onko hyväksyttävää, että valtiot, joiden korkotasot ovat niin erilaiset, harjoittavat keskitettyä rahapolitiikkaa?
Pääjohtaja Trichet'kin, joka on kiistänyt vaaran Euroopan keskuspankin vararikosta, myöntää kuitenkin, että yksi sen pääoman lisäämisen syistä on varautuminen luottoriskeihin, toisin sanoen hankittujen joukkovelkakirjojen maksukyvyttömyyteen. On myös aika tehdä uusia stressitestejä suurimmille pankeille ja painottaa enemmän korkean riskin pankkivelkoja, kuten talousministeri on vaatinut.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Ioannis Kasoulides
(EN) Arvoisa puhemies, neuvoston viime kokouksen keinottelijoille, tiedotusvälineille ja markkinoille lähettämä poliittinen viesti on se, että EU:n jäsenvaltiot tekevät kaiken tarvittavan turvatakseen euroalueen ja puolustaakseen euroa. Mitä sisäisiä keskusteluja käydään, tarvitseeko rahoitusvälineen kaksinkertaistaa pääomansa ja oikeutensa ostaa joukkovelkakirjoja, sisältyykö Euroopan vakausmekanismiin vuoden 2013 jälkeen karsintaa vai käsketäänkö sen myydä euro-obligaatioita, ovat ajatuksia, joita mikään jäsenvaltio ei pidä mahdottomina. Vain ajoituksesta keskustellaan: tarvitaanko näitä toimia, ja jos tarvitaan, milloin ja miten. Meidän ei pidä antaa tiedotusvälineiden ja analyytikkojen elätellä harhakuvitelmia. EU ottaa käyttöön kaiken tarvittavan, kun sitä tarvitaan.
Mitä vakausmekanismiin tulee, neuvoston päätöksen mukaan se "aktivoidaan, jos se on välttämätöntä koko euroalueen vakauden turvaamiseksi". Pientä jäsenvaltiota edustavana parlamentin jäsenenä pyytäisin vakuuksia siitä, että Maltan, Kyproksen, Viron ja Slovenian kaltaiset jäsenet sisällytetään siihen, koska jos ne ovat vaikeuksissa, ne eivät ehkä ole välttämättömiä kokonaisuuden vakauden kannalta.
Anni Podimata
(EL) Arvoisa puhemies, meidän on myönnettävä, että vaikka Euroopan unioni oli institutionaalisesti ja poliittisesti täysin valmistautumaton, se toteutti vakavasti otettavia toimia kriisin voittamiseksi heti alusta lähtien. Merkittäviä edistysaskelia on otettu Kreikan tukipaketin käyttöönotosta lähes vuosi sitten aina viime Eurooppa-neuvoston tekemiin päätöksiin perustaa pysyvä vakausmekanismi. Markkinoiden jatkuva ja lisääntyvä painostus, jota eivät enää harjoita vain euroalueen haavoittuvimmat taloudet, osoittaa kuitenkin, että päätöksemme ovat hajanaisia ja riittämättömiä tarjoamaan yhtenäisen vastauksen kriisiin.
Tästä syystä tarvitsemme kriisiin yhtenäisen Euroopan unionin vastauksen, joka ei korvaa tai jätä huomiotta jäsenvaltioiden vastuuta pitää sanansa ja uudistaa julkisen talouden rakenteensa vaan joka suojelee näitä talouksia markkinoiden hyökkäyksiltä ja auttaa niitä varmistamaan, että niiden toimet onnistuvat.
Arvoisa puhemies, muutama päivä sitten Euroopan parlamentti hyväksyi päätöslauselman, jossa kehotettiin Euroopan komissiota suorittamaan viipymättä euro-obligaatioita koskeva toteutettavuustutkimus.
(Puhemies keskeytti puhujan.)
Ilda Figueiredo
(PT) Arvoisa puhemies, olemme köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan eurooppalaisen teemavuoden lopussa. Onko neuvosto arvioinut saavutuksiaan? Ei.
Jos se olisi tehnyt sen, se olisi huomannut, että köyhyys ei ole koskaan lisääntynyt näin jyrkästi, että köyhyydessä elävien ihmisten määrä on vauraassa Euroopassa ylittänyt 100 miljoonan rajan ja että sen tekemät päätökset vain jatkavat työttömyyden, eriarvoisuuden ja sosiaalisen syrjäytymisen kasvua. Talous- ja finanssiryhmittymien voitot sekä valtionvelasta keinottelemalla hankitut voitot kuitenkin kasvavat Euroopan keskuspankin suuntaviivojen ja neuvoston ja komission toimien tuella.
Onko tämä euroalueen tarkoitus?
Valtioita, joiden taloudet ovat hauraita, painostetaan ja kiristetään edelleen, ja hallitukset turvautuvat työntekijöiden protestien ja taistelun edessä sortoon ja väkivaltaan ammattiliittoja ja työntekijöitä kohtaan, kuten Portugalissa eilen tapahtui.
Protestiemme, närkästyksemme ja lujan vakaumuksemme syynä on se, että me haluamme erilaisen Euroopan: Euroopan, joka perustuu sosiaaliseen edistykseen ja joka kunnioittaa työtätekeviä ja taistelee heidän oikeuksiensa puolesta. Voitte uskoa, että aiomme seistä työntekijöiden rinnalla heidän taistelussaan teidän toimianne vastaan.
Tunne Kelam
(EN) Arvoisa puhemies, olen iloinen voidessani sanoa, että tänään on Viron euroalueen jäsenyyden 19. päivä, mutta Viro on valmistellut tätä siitä lähtien, kun se liittyi EU:n jäseneksi. Jopa virolaisen eurokolikon ulkonäöstä päätettiin kuusi vuotta sitten kansanäänestyksellä. Euroalueeseen liittymisessä ei kuitenkaan ole kysymys vain yksilöllisestä valinnasta - siinä on kyse suuremmasta solidaarisuudesta, yhteisen vastuun ottamisesta ja koko maanosan vakauden aktiivisesta lisäämisestä.
Talouskriisin aikana moraalisista ja eettisistä arvoista on tullut entistä tärkeämpiä. Voimme nähdä, että taloudellinen potentiaali itsessään ei riitä. Tärkeää on se, voidaanko valtion luottaa olevan halukas ja kykenevä täyttämään sitoumuksensa ajoissa ja toteuttamaan todellisia rakenneuudistuksia.
Suhtauduin myönteisesti siihen, että neuvosto pystyi sopimaan Euroopan vakausmekanismista, mutta käytännössä tie talouskasvuun ja vakauteen on yhtenäismarkkinoiden ja etenkin Euroopan digitaalisten yhtenäismarkkinoiden saattaminen päätökseen. Ne olisi sisällytettävä etenemissuunnitelmaan kohti Euroopan yhtenäismarkkinoita sekä Euroopan digitaalistrategiaan.
Tämä voi olla todellinen mahdollisuus lisätä Euroopan kilpailukykyä maailmassa. Euroopan kansalaiset odottavat meidän helpottavan liiketoimintaa digitaalialalla, jolla sähköisen maksuliikenteen ja sähköisen tunnistamisen kaltaisten toimintojen olisi oltava yhdenmukaisia ja ymmärrettäviä. Digitaaliset yhtenäismarkkinat edellyttävät myös päättäväisiä toimia palvelumarkkinoiden kehittämiseksi.
Jean-Pierre Audy
(FR) Arvoisa puhemies, arvoisa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Van Rompuy, arvoisa komission puheenjohtaja Barroso, haluan esittää kaksi ajatusta.
Ensimmäinen niistä koskee pysyvän kriisinhallintamekanismin soveltamisalaa. Euroalueeseen kuulumattomat jäsenvaltiot on itse asiassa jaettu kahteen luokkaan: Yhdistynyt kuningaskunta ja Ruotsi, joiden ei ole pakko ottaa euroa käyttöön, ja muut valtiot, jotka euroalueen jäsenvaltioiden kanssa muodostavat 25 valtion ryhmän. Ehdotan, että euroa käyttävien valtioiden olisi saatava mekanismissa erityiskohtelua, mistä tällä hetkellä ei ole säädetty.
Toiseksi, haluan kiinnittää huomionne kansallisiin parlamentteihin. Kansalliset parlamentit eivät osallistu yksinkertaistettuun menettelyyn muutoin kuin ratifiointimenettelyissä. Ehdotan, että kansalliset parlamentit sisällytetään vapaaehtoisesti kuulemisprosessiin, sillä herää kysymys siitä, kuka valvoo poliittisesti tulevaa mekanismia. Onko se Euroopan parlamentti vai kansalliset parlamentit? Koska euroalueella ei kuitenkaan ole parlamentaarista ulottuvuutta, emme tiedä, miten hoidamme tämän mekanismin poliittisen valvonnan. Tämä on teille esittämäni kysymys.
Roberto Gualtieri
(IT) Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja Van Rompuy, hyvät parlamentin jäsenet, näen 136 artiklaan ehdotetussa muutoksessa kaksi suurta ongelmaa, joista toinen on institutionaalinen ja toinen poliittinen.
Institutionaalinen ongelma on se, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan mukaan unionilla on yksinomainen toimivalta niiden valtioiden rahapolitiikan alalla, joiden rahayksikkö on euro, mutta 2 artiklassa säädetään, että jäsenvaltiot voivat käyttää tätä yksinomaista toimivaltaa, jos niillä on siihen unionin antama valtuutus. On vaikea käsittää, miksi perussopimuksessa selvästi säädetyn säännön soveltaminen edellyttäisi perussopimuksen muuttamista.
Lisäksi asiaan liittyy poliittinen ongelma: valitsemalla perussopimuksen muuttamisen vaihtoehto sen sijaan, että käytettäisiin 2 artiklaa tai 352 ja 136 artiklaa, Euroopan vakausmekanismi ja siten euron tulevaisuus asetetaan 27 ratifiointiprosessin armoille.
Ymmärtävätkö kansalaiset, että jos yksikin näistä 27 ratifiointiprosessista epäonnistuu, euroa varten olisi vaikea löytää varasuunnitelmaa? Käsittääkö Eurooppa-neuvosto, että tämän etenemistien valinta asettaa euron tulevaisuuden suureen vaaraan?
Ildikó Gáll-Pelcz
(HU) Arvoisa puhemies, arvoisat puheenjohtajat Van Rompuy ja Barroso, euron vakaus ja kriisinhallintamekanismin perustaminen ovat tärkeimmät toiminnalliset tehtävämme käynnistääksemme kasvun, joka luo työpaikkoja ja vähentää samalla jäsenvaltioiden julkista velkaa, ja tästä kaikki jäsenvaltiot ovat samaa mieltä. Näiden tehtävien loppuunsaattaminen ei saa kuitenkaan pakottaa meitä lykkäämään innovaation kaltaisia strategisia kysymyksiä, joista keskusteltiin joo joulukuussa. Helmikuussa pidettävä seuraava huippukokous on sopiva tilaisuus tehdä strategisia päätöksiä energian kaltaisista tärkeistä kysymyksistä. Puheenjohtajavaltio Unkari on alkanut valmistella energiahuippukokousta. Tärkeimmät säännöt annettiin jo viime vuonna. Asetus maakaasun toimitusvarmuudesta on tullut voimaan. Arvoisa puheenjohtaja, pyydän teitä rauhoittamaan minua sen suhteen, että huoli euroalueen vakaudesta ei mene energiahuippukokouksen edelle.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Arvoisa puhemies, kuten tiedätte, Yhdysvaltojen hallituksen on ollut pakko toteuttaa jo toisen kerran nykyisen luottokriisin aikana jyrkkiä toimia kahden romahtaneen suuren pankin ja ING-vakuutusyhtiön tukemiseksi. Se on pumpannut maan pankkijärjestelmään 700 miljardia dollaria rahoitustukea. Näistä toimenpiteistä huolimatta Yhdysvaltojen talous tarvitsi vielä enemmän apua, ja äskettäin hallitus myönsi ilman ajatustakaan säästämisestä vielä 600 miljardia dollaria talouden auttamiseksi pois taantumasta. On ilmeistä, että Yhdysvallat painaa uutta rahaa.
Toisin kuin Yhdysvaltojen talous, euroalue on noudattanut johdonmukaisesti budjettikurin ja tiukasti valvotun rahapolitiikan periaatetta ja jättänyt siten erilaisille keinotteleville yrityksille mahdollisuuden keinotella niiden valtioiden kustannuksella, joiden paineensietokyky on huonompi. Arvoisa puhemies, ehdotan, että euroalueella harkittaisiin määrällistä helpottamista; se saattaa osoittautua Kolumbuksen munaksi.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Arvoisa puhemies, Euroopan yllä on todellakin kaksiteräinen Demokleen miekka eli talouskriisi ja kasvava nationalismi ja nämä molemmat ovat yhdistettyinä toisiinsa.
S&D-ryhmän puolesta Stephen Hughes kysyi, että pitääkö Eurooppaa tällä hetkellä yllä perustajaisien unelmat vai painajainen romahduksesta. Valitettavasti tämä painajainen romahduksesta on nyt pääsuunta. Niinpä toivoisin komission olevan vahvempi sosiaalista Eurooppaa koskevissa kysymyksissä. On erittäin kummallista, että näissä kysymyksissä ollaan heikkoja. Nyt ei ole kysymys edes siitä, että johtaako politiikkaa markkinat vai politiikka, vaan politiikka on siirtymässä kaduille. Se on siirtymässä mielenosoituksiin ja erilaisten ääriryhmien haltuun sekä äärioikeistolle. Niinpä komission olisi pidettävä sosiaalista Eurooppaa koskevia kysymyksiä ykkösasioina, mutta mitään ei valitettavasti tapahdu.
Seán Kelly
(EN) Arvoisa puhemies, toisin kuin monet puhujat, haluan kiittää puheenjohtaja Van Rompuyta ja puheenjohtaja Barrosoa siitä, että he ainakin ovat toimineet aktiivisesti nykyisessä kriisissä ja käynnistäneet toimenpiteitä, jotka toivottavasti osoittautuvat tulevaisuudessa menestyksellisiksi. Tällä hetkellä emme voi olla varmoja siitä, käykö niin. Jos käy, heitä pidetään sankareina. Jos ei, heitä luultavasti pidetään roistoina, mutta heille on annettava heidän ansaitsemansa tunnustus. Valvontarakenteella toivottavasti varmistetaan, että monet niistä virheistä, jotka johtivat nykyiseen tilanteeseen, eivät toistu tulevaisuudessa.
Kotimaani on valitettavasti täytynyt turvautua pelastuspakettiin, ja tämä johtui paljolti pankkiemme holtittomuudesta ja huonosta hallinnosta. Muutaman kuukauden kuluttua meillä on uusi hallitus, ja se tuo toivottavasti poliittista vakautta, mutta vetoan puheenjohtaja Van Rompuyhin ja puheenjohtaja Barrosoon, että he yrittäisivät alentaa pelastuspaketin nykyistä korkotasoa, sillä se on liian korkea ja saattaa rampauttaa koko Irlannin.
José Manuel Barroso
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu on ensinnäkin osoittanut kriisin ja myös vastausten monitahoisuuden. Yksi asia, jonka teille haluan sanoa - ja suuri enemmistö selvästi kannattaa eurooppalaisia ihanteita ja Euroopan unionin vastatoimia - on se, että emme saisi antaa joidenkin suhteellisen merkityksettömien näkemyserojen aiheuttaa eripuraa keskuudessamme.
Kuten eräät teistä sanoivat, Euroopan yhdentymiseen kohdistuu tänä päivänä todellinen haaste - joskus jopa uhka. Olemme nähneet tuon uhan tämänpäiväisessä keskustelussa. Olemme kuulleet eräitä nationalistisia ja ennakkoluuloisia kommentteja, jollaisia en suoraan sanottuna ole tottunut Euroopan parlamentissa kuulemaan.
Ne olivat vähemmistönä, mutta tällaisia kommentteja esitettiin, ja niillä pyritään syventämään eurooppalaisten jakautumista niin kutsuttuihin rikkaisiin ja niin kutsuttuihin köyhiin eurooppalaisiin. Näiden eurooppalaista solidaarisuutta vastustavien ja rikkaiden ja köyhien eroja syventämään pyrkivien kommenttien esittäjille - ja hämmästyin kovasti näistä kommenteista - sanon: missä te olitte, kun Euroopan yhteisö rahoitti viljelijöitänne sodan jälkeen, jotta kansalaisenne saivat ruokaa? Missä te olitte, kun Euroopan yhteisö rahoitti maidenne kehityksen ja kilpailukyvyn edellyttämät perusrakenteet? Missä te olitte, kun Euroopan yhteisö loi sisämarkkinat, joilla voitte myydä palvelujanne ja tuotteitanne? Missä te olitte, kun Euroopan yhteisö oli maidenne vaurauden ja kasvun perusta sodan jälkeen?
Tällaiset Euroopan yhdentymisen vastaiset lausunnot voivat perustua vain itsekkäisiin ja lyhytnäköisiin mielipiteisiin. Tämä on minusta vakava ongelma, ja monet teistä korostivat sitä. Vetoan kaikkiin niihin, jotka jakavat eurooppalaiset ihanteet, jotta yrittäisimme yhtenäisinä löytää kattavan vastauksen vakavaan kysymykseen, joka edellyttää, se meidän on myönnettävä, yksimielisyyden saavuttamista. Se ei aina ole helppoa 27 jäsenvaltion Euroopan unionissa, kun euroalueeseen nyt kuuluu 17 jäsenvaltiota - ja toivotan Viron lämpimästi tervetulleeksi uutena jäsenenä - ja kun päätöksentekoprosessi ei aina ole erityisen yksinkertainen osittain siksi, että toimintamme perustuu demokratiaan. Euroopan unionin toimielinten lisäksi meillä on 27 demokratiaa.
Edessämme oleva tehtävä on äärimmäisen vaikea. Siksi vetoan kaikkiin niihin, jotka jakavat eurooppalaiset ihanteet, että emme anna joidenkin poliittista suuntausta koskevien erimielisyyksien häiritä meitä.
Jäsen Hughes, kunnioitan suuresti huoltanne sosiaalisesta Euroopasta, mutta meidän on oltava tässä asiassa täysin avoimia. Mikä on paras tapa tukea Kreikan, Espanjan ja Portugalin hallituksia, joita johtavat poliittisen perheemme hyvin arvovaltaiset jäsenet? Autetaanko niitä parhaiten tukemalla niiden rohkeasti toteuttamia uudistuksia vai väittämällä vain, että nuo uudistukset ovat eurooppalaisten arvojen vastaisia?
Tarvitsemme Euroopassa rakenneuudistuksia, myös työmarkkinoilla. Tämä on tosiasia. Tämä on juuri se, mitä pääministeri Papandreou, pääministeri Zapatero ja pääministeri Sócrates tekevät, tai he suunnittelevat menevänsä vielä pidemmälle näissä uudistuksissa. Uskon, että paras tapa tukea niitä rohkeita ponnistuksia, joita me kaikki yritämme Euroopassa eri tahtiin tehdä, on puhua totta.
Nykyisessä kilpailuun perustuvassa maailmassa, jossa eräät vahvat kehittyvät taloudet nyt luovat painetta, meidän on mukauduttava, tai vaarannamme sosiaalisen markkinataloutemme. Sitä tarvitaan. Uskon, että teemme sen kyseenalaistamatta työntekijöiden oikeuksia. Painotan taas kerran - vastaan teille aivan pian, en ole unohtanut kysymystänne - että mielestäni meidän on erittäin tärkeää kunnioittaa sosiaalisen vuoropuhelun periaatteita. Sanoin sen eilen ja vahvistan sen tänään. Mutta jos ette toteuta tällaista julkistalouden vakauttamista ja sosiaalisia uudistuksia, meillä ei ole luottamusta, ja ilman luottamusta emme saa aikaan kasvua, ja ilman kasvua emme pysty luomaan työpaikkoja kansalaisille.
Sille kunnianarvoisalle irlantilaiselle parlamentin jäsenelle, joka kysymyksessään antoi ymmärtää, että Irlannin ongelmat ovat Euroopan unionin luomia, haluan sanoa seuraavaa: Irlannin ongelmat syntyivät joidenkin irlantilaisten rahoituslaitosten vastuuttomasta finanssipoliittisesta toiminnasta ja Irlannin markkinoiden puutteellisesta valvonnasta. Euroopan unioni on nyt osa ratkaisua, se yrittää tukea Irlantia. Mutta Euroopan unioni ei luonut tätä vastuutonta finanssipoliittista tilannetta ja vastuutonta finanssipoliittista toimintaa.
Euroopan unioni yrittää tukea Irlantia, koska on tärkeää tietää, kuka on vastuussa. Tästä syystä niille meistä, jotka uskovat eurooppalaisiin ihanteisiin - ja he ovat selvästi enemmistö - on tärkeää, että saamme aikaan mahdollisimman pitkälle yhteisen vastauksen.
Yksi toinen seikka, jonka eräät teistä toivat esiin, oli se, kuinka kunnianhimoisia toimien olisi oltava. Haluan taas kerran tehdä komission kannan täysin selväksi. Me kannatamme mahdollisimman kunnianhimoista yhteistä vastausta. Tästä syystä komissio on valmis tukemaan joitakin ehdottamistanne toimenpiteistä. Olemme kuitenkin tilanteessa, jossa katsomme tällaisina kriisin ja markkinoiden epävakauden aikoina olevan äärimmäisen tärkeää, että edistämme jäsenvaltioiden yksimielisyyttä, ja siitä, miten kriisiin pitäisi vastata, oli itse asiassa hieman erimielisyyttä.
Perussopimuksen tarkistus: te tiedätte, mikä komission kanta oli. Sanoimme alusta lähtien, että meidän nähdäksemme pysyvän mekanismin perustaminen on mahdollista ilman perussopimuksen tarkistusta. Ainakin yksi Euroopan unionin jäsenvaltio - näissä asioissa edellytetään yksimielisyyttä - kuitenkin ilmoitti selvästi, että perussopimusta on muutettava. Koska meistä on tärkeää luoda pysyvä vakausmekanismi, komissio toimi rakentavasti tukiessaan tätä perussopimuksen vähäistä tarkistusta. Näin ollen olisi mielestäni nyt täysin väärin jakautua tässä kysymyksessä; koska haluamme vahvistaa vakautta, on minusta tärkeää, että olemme samaa mieltä tästä perussopimuksen vähäisestä tarkistuksesta.
Jotkut meistä haluaisivat mennä pidemmälle. Henkilökohtaisesti haluaisin mennä pidemmälle yhteisön lähestymistavan rakenteen ja syventämisen suhteen. Meidän on kuitenkin oltava vastuullisia juuri tällä hetkellä ja yritettävä löytää mahdollisimman kunnianhimoinen suurin yhteinen nimittäjä eikä pienintä yhteistä nimittäjää. Tästä syystä haluan todeta uudelleen, että jotkin esitetyistä ehdotuksista ovat sinänsä todella mielenkiintoisia, mutta niillä ei tällä hetkellä voida saada aikaan tarvittavaa yksimielisyyttä, ja komission on kiinnitettävä suurta huomiota panokseen, jonka se antaa tämän yksimielisyyden saavuttamiseksi.
Lopuksi katson, että kaikkien on annettava panoksensa. En pidä jaoista rikkaisiin ja köyhiin, uusiin ja vanhoihin tai keskus- ja reuna-alueisiin. Euroopassa kaikilla valtioilla on täsmälleen sama arvo, ja ajatukset erojen tekemisestä jäsenvaltioiden välillä ovat hyvin vaarallisia Eurooppa-hankkeen kannalta. Miten meidän sitten pitäisi toteuttaa tämä? Meidän olisi pyydettävä muita haavoittuvammassa asemassa olevia jäsenvaltioita tekemään kaikki tarvittava palauttaakseen luottamuksen talouksiinsa asianmukaisen makrotalouden vakauden, julkisen talouden vakauttamisen ja rakenneuudistusten avulla; se on äärimmäisen tärkeää tällä hetkellä. Emme auta niitä, jos annamme ymmärtää, että ne voivat välttää tämän tien; se ei niitä auta.
Samalla niiden valtioiden, joiden tilanne on parempi, olisi osoitettava solidaarisuutta myös ensin mainittuja valtioita kohtaan. Mielestäni on ehdottoman tärkeää, että saamme aikaan vahvan vastauksen euroalueen vakauden suhteen; että emme ole, kuten joskus aikaisemmin, jälkijunassa vaan etuajassa; että annamme kattavan vastauksen, joka palauttaa luottamuksen euroalueen ja koko Euroopan unionin päättäväisyyteen paitsi lausunnoilla myös toimilla. Se on tärkeä asia, siinä on kysymys uskottavuudesta. Lausunnot ovat tärkeitä, mutta ne eivät yksin riitä; on tärkeää toimia ja on tärkeää, että me kaikki kokonaisuutena sitoudumme vahvistamaan euroalueen ja Euroopan unionin ohjausta. Sitä markkinat meiltä pyytävät.
Siitä, miten me voimme tehdä päätöksiä ja miten voimme panna nuo päätökset toimeen, vallitsee virheellinen käsitys. Näin ollen tarvitsemme vahvempaa ohjausjärjestelmää euroalueella; tarvitsemme vahvempaa talouspolitiikan koordinointia koko Euroopan unionissa, ja viime kädessä meidän kaikkien olisi sitouduttava solidaarisuuden ja vastuullisuuden periaatteisiin. Kyse ei ole pelkästään vastuusta; kyse on solidaarisuudesta. Kyse ei ole pelkästään solidaarisuudesta; kyse on vastuusta. Vain siten voimme saada aikaan vakautta, ja vakaus on tulevan vaurautemme perusta.
Herman Van Rompuy
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aloitan muutamilla myönteisillä tosiasioilla. Pyydän anteeksi, että aina välillä vaikutan myönteiseltä.
Ensinnäkin talouskasvu on nyt paljon vahvempaa kuin muutamia viikkoja tai kuukausia sitten uskoimme. Työttömyys on vähentymässä eräissä valtioissa. Kuka olisi uskonut sen vuonna 2008 tai 2009? Euroopan unionissa yleisesti työllisyys kasvaa vuosina 2010-2011 jälleen sen 70 vuoteen pahimman kriisin jälkeen. Sanon tämän vielä kerran: emme odottaneet tätä muutama kuukausi sitten - ja silti se tapahtuu.
Toiseksi, olemme toki kriisissä, mutta yhteinen valuuttamme - tai ainakin 27 valtion yhteinen valuutta - on vakaa sikäli, että sen vaihtokurssi suhteessa Yhdysvaltojen dollariin on nyt 1,30. Aikoinaan se oli 0,85. Silloin kukaan ei sanonut, että euro oli vaarassa. Verrattuna muihin maanosiin ja muihin merkittäviin valuuttoihin meillä on vakaa maksutase, ja verrattuna muihin suuriin valtioihin budjettivajeemme on käytännössä puolet niiden vajeesta. Tämä selittää, miksi kaikista ongelmistamme huolimatta euro on vakaa valuutta. Halusin korostaa tätä, ennen kuin käsittelen muita seikkoja.
Olemme luonnollisesti täysin tietoisia siitä, että meidän on edettävä, mutta meidän on ehdottomasti muistettava, kuten sanoin ollessani täällä viimeksi, että jouduimme euroalueen kriisiin - joka on pikemmin euroalueen kuin euron kriisi - ilman mitään sopivia välineitä. Meidän oli käytännössä luotava ne tyhjästä. Se on yhteinen vastuu, mutta se myös selittää, miksi emme alussa edenneet niin nopeasti kuin olisimme voineet luulla tai niin nopeasti kuin tilanne olisi edellyttänyt.
Meillä ei kuitenkaan ollut mitään. Oli vakaus- ja kasvusopimus, jota ei noudatettu. Ei ollut minkäänlaista makrotalouden valvontaa. Ei ollut mitään kriisimekanismia, väliaikaista tai pysyvää, eikä ollut vahvoja rahoitusvalvontaa hoitavia instituutioita. Meidän oli luotava kaikki tyhjästä, keskellä kriisiä, ja se on yhteinen tehtävä. Jotkut teistä sanoivat: "Se on liian vähän liian myöhään." Se tosiseikka, että meillä oli vain vähän tai ei lainkaan välineitä, selittää, miksi emme ole "liian vähän liian myöhään" -tilanteessa, vaan "askel askeleelta" -tilanteessa. Se on pätevä selitys.
Toinen seikka, jonka haluan ottaa esiin, on se, että eräät teistä sanoivat: "Kyllä, mutta kriisi ei ole hallinnassa. Katsokaa markkinoiden kehitystä." Samalla, samaan hengenvetoon, toiset - ja joskus täsmälleen samat ihmiset - sanovat: "Ette voi antaa markkinoiden sanella toimintaanne." Saamme kuulla jompaakumpaa väitettä, mutta tämä ei aina ole kovin johdonmukaista.
Mitä tulee toteutettuihin toimiin, jäsenvaltioissa on käynnistetty uudistuksia, eikä vain vaikeuksissa olevissa vaan kaikissa jäsenvaltioissa: uudistuksia työllistämispotentiaalin ja kasvupotentiaalin vapauttamiseksi. On selvää, että uudistukset ovat usein tuskallisia. On selvää, että on valtava tehtävä jakaa vaadittavat ponnistukset oikeudenmukaisesti.
Muistutan teitä kuitenkin siitä, että eräät suuret valtiot, jotka nyt ovat pääsemässä kriisistä muita nopeammin, toteuttivat neljä, viisi tai jopa kuusi vuotta sitten hyvin ankaria sisäisiä toimenpiteitä, joita tuolloin vastustettiin jyrkästi sosiaalipuolella. Ne olivat kuitenkin tehokkaita kasvua ja työllisyyden lisääntymistä ajatellen. Meidän on selviydyttävä kovista ajoista, mutta meidän on työskenneltävä lujemmin taakan jakamiseksi oikeudenmukaisesti. Euroopan unionilla on esittää mielekkäitä esimerkkejä, jotka osoittavat, että tämä on oikea lähestymistapa.
Uudistuksia tarvitaan jäsenvaltioiden tasolla, ja uudistuksia tarvitaan luonnollisesti itse unionin ja varsinkin euroalueen tasolla. Tästä syystä on hyvin tärkeää, että luodaan mahdollisimman nopeasti talouden ohjausjärjestelmä, josta työryhmässä päätettiin ja josta keskusteltiin kuuden komission parlamentille esittämän ehdotuksen pohjalta, ja että kaikki yhteispäätösmenettelyyn osallistuvat osapuolet pääsevät siitä sopimukseen. Tämä on erittäin kiireellinen asia.
Se on tehtävä, jos haluamme yhä edetä talouskasvun ja talouspolitiikan lähentämisessä euroalueen puitteissa. Jos voimme saada sen aikaan euroalueen valtioiden välisillä sopimuksilla, meidän on paitsi pohdittava sitä myös pyrittävä saamaan se päätökseen lähiviikkojen ja lähikuukausien aikana. Meidän on kuitenkin ehkä mentävä euroalueella pidemmälle kuin mitä komission ehdotuksiin osallistuneessa työryhmässä päätettiin, sillä yhteinen valuutta lisää yhteisen talouspolitiikan ja kaikkien euroalueen jäsenten samansuuntaisen talouskehityksen tarvetta.
Onko rakenteellinen talouskasvu unohdettu? Ei! Tästä syystä me päätimme maaliskuussa, keskellä kriisiä, Eurooppa 2020 -strategiasta. Tästä syystä me muutaman päivän päästä neuvoston helmikuun kokouksessa keskustelemme innovoinnista ja energiapolitiikasta. Kaikkien niiden ongelmien keskellä, joita kriisi pakottaa meidät käsittelemään, emme saa unohtaa pidemmän aikavälin näkymiä, kasvun ja työllisyyden rakenteellisia näkymiä. Lisäksi hyvin lyhyellä aikavälillä valmistaudumme maailmanlaajuiseen lähestymistapaan vuonna 2010 kriisin voittamiseksi luotujen välineiden parantamiseksi.
Toimintasuunnitelma on olemassa - ja selvä toimintasuunnitelma. Voimmeko edetä nopeammin? Kyllä! Kuten sanoin, esteitä oli kaksi. Ensimmäinen johtui siitä, että meidän oli luotava kaikki tyhjästä, ja toinen johtuu siitä, että - koska elämme demokratiassa - tarvitaan 27 jäsenvaltion, 27 demokratian, yksimielisyys.
Hyvät kuulijat, Eurooppa-hankkeen kannattajat ovat parlamentissa selvä enemmistö. Emme saa sortua kilpailemaan siitä, kuka on eurooppalaisin. Uskon, että kuilu Eurooppa-hankkeen kannattajien ja muiden välillä on levenemässä, mutta kaikista ongelmistamme huolimatta tärkeää on, että pidämme suuntamme ja pysymme keskittyneinä. Se on paljon tärkeämpää kuin erikseen saavutettu edistys. Yhteinen tahto työskennellä Eurooppa-hankkeen viemiseksi samaan suuntaan on tärkeintä, kuten joulukuun Eurooppa-neuvostossa useaan otteeseen sanottiin.
Pääsemme tavoitteeseen tämän asteittaisen, vähittäisen lähestymistavan avulla. Olen varma, että kuljemme oikeaan suuntaan. Olen varma, että yhteistä tahtoa löytyy. Olen varma, että lopulta onnistumme.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
(EN) Kiitos selonteostanne, arvoisa puheenjohtaja. Eurooppa-neuvoston seuraava kokous on 4. helmikuuta, ja sen jälkeen, myös helmikuussa, puheenjohtaja Van Rompuy antaa seuraavan selontekonsa.
Keskustelu on päättynyt.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 149 artikla)
Bastiaan Belder
Eurooppa-neuvosto aikoo perustaa pysyvän hätärahaston euroaluetta varten. Se voi olla tarpeen, jos haluamme palauttaa rahoitusmarkkinoiden luottamuksen heikkojen euromaiden liikkeelle laskemiin valtion joukkovelkakirjoihin. Tämä herättää kuitenkin myös kysymyksiä talous- ja rahaliittomme perustuksista. Ne, joiden tehtäväksi tämän rahaston perustaminen on annettu, eivät vaikuta luottavan siihen, että jäsenvaltiot laativat varovaisia talousarvioita ja noudattavat vakaus- ja kasvusopimuksen sääntöjä. Olisin halunnut, että Eurooppa-neuvosto olisi sanonut enemmän euroalueen sisäisistä huomattavista eroista, muun muassa jäsenvaltioiden erilaisista kilpailuasemista.
Vaikuttaako siltä, että rahaliiton sisäiset erot ovat liian suuria, jotta yhtenäinen korkotaso olisi mahdollinen? Vai onko olemassa asianmukaisia ratkaisuja eri jäsenvaltioiden kilpailuasemien, talousarvioiden sekä sosiaalisten ja taloudellisten rakenteiden eroihin?
Tätä varten kaikkiin väliaikaisen hätärahaston lisätakuisiin olisi liityttävä euroalueen heikkojen valtioiden konkreettisia sitoumuksia ja edistymistä leikkauksissa ja rakenneuudistuksissa. Toivotan jäsenvaltioille neuvostossa viisautta, jota ne tarvitsevat tästä asiasta päätettäessä! Tavoitteinamme olisi oltava sopimusten noudattaminen ja sen varmistaminen, ettemme anna asioiden mennä liian pitkälle enää uudelleen. Siitä syystä sekä jäsenvaltioilla että Euroopan komissiolla on suuri vastuu.
João Ferreira
Euroopan kapitalistisen yhdentymisen luonne ja tavoitteet ovat käymässä yhä selvemmiksi, kun kapitalismin kriisin vaikutukset EU:ssa syvenevät, mikä pahentaa monien jäsenvaltioiden taloudellista ja sosiaalista tilannetta ja kärjistää epätasapainoa. Eurooppa-neuvoston viime kokous osoitti tämän selvästi jälleen kerran. Sanaakaan ei sanottu EU:n sosiaalisesta tilanteesta, työttömyydestä, köyhyydestä ja sosiaalisesta syrjäytymisestä, jotka ovat lisääntyneet köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjunnan eurooppalaisen teemavuodeksi julistettuna vuonna 2010. Sanaakaan ei sanottu kaiken tämän syistä. Sanaakaan ei sanottu rahoitustoimien verotuksesta tai veroparatiisien lakkauttamisesta. Nyt ehdotetaan, että perussopimukseen, jonka oli kerran tarkoitus kestää sukupolven ajan, tehdään muutoksia yksinkertaistetulla menettelyllä, kuten EU:n hallitsevat voimat vaativat, jotta voidaan perustaa mekanismi, jonka ne uskovat olevan "täysin Kansainvälisen valuuttarahaston sääntöjen" mukaisia. Tulevaisuudessa ne haluavat kiristää entisestään Portugalin kaltaisten valtioiden yllä olevaa pakkopaitaa ja tehdä niistä finanssipääoman alentavan painostuksen, kiristyksen ja uhkailun kohteita EU:n aktiivisella avustuksella. Kaikki tämä tapahtuu rinnan niin kutsuttuun talouden ohjaukseen ja vaadittuihin "rakenneuudistuksiin" liittyvien epäsosiaalisten ja epädemokraattisten toimenpiteiden syventämisen kanssa.
Niki Tzavela
Äskettäin ilmestyneessä kirjassaan Yhdistyneen kuningaskunnan entinen pääministeri Gordon Brown sanoo, että koska EU viivytteli Kreikan talouskriisiä koskevien päätösten tekemistä, summa, jonka Kreikan täytyi lainata, lisääntyi 90 miljardilla. Saksan poliittisella pelillä, jolla se nopeuttaa menettelyä luottorahaston lisäämiseksi ja uudelleenjärjestämiseksi, on Kreikkaan ja Irlantiin kohdistuvia seurannaisvaikutuksia. Kysyn komissiolta: miten niille unionin jäsenille, jotka ovat kärsineet vahinkoa neuvoston liian myöhään tekemien päätösten vuoksi, voidaan korvata nämä vahingot? Aikooko komissio tukea Kreikkaa pyrkimyksissä selvittää, miksi Kreikan velka on kasvanut sen jälkeen, kun sen kriisistä ilmoitettiin?
(Istunto keskeytettiin hetkeksi.)
