Exportförbud för och säker förvaring av metalliskt kvicksilver (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en andrabehandlingsrekommendation från utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet om rådets gemensamma ståndpunkt inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om exportförbud för och säker förvaring av metalliskt kvicksilver
(11488/1/2007 - C6-0034/2008 - (Föredragande: Dimitrios Papadimoulis).
Dimitrios Papadimoulis
Herr talman! Låt mig börja med att tacka skuggföredragandena från samtliga politiska grupper. Utan deras stöd och medverkan skulle jag inte ha kunnat uppnå en tillfredsställande kompromiss med rådet.
Om kompromisstexten antas med just den ordalydelse som vi enades om med rådet och utan ändringsförslag som tömmer den på värde kan den innebära ett viktigt framsteg i genomförandet av gemenskapens strategi för kvicksilver. Texten kommer inte enbart att sätta stopp för exporten av metalliskt kvicksilver utan även för exporten av vissa viktiga kvicksilverföreningar som produceras i stora kvantiteter I EU.
EU är en stor exportör av kvicksilver. Varje år levererar EU cirka 1 000 ton av de 3 600 ton som för närvarande är den totala mängden i världen. Det förslag till förordning som vi nu diskuterar handlar främst om de 12 000 ton kvicksilver som kommer att vara i överskott under kommande år, och det kommer att bana väg för vidare ätgärder på internationell nivå. Vi får inte glömma att kvicksilver är ett ämne som inte känner några gränser och som förorenar i hela världen. Att komma tillrätta med det är en prioritering och ett internationellt bekymmer. Förordningen kommer i hög grad att bidra till att stärka EU:s ledande roll i de samtal som förs inom ramen för FN:s miljöprogram och även bidra till att man antar ett internationellt fördrag om kvicksilver.
De viktigaste punkterna i kompromisstexten går ut på följande:
Exportförbudets tillämpningsområde breddas så att det inte enbart gäller metalliskt kvicksilver utan även cinnober, kvicksilverklorid, kvicksilveroxid och blandningar med en kvicksilverhalt som överstiger 95 viktprocent.
Ett uttryckligt förbud mot att blanda metalliskt kvicksilver med andra ämnen i exportsyfte.
Exportförbudet mot kvicksilver och vissa kvicksilverföreningar har tidigarelagts.
Företag som är verksamma inom kloralkali- och gasreningsindustrin åläggs att meddela kommissionen och offentliggöra information om de mängder kvicksilver som finns i lager eller som sänds till bortskaffande.
En översynsklausul har införts där kommissionen åläggs att göra en ny bedömning av situationen och lägga fram en rapport om den för Europaparlamentet och rådet senast den 15 mars 2013. Klausulen innehåller förslag till extraåtgärder.
Man har enats om att ordna ett informationsutbyte senast den 1 januari 2010 och överväga exportförbud för alla produkter som innehåller kvicksilver.
Enligt den överenskomna texten kommer slutligen kvicksilver som inte längre används i kloralkaliindustrin eller produceras i andra industriföretag att betraktas som avfall och placeras i säker förvaring. Vi har också lyckats införa villkor för att metalliskt kvicksilver ska godkännas innan det slutligen bortskaffas. Villkoren grundar sig på forskning om dess solidifiering.
Avslutningsvis vill jag säga att jag anser att den kompromisstext vi har enats om med rådet är betydelsefull om den antas utan ändringar. Om inte, skulle vi hamna på ruta ett igen och det skulle kraftigt försena åtgärder för att skydda miljön och folkhälsan. Jag anser att vi i och med morgondagens omröstning kommer att ta ett stort kliv framåt, ett steg som kommer att innebära ett tillfredsställande skydd för folkhälsan och miljön.
Stavros Dimas
Herr talman, mina damer och herrar! Jag skulle vilja tacka och gratulera föredraganden, Dimitrios Papadimoulis, till det utmärkta bidraget till förordningen om exportförbud för metalliskt kvicksilver, och även ledamöterna i utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet för deras positiva och konstruktiva bidrag.
Förordningen genomför två av de förfaranden som kommissionen nämner i sitt meddelande från 2005 till rådet och Europaparlamentet om gemenskapens strategi för kvicksilver. När förordningen antas kommer det att innebära en milstolpe för strategins genomförande eftersom den kommer att förbjuda export av metalliskt kvicksilver från gemenskapen, en export som uppgår till minst 25 procent av den globala kvantiteten.
Den föreslagna förordningens huvudsyfte är att begränsa den globala tillgången på kvicksilver genom att förbjuda export av metalliskt kvicksilver från EU och se till att det placeras i säker förvaring.
Förordningen rör främst de 12 000 ton kvicksilver som kommer att vara i överskott under kommande år eftersom kvicksilvercelltekniken inom kloralkaliindustrin gradvis kommer att fasas ut.
Förordningen kommer att förhindra att överskottskvicksilver exporteras till tredjeland och används inom guldutvinning och liknande olaglig verksamhet som i hög grad bidrar till att kvicksilver ackumuleras i miljön.
Parlamentets ansträngningar för att ytterligare bredda tillämpningsområdet och förbättra texten i detta lagstiftningsinitiativ har gett resultat. Det har medfört att förordningen, i den form man har enats om, kommer att bli ett effektivt redskap för att skydda folkhälsan och miljön.
Jag vill tacka institutionerna och alla dem som deltog i processen för att nå en överenskommelse under andrabehandlingen. Jag vill särskilt betona att Europaparlamentet haft en konstruktiv roll i att utforma denna tillfredsställande överenskommelse.
Parlamentet har när det gäller en del viktiga punkter insisterat på att gå längre än kommissionens ursprungliga förslag. Jag vill särskilt understryka tre sådana viktiga punkter som man fokuserade på under förhandlingarna:
· Exportförbudets tillämpningsområde.
· Datumet för ikraftträdande.
· Säkert och ekonomiskt fördelaktigt slutligt bortskaffande av metalliskt kvicksilver.
Kommissionen förstår parlamentets avsikt att ha optimistiska målsättningar för dessa viktiga frågor och kan acceptera de föreslagna ändringarna.
Kommissionen kommer givetvis att noga bevaka att alla förordningens bestämmelser tillämpas och efterlevs på rätt sätt och även göra en ny granskning av behovet att vidta ytterligare åtgärder.
Förslaget bidrar avsevärt till syftet att minska exponeringen för kvicksilver. Det banar väg för att ytterligare åtgärder på internationell och global nivå. Internationella förhandlingar pågår under alla omständigheter inom ramen för FN:s miljöprogram. Att denna förordning antas är ett starkt budskap om EU:s åtagande när det gäller att lösa detta problem.
Förutom ändringsförslagen 42-63, som man redan har enats kring, har fem nya ändringsförslag lagts fram om att Almadén-området i Spanien ska vara ett prioriteringsområde för säker förvaring av metalliskt kvicksilver. Kommissionen förstår vilka ekonomiska följder det troligen får för området om kvicksilvergruvan stängs. Ett forskningsprogram som har samordnats av företaget MAYASA, som äger området, får mer är 2 miljoner euro i finansiering från LIFE-fonden. Detta program undersöker säkra bortskaffningsmetoder för metalliskt kvicksilver. Undersökningsresultaten kommer att vara till nytta när man fastställer villkor för godkännande av slutligt bortskaffande av kvicksilver, vilket tas upp i ändringsförslag 56 till förslaget till förordning.
Almadén-området skulle naturligtvis kunna komma i fråga för säker förvaring av kvicksilver om det uppfyller de villkor som kommer att gälla och under förutsättning att man har de tillstånd som krävs. Men kommissionen kan inte rättfärdiga det som föreslås i ändringsförslagen 37-41 om att endast en region ska prioriteras och kan därför inte godta de ändringsförslagen.
Sammanfattningsvis kan kommissionen acceptera kompromisspaketet som man enats om under trepartssamtalen, med andra ord ändringsförslagen 42-63. Kommissionen godtar överenskommelsen om förordningen under andrabehandlingen. Men ändringsförslagen 37-41 har man inte kommit överens om och de kan inte godtas.
Martin Callanan
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Herr talman! Först och främst vill jag tacka Dimitrios Papadimoulis för att ha lotsat det här betänkandet genom parlamentet. Jag förstår verkligen att det måste ha varit en både besvärlig och tidskrävande process.
Men jag måste uttrycka mitt missnöje med slutfasen av denna process, nämligen de informella möten som hölls med rådet i syfte att nå en överenskommelse under andrabehandlingen. Dessa möten höll föredraganden på egen hand, utan att bjuda in skuggföredragandena. Jag tycker att det är en beklaglig situation.
Min grupp har i allmänhet stött den gemensamma ståndpunkt som ursprungligen antogs av rådet eftersom jag är väl medveten om behovet av att försöka enas om ett snabbt genomförande av förordningen. Min grupp håller med om de viktigaste frågorna som bekymrade vissa medlemsstater, särskilt behovet av att behålla möjligheten till säker permanent förvaring och att det är nödvändigt att ungefär hålla sig till det överenskomna datumet för genomförande.
De flesta av de frågorna togs upp och löstes. Men inte två specifika frågor. Först har vi Almadéns ställning, vilket kommissionen hänvisade till. Vi anser inte att kompromissändringsförslagen går långt nog. Vi tycker att det ska finnas särskilda hänvisningar till de problem som uppstår i Almadén, som är ett av de främsta områdena i gemenskapen när det gäller kvicksilverutvinning, och vi anser att de bör lyftas fram. Parlamentet tog upp problemen under båda behandlingsfaserna och vi anser att de bör finnas med i den gemensamma ståndpunkten.
Det andra jag är missnöjd med att man i kompromisspaketet har infört en specifik hänvisning till ett möjligt exportförbud för barometrar. Det fanns inte med i den gemensamma ståndpunkten och fick inte stöd av min grupp. Jag är besviken över att rådet gjorde den eftergiften till föredraganden under förhandlingarna. Därför har jag åter lagt fram ett ändringsförslag för att stryka den hänvisningen från slutpaketet.
Till sist vill jag tacka kommissionen och Dimitrios Papadimoulis och särskilt det slovenska ordförandeskapet som jag vet har arbetat mycket med detta. Det är inte deras fel att våra parlamentariska förfaranden, i min åsikt, behöver genomgripande reformer när det gäller dessa frågor.
Miguel Angel Martínez Martínez
för PSE-gruppen. - (ES) Herr talman, mina damer och herrar! De spanska socialisterna kommer att rösta solidariskt och konsekvent med Almadén-området i Spanien som i hög grad kommer att påverkas av den text vi nu diskuterar och som vi ska rösta om i morgon.
Almadén-området och dess folk, mina landsmän, har i århundraden förtjänat sitt levebröd genom det kvicksilver som utvunnits från deras gruvor. Gruvorna är de största i sitt slag både i Europa och i världen. På senare år har de drabbats av en betydande ekonomisk och social lågkonjunktur, vilket av olika skäl har lett till att gruvdriften för kvicksilver gradvis har begränsats. Nu är vi i färd med att besluta om exportförbud.
Vi har vi inte varit emot processen, och vi har dessutom, med tanke på de hälsoskäl som ligger till grund för den, fokuserat våra ansträngningar på att å ena sidan öka befolkningens medvetenhet om att den nya situationen måste accepteras och å andra sidan utveckla mekanismer för att Almadén med omgivning ska kunna gå framåt genom att omstrukturera verksamheten med hjälp av befolkningens erfarenhet och arbetsförmåga, och dra nytta av den exceptionella naturmiljön.
I Almadén har vi talat om EU i ett sammanhang av solidaritet. Vi har förklarat för befolkningen att gemenskapens institutioner skulle fortsätta att ta hand om dem, att de skulle få hjälp att fortsätta med de ansträngningar de gör med hjälp av den spanska regeringen, Castilla La Manchas regionalförvaltning och Ciudad Reals provinsstyrelse. Det åtagandet har bekräftats genom alla uttalanden som gjorts av parlamentet.
För det första har vi alltid rekommenderat att EU och dess kommission skulle göra resurser och mekanismer tillgängliga för att bistå Almadén med omstruktureringen av verksamheten, så att befolkningen inte blir lidande på grund av att man lägger ner deras traditionella gruvindustri. För det andra har vi rekommenderat att Almadén ska prioriteras när man överväger var allt det kvicksilver som finns eller kommer att finnas Europa ska förvaras i enlighet med direktivet.
Logiken i detta grundar sig både på den erfarenhet av att hantera kvicksilver som ackumulerats här och på det grundläggande faktum att större delen av kvicksilvret i Europa redan är i säker förvaring i Almadén. Detta beslutade man då, och det kommer inte på något sätt att ändras genom det vi antar i morgon. Snarare är det så att det ändringsförslag som parlamentets politiska grupper enats om och som tycks ha stöd även från rådet och kommissionen innebär att de tidigare åtagandena till fullo fortsätter att gälla, även om man inte nämner Almadén. Trots att vi skulle ha föredragit ett mer uttryckligt omnämnande, och vi kommer att rösta för de ändringsförslag som innehåller ett sådant, anser vi att den text som kommer att antas innebär ett tillräckligt åtagande och vi kommer att fortsätta att stödja en tolkning av texten som kommer att göra det möjligt för Almadén-området att befästa den sociala och ekonomiska återhämtning som redan är på gång.
Marios Matsakis
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Jag vill gratulera Dimitrios Papadimoulis till ett utmärkt betänkande och tacka för allt det arbete han har lagt ner på att få till stånd ett gott samarbete med alla skuggföredragande och även med kommissionens och rådets företrädare.
Syftet med det förslag vi nu diskuterar är att förbjuda export av metalliskt kvicksilver från gemenskapen och även att se till att kvicksilver inte kommer ut på marknaden igen och att det förvaras på ett säkert sätt, i linje med åtgärderna 5 och 9 i gemenskapens strategi för kvicksilver, för vilken jag hade äran att vara föredragande och som antogs av parlamentet för två år sedan. Sådana åtgärder är nödvändiga för att förhindra att man ytterligare späder på den globala ansamlingen av denna mycket giftiga tungmetall.
Efter hårda förhandlingar nådde man en uppgörelse med rådet som samtliga politiska grupper, så vitt jag vet, var eniga om. Överenskommelsen grundade sig på att alla skuggföredragande godkände ett kompromisspaket. Efter överenskommelsen lade PPE-DE-gruppen och PSE-gruppen tyvärr fram ändringsförslag som, om de antas, kommer att innebära att hela kompromisspaketet faller och ärendet går till förlikning, vilket oundvikligen medför ytterligare förseningar för åtgärderna för att skydda folkhälsan och miljön mot fortsatt kontaminering av kvicksilver.
När det gäller dessa ändringsförslag vill jag säga att det, bortsett från principfrågan och frågan om att återgå till den ursprungliga överenskommelsen, också finns starka argument som rör innehållet och som föredraganden på ett rättvist och vältaligt sätt har framfört till alla ledamöter, och därmed föreligger inget behov av att upprepa dem nu.
Det räcker att säga att min grupp står för och kommer att hålla överenskommelsen med föredraganden om kompromisspaketet och vi kan bara hoppas att de övriga politiska grupperna kommer att göra likadant. Vi bör alla komma ihåg att små och kortsiktiga, lokala eller nationella fördelar inte får överskugga stora och globala vinster.
Avslutningsvis vill jag lugna mina spanska kollegor genom att säga att de rimliga krav som Almadéns befolkning ställer kommer att få mitt fulla stöd. Jag anser att de behoven fullständigt kan tillgodoses genom att man röstar för kompromisspaketet och inte emot.
Carl Schlyter
för Verts/ALE-gruppen. - Herr talman! Jag vill tacka Dimitrios Papadimoulis för ett bra samarbete. Jag tycker även att samarbetet med rådet gick bra, även om vi hade konflikter om innehållet.
Vi måste först slå fast att kvicksilver är en giftig och farlig tungmetall. Jag börjar med kritiken. Jag tycker att det är konstigt att vi samtidigt som vi förbjuder export av farligt avfall och själva upphör med nästan användning av kvicksilver vill fördröja exportförbudet så att industrin hinner tömma sina lager innan det blir definierat som avfall. Det rör sig om en farlig kemikalie som vi vet kommer att spridas i naturen av guldvaskare och som kommer att förstöra naturen i andra länder. Jag hade verkligen önskat att vi hade ett mycket tidigare stoppdatum.
Men en kompromiss är en kompromiss. Jag får i stället glädjas åt att industrins frivilliga åtaganden nu finns med i lagstiftningen så att de verkligen genomförs och att alla de bitar som var väsentliga ingår i exportförbudet, t.ex. cinnober, oxider och kalomel. På det sättet har vi i alla fall fått en heltäckande lagstiftning.
När det gäller hur vi ska göra med avfallet så pratar vi om ganska små mängder. Tänk er 10 000 ton flytande kvicksilver. Det är faktiskt inte mer än att det skulle få plats här framme vid podiet - det motsvarar 10x10x10 meter. Mer än så är det inte. Men det är ändå en väldigt stor mängd kvicksilver. Många molekyler, om man säger så. Vi får inte släppa ut en enda av dem i naturen. Det enda sättet att faktiskt genomföra EU:s avfallslagstiftning är att inte permanent deponera kvicksilvret i flytande form. För min grupp var därför artikel 7 extremt viktig för en uppgörelse, alltså den artikel där vi återkommer till frågan om att solidifiera avfallet. Vi kan inte ha något permanent avfall utan att ha återkommit till den metoden. Glädjande nog fick jag senast idag ett e-mejl från det svenska avfallsbolaget där man säger att det nu har byggts en pilotanläggning som redan idag kan ta hand om 500 kg avfall och omvandla det till olöslig, fast form. När vi 2010 kommer tillbaka till frågan kan jag garantera att fast form är en säker metod som överensstämmer med EU:s lagstiftning.
Thomas Ulmer
- (DE) Herr talman, kommissionsledamot Stavros Dimas, mina damer och herrar! Precis som Carl Schlyter just sa så är 10 000 ton väldigt mycket. Det är tillräckligt för att förgifta ungefär 4 miljoner människor per dag. Detta säger jag för att ni ska få en uppfattning om hur mycket det är.
För cirka ett år sedan diskuterade vi ärendet under förstabehandlingen. Man har ordnat med tillräckliga regler för metalliska kvicksilverföreningar och kvicksilver. Man har sett till att detta material inte kommer tillbaka till EU. Säker förvaring har utvärderats i tillräcklig omfattning. De nuvarande restriktionerna är förnuftiga med tanke på kvicksilvrets ökande giftighet, men jag skulle gärna ha sett mer långtgående restriktioner på många områden. Kompromissen fungerar mycket bra och jag vill tacka Dimitrios Papadimoulis för det utmärkta arbete han har gjort. Det uppfyller inte alla förväntningar, men ändå en hel del av dem.
Som före detta kommunal- och regionalpolitiker känner jag också en hel del sympati för våra spanska ledamöter som måste hitta en lösning på problemet med Almadén-området som fungerar för alla parter. Kompromissen är dock så betydelsefull att vi inte får låta den gå i stöpet på grund av den här frågan. Det bör finnas tillräckligt med tid före morgondagen omröstning för kommissionen att göra någon sorts lämpligt uttalande. Det är viktigt att kompromissen antas nu eftersom vi annars riskerar att inte nå en överenskommelse under den här mandattiden.
Jag vill gärna ta upp en fråga till. Kvicksilverstrategin är inte fullbordad ännu. Kommissionens två expertpaneler fortsätter att klassa amalgam som säkert att använda. Jag kan inte hålla med om den saken.
Pilar Ayuso
(ES) Herr talman, herr kommissionsledamot! Gruppen för Europeiska folkpartiet (kristdemokrater) och Europademokrater har återinfört en del ändringsförslag som hänvisar till Almadén, den största och äldsta gruvan i världen, och som antogs med stor majoritet under förstabehandlingen.
Almadéngruvan har varit stängd sedan 2003. Men Almadén är den främsta exportören av kvicksilver i EU och fortsätter att bedriva en hel del ekonomisk verksamhet med anknytning till kvicksilver, eftersom man säljer det via kontrakt som undertecknas av företaget Mayasa med andra företag inom kloralkali-branschen. Dessa kontrakt gäller fram till maj 2011.
Almadén bör uttryckligen nämnas i förordningen eftersom det är det enda området i EU som på ett direkt och negativt sätt påverkas av exportförbudet, och eftersom det har de bästa teknikerna och experterna på kvicksilverhanteringsområdet
Gruvan har även kapacitet att lagra allt flytande kvicksilver i EU på 200 meters djup, i en enklav av kvartsit och vulkaniskt berg med en hög grad av ogenomtränglighet, vilket kontrollerades av Timo Mäkelä, direktören för enheten för hållbar utveckling och integration inom Europeiska kommissionens generaldirektorat för miljöfrågor, och den slovenska miljöministern som besökte området i mars 2007.
Milan Gaľa
(SK) Herr talman! Tack för att jag fick ordet. Min kollega Dimitrios Papadimoulis nämner tandamalgam som en av kvicksilverkällorna i Europa. Låt mig ta upp några intressanta siffror. Stomatologer i EU använder 125 ton kvicksilver om året. De gör mer än 200 miljoner kvicksilverfyllningar om året. Våra medborgare går omkring med mer än 1 100 ton kvicksilver i munnen. Amalgamavfall med en kvicksilverhalt på 50 procent genereras när man hanterar och använder tandamalgam, när gamla fyllningar tas bort och när avlidna kremeras. Utdragna tänder och möjligt läckage till grundvattnet efter jordbegravningar är också kvicksilverkällor.
Tandkvicksilver förorenar också luften vid kommunal avfallsförbränning. Om man räknar med allt detta kommer tandhantering först på andra eller tredje plats i EU:s produktion av kvicksilveravfall. Jag är glad över att även dessa fakta återspeglas i betänkandet.
Bogusław Liberadzki
(PL) Såväl Europarlamentets socialistgrupps ståndpunkt som den spanska ståndpunkten presenterades samtidigt av min kollega Miguel Angel Martínez Martínez. Därför ska jag inte tala så mycket om kvicksilver utan om det specifika exemplet på ett område vars främsta verksamhet genomgår en omvälvande förändring. Som företrädare för ett nytt medlemsland som gick igenom en omvandlingsperiod i början av nittiotalet vet jag hur svårt det kan vara för en region. Det är därför som jag med stor tillfredsställelse vill understryka att EU och parlamentet inte tänker lämna Almadén i sticket. Om nu 2 miljoner euro räcker eller inte är en annan historia. Viktigast är dock hur vi förhåller oss till den här frågan. Det är mycket värdefullt.
Avril Doyle
(EN) Herr talman! Jag vill tacka alla inblandade för deras bidrag. Jag förstår inte varför föredraganden har äventyrat överenskommelsen under andrabehandlingen och att förordningen ska kunna antas före diskussionerna inom ramen för FN:s miljöprogram i oktober 2008, där vi förhoppningsvis får till stånd ett rättsligt bindande avtal om denna viktiga fråga.
Han har äventyrat detta genom sin bristande samarbetsvilja under trepartsamtalet och under diskussionerna. Kanske förstår kommissionsledamoten varför diskussionerna under den fasen inte kom alla skuggföredragandena till godo, inte ens de som var mest betydelsefulla och som visade intresse.
Jag hyser allvarliga förfarandemässiga förbehåll kring det som skedde. Det har polariserat den viktiga debatten om betänkandet som annars med lätthet kunde ha avslutats med omröstningen i morgon.
Stavros Dimas
Herr talman, mina damer och herrar! Enligt den överenskomna texten kommer kvicksilver som inte längre att används i kloralkaliindustrin eller produceras av andra industriföretag att betraktas som avfall och placeras i säkert förvaring så fort exportförbudet träder i kraft den 15 mars 2011.
Senast den 1 januari 2010 kommer kommissionen att ordna ett informationsutbyte mellan medlemsstaterna och andra berörda parter i syfte att överväga om det är tillrådligt att vidta ytterligare åtgärder. Senast den 1 januari 2010 kommer kommissionen, på grundval av tillgängliga vetenskapliga uppgifter och aktuell forskning om säkra valmöjligheter för bortskaffande av kvicksilver, att rekommendera lämpliga krav för anläggningar och villkor för att ta emot metalliskt kvicksilver. Medlemsstaterna kommer att övervaka genomförandet av förordningen och dess effekter på marknaden och hålla kommissionen underrättad. Om kommissionen anser att det är lämpligt kan kommissionen komma att föreslå att förordningen blir föremål för en översyn senast den 15 mars 2013.
Vissa nyckelbestämmelser har inbegripits i det föreslagna kompromisspaketet. Den viktigaste av dem är ett exportförbud som har utvidgats så att det inte bara gäller metalliskt kvicksilver utan också cinnober och två vanliga kvicksilverföreningar, nämligen kvicksilverklorid och kvicksilveroxid. Precis som föredraganden tidigare sa har blandningar med en kvicksilverhalt på mer än 95 viktprocent också omfattats av exportförbudet.
Att blanda metalliskt kvicksilver med andra ämnen i syfte att exportera metalliskt kvicksilver har uttryckligen förbjudits. Man har enats om en ändrad tidsplan som faktiskt är mer krävande än det ursprungliga förslaget men samtidigt sett till att det finns tillräcklig tid att vidta lämpliga åtgärder under varje etapp. Man har sett till att kvicksilverföreningar som används inom forskning och utveckling och i medicinskt eller analytiskt syfte är undantagna från förbudet.
Man har infört en skyldighet för företagen i kloralkali- och gasreningsindustrierna att meddela kommissionen och tillhandahålla information om mängden kvicksilver som förvaras eller sänds till bortskaffande. En översynsklausul fastställer att kommissionen åter ska granska situationen och lägga fram en rapport med förslag till eventuella ytterligare åtgärder för Europaparlamentet och rådet senast den 15 mars 2013. Kommissionen kan lova parlamentet att tillämpningen av förordningen kommer att övervakas noga och att eventuella extraåtgärder kommer att föreslås i god tid.
Samtidigt genomför kommissionen de andra åtgärderna i kvicksilverstrategin. Intensiva förhandlingar pågår för att internationella åtgärder ska antas inom ramen för FN:s miljöprogram. Att förordningen antas före diskussionerna i oktober 2008 om förslag till internationella åtgärder, kommer att tydliggöra EU:s engagemang och beslutsamhet. Detta sker i rättan tid och stärker EU:s trovärdighet utåt. Därför är det av avgörande betydelse att vi enas om denna kompromisstext.
Avslutningsvis vill jag meddela att kommissionen kan acceptera kompromissändringsförslagen 42-63, i linje med det man enades om under trepartssamtalen. Som jag tidigare har sagt kan Almadén-området naturligtvis komma i fråga för säker förvaring av kvicksilver, under förutsättning att man uppfyller de kommande villkoren och har de tillstånd som krävs. Men kommissionen kan inte rättfärdiga att man prioriterar enbart ett område på det sätt som föreslas i ändringsförslagen 37-41 och kan därmed inte heller acceptera de ändringsförslagen.
Dimitrios Papadimoulis
föredragande. - (EL) Herr talman! Jag vill än en gång varmt tacka föredragandena från samtliga politiska grupper. Utan deras goda samarbete under hela den långsiktiga insatsen och under hela den framgångsrika trepartsdialogen (och debatten har verkligen varit effektiv) hade vi aldrig kunnat nå den tillfredsställande kompromiss som vi nu har gjort.
Rådets inledande ståndpunkt innehöll endast ett av Europaparlamentets ändringsförslag. Den kompromiss som vi har framför oss visar att de viktiga ståndpunkter som Europaparlamentet antog vid första behandlingen, tillsammans med kommissionens konstruktiva bidrag, har tagits med i överenskommelsen med rådet. Vi måste trygga denna bedrift. Jag kan förstå våra spanska kollegers oro och önskemål när det gäller Almadén. Jag vill påminna er om att vi på min rekommendation antog denna formulering vid första behandlingen. Vi måste dock vara helt realistiska. Varken rådet eller kommissionen antar förslaget och inte ens den spanska regeringen lade fram någon sådan begäran i rådet. Om Europaparlamentet är alltför ivrigt i Almadén-frågan i morgon riskerar vi att ringakta parlamentets betydande framsteg och att inte dra nytta av en tillfredsställande kompromiss. Vi kommer också att försena antagandet av åtgärder för att skydda folkhälsan och miljön, eftersom det nuvarande parlamentets mandatperiod löper ut om ett år. Det finns en allvarlig risk att rådet kommer att vara tillbaka på ruta ett, som är dess inledande ståndpunkt, och mycket långt från den ståndpunkt som vi antog vid första behandlingen. Jag uppmanar er därför att rösta för överenskommelsen i morgon. Jag tackar skuggföredragandena, rådets representanter och kommissionen än en gång för vår gemensamma insats för att nå den här överenskommelsen.
Avril Doyle
(EN) Herr talman! Jag hade uppskattat om antingen kommissionen eller föredraganden hade besvarat min fråga men jag konstaterar att de inte har gjort det. Bara det kanske säger en hel del.
Talmannen
De kanske kommer att göra det skriftligt.
Debatten är avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i morgon.
Skriftliga förklaringar (artikel 142)
Gyula Hegyi
, skriftlig. - (HU) Kvicksilver är en av de kändaste och farligaste tungmetallerna. Det skadar nervsystemet och immunförsvaret och är särskilt skadligt för barn och spädbarn. Jag välkomnar initiativet till att förbjuda export av kvicksilver eftersom användningen av kvicksilver inte har minskat i någon större utsträckning trots de restriktioner som har införts på senare år. I stället har den flyttat från de utvecklade länderna till utvecklingsländerna. EU är den största exportören i världen och om förordningen träder i kraft kan vi därför förhoppningsvis se en minskad kvicksilveranvändning i världen.
När kvicksilver används kan det även hamna i livsmedel som sedan dyker upp på EU:s marknad. Därför har vi inte bara ett globalt ansvar att minska kvicksilverföroreningarna i utvecklingsländerna utan det ligger också i vårt eget intresse.
Jag ser det som en personlig framgång och en framgång för den socialdemokratiska gruppen i Europaparlamentet att exportförbudet också omfattar kalomel, med tanke på att kvicksilver lätt kan omvandlas till kalomel och att kostnaden för att omvandla det till kvicksilver igen är minimal. Om vi inte införde den här bestämmelsen vore det enkelt för exportörerna av metalliskt kvicksilver att kringgå förordningen.
