En aktie, en röst - Proportionalitet mellan ägande och kontroll i företag som är börsnoterade i EU (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en gemensam debatt om
en muntlig fråga till kommissionen från Pervenche Berès för utskottet för ekonomi och valutafrågor, om en aktie, en röst - B6-0014/2007), och
en muntlig fråga till kommissionen från Giuseppe Gargani för utskottet för rättsliga frågor, om proportionalitet mellan ägande och kontroll i företag som är börsnoterade i EU - B6-0016/2007).
Pervenche Berès 
frågeställare. - (FR) Herr talman! Tack för att ni har möjliggjort denna debatt om den muntliga frågan ”En aktie, en röst”. Den 26 september 2006 underrättades vi genom en gemensam presskommuniké från Institutional Shareholder Services (ISS) och European Corporate Governance Institute (ECGI) om att de hade vunnit upphandlingen om att sammanställa en utredning av principen om ”en aktie, en röst”.
Parlamentet har debatterat denna punkt ingående under en tidigare valperiod, inte minst vid tidpunkten för betänkandet om uppköpserbjudanden. I slutet av den långa, välargumenterade och öppna debatten beslutades att medlemsstaterna, i enlighet med subsidiaritetsprincipen, skulle medges viss frihet i fråga om strategierna för ”en aktie, en röst”, för att fastställa hur dessa strategier skulle fungera. Ledningens och övriga aktörers betydelse som parter i företagsstyrningen, vare sig det rör sig om anställda, fordringsägare, kunder eller leverantörer, betonades också kraftfullt vid det tillfället.
Så långt tillbaka som i oktober 2005 bekräftade dock Charlie McCreevy sin föresats att undergräva den balans som hade nåtts vid tidpunkten för debatten om direktivet om uppköpserbjudanden, redan innan man hade utvärderat hur direktivet fungerade och, inte nog med det, redan innan direktivet hade införlivats helt i medlemsstaternas nationella lagstiftning. Samtidigt ser vi dag efter dag, när vi behandlar frågan om aktieägarnas ställning inom bolagen och undersöker vilken aktieägarstrategi som bäst skulle främja en näringslivsstrategi och EU:s utveckling som affärsplats, att det ibland vore nyttigt att inleda en debatt om frågan om att bygga upp lojaliteten inom en aktieägargren.
Slutligen är vi medvetna om den vikt som den nuvarande kommissionen, under José Manuel Barroso, fäster vid konsekvensbedömningar, särskilt när det gäller att fastställa vilken strategi som är den rätta att följa. När denna debatt inleddes sa jag ”säg mig vem du tänker låta utföra konsekvensbedömningen och jag ska säga dig vilka deras slutsatser blir”. Det verkar i detta fall mycket troligt att jag kommer att kunna förutsäga slutsatserna, eftersom de som vunnit upphandlingen om att göra utredningen av principen om ”en aktie, en röst” är kända för att vid många tillfällen ha förespråkat just den principen. Vi är därför skyldiga att ställa några frågor, vilket är ämnet för den debatt som vi ska inleda.
Varför finansiera en utredning som kostar 450 000 euro när vi redan vet vilket utfallet blir? Vad vinner vi på att ge påtryckningsgrupper medlen att finansiera sina argument, som förhärligas av resultaten i en utredning som Europeiska kommissionen stöder?
Jag tvivlar starkt på att de parter som valdes ut att göra utredningen verkligen uppfyller de allmänna kriterier om oberoende och objektivitet som krävs. I detta hänseende är det också viktigt att påpeka att ISS verksamhet samtidigt granskas allt hårdare av den amerikanska finansinspektionen SEC och New York-börsen, som anar att risken är stor för intressekonflikter. I likhet med SECSI och New York-börsen bör vi vara uppmärksamma på oproportionerlig anhopning av information och inflytande hos vissa stora aktörer i den kedja av förmedlare och rådgivare som är involverad i att utnyttja aktieägares rösträtt i företag, och inte reagera impulsivt genom att ge just de aktieägarna ytterligare inflytande.
Låt oss komma ihåg att parlamentet, när det i juli fick tillfälle att säga sin mening om den senaste utvecklingen av och framtidsutsikterna för bolagsrätten, begärde en utredning som på ett objektivt sätt analyserade empiriska och teoretiska belägg för hur de olika modellerna för företagsägande i medlemsstaterna påverkar ekonomisk avkastning, ägandekontroll över företag och möjligheter för gränsöverskridande transaktioner. Samtidigt begärde vi dock även en sund analys av bolagsrätten med avseende på de större ekonomiska och rättsliga sammanhangen i medlemsstaterna och olika modeller för företagsstyrning.
Jag har inte det intrycket att det som kommissionen har påbörjat genom att stödja förslaget om en utredning av dessa två institut skapar förutsättningar för en debatt som motsvarar den utmaning som frågan om ”en aktie, en röst” utgör. Herr Kyprianou, jag hoppas att ni kommer att kunna förmedla parlamentets farhågor till den ansvarige kommissionsledamoten Charlie McCreevy, och att dessa farhågor, när utredningens slutsatser väl lagts fram, kommer att vara fast förankrade i allas sinne, så att vi kan hålla en ansvarsfull och effektiv debatt om denna fråga.
Klaus-Heiner Lehne 
Herr talman, mina damer och herrar! Jag kan helhjärtat stödja det som Pervenche Berès just har sagt, för ämnet för de båda muntliga frågorna är i princip detsamma.
Skälet till att uppköpsdirektivet ser ut som det gör är att principen om ”en aktie, en röst” inte finns i Europa, vilket måste sägas rent ut. Ett annat skäl till att direktivet ser ut som det gör är att det när uppköpsdirektivet utarbetades inte var möjligt att vinna tillräcklig uppslutning bakom principen om ”en aktie, en röst”. Jag var beredd att stödja principen vid tillfället i fråga, men varken här i parlamentet eller i rådet gick det att uppbåda nödvändig majoritet till stöd för detta.
Jag anser att de som uttalar sig i den offentliga debatten läser in alltför mycket i den rapport som kommissionen nu har lagt fram om uppköpsdirektivets genomförande, för i rapporten sägs i själva verket varken mer eller mindre än att direktivet på det hela taget har genomförts riktigt av medlemsstaterna, som har begagnat sig av den möjlighet som direktivet erbjuder, vilket precis är avsikten med lagstiftningen.
Saker och ting kommer dock att bli intressanta först när kommissionen gör vad som krävs enligt uppköpsdirektivet och 2011/2012 utarbetar sin första rapport om hur direktivet tillämpas, för då kommer vi att ha nått den punkt där vi kan dra slutsatser om huruvida vårt tillvägagångssätt - det vill säga att vi har angett ett riktmärke och överlåtit resten åt marknadskrafterna - har varit framgångsrikt eller inte, eller om det då blir nödvändigt att överväga ytterligare lagstiftning. Men den punkten kommer att nås först 2011 eller 2012, när vi har den första definitiva rapporten om direktivets tillämpning; vi är inte där ännu.
Jag kan tillägga att vi - med vilket jag menar parlamentet och rådet som lagstiftare - med stor majoritet fastställde vissa saker rörande en lång rad olika frågor som för närvarande diskuteras, däribland uppköpsdirektivet, och till exempel insisterade på att den så kallade genombrottsregeln - som naturligtvis är det avgörande riktmärket - bör tillämpas på alla försvarsåtgärder i samband med uppköpserbjudanden, även om det naturligtvis skulle finnas vissa undantag från detta.
Vi utelämnade de aspekter som inte utgör något hinder mot uppköp, vilket vi gjorde på grundval av enkla räkneexempel och resultaten av enkla matematiska förfaranden, varav en avser de så kallade preferensaktierna, som undantogs från ”genombrottsregeln” redan från början. Varför? Ett skäl var att ägarna av preferensaktier betalas mer än andra. Ett annat var att de av bolagsrätten begränsas till högst 50 procent av kapitalet, så att de i själva verket aldrig kan binda mer av kapitalet än de faktiska stamaktierna, som ger rösträtt.
Av liknande skäl undantog vi den gången franska aktier med dubbel rösträtt från genombrottsregeln. Ett skäl till det var att de inte är rösträttsberättigande aktier av ett visst slag som kan sägas vara garanterade på lång sikt, utan snarare är avsedda att belöna långsiktiga investeringar, och dessa rösträtter omvandlas efter en viss tidrymd till vanliga rösträtter. Det andra skälet var att med genombrottsregeln väcker uppnåendet av 75 procent - som i regel är den andel vid vilken genombrottet kan träda i kraft - inte längre frågan om huruvida det rör sig om aktier med dubbel rösträtt eller stamaktier. Om jag innehar dem har jag alltid en majoritet på bolagsstämman. Det är skälet till att vi gjorde ett undantag för dessa rösträtter.
Vi tog dock med röststarka värdepapper och rösträttsbegränsningar i genombrottsregeln, eftersom de är verkliga hinder mot uppköp. Även här råder det besynnerliga förhållandet att det finns en skillnad mellan ägande å ena sidan och kontroll - det vill säga majoritet genom röstantal - å den andra, och vi intog ståndpunkten att genombrottsregelns tillämpning i dessa fall skulle vara motiverad i den mån som bolagen eller medlemsstaterna begagnar sig av denna möjlighet.
Jag vill bara upprepa något som Pervenche Berès har nämnt, nämligen att vi i Andrzej Szejnas betänkande kraftfullt framförde åsikten att marknadskrafterna först och främst bör få verka fritt, så att vi kan se hur direktivet fungerar i praktiken, och att vi ska besluta huruvida ytterligare åtgärder behövs när kommissionen, 2011/2012, har lagt fram den första rapporten.
Efter att nu ha hört att kommissionen funderar på att utarbeta en rekommendation i frågan, låt mig helt uppriktigt säga att jag inte alls tycker att detta är någon bra idé, och det av två skäl. För det första blir vi i parlamentet alltmer skeptiska till att tillgripa detta slags ”mjuka” lagstiftning. Dessutom löper kommissionen risken att parlamentet antar en sådan rekommendation i form av ett initiativbetänkande som får ett helt annat innehåll än vad kommissionen räknat med i sin rekommendation. Om så sker blir rekommendationen värdelös, för en rekommendation är verkningsfull endast om det kan förutsättas att lagstiftaren i efterföljande handlingar är beredd att stödja en sådan reglering, men om lagstiftaren säger nej till den har rekommendationen inget värde.
För det andra är jag själv inte helt på det klara med vad man skulle kunna tänkas uppnå med en sådan rekommendation. I artikel 10 i uppköpsdirektivet fastställde vi utförliga insynsbestämmelser, enligt vilka alla företag öppet måste redovisa alla förefintliga hinder mot ett uppköp. Dessa insynsbestämmelser är stränga, och jag undrar bara vad man kan tänkas uppnå med rekommendationen utöver det.
Det finns ännu ett skäl till denna fråga, och ordalydelsen i den fråga som utskottet för rättsliga frågor har ställt hänsyftar på det. Vi är naturligtvis intresserade av att få veta vad kommissionen anser om den utveckling som orsakats av generaladvokatens sammanfattning i Volkswagen-målet, där han för första gången fick behandla, inte traditionella särskilda aktier (golden shares), utan rösträttsbegränsningar och andra bestämmelser, och han ansåg att dessa strider mot fördraget på i stort sett samma sätt som särskilda aktier gör. Behöver vi verkligen lagstifta om EG-domstolen följer detta avgörande? Betyder det inte att alla hinder faller bort av sig själva? Det vore intressant att höra kommissionens syn på detta.
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Jag vill tacka parlamentsledamöterna för deras frågor. Min kollega Charlie McCreevy beklagar att han inte kan vara här i kväll, men jag kan försäkra er om att han blir informerad om resultaten av och innehållet i kvällens debatt.
Det stämmer att det inleddes en undersökning i september, och syftet är att ta upp olika aspekter av proportionalitet mellan kapital och kontroll, hur detta tillämpas eller inte tillämpas i medlemsstaterna, hur det påverkar avvikelser från principen och hur det påverkar institutionella investerare. Undersökningen togs också fram för att analysera den relevanta nationella lagstiftningen.
Kontraktsparterna utsågs på det vanliga enkla sättet. Det gjordes en offentlig anbudsförfrågan och valet var enkelt. Den bästa författaren valdes, och de olika kontraktsparterna lade sitt bästa anbud. Jag måste dock förtydliga två punkter: Det kommer inte att göras någon konsekvensanalys, vilket innebär att forskningen om det aktuella läget i medlemsstaterna kommer att utföras på ett objektivt sätt, och varken förslag eller rekommendationer kommer att läggas fram.
Både kontraktsparterna och underentreprenörerna har stor erfarenhet av egen, oberoende, högkvalitativ forskning på områden som bolagsrätt och företagsledning, och deras närvaro i EU är en viktig fördel för att ge en komparativ analys av olika rättsliga traditioner. Underentreprenörerna håller hög standard och är specialiserade inom bolagsrätt och värdepappersreglering, och undersökningsgruppen hade det bästa erbjudandet när det gäller vetenskaplig kompetens, professionellt rykte och integritet.
Som tidigare nämnts kommer undersökningen att omfatta aktier med olika röststyrka, preferensaktier utan rösträtt, pyramidföretag och andra instrument som fyller samma funktion för att skydda kontrollerande aktieägare, och det kommer bland annat att ingå så kallade särskilda aktier (golden shares) och särskilda rättigheter till myndigheter, som tidigare nämnts.
Med hänsyn till detta har kommissionen i nuläget noterat generaladvokatens ståndpunkt i Volkswagen-lagen. Generaladvokaten anser att detta är en otillbörlig restriktion som bryter mot EU-lagstiftningen. Kommissionen avvaktar domstolens dom.
När det gäller direktivet om uppköpserbjudanden vet vi att det syftar till att avskaffa vissa skydd som tillämpas av företag vid uppköp. Ett sådant skydd för företag är att byta rösträtter mot kapital, men av erfarenhet vet vi att de flesta medlemsstater inför potentiella uppköp drar sig för att neutralisera sina företags oproportionerliga rösträtter. Det är i vilket fall som helst ännu tidigt att genomföra ett direktiv. Kommissionen har i nuläget inte för avsikt att inleda en ny diskussion om uppköpsdirektivet. Oavsett vilka politiska åtgärder som kommissionen vidtar utifrån proportionalitetsundersökningen kommer de inte att gälla uppköpserbjudanden. Kommissionen anser att dessa bör betraktas som två separata initiativ.
Avslutningsvis vill jag understryka att ett beslut om framtida åtgärder när det gäller diskussionen om proportionalitetsfrågan kommer att fattas mot bakgrund av undersökningens resultat. Om vi lägger fram ett förslag eller inte och vad det förslaget i så fall kommer att innehålla beror på resultatet av undersökningen och konsekvensanalysen som för närvarande görs parallellt. Vi befinner oss därför fortfarande i undersökningsfasen och det inledande förfarandet. Vi kommer som alltid att ta Europaparlamentets ståndpunkt och åsikter på största allvar.
Manuel Medina Ortega
för PSE-gruppen. - (ES) Herr talman! Vi tackar Markos Kyprianou för att han är med oss så här sent, men den här diskussionen hade troligen varit intressantare om kommissionsledamot Charlie McCreevy hade varit närvarande eftersom det är med honom vi för en kontinuerlig dialog i denna typ av frågor.
Det framgår tydligt att den här diskussionen bara har börjat. Europaparlamentet och rådet antog direktivet om koncentration av kapital. Vi antog nyligen ett direktiv om aktieägarnas rättigheter och det är tydligt att grundläggande problem uppstår när det gäller företagens struktur.
Den demokratiska principen ”en aktie, en röst” fungerar inte över hela Europeiska unionen just nu och vi står nu, som Pervenche Berès påpekade, inför risken att stora marknadsmanipulationer genomförs av vissa aktörer.
Konsekvensanalyser kan absolut vara användbara, men de är bara användbara om de genomförs på ett korrekt sätt. Vad parlamentet oroar sig över är att vargarna ska vakta fåren, så att säga. Med andra ord, om konsekvensanalyser görs av stora företag som specialiserar sig på marknadsmanipulation är det naturligt att dessa företags rekommendationer kommer att inriktas på större marknadsmanipulationer.
Som Klaus-Heiner Lehne påpekade kommer domstolens faktiska beslut i Volkswagen-affären att påverka den framtida utvecklingen av EU:s lagstiftning, men parlamentet vill inte att kommissionen under några omständigheter ska följa rekommendationslinjen, EU:s så kallade mjuka lagar.
En lämpligare linje är lagstiftning, trots att det kanske ännu inte är dags för detta om man betänker att någon bedömning inte har gjorts om vad som händer inom området för kapitalkoncentration.
I Europa pågår nu någon slags stor revolution inom kapitalkoncentration som innebär stort politiskt engagemang och stor osäkerhet i gränsöverskridande verksamhet, trots samexistens av offentliga skyddssystem och privata system. Frågan är politiskt sett av stor betydelse, men den har också vissa rättsliga aspekter.
För det första tycker jag att det är viktigt att påpeka att Europaparlamentet inte är positivt inställt till vad som kallas ”mjuka lagar”, som behöver lagstiftande status, att Europaparlamentet välkomnar konsekvensanalyser men att de måste utföras objektivt och inte hamna i händerna på sektorer som kan utföra dem på ett sätt som gagnar dem själva, samt att man kanske inte behöver ha någon brådska med lagstiftande åtgärder innan man har analyserat situationen.
Som jag sa tidigare tror jag dock att vi befinner oss i en tid av stora förändringar av EU:s system och att konsolideringen av EU-lagstiftningen på området för koncentrationer och aktieägarnas rättigheter kräver många fler analyser och framför allt mer samarbete mellan Europaparlamentet och kommissionen.
Jag hoppas att Markos Kyprianou framför vårt intresse i denna fråga, vår uppfattning och vår önskan att parlamentet och kommissionen fortsätter våra diskussioner som sig bör till kommissionsledamot Charlie McCreevy.
Wolf Klinz
för ALDE-gruppen. - (DE) Herr talman! Principen ”en aktie, en röst” är mycket eftertraktad inom vad som kallas ”aktieägardemokrati” och kommissionsledamot Charlie McCreevy - som är ansvarig för dessa frågor - är rädd för att alla avvikelser från principen kan minska insynen och inskränka aktieägarnas rättigheter. Modifieringar behöver dock inte nödvändigtvis ha skadliga konsekvenser, utan kan medföra ökad konkurrens och innovation genom att man samtidigt tar hänsyn till olika typer av aktieägare som har andra intressen och beter sig på andra sätt.
Kommissionen planerar nu att i höst offentliggöra en rekommendation om proportionalitetsprincipen mellan kapital och kontroll som kommer att baseras på resultaten av en omfattande undersökning. Klaus-Heiner Lehne har redan tagit upp de problematiska aspekterna i rekommendationen och Pervenche Berès tror - med all rätt - att denna undersökning, som ISS, European Corporate Government Institute och Sherman [amp] Sterling har fått i uppdrag att utföra kanske inte blir så objektiv som denna fråga kräver. Jag vädjar därför till kommissionen att skjuta upp sina praktiska förslag tills man har gjort ett utförligt och objektivt övervägande av hur läget ser ut i EU och en kritisk och allomfattande bedömning har gjorts av våra erfarenheter med direktivet om uppköpserbjudanden. Det viktiga är att man tar hänsyn till fördelar och nackdelar i alla system som avviker från ”en aktie, en röst”-normen, vare sig det handlar om pyramidstrukturer i Italien, preferensaktier i Tyskland, dubbel rösträtt i Frankrike eller ”A”- och ”B”-aktier som vi finner i de nordiska länderna.
Vi måste noga skilja mellan, och balansera mot varandra, önskan att sätta aktieägarnas kontroll i proportion till det antal aktier de äger och företagens strävan efter kontraktsfrihet mellan, å ena sidan, stabila aktieägarstrukturer och, å andra sidan, tillräcklig diskrektion utan att i varje instans ha någon garanti för att alla avvikelser från ”en aktie, en röst”-normen är transparenta och att aktieägarna har rätt att veta om aktierna de äger eller förvärvar begränsar deras förmåga att vara med och bestämma företagets styrelse och kontrollen över sättet det administreras på.
Ieke van den Burg
(NL) Enligt morgonens nederländska tidningar uppmanar det företag vi pratar om, ISS, sina kunder att motarbeta planen att betala ut en extra utdelning till trogna aktieägare som behåller sina aktier i företaget i tre år eller mer vid det kommande aktieägarmötet i DSM, ett större nederländskt multinationellt företag. Jag tycker att DSM:s planer faktiskt är ett utmärkt sätt att uppmuntra ett ansvarsfullt aktieägande. Extra utdelningar kan vara ett sätt att uppnå detta, men det kan även högre röstviktning, vilket kan vara en annan legitim form. Det är därför jag alltid har varit emot dem som ständigt förespråkar vad de kallar aktieägardemokrati enligt principen ”en aktie, en röst”.
Detta kom fram för första gången när vi diskuterade uppköpsdirektivet. Den ursprungliga avsikten med det trettonde direktivet var verkligen inte att skapa ett kungarike för företagskontroll på jorden, utan helt enkelt att skydda minoritetsaktieägarna och möjliggöra ett godtagbart uppköp. En handfull fanatiskt intresserade parter har dock lyckats göra föreställningen om ”en aktie, en röst” ovillkorlig med ISS som främsta förespråkare. Orsakerna är inte enbart ideologiska motiv utan också att deras affärer helt enkelt går ut på att samla in rösträtter och tillhandahålla fullmaktstjänster för aktieägare.
Med all ära åt kommissionens yttrande anser jag att det är ytterst ovanligt att en förfrågan ska föras fram inom ett parti som är så uttalat fördomsfullt och involverat. Jag har just satt mig in i det sätt som utredningen utfördes på. Jag har sett frågeformulär som fortfarande skickas runt dels bland investeringsbolag, dels bland företag. Företagen får helt enkelt frågan om de använder mekanismer för att öka kontrollen, såsom pyramidstrukturer, certifiering, särskilda aktier (golden shares) och annat, medan investerarna bearbetas på ett helt annat sätt och ställs inför en rad ledande frågor som mäter deras åsikter om alla dessa dåliga åtgärder. Jag kan med all säkerhet förutsäga resultatet av denna undersökning.
Med andra ord reserverar jag mig redan stort när det gäller resultatet av den här undersökningen och jag tror inte att den utgör någon hållbar grund för fortsatta slutsatser och avsikter, såsom utformning av rekommendationer. Vi ska först se över skälen till varför företagen använder dessa mekanismer för att öka kontrollen och varför det i dessa tider, då aktieägarnas aktiva påverkan från hedgefondernas sida är utbredd, finns ett förnyat behov av skydd mot kortsiktig investmentverksamhet. En grundlig diskussion behövs med parlamentet innan kommissionen är redo att utarbeta några åtgärder eller ytterligare aktiviteter.
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Jag vill tacka parlamentsledamöterna för denna diskussion. Jag ska fatta mig kort.
För det första vill jag säga till Manuel Medina Ortega att jag är ledsen att jag inte kunde åstadkomma en intressantare diskussion eftersom jag inte är ansvarig kommissionsledamot. Det var dock mycket intressant för mig eftersom det påminner mig om min tidigare period som jurist. Jag anser att dessa frågor är oerhört intressanta. Jag vill först och främst försäkra er om att jag givetvis kommer att uppdatera och informera min kollega. Som jag förstår det kommer ni alla dock att få tillfälle att diskutera dessa frågor ytterligare med den ansvarige kommissionsledamoten eftersom han kommer att delta i sammanträden i både utskottet för ekonomi och valutafrågor och utskottet för rättsliga frågor någon gång i mars och där ta upp samtliga frågor.
Jag vill upprepa att vad kommissionen gör beror på undersökningen och konsekvensanalysen. När det gäller undersökningen utsågs kontraktsparterna på grundval av våra regler och förordningar, och med hänsyn till gemenskapens krav. Jag vill återigen påminna er om att det är en objektiv undersökning som inte kommer att leda till några rekommendationer. Det är kommissionen som kommer att utarbeta dem. Så jag är säker på att resultatet kommer att bli en välavvägd och proportionerlig ståndpunkt, självklart beroende på undersökningens resultat.
Pervenche Berès
(FR) Herr talman, vi har lyssnat ingående på kommissionsledamotens svar. Hur som helst måste följande budskap framföras till Charlie McCreevy: Vi kan definitivt inte säga vad kommissionsledamoten ska göra med resultaten av analysen men vår oro grundar sig på analysen i sig innan resultaten blir kända, mot bakgrund av de frågor som har beskrivits av författarna till den här analysen.
Jag tycker att det är budskapet som måste föras fram till Charlie McCreevy.
Talmannen
Fru Berès, jag är övertygad om att kommissionsledamot Markos Kyprianou har förstått er helt och hållet.
Debatten är härmed avslutad.
