Hlasovacie právo pre osoby bez lotyšského občianstva v komunálnych voľbách (rozprava)
Predsedajúci
Ďalším bodom programu je rozprava o otázke Komisii na ústne zodpovedanie o hlasovacom práve pre osoby bez lotyšského občianstva v komunálnych voľbách, ktorú predložili pán David Hammerstein v mene Skupiny zelených/Európskej slobodnej aliancie, pani Alexandra Dobolyiová v mene Socialistickej skupiny v Európskom parlamente, pán Willy Meyer Pleite v mene Konfederatívnej skupiny Európskej zjednotenej ľavice a pani Marian Harkinová v mene Skupiny Aliancie liberálov a demokratov za Európu - B6-0007/2009).
David Hammerstein
autor. - (ES) Vážený pán predsedajúci, v Európskej únii je členský štát, ktorý využíva koncepciu "osoby bez občianstva" na označenie stoviek tisícov ľudí žijúcich v tejto krajine. Veľká väčšina sa narodila v tejto krajine, pracuje v tejto krajine, ale napriek tomu je označovaná prívlastkom "osoba bez občianstva". V Európskej únii je to neštandardné.
Je to neštandardné, lebo Európska únia je založená na koncepcii nediskriminácie, na princípe rovnosti, čo sa v súčasnosti v tejto krajine nedodržiava: neuznáva práva týchto ľudí a vystavuje ich historickej diskriminácii len na základe ich etnického pôvodu. To je neprijateľné.
Vo Výbore pre petície sme prešetrili niekoľko konkrétnych prípadov. Prvým bol prípad muža, ktorý nám povedal: "Prvýkrát som mohol voliť, keď som študoval v Nemecku. Mohol som voliť v nemeckých komunálnych voľbách, ale v mojej vlastnej krajine som nemohol voliť, lebo mi neuznali toto právo. Nemám ďalší pas. Nemám ďalšiu krajinu. Mám len túto krajinu a nemôžem voliť." Je to neštandardné.
Vo Výbore pre petície sme riešili ďalší prípad človeka, ktorý urobil v Lotyšsku jazykové skúšky, pozná všetky zákony a ktorému napriek tomu nebolo udelené občianstvo, lebo si štát myslí, že - a tu budem opakovať slová veľvyslanca - "tento človek nie je lojálny k štátu". Ako je to možné? Ako je možné, že sa táto skutočnosť týka 20 - 25 % populácie členskej krajiny Európskej únie?
Žiadame, aby boli dodržané základné práva ľudí a aby si každý uvedomil skutočnosť, že niektoré krajiny vstúpili do Európskej únie bez toho, aby splnili kodanské kritériá. Taktiež žiadame, aby sa na Komisiu vyvíjal tlak, keďže Európska komisia doteraz prejavila len málo aktivity a úplný nedostatok záujmu alebo účasti.
Alexandra Dobolyi
autorka. - Vážený pán predsedajúci, je smutné, že dnes, takmer päť rokov po rozšírení, máme len málo dôkazov o tom, že Lotyšsko rešpektuje svoju najväčšiu menšinu. Odporúčania Európskeho parlamentu a množstva iných inštitúcií absolútne ignoruje.
Veľká časť obyvateľstva Lotyšska sa odcudzila štátu a jeho inštitúciám. Žiadny div, že tempo udeľovania štátneho občianstva je pomalé. "Premena" týchto ľudí na cudzincov a vystavovanie cudzineckého pasu v nich nevzbudzuje pocit, že sú súčasťou štátu. Nezúčastňujú sa. Nerozhodujú. Nezúčastňujú sa volieb dokonca ani v takých mestách, v ktorých predstavujú 40 % obyvateľstva a kde politické rozhodnutia priamo ovplyvňujú ich životy.
Je táto situácia pre Európsku úniu dobrá alebo zlá? To je otázka pre Komisiu a Radu. Demokracia nemôže prosperovať bez občianskej spoločnosti a bez účasti neexistuje občianska spoločnosť. Účasť začína na úrovni miestneho spoločenstva.
Títo ľudia sa narodili v tejto krajine alebo tu strávili väčšinu svojho života a hovoríme o viac než 15 % lotyšského obyvateľstva, teda asi o 372 000 obyvateľoch. EÚ musí v ich záujme podniknúť kroky. Prečo Komisia v tejto záležitosti nič nepodniká? Občania iných členských štátov EÚ s bydliskom v Lotyšsku smú voliť a zúčastniť sa na komunálnych voľbách a voľbách do Európskeho parlamentu, ale stovky tisícov ľudí, ktorí sa narodili v tejto krajine alebo tu prežili väčšinu svojho života, nemôžu uplatniť toto právo.
Chcela by som sa opýtať Komisie a Rady, čo urobili, aby vyriešili tento problém s lotyšskými orgánmi, a chcela by som ich požiadať, aby bezodkladne podnikli ďalšie kroky.
Willy Meyer Pleite
Vážený pán predsedajúci, naša skupina, Konfederatívna skupina Európskej zjednotenej ľavice - Nordickej zelenej ľavice, neváhala a položila Komisii túto otázku na ústne zodpovedanie, keď sme si počas niekoľkých zasadnutí Výboru pre petície uvedomili situáciu, v ktorej sa nachádzajú mnohí obyvatelia Lotyšska.
Vážení členovia Komisie, vážený pán komisár, je neprijateľné, aby sme v 21. storočí videli v Európskej únii prípady segregácie obyvateľov. Toto nie je v súlade s Európskou úniou, jej princípmi alebo hodnotami. V štáte, ktorý je súčasťou Európskej únie od roku 2004 a má takmer 2,5 miliónov obyvateľov, existujú v súčasnosti zákony, ktoré celkom jednoducho bránia pol miliónu ľudí uplatňovať si svoje občianske práva.
Títo ľudia sa nazývajú osobami bez občianstva. Majú čierny cestovný pas, preto ich prezývajú "černosi" alebo "baklažány". Dokonca ich tak označuje samotná administratíva, štát, vláda a sú to občania, ktorí si nemôžu uplatniť svoje legitímne právo voliť alebo byť volení.
A preto si myslíme, že by Európska komisia mala vyvinúť dostatočný tlak na vládu, aby zabránila nedodržiavaniu mnohých odporúčaní rôznych inštitúcií, ako napríklad Komisie Organizácie Spojených národov pre ľudské práva, Komisie Organizácie Spojených národov pre odstránenie rasovej diskriminácie, Parlamentného zhromaždenia Rady Európy, Kongresu miestnych a regionálnych samospráv Rady Európy, komisára pre ľudské práva Rady Európy, a odporúčanie, ktoré predložil Parlament v rozprave o pristúpení Lotyšska, uznesenie z 11. mája, v ktorom bolo jasne uvedené, že je treba nájsť skutočné riešenie problému segregácie v prípade občanov, ktorí majú na požiadanie dokázať, že sa narodili pred rokom 1940. A to je jednoducho neprijateľné.
Podľa mňa by sa to nemalo tolerovať. V Európskej únii nemôžeme žiť v zhode, pokiaľ budú naďalej existovať takéto situácie, a z tohto dôvodu si myslíme, že je veľmi dôležité, aby sme my všetci, Komisia, orgány Európskej únie, predložili návrhy a ukončili túto situáciu.
Naša skupina teda očakáva, že Komisia urobí konkrétne návrhy v súvislosti s otázkami, ktoré sme predniesli v tejto rozprave. Pokiaľ ide o jazyk, znepokojuje nás taktiež skutočnosť, že podľa nového nariadenia - minulý rok proti tomu demonštrovali študenti - sa musí 60 % učiva vyučovať v lotyšskom jazyku, čím vzniká jasná diskriminácia ruského jazyka.
Pripomína mi to Frankovu diktatúru v našej krajine, v Španielsku, keď bolo zakázané rozprávať baskicky, katalánsky a galícijsky. Tieto jazyky boli jednoducho zakázané. V súčasnosti sú to ďalšie úradné jazyky. Myslím si, že táto situácia by sa tiež mala uplatňovať, aby sa ani jednému občanovi Európskej únie nebránilo vyjadrovať sa v materinskom jazyku, vo svojom vlastnom jazyku, ktorý by mal mať rovnocenné postavenie ako iný jazyk, ktorý sa používa v tomto štáte.
Z tohto dôvodu vyzývam Komisiu, aby konala raz a navždy rázne, aby zabránila segregácii, ktorá sa odohráva v tomto členskom štáte Európskej únie.
Christopher Beazley
Vážený pán predsedajúci, mám procedurálnu námietku: poslanci tohto Parlamentu budú mať rozličné názory na problém, o ktorom sa tu diskutuje, ale vy ako náš predsedajúci máte právo a v podstate povinnosť upozorniť kolegov na spôsob vyjadrovania tých názorov, na ktoré majú právo.
Myslím si, že posledné vyhlásenie obsahovalo prvky, ktoré boli takmer urážkami vlády Európskej únie. Protestujem proti tomu. Myslím si, že ak sa pozrieme na rokovací poriadok, etika rozpráv v tomto Parlamente nepovoľuje poslancom používať také vyjadrovanie, aké sme si teraz museli vypočuť.
Predsedajúci
Keďže som prejav poslanca neinterpretoval rovnako ako vy, nevyužil som právomoci, ktoré mi prislúchajú na základe rokovacieho poriadku.
Willy Meyer Pleite
(ES) Vážený pán predsedajúci, keďže bola reč o mne, stojím si za každým slovom, ktoré som povedal.
Jacques Barrot
Vážený pán predsedajúci, spomenul sa práve príklad Španielska, ale v skutočnosti to bol španielsky štát, ktorý riešil tento problém.
Komisia si uvedomuje špecifické okolnosti, v akých sa v Lotyšsku nachádza rusky hovoriaca menšina. Súčasťou predprístupovej stratégie bolo úsilie podporiť naturalizáciu a integráciu týchto ľudí aj na základe odporúčaní Organizácie pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe a Rady Európy.
Komisia opakovane zdôrazňovala skutočnosť, že všetky zúčastnené strany vrátane samotnej menšiny musia prispieť do tohto zložitého procesu a nájsť riešenia.
Vzhľadom na špecifický problém účasti osôb bez lotyšského občianstva v komunálnych voľbách Zmluva o založení Európskeho spoločenstva zaručuje v rámci volebných práv účasť občanov EÚ na európskych a komunálnych voľbách v členskom štáte ich bydliska, aj ak nie sú štátnymi príslušníkmi tohto štátu.
Právne predpisy Spoločenstva sa teda nevzťahujú na účasť ľudí vo voľbách, ktorí nie sú štátnymi príslušníkmi krajiny EÚ a nie sú teda občanmi EÚ.
Komisia preto nemôže napomínať Lotyšsko vo veci účasti týchto ľudí na komunálnych voľbách. Je to vecou členských štátov, aby rozhodli o týchto záležitostiach.
Chápem situáciu, ktorú popísali autori otázky na ústne zodpovedanie, ale, bohužiaľ, im nemôžem dať inú odpoveď, takže Lotyšsko sa musí samé zaoberať týmto problémom, ktorý Únia z právneho hľadiska nemôže vyriešiť.
Rihards Pīks
Vážený pán predsedajúci, ďakujem, ale musím pripomenúť, že v našej malej krajine, v Lotyšsku, je 2,3 milióna obyvateľov, z ktorých približne 1,6 milióna má lotyšský etnický pôvod. V Lotyšsku poskytuje štát a miestne správy základné vzdelávanie v ôsmich menšinových jazykoch, z ktorých niektoré, napríklad rómsky a estónsky, majú malé zastúpenie. Keď hovoríme o rusky hovoriacich osobách bez občianstva, nemôžeme o nich hovoriť v zmysle "tradičnej menšiny". V zmysle západných európskych krajín by sa o nich dalo povedať, že sú prisťahovalci alebo imigranti, ktorí počas sovietskej okupácie prišli do Lotyšska a využívali množstvo výhod. V prvom rade mali výsadu neučiť sa jazyk krajiny a ľudí, ku ktorým prišli, ale používať len ruštinu. Naša krajina uzákonila jeden z najveľkorysejších naturalizačných zákonov v Európe práve preto, aby vyšla v ústrety týmto ľuďom. Počas desiatich rokov, odkedy je zákon v platnosti, získalo približne 50 % osôb bez občianstva občianske práva. Na základe nedávneho prieskumu na konci roku 2008 však 74 % ľudí bez občianstva nemalo záujem získať lotyšské občianstvo. Po druhé, keď Lotyšsko získalo svoju nezávislosť, len jedna tretina osôb bez občianstva využila právo udeliť narodeným deťom lotyšské občianstvo - len jedna tretina. Nepoznám dôvod, prečo sa tak rozhodli. Pani Ždanokaová, ktorá bola zvolená v Lotyšsku a zastupuje lotyšských občanov ruského pôvodu, netají skutočnosť, že po získaní volebného práva pre osoby bez občianstva by bola ďalším krokom požiadavka, aby sa ruštine udelil štatút druhého štátneho alebo úradného jazyka. Čo to znamená? Po prvé to znamená zachovanie privilegovaného postavenia pre ľudí, ktorí prišli z Ruska do Lotyšska, a po druhé by to bolo podpísanie rozsudku [smrti] pre lotyšský jazyk a kultúru, keďže okrem rusky hovoriacich ľudí v Lotyšsku je tu ďalších 140 miliónov v Rusku, ktorí čoraz viac prejavujú nacionalistické ambície. Pre lotyšský jazyk to nie je možné, keďže je nás málo, len zopár. Napokon, k Európskej únii sme sa pripojili nie preto, aby sme zachovali rozdelenú spoločnosť vytvorenú sovietskou okupáciou, ale aby sme ju prekonali a zachovali svoju vlastnú identitu. Ďakujem.
Proinsias De Rossa
v mene skupiny PSE. - Vážený pán predsedajúci, odpoveď pána komisára Barrota ma veľmi sklamala. Hoci je jeho činnosť právne obmedzená, čakal by som od neho pozitívnejšiu odpoveď. Myslel som si, že sa vyjadrí v tom zmysle, že urobí všetko, aby podporil zmenu v Lotyšsku v duchu princípu rôznorodosti EÚ.
Som z Írska, hovorím po anglicky. Angličtina je môj rodný jazyk, ale nie som Angličan. Som Ír. Skutočnosť je taká, že Európsku úniu tvorí mnoho štátov. V podstate všetky naše štáty majú menšiny a väčšiny, ktorých dejiny sa týkajú časti ríše alebo celej ríše, alebo kolónie. S tým sme sa mali vyrovnať.
Ak by som sa presťahoval do Lotyšska, chvíľu tam žil a pracoval, mohol by som sa zúčastniť na komunálnych voľbách. V Lotyšsku sú však stovky tisícov ľudí, ktorí sa narodili v Lotyšsku, ale nemôžu sa zúčastniť na komunálnych voľbách. Je to nespravodlivé a pánovi Pīksovi by som povedal, že aj sebazničujúce, lebo na to, aby sa dali prekonať ťažkosti a obavy, musia byť v našich krajinách všetci občania vítaní. Musíme ich podporiť, aby sa zapojili aj politicky. Keby mali ľudia možnosť voliť v komunálnych voľbách, cítili by sa byť súčasťou svojej komunity a súčasťou riadenia vlastných miestnych komunít, čo by podľa mňa pomohlo zdolať bariéry.
Jedna z najväčších prisťahovaleckých komunít v Írsku je britská. Každý z nich sa môže zúčastniť na komunálnych voľbách v Írsku. Nemôžu sa zúčastniť na parlamentných voľbách, lebo nemajú írske občianstvo, ale všetci sa môžu zúčastniť na írskych komunálnych voľbách a významne tak prispieť do írskeho politického života. Chcel by som vyzvať všetkých v tomto Parlamente, ktorí sú z Lotyšska - a vlastne z akéhokoľvek členského štátu, v ktorom majú problémy s menšinou alebo dokonca s väčšinou - aby nezabudli, že na prekonanie týchto ťažkostí a obáv musíme ľudí prijať a zaradiť ich do nášho politického procesu a nie postaviť ich mimo neho.
Georgs Andrejevs
v mene skupiny ALDE. - Vážený pán predsedajúci, v prvom rade nesmieme zabudnúť, že po roku 1945, keď sa Briti, Francúzi, Belgičania a Holanďania začali sťahovať zo svojich kolónií, Rusi začali do nich prúdiť. Aj v roku 1949, keď ženevský dohovor zakázal osídlenie okupovaných území obyvateľstvom, sa zintenzívnila rusifikácia Lotyšska a sovietske orgány zorganizovali prílev dvoch miliónov prisťahovalcov.
Z tohto dôvodu možno povedať, že keď Lotyšská republika opäť získala svoju nezávislosť v roku 1991, boli prisťahovalci zo sovietskeho obdobia v Lotyšsku ilegálne. Takže udelenie občianstva ruským obyvateľom prostredníctvom naturalizácie je humanitárny krok lotyšskej vlády a nie ich právo.
Podľa Charty Organizácie Spojených národov patria zákony týkajúce sa občianstva do vnútorných záležitostí krajiny a žiadna krajina sa nemôže do nich pliesť, dokonca ani samotná OSN. Z tohto dôvodu je postoj lotyšských orgánov, pokiaľ ide o možnosť udelenia volebného práva osobám bez občianstva, pevný a nemenný: právo voliť je neoddeliteľnou súčasťou občianstva.
Tento postoj je taktiež v súlade s medzinárodným právom a medzinárodnou praxou. Súčasne sa Lotyšsko s významnou finančnou pomocou iných krajín s výnimkou Ruska snažilo uľahčiť proces naturalizácie a integrácie osôb bez občianstva v Lotyšsku a ku koncu roku 2008 znížilo percento osôb bez občianstva na 16 %.
Našou snahou je zabezpečiť, aby všetci obyvatelia Lotyšska mohli požiadať o občianstvo a aby mohli v plnej miere a efektívne využívať svoje práva. Lotyšsko sa usiluje, aby malo skôr občanov so všetkými právami než osoby bez občianstva s mnohými právami.
Chápem, že postoj Lotyšska odporuje politike pána Karaganova uvedenej v ruskom časopise Diplomatic Herald z roku 1992, ako aj jeho stúpencov tu v Európskom parlamente, ale nikdy neprestaneme chrániť našu krajinu pred týmito dezinformačnými kampaňami.
Ģirts Valdis Kristovskis
v mene skupiny UEN. - (LV) Vážený pán komisár, dámy a páni, liberálne zákony Lotyšska umožnili každému potvrdiť svoju lojalitu k lotyšskému štátu a západným demokratickým hodnotám. Výsledkom je, že od roku 1993 klesol počet osôb bez občianstva o 59 %. Väčšina lotyšských firiem patrí ruským podnikateľom. Tieto argumenty nám dovoľujú odmietať sťažnosti na Lotyšsko. Okrem toho treba zdôrazniť skutočnosť, že v Lotyšsku žijú ľudia, ktorí ako členovia organizácie Interfront bojovali proti nezávislosti Lotyšska za zachovanie ríše zla, ktorú predstavoval Sovietsky zväz, a ktorí stále odmietajú skutočnosť, že Lotyšsko bolo okupované, neberú na vedomie sovietske totalitné zločiny v pobaltských štátoch a hlasovali proti členstvu Lotyšska v Európskej únii a NATO. Je možné, že toto ich presvedčenie je podstatnou prekážkou pri získaní lotyšského občianstva. Nebráňme im preto, aby žili vo svete minulých hodnôt!
Tatjana Ždanoka
v mene skupiny Verts/ALE. - Vážený pán predsedajúci, hovoríme o prípade Lotyšska, ktorý je skutočne špecifický. Osoby bez lotyšského občianstva nie sú štátnymi príslušníkmi iného štátu a nemajú právo zúčastniť sa na akýchkoľvek voľbách. Všetky dospelé osoby so štatútom osoby bez lotyšského občianstva boli na začiatku deväťdesiatych rokov 20. storočia osobami s trvalým bydliskom v tejto krajine. Naposledy mali príležitosť využiť volebné právo pred 19 rokmi, teda v marci 1990, keď sa volila Najvyššia rada Lotyšska. O rok a pol tá istá Najvyššia rada odoprela jednej tretine svojich voličov právo voliť. Toto je neobvyklý prípad v parlamentných dejinách.
Pán komisár hovoril len o integrácii osôb bez občianstva do spoločnosti a o ich naturalizácii. Takýto prístup však obráti všetko naruby: osoby bez občianstva sú už súčasťou spoločnosti, 32 % sa tu narodilo a pre mnohých je proces podávania žiadosti o občianstvo vo vlastnej krajine ponižujúci, a preto z princípu odmietajú naturalizáciu.
Pre lotyšskú politickú elitu je odoprenie základných práv tejto základnej skupine menšinového obyvateľstva nástrojom na zachovanie moci. Používajú starú metódu "rozdeľuj a panuj", a preto musí kroky v mene osôb bez lotyšského občianstva podniknúť Európska únia.
Som presvedčená, že základné hodnoty EÚ, ako napríklad nediskriminácia z dôvodu etnického pôvodu a participatívna demokracia, musia mať prednosť pred kompetenciami vnútroštátnych orgánov.
Christopher Beazley
Vážený pán predsedajúci, v tejto rozprave sme počuli, ako dvaja zločineckí diktátori zlikvidovali v minulom storočí lotyšskú demokraciu, nezávislosť a všetky mravné normy spoločnosti. Do Lotyšska vtrhol Stalin, potom Hitler a opäť Stalin. Lotyšské obyvateľstvo bolo väznené, deportované a popravované. Stalin tam potom priviedol nielen rusky, ale aj ukrajinsky a bielorusky hovoriace obyvateľstvo.
Všetci vrátane pani Ždanokaovej by sme dnes odsúdili Stalina a jeho činy, ale čo urobíme, pán komisár? Prehlásili by ste verejne, že nemáte právomoc intervenovať a že všetky členské štáty Únie by mali v plnej miere rešpektovať právne požiadavky, pokiaľ ide o volebné právo? Myslím si, že to nie je dôležité len pre Lotyšsko, ale aj pre ostatné krajiny.
Odpoveď, samozrejme, znie, že ak je niekto o tom pevne presvedčený, ako boli aj rusky hovoriaci Lotyši, ktorí prijali občianstvo, prijme občianstvo krajiny, na ktorú je hrdý, v ktorej sa narodil a v ktorej žije. Neodmietajte to. Nežiadajte o výsady, ak nechcete zohrať svoju úlohu. Môžete prijať občianstvo.
Lotyšské občianstvo bolo udelené aj jednému palestínskemu emigrantovi. Ak sa on dokázal naučiť jazyk, som si istý, že rusky hovoriaci Lotyši to dokážu tiež. Samozrejme si uvedomujeme, že veľká väčšina občianstvo prijala. Ak ste súčasťou krajiny, máte svoje práva aj povinnosti.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Chcel by som zablahoželať pani Alexandre Dobolyiovej a jej kolegom spoluautorom. V súčasnosti je to jedna z najvážnejších otázok ľudských práv v Európskej únii. Chápem, že naši lotyšskí priatelia cítia krivdy z minulosti, keď sa museli podrobiť potupnej asimilácii počas Stalinovej éry. Dobre poznám fakty, nič však nemôže ospravedlniť pomstu za minulosť. Mojim lotyšským priateľom by som poradil, aby sledovali príklad Fínska, ktoré bolo stáročia utlačované Švédskom, no nikdy sa nepomstilo na švédsky hovoriacich fínskych občanoch. Je nemožné deportovať alebo asimilovať niekoľko stoviek tisícov ľudí, a tak im treba udeliť práva Európskej únie. Veľmi ma zarmútili slová pána komisára Barrota, lebo namiesto toho, aby EÚ vyslala jasný signál, že situácia je neúnosná a odporuje základným hodnotám EÚ, pán Barrot dáva od toho ruky preč a hovorí, že Európska únia nemôže nič urobiť. Nuž, je to dosť smutné. Medzi lotyšskou väčšinou a ruskou menšinou treba nájsť historický kompromis. Je to jediné riešenie, iné neexistuje. Ďakujem za vašu pozornosť.
Inese Vaidere
(LV) Vážené dámy a vážení páni, minulú jeseň som predložila pani komisárke Ferrerovej-Waldnerovej otázku na písomné zodpovedanie, v ktorej som vyjadrila obavy, že výsady, ktoré udelilo Rusko osobám bez občianstva v Lotyšsku a Estónsku na vstup do Ruska bez víz, mal negatívny vplyv na ich želanie prijať občianstvo. Pani Ferrerová-Waldnerová so mnou súhlasila, ale dnes niektorí poslanci, autori otázok, prejavili úplné nepochopenie situácie v Lotyšsku. Ak pridáme k právam osôb bez občianstva právo voliť v komunálnych voľbách, počet osôb bez občianstva, ktorý sa od roku 1995 znížil o polovicu, sa pravdepodobne už nezníži. Lotyšské občianske právo je jedným z najveľkorysejších v Európe. Každá osoba bez občianstva môže získať všetky práva vrátane volebného práva, ak prijme občianstvo. Osoby bez lotyšského občianstva sú bezprostredným dôsledkom 50-ročnej sovietskej okupácie. Určité politické sily, ktoré podporujú kremeľskú politiku na ochranu krajanov, s týmito ľuďmi stále manévrujú, aby zvýšili svoj vlastný politický kapitál. Ďakujem.
Roberts Zīle
(LV) Vážený pán predsedajúci, pán komisár, záujem, ktorý venujú tejto rozprave autori otázky, možno vidieť na skutočnosti, že ani jeden už nie je v rokovacej sále, a preto nepočuli, čo práve povedala pani Inese Vaidereová, že skutočná vízová politika Ruska bola zbraňou, ktorá sa nepoužila na zintenzívnenie procesu naturalizácie v Lotyšsku, ale na dosiahnutie pravého opaku. Prieskumy verejnej mienky, žiaľ, potvrdzujú, že väčšina týchto ľudí sa nikdy nestane lotyšskými patriotmi, ale že väčšina z nich sú už patriotmi inej krajiny. Ak by získali právomoc v miestnej samospráve, ďalším krokom by bola samozrejme požiadavka na autonómiu a uzákonenie ich jazyka za úradný jazyk. Vieme, aký krok by ďalej nasledoval z príkladu vývoja dlhodobej situácie na miestach ako Abcházsko a Južné Osetsko - v týchto samosprávnych oblastiach by sa vydávali ruské pasy. Ďakujem.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Za bežných okolností by bolo možné navrhnúť, aby sa obyvatelia s trvalým bydliskom zúčastnili na voľbách do miestnej samosprávy, ale všetci veľmi dobre vieme, že o väčšine osôb bez lotyšského občianstva sa dá len ťažko povedať, že sa dostali do krajiny za bežných okolností. Ich príchod je priamym dôsledkom okupácie Lotyšska Sovietskym zväzom. Je to teda výsledok procesu rusifikácie, ktorý trval viac než päť desaťročí a porušoval normy medzinárodného práva. Všetci máme právo na výber - byť občanmi alebo byť lojálni k nášmu štátu, alebo nie? Každá voľba má však aj svoje dôsledky a z tohto dôvodu môžeme obviňovať len seba a nie štát, ktorý zaručil slobodu výberu.
Henrik Lax
(SV) Aké dôsledky má päťdesiatročná sovietska okupácia pre Lotyšov? Prečo veľká časť rusky hovoriaceho obyvateľstva nechce požiadať o občianstvo? Akú úlohu v tom hrá Rusko? Lotyšsko potrebuje našu podporu, nie naše odsúdenie, aby povzbudilo osoby bez občianstva na podanie žiadosti o občianstvo. Pán Tabajdi, chcel by som sa vás opýtať: prečo by sa Fínsko malo chcieť pomstiť Švédsku a čo to má spoločné s touto záležitosťou?
Paul Rübig
(DE) Vážený pán predsedajúci, pán komisár, dámy a páni, v Európe je povinná školská dochádzka bežnou záležitosťou. Zahŕňa spoznávanie zvykov a kultúry krajiny, v ktorej žijete, aby ste v nej dokázali žiť. Povinná školská dochádzka zahŕňa aj výučbu jazyka krajiny, prípadne iných jazykov. Je taktiež základom pre prípravu do zamestnania a približuje nám vývoj kultúry krajiny a jej smerovanie. Okrem toho sa študenti učia o dejinách. Povinné vzdelávanie, ako ho chápeme, pomáha ľuďom nažívať v zhode. Ak žijete v nejakej krajine, je samozrejmé, že musíte taktiež rozumieť jazyku tejto krajiny. Dobrý povinný školský systém má slúžiť na tento účel. Z tohto hľadiska by som chcel povedať, že mnoho problémov v Európe sa mohlo vyriešiť účinným presadením povinnej školskej dochádzky pre všetkých obyvateľov krajiny.
Jacques Barrot
Vážený pán predsedajúci, veľmi pozorne som si vypočul obidve strany.
V tejto súvislosti je pre Komisiu veľmi zložité prevziať od Lotyšska riešenie tohto problému. V tejto situácii ich môžem len povzbudiť, aby v rámci svojej krajiny viedli dialóg, ktorý považujem za veľmi žiaduci. To je, žiaľ, všetko, čo k tomu môžem dodať.
Predsedajúci
Rozprava sa skončila.
