Novi akcijski načrt EU za Afganistan in Pakistan (razprava) 
Predsednica
Naslednja točka sta izjavi Sveta in Komisije o novem akcijskem načrtu EU za Afganistan in Pakistan.
Cecilia Malmström
Gospa predsednica, problemi, s katerimi se soočata Afganistan in Pakistan, zadevajo ves svet. Nasilni ekstremizem se širi zunaj regije. Droge, ki se jih prideluje in proizvaja v Afganistanu, najdejo pot na ulice Evrope. Ena izmed gonilnih sil, ki se skriva za našo zavezo, je potreba po preprečevanju, da bi Afganistan in Pakistan postala varni raj za teroristične dejavnosti in organizirani kriminal. Sočasno hočemo seveda pripomoči k oblikovanju boljših držav, v katerih živijo Afganistanci in Pakistanci.
Pozornost se v veliki meri osredotoča na Afganistan. Mnoge izmed naših držav imajo v tej državi enote in znatno število civilnega osebja. Preobrat položaja v Afganistanu predstavlja velik izziv. Tudi Pakistan se sooča z resnimi izzivi. Ne bo prišlo do rešitve spora v Afganistanu, če se ne bomo spopadli tudi s položajem v Pakistanu in obratno.
Potrebna je splošna pobuda. Vsi moramo storiti več in to bolje. Junija je Svet pozval sekretariat Sveta, naj poda določena priporočila in določi politične prednostne naloge za krepitev in izboljšanje naše obveznosti v regiji. Rezultat je bil akcijski načrt EU za krepitev udeležbe EU v Afganistanu in Pakistanu. Sprejet je bil oktobra. Menim, da je ta akcijski načrt dobro orodje. Osnovna strategija je že določena. Akcijski načrt nam bo omogočil, da instrumente, ki se trenutno uporabljajo, prilagodimo našim političnim prednostnim nalogam.
Načrt temelji na naših trenutnih obveznostih in določa številne prednostne naloge. To so področja, na katerih menimo, da so lahko ukrepi EU najučinkovitejši. S tem krepimo svojo zavezo in se enotno odzivamo na izzive, s katerimi se soočata Afganistan in Pakistan. Pošilja tudi sporočilo regiji, da smo pripravljeni vztrajati. Regionalni vidik je pomemben, zato akcijski načrt poudarja predvsem regionalno sodelovanje.
Afganistan vstopa v odločilno obdobje. Ni potrebe po nadaljnji razpravi o postopku volitev. Te so za nami. Bile so daleč od tega, kar bi si želeli, in upamo, da se to ne bo ponovilo. Menim, da je takšno tudi mnenje Afganistancev. EU je pripravljena podpreti delo, ki ga je še treba opraviti, med drugim v zvezi s priporočili opazovalcev volitev EU. Upamo, da bo kmalu sestavljena nova vlada. To predstavlja priložnost za soglasje o novi agendi in nov dogovor med afganistansko vlado in mednarodno skupnostjo. Predsednik Karzai je v svojem inavguracijskem govoru dal dobrodošlo obljubo o novem začetku. Upamo, da bo konferenca, ki bo v kratkem v Londonu, dala nekaj zagona.
EU pričakuje močno zavezo in vodenje s strani predsednika Karzaija in njegove vlade. Pet let brez sprememb ni opcija. Zdaj se je treba osredotočiti na to, da Afganistan postopoma prevzame več odgovornosti, pri čemer bo mednarodna skupnost prevzela podporno vlogo. S tem ne mislim umika. Naslednje leto bo v Afganistanu precej večje število mednarodnega vojaškega osebja. ZDA pošilja dodatnih 30 000 pripadnikov vojske kot dodatek k 68 000, ki so že v državi. Druge države članice Nata in zavezniki so obljubili vsaj 7 000 dodatnih pripadnikov vojske k 38 000 tistim, ki so že tam.
To vojaško zavezo morajo spremljati državljanske pobude. Ne more priti do trajnega vojaškega umika iz Afganistana, če ni vzpostavljen civilni okvir za stabilnost. Učinkovite državne institucije, boljše oblike vlade, dostop do osnovne blaginje, pravna država in delujoča civilna država so vsaj tako pomembni kot močna varnost. V to nihče ne bi dvomil. Varnost, dobro upravljanje in razvoj morajo iti z roko v roki. Naša obveznost do Afganistana je dolgoročna. Vendar pa morajo Afganistanci zagotoviti, da bo izboljšanje življenjskih standardov omogočila njihova vlada in ne mednarodne organizacije. To je edini način, da bo prebivalstvo ponovno zaupalo svojim voditeljem. Mednarodna skupnost je tam. Narediti bomo morali več in to bolje. Podpreti moramo proces, ki je v teku - afganizacijski proces, ki je tako pomemben za državo.
To je jedro našega akcijskega načrta. Krepimo prizadevanja EU za izboljšanje afganistanskih zmožnosti in sodelujemo z vlado glede spodbujanja učinkovitih državnih institucij, ki jih je mogoče poklicati na odgovornost, na lokalni in tudi regionalni ravni. Velik pomen pripisujemo načelu pravne države, dobremu upravljanju, boju proti korupciji in izboljšanju položaja človekovih pravic. Kmetijstvo in razvoj podeželja sta nadaljnji prednostni področji za Evropo. Zelo pomembno je, da se dvigne življenjski standard za veliko večino Afganistancev, ki živijo na podeželju. Pripravljeni smo tudi podpreti postopek rehabilitacije nekdanjih borcev, ki ga vodi Afganistan. Tistim, ki so v preteklosti sodelovali v konfliktu, je treba zagotoviti alternative. Seveda bo visoko na agendi tudi podpora volilnemu sistemu.
Povedati želim tudi nekaj besed o Pakistanu. Pakistan je država, ki je v zadnjih letih prestala velike spremembe. Volitve leta 2008 so ponovno vzpostavile demokracijo in civilno vodenje države. Prehod na demokracijo je bil osupljiv. Vendar pa je demokracija trenutno v krhkem in nestabilnem položaju. Sočasno so pakistanski Talibani postali resnična grožnja za mir in stabilnost v državi. Skorajda ne mine teden brez poročil medijev o nadaljnjih samomorilskih napadih. V zadnjem tednu je bilo v napadih, ki so jih izvedle militantne skupine, ubitih več kot 400 ljudi.
EU hoče pripomoči k podpori pakistanskih civilnih institucij. Posebno pomembno je nadaljevati priporočila našega opazovalca volitev leta 2008 Michaela Gahlerja. Te zagotavljajo osnovni okvir za prihodnjo demokracijo, volilno reformo in vzpostavljanje institucij. Pakistanska vlada ve, da je to treba storiti. Navesti mora področja, na katerih želi sodelovati. EU bo s Pakistanom razvila strateško partnerstvo, ki je posledica uspešnega posebnega vrha junija 2009. Okrepiti hočemo demokracijo in doseči stabilnost. Zato si prizadevamo za civilno državo, boj proti terorizmu in trgovino. Seveda je osrednji element tega delujoča vlada, ki prevzema odgovornost za svoje ljudi in kaže vodstvo, potrebno za premik države naprej.
V partnerstvu z vlado Pakistana bo EU podpirala krepitev demokratičnih institucij in struktur te države. To bosta prinesla tudi gospodarski razvoj in trgovina. Pozdravljamo dejstvo, da Pakistan prevzema večjo odgovornost za svojo varnost. Pričakujemo, da bo država uporabila enak pristop v zvezi z vsemi oblikami terorizma, vključno z militanti, ki pakistansko ozemlje uporabljajo za napade znotraj Afganistana. Prizadevanja vlade proti pakistanskim Talibanom predstavljajo pozitivno potezo. Sočasno je treba zaščititi državljane in spoštovati mednarodno pravo. Vlada mora biti tudi pozorna na potrebo po humanitarni pomoči in obnovi na prizadetih področjih.
Potrebni so nadaljnji ukrepi v naših operacijah v Afganistanu in Pakistanu. EU se je že obsežno zavezala izzivom regije in to se bo nadaljevalo. V obeh državah je bilo veliko doseženo - s prizadevanji Afganistana in Pakistana in tudi mednarodne skupnosti. Strategije in dokumenti sami po sebi ne bodo izboljšali situacije. Zdaj je čas, da jih uporabimo skupaj z našimi partnerji v Afganistanu in Pakistanu.
Catherine Ashton
kandidatka za podpredsednico Komisije. - Naj začnem z Afganistanom. Smo na pomembni točki naših odnosov. Naša prihodnja podpora mora pripomoči k oblikovanju vlade, ki se odziva na potrebe in pomisleke Afganistancev. Ker je situacija nestanovitna, moramo sodelovati glede situacije tam in vplivati nanjo. Za to gre pri mednarodnih konferencah, ki se bodo naslednji mesec začele s konferenco v Londonu.
Pripravljeni smo vložiti več sredstev. Komisija za eno tretjino povečuje svojo razvojno pomoč, ki zdaj znaša 200 milijonov EUR. Potrebujemo te dodatne vire, da bi ponovili uspeh, kot sta bila razširitev sistema osnovnega zdravstvenega varstva na 80 % Afganistancev - vključno s precej boljšim zdravljenjem za ženske in dekleta - in nedavni uspeh pri zajezitvi proizvodnje maka v provincah. Naše države članice so se zavezale tudi pomoči pri okrepitvi našega programa usposabljanja policije.
Vendar pa je vse to šele začetek. To moramo zagotoviti ko del skladnega prispevka EU znotraj usklajenega mednarodnega odziva. V središču tega odziva morajo delati Afganistanci v sodelovanju z ZN.
Akcijski načrt, ki ga je Svet odobril oktobra, nam daje priložnost za to. Skupaj s prizadevanji ZDA in varnostnimi operacijami Nata pošilja regiji in mednarodni skupnosti močno sporočilo o naši zavezi. Skladen je seveda tudi s prednostnimi nalogami, ki jih je opredelil predsednik Karzai, zlasti na področju izboljšanega upravljanja in protikorupcije.
Načrt potrjuje, da bomo v središče naših prizadevanj še naprej postavljali ključne sektorje kot sta pravna država in kmetijstvo.
Vladi že pomagamo pri izboljševanju usposabljanja administratorjev v Kabulu. Zdaj bomo to usposabljanje razširili na vse province, da bi Afganistancem pomagali pri upravljanju njihovih zadev in zajamčili, da jim vlada zagotavlja - in smo prepričani, da zagotavlja - storitve.
Načrt pošilja sporočilo, da bomo podpirali vključevanje upornikov, ki so se pripravljeni odzvati na poziv predsednika Karzaija k sodelovanju z njegovo vlado.
Evropska misija za opazovanje volitev danes v Kabulu predstavlja svoje poročilo, čestitala pa bi gospodu Bermanu in njegovi ekipi za dobro opravljeno delo v izredno težkih okoliščinah. Zagotovili bomo spremljanje, saj je jasno, da kredibilnost vlade in političnega sistema temelji na popolni obnovi volilnega sistema.
Nazadnje glede Afganistana, kar je morda najpomembneje, tam racionaliziramo naše strukture. Države članice bodo uskladile politike s sredstvi za njihovo podporo in upam, da bo mogoče čim prej združiti funkciji posebnega predstavnika EU in vodje delegacije EU v eno samo. To nam bo pomagalo vzpostaviti usklajen pristop, ki lahko služi kot zgled za drugje.
Če se posvetim Pakistanu, je naš največji pomislek in interes, da mora biti Pakistan stabilna demokracija brez nasilja in se mora biti zmožna pridružiti svojim sosedam pri obrambi pred skupnimi nevarnostmi.
Akcijski načrt poudarja to in gradi na obstoječih zavezah, danih na junijskem vrhu EU-Pakistan, vključno s humanitarno pomočjo, podporo za obnovo, pomočjo policiji in pravosodju ter krepitvijo demokratičnih institucij in civilne družbe za izboljšanje človekovih pravic in tudi sporazumi o trgovini in družbeno-ekonomskim razvojem. Še naprej bomo podpirali izvajanje priporočil misije za opazovanje volitev leta 2008.
Akcijski načrt podpirajo znatna finančna sredstva Komisije v višini nekaj manj kot 500 milijonov EUR do leta 2013 in posojilo za obnovljive vire energije Evropske investicijske banke ter zaveze, da bomo poglobili trgovino in politične odnose. Akcijski načrt določa tudi okrepljen dialog o vseh teh vprašanjih, naslednje leto pa bi moral biti drugi vrh v okviru španskega predsedovanja.
Akcijski načrt tudi pojasnjuje, da bo Evropska unija uporabila svoje strokovno znanje glede regionalnega povezovanja za pomoč Afganistanu, Pakistanu in njunim sosedam pri zagonu gospodarskih odnosov, zlasti z Indijo. Ne bo hitre rešitve za trenutne napetosti, vendar pa moramo začeti premagovati nezaupanje. Morebitne koristi zaradi takšnega regionalnega sodelovanja v smislu trgovine in naložb bi prekašale vse, kar lahko storimo kot Evropska unija.
Z zaključek, izvajanje načrta za Afganistan in Pakistan je ključno za naše prihodnje delo v teh državah. Gre za skupno prizadevanje držav članic in institucij EU, ki je prvo takšne vrste in ki lahko, če bo uspešno, pripomore k oblikovanju mednarodnega civilnega odziva na krize, ki so bile doslej večinoma opredeljene v vojaškem smislu.
Akcijski načrt predstavlja veliko zavezo ne samo Afganistanu in Pakistanu, ampak tudi južni in srednji Aziji kot celoti. Vendar pa za njeno uresničitev potrebujemo več kot zamisli: potrebujemo prave ljudi in prava znanja, potrebujejo pa varnost, da bi delovali. Sodelovanje vlad gostiteljic mora biti močnejše, donatorice pa bolje usklajene, tudi države članice znotraj EU.
Južna Azija se vsak dan sooča z ekstremizmom bodisi na bojišču v Helmandu ali na ulicah Pešavarja, Lahoreja in Rawalpindija. Z njim se ne bomo spopadli samo z vojaškimi akcijami, ampak tudi s pomočjo pri izgradnji zaščitenega in varnega okolja brez napetosti in neenakosti, ki podžigajo ekstremizem.
Evropa lahko ponudi veliko iz svojih lastnih izkušenj. Akcijski načrt nam zagotavlja priložnost, da te izkušnje uporabimo za pomoč drugim, in upam, da ga bo Parlament podprl.
Ioannis Kasoulides
v imenu skupine PPE. - Gospa predsednica, cilj v Afganistanu je bil boj proti Talibanom, ki so zagotavljali varno zatočišče za al Kaido. Afganistan ni več varno zatočišče, vendar pa upor Talibanov ni bil premagan, saj je bilo dokazano, da zmage ni mogoče doseči samo z vojaškimi sredstvi in da je prekomerno zanašanje na vojaško silo z ubijanjem upornikov kontraproduktivno.
Do spremembe strategije je prišlo zaradi zaščite prebivalstva, vzpostavitve varnostne zmogljivosti Afganistana, olajšanja dobrega upravljanja na osrednji in zlasti lokalni ravni ter spodbujanja razvoja. V tem okviru je potrebna spodbuda za proces sprave, ki ga vodi Afganistan, za tiste Talibane, ki so se na napačni strani znašli zaradi posebnih okoliščin.
Akcijski načrt EU obravnava vse te izzive in EU lahko igra pomembno vlogo na nevojaških področjih. Vendar pa bi pričakoval precej večji poudarek na drogah - omenili ste jih, ministrica - in ostrejše opozorilo v zvezi s korupcijo in slabim upravljanjem.
Glede Pakistana: "da" akcijskemu načrtu. Oba primer sta medsebojno povezana in je uspeh enega izmed njiju odvisen od uspeha obeh. Pakistan bi moral imeti možnost, da se ustrezno bori proti pritoku upornikov iz Afganistana. Nazadnje, potrebna je diplomacija, da bi se izognili temu, da večno nezaupanje med Indijo in Pakistanom postaja ovira za splošni uspeh.
Roberto Gualtieri
Gospa predsednica, ministrica, visoka predstavnica, gospe in gospodje, s to razpravo si Evropski parlament prizadeva prispevati k razpravi o vlogi Evrope znotraj regije, ki je ključnega pomena za varnost in stabilnost celotnega planeta.
Nova vojaška strategija, ki jo je napovedal predsednik Obama in ki je jasneje določena v kasnejši izjavi zunanjih ministrov držav ISAF, je odpošiljanje novih enot povezala s prvotnim ciljem zaščite prebivalstva ter krepitve zmogljivosti varnostnih sil in afganistanskih institucij. Ta dobrodošla velika sprememba upošteva nesmiselnost, rekel bi celo protiproduktivnost, konvencionalnega tipa vojaških prizadevanj, ki se v celoti osredotočajo na zadušitev gverilskih dejanj.
Da pa bi zagotovili, da je ta nova smer produktivna in spodbuja prehod k varnemu, uspešnemu, stabilnemu in s tem samozadostnemu Afganistanu, je zelo jasno, da mora vojaško razsežnost posredovanja mednarodne skupnosti spremljati vse večja zaveza na civilni in politični fronti. Po eni strani moramo spodbujati gospodarski razvoj in krepiti institucije, upravljanje in pravno državo, po drugi strani pa moramo pospešiti proces notranje sprave in pripomoči k stabilizaciji položaja v Pakistanu.
Tu je mesto in vloga Evropske unije. Evropa že nekaj časa v regiji prevzema velike obveznosti: 1 milijarda EUR letno v Afganistanu, 300 milijonov EUR v Pakistanu, misija EUPOL, ki kljub problemom z osebjem opravlja neprecenljivo delo, mednarodna opazovalna misija in seveda tudi zaveza posameznih držav misiji ISAF.
Vendar pa se zmožnost Evrope, da bi povzročila pomembno spremembo v regiji, zdi zelo majhna, če upoštevamo količino uporabljenih človeških in finančnih virov. Zaradi tega moramo okrepiti naša prizadevanja, z drugimi besedami, vodilno vlogo Evrope, ki mora biti doslednejša in učinkovitejša z vidika civilne strategije in političnih prizadevanj. S tega vidika predstavlja akcijski načrt velik korak naprej, Skupina naprednega zavezništva socialistov in demokratov v Evropskem parlamentu pa ga podpira in zahteva njegovo dosledno izvajanje.
Hkrati se sprašujemo, ali cilji, navedeni v načrtu, zahtevajo opredelitev ukrepov ad hoc in pozivajo k preučitvi razširitve ciljev in krepitve orodij misije ESDP EUPOL. Evropski parlament je pripravljen zagotoviti svojo podporo ukrepanju Evropske unije na vseh teh frontah.
Pino Arlacchi
v imenu skupine ALDE. - Gospa predsednica, tu smo, da bi obravnavali akcijski načrt EU za Afganistan in Pakistan. Odbor za zunanje zadeve tega Parlamenta mi je dal priložnost, da sem poročevalec o novi strategiji za Afganistan.
Potrebujemo novo strategijo - ali pa potrebujemo samo strategijo - na civilni strani, saj doslej posredovanje EU v tej državi ni bilo dovolj usklajeno in se zdi, da je imelo zelo omejen vpliv. Bojim se, gospa Ashton, da se ne morem strinjati z vašo uvodno izjavo o Afganistanu, ker je preveč splošna, preveč birokratska, premalo osredotočena - kot trenutni akcijski načrt. Menim, da mora Parlament prispevati h krepitvi in usklajenosti te strategije.
Sestavljam vse potrebne koščke informacij. Najprej moram povedati, da je zelo težko pridobiti celo najosnovnejše podatke o tem, koliko je EU potrošila v Afganistanu po zasedbi leta 2001, kam je prispela pomoč EU in koliko jo je mogoče upravičiti. Vemo, da se tam vsako leto porabi skoraj 1 milijardo EUR, kar je velika vsota. Afganistanski BDP znaša samo 6,9 milijarde. Naša civilna pomoč torej znaša več kot 20 % letnega afganistanskega BDP, kar je znesek, ki lahko spremeni usodo države, če se ga pravilno uporabi.
Drugič, moj poskus, da sestavim novo strategijo za Afganistan, se bo začel s prizadevanjem, da opredelim, kaj je in kaj bi moral biti interes EU na tem področju. Del poročila bom osredotočil na odpravo maka za opij z alternativno razvojno strategijo.
Jean Lambert
v imenu skupine Verts/ALE. - Gospa predsednica, menim, da so v akcijskem načrtu določene zadeve, ki jih je treba pozdraviti, toda v njem so, kot so pravilno izpostavili, tudi številna vprašanja, na katera ni bilo odgovorjeno.
Menim, da vedno, ko to preučujemo, preučujemo z vidika problema, ki ga imamo, in včasih podcenjujemo vsakodnevno resničnost ljudi v Afganistanu in Pakistanu, ki doživljajo smrt, ciljno ubijanje Hazarov v delih Pakistana, napade na dekliške šole, policijo in mnoge druge.
Afganistanska policija nam je bila nedavno opisana kot topovska hrana za Talibane. Mnogi izmed nas se še vedno sprašujemo, kaj smo mislili, da bomo dosegli, če posredujemo. V smislu mednarodnega odziva pozdravljam, da komisarka govori o zagonu sodelovanja in omenja zlasti Indijo. Regionalni pristop je pomemben in veselim se, da bom slišala, kako bomo obravnavali druga področja resničnih napetosti kot je Kašmir, za katerega nam je afganistanski veleposlanik povedal, da resnično predstavlja problem za vse, kar ljudje poskušajo narediti v regiji.
Preučiti moramo tudi, predvsem v Pakistanu, kakšno učinkovito podporo zagotavljamo v smislu več tisoč razseljenih oseb, in se učiti iz našega pomanjkanja sodelovanja s tistimi, ki so bili v preteklosti razseljeni na meje Pakistana in Afganistana, da bi se zapolnila praznina. Zato moramo resnično namenjati pozornost izobraževanju in izpolnjevanju potreb prebivalstva, ki skrbi za te razseljene osebe.
Charles Tannock
v imenu skupine ECR. - Gospa predsednica, ne moremo si privoščiti, da vojaška misija Nato-ISAF v Afganistanu ne bi uspela. Z zadostno politično voljo, pravo vojaško opremo in številčnejšimi enotami iz vseh držav članic lahko Nato porazi Talibane, to pa je treba povezati tudi s kampanjo za srce in dušo. Toda v soseščini je Pakistan morebitna katastrofa v nastajanju - država z jedrskim orožjem, ki jo trpinči islamistična radikalizacija, korupcija in slabo vodstvo, ki pa ji moramo pomagati iz strateških razlogov.
Vendar pa se je na primer dolgo sumilo, da pakistanski ISA molče podpira afganistanske Talibane in se šele zdaj začenjajo nejevoljno zavedati domače nevarnosti takšnega pristopa. Grožnja, ki jo Pakistan predstavlja Indiji zaradi Kašmirja, predvsem s skrivanjem teroristov, pomeni tudi veliko grožnjo za vso regijo.
Če bo Pakistan še naprej prejemal vojaško pomoč držav EU za protiuporniške operacije proti teroristom džihada in tudi gospodarsko pomoč EU, mora dati trdna zagotovila, da se takšne pomoči ne bo uporabilo za krepitev njegovih konvencionalnih sil na indijski meji.
Nazadnje, nestabilnost Pakistana in Afganistana je v velikem nasprotju s stabilnostjo in zmernostjo naše demokratične partnerice Indije, ki si zasluži polno podporo EU.
Willy Meyer
v imenu skupine GUE/NGL. - (ES) Gospa predsednica, gospa kandidatka za podpredsednico Komisije, moja skupina ni nikoli podpirala strategije predhodnega predsednika Združenih držav gospoda Busha v zvezi z Afganistanom. Nikoli je nismo podpirali, čas pa je pokazal, da smo imeli prav.
Afganistan ima trenutno skorumpirano, nezakonito vlado, prihaja do nedolžnih žrtev, položaj žensk pa se sploh ni spremenil. Zato bi bilo logično spremeniti strategije, obžalujemo pa, da je predsednik Obama izbral vojaško rešitev in namerava odposlati dodatnih 30 000 enot. Menim, da Evropska unija ne sme ukrepati na ta način, saj obstaja resnično tveganje, da v 21. stoletju v Afganistanu ustvarimo novi Vietnam.
V Afganistanu je zgodovina pokazala, da ne more biti vojaške rešitve. Okrepiti je treba sodelovanje in vsa prizadevanja za iskanje diplomatske rešitve. Na samem območju spopadov in v geostrateškem smislu moramo izbrati spoštovanje mednarodnega prava z notranjimi rešitvami v Afganistanu.
Nicole Sinclaire
v imenu skupine EFD. - Gospa predsednica, pred nekaj tedni sem se imela priložnost sestati z nekaterimi silami Združenega kraljestva, ki so se vrnile iz Afganistana, in nenehno sem poslušala isto zgodbo, da so namreč slabo opremljene. Toda Združeno kraljestvo tej skorumpirani instituciji nameni 45 milijonov GBP na dan. Nekaj tega denarja bi lahko bolje porabili za oborožitev naših sil v Afganistanu, sil, ki dejansko usposabljajo afganistansko policijo itd.
Prav je, kot ste povedali nekateri; to je pomembno področje na sveti in pomembno področje, na katerem moramo doseči napredek.
Težavo imam s pomanjkanjem izkušenj naše visoke predstavnice za zunanje zadeve Cathy "zvrni krivdo na drugega" Ashton, ki to nedvomno rada počne. Potrebujemo nekoga z več izkušnjami. Ni imela nobenih izkušenj v zunanjih zadevah; ni bila ministrica za zunanje zadeve in mislim, da ni niti delala s krajšim delovnim časom v potovalni agenciji. Dajte no! To je občutljiva funkcija; funkcija, ki mora spremeniti stvari na bolje, ona pa enostavno nima dovolj izkušenj.
Andrew Henry William Brons
Gospa predsednica, na prvi pogled so sklepi Sveta o Afganistanu dobrodošlo nasprotje bojevitega odnosa Združenih držav in Združenega kraljestva. Če pogledamo natančneje, gre za mešanico naivnosti in sokrivde v njunih metodah. Svet je resnično naiven, če poskuša občutljivo cvetlico zahodne demokracije posaditi v neprijazna tla afganistanskega tribalizma. Navpična ločevanja v družbi in prevlada plemenske zvestobe nad osebno presojo bi to onemogočila. Odpraviti hoče korupcijo, vendar preprosto ne razume, da birokratski model objektivne presoje ter finančne odločitve in odločitve o virih nimajo možnosti, da se jih spoštuje. To ni zato, ker so Afganistanci pretežno nepošteni, ampak zato, ker afganistanska plemenska družba skrb za lastno družino in pleme smatra za samoumevno vrlino.
Svet bi rad preprečil pridelavo maka za opij. Vendar pa odstranitev Talibanov iz vlade ni bil najboljši način za zmanjšanje te pridelave. Talibanska vlada jo je zmanjšala za 90 %, vendar pa je vse od vdora Afganistana ta država ponovno vodilni svetovni proizvajalec opija. Poročilo pravi, da "negotovosti v Afganistanu ni mogoče rešiti samo z vojaškimi sredstvi". To lahko pomeni samo, da mora vojaško ukrepanje odigrati legitimno vlogo. Po mojem mnenju ni tako. V 19. in v začetku 20. stoletja smo izgubili tri vojne proti Afganistanu; morali bi se bili že naučiti lekcijo.
Talibansko gibanje zatira ženske, prezira demokracijo in ubija britanske vojake: gre za nadvse neprijetno organizacijo. Vendar pa bi ji lahko že jutri z umikom naših enot preprečili ubijanje Britancev in zavezniških vojakov. Gre za morilsko, nesmiselno vojno, ki jo je enostavno nemogoče dobiti.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Gospa predsednica, mednarodna skupnost in ne samo Združene države imajo težavo v Afganistanu. Predsednik Obama je porabil tri mesece, da je pripravil globalno strategijo kot odziv na alarmantno poročilo generala McChrystala.
Dobro znano je, da nova strategija vključuje kratkoročno krepitev vojaške prisotnosti, umik leta 2011, postopen prenos varnostnih vidikov afganistanskim silam, boljše usklajevanje med civilnimi in vojaškimi prizadevanji in osredotočanje na velika mesta.
Zdaj je, gospa Ashton, velik izziv oblikovati in opredeliti evropski odziv, predvsem na londonski konferenci. V svoji izjavi ste navedli dve ključni besedi. Rekli ste, da mora biti naš odziv usklajen z drugimi mednarodnimi organi, in podpiramo uskladitev z Združenimi narodi. Rekli ste tudi, da mora biti naš odziv celovit.
V zvezi s tem imam dve pripombi, gospa Ashton. Leta 2005 sem vodil misijo Parlamenta za opazovanje volitev in sem se imel priložnost sestati z voditeljem Mednarodne varnostne podporne sile (ISAF) generalpolkovnikom Grazianom, katerega služenje v začasnih silah Združenih narodov v Libanonu (UNIFIL) se končuje. Današnjih 44 držav v ISAF (28 jih je držav članic Nata) predstavlja heterogeno silo, ki ne zagotavlja učinkovitega odziva v trenutnem boju proti upornikom.
Drugi bistveni vidik, gospa Ashton, je, da vojne ni mogoče dobiti - in trenutno v Afganistanu poteka vojna -, ne da bi na svoji strani, na strani mednarodne koalicije imeli civilno prebivalstvo. Menim, gospa Ashton, da bi moral biti eden izmed glavnih ciljev Evropske unije osredotočanje naših prizadevanj, ki vključujejo 1 milijardo EUR denarja Evropske unije, na zagotavljanje, da je civilno prebivalstvo na naši strani.
Richard Howitt
Gospa predsednica, naj danes začnem s spominom na podčastnika Adama Draneja, starega 23 let, iz Kraljevega anglikanskega polka, ki je živel v mestu Bury St Edmunds v mojem volilnem okrožju in 7. decembra umrl v provinci Helmand ter je stoti član britanskih oboroženih sil, ki je bil ubit letos.
V mislih moramo biti z Adamovo družino in vsemi tistimi družinami, evropskimi, afganistanskimi in pakistanskimi, ki so utrpele takšno izgubo.
Spričo takšne žrtve smo v tem Parlamentu dolžni zagotoviti, da bomo storili vse, kar lahko, za spodbujanje miru in blaginje v Afganistanu. Če nameravamo resno vzeti nove spremembe, ki jih prinaša Lizbonska pogodba, in skupno zunanjo politiko EU, se moramo dokazati predvsem v afganistanski puščavi, da najprej zagotovimo ustrezno uskladitev dejavnosti posameznih držav članic, ki se skrivajo za to novo strategijo, in da nato pozdravimo današnjo zavezo visoke predstavnice Ashton, da bomo v začetku novega leta v Afganistanu imeli pomembnega novega predstavnika z deljeno odgovornostjo. To je preskusni kamen za učinkovitejše delo EU v sladu s pogodbo in pokazatelj naše prihodnje rešitve za Afganistan.
Nazadnje morajo države članice zagotoviti, da EUPOL rekrutira 400 obljubljenih policistov; to je resnično potrebno za zagotavljanje, da lahko afganistanski organi pregona ustrezno opravljajo svoje delo.
Charles Goerens
(FR) Gospa predsednica, takoj bi rad pojasnil, da se niti malo ne strinjam s pripombami, ki jih je pravkar imela gospa Sinclaire proti gospe Ashton.
Gospa predsednica, eden izmed štirih otrok ne doživi petega leta starosti v Afganistanu, državi, ki jo zaznamujejo socialni in zdravstveni primanjkljaji, h katerim je mogoče dodati demokratične in predvsem varnostne primanjkljaje. Verjetnost soočenja s Pakistanom zagotavlja pobudo za Talibane, da se mobilizirajo, in poudarja potrebo po obravnavanju problemov Afganistana z regionalnega vidika. K temu bi morali dodati še, da nezmožnost premagovanja situacije samo z vojaškimi sredstvi vnaprej določa, da bo Evropska unija s svojim velikim izborom orodij igrala posebno vlogo.
Nato, ki je odgovoren predvsem za vojaški vidik, spričo afganistanskega izziva dosega svoje meje. Humanitarno delovanje Evropske unije, njeni instrumenti za sodelovanje in razvoj ter njena izredno učinkovita diplomacija vsekakor niso zagotovilo za uspeh, vendar pa so brez te podpore akcije Nata obsojene na neuspeh.
Nova kombinacija vseh teh elementov bo - upamo - ustvarila boljše obete za afganistanske državljane. Čeprav ima Evropska unija v trenutni situaciji veliko odgovornost, je odgovornost Afganistana, ki je še vedno preveč skorumpiran, razdeljen in neorganiziran, ogromna.
Ne pozabimo, da lahko partnerstvo, ki smo ga ponudili Afganistanu, uspe samo, če bo zadostno število državljanov podprlo obnovo svoje države. Čeprav je to obsežna naloga, ni razlog za to, da pustimo, da države postanejo žrtev fundamentalistov vseh vrst.
Nicole Kiil-Nielsen
(FR) Gospa predsednica, da, rešiti se bomo morali iz pasti Afganistana, v katero smo padli zaradi politike, ki jo uveljavlja George Bush. Vendar pa vprašanje ni kdaj, ampak kako se bomo umaknili iz Afganistana.
Če se ne podvomi v neštete napake, ki jih je storila mednarodna skupnost, smo v nevarnosti, da bomo povsem izgubili zaupanje in podporo afganistanskega prebivalstva v korist Talibanov. Ustaviti je treba militarizacijo humanitarne pomoči in razvojne pomoči, ker ustvarja zmedo med ljudmi in povzroča nezaupanje v NVO.
Bolj se moramo zanašati na civilno družbo v nastajanju in na afganistanske reformiste. Zakaj je Evropa v Afganistanu? Ker so Združene države rekle tako ali da bi Afganistan rešili pred nazadnjaštvom in nasiljem? Okrepiti moramo najučinkovitejše afganistanske strukture, kot prednostno nalogo opredeliti naložbe v javne storitve - izobraževanje, zdravstvo in promet - in podpreti dobro upravljanje lokalnih organov, saj nam kultura teh držav narekuje, da upoštevamo pomen nacionalne države. Evropa mora na primer podpreti Habibo Sarabi, guvernerko province Bamian. Njeno imenovanje je prvo v zgodovini te države, v katero smo, kot se spomnite, šli leta 2001, da bi pomagali ženskemu prebivalstvu.
Geoffrey Van Orden
Gospa predsednica, pri branju akcijskega načrta EU za Afganistan in Pakistan bi si predstavljali, da je celotna situacija odvisna od dejanj EU.
Menim, da bi lahko Evropska unija koristno, praktično prispevala, vendar pa je treba to postaviti v okvir širših, mednarodnih prizadevanj in mora biti osredotočeno na nekatere določene dejavnosti, kjer bi udeležba EU lahko resnično dodala vrednost. To je preveč resna zadeva za takšno nastopaško držo EU. V dokumentu z več kot ducat stranmi sem našel samo štiri kratke omembe Združenih držav in, kar je morda pomembneje, eno omembo Nata, nenazadnje pa je misija Nata ISAF tista, ki je ključna za uspeh naših prizadevanj.
Brez varnosti in stabilnosti ni mogoče zagotoviti dobrega upravljanja ali kakršnega koli pomembnega programa obnove in razvoja.
Na civilni strani so evropske države in sama EU v Afganistan od leta 2001 vložile 8 milijard EUR, vendar pa se zdi, da ta velik znesek ni prinesel veliko sprememb; ali sploh vemo, koliko denarja se je izgubilo?
Obstajati mora celovit mednarodni načrt za Afganistan in Pakistan, vendar pa moram še ugotoviti, kam v tej širši, mednarodni zavezi sodi ta prispevek EU.
Cornelia Ernst
(DE) Gospa predsednica, danes po osmih letih vsi v bistvu vemo, da prejšnja strategija za Afganistan, ki je temeljila na vojaških silah, ni bila uspešna. Neravnovesje med vojaškimi operacijami na eni strani in nezadostnimi viri za civilne namene na drugi strani neposredno preprečuje kakršno koli izboljšanje življenjskih pogojev v Afganistanu.
Zato je najpomembnejše sporočilo Konfederalne skupine Evropske združene levice/Zelene nordijske levice, da potrebujemo radikalno spremembo strategije. Potrebujemo radikalno spremembo strategije stran od vojaške in predvsem proti strategiji, bolj osredotočeni na ljudi. Štirideset odstotkov Afganistancev je brezposelnih in več kot polovica jih živi v najhujši revščini brez zdravstvenega varstva ali ustreznega izobraževanja. Osredotočiti se je treba na socialno vprašanje in to pričakujem od Sveta, Komisije in vseh udeleženih akterjev.
To seveda vključuje povečanje dobrega upravljanja, krepitev kmetijstva in vključevanje nekdanjih talibanskih upornikov. Vendar pa povsem odkrito povem: če bomo samo do polovice opravili to in se ponovno zanašali na vojaške sile, bomo zapravili svojo priložnost. Čas se izteka!
Philippe Juvin
(FR) Gospa predsednica, menim, da se moramo potruditi za nekaj enostavnih zamisli v zvezi s temi zelo zapletenimi zadevami.
Moje prvo vprašanje je preprosto: zakaj smo šli v Afganistan? V Afganistan smo šli z enim ciljem: da bi odstranili tabore za usposabljanje al Kaide, podporne baze mednarodnega terorizma, ki so ogrožali nas in stabilnost v regiji. Danes ti tabori ne obstajajo več.
Moja druga pripomba je, da se žal, če nam je to všeč ali ne, enote z zahoda, odposlane v Afganistan, vse pogosteje smatra za okupacijske sile in ne več za prijateljske sile. To je velik, vsakodnevni problem, na katerega ne smemo pozabiti. Tiste, ki vam govorijo drugače, vabim, da odpotujejo tja in s prepričajo, kaj se dogaja v tej državi.
Tretja pripomba je, da se je varnostna situacija pomembno poslabšala. Leta 2004 je bilo mogoče hoditi po Kabulu. Danes je Kabul ogromno utrjeno taborišče. Tako zato, ker se nismo naučili lekcij iz operativnega neuspeha na kraju samem in ker uporabljamo samo stare metode, ubiramo pot, ki vodi k ponovitvi takšnega neuspeha.
Kakšne so posledice vsega tega? Pravzaprav menim, da je treba priznati, da smo uničili al Kaido - to je prava ugotovitev - in da se moramo umakniti. Se lahko umaknemo takoj, danes? Ne, ker bi naš umik nedvomno povzročil kaos in ker bi morda povzročil povratek tistih taborov, proti katerim se borimo. Naš umik je zato treba povezati z nekaterimi pogoji.
Prvič, kot pravijo vsi, moramo ključe predati samim Afganistancem; zagotoviti moramo, da je konflikt afganistanski konflikt. Drugič, vzpostaviti je treba dialog z vsemi uporniki, in zapomnite si, da nisem rekel "s Talibani", ker je beseda "Talibani" zelo omejujoča. Tretjič, sprejeti je treba socialno raven, ki ni popolna. Ne mislimo, da so naša evropska merila tista merila, ki jih je treba prilagoditi Afganistanu. To moramo sprejeti.
Gospa predsednica, vedno je težje končati vojaško operacijo kot jo začeti, in da bi jo lahko končali, ne smemo pozabiti na prvotni cilj, ki je bil zagotoviti, da se odstrani tabore al Kaide. To je bilo storjeno danes.
Ana Gomes
(PT) Svet pravi, da ima situacija v Afganistanu in Pakistanu neposreden vpliv na Evropo. To je pravzaprav glavno sporočilo, ki ga moramo odkrito in pogumno prenesti evropskim državljanom. V zvezi s tem pozdravljam novi akcijski načrt EU za Afganistan in Pakistan, ki vključuje naložbe v velik program za krepitev zmogljivosti na vseh ravneh v afganistanski upravi.
Učinkovito izvajanje tega načrta kot sredstva za poenotenje evropskih prizadevanj v Afganistanu je edini način za prispevek h gradnji države, ki je potrebna za končanje vojne in nerazvitosti. Evropa ne more zapustiti Afganistancev in ni tam zato, ker so tako odločili Američani. Mednarodna vojaška in civilna prisotnost bosta tam potrebni še mnogo let.
Za zaključek, močno obsojam odločitev francoske vlade, da nasilno vrne v domovino Afganistance, ki so pobegnili pred vojno v svoji državi.
Reinhard Bütikofer
(DE) Gospa predsednica, stvar, ki je resnično ne potrebujemo v grenki realnosti v Afganistanu, so domišljavi govori. Ko to govorim, gledam v vašo smer, baronica Ashton. Govorili ste o zavezi držav članic misiji EUPOL za usposabljanje policije. Je to res? Če je, kako to, da tam še vedno nimamo niti 400 policistov? To je kombinacija nepoštenosti in absurdnosti. Smo pošteni v svojih izjavah?
Pred dvema letoma je bilo v evropski Security Review navedeno, da majhno število policijskih inštruktorjev vzbuja dvom v resničnost zaveze Evrope. Zakaj ne financiramo usposobljenih policistov, da bi jim preprečili, da se pridružijo gospodarjem vojne ali Talibanom? Ne bi stalo veliko in bilo bi zelo učinkovito. Občutek imam, baronica Ashton, da je Evropa polna veličastnih besed, vendar pa je sramotno, kako majhna in neprimerna so njena dejanja.
Michael Gahler
(DE) Gospa predsednica, naslov "novi akcijski načrt za Afganistan in Pakistan", ki je bil izbran, je ustrezen. Vendar pa se mi zdi, da gre pri tem, kar je bilo predstavljeno, prej za dva ločena akcijska načrta, predstavljena zaporedno.
V osnovi podpiram, kar je bilo povedano o obeh državah. Upam, da smo se v Afganistanu naučili iz preteklih napak in da bomo ustrezno prilagodili naše politike in strukture. Glede Pakistana sem zadovoljen, da se novo politiko smatra za nadaljevanje mojega poročila o opazovanju volitev. Zdi se mi, da je za države, v katerih smo izvedli misije za opazovanje volitev, edino pravilno, da priporočila vključimo v naše posebne politike do teh držav.
Želim si, da bi bila v odzivu Sveta in Komisije na to razpravo skupna strategija jasneje razložena, ker moramo na primer priznati, da imamo v tej regiji tisoče kilometrov dolgo mejo, ki je na nobeni strani ni mogoče ustrezno nadzorovati, saj bo politika, ki jo bomo izvajali na eni strani meje, neposredno vplivala na drugo stran. Kakšne strukture hočemo dejansko vzpostaviti? Kako bomo vzpostavili dialog med afganistansko in pakistansko vlado? Kako lahko zagotovimo, da bodo naše politike sprejelo lokalno prebivalstvo? To so vprašanja, na katera še vedno potrebujemo odgovore, in upam, da jih bomo dobili.
Ioan Mircea Paşcu
Gospa predsednica, akcijski načrt za Afganistan in Pakistan, sprejet oktobra lani, je sam po sebi dober dokument. Njegov cilj je ustvariti pogoje za prenos odgovornosti z mednarodne skupnosti, vključno z EU, na Afganistan, mednarodna skupnost pa bo imela podporno vlogo. Enako nameravajo storiti ZDA v varnostnem sektorju. Upa se, da bo dodatnih 30 000 enot ZDA ustvarilo položaj, v katerem bo mogoče odgovornost prenesti na afganistanske sile do leta 2011, ko se bo začel umik ZDA.
Čeprav imata EU in ZDA podobne cilje, namreč vzpostavitev pogojev, da bo Afganistan prevzel odgovornost za svoje zadeve, je časovni okvir za izpolnitev teh ciljev različen. Do leta 2011 bo treba doseči ustrezno varnost, gradnja države pa bo neizogibno trajala dlje.
Zastavlja se vprašanje: če se ustrezne varnosti bodisi ne doseže do leta 2011 ali pa se poslabša po umiku ZDA, ali bo EU, že vključena v gradnjo, pripravljena prevzeti tudi nalogo zagotavljanja varnosti? Menim, da ne - in potem imamo problem.
Francisco José Millán Mon
(ES) Gospa predsednica, veseli me, da je švedsko predsedstvo z akcijskim načrtom okrepilo zavezo Evropske unije stabilnosti in razvoju v Afganistanu. Seveda bi rad vedel več o financiranju tega načrta v zvezi z Afganistanom.
Še en pomemben trenutek za Afganistan bo januarska konferenca v Londonu. Na tej konferenci bomo slišali o zavezah Evropske unije in njenih držav članic. Afganistanska vlada bi nam morala povedati o mnogih obveznostih, ki jih mora sprejeti na področjih kot sta boj proti korupciji in trgovina z drogami. Zelo me vznemirjajo novice v današnjem tisku o včerajšnjem govoru predsednika Karzaija o vprašanju korupcije.
Gospe in gospodje, predsednik Obama je odločitev, da svoj vojaški kontingent poveča za 30 000 enot, sprejel nedavno. Na kratko, Afganistan je v ključni fazi in Združene države in Evropa morajo delati zelo usklajeno.
V Afganistanu ne gre samo za blaginjo in svobodo Afganistancev, ampak tudi stabilnost regije, vključno s tako pomembno državo kot je Pakistan. Glede na nenehno grožnjo, ki jo predstavlja al Kaida, gre tudi za našo varnost, kot je že bilo rečeno.
Kredibilnost Nata in tistega, kar imenujemo zahod, je v veliki meri odvisna tudi od rezultatov v Afganistanu. Ne sme nam spodleteti. Da bi uspeli, moramo podpreti naše državljane, kot je tudi že bilo povedano. Ta podpora je pogojena s preglednostjo in jasnostjo. Pojasniti moramo, da so naši rojaki v Afganistanu v resni nevarnosti, vendar pa moramo poudariti tudi pomen tamkajšnje misije in da neuspeh ni prava izbira. Kot sem povedal, gre za mnoge pomembne dejavnike.
Elmar Brok
(DE) Gospa predsednica, afganistanski prijatelj mi je nekoč dejal, da je dobro, da je zahod zavzel Afganistan, da pa si moramo zapomniti, da je vsak, ki je tam ostal več kot eno leto, postal okupator, čeprav je tja sprva prišel kot osvoboditelj. To je bilo leta 2001. Zdaj smo leta 2009 in zgodilo se je točno to.
Talibansko gibanje dejansko upravlja 80 % države, vojaško vodstvo ZDA in tudi evropski obrambni ministri pa pravijo, da te vojne ni mogoče dobiti z vojaškimi sredstvi. Kaj je potem cilj? Države, ki je nimamo pod nadzorom, ni mogoče centralno obrniti k demokraciji in čemur koli drugemu, če ta država nikoli ni bila vodena centralno. Z drugimi besedami, ali se ne bi bilo smiselno osredotočiti na al Kaido in terorizem in se potem umakniti? Na ta vprašanja je treba odgovoriti.
Potrebujemo tudi odgovore na vprašanja, ki jih je povsem upravičeno načel gospod Van Orden v zvezi s povezovanjem tega akcijskega načrta s splošnim strateškim ciljem, londonsko konferenco, načrtom predsednika Obame za Afganistan in tako dalje. So te stvari skladne? Zato je prav in potrebno imeti kombiniran pristop k vprašanju Afganistana in Pakistana in tudi vključiti, kar je bilo povedano v zvezi z Indijo.
Najpomembneje je, da spremljamo notranji razvoj. Ko tuje vojaške sile zapustijo državo, potem ko so usposobile vojake in policiste, ki nimajo svojega cilja, nisem še nikoli doživel, da bi ti vojaki in policisti opustili ideologijo državljanske vojne, ki pa ima cilj. Ta vedno zmaga! To kaže tudi zgodovina, zato sem zelo zaskrbljen, da temu, kar delamo tu, primanjkuje kontinuiranosti. Resnično moramo preučiti, kakšen načrt bi nam omogočil umakniti naše enote na sprejemljiv način in hkrati končati terorizem.
Lara Comi
(IT) Gospa predsednica, gospe in gospodje, varnostna situacija v Afganistanu se je nedavno zaradi pomanjkanja popolnega nadzora zelo poslabšala. Velikim delom države vladajo plemenska pravila in tako ne več nacionalno pravo. Občutek negotovosti se je kljub zavezanosti in nadzoru sil ISAF razširil tudi v večja mesta.
Ker je boj proti terorizmu tesno povezan z dejavnostmi, ki se izvajajo na območju, je jasno, da se ZDA, zavezniške države in Nato ne morejo umakniti. Naša nadaljnja prisotnost in uspeh v Afganistanu sta zelo odvisna od političnega in vojaškega pristopa, ki je skupen na mednarodni ravni in katerega namen je regionalni pristop v Afganistanu in Pakistanu.
V tem smislu novi akcijski načrt Evropske unije predstavlja pomemben korak v krepitvi varnosti in v občutljivem procesu krepitve zmogljivosti, ki zadevata demokratične institucije, človekove pravice in družbeno-gospodarski razvoj znotraj regije.
Janusz Władysław Zemke
(PL) Gospa predsednica, menim, da gre akcijski načrt Evropske unije v pravo smer, saj mora naša pomoč zadevati dve področji. Prvo je izboljšanje varnosti. Drugo je izboljšanje pogojev, v katerih živijo ljudje. Rečemo lahko, da bo imel napredek na prvem področju - ki zadeva varnost - pozitiven učinek na pogoje, v katerih živijo ljudje, medtem ko bo napredek na drugem področju - ki zadeva izboljšanje pogojev, v katerih živijo ljudje - povzročil izboljšanje varnosti.
Vendar pa menim, da se moramo nenehno spraševati o učinkovitosti naše pomoči. Po mojem mnenju bi bilo precej učinkoviteje, če bi se lahko zanesli na podporo držav, ki obkrožajo srednjo Azijo. Pozval bi zlasti Evropsko unijo, gospo Ashton in gospo Malmström, da navežeta stik z Rusijo in Tadžikistanom, saj sta to državi, ki bi lahko bili v veliko pomoč, predvsem glede logistike in prevoza zalog za prebivalstvo.
Sajjad Karim
Gospa predsednica, danes so teroristični bombni napadi vsakdanji dogodek v Afganistanu in Pakistanu. Tarče napadov so šole, nakupovalna središča, centri mest in celo vojaški štabi.
Pakistanska vojska vsiljivce, ki vdirajo v Pakistan, uspešno potiska nazaj v Afganistan, vendar pa se moram vprašati: od kod ti teroristi nenehno dobivajo svoje orožje? Preveč enostavno je trditi, da je to pakistanska notranja zadeva. Je precej bolj zapleteno.
Ministrica Malmström je povsem upravičeno načela vprašanje regionalnega sodelovanja. Ali bomo z našo novo vlogo v zunanjih zadevah, visoka predstavnica, govorili s sosedami Pakistana in jih spodbudili, naj naredijo vse kar lahko, da Pakistanu pomagajo prebroditi te težke čase?
Res je tudi, da bomo, dokler obstaja medsebojno nezaupanje med Pakistanom in Indijo - in sem velik zagovornik povezovanja teh dveh držav -, dosegli zelo majhen napredek. Dokler ne bomo obravnavali osrednjega vprašanja Kašmirja, se bojim, da ne bomo dosegli veliko napredka.
Ivo Vajgl
(SL) Mislim, da je akcijski program za Afganistan smiseln samo, če bo podčrtal neko našo evropsko politiko, evropski pristop do Afganistana. Mi smo tam do vratu že zabredli in ne moremo se več ravnati samo po tem, kako se odločajo naši veliki zavezniki in nas presenečajo z nekaterimi svojimi strateškimi odločitvami.
Mislim, da je pomembno to, da je v tem akcijskem planu dano jasno prvenstvo civilnim iniciativam. Mislim, da je treba enkrat pokopati ideje o vojaških zmagah. Zmagat se ne da na teritoriju, kjer prebivalstvo smatra vse nas, ki smo tam, da bi pomagali, za okupatorje, talibane pa za tako imenovano oboroženo ljudstvo.
Rad bi se pridružil vsem tistim, ki so poudarjali potrebo po regionalni rešitvi, po involviranju regionalnih držav, ki mejijo na Afganistan, v večji meri. Oni zaupajo ... imajo večje zaupanje pri ljudeh.
Arnaud Danjean
(FR) Gospa predsednica, veliko je bilo povedano o akcijskem načrtu za Afganistan. Če govorim zase, obžalujem, da današnje predstavitve niso vsaj malo bolj poudarile povezave med misijo EUPOL in misijo Nata v Afganistanu. To je misija, ki jo moramo izpeljati. Številčne in kakovostne težave, s katerimi se sooča, so v glavnem povezane z Natom, in da bi bili učinkoviti, jih moramo rešiti čim prej. Želel bi si, da bi o tem povedali kaj več.
Moje vprašanje zadeva Pakistan, katerega kronična nestabilnost je, kot vsi vemo, dejavnik v krizi celotne regije in tudi Afganistana. V akcijskem načrtu vidim, da se predvideva sodelovanje s Pakistanom na področju protiterorizma in varnosti. V tej državi obstaja, kot vemo, pomembna ideološka in včasih strukturna in organizacijska povezava med radikalnimi islamskimi gibanji, ki delujejo v Kašmirju in na afganistanski meji. Prepričati sem se želel, da so metode, narava in časovni okvir pomoči, ki jo pripravljamo, ustrezno usklajeni, da bi preprečili izredno negativen in škodljiv učinek te povezave.
Corina Creţu
(RO) Že več kot osem let naše države zapravljajo človeška življenja, energijo in velika finančna sredstva v državi, ki jo pretresa vojna, v kateri sta že obtičala dva imperija, britanski in sovjetski. Žal so politična in vojaška krepitev vpliva Talibanov, revščina, ki uničuje to državo, položaj žensk, trgovina z opijem in široko razširjena korupcija življenjska dejstva, ki izpostavljajo neuspeh operacij, ki se trenutno odvijajo v Afganistanu.
Menim, da se mora strategija Evropske unije zoperstaviti naraščajoči zmedi in nasilju s krepitvijo vojaške prisotnosti in povečanjem njene učinkovitosti ter tudi s povečanjem prizadevanj za obnovo, razvoj in demokratizacijo v Afganistanu. Povečanje razvojne pomoči v Afganistanu pravzaprav pomeni naložbo v našo varnost. Zato si moramo nadvse prizadevati, da to propadlo državo obdržimo nad vodo, in njenim državljanom zagotoviti minimalno raven fizične in materialne varnosti.
Piotr Borys
(PL) Gospod predsednik, položaj v Afganistanu je danes najpomembnejši problem, s katerim se soočajo mednarodne institucije in zdaj, ko je začela veljati Lizbonska pogodba, predvsem Evropska unija. S tem izzivom se ni mogoče soočiti brez treh elementov v naši strategiji: prvič, uspeha zelo ambiciozne, dvoletne vojaške misije, ki se mora končati s porazom al Kaide in sprejetjem dela talibanskega vodstva v vlado. Drugič, stabilnosti v Pakistanu in celotni regiji, vključno z Indijo - to je drugi, ključni izziv -, in tretjič, potrebe po izgradnji civilne družbe. Trideset let vojne je velik problem. Gre za neizobraženo družbo - več kot 90 % ljudi ne zna brati. V zvezi s tem je potrebno veliko socialne pomoči, da bi vzpostavili pravno državo, dobro upravljanje in socialno varstvo.
Povedati želim, da se je danes število otrok, ki v Afganistanu obiskujejo šolo, s 700 000 dvignilo na 7 000 000, v zvezi s tem pa je ena izmed ključnih nalog, s katerimi se bo morala soočiti gospa Ashton, predvsem potreba po učinkoviti finančni pomoči za oblikovanje civilne družbe v Afganistanu.
Martin Ehrenhauser
(DE) Gospod predsednik, morda mi boste kot člani iranske delegacije dovolili kratko pripombo. Pred časom je Evropski parlament v Bruslju razpravljal z iranskim ambasadorjem v Bruslju. Ko mu je bilo zastavljeno vprašanje, zakaj se je število smrtnih kazni v Iranu štirikrat povečalo, odkar je delo začel opravljati iranski predsednik, je to pripisal povečanju trgovine z drogami v mejni regiji med Iranom in Afganistanom. Omeniti sem vam hotel to izjavo, da bi poleg korupcije v akcijskem načrtu ustrezno obravnavali morda tudi ta problem.
Cecilia Malmström
Gospod predsednik, Svet je resnično hvaležen za veliko zavezanost, ki jo glede tega vprašanja kaže Evropski parlament. Odgovorila bom na nekatera vaša vprašanja.
Gospod Kasoulides: izhodiščna točka akcijskega načrta je regionalni vidik. Je osrednji vidik. Velik poudarek se namenja dobremu upravljanju, boju proti korupciji in načelom pravne države, in to je delo, ki vodi EU. Na teh področjih bosta Afganistan in Pakistan še dolgo potrebovala našo podporo. Gospod Kasoulides ima prav, ko pravi, da vprašanju drog nismo namenili dovolj pozornosti. Podpiramo prizadevanja, na primer sodelovanje UNIDOC in tehnično pomoč. Ta se morajo nadaljevati. Najpomembneje je seveda podpreti delo afganistanske vlade pri vzpostavljanju večje blaginje in dobrega socialnega upravljanja.
Gospod Arlacchiju bi povedala, da se strinjamo, da dosedanja prizadevanja niso bila dovolj usklajena. To je problem za EU in zato je tako pomembno, da imamo zdaj ta načrt. Tudi švedsko predsedstvo si je jeseni močno prizadevalo pridobiti informacije takšne vrste, o katerih sprašujete - kdo dela kaj in koliko -, in dobiti splošni pregled nad tem, kar se dogaja. Zdaj imamo boljšo predstavo in se zelo veselimo vašega poročila, ki nam lahko pomaga pri nadaljnjem delu, in tudi sodelovanja z vami in Odborom za zunanje zadeve.
Gospodu Danjeanu bi povedala, da je EUPOL zelo pomemben element v našem sodelovanju in najpomembnejši element za afganistansko vlado v zvezi s civilnim policijskim delom. Izkazalo se je, da tu obstaja zelo močno vodstvo. Kakovosti EUPOL priznavajo vse strani - Afganistanci, ZDA in druge strani. Delovno silo smo okrepili z nadaljnjimi 280 ljudmi v mednarodnem osebju. Obžalujemo, da države članice niso mogle zagotoviti 400 oseb, ki jih potrebujemo, trenutno pa pozivamo k nadaljnjemu prispevanju, ker želimo, da so države članice vključene v to.
Glede na trenutno stanje EUPOL krepi svoje dejavnosti na šestih strateških področjih, na katerih je po našem mnenju mogoče dodati vrednost: policijska obveščevalna služba, preiskovanje kaznivih dejanj, poveljniška struktura v policiji, povezave med policijo in tožilstvi, boj proti korupciji in tudi človekove pravice in enakost. To so afganistanske prednostne naloge. Nato se bo zdaj vključil v usposabljanje policije s svojo misijo za usposabljanje, zato moramo seveda okrepiti svoje sodelovanje na tem področju.
Nazadnje bi rada povedala, da je akcijski načrt izredno pomemben za omogočanje EU, da svoje vire porabi bolje, na bolj usklajen način. Zdaj se moramo osredotočiti na izvajanje vseh teh dobrih zamisli. To lahko storimo z regionalno perspektivo, z odgovornostjo, ki sta jo prevzeli vladi Afganistana in Pakistana, in z osredotočanjem na svoje politične prednostne naloge, pravno državo, demokracijo in človekove pravice.
EU je ena partnerica. Zelo pomembna partnerica, vendar pa so v regiji še drugi partnerji, s katerimi moramo seveda sodelovati. Veselimo se londonske konference, na kateri bo, upamo, predsednik Karzai predstavil svoj načrt, in veselimo se povečanja naše podpore po tem.
Podpora EU je dolgoročna in trdna in biti mora trajnostna. To je znak, ki ga moramo poslati. Za to bo potreben čas. Biti moramo realni. Pred seboj imamo še ogromno dela. Zato mora biti EU predana. Poslati moramo znak, da smo v tem dolgoročno - nenazadnje zaradi žensk in otrok, kot so omenili mnogi poslanci.
Catherine Ashton
kandidatka za podpredsednico Komisije. - Gospod predsednik, če smem, bom nadaljevala z nekaterimi ključnimi točkami, ki so jih načeli spoštovani poslanci.
Po dogovoru s predsedstvom o vprašanju drog smo si prizadevali razviti celovit odziv, ki resnično združuje vidike razvoja podeželja s socialnimi vprašanji in seveda pravno državo. Boj proti drogam z različnih vidikov je zelo pomemben.
Strinjam se s tem, kar pravijo spoštovani poslanci o pomenu civilnih vprašanj. Pravzaprav smo dosegli pomemben napredek; zaradi tega so bili zaskrbljeni številni poslanci. Samo en primer: leta 2002 je prebivalstvo porabilo 7 % podpore za zdravstveno varstvo; v letu 2009 znaša 58 %. Dam lahko še druge primere; to je samo en, za katerega mislim, da lahko vsekakor pokažemo, kaj delamo in kako učinkovito je to bilo na zadevnem območju. Tudi jaz se strinjam s tem, kar so povedali poslanci kot je gospa Lambert o tem, da je izobraževanje absolutno ključen del tega, kar delamo v smislu podpore za otroke in tudi v smislu usposabljanja za zaposlovanje odraslih.
Skladi: z veseljem lahko povem, da so zelo dobro upravljani. Upravljajo jih ZN ali Svetovna banka in mislim, da spoštovani poslanci prejemajo poročilo o stanju. Zadnje, ki ga imam tu, nosi datum julij 2009. Za tiste, ki ga niso videli, lahko priskrbimo fotokopije. Z zelo jasnimi podatki kaže, kam gre denar, za kaj se ga porablja in kaj upamo, da bomo s tem dosegli. Vendar pa se strinjam, da moramo biti učinkovitejši. Za to je vedno prostor. Eden izmed izzivov moje vloge je, da združim, kar se dogaja na območju, to naredim skladnejše in poskrbim, da deluje učinkoviteje. Številni kolegi so omenili potrebo po tem, da zagotovimo izpolnjevanje obveznosti glede EUPOL.
Omenjeno je bilo, da moramo sodelovati z Natom; enkrat sem se že sestala z generalnim sekretarjem Nata in sestala sem se tudi z generalom McChrystalom in Richardom Holbrookom ter državno sekretarko Clinton, da bi razpravljali o Afganistanu. V dialogu s pomembnimi in ključnimi partnerji na terenu se že pripravljamo se na londonsko konferenco.
Seveda je bilo zelo pomembno, kar je bilo povedano o regionalnih vidikih. Kot del akcijskega načrta hočemo združiti to regionalno sodelovanje. Delo poteka: zelo praktično delo za razvoj tega, predvsem železniških povezav in trgovinskega sodelovanja in tako dalje. Vendar pa se povsem strinjam. morali bi narediti še več.
Londonska konferenca 28. januarja je naslednji pomemben mejnik in bo načela vprašanja varnosti, upravljanja ter socialnega, gospodarskega in regionalnega razvoja - zelo pomembna vprašanja. Vprašanja, ki sem jih opredelila, so izobraževanje, zdravstvo, gospodarski razvoj, trgovina, pravosodje in človekove pravice, vse to pa so vprašanja, za katera lahko rečem, da imam z njimi veliko izkušenj.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Pisne izjave (člen 149)
Charalampos Angourakis  
Novi akcijski načrt EU za Afganistan in Pakistan je oblikovan za izvajanje strateških ambicij EU, da bi imela še dejavnejšo imperialistično vlogo v Afganistanu in Pakistanu ter na celotnem območju. V Pakistanu spodbuja sporazum o prosti trgovini, ki bo omogočil večji vdor monopolov za poenotenje na evropski ravni v južno Azijo. V Afganistanu si prizadeva še bolj stabilizirati svojo prisotnost tako neodvisno, z misijo EUPOL za usposabljanje policistov v Afganistanu, in znotraj Nata, z razvojem evropske policije. Imperialistični notranji boj za del dobička se razplamteva kljub strategiji sodelovanja z ZDA in Natom. EU si s svežnjem denarja, vrednim 1 milijardo EUR letno, in različnimi "razvojnimi programi" prizadeva okrepiti položaj evropskega kapitala z ropanjem zasedenega ozemlja države in ustvarjanjem odskočne deske za izkoriščanje narodov in bogastva na ozemlju kot celoti. Sočasno si politika "izvoza demokracije" prizadeva razširiti podporo demokraciji na imperialistično zavojevalsko strukturo. Ljudje ne smejo izbrati "boljšega imperialista". Okrepiti morajo svoj boj proti načrtom vseh imperialistov, da bi se otresli jarma okupacije v Afganistanu in na območju kot celoti.
Elena Băsescu  
Problemi, ki so prizadeli Afganistan in Pakistan, niso omejeni samo na ti dve državi. Zadevajo vse nas. Zaključiti je treba misijo, začeto v Afganistanu. Glede na to Romunija javno preučuje možnost povečanja svoje udeležbe v tej državi, vključno z okrepitvijo usposabljanja vojske in zagotavljanja medicinske in institucionalne podpore. Romunija ima trenutno v Afganistanu 1 020 vojakov, katerih prispevek k zagotavljanju miru in stabilnosti složno cenijo naši zavezniki. Udeleženi moramo biti ne samo na vojaški fronti, ampak tudi pri krepitvi institucij Afganistana z zagotavljanjem upravljanja na lokalni in regionalni ravni, boja proti korupciji in trgovini z drogami, usposabljanja policistov in tehnične pomoči za razvoj kmetijstva. V zvezi s tem bi omenila napoved Catherine Ashton o povečanju sredstev, ki jih Evropska komisija namenja za razvoj v Afganistanu. Ukrepe Evropske unije v Afganistanu in Pakistanu je treba uskladiti. Situaciji v obeh državah sta tesno povezani in je uspeh ene odvisen od uspeha druge. Evropska unija mora nadaljevati svoje partnerstvo s Pakistanom in tej državi pomagati v njenem boju proti ekstremizmu in terorizmu in tudi v zvezi z gospodarskimi odnosi in spodbujanjem človekovih pravic.
Ricardo Cortés Lastra  
Zagotoviti je treba zadostno mednarodno prisotnost za pomoč pri vzpostavljanju osnovnih pogojev za mir in varnost, da bi omogočili krepitev zmožnosti vlade države, pravne države, boj proti korupciji in spoštovanje človekovih pravic.
Ko govorim o vladi, imam v mislih tudi podnacionalno raven, raven, ki je bližje državljanom, in tudi upravljanje v širšem smislu, ki vključuje vse zainteresirane strani v Afganistanu. Razvoj države in razvoj kmetijstva, infrastrukture in gospodarske strukture nujno zahtevata ozračje miru in stabilnosti in predvsem zaščito državljanov z bojem proti nekaznovanju in pravni negotovosti, ki neposredno vplivata nanje.
Vendar pa se ne sme spregledati vsakodnevnih, nujnih težav, s katerimi se soočajo državljani. Ti problemi niso omejeni na varnost in zadevajo hrano, zdravstvo in izobraževanje. Afganistan bo preživel, in sicer bo preživel zaradi moči in prizadevanj samih Afganistancev. Vendar pa jim moramo pomagati in jim ne smemo prenehati pomagati predčasno, ko pomoč najbolj potrebujejo.
Jaromír Kohlíček  
Če kje na svetu obstaja odličen primer nezmožnosti EU, da zavzame neodvisno stališče v zvezi s problemom, ki so ga ustvarile Združene države, potem je to trenutna žalostna situacija v Afganistanu: uničena infrastruktura, več generacij z minimalnimi možnostmi za pridobitev izobrazbe, srednjeveški pogoji v smislu enakosti spolov in globalni standard za popolno korupcijo. To je situacija, ki skupaj s proizvodnjo več kot 70 % svetovne proizvodnje opija in povečano dejavnostjo terorističnih skupin kaže popolno nesposobnost okupacijske sile. Dobro znani primeri nepravičnosti, tudi do izvoljenih predstavnikov, skupaj z nezakonitimi praksami administracije ZDA so ustvarili nestabilno okolje. Nenehno sklicevanje na pomanjkanje spoštovanja človekovega dostojanstva pod sovjetsko okupacijo je jalov poskus prikrivanja trenutne zmede in anarhije. Z več kot dvema milijonoma beguncev v Pakistanu in prepustno mejo med državama so ustvarjeni odlični predpogoji za vdor oboroženih skupin v južne in vzhodne dele države. Pleme Paštun je dolgo živelo na obeh straneh meje, v trenutni zmedi pa je težko ugotoviti, kdo prihaja od kod. Resolucija Evropskega parlamenta iz leta 2008 to situacijo pravilno opisuje, vendar pa je treba povedati, da optimistične izjave niso na mestu. V trenutni situaciji so krepitev vojaške prisotnosti in nadaljnji prenosi finančnih sredstev ter odpošiljanje ekip strokovnjakov popolnoma nesmiselni. Situacija se je v zadnjem letu občutno poslabšala, optimistične izjave Evropske komisije pa ne temeljijo na trenutni resničnosti v Afganistanu.
Krzysztof Lisek  
Nujno je, da ukrepamo glede izboljšanja situacije v Afganistanu. Pomembni so predvsem naslednji ukrepi: usposabljanje policistov, vojaškega osebja, oseb, zaposlenih v pravosodnem sistemu, in učiteljev ter boj proti proizvodnji drog in trgovini z njimi. To bo omogočilo stabilizacijo socialnega sistema v Afganistanu. Nedvomno je potrebno povečati tudi vojaški in policijski kontingent in podvojiti prizadevanja na območjih, ki mejijo na Pakistan, da bi preprečili pretok orožja in drog med obema državama. Splača se že razmišljati o smeri, v katero se mora v prihodnosti razviti afganistansko gospodarstvo, da bodo ljudje lahko opustili pridelavo maka in trgovino z opijem. Če povzamem, vojaške in policijske ukrepe morajo spremljati civilni ukrepi: podpora pri vzpostavitvi struktur države in razvojna pomoč.
