Závěry zasedání Evropské rady (24.-25. března 2011) (rozprava) 
Předsedající
Dalším bodem je prohlášení předsedy Evropské rady: Závěry zasedání Evropské rady (24.-25. března 2011). Slova se ujme předseda Evropské rady, pan Van Rompuy.
Herman Van Rompuy
předseda Evropské rady. - Pane předsedající, pane předsedo Evropské komise, vážení poslanci, v průběhu 49 dní jsem předsedal třem zasedáním Evropské rady a zasedání hlav států a předsedů vlád zemí eurozóny. Tato skutečnost dokládá velikost a naléhavost výzev, jimž naše Unie čelí jak na hospodářské, tak na diplomatické frontě. Zároveň pěkně ilustruje, že zasedání Evropské rady nejsou pouhou událostí: jedná se o součást procesu. Na zasedání, o němž dnes budu hovořit - ze dnů 24. a 25. března -, jsme právě včas schválili významný soubor ekonomických opatření, která byla připravována a projednávána celý minulý rok, posílili jsme naši činnost v souvislosti s událostmi probíhajícími v Libyi a zahájili jsme kroky reagující na katastrofu v Japonsku. Dovolte mi, abych se každé z těchto otázek postupně věnoval.
Co se týče hospodářských záležitostí, přikročili jsme ke komplexnímu souboru opatření. Na základě dřívějších zasedání, včetně neformálního summitu zemí eurozóny z 11. března, se nám podařilo přivést dohromady téměř všechny silné stránky této iniciativy. Samozřejmě, že schválení potřebných opatření a postupů řešení krize nás z ní samo o sobě okamžitě nevyvede. K tomu je nezbytná vytrvalost a nepolevující úsilí. Nebudu všechna přijatá opatření dopodrobna opakovat. Naleznete je v závěrech zasedání. Dovolte mi však, abych shrnul šest klíčových bodů.
Za prvé: shodli jsme se, že je zapotřebí změna Smlouvy, která by stálému mechanismu pro zajištění finanční stability poskytla úplnou právní jistotu. Ve svém usnesení ze dne 15. prosince Parlament vyzval k tomu, aby byla za účelem vytvoření právního základu pro takovýto mechanismus Smlouva pozměněna raději jen mírně, než abychom se uchylovali k rozsáhlým úpravám. Tuto radu jsme následovali a velice mě potěšilo, když Parlament dne 23. března podpořil předložený pozměňovací návrh Smlouvy tak drtivou většinou. Jsem obzvlášť rád, že jsme dokázali vyvrátit některé obavy Parlamentu, které byly v této souvislosti vyjádřeny. Chtěl bych poděkovat zpravodajům, panu Brokovi a panu Gualtierimu, za úzkou spolupráci na dosažení tohoto výsledku.
Za druhé: dospěli jsme k podrobné dohodě o velikosti, rozsahu a způsobu fungování budoucího mechanismu pro zajištění finanční stability a o zlepšení dočasného nástroje.
Za třetí: podpořili jsme stanovisko Rady ohledně šesti legislativních návrhů týkajících se rozpočtového a makroekonomického dohledu, o nichž se bude dál jednat s Parlamentem. Vím, že na této věci tvrdě pracujete; setkal jsem se totiž s vašimi zpravodaji a dnes odpoledne se sejdu s vašimi koordinátory. Všichni zúčastnění jsou si dobře vědomi, že je potřeba jednání uzavřít do června.
Za čtvrté: zahájili jsme evropský semestr. Jedná se o období, kdy budeme pokračovat v provádění strategie EU 2020, Paktu stability a růstu a makroekonomického dohledu. Evropská rada v červnu vyvodí potřebné závěry. Osobně dohlédnu na to, aby tuto záležitost nepohltily písky byrokratických procedur.
Za páté: dohodli jsme se na brzkém konání důvěryhodných zátěžových testů pro banky. Tento úkol má dvě stránky: banky musí tyto testy podstoupit a vlády musí být schopné vypořádat se s jejich výsledky.
Za šesté: dali jsme vzniknout nové možnosti hospodářské koordinace. Nazýváme ji Pakt euro plus, a to ze dvou důvodů: spočívá v tom, že země eurozóny chtějí dělat víc - sdílí společnou měnu a přejí si vyvíjet další úsilí nad rámec stávajících závazků a dohod EU; a je také otevřená i ostatním. Proto jsem rád, že šest zemí mimo eurozónu již oznámilo, že se k paktu připojí. Jedná se o Dánsko, Polsko, Lotyšsko, Litvu, Bulharsko a Rumunsko. Každému ze čtyř zbývajících členských států zůstává otevřená možnost připojit se později.
Dovolte mi zopakovat, že politické závazky Paktu euro plus jdou nad rámec všech ostatních opatření v balíčku s cílem zlepšit hospodářské výsledky členských států: přísnější finanční dohled v rámci Paktu stability a růstu, nový makroekonomický dohled a provádění strukturálních reforem pro dosažení hospodářského růstu v rámci životně důležité strategie EU 2020. Závazky v oblasti konkurenceschopnosti, veřejných financí, důchodů, zaměstnanosti a tak dále je nutné převést na reformní a stabilizační programy jednotlivých států. Každoročně budou na nejvyšší úrovni také vyhodnocovány.
Poslední poznámka týkající se hospodářství. Někteří lidé se obávají, že nám jde o likvidaci sociálních států a sociální ochrany. Ani v nejmenším. Jak jsem říkal i sociálním partnerům na tripartitním sociálním summitu, naším cílem je tyto základní charakteristiky evropského modelu zachránit. Chceme zajistit, aby naše ekonomiky byly dostatečně konkurenceschopné, aby vznikala pracovní místa a abychom udrželi životní úroveň všech našich občanů; o to ve své práci usilujeme. To byly tedy hlavní součásti globálního hospodářského balíčku, který by nám měl pomoci ukončit krizi. Jak jsem již říkal, jsou výsledkem dlouhého procesu, nikoli jediného zasedání.
Bylo to dne 25. března 2010, kdy se Evropská rada rozhodla zlepšit správu evropských hospodářských záležitostí a vytvořit za tímto účelem pracovní skupinu, jíž jsem měl tu čest předsedat. O rok později tu máme nová pravidla, nové nástroje a ambicióznější politiku. V minulosti i nyní jde o společné úsilí všech institucí, včetně Parlamentu a členských států. Nebylo to vždy snadné a bezproblémové, ale politická vůle přetrvává, naše směřování je jasné a dosáhli jsme významných výsledků.
Nepřekonali jsme všechny problémy. Jsou důsledkem minulých chyb a nedostatku vhodných nástrojů jak na evropské, tak na státní úrovni. Nyní však máme příležitost vypořádat se s nimi a už je neopakovat.
Teď bych se rád věnoval situaci v Libyi, o níž jsme samozřejmě ve dnech 24. a 25. března diskutovali. Projevili jsme společné odhodlání. Vím, že někteří z vás měli pochybnosti, tvrdě jsme však pracovali na tom, abychom dosáhli konkrétních výsledků. Před dvěma týdny, na mimořádném zasedání Evropské rady dne 11. března, jsme přijali v souvislosti s Libyí jasné stanovisko. Bez tohoto jasného evropského stanoviska by následné kroky nebyly možné. Rozhodli jsme, že pro zajištění bezpečnosti civilních obyvatel je třeba, aby členské státy využily veškeré možnosti, a to za podmínky, že situace bude prokazatelně krizová a že budeme mít jasný právní základ a podporu ze strany regionu.
Tyto tři podmínky byly rychle splněny. Nouze byla zcela očividná, když režim začal s násilnostmi proti svým vlastním občanům. Právní základ nám poskytla Rada bezpečnosti OSN, která schválila klíčové usnesení ohledně Libye pouhých několik dní po zasedání Evropské rady. Vzápětí následovala regionální podpora ze strany Ligy arabských států.
Kroky podniknuté koaličními silami evropských, arabských a severoamerických zemí při provádění usnesení OSN přispěly k ochraně civilního obyvatelstva v Libyi. Zabránili jsme masivnímu krveprolití. Podařilo se zachránit tisíce životů. To je ten nejdůležitější výsledek, který si zaslouží největší pozornost, více než samotný rozhodovací proces. Les je důležitější než jednotlivé stromy.
Všichni víme, že rozhodnutí o vojenském zákroku nebylo snadné. Zcela přirozeně se vyskytly otázky a váhání. To je v otázkách války a míru naprosto běžné. Jakékoli potíže, s nimiž jsme se v souvislosti s tímto aspektem libyjské krize setkali, by však ani na okamžik neměly zastřít činnost Evropské unie v minulosti. Už od začátku krize stála Evropská unie v popředí. Byla první, kdo uvalil sankce, první, kdo vůdčím představitelům režimu zakázal cestování, první, kdo zmrazil libyjský majetek a první, kdo na požádání tohoto Parlamentu uznal dočasnou národní přechodnou radu za právoplatné mluvčí země. Unie rovněž koordinovala úsilí o záchranu občanů EU a zajišťovala a nadále zajišťuje významnou humanitární pomoc.
Politické cíle stanovené dne 11. března zůstávají beze změn. Kaddáfí musí odejít. Přejeme si politickou proměnu vedenou samotnými Libyjci a založenou na širokém politickém dialogu. Jsme připraveni pomoci nové Libyi jak ekonomicky, tak při budování nových institucí.
Zároveň bedlivě sledujeme události ve zbytku regionu. S vědomím, že situace je v každé zemi odlišná, jsme nanejvýš znepokojeni situací v Sýrii, Jemenu a Bahrajnu. Rozhodně odsuzujeme růst násilí a podporujeme politické a sociální reformy v našem jižním sousedství. Musíme také změnit svoji politiku, o čemž dnes hodlám diskutovat s několika poslanci zodpovědnými za tento region v parlamentním Výboru pro zahraniční věci. Na druhou stranu jsme s potěšením zaznamenali hladký průběh ústavního referenda v Egyptě před dvěma týdny.
Dovolte mi říci několik slov i k Pobřeží slonoviny. Nebylo sice na pořadu posledního zasedání Evropské rady, ale závěry jsme přijali v prosinci a od té doby tamní vývoj pozorně sledujeme. Především a co nejdůrazněji odsuzujeme násilí, zejména násilí páchané na civilním obyvatelstvu. To musí skončit na všech stranách. Za druhé, stávající situace je zřejmým důsledkem nedostatečného respektu k demokracii. V demokracii nejde jen o pořádání voleb, ale i o respektování jejich výsledků. Mezinárodní společenství se k výsledkům loňských prezidentských voleb v Pobřeží slonoviny vyjádřilo jasně. Ve svém stanovisku musíme být pevní.
Konečně se dostávám k Japonsku; pokud jde o neštěstí, které tuto zemi zasáhlo, Evropská rada projevila soucit a solidaritu s japonskými občany a vyjádřila upřímnou soustrast nad tisíci obětí. Nesmíme na ně zapomínat, ani když naši pozornost strhávají jiné aspekty japonského dramatu. Unie je připravena jakýmkoli způsobem pomoci. V těchto tragických dnech coby skuteční přátelé Japonska zdůrazňujeme strategický význam evropsko-japonských vztahů. Víme, že tyto události mají své důsledky i mimo Japonsko, a proto se Evropská unie snaží vzít si z nich maximální ponaučení. Podrobně sledujeme následky na poli světové ekonomiky a aspekty související s jadernou energií. Ty jsou klíčovou prioritou.
Proto jsme se rozhodli, že je naléhavě nutné prověřit bezpečnost našich jaderných elektráren v zátěžových bezpečnostních testech. Komise o těchto testech podá do konce roku zprávu Evropské radě. Ta přezkoumá stávající pravidla EU pro bezpečnost jaderných zařízení a v případě potřeby navrhne jejich zlepšení. V Evropě požadujeme pro jadernou bezpečnost ty nejvyšší standardy, neboť zajištění bezpečnosti jaderných elektráren nesmí končit na našich hranicích. Podporujeme sousední země v tom, aby podobné zátěžové testy také prováděly. Vůbec nejlepší by bylo prověření jaderných elektráren na celém světě.
Pane předsedající, vážení poslanci, tímto bych chtěl uzavřít své shrnutí závěrů dohodnutých na tomto, letos třetím, zasedání Evropské rady. Mnohé z nich dláždí cestu další práci v tomto Parlamentu, ať už prostřednictvím legislativních postupů nebo prostřednictvím všeobecného práva Parlamentu dohlížet na společnou zahraniční a bezpečnostní politiku. Těším se na vaše názory.
José Manuel Barroso
Pane předsedající, pane předsedo Evropské rady, vážení poslanci, pan předseda Evropské rady nám představil všechna rozhodnutí, která byla přijata na zasedání minulý týden. Rád bych se s vámi podělil o svůj názor a něco vám řekl především k dalšímu postupu.
Myslím, že mohu říci, že některá velice důležitá strukturální rozhodnutí byla přijata za účelem zvýšení finanční stability eurozóny a větší hospodářské koordinace. Pro evropskou správu ekonomických záležitostí jde o skutečně zlomový bod, zejména ohlédneme-li se zpět na cestu, kterou jsme urazili, abychom k němu dospěli.
Konečně jsme položili důkladné, pevné základy pro hospodářskou složku naší hospodářské a měnové unie. Domnívám se, že od nynějška bude stabilnější.
Nový rámec nám umožní společně reagovat na jakékoli krize, jež by se mohly objevit. A konečně, při hodnocení závěrů tohoto zasedání Rady bychom neměli přehlížet skutečnost, že tento rámec je v souladu s ustanoveními Smlouvy a uplatňuje se v něm komunitární přístup.
Jak všichni víme, takový závěr nebyl předem jasný. Komise stála v čele společné reakce na hospodářskou krizi a představu Evropy v roce 2020. Dostalo se jí životně důležité podpory ze strany tohoto Parlamentu, za což bych vám rád znovu poděkoval. Stanovisko, které Parlament a Komise společně zaujaly na obranu komunitárního přístupu, bylo uznáno a hrálo při dosahování zmíněných výsledků významnou roli.
Naše nová hospodářská struktura už tedy z větší části stojí. Sama o sobě však není zárukou: političtí představitelé budou nyní muset přijmout některá důležitá rozhodnutí, aby ji naplnili.
V tomto novém rámci musíme rozhodným způsobem a bez dalších odkladů prosazovat nezbytnou konsolidaci veřejných financí a priority strukturálních reforem za účelem růstu, které tato Evropská rada potvrdila na základě každoročního průzkumu růstu provedeného Komisí.
Jsem si jist, že naše odhodlání během nadcházejících týdnů a měsíců bude přinejmenším tak silné, jako když jsme rozhodovali o nejrůznějších aspektech naší společné, soudržné a koordinované reakce na krizi: o evropském semestru, Paktu euro plus, novém posíleném rámci pro správu hospodářských záležitostí a o krocích podniknutých v duchu solidarity a odpovědnosti, jejichž cílem bylo udržení finanční stability eurozóny.
Nečiní mi potíže říci, že Komise by bývala chtěla zajít v některých oblastech správy ekonomických záležitostí ještě dál, zejména v souvislosti s novým mechanismem pro zajištění finanční stability eurozóny. Přáli bychom si například větší flexibilitu. Můžeme snad nicméně říci, že se nám podařilo vytvořit mechanismus zakotvený ve Smlouvě, zahrnující významnou úlohu Komise a dohled tohoto Parlamentu. Dosažený výsledek je významný a přispěl k tomu i pozměňovací návrh Smlouvy, který tento Parlament tak důrazně podpořil.
Vážení poslanci, abychom současnou ekonomickou situaci vyřešili, musí teď nové správní struktury začít fungovat. Pravda je taková, že situace je stále komplikovaná. Na řadě jsou nyní především členské státy, které musí dokončit své reformní programy a programy stability či soudržnosti.
Komise bude od každého členského státu očekávat konkrétní, ambiciózní návrhy pro další postup kupředu, směrem k cílům strategie Evropa 2020: těmi jsou zvýšení počtu pracovních míst, větší investice do vzdělávání, výcviku, výzkumu a inovací a odvážnější přístup k boji proti chudobě a sociálnímu vyloučení.
Stejně tak očekáváme, že nám státy představí plánovaná opatření s cílem vypořádat se s přetrvávající makroekonomickou nerovnováhou, posílit konkurenceschopnost a vytvářet pracovní místa.
Jakmile budeme mít tyto dokumenty v rukou, budeme schopni připravit své návrhy stanovisek a doporučení pro každou zemi, aby je bylo možné přijmout před červnovým zasedáním Evropské rady, jež bude zároveň znamenat konec vůbec prvního evropského semestru.
Rád bych zdůraznil, že všichni sdílíme společnou odpovědnost, a je důležité, aby každý přijal strategii Evropa 2020 zcela za svou. Tato strategie nadále představuje základní rámec pro evropské reformy v oblasti růstu a zaměstnanosti. V této souvislosti by bylo možné zmínit odstavec č. 6 závěrů Evropské rady. Ten naprosto jasně říká: "Při provádění těchto politik a s cílem zajistit široké ztotožnění se s nimi bude pokračovat úzká spolupráce s Evropským parlamentem a dalšími orgány a poradními institucemi EU (Hospodářský a sociální výbor, Výbor regionů); plně zapojeny budou i vnitrostátní parlamenty, sociální partneři, regiony a další zainteresované strany." Tento bod bych rád zdůraznil, neboť jak víte, Lisabonská strategie byla za nedostatečné ztotožnění se s programem reformy evropského hospodářství velice často kritizována. Doufám, že nyní se nám podařilo vzít si z tohoto procesu ponaučení a že budeme pracovat opravdu tvrdě na posílení růstu a zaměstnanosti jak na evropské, tak vnitrostátní úrovni.
Co se týče reformy správy ekonomických záležitostí, Parlament má nyní za úkol přikročit ke schválení šesti návrhů obsažených v legislativním balíčku, a já doufám, že co nejrychleji dospějeme k výraznému výsledku. Ten je pro vznik celého systému správy zásadní.
Proto se domnívám, že máme mnoho důvodů, proč být se závěry posledního zasedání Evropské rady spokojeni, ale také proč i nadále tvrdě pracovat, neboť hospodářská situace je pořád velmi složitá a nepředvídatelná, zejména pokud jde o sociální aspekty, na nichž nám všem velice záleží.
Během nadcházejících týdnů by Komise měla předložit také své návrhy ohledně Aktu o jednotném trhu. Těší mě, že Rada věnovala diskuzím o budoucnosti jednotného trhu tolik času a že zdůrazňuje jeho klíčovou roli při podpoře růstu a zaměstnanosti a posilování konkurenceschopnosti, přičemž mimo jiné poukazuje na důležitost zmenšení regulační zátěže zejména pro malé a střední podniky.
Chceme uvolnit potenciál růstu, který jednotný trh má. Rovněž bych v tuto chvíli rád upozornil na skutečnost, že konsolidace veřejných financí není cílem sama o sobě, ale prostředkem k dosažení spravedlivého, udržitelného růstu a vytváření pracovních míst.
Hovoříme-li o spravedlivém růstu, je třeba zdůraznit, že Evropská rada vydala své rozhodnutí ohledně výběru daně z mezinárodních finančních transakcí. Potvrdil jsem záměr Komise předložit některé návrhy týkající se zdanění ve finančním sektoru. Skutečně jsme přesvědčeni, že na řešení krize by se měl podílet každý.
Vážení poslanci, jak víte, Rada se rovněž zabývala situací v jižním Středozemí a zejména pak v Libyi. Pan předseda Rady nám podal velice podrobnou zprávu. Já bych pouze rád zdůraznil, že jsem se včera setkal s tuniským předsedou vlády. Znovu jsem vyjádřil naši podporu demokratické revoluci a připravenost pomoci tuniským občanům v jejich cestě za svobodou, spravedlností a sociálním pokrokem. V této souvislosti jsem zmínil i otázku migrace, kterou musí Tunisko a EU řešit společně, konstruktivně a v duchu skutečného partnerství, neboť navrhujeme partnerství za účelem demokracie a společné prosperity a Evropská rada tento návrh velmi kladně přijala.
Zbývá ještě jedna záležitost, jíž se Evropská rada zabývala, a tou je krize v Japonsku, konkrétně situace v jaderné energetice.
Včera jsem po telefonu poměrně dlouze hovořil s japonským předsedou vlády, který Evropské unii poděkoval za její aktivity. Znovu jsem vyjádřil naši solidaritu a ujistil jsem jej, že nadále budeme stát Japonsku po boku. Diskutovali jsme také o jaderné otázce. Pan předseda vlády Kan mě informoval o situaci v Japonsku a o nejnovějším vývoji bezpečnostních opatření a potvrdil připravenost své země spolupracovat s námi na zajištění jaderné bezpečnosti v Evropě i ve zbytku světa.
Obavy veřejnosti z jaderné energetiky očividně rostou. Musíme na ně reagovat a zaručit maximální jadernou bezpečnost. Musíme také jednat naprosto transparentně. Proto budou v evropských jaderných elektrárnách provedeny zátěžové testy a jejich výsledky budou zveřejněny. Rada požádala Komisi a Skupinu evropských regulačních orgánů pro jadernou bezpečnost, aby rozhodly o rozsahu a praktických podrobnostech těchto testů, které budou provádět nezávislé státní orgány. Komise se bude rovněž zabývat regulačním rámcem pro bezpečnost v jaderných elektrárnách a do konce roku případně navrhne nezbytná zlepšení.
Pane předsedající, vážení poslanci, nesmíme zklamat naděje, jež jsou vkládány do naší schopnosti jednat společně ve prospěch celé Evropy. Právě o to v Komisi každodenně usilujeme, neboť víme, že se můžeme spolehnout na podporu Parlamentu; budeme v tom pokračovat a své povinnosti budeme plnit v maximální možné míře.
Joseph Daul
Pane předsedající, pane předsedo Evropské rady, pane předsedo Komise, dámy a pánové, poslední zasedání Evropské rady dalo našim zemím správný směr. Navýšením kapacity Fondu solidarity a jeho proměnou ve stálý dala sedmadvacítka znovu najevo svoji oddanost euru a to, jaký význam přikládá solidaritě mezi finančně stabilnějšími zeměmi a těmi, které čelí přechodným potížím.
Rozhodnutí uzavřít pakt pro euro v rámci zemí eurozóny i mimo ně dokládá politickou vůli evropských představitelů vzít si z finanční krize ponaučení.
Skutečnost, že sdílíme společnou měnu, nás nutí k větší soudržnosti v hospodářských a sociálních otázkách. Doba, kdy mohla některá země zavést atypické daňové sazby nebo specifická pravidla v sociální oblasti, aniž by se předtím poradila se svými partnery, je dávno za námi. Důvod je prostý: všechny země by měly těžit ze solidarity svých partnerů v eurozóně.
Lidé však tuto solidaritu přijmou pouze tehdy, když budou věřit, že na správu veřejných financí vynakládají všichni stejné úsilí. V tomto ohledu je pakt pro euro významným krokem směrem ke sbližování našich ekonomik. Moje skupina to rozhodně podporuje, požadujeme však - a budeme požadovat i nadále -, aby se tak dělo v kontextu komunitárních postupů, pod záštitou Komise, pane předsedo. Podnikáte správné kroky a odvádíte dobrou práci, ale v rámci komunitárních metod pod záštitou Komise je třeba ještě mnoho vykonat. Tak budeme budovat Evropu. Dámy a pánové, víte, jak dokážu být tvrdohlavý, a nepřestanu to opakovat, dokud si to všichni nezapamatují.
Evropa se od zbytku světa odlišuje svým modelem sociálně tržní ekonomiky, na nějž jsou naši občané zcela oprávněně hrdí a který je založen na zásadě solidarity, tváří v tvář globalizaci je ovšem obtížné jej udržet. Způsobem, jak zajistit jeho budoucí udržitelnost, je nalezení té správné rovnováhy mezi státem jako chůvou, jemuž dávají přednost socialisté a který nás málem přivedl k bankrotu, a mezi přehnaným liberalismem, jehož nebezpečí se ukázala během finanční krize.
Abychom to dokázali, jsou zapotřebí tři věci: za prvé, všechny země musí snížit schodek svých financí; za druhé, musí přijmout srovnatelná rozpočtová, finanční a sociální pravidla; a za třetí, musí společně investovat do inovací, aby podpořily růst, jenž je v současnosti zcela jasně nedostatečný. Náš model můžeme skutečně zachovat a posílit jedině tehdy, pokud budeme investovat do růstových odvětví: zelené energie, nanotechnologií, biotechnologií a tak dále. S ohledem na omezený finanční manévrovací prostor by bylo nejlepším způsobem, jak vyřešit otázku růstu a dosáhnout úspor z rozsahu, spojení našich dovedností i kapitálu. Bez rozsáhlých investic do inovací, bez skutečně evropského plánu sami sobě upíráme schopnost držet krok se svými soupeři.
Dámy a pánové, zatímco se před deseti dny konalo setkání představitelů států a vlád našich států, jaderná elektrárna Fukušima stála ve středu světového zájmu a libyjští povstalci od Evropy očekávali důrazné kroky. V těchto dvou záležitostech projevila Evropská unie velký smysl pro odpovědnost.
V situaci, která je nesmírně obtížná a znepokojující nejen pro Japonsko, ale i pro celé mezinárodní společenství, jsme této zemi nabídli své znalosti z oblasti jaderné energetiky. Minulost budeme jednou nepochybně dělit na dobu před Fukušimou a po ní. Ačkoli jsme do této fáze ještě nedospěli, moje skupina si přeje, aby byla doba po Fukušimě charakteristická úvahami a konkrétními kroky, abychom nejprve dosáhli výrazného zpřísnění pravidel pro jadernou bezpečnost a následně abychom prohloubili své úsilí v oblasti zelené energetiky. Souhlasím s vaším postojem vůči Pobřeží slonoviny, pane předsedo.
A konečně, pokud jde o Středozemí, vítám opakované výzvy Evropské rady, aby se plukovník Kaddáfí vzdal moci a umožnil své zemi začít psát novou kapitolu jejích dějin. Přál bych si, aby se všechny naše země sešly a společně diskutovaly o politice jižního sousedství, která by byla tak ambiciózní a úspěšná jako v 90. letech v případě východní Evropy.
(Potlesk)
Martin Schulz
za skupinu S&D. - (DE) Pane předsedající, jestliže někdo poslouchal projevy pánů Van Rompuye a Barrosa pozorně, možná mu to připomnělo známou německou píseň o tom, že na palubě se ještě tančí, ale loď už se potápí. Žádný problém - všechno je v pořádku. Veškeré potíže jsme vyřešili k naprosté spokojenosti.
Já osobně nejsem schopen pochopit, jak vaše zprávy souvisí s Evropskou radou. Rozumím tomu, že jste sem nechtěli přijít se špatnými zprávami. Kdybych byl předsedou Evropské rady, nejspíš bych se také snažil vykreslit tento permanentní Vídeňský kongres jako oslnivou událost.
Zmínili jste Libyi. Co jste však zmínit zapomněli, to jsou propastné rozdíly v názorech dvou největších evropských vlád. Mezi Francií a Německem nepanuje v otázce Libye vůbec žádná shoda. Rozdíly v rámci Evropské unie v souvislosti s jedním z klíčových mezinárodních témat naznačují, že ne všechno máme pod kontrolou. Pane Van Rompuyi, bylo by bývalo užitečnější, kdybychom výsledky tohoto zasedání Rady znali v roce 2010. Jestliže bychom bývali chtěli zastavit spirálu loňského pádu, zejména v eurozóně, měli jsme své dnešní kroky podniknout nejpozději na jaře roku 2010.
Musíme se sami sebe ptát, proč jsme to neudělali? Odpověď zní tak, že v Evropské radě, instituci, v jejímž čele stojíte, neurčuje průběh diskuzí a výsledky dohod komunitární metoda, její duch a společné cíle, ale spíš taktické zájmy jednotlivých států, které ve výsledku hrají významnější roli než společné zájmy Evropy. Tento problém je pro Evropu specifický.
Rád bych od vás, pane Barroso, slyšel něco na vysvětlenou toho, proč politická strana, k níž patříte, kterou jste kdysi vedl a díky níž jste se stal portugalským premiérem, nyní způsobila pád portugalské vlády, provádějící právě ta opatření, která vy a pan komisař sedící vedle vás vyžadujete.
(Potlesk)
Nemůžeme vás z toho vinit, v čele této strany už koneckonců nestojíte. Od předsedy Komise bych však očekával jasné stanovisko ohledně politického zápolení na státní úrovni a jeho negativních dopadů na Evropskou unii - kolaps portugalské vlády spadá právě do okamžiku, kdy se rozhodla provést přesně to, co od ní vyžadoval stabilizační rámec. Takhle se Evropa nikam nedostane.
Velice mě znepokojuje, a ani jeden z vás se o tom nezmínil, že před zasedáním Evropské rady se pokaždé odehrává ten samý scénář. Představitelé států a vlád se ve svých předběžných závěrech sotva shodnou na nějakém opatření s cílem stabilizovat euro nebo pomoci některému ze členů eurozóny, když vtom některá z ratingových agentur v Londýně nebo New Yorku rating této země sníží, což vede vždy ke stejnému výsledku, jímž je vlna spekulací v neprospěch eura. Kdy budeme mít konečně odvahu říci: "Evropě už nebudou diktovat spekulanti?"
(Potlesk)
Co řekneme bankám? Pane Barroso, velmi mě těší, že máte připravený návrh na daň z finančních transakcí. Evropská centrální banka v současnosti půjčuje na 1% úrok těm samým bankám, které následně půjčují členským státům eurozóny na úrok 10 %. Nic se nemění: ti, kdo krizi způsobili, z ní i nadále nejvíc profitují. Proto potřebujeme daň z finančních transakcí, musíme totiž zajistit, aby se na nákladech finanční krize podílely i tyto banky.
Pane Barroso, zmínil jste strategii Evropa 2020 - větší zaměstnanost, větší investice, více výzkumu a vzdělávání, lepší ochrana životního prostředí - všechno to zní nádherně: problém je v tom, že na to všechno by nám měly stačit čím dál tím menší veřejné investice. Jedním z výsledků strategie Evropa 2020 a lisabonského procesu je nesmírně pozitivní vývoj, ten je ale odsouzen k zániku, jestliže budeme v kontextu evropského hospodářského rozvoje pouze jednostranně seškrtávat rozpočty. To, co potřebujeme, je odvaha k veřejným investicím. Podívejte se na míru investic v rozvíjejících se zemích. Podívejte se na výši veřejných investic v Indii. Podívejte se na Brazílii. Podívejte se na ostatní kontinenty a na to, kolik veřejných financí se tam investuje.
Evropa se seškrtává k smrti; proto bychom měli metodu dosažení našich cílů, jmenovitě cílů strategie Evropa 2020, prohlásit za právně závazný základ souboru šesti opatření pro správu ekonomických záležitostí. Vlády se konečně pustí do toho, co hlasitě slibovaly, jen aby svými rozpočtovými škrty zabránily rozvoji - čehož svými škrty v rozpočtu dosáhla i sama EU. Z toho důvodu od vás, pane Barroso, a především od komisaře pro rozpočet pana Lewandowského, očekávám, že předložíte odvážný a ambiciózní návrh rozpočtu EU, umožňující rozvoj, který požadujete.
Guy Verhofstadt
za skupinu ALDE. - Pane předsedající, nejdříve ze všeho bych chtěl poděkovat panu Van Rompuyovi za jeho zprávu o zasedání Rady, buďme však upřímní - nedomnívám se, že by krize byla za námi, a nevěřím, že díky současným opatřením se tak stane. Za našimi dveřmi se chystá velká bouře.
To, co jsme dosud v Evropské unii využívali, jsou jen provizorní řešení: opatření, která jsou možná nezbytná, ale krizi sama o sobě neukončí. Dali jsme 110 miliard EUR Řecku a 67 miliard Irsku, a to nepočítám oněch 24 miliard EUR pro irské banky, jež jsme se právě rozhodli poskytnout. V tuto chvíli máme 76 miliard EUR ve státních dluhopisech, nakoupených ECB. Jsem si jist, že ECB v tom bude pokračovat, protože fond pro mimořádné události nemůže vstupovat na sekundární trhy. To znamená, že bude v nakupování pokračovat. Kromě toho přijala tato banka záruky ve výši 100 miliard EUR, aby bankám v Evropě zajistila likviditu. Dohromady to je 400 miliard EUR, které jsme do této krize během posledních měsíců investovali. To je trojnásobek rozpočtu Evropské unie! A to nejhorší teprve přijde. Ve čtvrtek v Evropě pravděpodobně dojde k nárůstu úrokových sazeb - z 1 % na 1,25 % -, což by mohlo situaci ještě zhoršit. S inflací je nutné bojovat, ale na druhou stranu to celou situaci jen komplikuje.
Situace je tedy následující: investovali jsme 400 miliard EUR. Vyřešili jsme krizi? Ne, nevyřešili. To, co potřebujeme, je skutečně odvážný a důkladný přístup, a ten náš současný takový není. V této souvislosti bych rád citoval slova Nouta Wellinka, předsedy Holandské národní banky, jež před několika dny zveřejnila svoji výroční zprávu. O výsledku našich rozhodnutí a rozhodnutí Rady během posledních týdnů říká tři věci. Říká, že rozpočtová pravidla nejsou dostatečně přísná, že balíček týkající se správy ekonomických záležitostí je příliš malý a že pakt pro euro je ve skutečnosti slabý, neboť neexistuje žádný mechanismus, který by jej prosazoval. To nejsou moje slova, ale slova Nouta Wellinka, předsedy Holandské národní banky, a ten opakuje přesně to, co minulý týden říkal pan Trichet. Třetí věcí, o níž se zmínil, je to, že finanční dohled je prováděn na příliš vnitrostátním základě.
Domnívám se, že má pravdu. Mohli bychom dokonce připojit řadu dalších prvků. Prvními by byly EFSF a ESM. Trvalé a přechodné záchranné fondy nemohou fungovat, a to kvůli zásadě jednomyslnosti. Jestliže tuto zásadu neopustíme, bude to znamenat, že celou eurozónu budou moci vydírat euroskeptické vlády a euroskeptické politické strany.
A konečně - to je to hlavní, co jsem dnes chtěl sdělit - ještě pořád musíme vyčistit evropské banky. Tento problém jsme zatím nevyřešili, ale hospodářská obnova Evropy nebude moci začít, jestliže se s ním nevypořádáme. Nejenže banky mají staré produkty z finanční krize stále ve svých portfoliích, mají v nich také množství cenných papírů problematických zemí, jejichž ratingy každý den nebo přinejmenším každý týden klesají.
Pana Barrosa a pana Tricheta žádám, aby co nejrychleji přikročili ke globální reakci na tento problém, to znamená k odvážnějšímu Paktu stability - Parlament na něm již pracuje - a správě ekonomických záležitostí. Existuje vůbec skutečná správa ekonomických záležitostí? V současnosti máme k dispozici mezivládní přístup bez sankčního mechanismu, což nebude fungovat. Nefungovalo to v minulosti a nebude to fungovat v budoucnu. Musíme přijít s návrhem na zrušení zásady jednomyslnosti v záchranných fondech, protože tam nemůže fungovat. V podstatě dáváme veškerou moc zemím a stranám, které jsou proti celému systému.
A konečně, musíme vytvořit plán pro evropský bankovní sektor. K hospodářské obnově nedojde, dokud nevznikne evropský mechanismus umožňující vyčištění bank. Všichni víme, že to bude stát peníze. Rekapitalizovat evropské banky, financovat investice v Evropě - jak požadoval pan Schulz - a zároveň pokrýt špatné veřejné finance v řadě našich členských států. Jak to uděláme? Kde jsou ty peníze? Jediným způsobem, jak je získat, je vytvořit opravdový evropský trh s dluhopisy, což dobře víme. Vytvoření evropského trhu s dluhopisy je jedinou cestou z krize.
Panu Barrosovi bych chtěl říci, že nastal čas, aby začal jednat. Čas utíká a své problémy nedokážeme vyřešit pouze pomocí paktu pro euro.
Daniel Cohn-Bendit
Pane předsedající, pane předsedo Evropské rady, pane předsedo Komise, dámy a pánové, musím přiznat, pane Van Rompuyi, že pan Schulz vám citoval jednu německou písničku. Ta má svůj přímý protějšek ve francouzštině, ve kterém se zpívá "všechno je v pořádku, madam, žádný problém".
Udivuje mě, jak se tu některé věci prezentují. Neměli byste nás mít za hlupáky. Rádi si vás poslechneme, ale sem tam také čteme noviny, takže víme, co se na zmíněném zasedání Rady odehrálo. Nevyprávějte nám pohádky. Víme, jaké máme problémy. Nejsme tu od toho, abychom ztráceli čas.
Rád bych vám a panu Barrosovi řekl jednu věc. Básníte pořád dokola o stabilitě, růstu, zaměstnanosti, konkurenceschopnosti. Na tom něco je. Víte však, jak to vnímají naši občané? Vidí nerovnost, pocit křivdy, nejistotu. Tak vnímají vaše slova. Jestliže Evropská unie nezmění své chování a nepokusí se reagovat na onen pocit křivdy, pocit nerovnosti a reálnou nejistotu, lidé uslyší "konkurenceschopnost" a řeknou si "zase to schytáme".
To pro nás znamená skutečný problém, protože lidé uvidí mechanismy určené na záchranu bank, které jsou mimochodem nezbytné, a pomyslí si "banky to mají dobré". Podívejte se na jejich zisky. Podívejte se na ty ohromné platy. Lidé si řeknou: "To je úplně šílené! Utrácí se tolik peněz a nakonec všechno odnesou občané a státní rozpočty, protože nerovnosti se jenom prohloubí." Veškeré statistiky v posledních letech poukazují na skutečnost, že se rozdíly zvětšují. Pokud tento problém nedokážeme vyřešit, občané se k nám obrátí zády a posílí tak extrémně pravicovou protievropskou vlnu, která se šíří celou Evropou. Budou k tomu mít dobrý důvod: nejsme schopní reagovat na pocit křivdy, nespravedlnosti a nejistoty. Nezareagujeme-li, nemůžeme uspět.
Co se týče eurobondů, jak zmínil pan Verhofstadt, občanům skutečně musíme říci o obranném fondu a mobilizovat jej, ale pokud nebudeme mít žádný investiční fond, pokud nebudeme moci dokázat, že chceme všechno zase uvést do chodu - proto potřebujeme eurobondy nejen na obranu, ale také na investice -, pokud se nevydáme touto cestou, občané už tomu nebudou vůbec rozumět, obzvlášť ne těmto opatřením.
Je tedy třeba říci několik věcí: co se týče nerovnosti, proč není možné, aby byla některá sociální opatření, s nimiž jsou občané srozuměni, přijata v rámci celé Evropy? Jde například o minimální mzdu, nikoli nutně na stejné úrovni, ale o samotný koncept minimální mzdy. Je neuvěřitelné, že v zemi, jako je Německo, se všemi jejími řečmi o navrácení hospodářské rovnováhy, se o tomto problému nikdo nezmiňuje. Je neuvěřitelné, že Německo, v současnosti jedna z mála prosperujících evropských zemí, není schopné zavést pro své občany minimální mzdu. O této záležitosti by se mělo hovořit v kontextu správy evropských ekonomických a sociálních záležitostí.
Nyní se dostávám k Libyi. To, co říkal pan Schulz, byla pravda, i když podaná poněkud dramaticky. Některé země, jako například Německo, se schovávají, zatímco ostatní se snaží nalézt řešení. Jedině a pouze v tomto bodě souhlasím. Když se nyní bavíme o politice sousedství, rád bych, abychom si připomněli mnohé hrubé chyby, které jsme v souvislosti s touto politikou v minulosti napáchali. Jaké byly naše vztahy s lidmi, jako je Kaddáfí, než začalo bombardování? Jaké byly vztahy evropských zemí s Kaddáfím, Ben Alím nebo Mubarakem? Řekněme si konečně, co pro nás všechny ty články o lidských právech v dohodách o přidružení znamenaly. Nic, vůbec nic! Jestliže si to nehodláme přiznat, měli bychom přestat sami sobě lhát. Uvažovala Evropská rada alespoň pět minut o tom, co jsme v minulosti v politice týkající se Středozemí nedokázali? Přemýšleli jste nad tím? O ničem takovém jsem v novinách nečetl. Neslyšel jsem, že byste se k této věci nějak vyjádřili. Kéž by Evropská rada byla schopná alespoň špetky sebekritiky.
A nyní se konečně dostávám k Japonsku. Problém je v tom, že jaderná energetika bude nejbezpečnější, když s ní skončíme. Co se jaderné energie týče, nulové riziko neexistuje. Nelze to zvládnout přes noc, ale jestliže s provozem jaderných elektráren neskončíme, úplně v bezpečí nikdy nebudeme. Problém nemá nic společného se zátěžovými testy jedné nehody. Jak uvedl pan Lacoste, vedoucí francouzského Úřadu pro jadernou bezpečnost, problémem je kumulativní efekt řady možných nehod - čemuž se, jakkoli je to neuvěřitelné, doposud nikdo nevěnoval. A právě k tomu v Japonsku došlo. K této situaci nevedla pouze jedna nehoda, ale nahromadění čtyř nebo pěti nehod a k tomu ještě lidská chyba.
Matematicky vzato není možné tuto bezpečnost zaručit. Jestliže se my Evropané nevyjádříme... s jadernou energetikou nelze skončit přes noc, ale jestli od ní neustoupíme, musíme přestat mluvit o jaderné bezpečnosti. Žádná taková věc neexistuje.
Jan Zahradil
Pane předsedající, nejdůležitějším tématem uplynulé Evropské rady byla ekonomika, stabilita eurozóny. Vy dobře víte, že ve skupině ECR je většina poslanců ze zemí, které nejsou součástí eurozóny a dokonce většina poslanců ze zemí, které se ani nepřipojily k paktu pro euro. To ale neznamená, že bychom si přáli neúspěch eurozóny, naopak, my si přejeme stabilní a prosperující Evropskou unii včetně eurozóny. Přejeme si odpovědné národní vlády, které zastaví zadlužování, které změní strukturu veřejných výdajů, které se pustí do fiskálních reforem a tudíž kroky, které vedou ke znovunastolení finanční disciplíny, považujeme za správné.
Co nepovažujeme za správné a co nám vadí je skrytá agenda, kterou tady některé členské státy, částečně i Komise a některé poslanecké skupiny v tomto Parlamentu prosazují. Je to snaha využít tuto krizi k dalšímu posunu pravomocí. Je to snaha dále pokročit ve fiskální a daňové harmonizaci. Je to snaha udělat další krok k vytvoření fiskální unie a tudíž další krok k vytvoření plné politické unie. Takové unii my říkáme ne, takovou unii my nepodporujeme.
Já tady sedím od roku 2004 a vždycky, když dojde k nějakým těžkostem, tak slyším jednu jedinou frázi: "Potřebujeme více Evropy, potřebujeme více komunitární metody." Já říkám ne, nepotřebujeme. Právě snaha řešit všechno na úrovni Evropské unie nás zavedla do problémů, které řešíme jak? Zase na úrovni Evropské unie. Takže prosím, pochopte konečně, že současný model evropské integrace se vyčerpal. Přestaňte žít v padesát let staré představě poválečné evropské integrace minulého století; evropské paradigma se změnilo, a čím dříve se s tím někteří z vás vyrovnají, tím lépe pro ně.
Lothar Bisky
za skupinu GUE/NGL. - (DE) Pane předsedající, pane úřadující předsedo Rady, pane předsedo Komise, moje skupina považuje výsledky zasedání Rady za nedostatečné.
Podívejme se nejprve na hospodářskou politiku. Své myšlenky ohledně dohodnutých pokynů v oblasti hospodářské politiky jsme vyjádřili na slyšení minulý týden. Musíme překonat neoliberální praxi zisku a upevňování konkurence, zjevnou v termínech, jako je "flexikurita", úprava důchodového věku a tak dále.
Jsme přesvědčeni, že je zapotřebí demokraticky legitimní, řízená správa hospodářské politiky, která bude bránit daňovému, mzdovému a environmentálnímu dumpingu, a to prostřednictvím společných minimálních standardů umožňujících účinnou regulaci finančních trhů a bránících privatizaci zisků, a zároveň bude rizika pro veřejnost přenášet dál.
Můj druhý bod souvisí s našimi jižními sousedy, zejména s Libyí. Členské státy EU se v severní Africe, především v Libyi, dostaly do hrozivé situace. Už jsme tady slyšeli kritiku. Já bych chtěl zdůraznit jednu věc: diktátor Kaddáfí používá proti demonstrantům a povstalcům zbraně, které nakoupil od nás. Ocitl se pod palbou NATO, aby byli ochráněni bojovníci za svobodu a demokracii, a ti také používají zbraně z Evropy a USA.
Zajímalo by mě, zda v souvislosti s dodávkami zbraní existuje něco jako kodex cti, pokud je něco takového vůbec možné? Kam se poděla podpora svobody, lidských práv a boj proti sociální nespravedlnosti v případech, jako je Lampedusa, kam každodenně přijíždí stovky tisíc severoafrických uprchlíků? Obávám se, že v nově vytvořené koncepci sousedství jde spíš o zájmy Evropy než o přiměřenou odpověď na potřeby partnerských zemí.
Moje třetí poznámka se vztahuje k Japonsku. Dnes odpoledne a zítra budeme mít ještě dost času o Japonsku diskutovat. I v tomto případě zapomínáme na soudržný evropský přístup, přinejmenším co se týče bezpečnostních kontrol, takzvaných zátěžových testů. Nepřekvapuje mě oprávněná skepse našich občanů, když se ptají, jaké stanovisko Evropská unie v této záležitosti vlastně zaujímá.
Godfrey Bloom
za skupinu EFD. - Pane předsedající, pokud mohu, rád bych se vrátil k otázce Libye.
Kdy si političtí představitelé a všichni dobří a spravedliví zničehonic uvědomili, že je plukovník Kaddáfí zlý člověk? Kdy vám, pane předsedo, od té skvělé fotografie, na níž se s ním objímáte, najednou došlo, že je to "záporák"?
Řeknu vám, že oběti ze skotského Lockerbie i oběti násilností páchaných IRA v mé zemi velmi dobře věděly, co je ten člověk za mizeru. Má však ropu a peníze, a tak jste před tím všichni zavírali oči, že?
No, tak teď to tu máme. Nejabsurdnější figurkou ze všech je britský předseda vlády, mávající nenabitou zbraní - rozvráceným královským námořnictvem a rozvráceným královským letectvem -, hrozí od postranní čáry a nemá ani letadlové lodě, nemá vůbec nic, a přitom si říká konzervativec, i když je to jenom přestárlý školák, co si píská ve tmě, aby se nebál.
Hodně mluvíme o násilí páchaném na lidech, hodně mluvíme o demokracii. Přesto dovolíme, aby v Zimbabwe vládl vraždící pavián, a vůbec nic s tím neděláme, nebo ano? Nezajímá nás to, protože nás tam nečekají ani peníze, ani ropa. Jak je to pro tohle místo typické: spousta pokrytectví a přetvářky.
Barry Madlener
(NL) Pane Barroso, jistě si prosadíte svou. Vznikne stálý podpůrný fond pro euro, určený pro ty členské státy, které vydrancovaly své vlastní pokladny, čímž se rizika přenesou na ty ostatní, kteří si své záležitosti udržují v pořádku.
Většina ekonomů se shodne na tom, že tento fond nepomůže euru o nic víc, než to dokázaly dohody v rámci Paktu stability a růstu. Jedná se o vágní dohodu, zvýhodňující slabé a podvádějící státy snadnými půjčkami. Kde se ty peníze vezmou? Z čeho se fond vytvoří? Na papíře do něj mají přispívat všechny členské státy včetně Irska, Řecka či Portugalska. Avšak tyto země žádné peníze nemají.
Nakonec to dopadne tak, že členské státy, které si své záležitosti udržovaly v pořádku, budou platit za ostatní. Občané Holandska zaplatí účet za slabé členské státy, jako je Řecko nebo Portugalsko - vaše země, pane Barroso - a to je, pane předsedající, nepřijatelné. To není solidarita, to je odměňování špatného chování slabých členských států na úkor tvrdě pracujících holandských, německých a belgických občanů.
Euro není možné tímto způsobem zachránit. Místo toho bychom měli některé země z eurozóny vyloučit. Řecko se musí vrátit k drachmě a Portugalsko znovu zavést escudo. Některé země se musí smířit s tím, že budou muset eurozónu opustit, ale vinit z toho mohou jedině sebe.
Werner Langen
(DE) Pane předsedající, výsledky zasedání byly významným mezikrokem, skutečná zkouška nás však teprve čeká. Jestli dopadnou jako všechny ostatní, včetně Paktu stability a růstu, a jestli je členské státy nebudou dodržovat, nestojí ani za papír, na němž jsou vytištěny. Proto nesdílím optimistický názor obou předsedů, že je krize za námi. Jsem přesvědčen, že opravdová zkouška nás čeká teprve nyní.
Od pádu Lehman Brothers uběhlo dva a půl roku, a kde jsme? Trvalo nám dva a půl roku, než jsme došli až sem. Když byly naposledy předloženy návrhy na daň z finančních transakcí, odpovědný komisař je zamítl. Chci vidět výsledky. Když pomyslím na minulé volební období, vybaví se mi, že tento Parlament schválil 12 usnesení o opatřeních souvisejících s finančními trhy a že je komisař pro vnitřní trh - který už naštěstí není v úřadu - všechna zamítl. Taková je skutečnost. Komise nedokázala při řešení problémů zaujmout vedoucí postavení.
Místo toho zjišťujeme, že i na úrovni Rady je potřeba překonávat sobecké vlastní zájmy a že Parlament musel posílit Komisi při plnění jejího úkolu, jímž jsou změny ústavy. Neexistuje naprosto žádný důvod k tomu, abychom usínali na vavřínech. Musím souhlasit s panem Verhofstadtem. Konsolidace rozpočtu je příliš nedbalá, správa příliš nezávazná, pakt pro euro příliš slabý a národní zájmy stále příliš silné. Nebudeme-li mít odvahu požadovat od vlád jednotlivých států větší oddanost Evropě, nikdy nenalezneme smysluplné, trvalé řešení.
Pane Barroso, byl jsem kritický, když řečtí členové mé skupiny hlasovali proti programu pro Řecko. Rozhodně nesouhlasím s panem Schulzem. Jestliže volby donutí socialistického předsedu vlády opustit úřad, je to zjevně dobrá věc. V případě Portugalska však vaše strana zároveň hlasovala proti evropskému programu. Takové věci by se v Evropě neměly stávat. Chtěl bych vás všechny poprosit, abyste s tímto stranickým národním přístupem skoncovali, protože na řešení tohoto problému pracujeme společně.
Edite Estrela
(PT) Paní předsedající, pane Van Rompuyi, pane předsedo Barroso, dámy a pánové, evropská veřejnost se ptá: učiní Evropská rada potřebná rozhodnutí, a budou to ta správná rozhodnutí, která nás vyvedou z krize? Mnoho Evropanů se domnívá, že přijatá rozhodnutí jsou v podstatě správná, ale příliš pomalá a málo ambiciózní. Toho, kdo viděl dokument Finanční krize (Inside Job), určitě rozčílila chamtivost a nedostatek skrupulí, a bude se ptát, jestli takhle ratingové agentury fungují, co dělá Evropa pro to, aby se staly nezávislými a spolehlivými?
Není to tak dávno, co pan předseda Barroso tvrdil, že v případě, že se může členský stát obejít bez pomoci zvenčí, měl by to udělat, protože taková pomoc je nákladná. To je také názor portugalské vlády. Portugalsko pomoc zvenčí nepotřebuje: potřebuje pouze finanční zdroje pro své hospodářství a své rodiny, a to za rozumné úrokové sazby. Jelikož ratingové agentury slouží zájmům spekulantů, znamená to, že nesmírné oběti Portugalců míří přímo do kapes těchto spekulantů. Je tohle evropská spravedlnost? Neuvědomují si političtí představitelé, že procházíme krizí eurozóny, opakuji, eurozóny? Že útoky na státní dluh některých zemí by mohly podkopat euro a ohrozit tak jednotnou měnu i samotný evropský projekt? Jedná se o evropský problém, vyžadující evropské řešení.
Jestliže chceme krizi překonat, potřebujeme spíš více Evropy než méně; musíme napravit svoji minulost a připravit se na výzvy budoucnosti; musíme vrátit důvěru a naději evropské veřejnosti, protože bez ní nemá žádný evropský projekt smysl.
Sylvie Goulard
(FR) Pane předsedající, pane předsedo Evropské rady, pane předsedo Komise, zasedání jste nám vylíčili v růžových barvách. Určité pozitivní aspekty tu jsou, ale není třeba se k nim znovu vracet. Znepokojuje mě však jedna věc, překračující meze technických detailů a toho, co jste zde říkali. Mám na mysli hranici mezi severem a jihem, která v současnosti začíná rozdělovat Evropskou unii. Stejně jako před několika okamžiky slýcháme, že někteří mají pravdu a jiní se mýlí, že jedni jsou dobří a druzí špatní; ti, kdo to tvrdí, jako by zapomněli, že všechno spolu navzájem souvisí. To je vážná věc.
Ba co víc, mnoho severních zemí, které zemím na jihu rády a hodně kážou, odmítá problémy bank řešit, jak zmínil pan Verhofstadt, kvůli tomu jsou ale často vnímány jako ti, kdo odmítají přijmout vlastní povinnosti. Proto se domnívám, že pokud máte nějaký úkol, pane předsedo Evropské rady, nebo i vy, pane Barroso, je to povinnost za každou cenu zabránit tomu, aby se tato hranice rozšiřovala a upevňovala. Potřebujeme řešení přijatelná pro všechny. Musíme zaručit, že každý své povinnosti přijme.
Poslední poznámka - zdá se mi, že Evropská rada je příliš zahleděná do sebe. Celá tato diskuze probíhá tak, jako by euro nemělo ve světovém měřítku žádný význam. Nebylo řečeno vůbec nic o vnějším zastoupení eurozóny v MMF. Francie, předsedající v tuto chvíli G20, hodlá prosazovat myšlenku světové měnové reformy, neexistuje ale žádný návrh podobný myšlence eurobondů, již se snažíme prosadit, který by usiloval o to, aby se euro stalo skutečně světovou měnou.
Philippe Lamberts
(FR) Pane Van Rompuyi, velice si vážím vás osobně i vaší práce, ale musím se přiznat, že jste mě tak docela nepřesvědčil.
Říkáte, že se pracující nemusí obávat, že pracujeme pro ně. Když si čtu část týkající se konkurenceschopnosti v Paktu euro plus, jak jej nazýváte, chápu to tak, že se v ní píše o snížení mezd, větší flexibilitě a menší jistotě. Ani slovo o produktivitě nebo našich zdrojích. Ani slovo o energetické produktivitě.
Tvrdím, že pokud jde o levnou pracovní sílu, závod s Čínou nemůžeme nikdy vyhrát. Právě naopak, Čína je na dobré cestě k tomu, aby nás porazila v oblasti energetické účinnosti a efektivního využívání zdrojů. Co tedy Evropě v otázce konkurenceschopnosti zbude, jestliže nedokážeme být soupeřem ani v těchto oblastech?
Tvrdíte nám, že ti, kdo pobírají dávky, se nemusí bát. Při uvádění veřejných financí do rovnováhy, což je rozumný cíl, jsou ovšem podle vás škrty nevyhnutelné. Čtyřicet procent veřejných výdajů směřuje na sociální zabezpečení a vy nám říkáte, že se není čeho bát. Rovněž uvádíte, že je postaráno i o výnosy. Promluvme si tedy o nich. Společný konsolidovaný základ daně z příjmů právnických osob je opravdu povedený žert. Mluvíte o něm v podmiňovacím způsobu; říkáte, že pokud jde o výnosy, měl by být v každém případě neutrální. Proto z něj nebude možné vytěžit žádná další eura, ba co víc, společnosti si budou moci tak jako tak vybrat. Ještě nikdy jsem nezažil, aby si někdo vybral tu nejnákladnější fiskální variantu.
Na druhou stranu, jestli se někdo může přestat bát, jsou to akcionáři bank a věřitelé. Mluvil jste o zátěžových testech. Ty loňské byly skutečně zábavné. Nevím, jestli budeme letos svědky podobně nechutného vtipu. I kdyby byly tyto testy nakonec míněny vážně, můžeme si být jisti tím, odkud banky získají své finanční zdroje. Od akcionářů nebo od nás, daňových poplatníků? Ale vážně! Tak jako tak, očividně se nemají čeho bát.
A konečně, nepadlo ani slovo o slonovi v porcelánu, čímž mám na mysli naprostou neudržitelnost řeckého a irského dluhu. Jakkoli byste se této záležitosti rádi vyhnuli, neexistuje způsob, jak by tyto země dokázaly své dluhy splatit. Čím později přistoupíme k restrukturalizaci, tím to bude bolestnější. Nikdy to nebude příjemné, ale další čekání nás přijde draho.
(Potlesk)
Martin Callanan
Paní předsedající, kdykoli EU čelí nějakému konkrétnímu problému, spadne do pasti vymýšlení složitého, byrokratického, těžkopádného řešení, které je často zcela v nepoměru k jeho závažnosti. Tuhle chybu děláme i nyní v souvislosti se současnou finanční krizí: je vážná, je potřeba jednat, ale mnohá navrhovaná řešení by měla podle mého názoru dalekosáhlé a vysoce negativní důsledky pro budoucnost Evropy v dlouhodobém horizontu.
Mnozí využívají příležitosti, aby spustili projekt trvalé správy ekonomických záležitosti, jejímiž řídícími principy jsou zásahy a kontroly. Řešením má prý být zneužívání stávajících pravidel, jako je článek č. 122 Smlouvy, který nebyl nikdy zamýšlen pro potřeby záchrany, na něž byly tyto zdroje použity - doufám, že některá země bude mít odvahu přivést tuto záležitost k evropským soudům -, stejně jako další omezení pro členské státy, což ve skutečnosti pro řadu voličů znamená omezení demokratického výběru.
Podíváte-li se na případ Irska, uvidíte, že tato země se ze všech sil snažila svůj bankovní systém stabilizovat - tato stabilizace byla mimochodem životně důležitá pro banky a instituce v jiných členských státech, které by jinak byly nesmírně ohroženy - a jedinou odměnou jí byly požadavky ostatních členských států, aby zvýšila své sazby daní z příjmů právnických osob, díky čemuž by Irsko mohlo konkurovat nafouklé situaci v jiných zemích. To je nespravedlivé a nedemokratické.
Bairbre de Brún
(GA) Paní předsedající, na základě jakých úvah jsou Rada a Komise přesvědčeny, že opatření uvalená na Irsko nezvýší jeho dluhy nebo že provádění těchto a podobných opatření nepřinese totéž i jiným zemím v EU?
Opatření dohodnutá na zasedání přinutí všechny členské státy, aby se omezovaly na hospodářskou logiku na úkor občanů - na logiku, v níž jsou nezbytné škrty a která členským státům brání v tom, aby podporovaly růst.
Opatření uvalená na Irsko ze strany EU a Mezinárodního měnového fondu (MMF) budou znamenat kruté škrty, ztrátu pracovních míst a podstatné omezení veřejných služeb. Dluhové zatížení Irska je neudržitelné. Pokud nebudou majitelé dluhopisů donuceni, aby se na části deficitu podíleli, nebude Irsko v budoucnu schopno plnit své závazky.
Niki Tzavela
Paní předsedající, cílem Paktu euro plus je sice posílení a zvýšení evropské konkurenceschopnosti, jak ale můžeme dosáhnout evropské ekonomiky s přidanou hodnotou, když náš pracovní trh likviduje nelegální přistěhovalectví a naše evropské výrobky nahrazuje pašované zboží dovážené ze zemí na východě, intenzivně využívajících své pracovní síly?
Čím dříve určíme výrobky, které mají svůj zeměpisný i hospodářský původ v EU, a začneme je chránit, tím lépe. Můj návrh tedy zní, abychom do Paktu euro plus zahrnuli vytyčení a ochranu hospodářských a zeměpisných hranic Evropy, jinak v prostředí velmi agresivní a konkurenční světové ekonomiky nedosáhneme konkurenceschopné Evropy.
Frank Vanhecke
(NL) Paní předsedající, jestliže libyjská krize něco skutečně dobře ilustruje, pak je to podle mého názoru úplná absence vážně míněné evropské geopolitické strategie, která by chránila evropské zájmy. Je koneckonců smutnou pravdou, že jsme zde převážně díky domácí politické agendě ze strany prezidenta Sarkozyho, jenž si dopřál takový falklandský moment.
V každém případě je podivné, že ti - včetně některých v tom o Parlamentu -, kdo tak razantně a s oprávněným rozhořčením vystupují proti absolutnímu zlu představovaném plukovníkem Kaddáfím, se až donedávna tak rádi a se spoustou úsměvů po boku tohoto libyjského diktátora fotografovali a vítali jej s vojenskými poctami. Chci říci jen to, že je dnes mnohem jednodušší bombardovat Kaddáfího, než odpovídat na obrovské otázky, které vyvstanou.
Abych uvedl alespoň jednu z nich: hodláme i nadále zásobovat zbraněmi povstalce - což je souhrnný termín pro různorodou bandu lidí, jejichž myšlení v některých případech z evropského pohledu zaostalo ve středověku -, a pokud ano, co nám zaručí, že s pomocí těchto zbraní země neupadne do ještě většího chaosu, jako se to stalo v Íránu po vyhnání šáha?
Já osobně bych byl raději, kdyby byly tyto evropské síly viditelněji využity k vojenské ochraně našich vlastních vnějších hranic. V současnosti totiž probíhá také tichá válka, hrozivá předzvěst invaze přistěhovalců, o níž nikdo nemluví. Potřebujeme, aby se evropské síly vypořádaly i s ní.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Paní předsedající, na posledním zasedání Evropské rady byla přijata rozhodnutí, která by byla ještě před rokem zcela nemyslitelná, a já bych proto ráda pánům Van Rompuyovi a Barrosovi upřímně poděkovala.
Jedná se o významný krok, ovšem na velice náročné cestě, již musíme projít, abychom znovu nastolili důvěru v euro a v naši ekonomiku a dostali se tak prostřednictvím podpory růstu a zaměstnanosti z krize. Tento Parlament - sami jste to říkali - plní v souvislosti se souborem právních předpisů za účelem posílení správy ekonomických záležitostí úlohu spolutvůrce. Chceme, aby byl tento balíček ambicióznější a abyste o jeho podobě v nadcházejícím období diskutovali s Parlamentem. Jsme přesvědčeni o nezbytnosti větší a ambicióznější finanční podpory postavené na návrzích Komise. Už jste vyslechli slova různých poslanců o tom, že požadujeme pevnější Pakt stability a růstu s obráceným mechanismem hlasování.
Za druhé, je potřeba mnohem důraznější socioekonomická koordinace. Do ní patří více než "závazky" Paktu euro plus, protože zásady naší sociálně tržní ekonomiky jsou zakotveny ve strategii Evropa 2020. To znamená větší odhodlání při rozvíjení těchto zásad za účelem podpory růstu a zaměstnanosti ve prospěch našich občanů. Přejeme si, aby byly tyto cíle zakotveny ve vnitrostátních reformních programech - slyšela jsem, že o tom pan Barroso hovořil - a měli bychom v tomto ohledu předložit své návrhy.
Říkal a zdůrazňoval jste to s ohledem na to, že na těchto bodech jsme se již domluvili a mají být obsaženy v červnové dohodě. Pokud jde o nás, můžete se pustit do práce a povzbudit k činnosti Radu, přinejmenším v souvislosti s těmito body, což nám umožní uzavřít dohodu v červnovém termínu.
Proinsias De Rossa
Paní předsedající, musím položit několik otázek evropskému kvartetu - trojce a Radě. Myslíte svá slova o záchraně eurozóny a evropského projektu vážně?
Právě skončily zátěžové testy bank, založené na nejpesimističtějších irských scénářích. Nová irská vláda udělala za tamním bankovním debaklem tlustou čáru. K překvapení všech v Irsku se rozhodla, že držitele dluhopisů v Allied Irish Bank a v Irské národní bance nepostihnou žádné škrty.
Kam se tedy podělo evropské "něco za něco"? Proč Evropská centrální banka ke zcela zásadní finanční pomoci pro irské banky ve střednědobém horizontu mlčí? Proč prezident Sarkozy a paní kancléřka Merkelová trvají na likvidaci irské průmyslové základny výměnou za snížení úrokové sazby finanční záchrany? Proč některé členské státy blokují pokrok v oblasti evropské daně z finančních transakcí a eurobondů? Proč se v evropském rozpočtu škrtá?
Odpovědí jsou krátkodobé předvolební propočty a doktrinářská ekonomika. Irská hospodářská krize je nedílnou součástí té evropské. Selhání irské ekonomiky by nebylo jen selháním v rámci Evropy, ale i selháním Evropy jako takové.
Udržitelnost irských dluhů je pro tuto zemi naprosto klíčová a Evropa i evropský kvartet musí k této záležitosti začít přistupovat realisticky. Při probíhajících jednáních s Irskem od nich potřebujeme představivost a nápady.
Chci, abyste si zapamatovali moje slova. Irsko je demokratická země, stejně jako Francie, Německo nebo Finsko: vládneme podle vůle občanů. Irští voliči se s přísnými úsporami smířili jen se zaťatými zuby a s hněvem. Ze strany Evropy musí cítit spravedlivý přístup, jinak se okno tolerance, v současnosti pootevřené irské vládě, s bouchnutím zavře.
Carl Haglund
(SV) Paní předsedající, dovolte mi, abych začal něčím pozitivním. Mohl bych se zaměřit na to, jaké problémy budou znamenat rozhodnutí přijatá v Radě, a problémy jistě znamenat budou, pozitivní je nicméně to, že se vám podařilo dosáhnout pokroku v souvislosti se správou ekonomických záležitostí a makroekonomickými aspekty. Můj kolega z Irska před okamžikem zmínil, jaké obavy občané této země mají. Jejich potíže souvisí s tím, že jsme doposud nijak nezhodnotili makroekonomické hledisko. To je něco, co nám v budoucnu umožní právě předpisy týkající se správy ekonomických záležitostí. V tomto ohledu se domnívám, že se Rada vydala správným směrem.
Za poněkud znepokojivou však považuji skutečnost, že Rada zdánlivě postrádá vůli ke změně svého způsobu rozhodování. Stále chce využívat příležitosti k uplatňování různých druhů politických dohod, což by se dalo nazvat handlováním. Pokud ale svůj způsob rozhodování nezměníte, obávám se, že v budoucnu, až budete řešit složité problémy, nebudete schopni přijímat nezbytná rozhodnutí na základě těch doporučení, která bude Komise, jak věřím, přece jen schopná sestavit. Tuto výzvu musí Rada brát vážně a vypořádat se s ní. Celkem dobře ji ilustruje rovněž tendence, jež se projevila během zasedání Rady, kdy moje vlastní členská země, Finsko, poněkud nejistě přistupovala k jiné záležitosti - v tomto případě se jednalo o stabilizační mechanismy. Jakožto Fin toho lituji. Ne všichni Finové uvažují tímto způsobem, jde však o výstižný doklad toho, jak se musí způsob rozhodování Rady změnit.
Konrad Szymański
(PL) Paní předsedající, nová struktura veřejných financí Evropské unie byla založena na snaze posílit pravidla zdravých financí a veřejných výdajů a na zcela nezdravé touze omezit daňovou suverenitu členských států. Velice pochybuji, že by se země Paktu euro plus nacházely v postavení, kdy by samy sobě určovaly přísná pravidla v oblasti veřejných výdajů, neboť toho nebyly schopné ani individuálně.
Na druhou stranu nemám žádné pochybnosti o tom, že standardizace daňové základny je účinným krokem k daňové unii, která má jediný cíl - omezení daňové konkurence v EU. Francouzští politikové pan Sarkozy a paní Lagardeová odhalili své skutečné úmysly, když celé týdny pod rouškou boje proti krizi trvali na zvýšení daňových sazeb v Irsku. Zvýšení daňových sazeb v Evropské unii na jednotnou úroveň bez ohledu na členské státy je však receptem na prodloužení krize, nikoli její zmírnění.
Předsedající
Velice vám děkuji. Ty poslance, kteří by chtěli využít účasti v rozpravě bez předchozí registrace, bych rád informoval, že už teď máme na pořadu přibližně 20 projevů, a nedomnívám se, že budeme mít před hlasováním dostatek času. Stále se však samozřejmě můžete pokusit.
Paul Murphy
Paní předsedající, dne 19. ledna pan Barroso v reakci na Joea Higginse zde v tomto Parlamentu prohlásil, že se Evropa snaží Irsko podpořit. Bezvýhradná kapitulace nové vlády stran Fine Gael a labouristů před zájmy držitelů dluhopisů jasně ukázala, že podporu neposkytuje Rada nebo Komise, ale pracující v Irsku a Evropě, kteří jsou nuceni podporovat evropské banky a spekulanty tím, že platí za jejich ztráty.
Návrhy na správu ekonomických záležitostí představují pokus zakotvit v zákoně propouštění a snižování mezd. Smyslem hodnotících zpráv o úsporných opatřeních a návrhů na pokuty v řádu stovek milionů eur je to, aby za krizi bez ohledu na masový odpor zaplatili pracující. Uplatnění této evropské doktríny šoku umožní změny Smluv, díky nimž se evropský a irský establishment rozhodl vyhnout se referendu. Irská socialistická strana a celá levice bude požadovat, aby se o tomto návrhu na trvalá úsporná opatření hlasovalo v referendu.
Oreste Rossi
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, toto zasedání Rady se zabývalo třemi navýsost důležitými záležitostmi: ekologickou a jadernou katastrofou, která postihla Japonsko, finanční krizí, jež zachvátila Evropu, a situací v Maghrebu.
Co se týče prvního bodu, jakkoli soucítíme s těžce zasaženým obyvatelstvem, nemůžeme souhlasit s revizí obchodních dohod na úkor našich vlastních podniků. Podporujeme spíš humanitární zásah, poskytnutí vybavení, lidských a finančních zdrojů.
Domnívat se, že finanční krize je za námi, je čirá fantazie. Zcela nezbytně musíme vytvořit balíček opatření za účelem pomoci členským státům uniknout ze stávající situace, jehož prostřednictvím bychom zajistili stabilitu celé eurozóny. Rovněž podporujeme omezení regulační a byrokratické zátěže, stejně jako podporu obchodu se třetími zeměmi - dokud bude výhodný pro obě strany.
Domníváme se, že Evropská unie se v otázce Maghrebu zachovala naprosto strašlivě, neboť každý členský stát jednal zcela nezávisle a baronka Ashtonová, vysoká představitelka pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, nevěděla, jak se s krizí vyrovnat. Evropská unie především ponechala Itálii zcela napospas nekontrolovanému přílivu nelegálních přistěhovalců.
Hans-Peter Martin
(DE) Paní předsedající, obavy evropských obyvatel stále rostou. Důvodem ke znepokojení jsou především dvě věci. První z nich je, že k řešení hospodářské krize a problémů eura nadále přistupujeme nekonzistentně. Stejně tak je skutečností, že Rada a Komise zaostávají za aktuálním děním.
Musíme uvažovat realisticky: restrukturalizace dluhů je nezbytná, přinejmenším v Řecku a pravděpodobně i v Portugalsku. Před tím nelze uniknout. Čím déle nám bude řešení této záležitosti trvat, tím více to bude stát, nejen co se týče financí, ale i v souvislosti s obecnou důvěryhodností evropského projektu. Události v Řecku vyvolávají emoce. Byli jsme součástí zvláštní delegace do této země: za tím stojí přesvědčení, že za problémy Řecka může EU, protože nedostatečně jasně komunikuje a protože nejsou přijímány nezbytné, ačkoli zcela zřejmé kroky.
Druhou záležitostí je jaderná energetika. Připravované, tzv. zátěžové testy by měly smysl a Evropě by se podařilo vrátit soudržnost jedině tehdy, pokud by tyto testy probíhaly podle přísných kritérií, nikoli mírných kritérií IAO, jestliže by se na nich podíleli skutečně nezávislí odborníci a jestliže by byla celá záležitost veřejnosti představena vhodným a srozumitelným způsobem.
Mario Mauro
(IT) Paní předsedající, pane předsedo Rady, pane předsedo Komise, dámy a pánové, podle mého politického vidění světa je třeba ideály sladit se zájmy. V možná poněkud zjednodušené a naivní představě o evropských institucích by se podle mého názoru dalo říci, že evropské instituce zastupují naše ideály, zatímco vlády z mnoha důvodů zastupují naše zájmy.
Hrajeme spolu tedy hru. Zaráží mě však, že v některých situacích to vypadá, jako by tým zastupující ideály odmítal hrát. Před několika týdny, když Parlament navrhoval uznat, nebo spíš navrhoval, aby Komise doporučila Radě uznat libyjskou Prozatímní radu, baronka Ashtonová prohlásila, že to překračuje rámec jejích pravomocí.
Včera, po skvělé prezentaci, když došlo na návrhy strategie Rady, která by z krize související s migračními toky učinila evropské téma, paní Malmströmová uvedla, že tuto myšlenku odmítá, protože se domnívá, že by v Radě nezískala většinovou podporu.
Jak může "tým ideálů" vyhrát, když hráči odmítají mířit na bránu, protože se bojí, že je brankář příliš dobrý? Domnívám se, že jde o věc zásadního významu pro historické chápání úkolu, k němuž jsme povoláni.
Rád bych proto poznamenal následující: kdo jsou naši útočníci? Jsou to evropské instituce: Parlament, Komise a dokonce i vy, pane Van Rompuyi; podle mého názoru totiž nezastupujete Radu v tom smyslu, že byste bránil její zájmy, ale můžete jí dát na srozuměnou, na které ideály by se měla soustředit.
Proto vás zkrátka žádám: jestli jste našimi útočníky, přihrávejte si míč, útočte a střílejte góly a - jak v tomto druhu hry říkáme - přimějte nás snít.
Roberto Gualtieri
(IT) Paní předsedající, dámy a pánové, nikdo nepochybuje o tom, že vznik trvalého mechanismu stability je důležitý úspěch, vytvářející základy pro politické odhodlání bránit euro za každou cenu. Navzdory nikoli nevýznamným výhradám k metodám a mezivládní povaze fondu proto Parlament tento zlomový krok podpořil a zaměřil se na zajištění pevného spojení mezi evropským mechanismem finanční stability (ESM) a evropskými institucemi.
Odkaz na závěry Rady ohledně nařízení stanovujícího postupy určování podmínek je tedy významný a my teď od Komise očekáváme, že předloží vhodný návrh.
Ačkoli je tento výsledek pozitivní, těžko jej můžeme považovat za dostatečný. Problémem je základní směřování evropské správy ekonomických záležitostí. Vytrvale léčíme příznaky choroby namísto jejích příčin. Deficity jsou důsledkem, nikoli příčinou krize. Domnívat se, že můžeme chorobu vyléčit pouhým škrtáním v rozpočtech na jedné straně a refinancováním bank na straně druhé je čiré předstírání: riskujeme tak prohloubení krize a neudržitelnost samotného trvalého mechanismu stability.
Jestliže chceme léčit chorobu a ne jenom její příznaky, musíme vyřešit řadu základních problémů. Hovoříme o posílení evropské konkurenceschopnosti. To je správné, ale jakou představu o konkurenceschopnosti se vlastně snažíme naplnit? Nemůžeme spoléhat na obnovu pouze na základě vývozu do třetích zemí, protože to by jen zvýraznilo existující rozdíly. Abychom byli konkurenceschopnější ve vnějším obchodu, potřebujeme zároveň podpořit kvalitní vnitřní poptávku.
Proto se musíme vypořádat s otázkou bank a se systémem poskytování úvěrů ekonomice, abychom evropské úspory přesměrovali na dlouhodobé investice. Musíme se vybavit nástroji, jako jsou eurobondy, daň z finančních transakcí a rozpočet hodný svého jména, abychom dosáhli rozsáhlých veřejných investic na evropské úrovni, které by mohly dát impulz investicím soukromým. A konečně, musíme začít o evropském sociálním modelu uvažovat jako o zdroji, nikoli problému.
Sharon Bowles
Paní předsedající, Pakt euro plus by mohl být užitečný, nesměl by však být v balíčku právních předpisů využíván jako výmluva pro slabost. Oddanost jednotnému trhu je klíčová pro konkurenceschopnost EU a tím pádem i celé eurozóny. To lze sice vítat, avšak iniciativy pro jednotný trh zůstávají omezeny rámcem Smlouvy a sedmadvacítky.
Obávám se, že nástroji ESM chybí pružnost a že je neudržitelný pro zotavení s 2% až 3,5% rizikovými prémiemi. Rozumím nezbytnosti disciplíny a opatření pro případ rizik, tyto nástroje však nejsou výdělečné, zejména pokud existují vlastní zájmy přesahující stabilitu eurozóny, jako je například řada bank v členských státech podporovaná irskými daňovými poplatníky, o čemž už zde byla řeč.
Bankovní krizi jsme dosud nevyřešili, a tím, že budeme bázliví, ji ani nevyřešíme. Dokonce ani Německo nerekapitalizovalo své vlastní banky ani neuznalo znehodnocená aktiva a také se spoléhá na shovívavost všech ostatních v EU i ve světě, umožňující tichá společenství coby základní kapitál, jinak by zátěžovými testy neprošlo.
Dovolte nám tedy, pane předsedo Komise a pane předsedo Rady, abychom měli nějakou vizi, aby nám nechyběla pokora a abychom mohli poctivě zhodnotit své kroky; to nejmenší, co můžete udělat, je přistupovat k rizikovým prémiím jako k záruce a vrátit je, jakmile riziko pomine. Malichernost euro nezachrání a trhy to ví.
Gerald Häfner
(DE) Paní předsedající, dámy a pánové, používat peníze daňových poplatníků na záchranu bank nebo k zajišťování umělé likvidity států ve skutečnosti není v kompetenci politiků. Pravým účelem politiky je vytvářet právní rámec pro zajištění toho, aby taková situace vůbec nenastala. Musíte teď udělat špatnou věc, protože jste celá desetiletí nedokázali udělat tu správnou. Máte v úmyslu dostat se až ke kořenům problému, což vítáme. Nakolik je to ale možné posoudit, zdá se, že znovu pracujete na nesprávné úrovni, s nesprávnými zdroji a v nesprávném rámci, protože se celou záležitost snažíte vyřešit mimo rámec Smluv.
Naštěstí se nám podařilo přivést část jednání do rozsahu působnosti komunitární metody, ačkoli je obvyklého přístupu seshora dolů stále nedostatek. V této oblasti je více než v jakékoli jiné třeba, aby se každé politické opatření demokraticky projednalo, uzákonilo a kontrolovalo. Používáte nesprávné nástroje, neboť berete peníze daňovým poplatníkům a podporujete s nimi banky a ty, kteří s bankami a dalšími finančními produkty spekulují. Dosud jste nepodnikli vhodné kroky k tomu, abyste se vypořádali s těmi, kdo z této situace dlouhodobě profitují. Neustále tak v Evropě udržujete nerovnováhu, kvůli níž podpora této politiky oslabuje, místo toho, aby rostla. Na jedné straně zatěžujete veřejné pokladny a na straně druhé chráníte soukromé majetky. To k řešení současných problémů nijak nepřispívá, pouze se tak léčí některé příznaky.
Peter van Dalen
(NL) Paní předsedající, mnohé členské státy celá léta uplatňovaly takovou rozpočtovou politiku, která vypadala příliš dobře na to, aby to mohla být pravda. Zvyšování dluhů se nevnímalo jako problém, protože jsme věřili, že je hospodářský růst rozpustí, jako když na slunci taje led.
Mnoho soukromých osob si myslelo totéž. Nakoupili si domy mnohem dražší, než si mohli dovolit. Rostoucí cena těchto majetků je měla zachránit, ale celý domeček z karet se zhroutil. Dluhovou krizi řešíme novými dluhy. Evropská centrální banka za miliardy nakoupila vládní dluhopisy vydané Portugalskem, Irskem a Řeckem. Ekonomiky těchto zemí budou nyní muset poslouchat bič a bez ustání mnoho let růst jako o život, aby se zbavily problémů. Paní předsedající, to nemůže fungovat. Zmíněné ekonomiky alarmující rychlostí upadají. To znamená jasné směřování k bankrotu.
Nastal proto čas na krizovou strategii 2.0. Musíme bankrotujícím zemím umožnit návrat k jejich dřívější měně spolu se silnou devalvací a částečným odpisem dluhů. Potom bude možné situaci během roku nebo deseti let přezkoumat.
Ilda Figueiredo
(PT) Paní předsedající, je neuvěřitelné a pro směřování této Evropské unie zároveň příznačné, že přední mluvčí Rady a Komise ignorují hlubokou sociální krizi, kterou v současnosti řada zemí Unie prožívá, a to především v oblasti eurozóny. Jakou máte odpověď pro téměř 100 milionů lidí žijících v EU v chudobě, včetně více než 20 milionů pracujících s nízkými mzdami a nejistým zaměstnáním, kteří přispívají na skandálně vysoké zisky velkých podnikatelů a finančníků? Jakou máte odpověď pro téměř 25 milionů nezaměstnaných, z nichž jsou většina ženy a mladí lidé a jimž by důstojný příspěvek a možnost budovat vlastní budoucnost zajistily onen rozvoj, jenž je našim zemím upírán?
Znovu říkám, že jediným smyslem rozhodnutí Rady je obrana zájmů velkých podniků a finančníků spolu s další centralizací politických pravomocí za účelem koncentrace a hromadění hospodářské moci. Ve jménu krize jsou proto zpochybňována sociální práva a práva pracujících, roste jejich vykořisťování a zvyšuje se závislost zemí s křehkými ekonomikami, jako je například Portugalsko.
John Bufton
Paní předsedající, Rada považuje centralizovanou regulaci státních rozpočtů za nezbytnou pro obnovu hospodářství - především návrh na víceleté plány konsolidace deficitu, příjmů a výdajů, jejichž cíle mají být splněny ve stanovených lhůtách, spolu se souvisejícími sankcemi za neplnění povinností.
Schodek rozpočtu Spojeného království je z větší části strukturální a je nutné k němu přistupovat individuálně. Jsem rozhodně proti zasahování Bruselu do záležitostí mé vlasti, a to vzhledem k malérům napáchaným v Řecku a Irsku, které budou na svoji záchranu nejspíš potřebovat další prostředky. Portugalsko se raději obrátilo na Brazílii, čímž dal Lisabon najevo svoji neochotu stát se hospodářským protektorátem s úspornými opatřeními dusícími růst.
Rada uvádí, že konsolidace by měla proběhnout nejdříve v členských státech s velkým deficitem. Co může zabránit migraci občanů za silnějšími ekonomikami Unie v souladu se zákony, které si sama vytvořila?
Rada navrhuje omezení regulační zátěže. Zahrnuje to i právní předpisy, jichž je Evropa autorem už celá desetiletí, jako je směrnice o pracovní době nebo prodloužená mateřská dovolená?
Pro hospodářský blahobyt jsou klíčové decentralizované a uvolněnější trhy, nikoli represivní regulační opatření.
Andreas Mölzer
(DE) Paní předsedající, jak víme, na zasedání Evropské rady, kde byla pro diskuze podle mého názoru charakteristická nepoučitelnost a neschopnost vnímat realitu, se jednalo o třech výbušných tématech.
Na jednu stranu jde o to, že záchranný balíček v hodnotě 700 miliard EUR bude brzy vyčerpán a mohl by přivodit zkázu i čistým plátcům rozpočtu EU. Místo toho, aby EU v zájmu účinného řízení krize přiznala selhání mechanismu stability, pouze znásobila riziko pro všechny.
Na druhou stranu zůstává otevřená otázka, zda opozice vytvořená bývalými Kaddáfího ministry skutečně stojí o demokracii. Velice mě znervóznilo, že byl vojenský velitel libyjských povstalců identifikován jako dlouho sloužící agent CIA.
A konečně, zátěžové testy jaderných elektráren, které mají probíhat na dobrovolné bázi a bez následků, jsou jen dalším důkazem toho, nakolik se Brusel vzdálil realitě. Komise ovšem opravdu přestřelila, když obnovila účinnost dvacet let starého nařízení, aniž by aktualizovala limity pro radioaktivní kontaminaci potravin.
Alain Lamassoure
(FR) Paní předsedající, pane předsedo Evropské rady, pane předsedo Komise, v záležitostech hospodářské a měnové unie jsou výsledky zasedání Evropské rady působivé. Bravo! Musíme však pochopit, že tak vzniká nový a velmi závažný problém, jmenovitě politické přijetí takto učiněných rozhodnutí, a to na dvou úrovních.
První úrovní jsou samotné členské státy. Pakt euro plus je už od svého počátku, z iniciativy největšího členského státu, založen na čistě mezivládní shodě. To je v pořádku, pokud se tak stane jednorázově. Jestliže ale budeme pokračovat stejnou politickou cestou několik let po sobě, hrozí nám riziko zvyšujícího se mezinárodního napětí. Německou kancléřku už v ulicích Atén a Dublinu vypískali. Tento mezivládní postup je proto nezbytné postupně proměnit ve skutečně evropský postup, nikoli pouze pro EU, ale pro Evropu jako celek. To je smyslem pozměňovacích návrhů přijatých Parlamentem, a my bychom měli poděkovat panu Junckerovi a vám, pane Van Rompuyi, že jste je schválili.
Druhou úrovní je přijetí v očích veřejnosti každého ze členských států. Jak by se opoziční strany v našich zemích cítily, kdyby byly vázány politickými nařízeními, o nichž s nimi nikdo nejednal? Podívejme se na to, co se včera odehrálo v irských volbách. Podívejme se na aktuální předvolební debatu v Portugalsku. Jediným způsobem, jak tato doporučení politicky ospravedlnit, je zajistit to, aby byly do diskuzí už od počátku zapojeny vnitrostátní parlamenty, a to prostřednictvím evropského semestru, avšak závěry zasedání Rady tyto parlamenty zmiňují pouze letmo, ve stejné skupině jako regiony, sociální partnery a nevládní organizace. Jde o mnohem, mnohem víc. Učiněná rozhodnutí znamenají, že musíme prozkoumat nový rozměr evropské demokracie.
(Potlesk)
Udo Bullmann
(DE) Paní předsedající, Rada a Komise mají naprostou pravdu v tom, že evropské veřejné rozpočty potřebují konsolidaci. Jestliže se však podíváme na to, jak to funguje nyní a jak to bude fungovat v budoucnu, je zjevné, že jsou postihováni nesprávní lidé. Zavírají se školy, učitelé přichází o práci, vědci končí na ulici a veřejné investice se buď seškrtávají, nebo stagnují.
Rád bych se pánů Van Rompuye a Barrosa zeptal: je tohle váš záměr? Samozřejmě, že odpovíte, že tohle si nepřejete a že se má škrtat v jiných oblastech. Moje další otázka tedy zní: v jakých oblastech se má škrtat? A moje klíčová otázka je následující: pokud jste přesvědčeni, že se má škrtat jinde, proč vámi předložený návrh rozhodnutí v souboru šesti opatření pro správu ekonomických záležitostí nijak nerozlišuje mezi tím, zda země nakoupí tanky nebo zbraně, investuje do záchrany státní ekonomiky nebo vloží své investice do budoucnosti? Nebo zda investuje do moderního systému dodávek energie a do vzdělávání a výcviku svých dětí? Romano Prodi kdysi pronesl slavnou větu o tom, že tyto návrhy jsou pitomé. Jeho slova jsou dodnes pravdivá, protože není možné rozlišovat mezi dobrými a špatnými investicemi. Naší jedinou možností je dotyčné návrhy vylepšit; jestliže rozlišování nebudeme schopni, Evropu nelze rozumně spravovat.
Moje poslední otázka zní: kde nalezneme příjmy, které nám umožní dostat se ven z krize? Na svoji cestu z problémů si koneckonců nemůžeme naspořit. Pane Barroso, očekáváme váš návrh na evropskou daň z finančních transakcí, kterou již tento Parlament podpořil výraznou většinou. Dejte Evropě šanci a přestaňte ztrácet čas se zbožnými slovy.
Wolf Klinz
(DE) Paní předsedající, pane Barroso, pane Van Rompuyi, když vás člověk poslouchá, nabude dojmu, že je všechno v naprostém pořádku: euro je zajištěné, máme nový Pakt stability a růstu, máme evropský mechanismus finanční stability a Pakt euro plus.
Řeknu to zcela jasně: "Zprávu jsem slyšel, ale nejsem si jistý, že jí věřím." Neměli bychom ztrácet z dohledu výchozí bod všech těchto úvah a opatření, jmenovitě rostoucí zadlužení některých členských států eurozóny, ztrátu konkurenceschopnosti, narušení ekonomických procesů a v důsledku toho zvyšující se deficit běžného účtu, který je potřeba financovat.
Již nyní je zjevné, že mnohé členské státy nebudou schopné podmínky nového Paktu stability a růstu ani při nejlepší vůli dodržet. ESM nám nepomůže překonat narušení ekonomiky, protože se nikdo vážně nezabýval možností, že by se členský stát eurozóny mohl ocitnout v platební neschopnosti, a protože vyhlídka na finanční pomoc z mechanismu stability povede k větší nedbalosti.
Takzvaná přísná nařízení se v praxi ukážou jako relativně mírná. Potřeba jednomyslných rozhodnutí končí handlováním, které bylo známou a neměnnou součástí minulosti. A konečně, Pakt pro euro je příliš nezávazný na to, aby strádající země přinutil k provádění dalekosáhlých ekonomických reforem.
Celkově vzato se tedy obávám, že se nám základní příčiny problému nepodaří odstranit. Budeme mít trvalý nástroj pro přečerpání, jehož úvěrové parametry bude nutné pravidelně zvyšovat. Promění se tak v bezednou jámu a občané států, které budou muset všechno zaplatit, se budou znovu cítit podvedení. V důsledku toho klesne důvěra veřejnosti v Evropu ještě hlouběji.
Derk Jan Eppink
(NL) Paní předsedající, mám pro pana Van Rompuye osobní otázku. Válka v Libyi pokračuje. V minulosti jsme viděli, že mezi libyjským vůdcem a evropskými představiteli panovaly vřelé vztahy, jako mezi nejlepšími kamarády na pískovišti.
Minule jsem všem z vás ukázal několik fotografii, na nichž jste byl i vy, pane Van Rompuyi. Jsem přesvědčen, že jste bezúhonný a čestný člověk, dokonce i v politice. Jste zásadový. Proto jsem ty fotografie přinesl. V Lockerbie byly zabity stovky lidí, mnozí z nich Evropané, a potom vidíme, jak se evropští představitelé s tím vrahem dál schází. Když jsem vás viděl, připadal jsem si podvedený. Možná to bylo právě proto, že děláte tuhle práci, pohybujete se mezi premiéry a prezidenty a jinými vyvolenými lidmi. Radil bych vám však, abyste zůstal nohama na zemi.
Evropa musí stát na straně svobody. Podstatou tohoto projektu je svoboda, něco, co jste vy a pan Barroso, který se s Kaddáfím také přátelil, opomíjeli, a kvůli tomu si dál připadám podvedený.
Gunnar Hökmark
Paní předsedající, doposud jsme se zabývali samotnou krizí, nyní se však musíme začít věnovat zásadním problémům, které ji zavinily - konkrétně velkým rozpočtovým schodkům a slabým veřejným financím.
Proto má reforma Paktu stability a růstu naprosto klíčový význam nejen pro splnění záměrů a cílů, ale i pro důvěryhodnost evropských ekonomik. Musíme se rovněž vypořádat s problémem nedostatečné konkurenceschopnosti a hospodářského růstu. To je náš hlavní úkol, jehož vyřešení nám umožní bojovat proti chudobě, vytvářet pracovní místa a také zajistit prosperitu.
Samozřejmě, že zásadní odpovědností členských států je restrukturalizovat rozpočty, upřednostnit sociální zabezpečení a investovat do růstu a zároveň snížit své deficity. Musí reformovat trhy, a to včetně těch pracovních a dalších příležitostí pro malé a střední podniky.
To jsou věci, které musí udělat členské státy - a ještě mnohem více -, podívejme se ale také na to, co musí udělat Evropská unie jako taková. Musíme být připraveni restrukturalizovat rozpočet EU ve stejné míře, jako to požadujeme od členských států, a přitom zajistit, aby přednost dostaly investice a růst, věda a výzkum a otevřené trhy.
Musíme zajistit reformu evropského trhu. Sedmdesát procent evropského hospodářství připadá na sektor služeb, ale směrnice o službách je v tomto ohledu poněkud omezená. Budoucnost evropského hospodářství leží v odvětví služeb a ve znalostní ekonomice. Od Komise důrazně žádáme, aby předložila návrhy ohledně přenesení vnitřního trhu na celou znalostní ekonomiku. Díky této klíčové záležitosti by se Evropa mohla stát přední znalostní ekonomikou na světě.
Pervenche Berès
(FR) Paní předsedající, pane Van Rompuyi, pane Barroso, jaká je po krizi nejmocnější zbraň Evropské unie, pokud jde o konkurenceschopnost ve světovém měřítku? Sami jste ji definovali: je to strategie EU 2020.
Když se však podívám na to, co provádíte v souvislosti se správou ekonomických záležitostí, mám dojem, že si absolutně protiřečíte. Skutečně, zaměříme-li se na Pakt stability a správu ekonomických záležitostí, přecházíte od koordinační strategie ke strategii dohledu a washingtonský konsensus se tak ve výsledku mění v bruselský. Když hovoříte o strukturálních reformách, zmiňujete snižování mezd a zvýšení věku odchodu do důchodu.
Řeknu vám, jaké strukturální reformy opravdu potřebujeme. Potřebujeme veřejné investice, a to především do vzdělávání. Věděli jste, že po celé období lisabonské strategie polovina členských států rozpočet vynaložený na vzdělávání omezila? Potrestali jste je za to? Uvědomujete si, že Evropská unie nikdy nenaplní cíle strategie 2020, jestliže nebudeme společně investovat do budoucnosti, jestliže budeme při hodnocení veřejných výdajů členských států přistupovat individuálně pouze k jedinému výdaji, u nějž se bere ohled i na kvalitu, a to když členské státy zavádí kapitálově financované důchodové reformy, zatímco se ignorují ty, které se snaží vyvíjet úsilí v oblasti vzdělávání?
Na současné situaci v Irsku mě zaráží jedna věc. Denně se rozhodujete zachraňovat banky; irští občané zatím klesají ke dnu. To není Evropská unie, jakou si přejeme. Byla bych raději, kdybychom zachraňovali obyvatele Irska, ne tamní banky. Abyste zachránili banky, ještě ke všemu jste vymysleli "zátěžové testy". Mám dojem, že kdykoli narazíme na nějaký problém, přijdeme se zátěžovými testy. To je nové téma planých diskuzí. Existují zátěžové testy v jaderné energetice, zátěžové testy pro banky; jednoho dne možná dojde i na zátěžový test pro Komisi. Možná jej sami navrhneme. Já osobně bych byla raději, kdyby Komise převzala iniciativu a zůstala tam, kde by měla být.
Dnešní stanoviska Evropské centrální banky ve mně vyvolávají dojem, že ji zajímá spíš to, co do jejích pravomocí nespadá, konkrétně výše mezd, než životaschopnost našeho bankovního systému a jeho efektivita při dosahování potřebných veřejných investic. Tento Parlament předložil návrhy na daň z finančních transakcí a na eurobondy, ale vy jste se jimi odmítli zabývat.
Pane Van Rompuyi, pane Barroso, nastal čas, abyste návrhům tohoto Parlamentu začali naslouchat, protože by vám to umožnilo zajistit úspěšnost přijaté strategie.
Lena Ek
(SV) Paní předsedající, na svém nedávném zasedání se Rada věnovala také tématu bezpečnosti jaderných elektráren a evropských reaktorů. Toto téma je nyní předmětem jednání Parlamentu. Vznikne tak usnesení, o němž se bude ve čtvrtek hlasovat.
Jsem přesvědčena, že většina evropských občanů považovala zátěžové testy za samozřejmou součást bezpečnostních opatření v jaderných elektrárnách již po desetiletí. Nebylo tomu tak. Návrh přijatý v závěrech Rady je příliš málo důrazný. Nesmíme testovat pouze technologii a zeměpisnou polohu, ale i kulturu bezpečnosti a četná rizika. Musíme zajistit otevřenost a transparentnost testů. Je naprosto nepřijatelné, aby vlády a státní orgány v této oblasti posuzovaly samy sebe. Zcela jasně jsou zapotřebí nezávislé kontroly, skutečnosti je nutné zveřejňovat a musí převážit úplná transparentnost pod přísným dohledem Komise. Jedině tak může být tato technologie v budoucnu důvěryhodná. Musíme rovněž znovu projednat institucionální strukturu, která je tak stará jako Evropská unie sama. Je třeba ji aktualizovat. V rámci systému jsou nezbytné evropské bezpečnostní normy a rovněž musíme zajistit, aby i Rada předkládala návrhy v souvislosti s energetickou účinností, alternativními zdroji energie a jejich plánováním.
Vicky Ford
Paní předsedající, nejdůležitější závěr zasedání Rady nebyl zrovna propagován prostřednictvím poutavých titulků v novinách. Bylo zde uvedeno, že jednotný trh hraje klíčovou roli při zajišťování růstu.
Jsou to však všechno jenom řeči? Co se týče správy ekonomických záležitostí, už nyní vidím, jak se někteří kolegové snaží rozmělnit pakt stability, a pokud jde o podporu podniků, nevedeme si o mnoho lépe.
Poslanci EP hromadně podepisují petice na podporu cyklistů nebo životních podmínek koní, ale když měli bojovat za omezení administrativní zátěže malých podniků, připojila se nás pouze třetina a za britské labouristy se objevil jediný podpis. Komise slibuje, že umožní přístup k rizikovému kapitálu, což je chvályhodné, ale zároveň téměř směšné, vzhledem k tomu, že se jej celý loňský rok snažila prostřednictvím předpisů úplně odstranit z trhu.
Je čas, abychom se vydali na cestu. Devět hlav států podepsalo dopis týkající se konkrétních kroků ve prospěch podnikání, obchodu, inovací a investic. Vyzývají nás, abychom si zvolili růst. Já rozhodně souhlasím.
Jaime Mayor Oreja
(ES) Paní předsedající, Evropská rada přijala řadu opatření zahrnujících správu ekonomických záležitostí, racionalizaci rozpočtů, konkurenceschopnost a tak dále a já musím říci, že všechna míří správným směrem.
Všech 16 bodů závěrů Rady jsou z větší části výsledkem práce pana předsedy Van Rompuye a pana předsedy Barrosa, jimž bych rád poblahopřál, neboť si vážím - někteří z nás si váží - toho, co jakožto představitelé svých institucí vykonali.
Problémem však není jen to, že procházíme finanční krizí, zažíváme totiž zároveň krizi důvěry a politickou krizi v Evropě a jejích státech. Problém nespočívá pouze ve zhodnocení aktuálního ekonomického a technického obsahu závěrů Evropské rady. Ve stejné době jako zasedání Evropské rady se konají volby na evropské, státní i regionální úrovni, a ty všechny potvrzují naše obavy. Sílí extrémní stanoviska. Některá z nich se v současnosti maskují do nejrůznějších podob nacionalismu. Proto si musíte velice dobře uvědomit, že naším problémem není pouze řešení krize, ale také jejích politických a společenských následkům.
Nejedná se zkrátka jen o období severojižní krize v Evropské unii, jak zcela správně uvedl jeden z mých kolegů. Nadešla nová doba a jejím zvláštním znamením jsou krize, které se hromadí a šíří a nedaří se je řešit. Objevují se nečekaně jak v EU, tak mimo ni. Nová doba navíc v podstatě vyžaduje nový způsob myšlení na úrovni jednotlivce i na úrovni institucí, a to je největší politická výzva, jíž čelíme.
Jakákoli změna myšlení musí začít u dotyčného člověka samotného. Jestliže je jím poslanec tohoto Parlamentu, musí říci, jakým způsobem se má Parlament změnit, aby se s novou dobou dokázal vypořádat. To stejné platí pro členy Komise a Rady; každý z nás musí být schopen se této záležitosti postavit.
V každém případě je však hlavní věcí nesejít z cesty, protože míříte správným směrem.
Antolín Sánchez Presedo
(ES) Paní předsedající, pane úřadující předsedo Rady, pane komisaři, dámy a pánové, eurozónu zasáhla první krize, a když se objevila, jasně se ukázalo, že Evropská unie není dostatečně vybavena k tomu, aby ji vyřešila.
Projevily se chyby v samotných návrzích, například nedostatek plánování v souvislosti s finanční pomocí zemím eurozóny, neefektivita při plnění závazků v oblasti veřejných financí a konkurenceschopnosti a zvýšená makroekonomická nerovnováha a rozdíly v rámci eurozóny.
Byli jsme svědky toho, jak kroky přijaté za účelem vyjádření společného evropského názoru v oblastech zahraniční politiky a bezpečnosti nebyly podpořeny ekonomicky, a to navzdory imperativům globalizace. Náš ekonomický potenciál se nepodařilo proměnit ve vůdčí hospodářské postavení na světové úrovni a nerovnováha mezi pilířem jednotné měny a mezivládními ekonomickými pilíři vystoupila do popředí.
Jestliže chceme reagovat odpovídajícím způsobem, musíme pokročit v integraci. Žádná vnitrostátní cesta z krize neexistuje, pokud si někteří lidé nespletli století. Z toho důvodu podnikla Evropská rada ve dnech 24. a 25. března významné, ba dokonce ohromné kroky správným směrem. Provádění evropského semestru, přijetí trvalého mechanismu stability, stejně jako závazky přijaté před očima Parlamentu včetně legislativního balíčku, který bude Parlament muset ještě vyvážit; to všechno jsou kroky správným směrem. Pakt euro plus nepochybně představuje krok kupředu, zbývá však ještě mnoho vykonat. Krize je stále tady a spolu s ní 23 milionů nezaměstnaných, velké mraky na obzoru a mnoho problémů, jimž se musíme postavit.
Proto potřebujeme trojrozměrný pakt s evropskými občany, úsporná opatření mají totiž své meze a my musíme prostřednictvím investic podporovat politiku růstu a zaměstnanosti, abychom dokázali nově definovat svůj hospodářský model a splnit cíle strategie Evropa 2020.
Politika fiskální a finanční udržitelnosti vyžaduje evropský rámec jak v oblasti státního dluhu, tak v oblasti rekapitalizace finančních institucí; potřebujeme skutečně evropský sociální pakt, jenž nám umožní zavést lepší produktivitu společně se sociálními standardy, pokrokem v oblasti daní a aktualizovanou podobou sociálního státu.
Ivo Strejček
- (CS) Paní předsedající, to, co se stalo na jednání Evropské rady 24. a 25. března 2011, a obsah textu, který byl přijat, jsou příběhem o prosazení fiskální unie zadními dveřmi. Vytvoření jednotné měny euro a období existence této měny je historií ignorance ekonomických zákonitostí, porušování pravidel, lhaní o výši deficitů veřejných financí a podvádění v národních statistikách. Pakt růstu a stability byl přijat jako last chance break proti notorickým černým pasažérům a byl po celá léta porušován všemi. Proč si myslíme, že při rozdílnosti charakteristik národních ekonomik, rozdílné míry inflace, rozdílné míry nezaměstnanosti, tomu bude u Paktu euro plus jinak? Za zvlášť nevhodný považuji návrh na harmonizaci základů korporátních daní.
Paulo Rangel
(PT) Paní předsedající, pane předsedo Rady, pane předsedo Komise, nejprve bych vám samozřejmě rád poblahopřál k výsledkům zasedání Rady ve dnech 24. a 25. března, zejména ke konsolidaci evropského semestru, ale také k mnoha dalším úspěchům, jako je ustanovení evropského mechanismu finanční stability nebo Paktu euro plus, jenž vzešel ze summitu zemí eurozóny konaného dne 11. března.
Jsem přesvědčen, že jsou to pro Evropu velice pozitivní výsledky, jen je škoda, že se tento proces nepodařilo ve dnech 24. a 25. března zcela uzavřít. Jsem si jist, že kdybychom tento signál bývali vyslali, kdyby členské státy tento signál vyslaly na zasedání Rady a tím soubor reforem fondu završily, bylo by naše dnešní postavení pro nadcházející 3 až 4 měsíce pevnější a rovněž bychom částečně zmírnili dopady krize, které v současnosti zažívá zeměmi vlast, Portugalsko, o kterém bych také rád něco řekl. Mám na mysli to, že portugalská Sociálně demokratická strana (PSD), plně zapojená do skupiny Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů), je naprosto a zcela odhodlána splnit veškeré podmínky a povinnosti nezbytné k tomu, abychom zůstali součástí Evropy. O to usilujeme, a to i v této době, kdy čelíme potížím souvisejícím s krátkodobým financováním. Narozdíl od vládní portugalské Socialistické strany (PS) prokazuje PSD naprostou ochotu poskytnout Evropě záruky, které jsou v kontextu krize nezbytné. Aniž bychom tedy chtěli do Evropského parlamentu zatahovat domácí politiku, rád bych vyjádřil odhodlání PSD dodržovat pevný harmonogram, jímž se země bude muset po volbách konaných dne 5. června řídit.
Edit Herczog
(HU) Paní předsedající, pane předsedo Komise, pane předsedo Evropské rady, dohoda uzavřená na evropském summitu byla prvním větším politickým úspěchem současného maďarského předsednictví. Primárně jde o úspěch konzervativního přístupu. Jeho uskutečňování bude záviset na jednotnosti. Z tohoto důvodu je politováníhodné a žádá si další vysvětlení, proč čtyři země s konzervativními vládami Pakt euro plus nepřijaly. Je politováníhodné a nečestné doporučovat ostatním něco, co my sami jakožto předsednická země nepovažujeme za přijatelné. Kdo zůstane stranou, ten o mnoho přijde. Země, která nestojí o průlom založený na znalostech a konkurenceschopnosti a raději upřednostňuje nízké platy a vítězství v daňové konkurenci, zůstane dokonce i ve střednědobém horizontu chudobincem Evropské unie. Když už mluvím o daňové konkurenci, pane předsedo Komise a pane předsedo Rady, jak vysvětlíte, že se Rada nezabývala otázkou daňových rájů? Domníváte se, že to pro evropské občany nepředstavuje problém? To se mýlíte! Od Rady i Komise očekáváme mnohem větší pokrok.
Dovolte mi, abych se vyjádřila také k japonské přírodní katastrofě a následné katastrofě průmyslové. Výsledkem je 12 000 mrtvých, 17 000 pohřešovaných, stovky tisíc lidí bez domova a miliony bez práce. Evropská unie, považující solidaritu za přínosnou věc, musí pomoci. Katastrofa otřásla světovými trhy s energií a surovinami. Ještě dlouhou dobu bude určovat politické a hospodářské prostředí. Je naší povinností zvýšit světovou jadernou bezpečnost. Je naší povinností vytvořit pravidla, která to umožní. Je naší povinností podpořit výzkum a investice do vývoje a posílit diverzifikaci evropské energetické politiky. Tyto cíle, pane předsedo Komise a pane předsedo Rady, jsou obsaženy již ve strategii 2020. Nyní je na řadě Rada a Komise, aby vybudovaly cestu, která nás k nim dovede, a získaly na to potřebné zdroje. Přejeme vám mnoho úspěchů.
Anni Podimata
(EL) Paní předsedající, aniž bych chtěla podceňovat význam nedávných rozhodnutí schválených Evropskou radou, všechna evropská rozhodnutí za poslední rok lze charakterizovat slovy "příliš málo, příliš pozdě". Není to proto, že by nebyly podniknuty důležité kroky vpřed; je to proto, že tentokrát nemůžeme jako měřítko využít své minulé zkušenosti a to, co jsme pro stabilizaci a posílení eurozóny dělali dříve; naším měřítkem musí být to, jak účinně se dokážeme vypořádat s krizí. Naneštěstí však nejsme dostatečně efektivní, pokud jde o trhy - jen se podívejte na to, jak za posledních několik dní vzrostly náklady na půjčky zemím v regionu, zejména Portugalsku - a nejsme bohužel dostatečně efektivní a přesvědčiví ani v případě evropské veřejnosti, která má sílící dojem, že Evropa je součástí problému, nikoli součástí jeho řešení.
Evropský parlament ve svých dvou nedávných usneseních i významné osobnosti z celého politického spektra poukazují na to, že pokud chceme na dluhovou krizi reagovat účinně a v globálním měřítku, musíme se vážně zabývat možností systému vydávání eurobondů. Zároveň nás většina Evropské rady přesvědčuje o tom, že to není možné, protože by to v době krize znamenalo morální riziko pro fiskálně zdravé země. Zatímco se ve své kampani proti eurobondům odvolávají na morální riziko, sami jej vytváří, a to na úkor zemí s finančními obtížemi, neboť oficiálně a bez zaváhání nabízí možnost řízeného bankrotu a účast soukromých subjektů na sdílení nákladů, čímž krizi dále prodlužují, protože náklady na půjčky udržují zbytečně vysoké.
Jestliže si opravdu přejeme spravedlivější sdílení nákladů a to, aby se jej zúčastnily i soukromé subjekty, měli bychom se vážně a přednostně zabývat otázkou daně z finančních transakcí, aby bylo možné část výtěžku použít na financování trvalého mechanismu.
Andrey Kovatchev
(BG) Paní předsedající, pane Barroso, pane Van Rompuyi, krize, jíž v tuto chvíli procházíme, potvrzuje nezbytnost vizionářů, a to nejen mezi těmi, kdo rozhodují, ale i mezi běžnými občany.
Je to smutné, avšak pravdivé. Za léta růstu jsme ztratili spoustu času a promrhali řadu příležitostí. Vytvoření jednotné měny byl nepochybně úspěch. Připomíná mi to však krásný dům s děravou střechou. Nastěhovali jsme se, když bylo sucho, ale teď přišel déšť a dopadá na eurozónu v podobě vysokých rozpočtových schodků a zadlužení s nízkou bonitou.
Pakt euro plus a rozhodnutí přijatá Radou představují krok správným směrem. Hospodářský semestr je měřítkem, které našim ekonomikám a rozpočtům umožní lepší koordinaci a odolnost proti finančním krizím.
Těší mě a považuji za správné rozhodnutí, že se 60 zemí mimo eurozónu, včetně té mojí, Bulharska, k paktu připojilo, aby se mohly aktivně podílet na rozhodování o hospodářské politice a tím Evropě umožnily upustit od různých norem a zásad.
Jsem si jist, že evropská hospodářská politika bude muset dříve či později začít vycházet z komunitární spíše než mezivládní metody, jako je tomu nyní. Skutečně možná není daleko den, kdy bude existovat nová mezivládní dohoda nebo dokonce úmluva o správě evropských ekonomických a politických záležitostí.
Vítám závěry Rady týkající se Libye. Evropská unie se musí aktivně podílet na ustanovení demokracie po skončení konfliktu a pomáhat libyjským občanům při vytváření ústavního systému a občanské společnosti. Tím samozřejmě vyšle i do dalších zemí v regionu signál o tom, že podporuje oprávněné požadavky občanů.
Evropa si rovněž musí z krize v Libyi a v celém arabském světě vzít ponaučení. Co dalšího můžeme udělat pro své blízké jižní sousedy? Mohli bychom své zkušenosti z Východního partnerství využít v oblasti Středozemí?
A konečně, pánové Van Rompuyi a Barroso, Evropa potřebuje jednotky rychlé reakce, které budou moci plnit mise pod vlajkou Evropské unie. K dosažení tohoto cíle jsou nezbytné zvýšené kapacity a integrace v oblasti bezpečnosti a obrany, aniž bychom samozřejmě kopírovali nebo nahrazovali NATO.
Frédéric Daerden
(FR) Paní předsedající, pane Van Rompuyi, na jedné věci ve vašich závěrech se zřejmě všichni shodneme: na důsledném řízení. Nikdo nemůže být proti. Důslednost by však neměla znamenat nulový schodek nebo úspory, ale spíš rozumné výdaje.
Nezbytnou konkurenceschopnost Unie je třeba zlepšit, o tom není sporu, avšak škrtání mezd a sociálních výdajů by nemělo být jedinou možnou proměnnou. Konkurenceschopnost lze získat investicemi do kvalifikace, výzkumu, excelence a velkých infrastruktur.
Všichni zde se shodneme na tom, že Unie a euro se nachází ve zlomovém bodě. Stojíme před volbou mezi modelem, v němž se budeme obracet sami na sebe, každá země bude porovnávat svoji konkurenceschopnost jen se sousedním členským státem, zajímat se o vlastní hodnocení na finančních trzích a hledat způsob, jak co nejméně přispět do evropského rozpočtu, a na druhé straně stojíme před modelem založeném na solidaritě - což je jediný přijatelný model - v němž se bude zvyšovat životní úroveň, především prostřednictvím upevnění pozice sociálního dialogu a odborů, s minimálními sociálními požadavky v celé Evropě a chráněnými mechanismy mzdové indexace, kde by mezigenerační solidaritu zajišťoval penzijní systém, umožňující důstojné živobytí, jak nedávno uvedl Parlament.
Členské státy by se měly osvobodit od tlaku finančních trhů díky silnější roli Evropské centrální banky; měli bychom také mít lépe regulované ratingové agentury a model založený na solidaritě zaručující skutečnou sociální a územní soudržnost Evropy, zejména prostřednictvím navýšeného evropského rozpočtu, zásadní reformy vlastních zdrojů a zavedení daně z finančních transakcí.
Vaše závěry vychází z odlišného přesvědčení, že za recesi mohou dluhy a rozpočtové schodky, nicméně skutečnou příčinou je nezodpovědnost finančních hráčů. Bez změny myšlenkového přístupu Rady nejen že nepřekonáme hospodářskou recesi, ale ani nezískáme zpět důvěru občanů. Existuje zde zřejmý demokratický deficit, a jestliže budou Rada a Komise nadále předkládat návrhy, které neberou ohled na názory Parlamentu, naši spoluobčané se budou k našemu projektu stavět stále odmítavěji.
Marianne Thyssen
(NL) Paní předsedající, v loňském roce bylo vynaloženo mnoho úsilí a zahájena řada reforem, jejichž cílem bylo zajistit, aby Evropa zůstala i v budoucnu společností, kde se dobře žije a pracuje a kde panují spravedlivé podmínky. Proto s radostí podpořím slova svých kolegů, jimiž chválili předsednictví Evropské rady.
S ohledem na to, co již uvedli moji kolegové, jsou tři body, k nimž bych se chtěla vyjádřit. První z nich souvisí s náklady na pracovní síly coby jedním z faktorů ovlivňujících politiku konkurenceschopnosti. Během finanční krize jsem často předsedu Komise i předsedu Evropské rady slyšela pochvalně hovořit o automatických stabilizátorech. Namísto prudkých vzestupů a pádů by tyto mechanismy zajistily stabilnější hospodářství s menšími ztrátami pracovních míst, což přesně odpovídá sociálně tržní ekonomice, jíž chceme být. Někteří lidé se však obávají, že příliš silné zaměření Paktu euro plus na faktor nákladů na pracovní síly by mohlo až příliš omezovat prostor, v němž tyto stabilizátory fungují. Moje otázka tedy zní, pane Van Rompuyi, jaký na to máte názor?
Mám ještě jednu výhradu v souvislosti s faktorem nákladů na pracovní síly. Opakovaně od odborů slýchám, že v oblasti mzdového vyrovnání je porušována suverenita členských států a jejich sociálních partnerů a že možná směřujeme k hrubému porušení regulace pravomocí v rámci Smlouvy. Moje otázka v této souvislosti zní, zda se zde skutečně pohybujeme na horké půdě, nebo zda jsou tyto obavy nepodložené? Ráda bych slyšela váš názor, pane Van Rompuyi, protože pokud jsou tyto dvojnásobné obavy nepodložené, musíme s nimi skoncovat.
A konečně, ráda bych se zeptala na společný rámec pro výpočet základu daně společností. V závěrech jarního zasedání jsem k tomuto tématu nalezla pouze jednu jedinou větu, a ani ta v této souvislosti neobsahovala žádné závazky Evropské rady. Mám si z toho vyvodit závěr, že ohledně zavedení tohoto společného rámce pro výpočet daňového základu společností neexistují žádné vyhlídky na dohodu a že pokud jde o posílení spolupráce v této oblasti, může se nám o ní jen zdát? Předem vám děkuji za vaše odpovědi.
Kriton Arsenis
(EL) Paní předsedající, paní Podimatová se k otázce financí vyjádřila za mě. Já bych se rád věnoval jiné velice důležité záležitosti: jaderné energetice. Co nás Japonsko naučilo? Dvě věci: za prvé to, že nikdo nikdy nemůže být dostatečně dobře připraven na přírodní katastrofy nebo jejich kombinace, a za druhé to, že jaderná energetika nikdy není úplně bezpečná.
Co děláme? Obviňujeme Japonsko z nedbalosti. Tvrdíme, že to nebyla jaderná energie, ale Japonsko, které nebylo bezpečné. Říkáme, že musíme provést kontroly svých vlastních jaderných elektráren, abychom zjistili, které nejsou bezpečné a které ano, a následně je vylepšili. To znamená, že jsme se z případu Japonska nepoučili. Nejsme na katastrofy připraveni tak jako Japonsko; dokonce ani nemáme pořádnou politiku civilní ochrany pro problémy přesahující hranice, jako je jaderná nehoda.
Musíme přestat s požadavky na stavbu nových jaderných elektráren. Nesmíme investovat do rozvoje jaderné energetiky, ale do rozvoje fotovoltaických článků a jiných obnovitelných zdrojů energie. Dopady jaderné energetiky přesahují hranice států a Evropská unie je za ni zodpovědná, proto to bude vaše vážné pochybení, pane Barroso a pane Van Rompuyi, jestliže nedokážeme přijmout nezbytná opatření pro případ další nehody.
Jacek Saryusz-Wolski
Paní předsedající, rád bych se zmínil o třech záležitostech. Za prvé se domnívám, že zasedání Rady přineslo vzhledem ke složitosti situace a kontextu velmi důležité a pozitivní výsledky. Vítám slova o tom, že Pakt euro plus bude otevřený i těm, kdo dosud nejsou součástí eurozóny, jak uvedl pan Van Rompuy.
Vytváříme zároveň záchrannou síť evropského mechanismu finanční stability. Měli bychom také v obou mechanismech Paktu euro plus zvážit možnost povinných závazků k dodržování určitých pravidel chování v oblasti makroekonomických a makrofinančních opatření, stejně jako v ESM. Záchranná síť by měla být otevřená, aby byla soudržnost a solidarita, neboli ESM, inkluzívní, nikoli exkluzivní.
Moje druhá poznámka se týká politiky sousedství. Zdá se, že ji přehodnocujeme. Podnět přichází z jihu, ale je důležitý pro politiku sousedství jako celek. Doufám, že bude - přečteme-li si dokumenty baronky Ashtonové a pana Füleho - mnohem orientovanější na společnost, vstřícnější ke společnostem a bude vyžadovat více od státních orgánů a vlád. Měli bychom upustit od krátkozrakých hospodářských zájmů, založit tuto politiku na podpoře lidských práv a demokracie a přejít tak od politiky zachovávající status quo k transformační politice. Jestliže však začneme tento nový přístup uplatňovat, mělo by se tak dít i na východě. Měli bychom se více zaměřovat na lidská práva, demokracii a společnost a méně na státní orgány, než je tomu nyní.
Můj třetí bod se týká vztahů mezi EU a NATO. V Libyi jsme získali nové zkušenosti v oblasti spolupráce mezi EU a NATO, což je vztah, jemuž doposud úplně nerozumíme. Máme také dřívější zkušenosti z Afghánistánu, které nebyly vždy dobré. Tento vztah je však v každém případě důležitý. Snažme se, aby byl tentokrát úspěšnější.
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Paní předsedající, dámy a pánové, jsem přesvědčen, že musíme vytvořit zcela jasný předěl mezi minulostí a budoucností. Co se týče minulosti, řekl bych, že pro konkrétní případy Řecka a Irska je třeba nalézt samostatné řešení. Musíme umožnit, aby byly tyto ztráty prostřednictvím strukturovaného plánu postupně odepsány, aby se tamní společnosti dokázaly znovu postavit na nohy. Není správné nadále trestat daňové poplatníky v těchto zemích za chyby, které má ve skutečnosti na svědomí soukromý sektor, především banky. Co se týče budoucnosti, musíme se zaměřit na to, čeho chceme v Evropě dosáhnout. Chceme zajistit trvalý růst. Abychom to však dokázali, nezbytným prostředkem, o němž se rovněž diskutovalo na zasedání Rady, je zajištění nízké úrovně státních dluhů.
K čemu je nízké nebo malé státní zadlužení dobré? Zaručí, že finanční trhy budou takovým zemím důvěřovat, díky čemuž klesnou úrokové sazby a podniky v těchto zemích se budou moci znovu zotavit a dále se rozvíjet. Když se rozvíjí podnikání, následují investice. Spolu s investicemi přijdou pracovní místa, jež jsou pro nás v Evropě zásadní. Tento proces, čili omezení státních výdajů a snížení zadlužení, navíc nevylučuje investice.
Řada poslanců zmínila, že investice jsou klíčové a že si nemůžeme, jak říkají, "uspořit cestu z krize", že musíme investovat. Mohu uvést konkrétní příklad své vlasti, Lotyšska, která nejen že v posledních dvou letech přijala značná úsporná opatření, ale také v tomto roce, v roce 2011, vyčlenila třetinu státního rozpočtu na investice do veřejného sektoru. Je to tedy možné. V budoucnosti musíme pokračovat touto cestou, abychom se znovu nedostali tam, kde jsme dnes. Děkuji vám za pozornost.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Paní předsedající, Evropská rada učinila prostřednictvím svého rozhodnutí pozměnit Smlouvu o fungování Evropské unie podstatný krok k vytvoření evropského mechanismu finanční stability.
Tento mechanismus v budoucnu zajistí trvalou, důslednou reakci na jakýkoli případ destabilizace eurozóny. Mít takový mechanismus je vynikající. Je však lepší, aby k takovým situacím vůbec nedocházelo, což znamená, že by měla být důsledně uplatňována také disciplinární opatření stanovená v zásadách správy ekonomických záležitostí. Všechny členské státy se musí podílet na udržení stability, ať už jsou součástí eurozóny nebo nikoli. Proto je vznik Paktu euro plus, k němuž se připojily i země mimo eurozónu včetně Rumunska, nesmírně pozitivním krokem.
Provádění evropského semestru přispěje ke koordinaci evropské hospodářské politiky prostřednictvím zlepšení konkurenceschopnosti, omezení administrativy a podpory vzdělávání a pracovních sil. Tyto priority je ovšem třeba velmi rychle proměnit v konkrétní domácí politická opatření.
Úspěch nových evropských strukturálních reforem úzce souvisí s posílením jednotného trhu. Unie potřebuje strategii, která pomůže vytvářet pracovní místa a zmírní nedostatky na pracovním trhu EU.
Vítám záměr Komise představit Akt o jednotném trhu, jenž by měl být přijat do konce roku 2012. Lituji ale, že prioritní opatření, jež by měla dát jednotnému trhu a konkurenceschopnosti nový impulz, neobsahují žádnou zmínku o nezbytnosti volného pohybu všech evropských pracovníků, přičemž se soustředí pouze na volný pohyb služeb.
Simon Busuttil
(MT) Paní předsedající, lidé prchající před válkou v Libyi přichází do Evropy, zejména na Lampedusu a Maltu. Obyvatelé mé vlasti pociťují dvojí obavy.
Za prvé netuší, kolik uprchlíků vlastně přijde. To je strach, proti němuž nemůžeme bojovat, neboť nevíme, kolik osob překročí hranice. Za druhé, lidé jsou velice znepokojeni, protože není jisté, zda jim Evropa bude tentokrát ochotná pomoci. To je strach, na nějž můžeme a měli bychom reagovat, neboť mechanismus solidarity už v našich právních předpisech existuje, a to ve směrnici č. 55 z roku 2001. Měli bychom jej tedy využít.
Zdá se, že Komise jeho nevyužití zdůvodňuje dvojím způsobem. Za prvé tím, že v Radě ministrů nebyla dosažena většina. Žádám pana předsedu Barrosa, aby se na tento důvod neodvolával. Komise by měla projevit vůdčí schopnost a předložením návrhu na aktivaci tohoto mechanismu převzít politickou iniciativu.
Komise rovněž tvrdí, že počty dosud nejsou dostatečně vysoké. Měli bychom však být opatrní. Počet je možná malý ve vztahu k Evropě jako celku, ale velmi vysoký pro jedinou zemi, od níž se očekává, že se o všechny postará sama.
Proto vyzývám přímo pana předsedu Barrosa, aby mechanismus solidarity aktivoval, a pana předsedu Van Rompuye, aby Radu ministrů přesvědčil k projevení konkrétní solidarity.
Tunne Kelam
Paní předsedající, výsledky zasedání Evropské rady lze považovat za politicky a institucionálně uspokojivé, ale jádrem dnešní rozpravy je to, že krize dosud nepominula. Pan předseda Barroso uvedl, že hospodářská situace zůstává složitá a nejistá, pan Verhofstadt potvrdil, že ucpáváme díry, ale že jsme krizi ještě nevyřešili, a pan předseda Van Rompuy řekl, že problémy přetrvávají.
To je důsledek chyb v minulosti a nedostatku vhodných nástrojů. Musíme vyvodit závěry z toho, jak k těmto chybám došlo a jak vznikla závratná daňová zátěž a rozpočtové schodky. Co bylo na politice členských států a evropských institucí špatného? Bez důkladného rozboru a závěrů, které by měly být pro všechny zúčastněné povinností, nemůžeme opakování stejných chyb zabránit. Ústředním tématem zůstává posílení konkurenceschopnosti. Doufám, že Akt o jednotném trhu předložený Komisí bude skutečně ambiciózní. Přinejmenším téma jednotného digitálního trhu znamenalo průlom v prioritách EU.
Na závěr chci říci, že tento týden bude schválena nová estonská vláda. V posledních volbách se u estonských voličů projevily protievropské tendence, díky nimž se vrátila stávající vláda s ještě větší převahou, a to navzdory rozsáhlým škrtům v rozpočtu...
(Předsedající řečníka přerušila)
Mairead McGuinness
Paní předsedající, na závěrech Rady je mnoho chvályhodného, díváme-li se do budoucna - a možná méně, zabýváme-li se přítomností a minulostí.
Zaujala mě slova Catherine Dayové, vyšší úřednice Komise, která minulý týden v Irsku řekla, že tato země pozbyla svého lesku. Doufám, že tím není myšlen každý z nás, a doufám, že s ohledem na výsledky zátěžových testů a velmi důrazné kroky nové vlády se Irsku jeho lesk zase vrátí. Stejně tak doufám, že se vrátí našim občanům, deprimovaným a zbavených iluzí, kteří žijí s pocitem, že nesou velmi těžké břímě za celý zbytek Evropské unie.
Všechny, kdo zlostně zvedají prst kvůli špatnému chování některých zemí nebo jednotlivců, bych chtěla poprosit, aby nezapomínali na to, že zde byli i jiní - mám na mysli evropské banky, které se snažily profitovat z hospodářského rozmachu nejen v Irsku, ale i jinde.
V irských médiích však dnes ráno svitl paprsek naděje. Světoví finanční giganti se rozhodli naši ekonomiku po zátěžových testech podpořit a já doufám, že si uvědomí, že Irsko problém vyřešilo za celý zbytek Evropy, a projeví nám tolik potřebnou solidaritu v úrokových sazbách.
Jörg Leichtfried
(DE) Paní předsedající, pane Barroso, pane Van Rompuyi, rád bych vám položil několik otázek. Je dobře, že bylo dosaženo dohody. Je dobře, že evropská ekonomika a evropská měna budou nyní lépe chráněny. Je však tato ochrana sama o sobě dostatečná? Nebude třeba zajít dál? Nebude třeba iniciovat zlepšení, abychom dokázali zachovat to, co ochraňujeme? Jsem přesvědčen, že toho děláme příliš málo a že se řídíme nesprávnou strategií.
Proč Evropská unie investuje do vývozu okurek, banánů a dobytka, a ne do univerzit, vzdělávacích institucí a škol? To je něco, nad čím se musíme zamyslet. Jestliže tvrdíte, že na to nemáme peníze, možná by byla potřebná určitá reorganizace. Měli bychom zvážit, zda nepotřebujeme nové zdroje příjmu, a v tom případě bychom se měli zaměřit na ty, kdo z této neuvěřitelné situace vždy profitovali.
Pane Barroso, jaký je skutečný důvod Komise k tomu, aby se stavěla proti dani z finančních transakcí? Prosím, odpovězte mi na tuto otázku. Musíte se jednou provždy rozhodnout, zda stojíte na straně finančního průmyslu nebo na straně našich občanů.
Jean-Pierre Audy
(FR) Paní předsedající, pane Van Rompuyi, pane Barroso, chtěl bych poděkovat předsedům politických skupin za to, že zrušili setkání konference předsedů, aby se tato rozprava mohla v souladu s čl. 15 konat na plenárním zasedání.
Co se týče mechanismu stability, rád bych začal od toho, co uvedl pan Lamassoure, když nadnesl téma politického dohledu a konkrétně pak otázku regulace tohoto mechanismu, a rád bych se také dozvěděl, kdo tomuto finančnímu nástroji udělí rozpočtové absolutorium.
Na závěr se chci zeptat, zda už nenadešel čas k tomu, aby nám Komise předložila souhrnnou zprávu o veřejné podpoře úvěrových institucí a konkrétně pak o veškerých finančních tocích a státních dluzích.
A konečně navrhuji, abychom zvážili možnost vytvoření evropské veřejné ratingové agentury, která by vyřešila hlavní problémy představované soukromými agenturami, protože hodnocení státu je od hodnocení soukromé společnosti velmi odlišné.
Enrique Guerrero Salom
(ES) Paní předsedající, na začátku svého projevu pan Van Rompuy poukázal na to, že v průběhu 49 dní se konala tři rozhodující zasedání Evropské rady a také summit. Jinými slovy, to, co se dříve opakovalo jednou za tři nebo šest měsíců, se nyní běžně využívá k řízení Unie s cílem bezodkladně reagovat na bezprostřední problémy.
Za hranicí těchto bezprostředních problémů však leží budoucnost Unie, a ta závisí na naší schopnosti obstát v konkurenci. Jaké máme v současné době zdroje pro získávání nových znalostí? Univerzit na světové úrovni je u nás velmi málo, na výzkum a vývoj vynakládáme menší podíl svých příjmů než rozvíjející se a rozvinuté země a naše podniky zároveň hrají jen velmi malou roli ve výzkumu.
Koordinace mezi evropskými univerzitami musí získat evropský rozměr a jejich vzdělávací programy musí být zdrojem excelence a spolupráce.
Graham Watson
Paní předsedající, předsedové Rady a Komise hovořili o Paktu euro plus a o jednotném trhu. Já mám k oběma záležitostem jednu otázku.
Souhlasí předsedové s předsedou Evropské centrální banky, že bude zapotřebí mnohem rozsáhlejší evropský mechanismus finanční stability? Jestliže nesouhlasí, je to proto, že skuteční profesionálové si mohou málokdy dovolit přiznat na veřejnosti to, co vědí v soukromí?
Jediným účastníkem jednotného trhu, který pravidla 100% dodržuje, je Norsko. Jelikož skutečnou zátěžovou zkoušku v krizi nepředstavuje žádná banka nebo jaderné zařízení, ale solidarita členských států Evropské unie, považují předsedové Komise a Rady za pravděpodobné, že bude tato solidarita větší než v minulosti?
Jaroslav Paška
- (SK) Paní předsedající, jedním z témat jednání Rady Evropské unie bylo definování nového krizového mechanizmu eurozóny. Ačkoli se předsedové přítomných vlád shodli na vytvoření pevného eurobondu, ukazuje se, že o jeho konečné podobě budou muset ještě diskutovat s odborníky ve svých zemích. Když se totiž pani Radičová, předsedkyně slovenské vlády, vrátila z Bruselu domů, dozvěděla se, že pro své stanovisko deklarované na zasedání Rady nemá ve státním parlamentu dostatečnou podporu.
Bez korektního a pečlivého propracování mechanismu řízeného bankrotu platebně neschopných zemí, aktivovaného v rámci eurozóny, se totiž navržený trvalý mechanismus stává trvalým nástrojem zadlužování Evropy. Proto ho v takovéto podobě nemůže přijmout žádný odpovědný státní parlament. Zkuste proto, prosím, vážený pane předsedo Rady Evropské unie, v politických návrzích více zohledňovat kvalifikovaná odborná stanoviska.
Andrew Henry William Brons
Paní předsedající, v bodě č. 6 zprávy ze zasedání se říká, že budou představena politická opatření s cílem odstranit škodlivou a přetrvávající makroekonomickou nerovnováhu a zvýšit konkurenceschopnost, v úvodu se však hovoří o podpoře obchodu se třetími zeměmi.
Dovoz ze třetích zemí, zejména z tzv. rozvíjejících se ekonomik, je nejvýznamnější ze všech příčin obchodní nerovnováhy a neschopnosti konkurence. Rozvinuté ekonomiky nedokáží konkurovat výrobkům dovezeným z těchto zemí, bez toho, aby naše mzdy nespadly na tamní úroveň.
Na to se naráží i v části na str. 16, týkající se podpory konkurenceschopnosti. Píše se tam, že "pokrok bude posuzován na základě vývoje v oblasti mezd a produktivity a na základě potřebného přizpůsobení v oblasti konkurenceschopnosti". Co to znamená?
Může to být jenom jedna věc. Mzdy bude třeba přizpůsobit směrem dolů, aby bylo naše zboží schopné konkurovat zboží z rozvíjejících se ekonomik. Zásady, jako je volný obchod, jsou zřejmě nedotknutelné, zatímco bez hospodářských zájmů evropských pracovníků se můžeme, jak se zdá, obejít.
Seán Kelly
Paní předsedající, nejsem rád ve vleku nebo někomu něčím povinen, a nemají to rádi ani Irové - nezávislý národ. Proto se irských občanů nedávná záchrana ze strany EU a MMF nesmírně dotkla. Nesdílím nicméně názor, že je to vina Evropy. Příčinou byly zejména irské veřejné banky, regulační a státní, nikoli irští občané - právě ti jsou však nyní nuceni za všechno zaplatit a tato zátěž je příliš velká.
Z toho důvodu bych chtěl požádat o dvě věci: za prvé, úroková sazba by měla být snížena, a rád bych panu komisaři Rehnovi a panu předsedovi Barrosovi poděkoval, že už to sami naznačili. Za druhé se domnívám, že by měli zaplatit držitelé dluhopisů - když už ne úplně ostříhat, tak alespoň přistřihnout. Žádný jednotlivec nemá zaručeny bezúročné investice a neměli by je mít ani držitelé dluhopisů. Pokud by se tyto dvě věci podařily, mohli bychom se posunout kupředu.
Marc Tarabella
(FR) Paní předsedající, pane Van Rompuyi, pane Barroso, dámy a pánové, závěry Rady ohledně hospodářské politiky a Paktu euro plus otevírají skutečnou evropskou Pandořinu skříňku, z níž vzejdou pouze problémy, jimž se evropští občané budou muset postavit. Zpochybňování sociálního zabezpečení a indexace mezd, propojení mezd s produktivitou, omezená kupní síla a zvýšení věku odchodu do důchodu jsou jedněmi z mála příkladů krizových úsporných opatření, která nás čekají. Jsem znechucen tím, že se Rada z krize očividně vůbec nepoučila.
Samozřejmě že potřebujeme politiku založenou na rozpočtové odpovědnosti a přísnosti, o tom nikdo nepochybuje, neměli bychom však trvat na tom, aby všechno úsilí zůstalo na občanech, protože ti jsou naší jedinou šancí, jak z krize vyváznout bez újmy. Všichni příliš rychle zapomínáte na finanční a bankovní sektor, který by se na tomto úsilí měl rovněž podílet a především by se měl chovat zodpovědněji.
Kdy se konečně dočkáme daně z finančních transakcí? V době, kdy je 16 milionů Evropanů bez zaměstnání, ceny dosahují rekordních výšek a dopady spekulací otřásají celým kontinentem, Rada přenáší veškerou zátěž nikoli na kapitál, ale na pracující, a to je zcela nepřijatelné.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Paní předsedající, pan předseda Van Rompuy označil Pakt euro plus za novou fázi hospodářské koordinace, a o zcela novou etapu v oblasti makroekonomické koordinace se skutečně jedná. Pan předseda vlády Viktor Orbán, úřadující předseda Rady Evropské unie, má na pakt podobný názor a popisuje jej jako pilíř budoucího hospodářského systému Evropy. Zároveň je politováníhodné, že Maďarsko nemohlo být mezi zeměmi jmenovanými panem předsedou Van Rompuyem, protože se na Paktu euro plus bohužel nepodílí. Mnoho maďarských občanů a ekonomů nechápe, proč se tak tamní vláda rozhodla, neboť Maďarsko je malou zemí s otevřenou ekonomikou, a argument, že by to bránilo daňové konkurenci, je nepodložený, protože jde pouze o harmonizaci daňového základu právnických osob. Je ostuda, že Maďarsko stojí v tomto případě stranou.
Franz Obermayr
(DE) Paní předsedající, EU je mistrem v odkládání povinností. Celá desetiletí jsme se ke Kaddáfímu chovali jako k partnerovi, celá desetiletí jsme rizika jaderné energie zametali pod koberec a nyní naléváme peníze do záchranné sítě, která očividně nefunguje. Proč nikdo nevidí, že krizi eura není možné pomocí této záchranné sítě vyřešit? Americké ratingové agentury snížily hodnocení nejprve Řecka a poté Portugalska a záchranný balíček teď pomáhá jenom bankám a spekulantům, hazardujícím se zbankrotovanými členy eurozóny.
Proto tvrdím, že je třeba skoncovat se záchrannou sítí a udělat tlustou čáru za plánem na eurobondy. Jestliže zbankrotované státy zůstanou součástí eurozóny, bude to znamenat začátek konce eura. Z toho důvodu by bylo rozumnější, kdybychom miliardy vyčleněné na záchranné balíčky využili na zastavení proudu uprchlíků ze severní Afriky prostřednictvím udržitelných místních projektů nebo na zajištění skutečné nezávislosti na jaderné energii. Byla by to jistě mnohem lepší investice než rozhazování peněz v kasinech mezinárodních ratingových agentur.
Ana Gomes
(PT) Paní předsedající, ti, kdo Portugalsko tlačí k této takzvané pomoci, nechtějí doopravdy pomáhat, ale spíše vydělat na tom, že nás i euro potopí. Důvodem je to, že v Evropě, kde se solidarita, soudržnost a komunitární metoda staly jenom prázdnými pojmy, je účelem této takzvané pomoci pouze zaplatit bankám, které nás uvrhly do víru dluhů, stahujícího nás teď ke dnu, a to všechno z veřejných peněz, na základě neoliberálních opatření Paktu euro plus, bez investic do obnovy růstu a zaměstnanosti, bez eurobondů, bez daně z finančních transakcí nebo opatření pro vyřešení makroekonomické nerovnováhy, likvidující euro.
Banky jsou zde v Evropě příliš velké na to, aby zkrachovaly, ale státy a občané mohou jít ke dnu; pouze slepota nebo skryté zájmy vysvětlují, proč Komise a Rada vzdaly boj proti daňovým rájům. Je snad možné vyčistit, regulovat a kontrolovat finanční systém, když černé díry umožňující korupci, daňové podvody a úniky a organizovaný zločin zůstávají nedotknutelné?
Monika Flašíková Beňová
- (SK) Paní předsedající, v první řadě bych chtěla upozornit na nesprávný leitmotiv závěrů zasedání Rady, a to ten, že máme hospodářsky růst a musíme zároveň šetřit. Posedlost fiskální konsolidací v období krize se nám totiž může stát osudnou. Naší jednoznačnou prioritou by měla být obnova zaměstnanosti a udržitelného hospodářského růstu.
Dámy a pánové, na krizi doplácí především občané. Jednak přichází o zaměstnání, tvrdě se jich dotýkají úsporná opatření vlád a navíc jim hrozí, že finance potřebné k posílení eurobondů půjdou výlučně z jejich daní. Na posílení eurobondu by se však měli podílet především hráči z finančního sektoru.
Paní předsedající, pane předsedo Komise, to, co Unie nyní potřebuje, je koordinace hospodářských a sociálních politik s cílem obnovit zaměstnanost a dostat se z krize. Také potřebujeme jednoznačný konsenzus o záchraně eura, do níž bude zapojen soukromý finanční sektor.
Angelika Werthmann
(DE) Paní předsedající, změna Smlouvy vedla k vytvoření evropského mechanismu finanční stability. Opětovně všechny vyzývám, aby dodržovali příslušná kritéria. Postavit další členský stát do palebného pole je koneckonců v kontextu převažující a přetrvávající strukturální krize nezodpovědné. ESM by byl ospravedlnitelný pouze tehdy, pokud by všechny státy dodržovaly své rozpočtové závazky a souhlasily se zaváděním opatření za účelem zvýšení efektivity nákladů.
Krize v Japonsku nám ukázala, jak "bezpečná" může jaderná energie být. Příroda je příliš mocná na to, aby ji člověk dokázal spoutat. S ohledem na to, k čemu došlo v Černobylu, nezbývá než doufat, že se k zátěžovým testům bude přistupovat s větší opatrností než k limitům stanoveným minulý týden. Nastal čas, abychom s jadernou energetikou skoncovali. Začněme se konečně soustředit na obnovitelné zdroje energie. Například projekt podmořského elektrického kabelu NorGer by mohl nahradit 60 jaderných elektráren.
Zigmantas Balčytis
(LT) Paní předsedající, vítám skutečnost, že se Evropské radě podařilo dosáhnout dohody v některých pro Evropu obzvlášť významných otázkách. Rád bych vyzdvihl evropský semestr a jeho význam jakožto jedné z priorit. Jsem přesvědčen, že bychom se měli přednostně zabývat obnovou důvěryhodných rozpočtů členských států, sociální spravedlností a fiskální udržitelností, neboť bychom tak vytvořili podmínky pro stabilitu a pro to, aby se ekonomiky členských států rychleji zotavily. Je velice důležité, aby snahy o konsolidaci doplnily strukturální reformy, především při realizaci priorit, které si Evropská unie určila ve strategii Evropa 2020. Obzvlášť významnou roli by měla hrát Komise, jež by měla odpovědně dohlížet na aktivity členských států a sledovat provádění konkrétních opatření v souladu s vnitrostátními programy stability a soudržnosti. Přetrvávají rovněž značné obavy, pokud jde o postoje Evropské centrální banky, Rady a Evropské komise k situaci, v níž se nachází komerční banky, stejně jako k činnosti zahraničních ratingových agentur.
José Manuel Barroso
předseda Komise. - (FR) Paní předsedající, vážení poslanci, co se týče hodnocení posledního zasedání Evropské rady, jsem přesvědčen, že moje analýza byla poměrně dobře vyvážená a racionální.
Považuji za správné uznat, že jsme ve vývoji struktury učinili významný pokrok. Srovnáme-li to, co máme k dispozici nyní, s tím, co jsme dříve neměli, nepochybně se jedná o důležitý krok kupředu. Vznikl například trvalý mechanismus finanční stability, s nímž se ve Smlouvě vůbec nepočítalo. Parlament také drtivou většinou podpořil omezenou změnu Smlouvy za účelem vytvoření nového nástroje, nástroje, který dříve neexistoval.
Buďme tedy při svém hodnocení upřímní. Jsem přesvědčen, že pokud jde o reakci na krizi, dosáhli jsme značného pokroku, poučili jsme se totiž z dřívějších omylů, ať už na úrovni nástrojů nebo na úrovni politické. Zároveň jsem ovšem naprosto jasně řekl, že by to nemuselo stačit. Jedna věc je mít vybudovanou strukturu, jiná věc je uplatňovat politická opatření. Opravdovou zkouškou totiž bude až to, jaký jim vlády i naše instituce dají obsah. Obsah je důležitější než nástroje.
Zároveň jsem říkal, a myslím, že velice jasně, že hovoříme-li o ambicích, Komise by bývala raději v některých oblastech zašla ještě dál. Tuto skutečnost jsme zdůrazňovali například s ohledem na trvalý mechanismus stability, u nějž bychom bývali dali přednost větší pružnosti. Na tak vysoké míře ambicí jsme se bohužel nedokázali shodnout. Považoval bych proto za chybné výsledky, jichž jsme dosáhli, odmítat.
Co se tématu ambicí týče, rád bych na toto důležité hledisko upozornil, protože někteří z vás naznačovali, že by Komise měla předložit další návrhy. V podstatě všechno, o čem jste hovořili, už Komise navrhovala. Dne 9. května 2010 Komise - já osobně a pan komisař Rehn - předložila legislativní návrh ohledně plně komunitárního přístupu k mechanismu stability.
Navrhovali jsme například ustanovení o společném řízení dluhů, o němž jsme hovořili jako o společných a nerozdílných zárukách. Naše členské státy to odmítly. Nebyli jste to sice přímo vy, ale získání souhlasu členských států je zcela zásadní, pane Verhofstadte. Dokument jsme představili na summitu eurozóny. Velká většina členských států jej odmítla. Taková je skutečnost.
Pokud jde o konkrétní otázku zásady jednomyslnosti v případě trvalého mechanismu stability, já sám jsem naznačoval druhou možnost; v přítomnosti předsedy Evropské rady a některých představitelů států a vlád jsem trval na tom, že by měli přijmout pravidlo kvalifikované většiny. To však odmítli.
Můžete tedy vždy na něčem trvat, ale je nutné to podat jasně a musíte naprosto přesně vědět, koho chcete svými požadavky oslovit. Komise je autorem ambiciózních návrhů, například v souvislosti se zátěžovými testy; byla to Evropská komise a Evropská centrální banka, kdo navrhl důvěryhodné a transparentní testy Evropské banky.
Co se týče eurobondů, Komise o nich mluví už přinejmenším 30 let. Některé naše členské státy je odmítly. Já sám jsem v tomto případě naznačoval - a mohu vás ujistit, že v případě finančního výhledu se zachovám stejně -, že by mohly existovat alespoň projektové dluhopisy určené k financování investic na úrovni návrhu evropského rozpočtu. Uvidíme, kdo tento krok ve prospěch evropských investic přijde podpořit. Možná tehdy byste nás spolu se svými evropskými stranami mohli přesvědčit o podpoře ambicióznějšího přístupu k finančnímu výhledu. Mohla by to být příležitost k naší ještě užší spolupráci. To je k otázce ambicí na úrovni EU všechno.
(Potlesk)
Dokonce i v případě sociální otázky, k níž bych se nyní chtěl vyjádřit, Komise vyvinula značné úsilí, aby zajistila, že strategie 2020 bude klást větší důraz na sociální aspekty stejně jako na vzdělávání. Nebylo to ovšem snadné. Některé vlády tvrdily, že v souladu se zásadou subsidiarity není v kompetenci Evropy či Evropské unie, aby v oblasti sociálních aspektů a vzdělávání přímo zasahovala.
Pokusme se nyní v rámci strategie 2020 - kde se nám nicméně podařilo dosáhnout určité shody v oblasti boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení - tuto politiku rozvíjet a podporovat investice, zejména do vzdělávání a inovací.
V této souvislosti mi ovšem dovolte upozornit na něco, čeho si možná nejste vědomi. Komise před nějakou dobou navrhovala - domnívám se, že to bylo před dvěma lety - aby byla některým Evropanům poskytnuta nouzová potravinová pomoc, protože dnes žijí dokonce i v Evropě lidé, kteří nemají co jíst. Nedávno jsem společně s Josephem Daulem, předsedou skupiny Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů), navštívil zdejší potravinovou banku v oblasti Dolního Rýna. Ano, v Evropě existují problémy související s chudobou. Věděli jste ale, že vlády dvou států poslaly Komisi k Soudnímu dvoru, protože spustila mechanismus pomoci nejchudším Evropanům? Taková je realita.
Řekněme si to naprosto jasně. Komise podporuje Evropu, která bude ambicióznější v oblasti správy; podporuje spravedlivý růst a větší sociální spravedlnost na evropské úrovni. Parlament a členské státy však zároveň musí s námi spolupracovat. A za to musíme bojovat. Kritizovat Komisi tedy podle mého názoru znamená mířit na nesprávný cíl, protože právě Komise byla průkopníkem boje za sociálně spravedlivější Evropu a za mnohem důvěryhodnější správu.
I tady ale mluvme zcela jasně. Nedomnívám se, že Evropě pomůže, když se bude tvrdit, že současný problém je problémem Evropy jako celku, a když nebude žádná odpovědnost ležet na konkrétních vládách, které dopustily, aby jejich zadlužení dosáhlo neudržitelné úrovně nebo aby jejich banky vykazovaly několikanásobně větší růst než hrubý domácí produkt dané země. I vlády nesou částečnou odpovědnost. Tato odpovědnost je zásadní. Proto nyní musíme nalézt řešení založená na solidaritě, ale také se chovat zodpovědně. Proto jsem například hrdý na to, že Komise včetně mě podpořila návrh s cílem snížit úrokové sazby pro Řecko, o což usilujeme i v případě Irska. Považujeme to za správný krok; nejen předejít extrémně vysokému finančnímu zatížení našich řeckých a irských spoluobčanů, ale také zajistit udržitelnost jejich dluhu. V tomto duchu solidarity a odpovědnosti budeme následně schopni nalézt společné odpovědi, a ty nám umožní, jak doufám, předejít problému, na nějž někteří z vás odkazovali a který mě znepokojuje, jmenovitě problému určitého rozdělení Evropy, především mezi severem a jihem, mezi centrem a periferií. Jsem přesvědčen, že chceme budovat Evropu založenou na solidaritě; nikoli Evropu první a druhé kategorie, ale takovou, s níž se budou všichni Evropané moci ztotožnit.
Co se týče daně z finančních transakcí, jménem Evropské unie jsem ji slovem i skutkem bránil ve skupině G20. Velká část našich partnerů v G20 ji odmítla.
Otázka, o níž teď diskutujeme, zní, zda na evropské úrovni dokážeme - a zda bychom vůbec měli - daň z finančních transakcí zavést či nikoli. Ještě jednou, buďme upřímní. Několik členských států je zásadně proti. Nebudou souhlasit. Na posledním zasedání Evropské rady jsem říkal, že Komise v současnosti provádí hodnocení dopadů různých možností pro finanční sektor a brzy předloží vlastní návrhy. Je velmi důležité, že Komise tuto skutečnost Evropské radě oznámila, protože se v závěrech zasedání Rady alespoň objevil závazek zabývat se návrhy na zdanění finančních transakcí, které Komise předloží. Jsem přesvědčen, že z pohledu spravedlnosti je důležité, aby se finanční sektor - jehož některé kroky krizi do značné míry zapříčinily - podílel na reakci na krizi. Z hlediska spravedlnosti to pokládám za samozřejmé. To je mé osobní stanovisko a nepochybně také stanovisko Komise. Hodlám předložit vlastní návrhy ohledně této záležitosti.
To samé platí pro společný konsolidovaný základ daně z příjmů právnických osob. Někteří členové Komise jsou do jisté míry proti, návrh jsme však předložili a budeme za něj bojovat, protože jsme přesvědčeni, že daňový základ je důležitý pro završení jednotného trhu. To je přesně ten přístup, který bráníme.
O postupech a nástrojích diskutujeme již velice dlouho. Nastal čas, aby postupy a nástroje začaly sloužit obsahu. Postupy a nástroje jsou sice důležité, ale musí sloužit obsahu a nemohou jej nahradit. Výzvou, jíž se musíme postavit, je zotavení našeho hospodářství. Skutečnost je taková, že abychom mohli investovat, potřebujeme důvěru. Důvěra závisí na našich schopnostech modernizovat se, vytvářet inovace a stávat se udržitelnějšími a konkurenceschopnějšími. Nepleťme si příčinu a následek. Investice přitáhneme tehdy, pokud budeme strategii Evropa 2020 uskutečňovat rychle a rozhodně a pokud budeme sledovat svůj cíl, jímž je udržitelná a konkurenceschopná Evropa s duchem solidarity se všemi členskými státy, a to včetně Portugalska.
předseda Komise. - (FR) Pane Schulzi, velmi dobře víte, že mé pravomoci coby předsedy Komise mi nedovolují zasahovat do portugalské domácí politiky. Jestliže jednoho dne přestanete být předsedou skupiny Progresivní aliance socialistů a demokratů v Evropském parlamentu a přijmete jiné povinnosti, jsem si jist, že je budete plnit zcela nezávisle a že nebudete zasahovat do vnitřních záležitostí své skupiny.
Zároveň však musím přiznat, že politická krize v Portugalsku záležitosti nijak neusnadnila, protože tato země se už dříve nacházela v poněkud složité situaci. Navzdory tomu musíme my, evropské instituce, demokracie jednotlivých států a rozhodnutí jejich parlamentů respektovat, a proto nyní doufáme, že Portugalsko samo nalezne tu nejlepší cestu.
Komise v každém případě stojí po boku Portugalska při hledání těch nejlepších řešení, samozřejmě v souladu s jeho závazky a určitými povinnostmi, které má vůči svým evropským partnerům. Jsem přesvědčen, že díky tomuto duchu aktivní solidarity a odpovědnosti se s krizí dokážeme vypořádat.
Je pravda, že některé názory, které zde dnes zazněly, byly poněkud pesimistické. Ba co víc, jakožto volení zástupci evropských občanů odrážíte pocity, jež v Evropě převažují. Je zcela přirozené, že jsme znepokojeni, domnívám se ale, že bychom měli mít dostatečnou politickou odvahu a vnímavost k tomu, abychom evropskému projektu vyjadřovali důvěru, protože důvěru v Evropu takovým pesimistickým přístupem obnovit nedokážeme. Komise je připravena s vámi, s Evropskou radou, s Radou a se všemi dalšími institucemi nadále zaníceně spolupracovat na silnější, udržitelnější, spravedlivější a konkurenceschopnější Evropě.
(Potlesk)
Herman Van Rompuy
předseda Evropské rady. - (FR) Paní předsedající, vážení poslanci, těší mě, že mohu hovořit k tak zaplněnému Parlamentu, nejvíce zaplněnému od doby, kdy jsem se stal předsedou Rady,
(Potlesk)
mám ale dojem, že jste sem nepřišli jen proto, abyste mě poslouchali.
Nejdříve ze všeho bych vám rád poděkoval za vaše připomínky, ať už pozitivní nebo negativní. Zasáhly mě tím více, že v rámci Evropské rady musíme dosáhnout jednomyslné shody, o niž se snažíme se všemi vašimi kolegy, politickými stranami, předsedy vlád a představiteli států. Jsou zde socialisté, křesťanští demokraté, konzervativci, liberálové, všichni z různých politických rodin, a my se neustále snažíme, aby se vzájemně dohodli.
Někdo před chvílí řekl, že musím být idealistou, snílkem. Nedomnívám se, že je to moje role, snažím se však alespoň, pokud je to jen možné - a pan předseda Komise to může potvrdit - jednat tak, abychom na konci dospěli ke sblížení návrhů Komise a výsledků zasedání Evropské rady. Dovolte mi uvést příklad pracovní skupiny, kde jako základ pro pracovní skupinu pro správu ekonomických záležitostí posloužily návrhy Komise a výsledek její práce je těmto návrhům velmi blízký. Tyto návrhy se budeme společně s Parlamentem snažit dále vylepšovat. Moje role tedy spočívá v hledání konsenzu, a to pokud možno konsenzu založeného na Společenství; domnívám se, že v některých klíčových oblastech se mi to podařilo.
Co se týče Paktu euro plus - krátkého dokumentu, který posloužil jako výchozí bod pro naše diskuze, stejně jako konečné verze paktu - mnozí z vás, dokonce i ti, kdo patří do skeptických politických skupin, uvedli, že by se jejich země měla k Paktu euro plus připojit. Důvodem bude pravděpodobně to, že není zase tak špatný. Podařilo se nám dosáhnout kompromisu mezi ambiciózními cíli, jimiž je zachování konkurenceschopnosti ekonomiky a udržitelnosti veřejných financí, a jejich uskutečňováním na vnitrostátní úrovni, neboť právě na této úrovni musíme přijmout většinu rozhodnutí.
Můj druhý postřeh se týká metodologie, mohu-li to tak nazvat. Mnohé kritiky ve vztahu k Evropě jsou sice obsahově opodstatněné, ale neodpovídají Smlouvě. Například celá jaderně energetická politika, využívání všech zdrojů energie, spadá do působnosti jednotlivých států, s tím nemohu nic dělat. Do působnosti států z větší části spadá dokonce i bezpečnost a ochrana jaderných zařízení. Existují pravomoci Společenství, evropské pravomoci, a my jsme se snažili, aby se v závěrech zasedání Rady odrážely co nejvíce. Nedomnívám se, že by Komise kdy hrála tak důležitou roli v jaderné bezpečnosti jako nyní, po zasedání Evropské rady před několika dny. Stále však musíme pracovat v rámci Smlouvy.
Hovořili jste o minimálních mzdách v některých zemích, ale to spadá do kompetence států. Hovořili jste o rozdílech, nejistotě zaměstnání a nespravedlnosti, nicméně tato opatření jsou většinou součástí vnitrostátního právního rámce. Rád bych ovšem dodal, že mnohá nezbytná opatření týkající se konkurenceschopnosti a veřejných financí už měly vlády jednotlivých států dávno přijmout, a to i bez nátlaku Evropy. Evropa vyvíjí tlak, protože přinejmenším v 17 zemích existuje společná měna, již je třeba bránit. Ve většině zemí jsou ovšem požadovaná opatření v jejich vlastním zájmu, v zájmu jejich vlastních občanů, aby zajistila jejich budoucnost. Evropa přináší další tlak, s nímž je nutné se vyrovnat.
Nevznášejme tedy proti Evropské unii nepodložená obvinění. Jsou naše správní opatření příliš slabá? Dobrá, Rada bude s Evropským parlamentem spolupracovat na tom, aby správu ekonomických záležitostí vylepšila, a jsem si jist, že jako v jiných případech nalezneme kompromisní řešení. Je možné, že guvernér centrální banky jedné ze 17 zemí má vůči správě ekonomických záležitostí řadu výhrad, mohl bych však citovat jiné guvernéry a ředitele bank blízkých Nizozemí, kteří mají zcela opačný názor. Jestli to bude nutné, mohu uvést konkrétní jména a citace: to je nejjednodušší způsob, jak pracovat.
Pokud jde o současnou krizi, vážení poslanci, existuje budoucnost, existují nástroje, o nichž jsme rozhodli, ale existuje samozřejmě také minulost. Jak už jsem říkal, s minulostí se musíme vyrovnat. Dokonce ani s pomocí těch nejlepších nástrojů - nástroje finanční stability, mechanismu stability, změn Smlouvy, správy ekonomických záležitostí nebo paktu - nevyřešíme problémy zemí, které s nimi stále ještě bojují, ani problémy bank, jež jsou stále pod tlakem. Je tedy třeba počítat s budoucností i s minulostí.
Co se týče minulosti, na straně některých členských států i na straně Evropy chyběla politická opatření. V tomto případě musíme být sebekritičtí. Musíme ovšem zajistit a také zajistíme, aby se tato krize v budoucnu neopakovala, a proto jsme nezbytná opatření již přijali. V mezidobí, jak už jsem řekl, se musíme vyrovnat s dědictvím minulosti, a to jak v souvislosti s některými zeměmi, o nichž víte a které jsou součástí programu - například Řeckem a Irskem -, tak v souvislosti se zeměmi, které prostřednictvím nejrůznějších opatření usilují o to, aby se programu vyhnuly. Mohli jsme tato opatření přijmout před rokem? Ne! Udělali jsme v minulosti závažné chyby? Před sedmi či osmi lety jsme oslabili Pakt stability a růstu. Kdybychom to bývali neudělali, měli bychom k dispozici mnohem účinnější nástroje a mohli jsme předejít mnoha krizím.
Pokud jde o hospodářský růst, vážení poslanci, od roku 2010 průměrně dosahuje 2 %, což je průměr pro desetiletí mezi lety 1999 a 2008. V roce 2010 jsme dosahovali hospodářského růstu a průměru 2 % dosahujeme i v roce 2011. Měli bychom dělat víc? Samozřejmě, že ano. Jsou veřejné investice jediným nástrojem? Ani v nejmenším! Nesmírně důležitý je vnitřní trh, jednotný trh. Je nutné jej dále rozvíjet. Komise předložila své návrhy, během několika týdnů se o nich bude jednat, a to na červnovém zasedání Evropské rady, a k celé záležitosti se znovu vrátíme na podzim.
A konečně, co se týče Libye, bylo by možné kritizovat nás za mnoho věcí. Bez Evropy a bez evropského vedení by však v Libyi došlo ke krveprolití. Bez Evropy by tam došlo k masakru. Někteří z vás se k chování Evropské unie staví velmi kriticky. Zakročili jsme ale včas! Bez Evropy by navíc nebylo vykonáno vůbec nic na světové úrovni, na úrovni OSN. Po veškeré kritice, již jsme si vyslechli, jsem přesvědčen, že máme právo poslechnout si pravdu. Udělali jsme v minulosti něco špatně? Přijali jsme správná politická opatření? Ne! Napravili jsme své chyby? Ano! Evropská unie si za tuto nápravu zaslouží uznání.
(Potlesk)
Na závěr bych chtěl říci poslední věc ve svém mateřském jazyce.
předseda Evropské rady. - (NL) Slyšel jsem pana Eppinka, který prohlásil, že si připadá podvedený. I já si připadám podvedený takovou neupřímností. Nebudu zacházet dál, ale když vidím pana Eppinka, jak zde stojí a mává fotografií, o níž dobře ví, že jsem na ní kvůli svému oficiálnímu postavení a že není výrazem mého osobního přesvědčení, musím přiznat, že mě jeho chování zklamalo.
Martin Schulz
(DE) Pane předsedající, rád bych na závěr této rozpravy vyjádřil osobní postřeh. Nehovořím pouze sám za sebe, ale také za mnoho svých kolegů, kteří zde celou dobu byli a poslouchali dnešní rozpravu. Co jsem poslancem Evropského parlamentu, málokdy se ke mně někdo choval tak zle jako dnes vy s panem Barrosem. To bych si rád vyjasnil. Pane Barroso, říkal jste: "Možnosti iniciativy, které mám a které tento Parlament velkou většinou podporuje, nemohou uspět, protože je členské státy odmítají." Dovolte mi, abych vám nabídl radu: předložte své iniciativy v podobě návrhů právních předpisů. Tak získáte většinu v tomto Parlamentu a Rada už se nebude moci nikde schovávat.
(Potlesk)
Prosím vás, abyste se přestal schovávat za Radu.
Vám, pane Van Rompuyi, bych rád řekl následující: tvrdíte nám, že se vám na úrovni Rady podařilo dosáhnout kompromisu mezi socialisty, liberály, konzervativci a křesťanskými demokraty. Rada je složena z ministrů jednotlivých států a z předsedů vlád. Zde jsme svědky toho, jak se předseda Rady snaží obrátit Lisabonskou smlouvu opačným směrem. Výsledkem Lisabonské smlouvy je to, že si Rada představitelů států či vlád uzurpuje stále více pravomocí pro sebe, a přitom zároveň říká: "Naše rozhodnutí jsou přijímána na základě zásady jednomyslnosti." O to ale v Lisabonské smlouvě nešlo. Podle ní by mělo být standardem v EU rozhodování na základě většiny. Lisabonskou smlouvu si vykládáte nesprávně.
(Potlesk)
Proto nastal nejvyšší čas, aby Evropský parlament vzal celou záležitost do vlastních rukou a začal komunitární metodu bránit.
(Potlesk)
Předsedající
Rozprava je ukončena.
Písemná prohlášení (článek 149 jednacího řádu)
Ivo Belet
písemně. - (NL) EU udělala za posledních několik týdnů v souvislosti s hospodářskou integrací obrovský skok vpřed. Pakt euro plus nás vrátil na cestu čím dál tím užší spolupráce, která zároveň respektuje tradice konzultací se sociálními partnery, existující ve členských státech. Samozřejmě, že práce v této oblasti nesmí ustat. Musíme zahájit a uvést do chodu druhou fázi a začít dláždit cestu evropským investičním projektům, které nám umožní proměnit program Evropy 2020 ve skutečnost.
Pan předseda Komise Barroso nám slíbil, že předloží návrh na zavedení daně z finančních transakcí. Tyto zdroje je třeba usměrnit, abychom mohli provádět životně důležité přeshraniční investice, konkrétně do energetické infrastruktury, podpořené evropskými projektovými dluhopisy a financováním partnerství veřejného a soukromého sektoru. Jedině tak můžeme občany přesvědčit, že Evropa je pro ně dnes víc než kdy dříve zárukou budoucí prosperity.
Carlos Coelho
Poslední zasedání Evropské rady, konané ve dnech 24. a 25. března, se soustředilo na hlavní hospodářské a diplomatické výzvy, jimž Evropská unie v současné době čelí: na otázku Libye a Japonska. Situace zůstává navzdory známkám ekonomického zotavení složitá a konec hospodářské krize se zdá být ještě daleko. To je vidět i v případě Portugalska, které se muselo bohužel připojit k Irsku a Řecku v požadavcích na ekonomickou a finanční pomoc. Je tedy důležité přijmout nezbytná ekonomická a finanční opatření, abychom se vypořádali s krizí, předešli opakování případů zadlužení jako v Řecku, Irsku nebo Portugalsku, posílili správu ekonomických záležitostí v rámci EU a zajistili vytváření pracovních míst. Byla přijata sada šesti opatření, která se mi od počátku jeví jako pozitivní a poměrně ambiciózní, například vznik evropského mechanismu finanční stability, Pakt euro plus a tak dále. Doufám, že je bude možné provést co nejrychleji, aby mohla začít přinášet výsledky, jež jsou tak nezbytné a v něž tolik doufáme.
George Sabin Cutaş
písemně. - (RO) Pakt euro plus a evropský mechanismus stability budou poskytovat členským státům potřebnou finanční podporu výměnou za větší koordinaci jejich hospodářských politik. Oba návrhy tedy přináší konstruktivní sadu opatření, zejména pokud jde o návrh koordinace daňových politik, který by pro společenství států sdílejících stejnou měnu znamenal zásadní reformu. Evropský mechanismus stability díky svému nástroji pro intervenci v hodnotě 500 miliard EUR funguje jako evropský měnový fond, oprávněný půjčovat si peníze a nakupovat dluhopisy přímo od jednotlivých států, přičemž zároveň bojuje proti finančním spekulacím.
Některé návrhy obsažené v paktu jsou ovšem nepoužitelné. Úsporná opatření a extrémní pružnost pracovního trhu zbrzdí hospodářský růst, udrží vysokou nezaměstnanost a způsobí nestabilitu pracovních sil. Domnívám se, že k položení základů zdravého hospodářského růstu je nezbytná postupná fiskální konsolidace a ochrana evropského sociálního modelu.
Diane Dodds
písemně. - Na tomto plenárním zasedání se hodně mluvilo o důsledcích záchranného balíku pro Irskou republiku. Je však třeba si uvědomit, že krize zároveň způsobila dominový efekt v mém volebním obvodu, Severním Irsku, které s Irskou republikou sdílí společnou hranici. Existuje zde velký přeshraniční pohyb v oblasti financí, služeb a zaměstnanců. V Severním Irsku mají zároveň značný podíl bankovní instituce Irské republiky. Proto mají stávající problémy těchto bank související s likviditou přímý dopad na podniky v Severním Irsku, zejména malé a střední podniky, a to z hlediska přístupu k finančním zdrojům. V době, kdy malé a střední podniky bojují v už tak nehostinném ekonomickém prostředí o svoje přežití, to jenom přispívá ke zhoršení složité situace. V současné době 30 % všech výrobků či produktů ze Severního Irska směřuje přímo na trh Irské republiky. Oslabení tohoto trhu tak znamená přímé a vážné následky pro podnikání a zaměstnanost v mém volebním obvodu. V tomto světle žádám pana předsedu Barrosa, aby to uznal a aby využil pracovní skupinu k nalezení možných cest ke zlepšení naší stávající situace.
João Ferreira
písemně. - (PT) Na posledním zasedání Evropské rady byla přijata sada rozhodnutí, zhmotněných v přejmenovaném Paktu euro plus, jejichž případné provedení bude znamenat mimořádný, agresivní a nebezpečný útok na evropské pracující a občany. Smyslem onoho přejmenování byla zajisté snaha zamaskovat skutečné autory paktu, Německo a Francii, vzhledem k tomu, že předchozí název - "Pakt konkurenceschopnosti" - by je okamžitě prozradil. Spolu s takzvanou "správou ekonomických záležitostí" se jedná o útok na ty členské státy, které se z ekonomického a sociálního hlediska nachází ve zranitelném postavení - budou potrestány ekonomickou závislostí a zaostalostí.
Oba nástroje souvisí s ohlášenou změnou Lisabonské smlouvy - za použití zjednodušeného postupu a bez pořádání referend -, jejímž cílem je zavést takzvanou "podmíněnost", spojovanou s evropským mechanismem stability. Podle závěrů Rady jde o "přísnou podmíněnost politik v rámci makroekonomického ozdravného programu", což je proces, který bude společnými silami rozvíjet a provádět Evropská komise, Evropská centrální banka a Mezinárodní měnový fond.
Procházíme v zásadě procesem koncentrace politické a hospodářské moci, a to nejen v rukou politických sil sloužících velkým podnikatelům a finančníkům, ale už i v rukou samotných institucí mezinárodního kapitálu.
Ildikó Gáll-Pelcz
písemně. - (HU) Ve složitém a kritickém období života celé Evropské unie je důležité, abychom vzhlíželi k cílům, jež máme před sebou, a k pozitivním změnám, kterých jsme společně dosáhli. Současné maďarské předsednictví zaznamenalo již druhý výrazný úspěch v oblasti správy ekonomických záležitostí, mechanismu stability a evropského semestru. V řadě jednání, která se v kontextu jejího posledního zasedání na konci března uskutečnila, se Evropské radě podařilo dohodnout se také na omezené změně Smlouvy o fungování Evropské unie, jejímž účelem je posílení stability eurozóny a eura. Na zasedání Rady maďarské předsednictví hlasovalo ve prospěch rozumné, odpovědné hospodářské politiky, jíž se bude možné řídit a která kromě institucionalizace evropského semestru přinese rovněž posílení mechanismu stability. Musím ovšem upozornit na to, že prvky správy ekonomických záležitostí si nesmíme v žádném případě plést s Paktem euro plus, jenž je ve své stávající podobě mezivládní dohodou. Ačkoli je možné, že je tento pakt dobrý, jednotný vnitřní trh nelze regulovat prostřednictvím mimosmluvních mezivládních dohod. Kvůli nevyjasněnému bodu týkajícímu se daňové harmonizace Maďarsko nehodlá tuto dohodu v plném rozsahu přijmout, protože máme zájem na posílení své konkurenční výhody a jejím prostřednictvím na vytváření pracovních míst a skutečném dlouhodobém ekonomickém růstu.
Sandra Kalniete
písemně. - (LV) Nesmírně mě těší, že se 23 členských států EU dokázalo shodnout na souboru opatření s cílem zabezpečit finanční stabilitu a podporovat růst - na Paktu euro plus. Rovněž důležitá je dosažená dohoda ohledně strukturální reformy a fiskální konsolidace a konečné vyřešení otázky změn Lisabonské smlouvy za účelem vytvoření evropského mechanismu stability. Všechny země musí provádět opatření k fiskální konsolidaci a opatření s cílem předcházet vzniku makroekonomické nerovnováhy. Stejně tak je nezbytné provést reformy za účelem podpory zaměstnanosti a sociálního začlenění. Ty musíme definovat vzhledem ke konkrétní situaci každého členského státu. Díky účasti 23 evropských zemí na tomto paktu můžeme doufat, že tato opatření povedou k hospodářskému růstu. Jedná se o krok správným směrem a o rozumnou reakci na výše uvedené ekonomické výzvy. Tento pakt je vynikajícím způsobem v souladu s prací Parlamentu a Komise na zlepšení jednotného trhu a se třemi zprávami, které budeme tento týden v Parlamentu schvalovat. Naše rozhodnutí musí být ještě odvážnější. Členské státy nesmí zneužívat záminky volebního období k tomu, aby odkládaly významná, ale nepopulární rozhodnutí.
Vilja Savisaar-Toomast
Na zasedání Evropské rady konaném ve dnech 24.-25. března byla učiněna řada rozhodnutí, která považuji za významná a která už nebylo možné dál odkládat. Domnívám se, že nejdůležitějším rozhodnutím v souvislosti s evropskou hospodářskou politikou je Pakt euro plus, přinášející společný program a společné cíle. Čtyřmi hlavními cíli jsou: zlepšení konkurenceschopnosti, podpora zaměstnanosti, posílení udržitelnosti financování veřejného sektoru a obnovení finanční stability. Díky tomuto paktu se k eurozóně připojilo několik dalších členských států, například Lotyšsko, Litva, Polsko, Dánsko, Rumunsko a Bulharsko. V tuto chvíli je podle mého názoru nesmírně důležité uzavírat vzájemné dohody zahrnující uplatňování rovných pravidel a společné mechanismy k dosažení požadovaných cílů. Obzvlášť si cením těch členských států, které sice nejsou členy eurozóny, ale přesto se k paktu připojily. Musíme doufat, že uplatňování rovných pravidel bude doprovázet sladění přístupů jednotlivých států, což se týká především udržitelnosti financování veřejného sektoru, jež by pomohla předcházet budoucímu opakování situace Řecka a Irska. Zároveň nesmíme u těchto rozhodnutí přestat, protože přinesou pouze krátkodobé výsledky. Je nutné vyvíjet řešení pro budoucí investice, ať už prostřednictvím eurobondů nebo jiných možností. Děkuji vám.
Czesław Adam Siekierski
písemně. - (PL) Nedávné zasedání Evropské rady znamená začátek nové éry - éry větší ekonomické koordinace a sbližování v rámci EU a eurozóny. Pakt euro plus, přijatý představiteli států a vlád, do nějž se zapojily země eurozóny spolu s Bulharskem, Dánskem, Litvou, Lotyšskem, Polskem a Rumunskem, nám přináší reálnou šanci na dosažení stanovených cílů, jinými slovy šanci podpořit konkurenceschopnost, zaměstnanost, stabilitu veřejných financí a finanční stabilitu všeobecně. Za zdůraznění stojí skutečnost, že pakt blíže neurčuje, jaká politická či ekonomická opatření mají být k dosažení uvedených cílů použita, což znamená, že se jednotlivé členské státy budou moci svobodně rozhodnout, jaké prostředky zvolí. O úspěchu nebo neúspěchu paktu bude nepochybně rozhodovat to, zda se do něj členské státy skutečně aktivně zapojí, a jak účinný bude dohled nad jejich pokrokem. Co se týče hospodářské koordinace, EU si už nemůže dovolit takové selhání, k jakému došlo v případě Paktu stability a růstu. Rovněž byl vyjádřen souhlas se zahrnutím ustanovení o vytvoření trvalého evropského mechanismu finanční stability do Smlouvy, jejž podnítila vzájemná shoda členských států na tom, že je třeba zajistit stabilitu eurozóny jako celku. Jedná se o velice významné rozhodnutí, zejména s ohledem na problémy, jimž eurozóna poslední dobou čelí. Stálý mechanismus zakotvený ve Smlouvě bude fungovat jako dostatečná záruka pro případ budoucího opakování podobných událostí, čímž zároveň sníží riziko spekulativních útoků na evropskou měnu. Vítám také skutečnost, že mechanismus je otevřený i členským státům mimo eurozónu.
Rafał Trzaskowski
písemně. - (PL) Proti krizi můžeme účinně bojovat pouze tehdy, jestliže budeme spolupracovat a předejdeme jakémukoli rozdělování na země patřící do eurozóny a ty, které stojí mimo. Je těžké si představit budování konkurenceschopnější EU bez podílu zemí, jako je Spojené království, Švédsko či Polsko, a proto vítám informaci o přijetí Paktu euro plus. Zdálo se nám, že eurozóna má v úmyslu reformovat nejen sama sebe, ale co víc, zavést reformy i mimo struktury EU, což poslance EP poněkud znepokojilo. Tyto obavy se ovšem podařilo úspěšně rozptýlit a jménem Parlamentu bylo přijato nekompromisní stanovisko. Je pouze škoda, že jej členské státy nepřijaly v celém jeho rozsahu, zejména pokud jde o evropský mechanismus stability, který měl být zemím mimo eurozónu otevřený už od počátku.
