Brott mot yttrandefriheten och diskriminering utifrån sexuell läggning i Litauen (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om
en muntlig fråga till kommissionen från Renate Weber, Sophia in 't Veld, Leonidas Donskis, Cecilia Wikström, Alexander Alvaro, Sonia Alfano, Gianni Vattimo, Sarah Ludford och Ramon Tremosa i Balcells för ALDE-gruppen, om brott mot yttrandefriheten och diskriminering utifrån sexuell läggning i Litauen - B7-0669/2010),
en muntlig fråga till kommissionen från Ulrike Lunacek för Verts/ALE-gruppen, om brott mot yttrandefriheten och diskriminering utifrån sexuell läggning i Litauen - B7-0803/2010),
en muntlig fråga till kommissionen från Cornelis de Jong för GUE/NGL-gruppen, om brott mot yttrandefriheten och diskriminering utifrån sexuell läggning i Litauen - B7-0804/2010), och
en muntlig fråga till kommissionen från Michael Cashman, Monika Flašíková Beňová och Claude Moraes för S&D-gruppen, om brott mot yttrandefriheten och diskriminering utifrån sexuell läggning i Litauen - B7-0005/2011).
Sophia in 't Veld
Fru talman! Idag diskuterar vi, och det är inte första gången, den lagstiftning som kan komma att antas av Litauens parlament och som kan komma att få mycket negativa effekter för homosexuella, bisexuella och transsexuella (HBT-personer) i Litauen. Det är olyckligt att vi på nytt diskuterar denna fråga, eftersom parlamentet redan har antagit en resolution om detta.
Jag anser att den resolution som vi har lagt fram för omröstning i morgon är mycket tydlig och uppmanar våra litauiska kolleger att tänka ytterligare på denna fråga och säkerställa att den lagstiftning som de antar inte diskriminerar HBT-personer.
Jag har inte mycket att säga om resolutionen, men jag anser att det blir allt tydligare att Europeiska unionen måste använda sig av starkare rättsliga instrument för att stärka de grundläggande rättigheterna. Vi debatterade nyligen den kontroversiella medielagen i Ungern, och vi ställs nu inför liknande frågor.
I fördragen har vi fastslagit vilka värderingar som delas av våra 500 miljoner medborgare. När det gäller att tillämpa dessa i praktiken stöter vi dock på problem. Jag skulle därför vilja fråga kommissionsledamoten vad hon anser om vårt förslag att upprätta en europeisk färdplan för HBT-personers rättigheter. Europeiska unionen har gjort mycket för jämställdhet mellan könen i det förflutna och vi har färdplaner för jämställdhet mellan könen. Vi har många strategier för att bekämpa rasism och främlingsfientlighet, socialt utanförskap och för att stärka grundläggande rättigheter. Men inte för HBT-personer. Jag anser att det är mycket brådskande och mycket nödvändigt att vi upprättar en sådan strategi, för att bekämpa fördomar, okunnighet, diskriminering och hat samt för att stärka HBT-personers rättigheter.
Det finns många exempel på detta problem. Även om vi idag diskuterar ändringsförslag som har lagts fram i det litauiska parlamentet bör detta inte avleda oss från det faktum att homofobi existerar i alla medlemsstater.
Jag vill fästa kommissionsledamotens uppmärksamhet vid ett annat faktum, och fråga om hennes åsikter om detta. Det handlar om den europeiska asylpolitiken och det faktum att människor som söker asyl till följd av att de åtalas på grund av sin sexuella läggning i en medlemsstat som jag inte ska nämna vid namn, måste genomgå ett slags fallometriskt test. Detta är mycket förnedrande och hör inte hemma i Europeiska unionen. Jag skulle vilja fråga vad kommissionen avser att göra åt saken.
Ulrike Lunacek
Fru talman! Min kollega Sophia in 't Veld har redan hänvisat till resolutionen och förklarat vad den handlar om. Jag instämmer helt och fullt i den fråga som hon ställde till kommissionsledamoten: Hur vore det med en färdplan för HBT-personers rättigheter i Europeiska unionen?
Jag skulle vilja utgå ifrån en annan vinkel, för att förhoppningsvis övertyga dem i parlamentet som ännu inte har beslutat sig för att rösta för denna resolution. Vet ni vad? Förra sommaren var fyra av Europaparlamentets ledamöter, Sophia in 't Veld, jag själv, Michael Cashman och Kristofer Fjellner, som representerar fyra grupper, vilket innebär en majoritet av parlamentet, i Vilnius, Litauen, när den första baltiska gay pride-festivalen hölls i Vilnius. Syftet var att stärka och stödja homosexuella, bisexuella och transsexuella personer i denna stad. Vi var där under EU:s flagga och signalerade därmed till alla att denna flagga skyddar oss, homo-, bi- och transpersoner, och att detta även gäller för Litauen.
Vad skulle hända med oss, och med de litauer som nästa år kan komma att marschera för våra lika rättigheter i Vilnius, om denna lag antas av Seimas? Var och en av oss skulle kunna bötfällas med upp till 2 900 euro för offentligt främjande av sexuell läggning, vilket i detta fall innebär homosexualitet, eftersom jag antar att det inte gäller för heterosexualitet. Är det verkligen vad parlamentet skulle vilja? Är det vad parlamentet i Litauen, ett land vars medborgare - däribland de homosexuella - för 20 år sedan kämpade för sin egen frihet, skulle vilja?
Jag är alltså mycket glad över att Litauens president, Dalia Grybauskaitė, före detta kommissionsledamot, och Litauens regering redan har uttryckt att lagförslaget strider mot Litauens egen författning. Jag hoppas att det kommer att framstå som tydligt att olika slags sexualitet, sexuell läggning och boendeformer har varit en del av alla kulturer och samhällen, och så även i Litauen. Att dölja sådana fakta för allmänheten, från unga människor, är helt enkelt en grund för att hetsa till hat, hatpropaganda och hatbrott. Det är något som jag inte tror att någon i Europaparlamentet eller i det litauiska parlamentet skulle vilja.
Jag hoppas därför att vi kommer att få stöd av parlamentet och av kommissionsledamoten för att anta denna resolution. Vi behöver inte kommissionsledamotens stöd, men jag hoppas att vi får det.
Cornelis de Jong
Fru talman! Jag vill ansluta mig till det som sagts av föregående talare. Men jag vill även lyfta fram ytterligare en aspekt av denna fråga: Att genomföra den föreslagna ändringen skulle kunna få allvarliga konsekvenser även för andra människor än HBT-personer i Litauen. Detta är ytterligare ett exempel på en lag som skulle kunna användas för att neka erkännande av partnerskap och äktenskap för personer av samma kön från andra medlemsstater. Vi debatterade detta i kammaren redan i september förra året, och eftersom vissa frågor förblev obesvarade då skickade vi och de andra parlamentsledamöterna brevledes en begäran om tydliggörande. Er kommissionsledamot skickade ett svar till oss, i vilket han bland annat skrev att sådana pars uppehållsrättigheter erkänns i EU-lagstiftningen. Jag har följande fråga: Kommer du också att utmana Litauen i fall där den ena partnern inte är medborgare i en medlemsstat? Jag skulle uppskatta ett tydligt svar på detta.
I kommissionens arbetsprogram har jag läst att kommissionen år 2013 kommer att utarbeta ett lagförslag om ett ömsesidigt erkännande av civilståndshandlingars verkan. Min fråga är: Inbegriper förslaget också ett ömsesidigt erkännande av äktenskap och partnerskap? Om så är fallet är detta i sig goda nyheter. Men varför inte förrän år 2013?
Kommissionen har tillkännagivit att den kommer att vidta nödvändiga åtgärder när dess tjänstemän väl har analyserat den litauiska lagstiftningen. Min fråga är: Har man analyserat denna ännu och har era tjänstemän, som en del av denna analys, beaktat vilka konsekvenserna skulle bli för ett erkännande av makar av samma kön från andra medlemsstater?
Vilka åtgärder kommer kommissionen att vidta mot Litauen då, och vad kommer kommissionen att göra åt Rumänien, vars lagstiftning särskilt utesluter ett sådant erkännande?
Slutligen lovade du, Viviane Reding, under debatten i september att du skulle svara snabbt på rapporten om homofobi av Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter. I ovannämnda brev hänvisade du dock bara till kommissionens årliga rapport. Anser du inte att frågan bör ges större utrymme mot bakgrund av utvecklingen i Litauen? Kan du också lova att du kommer att utfärda en separat rapport om homofobi i Europeiska unionen så snart som möjligt?
Monika Flašíková Beňová
Fru talman! Jag måste ärligt säga att jag inte förstår vad det är som händer i Litauen, eller snarare att vi känner oss desillusionerade och upprörda över detta.
Just som vi tycks nå framsteg i Europeiska unionen, åtminstone såtillvida som vi vet vad grundläggande mänskliga rättigheter innebär, får vi signaler från en av medlemsstaterna om att så inte tycks vara fallet.
Tanken att man enligt lag måste förhindra exempelvis främjandet av andra relationer än heterosexuella verkar vara oerhört regressiv, och den trampar på vad vi har åstadkommit de senaste åren i Europaparlamentet och i samarbete med kommissionsledamoten och kommissionen när det gäller mänskliga rättigheter.
Att skydda barns andliga hälsa är bara en skamlig förevändning som utnyttjas av osäkra politiker. Vi måste och vi vill skydda våra barn. Vi måste särskilt skydda dem mot våld och fattigdom, och vi vill tillhandahålla utbildningsvillkor, trygghet och personlig utveckling. Vi vet alla, eller åtminstone majoriteten av oss, av egen erfarenhet att barn inte tar skada av att det visas känslor och kärlek, och inte heller av att relationer som är annat är heterosexuella främjas.
Jag är därför fast övertygad om att det i en tid som denna inte längre är lämpligt att vi upprätthåller diskussioner med förespråkare för sådana åsikter, eller att vi fortsätter att försöka förklara något för dem. Det är lönlöst att ens försöka förklara varför de är så bedrövligt vilseledda i sina åsikter.
Jag anser att vi behöver vidta beslutsamma åtgärder. Vi behöver entydigt fastslå att homofobisk lagstiftning entydigt står i motsättning till Europeiska unionens grundläggande principer och helt tydligt strider mot fördragen, stadgan om de grundläggande rättigheterna och Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna. En sådan lagstiftning respekterar inte yttrandefrihet och informationsfrihet, mötesfrihet och förbud mot diskriminering grundad på sexuell läggning.
Jag vill också fråga kommissionsledamoten om kommissionen kommer att inleda överträdelseförfaranden gentemot Litauen om en sådan lag antas?
Viviane Reding
Fru talman! Jag vill börja med att betona att kommissionen entydigt motsätter sig homofobi, eftersom det utgör en uppenbar kränkning mot mänsklig värdighet.
Det är också därför som jag, den 22 november 2010, besökte Litauen och med president Dalia Grybauskaitoch justitieministern diskuterade förslaget om tillägget till landets förvaltningslag om införande av ett nytt brott som kan bestraffas med böter för främjande av homosexuella relationer eller finansiering av sådant främjande på offentliga platser och de närliggande förslagen att ändra strafflagen.
I enlighet med de senaste uppgifterna har det litauiska parlamentet skjutit upp antagandet av detta förslag till ändring av förvaltningslagen, och det förväntas nu äga rum nästa vår. Detta betyder att saken fortfarande diskuteras.
Kommissionen undersöker förslagen att ändra den litauiska förvaltningslagen och strafflagen och även annan litauisk lagstiftning utifrån deras överensstämmelse med relevant EU-lagstiftning.
År 2009 uttryckte kommissionen allvarlig oro inför de litauiska myndigheterna angående förenligheten av den litauiska lagen om skydd för minderåriga mot de skadliga effekterna av offentlig information med EU-lagstiftningen och de grundläggande rättigheterna. Efter ett ingripande från kommissionens sida ändrades lagen i december 2009.
Enligt lagen är det skadligt för minderåriga att ta del av information som ”uttrycker förakt för familjevärderingar och främjar sexuella relationer eller andra begrepp avseende ingående av äktenskap eller andra familjebildningar än de som fastställs i författningen eller civilrättslagstiftningen”. Den praktiska tillämpningen av denna lag kan komma att väcka frågor om dess förenlighet med e-handelsdirektivet och direktivet om audiovisuella medietjänster och med principen om icke-diskriminering. Kommissionen fortsätter att se över denna fråga.
I enlighet med den information som jag har fått trädde en ändring av lagen om tillhandahållande av information i kraft den 18 oktober 2010. Enligt denna ändring föreskrivs att ”reklam och audiovisuella kommersiella meddelanden [...] inte får innehålla manifestering eller främjande av sexuell läggning”. Om dessa bestämmelser skulle upprätthållas i lagen skulle vi få samma problem när det gäller förenlighet med direktivet om audiovisuella medietjänster och en möjlig kränkning av artikel 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
I maj 2010 skrev kommissionen till den litauiska regeringen och uttryckte oro angående att man i sista stund ställde in den baltiska gay pride-festivalen. Jag är säker på att ni minns detta. Vi erinrar i detta brev om att friheten att delta i fredliga sammankomster, i enlighet med Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och artikel 12 i stadgan, är en av de principer som unionen grundar sig på. På grundval av detta hölls den baltiska gay pride-festivalen den 8 maj 2010, något som föregående talare hänvisade till.
När det gäller frågan om en möjlig EU-strategi för att bekämpa homofobi prioriterar kommissionen att säkerställa att EU-lagstiftningen är förenlig med EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna, däribland artikel 21, i enlighet med vilken diskriminering på grund av sexuell läggning är förbjuden. Hur detta ska uppnås förklarades tydligt i kommissionens meddelande om ett effektivt genomförande av stadgan om de grundläggande rättigheterna, som antogs den 19 oktober 2010. Vi kommer att återkomma till denna fråga i den årliga rapporten om tillämpningen av stadgan, vilket också omfattar tillämpning av artikel 21. Detta kommer att ske till våren.
I enlighet med denna logik är det fallometriska testet som ett förfarande inom ramen för asylpolitiken naturligtvis föremål för EU-lagstiftningen och direkt kopplat till artikel 21 i stadgan, enligt vilken diskriminering på grund av sexuell läggning är förbjuden. Detta innebär utan tvekan att EU har befogenhet att ingripa i fall där det råder diskriminering i en EU-lagstiftning eller i tillämpningen av denna på nationell nivå.
Sammanfattningsvis vill jag upprepa att kommissionen har gjort ett kraftfullt åtagande att bekämpa homofobi och diskriminering på grund av sexuell läggning i enlighet med alla befogenheter som den tilldelats enligt fördraget.
När det gäller erkännande av civilstånd avser vi inte att lägga fram någon lagstiftning som skulle bryta mot medlemsstaternas materiella bestämmelser inom familjerättens område eller ändra nationella definitioner av äktenskap. Detta handlar om subsidiaritet. Vår grönbok om erkännande av handlingar angående civilstånd är utformad för gränsöverskridande situationer, såsom erkännande av födelsebevis, och den handlar inte om erkännande av äktenskap mellan personer av samma kön. Vi får inte blanda ihop saker. Det är upp till medlemsstaterna att definiera vad äktenskapet är. Det är upp till medlemsstaterna att tillåta fri rörlighet och främja icke-diskriminering. Detta är två helt olika saker. Så är EU-lagstiftningen utformad och det är denna som vi faktiskt tillämpar.
Simon Busuttil
Fru talman! PPE-gruppen har föresatt sig att upprätthålla de värderingar och principer som unionen grundas på, särskilt när det gäller respekten för mänskliga rättigheter. EU bör bekämpa alla former av diskriminering och detta inbegriper diskriminering på grund av sexuell läggning. Samtidigt måste vi respektera att varje demokrati har rätt att, så länge som den respekterar mänskliga rättigheter och principen om icke-diskriminering, diskutera, ändra och anta nationella lagar utan att vi lägger oss i de nationella parlamentens debatter och utan att vi kränker subsidiaritetsprincipen eller i förtid agerar fördömande gentemot en medlemsstat.
Vi gillar inte tanken på att fördöma en medlemsstat, särskilt som man i detta specifika fall inte ens har röstat om de föreslagna ändringarna i det litauiska parlamentets kammare, utan de fortfarande granskas av de litauiska myndigheterna. Dessutom har de litauiska myndigheterna själva redan konstaterat att de föreslagna ändringarna strider mot EU-lagstiftningen. De har förklarat att de kommer att vidta åtgärder för att råda bot på situationen och respektera principen om icke-diskriminering på grund av sexuell läggning. Denna föreslagna lagstiftning kommer antagligen inte ens att komma in i Litauens lagbok och därför finns heller inte någon anledning att fördöma medlemsstaten.
Sammanfattningsvis hoppas jag ändå verkligen att PPE kommer att kunna stödja den gemensamma resolutionen i morgon, så länge som inte någon enskild medlemsstat fördöms, och om resolutionen ändras och blir mer balanserad.
Sarah Ludford
Fru talman! Jag hoppas mycket på att Litauen ska lära av Storbritanniens erfarenheter, ett land som gick igenom egna svårigheter på grund av en lag som förbjöd främjande av homosexualitet i skolor. David Cameron, som då var ledare för de konservativa och som nu är premiärminister, sade för 18 månader sedan att hans parti gjorde fel i att stödja lagen från 1988, vilken sedan upphävdes. David Cameron förutsade att den första öppet homosexuella premiärministern i Storbritannien skulle tillhöra det konservativa partiet. Vi får se, men detta är vad han förutspådde.
Man kan alltså se en enorm attitydförändring under de två senaste årtiondena. Denna attitydutveckling, som min kollega Charles Tannock vet mycket mer om, och förflyttning av centerhögern, speglas i en mycket anspråkslös och sansad PPE-resolution, och faktiskt i Simon Busuttils inledande anmärkningar. Jag hoppas att PPE kommer att kunna enas om huvudresolutionen om merparten av deras ändringsförslag godtas vid omröstningen i morgon.
Situationen i Storbritannien har förändrats så till den grad att ägarna till ett litet pensionat i dag tvingades att ersätta ett homosexuellt par som de inte gav rum åt, för att de brutit mot lagen. Som domaren påpekade står det ägarna helt och hållet fritt att ha eller diskutera egna uppfattningar om homosexualitet, men de har inte rätt att diskriminera någon på grundval av dessa åsikter. Det är samtal, diskussion, debatt och mötesfrihet som skulle påverkas av de föreslagna litauiska lagarna.
Förbudet att främja eller sprida homosexualitet skulle troligen få en nedkylande effekt på det fria ordet och på diskussioner, vilket också EU:s byrå för grundläggande rättigheter har påpekat. Jag ställer mig bakom Sophie in 't Veld när det gäller att uppmana EU att upprätta en färdplan för att bekämpa homofobi och diskriminering, och jag uppmanar företrädare för hela det politiska spektrumet i denna kammare att förena sig och stödja alla mänskliga rättigheter.
Marije Cornelissen
Fru talman! Det här är inte första gången som Litauen kränker EU:s grundläggande värderingar och EU-fördraget. Det litauiska parlamentet tycks inskränka homosexuellas rättigheter på ett alltmer skamlöst sätt.
Vi måste vidta åtgärder för att få ett slut på detta. EU:s värderingar och lagar kan inte behandlas som en à la carte-meny - vi beställer denna rätt, men inte den. Alla som vill bli och förbli medlemmar i EU måste följa hela vår lagstiftning. Detta gäller Litauen, men det gäller också Frankrike och Nederländerna. Anta att exempelvis Nederländerna börjar tumma på invandrares rättigheter vid något tillfälle i framtiden. Då måste vi vidta åtgärder. Om vi inte gör det kommer resultatet att bli att ingen i unionen faktiskt kommer att kunna känna sig ordentligt skyddad.
Det gläder mig att kommissionsledamoten omedelbart har inlett en rättslig analys och jag hoppas den kommer att följas upp mycket snart, eftersom vi definitivt inte kan tillåta en situation där människor först drabbas av dessa lagar och sedan måste gå till närliggande medlemsstater för att pröva sina rättigheter som EU-medborgare i Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna.
Charles Tannock
Fru talman! EU är grundat på principen om att alla medborgare åtnjuter lika rättigheter och friheter. Alla länder som vill bli medlemmar i EU måste ställa sig bakom denna princip och skriva under Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna (ECHR), inte minst när det gäller sexuell läggning.
När Litauen blev medlem i EU för sju år sedan förband man sig att upprätthålla våra gemensamma värderingar när det gäller tolerans och jämställdhet. Sedan dess har Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna - och jag tror att det är artiklarna 12 och 21 - trätt i kraft för att ytterligare enligt lag garantera medborgarna frihet från diskriminering på grund av sexuell läggning på institutionell nivå.
Som talesman för mitt parti och min grupp när det gäller frågor som rör mänskliga rättigheter utanför unionen kan jag kategoriskt säga att ECHR upprätthåller och stödjer principer om jämställdhet, tolerans och mångfald överallt.
Icke desto mindre har många européer traditionella värderingar när det gäller homosexualitet, ofta grundade på religiös övertygelse. Precis som vi försöker upprätthålla lagen för att skydda HBT-rättigheter bör vi även sträva efter att säkerställa att de som vill uttrycka motsatta, icke-inflammerade åsikter inom gränserna för lagen om yttrandefrihet även har frihet att göra detta.
Det litauiska samhället är otvivelaktigt fortfarande konservativt i stort, och vi bör ha förståelse för detta. Människor har rätt att tycka vad de vill. Men institutionellt och rättsligt kan vi inte kompromissa om principen att vi alla är jämställda. Jämställdhet är ett signum för vårt europeiska progressiva samhälle, och jag tror faktiskt att rättssäkerheten och individens rättigheter, garanterade av EU, har fungerat som en magnet för länder som Litauen när de har uppstått efter kommunistisk totalitär dominans.
Jag uppmanar därför de litauiska myndigheterna att fundera över det faktum att EU har föresatt sig att förhindra marginalisering, förtal och förföljelse av minoriteter, något som var så vanligt i Europa under första hälften av 1900-talet. Även om det, som Simon Busuttil sade, är fullt möjligt att lagförslaget inte blir lag, eftersom Litauen är en demokrati och bara alltför medvetet om de frågor som kommer att tas upp i debatten i kväll, bör kommissionen verkligen titta på detta litauiska lagförslag och uttala sig om huruvida det är förenligt med EU-lagstiftningen.
Joe Higgins
Fru talman! Lagförslaget om att förbjuda vad som benämns som offentligt främjande av homosexuella relationer i Litauen utgör ännu en ursäkt att smula sönder rättigheterna för homosexuella, transsexuella och bisexuella personer i landet.
Så grymt ironiskt att ett land som gjorde sig av med bojorna från stalinistisk diktatur för bara 20 år sedan nu hemfaller åt ett av de många brott som detta system ägnade sig åt: förtryck av rättigheter för personer som lever fritt och fredligt i enlighet med sin egen sexuella identitet.
Jag välkomnar modet hos de hundratals homosexuella och deras supportrar som trotsade hatkampanjen mot dem och gick i den baltiska gay pride-festivalen i Litauens huvudstad Vilnius i maj förra året. Det är motbjudande att se hur högerpolitikerna gör homosexuella till syndabockar i Litauen. Det politiska etablissemanget i landet har svikit sitt folk på ett fruktansvärt sätt, särskilt ungdomarna. Precis som i Irland har marknadskapitalism och finansiell spekulation förstört de baltiska staternas ekonomier, däribland Litauens, där arbetslösheten har stigit upp till 18 procent och ungdomsarbetslösheten till svindlande 35 procent. Under dessa omständigheter är utnyttjandet av minoriteter, däribland homosexuella, som syndabockar ett gängse och cyniskt sätt att avleda uppmärksamhet från etablissemangets egna misslyckanden.
Precis som i hatkampanjen mot homosexuella i Uganda försöker man med den homofobiska kampanjen i Litauen antyda att homosexuella personer utgör ett hot mot barn genom att de skulle utnyttja barn sexuellt. Detta är giftigt förtal utformat för att förvirra och missleda. Det är förtal som skulle få föräldrar att titta bort för att skydda sina barn. Jag kommer från Irland och jag kan tyvärr bekräfta att hot mot barn traditionellt kommer från institutioner där det är meningen att de ska vara trygga, inom vissa familjer och vissa områden av den katolska kyrkan.
Det är förkastligt att unga personer i Litauen som ska bearbeta sin framväxande sexualitet under en period av livet som är svår nog, nu måste göra detta i ett klimat som präglas av intolerans och rädsla. Vi bör alltså vara solidariska med alla människor i Litauen, Ryssland, Europeiska unionen och alla andra platser och med deras rättigheter att få leva i frid och i enlighet med sin egen identitet.
Dimitar Stoyanov
(BG) Fru talman! Av denna debatts anföranden utkristalliseras ett huvudantagande om att de föreslagna ändringarna kommer att diskriminera homosexuella. Talarna är dock inte säkra på detta - det är bara ett antagande. Det är därför som det påminner mig lite om filmen Minority Report, där den lokala polisen använder synska personer för att bevisa personers skyldighet innan de har begått något brott.
Litauen är för närvarande precis i ett sådant läge. Landet döms för något som ännu inte har begåtts. I detta döljer sig också ett annat grundläggande problem som kommer att förfölja oss under många år - konflikten mellan olika gruppers olika rättigheter.
Ni vet exempelvis att mötesfriheten som vi nu diskuterar inte är obegränsad och absolut. Ett möte måste vara fredligt och hållas under sådana omständigheter att det inte hotar den allmänna ordningen.
Jag vet att detta går utöver fallet med Litauen. Glöm dock inte att dessa motstridande rättigheter i framtiden allt oftare kommer att bli ett stort problem för Europeiska unionen, och att vi, om vi fortsätter att utöka tillämpningsområdet för medborgarnas så kallade rättigheter och friheter, kommer att nå en punkt där vi kommer att behöva bestämma vilkas rättigheter och friheter som ska prioriteras framför andras.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Fru talman! I Litauen råder just nu en situation där vi, å ena sidan, talar om rätten hos varje demokratiskt vald regering att skapa sina egna lagar i sitt eget land och, å andra sidan, om skyldigheten att rätta sig efter de mänskliga rättigheter som värnas genom EU:s lagstiftning och internationella konventioner. Europaparlamentets roll är otvivelaktigt, bland annat, att beakta alla fall där det kan vara fråga om ett brott mot mänskliga rättigheter. Även delaktighet i vissa sociala grupper kan leda till sådana brott. Parlamentet har vid flera tillfällen föreslagit resolutioner avseende detta. Man har alltid motsatt sig brott mot dessa rättigheter.
Dagens debatt är också ett resultat av en oro för att den föreslagna ändringen i den litauiska lagen ska kunna leda till att till exempel yttrandefriheten i Litauen begränsas på grund av sexuell läggning. Oron är berättigad i den meningen att Europaparlamentet upprepade gånger har påpekat för Litauens regering att det har förekommit fall av selektiv behandling när det gäller mänskliga rättigheter i landet. Här tänker jag särskilt på etniska minoritetsgrupper vars rättigheter inte är jämlika i litauisk lagstiftning. Därför är det värt att framhålla att ett lands lagförslag ska följa fastställda standarder och överensstämma med EU:s lagstiftning, vilket garanterar att vissa minoriteter, däribland etniska minoriteter, behandlas lika.
Vilija Blinkevičiūt
(LT) Fru talman! När vi i dag debatterar något som är en känslig fråga för mitt land, Litauen, vill jag framför allt betona att Litauen, i egenskap av medlemsstat i EU, respekterar mänskliga rättigheter och friheter och EU:s värderingar. Det har dessvärre förekommit fall där enskilda ledamöter i det litauiska parlamentet har tagit initiativ till lagar som kränker mänskliga rättigheter och diskriminerar medborgare. Men jag vill meddela att den litauiska regeringen förra onsdagen antog en negativ hållning till det förslag om att införa påföljder för att offentligt främja homosexuella relationer som debatterats i det litauiska parlamentet. Lagförslaget är i strid med internationell lagstiftning och EU-lagstiftning, liksom med bestämmelserna i Republiken Litauens konstitution, och anses vara diskriminering på grund av sexuell läggning. Eftersom Litauen har ratificerat Lissabonfördraget måste man dessutom respektera Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna där man förbjuder all form av diskriminering, däribland diskriminering på grund av sexuell läggning. Lagförslaget fördömdes av Litauens president, Dalia Grybauskaitė. Jag vill poängtera att de tillägg som föreslås i lagförslaget ännu inte har antagits av Litauens parlament. Dessutom har det litauiska parlamentets utskott för mänskliga rättigheter ännu inte presenterat sitt beslut om dessa föreslagna tillägg. Jag hoppas att Litauen tar hänsyn till kritiken från EU och omvärlden, den litauiska regeringens negativa hållning och Europaparlamentets resolution. Jag hoppas även att det litauiska parlamentet tar politisk ställning och förkastar lagförslaget, som skulle kränka mänskliga rättigheter och friheter, och att all diskriminering upphör, däribland diskriminering på grund av sexuell läggning.
Raül Romeva i Rueda
(EN) Fru talman! Jag tycker att det är ganska tydligt att det budskap vi vill framföra till det litauiska parlamentet - och inte bara dit, utan även till alla dem som fortfarande avser att diskutera grundläggande fakta - har större betydelse än någonsin. Jag anser att vi måste påminna vissa kolleger om två realiteter, eftersom de kan ha glömt bort dem. Den första är att homosexualitet inte längre anses vara en psykisk sjukdom och den andra, som är särskilt relevant här, är att det inte finns någon trovärdig forskning som visar att man kan påverka barns sexuella läggning genom att informera dem om homosexualitet.
Detta är fakta som ingen lagtext eller lagstiftningsförslag kan bestrida. Det budskap som vi vill framföra i morgon är helt enkelt att påminna våra kolleger om att dessa frågor inte borde vara föremål för diskussion. Därför måste vi anta resolutionen, och det är också därför som vi måste stödja de försök som Litauens president har gjort för att stoppa det som pågår. Men jag vill understryka att budskapet inte bara är riktat mot litauerna utan även mot alla dem som fortfarande avser att då och då diskutera sådana frågor.
Konrad Szymański
(PL) Fru talman! Det verkar som om det inte finns något mer hyperkänsligt parlament i världen när det gäller att skydda sexuella minoriteters rättigheter än Europaparlamentet. Den litauiska lagen, som var illa översatt i den resolution som vi ska rösta om, har ännu inte antagits. Europaparlamentet börjar redan kritisera en av sina medlemsstater. Jag anser att vi inte bör lägga oss i den suveräna lagstiftningsprocessen i Litauen, som är en suverän stat.
Vi bör faktiskt hysa större tilltro till lagstiftningsprocessen i Litauen och ha en större förståelse för de ledamöter i det litauiska parlamentet som påpekar att i synnerhet barn och ungdomar bör skyddas bättre mot en ofta aggressiv exponering för material med sexuellt innehåll. Det är en helt naturlig diskussion. Det tycks som om barns rättigheter helt har ignorerats i den här debatten. Vi kommer inte att uppnå tillit, respekt för suveränitet, återhållsamhet eller hänsyn till barns rättigheter med den här resolutionen. Därför kan vi inte godkänna den.
Joanna Senyszyn
(PL) Fru talman! Majoriteten av EU:s medborgare anser att alla är jämlika och att alla har samma rättigheter. Men i en del europeiska länder är toleransnivån för sexuella minoriteter fortfarande för låg. Det förekommer uppmaningar till hets mot homosexuella, förbud av marscher för jämlikhet och till och med lagbestämmelser som strider mot EU:s lagstiftning, som till exempel det diskriminerande litauiska lagförslaget. Genom att inom EU upprätta en enhetlig, lägsta skyddsnivå för personer som utsätts för diskriminering på grund av ålder, sexuell läggning, funktionshinder, religion eller världsåskådning kan man sätta stopp för sådana handlingar. När kommer detta att ske? Det är viktigt att kyrka och stat är helt åtskilda, eftersom homofobi sprids inom de områden där religionen har en alltför stor roll. Än i dag är homosexualitet olagligt i 76 länder världen över, och åtta islamiska länder har dödsstraff för homosexuella relationer. I Europa har vi i bästa fall bara bestämmelser eller lagförslag som vanhedrar den fria världen. Därför är den här resolutionen och EU:s antidiskrimineringsdirektiv så viktiga.
Catherine Trautmann
(FR) Fru talman, fru kommissionsledamot, mina damer och herrar! Det tillägg som för närvarande granskas av det litauiska parlamentet och som skulle göra det straffbart att offentligt främja homosexualitet togs fram inom ramen för en lag som ska skydda minderåriga mot skadlig påverkan av offentlig information.
Hur kan vi, skenbarligen i syfte att skydda minderåriga, undergräva både yttrande- och informationsfriheten och, framför allt, sanktionera diskriminering på grund av sexuell läggning? Vi vet mycket väl att en sådan text leder till att man döljer sin sexuella läggning och att den strider mot homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter, som vi har försvarat och som EU-parlamentet har försvarat. I en tid när vi ser våldsdåd mot och angrepp på homosexuella är det här dessutom ett incitament till att kriminalisera homosexualitet och en uppmaning till våld. Vi kan inte ge våra ungdomar en bild av ett europeiskt samhälle som är slutet, intolerant, trångsynt och som inte respekterar andra människor.
För oss står den här lagen därför fullständigt i strid med de europeiska värderingar som innefattas i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Som man har nämnt tidigare strider den även mot hela EU:s regelverk, som omfattar antidiskriminering. Det har bidragit stort till att göra våra nationella lagar mer jämlika inom många delar av vårt vardagsliv, från sysselsättning till information eller utbildning.
Jag vill tacka dig, kommissionsledamot Viviane Reding, för ditt mycket tydliga inlägg och jag skulle önska att alla grupper förstod ditt argument lika bra som ledamöterna här. Jag uppmanar alla ledamöter från alla de politiska grupperna att sluta upp bakom gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater och demokrater i Europaparlamentet (S&D), gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa (ALDE), gruppen De gröna/Europeiska fria alliansen (Verts/ALE) och gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster (GUE/NGL), som har tagit initiativet till resolutionen.
Anna Záborská
(SK) Fru talman! Varför engagerar sig EU-parlamentet i ett lagförslag som har lagts fram av en ledamot i ett nationellt parlament? Jag undrar när vi började diktera för medlemsstaternas lagstiftare vad de får och inte får diskutera?
Varken den här debatten eller resolutionsförslaget, som vi ska rösta om i morgon, handlar om en lag som har trätt i kraft. Det rör sig om en icke-bindande text som är föremål för debatt i ett parlament i en medlemsstat. Den lag som eventuellt hotar mediefriheten i Ungern är en lag som är i kraft.
Men de flesta av oss anser ändå att vi, innan vi engagerar oss i frågan, bör ge den ungerska regeringen tid att ändra lagen, om det behövs. Låt oss åtminstone vara konsekventa.
Låt oss också lägga denna resolution på is, åtminstone tills debatten i det litauiska parlamentet är avslutad.
RadvilMorkūnaitė-Mikulėnien
(LT) Fru talman! Jag är från Litauen och den resolution som debatteras i dag bygger på ett tillägg till lagen om förvaltningsbrott. Jag vill understryka att det är en ännu inte slutbehandlad lagstiftningsprocess i ett nationellt parlament som Europaparlamentet försöker lägga sig i. Det är fortfarande på behandlingsstadiet, inget slutgiltigt beslut har fattats och man har inte debatterat eller diskuterat det i utskottet. För att vara rättvis måste jag säga att de institutioner som fick utvärdera vår parlamentsgrupps tillägg kom med slutsatser som inte är gynnsamma för lagförslaget. Det innebär att det framlagda resultat som diskuteras i dag förmodligen inte kommer att vara detsamma som det vi talar om här. Därför kan jag inte stödja resolutionen, då den är resultatet av en överdriven reaktion. Jag vill än en gång vända mig till min vän Joe Higgins. Var snäll och referera inte till något som du inte har upplevt. Att jämföra dagens Litauen med Sovjetunionen är helt enkelt obegripligt.
Alexandra Thein
(DE) Fru talman, fru kommissionsledamot! Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna förbjuder diskriminering på grund av sexuell läggning. Enligt artiklarna 6 och 7 i EU-fördraget och artikel 19 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är alla EU-organ och medlemsstater skyldiga att bekämpa diskriminering på grund av sexuell läggning.
Litauen är en medlemsstat i EU och har därför förbundit sig att dela dessa gemensamma värderingar som EU:s 500 miljoner medborgare ställer sig bakom. Jag välkomnar att den planerade lagen trädde i kraft på ett mindre strikt sätt i Litauen efter vår första resolution 2009 och att vi ännu inte har sett några bevis för att denna lag har tillämpats, samt att tillämpningen av den misslyckades när det gällde förbudet av Christopher Street Day-paraden och att paraden genomfördes. Därför blir jag än mer förvånad över att en ny lagstiftning nu föreslås som kan leda till böter på upp till 2 900 euro om man talar offentligt eller informerar om homosexuella relationer och att homosexuella - till skillnad från kvinnor - inte längre kommer att ha samma möjligheter som andra.
Därför välkomnar jag kommissionens strategi för att bekämpa homofobi och vill särskilt tacka kommissionsledamot Viviane Reding för att hon framhåller hur viktigt det är att värna dessa grundläggande rättigheter genom att hon deltar här i plenum, trots att det nästan är midnatt.
Viviane Reding
kommissionens vice ordförande. - (EN) Fru talman! Jag har noterat en mycket stor enighet här i kammaren mellan alla de stora politiska partierna i principfrågan om icke-diskriminering. Jag anser att om det fanns en resolution som verkligen betonade denna princip och tillämpningen av den i nationell lagstiftning - en skyldighet som de nationella staterna har skrivit under på visavi EU:s regler - då skulle det här vara ett mycket viktigt ögonblick.
De parlamentsledamöter som tydligt har framfört att vi talar om en lag som inte är en lag utan ett förslag från några parlamentsledamöter gör rätt i att belysa det, men jag vill även påpeka att både Litauens president och den litauiska regeringen tydligt har uttalat sig emot förslagen.
Jag hoppas att ett nästan enhälligt beslut i morgondagens omröstning kommer att understryka vikten av dessa principer som 27 medlemsstater frivilligt har kommit överens om, och som är de principer som ligger bakom våra EU-direktiv och förstärks genom stadgan om de grundläggande rättigheterna. Jag kan inte göra annat än att ansluta mig till parlamentets fasta ståndpunkt.
Talmannen
Jag har mottagit två resolutionsförslag som ingivits i enlighet med artikel 115.5 i arbetsordningen.
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum onsdagen den 19 januari 2011.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Kristiina Ojuland
skriftlig. - Samtidigt som vi är kritiska mot brott mot medborgerliga rättigheter i tredjeländer måste vi även utsätta medlemsstaterna för en liknande granskning. Det är en stor besvikelse att det litauiska parlamentet har gått så långt som att kriminalisera spridandet av information om sexuell läggning under förevändning av att man ska skydda minderåriga, religiösa känslor och politiska övertygelser. Det innebär ett tydligt brott mot yttrandefriheten och kan inte försvaras ens om det är vad majoriteten av befolkningen vill. Minoriteters okränkbara rättigheter är alltid utmärkande för demokrati, men det litauiska parlamentet har förväxlat demokrati med populism. Jag skulle vilja att det litauiska parlamentet förbättrade eller avskaffade lagar som i grund och botten är homofobiska och som bryter mot den litauiska författningen, Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, EU-stadgan om de grundläggande rättigheterna och den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter. Jag välkomnar det mod som Litauens president, Dalia Grybauskaitė, har visat genom att sätta sig emot offentlig diskriminering och hoppas att andra följer hennes exempel. Skulle dock det litauiska parlamentet misslyckas med att uppfylla sina internationella skyldigheter kommer EU att behöva ingripa.
