Internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES) (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om
en muntlig fråga till rådet från Miroslav Ouzký, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om huvudmålen för konferensen för parterna i konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES) i Haag den 3-15 juni 2007 (B6-0020/2007) och
en muntlig fråga till rådet från Miroslav Ouzký, för utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet, om huvudmålen för konferensen för parterna i konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES) i Haag den 3-15 juni 2007 (B6-0121/2007).
Marie Anne Isler Béguin 
suppleant för frågeställaren. - (FR) Fru talman! Herr minister och fru kommissionsledamot! Betänkandena avlöser varandra, men är inget är det andra likt för just nu ska vi tala om biologisk mångfald.
Herr minister, den här veckan kommer att ha präglats av Europaparlamentets önskan att bekämpa den försämrade biologiska mångfalden. I måndags diskuterades betänkandet från ledamot Adamos Adamou liksom betänkandet om Life+. I dag behandlar vi två muntliga frågor som lagts fram inför nästa sammanträde med parterna i konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter, CITES. Utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet - vars ordförande tyvärr inte kunde närvara just nu - ifrågasätter medlemsstaternas förhandlingsmetod och frågar Europeiska rådet vilka huvudsakliga mål unionen kommer att arbeta för vid det fjortonde mötet för konferensen med parterna i CITES, som hålls i Haag den 14-15 juni 2007, vilket ni även påpekade, fru talman.
CITES-konventionen är ett av de äldsta multilaterala miljöskyddsinstrumenten. Den antogs i Washington 1973 av stater som redan då var angelägna om att gå längre än de nationella lagstiftningsramarna. Syftet var att skydda vilda växter och djur från kommersiell överexploatering. Konventionens betydelse jämfört med andra multilaterala miljöavtal är dess goda anpassningsförmåga. Den påverkar handeln direkt genom att begränsa tillgången. I praktiken påverkas omkring 500 000 transaktioner - inget litet antal, 500 000 affärstransaktioner! - och överexploatering av den biologiska mångfalden begränsas på så sätt. Med alla anslutna institutionella partner - 170 stater, däribland våra 27 medlemsstater, forskare och icke-statliga organisationer - kommer CITES-konventionen att ha bidragit till att förhindra att särskilt utsatta arter försvinner och till att arter som den sibiriska tigern, blåvalen och den afrikanska elefanten kan bevaras.
Konventionen står inför många utmaningar. Å ena sidan är de strukturella. Konventionen strävar efter att få en finansiering som överensstämmer med ambitionerna. Den måste kunna ta itu med överutnyttjandet av arter, varav några inte alltid är införda på listan. Å andra sidan måste konventionen samtidigt beakta nya aspekter, bland annat klimatförändringen. Den måste ta hänsyn till att vissa instrument är ineffektiva, till exempel EU:s handlingsplan för skogslagstiftningens efterlevnad, styrelseformer och handel, eller FLEGT, som alla här i kammaren känner till. Konventionen måste också granska beslut som påverkat vissa arter negativt. Ett exempel är de tillstånd för försäljning av elfenben från Botswana, Namibia och Sydafrika som gavs vid parternas tolfte konferens och som ledde till att uppskattningsvis närmare 20 000 elefanter försvann.
Som ett led i kampen mot att arter försvinner måste EU till varje pris stå enigt med konventionens parter under konferenserna. Jag vill, herr minister, i detta sammanhang påpeka att EU ofta lägger ned sin röst när besluten fattas eftersom våra medlemsstater inte kan enas, vilket betyder att 27 röster går förlorade, och 27 röster är inte ett obetydligt antal. Det är till och med ett stort antal.
Därför, herr minister, ber vi rådet att beakta parlamentets resolution, som är ett uttryck för det europeiska folkets intressen och förmedlar det som medborgarna vill att vi ska försvara inom ramen för CITES-konvention. För det första belyser resolutionen vissa krav riktade till förhandlarna. Försiktighetsprincipen måste tillämpas lika strikt som när EU ställer krav i andra internationella förhandlingar om miljön.
Unionen måste även begära insyn i omröstningen och vägra genomföra slutna omröstningar, vilket faktiskt förekommer, särskilt när arter ska föras in på listorna i bilagorna. Poängen är att denna förlegade procedur måste moderniseras. Den uppfyller inte längre på något sätt medborgarnas krav. De måste kunna granska beslut som fattats för deras räkning. Vi känner till att de icke-statliga organisationerna kritiserar EU:s medlemsstater varje gång de inte avslöjat hur de röstat och att slutna omröstningar hålls om vissa arter. Vi anser att detta är helt oacceptabelt och vi efterlyser insyn, eftersom den här konventionen är speciell och eftersom medlemsstaterna som vi vet har särintressen i en del ärenden.
De frågor som står på konferensens agenda måste överlämnas till Europaparlamentet. Vi förväntar oss inget mindre. Varje gång en konferens med parterna i CITES-konventionen utannonseras ställer vi samma fråga till rådet: Vi förstår inte varför vi inte har rådfrågats tidigare så att vi vet vilken linje rådet tänker hålla under konferensen.
Jag ber också kommissionen och rådet att informera parlamentets delegation om konferensernas arbete, så att vi inte som vanligt blir tvungna att hänga runt i korridorerna och hoppas få lite information från dem, det vill säga när rådet och kommissionen anser det lämpligt att bjuda in oss! Därför tackar jag för att Europaparlamentets delegation får medverka i arbetet med konventionen.
Günter Gloser
rådets ordförande. - (DE) Fru talman, fru kommissionsledamot. Ärade ledamöter - däribland de som har talat för er kollega Miroslav Ouzký! Jag har ett uttalande från ordförandeskapet.
I likhet med tidigare möten med konferensen för avtalsparterna i Washingtonkonventionen om skyddet av arter kommer EU:s medlemsstater tillsammans att framföra den ståndpunkt som gemenskapen enats om. Rådet kommer snart att ange sin ståndpunkt som bygger på kommissionens senaste förslag och vill givetvis informera parlamentet om det ställningstagande man nått fram till.
Gemenskapens ståndpunkt kommer att ha tre övergripande mål:
Ett är att konventionen ska bli så effektiv som möjligt. Det första som måste göras i det hänseendet är att minska onödig administration. Praktiska och fungerande lösningar på problemen med genomförandet måste hittas. Det måste finnas garantier för att avtalsparternas resurser verkligen går dit där det finns ett verkligt behov av att bevara arter.
Större synergier måste skapas mellan konventionen om skyddet av arter och andra instrument och processer med anknytning till biologisk mångfald. Resolutionerna från den 14:e konferensen bör framför allt bidra till att den biologiska mångfalden slutar minska senast 2010, och till att millenniemålen för utveckling uppnås.
Vid konferensen avser EU också se till att de planerade ändringarna av bilagorna till Washingtonkonventionen verkligen ökar skyddet av de aktuella arterna. Det är i det hänseendet särskilt viktigt att se till att övervakningen genomförs, eftersom det är det enda sättet för att stävja tjuvjakt och illegal handel och för att garantera hållbar internationell handel.
Elefanter och valar är åter de enskilda arter som står i centrum för konferensen. Sammanfattningsvis är inte gemenskapen beredd att tillåta att handeln med elfenben återupptas förrän det finns lämpliga mekanismer för att stoppa mer utbrett illegalt dödande av elefanter. Gemenskapen uppmanar därför alla stater där elefanter förekommer att inleda en konstruktiv dialog och samarbeta för att behålla sina bestånd av elefanter och förvalta dem hållbart.
Internationella valfångstkommissionen har det huvudsakliga ansvaret för frågor som rör valar, så inga resolutioner bör röstas igenom under våra förhandlingar som kan ändra den nuvarande skyddsnivån för valar enligt konventionen. Därmed bör en granskning av valbestånden för att eventuellt sänka deras bevarandestatus enligt CITES endast övervägas när man har infört mekanismer för att kontrollera förvaltningen av bestånden som godkänts av internationella valfångstkommissionen.
Avslutningsvis tackar jag frågeställaren och utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet för att de engagerat sig i den här viktiga frågan.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Den fjortonde partskonferensen för Konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter (CITES) i Haag är faktiskt den första CITES-konferensen som hålls i Europeiska unionen sedan CITES inrättades 1973. Därför anser jag att detta skulle vara ett mycket lämpligt tillfälle att betona vårt starka åtagande för genomförandet av denna konvention och höja den politiska och allmänna medvetenheten.
Jag tror att det blir första gången som man kommer att behandla centrala frågor om konventionens framtid vid en ministerkonferens. Därför har följande centrala strategiska mål för partskonferensen, även kallad COP 14, fastställts. Partskonferensen bör bekräfta att CITES gett eller kan ge ett viktig bidrag när det gäller att nå 2010 års mål med att avsevärt minska nivån för förlust av den biologiska mångfalden. Gemenskapen stöder fullt ut CITES bidrag till detta globala mål genom att reglera den internationella handeln med vilda djur och växter och produkter därifrån för att garantera att denna är hållbar. Den nya strategiska visionen för CITES för 2008-2013 kommer att avgöra hur CITES kan garantera att bevarande, en hållbar användning och fattigdomsminskning också kan stödja varandra och därför är avgörande för CITES fortsatta betydelse och relevans.
I utkastet till strategisk vision förespråkas också att CITES i högre grad borde uppmärksamma den internationella handeln med kommersiellt exploaterad skog och kommersiellt exploaterade fiskarter. Med tanke på påfrestningarna på naturresurserna och det fortsatta överutnyttjandet anser gemenskapen att CITES skulle kunna ägna sig mer åt att garantera en hållbar handel med dessa arter. Vi har i gemenskapen lagt fram förslag om att registrera flera marina arter och skogar i CITES, så jag tror att detta kommer att bli en mycket viktig diskussion.
Slutligen kommer en central fråga för CITES COP 14 naturligtvis att vara elfenben från elefanter. Skilda förslag har lagts fram från afrikanska stater inom elefanternas utbredningsområde. Vi anser fortfarande att den kommersiella handeln med regeringsägda elfenbenslager inte borde återupptas förrän vi är säkra på att alla mekanismer har införts för att se till att handeln inte leder till att fler elefanter dödas olagligt. Dessa mekanismer införs för närvarande och borde förhoppningsvis vara operativa innan vi intar en bestämd ståndpunkt i denna fråga.
John Bowis
för PPE-DE-gruppen. - (EN) Fru talman! I går innehöll tidningarna vissa goda nyheter. De handlade om att vissa sällsynta egyptiska sköldpaddsägg kläckts. Problemet var att de kläcktes i Rom. De borde inte ha befunnit sig i Rom. De borde inte ha smugglats från Libyen till Rom tillsammans med 275 andra sällsynta sköldpaddor, eftersom de omfattas av den högsta skyddskategorin i CITES-konventionen. Vad som är ännu värre är att detta händer i Europeiska unionen.
Vi vet att Europeiska unionen är en av världens största och mest skiftande importör och marknad för produkter från vilda djur och växter, med en efterfrågan på husdjur, modeprodukter, utsmyckning och läkemedel. Därför har Europa ett särskilt ansvar att göra något åt detta. I mitt land beslagtar tullen ungefär 570 olagliga produkter från vilda djur och växter dagligen. Man undrar hur många som inte upptäcks.
Vi vet att den olagliga handeln med vilda djur och växter är det andra största direkta hotet mot arterna efter förstörelsen av livsmiljöerna. Vi vet att en fjärdel av handeln är olaglig. Vi vet att miljarder euro årligen tjänas på detta område, som kommer på tredje plats efter narkotika- och vapenhandeln.
Vi vet naturligtvis att vi måste beakta de lokala befolkningarna och deras traditioner och behov, och det finns med i denna resolution. Vi vet att det finns meningsskiljaktigheter mellan de icke-statliga organisationerna och forskarna, men jag anser att detta förslag till resolution är ett balanserat förslag.
Till sist välkomnar jag innerligen ministerns och kommissionsledamotens yttranden om elefanter, så var snälla och stöd Kenyas och Malis beslut om ett moratorium på 20 år för elfenbenshandeln.
Dorette Corbey
för PSE-gruppen. - (NL) Fru talman, rådets ordförande, fru kommissionsledamot! Såsom redan har påpekats blir den här CITES-konferensen den första som hålls i Europa, vilket skapar möjlighet att göra skyddet av vilda djur och växter mer känt för den breda allmänheten.
Även om CITES är ett av de mest effektiva och konkreta instrumenten för att skydda den internationella miljön är den försämrade biologiska mångfalden katastrofal. Tillståndet är dåligt för exempelvis ett stort antal fiskarter, bland annat på grund av att de håller på att utfiskas. Efterfrågan på fisk är enormt stor och ökar fortfarande. Det får den tråkiga följden att många djupgående arter numer är allvarligt hotade. I många utvecklingsländer har havet tömts av Europa, eller i varje fall av europeiska fartyg.
Tyvärr gäller detsamma i viss utsträckning för de tropiska skogarna. Efterfrågan på tropiska träslag är stor, trots alla kampanjer. Dessutom ökar efterfrågan på jordbruksmark eftersom behovet av livsmedel och efterfrågan på biobränslen ökar. Gamla skogar får betala priset för detta.
Europas initiativ att ta med ett stort antal fiskarter på listan över skyddade arter förtjänar vårt fulla stöd, vilket även gäller initiativet att föra in ett antal trädarter på listan. Vi bör dock fråga oss själva hur vi kan förbättra förhållandena. Trycket på naturen ökar världen över. Ökat välstånd är en del av förklaringen. I flera utvecklingsländer är dock fattigdom en orsak.
Vi bör därför välja en annan väg och förstå att skyddet av naturen också skapar välstånd och arbete. Vi måste arbeta för att se till att handeln verkligen blir hållbar och att den illegala handeln bekämpas och stoppas.
Mojca Drčar Murko
för ALDE-gruppen. - (EN) Fru talman! Det finns goda skäl att stödja förslaget om ett moratorium på 20 år för elfenbenshandeln. Till skillnad från vad vissa afrikanska stater inom elefanternas utbredningsområde påstår, nämligen att de har för många elefanter, visar uppskattningar i lägesrapporten om afrikanska elefanter att populationen ligger på 10-20 procent av sin storlek på 1930- och 1940-talet.
Den stora orsaken till nedgången är handeln med elfenben. Elfenbenspriserna blev mer än sju gånger så höga i Kina och Japan i slutet av 1990-talet. Ett moratorium på 20 år kommer att sända ett tydligt budskap om att den internationella handeln är förbjuden, det skulle avskaffa efterfrågan, sänka priserna och avskaffa incitamenten för att köpa och lagra elfenben.
Herr kommissionsledamot, kan ni vara tydligare när det gäller i vilken utsträckning kommissionen avser att beakta den ståndpunkt som antogs före moratoriet i delegationen för de västra och centralafrikanska stater som besökte oss i Europaparlamentet?
Marie Anne Isler Béguin
för Verts/ALE-gruppen. - (FR) Fru talman! Först och främst tackar jag Günter Gloser och Benita Ferrero-Waldner för något som jag nästan frestas att kalla lugnande ord. Men jag fick inget svar beträffande insynen i omröstningarna. Jag anser det vara av största vikt att få veta vem som röstar på vad inom EU under denna CITES-konferens.
Inledningsvis vill jag också uttrycka min tillfredsställelse över förslaget från Tyskland om att ta med två hajarter - pigghaj och makrillhaj - i bilaga II till CITES, ett förslag som också har anammats av många organisationer som arbetar med att skydda dessa arter. Vi anser att förslaget måste få fullt stöd, eftersom de båda arterna ingår i Internationella naturvårdsunionens röda bok om hotade arter och behöver uppmärksammas.
Utöver de särskilda fallen med dessa arter bör vi också ta större hänsyn till situationen för övriga hajarter i vatten som gränsar till EU-länderna, till exempel Medelhavet, så att EU i den frågan påverkas i lika hög grad som grannlandspolitiken.
Generellt sett bör man bekräfta att Medelhavet är ett hotat hav: det urskillningslösa fisket av bestånd de senaste decennierna, framför allt med drivgarn, har lett till en markant uttömning av arter.
Fallet blåfenad tonfisk är ett sådant exempel och har nyligen fått stor uppmärksamhet av Greenpeace. Men vad vet vi om hajarna i Medelhavet? Generellt vet vi att hajar världen över är hotade, håller på att utfiskas och exploateras i alltför hög grad och att de drabbas av den försämrade balansen i havsmiljön.
Har EU mot bakgrund av detta någon information eller några studier som gör att unionen kan bedöma situationen för hajarna i Medelhavet? Det är frågan. Om den inte har det, kan den då se till att seriösa undersökningar inleds för att unionen på lång sikt kan lägga fram konkreta förslag, framför allt inom CITES?
Vi anser dessutom att det är viktigt att röd korall, som också fiskas i alltför hög utsträckning i Medelhavet, tas upp i bilaga II till CITES.
Johannes Blokland
för IND/DEM-gruppen. - (NL) Fru talman! Nästa månads CITES-konferens i Haag har enormt stor betydelse om vi vill kunna vidta åtgärder mot den internationella handeln med hotade djur- och växtarter. Därför ger jag resolutionen mitt fulla stöd.
Men det finns en fråga jag vill lyfta fram. Den har ventilerats flera gånger i eftermiddag, nämligen frågan om elefanterna i Botswana och Namibia. Tre fjärdedelar av de 400 000 elefanter som finns i Afrika lever i denna region, vilket oundvikligen innebär en risk för människor och miljö och skadar den biologiska mångfalden. Därför har dessa länder lagt fram sina förslag om att behålla elefantbeståndet och minska riskerna.
I resolutionen tar man tyvärr avstånd från dessa förslag. Det är förståeligt att människor är benägna att stoppa handeln med elefantprodukter, vilket är ett synsätt jag delar. Det är lika viktigt att ta itu med situationen i Botswana och Namibia som uppvisar en enorm ökning av antalet elefanter. Vi måste tänka mer på detta. När allt kommer omkring har vi inte råd att förkasta lösningar utan att ersätta dem med alternativ.
Karin Scheele
(DE) Fru talman! Marie Anne Isler Béguin har faktiskt redan berört innehållet i den här muntliga frågan, det vill säga vad rådet vill uppnå genom förhandlingarna, vilka förhandlingsmetoder som gäller och hur parlamentets delegation ska medverka i bakgrundsarbetet.
Jag vill i likhet med många andra ledamöter åter ta upp frågan om handel med elfenben, som enligt konventionen är förbjuden sedan 1989. Sedan 1997 är dock försäljning av enskilda partier tillåten. Förståeligt nog har de länder där handeln sker intressen i detta, men problemet är att det hittills inte har gått att särskilja lagligt elfenben från olagligt. Det finns därmed en stor risk för att den lagliga handeln kommer att bidra till förnyat tjuvskytte.
Mer tjuvskytte ökar trycket på dem som arbetar med skyddet av vilda djur på naturvårdsmyndigheterna. Att effektivt kunna skydda tjockhudingar som är viktiga för många länders turistinkomster leder även till ökad efterfrågan på resurser som generellt sett redan är knappa. Det enda långsiktiga skyddet av elfenben är ett absolut förbud mot handeln, eftersom runt 20 000 elefanter i Afrika beräknas dödas varje år för sina betars skull.
I vår resolution har förslaget från Kenya och Mali tagits med, liksom deras begäran om ett 20 årigt moratorium för alla former av handel med elfenben. Vi hoppas att kommissionen och medlemsstaterna under förhandlingarna kommer att stödja denna begäran.
Alfonso Andria
(IT) Fru talman, Benita Ferrero-Waldner och Günter Gloser! Mina damer och herrar! Jag tänkte snabbt sammanfatta innebörden av mitt ändringsförslag som stöds av gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa.
Jag har begärt att det sjunde stycket i artikel 10 ska strykas i förslaget till resolution om CITES-konventionen. Det finns inga vetenskapliga skäl att överföra koraller till bilaga II, eftersom en panel av högt ansedda experter som arbetar för FAO har uppgett att kraven för att ta med arter ur gruppen koraller i bilaga II till CITES inte är uppfyllda - och detta är ett direkt citat.
Koraller kan bevaras på rätt sätt genom ett system med roterande skyddade områden mellan producentländer. Att behålla den nuvarande ordalydelsen skulle bli ett dråpslag mot guldsmeds- och hantverksbranschen, den lokala ekonomin och sysselsättningen i olika EU-länder - Italien, Spanien, Frankrike, Grekland och Malta - plus länder utanför Europa som Kina och Japan.
Jag uppmanar er därför att stödja mitt ändringsförslag som är politiskt godtagbart och stöds av vetenskapliga resonemang.
Benita Ferrero-Waldner
ledamot av kommissionen. - (EN) Fru talman! Angående elefanter är vi för närvarande skeptiska till att stödja något av förslagen framför oss, eftersom de afrikanska staterna i elefanternas utbredningsområde kommer att träffas precis före konferensen. Vi uppmuntrar dem att inleda en verklig dialog och på så sätt försöka att enas om en gemensam strategi, och jag tror att det vore den bästa lösningen.
Talmannen
Jag har mottagit ett förslag till resolution som avslutar debatten i enlighet med artikel 108.5 i arbetsordningen.
Omröstningen kommer att äga rum på torsdag kl. 12.00.
