2. Rättegång mot Rios Montt
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om fem resolutionsförslag om rättegången mot Rios Montt.
Luis Yáñez-Barnuevo García 
författare. - (ES) Herr talman! Till skillnad från Tibet har vi inte talat ofta om Guatemala i parlamentet, åtminstone inte så länge som jag har varit här. Ändå är detta ett litet land i Centralamerika som i många år har lidit under mycket svårt förtryck under en brutal diktatur medan de ansvariga hittills har undgått straff.
Spaniens högsta domstol har utfärdat en internationell häktningsorder och vad vi gör här är att stödja en utlämning av general Ríos Montt, den person som bär det största ansvaret, och av fem andra generaler, av vilka några i praktiken var presidenter, det vill säga diktatorer, under den trettioåriga period då 200 000 människor mördades, 45 000 försvann och en tiondel av befolkningen tvångsförflyttades. En överväldigande majoritet av den tvångsförflyttade befolkningen - 83 procent - tillhörde Mayafolket. Det har emellertid även förekommit europeiska offer, belgier och spanjorer, särskilt präster.
Jag anser att precis som vi i parlamentet stödde en utlämning av Augusto Pinochet och Alberto Fujimori är det rätt för oss att nu stödja utlämningen av general Ríos Montt och hans medbrottslingar, om möjligt enhälligt.
Raül Romeva i Rueda 
författare. - (ES) Herr talman! Jag instämmer naturligtvis i det som min kollega Luis Yáñez-Barnuevo García just har sagt, eftersom detta land som aspirerar på en plats i säkerhetsrådet och som man förhandlar med om ett associeringsavtal, tio år efter det att fredsavtalen i Guatemala undertecknades, fortfarande inte har genomfört det internationella avtalet om mänskliga rättigheter. Detta är sannerligen oroande i ett land som, vilket har påpekats, har varit drabbat av diktatur, folkmord och brott mot mänskligheten och där - vilket är mest allvarligt - de som är ansvariga för dessa brott fortfarande med högt anseende och inflytande kan röra sig i landet och världen utan att straffas.
Vi måste därför, som vi gör i resolutionen, välkomna att Spaniens högsta domstol den 7 juli utfärdade denna internationella häktningsorder. Detta kommer i viss utsträckning att göra det möjligt att börja sätta punkt för denna straffrihet och verkligen få de ansvariga att stå till svars för vad de har gjort.
Vi bör emellertid göra mer än så. Vi måste även kräva ett effektivt samarbete från de guatemalanska myndigheternas sida på detta område. Vi måste naturligtvis be dem att inom ramen för detta ökade samarbete vara så samarbetsvilliga som möjligt, så att de på grundval av detta internationella beslut kan bidra till att dessa människor grips, återförs och ställs inför rätta. Vi måste även be om samarbete från de bankmyndigheter som har förvaltat de vinster och den rikedom som dessa personer har åtnjutit för att säkerställa att de avkrävs civilt och ekonomiskt ansvar.
Jag vill slutligen säga att det skulle vara mycket bra om Europol och Interpol kunde samarbeta i detta arbete så mycket som de kan.
Bernd Posselt 
författare. - (DE) Herr talman! Guatemala har en lång och blodig historia av våld bakom sig och man får verkligen inte vara partisk i sitt omdöme när man betraktar den, för samtidigt som det fanns hemska diktaturer och hemskt förtryck fanns det även en lika grym och blodtörstig revolutionär rörelse i form av Tupamaros.
Över tre decennier har gått sedan allas ögon i Tyskland riktades mot denna del av Centralamerika, när den tyske ambassadören Karl Graf Spreti, vars son tillhör min personal, bortfördes och mördades. Karl Graf Spreti var en av de stora män som banade väg för Europa. Han var även ledamot av den tyska förbundsdagen för mitt parti, men det var som diplomat som han utan skuld bortfördes och mötte en grym död i urskogen. Sedan dess har landet genomgått en period av ohyggliga kriser. Av den anledningen måste vi vara mycket försiktiga men också mycket bestämda i vårt stöd för fredsprocessen där genom att entydigt fördöma dem som under sin tid vid makten tillgrep våld likaväl som dem som genom att missbruka ordet frihet rättfärdigade samma slags handlingar.
Guatemala har även vid upprepade tillfällen varit skådeplats för ohyggliga folkmord, och det finns anledning att vara tacksam över att texten i resolutionen klart och tydligt anger att cirka 10 procent av Mayafolket, ett folk med uråldrig kultur, fördrevs och att tiotusentals individer ur detta folk mördades.
Vi måste också använda detta tillfälle till att skärpa vår definition av folkmord. Det har ofta sagts att termen folkmord bara får användas när en grupp systematiskt utrotas. Det stämmer inte: Det är också folkmord att beröva en etnisk grupp grunden för dess existens genom att beröva den dess hemland genom fördrivning och dödligt våld. Detta har hänt många etniska grupper, inte bara Maya utan även mindre grupper i Guatemala. Det finns ingen preskriptionsförordning som kan tillämpas på sådana brott och därför måste vi vända på alla stenar för att ställa dem till svars som är ansvariga för dessa brott snarare än att blunda och fortsätta till nästa punkt på dagordningen.
Bairbre de Brún 
författare. - (EN)
(Talaren talade iriska.)
Under 1980- och 90-talen förekom Guatemala ständigt i den internationella nyhetsrapporteringen. Tre decennier av konflikter och en tio år lång fredsprocess gjorde att människor i hela världen, däribland Europaparlamentet, var informerade. Vissa kolleger har nämnt några av de nakna siffrorna från perioden: 200 000 människor dödades, ännu flera tusentals förflyttades, hela byar och samhällen förstördes för alltid. Regeringens egen undersökning bekräftade att dess väpnade styrkor stod för 93 procent av alla mord.
Rios Montts militärdiktatur i början av 1980-talet pekades ut som en av de mest brutala perioderna under konflikten. Optimismen var stor när fredsavtalet hade undertecknats, men tio år senare har verkligheten inte förändrats mycket för människorna i landet, där 80 procent lever i fattigdom. Förutom att förövarna bakom folkmordspolitiken inte ens åtalats efter tio år har de dessutom fortfarande framträdande roller i det offentliga livet. Offren och de som överlevde konflikten har varken fått tillräckligt ekonomiskt stöd eller något erkännande för sitt lidande. Den breda majoriteten av dem som försvann har inte ens påträffats. Många av dem som förflyttades har fortfarande inte återvänt till sina riktiga hem.
Jag välkomnar kravet i resolutionen där man söker stöd från Guatemalas regering, övriga centralamerikanska regeringar, spanska regeringen och USA:s regering så att den europeiska ordern om frihetsberövande kan verkställas med hänvisning till den internationella häktningsordern, och så att de personer som omfattas av den order som utfärdades den 7 juli 2005, i vilken samtliga inklusive Rios Montt åtalas för folkmord, kan ställas inför rätta.
Jag uppmanar också ledamöterna att vara medvetna om att ytterst lite har ändrats för människorna. För en majoritet av folket i Guatemala är villkoren inte mycket annorlunda än de var 1996. I fredsprocessen utlovades en demilitarisering av samhället och en välbehövlig land- och skattereform i syfte att bygga upp ett rättvisare och mer jämlikt samhälle. Vi måste idag komma ihåg att även om Guatemala inte nämns i nyheterna särskilt ofta måste vi fortsätta ställa krav och utöva påtryckningar för att skapa ett jämlikt och rättvist samhälle.
Jag välkomnar och betonar därför att resolutionen stöder principen om allmän rättvisa och skyddet av de mänskliga rättigheterna. Vår erfarenhet från Irland har visat att fred bara kan byggas på rättvisa och respekt för alla människors rättigheter.
Talmannen
Jag vill förklara för våra vänner på åskådarplats, som kanske under en kort stund förvånades över att tolkning saknades, att detta berodde på att Bairbre Brún talade iriska, vilket ännu inte är ett officiellt arbetsspråk i parlamentet men kommer att vara det från den 1 januari.
Marios Matsakis 
författare. - (EN) Herr talman! Fru kommissionsledamot! Det är mycket tråkigt och skamligt att veta att de som begår avskyvärda och grymma brott mot mänskligheten - även folkmord - i de flesta fall går ostraffade. Flertalet av dessa kallblodiga människor som mördat i huvudsak oskyldiga och försvarslösa civila tvingas i realiteten aldrig inför rätta. Det är ännu mer skamligt att många sådana grymma och omänskliga brottslingar inte bara undkommer lagens långa arm, utan åtnjuter en hög levnadsstandard och har en hög politisk ställning.
Det finns många exempel på detta skandalösa förhållande runt om i världen, i historien och i de flesta politiska system och ideologier, vilket bara bevisar att sann rättskipning i verkligheten är en bräcklig dröm och en villfarelse. Vi vet alla att det gäller även i vår värld, men de flesta av oss är för rädda för att erkänna det offentligt.
Guatemalas moderna historia är ett tydligt exempel på det jag talar om. Mellan 1960 och 1996 mördades över 200 000 människor i ett statligt understött våld som regisserades av en ökänd general som blivit diktator, Efraín Rios Montt. Till sin hjälp hade han en rad ärelösa topptjänstemän och militärer i hög ställning. Ingen av dessa personer straffades. Rios Montt är fortfarande aktiv inom politiken som ledare för Guatemalas republikanska front, ett av landets mest inflytelserika politiska partier. Så sent som för två år sedan satt han som talman i nationalkongressen.
Vi bör förstås notera att Rios Montt utbildades i USA och att hans övertagande av makten kunde fullföljas tack vare CIA:s inblandning och med full politisk uppbackning och finansiering från flera efterföljande amerikanska regeringar. Ärligt talat, hur patetisk kan USA:s utrikespolitik bli? Man undrar ibland. Har det amerikanska utrikesdepartementet under de senaste decennierna inte haft några vettiga anställda med normalt IQ som kunnat tänka klart?
Jag uppmanar er att stödja den här resolutionen, vars syfte är att stödja de aktuella försöken från Guatemalas myndigheter att ställa Rios Montt inför rätta tillsammans med ett antal andra usla brottslingar.
Karin Scheele
för PSE-gruppen. - (DE) Herr talman! Den väpnade konflikten i Guatemala varade i årtionden och under den perioden begicks ohyggliga brott mot mänskligheten då 200 000 människor mördades, 45 000 fördrevs från sina hem och några ursprungsbefolkningar utraderades helt och hållet.
Fredsavtalet blir tio år i december detta år. Det allmänna avtalet om mänskliga rättigheter har ännu inte börjat tillämpas i Guatemala och offren för folkmordet har inte fått någon kompensation, vare sig materiell eller symbolisk. Den order som utfärdades av Spaniens högsta domstol i juli 2006 om gripande av Efrain Rios Montt är ett tecken på att brottslingarna inte längre kommer att tillåtas slippa undan utan att straffas.
Vi uppmanar de guatemalanska myndigheterna att samarbeta villkorslöst. De måste göra allt som står i deras makt för att utreda brott mot mänskligheten, och landets före detta diktator och de sju andra anklagade måste arresteras och överlämnas.
Mariann Fischer Boel
ledamot av kommissionen. (EN) Herr talman! Medan Guatemala förbereder sig för att högtidlighålla tioårsdagen av undertecknandet av de fredsavtal som satte stopp för 36 års inbördeskrig anser även kommissionen att alla åtgärder bör vidtas för att skipa rättvisa för de människor som utsatts för människorättskränkningar under konfliktens mörkaste perioder. Kommissionen noterar i det hänseendet de rättsliga förhandlingar som inletts mot före detta militära och politiska tjänstemän för deras påstådda inblandning under den här perioden. Kommissionen uppmanar än en gång samtliga parter att helhjärtat stödja sökandet efter sanning och rättvisa, och att bekämpa de fall där straffrihet råder.
Kommissionen välkomnar den nuvarande regeringens vilja, om än blygsam, att erkänna statens ansvar för tidigare kränkningar av de mänskliga rättigheterna och att garantera offren kompensation. Kommissionen konstaterar också att landet åtagit sig att befästa genomförandet av fredsavtalen, vilket bekräftades i kongressen i augusti 2005, genom en omröstning om en ramlag om inrättande av förfaranden och mekanismer för att nå de mål i praktiken som sattes upp för tio år sedan.
Kommissionen hyllar slutligen det arbete som görs av ombudsmannen för mänskliga rättigheter och välkomnar inrättandet i juli 2005 av kansliet för FN:s höga kommissarie för mänskliga rättigheter.
Tyvärr präglas landet dock fortfarande av det faktum att både gamla och nya brott kan begås ostraffat. Detta påverkar alla medborgare, även de som försvarar de mänskliga rättigheterna och som är djupt delaktiga i att hjälpa civila krigsoffer. Regeringen håller med om att situationen inte är godtagbar, men har ännu inte vidtagit några avgörande åtgärder för att genomdriva rättssäkerhet. I dagsläget får domstolarna stöd genom ett EU-program, men mer offentliga anslag och strukturreformer kommer att krävas om bestående förbättringar ska kunna göras. Kommissionen väntar också otåligt på att en ”undersökningskommission om beväpnade grupper och hemlig säkerhetsutrustning” ska tillsättas. Vi hoppas att kongressen i Guatemala kan ge denna kommission det nödvändiga stödet, samt stödja den förestående ratificeringen av Romstadgan för Internationella brottmålsdomstolen.
Kommission anser att EU bör fullfölja dialogen med Guatemala om centrala frågor kring fredsavtalens genomförande, särskilt med tanke på att landet förbereder det allmänna val som ska hållas i slutet av 2007. Författningsdomstolen har för övrigt förklarat att General Rios Montt inte har rätt att ställa upp i valet på grund av den kupp han ledde 1982. Frågan om straffrihet för tidigare och nuvarande brott bör få en central plats i detta sammanhang.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum i dag efter debatten.
