Præsentation af kommissærkollegiet og redegørelse om rammeaftalen om forbindelserne mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen (forhandling) 
Formanden
Jeg vil gerne byde formanden for Kommissionen, hr. Barroso, og de indstillede kommissærer hjertelig velkommen til vores møde. Velkommen, alle sammen. Velkommen til vores gæster.
Foran os har vi en af de vigtigste beslutninger i denne valgperiode. For Europas borgere har givet os til opgave at vælge den bedste Kommission. Vi har afsluttet høringerne, og jeg har modtaget 26 indstillinger. For første gang nogensinde vælger vi Kommissionen som en ligestillet lovgiver. Det forpligter os til at arbejde særlig tæt sammen med Kommissionen. Vi repræsenterer to institutioner i EU. I den forbindelse har vi midlertidigt indgået en ny rammeaftale, og i dag skal vi godkende den. Vi stemmer om denne aftale kl. 12.00. Afstemningen gennemføres kl. 12.00. Før det vil der muligvis være en kort pause, hvis vi er tidligt færdige med drøftelserne.
Vi ønsker, at EU repræsenteres af institutioner, som er mere dynamiske, og derfor er aftalen så vigtig for os. Vi har også i de seneste måneder høstet gode erfaringer. De direkte drøftelser med formanden for Kommissionen her i plenarforsamlingen har været en stor succes. Vi skal have en lignende kontakt med kommissærerne og næstformændene i Kommissionen, og så skal vi have en spørgetid, som vil hjælpe os med at forstå arbejdet i Kommissionen. Der er også mange løsninger i vores nye rammeaftale, som vi ikke havde før. I deres arbejde skal Kommissionen og Parlamentet også tage hensyn til udtalelserne fra de nationale parlamenter, som repræsenterer subsidiaritetsprincippet i EU.
Jeg er sikker på, at dette ikke blot er starten på et nyt årti, men på en ny arbejdsmåde i EU. Det tror vi alle på. Tredive år efter det første direkte valg til Europa- Parlamentet står vi over for endnu en stor forandring. Dette er en ny æra for arbejdet i Parlamentet - en europæisk institution.
Her ved starten af vores drøftelser vil jeg bede hr. Barroso tage ordet.
José Manuel Barroso
Hr. formand, mine damer og herrer! Kommissionen fremmer Unionens almene interesser og tager passende initiativer med henblik herpå. Den drager omsorg for gennemførelsen af traktaterne og af de foranstaltninger, der vedtages af institutionerne på grundlag heraf. Den fører tilsyn med gennemførelsen af EU-retten under Den Europæiske Unions Domstols kontrol. Den gennemfører budgettet og forvalter programmerne. Den udøver koordinerings-, gennemførelses- og forvaltningsfunktioner på de betingelser, der er fastsat i traktaterne. Bortset fra den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og de øvrige tilfælde, der er nævnt i traktaterne, varetager den Unionens repræsentation udadtil. Den er initiativtager til Unionens årlige og flerårige programmering med henblik på indgåelse af interinstitutionelle aftaler.
Som De ved, er det teksten i artikel 17, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union, i Lissabontraktaten. Jeg læste den højt, fordi den viser, hvor vigtig Kommissionen er, når det drejer sig om at gennemføre det europæiske projekt, en Kommission, der i henhold til samme artikel er ansvarlig som kollegium over for Parlamentet.
Således ser vi i dag det europæiske demokrati i praksis. I dag bliver Parlamentet, som består af repræsentanter, der er direkte valgt af den europæiske offentlighed, bedt om at afsige sin dom over det nye kommissærkollegium.
Denne afstemning supplerer afstemningen om Kommissionens formand, som blev afholdt den 16. september 2009, og er en væsentlig del af Kommissionens demokratiske legitimitet og derfor af det europæiske projekt i sin helhed.
Det hold, som står foran Dem i dag, er parat til at tage de kommende udfordringer op. Det er en kombination af erfaring og nye idéer. Det afspejler en lang række tilgange og holdninger, som gør Europa til dette vidunderlige land af idéer. Dette er et hold, som De trygt kan stemme for, et hold, der fortjener Deres støtte.
Og så? Hvad så? Bliver tingene, ligesom de var før? Nej, jeg nægter at tro på - og vores medborgere ville ikke kunne forstå det - at vi efter disse år med institutionelle forhandlinger grundlæggende fortsætter ligesom før. Vi lever i en usædvanlig tid.
De udfordringer, som den økonomiske og finansielle krise, klimaforandringerne og energisikkerheden - for blot at nævne nogle få - udgør, er ganske enkelt for store til, at vi ikke ændrer vores tilgang.
(EN) Tiden er inde til at være modig. Tiden er inde til at vise vores borgere, at vi bekymrer os, og at Lissabontraktatens ikrafttræden vil gøre en virkelig forskel for vores evne til at tjene deres interesser. Jeg mener, at vores økonomiske og sociale situation kræver et radikalt skifte fra status quo, og den nye traktat gør det muligt.
Det er vores opgave at bruge de nye mekanikker til at skabe ny dynamik. Så lad os komme væk fra den intellektuelle pessimisme og konstante tilsværtning af EU, som skader Europas image i så høj grad. Lad os flytte drøftelserne fra institutionelt input til fungerende politikker.
Det, som Europa har brug for for at opnå succes, er politikker, der fokuserer på resultater, bedre ledelsesstrukturer og tillid til vores egen evne til at løse de problemer, vi står over for. Vores fælles valuta, euroen, vil fortsat udgøre et væsentligt værktøj for vores udvikling, og de, som tror, at der kan sættes spørgsmålstegn ved den, skal gøre sig klart, at vi holder os til vores kurs. EU har de nødvendige rammer til at håndtere alle de udfordringer, der kan opstå i den forbindelse.
Vi kan starte med at spørge os selv, om EU har en betydning i verden. Og svaret er ja. Men har EU lige så stor betydning i verden, som det burde have? Svaret er ikke endnu.
Europa har betydning, når vi taler med en stærk og fælles stemme, når Europas interesser defineres klart og forsvares energisk, f.eks. inden for handel og konkurrencepolitik. Det er mindre succesrigt, når vi handler i overensstemmelse med snævre nationale interesser, på en ukoordineret måde eller på områder, hvor EU i fællesskab ikke er i stand til at forsvare og fremme sine fælles interesser.
Vi skal altså kort sagt spørge os selv, om vi gør alt, hvad vi kan, for at definere og forsvare de europæiske interesser - interesser, som er mere end summen af deres dele. Helt ærligt mener jeg, at vi skal gøre mere. Vi skal fastlægge vores arbejde i en overordnet, mere langsigtet vision for, hvor vi vil have EU til at være. Det vil sikre sammenhæng og give en retningsfornemmelse, som aktører i hele Europa kan anerkende og støtte.
De politiske retningslinjer, som jeg fremlagde her i Parlamentet, er udgangspunktet for denne vision for "Europa 2020". De er resultatet af de sidste fem års erfaringer. Og de er ikke mindst resultatet af intensive drøftelser med Parlamentet. Takket være Deres stærke støtte til disse retningslinjer anser jeg dem for at være et nyttigt udgangspunkt for os.
De brede prioriteringer ligger klart, nemlig at komme succesrigt ud af krisen, gå forrest i forbindelse med klimaindsatsen og energieffektiviteten, fremme nye kilder til vækst og social samhørighed for at forny vores sociale markedsøkonomi, fremme et folkets Europa med frihed og sikkerhed og åbne en ny æra for et globalt Europa. Jeg tror på et Europa, som er åbent og generøst, et Europa, der i særlig grad efterstræber millenniumudviklingsmålene.
Jeg tror på et Europa, der udviser solidaritet over for andre, hvilket vi for nylig har vist i Haiti, hvor vi har ydet vigtig nødhjælp, og vi vil også bidrage med omfattende genopbygningshjælp. Men vi kan opnå mere med en bedre koordinering på europæisk niveau, og jeg vil i den forbindelse fremsætte forslag og udforske de nye muligheder, som traktaten giver. Tjenesten for EU's Optræden Udadtil bliver også et meget vigtigt instrument til at gøre vores udenrigspolitik mere sammenhængende og effektiv.
Jeg kan love Dem, at vi, hvis dette kollegium får Deres støtte, vil gå i gang med arbejdet med det samme og forvandle de politiske retningslinjer til et ambitiøst arbejdsprogram - et arbejdsprogram, som jeg ønsker at drøfte med Dem.
Vores Europa 2020-vision er både en strukturel og omfattende reformstrategi og en exit- og genopretningsstrategi. Så vi vil sørge for at integrere kortsigtede foranstaltninger i vores langsigtede mål for at få gang i Europa igen og fremme beskæftigelsen gennem bæredygtig vækst.
Vi vil bruge de næste fem år på at gøre vores vision til virkelighed, nemlig at gøre Europa til en ressourceeffektiv, inkluderende, social markedsøkonomi - så den afspejler det, der gør os til noget særligt, den europæiske levevis. Det betyder vækst baseret på viden og innovation, udvikling af vores produktivitet i form af en forbedring af vores F&U- og innovationsresultater, bedre udnyttelse af ikt-potentialet og oprettelse af et digitalt indre marked, forbedring af uddannelsesresultaterne samt fremme af kompetencer.
Det betyder et inkluderende samfund med høj beskæftigelse, styrkelse af folk gennem høje beskæftigelsesniveauer, anvendelse af flexicurity, modernisering af arbejdsmarkederne og den sociale beskyttelse samt bekæmpelse af fattigdom med henblik på at opbygge et mere inkluderende samfund.
Det betyder grønnere vækst, opbygning af en konkurrence- og bæredygtig økonomi, bekæmpelse af klimaforandringer, fremskyndelse af udrulningen af intelligente net og reelle netværk på EU-plan, modernisering af EU's industribase og konvertering af EU til en ressourceeffektiv økonomi.
For at nå disse mål skal vi anerkende, at den indbyrdes afhængighed mellem vores økonomier kræver bedre og mere koordinering. Vi kan lige så godt erkende, at nogle nationale politikere ikke stemmer for en mere koordineret tilgang til den økonomiske politik. Men hvis vi vil overvinde krisen, styrke den sociale dimension og sikre et godt udgangspunkt for en stærk økonomisk fremtid for Europa i den globaliserede verden, hvis vi vil styrke vores industribase og påbegynde nye fælles europæiske projekter, og ikke blot bilaterale projekter, er bedre økonomisk koordinering den eneste vej fremad.
Der er andre meget vigtige udfordringer, som skal håndteres i denne valgperiode. Vi har allerede kortlagt et meget ambitiøst og vidtrækkende program på området retlige og indre anliggender. Det omfatter ikke blot kampen mod terrorisme og kriminalitet, det omfatter også en håndtering af en meget vigtig prioritering, nemlig en fælles tilgang til migration. På dette område viser vi vores borgere vores engagement i både frihed og sikkerhed.
I løbet af denne valgperiode vil vi også fokusere på budgetrevisionen og nye finansielle overslag. Vi skal koncentrere os om udgifternes kvalitet, om deres europæiske merværdi og om deres effektivitet, så de finansielle overslag bliver et instrument til realisering af Europas ambitioner, for vores strategi om vækst og job og også for målene om økonomisk, social og territorial samhørighed.
Dette kan kun komme fra stærke europæiske institutioner og en beslutsomhed om at øge vores ambitionsniveau, at levere ændringer. Så det er særdeles positivt, at en af de primære ændringer i traktaten er styrkelsen af alle de europæiske institutioner.
Jeg har tænkt mig at bruge dette til at forstærke det bidrag, vi alle kan yde til det europæiske projekt, sammen. Dette er ikke en tid, hvor vores institutioner skal trække i forskellige retninger. Men Kommissionen vil naturligvis altid have et særligt forhold til Parlamentet, eftersom vi inden for det fællesskabsretlige samarbejde er de to institutioner, som skal identificere, udtrykke og virkeliggøre Europas interesser.
Dette gør os frem for alt til de to fællesskabsinstitutioner, som har et særligt ansvar for, at EU er mere end summen af sine dele. Det var i den ånd, at jeg i mine politiske retningslinjer, som De har fået præsenteret, henviste til et særligt forhold til Parlamentet. Det er i den ånd, vi har drøftet en ny rammeaftale, hvis principper i dag afspejles i betænkningen her i Parlamentet.
Denne rammeaftale skal fremme vores fælles indsats for at levere virkelig europæiske svar på de spørgsmål, som europæerne står over for i dag. Så samtidig med at opdatere aftalen, så den afspejler Lissabontraktaten, skal den indeholde nye måder, hvorpå vi kan gøre samarbejde til daglig virkelighed.
Den skal hjælpe os med at danne en ny partnerskabs- og formålskultur og bruge vores fælles indflydelse på at skabe et reelt fremskridt for det europæiske projekt. Flere af disse spørgsmål forudsætter også et samarbejde med Rådet. Så jeg bifalder i høj grad en bredere aftale, som forener medlovgiverne, sammen med Kommissionen om et sæt principper for interinstitutionelt samarbejde.
Jeg sagde, at vi skal være modige. Jeg sagde, at vi ikke kan fortsætte som hidtil. Jeg har skitseret mange fornyelser og vores prioriteringer for, hvordan vi kan håndtere den sociale situation. Jeg er overbevist om, at de vil styrke vores institutioner og hjælpe os med at nå vores mål i fuld overensstemmelse med vores værdier. For vi må aldrig glemme, at EU bygger på værdier som respekt for den menneskelige værdighed, frihed, demokrati, lighed, retsstatsprincippet og respekt for menneskerettighederne.
I dag er starten på et nyt kapitel i vores europæiske eventyr. Lad os arbejde sammen for at gøre det til en reel succes - for alle vores borgere.
(Bifald)
Formanden
Det var præsentationen af kommissærkollegiet og en redegørelse om rammeaftalen om forbindelserne mellem Europa-Parlamentet og Kommissionen. Denne præsentation blev givet af hr. Barroso. Vi drøfter begge disse sager. Afstemningen om rammeaftalen finder sted præcis kl. 12.00, så er der pause indtil kl. 13.30, og derefter fortsætter vi med afstemningen om kommissærkollegiet - det er dagsordenen for i dag.
Jeg vil også gerne hilse på repræsentanterne for Det Europæiske Råd, det roterende formandskab og den spanske regering. Vi byder alle, som er her sammen med os i dag og lytter til vores drøftelser, velkommen.
Joseph Daul
Hr. formand, hr. López Garrido, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer! I dag skal vi afsige dom over den nye Kommission, en væsentlig handling, som bekræfter Parlamentets beføjelser og fastlægger den måde, hvorpå EU vil fungere i adskillige år.
Før den tillid, som min gruppe og jeg har til Barroso II-Kommissionen, føres til protokols, vil jeg gerne give udtryk for min mening om de rammer, som den kommer til at skulle arbejde under. I forbindelse med denne sag må jeg sige, at folk i Europa endnu ikke er overbevist om, at Lissabontraktaten fungerer ordentligt. Vi forventer os en hel del af denne traktat, og vi skal gøre vores bedste for at sikre, at den er et nyt, positivt skridt i det europæiske eventyr.
Men lovgivning er ikke alt. De mænd og kvinder, der anvender den, skal leve op til vores ambitioner. De skal sikre, at Europas status i verden er den samme som dets budskab, dets velstand og dets succeser. Det er en kendsgerning, at den europæiske maskine stadig har brug for en del justeringer.
Således har vi nu fået en højtstående repræsentant, som også er næstformand i Kommissionen og ansvarlig over for Parlamentet. Denne nøglefigur skal være Europas stemme i verden. Hendes tilstedeværelse og hendes ambitioner skal være et udtryk for EU's tilstedeværelse og ambitioner, verdens største økonomi udtrykt i BNP, verdens største marked, den største bidragsyder til international hjælp.
Faktum er, at Europas stemme, fra Haiti til Iran, fra Afghanistan til Yemen, fra Cuba til de transatlantiske relationer, som vi sætter højt, indtil nu ikke har levet op til vores forhåbninger. Vores gruppe opfordrer til en drastisk indsats for at sikre, at vi ændrer vores tilgang og kommer godt fra start denne gang. Med tanke herpå, hr. Barroso, regner vi også med Deres personlige engagement og lederskab.
Vi regner også med, at den nye formand for Det Europæiske Råd repræsenterer EU på den internationale scene, at han indleder og leder møder mellem stats- og regeringscheferne og fungerer som et referencepunkt. Vi skal give ham tid til at sætte sit aftryk, men jeg har allerede noteret mig med tilfredshed, at hans første skridt er i orden.
Fra Ministerrådet forventer jeg intet mindre end et tæt samarbejde på lige vilkår - og jeg mener på lige vilkår - med Parlamentet. Eksemplet med SWIFT viser os dog omfanget af de fremskridt, der skal ske.
Til sidst forventer jeg fra Kommissionen - og jeg ved, at kommissionsformand Barroso er enig i dette synspunkt - et eksemplarisk samarbejde og tillidsforhold. Derudover afspejler den rammeaftale, som vi stemmer om her til frokost, denne fælles vilje hos vores to institutioner.
Vi er nået til vejs ende i en øvelse, hvor vi har gransket medlemmerne af Kommissionen, og jeg vil gerne rose denne øvelse i moderne demokrati, som intet andet parlament i Europa til dato gennemfører.
Ikke desto mindre har vi stadig en hel del at gøre, før vi kommer på højde med vores opgave, som består i at kunne bedømme politikere fra et politisk perspektiv. Vi skal forbedre vores procedurer yderligere og gøre dem mere relevante og mere fokuserede på indholdet i de europæiske politikker.
Jeg er godt klar over, at alt ikke kan gøres med det samme på så tidligt et trin i gennemførelsen af den nye traktat. Vi skal imidlertid være ambitiøse. Det er den ånd, som vi griber denne forhandling an i, der skal resultere i udnævnelsen af den nye Kommission. En Kommission, som under ledelse af hr. Barroso og med erfarne kommissærer er godt udstyret til at håndtere europæernes problemer. En Kommission, hvis primære politiske mål og prognoser vedrørende de problemer, der skal tages fat på, eller de løsninger, som skal anvendes på disse problemer, vi deler. En Kommission, der afspejler resultatet af valget til Europa-Parlamentet i 2009, og hvor min politiske familie, Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater), har størst indflydelse. En Kommission, hvis hovedprioritering er at opfylde forventningerne hos europæere, som er ramt af krisen, europæere, der ofte også lider af pessimisme, og som bekymrer sig om deres lederes evne til at forsvare og fremme den europæiske model i verden.
Derfor stemmer PPE-Gruppen for en udnævnelse af Kommissionen.
(Bifald)
Martin Schulz
Hr. formand, hr. Barroso, mine damer og herrer! I løbet af høringerne så jeg Kommissionen for mig som abbed José Manuel og hans 26 novicer fra Trappistordenen. Det er en orden, der har aflagt et tavshedsløfte. Det var, som om abbeden havde sagt til sine novicer, at "det er bedre ikke at sige noget end at sige noget forkert". Det var til skade for nogle af de nye folk ved høringerne. Det var en overraskelse at se folk som Neelie Kroes, der ellers er så veltalende, pludselig tale i tomgang. Andre som f.eks. Joaquín Almunia, Michel Barnier, den nye kommissær Maroš Šefčovič og endda fru Georgieva havde ikke aflagt tavshedsløfte og viste, da tavshedsløftet blev ophævet, at man, hvis man er så modig at indgå i dialog med Parlamentet, kan blive mere synlig, end hvis man lader sig manipulere.
(Bifald)
Samtidig afslørede hr. Almunia og hr. Barnier de roller, de har tænkt sig at spille i den fremtidige Kommission. Det var interessant at observere opdelingen af porteføljerne for de enkelte medlemmer af Kommissionen, også under høringerne. Der er så mange modsætningsfyldte opgaver, så mange strukturer, som skaber nærmest uundgåelige kompetencekonflikter, som kræver en mægler, der i sidste ende skal beslutte, hvilken retning der skal vælges - det var interessant.
På den ene side får kommissærerne at vide, at "her har jeg ordet", og på den anden side, at "i tilfælde af kompetencekonflikter træffer jeg den endelige afgørelse". Jeg vil bestemt ikke gøre den romerske kejser en bjørnetjeneste, men det lader i høj grad til, hr. Barroso, at De vil arbejde efter "del og hersk-princippet". Det er imidlertid den forkerte tilgang. De er nødt til at forstå, at enhver, som vil konvertere et kollegium til et præsidentvælde, udfører en kæmpe opgave og i sidste instans skal være klar til at få at vide, at sorteper stopper ved ham, og at han skal tage ansvaret for manglerne.
Kommissionen er stærk, når den handler som kollegium. Den er stærk, når den ikke ser sig selv som en teknokratisk administrativ leder, men forstår, at de udfordringer, som vi står over for, kræver grænseoverskridende, europæiske svar. Det spørgsmål, som De stillede i starten af Deres tale - har EU en betydning i verden - er faktisk på dagsordenen. Dette spørgsmål bliver ikke besvaret ved, at De skræddersyer alting efter Deres eget behov, men ved, at De organiserer ansvaret i Deres Kommission så effektivt, at Kommissionen i samarbejde med os, Europa-Parlamentet, kan komme med svarene.
Den økonomiske og finansielle krise, miljøkrisen og den sociale krise, som dette kontinent står over for, kræver grænseoverskridende, europæiske svar. Det kræver ikke en renationalisering. Derfor har vi brug for en stærk Kommission, som kan få støtte fra et stort flertal i Parlamentet. Den skal imidlertid ikke være skræddersyet til José Manuel Durão Barroso, men skal i stedet afspejle den lange række af kompetencer, som alle kommissærerne har.
(Bifald)
Et svar på, hvorvidt EU har en betydning i verden, kunne ses i København. Hvis vi bliver splittede, når det kommer til miljølovgivning, og hvis Europa tilstræber en renationalisering i stedet for at anlægge en ambitiøs, EU-baseret tilgang, vil vi også på andre områder se det, som vi så i København, nemlig at beslutningerne træffes af Barack Obama og Hu Jintao uden europæisk deltagelse. Enhver, der ikke ønsker at se verden synke ned i en ny slags bipolaritet, har brug for et stærkt Europa og et ambitiøst Europa. Vi har derfor også brug for en effektiv Kommission, der påtager sig denne rolle.
Under forhandlingen om den interinstitutionelle aftale, hr. Barroso, gjorde De to indrømmelser, som efter min mening er væsentlige. Konsekvensanalysen og særlig den sociale konsekvensanalyse er for os som socialdemokrater og som socialister og demokrater et vigtigt element. Kommissionen, og dvs. alle de enkelte medlemmer af Kommissionen, er nødt til at indse, at det, der gjorde, at store dele af den europæiske befolkning afviste den europæiske idé, havde at gøre med den kendsgerning, at folk i Europa havde en følelse af, at denne Kommission kun var interesseret i markedet og f.eks. ikke i social beskyttelse af dens borgere. Stadig flere mennesker har en fornemmelse af, at det er koldt teknokrati snarere end social velfærd, der ligger til grund for Kommissionens handlinger. Hvis den tendens ændrer retning nu med den sociale konsekvensanalyse, som vi bliver enige om, vil vi have gjort store fremskridt.
Det gælder i øvrigt også de foranstaltninger i denne interinstitutionelle aftale, som vi er enige i, nemlig at Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutninger konverteres til initiativer fra Kommissionen inden for et år. Det er også et enormt skridt fremad i samarbejdet mellem vores to institutioner. En trappistisk abbed, som skal repræsentere Europa i verden sammen med hr. Ikkeland, formanden for Det Europæiske Råd - det er ikke godt nok, hr. Daul. Vi har brug for et effektivt samarbejde mellem de europæiske institutioner.
Hr. Barroso skal dog ikke have skylden for alt. Der er også 27 regeringschefer i Europa, som tror, at Kommissionen er deres regeringskontorers forlængede arm. Det svar, som vi har brug for, er et tæt samarbejde mellem Europa-Parlamentet og en Kommission, der føler sig forpligtet til at arbejde for et socialt og miljømæssigt fremskridt i Europa. Det er det, der vil give EU betydning i verden. Hvis vi tager fat på dette sammen, så vil Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet efter Deres svar på dette, hr. Barroso, i pausen drøfte, hvad vi i sidste ende vil gøre. Efter drøftelserne i vores gruppe og efter Deres svar vil jeg så præsentere denne beslutning i anden omgang.
(Bifald)
Guy Verhofstadt
Hr. formand! På vegne af min gruppe glæder det mig at være her i dag og endelig have Barroso II-Kommissionen foran os. Jeg mener, at det er en god ting, for vi er ved at afslutte, hvad der har været en dårlig periode for EU. Det seks måneder lange fravær af en Kommission med reelle beføjelser er noget, der ikke bør gentages i fremtiden, særlig i denne tid med økonomisk og finansiel krise, hvor der er store emner på dagsordenen som f.eks. klimaforandringerne, København osv.
Under alle omstændigheder kan De stole på min erfaring, når jeg siger, at der fremover ikke må være flere perioder, hvor Kommissionen ikke har nogen reel styring, særlig når de varer så længe som seks måneder. Jeg håber, at denne Kommission påbegynder sit arbejde så hurtigt som muligt, lige så snart vi har stemt.
Fra vores side, hr. Barroso, forventer vi tre ting af Dem. For det første at denne nye Kommission bliver drivkraften bag EU. Vi mener ikke, at dette har været tilfældet de seneste fem år. Denne gang vil vi have en Kommission, som lægger de sidste fem år bag sig og bliver den reelle drivkraft bag en langt mere intensiv integration af EU. Alt det, der er sket i de seneste uger og måneder, viser, at det, som gør Europas position i denne flerpolede verden problematisk, er den kendsgerning, at der ikke er noget fælles livssyn og ikke nok europæisk integration - jeg tænker på København og manglen på koordinering i Haiti. Derfor kræver vi en Kommission, der i modsætning til det, som vi har set de seneste år, ikke altid med det samme søger et kompromis med Rådet, før den kommer og præsenterer det for os og prøver på at få os til at sluge det.
Vores forventning til Kommissionen er, at den vil præsentere ambitiøse projekter for Rådet - selv hvis vi på forhånd ved, at den ikke vil modtage 100 % støtte - og at den efterfølgende vil henvende sig til Europa-Parlamentet som sin indflydelsesrige allierede for at overbevise Rådet.
(Bifald)
Det andet, vi forventer os af Kommissionen - og her kommer jeg til at gentage det, som hr. Schulz allerede har sagt, men jeg mener, at det er vigtigt - er, at vi vil arbejde som et kollegium. En kommissionsformand, der er stærk, er meget godt, men et kollegium, en Kommission, som er stærk og viser samhørighed, er væsentlig og stadig langt vigtigere. Derfor forventer vi virkelig denne type Kommission, for for første gang - og det har De erkendt, hr. Barroso - er det en Kommission, som består af de tre primære politiske familier her i Parlamentet. Det glæder mig, at otte liberale kommissærer står i spidsen for nogle meget vigtige porteføljer. Denne Kommission skal nu internt fungere som en koalition mellem disse tre bevægelser og disse tre politiske partier og forsøge at indgå kompromiser, der har hele Kommissionens og hele kollegiets støtte.
Endelig er det efter vores mening denne Kommissions tredje prioritering at bekæmpe den økonomiske krise, og jeg mener, at den vigtigste og mest presserende opgave er så hurtigt som muligt at præsentere en troværdig strategi for Europa 2020 for Parlamentet og Rådet. Det er den vigtigste opgave. Vær ambitiøs på dette område, hr. Barroso. Lyt ikke for meget til medlemsstaterne. Lyt i stedet til det spanske formandskab, for det har nogle gode idéer vedrørende dette emne. Kom væbnet med ambitiøse projekter. Tro ikke, at en ringe koordinering af nationale økonomiske strategier er tilstrækkelig. I morgendagens verden og den flerpolede verden har vi brug for meget mere end det. Vi har brug for socioøkonomisk styring af EU. Det er ikke nok at have en monetær søjle som euroområdet. Der er også brug for en økonomisk og social søjle i euroområdet og i EU. Det er den strategi, vi forventer af Dem, for det vil være af afgørende betydning for Europas fremtid og for vores medborgeres fremtid.
(Bifald)
Daniel Cohn-Bendit
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg må indrømme, at dette er utroligt. Vi har en koalition af hyklere foran os. Det er lige før Skt. Valentins Dag, og hr. Barroso får at vide, at "jeg elsker Dem, men jeg elsker Dem ikke. Jeg tror ikke på Dem, men jeg stemmer på Dem alligevel". Så det er virkelig ...
Ja, hr. Schulz, De kommer med en fin udtalelse, når De siger, at "vi vil tænke over det", selv om alle ved, at De vil stemme for Kommissionen. Det er virkelig en god politisk strategi!
(Bifald)
Jeg vil gerne sige noget... Jeg ved ikke, hvorfor De hidser Dem sådan op, hr. Schulz! De er endnu ikke formand for Parlamentet! Rolig nu, min ven, rolig nu!
For min del - og hr. Schulz bør få afkortet sin taletid med 30 sekunder - vil jeg gerne sige nogle meget enkle ting mellem os. Vi har nogle meget store grupper, som vil støtte Barroso-Kommissionen. De er ikke i stand til at udarbejde en beslutning sammen for at forklare, hvorfor de støtter Kommissionen.
Ikke i stand til! Hvorfor? Fordi de ikke går ind for Kommissionen - og i det mindste er hr. Verhofstadt klar i mælet, når han siger, "jeg stemmer for De Liberale", og den anden stemmer for PPE, og den anden stemmer for Socialdemokraterne...
(Bemærkning uden mikrofon fra hr. Verhofstadt: "Og De stemmer for De Grønne")
Mig? Nej, der er ikke nogen. Men ja... som De ved, hr. Verhofstadt, er vores gruppe den eneste gruppe, der har været kritisk, selv da der var et medlem af De Grønne i Kommissionen. Det er ikke sådan, vi fører politik. Vi har brug for at vide, om denne Kommission har visioner og ambitioner og er viljefast.
Det, der er blevet sagt, er sandt. Størstedelen af de indstillede kommissærer - jeg siger ikke alle - var ikke viljefaste og havde ikke nogen visioner eller ambitioner. Når man ser på Kommissionen som en enhed, giver summen af minusserne dog et plus. Det er Barroso-Kommissionens nye matematiske formel.
Nej, sådan fungerer det ikke. Derfor, hr. Barroso, kan jeg godt lide, når De læser teksten i traktaten op for os. Initiativer, hvilke initiativer? Hvilket initiativ kom Kommissionen op med for at håndtere krisen i Grækenland? Solidaritet, hvorhenne? I Spanien, hvor er den? Jeg har ikke set den. Jeg har ikke hørt den.
Lad mig give Dem et råd. Et af Grækenlands problemer er landets forsvarsbudget. 4,3 % af Grækenlands BNP går til forsvaret. Hvad er problemet? Problemet er Cypern. Det er forholdet til Tyrkiet. Hvor er Kommissionens initiativ, når det kommer til at løse Cypernproblemet, så Grækenlands BNP endelig bliver befriet for denne åndssvage, idiotiske konflikt, som vi som europæere burde løse? Kommissionens initiativ - den har ikke noget!
Det samme gør sig gældende, hvad angår Haiti. Jeg ved, Baroness Ashton, at De ikke er brandmand, jordemoder eller noget lignende. Jeg vil dog stadig gerne have, at De kommer med idéer. Jeg vil have, at De forsvarer noget. De siger altid, at "det er vigtigt, vi skal koordinere, jeg vil koordinere...". Vi ved ikke, hvorfor det er vigtigt, vi kender ikke hierarkiet af det, der er vigtigt, men vi ved, at De anser alting for at være vigtigt. På den måde gør vi ingen fremskridt.
Derfor synes jeg, at vi har et problem. Vi har et grundlæggende problem her, og det er, at vi som Parlament endelig skal vise vores forhold til Kommissionen. Og selvfølgelig vil vi arbejde sammen med Kommissionen, selvfølgelig vil vi arbejde sammen med kommissærerne, selvfølgelig - det ved jeg godt- vil der være et flertal.
Men jeg kunne godt tænke mig, at vi for en gangs skyld holder op med hele tiden at tale i tomgang, holder op med at komme med alle de meningsløse udtalelser. Vi ønsker et politisk Europa. Hver gang, vi får chancen for et politisk Europa, spilder vi den! Da Europa var lige ved at gøre fremskridt i København, spolerede vi det!
Jeg kunne godt tænke mig, hvis hr. Barroso og kommissærerne - de hidtidige og de fremtidige - på et eller andet tidspunkt fortalte os, hvorfor de spolerede det, hvorfor Europa ikke var politisk, hvorfor Europa ikke var en global spiller. Hr. Verheugen forlader Kommissionen. Han var nummer to i Kommissionen, og han fortæller Tyskland og alle andre, som vil lytte til ham, at Europa ikke var en global spiller, at Europa ikke udfyldte sin rolle. Han siger ikke, hvorfor han ikke udfyldte sin rolle.
Det er altid en anden, og jeg kunne godt tænke mig, hvis vi for en gangs skyld, i denne Kommission, under denne forhandling, ikke hørte flere af de meningsløse kommentarer, som hr. Schulz, hr. Verhofstadt og hr. Daul kommer med. "Det bedste ville være at afvise Kommissionen, så vi sammen endelig kan tage fat på det, der reelt sker i verden".
Det, der reelt sker i verden, er, at Europa ikke kan håndtere den økonomiske krise, miljøkrisen og den finansielle krise. Der er nok af dem. Der er nok af dem, som ikke kan klare at blive ført bag lyset af deres beroligende ord - de har allerede narret os, de siger, at "vi er imod, vi er imod", og til sidst undlader de at stemme. "Vi er imod, vi er imod, men vi stemmer for." Det er uværdigt for Parlamentet. Lad os vågne op, for Europa har brug for det!
(Bifald)
Jan Zahradil
Mine damer og herrer, hr. formand for Kommissionen! Min gruppe, ECR-Gruppen, støttede Dem sammen med De Liberale og De Kristelige Demokrater, og uden denne støtte ville De ikke sidde her. Vi støttede Dem, da andre ikke gjorde det, og vi støttede Dem på grund af Deres mangeårige omdømme som reformator. Det ville glæde os, hvis De levede fuldt ud op til dette omdømme i denne valgperiode.
Jeg kan huske, da De i 2005 kom med en interessant idé om at forenkle den europæiske lovgivning og skære igennem den nu uigennemtrængelige EU-lovgivning. Jeg vil gerne, hvis De vender tilbage til den idé, for det var en god idé. Vi lever i en periode med Lissabontraktaten, vi lever i en periode, hvor det er endnu lettere at vedtage ny lovgivning, og jeg vil derfor bede Dem om ikke at lade den europæiske økonomi blive kvalt i ubegrundet og ubeføjet lovgivning, ikke at tillade moderne, politisk korrekte temaer, som kunne blive en undskyldning for yderligere centralisering, yderligere lovgivning og yderligere bureaukratisering af EU.
Hvis De går den vej, kan De sætte Deres lid til os. Hvis De går ad reformvejen, hvis De viser Dem som en sand reformator, så kan De regne med vores støtte og samarbejde. Men hvis De holder dem til den gamle måde og følger den jævne og slidte vej, så forbeholder vi os retten til at være uenige med Dem og endda gå imod Dem. Jeg håber, at der vil være langt mere af det førstnævnte end det sidstnævnte, og at vi vil kunne samarbejde i meget større omfang og stå på samme side af barrikaderne snarere end på hver sin side. Jeg ønsker Dem held og lykke med det.
Lothar Bisky
Hr. formand, hr. Barroso! I september 2009 måtte jeg fortælle Dem, at Deres politiske retningslinjer var en fortsættelse af en mislykket politik fra Kommissionen. Deres neoliberale retningslinjer åbenbarer ikke en strategi for mere social retfærdighed, og de yder heller ikke Europa en bedre beskyttelse mod kriser. De udgør ikke noget grundlag for arbejdet med at bekæmpe fattigdom og social udstødelse i Europa. Nu præsenterer De det kommissærkollegium for os, som passer bedst til Deres program. De kan ikke forvente at få noget bifald for dette fra min gruppe.
Allerede under denne nye valgperiode har Parlamentet vist, at det tager demokratisk kontrol og medbestemmelse alvorligt, og det er jeg meget glad for. Jeg tænker på den nye rammeaftale mellem Parlamentet og Kommissionen og på forkastelsen af en af kommissærkandidaterne, og jeg håber, at Parlamentet i morgen igen er samvittighedsfuldt i sin behandling af SWIFT-aftalen.
Gennemsigtighed og retfærdighed er af afgørende betydning i aftalerne mellem institutionerne - kun når det er til stede, kan vi begynde at tale om politik. Det drejer sig om befolkningen i Europa og resten af verden, det drejer sig om gode job og flere rettigheder til en god uddannelse og retfærdig løn, det drejer sig om deres ret til fredelig udvikling og et ubeskadiget miljø. Derfor, hr. Barroso, støtter min gruppe ikke Deres retningslinjer eller Deres forslag til medarbejdere. Forbered Dem på vores hårde, men retfærdige meningsudvekslinger med Dem og Deres kollegium.
Nigel Farage
Hr. formand! Foran os har vi den nye regering i Europa, en regering, som med Lissabontraktaten nu har en enorm magt, ikke blot en udenrigsminister og ambassader, ikke blot evnen til at undertegne traktater, men evnen til nu at anvende nødretstilstanden til bogstavelig talt at overtage lande, og alligevel er det, som vi har hørt fra Europa-Parlamentets store gruppe af ledere her til morgen, kravet om, at De får endnu mere magt, og at det sker endnu hurtigere.
Måske skulle vi minde os selv om, at denne traktat, som giver Kommissionen den magt, overhovedet ikke har nogen demokratisk legitimitet i EU. De har ignoreret folkeafstemninger, De har afvist folkeafstemninger, og De har tyranniseret de stakkels irere til at foretage endnu en afstemning.
Det slår mig, at fællesnævneren i denne Kommission er antallet af kommunister eller folk, der er meget tæt på kommunismen. Hr. Barroso selv var maoist. Siim Kallas, som langtfra var studenteraktivist, var endda medlem af Den Øverste Sovjet - vi har førsteklasses kommunister dér. Baroness Ashton ledte kampagnen for atomnedrustning (CND) og nægter stadig at fortælle os, om hun modtog penge fra Storbritanniens Kommunistparti.
Jeg kunne blive ved, men så skulle vi blive her et stykke tid. Men vi har mindst 10 kommunister i denne Kommission, og det må føles som en tilbagevenden til de gode gamle dage. Kommunisterne må føle sig ret nostalgiske. Mens der for 60 år siden blev lagt et jerntæppe ned over hele Europa, har vi i dag Kommissionens jernhånd. Vi har set det i forbindelse med artikel 121 og med Grækenland, som i realiteten konverteres til et protektorat.
Stakkels Grækenland, der er fanget i euroens økonomiske fængsel! Stakkels Grækenland, der er fanget i et moderne fængsel af nationer, som der ikke lader til at være nogen vej ud af! Det, som Grækenland har behov for, hr. Barroso, er en devaluering, ikke sadomonetarisme. Gud ved, hvad det vil gøre ved dem.
I 1968 havde vi Brezhnevdoktrinen med begrænset suverænitet. I dag har vi "fælles værdier". Vi har et "stadig tættere EU" og "forenet suverænitet", og det er det, De har anvendt, men det er selvfølgelig ikke kun Grækenland, for det samme vil ske for Spanien, Portugal og Irland. Artikel 121 vil blive gjort gældende i forbindelse med alle disse.
De sagde tidligere, hr. Barroso, at vi holder os til vores kurs, og det vil sige, at millioner af mennesker i Europa udsættes for smerte, når De forsøger at holde sammen på det katastrofale projekt, som euroen er. Det falder fra hinanden. Det er der ikke nogen tvivl om, lige så sikkert som det skete for Storbritannien med vekselkursmekanismen i 1992. De kan grine, De kan smile. Det virker ikke. Det kan ikke virke. Det falder fra hinanden, og, for befolkningerne i Europas vedkommende, jo før, jo bedre.
Vi har brug for demokratiske løsninger. Hvis De fortsætter med at presse på med Deres ekstreme euronationalisme, vil det føre til vold. Vi må stemme imod denne Kommission. Vi må lade Europas fremtid være op til befolkningerne i hver enkelt medlemsstat i frie og retfærdige folkeafstemninger.
Zoltán Balczó
(HU) Hr. formand! Kommissionen er EU's vigtigste beslutningstagende organ. Kravene til kommissærerne skal være som følger: Den rette person, baseret på karriereforløb og egnethed, i den rette stilling. Den måde, som kommissærerne nomineres og vælges på, sikrer dog, at dette positive resultat kun lejlighedsvis opnås. Regeringerne anbefaler ikke folk til en bestemt opgave, men til en stilling. Dem, de nominerer, vil - medmindre den pågældende trækker sig - blive EU-kommissærer. Formanden for Kommissionen forsøger at finde en opgave til den pågældende person, og således er rækkefølgen omvendt. Det svarer til, at jeg forsøger at finde en frakke, der passer til en knap. Noget andet, der er værd at nævne, er, at høringerne i de specialiserede udvalg ikke følges op af en afstemning, men i stedet skriver nogle få mennesker breve om høringen. De taler altid om demokrati, og alligevel er De bange for direkte valg. Uanset om det drejer sig om EU-forfatningen, en folkeafstemning eller et udvalgsmøde om en potentiel kandidat. I løbet af høringerne sagde de indstillede kommissærer nærmest ikke noget konkret. De ville ikke indgå forpligtelser, påtage sig et ansvar. Alligevel blev det ikke desto mindre klart, at de ikke bryder med den forrige Kommission, men ønsker et centraliseret Europa. De har ikke lært noget af den finansielle krise, men følger fortsat en liberal økonomisk politik. Der er derfor mange af os, som ikke vil stemme for denne Kommission, og det gør os ikke til antieuropæere. Vi gør bare det, som vores vælgere - mange millioner europæiske borgere - forventer af os.
József Szájer
(HU) Hr. formand, hr. Barroso! På en lang række europæiske sprog udtrykkes idéen om, at noget fungerer - at det kan fungere - og at noget virker, meget ens. Vi befinder os nu i en tid i EU, hvor vi kan sige "tilbage til arbejdet, Europa". Lad os gå tilbage, lad os arbejde, lad os fungere. Grundlaget for dette er sikret i den nye traktat om Den Europæiske Unions funktionsmåde, Lissabontraktaten, et nyvalgt Parlament og den nye Kommission, der er ved at blive dannet.
Det er på tide, at vi lægger tiden med institutionelle uoverensstemmelser bag os, fastlægger institutionelle spilleregler og virkelig vender vores opmærksomhed mod og fokuserer på de europæiske borgeres bekymringer og spørgsmål. Det er af fundamental betydning, fordi vi skal genvinde støtten fra dem, som vi har mistet undervejs. Vi har alle et arbejde at gøre i den henseende. Procedurerne i de seneste uger og måneder har ikke altid været hæderlige. For eksempel gav Parlamentet ikke en af de indstillede kommissærer en fair mulighed for at blive hørt. Lad os derfor bedømme Kommissionen, lad os bedømme Rådet, lad os arbejde sammen med det, men lad os også nogle gange tage et kig på os selv. Det tætte samarbejde mellem disse institutioner er nødvendigt for at opnå resultater.
Jeg vil på vegne af min gruppe også ønske Dem held og lykke, for når vi ønsker Dem held og lykke, gælder det ikke flere enkeltpersoner, men borgerne i Europa. Gid Europa i de europæiske borgeres øjne endelig må blive et eksempel på jobskabelse, velstand, udvikling, en aktiv tilstedeværelse i verden og retfærdighed, og gid Europa nu, på baggrund af den nye forfatning, Lissabontraktaten, må vokse op og få, hvad der tilkommer det.
Når min computer ikke fungerer, trykker jeg på genstart. Nu har vi endda fået ny software i denne computer, kendt som Lissabontraktaten. Lad os trykke på genstart.
Hannes Swoboda
(DE) Hr. formand, hr. Barroso! Deres Kommission har unægtelig både stærke og svage punkter. Jeg vil gerne fokusere på de stærke punkter.
Vi har et udenrigspolitisk hold, som De vil få svært ved at finde andre steder, både hvad angår udenrigspolitikken og udviklingspolitikken. De kan ikke nægte, hr. Szájer, at vi har et bedre hold nu, end vi havde under den oprindelige høring af den første kandidat fra Bulgarien. Jeg tror også fuldt og fast på, at Baroness Ashton vil koordinere dette hold godt.
Det ene telefonnummer, som Henry Kissinger efter sigende krævede, bringes på bane igen og igen. Måske har vi ikke dette ene telefonnummer, men hvis De sammenligner med USA - i forbindelse med klimabeskyttelse f.eks. - hvem skal vi så ringe til? Præsident Obama eller Senatet, som indtil videre har nægtet at finde en løsning? Hvad angår spørgsmålet om nedrustning, skal vi så kontakte Præsident Obama, der stemmer for nedrustningen, eller Senatet, som ikke har stillet nogen løsningsforslag? Lad os ikke altid gøre os selv værre, end vi er! Vi har nu fået mulighed for at gøre et godt indtryk.
(Bifald)
Hvad angår økonomisk politik, har vi et stærkt hold. Jeg håber og tror på, at de af vores kolleger i Kommissionen, som ikke gjorde sig så markant bemærkede under høringerne, vil udvikle denne styrke med tiden. Når det drejer sig om socialpolitik, har vi en kommissær, som tager sagen alvorligt, og en kommissionsformand, der også har lovet os, at han vil prioritere sociale anliggender og socialpolitik. Det regner vi med. Vi regner ikke blot med det, vi vil også presse på for, at det virkelig sker.
Sammen har vi fundet løsninger på en række områder i rammeaftalen. Vi var nogle gange uenige, men vi arbejdede godt sammen. Det er en rigtig god aftale, hvis vi tager den alvorligt - De i Kommissionen og vi i Europa-Parlamentet. Hvis vi kan få Rådet til at tage gennemsigtighedsprincipperne i denne aftale alvorligt, så vil vi virkelig kunne opnå noget stort.
Som resultat af Lissabontraktaten og rammeaftalen vil der, lige fra lovgivningsprocessens begyndelse til dens afslutning, til gennemførelsen, være en grad af gennemsigtighed, som måske ikke gør sig gældende i mange nationale parlamenter. Jeg opfordrer derfor Kommissionen og Rådet til at tage dette seriøst.
Hvad angår SWIFT, er gennemsigtigheden ikke blevet taget seriøst - hverken af Kommissionen eller Rådet. Vi har nu et medlem af Kommissionen, som var ansvarligt for Rådet. Det er en praksis, som vi i Parlamentet ikke længere kan acceptere. Årsagen til dette rod er ikke, at Parlamentet sandsynligvis er genstridigt. Det skyldes snarere, at Rådet og Kommissionen - særlig Rådet - ikke forstod, at de var nødt til at involvere Parlamentet, selv i overgangsperioden, da det allerede stod klart, at Parlamentet stadig havde mere at sige. Det er et faktum. I den henseende, hr. Barroso, med de lovgivningsmæssige beslutninger og Kommissionens forpligtelse til at svare - enten i form af dens eget udkast til lovgivning eller en tydelig forklaring på, hvorfor den ikke vil gøre noget - har vi gjort store fremskridt. Lad os ikke lade, som om den parlamentariske initiativret altid har været lige så væsentlig i de nationale parlamenter. De domineres i bund og grund af regeringerne, og det, som regeringerne foreslår, gennemføres ofte i parlamenterne. Det er ikke tilfældet her. Kommissionens forslag er endnu ikke lovgivning for os. Vi arbejder på dem, så vores egne idéer også indarbejdes.
Lad os gribe denne chance med den nye Kommission, en ny traktat og en ny rammeaftale. Lad os som Parlament være selvsikre i vores drøftelser med Kommissionen.
Formanden
Nu tager en kvinde for første gang ordet i denne forhandling. Det er en skam, at det sker så sent.
Diana Wallis
(EN) Hr. formand! Jeg håber, at det er værd at vente på. Jeg vil som tidligere medlem af Parlamentets forhandlingsteam gerne fokusere på beslutningen om rammeaftalen.
Vi havde, kommissionsformand Barroso, og det tror jeg bestemt, De vil være ved, nogle meget interessante drøftelser om betydningen af ordene, særlig på mit sprog, men en af de vendinger, De brugte i begyndelsen af vores møder, var, at De talte om Deres absolutte forpligtelse over for EU's "parlamentariske dimension", og jeg tror, De var helt oprigtig og positiv i Deres brug af den vending, om end vi aldrig diskuterede den. Efter Lissabontraktaten og efter beslutningen om den nye rammeaftale er Parlamentet meget mere end blot en "dimension" - det er en realitet, en reel magt, et sandt parlament, som fortjener det navn.
Man kan måske godt kalde den oprindelige parlamentariske forsamling for en "dimension", men ikke dette Parlament. Dette Parlament er ifølge beslutningen nu en fuldt ud lovgivende partner, der skal behandles lige, inkluderende og på et informeret grundlag i forhold til Rådet, og som ikke skal forbigås ved at gribe til blød lovgivning eller andre instrumenter, uanset værdighed, et Parlament, der fuldt ud og med rette er i stand til at drage Deres Kommission som udøvende magt til ansvar. Vi ser frem til at se ikke blot Dem, hr. Barroso, men alle Deres kolleger i Kommissionen til spørgetid her i Parlamentet.
Parlamentet vil holde på sin ret til at føre tilsyn med efterfølgende ændringer af Deres hold. Parlamentet er parat til at udfylde sin egentlige rolle som det eneste transnationale, direkte valgte parlament i internationale forhold. Men frem for alt vil dette nye, stærke Parlament, som har et proeuropæisk flertal, bede Dem tage føringen, og i den forbindelse vil vi være Deres villige partner og støtte. Men vi er ikke blot en "dimension", vi er et sandt, reelt Parlament.
Jill Evans
(EN) Hr. formand! Beslutningsforslaget fra Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance kræver en ny politisk tilgang på nationalt og europæisk niveau samt nye idéer og beslutsom handling. Vi kan ikke overvinde den økonomiske og sociale krise og klimakrisen, som vi står over for, ved hjælp af de samme politikker og den samme tankegang, som skabte dem. Vi kan ikke opbygge et mere demokratisk og mere effektivt Europa, medmindre vi gør det inden for det reelle og ændrede politiske klima.
I dag indleder nationalforsamlingen i Wales en folkeafstemningsproces om flere lovgivningsbeføjelser. I Catalonien, Skotland, Flandern og andre steder sker der ændringer. I morgen skal vi drøfte EU's udvidelse med lande, som for øjeblikket ligger uden for dets grænser, men vi er ikke engang begyndt at behandle intern udvidelse, den proces, hvor lande inden for EU's grænser opnår uafhængighed. Disse spørgsmål er ikke blevet besvaret under forhandlingerne om valget af den nye Kommission, på trods af de forandringer, der sker rundt om os. Jeg vil gerne endnu en gang bede kommissionsformand Barroso om at behandle disse spørgsmål.
Adam Bielan
(PL) Hr. formand! For fem måneder siden, hr. Barroso, stemte jeg for at give Dem til opgave at danne Kommissionen, for jeg troede, at De var den bedste af de pågældende kandidater. Jeg fortryder ikke denne stemme, men i dag, når vi drøfter det kommissærkollegium, som er blevet præsenteret for os, kan jeg ikke skjule min skuffelse. Efter at høringerne af de indstillede kommissærer er afsluttet, ved jeg, at der er mange blandt dem, som er yderst kvalificerede, men vi ved desværre også, at der blandt dem er folk, som overhovedet ingen erfaring har, og som klarede sig elendigt under høringerne.
Jeg ved godt, at De har begrænset råderum i processen med at vælge medlemmerne af Kommissionen. Jeg støtter fuldt ud de nationale regeringers ret til at nominere deres kandidater, men alligevel mener jeg ikke, at den foreslåede sammensætning af Kommissionen er optimal. I Deres tale spurgte De, om EU har en betydning i verden. Det bedste svar på det spørgsmål er den nylige beslutning om at aflyse topmødet mellem EU og USA. Tror De virkelig, at denne sammensætning af kollegiet vil styrke EU's position?
Endelig vil jeg også gerne udtrykke min skuffelse over, at vi under høringerne ikke fik tilstrækkelige svar på spørgsmålene om energisikkerhed.
Søren Bo Søndergaard
(DA) Hr. formand! Jeg vil godt starte med at ønske hr. Barroso tillykke, fordi det virkelig er lykkedes kommissionsformanden at sammensætte en Kommission, som afspejler hans politiske projekt med EU. Imidlertid forholder det sig sådan, at vi i vores gruppe er totalt uenige i dette politiske projekt. Et eksempel: Lønmodtagerne i mange lande har oplevet, hvordan EU i stigende grad er ensbetydende med en underminering af tilkæmpede løn- og arbejdsvilkår. Vi har gentagne gange spurgt kommissionsformanden, hvad han konkret vil gøre, for at vandrende lønmodtagere ikke længere kan underbetales, ikke længere kan diskrimineres og ikke længere kan bruges som løntrykkere. Problemet er, at vi intet konkret svar har fået. Heller ikke på høringerne har vi fået noget konkret svar. Derfor må vi konstatere, at vi står over for en Kommission, som accepterer social dumpning. En Kommission, for hvilken det indre marked er vigtigere end forsvaret af almindelige lønmodtageres interesser. På et punkt havde vi dog visse forhåbninger, for hr. Barroso gjorde under mødet i vores gruppe meget ud af at understrege, hvor stor en tilhænger han var af ligestilling mellem kønnene. Men ord gør det ikke alene. Da Barroso-Kommission I blev udpeget i 2004, var der 9 kvindelige kommissærer ud af 25. I dag fremlægger hr. Barroso en Kommission til godkendelse, hvor der kun er 8 kvinder ud af 27. Det er altså blevet værre. Vi må konstatere, at hr. Barroso også på det område snarere leverer ord end indhold. Det er kort sagt en ommer.
Timo Soini
(FI) Hr. formand! I Finland mindes vi Vinterkrigen. For 70 år siden angreb det kommunistiske Sovjetunionen lille Finland. Vi forsvarede vores uafhængighed og vores ret til selvbestemmelse.
Det fortsatte også under Anden Verdenskrig, som var en forfærdelig tid for hele Europa. Den efterlod os med et stærkt ønske om uafhængighed og et stærkt ønske om at træffe vores egne beslutninger. Helsinki, Moskva og London var de eneste hovedstæder, som ikke blev besat under Anden Verdenskrig. Derfor ønsker jeg, at alle lande frit skal kunne træffe deres egne beslutninger.
Hvad angår Kommissionen, har De helt bestemt gode intentioner, og der er gode folk i Kommissionen, herunder Olli Rehn, som er finsk, og som er en person med moral og rygrad. Befolkningerne i Europa, derimod - finnerne, tyskerne, briterne, danskerne - hvor har de kunnet stemme for og vælge disse kommissærer? Ingen steder. Hvordan kan man se bort fra dem? Det kan man ikke. EU er et bureaukrati og ikke et demokrati.
Jeg stemmer for et samarbejde mellem uafhængige stater. Jeg er finne, jeg er europæer, og jeg elsker vores kontinent, men det betyder ikke, at jeg er tilhænger af EU. Hver af os fik stemmer. Jeg fik 130 000 stemmer i Finland. Hvor mange stemmer fik kommissærerne, og hvor fik de dem? Her får de måske 300 stemmer, men så er det også sagt.
Hvad er det centrale element i demokrati? Det er national suverænitet. Det vil sige, at kun en befolkning, der danner sin egen nation, uafhængigt af alle andre, har en evig og ubegrænset ret til altid at træffe sine egne beslutninger. Det er et grundlæggende princip.
(Bifald)
Bruno Gollnisch
(FR) Hr. formand! Vi er nået til enden på den proces, som går forud for udnævnelsen af kommissærerne, med høringer, der er fuldstændig ordinære. De indstillede kommissærer er kommet for at fortælle os, at de er tæt knyttet til EU, at de vil gøre deres bedste for at lære om spørgsmål, som de ikke er bekendt med, og at de vil arbejde tæt sammen med Parlamentet.
Det er hverken særlig vigtigt eller særlig interessant. Ikke desto mindre skulle der være en syndebuk, et sonoffer, så Parlamentet kunne vise sin uafhængighed. Det offer var fru Jeleva, som der, vil jeg tilføje, til sidst var relativt få anklager mod. Hvis det her handler om interessekonflikt, så var en række kommissærers fortid, hvis navne ikke skal nævnes her - kommissæren for konkurrence, kommissæren for landbrug, kommissæren for international handel - sandelig langt mere bekymrende, og alligevel udgjorde de ikke rigtig noget problem for Parlamentet.
I virkeligheden, hr. Barroso, har jeg lidt ondt af Dem, fordi De nu er en del af systemet under Lissabontraktaten - Lissabon, som er hovedstaden i Deres land, en dejlig by, der har fortjent bedre end at lægge navn til et sådant dokument. De får at gøre med mange mennesker. Fra nu af får De med rammeaftalen at gøre med formanden for Parlamentet og Formandskonferencen, som løsgængerne er udelukket fra, hvilket er et åbenlyst brud på bestemmelserne i forretningsordenen. De får at gøre med den nye - og permanente - formand for EU, hvis udnævnelse dog ikke har betydet en ende på det roterende formandskab. De får at gøre med Baroness Ashton, EU's højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik, der var rendyrket pacifist i sin ungdom, da det drejede sig om den sande trussel fra Sovjet, men som uden tvivl vil være ekstremt stridslysten over for Iran.
Det bliver en svær politik. Der var nogle, som lo lige nu, da en eller anden mindedes, at nogle af Dem har en marxistisk fortid. I virkeligheden er De stadig internationalister, men De er på ingen måde længere proletarer. De er blevet fuldstændig ligeglade med de europæiske arbejdstageres skæbne.
(Taleren indvilligede i at besvare et spørgsmål, jf. proceduren med blåt kort i henhold til artikel 149, stk. 8)
William
(EN) Hr. formand! Måske jeg kan rette hr. Gollnisch. Er hr. Gollnisch klar over, at Baroness Ashton ikke blot var pacifist i sin ungdom, men at hun var næstformand for kampagnen for atomnedrustning (CND) i hvert fald indtil 1983, hvilket hun ikke oplyste om?
Bruno Gollnisch
(FR) Hr. formand! Jeg vil ikke besvare et spørgsmål om Baroness Ashton's fortid. Jeg ved, at "pacifist" også i mit land var det udtryk, der blev brugt om krigsmagere, som var for en kommunistisk sejr.
Jaime Mayor Oreja
(ES) Hr. formand! På vegne af Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) vil jeg gerne udtrykke min helhjertede, solide og uforbeholdne støtte til hr. Barroso. Det er ikke blot baseret på det, som han har sagt i dag, men også på taler, han har holdt i Parlamentet, der har fået os til at støtte ham stærkere og væsentligere end nogensinde.
Jeg vil gerne sige, at den primære årsag til den støtte ikke er det antal kommissærer, som vores gruppe, eller vores politiske familie, har i Kommissionen, men snarere er en grundlæggende tro på, at dette er et unikt og særligt tidspunkt for EU. Denne Kommission er ikke en hvilken som helst Kommission, og dette Parlament er ikke et hvilket som helst Parlament, ikke blot på grund af Lissabontraktaten, men også fordi vi oplever en krise af et hidtil uset omfang i EU, nemlig en økonomisk og social krise.
Vi mener ikke, at Lissabontraktaten er det vigtigste. Det vigtigste er, at der sker en holdningsændring, for så vidt angår styringen af alle de europæiske institutioner i retning af større politiske ambitioner. Derfor giver vi vores uforbeholdne støtte til Kommissionen under hr. Barrosos ledelse. Vi støtter også Kommissionen, fordi vi, mens vi for øjeblikket oplever en økonomisk og finansiel krise, kommer til at bevæge os ind i en ny fase, nemlig den sociale krise. Forskellene mellem nogle lande og andre vil blive større, og der vil blive større social uro. Den økonomiske og sociale krise vil utvivlsomt medføre større social uro. En anden årsag er, at vi oplever en værdikrise, hvilket gør det vigtigt, at vi alle, ikke blot Kommissionen, ændrer vores personlige holdninger. Vi skal alle ændres vores holdning.
Vores gruppe mener derfor, at den bedste vej til ændringer, forandringer og forbedringer er at støtte Kommissionen under ledelse af hr. Barroso.
Derfor tror jeg, at PPE-Gruppen i sammenhæng med denne opgave og det arbejde, som vi skal gøre, er den gruppe, der mest ønsker sig, at vi alle forandrer os. Europa-Parlamentet skal også forandre sig. Kommissionen alene kan ikke gøres ansvarlig for den hyppige mangel på enighed her i Parlamentet, som i høj grad er årsagen til, at der ikke er nogen europæisk stemme i verden.
Kader Arif
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Handelspolitik bliver en betydelig faktor i EU's eksterne politik. Desværre er denne handelspolitik i dag symbolet på, at Fællesskabets interesse er forsvundet, eftersom den ikke er andet end en sammenlægning af nationale interesser.
På et tidspunkt, hvor vi vil have Europa til at forsvare sine værdier - solidaritet og social retfærdighed - hvor vi ønsker, at Europa kan integrere sociale rettigheder, miljørettigheder, beskyttelse af menneskerettigheder og beskyttelse af fagforeningsrettigheder i sine handelsaftaler, er vi klar over, at Kommissionens eneste forslag til os er at indgå aftaler, hvor man har en fornemmelse af, at der ikke er noget alternativ til markedet og handelen, og at de er et mål i sig selv. Det finder min politiske familie ikke acceptabelt.
På et tidspunkt, hvor vi ønsker, at denne handelspolitik kan integrere industripolitik og de virkninger, som den kan have på beskæftigelsespolitikker, er vi klar over, at Kommissionen ikke har givet nogen garantier vedrørende disse punkter i de kommentarer, som formanden for Kommissionen kom med her til morgen. Det overrasker mig imidlertid desværre ikke. Der er ikke blevet sagt noget om den horisontale sociale klausul, om beskyttelsen af offentlige tjenester, om at Europa ændrer politik igen eller får en helt anden politik.
Som afslutning på mine bemærkninger til disse spørgsmål, hr. Barroso, mener jeg, at tillid opbygges i et gensidigt forhold. Med Deres kommentarer her til morgen har De ikke givet os det, som vi har brug for for at sætte vores lid til Dem. Bemærk venligst, at jeg, eftersom De ikke har givet disse garantier, ikke kan garantere, at vi sætter vores lid til Dem.
Alexander Graf Lambsdorff
(DE) Hr. formand! Jeg har endelig en følelse af, at der begynder at ske noget. Det tog over otte, ja, faktisk næsten ni år, før vi fik den nye traktat, og det samme antal måneder, før vi fik den nye Kommission. Det er ikke et Europa, der skrider til handling, men handling er det, vi har brug for. Folk søger arbejde, virksomheder søger markeder, forbrugere søger pålidelighed, Grækenland søger stabilitet, og Europa søger sin rolle i verden. Det er derfor godt, at tiden med komplicerede forhandlinger, som kun eksperter kunne forstå, er ovre, og af den årsag er det også godt, at Kommissionen nu igen kan arbejde på en måde, som virkelig vil være til fordel for befolkningerne.
Vi ønsker to ting af Dem, hr. Barroso. Vær modig, og gør Europa stærkt, både internt og eksternt. Vi ønsker, at De er modig, og vi ønsker også, at Europa bliver mere involveret i områder, der måske afviger fra dem, som medlemsstaterne eller folk, der svarer i meningsmålinger, ønsker - i økonomien og finansielle anliggender, i retlige og indre anliggender, men også i udenrigs- og sikkerhedspolitik. Denne kommentar er i særdeleshed møntet på Dem, Baroness Ashton. Manglerne er tydelige. Det indre marked fungerer ikke godt nok for små og mellemstore virksomheder. Det skyldes ofte nationalt, snarere end europæisk, bureaukrati.
Grækenland har selvfølgelig brug for hjælp. I den forbindelse har vi brug for et stærkt Europa. Det glæder mig, at Kommissionen nu har fremsat et forslag. Enhver, som troede, at vi allerede havde opnået nok på det udenrigspolitiske område, er nu givetvis blevet klogere i lyset af København. Vi gentager derfor: Gør Europa stærkt, hr. Barroso, både internt og eksternt. De har vores støtte til at gøre det.
Timothy Kirkhope
(EN) Hr. formand! Vores grupper støtter i høj grad hr. Barroso og hans reformistiske dagsorden for et Europa, der fokuserer på at tage fat på vores medborgeres reelle bekymringer og på at handle der, hvor den kan tilføje merværdi til vores medlemsstaters indsats. Derfor mener vi, at han havde fortjent at få en liste over kommissærkandidater, som havde talent og evne til at hjælpe med at virkeliggøre hans ambitiøse planer.
Men med nogle af disse nomineringer er han blevet svigtet. Der er ikke noget, som kan skjule den kendsgerning, at der er store forskelle mellem kandidaternes erfaring og kompetencer, og det var tydeligt under vores høringer. Det er ikke acceptabelt, at lederne i nogle medlemsstater stadig betragter dannelsen af Kommissionen som en mulighed for at belønne en kollega for tidligere støtte, at løse et lokalt politisk problem eller at lempe en ministerven ind i en komfortabel efterlønsordning.
Det er tydeligt, at nogle medlemsstater udnytter, at vi kun afholder en enkelt afstemning om den samlede Kommission, til at få indstemt kandidater, som måske ikke ville få succes ud fra deres egne meritter. Der skal sættes en stopper for den samlede afstemning. Vi skal stemme om de enkelte kandidater, for kun på den måde vil alle medlemsstaterne tage deres ansvar for denne proces mere alvorligt og sende de mest velegnede kandidater til Kommissionen.
Miguel Portas
(PT) Hr. formand! Jeg vil spørge hr. Barroso om betydningen af ansvar i lyset af de hændelser, som satte euroen under angreb fra spekulanter. Her til eftermiddag skal vi drøfte årsagerne til disse hændelser mere indgående, men indtil videre vil jeg gerne fokusere på Joaquín Almunias erklæringer, for det var dem, der fremprovokerede den umiddelbare stigning i rentemarginalerne på det internationale kreditmarked og rentesatserne for Portugal og Spanien, hvilket efterfølgende svækkede euroens stilling i sidste uge. Det nytter ikke at sige til mig, at Joaquín Almunia ikke sagde det, han gjorde. Hvad det end var, journalisterne hørte, så var det også det, spekulanterne hørte, og de tøvede ikke med at handle.
Rollen som kommissær består ikke i at kaste benzin på bålet, kommissionsformand Barroso. Parlamentet kan ikke godkende nogen, der på det kritiske tidspunkt ikke kunne klare jobbet. Det er det første problem, og det andet handler om signaler. I lyset af angrebet på den offentlige gæld i Grækenland, Spanien og Portugal, hvad har de europæiske institutioner så gjort indtil nu? Hr. Trichet har begrænset sig til at sige, at der ikke er nogen stat, som skal kunne regne med særbehandling, selv om budskabet burde være det stik modsatte. Det vil sige at fortælle spekulanterne, at vi ikke skal være splittet, for dette er et solidarisk Europa. Det er dette politiske spørgsmål, der er opstået, og det er derfor, vi forventer seriøse svar på, hvad der er sket med Deres kommissærkandidats erklæringer.
Klaus-Heiner Lehne
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Tillad mig at komme med en kort kommentar til den interinstitutionelle aftale og det beslutningsforslag, som vi har foran os. For det første glæder jeg mig over, at Kommissionen nu lader til at være klar til, på en mere realistisk måde, at acceptere Europa-Parlamentets indirekte initiativret. For at sige det ligeud betyder det, at der fremover vil være specifikke tidsfrister, inden for hvilke Kommissionen vil være forpligtet til at reagere på vores beslutninger. Det er godt, også i lyset af de erfaringer vi gjorde under den seneste valgperiode. Det er egentlig indlysende, men denne aftale betyder også, at vi vil blive behandlet på lige fod med Rådet i alle sager. Det er den logiske konsekvens af Lissabontraktatens ikrafttræden.
Derudover glæder jeg mig over, at det også er lykkedes os at skabe et tættere samarbejde mellem Parlamentet og Kommissionen på lovgivningsprogrammeringsområdet. I fremtiden skal vi udarbejde en form for fælles lovgivningsprogram for de tre institutioner, og i den forbindelse ville det være gavnligt, hvis Kommissionen og Parlamentet som de traditionelle interessebærere i EU i videst muligt omfang kunne nå frem til en aftale inden da.
Jeg er ikke helt glad for resultaterne af konsekvensanalysen. I den henseende skal Parlamentet overveje, hvordan det kan foretage kvalitative forbedringer af sit eget område i konsekvensanalysen, eftersom Kommissionen ikke ønsker at foretage den virkelig uafhængige konsekvensanalyse, som Parlamentet kræver. Det glæder mig, at det allerede blev meddelt under erklæringerne, at der vil være et tæt samarbejde om lovgivningen vedrørende Tjenesten for EU's Optræden Udadtil. Også her har Kommissionen og Parlamentet i høj grad en fælles interesse, som vi også bør definere, før vi taler med Rådet.
Jeg mener også, at det er godt - og det er også noget, som reelt set er en nødvendig konsekvens af Lissabontraktaten - at Parlamentets position på det internationale forhandlingsområde, hvad angår internationale aftaler, forbedres væsentligt, og at Parlamentet får reel adgang til alle oplysninger og til alle konferencer. Det har været et absolut afgørende spørgsmål, og det glæder mig, at vi også har kunnet opnå det, vi ville, i den henseende.
Evelyne Gebhardt
(DE) Hr. formand, hr. Barroso! Vi var meget glade for at få Lissabontraktaten på plads den 1. december og med den en stærkere socialpolitik og en styrkelse af forbrugernes stilling, hvad angår den interne politik i EU. Vi mener dog, at De nu - i modsætning til, hvad der står i Lissabontraktaten, nemlig horisontale tilsagn om at beskytte forbrugerne - har gjort det stik modsatte med opdelingen af porteføljerne i Deres Kommission, for nu er det ikke blot én kommissær, som er ansvarlig for forbrugerbeskyttelse, men flere.
Jeg vil gerne spørge Dem om, hvordan De egentlig har tænkt Dem at håndtere dette. Hvordan har De tænkt Dem at skabe sammenhæng på dette politikområde, et område, som er ekstremt vigtigt for forbrugerne, for de europæiske borgere? Ansvarsområderne er blevet opdelt. Hvilken kommissær vil skabe denne sammenhæng? Lad være med at fortælle os, at det er kollegiet, der træffer beslutninger. Vi har brug for klare ansvarsområder. De skal heller ikke sige til os, at De i sidste instans træffer en afgørelse, hvis der opstår uenighed mellem de forskellige kommissærer. De er ikke almægtig, og De tilhører et kollegium.
Jeg har det meget svært med det her, hr. Barroso. De er nødt til at forklare mig, hvordan De kan håndtere denne politiske opsplitning på forbrugerområdet, men også andre områder såsom udenrigspolitikken, så vi får en politik, der om fem år vil sætte os i stand til at sige "ja, det var det værd at have sådan en Kommission". Jeg ved ikke endnu, hvordan jeg stemmer senere. Det afhænger i høj grad af Deres svar på vores spørgsmål.
Adina-Iona Vălean
(EN) Hr. formand! Jeg tror, De så rigeligt er klar over, at Europa har nået et vendepunkt, og De har mulighed for at føre det den ene vej eller den anden. Enten den dystre vej med dybere økonomiske kriser, et dårligt konkurrencemiljø for europæiske virksomheder, mere regulering og flere bureaukratiske byrder, eller den modige vej, hvor man griber alle de muligheder for at gøre Europa stærkere, som ligger i Lissabontraktaten, og anlægger en sammenhængende tilgang til de globale markeder og udfordringer.
Muligheder og løsninger på de globale udfordringer kan findes i sektorer såsom digital ikt, forskning og udvikling samt energi. En ny traktat, som endelig er blevet ratificeret af alle medlemsstaterne, giver Dem - på et sølvfad - værktøjerne til at nå disse mål.
Det, som jeg er mest bekymret over, er den stadig større kløft mellem borgernes forventninger og Bruxelles' lille verden. Den tillid og tiltro, som vi regner med fra vores borgere, er ved at forsvinde. Hvor mange gange har jeg ikke bemærket misforholdet mellem den europæiske forvaltning, der forfølger et direkte politisk mål, og befolkningernes reelle bekymringer? Hvad er formålet med at udarbejde en fælles energipolitik, hvis vi ikke kan give vores borgere sikker, grøn energi til en overkommelig pris? Hvad er formålet med at indsamle oplysninger om energiinfrastrukturer?
Efter min mening kan vi ikke indføre enhedsløsninger. Kommissionen skal tage højde for forskellene, mulighederne og midlerne i hver enkelt medlemsstat. De er nødt til at være visionære og kreative for at lede Europa ud af denne dystre fortid. Parlamentet vil støtte Dem i den henseende. Hvis vi forsømmer denne lejlighed, får Europa ikke en ny chance før om fem år.
Lajos Bokros
(EN) Hr. formand! Grækenland står over for et finanspolitisk sammenbrud. Spanien og Portugal kæmper også med stigende problemer. Hvis Kommissionen, Den Europæiske Centralbank og Det Europæiske Råd ikke gør noget, så er truslen nu et sammenbrud i euroområdet.
Det, som vi kan se i denne situation, er den ikkeoptimale fordeling af porteføljer blandt kommissærerne. Joaquín Almunia, som var et sikkert kort på hånden til at forvalte valutaanliggender og økonomiske anliggender, overføres nu til konkurrenceområdet, som ikke er hans kop te. Olli Rehn, der var en meget fremtrædende kommissær for udvidelse, behandler nu økonomiske anliggender og valutaanliggender, som ikke hører til hans ekspertise.
Hvorfor er det i Europas interesse at svække Kommissionen intellektuelt lige præcis i krisetider?
Werner Langen
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Vi har nu en anden Barroso-Kommission. Den måde, som systemet er blevet ændret på, er allerede blevet nævnt. Det er den fjerde Kommission, siden jeg startede her. De første to Kommissioner, som blev forestået af hr. Santer og hr. Prodi, var begge kollegier. Den første Barroso-Kommission var bemærkelsesværdig på grund af sine individuelle aktører - jeg tænker på hr. Dimas, fru Kroes eller endda hr. McGreevy, som var inaktiv i flere år under Deres lederskab. Hvis De nu indfører præsidentvældet, hr. kommissionsformand, så vil jeg anbefale, at De sætter Dem i førersædet, men vender tilbage til kollegiesystemet. Det er bedre for Europa og bedre for samarbejdet med Parlamentet.
Borgerne har forventninger - De talte om at være modig - til den europæiske dagsorden. For det første skal De stabilisere euroen, udvide euroområdet og få de nationale regeringer til at overholde deres forpligtelser. For det andet skal De skabe moderne, teknologibaserede job af en global standard, for Lissabonstrategien fra 2000 er mislykkedes, selv om målene var de rigtige. For det tredje skal De fortsat udvikle Europa på baggrund af dets tidligere succeser, ikke på baggrund af dommedagsprofetier og fornægtelsesscenarier, og gøre Europa til en jævnbyrdig partner til USA og Kina, og for det fjerde skal De ikke blot stille spørgsmål om fremtiden, De skal også besvare Dem sammen med Parlamentet.
Åbne markeder og mere uddannelse, vækst og velstand skal ikke være emner, der er henvist til fortiden. De skal blive ved med at være emner for fremtiden, ligesom social sikring, en industribase og en ikkeudvidelse af finansmarkederne.
Vi ønsker et retfærdigt samarbejde med Dem og Kommissionen. I den henseende skal Kommissionen være Europas motor, ikke dets herre. To grupper har besluttet sig for at gå totalt imod Dem - De Grønne og kommunisterne. De udgør blot 13 % af medlemmerne. Hvis kommissionsformanden og Kommissionen arbejder godt sammen med resten af Parlamentet, så opnår vi sammen den succes, som vi har brug for.
Alejandro Cercas
(ES) Hr. formand! Som De ved, hr. kommissionsformand, ønsker medlemmerne af Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet en reel ændring af Europas sociale dagsorden og en fornyet social dagsorden.
Mange af os håber, at der er nogle små "væksttegn" i Deres tale, i de løfter, som De gav vores gruppe, i kommissær Andors tale og i den institutionelle aftale, at vi skal fremlægge fremtidig europæisk lovgivning med henblik på en miljømæssig konsekvensanalyse. Der er håb om, at De har lært af det sidste valg og den larmende tavshed fra arbejdstagerorganisationerne vedrørende den nye Kommission.
Derfor, hr. Barroso, er vi ekstremt ivrige efter, at et for øjeblikket temmelig vagt løfte bliver til virkelighed, og at Kommissionen tilføjer merværdi i form af reelle forandringer. Vi er ekstremt ivrige efter, at Barroso II ikke bliver den samme som Barroso I.
Vi lyttede til kommissær Andor, hr. kommissionsformand, og vi har en drøm, et håb. Vi kan love Dem loyalitet, hvis De holder alt det, De har lovet under Deres optrædener og i den aftale, De har lavet med Parlamentet.
Det vi har brug for, hr. Barroso - for De er en intelligent mand - er, at disse miljømæssige og sociale konsekvensanalyser dækker bæredygtigheden af den økonomiske model, som De slår til lyd for. Ellers har Europa ikke nogen fremtid. Europa skal forene sin dagsorden med sine borgeres og arbejdstageres dagsorden, ellers opnår det ikke økonomisk integration, og det vil i hvert fald ikke opnå politisk integration, hvilket er vores plan. Vores plan er at opbygge et Europa med store politiske ambitioner, der er i stand til at begejstre sine borgere igen, at være relevant i verden igen...
(Formanden afbrød taleren)
Mirosław Piotrowski
(PL) Hr. formand! Kommissærkandidater indstilles af regeringerne i EU's medlemsstater. Efter at de er blevet godkendt af Europa-Parlamentet, har de ikke længere nogen forpligtelser over for deres eget land. I princippet skal de forestille at arbejde for lige udvikling i hele Europa. I den forbindelse er der brug for dygtighed og tillid. Der blev sået tvivl om det første aspekt under høringerne. Kandidaternes svar var ofte aftalt på forhånd og blev udtrykt i uhørt generelle vendinger. Fru Ashton kom ind på nogle detaljer, men hendes svar var skuffende. Som helhed er holdet af kommissærer, der viste sin tapperhed under høringerne, svagt, og de få velkvalificerede kandidater er ikke i stand til at ændre dens image. Vi er imidlertid forpligtet til at stemme på én gang om hele Kommissionen, og den har ikke præsenteret en klar handlingsstrategi.
Kan vi stole på Kommissionen? I Gruppen De Europæiske Konservative og Reformister blev vi spurgt om, hvorvidt vi ville lægge vores egen families budget og vores families skæbne i hænderne på denne Kommission. Mange af os svarede, og svarer stadig i dag, benægtende.
Mario Mauro
(IT) Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer! Hvis vi holdt os til den version af kendsgerningerne, som hr. Cohn-Bendit foreslog, og som skal fortolkes ved hjælp af hykleri, ville Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater) have besluttet sig for at stemme for, fordi de har 13 kommissærer, og De Liberale fordi de har ni, mens Socialdemokraterne måske ville afholde sig fra at stemme, fordi udvalget af dem er mere sparsomt.
Men sådan hænger tingene ikke sammen. Mange af vores stemmer afhænger faktisk af svaret på et mere grundlæggende spørgsmål: Hvilken rolle forventes Barroso-Kommissionen at spille på dette historiske tidspunkt?
Kommissionen opfordres til, hr. formand, at genskabe håbet hos de millioner af mennesker og virksomheder, som har problemer, og at fjerne deres magtesløshed over for materielle interesser og regeringer ved hjælp af fast beslutsomhed og idéer.
Den opfordres til at give immigration og energipolitik et europæisk ansigt og at udstede Eurobonds for at sikre genoprettelsen. Den opfordres til med overbevisning at fastlægge en europæisk udenrigs- og sikkerhedspolitik, kære Baroness Ashton, som har gjort sig fortjent til sit navn.
Ifølge hr. Schulz er De, mine damer og herrer, ligesom trappistiske munke, der har aflagt et tavshedsløfte. På denne Deres ideelle, hellige sti, foreslår jeg, at De aflægger et andet løfte, nemlig et løfte om handling. Der er faktisk mange ting, som skal gøres. Lad os gøre dem hurtigt, hr. formand, lad os gøre dem godt, lad os gøre dem sammen. Held og lykke, kommissionsformand Barroso!
Gianluca Susta
(IT) Hr. formand! De progressive blandt os giver Dem deres stemme i dag, hr. kommissionsformand, for at De ikke skal kunne blive afpresset af dem, som har ringe tiltro til dette fælles Europa, og for at De ikke skal være underlagt regeringerne i de 27 medlemsstater.
At tro på et fælles Europa vil sige at bryde den larmende tavshed og påtage sig en central rolle i de store internationale spørgsmål, dvs. forsvare de europæiske interesser på den industrielle og økonomiske arena, styrke socialpolitikken og bruge flere kræfter på at bekæmpe fattigdom i verden, konsolidere vores alliance med USA, men på lige vilkår, styrke EU's position i internationale organer, startende med FN's Sikkerhedsråd, relancere multilateralismen i verdenshandelen og sætte dagsordenen i kampen mod global forurening.
Vores stemme i dag vil uden undtagelse være en betinget tillidserklæring til Kommissionen og de enkelte kommissærer for fuldt ud at opnå det Europa, der blev født i Lissabon, en politisk aktør blandt stormagterne, og for at det frem for alt kan være et skæbnefællesskab, som er dedikeret til sin egen økonomiske og civile fremgang, og som giver sig selv til opgave at skabe fred, retfærdighed og frihed i verden. Et fællesskab, der ikke blot har minderne til fælles og lever i nutiden af sin egen velstand og fordums storhed.
Alain Lamassoure
(FR) Hr. formand, hr. Barroso! Lissabontraktatens succes afhænger nu af Dem og Deres hold.
Overraskende nok besluttede den første permanente formand for Det Europæiske Råd sig for at forsvinde efter at være blevet valgt. Det er lykkedes ham. Ingen uden for hans land kendte noget til ham for to en halv måned siden, og ingen har fundet ud af mere om ham siden da. Premierministeren for den spanske regering var så venlig at komme og præsentere Spaniens prioriteringer for det spanske formandskabs seks måneders forsæde for os. Det er det stik modsatte af, hvad Lissabontraktatens forfattere - hvoraf mange er til stede her i Parlamentet - ønskede. Ingen - hverken befolkningen i Europa eller USA's præsident - ved, hvem der står i spidsen for Europa længere.
I en verden, der er vendt på hovedet på grund af krisen, på et kontinent, som har mistet orienteringen, som har over 20 mio. arbejdsløse, som risikerer en langsigtet nedgang til trods for de nye stærke økonomier, har Europa brug for en pilot, en retning, en ambition, et stort fælles projekt, der kan mobilisere vores 27 nationer og en halv milliard frie borgere. Så De skal ikke være bange, hr. Barroso, vær modig! Mål, strategi, metode, finansiering - det kræver alt sammen en helt ny tilgang. Der har aldrig været så lange udsigter til en tilbagevenden til kraftig vækst. Der har aldrig været så meget brug for solidaritet blandt medlemsstaterne. Forskellen mellem vores kompetencer og vores økonomiske ressourcer har aldrig været så stor. Borgernes forventninger har aldrig været så høje. Og Europa-Parlamentet har uden tvivl aldrig været mere villigt til at støtte en ambitiøs politik for at kompensere for de 10 år, der er blevet spildt på institutionelle maratonforhandlinger. Jeg siger til Dem som Deres ven, at Parlamentets støtte vil være proportionelt, ikke med Deres forsigtighed, men med Deres modighed.
(Bifald)
Dagmar Roth-Behrendt
(DE) Hr. formand, hr. Barroso! Vores omstændigheder er forskellige, og vi har forskellige institutionelle strukturer. Nu, hvor Lissabontraktaten er på plads, skal de tre institutioner - Parlamentet, Rådet og Kommissionen - arbejde sammen på en anden måde end den hidtidige. Jeg mener, at vi alle må være interesserede i at gøre dette til en succes. Deres engagement i den første del af den interinstitutionelle aftale giver mig indtryk af - og jeg er ikke altid ukritisk over for Dem - at det også er noget, De ønsker.
Den første del af denne aftale, som vi har forhandlet os frem til med Dem, indeholder vigtige elementer for Europa-Parlamentets rolle i vores samarbejde med især Dem, men også med Rådet. Disse elementer består i en styrkelse af dialogen mellem Parlamentet og Kommissionen, muligheden for at få flere oplysninger end hidtil, med andre ord at kunne være en jævnbyrdig partner i lovgivningsprocessen, og en reel spørgetid, hvor kommissærer, som i sidste ende er politikere, kommer hertil og besvarer spørgsmål og holder taler og kommer med reaktioner uden at gemme sig, sådan som de tidligere har gjort. Tidligere var det kun Dem, hr. Barroso, der havde mod til at gøre det. Nu vil de alle gøre det. Det er glimrende. Det vil være til gavn for os alle, og det vil også være til gavn for det europæiske demokrati og forhåbentlig også for borgernes interesse i det, som vi gør, navnlig vores lovgivende arbejde for alle.
Endelig er jeg overbevist om, hr. Barroso, hvad angår spørgsmålet om lovgivningsinitiativet, at vi med hensyn til det, som vi kunne opnå i forhandlingerne med Dem vedrørende vores samarbejde, og som vi i dag har formet til en betænkning, er kommet så tæt på en initiativret for Europa-Parlamentet, som vi overhovedet kan. Det udelukker desuden sui generis-begrebet. De samarbejdede med os om dette, og De arbejdede alvorligt på det. Det respekterer jeg, og jeg sætter meget stor pris på Deres bidrag.
Andre medlemmer har allerede nævnt konsekvensanalyserne. De har påtaget Dem at gøre dette gennemsigtigt og handle samarbejdsvilligt. De sagde, at sociale konsekvensanalyser er vigtige for Dem. Det er væsentligt set fra vores synspunkt. Det er jeg helt tilfreds med. Jeg mener, at vi skal påbegynde arbejdet i dag, og det er på tide.
Jacek Saryusz-Wolski
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne henvise til rammeaftalen og et særligt partnerskab mellem Kommissionen og Parlamentet, som De nævnte, og som vi naturligvis hilser velkommen.
Det er ikke for ærens skyld, at Parlamentet kæmper for sine kompetencer. Vi ønsker at udfylde hullerne i den demokratiske legitimitet efter al den smerte, som vi var vidner til, da folkeafstemningerne blev afholdt. Vi indleder en ny æra for fællesskabsmetoden, så lad være med at forsvare Kommissionens kompetencer, eftersom vi i Parlamentet ikke var en del af denne fællesskabsmetode. Jeg henviser her til Kommissionens lovgivningsmæssige monopol. Dette monopol fandtes, da Europa-Parlamentet ikke var, hvad det er i dag, så jeg glæder mig over midtvejsløsningen, som tager højde for vores lovgivningsmæssige initiativer, og som De har godkendt. Parlamentet vil se meget nøje på udøvelsen af denne midtvejsløsning under hensyntagen til vores anmodning til Kommissionen om at tage et lovgivningsinitiativ.
Mit andet punkt vedrører Tjenesten for EU's Optræden Udadtil. Den skal hente sin troværdighed fra to kilder - ikke blot Rådet, men også Europa-Parlamentet - og indtil videre er vi ikke helt tilfredse. Jeg kigger på Deres næstformand, Lady Ashton. Vi beklager, at vi ikke er repræsenteret i Gruppen på Højt Plan. Vi mener, at vi skal involveres i processen, hvilket Parlamentet altid har anmodet om. Vi skal involveres i nomineringerne af ambassadører og EU's særlige repræsentanter. Måske er der stadig spillerum, for det er ikke for vores æres skyld, men for at gøre denne Tjeneste virkelig troværdig i europæernes øjne. Ellers vil den være svagere, mens begge sider ønsker, at den skal være stærkere.
Luis Manuel Capoulas Santos
(PT) Hr. formand, hr. formand for Kommissionen! Jeg var særlig interesseret i høringerne om de indstillede kommissærer for landbrug og fiskeri, områder, som jeg er særlig opmærksom på her i Europa-Parlamentet. Deres baggrund lader i begge tilfælde til at være passende. Vigtigere end personligheder og kompetencer er det dog at kende til karakteren af den politiske situation, hvor de skal udvikle deres mission. For at min politiske gruppe og jeg med god samvittighed skal kunne stemme for Kommissionens udnævnelse, er De, hr. Barroso, så i stand til at garantere mig, at De vil give al Deres støtte til disse to kommissærer for at sikre, at de gennemgribende reformer, som de vil iværksætte på disse de mest almindelige politikområder, landbrug og fiskeri, vil bevare deres fællesskabskarakter og undgå enhver form for renationalisering?
Paulo Rangel
(PT) Hr. formand! Jeg vil gerne benytte lejligheden til først og fremmest over for Kommissionen og kommissionsformanden at fremhæve den måde, hvorpå de har samarbejdet med Parlamentet i løbet af disse udnævnelsesmåneder. Der findes intet andet organ i verden med udøvende og lovgivende initiativbeføjelser, som er underlagt sådanne krav. Dets formand skal præsentere et program for Parlamentet, det skal deltage i høringer med alle de parlamentariske grupper, det skal vedtages med absolut flertal, og alle kommissærerne skal her høres én efter én vedrørende deres egne programmer, efterfulgt af tre eller fire timers direkte spørgsmål - spørgsmål, som skal besvares.
Kommissionen accepterede at påtage sig at forhandle en rammeaftale på plads med Parlamentet, hvor den for det første accepterede at berettige og øge Parlamentets lovgivningsmæssige initiativbeføjelser. For det andet godkendte den princippet om fuldstændig fri adgang til oplysninger, uanset om det drejer sig om lovgivningsmæssige og politiske tiltag eller internationale forhandlinger. Og endelig accepterede den at tage hensyn til Parlamentets mening vedrørende kommissærerne og omrokeringen af kommissærerne.
Det er efter min mening det endelige bevis på, at Kommissionen siden juli har vist, at den er parat til at have tæt forbindelse med Parlamentet, og at den derved på en klar, tydelig og utvetydig måde har vist, at den strategiske alliance under Lissabontraktaten om at fremme fællesskabsmetoden, som hr. Saryusz-Wolski talte om, er alliancen mellem Parlamentet og Kommissionen. Derfor har både Kommissionen og rammeaftalen fortjent fuld opbakning fra Det Europæiske Folkepartis Gruppe (Kristelige Demokrater).
Othmar Karas
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! I et demokrati er en godkendelse aldrig et carte blanche, den er altid en tillidserklæring, som først skal berettiges. Lad os derfor begynde på et nyt kapitel sammen, lad os ikke blot fortsætte som før, ligesom De sagde, hr. kommissionsformand. Traktaten, krisen og globaliseringen gør det nødvendigt for os alle at ændre den måde, vi handler på. Vi har brug for en større europæisk bevidsthed i medlemsstaterne, mere ærlighed i forhold til EU, mere EU i Europa og mere EU i verden. Det kræver lederskab af hver enkelt kommissær og parathed til at omdanne EU-forhandlinger til politik.
Europa-Parlamentet og Kommissionen skal indgå et nyt partnerskab - et partnerskab for et borgernes Europa, et partnerskab, der kan modvirke nationalisme, protektionisme og ekstremisme, uærlighed, simplificering, uansvarlighed og mangel på respekt. Ud over stabilitetspagten for valutaen har vi brug for en bæredygtighedspagt for alle politiske områder for at være mere troværdige og genvinde den mistede tillid. Det vil være nødvendigt at udvikle proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, exitstrategien og Europa 2020 til ét fælles begreb for at nedbringe den nationale gæld, håndtere underskuddet, fremme innovationen og skabe langsigtede job.
Endelig opfordrer jeg Dem, hr. formand, til at udarbejde en åbningsbalance og fremsætte forslag til koordinering af økonomi-, social-, finans-, forsknings-, innovations- og uddannelsespolitikken, for vi har brug for mere Europa.
Gunnar Hökmark
(EN) Hr. formand! Den primære udfordring for denne Kommission bliver ikke at bekæmpe den krise, vi har været vidner til. Vi er gradvis på vej ud af den, og selv om det stadig vil være en vigtig opgave at opfylde de politikker, som vi har vedtaget, må den primære udfordring være at forberede grundlaget for Europas fremtidige økonomi, at sikre, at det bliver en dynamisk økonomi, der er i stand til at konkurrere og spille en ledende rolle i verdensøkonomien.
Det kræver politikker for nye job, investeringer og dynamisk økonomisk vækst. Ellers vil vi fortsat stå over for de problemer, som krisen har medført - arbejdsløshed og underskud. Det er vigtigt, at den Kommission, der godkendes her i Parlamentet i dag, tager denne udfordring alvorligt.
De europæiske vælgere udtrykte sig meget klart i juni. De ønsker ikke den socialdemokratiske, forskriftsbaserede model, men en model, som er baseret på at være åben og fastlægge grundlaget for lige vilkår og et socialt Europa, dvs. job, vækst, muligheder og grænseoverskridende integration. Dét er denne nye Kommissions opgave - at fastlægge grundlaget for økonomien, velstand og social sikring ved at være åben og ved at sige ja til innovation.
Tunne Kelam
(EN) Hr. formand! Det Europæiske Fællesskab er nu over 50 år gammelt. Nogle taler om, at det befinder sig i en midtvejskrise og føler sig lidt træt, moralsk udbrændt, tøvende over for yderligere udvidelse.
På den baggrund har De, hr. Barroso, en historisk mulighed for at udvise statsmandskunst, for reelle reformer og langsigtede visioner. Deres anden embedsperiode falder sammen med 60-årsdagen for Schuman-erklæringen. Den eneste løsning for EU's grundlæggere var ikke politisk mundhuggeri, men at sætte sig ud over nationale interesser for at fastlægge overnationale europæiske politikker baseret på en åben og generøs holdning, som De selv nævnte.
For det første forventer vi en reel gennemførelse af fælles europæiske politikker, særlig gennemførelse af det fælles energimarked. Kommissionen har været Europa-Parlamentets vigtigste allierede og samarbejdspartner. Vi ønsker Dem og hele kommissærkollegiet held og lykke.
Marian-Jean Marinescu
- (RO) Hr. formand! Den primære opgave for den nye Kommission er efter min mening at gennemføre Lissabontraktaten. Det er Deres opgave at vise Europas borgere, at den nye traktat opfylder deres forventninger, og at give dem tillid til den.
I løbet af de næste par år skal Kommissionen blandt de mange andre vigtige sager, som den skal tage sig af, fremlægge to afgørende politikker til revision: den fælles landbrugspolitik og samhørighedspolitikken. Budgetpolitikken for perioden 2014-2021 kan kun udformes og struktureres efter endelig udformning af disse politikker. Dette er grunden til, at dette skal gøres til en absolut prioritet i den nye Kommissions rammeprogram. Jeg håber, at revisionen af disse to europæiske politikker på mellemlang og lang sigt vil hjælpe med at afbalancere den økonomiske, finansielle og sociale situation i alle medlemsstater, så vi kan forhindre skævheder af den type, der i øjeblikket opleves, og som bringer den bæredygtige udvikling i EU som helhed i fare.
Csaba Sándor Tabajdi
- (HU) Hr. formand! De nye medlemsstater er med rette bekymrede over den nationale egoisme og renationalisering, der vinder frem i EU. EU kan ikke eksistere, hvis der ikke udvises solidaritet eller samhørighed med de mindre udviklede nye medlemsstater, og hvis de ikke får mulighed for at indhente de andre. 2020-programmet skal også formes af Kommissionen under ledelse af hr. Barroso på en sådan måde, at vi ikke mindsker, men bevarer - om end reformerer - og styrker de fællesskabspolitikker, vi hidtil har ført, herunder navnlig samhørigheds- og regionalpolitikken samt den fælles landbrugspolitik. Vi ser skræmmende intentioner, hvorved nogle forsøger at udfase disse politikker og navnlig reducere det fælles landbrugsbudget. Rådet bør udforme konkrete foranstaltninger med henblik på at sikre, at den globale krise ikke bliver en beskæftigelseskrise og en social krise. Endelig må vi ikke tillade, at den tragiske græske situation fører til den konklusion, at vi ikke bør fortsætte med at styrke euroområdet og ikke bør fortsætte udvidelsen mod Vestbalkan.
Lena Ek
- (EN) Hr. formand! Albert Einstein sagde, at livet er som at køre på cykel: For at holde balancen skal man blive ved med at bevæge sig. Det er netop, hvad vi forventer af den nye Kommission. Samtidig er der betænkeligheder. Spørgsmålet om klimaændring er f.eks. delt mellem en række porteføljer. Det er særdeles bekymrende. Spørgsmålene om industripolitik og energipolitik vil til gengæld blive håndteret af kommissærer fra kun én politisk gruppe. Det er også særdeles bekymrende. Vi har i dag brug for balance og støtte til bæredygtig økonomisk vækst, og det er vigtigt, at dette afspejles i EU 2020-strategien.
De første ord i en roman er altid de vanskeligste at skrive. Det indtryk, Kommissionen giver, og den måde, som den handler på, vil blive afspejlet og skrevet ind i EU 2020-strategien, og den vil være en indikation for den nye Kommissions arbejde og kvalitet. Jeg håber, den bliver bæredygtig.
Ulrike Lunacek
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer i kommissærkollegiet, mine damer og herrer i Parlamentet og i den officielle loge! I disse tider med økonomisk, finansiel og klimamæssig krise forventer Europas borgere lederskab af Dem. De forventer direkte og klare projekter. Hr. Barroso har i dag flere gange sagt, at vi ikke kan fortsætte, som om intet er hændt, og at vi skal være direkte og modige. Det er ikke noget, vi har set i Deres retningslinjer eller i høringerne af de fleste af kommissærerne.
Tag f.eks. udenrigspolitikken. Baroness Ashton bør og skal være Europas forenede stemme. Det handler ikke kun om god koordination eller høring af medlemsstaterne. De skal fremlægge direkte, specifikke projekter for Rådet f.eks. vedrørende europæisk forebyggelse af og beredskab til katastrofer i overensstemmelse med Barnier-betænkningen. De skal føre an, herunder i forhold vedrørende finanskrisen. Vi har brug for et fælles tilsyn med det finansielle marked og en afgift på finansielle transaktioner.
Fremlæg disse forslag for Rådet. Gør det, og vent ikke, indtil Rådet siger "ja" eller "nej", eller indtil de enkelte medlemsstaters lobbyer begynder at bearbejde Dem. Hvis vi får dette lederskab fra Dem, vil De også få Parlamentets støtte. De har den ikke endnu.
John Bufton
- (EN) Hr. formand! Jeg vil rejse et spørgsmål, der efter min mening er meget vigtigt, hvad angår Det Forenede Kongerige.
I Det Forenede Kongerige har vi i øjeblikket en undtagelse for arbejdsugen på 48 timer. Efter at have lyttet til hr. Andor under høringen - jeg har intet imod hr. Andor personligt - er jeg meget bekymret over den retning, han angiveligt vil føre os i. Det er, så vidt jeg kan se, meget sandsynligt, at Det Forenede Kongerige vil miste denne undtagelse. Hvis vi gør det, vil 3 mio. mennesker i vores land blive ramt af det. De er glade for at arbejde over. Vores frivillige brandvæsen i Det Forenede Kongerige - navnlig i min region, Wales, hvor 75 % af det består af frivillige - er i fare.
Vi har snart parlamentsvalg, og jeg opfordrer alle britiske parlamentsmedlemmer, som er til stede i dag, til at stemme imod den nye Kommission. Hvis vores land for altid mister undtagelsen for arbejdsugen på 48 timer, vil det have alvorlige konsekvenser. Det er op til Dem. De 3 mio. mennesker holder ligesom jeg øje med, hvordan De stemmer.
Andreas Mölzer
- (DE) Hr. formand! Lissabontraktaten har til formål at styrke EU og dermed primært naturligvis Kommissionen og også Parlamentet. Det er dog vanærende, at politisk svage repræsentanter trods dette anbringes i toppen af EU-institutionerne. Politiske observatører er enige i, at den nye Kommission reelt ikke har nogen politiske sværvægtere. Når formanden for Kommissionen i forvejen er den laveste fællesnævner blandt de store EU-landes magthavere, gør dette sig tydeligvis også gældende blandt de enkelte kommissærer. Navnlig den nye formand for Rådet og den højtstående repræsentant ligner også mere politiske letvægtere. Vores vigtige politiske partnere, som f.eks. USA, fortæller os allerede dette, og vi ved ikke, hvad der vil ske med andre partnere, som f.eks. Rusland.
Som følge heraf er det et spørgsmål om, hvorvidt et styrket Parlament i samarbejde med en svag Kommission reelt kan yde en positiv indsats, hvad angår integration og tilfredsstillelse af de europæiske befolkningers interesser.
Paul Rübig
- (DE) Hr. formand! Jeg vil anmode den nye Kommission om at gøre mere for de små og mellemstore virksomheder. To tredjedele af vores arbejdstagere arbejder for disse virksomheder, og de genererer 50 % af BNP. Vi skal frem for alt sørge for, at de små og mellemstore virksomheders kreditværdighed forbedres, fordi venturekapital, navnlig i krisetider, er særlig vigtig, når en virksomhed fortsat skal kunne betale en god løn. Vi skal være mere konkurrencedygtige, og derfor skal vi yde bedre støtte til infrastrukturen. Navnlig de transeuropæiske net burde forbedres.
Vi skal sørge for, at de små og mellemstore virksomheder også får forskningsmuligheder, så de kan tilbyde nye produkter og tjenesteydelser via Det Europæiske Institut for Innovation og Teknologi. Vi skal også forbedre erhvervsuddannelsen og -undervisningen. Dette er en væsentlig opgave for Kommissionen. Jeg ønsker den nye Kommissionen held og lykke i fremtiden.
Milan Zver
- (SL) Hr. formand! Jeg tilslutter mig dem, der mener, at dagen i dag er en stor dag for det europæiske demokrati - ikke kun fordi vi nu fuldender de nye europæiske institutioner og strukturer, men også fordi vi vil vedtage denne interinstitutionelle aftale, som sammen med Lissabontraktaten faktisk styrker de europæiske borgeres indflydelse på de europæiske politikker.
Det er for mig særlig relevant lige nu, hvor vi allerede har set eller kan begynde at se tegnene på den første krise i det europæiske demokrati. Den dokumenteres af den stadig lavere valgdeltagelse, befolkningens stadig lavere tillid til de grundlæggende demokratiske institutioner og den kendsgerning, at demonstranter i nogle europæiske hovedstæder mødes med vold, og i andre hyldes symboler på totalitarisme og lignende regimer.
Det er kort sagt på høje tid, at de europæiske politikker gør noget for at udvikle demokratiet på institutionsniveauet, men det vil ikke være nok. Vi skal også gøre en indsats for at højne niveauet for den demokratiske politiske kultur, især i de postkommunistiske lande.
Juan Fernando López Aguilar
- (ES) Hr. formand! Medlemmerne af den spanske delegation af Gruppen for Det Progressive Forbund af Socialdemokrater i Europa-Parlamentet vil stemme for mandatet til den Kommission, som er blevet døbt Barroso II. Det har vi gode grunde til at gøre. En af dem er, at vi er overbeviste om, at ikke end ikke hr. Barroso er enig med kritikerne af Barroso I, når han har et mandat til Barroso II-Kommissionen.
Alle kan se, hvorfor. Europa har forandret sig, verden har forandret sig, og den er nu i krise. En globaliseret verden, der står over for en global krise, som har brug for et globalt relevant Europa. I stedet for at reagere på krisen med yderligere kriser skal vi handle, og det skal vi gøre nu. Vi skal handle for at reagere over for klimaændringer, nye energikilder, betydningen af vores udenrigspolitik globalt og vores bidrag til en sikrere verden i kampen mod kriminalitet og terrorisme. Vi skal handle nu.
Der er gået seks måneder siden valget, og nu er det på tide, at vi får en Kommission, der har fuld kapacitet og er fuld funktionsdygtig. Der er, hvad de 500 mio. europæere, som ser os lige nu, forventer. Da inaktivitet ikke er en mulighed, er vi derfor overbeviste om, at den eneste mulighed for Barroso II er at overraske kritikerne af Barroso I med handling, fast handling.
Cristian Dan Preda
- (RO) Hr. formand! Også jeg vil gerne sige, at dagen i dag er en vigtig dag, da vi vil stemme for en Kommission ikke kun for 27 medlemsstater, men for ét samlet Europa. Det er blevet sagt i Parlamentet, at gennemførelsen af Lissabontraktaten er en påtrængende nødvendighed. Det er en påtrængende nødvendighed, som overskygges af et stort problem, fordi den nuværende krise er langt fra befordrende for gennemførelsen af denne traktat, som skal sikre ét samlet Europa for 27 lande og et Europa, som hver europæer samtidig finder troværdigt.
Jeg vil understrege, at den største udfordring for EU efter min mening faktisk er følelsen af solidaritet mellem europæere fra de gamle lande og de nye lande, med andre ord solidariteten mellem europæere fra øst og vest. Det er vores eneste mulighed for at gøre Europa troværdigt for dem, der håber før eller siden at komme med i vores union, uanset om det drejer sig om Vestbalkan, Moldova, Tyrkiet eller Island.
Liisa Jaakonsaari
- (FI) Hr. formand! Det har uden tvivl taget for lang tid at nedsætte Kommissionen. Fremtidige historikere vil helt sikkert undre sig over, hvordan det kunne tage seks måneder at sammensætte Kommissionen, mens vi i Europa gennemlevede den dybeste recession i Europas økonomiske historie.
Denne proces har generelt rustet og styrket Kommissionen og Parlamentet. Derfor er jeg overrasket over Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance, som enstemmigt har besluttet at stemme imod den nye Kommission, da de selv ofte har anført, at de har opnået meget i løbet fra processen, og at deres målsætninger er blevet accepteret. Jeg mener helt ærlig, at dette er et eksempel på ekstrem populisme.
Det indre markeds levedygtighed og et socialt Europa er som bror og søster. De følges ad. Det er meget vigtigt, at en vurdering af den sociale indvirkning er et skridt hen imod et socialt Europa.
Eva Lichtenberger
- (DE) Hr. formand, hr. Barroso! Jeg er skuffet ikke kun over folkene i Kommissionen, men også Deres fordeling af porteføljer. De har fordelt nogle af dem på en sådan måde, at det i fremtiden vil være meget vanskeligt at gennemføre specifikke forhandlinger i udvalgene. De har desuden frataget visse kommissærer en portefølje, som de faktisk har vist, at de mestrer, og De har givet dem én, som de ikke er så tilfredse med. Fra et mere psykologisk synspunkt kan en utilfreds kommissær gøre megen skade, navnlig i begyndelsen af embedsperioden, fordi han mødes med mange mennesker, som stiller forslag, han ikke kan håndtere. Det er efter min mening en forkert beslutning.
Det andet punkt, jeg vil tale om, er den interinstitutionelle aftale. Vi vil bestemt kæmpe for dens gennemførelse, eftersom Lissabontraktaten nu er trådt i kraft. Vi får indflydelse på internationale traktater, og det vil lykkes for os, selv om både Rådet og Kommissionen benytter forsinkelsestaktikker. Kommissionen skal være forberedt på dette.
Czesław Adam Siekierski
- (PL) Hr. formand! EU befinder sig i en helt ny situation. Lissabontraktaten har introduceret vigtige ændringer. Hvad kan vi sige, efter at den har været i kraft i to måneder? Hvis vi overvejer det nøjere, er det kun en god og vigtig begyndelse. Nu er tiden kommet til at give disse bestemmelser og beslutninger reelt indhold. Vi bør sikre en passende fordeling af kompetencerne mellem institutioner eller nyoprettede vigtige højtstående positioner og fastlægge politiske principper og regler for samarbejdet. Vi skal også opretholde princippet om reel lighed mellem medlemsstaterne, men også mellem medlemsstaterne og EU. Det er vigtigt, at vi ikke reducerer betydningen af de enkelte medlemsstaters formandskab.
Kun et sammenhængende EU, der taler med enstemmighed, vil få den position i verden, som det fortjener. De indledende erfaringer fra de seneste to måneder giver anledning til tvivl på en række punkter. Disse problemer skal derfor overvejes nøje, og der skal iværksættes foranstaltninger, som vil sætte os i stand til at opnå de forventede resultater og en ny kvalitet i EU's funktionsmåde.
Csaba Sógor
- (HU) Hr. formand! Det spørgsmål, som en gang blev stillet af Kissinger, gentages ofte: Hvem tager telefonen? Pointen er, at vi har brug for stærke personligheder og stærke ansigter. Nej! Vi har brug for stærke institutioner. Vi har brug for et Råd, et Parlament, et EU, hvor enhver kan tage telefonen i Rådet, fordi han eller hun kan give et kompetent svar og en kompetent løsning. Nu vil jeg gerne fremsætte en sådan telefonanmodning. Vi ønsker et Europa, hvor de traditionelle nationale mindretals rettigheder også respekteres, hvor der ikke er slovakiske sproglove. Med denne sproglovs ikrafttræden krænkes ikke kun EU's grundlæggende rettigheder og bestemmelserne i de europæiske menneskerettighedskonventioner, men ét af de største resultater af den europæiske integration, gennemførelsen af et forenet indre marked, er også i fare. Jeg anmoder Kommissionen om at træffe de nødvendige foranstaltninger i overensstemmelse med udtalelsen fra den juridiske tjeneste med henblik på at sikre, at Fællesskabets love stadig gælder uden undtagelse.
Derek Vaughan
- (EN) Hr. formand! Strukturfondene har tidligere været vigtige for regioner, som f.eks. Wales, og er det også i dag. De har hjulpet mange enkeltpersoner, lokalsamfund og virksomheder. De har været særlig vigtige under de nylige vanskelige økonomiske problemer.
Det er derfor afgørende, at alle disse grupper kan få gavn af strukturfondene i fremtiden. En strukturfond skal efter min mening være tilgængelig for alle regioner i Europa, hvis de er berettigede efter 2013. Vi bør udelukke renationaliseringen af strukturfonde, og jeg glædede mig navnlig over bemærkningerne fra den indstillede kommissær for budget og finansiel programmering, der erklærede sin modstand mod renationalisering af samhørighedspolitikken og strukturfondene.
Det er også afgørende, at finansieringen til alle de nævnte grupper ikke pludselig ophører i 2013. Det er derfor vigtigt, at overgangsstatus tilbydes alle regioner, der ikke opfylder konvergenskriterierne efter 2013. Jeg håber, at Kommissionen i de kommende uger og måneder giver samhørighedspolitikken og strukturfondene den prioritet, de fortjener.
Gay Mitchell
- (EN) Hr. formand! Jeg vil rejse et problem her, som jeg har rejst i mit eget land i håb om, at der vil ske noget med det, hvis det rejses fra både toppen og bunden.
Vi taler hele tiden om bankkrisen, og hvad vi kan gøre for de små og mellemstore virksomheder. Problemet er, at der er mange små og mellemstore virksomheder, som simpelthen ikke kan få lån, selv om de har levedygtige virksomheder og kan tilbyde beskæftigelse. Den vigtigste grund til dette er efter min erfaring bankdirektørernes fravær. Vi endte i denne krise, fordi banksystemet kørte på automatik - og i mange tilfælde gør den det stadig. Den Europæiske Centralbank og Kommissionen har ydet megen støtte til de finansielle institutioner. Nu er det på tide, at vi vender tilbage og bruger den indflydelse, vi har, til at vende tilbage til den traditionelle bankdirektør, som kan foretage en beregnet risiko baseret på person, evne og tidligere resultater.
Det ville virkelig gøre en forskel, og jeg vil sige til de 27 kommissærer, som er til stede: De må ikke undervurdere Deres evne til at påvirke ...
(Formanden afbrød taleren)
Jörg Leichtfried
- (DE) Hr. formand, hr. Barroso! Jeg vil nævne to ting, der er absolut afgørende for mig. Der er i dag sagt meget om at overvinde krisen. I den henseende skal vi være opmærksomme på én ting, nemlig at krisen ikke kan overvindes, hvis bonus igen udbetales, når bankerne er blevet stabile igen. Krisen er først overvundet, når alle, der er blevet arbejdsløse, har fået deres arbejde igen, og når alle, der endnu ikke har haft arbejde, kan arbejde. Så vil krisen være overvundet.
Derfor skal Kommissionen forfølge målet om at skabe og sikre arbejdspladser og sikre, at alle, der arbejder hårdt, også modtager tilstrækkelig aflønning for deres arbejde og får en større andel i den almene velstand, end det tidligere har været tilfældet. Hvis det lykkes for Dem, hr. Barroso, så vil den kommende Kommission efter min mening blive mere succesrig end den forrige.
Seán Kelly
- (EN) Hr. formand! Ligesom ved valget af en pave vil vi i eftermiddag forhåbentlig kunne sige "Habemus Papam; habemus Kommission", men ét område, som bekymrer mig og mange andre, er, at vi i henhold til Lissabontraktaten skulle udpege en formand for Rådet for at sikre klarhed. Jeg er ikke sikker på, at klarheden er til stede, og måske formand Barroso kan besvare dette spørgsmål for os.
Når det for alvor går løs, når der er krise, hvem vil så være den ene stemme, som repræsenterer Europa? Bliver det hr. Van Rompuy? Bliver det Baroness Ashton? Bliver det en af kommissærerne? Bliver det et af de roterende formandskaber, eller bliver det formand Barroso selv? Det vil jeg gerne have et svar på.
José Manuel Barroso
Hr. formand! Jeg vil forsøge at besvare nogle konkrete spørgsmål og derefter tage fat på de mere generelle spørgsmål.
Hvad angår først euroområdet, rejste nogle medlemmer af Parlamentet spørgsmål vedrørende euroområdet og nogle af de aktuelle problemer, vi aktuelt har i medlemsstaterne inden for euroområdet. Jeg vil først og fremmest minde om, at euroen er en af de største succeser i Europas historie. Siden euroområdets oprettelse med 11 deltagere er det vokset til nu at bestå af 16 medlemsstater. Euroområdet har været et område med stabilitet og jobskabelse. Det blev naturligvis berørt af krisen. Landene uden for euroområdet blev også berørt af krisen. Jeg behøver ikke minde Dem om, at jeg for blot et par dage siden modtog statsministeren for Island, et land, som er meget tæt på os - og uden for euroområdet - som bestemt også er berørt af denne krise. Jeg vil gentage, at krisen ikke blev skabt i euroområdet. Den kom til euroområdet udefra.
Men sandheden er, at euroen beskyttede de lande, der deler den fælles valuta. Jeg tror, at den europæiske situation ville have været meget vanskeligere i dag, hvis vi ikke havde haft euroen. Vi har endnu ikke høstet alle fordelene af euroen. For at gøre det skal vi styrke den økonomiske koordination i euroområdet. Det er sandt, at vi ikke kun har en monetær union. Vi bør have en reel økonomisk union. Traktaten giver os nye muligheder, som jeg agter at udnytte. Olli Rehn, den nye kommissær med ansvar for disse anliggender - hvis vi får Deres støtte - vil udvikle denne linje.
Det er meget vigtigt, at vi overvejer, hvordan euroområdet kan styrkes i fremtiden, men det forhindrer os naturligvis ikke i at se på nutiden. Den periode, som euroområdet gennemgår, er vanskelig. Det nytter ikke noget at nægte det. Andre lande uden for euroområdet går også gennem meget vanskelige tider. Det skal vi anerkende. Jeg må dog sige, at situationen på de finansielle markeder nogle gange rapporteres på en måde, som forstærker problemerne, og som ikke altid giver en objektiv vurdering af situationen. Sådanne analyser kommer ofte fra lande uden for euroområdet.
Men euroområdet har kapaciteten til at håndtere de vanskeligheder, der berører det i øjeblikket. Vi har vores system af finanspolitiske regler, stabilitets- og vækstpagten, som skal gennemføres korrekt. Hvad angår Grækenland, har vi kapacitet til at vurdere og overvåge dets finanspolitiske justeringsprogram. Vi har mulighed for at anbefale ligefremme strukturreformer i Grækenland, som også vil blive nøje overvåget af Kommissionen.
Den 3. februar vedtog Kommissionen en pakke om Grækenland, som vil blive forelagt Rådet i begyndelsen af næste uge. Løsningen kræver naturligvis frem for alt en indsats fra græsk side. Støtten til de græske myndigheders fasthed vil øge tilliden til den vellykkede gennemførelse af det ambitiøse program, de har vedtaget.
Medlemsstaterne, især medlemsstaterne i euroområdet, skal altid være opmærksomme på, at de økonomiske politikker, som de hver især fører, har en indvirkning på de andre landes økonomier. Jeg glæder mig over klare tilkendegivelser af, at alle medlemsstater er opmærksomme på udfordringen og vil handle i overensstemmelse hermed.
Der blev stillet et konkret spørgsmål om forbrugerpolitik af fru Gebhardt, tror jeg. Der er en person med klart ansvar for forbrugerpolitik i Kommissionen, nemlig kommissær Dalli. Han får ansvaret for denne politik, for at foreslå initiativer på dette område og for at drøfte dem med Dem i Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse og på plenarmødet. Specifikke civilretlige forhold vil høre under ansvarsområdet for kommissæren for retlige og indre anliggender, næstformand Reding. Dette er almindeligt i de fleste regeringer i Europa, hvor disse konkrete anliggender håndteres af justitsministeren.
Alle beslutninger vedrørende nye initiativer skal naturligvis godkendes af det samlede kollegium af kommissærer. Jeg går stærkt ind for kollegialitet. Mange af Dem har faktisk opfordret Kommissionen til fortsat at lægge stor vægt på kollegialitet. I henhold til traktaterne er formanden for Kommissionen garant for kollegialitet. I moderne politik er dette en udbredt tendens. Flere og flere problemstillinger har en tværgående eller horisontal karakter. De har brug for et fælles formål, og de kræver integration af forskellige sektorpolitikker.
Det, der sker i Kommissionen, er mere eller mindre det samme som det, der sker i nationale forvaltninger og i global forvaltning. Vi oplever nu, at stats- og regeringschefer på en koordineret og sammenhængende måde skal håndtere spørgsmål, der tidligere blev håndteret separat af de ansvarlige i de forskellige regeringer.
Så det er præcis, hvad vi agter at gøre. Jeg vil fremhæve dette punkt med særlig stolthed, fordi vi nu bygger denne nye Kommission på den tidligere Kommissions erfaringer. Den tidligere Kommission var den første i dette udvidede Europa - første gang vi havde en Kommission med 27 medlemmer fra 27 forskellige lande. At den Kommission arbejdede målrettet i en sand kollegialitetsånd, viser bestemt, at det udvidede EU kan fungere med 27 eller flere medlemmer. Jeg mener, at dette også vil få afgørende betydning i fremtiden.
Der var nogle konkrete spørgsmål om samhørighedspolitikken og forskellige fællesskabspolitikker, som f.eks. fiskeri og landbrug, herunder spørgsmålet fra hr. Capoulas Santos. Samhørighedspolitikken er omhandlet i Lissabontraktaten. Det er i sagens natur en europæisk politik. Vi skal se, hvordan vi kan fortsætte reformprocessen, så vi kan fortsætte med at forbedre politikkens nytteværdi og sikre, at samhørighedspolitik og regionalpolitik omsættes til en reel forbedring af konkurrencedygtigheden for alle regioner i Europa. Vi skal sikre, at politikken kan opnå dette, så vi har et stærkt udgangspunkt i den næste forhandling om finansiering. Jeg kan forsikre Dem om mit fulde engagement - og jeg tør sige hele den nye Kommissions fulde engagement - over for principperne om social, økonomisk og territorial samhørighed, der også er omhandlet i Lissabontraktaten. Vi vil naturligvis gøre alt, hvad vi kan, for at fremme Europas fælles politikker.
Der var nogle konkrete spørgsmål om analyse af de sociale konsekvenser - hr. Cercas' spørgsmål. Jeg vil uddybe, hvad jeg tidligere har sagt offentligt. Vi ønsker målrettet at indføre denne analyse af de sociale konsekvenser i vores arbejde gennem udvalget for konsekvensanalyse (IAB - Impact Assessment Board). Vi mener, vi har gjort betydelige fremskridt, hvad angår konsekvensanalyser. Vi er altid parate til at forbedre dette arbejde, og vi mener, at den sociale dimension omhyggeligt skal inddrages i vores arbejde.
Nogle medlemmer af Parlamentet stillede spørgsmål til mig om energisikkerhed. Jeg vil understrege, at vi vil medtage energisikkerhed i fores forslag til EU 2020-strategien. En af nyskabelserne i EU 2020-strategien er netop at føre forskellige politikker sammen, som tidligere blev behandlet separat. Fremme af energisikkerhed og energieffektivitet bør efter min mening være en central del af vores dagsorden for konkurrenceevne og for grønnere, bæredygtig og ressourceeffektiv vækst i Europa. Dette understreger, hvor stor betydning vi tillægger denne dagsorden.
Nogle spurgte mig om små og mellemstore virksomheder og værdien af det indre marked, bl.a. hr. Hökmark. Det er vigtigt, at vi relancerer det indre marked nu. Det er vigtigt, at vi præciserer, at det indre marked ikke kun handler om et marked, selv om markeder er vigtige.
Nogle mennesker tror, at vi forsvarer markeder, fordi vi er markedsfundamentalister. Intet kunne ligge længere fra sandheden. Vi mener, at det indre marked mere end noget andet er grundlaget for det europæiske projekt. Uden et indre marked har vi ikke et stærkt EU. Hvis vi tillader, at det indre marked fragmenteres, vil vi igen se den økonomiske nationalismens grimme ansigt i Europa. Vi skal tale modigt og sige, at det indre marked findes for at forsvare de svageste - forbrugerne, for at forsvare de små og mellemstore virksomheder mod monopoler og naturligvis forsvare det europæiske projekt som helhed. Derfor har jeg anmodet hr. Monti om at udarbejde en rapport, så vi kan fremlægge nye idéer og hjælpe med at sikre større konsensus om relanceringen og uddybningen af det indre marked som et af de tidligere og fremtidige resultater af vores europæiske projekt.
(FR) Jeg vil nu gerne nævne et par mere generelle spørgsmål, som nogle af Dem har rejst. Hr. Daul, hr. Schulz, hr. Lamassoure - som holdt et indlæg, hvor han understregede, hvor vigtigt det var at udvise dristighed - hr. López Aguilar, hr. Mayor Oneja og mange andre har rejst spørgsmålet om ambition. Dette er efter min mening et yderst vigtigt punkt, og vi skal have en ærlig forhandling om det.
Nogle af Dem, og især hr. Schulz, har endnu en gang udspurgt mig om markedsspørgsmålet og om socialpolitik. Jeg vil gerne endnu en gang sige til Dem, at det ikke er Kommissionen, De skal overbevise om behovet for at have et socialt formål. De er nødt til at samarbejde med os om at forsøge at overbevise visse hovedstæder, for sandheden er meget tydelig. Nogle hovedstæder mener nemlig, at Europa udelukkende drejer sig om markedet, og at de i henhold til solidaritetsprincippet er ansvarlige for socialpolitikken. Jeg er uenig. Jeg mener, at vi for også at have en følelsesmæssig tilknytning til Europa har brug for en social dimension. Vi har brug for en social dimension, som reelt kombinerer det, der kan gøres på europæisk niveau, med det, der kan gøres på nationalt niveau. Ingen ønsker at skabe et socialt sikringssystem for EU eller et centraliseret sundhedssystem i Europa. Det er ikke det, vi foreslår.
Endvidere bør dette ikke opfattes som en konkurrence mellem det nationale og det europæiske niveau. Hvis der imidlertid ikke er nogen social dimension i tillæg til vores arbejde med det indre marked, med konkurrence, med statsstøttepolitik og med andre politikker som f.eks. udenrigshandelspolitik, vil vi få vanskeligt ved at sikre det europæiske projekts legitimitet.
Jeg vil derfor gerne understrege følgende. Det er ikke os, der skal overbevises om behovet for en social dimension. Samarbejd med os om at styrke Europas sociale dimension - den sociale markedsøkonomi - som desuden har fået plads som en målsætning i Lissabontraktaten. Jeg er meget engageret i dette, og vi må stræbe efter at få det til at lykkes i fællesskab. Der er absolut ingen tvivl om det.
(Bifald)
Hvad angår forvaltningsspørgsmålet - et af hr. Verhofstadts yndlingsspørgsmål, og også et af mine - beder jeg endnu en gang om, at De hjælper os og støtter os. Jeg er for en styrket forvaltning af Europa, og Europa har brug for denne styrkede forvaltning. Min tale - De vil kalde det en tale, det er en tale, men det er ikke desto mindre en tale, jeg holder på vegne af det nye kollegium, og som afspejler en politisk ambition, en politisk holdning - er klar. Vi har aldrig oplevet tider som disse. Som jeg sagde, har vi både i og uden for Europa brug for en større beslutsomhed, hvad angår europæiske anliggender. Jeg er intellektuelt og politisk absolut overbevist om, at vi, hvis Europa ikke optræder samlet, risikerer kun at spille en ubetydelig rolle på internationalt niveau i fremtiden. Jeg sagde dette i mine retningslinjer, til stats- og regeringsoverhoveder, og jeg kommer til at gentage det på Rådets uformelle møde i overmorgen, fordi jeg er overbevist herom.
Jeg mener, at den seneste udvikling kun har tjent til at fremhæve denne situation yderligere. Den internationale finanskrise har vist, nøjagtigt hvor gensidigt afhængige vores økonomier er. De problemer, som vores euroområde oplever lige nu, viser også, hvor gensidigt afhængige vores økonomier er. Vi må derfor optrappe vores bestræbelser, når det gælder europæisk koordinering og forvaltning. Bruxelles behøver ikke nødvendigvis at blive tildelt nationale beføjelser, for dette er en debat, der hører det 20. århundrede til, og hvis tid efter min mening er forbi. Det er forkert at gøre dette til en slags "det er for Bruxelles, det er for Kommissionen, det er imod medlemsstaterne ..."forhandling, for det er latterligt.
Det er klart, at selv om vi ønsker at spille en rolle i verden i dag, så har vores medlemsstater alene ikke indflydelse nok til at forhandle på lige fod med USA, Rusland eller Kina. Vi har derfor brug for denne dimension, ikke for at styrke Bruxelles, men for at styrke Europa og frem for alt at fokusere på den enkelte medborgers reelle interesser. Det er her, vi må arbejde sammen, og også her beder jeg Dem støtte os. Vi har brug for Deres støtte, ikke i et kapløb, som uundgåeligt vil føre til krig mellem institutionerne - vi har nu mere end nogensinde brug for det institutionelle partnerskab - men til at forsvare Europas interesser i verden.
Lad os til slut også være fuldstændigt tydelige, hvad angår udenrigsanliggender. På hvilke områder betyder Europa noget internationalt? Europa betyder noget internationalt, hvor det faktisk har en koordineret holdning. Det er respekteret på handelsområdet, det kan jeg forsikre Dem om. Vores konkurrencelovgivning er respekteret af alle de store internationale konglomerater. Vi har en fælles politik. Vi har institutioner. Vi har grundlaget, som vi kan handle på. Husk imidlertid på, at vi lever i en tid, særligt når det drejer sig om international sikkerhed, hvor Europa ikke har de geopolitiske instrumenter og forsvarsinstrumenter, som andre har. Det er meget tydeligt, når jeg taler med nogle af vores internationale partnere, at de først og fremmest tænker på sikkerheden. De tænker på den strategiske balance. Og her, skal det understreges, må Europa ikke være naiv.
Problemet i København var ikke manglende ambition fra Europas side, som nogle siger. Vi var tværtimod langt mere ambitiøse end de andre. Efter min mening var det, vi lærte i København, at vi var nødt til at udtrykke en europæisk interesse på de forskellige områder og forsvare den konsekvent og strategisk sammen med alle vores partnere. Vi må derfor ikke kun føre en generøs politik, hvor vigtigt det end er; vi må også have styrken til at forsvare vores generøsitet og overbevisningen til at forsvare vores interesser. Det er, hvad jeg har tænkt mig at gøre, og jeg håber også på Deres støtte i denne henseende.
Endelig talte nogle medlemmer - bl.a. hr. Lehne og hr. Swoboda, fru Roth-Behrendt, fru Wallis og hr. Rangel - udførligt om det institutionelle spørgsmål og især om rammeaftalen. Jeg vil gerne sige Dem, at det, jeg gjorde i forhandlingerne med Dem, netop var at formidle Lissabontraktatens ånd og bogstav.
Det er endnu ikke gået op for alle, at Parlamentet i dag har beføjelser, som det ikke havde før Lissabontraktatens ikrafttræden. Jeg tror på EU's parlamentariske dimension, og når jeg anvender ordet "dimension" - mit engelske er ikke så godt som Deres, fru Wallis - er det ikke for at udtrykke mig vagt. For mig betyder "dimension" dybde, det betyder muligheder. Det er under alle omstændigheder noget meget ambitiøst.
Jeg ønsker at arbejde med Parlamentet i denne ånd. Ikke imod en anden institution, for jeg mener - og det må jeg sige her - at vi har brug for et meget stærkt Råd og Europæisk Råd. Jeg byder fornyelserne i Lissabontraktaten velkommen, ikke mindst eksistensen af et permanent formandskab for Det Europæiske Råd, for dette giver kontinuitet og konsekvens i det lange løb.
Jeg glæder mig meget over oprettelsen af posten som højtstående repræsentant, som på samme tid er næstformand i Kommissionen. Dette handler ikke om at gøre tingene vanskeligere, tværtimod! I stedet for at have to centrummer for udenrigsanliggender, et i Rådet og et i Kommissionen, har vi nu en nøglefigur - i dette tilfælde Baroness Ashton - som skal forsvare de europæiske interesser med mellemstatslig legitimitet, hvilket fortsat er meget vigtigt i udenrigsanliggender, men også med europæisk legitimitet.
Jeg siger derfor følgende med ganske stor overbevisning. Jeg mener, at det ville være en fejltagelse at indlede en forhandling eller en institutionel konflikt nu. Vi har brug for de forskellige institutioner. Der var nogle, der følte sig nødsaget til at stille det evindelige spørgsmål om hr. Kissinger og telefonnummeret. Jeg har allerede sagt det én gang. Hr. Kissinger var udenrigsminister. Jeg tror, at USA's udenrigsministers modstykke fra nu af vil være Baroness Ashton. Hun har ansvarligheden og evnen til at spille den rolle.
Vi har imidlertid i Lissabontraktaten, på stats- og regeringslederniveau, ud over forbindelserne med vores medlemsstater også formanden for Rådet, som repræsenterer Europa i udenrigspolitik og fælles sikkerhedsspørgsmål, og Kommissionen, som i henhold til artikel 17 repræsenterer Europa i alle andre udenrigsanliggender. Det er vores system.
Nogle mennesker ville gerne have et fuldstændig ensrettet system. Som nogle har sagt, har USA til tider heller ikke et fuldstændig ensrettet system. Til tider forhandler vi med USA's regering, og efterfølgende opdager vi, at Kongressen ikke følger præcis samme linje som USA's regering.
Her er det også vigtigt at forstå, at vi består af 27 medlemsstater. Vi har et system, som er en forbedring også internt. I stedet for at have et formandskab, der skifter hver sjette måned, har vi et permanent formandskab for Rådet. Vi har nu den højtstående repræsentant og næstformand i Kommissionen. Dette er et skridt fremad, sandt nok, men dynamik er vigtigere end mekanik, og det er derfor, vi må tilføje en ny dimension til vores arbejde.
Jeg slutter af med en appel til Parlamentet. Med magt følger ansvar. Her skal jeg være meget ærlig over for Dem. Parlamentet har opnået et stort antal beføjelser med denne revidering. Jeg håber, at disse beføjelser ikke kun vil blive brugt til feel-good politikker, men også til at tage ansvar for forvaltningen af Europa sammen med de andre institutioner. Dette er en stor test af alle institutionernes ansvarlighed - af Parlamentets, Kommissionens og Det Europæiske Råds.
Nogle af Dem bad mig - oprigtigt, går jeg ud fra - om at udvise større dristighed. Jeg kan fortælle Dem, at jeg er rede til at gøre bestræbelser i den retning. Kommissionen alene vil imidlertid ikke kunne gennemføre dem. Lad os være tydelige på dette punkt. Det ville være en illusion, og Kommissionen kan ikke etablere sin indflydelse, sin magt og sin ledelse imod demokratiske medlemsstaters vilje.
Vi må etablere disse ting i fællesskab, med en parlamentarisk forsamling - i dette tilfælde Europa-Parlamentet - som ærligt og oprigtigt påtager sig sit ansvar, og som ikke kun, som nogle mennesker ønsker, er et sted, hvor man protesterer. Jeg har endvidere bemærket, at nogle mennesker taler højere, fordi de er svagere! Hvad vi derfor har brug for, er, at alle de europæiske politiske grupper, som er ved magten, samarbejder.
Nogle politiske grupper sagde, at de ville stemme imod os. Hvad de ekstreme yderfløje angår, kan jeg fortælle Dem, at jeg ville være bekymret, hvis de faktisk stemte for os. Jeg har ikke brug for den slags støtte. Kommissionen ønsker ikke deres støtte. Kommissionen ønsker og anmoder imidlertid om alle europæiske kræfters støtte. Det beder jeg Dem faktisk om. Min bøn er beskeden, men jeg har også en fast tro på, at vi har brug for Deres støtte, og at De kan hjælpe os med at slå bro over den kløft, der eksisterer i dag.
Hvad er det egentlige problem? Lad os også være tydelige på dette punkt. Når vi taler om det med vores medborgere, er der i dag i Europa - og dette bliver min sidste pointe - en grundlæggende kløft mellem vores erklærede ambitioner og de resultater, det lykkes os at opnå.
Nogle ønsker nu at bruge denne kløft som et middel til at sænke vores ambitioner. Andre - og vi er i denne lejr - vil forbedre vores resultater, så de afspejler vores ambitioner. Jeg sætter min lid til, at Parlamentet indfrier vores ambition, en ambition om et stærkere Europa i en mere og mere krævende verden.
Jeg beder Dem give Deres støtte til den nye Kommission, så vi med vores ambition kan forvandle den europæiske drøm til virkelighed.
(Bifald)
Formanden
Tak for Deres detaljerede svar på de spørgsmål og bemærkninger, som blev stilet til Dem fra Parlamentet, og også for Deres meget omfattende behandling af forbindelserne mellem Kommissionen og Parlamentet. Vi er klar over det ansvar, der påhviler Parlamentet. Vores aftale er af en ny slags, og vi bevæger os nærmere i vores samarbejde, end vi har gjort før. Vores delte ansvar mellem to fællesskabsinstitutioner - Parlamentet og Kommissionen - er yderst bemærkelsesværdigt. Også tak for, at De præsenterede Deres vision for Kommissionens arbejde og målene med dette arbejde. Jeg vil gerne endnu en gang takke hr. López Garrido, som repræsenterer det spanske formandskab, og hele den spanske delegation for at være her i Parlamentet under vores procedurer og forhandling.
Jeg har modtaget fem forslag til beslutning, som er fremsat i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 106, stk. 4.
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag den 9. februar 2010.
Skriftlige erklæringer (forretningsordenens artikel 149)
Carlo Casini  
skriftlig. - (IT) Jeg vil som formand for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender gerne udtrykke min glæde over den aftale, der er indgået om de principielle linjer i en ny rammeaftale mellem Kommissionen og Parlamentet.
Jeg må imidlertid gøre klart, at vi er nødt til at tænke nærmere over forholdet mellem disse to institutioner. Fremtidsudsigterne for demokratisk vækst i Unionen er fortsat således, at Parlamentet ses som en repræsentant for folket og Rådet som en slags andet kammer, der repræsenterer staterne. I en sådan kontekst bør Kommissionen betragtes som en regering, og det er klart, at denne konfiguration ville kræve regler, som er betydeligt mere detaljerede end de justeringer, der som fortjent skitseres i dag.
Jeg ville gerne tilføje en overvejelse om borgernes initiativret. De pågældende bestemmelser vil skulle skræddersyes til de virkninger, vi mener de skal resultere i. Disse virkninger skal bedømmes i forhold til dem, der følger af enhver borgers eksisterende ret til at indgive et andragende for Parlamentet og dem, der er forbundet med Parlamentets begrænsede beføjelser. Parlamentet har ingen initiativret, men det har ret til at anmode Kommissionen om at fremsætte lovforslag.
Edite Estrela  
Nu hvor det institutionelle spørgsmål er løst med Lissabontraktatens ikrafttræden og valget af den nye Kommission, begynder et nyt stadie i Unionens historie. En ny æra, som vil være ambitiøs i sin evne til at tage initiativ og i sin fremsynethed, hvad angår vor tids store udfordringer. En ny æra, hvor Kommissionen vil arbejde i fuldkommen harmoni med Parlamentet i jagten efter løsninger på de problemer, der berører europæiske borgere, som fastlagt i den interinstitutionelle aftale. En ny æra med europæisk lederskab i relation til den moderne verdens store spørgsmål og med hensigtsmæssige svar på fremtidens udfordringer. En ny æra i integrationen af et mere retfærdigt Europa, som viser større solidaritet.
Det nye kommissærkollegium opfylder i henhold til de forklaringer, som er afgivet under høringerne, de nødvendige kriterier for at indfri nuværende behov. Det er en Kommission i balance, som kombinerer sine veteraners erfaring med friske input fra den anden halvdel af sine medlemmer. Og den er også afbalanceret, hvad kønsfordelingen angår, eftersom en tredjedel af dens medlemmer er kvinder, hvilket er en lille øgning i forhold til tidligere. Magtbalancen mellem de tre institutioner svækker ikke nogen, den styrker snarere Europa.
Ilda Figueiredo  
I sin præsentation af den nye Kommission har kommissionsformand Barroso præsenteret et program, som er fortsættelsen til den gamle Kommissions neoliberale, føderalistiske og militaristiske politik. Kommissærkollegiet, som han har præsenteret, vil fortsætte ad de samme spor, som vi fik bekræftet under høringerne, der fandt sted i de parlamentariske udvalg. Vi vil få en periode med forslag om skærpelse af den europæiske kapitalistiske integration, som vi oplever netop nu.
Den tidligere Kommission efterlod en betragtelig mængde arbejde, som var forberedt, inklusive den overordnede strategi og det, der benævnes den offentlige høring om strategien, som vil skabe kontinuitet for den såkaldte Lissabonstrategi. De kalder den indtil videre EU 2020-strategien, men de har allerede sagt, at den faktisk handler om at "føre det ud i livet, dvs. at udnytte de eksisterende instrumenter i en ny ramme". Sagt på en anden måde, det, vi ved lige nu, er, at vi vil få mere af samme slags.
De ignorerer behovet for at afveje, hvor langt de vedtagne foranstaltninger på vegne af Lissabonstrategien er gennemført, og i hvilken grad de dengang proklamerede målsætninger er indfriet, eller hvad konsekvenserne ved gennemførelsen af stabilitetspagten har været. De skjuler den kendsgerning, at vi samlet set har mere end 23 mio. arbejdsløse i EU, hvor yngre mennesker er særlig hårdt ramt, da deres ledighedsprocent nu overskrider 21 %, og at mere end 85 mio. mennesker lever i fattigdom. Vi kan ikke andet end stemme imod denne nye Kommission.
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
Kommissionen, som ledes af hr. Barroso, har opnået større støtte i dag end i 2004. Der blev imidlertid i forhandlingen forud for afstemningen udtrykt mange forbehold, både hvad angår Kommissionens sammensætning og den uklare fordeling af kompetencer inden for det nye kollegiums rammer. Forbrugerbeskyttelse indgår f.eks. i porteføljen hos så mange som seks forskellige kommissærer. I øjeblikket er det vanskeligt at forestille sig, hvordan disse delte kompetencer i praksis vil påvirke effektiviteten i de respektive kommissærers arbejde. Kommissionen, som blev valgt i dag, den 9. februar 2010, vil være nødt til at begynde at arbejde i en fart, for siden omkring oktober sidste år, da valget af den nye Kommission skulle have fundet sted, har den gamle Kommission bare holdt skansen og har ikke taget nogen nye initiativer. At holde sig til rammeaftalens forståelse i kontakten til Parlamentet vil være en test for den nye Kommission, især princippet om ligebehandling af Parlamentet og Rådet.
Jeg vil også gerne påpege, at den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning fra 2003 vil blive revideret i løbet af den nuværende Kommissions mandatperiode. Som ordfører for Retsudvalget arbejder jeg pt. på dette, og jeg håber, at et konstruktivt samarbejde med den nye Kommission vil bringe væsentlige resultater på dette område.
Rareş-Lucian Niculescu  
Det nye kommissærkollegium er det første komplette EU-team, som er dannet af 27 medlemsstater. Rumænien og Bulgarien, som tiltrådte EU den 1. januar 2007, har først nu lejlighed til at foreslå en kommissær for en hel femårsperiode.
Jeg lykønsker Rumænien med valget af hr. Cioloş. Jeg tror, at hans præstation under høringerne, som fandt sted i Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, gjorde dybt indtryk på alle de tilstedeværende. Jeg tror også, at hans professionalisme tyder godt, hvis vi tænker på de store udfordringer, der venter os på det område, han skal forvalte. Jeg refererer hovedsageligt til de kommende forhandlinger om den fælles landsbrugspolitiks fremtid.
Den nye kommissær vil for at finde den mest hensigtsmæssige løsning, som er tilpasset alle medlemsstaters behov og interesser, være nødt til at have en dyb forståelse af europæisk landbrug, en god arbejdsrytme og betragtelige diplomatiske evner, alt sammen kvaliteter, som jeg ved, han besidder. Jeg ønsker hele kommissærkollegiet al mulig succes, og jeg håber, at kollegiet med sit arbejde i løbet af den kommende mandatperiode vil få held til at bringe EU tættere på sine borgere.
Rafał Kazimierz Trzaskowski  
Jeg lykønsker kommissionsformand Barroso og hele kommissærkollegiet, men samtidig håber jeg, at vi nu vil få en mere uafhængig og dynamisk Kommission. En Kommission, der først og fremmest vil vogte den fælles interesse, og som vil påtage sig nogle dristige reformer af EU-politikkerne, som vi er nødt til at begive os ud i efter år med reformer af vores institutioner. Hvad angår forbindelserne mellem Kommissionen og Parlamentet, er vi vidner til en ny åbenhed, som ikke kun kommer af Parlamentets nye beføjelser, men også, som vi hørte tilbage i efteråret, af kommissionsformand Barrosos ønske om at etablere et særligt partnerskab med Parlamentet. Det er en kendsgerning, at specifikke bestemmelser i den foreløbige rammeaftale om samarbejde mellem de to institutioner styrker Parlamentets rolle i beslutningsprocessen markant ved at gøre denne proces mere demokratisk. Djævelen er imidlertid i detaljen, hvorfor vi kommer til at følge forhandlingerne nøje hele vejen for at sørge for, at løfter som at inkludere Parlamentet i processen med at opbygge EU-diplomati vil blive overholdt.
(Mødet udsat kl. 11.50 og genoptaget kl. 12.05)
