Zagotavljanje informacij o živilih potrošnikom (razprava)
Predsednica
Naslednja točka je poročilo gospoda Sommerja, v imenu Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane, o predlogu Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom - C6-0052/2008 -.
Renate Sommer
Gospa predsednica, komisar, gospe in gospodje, štiri minute, ki so mi namenjene, bi rada razširila na šest minut, ker je ta dokument tako zajeten, da bi ga bilo težko ustrezno predstaviti.
Potrošniki imajo pravico vedeti, kakšna je sestava živil. Le če imajo informacije o sestavi in hranilni vrednosti živil, lahko sprejmejo ozaveščeno odločitev za nakup. Čeprav pravo Skupnosti vsebuje vrsto uredb in direktiv o sestavinah in označevanju živil, do sedaj še ni obsežnejšega sistema glede obveznega označevanja. Proizvajalci živil in distributerji težko ohranjajo pregled nad mnogoterimi obstoječimi zakoni, bodisi da gre za zakonodajo EU bodisi za nacionalno zakonodajo države članice. Na notranjem trgu obstajajo pravna negotovost, izkrivljanje konkurence in oviranje trgovine. Sedanji predlog uredbe naj bi z zagotavljanjem usklajenega označevanja živil, ki bo enotno v vsej Evropski uniji, obravnaval vsa ta vprašanja. Cilji so izboljšane informacije za potrošnika, boljša ureditev, usklajenost in manj birokracije.
Osnutek predloga Komisije pa teh zahtev ne izpolnjuje, saj zato, ker temelji na predpostavkah in domnevah v zvezi z željami in zahtevami potrošnikov, postavlja nerealne zahteve glede označevanja, kot je velikost črk 3 mm, ki niti ne zagotavlja berljivosti informacij, ter daje prednost velikim podjetjem na škodo malih in srednjih podjetij, ki dejansko predstavljajo 80 % živilskega sektorja. Pri tem je v nasprotju z Aktom za mala podjetja. Poleg tega je zaradi namena, da izrecno dopusti 27 dodatnih nacionalnih sistemov označevanja, v nasprotju s ciljem uskladitve na notranjem trgu. Zato je potrebna obsežna sprememba besedila Komisije.
To smo poskušali doseči. Informacije morajo biti berljive. Vendar je velikost črk pri tem zgolj eden od številnih dejavnikov. Potrebujemo pravila o naboru znakov, širini vrstice, kontrastu, itd. Potrebujemo zavezujoče smernice o berljivosti. Informacije morajo biti primerljive, zato se morajo vedno nanašati na 100 gramov ali 100 mililitrov, prehranske vrednosti pa ni mogoče navajati le za obrok. Ob nakupovanju bodo lahko ljudje že z bežnim pogledom ne glede na velikost lončka ugotovili, kateri jogurt je "najlažji".
Informacije morajo biti razumljive. Čas je, da se končno znebimo kilodžulov, ki jih nihče ne razume. Spet se želimo usmeriti na kilokalorije, to je tisto, kar potrošnike zanima in kar razumejo. Navedene velikosti obrokov morajo odražati stvarnost in biti realistične in potrošnikom razumljive, če je mogoče, naj bi bile enotne za vso EU. Z informaciji se potrošnika ne sme zavajati glede vsebine izdelka ali njegovega porekla ali dejanskih značilnosti. Imitacijska živila, kot sta sir, narejen po analogiji s pravim izdelkom, in predelano meso, narejeno iz majhnih skupaj stisnjenih delcev, naj bi bila tako tudi označena na sprednjem delu embalaže. Potrošniki morajo vedeti, kaj kupujejo.
Vendar se na koncu potrošniku sploh ne bo zdelo vredno brati, če bo na prednji strani izdelka preveč dodatnih informacij. Zato predlagam, da se prehranska vrednost navede le s številom kilokalorij na 100 gramov ali 100 mililitrov. Potem jo bodo prebrali - to je tisto, kar jih zanima, in prepričana sem, da je to realistična rešitev.
Prav tako menim, da bi morali odstraniti prehranske profile. Upam, da jih lahko ukinemo. Ti profili so odveč, saj oznake v skladu z novo uredbo v vsakem primeru navajajo prehranske vrednosti. Prehranski profili diskriminirajo osnovna živila, mejne vrednosti za sol, sladkor in maščobo so povsem poljubne - pripravili so jih uradniki Komisije brez kakršne koli znanstvene podlage.
Dejanski cilj uredbe o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom glede prehranskih vrednostih in zdravstvene značilnosti živil je zagotoviti resnične zdravstvene informacije, kar ne zahteva dodatne ocene posameznih živil ali njihovega razvrščanja v dobra in slaba živila. Na koncu štejeta celotna prehrana in življenjski slog. Vprašati bi se morali, zakaj velike živilske korporacije trenutno tako močno lobirajo za prehranske profile. To bi se res morali vprašati.
Tako imenovani sistem semaforja, ki se tu predlaga, ima enake pomanjkljivosti kot prehranski profili. Še enkrat nas napačno silijo, da izdelke razvrstimo kot dobre in slabe. Mejne vrednosti za barve so poljubne, razpon vsake barvne kategorije pa prevelik. Diskriminirajo se osnovna živila, prednost se daje imitacijskim živilom kot tudi izdelkom, ki vsebujejo umetne sestavine, z drugimi besedami, tistim, ki vsebujejo sladila in ne sladkorja in ojačevalce arome namesto soli. To res ne more biti v interesu potrošnikov.
Model GDA, model industrije za označevanje, ima očitne pomanjkljivosti. Ker vsebuje preveč številk, je nerazumljiv. Opisuje le dnevne potrebe 40-letne ženske in ne navaja priporočene dnevne količine, na primer količine dnevno zaužitega sladkorja, zato je zavajajoč. Mala in srednja podjetja težko izvajajo model GDA. To bi velikim podjetjem spet zagotavljalo konkurenčno prednost. Še en dober razlog, zakaj naj bi označevanje živil v skladu z modelom GDA ne bilo obvezno.
Prav tako moramo zaščititi svojo tradicionalno proizvodnjo hrane. Samo tako lahko zagotovimo nadaljnji obstoj regionalnih posebnosti in raznolikost hrane v EU, ki jo imamo tako radi. Zato bo treba iz te uredbe izvzeti veliko nepredpakiranih izdelkov, saj so prav tradicionalni izdelki tisti, ki niso standardizirani. Ti proizvajalci lahko še vedno zagotavljajo informacije o alergenih, na primer ustno ob prodaji.
Še nekaj besed o označevanju države porekla. Vprašanje je, ali potrošniki res želijo vedeti, od kje so vse sestavine v živilih, ali pa dejansko gre za protekcionizem. Najprej bi rada izvedela, če je to izvedljivo, zato pozivam, naj se naredi ocena učinka.
In na koncu, navedeno naj bi bilo, da označevanje živil ne more biti priročnik za zdravo prehrano. Potrebujemo informacijske kampanje, ljudi v državah članicah pa je treba izobraževati o uravnoteženi prehrani in zdravih življenjskih slogih.
Naloga zakonodajalca ni, da ščiti svojega gospodarja, ki je v tem primeru državljan. Nuditi mora pomoč, naši državljani pa so sami odgovorni zase, torej nismo mi tisti, ki naj bi prevzeli to odgovornost. Na koncu bi se rada lepo zahvalila vsem, ki so bili v to vključeni, poročevalcem v senci, čeprav niso vedno bili pripravljeni sklepati kompromisov, vsem, ki so me podpirali, še zlasti mojim ...
(Predsednica je prekinila govornico)
John Dalli
član Komisije. - Gospa predsednica, kot sem že dejal ob prejšnjih priložnostih, je naš cilj zagotoviti, da potrošniki vedo, kaj kupujejo in kaj jedo, in jim tako olajšati izbiro prehrane zase in za svojo družino v skladu s svojimi potrebami, željami in cilji; državljani - potrošniki - imajo pravico do pravih informacij. Spoštovane poslance bi pozval, da imajo med razpravo to trdno usidrano v mislih.
Preden se lotim vsebine predloga, bi se za pripravo tega poročila najprej želel zahvaliti poročevalki, gospe Sommer, in poročevalcem v senci. Čeprav se strinjam z večino njenih izjav, pa ne morem reči, da se strinjam z vsemi. Želel bi omeniti tudi prispevek drugih odborov, odborov IMCO in AGRI.
Dovolite, da na kratko izpostavim najpomembnejša vprašanja, ki jih zajemajo predlagane spremembe.
Vprašanje obveznega označevanja porekla je zelo pomembno in potrebuje natančno presojo. Res se vedno znova pojavlja zahteva po obveznem zagotavljanju teh informacij za nekatera živila. Komisija bi lahko delno sprejela predlagano spremembo o razširitvi primerov obveznega označevanja porekla pri živilih. Označevanje porekla pri osnovnih živilih, ki niso bistveno predelana in večinoma veljajo za proizvode z eno samo sestavino, bi lahko bila pragmatična možnost. Vendar pa bi za uporabo obveznega označevanja glede na zapletenost zadeve morali veljati delegirani ukrepi, uporaba označevanja pa bi temeljila na oceni vplivov.
Glavno vprašanje je berljivost, kar je tudi najpomembnejša pritožba potrošnikov. To je ključni pokazatelj, da so potrošniki v naši razpravi na prvem mestu, in upam, da bodo poslanci lahko podprli zamisel o najmanjši velikosti črk. Obžalovanja vredno je, da bi predlogi sprememb spodkopali cilj merljivih meril kot podlago za uveljavljanje.
Tudi jaz sem kot poslanci zaskrbljen glede imitacijskih živil. Zato sem zelo vesel, da je Parlament predlagal spremembo, ki vsebuje določbo o izrecni prepovedi takšnih zavajajočih praks. Vendar bi uvedba opredelitve in posebne označbe takšnih izdelkov povzročile pravne probleme, zato je treba najti tiste označbe, ki potrošniku dajejo pravilne in jasne informacije. Prav tako sem vesel široke podpore obveznemu označevanju prehranske vrednosti na prednji strani embalaže in odobritve prostovoljnih shem držav članic.
Načelo, da naj bi potrošnik vedel, kaj uživa, naj bi ne veljalo le za predpakirana živila, ampak tudi za hrano, ki jo kupijo v prosti prodaji, ali uživajo v lokalih. Zato nisem za predloge sprememb, ki bi omejevale obseg osnutka uredbe. Vendar sem odprt za spremembo besedila o živilih, ki niso predpakirana, da bi bile informacije o alergenih obvezne, države članice pa se lahko odločijo o nadaljnjih obveznih zahtevah za takšna živila.
Če se zdaj osredotočim na predlog o obvezni oznaki nanosestavin, sem vesel, da načeloma sprejemam predlog spremembe, čeprav pa je potrebna ustrezna opredelitev.
Na koncu mi dovolite, da glede vprašanja prehranskih profilov izjavim, da ne morem sprejeti predlogov za izbris ali spremembo člena 4 na predlagan način, saj bi ta določba spodkopala obstoječo uredbo o zdravstvenih trditvah. Vsi se zavedamo, da so številne trditve za potrošnika zavajajoče, nekatere zaradi neutemeljenosti, druge zato, ker ne dajejo celotne slike o zadevnem živilu in zgolj navajajo pozitivne vidike. Prav tako je treba navesti, da se trditve dodajo le na pobudo proizvajalca z namenom, da proda več izdelkov. Prehranskih profilov nikomur ne vsiljujemo. Pri prehranskih profilih vztrajamo, kadar se proizvajalec odloči za trženje svojih izdelkov z uporabo trditev, da bi potrošnik lahko pridobil usklajene informacije o živilu.
Vzpostavitev prehranskih profilov ne prepoveduje ali kakor koli omejuje živilskih proizvodov, ki jih proizvajalci lahko izdelajo. Proizvajalci hrane lahko še naprej proizvajajo, kakor koli želijo. Vendar pa ni pošteno do naših potrošnikov in državljanov, da dopustimo trditve, ki jih lahko zavajajo. Po mojem mnenju gre pri tem za to, da državljanom zagotovimo poštene in vse informacije o izdelkih, ki jih uporabljajo. Ne pozabimo, da je bila uredba o trditvah sprejeta po poglobljeni razpravi med institucijami. Osnovna načela uredbe so še naprej veljavna in primerna. Če si z veliko mero dovzetnosti pogledam vzpostavitev prehranskih profilov, sem pripravljen preučiti določene izjeme, saj se nanašajo na tradicionalne in osnovne izdelke s pomembno prehransko vlogo.
Na podlagi tega vas pozivam, da podprete prizadevanja Komisije in zagotovite pomembno osnovo za zaščito potrošnikov in spodbujanje inovacij v živilskem sektorju.
Zahvaljujem se vam za pozornost. Veselim se zanimive razprave in vaših stališč.
Gabriela Creţu
pripravljavka mnenja Odbora za notranji trg in varstvo potrošnikov. - (DA) Gospa predsednica, Odbor za notranji trg in varstvo potrošnikov je oblikoval mnenje o poročilu gospe Sommer o označevanju živil. Za delo v našem odboru je ključnega pomena, da se potrošniku zagotovijo ustrezna orodja, da lahko glede živil sprejema zdrave in ustrezne odločitve. Tako se v odboru strinjamo, da je uporaba označevanja živil za zavajanje potrošnikov popolnoma nesprejemljiva. Prav tako se strinjamo, da je treba potrošnikom z dobrim označevanjem zagotoviti jasne informacije. Seveda se strinjamo tudi, naj pravila omogočajo, da trg čim bolje deluje. Torej se strinjamo glede temeljnih načel. Ko pa gre za podrobnosti - vprašanje, kako naj se to zagotovi -, v odboru nismo dosegli širokega soglasja, enako nesoglasje je bilo mogoče zaznati tudi v Odboru za okolje, javno zdravje in varnost hrane. To kaže, kako težko je to vprašanje. Zato bi predvsem pozvala poročevalko, naj ne pozabi, da naj bi bile te informacije o živilih predvsem orodje za potrošnika in ne tržno orodje za podjetja.
Marc Tarabella
Gospa predsednica, komisar, gospe in gospodje, precej jezen sem, saj stojim tu pred vami, ker se nameravam osredotočiti na predlog spremembe 101 o državi izvora ali kraju porekla.
Sprememba z glasovanjem po delih je bila vložena v imenu moje skupine, da bi jasno ločili med njima, saj nimata istega pomena. Na kratko, država izvora je država, kjer je bilo živilo zadnjič obdelano, kraj porekla pa je jasno kraj izvora surovih sestavin, zlasti sadja in zelenjave, in gospod Dalli je to poudaril.
Še zlasti resno je dejstvo, da so službe Parlamenta zavrnile glasovanje o tem predlogu spremembe po delih in mi niso sposobne povedati, katero pravilo v poslovniku jim to omogoča. Rekli so mi celo, da je to standardni postopek. To je zelo resno, ker bo ta odločitev - po mojem mnenju samovoljna - očitno vplivala na vsebino odločitve.
Gospa predsednica, prosil bi vas, da v mojem imenu govorite s službami, da bi umaknile to samovoljno odločitev in bi v naslednjih 24 urah ponovno preučile in sprejele ta dober predlog spremembe.
Peter Liese
Gospa predsednica, komisar, gospe in gospodje, tudi jaz bi se rad na začetku iskreno zahvalil gospe Sommer za trdo in zavzeto delo. Izpostavljena je bila neutemeljeni kritiki, česar si ne zasluži.
To prav tako zasenči dejstvo, da se strinjamo glede številnih zadev. Vsi si želimo boljše označevanje imitacijskih živil. Sir se naredi iz mleka in če vsebuje še kaj drugega, mora to biti označeno na prednji strani embalaže kot imitacija. Prav tako si vsi želimo zavezujoče označevanje prehranske vrednosti. Tega še nimamo. Je pa nekaj, kar si vsi želimo. Prav tako je želja nas vseh, da bi to bilo izraženo v enoti, ki jo potrošniki razumejo.
Dovolite, da vam v zvezi s tem povem šalo, ki kroži po Nemčiji in morda tudi v nekaterih drugih državah. "Kako se imenujejo tiste drobne živali, ki tvoja oblačila, medtem ko so v garderobni omari, prekrojijo? Kalorije." Nihče v Evropi ob pripovedovanju te šale ne bi uporabil kilodžulov. Kilodžul se kot enota ni uveljavil. Ljudi bega, zato naj bi je ne opredeljevali kot obvezno informacijo. Kalorija je enota, ki jo informirani potrošniki uporabljajo v svojih izračunih. Zato se tu kar v veliki meri strinjamo. Obstajajo tudi razlike, na primer, glede prehranskih profilov. Naša skupina upa, da se bo to odstranilo, oziroma zagotovili naj bi vsaj pojasnilo, da bodo osnovna živila izvzeta.
Vroča razprava poteka glede soli v kruhu, francoskem siru in podobnih zadevah. Zahvalil bi se rad komisarju Dalliju in predsedniku Barrosu, da sta skušala zagotoviti pojasnilo glede teh zadev. Odločitve kolegija ni in zato je treba to pojasniti. Prosil bi vas, da podprete predlagane spremembe, ki jih je na tem področju pripravila skupina Evropske ljudske stranke (Krščanskih demokratov).
Glenis Willmott
v imenu skupine S&D. - Gospa predsednica, ta predlog je izredno nasprotujoč in izjemno kompleksen. Kot poročevalka v senci za mojo skupino so bila moja temeljna načela, naj vprašam: kakšne informacije želijo potrošniki, ko kupujejo hrano za svoje družine in kako jim lahko te najbolje zagotovimo?
Naša celina se spopada z epidemijo debelosti v obsegu, ki prekaša vse doslej. Zaužijemo preveč maščobe, sladkorja in soli, kar prispeva k pojavu srčnih obolenj, sladkorne bolezni, povečanemu tveganju za raka, kap, bolezni jeter in celo depresijo. Seveda zgolj zagotavljanje informacij potrošniku, ki lahko zlahka prepozna prehransko vrednost živila, ni čarobno zdravilo, bo pa to omogočilo, da se bodo potrošniki bolj zavedali, kakšno hrano kupujejo, lahko bodo izdelke primerjali in že z bežnim pogledom opredelili najbolj zdravo možnost ter tako nadzorovali, kaj jedo.
Predlagam, da za to uporabimo barvni sistem kodiranja, pri čemer ne bomo presojali o izdelku kot celoti, ampak bomo potrošnika le obvestili, ali je raven sladkorja, soli in maščobe v izdelku, ki ga kupujejo, nizka, srednja ali visoka. To se bo uporabljalo le za kompleksna, obdelana živila, kot so obroki, ki so že pripravljeni za uživanje, in pripravljeno hrano, ki se proizvaja v industrijskem obsegu in pri kateri se potrošniki ne zavedajo, kakšna je prehranska vrednost - ki je pogosto slaba -, ali pa so o njej napačno obveščeni.
Vendar naj poudarim, da to ne bo veljalo za nemški kruh. To ne bo veljalo za maslo, sir, jabolčni sok in celo alkohol. Vsem poslancem EP sem po elektronski pošti poslala še več informacij, zato vas prosim, da jih, preden se odločite, preberete, da boste točno vedeli, kaj se predlaga, kar je bolje kot poslušanje zavajajočih industrijskih lobijev ali pomanjkljivih argumentov iz določenih smeri v tem parlamentu.
Kolege bi prav tako pozvala, da podprejo obvezno označevanje države izvora. Jasno je, da postajajo potrošniki vse bolj zavedajo pomena države izvora za hrano, ki je na njihovem krožniku, in želijo pošteno označevanje živil. Seveda to ne bo vedno izvedljivo. Pri proizvodih z eno samo sestavino je jasno, da naj bi potrošnik imel na voljo kmetijski izvor, in to je 100 % izvedljivo. Za govedino, ribe, sveže sadje in zelenjavo se to že uporablja. Pri sestavinah obdelanih izdelkov pa je to seveda bolj zapleteno, zato se predlaga le za meso, perutnino in ribe v predelanih živilih.
Na koncu naj še rečem, da v tem parlamentu veliko govorimo o pomenu izbire potrošnika in preventivi v javnem zdravju. Zdaj imamo priložnost, da dokažemo, da resno mislimo. Kolegi, dejanja so močnejša od besed. Prosim vas, da podprete moje predloge.
Gerben-Jan Gerbrandy
Gospa predsednica, komisarju bi se rad zahvalil za izjavo na začetku te razprave, pa tudi gospe Sommer za delo, ki ga je opravila kot poročevalka. Po skoraj letu dni v tem parlamentu imam občutek, da mislimo, da lahko kar tako in zgolj z zakonodajnim dokumentom spremenimo vedenje milijonov Evropejcev.
Isto prepričanje obkroža to uredbo. Vendar se moramo zavedati, da nič ni tako težko, kot spremeniti obnašanje ljudi, še zlasti ko govorimo o 500 milijonih ljudi. Zato bo naš končni vpliv na njihovo obnašanje prek označevanja živil omejen. To ne pomeni, da s pomisleki povsem odklanjam to uredbo - sploh ne -, vendar moramo biti glede moči tega instrumenta realistični.
Zavedati se moramo, da so potrošniki upravičeni do teh informacij. Poleg tega bodo potrošniki ne glede na izid te razprave po drugi obravnavi pridobili veliko več informacij. Po drugi strani pa moramo dolgoročno več vlagati v izobraževanje in poučevanje od spodaj navzgor o tem, kako imeti zdrav življenjski slog.
Še en zelo pomemben vidik razprave v tem parlamentu zadeva temeljne cilje te direktive. Ali ljudi silimo, naj izbirajo zdrava živila, ali jim nudimo priložnost, da se sami odločijo, kakšna živila bodo izbrali? Mi, skupina Zavezništva liberalcev in demokratov za Evropo, verjamemo, da je ljudem treba zagotoviti informacije in so se ti sposobni sami odločati.
Nenazadnje se moramo prepričati, da vzpostavimo ravnovesje glede količine informacij, ki jih ljudem zagotovimo, saj premalo ali preveč informacij nikoli ne deluje. Prepričan sem, da smo na pravi poti. Zaupajmo, da so ljudje, ki nas lahko volijo, tudi dovolj sposobni, da v trgovinah izberejo pravo živilo, če jim zagotovimo ustrezne informacije.
Carl Schlyter
v imenu skupine Verts/ALE. - (SV) Gospa predsednica, moč, ki jo imajo potrošniki, temelji na informacijah, ki jih prejmejo. Če podjetij ne prisilimo, da bodo zagotavljala pravilne informacije, jih potrošniki ne bodo dobili in potem se bo zrušil celoten notranji trg. Katere informacije so pomembne za določenega potrošnika, ne moremo opredeliti centralno. Potrošniki imajo različne zahteve in poskusiti jih moramo zadovoljiti čim več.
Če potrošnikov nismo pripravljeni posvariti glede visoke vsebnosti kalorij, soli, maščobe in tako naprej, tvegamo, da bomo delovali v prid industrije. Barvni sistem kodiranja za prehransko vsebnost ni nič bolj nenavaden kot svarilo potrošnikom, ko kupujejo energetsko požrešen avto ali energetsko intenziven hladilnik.
Označevanja izvora ne smemo odlagati z izvajanjem študij, izvajati jih je treba nemudoma. Živali in tisti, ki skušajo zaščititi dobro počutje živali, ne morejo čakati, da bodo na voljo informacije o tem, ali so živali žive prepeljali v klavnice daleč stran.
Prav tako ne smemo delovati v prid industrije alkoholnih pijač. Proizvajalci alkoholnih pijač nenehno zahtevajo, da bi bili deležni enake obravnave kot običajna živilska podjetja, zdaj pa, ko bomo uredili področje živil, si nič več ne želijo biti vključeni. To je sramotno. Številni potrošniki ne vedo, da je alkohol visokokaloričen in da, na primer, kozarec belega vina vsebuje dvakrat toliko kalorij kot podobna količina brezalkoholne pijače.
Glede prehranskih profilov pa sem povsem drugačnega mnenja kot gospa Sommer. Zmanjšujejo možnost, da bi podjetja izdelke opisala kot koristne, kadar niso. Sistem natančno opredeljuje meje in zmanjša možnost lažnega trženja. Glede tega vprašanja se povsem strinjam s Komisijo.
Nazadnje bi rad omenil nekaj manj pomembnih vprašanj. Že zelo zgodaj smo "ne" rekli trombinu. Na trgu so še drugi podobni izdelki in z gospo Sommer sva predložila spremembe, ki so namenjene zagotavljanju pravilnih opisov teh izdelkov. Upam, da bodo deležni podpore. Trenutno na trgu prodajamo klobase, ki vsebujejo velike količine vezivnega tkiva in maščobe, pa jih še vedno imenujemo meso. Zdaj imamo priložnost, da to popravimo. Kar zadeva jajčne izdelke in druge izdelke živalskega izvora, bi jih lahko označili v skladu s sistemom, ki se že uporablja za jajca, z drugimi besedami, sistemom, ki navaja pogoje, v katerih so bile živali rejene. To bi bil korak v pravo smer.
Struan Stevenson
v imenu skupine ECR. - Gospa predsednica, ena najspornejših točk v tej razpravi je označevanje države izvora. Trdno sem prepričan, da imajo potrošniki pravico vedeti, kje je izvor živila, ki ga kupijo, in za meso še zlasti, ali je bilo proizvedeno po visokih standardih dobrega počutja in ali so živali pred zakolom daleč prevažali. Določanje izvora surovin v predelanih izdelkih pa je nepreklicno zapleteno, saj se sestavine izbirajo na podlagi cene, kakovosti in razpoložljivosti, zato se države izvora v enem samem obratu za predelavo mesa lahko spreminjajo iz dneva v dan ali celo iz ure v uro.
Nenehno prilagajanje oznak bi pomenilo višje stroške in bi neizogibno povečalo količino odpadne embalaže. Te dodatne stroške bi naložili potrošniku. Zato mislim, da je treba z oceno učinka najprej ugotoviti izvedljivost pravil o obveznem označevanju, in vesel sem, da je komisar Dalli povedal, da to podpira.
Medtem ko se ta razprava usmerja na surovine ali sestavine živil, pa ne zajema izvora končnega izdelka. To je predvsem pomembno za posebne izdelke, kot je viski. Viski nizke kakovosti iz držav, kot so Indija, Kitajska in Japonska, je z oznakami, na katerih so slike, podobe in imena, ki spominjajo na države, tradicionalne proizvajalke viskija v EU, in ki jim povečajo konkurenčno prednost ter zavajajo potrošnike, tako še vedno mogoče ponujati kot pristen izdelek. To moramo preprečiti, zato vas pozivam, da podprete predlog spremembe 254.
Kartika Tamara Liotard
v imenu skupine GUE/NGL. - (NL) Spet smo pri vprašanju, ali se bo Evropa odločila za živilsko industrijo ali potrošnika. Jutri se boste opredelili: boste podprli jasen sistem barvnega kodiranja na oznakah živil, ali boste zaupali industriji? Menim, da je politična odločitev preprosta. Če želite zavarovati komercialne interese, boste podprli zamisli živilske industrije. Če želite oznako, k izbiri katere ste sami pripomogli, da bi se navedla visoka, srednja ali nizka vsebnost sladkorja ali maščobe, boste glasovali za sistem barvnega kodiranja.
60 % vaših volivcev ima previsoko telesno težo, to velja tudi za 25 % naših otrok. 25 % ljudi ima težave z branjem. Zakaj vsi sprejemajo barvno kodiranje na energetskih nalepkah za stanovanja, avtomobile ali elektronske izdelke, pri živilih pa smo pokroviteljski? Prehranski strokovnjaki in potrošniške organizacije priporočajo preprost sistem kodiranja, da bi bile oznake na živilih razumljive in bi se ljudje zlahka odločali. Tudi sam to podpiram.
Giancarlo Scottà
Gospod predsednik, gospe in gospodje, od nas zahtevajo, da glasujemo o osnutku poročila o zagotavljanju informacij potrošnikom, ampak ali smo se res vprašali, kaj potrošniki želijo? So se o teh razlogih dogovorili za zaprtimi vrati v Parlamentu, ali odražajo interese potrošnikov?
Zadnja raziskava, ki jo je napovedala Komisija, morda ni reprezentativna za povečano ozaveščenost, ki so jo v zadnjih letih pridobili potrošniki v zvezi z informacijami o živilih. Temeljni del procesa sprejemanja odločitve ni le izvor, to so postale tudi sestavine in druge značilnosti. Se zavedamo, da bodo odločitve, ki jih sprejemamo danes, vplivale na jutrišnje nakupe? Mar naj ne bi bil potrošnik tisti, ki določa trg? Zakaj ne bi z novo raziskavo ali ohranjanjem neposrednega dialoga s potrošniki, ki poteka, poskušali razumeti, kaj je tisto, kar res hočejo?
Potrošnike moramo zastopati po svojih najboljših močeh. Zato smo tu, na sestankih, ki sem se jih udeležil, pa sem ugotovil, da hočejo biti potrošniki udeleženi. Računajo, da proces nakupovanja z vključitvijo nesmiselnih informacij na oznakah ne bo zapleten, prav tako ne pričakujejo pretirano poenostavljenih in zavajajočih rešitev, kot je sistem semaforja, ki tvega, da bo zagotavljal nepomembne informacije, ki niso potrebne za ozaveščeno odločitev in ne zadovoljuje njihovih potreb. Naš pristop ne sme biti pokroviteljski, ampak odprt za dialog.
Csanád Szegedi
(HU) Gospod predsednik, gospe in gospodje, Jobbik je prepričan, da je zagotavljanje ustreznih informacij potrošnikom bistveno. Podpiramo obvezno označevanje kraja porekla in smo prav tako prepričani, da naj bi bilo omogočeno, da bi bil za nespoštovanje predpisov odgovoren ne le proizvajalec, ampak tudi distributer. Poleg številčnih podatkov, ki jih je pogosto težko tolmačiti, smo prepričani, da je treba uvesti enotno barvno kodiranje, ki bo zdrava živila ločilo od nezdravih. Vendar to za uveljavitev zdravih živil ni dovolj. Treba je povedati, da so multinacionalne družbe odgovorne za širjenje teh izdelkov nizke kakovosti, ki jim pravijo živila, po vsej Evropi.
Povedati je treba, da so Cora, Tesco, Auchan, Metro in njim podobni odgovorni za to, da je madžarski trg preplavljen z ropotijo, ki ji pravijo živila. Le zakaj bi madžarski trg potreboval kitajski česen, kitajske breskve, brazilske zamrznjene piščance in karcinogeno slovaško hrano za dojenčke? Jobbik trdno verjame, da je treba podpreti male kmete in biološke kmetije, ne pa multinacionalne družbe. To bo rešitev za zagotavljanje zdravih živil na tržišču.
Pilar Ayuso
(ES) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, ta uredba je ključnega pomena za potrošnike in kmetijsko-živilsko industrijo, kajti doseči uravnovešeno označevanje, ki bi zajemalo vse bistvene informacije, vendar ne toliko, da bi stvari zapletli, sploh ni lahko.
To je odlično poročilo in poročevalki je treba zanj čestitati. Z njo se strinjam glede glavnih tem v zvezi s prehranskimi informacijami in spornim vprašanjem profilov, še zlasti, če se spomnimo, da Komisiji ni uspelo izpolniti svoje zaveze in vzpostaviti teh profilov - kot tudi pogojev za njihovo uporabo - pred 19. januarjem, kot je določeno v Uredbi (ES) št. 1924/2006.
Vprašanje, ki me skrbi, je možnost, da bodo obenem obstajali nacionalni standardi za označevanje: to je v nasprotju z namenom te zakonodaje, ki pomeni uskladitev in odstranitev ovir za delovanje resnično enotnega trga v največjem možnem obsegu.
Kar zadeva označevanje države izvora, je glede na sedanjo zakonodajo to informacijo treba zagotoviti, če bi neizpolnjevanje te obveznosti lahko zavedlo potrošnika. Obstaja tudi določba o prostovoljnem označevanju. Če bi šli še dlje, bi to za podjetja pomenilo finančne in upravne stroške, potrošnikom pa to ne bi prineslo kakšne bistvene ali jasne koristi.
Glede uporabe različnih jezikov moram reči, da predlog Komisije ustreza obstoječi direktivi, ki je dobro delovala in ni povzročala težav. Ponovno odpiranje te razprave bi bilo lahko nevarno in nepotrebno in bi lahko povzročalo probleme pri pretoku izdelkov.
Nessa Childers
Gospod predsednik, več kot 60 % odraslih na Irskem ima prekomerno telesno težo ali je debelih, podobne podatke pa je mogoče najti povsod po Evropi. S to uredbo se bomo ne le lotili krize zaradi debelosti, ampak tudi drugih zdravstvenih težav, kot so sladkorna bolezen, kap in srčna obolenja. Sedanji sistem označevanja, ki ga je razvila industrija, je žal zapleten, verjetno zavajajoč in na splošno napačno razumljen.
Označevanje živil s semaforjem je preprost, splošno razumljiv in pregleden sistem, ki ga podpirajo skupine potrošnikov in zdravstvenih delavcev, številni glede zdravja osveščeni živilski proizvajalci pa so ga že prostovoljno in uspešno prilagodili. Prav tako menim, da naj bi tudi proizvajalci alkoholnih pijač podobno označevali svoje izdelke s podatki o kalorijah in sladkorju. Nihče mi še ni ponudil enega samega dobrega razloga, zakaj naj bi bil alkohol iz tega izvzet.
Vsi vemo, da industrija na ta zakonodajni dokument izvaja močan pritisk. Svoje kolege poslance EP pozivam, naj se temu pritisku uprejo in s podporo semaforju in označevanju alkohola pri jutrišnjem glasovanju zavzamejo stališče, naklonjeno zdravju.
Corinne Lepage
(FR) Gospod predsednik, v svojem govoru se bom posvetila vprašanju barvnega kodiranja. Pravijo nam, da "je zapleten". To ni res, stvari namreč olajša. Pravijo nam, da "prepoveduje". Ne prepoveduje, to je le oblika informacij. Pravijo nam, da "potrošnike obravnava kot otroke", vendar bi nam v tem primeru prav tako morali povedati, gospod predsednik, zakaj potem združenja potrošnikov pravzaprav zahtevajo to barvno kodiranje.
Biti moramo jasni in ustaviti to hinavščino in pretvarjanje. Odločiti se moramo med varovanjem javnega zdravja in potrošnika ter klanjanjem zahtevam lobijev, ki so povsem kratkoročne zahteve, kajti brez označevanja lahko uspevajo le kratkoročno.
Kar zadeva mene, kar zadeva nas, naj bi bila odločitev jasna. Povsem jasno je, da smo naklonjeni tem informacijam za potrošnike, informacijam, ki jih zahtevajo tudi socialno varstvo in zdravstveni organi v Evropi, ker je to sredstvo za boj proti debelosti in številnim boleznim.
Ne popustimo! Dobro se zavedajmo razlogov, zakaj smo tu, razlogov, zaradi katerih smo bili izvoljeni. Tu smo zato, da branimo sodržavljane.
Satu Hassi
(FI) Gospod predsednik, gospe in gospodje, če smo, kar jemo, potem postopoma postajamo produkt industrije. To je povezano z dejstvom, da ljudem prekomerna telesna teža postaja nekaj običajnega, prav tako so nekaj običajnega stranski proizvodi, kot so diabetes tipa 2 in bolezni srca in ožilja.
Živilska embalaža mora zagotoviti jasne in resnične informacije o vsebini. Najjasnejša opredelitev lastnosti, ki krepijo zdravje, bi bil model semaforja, ki ga še otrok razume z enim samim bežnim pogledom. Če tega ne bomo dosegli na ravni EU, naj bi se omogočilo vsaj na nacionalni ravni.
Pozornost bi rada usmerila tudi na trans-maščobne kisline. Odbor se je zavzemal za obvezno označevanje industrijskih trans-maščobnih kislin, in upam, da bo Parlament kot celota, temu sledil. Odbor je naročil pripravo povzetka študij učinkov trans-maščobnih kislin na zdravje. Glede na ta povzetek obstaja veliko dokazov o njihovih škodljivih učinkih, tako da bi bila prepoved industrijskih trans-maščobnih kislin najbolj očitna rešitev. Tako so to storili na Danskem. Najmanj, kar je treba storiti, je, da se te pojavijo na oznakah na embalaži, da bomo vedeli, kaj kupujemo, ko se na primer odločimo za piškote, čokolado, čips ali sladoled.
James Nicholson
Gospod predsednik, najprej bi rad pozdravil poročilo in čestital poročevalki. Na njem je delala precej dolgo in se nedvomno izkazala kot zelo sposobna poročevalka.
Naj bo ena stvar povsem jasna. Povsem podpiram označevanje izvora, vendar nam mora biti jasno, kaj mislimo z označevanjem porekla. Najprej moramo zagotoviti, da bodo ljudje - potrošniki - vedeli, od kod so izdelki prišli. Potrošniki morajo prav tako zelo jasno vedeti, kako je bila hrana pripravljena in kako je prišla na določen kraj. Glede tega se strinjam s poročevalko in menim, da obstaja nevarnost, da bomo v prekratkem času želeli predaleč.
To je proces, prva obravnava. Bodimo zelo pošteni glede tega, ker se bomo k temu vedno znova vračali. Želim, da napredujemo z nekaj previdnosti, vendar stvari postavimo na pravo mesto. Ne želim, da bi v Evropi preveč predpisovali in se znašli v položaju, ko še sami ne bi vedeli, od kod prihajamo. Obstaja velika nevarnost prekomerne regulacije zunaj trga. To moramo nadzorovati in postaviti na pravo mesto, kar povsem podpiram. Menim, da bi morali čas med prvo in naslednjo obravnavo izkoristiti za oceno vplivov, da bi ugotovili, kakšni so stroški in kakšne bodo koristi, kajti dolgoročno je to tisto, kar zahtevamo.
Diane Dodds
Gospod predsednik, mislim, da v tem parlamentu nihče ne bo oporekal dejstvu, da potrošniki želijo in potrebujejo varno, sledljivo in zdravstveno ustrezno hrano, in nihče ne oporeka potrebi po natančnem in poštenem označevanju živil. Vendar moramo biti previdni, da ne bomo v sistemu označevanja ustvarili prenasičenosti z informacijami. Zaradi preveč nerazumljivih informacij se potrošniki ne bodo zmenili za bistvene informacije, pozornost pa bodo namenili informacijam brez prave vrednosti. Zato naj bi bili preprostost in dragocenos informacije ključni merili v sistemu označevanja.
Tako kot moji kolegi podpiram označevanje države izvora. Prepričana sem, da je pomembno, da vemo, od kod prihaja naša hrana. Kmetijstvo in ribištvo in skupnosti, ki so zastopane v tem parlamentu, proizvajajo hrano v skladu z zelo strogimi predpisi, vendar je, na primer, 60 % rib, ki jih pojemo, uvoženih v EU, v večini primerov pa niso vzgojene v enako strogih okoljskih in regulatornih režimih. Poskrbeti moramo, da naši sistemi ustvarjajo enake pogoje za naše skupnosti in industrije.
Na Severnem Irskem je kmetijsko-živilska industrija izredno pomembna in spet bi pozvala, da industrije ne smemo kaznovati z nepotrebno birokracijo.
Françoise Grossetête
(IT) Gospod predsednik, komisar, gospe in gospodje, želela bi poudariti dve posebni točki. Prva zadeva prehranske profile. Nasprotujem njihovem izbrisu, vas pa bi rada spomnila, da so bili zasnovani z enim samim ciljem določanja, ali ima živilo lahko zdravstveno trditev ali ne. Cilj je izogniti se zavajanju potrošnikov z zdravstvenimi trditvami, ki so včasih zapisane na živilih, ki pogosto vsebujejo veliko maščobe, soli in sladkorja. Zato vam sporočam, da bi morali zavrniti predlog spremembe o izbrisu prehranskih profilov, ki smo jih, lahko dodam, odobrili leta 2006.
Vašo pozornost bi rada usmerila na tveganje, ki izhaja iz predloga spremembe 205, ki predvideva označevanje mesa živali, ki so bile obredno zaklane. Obstaja nevarnost, da bi to stigmatiziralo določene verske skupine, saj bi takšno označevanje pri določenih potrošnikih ustvarilo neutemeljeno nezaupanje. Naj vas opomnim, da se nekaj mesa, ki povsem ustreza potrošnji, prodaja na običajnem trgu, saj ga verniki iz verskih razlogov ne morejo uživati. Poleg tega prihaja to meso iz potrjenih klavnic, ki v celoti izpolnjujejo zdravstvena merila za meso.
Gospodarske posledice bi bile torej kar precejšnje, ogroženo bi bilo preživetje nekaj klavnic za obredni zakol, kar bi ogrozilo vsakdanji kruh majhnih lokalnih kmetov. Da bodo potrošniki prejeli prave informacije, mislim, da pri označevanju potrebujemo dobro mero zdrave pameti. Prepričana sem, da je še pomembnejše, da bo barvno kodiranje prav tako stigmatiziralo izdelke. Mislim, da to še ni povsem dobra rešitev.
Andres Perello Rodriguez
(ES) Gospod predsednik, tisoč predlogov sprememb, ki jih predlaga odbor v Parlamentu, so najboljši znak naše dobre volje. Vendar mislim, da je poleg dobre volje pri označevanju živil potrebna praktičnost, če ne želimo nasprotnega učinka od tistega, za kar si prizadevamo: z drugimi besedami potrošnike zmesti, namesto da bi jih obveščali.
To pomeni svarilo in ne razlago. Za obveščanje gre, ko dobijo informacije o tem, kaj lahko jedo in v kakšnih količinah. Ali je označevanje maščob, sladkorja in transmaščob potrebno? Prav res je. Je označevanje o stvareh, ki vplivajo na holesterol - o vseh sestavinah, ki vplivajo na to, kar smo pravkar omenili: debelost in zdravje ljudi, potrebno? Je. Vendar pa bi vključitev drugih vrst informacij, čeprav morda zelo informativnih, lahko povzročala zmedo v primeru nekaterih živil: na primer kraj porekla ali v primeru mesa, kje je bila žival rojena, kje se je gibala, kje so jo vzredili in kje zaklali.
Biti moramo praktični in poskrbeti, da bo ta uredba postala tista, ki bo usklajevala in obveščala potrošnike. Če ne bo tako, bo povzročila hudo zmedo in izpostavila vprašanja, ki nikakor ne bodo v smeri doseganja višjih ravni zdravja, ampak bodo povečala raven zmedenosti.
Zato predlagam, da bi se pri nekaterih živilih odločili za okvirne dnevne količine in ne za sistem semaforja, kajti tako je zelo jasno, da če uživaš določeno živilo v dvakratni količini, se boš zredil. Zato naj bi pojedel le eno. Nekateri predlagamo najvišje dnevne količine namesto drugih vrst šifer, da ne bi potrošnikov še bolj zmedli.
Chris Davies
Gospod predsednik, kaj bi lahko bilo preprostejše kot postaviti pravila za zagotavljanje informacij potrošnikom? Vendar so različna tolmačenja in različne prakse v različnih državah ter konkurenčni komercialni interesi stvari mnogo bolj zapletli.
Osebno bom glasoval za sistem semaforja, označevanje države izvora in več informacij o alkoholnih pijačah, vendar nam pretekle izkušnje namigujejo, da je še vedno veliko zmedenosti. V uvodnih pripombah se je komisar skliceval na zakonodajo o zdravstvenih trditvah pri živilih. V odzivu na parlamentarno vprašanje, ki mi ga je ravno dal, pravi, da so podjetja vložila 44000 vlog za uporabo zdravstvenih trditev. Evropska agencija za varnost hrane je povsem zasuta z njimi, Komisija pa na vse te vloge še ni izdala niti enega mnenja.
Zdaj sama Komisija krši evropsko zakonodajo, torej gre za popolno zmedo. Morda nam bo komisar v svojih sklepnih mislih povedal, kako se nameravamo rešiti iz tega.
Emma McClarkin
Gospod predsednik, načelo zagotavljanja več in boljših informacij o živilih potrošniku je v ospredju tega poročila in je hvalevreden cilj. Vendar sem med postopkom poročanja v tem parlamentu imela razprave, ki so me razsvetlile glede velikosti črk na zavojčku žvečilnih gumijev, ali je piščanec dejansko meso in ali je čokoladna ploščica Twix opredeljena kot eden ali dva obroka. Pozabili smo, kaj je za potrošnika pomembno in bistveno.
Označevanje s sistemom semaforja pretirano poenostavlja prehranske profile, s čimer celo najosnovnejše informacije postanejo nejasne in abstraktne. To neposredno vpliva na možnosti, ki so na voljo potrošniku, in ima nesorazmerno negativen vpliv na osnovna živila. Tako kot so nekatere države hitre v presojanju, je tudi sistem semaforja pretirano nagnjen k razsojanju pri ocenjevanju živil in zapletene prehranske sestave živil, saj njihovega mesta v prehrani ni mogoče zmanjšati na preprosto barvo.
Potrošniki želijo vedeti, od kod prihaja njihova hrana, in dobiti bistvene informacije o tem, kaj vsebuje - zlasti informacije o alergenih -, kar jim omogoči, da glede prehranskega izdelka sprejmejo najboljšo odločitev. Prepričan sem, da so za to dovolj inteligentni. Ne želijo, da jim kdo zapoveduje, kaj lahko in česa ne smejo jesti.
Bogusław Sonik
(PL) Z vidika skupnega notranjega trga je vprašanje usklajevanja načel označevanja in vzajemnega priznavanja živilskih izdelkov velikega pomena. Trenutno sta dodatna nacionalna zakonodaja in obstoječa zakonodaja EU o živilskih izdelkih, ki jo različne države članice različno tolmačijo, vir težav v trgovini in pretoku blaga ter problemov na področju konkurenčnosti.
Skrbijo me določbe v zvezi z obveznostjo zagotavljanja informacij o državi izvora za izdelke v določenih kategorijah. Po mojem mnenju je to izraz protekcionističnih nagnjenj držav članic in je v nasprotju z zamislijo o skupnem trgu, ki odpravlja temeljne ovire in težave pri pretoku blaga. Zato menim, da je ob upoštevanju koristi potrošnikov treba zagotoviti informacije o državi izvora izdelkov na podlagi načela prostovoljnosti in v primerih, kjer bi pomanjkanje te informacije lahko zavedlo potrošnika glede resničnega izvora izdelka. Menim, da je tak pristop uravnovešen tako z vidika koristi potrošnika kot interesov proizvajalcev živil.
Med razpravo o uredbi Komisije in poročilu gospe Sommer se je večkrat izpostavilo vprašanje uravnovešene prehrane in prehranjevalnih navad prebivalcev EU. Po mojem mnenju je označevanje živil le eno od mnogih vidikov informacij o zdravem prehranjevanju za potrošnike. Lahko se širi znanje družbe na področju zdravega življenja, na primer s kampanjami in izobraževalnimi ukrepi, vendar to ne more nadomestiti tega znanja. Zato nasprotujem uvedbi barvnega kodiranja živil, ki bi lahko imelo trajne posledice za prehranjevalne navade.
V naši družbi ne moremo in ne smemo uvesti zakonodaje, na podlagi katere bi državljani ne bili odgovorni za svoje vedenje in sprejete odločitve.
Karin Kadenbach
(DE) Gospod predsednik, komisar, naloga politik in naloga Evropskega parlamenta naj bi bila nadaljnje izboljšanje kakovosti življenja, ki ga uživajo Evropejci. To vključuje zdravo okolje in to prav tako vključuje zdravstveno ustrezna živila. Če naj uživam zdravo hrano, potem kot potrošnik potrebujem to informacijo.
Nujno potrebujemo izvedljivo, obvezno označevanje države izvora, tako da lahko potrošniki sprejemajo ozaveščene odločitve o tem, katera živila kupujejo in iz katere regije. Po drugi strani pa še vedno potrebujemo prehranske profile, ker samo ti lahko zagotovijo, da se potrošnika ne zavaja glede tega, katero živilo je zdravo in ali sestavine res spodbujajo zdravje in dobro prehrano.
Poleg tega pa na področju prehrane nedvomno potrebujemo pojasnila in izobraževanje. To vključuje zdravstveno ustrezna živila iz zdravega okolja kot tudi potreben obseg gibanja.
Jacek Olgierd Kurski
(PL) Gospod predsednik, ne zgodi se vsak dan, da bi razpravljali o zakonodaji, ki med našimi volivci vzbuja takšno zanimanje. Splošno znano je dejstvo, da jasna oznaka na živilskem izdelku vpliva na potrošnikove odločitve, in poleg tega spodbuja proizvajalce, da podpirajo zdravo hrano.
Vprašanje, ki se je pojavilo med zakonodajnim procesom in našo razpravo, se nanaša na informacijo o izvoru živila. Oznake morajo navajati državo proizvodnje živila, kar vključuje predelana živila. V tem drugem primeru bo to zagotovo težje, vendar se mi zdi, da je zamisel o zagotavljanju informacij o izvoru osnovnih sestavin v predelanem živilu dobra rešitev.
Enako pomembna je informacija o vsebini alkoholnih pijač. Strinjam se s stališčem, da naj bi bile informacije o sestavinah in prehranskih vrednostih alkoholnih pijač na voljo na embalaži. Potrošnik mora vedeti, ali je vodka, ki jo kupuje, narejena iz žit, krompirja ali morda banan. Nihče v tej dvorani ne dvomi, da je treba stvari spremeniti in uvesti obsežnejšo zakonodajo. Upam, da se prav tako vsi strinjamo, da bi se bilo treba premakniti v smer pričakovanj evropskega potrošnika, vendar je obenem treba upoštevati zmožnosti malih in srednjih podjetij v živilskem sektorju.
Paolo Bartolozzi
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, od Evropskega parlamenta se zahteva, kot vemo, naj poda dokončno mnenje o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom.
Na začetku bi rad povedal, da je to nedvomno težak, dolg in sporen zakonodajni proces, ki bi ga ne mogli skrajšati. Cilj je uskladiti evropsko zakonodajo o hrani z uredbami, ki bodo poskrbele za preglednejše informacije potrošnikom ter s tem preprečile stanje, v katerem bi ti sprejemali zmedene odločitve ali odločitve, ki bi bile lahko celo zdravju škodljive.
Namen poročila gospe Sommers, ki se ji moramo zahvaliti za vsa njena prizadevanja, s katerimi je zadostila zelo številnim zahtevam, je zagotoviti rešitev za polemike in razlike med sistemi zagotavljanja informacij potrošnikom, ki so v veljavi v državah članicah. Ni naključje, da se nacionalni predpisi še vedno razlikujejo glede na to, kako se opiše narava živil, namenjenih za prodajo, kar ustvarja sisteme, ki se od države do države razlikujejo in prilivajo na ogenj nepoštene konkurence in v škodo potencialnih potrošnikov. Na podlagi predloga Evropske komisije se poskuša z vključitvijo živilske industrije in potrošnika preoblikovati sedanja zakonodaja. Poročilo hkrati zavezuje evropsko živilsko industrijo, da v obvezno označevanje uvede nekaj jasnosti kot tudi označevanje in predstavitev prehranskih vrednosti živil.
Evropska unija na globaliziranem trgu ni mogla ubežati potrebi, da prilagodi in prenovi zakonodajo o živilskih izdelkih, da bi med drugim ščitila trgovino z živili in jo zavarovala pred vse bolj invazivno in nenadzorovano mednarodno konkurenco. Nič novega ni v zvezi z dejstvom, da vse več slišimo o nevarnostih, ki jih predstavljajo živilski izdelki, ki prikrito nosijo oznake in izjave, ki pogosto ne izpolnjujejo prehranskih zahtev, vendar se vseeno ponujajo kot izdelki, ki so dobri za zdravje človeka.
José Manuel Fernandes
(PT) Gospod predsednik, označevanje prehranskih izdelkov je bistveno za zagotavljanje prehranske varnosti. Zagovarjam jasne informacije za potrošnika, obenem pa manj birokracije, poenostavitev uredbe, večjo pravno varnost in večjo konkurenčnost v živilski industriji, ne da bi pri tem pozabili na manjša podjetja.
Kmetova neposredna prodaja ne more biti podrejena pravilom te uredbe, to prav tako ne more veljati za lokalne obrtne izdelke. Produkti, kot so ti, zagotavljajo našo raznolikost in ščitijo naše najgloblje korenine. Potrošniki morajo biti obveščeni, ne da bi se ob odločanju pritiskalo nanje ali bi se stigmatizirali naši regionalni izdelki.
Predlog Komisije je preveč zaščitniški, saj skuša potrošnike potisniti v določeno smer, namesto da bi jim dal informacije. Nekateri želijo odločati o našem jedilniku, nekateri nam želijo povedati, katere jedi lahko uživamo in katerih ne smemo. Lahko vam zagotovim, da Portuglaci, še zlasti v regiji Minho, nikoli ne bodo opustili uživanja pice no chão ali arroz de cabidela; nikoli se ne bodo odrekli caldo verde in cozido à portugesa, ki ju spremljajo dobre lokalne sladice in čaša vinho verde tinto.
Zato pozdravljam predloge sprememb, prilagoditve in delo, ki ga je opravila poročevalka. Strinjam se z njenim stališčem in poročilom ter zagovarjam dejstvo, naj bi bili potrošniki ozaveščeni in dobro obveščeni, vendar so sami odgovorni za odločitve o tem, kaj jedo.
Mairead McGuinness
Gospod predsednik, pogovarjamo se o informacijah o živilih za potrošnike. Kot poslanci tega parlamenta dobimo informacije o številnih stvareh in pri tem ne gre toliko za informacije, ampak je ključnega pomena, kaj z njimi storiti.
Rada bi obravnavala specifični točki v tem poročilu. Ena je država izvora. Označevanje države izvora se uporablja pri govedini. Če bi nas kriza ne prisilila, se Unija morda ne bi odločila za to. Zdi se, da deluje učinkovito in zelo dobro. Podpiram zamisel, da je še zlasti za mesne izdelke za potrošnike treba navesti informacije o državi izvora, da ti vedo, od kje prihajajo njihova živila.
Pa naj nadaljujem z drugo točko, z vprašanjem, kjer bi prižgala rumeno luč. Brala sem - in res bi se rada zahvalila tistim, ki so mi dali te informacije - o semaforjih in modelu GDA in skušala te informacije izjemno natančno analizirati. Kar nekaj pripomb imam. Opozorila glede zdravja imamo na zavitkih cigaret. Sama ne kadim, mislim, da so opozorila krasna, in ne bom kadila. Tisti, ki kadijo, pa kljub resnim opozorilom na oznakah še naprej kadijo. Ali lahko poudarim, da vas oznake ne bodo naredile vitke. Oznake ne bodo zmanjšale debelosti. Ta problem potrebujemo mnogo globljo razpravo. Prepovedali naj bi dvigala in avtomobile, da bi se več gibali, vendar je malo možnosti, da bomo ubrali to pot.
Vesela sem, da je to prva obravnava. Mislim, da so vprašanja preveč zapletena, da bi jih rešili na tej stopnji. Potrebujemo globljo razpravo, da pridemo na dan z nečim, kar bo v najboljšem interesu naslova poročila: "Zagotavljanje informacij o živilih potrošnikom".
Herbert Dorfmann
(DE) Gospod predsednik, gospe in gospodje, naj začnem z zahvalo poročevalki. Učinkovito označevanje živil je res zelo pomembno. Potrošniki morajo vedeti, kaj uživajo, in to morajo izvedeti v kratkem času, ko nakupujejo v samopostrežni veleblagovnici. Vendar je treba informacijo zagotoviti na način, ki ne zahteva diplome iz vede o živilih, da bi jo razumeli. Naša ciljna skupina za te informacije je precej drugačna, kajti to niso tisti, ki že imajo odlično znanje o tem, kako zdrava so posamezna živila.
Še zlasti pomembno se mi zdi eno področje in to je področje tradicionalno izdelanih živil, predvsem izdelki, ki jih neposredno predela in trži kmet. Vsebine teh izdelkov pogosto niso standardizirane. Pri tem imam v mislih, na primer, marmelade in sokove, za katere preprosto ni mogoče navesti vsebnosti sladkorja ali natančnih kaloričnih vrednosti.
V zadnjih letih smo veliko naredili, da bi zmanjšali razdaljo med kmetom in potrošnikom, in danes so dejavniki, kot so življenje na kmetiji, tržnice in tako naprej, zelo pomembni za ugled kmetov in kmetijstva. Tudi evropski denar smo namenjali za spodbujanje takšnih zadev kot dela programa za razvoj podeželja. Poleg tega je pri takšni prodaji pogost neposreden odnos med kmetom in kupcem, in to je pogosto pomembnejše kot informacije na oznakah. Zato vas, gospe in gospodje, pozivam, da podprete predloge sprememb, katerih cilj so razumne rešitve za takšno kategorijo prodaje.
Richard Seeber
(DE) Gospod predsednik, komisar, nedvomno imamo v Evropski uniji zdravstvene težave, nedvomno morajo imeti interesi potrošnikov prednost in nedvomno se hrana razlikuje od drugih dobrin, saj jo zaužijemo in pride v naše telo. Zato je očitno, da moramo biti pozorni, predvsem ko govorimo o živilih in njihovem označevanju, ter da je treba pri tem uporabiti previdnostno načelo - ki je zakoreninjeno v pogodbi.
Toda naivno bi bilo misliti, da lahko te težave rešimo z označevanjem živil. Poglejte ZDA: v ZDA je mnogo ljudi s prekomerno telesno težo, čeprav imajo Američani najstrožje označevanje živil. Zato moramo posebno pozornost posvetiti obravnavi te težave v Evropi.
Prvič, mislim, da sistem semaforja, ki je bil predlagan, ne bo privedel do izpolnitve naših ciljev - saj bolj ustvarja zmedo, kot zagotavlja informacije. Drugič, sistem GDA (dnevna orientacijska vrednost), ki je bil prav tako predlagan, bo po mojem mnenju zelo verjetno zagotovil informacije, ki bodo koristne za znanja željne potrošnike, da se bodo prav odločili.
Tretjič, mislim, da je pomembna oznaka države porekla, zlasti za živila. Večina potrošnikov želi vedeti, od kod prihaja hrana in kje je bila proizvedena. Četrtič, mislim, da morajo znanstvene informacije temeljiti na znanstveni osnovi, če naj vplivajo na odločitve potrošnikov.
Za komisarja imam še eno zadnjo prošnjo: še vedno čakamo na predlog Komisije o financiranju EFSA. To je edini organ, ki ne zaračunava plačila za svoje dejavnosti. Prosim, povejte nam, kdaj ga lahko pričakujemo.
Anja Weisgerber
(DE) Gospod predsednik, današnje dobre novice so, da bo nova zakonodaja zagotavljala enotno, obvezno označevanje hranilne vrednosti 100 gramov živila, kar bo zagotavljalo večjo primerljivost. Navedba hranilne vrednosti zagotavlja potrošnikom informacije, ki jim omogočajo odločitev o nakupu na podlagi prejetih informacij.
Model, ki ga imam v mislih, je model odgovornega potrošnika, ki ve, kaj kupuje. Ponaredki, ki niso jasno označeni kot taki, namerno zavajajo potrošnike. Ponarejeni sir, prešana šunka, vanilijev jogurt, ki ne vsebuje nič vanilije, - to je le nekaj primerov. Vsi ti ponaredki morajo biti označeni kot taki. Veseli me, da bomo jutri posredovali jasen signal Svetu in da se vsi tukaj strinjamo, da potrebujemo boljše označevanje.
Kar zadeva mene, je naloga zagotoviti informacije; toda moramo pustiti, da se potrošniki sami odločijo. Zato sem proti označevanju po sistemu semaforja. Nezdravih živil ni - samo nezdrava, neuravnotežena prehrana. Semaforske luči so zavajajoče. Podpiram označevanje živil v skladu z modelom GDA in veseli me, da bomo o tem verjetno glasovali jutri.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Potrošniki morajo vedeti, kaj jedo. Zato madžarske stranke povsem podpirajo kombinirani hibridni sistem označevanja z barvnim kodiranjem. Nacionalna zveza za varstvo potrošnikov na Madžarskem v celoti podpira tudi to shemo. Kombinirani sistem barvnega kodiranja je odličen, preprosto razumljiv in nedvoumen sistem. Zagotavlja verodostojne informacije in bo pomagal potrošnikom izbrati bolj zdrave prehrambene izdelke. Da bi odpravili pomisleke glede uživanja tradicionalnih izdelkov, priporočamo uporabo tega sistema označevanja samo za določene kategorije izdelkov. To je povsem jasno. Podpiramo tudi čim bolj obsežno specifikacijo države porekla. Potrditi moramo to uredbo, ki zahteva specifikacijo države porekla za proizvode z eno samo sestavino, kot so sadje in zelenjava, meso, ribe in druga živila.
Giovanni La Via
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, prednostna naloga tega parlamenta je zagotoviti potrošnikom varna živila iz zajamčenega, sledljivega vira, toda prav tako je njegova prednostna naloga spodbujati preprost dostop do informacij o živilih prek ustreznih sistemov označevanja. Sprejetje jasnega, smiselnega označevanja živil je korak v to smer, ki lahko dejansko vpliva na izbiro potrošnikov tako, da jih spodbudi k nakupu bolj zdravih izdelkov iz zajamčenih virov.
V tem okviru bi rad prosil ta parlament, da temeljito preuči spremembo, ki jo je vložilo in podpisalo 40 poslancev, spremembo 351, ki poziva, da se potrošnikom posredujejo informacije ne le o poreklu surovin, uporabljenih v nekaterih nepredelanih kmetijskih proizvodih, ki najdejo mesto na naši mizi, temveč tudi o poreklu surovin, uporabljenih v predelanih proizvodih z eno samo sestavino; z drugimi besedami, tistih, ki vsebujejo dodatek poleg kmetijskega proizvoda.
Frédérique Ries
(FR) Gospod predsednik, rada bi izpostavila dve točki glede te uredbe. Nujno je, da jutri potrdimo naš glas o obveznem označevanju porekla živil, ki že obstaja za veliko izdelkov: ne samo za ribe, sadje in zelenjavo, temveč tudi za nepredelano govedino, in ta vrsta označevanja se uporablja od krize norih krav.
Zagotoviti moramo tudi, da ta evropska uredba zavaruje naložbe številnih malih in srednje velikih podjetij, ki ustvarjajo inovacije in delovna mesta. Zato se moramo znebiti vseh tistih ukrepov, ki ne le, da ne bodo uspešni, na primer profilu hranil, omenjenem v členu 14, temveč bodo očitno tudi potrata časa in denarja podjetnikov.
Rada bi zelo hitro zaključila z vprašanjem našemu komisarju, gospodu Dalliju. Zanima me stališče Komisije o spremembi 205, ki jo je na dolgo obravnavala gospa Grossetête in ki predvideva dodatno oznako za živali, ubite z obrednim zakolom. Kot je bilo že povedano, bi s tem brez razloga stigmatizirali zadevne izdelke, kar bi bilo zelo kontraproduktivno za ta sektor. Rada bi vedela, kakšno je stališče Komisije glede tega zelo pomembnega vprašanja.
Anna Rosbach
(DA) Gospod predsednik, sem evropska potrošnica in hočem vedeti, kaj dajem v usta. V moji državi lahko seveda preberem, od kod so moja solata, meso in sir. Potrošniki smo upravičeni do jasnega pregleda nad sestavo živil, ki jih kupimo, ne da bi morali biti usposobljeni kemiki ali klinični dietetiki. Pozdravljamo dejstvo, da bodo 100-gramske in 100-mililitrske deklaracije na sprednji strani embalaže, saj statistični podatki kažejo, da so to informacije, ki jih potrošniki iščejo. Ne smemo zmesti potrošnikov s preštevilnimi sistemi za označevanje niti ne smemo uničiti regionalne raznolikosti živilskoproizvodnih območij s predpisovanjem podrobnih sistemov za označevanje živil, ki niso predpakirana. Ravno tako ne smemo postavljati ovir mnogim malim in srednje velikim podjetjem, ki sestavljajo živilsko industrijo. To bi nas stalo na tisoče delovnih mest po Evropi, česar si ne moremo privoščiti.
Anna Maria Corazza Bildt
(SV) Gospod predsednik, moja vizija je, da bi morali okrepiti moč potrošnikov tako, da zagotovimo jasne, preproste in razumljive informacije o živilih, ne da bi pri tem dodatno obremenjevali male proizvajalce z dodatno birokracijo. Zato nasprotujem vsem oblikam zavajajočega označevanja in ponarejanja. Nasprotujem sistemu označevanja na podlagi semaforja, ker plaši ljudi in ne spoštuje dejstva, da imamo vsi različne zdravstvene zahteve in življenjski slog. Iz istih razlogov nasprotujem označevanju obveznega dnevnega vnosa.
Podpiram označevanje države porekla mesa. Komisija mora pripraviti predloge za praktične rešitve, ki jih bo mogoče oceniti in glede katerih lahko nato zavzamemo stališče.
Imamo dve nasprotujoči si možnosti: bodisi politiki pridigajo od zgoraj navzdol in odločajo, kaj bi morali jesti, ali pa imamo svobodno izbiro in pravico do več informacij. Sem za sistem označevanja profila hranil, ki je prožen in temelji na raziskavah. Prehrambena industrija mora prevzeti odgovornost in se spraviti v red ter si prizadevati za odpravo stvari, ki privedejo do slabših živil. Živila so zdravstveno vprašanje in tega se je pomembno zavedati. Skupaj si moramo prizadevati za boljša živila.
Kriton Arsenis
(EL) Gospod predsednik, tudi jaz podpiram barvne oznake, vendar bi rad izpostavil drugo vprašanje. Vsako uro se območje tropskega pragozda v velikosti tristo nogometnih igrišč spremeni v palmove nasade. Zato, da lahko pridobimo več palmovega olja, ki se uporablja za izdelavo živil na naših policah. Vendar se ta podatek skriva pred našimi sodržavljani.
Pozivam Parlament, da glasuje za spremembo 263, ki pravi, da je treba navesti palmovo olje v živilih, ki jih naši sodržavljani najdejo na policah supermarketov, tako da naši sodržavljani ne bodo financirali globalnega krčenja gozdov, izgube biotske raznovrstnosti in podnebnih sprememb, če tega ne bodo hoteli in ne da bi za to vedeli.
Ko bomo jutri v tem parlamentu glasovali, bomo odločili, ali lahko državljani prevzamejo okoljsko odgovornost za živila, ki jih izberejo, ali bodo nevede financirali podjetja, ki uničujejo okolje in našo skupno prihodnost.
Franz Obermayr
(DE) Gospod predsednik, trije milijoni evropskih šolarjev imajo prekomerno telesno težo in to število se vsako leto poveča za 85 000. Seveda prekomerna telesna teža povzroča niz kroničnih bolezni, zato je pomembno, kaj zaužijemo. Z drugimi besedami, smo, kar jemo. V interesu potrošnikov je, da imamo jasno in razumljivo označevanje živil, ki navaja določene sestavine. Zato pozdravljam zamisel, da se za vse potrošnike na kratko navede vsebnost maščob, sladkorja in soli v izdelku. V to uredbo pa zares ne sodi odgovornost za poreklo sestavin izdelka. Zato je pomembno, da nekdo prevzame odgovornost za to, od kod prihajajo sestavine, ki se uporabljajo v gotovih izdelkih. V zvezi s tem - v tem občutljivem tržnem segmentu - je zelo pomembno, da obstajajo kazni: kazni za tiste, ki namerno zavajajo potrošnike in dajejo netočne navedbe glede izdelkov in njihovih sestavin.
Christa Klaß
(DE) Gospod predsednik, danes govorimo o informacijah in informacije se lahko širijo po vsem svetu s pritiskom na gumb. Informacij ni premalo; bolje bi bilo reči, da je premalo jasnih, strnjenih in ustreznih informacij.
Nekaj pa je gotovo: oznake živil ne morejo biti priročnik za zdravo prehranjevanje. Znanje o prehrani je treba posredovati v družinah, šolah in skupnostih. Vsak mora imeti neko osnovno znanje, da si lahko na podlagi informacij na oznakah živil sestavi zdravo prehrano. Dnevne orientacijske vrednosti, profili hranil in zdravstvene trditve niso nujne na oznakah. Semaforska luč, ki je lahko obenem rdeča in zelena - saj se visoka vsebnost sladkorja in nizka vsebnost maščobe ne izključujeta nujno -, potrošnikom ni v pomoč.
Oznaka regije porekla v današnjem svetu ni več primerna. Naša mlekarna v Eiflu dobiva mleko iz Nemčije, Belgije in Luksemburga. Katera je torej država porekla izdelanega sira? Jasno je, da moramo ukrepati, da preprečimo zavajanje potrošnikov. Na oznaki mora biti navedeno, kaj izdelek vsebuje, brez vsake možnosti nesporazuma. Nadomestek sira mora biti jasno prepoznaven kot nadomestek in ustrezno označen. Dodatek k hrani, kos mesa, ki je bil sestavljen skupaj, se v delikatesi ne sme prodajati kot šunka. Pozivam vas, da podprete predloge poročevalke.
Edite Estrela
(PT) Gospod predsednik, dobro označevanje živil je ključno. Informacije o poreklu so pomembne, kot so pomembne tudi informacije o vsebnosti maščob, sladkorja in soli. Če naj bodo učinkovite, morajo biti informacije zato jasne in dostopne ter morajo vsebovati samo bistvena dejstva. Toda to ne pomeni, da nekateri tradicionalni izdelki, ki v mnogih primerih odražajo kulturo določenih regij Evrope, ne morejo ali ne smejo biti izvzeti.
Kar zadeva vino, mislim, da bi moralo biti izvzeto iz dveh razlogov: prvič, gre za poseben izdelek, ki je že zajet v posebni uredbi. Vino ne vsebuje maščob ali sladkorja, temveč alkohol, ki je že naveden na obstoječih oznakah. Poleg tega Svetovna zdravstvena organizacija rdeče vino celo priporoča. Drugič, novo označevanje bi le škodilo temu gospodarskemu sektorju, ki je že tako v velikih težavah.
Oreste Rossi
(IT) Gospod predsednik, gospe in gospodje, ne smemo se bati navedbe porekla izdelkov, ki jih uživamo mi, naše družine in vsi državljani.
Potrošniki, ki jim mora biti zajamčena popolna svoboda izbire, imajo pravico vedeti, kakšne izdelke kupujejo, kaj ti vsebujejo in od kod prihajajo. To so potrebna orodja, ki bodo potrošnikom zagotovila, da racionalno presodijo svoje prehrambene in potrošniške odločitve. V tem pogledu je osveščen nakup prvi korak proti zdravi in uravnoteženi prehrani, ki ljudem pomaga pri skrbi za njihovo zdravje.
Vemo, da bi zaradi varčnosti ali priročnosti mnoga podjetja raje ukinila veliko informacij s svojih oznak, toda tega ne more odobriti zakonodajalec, ki mora delovati zgolj v interesih evropskih potrošnikov.
Učinkovito označevanje ne sme diskriminatorno soditi o dobrih in slabih živilih, temveč mora potrošnikom zagotoviti orodja, s pomočjo katerih bodo sprejeli neodvisne, ozaveščene odločitve.
Lega Nord se od nekdaj bori za zaščito in varstvo kakovostnih izdelkov, ki so proizvedeni lokalno, če je le mogoče, ker verjame, da je dobra, zdrava prehrana ključ za boljše zdravje in kakovost življenja.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Barvno kodiranje je, kot kaže, najbolj vroče vprašanje v današnji razpravi. Ta zamisel je morda privlačna, ni pa niti najmanj učinkovita in je celo nevarna.
Še na misel mi ne pride, da bi rekel, da zagotavljanje točnih informacij potrošnikom in sprejemanje ukrepov proti boleznim, povezanim s hrano, ne sme biti prednostna naloga. Vendar mislim tudi, da ne smemo demonizirati določenih živil. Ne obstajajo dobra in slaba živila, samo prekomerno uživanje. Lahko se zgodi, da se bodo potrošniki izogibali mnogim tradicionalnim evropskim izdelkom ali da jih bodo proizvajalci spremenili, kar bi lahko imelo resne posledice za našo prehrambeno industrijo.
Na koncu bi rad poudaril, da se strinjam z gospo Grossetête glede mesa, pridobljenega z obrednim zakolom, in stališčem gospoda Dorfmanna glede ročno izdelanih prehrambenih izdelkov, ki imajo tudi pomembno tradicijo v Evropi. Nenazadnje podpiram spremembo 351, ki jo je omenil Giovanni La Via.
Jaroslav Paška
(SK) Najprej bi rad pohvalil delo poročevalke Renate Sommer, ki se je pri pripravi poročila osredotočila na izboljšanje direktive, ki jo je sestavila Komisija. Trdno verjamem, da se moramo pri navedbi hranilne vrednosti živil osredotočiti na smiselnost. Potrebni podatki morajo biti navedeni primerjalno in se ne smejo izgubiti v simbolih in znakih.
Osredotočiti se moramo tudi na razumljivost. Poglavitne informacije morajo biti navedene spredaj, da so opazne na prvi pogled. Dodatne informacije o sestavinah pa so lahko navedene tudi na zadnji strani izdelka.
Osredotočiti se moramo na objektivnost. Dobavitelji morajo biti odgovorni za točnost informacij na izdelkih, tudi pod grožnjo kazni. Spremljati moramo tudi čitljivost informacij. Velikost in debelina pisave, omenjena v predlogu Komisije, nista dovolj natančni. Glavne informacije morajo biti potrošniku vidne na prvi pogled.
Kar zadeva oznako države porekla, vidim številna nerešena vprašanja. Končni proizvajalci pogosto na trgu kupijo polizdelke glede na ceno, pri čemer se odločajo med različnimi dobavitelji iz različnih držav, te surovine pa se nato zmešajo skupaj v končni izdelek. Govorim o posebnih izdelkih, kot so salama ali klobase. V takšnih primerih bo seveda težko navesti državo porekla.
Gilles Pargneaux
(FR) Gospod predsednik, komisar, to je izjemno pomembno vprašanje varstva potrošnikov. Pred kratkim izvedena javnomnenjska raziskava je pokazala, da evropski državljani verjamejo, da se je stanje glede varnosti hrane v zadnjih 10 letih poslabšalo, vsak tretji potrošnik pa še vedno ne zaupa kakovosti izdelkov. Zato je nujno posodobiti, poenostaviti in pojasniti označevanje živil v Evropski uniji, da se zagotovi boljše varstvo potrošnikov.
Dovolite mi, da navedem dve točki. Kar zadeva barvno kodiranje, smo za, pod pogojem, da navaja tudi hranilne vrednosti v odstotkih. Poleg tega sem proti obveznemu označevanju hranilne vrednosti vin in žganih pijač. Radi bi, da bi se uredba o vinih in žganih pijačah pripravila v naslednjih treh letih in ne petih letih, kot je predlagala Evropska komisija. Na to sem vas želel opozoriti, gospod predsednik, komisar.
Miroslav Mikolášik
(SK) Rad bi se zahvalil kolegici Renate Sommer za natančno in temeljito delo na poročilu o osnutku uredbe. To je zelo pomemben pravni dokument, zlasti z vidika zdravja Evropejcev, ki je najpomembnejša prednostna naloga. Danes ni nikakršnega dvoma, da so mnoge bolezni in obolenja, povezana z življenjskim slogom, posledica slabe prehrane, zato moramo k tej težavi pristopiti konceptualno.
Rad bi poudaril, da morajo imeti potrošniki jasne in pregledne informacije o hranilni vrednosti izdelka, vendar se morajo nato odločiti sami. Naš namen je potrošnikom povedati, kaj je in ne kaj bi moralo biti. Zato se mi zdi sistem označevanja na podlagi semaforja površen in razmeroma neprimeren. Do 80 % agroživilskih proizvajalcev predstavljajo mala in srednje velika podjetja, zato je treba poudariti, da jih sprejeti ukrepi ne smejo pretirano obremenjevati.
John Dalli
član Komisije. - Gospod predsednik, rad bi se vam zahvalil za to živahno in zanimivo razpravo, ki je dala tako odločna mnenja o številnih področjih predloga. Ta mnenja bo Komisija seveda temeljito preučila.
Mislimo, da so nekatera vprašanja temeljnega pomena za potrošnike - na primer, razpoložljivost informacij o alergenih v vseh živilih, oznaka hranilne vrednosti na sprednji strani embalaže, pri čemer so državam članicam dovoljene dodatne oznake, vključitev merljivih meril glede čitljivosti in usklajene informacije o zdravju potrošnikov. Ponovno bi rad poudaril, da močno podpiram načelo profilov hranil in da ne bomo zaustavili proizvodnje nobenega živila ter da se bo delo na tem področju nadaljevalo nepristransko. Komisija ne more sprejeti izbrisa te določbe iz uredbe o trditvah.
Če smem, bi se rad odzval na nekatera vprašanja, ki so bila danes tu omenjena. Kar zadeva financiranje EFSA, lahko rečem, da trenutno delamo na nezakonodajnem poročilu, ki bi moralo biti končano po poletju in ki bo navajalo, kakšna bo naša usmeritev v zvezi s tem.
Glede inovacij sem prepričan, da naši predlogi niso proti njim. Sam sem za inovacije - kot je tudi Komisija -, toda to morajo biti odgovorne inovacije. Hočemo inovacije, ki delajo za potrošnike, in inovacije, ki delajo za zdravje potrošnikov.
Kar zadeva trditve in odobritve, ki jih je omenil gospod Davies, moram reči, da smo imeli po členu 13 okoli 44 000 trditev držav članic. Ko smo države članice prosili, naj spremenijo te trditve, so se zmanjšale na 4 000. To mi pove, da so bile te trditve podane nejasno in površno in zakaj je pomembno, da nadzorujemo te trditve, ki, kot sem dejal, delujejo kot tržno orodje za prodajo izdelkov. Dejansko je bil ta proces nekoliko odložen zaradi obsega, toda delamo na serijah. Prvo serijo je zaključila EFSA in jo pregleduje Komisija za objavo, EFSA pa je že precej napredovala tudi pri drugi seriji. To je neprekinjen postopek. Po drugi strani je bilo 50 trditev že ocenjenih po členu 14, Komisija pa se je izrekla za ali proti. Delo torej napreduje - smo v zamudi, toda delo se nadaljuje.
Rad bi podal še en komentar glede ocene učinka. Komisija je podprla ta predlog ob obsežnem posvetovanju z zainteresiranimi stranmi in presoji vpliva na teren z oceno stroškov in koristi različnih političnih možnosti. Vpliv več sprememb, ki so jih danes in v preteklosti vložili cenjeni poslanci za dodatne zahteve glede označevanja, ni bil predmet nobene ocene. Zaradi boljše ureditve mislim, da bi morala ocena učinka vedno podpirati postopek odločanja.
Na koncu bi se rad še enkrat zahvalil gospe Renate Sommer in vsem cenjenim poslancem za njihove prispevke. Kot ponavadi je Parlamentu na voljo popoln seznam stališč Komisije o vsaki spremembi.
Predsednik
Razprava je zaključena.
Glasovanje bo potekalo v sredo, 16. junija 2010.
Pisne izjave (člen 149)
Sergio Berlato
v pisni obliki. - (IT) Razprava, ki smo se je lotili danes, je posebej pomembna.
Evropska zakonodaja ima niz predpisov in direktiv o sestavinah živil in označevanju. Toda trenutno države članice nimajo nobene usklajene zahteve glede označevanja. Zdi se jasno, da evropski potrošniki zaradi številnih generičnih evropskih pravil o informacijah o živilih težko najdejo jasne usmeritve. Namesto, da bi zapolnili vrzeli, kot je mišljeno, dodatni predpisi posameznih držav članic ovirajo trgovino na notranjem trgu Evropske unije.
Zato verjamem, da se lahko samo z enotnim, vseevropskim sistemom za označevanje živil nadejamo, da bomo odpravili te težave. Obvezno označevanje je treba predstaviti v razumljivem formatu, da se lahko potrošniki odločijo za nakup na podlagi prejetih informacij. Potrošniki dejansko še vedno zavzemajo posebno mesto v našem procesu odločanja, kar zadeva varstvo njihovega zdravja in kakovost blaga, ki ga kupijo.
Poudariti moram pomen varstva evropskih podjetij pred vsemi oblikami ponarejanja in nepoštene konkurence ter istočasnega spodbujanja zmanjšanja birokracije. Navedba proizvajalca na embalaži prehrambenih izdelkov je tudi nujna informacija za namen spodbujanja konkurenčnosti evropske prehrambene industrije.
António Fernando Correia De Campos  
Poročilo gospe Sommer je ključno, ne le za to, da se potrošnikom posredujejo jasne informacije, temveč tudi v izogib izkrivljanju trga ter deluje kot katalizator za evropsko gospodarstvo prek preglednih mehanizmov in enakomerne uporabe pravil v EU. Zato je presenetljivo videti ponovne poskuse v obliki sprememb zasedanja, da se vino vključi v to shemo označevanja z informacijami o energijski vrednosti in vsebnosti sladkorjev.
Vinske etikete morajo že zdaj navajati številne podatke, dodajanje novih zahtev pa pomeni, da bi postale prepolne, težko čitljive in tako rekoč nepraktične. Posebne zahteve glede označevanja pri vinu je mogoče pojasniti zgodovinsko z dejstvom, da je to izjemno reguliran proizvod z določenimi lastnostmi. Zato bi moral biti zajet v predlagani petletnem izjemi, ki bo omogočila temeljito analizo informacij, ki jih morajo navajati oznake. Finančna kriza, ki trenutno vlada v Evropi, pomeni, da je potrebna preudarnost glede na to, da je vinski sektor sestavljen predvsem iz malih in srednje velikih podjetij. Poleg že tako visokih stroškov kakovostne proizvodnje bo to le še dodatna zahteva z majhno praktično vrednostjo. Glede na to mislim, da je zdaj neprimerno in napak označevati vino v skladu z uredbo, o kateri trenutno razpravljamo.
Robert Dušek  
Poročilo o označevanju živil je namenjeno poenotenju sedmih obstoječih direktiv in ene uredbe ter pojasnitvi obstoječih predpisov na evropski in nacionalni ravni. Obstoječe neskladje povzroča negotovost in zmedo, kar zadeva informacije, navedene na živilih o sestavinah in hranilnih vrednostih. Stranski učinki teh sprememb v smeri poenotenega označevanja živil v EU zajemajo večjo konkurenčnost evropskih proizvajalcev in spodbujanje zdrave prehrane med prebivalstvom na splošno. V osnovi se ne strinjam s predlogom Komisije, ki pravno ureditev pretežno prepušča državam članicam samim. To bi privedlo do nadaljnje razdrobljenosti in neenotnosti notranjega trga živil ter bi v celoti izničilo glavni cilj uredbe, ki je enotno in jasno označevanje živil. Predlog Komisije o velikosti pisave 3 mm bi bil v številnih primerih v praksi neizvedljiv. Če bi ga morali upoštevati, bi bilo treba spremeniti velikost posamezne embalaže, kar seveda pomeni višje stroške za izdelavo embalaže, prevoz izdelkov v tej embalaži in njihovo skladiščenje kot tudi višjo ceno živila in višje stroške okolju prijaznega odlaganja embalaže. Komisija je povsem spregledala majhne kmete in neposredno prodajo nepakiranih izdelkov. Nesprejemljivo je, da nam Komisija predloži tako neuravnotežen in nepopoln predlog, ki ne upošteva zadnjih znanstvenih dognanj. Načeloma se strinjam s spremenjeno različico poročila Odbora za okolje, javno zdravje in varnost hrane, zato bom glasoval za to novo različico.
Elisabetta Gardini
v pisni obliki. - (IT) Danes glasujemo o uredbi, ki naj bi varovala potrošnike tako, da bi jim zagotovila pravico do informacij o živilih, ki se jim prodajajo, kar bi jim omogočalo odločitev o nakupu na podlagi prejetih informacij.
Tu nismo zato, da bi evropskim državljanom narekovali, kaj morajo jesti. Zato ne smemo sprejeti pristopov, kot je označevanje na podlagi semaforja ali profila hranil, ki živilom daje zeleno ali rdečo luč na podlagi tako imenovanih zdravstvenih načel, ki, če odmislimo vse ostalo, ne upoštevajo gastronomske tradicije ali lokalnih specialitet. Poleg tega vodilni strokovnjaki za prehrano verjamejo, da ne obstajajo dobra in slaba živila, temveč samo dobra in slaba prehrana, odvisno od tega, kako so posamezna živila združena v celotni prehrani človeka. Tako model semaforja kot model profila hranil ne upoštevata dejstva, da človeško telo potrebuje tudi te zelo škodljive maščobe ter sladkor in sol, da lahko deluje ustrezno.
Rada bi vas opozorila tudi na to, da je treba navesti poreklo živil. Dobro veste, da se v nekaterih državah uporabljajo sestavine, ki škodijo zdravju, in da tam v proizvodnem sektorju morda veljajo slabi higienski standardi. Zaščititi moramo tudi tista podjetja, ki se ponašajo s kakovostjo in zdravstveno ustreznostjo svojih izdelkov. Z našim glasom lahko dosežemo velik napredek v tej smeri.
Andreas Mölzer  
Okoli 90 milijonov EUR smo porabili v kampanji EU za spodbujanje zdrave prehrane evropskih šolarjev. Cilj je spodbuditi otroke k bolj zdravemu prehranjevanju tako, da jim je na voljo brezplačno sadje. To pomeni, da porabimo milijone za to, da otrokom vcepimo v glavo, da morajo jesti jabolka in drugo sadje. Nato pa nameravamo uvesti sistem za označevanje živil, po katerem bi bila na oznaki živil z nizko vsebnostjo sladkorja, maščob in soli zelena semaforska luč, na tistih z visoko vsebnostjo pa rdeča. Naenkrat bodo ta jabolka, za katera smo porabili milijone evrov, imela rdečo oznako zaradi vsebnosti sladkorja in bodo torej veljala za nezdrava. V tem primeru otroci najbrž ne bi povedali nič prav pohvalnega o EU. Celo tisti, ki ne razmišljajo o tem, kaj jedo, so končno doumeli, da je prekomerno uživanje pripravljene hrane, piškotov, sladic in alkohola nezdravo. Za vse tiste, ki želijo pri nakupu živil misliti na zdravje ali so k temu primorani zaradi bolezni, je popoln seznam sestavin mnogo pomembnejši. Sladkorni bolniki, na primer, bodo tako lažje izračunali število enot kruha, namesto da bi morali ugibati, koliko inzulina naj si vbrizgajo. Za okoli 10 % potrošnikov, ki očitno berejo oznake hranilne vrednosti, sta kalorična vrednost in število kalorij idealna rešitev. Nasprotno pa begajoč barvno kodirani sistem dejansko ni koristen.
Daciana Octavia Sârbu  
v pisni obliki. - Številni evropski državljani imajo zdravstvene težave, povezane s prehrano, kot so sladkorna bolezen, visok krvni tlak in srčne bolezni. In število teh obolenj - ki jih je pogosto mogoče preprečiti - se povečuje. Močno zanašanje na predelano in pripravljeno hrano skupaj s pomanjkanjem dostopnih informacij o tem, kaj vsebuje, pomeni, da potrošniki ne sprejmejo vedno zdravih odločitev o svoji prehrani - tudi če to želijo. Pravico imamo do jasnih, točnih informacij o tem, kaj jemo, in moralo bi biti preprosto primerjati različne izdelke, zlasti glede na njihovo vsebnost maščob, sladkorja in soli. Ti standardi označevanja, zlasti barvno kodiranje, ki ga bom jutri na glasovanju podprla, bodo do pravih odločitev pomagali tistim, ki imajo posebne prehrambene potrebe, kot tudi tistim, ki pazijo na svojo splošno prehrano. Samo izobraževanje o prehrani in prehranjevanju ni dovolj - podprto mora biti z dostopnimi in zanesljivimi informacijami, ki jih lahko ljudje preprosto uporabijo. To je ključno, da lahko ljudje sprejmejo prave odločitve o svoji prehrani, in je eden od najboljših načinov, da se spopademo z boleznimi, povezanimi s prehrano, ki so tako prevladujoče v Evropski uniji.
Róża Gräfin von Thun Und Hohenstein  
Poročilo o predlogu Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o zagotavljanju informacij o živilih potrošnikom, o katerem bomo glasovali danes med plenarnim zasedanjem Evropskega parlamenta, je še en korak k temu, da se potrošnikom zagotovi dostop do informacij, ki jih potrebujejo o izdelku, in s tem ozaveščena odločitev o nakupu. Na podlagi te uredbe bo Unija uvedla sistem za označevanje živil, ki bo obvezen v vseh državah članicah. Gre za primer dobre zakonodaje, ki racionalizira obstoječi sistem sedmih direktiv in ene uredbe. Usklajevanje zakonodaje na evropski ravni pomeni, da bo pravilno delovanje skupnega trga zagotovljeno s tem, ko bodo potrošniki lahko sprejeli ozaveščeno odločitev, obenem pa bo proizvajalcem zagotovljena pravna zaščita. Množica različnih sistemov za označevanje živil povzroča samo nepotreben dvom med potrošniki ob nakupu, medtem ko so podane informacije pogosto nečitljive ali nepravilno navedene na embalaži. To je zlasti pomembno glede na epidemijo debelosti v Evropi. Poročilo gospe Sommer naj bi te razmere spremenilo, zato bom glasovala za njegovo sprejetje.
