Sisämarkkinoiden päätökseen saattaminen
Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat sisämarkkinoiden päätökseen saattamisesta.
Ehdotan, että aloitamme komissiosta. Kuulemme siis nyt komission jäsentä Bolkesteinia.
Bolkestein
Arvoisa puhemies, vuoden 1992 jälkeiset saavutukset unohtuvat toisinaan helposti. Monet meistä epäilemättä muistavat näyn sisärajoillemme pysäytetyistä kuorma-autoista, niiden lastien tarkistamisesta ja paperityöstä. Mahdollisuudet saada julkisia hankintoja koskeva sopimus toisessa jäsenvaltiossa olivat tuolloin samat kuin mahdollisuus voittaa lotossa. Eurooppalaisen pankki- tai vakuutusverkoston perustaminen oli käytännössä lähes mahdotonta lainsäädännöllisten vaatimuserojen vuoksi. 
Puhelujen hinnat olivat todella korkeat, mutta palvelujen laatu oli usein hyvin huono. Rajat ylittävät pankkimaksut olivat tähtitieteellisen kalliita. Kuluttajille tämä oli yksinkertaisesti huono järjestely. Kansalaiset pettyivät jatkuvasti yrittäessään saada oleskelulupia muuttaakseen toiseen jäsenvaltioon tai saadakseen tunnustuksen ammattitutkinnoilleen esimerkiksi lääkärinä. 
Kilpailun lisääntyminen ja tuottavuuden tuomat edut ovat tuoneet monia uusia työpaikkoja, joita ei olisi syntynyt ilman sisämarkkinoita. Komissio julkaisee lähiaikoina sisämarkkinoiden kymmenen toimintavuoden ajan vaikutuksia työllisyyteen ja kasvuun koskevat luvut. Näitä etuja on voitu saada, vaikka lainsäädännössä on edelleen vakavia puutteita.
Tulevaisuudessa joudumme valinnan eteen. On valittava joko entistä dynaamisemmat sisämarkkinat, jotka toimivat työpaikkojen ja hyvinvoinnin kasvun veturina sekä vanhoissa että uusissa jäsenvaltioissa, tai sellaiset sisämarkkinat, jotka toimivat vajavaisesti ja jotka ovat yhä enemmän alttiina niitä heikentäville tekijöille. Jos valitsemme jälkimmäisen vaihtoehdon, voimme yhtä hyvin luopua Lissabonin tavoitteistamme.
Sisämarkkinoita koskeva ohjelma oli voimissaan vuosikymmen sitten. Nykyään vaikeiden poliittisten päätösten tekoon on paljon vähemmän halua. Jopa kahtena viime vuonna, jolloin ajat olivat suotuisat, olemme kasvattaneet kuilua tulosten saavuttamisessa.
Yhteisöpatentti Compat on tästä ehkä paras esimerkki. Miten neuvosto voi vakavissaan todeta, että se haluaa tehdä Euroopasta maailman kilpailukykyisimmän talouden, jos se ei halua toteuttaa tätä ratkaisevaa toimenpidettä innovaation ja kasvun hyväksi? Kilpailukykyä koskevista kysymyksistä vastaava neuvosto yrittää toistamiseen ratkaista patenttikysymyksen ensi viikolla, mutta oma kärsivällisyyteni alkaa käydä vähiin.
On luotava sellaiset sisämarkkinat, jotka ovat nimensä veroisia myös palvelujen kannalta. Palvelusektorin osuus on jopa 70 prosenttia koko taloudestamme, mutta valitettavasti se kohtaa yhä kosolti esteitä. Voitte olla varmoja siitä, että kun ryhdymme poistamaan noita esteitä, vedotaan jälleen saavutettuihin etuihin ja kehotetaan parlamentin jäseniä sekä ministereitä puolustamaan vallitsevaa tilannetta. Tarvitsemme parlamentin voimakkaan tuen nujertaaksemme muutosvastarinnan.
Myös tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskeva kehyksemme on saanut kapuloita rattaisiin. Vastavuoroinen tunnustaminen, joka on yksi sisämarkkinoiden peruspilareista, ei toimi niin kuin sen pitäisi. Kansalliset merkinnät ovat usein huomaamaton kaupan este. Eräillä merkittävillä teollisuudenaloilla on aivan liian vähän käytössä eurooppalaisia standardeja. Nämä sisämarkkinoiden perustan puutteet korostuvat entisestään laajentumisen jälkeen.
Tarvitsemme yhdentyneitä pääomamarkkinoita, joilla on mahdollista ohjata nykyiset säästöt tulevaisuuden investointeihin. On vahvistettava yhtiöiden hallinnointia ottamalla asianmukaisesti huomioon ajatukset, joita on esitetty professori Jaap Winterin johtaman, yhtiöoikeuden asiantuntijoista koostuvan korkean tason työryhmän ns. Winterin raportissa. Meidän on tarjottava yhtiöillemme joustavuutta organisoitua Euroopan mittakaavassa, myös julkisten ostotarjousten kautta. Meidän on poistettava verotukselliset esteet, jotka nostavat tarpeettomasti liiketoiminnan kustannuksia. Verkkotoimialaa on avattava edelleen. On myös hoidettava eläkkeiden polttava ongelma. Sääntöjä on parannettava ja yksinkertaistettava.
Sääntöjä on uudistettava ajallaan ja oikein. Bioteknologiaa pidetään yhtenä tulevaisuuden kasvualoista Euroopassa. Kuitenkin vain kuusi jäsenvaltiota 15:stä on saattanut patentoitavuutta ja bioteknologisia keksintöjä koskevan direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään. Sen määräaika meni umpeen puolitoista vuotta sitten, joten yhdeksän jäsenvaltiota on poikennut ruodusta ja jäänyt jälkeen tältä osin. Sisämarkkinadirektiivien vajavainen saattaminen osaksi kansallisia lainsäädäntöjä on kaiken kaikkiaan jälleen jäämässä Eurooppa-neuvoston asettamasta 1,5 prosentin tavoitteesta. 
Työltämme on nyt katkottu siivet. Tiedän, ettei mikään edellä mainitusta ole helppoa. Päätöksenteko vaikeutuu kenties entisestään laajentuneessa Euroopan unionissa. On olemassa todellinen vaara, että tuo kuilu tulosten saavuttamisessa vain kasvaa entisestään, ellemme ryhdy strategisiin toimiin ja aseta Euroopan unionin pitkäaikaisia etuja sellaisten lyhytnäköisten alakohtaisten etujen edelle, joiden yhteydessä vastustetaan muutosta. 
Meillä on takanamme kansalaistemme ja yritysten vankka tuki. Komissio julkaisee ensi viikolla merkittävän selvityksen sisämarkkinoiden toiminnasta kymmenen vuoden aikana. Voin jo nyt kertoa teille, että tuosta selvityksestä ilmenee, että 77 prosenttia kansalaisista katsoo, että sisämarkkinoilla on ollut erittäin myönteinen vaikutus heidän elämäänsä, ja 84 prosenttia yrityksistä on niin ikään sitä mieltä, että sisämarkkinat ovat vaikuttaneet erittäin myönteisesti niiden toimintaan. Sisämarkkinoiden toivotaan palvelevan kansalaisten ja yritysten tarpeita entistä paremmin tulevaisuudessa. 
Komissio odottaa innokkaana parlamentilta mietintöä sisämarkkinastrategiasta, jonka esittelijänä toimii jäsen Harbour. Odotan, että mietintö on korkeatasoinen ja ajatuksia herättävä. Kilpailukykyä koskevista kysymyksistä vastaavan neuvoston perustaminen hiljattain tuo niin ikään myönteisen tilaisuuden saavuttaa edistystä. 
Sisärajojemme poistumisesta on nyt 10 vuotta, euro on ollut käytössä vuoden, ja laajentuminen on pian totta: nyt on aika antaa voimakas uusi sysäys sisämarkkinoiden parantamiseksi. Luotan, että neuvosto ja parlamentti antavat tukensa työlle, jota tehdään kunnianhimoisen keskipitkän aikavälin sisämarkkinastrategian hyväksi. Komission tavoitteena on esitellä strategia ensi huhtikuuhun mennessä. Jos toimimme päättäväisesti, paras on vielä edessä.
Bendtsen
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen hyvin tyytyväinen tähän mahdollisuuteen keskustella Euroopan parlamentin kanssa sisämarkkinoita koskevien kysymysten tilasta sekä sisämarkkinoiden vauhdittamiseen liittyvistä tekijöistä. Olen pahoillani pienoisesta myöhästymisestäni. 
EU on nyt suurten haasteiden edessä. Meidän on suoriuduttava tulevasta laajentumisesta, kun 10 uutta jäsenvaltiota liittyy EU:hun, ja samaan aikaan on toteutettava vielä monia uudistuksia, jotta EU voisi toimia taloudellisesti vahvana maailmanlaajuisena vaikuttajana. 
Olen neuvoston puheenjohtajana valinnut teidän kanssanne käytävän keskustelun aiheeksi sisämarkkinoiden päätökseen saattamisen, sillä minusta on tärkeää, että meillä olisi kaikki uudet jäsenvaltiot kattavat todelliset sisämarkkinat ja samalla myös sellainen talous, joka kykenee kilpailemaan kansainvälisesti Lissabonin kunnianhimoisen tavoitteen mukaisesti. Nykyinen Euroopan parlamentti on neuvoston rinnalla tärkeä lainsäätäjä sisämarkkinoiden kehittämistä koskevissa kysymyksissä. Sen vuosi olen kilpailukykyä koskevista kysymyksistä vastaavan neuvoston puheenjohtajana sitä mieltä, että tämä on luonnollinen ja erityisen tarpeellinen aihe keskusteltavaksi parlamentin kanssa tänään.
Ajatus sisämarkkinoiden luomisesta on ollut asialistalla jo 15 vuotta. Pyörät lähtivät pyörimään lähes 10 vuotta sitten. Sisämarkkinoiden luominen on yksi kunnianhimoisimmista tavoitteista, joita on koskaan asetettu EU:n historiassa. Sisämarkkinoiden edut eurooppalaisille kuluttajille ja yrityksille ovat olleet huomattavat aloilla, joilla olemme saavuttaneet tavoitteemme. Sisämarkkinat ovat tuoneet mukanaan entistä enemmän parempia ja edullisia tuotteita, mahdollistaneet vapaan liikkumisen yli maantieteellisten rajojen ja etenkin parantaneet kilpailukykyä. Samaan aikaan voidaan kuitenkin havaita, että jäljellä on yhä monia hankalia kysymyksiä, jotka vaativat ratkaisua ennen kuin sisämarkkinat ovat täydelliset. 
Puheenjohtajavaltio Tanska on halunnut asettaa sisämarkkinat etusijalle. Se on halunnut tehdä näin ensinnäkin siksi, että täysin toimintakykyiset sisämarkkinat ovat avaintekijä EU:n kilpailukyvyn, talouskasvun ja työllisyyden kannalta. Toiseksi sen vuoksi, että tekniikoiden ja markkinoiden kehittäminen edellyttää rajat ylittävän kaupan tiellä edelleen olevien esteiden poistamista. Kolmas syy on se, että talouden maailmanlaajuistumisen kasvu edellyttää rakenneuudistusten vauhdittamista. On äärimmäisen tärkeää saada aikaan hyvin toimivat tuote- ja pääomamarkkinat. 
Sisämarkkinoiden on voitava täyttää kansalaistemme odotukset: niiden on tarjottava laaja valikoima korkealaatuisia, turvallisia ja kohtuuhintaisia tuotteita ja palveluja sekä mahdollistettava vapaa liikkuminen sisärajojen yli ilman tarpeetonta byrokratiaa. 
Tuleva laajentuminen on tärkeää. Ehdokasvaltiot ponnistelevat lujasti ollakseen valmiita EU:hun liittymiseen. Uskon vakaasti, että ne tekevät kaikkensa selviytyäkseen monien vuosien varrella omaksumastamme lainsäädännöstä, ja meidän velvollisuutemme on auttaa niitä parhaamme mukaan myös sen jälkeen, kun ne ovat liittyneet EU:hun. 
Uudet laajentuneet sisämarkkinat tarjoavat suuria mahdollisuuksia sekä kansalaisille että yrityksille. Sisämarkkinat, jotka kasvavat 100 miljoonalla uudella, nopeasti kasvavien talouksien kuluttajalla, merkitsevät talouskasvun vauhdittumista ja työpaikkojen lisääntymistä sekä nykyisissä että tulevissa jäsenvaltioissa. Komission vuonna 2001 laatimasta selvityksestä ilmenee, että laajentuminen nostaa ehdokasvaltioiden bruttokansantuotetta 1,3 prosentista 2,1 prosenttiin vuodessa. Nykyisten jäsenvaltioiden bruttokansantuote tulee nousemaan kaiken kaikkiaan 0,7 prosenttia. Tulevan laajentumisen kasvupotentiaali riippuu kyvystämme viedä läpi edelleen kesken olevat rakenneuudistukset.
Yksi suurimmista haasteistamme on sisämarkkinoiden päätökseen saattaminen aloilla, joilla ne eivät toimi halutulla tavalla. 
Palvelusektorilla on keskeinen merkitys Euroopan talouskasvun kannalta: palvelusektori edustaa kahta kolmasosaa työpaikoista, ja yksityisen ja julkisen palvelutoiminnan osuus on 70 prosenttia EU:n bruttokansantuotteesta. Komission kertomus palvelualan esteistä sisämarkkinoilla osoittaa, että on yhä olemassa monia sekä lainsäädännöllisiä että muita esteitä. Tähän on löydettävä ratkaisu. Sen jälkeen, kun komissio on jättänyt esityksensä, neuvoston ja parlamentin on pohdittava, miten jäljellä olevat esteet saataisiin poistettua mahdollisimman nopeasti.
Rahoituspalvelujen sisämarkkinat ovat niin ikään äärimmäisen tärkeät. Globaalien rahoitusmarkkinoiden vuoksi säätelyn on tapahduttava EU:n tasolla. Rahoituspalveluja koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpanon taloudellisia etuja on arvioitu muun muassa ns. Gyllenhammerin ryhmässä. Arviossa esitetään, että rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen nostaisi vuosittaista talouskasvua noin puolella prosentilla BKT:stä. Panen tyytyväisenä merkille, että nyt on hyväksytty 30 ehdotusta, mukaan lukien neljä ehdotusta niistä kahdeksasta ehdotuksesta, jotka on mainittu Barcelonan Eurooppa-neuvoston päätelmissä. 
Myös henkilöiden ja yritysten vapaalla liikkuvuudella on tärkeä asema. Liikkuvuuden lisääntymisellä on ratkaiseva merkitys hyvän kasvuvauhdin säilyttämisen kannalta, ja samalla voidaan myös välttyä pullonkauloilta Euroopan unionin eri osissa. On pantu täytäntöön mm. yhtiöoikeuteen tehtyjä monia muutoksia, mutta yhtiöoikeuden yhdenmukaistamisen jatkamisen tarve on käynyt ilmeiseksi esimerkiksi Enronin skandaalin takia.
Sähkön ja kaasun sisämarkkinoita koskeva paketti on niin ikään tärkeä osa sisämarkkinoiden päätökseen saattamista. Puheenjohtajavaltio Tanska kiinnittää suurta huomiota sen varmistamiseksi, että tälle kysymykselle annetaan vauhtia. Tarkoituksena on päästä poliittiseen yhteisymmärrykseen sähkön ja kaasun sisämarkkinoiden koko paketista energia-asioiden neuvostossa 25. marraskuuta.
Laajentuneen EU:n dynaamisessa kuluttajapolitiikassa on otettava huomioon markkinoiden muutokset ja tarvittavan kuluttajansuojelun todellinen taso. Tältä osin on tärkeää laatia yhteiset säännöt tavaroiden ja palvelujen markkinoinnille EU:ssa. Vihreä kirja tarjoaa hyvän perustan työn jatkamiselle tältä osin.
Lopuksi toteaisin, että on entistäkin tärkeämpää yksinkertaistaa ja parantaa sääntöjämme kansalaisten elämän ja liiketoiminnan helpottamiseksi EU:ssa. Neuvosto pääsi toukokuussa ja syyskuussa pidetyissä kokouksissaan sopimukseen julkisia hankintoja koskevien direktiivien muuttamisesta, ja Tanska tekee nyt töitä ilmoittaakseen yhteisen kannan parlamentille mahdollisimman pian. 
Meidän on tehtävä yhteistyötä, jotta varmistetaan EU:n lainsäädännön yksinkertaistaminen ja parantaminen panemalla komission toimintasuunnitelma tosiasiallisesti täytäntöön. Komission suorittamista selvityksistä ilmenee, että lakien säätämisen tehostaminen merkitsisi noin 50 000 miljoonan euron säästöjä yrityksille vuodessa, mikä vastaa 4 prosenttia bruttokansantuotteesta.
Tanska asettaa tämän kysymyksen keskeiselle sijalle. Eurooppa-neuvoston 30. syyskuuta pidetyn kokouksen päätelmissä näihin ensisijaisiin kysymyksiin sisällytettiin työ EU:n sääntöjen yksinkertaistamisen parissa sekä vaikutustenarvioinnit ja toimintasuunnitelman täytäntöönpanon seurantaa koskevat menetelmät. Tavoitteenamme on hyväksyä toimielinten välinen sopimus ennen vuoden loppua. Tämä riippuu luonnollisesti niiden neuvottelujen kulusta, joita käydään parhaillaan Euroopan parlamentin ja komission kanssa. Kaikkien toiveita on mahdoton täyttää, jos sopimukseen halutaan päästä vuoden 2002 loppuun mennessä. 
Kilpailukykyä koskevista kysymyksistä vastaava neuvosto on yhdessä Euroopan parlamentin ja komission kanssa vastuussa sen varmistamisesta, että annamme vauhtia EU:n talouskasvun ja kilpailukyvyn edistämistä koskevalle työlle. 
On muistettava, että meidän on harjoitettava tiivistä yhteistyötä, jos mielimme voittaa nämä haasteet. Kilpailukykyiset yritykset ja jatkuvan talouskasvun turvaaminen ovat yhteisponnisteluja vaativia tehtäviä. On jokaisen edun mukaista, että toimimme yhdessä mahdollisimman tehokkaasti, jotta päästään nopeasti eteenpäin niillä lainsäädännön aloilla, joilla meillä lainsäätäjillä on yhteiset toimivaltuudet ja yhteinen vastuu.
Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, minulla on ilo ottaa vastaan komission jäsenen julkilausumat ja toivottaa tervetulleeksi neuvoston puheenjohtaja sekä ryhmäni puolesta että oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan esittelijänä sisämarkkinoita koskevassa strategiassa. Nämä julkilausumat ovat hyvin tärkeitä ja ajankohtaisia. Oma näkemykseni brittiläisenä konservatiivisen puolueen jäsenenä, joka tuli tänne parlamenttiin kolme vuotta sitten ja joka on siitä asti osallistunut johdonmukaisesti sisämarkkinoita koskevaan toimintaan, on se, että tämä on ensimmäinen kerta, kun aiheesta on annettu tällainen julkilausuma. Sillä on minulle käänteentekevä merkitys, ja toivoakseni myös parlamentille. Meidän on varmistettava, ettei tämäntyyppisten sitoumusten ja tulevaa strategiaa koskevien keskustelujen välinen kuilu olisi näin suuri. Toivon myös vuoden 1992 ohjelman 10-vuotispäivänä, että kollegat sallivat minun mainita, että juuri brittiläinen komission jäsen lordi Cockfield oli vastuussa tuon ohjelman läpi viemisestä. Tässä häntä tuki aktiivisesti silloinen Margaret Thatcherin konservatiivihallitus.
Tämä 10-vuotispäivä tarjoaa meille merkittävän tilaisuuden panna käyntiin uusi aloite sisämarkkinoiden päätökseen saattamisen vauhdittamiseksi ja uuden ?vaihteen? käynnistämiseksi. Tämä onnistuu vain ottamalla siihen mukaan kaikki Euroopan toimielimet, liikealan järjestöt ja kuluttajajärjestöt entistä vahvempana rintamana. 
On esitetty ajatus siitä, että sisämarkkinoita olisi pidetty liikaa itsestään selvyytenä. Kuten sekä komission jäsen että ministeri totesivat tänä aamuna, tämä ei todellakaan pidä paikkaansa. Haluan todeta komission jäsen Bolkesteinille, että oikeudellisten asioiden valiokunnan esittelijänä mietintöluonnokseni tulee varmasti olemaan ajatuksia herättävä ja korkeatasoinen. Toivon saavani kollegojeni tuen ja uskon näin myös tapahtuvan, sillä oikeudellisten asioiden valiokunta on aina tukenut voimakkaasti sisämarkkinapolitiikkaa. Olemme käyneet aiheesta vilkasta keskustelua, mutta yleinen suuntaus on kääntymässä sellaisten ohjelmien puoleen, joita komissio haluaa edistää. Olemme ilman muuta valmistautuneet vastaamaan haasteeseen palvelualan sisämarkkinoiden luomisesta. Tehtävästä tulee vaikea, ja se edellyttää laajaa poliittista tukea, jonka me, arvoisa komission jäsen Bolkestein, tulemme teille antamaan. 
Neuvoston osalta haluaisin kiittää neuvoston puheenjohtajaa Bendtsenia siitä, että hän on ottanut ohjat käsiinsä tässä asiassa ja pannut alulle kilpailukykyä koskevista kysymyksistä vastaavan neuvoston perustamisen. Komissio tekee viipymättä aloitteita tämän asian eteenpäin viemiseksi. Tarkasteltaessa tätä palvelujen esteitä sisämarkkinoilla koskevaa kertomusta, - johon kehotan teitä, hyvät kollegat, tutustumaan - on selvää, että jäsenvaltiot voivat nyt jatkaa yritysten sijoittautumisen vapauttamista ja pienten yritysten perustamiseen liittyvän byrokratian vähentämistä sekä sitä, että palvelualan yrityksiä kannustetaan sijoittautumaan muihin maihin. Te kilpailukykyä koskevista kysymyksistä vastaavan neuvoston jäsenet voisitte tehdä tämän aloitteen seuraavassa tapaamisessanne. Teidän ei tarvitse odottaa, että komissio tekisi tuon aloitteen. Tämä on sellainen myönteinen lähestymistapa, jonka toivomme jäsenvaltioiden omaksuvan, ja toivomme niiden korjaavan ne puutteet lainsäädännön siirtämisessä osaksi kansallisia lainsäädäntöjä, joista komission jäsen Bolkestein puhui aiemmin. Näin ollen kehottaisin neuvostoa tarttumaan tähän aloitteeseen. 
Lopuksi haluan sanoa, että komission jäsen Bolkestein julkaisi muutama kuukausi sitten artikkelin parlamentin työstä myynninedistämisdirektiivien parissa. Artikkelin otsikkona oli ?Parlamentti pelastaa sisämarkkinat?. Emme ole täällä vain pelastamassa niitä vaan viemässä niitä eteenpäin, ja niin me aiomme tehdä seuraavien 12 kuukauden ajan ja sen jälkeenkin.
Berger (PSE).
Arvoisa puhemies, olen hyvin kiitollinen sekä neuvoston puheenjohtajalle että komission jäsenelle heidän tämänpäiväisistä julkilausumistaan, jotka muistuttavat meitä sisämarkkinoiden 10-vuotispäivistä. Minulle tämä on aivan erityinen päivämäärä, sillä Euroopan unionin sisämarkkinat olivat juuri se seikka, joka herätti keskustelua Itävallassa, Ruotsissa ja Suomessa siitä, pitäisikö meidänkin liittyä Euroopan unioniin. Olenkin hyvin iloinen siitä, että otimme tuon askeleen, joten voimme nyt olla mukana tässä merkkitapahtumassa, jossa on osittain kyse arvioinnista.
Minusta Euroopan unionia uhkaavat vaarat ja sen historialliset hankkeet - tuleva iso laajentuminen ja EU:n perustuslakiuudistus, jota valmistellaan Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa - tekevät välttämättömäksi pohtia, onko aiemmat tavoitteet saavutettu. Minusta me saamme myös olla ylpeitä saavutuksistamme, jotka meidän olisi aina hyvä muistaa. Sisämarkkinoihin suhtaudutaan jo nyt liian suurena itsestäänselvyytenä, ja kuitenkin on käynyt entistäkin kipeämmin selväksi, että niihin liittyy vielä monia porsaanreikiä, jotka johtuvat direktiivien puutteellisesta tai viivästyneestä siirtämisestä osaksi jäsenvaltioiden kansallisia lainsäädäntöjä. Oma maani on tässä valitettavasti kovin myöhässä. 
Nämä puutteet ja esteet pääsivät kuitenkin syntymään, koska emme onnistuneet Euroopassa toteuttamaan tarpeeksi yhdenmukaistamisen ja koordinoinnin edellyttämiä toimia. Arvoisa komission jäsen, esititte joitakin hyvin olennaisia esimerkkejä yhä jäljellä olevista puutteista ja esteistä erityisesti palvelujen tarjoamisessa ja tavaroiden vapaassa liikkuvuudessa. Minusta meidänkin on tarvittaessa korostettava hyvin vahvasti työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, joka kohtaa edelleen esteitä sisämarkkinoilla, mikä vahingoittaa todella niitä aloja väestön keskuudessa, joilla liikkuvuutta voidaan toteuttaa. 
Eräs korostamisen arvoinen kysymys koskee kolmansien maiden kansalaisten asemaa sekä työntekijöinä että rajat ylittävien palvelujen tarjonnan kannalta. Jos tarkistamme sisämarkkinoiden tavoitteita ja haluamme tehdä kaikkemme, jotta ne lopulta myös saavutetaan, meidän olisi muistettava pitää huoli myös kuluttajien ja ympäristön korkean tason suojelun varmistamisesta. Meidän ei pidä keskittyä vain saatavilla olevien tavaroiden ja palvelujen valikoimaan, vaan myös niiden laatuun. 
Lopuksi kehottaisin kaikkia sisämarkkinoiden loppuun saattamiseksi tehtävässä työssä mukana olevia pyrkimään siihen, että estetään sisämarkkinoiden oikeusperustan vaarantaminen keskusteluilla, joita käydään Euroopan unionin tulevaisuudesta, toimivallasta ja tuon toimivallan harjoittamisen periaatteista. Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa on toisinaan havaittavissa tämänsuuntaista ajattelua etenkin toissijaisuusperiaatteen kohdalla.

Wallis (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä siitä, että hän on herättänyt käyntiin keskustelut sisämarkkinoista, joita voidaan nyt onnitella niiden 10-vuotispäivän johdosta. Unohdamme toisinaan, että sisämarkkinoiden luominen on edelleen meneillään ja että ne ovat vielä monessa mielessä keskeneräiset, joten, arvoisa komission jäsen, olitte aivan oikeassa muistuttaessanne meitä tästä. Valiokuntamme asialistaa tutkittaessa voidaan huomata, että suurin osa työstä perustuu sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan. On kuitenkin sanottava, että monet merkittävät päätökset esimerkiksi yhteisöpatenttia koskevassa kysymyksessä ovat valitettavasti menneet jäihin neuvostossa, kuten muistutittekin.
Tämä on omituista, sillä sisämarkkinat ovat olleet todellinen menestystarina Euroopassa. Onnistuimme markkinoimaan tehokkaasti tuon ajatuksen kansalaisillemme vuotta 1992 edeltävänä aikana. Ehkä sisämarkkinat ovat nyt hieman tuuliajolla, joten nyt on totisesti aika ottaa kansalaiset ja etenkin pienet ja keskisuuret yritykset uudelleen mukaan toimintaamme. Mitä sisämarkkinat tarjoavat edellä mainituille? Miten sisämarkkinat toimivat kansalaisten ja yritysten kannalta?
Tässä on jälleen paradoksi: euron ja sähköisen kaupankäynnin aikana sisämarkkinoiden pitäisi todella jo näkyä. Vaikka mainitsittekin selvityksen, joka osoitti, että sisämarkkinat ovat saaneet laajaa kannatusta, en tosiaankaan usko, että voimme pitää niitä itsestäänselvyytenä.
Minä ja valiokuntani kollegat iloitsimme siitä, että saimme muutama kuukausi sitten osallistua täällä parlamentissa järjestettyyn sisämarkkinoita käsittelevään keskustelufoorumiin. Meidän olisi laajennettava tuota foorumia ja otettava siihen mukaan kansalaisia ja yrityksiä sisämarkkinoiden tunnetuksi tekemiseksi.
Jos onnistumme siinä ja jos kansalaiset ja yritykset saadaan siihen mukaan, täytäntöönpanon aste ja kiinnostus näihin asioihin nousevat jäsenvaltioissa. Haluan yhtyä Maria Bergerin huoleen Euroopan tulevaisuutta käsittelevästä valmistelukunnasta. Sisämarkkinoiden on saatava keskeinen sija valmistelukunnan keskusteluissa tai saatamme muutoin menettää sen, mitä olemme jo saavuttaneet ja jossa olemme niin hyvin onnistuneet.

MacCormick (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan yhtyä lähinnä siihen, mitä jäsen Harbour, komission jäsen Bolkestein ja muut ovat sanoneet tarpeesta kehittää ja parantaa yhtenäismarkkinoita etenkin palvelujen ja patenttien sekä muiden niiden alojen osalta, joista täällä on keskusteltu. 
Meidän on kuitenkin muistettava, että kansalaistemme usko tähän prosessiin riippuu myös siitä, miten perusteellisesti otamme huomioon ns. rajaehdot. Yhtenäismarkkinoita voitaisiin esimerkiksi jatkaa siten, että siinä ei oteta huomioon ympäristöä koskevia rajoitteita. Näin ei nykyisin toimita, mutta on tärkeää jatkaa nykyisellä tiellä. Sama pätee eräisiin sosiaalisiin ehtoihin ja rajoitteisiin. 
Palveluista voin sanoa, että kansalaisten keskuudessa on havaittavissa huolta julkisista ja yleishyödyllisistä palveluista. Missä määrin nämä palvelut ovat täysin riippuvaisia yhtenäismarkkinoita koskevista ehdoista ja missä määrin ne pidetään niistä asianmukaisesti sivussa? 
Tutkin tänään komission asiakirjaa KOM(2002) 208 ja pohdin juuri sitä, mitä me tarkoitamme yleishyödyllisillä palveluilla. Löysin tuon asiakirjan kohdasta 3.1.5 seuraavan määritelmän: Komission tiedonannossa Yleishyödylliset palvelut Euroopassa määritellään yleishyödyllisiksi palveluiksi ?palvelut, joita julkiset viranomaiset pitävät yleishyödyllisinä ja joille sen vuoksi asetetaan erityisiä julkisen palvelun velvoitteita?. En ole varmaan koskaan törmännyt näin taitavaan tautologiaan missään julkisessa asiakirjassa. Palvelu on yleishyödyllinen, jos julkiset viranomaiset pitävät sitä yleishyödyllisenä, ja näin ne määrittelevät nuo palvelut. 
Edellä mainittu määritelmä on käsitteellisesti epäselvä. Käsityksemme mukaan tässä on kyse alasta, johon kohdistuu eri ehtoja ja rajoitteita palvelujen sellaisen markkinoinnin kannalta, joka on täysin riippuvainen julkisesta sektorista. Jos emme korjaa tätä käsitystä, menetämme lopullisesti kansalaistemme luottamuksen. Olen saanut valtavasti postia, jossa kerrotaan huolesta, jota kansalaiset tuntevat nykyään siitä suunnasta, johon palvelukaupan yleissopimus saattaa mennä, sekä siitä, miten tämä saattaisi vaikuttaa julkisiin palveluihin Euroopassa.
Pyrkikäämme välttämään tällaista tautologiaa ja ilmaisemaan ajatuksemme selkeästi, kuten olemme tuoneet selkeästi esiin tarpeen laajentaa ja parantaa yhtenäismarkkinoita ja olleet selvillä sen rajoitteista.

Rovsing (PPE-DE).
Kiitoksia, arvoisa puhemies. Keskityn puhumaan yhteisöpatentista. Tämä käy yksiin sen kanssa, mitä komission jäsen Bolkestein ja suurin osa jäsenistä ovat täällä sanoneet, vaikka neuvoston puheenjohtaja ei maininnut sitä puheenvuorossaan. 
Neuvostolle olisi annettava kunnon sysäys ja sitä olisi kehotettava panemaan yhteisöpatentti mitä pikimmin täytäntöön. Meidän käsityksemme mukaan neuvoston ongelmana on kielikysymys, mutta se ei saa haitata kilpailukykyistä taloutta, kuten neuvoston puheenjohtaja korosti puheenvuorossaan. Kun patentti tulee käyttöön EU:ssa, tulee se käyttöön yleensä myös Yhdysvalloissa. Tämä tarkoittaa, että patentti on käännettävä englanniksi, joten miksi ei kerrankin tehtäisi sellaista päätöstä, että EU:ssa käyttöön otettu patentti annetaan vain englanninkielisenä? Tämä olisi yksinkertaisempi ratkaisu ja merkitsisi huomattavaa kustannussäästöä sekä vastaisi keksijöiden työskentelytapaa. Heillä saattaa olla uusia idea, jonka he voisivat myydä maailmalle, joten keksintö olisi käännettävä englanniksi. Kaikki keksijät osaavat englantia, joten he haluavat antaa voimakkaan tuen ajatukselle vain yhdelle kielelle käännetystä yhteisöpatentista, ja tämä ainoa kieli olisi englanti. Tämä lisäisi kilpailukykyä ja vastaisi kustannuksia, jotka tulevat joka tapauksessa maksettaviksemme. Minusta neuvoston olisi nyt toimittava tämän läpiviemiseksi.
Gasòliba i Böhm (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan ilmaista tukeni komission jäsen Bolkesteinin tekemälle arviolle nyt, kun Euroopan sisämarkkinoiden luomisesta on kulunut 10 vuotta. Yhtenäismarkkinoiden luominen lähti käyntiin Euroopan yhtenäisasiakirjasta, jolla perussopimuksia muutettiin ensimmäistä kertaa siinä uskossa, että oli luotava talousalue, joka sopisi yhteen Euroopan taloudellisen kapasiteetin ja eurooppalaisten yritysten kehitysmahdollisuuksien kanssa.
Valitettavasti monet hetki sitten luetellut näkökohdat ovat toistaiseksi vielä ratkaisematta: näitä ovat mm. erimielisyydet yhteisöpatenttia koskevassa kysymyksessä, julkiset ostotarjoukset, verotusta koskevat esteet sekä rahoituspalvelut. Tämän pitäisi saada neuvosto lunastamaan lupauksensa ja panemaan tosiasiallisesti täytäntöön kaikki Lissabonin prosessissa alulle pannut sopimukset ja sitoumukset, ettei tarvitsisi odottaa jälleen kymmentä vuotta ennen kuin Euroopan sisämarkkinat ovat täyttä totta.

Karas (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat parlamentin jäsenet, sisämarkkinat saivat tänään kenties parhaan syntymäpäivälahjan komission jäsenen puheenvuorosta, jossa hän totesi, että saavutuksista huolimatta hänen kärsivällisyytensä alkaa käydä vähiin. Kiitän teitä tästä kärsivällisyyden puuttumisesta, sillä toivon sisämarkkinoiden parhaaksi, että kaikki niiden parissa toimivat henkilöt ja etenkin kaikki niiden etenemistä estävät henkilöt tajuavat entistä paremmin, miten vähiin kärsivällisyytenne on käymässä. 
Euroopasta on tultava maanosa ja Euroopan unionista poliittinen unioni. Sen vuoksi tuemme varauksettomasti sellaisia sisämarkkinoita, jotka kehittyvät kaikilta osin ja kykenevät ilmentämään kattavasti dynamiikkaansa Euroopan parhaaksi. Vuosien 1999-2004 sisämarkkinastrategian täytäntöönpanoon on enää vuosi aikaa, sillä vuonna 2004 tarvitsemme entistä suurempaa määrätietoisuutta innottomuuden sijaan, enemmän vauhtia epäröinnin sijaan ja enemmän kokonaisvaltaista vastuuta nurkkapatriotismin sijaan.
Sisämarkkinoiden merkityksestä ei ole epäilystäkään, mikä kävi ilmeiseksi syyskuun 11. päivän tapahtumien jälkimainingeissa. Mitä vahvemmat sisämarkkinat, sitä vahvempi on Euroopan asema maailmalla, ja sitä riippumattomampia itse olemme. Näin ollen olen hyvin iloinen siitä, että keskustelemme nyt laajentumisesta, sillä laajentuminen merkitsee myös sisämarkkinoidemme laajentumista ja siten Euroopan vahvistumista. Euro on tehnyt sisämarkkinoista kotimaanmarkkinat monissa maissa ja vahvistanut niitä siten kaiken kaikkiaan. Näin ollen haluan antaa selkeän tukeni liittymissopimuksiin sisältyvälle sisämarkkinoiden suojalausekkeelle.
Direktiivit on sisällytettävä nykyistä ripeämmin osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä. Päätöksentekoprosessia on vauhditettava sen sijasta, että siihen menee 28 kuukautta, kuten meni yritysten eläkeohjelmia koskevien päätösten tekoon. On keskusteltava, jotta toimivalta-asetusta voidaan tarkistaa sisämarkkinastrategian ja Lissabonin strategian pohjalta ja jotta se voidaan ottaa pohjaksi Euroopan tulevaisuutta käsittelevän valmistelukunnan työlle. Se, mitä minä siis odotan teiltä rajallisen kärsivällisyytenne huomioon ottaen, on, että käytätte entistä enemmän hyväksenne aloiteoikeuttanne ja paljastatte kehityksen jarruna olevien kasvot vaikenemisen sijasta.

De Clercq (ELDR).
Arvoisa puhemies, tärkeä askel sisämarkkinoiden päätökseen saattamisessa ovat luonnollisesti eurooppayhtiön säännöt. Käytän minuutin pituisen puheaikani tähän aiheeseen. Olemme vihdoinkin päässeet 20 vuotta kestäneiden keskustelujen jälkeen sopimukseen asetuksen muodossa. Tuon asetuksen on määrä tulla voimaan vuonna 2004. Parlamentti on antanut sille täyden tukensa ja jopa luopunut aikaa säästääkseen yhteispäätösmenettelyn sille suomista valtuuksista. Nyt näyttää siltä, että eurooppalaiset yrityksemme suhtautuvat innottomasti eurooppayhtiöön. Eräiden selvitysten mukaan vain harvat yritykset, jos nekään, ovat halukkaita muuttumaan eurooppayhtiöiksi, sillä se veisi liikaa aikaa, siitä ei olisi välitöntä hyötyä ja ennen kaikkea siksi, ettei ole olemassa yhtenäistä verotusjärjestelmää. Ovatko neuvosto ja komissio tietoisia tästä kiinnostuksen puutteesta ja siitä riskistä, että eurooppayhtiön perustaminen saattaa jäädä tyhjäksi aikeeksi? Onko kehitetty minkäänlaista strategiaa, jolla yrityksiämme kannustetaan muuttumaan eurooppayhtiöiksi?

Zappalà (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsen Bolkestein mainitsi juuri äsken johdantopuheenvuorossaan kaksi direktiiviä, joilla on keskeinen merkitys sisämarkkinoiden toteuttamisen kannalta: näitä ovat julkisia hankintoja koskeva direktiivi ja ammattitutkintojen vastavuoroista tunnustamista koskeva direktiivi. Toimin näiden direktiivien esittelijänä. Molemmissa direktiiveissä käsitellään kysymyksiä, joilla on huomattava välitön tai välillinen vaikutus itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja joita ovat vapaan liikkuvuuden toteutuminen, sijoittautumisvapaus, turvallisuus, terveys ja vapaus yleensä sekä tietenkin kansalaisoikeuksien turvaaminen.
On melko ilmeistä, ettei komissio ota riittävästi huomioon itsenäisten ammatinharjoittajien tarpeita. Itsenäiset ammatinharjoittajat ovat henkisten palvelujen tarjoajia, eivät yrittäjiä, ja heitä on vaikea alistaa kilpailulle. Heistä täytyy olla määritelmä perussopimuksissa, vähimmäispalkkataso on otettava käyttöön, ja itsenäiset ammatinharjoittajat on tunnustettava pikemminkin käytännön kokemuksen kuin ammattitutkinnon perusteella, sillä tutkinnot vaihtelevat jäsenvaltioiden välillä. Ammattijärjestöille ja -yhdistyksille on annettava niille kuuluva asema. 
Komission lainsäädäntöohjelmat tältä osin ovat riittämättömät, ja itsenäisiä ammatinharjoittajia rankaistaan tällaisella byrokraattisella lähestymistavalla, vaikka heillä olisi oikeus sosiaaliset kysymykset huomioon ottavaan lähestymistapaan. Komissio ja neuvosto rynnistävät eteenpäin suurin harppauksin jättäen parlamentin poliittiset kannat vähälle huomiolle. Toivon, että komission jäsen Bolkesteinin äskeinen puheenvuoro vastaisi tilanteen todellista laitaa ja että on alkamassa asianmukainen vuoropuhelu, johon pääsevät osallistumaan ne miljoonat ja miljoonat itsenäiset ammatinharjoittajat, jotka ovat, toistan tämän, henkisten palvelujen tarjoajia, eivät yrityshallinnon taitajia.
Von Wogau (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, Euroopan parlamentin ns. kengururyhmä on tuonut merkittävän panoksen Euroopan sisämarkkinoiden toteuttamiseen. Moni tänään puhuvista jäsenistä kuuluu tuohon ryhmään. Juuri tuo ryhmä esittelee teille tänään aloitteen, jossa vaaditaan nykyisten sisämarkkinoiden kehittämistä edelleen todellisiksi eurooppalaisiksi kotimaanmarkkinoiksi. Olemme viime kuukausina keskustelleet monien liike-elämässä työskentelevien henkilöiden kanssa voidaksemme arvioida, mihin suuntaan meidän on mentävä ja millaista kehitystä olemme saaneet aikaan Euroopan sisämarkkinoiden toteuttamisessa. Näiden arvioiden tuloksia esittelemme nyt teille tänään.
Ensinnäkin Euroopan sisämarkkinat ovat menestystarina. Euroopan todellisuus muuttui perusteellisesti Euroopan yhteisöön kuuluvien maiden välisten rajojen avauduttua. Yhteisöön liittymisen yhdenmukaiset vaatimukset lisäsivät huomattavasti eurooppalaisten yritysten kilpailukykyä, ja uusien välineiden luominen, joista mainitsen vain Euroopan patenttiviraston, helpotti huomattavasti pienten ja keskisuurten yritysten mahdollisuuksia etenkin Euroopan markkinoille pääsyssä.
Olemme kuitenkin samaan aikaan huomanneet, että on monia aloja, joilla sisämarkkinat eivät ole toteutuneet ja joilla kansallisia markkinoita on 15 Euroopan sisämarkkinoiden sisällä, joten ne eivät vielä toimi kunnolla. Ensinnäkin me kaikki tiedämme, että tämä pätee rahoituspalveluihin. Tämä pätee biotieteisiin, lääketeollisuuteen ja muihin sellaisiin aloihin, joilla sisämarkkinat eivät myöskään toimi, ja tämä pätee myös puolustuksessa, jossa on nyt otettu ensimmäiset epäröivät askeleet yhteisen puolustuspolitiikan ja yhteisten sisämarkkinoiden luomiseksi. 
Lopuksi mainitsen vielä erään tärkeän seikan: siirtyminen sisämarkkinoilta todellisille eurooppalaisille kotimaanmarkkinoille edellyttää, että - sanon tämän myös jäsen Harbourin parhaaksi - yhteinen eurooppalainen valuutta on käytössä kaikissa Euroopan unionin maissa, ja tämä muutos edellyttää työskentelyä yhteisen talousmallin pohjalta. Tuon mallin on minusta oltava sosiaalisen markkinatalouden malli. Kehotammekin nyt komissiota luomaan yhdenmukaisen käsitteen tämän uuden vaiheen aloittamiseksi eurooppalaisten kotimaanmarkkinoiden kehittämisessä.
Bendtsen
Arvoisa puhemies, olen iloinen, että tämänpäiväisessä keskustelussa on esitetty niin monia mielenkiintoisia näkemyksiä. 
Kuten mainitsin avauspuheessani, teemme yhteispäätöksiä monista sellaisista ehdotuksista, jotka vaikuttavat sisämarkkinoiden toimintaan ja EU:n kilpailukykyyn. Sen vuoksi on tärkeää myös keskustella jatkuvasti sisämarkkinoita koskevista olennaisista kysymyksistä etenkin sen vuoksi, että voidaan keskittyä aloihin, joilla sisämarkkinat eivät vielä toimi, mikä vahingoittaa usein EU:n kilpailukykyä. Olen pannut merkille tänään esitetyt mielipiteet. Monet jäsenet ovat antaneet esimerkkejä aloista, joilla sisämarkkinat eivät vielä toimi kunnolla. Voin yhtyä moniin näistä mielipiteistä, joista haluan esittää seuraavat huomiot. 
Ensinnäkin olen komission jäsen Bolkesteinin ja jäsen Karasin kanssa samaa mieltä siitä, että direktiivien aikataulun mukaisella täytäntöönpanolla on ratkaiseva merkitys sisämarkkinoiden toiminnan kannalta sekä kansalaisten että yritysten hyväksi. Tuen komission työtä siinä, että se pitää silmällä kehitystä tältä osin.
Direktiivien täytäntöönpanolla on keskeinen sija neuvostossa ja etenkin kilpailukykyä koskevista kysymyksistä vastaavassa neuvostossa, joka vastaa sisämarkkinoita koskevasta lainsäädännöstä. Meidän on tietenkin saavutettava valtion- ja hallitusten päämiesten Tukholman ja Barcelonan Eurooppa-neuvostoissa asettama tavoite, jonka mukaan 98,5 prosenttia direktiiveistä on oltava osa jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä vuoden 2003 keväthuippukokoukseen mennessä. 
Sanoisin etenkin yhteisöpatentista, jonka monet ovat luonnollisesti tänään maininneet, että voin vain yhtyä siitä esitettyyn laajaan huoleen. Tämä on äärimmäisen tärkeä kysymys. Läpimurron epäonnistuminen 21. toukokuuta pidetyn neuvoston kokouksen neuvotteluissa teki välttämättömäksi tarkistaa yhteisöpatenttia koskevaa strategiaa. Kokouksessa sovittiin, että Tanska keskittyisi puheenjohtajakaudellaan oikeudelliseen järjestelmään, joten olemme sen vuoksi neuvotelleet asiasta komission laatiman ja meille syyskuussa toimitetun keskusteluasiakirjan pohjalta. Lainkäyttöjärjestelmää koskeva kysymys yhdessä muiden yhteisöpatenttia koskevan ehdotuksen olennaisten kysymysten kanssa muodostaa ns. pakettiratkaisun sen periaatteen mukaisesti, ettei mistään sovita lopullisesti ennen kuin kaikista asioista on sovittu. Olen tältä osin toki pannut merkille parlamentin kannan oikeuskysymykseen. Olemme ottaneet parlamentin esitykset huomioon mahdollisia ratkaisuja koskevissa neuvotteluissamme. Yhteisöpatentilla on keskeinen asema Tanskan puheenjohtajakaudella, mutta sinnikkäistä yrityksistä huolimatta Tanskalla ei ole ollut mahdollisuutta luoda yhteisen kompromissiluonnoksen edellyttämää pohjaa. Jäsenvaltiot ovat tästä yhä liian erimielisiä, ja haluaisinkin sanoa jäsenille, että minäkin olen hyvin kärsimätön tämän suhteen. Näin ollen kilpailukykyä koskevista kysymyksistä vastaavan neuvoston kokouksessa 14. marraskuuta aiotaankin tarkistaa neuvottelujen tilannetta ja selvittää, miten edetä tässä äärimmäisen tärkeässä kysymyksessä. 
Poliittinen yksimielisyys on nyt saavutettu neuvostossa myös molemmista julkisia hankintoja koskevista direktiiveistä. Ehdotusten tekninen käsittely on nyt käynnissä, jotta direktiivit voidaan välittää parlamentille yhdessä. Monet parlamentin esityksistä on sisällytetty tekstiin, myös ehdotus ympäristöllisten ja sosiaalisten kysymysten mahdollisesta sisällyttämisestä julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin. Toivon, että parlamentti hyväksyisi ehdotukset, jotta saamme EU:hun mahdollisimman nopeasti uudet ja entistä paremmat säännöt julkisista hankinnoista.
Etenkin palvelujen sisämarkkinoista voin todeta, että neuvoston odotetaan hyväksyvän kilpailukykyä koskevista kysymyksistä vastaavan neuvoston kokouksessa 14.-15. marraskuuta 2002 tehdyt päätelmät sisämarkkinoiden esteitä koskevasta kertomuksesta. Neuvostosta löytyy poliittista tukea sille, että komissio huolehtisi päätelmien seurannasta, ja on laadittu työohjelma, jonka mukaan jäsenvaltiot ja komissio ovat sitoutuneet joukkoon hankintasopimuksia vuonna 2003. Komissio aikoo mm. käynnistää lainsäädäntöaloitteen kaupan esteiden poistamisjärjestelmästä. Jäsenvaltiot ryhtyvät aktiivisesti noudattamaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksiä ja panemaan niitä täytäntöön. 
Haluan lopuksi esittää kiitokseni innoittavasta keskustelusta. Puheenjohtajavaltio Tanska pitää sisämarkkinoiden päätökseen saattamista ensisijaisena tehtävänään. Se tarjoaa pohjan Lissabonin tavoitteidemme saavuttamiselle. Odotamme innokkaasti jatkoa hyville työsuhteillemme Euroopan parlamentin kanssa, jotta onnistumme sisämarkkinoiden loppuun saattamisessa etenkin laajentumisen kannalta.
Bolkestein
Arvoisa puhemies, kiitoksia siitä, että sain mahdollisuuden vastata kaikille tänä aamuna puhuneille jäsenille. 
Saanen aloittaa yhtymällä jäsen Harbourin sanoihin siitä, että lordi Cockfieldillä oli merkittävä osa sisämarkkinoiden luomisessa. Se on aivan totta. Jäsen Harbour totesi myös, että se tapahtui brittihallituksen tuella, joten saanen todeta, että tämän vuoksi on sitäkin valitettavampaa, ettei lordi Cockfield palannut Brysseliin komission jäsenenä toiseksi kaudeksi. 
Jäsen Harbour puhui palveluista. Hän tekikin aivan oikein nostaessaan esille tämän kysymyksen, sillä taloutemme perustuvat noin 70-prosenttisesti palveluihin. Myös muut jäsenet ovat maininneet palvelukysymyksen. Vastauksena heille sanoisin, ettei voi olla oikein, että yritykset velvoitetaan täyttämään joukon vaatimuksia, jotka ne ovat jo täyttäneet kotimaassaan. Tämä lisäisi huomattavasti liiketoiminnan kustannuksia Euroopan unionissa, eikä se vastaisi vaatimuksia byrokratian vähentämisestä. 
On tärkeää, että jäsenvaltiot pyrkisivät edelleen sinnikkäästi uudistamaan ja yksinkertaistamaan oikeudellista kehystä. Esteiden poistaminen edellyttää usein entistä paljon parempaa hallinnollista yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä tai tarvittaessa yhdenmukaistamista. Tämä edellyttää myös jäsenvaltioiden mukaan ottamista, ja komissio aikoo esittää palveluja koskevan selvityksen pohjalta sekä lainsäädäntöaloitetta tarpeettomien oikeudellisten esteiden poistamiseksi että muita kuin lainsäädännöllisiä toimia säätelyn ulkopuolisten esteiden poistamiseksi. Komissio kiinnittää tähän varmasti ensisijaista huomiota ja aikoo palata parlamenttiin tilanteen niin vaatiessa. 
Minäkin olen samaa mieltä jäsen Harbourin kanssa siitä, että viivästys lainsäädäntöjen saattamisessa osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä on erittäin vakava asia, ja tuo viivästys on nyt pahenemassa entisestään. Haluankin kehottaa kaikkia parlamentin jäseniä käyttämään vaikutusvaltaansa kotimaidensa hallituksiin ja korostamaan, että on ehdottomasti saatava tuo vaje mahdollisimman lähelle 1,5 prosenttia tai jopa tuohon 1,5 prosenttiin, joka on Eurooppa-neuvostossa asetettu tavoite. 
Jäsen Berger mainitsi tarpeen huolehtia työntekijöiden liikkuvuudesta ja parantaa sitä. Olen hänen kanssaan samaa mieltä, ja tämä on yksi syy siihen, että komissio ponnistelee eläkerahastojen osalta sen varmistamiseksi, että kun työntekijät sijoittavat kotimaassaan tiettyyn eläkerahastoon, heillä on mahdollisuus työskennellä toisessa jäsenvaltiossa ja sijoittaa siellä vastaavaan eläkerahastoon ja säilyttää siten oikeutensa saada verovähennystä noista sijoituksista.
Eräässä hiljattain sattuneessa tapauksessa Suomen kansalainen sijoitti eläkerahastoon, joka ei ollut suomalainen. Suomen viranomaiset eivät suostuneet myöntämään verovähennystä noille eläkesijoituksille. Henkilön valitettua asiasta Luxemburgissa sijaitsevaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen, tuo virhe korjattiin. Näin ollen nykyisin on mahdollista säilyttää nuo veroetuudet. Tämä on myönteinen asia työntekijöiden liikkuvuuden turvaamisen kannalta.
Jäsen Berger, kuten myös jäsen Wallis, kiinnitti huomiota myös EY:n perustamissopimuksen 95 artiklaan, joka on sisämarkkinoiden yksi perustoista, ellei ainoa. Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa ja sen ympärillä on kohistu siitä, että tuota 95 artiklaa olisi muutettava. Viimeksi korviini tulleet mielipiteet tästä asiasta saavat minut vakuuttuneeksi siitä, että tämä ei ole aikomuksena ja ettei valmistelukunnassa haluta muuttaa 95 artiklaa, mikä olisikin todella kielteinen asia. 
Jäsen MacCormick kiinnitti huomioni yleishyödyllisiin palveluihin. Kyse on toki yleistermistä, mutta sillä tarkoitetaan julkisia palveluja, jotka paitsi kansallisella myös usein alueellisella tai paikallisella tasolla on toistaiseksi suojattu kilpailulta.
Komissio kannattaa vapauttamista. Haluaisin tehdä eron vapauttamisen ja yksityistämisen välille. Yksityistäminen ei ole komission asia. EY:n perustamissopimuksen 295 artiklassa itse asiassa todetaan, ettei sopimuksella pidä puuttua jäsenvaltioiden omistusoikeusjärjestelmiin. Jäsenvaltioiden hallitukset ovat tuon sopimuksen mukaan vapaita kansallistamaan, yksityistämään, pakkolunastamaan jne. Yksityistäminen ei ole Euroopan unionin eikä komission asia. Sitä vastoin vapauttaminen on meidän asiamme. Vapauttaminen tarkoittaa kilpailulle avaamista, ja olen sitä mieltä, että jos tällaiset kansallisesti hyödylliset palvelut eli toiselta nimeltään verkkopalvelut avataan kilpailulle, tavallinen kansalainen pyrkii hyötymään siitä. 
Jäsen Rovsing puhui yhteisöpatentista ja esitti, että yhteisöpatentit olisi otettava käyttöön ainoastaan englanninkielisinä. Hän saattaa olla oikeassa, mutta tiedän ainakin yhden jäsenvaltion, joka vastustaisi voimakkaasti tätä ehdotusta. Toivotan mitä parhainta onnea jäsen Rovsingin pyrkimyksille saada tuo jäsenvaltio vakuuttumaan siitä, että kaikki patentit olisi otettava käyttöön englanninkielisinä. 
Jäsen Karas toivoi mehr Tempo statt Verzögerung - enemmän vauhtia viivyttelyn sijaan, ja olen täysin samaa mieltä hänen kanssaan. Hän totesi myös, että mitä vahvemmat sisämarkkinat, sitä vahvempi on Euroopan asema maailmalla, ja hän on luonnollisesti oikeassa. Poliittinen vaikutusvalta edellyttää taloudellista vaikutusvaltaa. Tämä on yksi syy siihen, miksi meidän kaikkien olisi kannatettava sisämarkkinoita.
Jäsen Karas hyväksyy myös liittymissopimuksiin sisältyvän sisämarkkinoiden suojalausekkeen sen laajassa merkityksessä. Se käsittää mm. energian ja liikenteen, eikä pelkästään minun alaani kuuluvia kysymyksiä. Tuo liittymissopimuksiin olennaisesti kuuluva suojalauseke on voimassa kaksi vuotta liittymisestä laskien, mutta sen nojalla voidaan ehdottaa toimia toteutettaviksi tuon kahden vuoden jälkeenkin. Meillä on tarvittaessa mahdollisuus korostaa ehdokasvaltioille tarvetta pidentää tuota kaksivuotisjaksoa. Ehdokasvaltioiden on tehtävä kaikki välttämätön, jotta ne vastaisivat täten määriteltyjä sisämarkkinoita. 
Jäsen De Clercqille, joka myös käytti puheenvuoron, vastaisin meille yhteisellä äidinkielellä.
Puhemies.
 Kiitoksia, arvoisa komission jäsen Bolkestein. Olemme kiitollisia tätä analyysistä.
Keskustelu on päättynyt.
Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana Earl of Stocktonin laatima vetoomusvaliokunnan mietintö (A5-0342/2002) käsiteltäväksi hyväksytystä Raymond Owenin vetoomuksesta (395/2001), joka koskee pappien syrjintää Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

Stockton (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, rovasti Raymond Owenin tapaus tuo esiin monia mielenkiintoisia, suorastaan esoteerisia seikkoja. Parlamentin jäsenistä voi tuntua, että kysymys, onko papin työnantaja hänen kirkkonsa vai Jumala, on varmasti ratkaistu jo vuosikymmeniä tai jopa vuosisatoja sitten.
Mietintöä valmistellessani sain neuvoja johtavilta kirkonmiehiltä, mutta ainoastaan Church of England -kirkon arkkipiispan neuvosto toimitti virallisen asiakirjan 4. marraskuuta 2002. Ei ole yllätys, että se ei ole samaa mieltä kaikista mietinnön kohdista. Palaan niihin hetken kuluttua.
Tapauksen yhteydessä esiin tulleita perusluonteisia periaatekysymyksiä kuitenkin on, pitäisikö papiston kuulua samojen ihmisoikeuksien piiriin kuin muiden kansalaisten. Kuten tein selväksi mietinnössä, hyväksyn, että direktiivin 2000/78/EY soveltaminen tietyntyyppisiin työsuhteisiin riippuu kansallisen lainsäädännön määritelmistä ja sen täytäntöönpanosta, vaikka direktiivissä säädetäänkin yleisistä puitteista. Hyväksyn myös sen, että direktiivin 91/533/ETY säännökset eivät koske Yhdistyneen kuningaskunnan papistoa, vaikka niitä sovelletaankin joidenkin muiden jäsenvaltioiden papistoon, sekä väitteen, että eri direktiivien viittaukset työläisiin, työntekijöihin ja työväestöön ovat epäselviä ja epätarkkoja. Jää usein kansallisen lainsäädännön tehtäväksi määritellä, kuka kuuluu mihinkin luokkaan. Jäsenistä voi olla mielenkiintoista panna merkille, että vaikka henkilökuntamme ja avustajamme ovat selvästi työntekijöitä, he eivät kuulu minkään näiden määritelmien piiriin.
Mietinnön johtopäätöksissä hyväksytään ja niihin sisällytetään työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan johtopäätökset. Nimenomaan työllisyys- ja sosiaalivaliokunnalla on toimivalta ja asiantuntemus useimmissa vetoomuksen esittäjän esiin ottamissa asioissa. Minun on sanottava, että sekä omat mielipiteeni että Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiiveja edustavien kollegojeni näkemykset poikkeavat jonkin verran joistakin johtopäätöksistä, joihin lopulta päädyttiin, vaikkakin vasta ajatusten vaihdon jälkeen. Oli kuitenkin selvää, että mietintö vastaa uskollisesti valiokunnan yksimielistä näkemystä.
Rovasti Owenin vetoomus antoi alustavaa näyttöä Church of England -kirkon puutteellisista menettelyistä. Ollakseni rehellinen minun on kerrottava parlamentille, että kun valiokunta oli hyväksynyt mietinnön, Church of England -kirkko huomautti, ettei päätöksellä katkaistu rovasti Owenin työsuhdetta. Hänen työsuhdettaan ei vain päätetty enää jatkaa puolentoista vuoden jatkosopimuksen jälkeen, joka oli myönnetty vuonna 1983 annetun kirkollisen asetuksen 20 pykälän mukaisesti.
Muistutan parlamentille, että koska Church of England -kirkko on valtionkirkko, sen määräykset ja asetukset ovat osa Englannin, mutta ei muiden Yhdistyneen kuningaskunnan osien lainsäädäntöä. Tosiasiakysymysten ratkaiseminen ei selvästikään ole valiokunnan tai parlamentin tehtävä. Lisäksi on todettu, ettei vetoomusvaliokunta ole tuomiovaltaa käyttävä elin eikä sen pitäisi hoitaa tai pyrkiä hoitamaan tuomiovallan käyttöön rinnastettavia tehtäviä.
Siitä huolimatta on selvää, että työsuhteita koskevat direktiivit ja erityisesti edellä mainittu direktiivi 91/533/ETY aiheuttavat sekaannusta ja että ne ovat suorastaan epäjohdonmukaisia. Niinpä mietinnössä vaaditaan niiden uudelleenarviointia tilanteen selkeyttämiseksi. Tällä halutaan sivumennen sanoen vain korostaa, että edellinen konservatiivihallitus teki viisaasti jättäytyessään EY:n perustamissopimuksen sosiaalipolitiikkaa koskevan luvun ulkopuolelle.
Lopuksi totean, että vaikka hyväksymme, että yhteisön lainsäädännön työntekijöille tarjoama turva pitäisi ulottaa koskemaan mahdollisimman laajoja työntekijäryhmiä, Euroopan unioni tekisi väärin, jos se pyrkisi ottamaan käyttöön yhtenäistä rakennetta, jossa ei suvaittaisi jäsenvaltioiden erilaisia kulttuuri-, uskonnollisia ja yhteiskunnallisia tapoja. Tätä näkemystä varmasti kannatetaan innokkaasti paitsi Lambeth Palacessa myös Vatikaanissa.
Toivonkin siksi vilpittömästi, että komissio pyrkisi, kuten mietinnön 12 kohdassa kehotetaan, yhdessä jäsenvaltioiden kanssa mahdollisimman pikaisesti takaamaan erityisen perustuslaillisen aseman piiriin kuuluville työntekijöille täysimääräisen työsuhdeturvan kansallisten menettelytapojen mukaisesti, jotta tällaisilta sekaannuksilta vältyttäisiin jatkossa.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, esittelijä Stockton.
Arvoisa komission jäsen, mitä teemme nyt Church of England -kirkon ja rovasti Owenin tapaukselle? Voiko Euroopan unioni auttaa tätä rovastia säilyttämään virkansa?

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, en tiedä, pystyykö Euroopan unioni aina auttamaan, mutta se ainakin yrittää auttaa.
Aluksi haluaisin kiittää esittelijää ja vetoomusvaliokunnan jäseniä sekä työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan jäseniä heidän erinomaisesta työskentelystään ja analysoinnistaan.
Kuten Earl of Stockton on todennut, rovasti Owen väittää, ettei hänen perusoikeuksiaan ole kunnioitettu ja että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat joko rikkoneet tai eivät ole asianmukaisesti soveltaneet EY:n direktiivejä. Vetoomuksessaan hän viittaa erityisesti siihen, että häntä on syrjitty Amsterdamin sopimuksen 13 artiklan ja Rooman sopimuksen 48 artiklan 2 kohdan ja 112 artiklan vastaisesti. Lisäksi hän väittää, että työntekijän työsuhteessa sovellettavien ehtojen ilmoittamisesta annettua neuvoston direktiiviä 91/533/ETY ei ole sisällytetty asianmukaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöön.
On totta, että olemme käsitelleet tätä asiaa yli puolitoista vuotta ja että sen yhteydessä on tehty paljon sekä lainsäädännöllistä että muuta työtä.
Kuten 13. joulukuuta 2001 annetussa asiaa koskevassa komission tiedonannossa ja 11. tammikuuta 2002 päivätyssä jäsenille Ford, Cashman ja Hughes osoitetussa kirjeessäni todetaan, komissio ei havainnut tapauksessa merkkejä yhteisön lainsäädännön rikkomisesta eikä se katso Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen laiminlyöneen asian kannalta merkityksellisen yhteisön lainsäädännön saattamista osaksi Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöä.
Minun ei varmastikaan tarvitse lisätä mitään kirjeessäni mainitsemiini asioihin, mutta yritän selittää ja analysoida joitakin direktiivin ja perustamissopimusten artiklojen kohtia.
Neuvoston direktiivi 91/533/ETY koskee jokaista palkansaajaa, jonka työsopimus tai työsuhde määritellään jäsenvaltiossa voimassa olevalla lainsäädännöllä. Se ei kuitenkaan sisällä EU:n laajuista määritelmää palkansaajasta, jonka määrittely kuuluu kansallisen työlainsäädännön piiriin. Yhdistynyt kuningaskunta vahvisti, että koska papit hoitavat pääasiassa papin tehtäviä, he ovat Yhdistyneen kuningaskunnan työlainsäädännön mukaan viranhaltijoita eivätkä palkansaajia. Koska papit eivät ole palkansaajia eivätkä näin ollen kuulu direktiivin soveltamisalaan, heitä ei ollut tarpeellista erikseen sisällyttää sen säännösten piiriin tai jättää niiden ulkopuolelle.
Syrjintäkysymyksessä on otettava huomioon, että yhteisö voi EY:n perustamissopimuksen 13 artiklan nojalla toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, mutta sillä ei ole suoraa vaikutusmahdollisuutta. Tämä määräys ei näin ollen anna kansalaisille oikeuksia, joita he voisivat hakea kansallisista tuomioistuimista tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimesta.
Direktiivi 2000/78/EY, joka on annettu 27. marraskuuta 2000, muodostaa yleisen periaatteen, jonka mukaan kaikki suora ja epäsuora syrjintä on kielletty. Jäsenvaltiot ovat kuitenkin velvollisia panemaan direktiivin täytäntöön vasta 2. joulukuuta 2003 mennessä, joten sitä ei voida soveltaa tähän tapaukseen.
Rooman sopimuksen 48 artiklan 2 kohdassa (josta on tullut 39 artiklan 2 kohta) viitataan kansalaisuuteen perustuvaan jäsenvaltioiden työntekijöiden kohteluun eikä valtioiden välisiin työlainsäädännön ja työsuhdeoikeuksien eroihin. Sopimuksen 39 artikla ei näin ollen vaikuta oleelliselta tämän tapauksen kannalta.
Yhteisölle myönnetään monenlaisia sosiaalisiin asioihin, myös työehtoihin, liittyviä toimivaltuuksia Rooman sopimuksen 118 artiklassa (josta on tullut 137 artikla), jota rovasti luullakseni ajatteli työehtojen yhdenmukaistamisen yhteydessä. Edellä mainittujen seikkojen perusteella en havaitse tapauksessa merkkejä yhteisön lainsäädännön rikkomisesta enkä katso Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen laiminlyöneen asian kannalta merkityksellisen yhteisön lainsäädännön saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä. Toivon tämän selventäneen asiaa.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, komission jäsen Diamantopoulou.
Rovasti Owen ei saa teiltä siis juurikaan apua.

Attwooll (ELDR)
Arvoisa puhemies, näyttää olevan selvää, ettei rovasti Owenin tapauksessa ole rikottu Euroopan yhteisön lainsäädännön sanamuotoa, mutta siinä ei ole ehkä toimittu sen hengen mukaisesti. Euroopan parlamentti on siksi kiitollinen hänen vetoomuksestaan, koska se kohdistaa huomion lainsäädäntöön liittyvään ongelmaan.
Kuten Earl of Stockton jo totesi, jotkin ryhmät saattavat jäädä direktiivien tarjoaman työsuhdeturvan ulkopuolelle, koska niissä käytetään erilaisia termejä niiden työntekijöiden kirjon määrittelemiseksi, joihin näitä termejä sovelletaan, ja koska tämän kirjon määrittely jää usein kansallisen lainsäädännön tehtäväksi. On tietenkin hyväksyttävää, että työsopimuksesta johtuvien oikeuksien laajuudessa sekä rikkomustapauksia koskevissa valitusmahdollisuuksissa on joitakin eroja. Tämä pätee etenkin tapauksiin, joissa asianosaisilla on erityinen perustuslaillinen asema. Euroopan parlamentin tai minkään muunkaan parlamentin jäsenet eivät esimerkiksi varmaan hae muutosta työtuomioistuimesta, jos äänestäjät eivät valitse heitä parlamenttiin seuraavaksi vaalikaudeksi.
Kaikilla työsuhteessa olevilla pitäisi kuitenkin olla mahdollisimman paljon oikeuksia, joista voitaisiin poiketa ainoastaan silloin, kun siihen on täysimääräisesti ja objektiivisesti perusteltuja syitä. Papiston kohdalla tällaiset oikeudet eivät ehkä ole maallikkoviranomaisten määriteltävissä, mutta kirkkojen pitäisi tällaisissa tapauksissa ehdottomasti pyrkiä noudattamaan mahdollisimman tiukkoja vaatimuksia etenkin valitusmahdollisuuksissa ja syrjintäkysymyksissä.
Vetoomuksen mukaisesti kehotamme komissiota arvioimaan uudelleen yhteisön työlainsäädäntöä varmistaakseen, että se on mahdollisimman kattava. On hyvä tietää, että Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa- ja teollisuusministeriö on jo kiinnittänyt huomiota työlainsäädännön kattavuuteen.
Kehotamme lisäksi käynnistämään Euroopan unionin laajuisen rakentavan vuoropuhelun, jotta kaikille epätyypillisessä työsuhteessa oleville mutta taloudellisesti riippuvaisille työntekijöille - tarvittaessa ja tarkoituksenmukaisin keinoin myös papeille - voitaisiin sekä työehtojen että oikeusturvan osalta taata täysimääräinen työsuhdeturva, jonka katsotaan olevan oleellinen ihmisarvoisen työelämän kannalta.

Perry (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kuten totesitte, tämä asia voi tuntua hieman vähäpätöiseltä tai jopa epätavalliselta päätyäkseen Euroopan parlamentin käsiteltäväksi. Rovasti Owenille se on kuitenkin kaikkea muuta kuin vähäpätöinen. Siinä on kyse hänen elannostaan, kodistaan ja luultavasti ennen kaikkea hänen uskostaan siihen, että ihmiset menettelevät oikeudenmukaisesti ja että oikeus lopulta voittaa. Näyttäisi siltä, ettei oikeusjärjestelmä voi puolustaa häntä, vaikkei hän olekaan tehnyt mitään väärää.
Pelkään yhä enemmän, ettei vetoomuksilla moraaliseen periaatteeseen ole mitään merkitystä, vaikka olisi ehkä toivonut, että tällainen vetoomus saisi jonkinlaista tukea Church of England -kirkossa, jonka konfirmoitu jäsen minäkin olen. Pelkäänpä, että peruukkeihinsa ja viittoihinsa sonnustautuneet piispainkokousten lakimiehet noudattavat kirjaimellisesti lakia eivätkä piittaa moraalisesta oikeudesta kristillisestä hengestä puhumattakaan.
Toivon, että tämän tapauksen saama julkisuus saa Church of England -kirkon piispat tuntemaan edes hieman häpeää. Ellei kirkko voi toimia esimerkkinä kristillisestä rakkaudesta, ymmärtämyksestä ja oikeudenmukaisuudesta, niin kuka sitten voi? Kirkon ei pidä ihmetellä, jos sen penkit ovat yhä tyhjempiä.
On selvä kunnianosoitus parlamentin demokraattisia menettelyjä sekä vetoomusvaliokunnan työtä kohtaan, että rovasti Owen on vihdoin löytänyt julkisen elimen, joka on ainakin valmis kuuntelemaan ja joka ei vaadi kalliita asianajajia. Luotan siihen, että hänen armonsa uusi Canterburyn arkkipiispa harkitsee huolellisesti tätä pientä ja vähäpätöistä asiaa ja osoittaa, ettei kirkko ole täysin kadottanut uskoaan kristilliseen rakkauteen, ja myöntää tälle Team Rector -kirkkoherralleen oikeudet, jotka ovat muillakin työtä tekevillä Euroopan kansalaisilla.

Puhemies.
Paljon kiitoksia, jäsen Perry. Haluaisin esittää henkilökohtaisen huomautuksen. On todellakin huomionarvoista, että Euroopan parlamentilla on aikaa käsitellä yksittäisen kansalaisen ongelmia, mutta demokratiahan on juuri sitä, että jokaisella kansalaisella on mahdollisuus saada oma henkilökohtainen ongelmansa suuren parlamentin käsiteltäväksi. Paljon kiitoksia huomautuksesta.

Ford (PSE).
Arvoisa puhemies, sosialistiryhmän puolesta ja vetoomusvaliokunnan jäsenenä kannatan sekä Earl of Stocktonin mietintöä että jäsen Attwoollin valmistelemaa työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausuntoa.
Rovasti Owen on itse asiassa tänään lehterillä kuuntelemassa tätä keskustelua. Hänen tapauksensa on hyvin yksikertainen. Hän toimi monta vuotta Stoke-on-Trentin Team Rector -kirkkoherrana. Rovasti Owenin virassaan tekemän työn tarkastelu oli salamyhkäistä ja puutteellista, ja päätös tehtiin kokouksessa siten, ettei hänen erottamisestaan ilmoitettu asianmukaisesti. Hänelle ei kerrottu erottamisen syitä. Kuten kuka tahansa työntekijä, rovasti Owen uskoi, että hänellä oli oikeus hakea muutosta riippumattomalta taholta 30 vuotta kestäneen kirkon palvelussuhteen odottamattomaan katkaisemiseen ja hänen virka-asuntoonsa kohdistuvaan uhkaukseen. Ilman kirkon virkaa rovasti Owen uhattiin häätää hänen ja hänen perheensä kodista.
Lyhyesti sanottuna rovasti Owenin ei annettu valittaa päätöksestä Yhdistyneen kuningaskunnan työtuomioistuimeen, koska vuonna 1911 annetun päätöksen mukaan papistolla ei ole maallista työnantajaa ja hänen työnantajansa on siis Jumala, vaikka Jumala ei allekirjoitakaan hänen palkkasekkiään kuun lopussa. Työlainsäädäntö ja maailma ovat kuitenkin muuttuneet vuodesta 1911. Naiset esimerkiksi saavat jopa äänestää, eikä naisopettajien tarvitse Yhdistyneessä kuningaskunnassa enää erota virastaan mennessään naimisiin. Meillä on jopa EU:ssakin lainsäädäntö, jonka pitäisi päteä tähän tapaukseen. Kirkkoon liityttäessä ei pitäisi enää joutua luopumaan peruskansalaisoikeuksista. Sekä työllisyys- ja sosiaalivaliokunta että vetoomusvaliokunta tukevat tätä näkemystä. Papeilla pitäisi olla kaikkialla Euroopassa samat työsuhdeoikeudet kuin miljoonilla muilla työntekijöillä - samat oikeudet kuin heillä on jo Tanskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassakin, jos he sattuvat olemaan sairaala- tai vankilapappeja. Yhdistyneen kuningaskunnan tilanne on suorastaan poikkeuksellinen.
Toivomme Yhdistynen kuningaskunnan hallituksen ja komission tarkastelevan asiaa uudelleen. Olen edelleen sitä mieltä, ettei direktiivejä ole sisällytetty asianmukaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntöön. Rovasti Owen näyttää täyttävän kaikki työntekijän kriteerit. Church of England -kirkko on aivan selvästi kohdellut Rovasti Owenia epäasianmukaisesti, ja toivomme, että komissio painostaa Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusta poistamaan vastaisuuden varalta tämän porsaanreiän tässä mainitun erityistapauksen perusteella, joka on hyvä esimerkki aivan yleisestä ongelmasta, joka koskee vuosittain satoja Yhdistyneen kuningaskunnan pappeja.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa kohdellaan 30 000:ta pappia tällä feodaalisella tavalla; luku on suurempi kuin niiden henkilöiden määrä, jotka ovat kaivosteollisuuden palveluksessa. Euroopassa työskentelee lähes 250 000 eri uskontoja edustavaa pappia, jotka eivät tällä hetkellä oikein tiedä, kuuluvatko he tämän lainsäädännön soveltamisalaan vai eivät.
Lopuksi totean, että vaikka emme odotakaan ihmeitä, pyydämme Yhdistyneen kuningaskunnan kirkon viranomaisia osoittamaan tässä erityisessä tapauksessa edes hieman sitä kristillistä rakkautta, jota he julistavat.

Lambert (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää esittelijää ja jäsen Attwoollia työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan lausunnosta.
On vahinko, että tämä alkaa kuulostaa brittiläiseltä keskustelulta, koska monet tapauksessa esiin tulleet asiat koskevat itse asiassa koko Euroopan unionia. Kuten olemme kuulleet, tämä tapaus on esimerkki vain yhdestä niistä useista epäjohdonmukaisuuksista, joita esiintyy monien jäsenvaltioidemme työlainsäädännössä.
Ne tulevat tavallisesti ilmi tietenkin vain silloin, kun ihmiset haluavat ylittää rajoja työskennelläkseen ulkomailla, jolloin he huomaavat, että heidän ammatillinen asemansa muuttuu ja että heidän sosiaaliturvaoikeutensa ja työsuhteeseen liittyvät oikeutensakin näin ollen muuttuvat. Kuten olemme kuulleet, tässä tapauksessa kyseessä on kansallinen tilanne, jossa historialliset ja jossain määrin myös teologiset epäjohdonmukaisuudet ovat johtaneet jo tilanteeseen, jota ei voida hyväksyä, mikä on jo tuotu selkeästi esiin. 
Huomasimme rovasti Owenin havainneen, että hänen käytettävissään olevat keinot hakea tapaukseensa oikeuden päätöstä oli kääntyä sen elimen puoleen, jota vastaan hän halusi valittaa - tehden tästä elimestä täten tuomarin, valamiehistön ja vastaajan, mikä olisi käytäntönä sellainen, jota emme missään nimessä halua sovellettavan Euroopan unionissa - tai saada tapaus oikeuskäsittelyyn, jossa voidaan tarkastella prosessia mutta ei valituksen sisältöä.
Kuten komission jäsen jo totesi, näyttää siltä, että Owenin tapauksessa on menetelty lainmukaisesti, mutta ei varmastikaan moraalisesti oikein. Euroopan unioni pyrkii vahvistamaan työlainsäädännössään vähintään tyydyttävät perusvaatimukset ja odottaa jäsenvaltioiden noudattavan näitä vaatimuksia ja toimimaan niiden mukaisesti kaikissa tilanteissa.
Ryhmäni tukee siksi varauksetta pyyntöä, että jäsenvaltiot tarkastelisivat työelämää koskevia käytäntöjään varmistaakseen, että tilanteita, joissa henkilöiltä evätään työssä pääsy normaalien riidanratkaisumenettelyjen piiriin, esiintyy mahdollisimman harvoin, että tällaiset tilanteet voidaan perustella täysimääräisesti ja objektiivisesti ja että on olemassa muunlaisia valitusmahdollisuuksia. Tuemme myös vaatimusta selkeistä ammatillisen aseman määritelmistä. Otimme tämän asian esiin maksukyvyttömyysdirektiiviä koskevissa keskusteluissa ja otamme sen taas esiin sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisen yhteydessä.

Hughes (PSE).
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin onnitella Earl of Stocktonia erinomaisesta mietinnöstä sekä myös Elspeth Attwoollia hänen työllisyysvaliokunnan puolesta valmistelemastaan erittäin selkeästä lausunnosta. Haluaisin onnitella myös rovasti Owenia siitä rohkeudesta ja päättäväisyydestä, jota hän on osoittanut viedessään asiansa näin pitkälle. Nuo ominaisuudet sekä hänen viestintä- ja asianajotaitonsa ja muut kykynsä saavat minut todellakin ihmettelemään, miksi Church of England -kirkko ylipäänsä halusi päättää hänen virkasuhteensa. Hänellä olisi mielestäni paljon annettavaa mille tahansa organisaatiolle, ja toivon kirkon vielä miettivän asiaa.
Rovasti Owenia on mielestäni epäilemättä kohdeltu julmasti. Hän oli joko työsuhteessa Church of England -kirkkoon, jolloin hän kuuluisi Yhdistyneen kuningaskunnan työlainsäädännössä yleisesti hyväksyttyjen menettelyjen tarjoaman suojan piiriin, tai hän oli viranhaltija, jonka olisi pitänyt olla Church of England -kirkon oman suositellun menettelysäännön suojeluksessa, johon sisältyy myös valitusoikeus. Hän näyttää pudonneen juuri näiden kahden tapauksen väliin, ja tilanne on siksi todella epäoikeudenmukainen.
Tässä yhteydessä meidän on tarkasteltava Earl of Stocktonin mietinnön 2 kohtaa, jossa todetaan, että tilanne on ristiriidassa Rooman sopimuksen 136 artiklan kanssa, perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, joka koskee oikeutta oikeudenmukaiseen ja julkiseen oikeudenkäyntiin riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa, sekä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan kanssa. On aivan oikein korostaa näitä viittauksia.
Kuten Jean Lambert sanoi, tällä tapauksella on laajempia vaikutuksia. Euroopan unionissa on yhä enemmän työntekijöitä, jotka kokevat olevansa täysin riippuvaisia yhdestä tulolähteestä mutta joiden ei heidän kansallisen lakinsa mukaan katsota olevan työsuhteessa. Nämä itsenäisyyden ja itsenäisen ammatinharjoittajan näennäiset muodot yleistyvät koko ajan. Olemme käsitelleet asiaa komission kanssa jo jonkin aikaa, viimeksi maksukyvyttömyysdirektiivin uusimman tarkistuksen yhteydessä. Tarkistustyömme tuloksena komissio on tilannut tutkimuksen, ja se on lisäksi sitoutunut pitämään työllisyysvaliokunnan kanssa yhteisen kuulemistilaisuuden yhteisten määritelmien vahvistamiseksi. Ilman yhteisiä määritelmiä on yhä selvempää, että yhä useammat työntekijät jäävät lainsäädännön tarjoaman suojan ulkopuolelle. Meidän on vahvistettava määritelmät, joita sovelletaan kaikkialla Euroopan unionissa.
Lopuksi haluaisin yhtyä muiden jäsenten vilpittömään toiveeseen, että kaikki kiistan osapuolet voisivat palata neuvottelupöydän ääreen vielä näinkin myöhäisessä vaiheessa ja korjata kristilliseen tapaan rovasti Owenille tehdyn vääryyden.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, olemme kaikki varmasti samaa mieltä siitä, ettei Jumalalla ole työntekijöitä ja ettei pyhissä kirjoissamme ole työmarkkinasääntöjä. Jumala on tietenkin jättänyt työmarkkinoidemme järjestelyn meidän tehtäväksemme, ja papeilla on tietenkin kansalais- ja sosiaaliset oikeutensa.
Haluaisin esittää kaksi huomautusta. Ensimmäinen niistä koskee työntekijöiden määrittelemistä. Se on erittäin vaikea ja arkaluonteinen asia, ja tiedämme, että useimmissa direktiiveissä työntekijöiden määrittely jää usein kansallisen lainsäädännön tehtäväksi. Tähän liittyy monia ongelmia, ja kuten jäsen Hughes jo totesi, kahteen direktiiviin tehdyillä tarkistuksilla olemme tarkentaneet työntekijöiden suojelun ja työntekijän määritelmiä.
Haluaisin palata Lord Stocktonin mietinnössä mainittuihin kysymyksiin. Olemme tehneet uuden tutkimuksen taloudellisesti riippuvaisista työntekijöistä, ja järjestämme julkisen kuulemistilaisuuden yhdessä työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan kanssa. Uskomme, että tämän keskustelun ja mietinnön jälkeen komissio pystyy tekemään tulosten perusteella uusia johtopäätöksiä. Uskonkin, että yksittäisen tapauksen jälkeen on aina mahdollisuus edetä asiassa ja ottaa huomioon työntekijäryhmien erityistarpeet eri puolilla Eurooppaa.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt. Äänestys toimitetaan klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 10.44 ja sitä jatkettiin klo 11.00.)

Puhemies.
Minulla on ilo ilmoittaa, että Christopher Smith, Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen ja sotaveteraanien parlamentaarisen komitean puheenjohtaja, on virallisella lehterillä.
Smith aikoo tavata monta parlamentin jäsentä vierailunsa aikana ja toivomme, että hänen vierailunsa parlamentissa on hedelmällinen.
Ford (PSE).
Arvoisa puhemies, ensimmäinen mietintö on Earl of Stocktonin laatima vetoomusvaliokunnan mietintö rovasti Owenin tapauksesta. Se on siinä mielessä epätavallinen, että siinä käsitellään yhden ihmisen kohtaloa Euroopan unionissa. Jäseniä saattaa kiinnostaa tieto siitä, että rovasti Owen on tänään läsnä yleisölehterillä. 
Puhemies.
Kiitos teille, jäsen Ford.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Schroedter (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, on hyväksytty suullinen tarkistus, joka on seuraavanlainen: "vaatii jälleen kerran neuvotteluratkaisua ja kehottaa neuvostoa tekemään voimakkaan poliittisen aloitteen tässä mielessä". Loppu on poistettu.

Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää suullisen tarkistuksen kohtaan 21. Esitän ensin perustelut. Tekstistä, sellaisena kuin se nyt on, voisi saada sen käsityksen, että maanviljelijät halusivat sisällyttää marginaalin, eli 20 miljardia euroa, sellaisenaan toiseen pilariin. Se ei kuitenkaan ole tarkoitus. Tarkoituksena on pikemminkin saattaa maatalousbudjetin avulla uudistus vakaalle taloudelliselle pohjalle siirtämällä varoja ensimmäisestä pilarista toiseen. Mainitun väärinkäsityksen poistamiseksi, esitän seuraavan suullisen tarkistuksen: 
"katsoo, ettei komission ehdotuksia voida toteuttaa nykyisen toimielinten välisen sopimuksen puitteissa ja että on välttämätöntä tarkistaa rahoitusnäkymiä, jotta voitaisiin siirtää osa ensimmäisen pilarin varoista toiseen pilariin", jota seuraa lisälause: "pitäen mielessä sen seikan, että yhteisön talousarvio jää kokonaisuudessaan paljon tulojen ylärajan alapuolelle". Toivon, että tämä voidaan hyväksyä.

Gawronski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Pohjois-Korea uhkasi toissapäivänä ryhtyä jälleen testaamaan ohjuksia, jos suhteet Japanin kanssa eivät kehity sillä tavalla kuin se haluaa ja odottaa. Emme voi hyväksyä tällaista uhkailua. Esitin ryhmäni puolesta tarkistuksen, jonka Ford ja sosialistiryhmä hyväksyivät ja joka kuuluu "tuomitsee Pohjois-Korean uhkauksen aloittaa jälleen ohjusten testaus".
Ford (PSE).
Arvoisa puhemies, kokousta, joka mainittiin 11. marraskuuta 2002, ei enää pidetä, joten me haluaisimme muuttaa kohdan 6 seuraavasti "toivoo, että EU kutsutaan täysjäsenenä kaikkiin KEDO:a käsitteleviin kokouksiin".

Lagendijk (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, haluan esittää oman tarkistukseni sen viimeisen lauseen poistamista, joka alkaa sanoilla "korostaa, että" ja loppuu sanoihin "vakautus- ja assosiaatioprosessin edistymisen välillä", koska se on mielestäni liian ankara Kroatian hallitusta ja sen pyrkimyksiä kohtaan.

Speroni (NI).
Arvoisa puhemies, haluaisin vain todeta, että sähköisen äänestysjärjestelmän vikojen vuoksi minun on ollut monasti pakko syöttää korttini viereisen pöydän koneeseen. Kun otetaan huomioon Italiassa esiintyneet kiistat, en haluaisi tätä tulkittavan silmänkääntötempuksi. Olen kuitenkin käyttänyt joka tapauksessa ainoastaan omaa korttiani.
McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ryhmäni ei ole tyytyväinen päätöslauselmaan, joka hyväksyttiin tänään. Siitä on itse asiassa yli vuosi, kun Echelon-järjestelmää koskeva päätöslauselma hyväksyttiin täällä parlamentissa. Näyttää siltä, että on tehty hyvin vähän, jotta taattaisiin ihmisten oikeus yksityisyyteen Euroopan unionissa.
Jos myös todella tarkastelemme sitä, mitä neuvosto on tehnyt hiljattain saadakseen tietoliikenteen sieppausmahdollisuudet uusia tekniikoita vastaaviksi, havaitsemme sen toiminnallaan loukkaavan yksilön yksityisyyden suojaa.
Eniten pettymystä tuottaa se, ettei neuvosto ole toteuttanut sitä, mitä parlamentti totesi alkuperäisessä mietinnössään, joka laadittiin väliaikaisen valiokunnan tutkimuksen jälkeen. Ei voida mitenkään hyväksyä sitä, että Euroopan unionin kansalaiset joutuvat näin laajamittaisen viestinnän sieppauksen kohteeksi. Neuvoston olisi tämän vuoksi todellakin tehtävä jotakin. Tänä aamuna hyväksytty päätöslauselma on aivan liian heikko ja olemme erittäin pettyneitä siihen, että ryhmämme esittämiä kohtia ei sisällytetty tähän päätöslauselmaan.

Cappato (NI)
Perusoikeus yksityisyyteen ja etenkin oikeus viestinnän luottamuksellisuuteen ovat nyt uhattuina. Terrorismin torjunnassa Yhdysvallat on vähentänyt - tai aikoo vähentää - sitä suojaa, jotka kansalaisille tarjotaan lainsäädännössä, etenkin Euroopan ihmisoikeusasiakirjan 8 artiklassa ja siihen liittyvässä oikeuskäytännössä, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklassa sekä direktiiveissä 95/46/EY, 97/66/EY ja 2002/58/EY.
Ajatus siitä, että terrorismia voidaan vastustaa rajoittamalla kansalaisten vapauksia ja oikeuksia, ei ole muuta kuin harhakuvitelma, kuten Echelon-järjestelmä on osoittanut. Ei edes Echelon-järjestelmän - jota vahvistetaan nyt säännöillä, jotka koskevat tiedonkeruuta sisäpiirikaupoista - kaiken viestinnän sisällön järjestelmällisen sieppauksen avulla pystytty estämään terroristihyökkäyksiä 11. syyskuuta tai muita traagisia tapahtumia, jotka sattuivat sen jälkeen, koska järjestelmä on keskittynyt käytännössä teollisuusvakoiluun. Echelon-järjestelmän ainoa vaikutus - joka on selvästi ja kiistattomasti lainvastainen - on ollut saattaa lainsäädäntö ja tuomioistuimet naurunalaisiksi, häiritä vapaata markkinakilpailua ja vaarantaa demokratia sekä kansalaisten oikeudet ja vapaudet.

Marchiani (UEN)
. (FR) Vuoden 2001 syyskuun 11. päivän traagiset tapahtumat tarjoavat taas mahdollisuuden käsitellä Echelon-järjestelmää. Vaikka järjestelmä osoitti tässä tilanteessa poikkeuksellisen tehottomuutensa sillä ainoalla alueella - turvallisuus ja terrorismin torjunta - joka olisi voinut oikeuttaa sen jatkuvan käytön, näitä aloja koskeva sekaannus saa komission ja neuvoston väittämään, että niiden mielestä vastaukset ongelmiin olevat luonteeltaan teknisiä ja että ne voidaan ratkaista YUTP:n yhteydessä.
Ongelma on kuitenkin poliittinen. Naton ja Euroopan turvallisuus-, puolustus- ja tietojärjestelmien välistä tiivistä yhteyttä tai yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ei ole, ja tämä yhteys voidaan tuoda esiin ainoastaan hiljaisuuden avulla, koska, vaikka me kaikki vastustamme terrorismia, emme ole kuitenkaan valmiita turvautumaan puolustus- ja ulkopolitiikassa Yhdysvaltoihin talouden, hengenheimolaisuuden tai vaihtoehtoisen politiikan puuttumisen perusteella. Tämä on ongelma, ja siksi tässä ei ole kyse turvallisuusyhteistyöstä, minkä tekeminen on itsestään selvää. Siksi UEN-ryhmän ranskalaiset jäsenet äänestivät tätä hyödytöntä tekstiä vastaan.

Turco (NI)
Echelon-järjestelmään ja kansalaisten viestinnän sieppaukseen liittyy edelleenkin käsittämätöntä tekopyhyyttä: niiden unionin jäsenvaltioiden taholta, jotka ovat Echelon-järjestelmän jäseniä ja jotka pysyttelivät vaiti sen olemassaolosta, niiden jäsenvaltioiden taholta - erityisesti Alankomaiden, Ranskan ja Saksan - jotka, vaikka eivät olekaan Echelon-järjestelmän jäseniä, ovat kehittäneet ja toteuttaneet järjestelmät, jotka toimivat täsmälleen samalla tavalla kuin Echelon siepaten kansalaisten kansainvälistä ja kansallista viestintää avainsanojen tunnistamisen avulla, ja Euroopan parlamentin taholta, sillä se päätti olla ottamatta itselleen tutkintavaltuuksia, jotka olisivat antaneet sille mahdollisuuden tutkia perusteellisesti Echelon-järjestelmää ja sen toimintaa. Vaikka Echelon on täysin laiton järjestelmä kansainvälisen, Euroopan unionin ja kansallisen lainsäädännön nojalla, mikään Euroopan unionin toimielin tai jäsenvaltio ei ole ottanut askeltakaan suojellakseen kansalaisten oikeuksia nostamalla syytteen yksityisyyden oikeuden loukkaamisesta. Jos Echelon-järjestelmän ja viestinnän sieppauksen tavoitteena on tuottaa eurooppalainen tiedustelujärjestelmä, sen pitää täyttää demokratian perusvaatimukset: lainsäädännön on oltava täysin avointa, sääntelyn on oltava selkeää, lainsäädäntöön on kohdistettava demokraattista ja oikeudellista valvontaa ja siinä on annettava kansalaisille takuut.

Bordes ja Laguiller (GUE/NGL)
 - (FR) Äänestimme tämän mietinnön puolesta, koska siinä kritisoidaan sitä seikkaa, että "Euroopan yhteisön lainsäädännön mukainen työsuhdeturva" ei kata kaikkia työntekijöitä ja siinä pyydetään, että komissio "varmistaa, että voimassa olevat oikeudet ulotetaan koskemaan mahdollisimman laajoja työntekijäryhmiä".
Tämän perusteella olemme kuitenkin täysin eri mieltä 13 kohdasta, jonka mukaisesti kiistat on ratkaistava "kirkolle ominaisen sovinnonhalun ja ymmärtämisen hengessä, mikä vastaa niitä perusperiaatteita, joille demokratia perustuu ja joiden avulla demokratiaa suojellaan Euroopan unionissa".
Uskonnon pitää pysyä yksityisasiana ja maallisuuden pitää olla sääntönä julkisissa asioissa.

Colom i Naval (PSE)
 - (ES) Tällä parlamentin äänestyksellä on täytetty parlamentin itsensä ja Euroopan unionin kansalaisten sille antama tehtävä laatia mahdollisimman nopeasti lainsäädäntötoimenpide, jotta EU:n saisi käyttöönsä tarvittavat varat katastrofin uhreiksi joutuneiden alueiden auttamiseen. Meidän on syytä onnitella itseämme tästä.
Mielestäni olisimme voineet kuitenkin päästä parempaankin lopputulokseen.
Ensiksikin avoimuus olisi voinut olla laajempaa. Se, mikä hyväksyttiin tänään, olisi pitänyt liittää voimassa olevaan toimielinten väliseen sopimukseen eikä laatia siitä erillistä lainsäädäntöä.
Toiseksi päätöslauselma on tiukka. Sopimuksen 2 kohdassa todetaan, että lokakuussa on oltava jäljellä vähintään neljäsosa käytössä olevien varojen määrästä. Tämä on liian tiukka vaatimus. Jos jonakin verovuonna käytetään 75 prosenttia varoista käytetään jo keväällä, pitäisikö komission antaa suositus, että me kaikki välttäisimme katastrofeja lokakuun alkuun asti?
Lisäksi neuvosto on epäjohdonmukainen. Hyödyntääkseen määrärahoja parhaiten neuvosto pyysi mahdollisuutta kohdentaa olemassa olevat määrärahat uudelleen, mutta vain tarkistetuissa otsakkeissa, jotka koskevat sisäisiä kuluja ja liittymistä edeltäviä kuluja. Sisäisissä kuluissa ei kuitenkaan ole jäljellä yhtäkään euroa. Kohdentaminen katastrofin sattuessa koskee siksi vain jäsenyyttä hakeneita maita. Eikö tähän olisi mahdollista käyttää maatalouden määrärahoja, joita ei ole käytetty tänä vuonna?

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin tämän mietinnön puolesta, koska pidän tätä nyt päättynyttä lainsäädäntöprosessia esimerkillisenä paitsi siksi, että sillä korjataan puutteet, jotka ovat tulleet traagisesti esille aikaisemmin, myös siksi, että se perustuu lainlaadintaprosessiin, joka on asianmukaisesti todennettu ja vahvistettu. Itse asiassa vuonna 1994 tapahtuneen Estonian vakavan onnettomuuden jälkeen kahdeksan Pohjois-Euroopan valtiota päätti vuonna 1996 hyväksyä aiempaa tiukemmat vaatimukset, kuten aluksia koskevat erityiset tekniset vaatimukset, ja noudattaa niitä lisätäkseen alusten kestävyyttä ja parantaakseen matkustaja-alusten vakavuutta, jotta onnettomuuden sattuessa ne olisivat turvallisempia, niiden kallistuminen olisi hitaampaa ja matkustajat voitaisiin evakuoida ajoissa. Komissio on korostanut juuri tämän sopimuksen tehokkuuden arviointia ja sen erittäin myönteistä vaikutusta turvallisuuteen ja katsonut - mielestäni tässä yhteydessä aivan perustellusti - että direktiivin muodossa oleva lainsäädäntöaloite, jonka tarkoituksena on laajentaa tämä oikeudellinen muutos koskemaan kaikkia Euroopan unioninjäsenvaltioita, on perusteltu. Siksi tässä on kyse sellaisten toimien hyväksymisestä, joiden tarkoituksena on parantaa matkustaja-alusten turvallisuutta koskevaa yhteisön lainsäädäntöä täysin niiden poliittisten tavoitteiden mukaisesti, jotka on määritelty asiaa koskevassa valkoisessa kirjassa. Tämän vuoksi annan täyden tukeni asialle.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin mietinnön puolesta pitkälti samoista syistä, joiden vuoksi olen samaa mieltä Poignantin mietinnössä esitetyistä erityisistä ro-ro-matkustaja-alusten vakavuusvaatimuksista. Tukholman sopimuksessa Pohjois-Euroopan maat sitoutuivat soveltamaan matkustaja-aluksiin voimassa olleita paljon tiukempia turvallisuusmääräyksiä lisätäkseen tietyillä rakennustoimilla alusten vakavuutta merionnettomuuksien sattuessa. Tällä tavoin alukset saattavat pysyä pitempään pinnalla haaksirikon sattuessa. Koska joidenkin näistä toimista katsottiin olevan tehokkaita ja kelpoisia myös muilla kuin Pohjois-Euroopan merialueilla, komissio ehdottaa nyt 17. maaliskuuta 1998 annetun direktiivin 98/18/EY muuttamista siten, että nämä turvatoimet laajennetaan koskemaan myös matkustaja-aluksia, jotka kulkevat Euroopan unionin kansallisilla vesillä. Samaan aikaan valmisteilla olevassa direktiivissä komissio ehdottaa näiden toimien laajentamista koskemaan aluksia, jotka tekevät kansainvälisiä matkoja kaikilla Euroopan vesialueilla. Yhdyn direktiiveissä esitettyihin huoliin ja samalla olen erittäin ilahtunut siitä erityishuomiosta, jota tässä mietinnössä kiinnitetään sellaisten toimien edistämiselle, joilla parannetaan liikuntarajoitteisten matkustajien liikkumista.

Berthu (NI)
. (FR) Nizzan sopimus, joka on juuri hyväksytty, on joiltain kohdilta jo vanhentunut. Voimme päätellä niin Brysselin Eurooppa-neuvoston päätelmistä, joista käy etenkin ilmi, että:
Nizzan sopimuksessa määrättiin, että uusi äänten painotus otetaan käyttöön vasta 1. tammikuuta 2005 (Euroopan unionin laajentumisesta tehdyn pöytäkirjan 3 artikla). Jos laajentuminen tapahtuu vuoden 2004 aikana, miten sinä vuonna menetellään?
näyttää olevan parempi ottaa käyttöön poikkeus siitä perustamissopimuksen määräyksestä, jonka mukaan jäsenvaltiot toimivat vuorollaan puheenjohtajina, jotta uusilla jäsenvaltioilla olisi parempi mahdollisuus valmistautua puheenjohtajakauteensa.
lisäksi painotusta, määräenemmistöä ja Euroopan parlamentin jäsenten määrää koskevat määräykset pitäisi laatia ottaen huomioon 10 uutta jäsentä 12:n sijasta.
Tyydyn tekemään kaksi yleisluontoista huomautusta. Ensiksi nämä eivät ole ainoita kohtia, joiden osalta Nizzan sopimus on jo vanhentunut. Näemme tämän selvemmin tulevaisuudessa. Toiseksi, jos sopimusta pitää muuttaa nyt, mitä me teemme asiaa koskeville määräyksille, jotka sisältyvät Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 48 artiklaan, jonka tavoitteena on erityisesti taata keskustelu ja avoimuus? Brysselin Eurooppa-neuvosto ei kommentoinut tätä asiaa sanallakaan.

Goebbels (PSE)
Pidätyin äänestämästä Brysselin huippukokouksen päätelmiä koskevasta kompromissipäätöslauselmasta.
Ensiksikään en ole sitä mieltä, että meidän pitäisi onnitella itseämme Giscard d'Estaingin valmistelukunnan edistymisraportista. Toistaiseksi valmistelukunnan lähtökohdat ovat huonot, sillä se on keskittynyt eri politiikan aloja koskevan toimivallan palauttamiseen kansalliselle tasolle ja hallitustenvälisen lähestymistavan suosimiseen heikentämällä samalla komissiota ja Euroopan parlamenttia.
Lisäksi Eurooppa-neuvosto ei ole järjestänyt tulevan laajentumisen rahoitusta millään tavalla. Ongelmat ovat itse asiassa edelleen olemassa. Euroopan unioni joutuu viimeistään vuonna 2006 keskustelemaan ehdokasvaltioiden vaatimasta solidaarisuudesta.

Korakas (GUE/NGL)
Brysselin Eurooppa-neuvoston kokous vahvisti pahimmat ennusteemme. Vallanpitäjät ottivat koloniaalisen asenteen suhteessa ehdokasvaltioihin, ja asettivat liittymistä koskevia aikatauluja ja ehtoja, rajoittivat rahoitusta vuosien 2004 ja 2006 välillä sekä vähensivät EU:n talousarviosta kaudelle 2007-2013 myönnettävää rahoitusta, mikä vaikuttaa kaikkiin laajentuneen EU:n jäseniin. 
Näiden päätösten merkittävimpiä uhreja ovat edelleen työntekijät, joiden edellytetään vastaavan kaikista laajentumisen kuluista, vaikka todelliseen koheesioon osoitetut määrärahat ovat hävinneet kuin tuhka tuuleen.
Työntekijöiden jäljessä tulevat jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden maanviljelijät, jotka näkevät tulojensa häviävän maatalouden kuluihin tehtyjen leikkausten seurauksena.
Naton kanssa eurooppalaisesta armeijasta käytävät neuvottelut ovat sopusoinnussa imperialististen sodanlietsojien suunnitelmien kanssa. EU asetetaan Naton alaisuuteen ilman minkäänlaista takuuta EU:n jäsenvaltioiden rajojen loukkaamattomuudesta, se taipuu Yhdysvaltojen painostuksen alla ja se on antanut Turkille tehtäväksi arvioida kehitystä Kaakkois-Euroopassa ja Välimeren alueella pesten kätensä mahdollisesta konfliktista, joka tästä voi syntyä Turkin ja EU:n jäsenvaltioiden välillä.
Tämän kehityksen kielteiset seuraukset ovat herättäneet Euroopan kansalaiset ja he vastustavat näitä tulevaisuudennäkymiä, osoittavat nämä vaihtoehdot vääriksi ja taistelevat uutta järjestystä, sotaa ja imperialistisia suunnitelmia vastaan.

Maaten (ELDR)
. (NL) Kannatan EU:n nopeaa laajentamista käsittämää ne 12 valtiota, joiden kanssa nyt neuvotellaan. 
Mielestäni komission arvio, että 10 noista maista täyttää määrätyt kriteerit vuoteen 2004 mennessä on epäilyttävä. Koska päätöslauselmassa tuetaan tätä arvioita, en voi kannattaa päätöslauselmaa.

Van der Laan (ELDR)
. (NL) Kannatan laajentumista, mutta vastustan tätä päätöslauselmaa, koska pahoittelen kriittisen lähestymistavan puuttumista monilla aloilla.
Ensiksi monet ehdokasvaltioista eivät täytä Kööpenhaminan kriteereitä. Korruptioon, ilman oikeudenkäyntiä tapahtuvan tuomitsemiseen, syrjintään ja hallinnolliseen kapasiteettiin liittyvät ongelmat ovat yhä liian laajalle levinneitä.
Toiseksi uusien valtioiden liittymisen on ilmoitettu olevan "big bang" vuonna 2004. Kriteerit eivät ole ratkaisevia, vaan päivämäärä on. Siksi on poliittisesti mahdotonta siirtää jonkin maan liittymistä, kunnes se on täyttänyt kriteerit, koska annetaan ymmärtää, että kriteerit eivät oikeastaan ole tärkeitä.
Kolmanneksi on hyväksyttävää antaa maille jäsenyys, vaikka ne eivät vielä täyttäisikään Kööpenhaminan kriteereitä, mutta tällöin pitäisi varmistaa asianmukaisten arviointimekanismien (joihin liittyy seuraamuksia) avulla se, että nämä kriteerit täytetään ja että yhteisön säännöstö otetaan käyttöön mahdollisimman pian. Tällaisilla menetelmillä (joiden pitäisi myös olla käytössä nykyisissä jäsenvaltioissa) korvataan taloudelliset kriteerit, mutta niillä ei korvata oikeusvaltiota, demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Alankomaiden demokraattinen D66-puolue pitää näitä viimeksi mainittuja puutteita paljon vakavampina kuin taloudellisia puutteita. 
Lisäksi odotamme yhä tuhoisan maatalouspolitiikan uudistusta. Hiljattain tehdyt sopimuksen Saksan ja Ranskan välillä eivät millään muotoa palvele tätä tarkoitusta. Jos vanha, epäonnistunut maatalouspolitiikka otetaan ensin käyttöön uusissa jäsenvaltioissa, on vähemmän todennäköistä, että aito uudistus tapahtuu vuonna 2007.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén ja Karlsson (PSE)
 - (SV) Me ruotsalaiset Euroopan sosialistipuolueen ryhmän jäsenet, jotka olemme allekirjoittaneet tämän äänestysselityksen, päätimme äänestää koko yhteisen maatalouspolitiikan väliarviointia koskevaa päätöslauselmaa vastaan.
Kannatamme maatalouspolitiikan radikaalia uudistusta ja tuemme komission uudistusehdotuksia. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että se tapa, jolla parlamentin päätöslauselma on muotoiltu, antaa monenlaisia ja joskus ristiriitaisia merkkejä. Syy kantaamme on se, ettemme halua tehdä kehitysmaiden maataloustuotteiden pääsyä markkinoillemme enää vaikeammaksi. Kohdissa 6, 32 ja 34 puhutaan "suojelusta epäreilua ulkoista kilpailua vastaan" ja "erityisistä ulkoisista suojatoimista", jotka ovat asioita, joita emme voi tukea. 
Sitä paitsi emme halua missään olosuhteissa myöntää lisää varoja yhteisön maatalouspolitiikalle. Kohdassa 21 vaaditaan hyödyntämään täysimääräisesti asetettua enimmäismäärää eli 1,27 prosenttia BKTL:sta, mikä merkitsisi noin 25 000 miljoonan euron lisäystä tähän talousarvioon.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman ja Stenmarck (PPE-DE)
 - (SV) Maltillisten ryhmä äänesti tänään yhteisön maatalouspolitiikan väliarviointia koskevaa päätöslauselmaa vastaan. Teimme niin, koska uskomme, että on erittäin tärkeää, että yhteisön maatalouspolitiikan kulut eivät kasva sillä tavalla kuin päätöslauselmassa esitetään ja että nykyistä toimielinten välistä sopimusta pitää noudattaa. 
Emme myöskään voi tukea päätöslauselmaa, jossa suositellaan maataloustulleja. Päätöslauselman muotoilu heikentää komission ehdotusta.
Pahoittelemme sitä, ettemme voi kannattaa tätä päätöslauselmaa, koska siinä tuetaan laajasti komission ehdotuksia ja esitetään suositeltavia muutoksia yhteisön maatalouspolitiikkaan. Komission ensisijaisena tavoitteena on saada aikaan kilpaileva maatalous, josta on hyötyä kuluttajille, veronmaksajille ja maataloudelle sellaisenaan.

Bonde and Sandbæk (EDD)
 - (DA) Ensin haluaisimme huomauttaa, että tuemme voimakkaasti EU:n maatalouspolitiikan tarkistusta, eli mietinnön tosiasiallista tavoitetta. Koska olemme sitä mieltä, että tarkistukseen sisältyy vakavia puutteita, päätimme kuitenkin äänestää päätöslauselmaa vastaan. 
Haluaisimme, että tarkistukseen sisällytettäisiin "Kestävän yhteisen maatalouspolitiikan aloite" -julistus, jonka 85 ympäristö-, kehitys-, maatalous- ja kuluttajajärjestöä on hyväksynyt, mukaan lukien Tanskan luonnonsuojeluyhdistys.

Ducarme (ELDR)
Euroopan parlamentin tulee vastustaa mitä tahansa yhteisen maatalouspolitiikan tarkistusta, joka rikkoisi sen sopimuksen ehdot, jossa määrätään vuoteen 2006 asti Euroopan unionin toimivallasta maatalousalalla, etenkin kun kaikki merkit osoittavat, että Euroopan maatalousmenot ovat yhä huomattavasti pienemmät kuin Berliinissä vuonna 1999 sovitut määrät. 
Yhteisen maatalouspolitiikan pitää ensisijaisesti varmistaa sekä elintarvikkeiden turvallisuus että toimitusvarmuus, minkä vuoksi Euroopan unionin pitää asettaa samat laatu- ja terveysvaatimukset yhteisön ulkopuolisista peräisin oleville maataloustuotteille kuin eurooppalaisille tuotteille.
Koska maatalous on lisäksi erittäin tärkeä ylläpidettäessä taloudellista toimintaa maaseudulla ja pyrittäessä tasapainoiseen maankäyttöön, meidän on laadittava ja toteutettava tiettyjä toimia. Itse asiassa sääntelyn pysyvyys ja maaseudun tulopolitiikan ylläpitäminen takaa sijoitusmahdollisuudet sekä maatilojen ja maatalousyritysten toiminnan jatkumisen.
Meidän pitää ehkäistä se, että maanviljelijöille annettavan tuen rajoittaminen rohkaisee suuria yrityksiä laajentumaan lisää perhemaatilamallin kustannuksella, joka on ympäristöystävällinen ja johon sisältyy inhimillinen ulottuvuus.

Sacrédeus ja Wijkman (PPE-DE)
 - (SV) Olemme tyytyväisiä siihen, että päätöslauselmassa keskitytään yhteisen maatalouspolitiikan muuttamiseen ja että siinä korostetaan ympäristön, elintarvikkeiden turvallisuuden, terveyden ja eläintensuojelun asemaa maatalouspolitiikassa. On myös rohkaisevaa, että Euroopan parlamentti haluaa tukea nuoria maanviljelijöitä ja perinteisiä perhemaatiloja etenkin heikommassa asemassa olevilla alueilla. Olemme myös sitä mieltä, ettei ravinnon tuotantoa voida lähtökohtaisesti verrata teolliseen tuotantoon, minkä vuoksi sitä on suojattava tietyillä kaupan ehdoilla, joissa otetaan huomioon etenkin ympäristönäkökohdat. 
Olemme tyytyväisiä siihen, ettei alkuperäistä kohtaa 21, jonka mukaan komission ehdotukset edellyttävät, sitä, että EU:n talousarviossa hyödynnetään asetettua enimmäismäärää eli 1,27 prosenttia BKTL:sta, hyväksytty (356 puolesta, 135 vastaan). Se olisi merkinnyt noin 150 000 miljoonan Ruotsin kruunun lisäystä, mitä ei voida hyväksyä. Päätöslauselman missään kohdassa ei mainita, että nykyinen maatalouspolitiikka on protektionistista ja kohtelee monia maailman köyhimpiä maita kaltoin. Päinvastoin siinä annetaan vaikutelma puolustuksellisesta politiikasta, kun Euroopan parlamentti toteaa, että maatalouden on saatava riittävää ulkoista suojelua, eli sitä on suojeltava epäreilua ulkoista kilpailua vastaan. 
Siksi päätimme äänestää päätöslauselman kohtaa 21 vastaan ja pidättyä äänestämästä koko päätöslauselmasta.

Van den Bos and Van der Laan (ELDR)
. (NL) Yhteistä maatalouspolitiikkaa on uudistettava siitä aiheutuvien suurien kulujen, ympäristöhaittojen ja kehitysmaiden kannalta tuhoisien vaikutusten vuoksi. Euroopan unionin maatalouspolitiikan on oltava myös kansainvälisesti hyväksyttyä, ja Dohan kierroksen tavoitteet on todellakin saavutettava.
Tässä päätöslauselmassa puhutaan kuitenkin vanhanaikaisen järjestelmän puolesta. Siinä korostetaan yhä tarvetta taata hinnat, vaikka tämä on osoittautunut vuosien ajan kohtalokkaaksi markkinoiden vakaalle toiminnalle. Päätöslauselmassa ei korosteta riittävästi tarvetta kauaskantoisiin uudistuksiin, ja siinä tyydytään nyt esitettyihin vähäpätöisiin uudistuksiin. Sen vuoksi emme voi missään tapauksessa kannattaa Daulin päätöslauselmaa. 
Demokraattinen D66-puolue vaatii Euroopan unionin maatalouspolitiikan demokraattista valvontaa. Tässä yhteydessä Euroopan parlamentille on annettava oikeus yhteispäätösmenettelyyn ja täysi budjettivalta. 
Sen sijaan, että Euroopan parlamentti uudistaisi politiikkaa, se hyväksyy maataloudelle myönnettävät lisävarat ja nykyisen tuhoisan politiikan jatkamisen. Olemme järkyttyneitä siitä, että parlamentin alankomaalaiset kristillisdemokraatit suostuvat talousarvion enimmäismäärien poistamiseen maatalouden alalla.

Van Hecke (ELDR)
Äänestin tätä Daulin maatalouspolitiikan väliarviointia koskevaa päätöslauselmaa vastaan, sillä siinä vaaditaan Euroopan unionin nykyisen maatalouspoliittisen mallin säilyttämistä ja vahvistamista.
Nämä ovat huonoja uutisia Afrikalle ja kehitysmaille, joissa useimmat ihmiset saavat toimeentulonsa maataloudesta. Euroopan maataloustuet vievät kehitysmaiden maanviljelijöiltä mahdollisuuden kilpailla eurooppalaisten maanviljelijöiden kanssa. Sitä paitsi vientitukien vuoksi EU:n maatalousylijäämiä viedään kehitysmaihin hinnoilla, jotka ovat alempia kuin näiden maiden omat tuotantohinnat. 
Tuotannosta riippumattomat toimeentulotuet voivat olla perusteltuja, mutta vientituet eivät ole. Ne häiritsevät markkinoita, ovat kohtalokkaita köyhimpien maiden maanviljelijöille ja ovat vastoin kaikkia maailmankaupan vapauttamisen periaatteita. Järjestelmä on ennen kaikkea epäoikeudenmukainen: kun IMF vaati 1980-luvulla köyhimpiä maita poistamaan maataloustuet, rikkaat maat tukevat yhä maatalouttaan 20 vuoden kuluttua siitä.
Kuka joutuu maksamaan tästä aiheutuvat kustannukset? Eurooppalaiset veronmaksajat ja kehitysmaiden pienviljelijät joutuvat maksamaan. Voittajia ovat suuret elintarviketeollisuuden yhtiöt.
(Tekstiä on lyhennetty työjärjestyksen 137(1) artiklan mukaisesti.)

Queiró (UEN)
- (PT) Euroopan parlamentin otettava jyrkemmin kantaa Pohjois-Korean salaiseen ydinaseohjelmaan, jonka kehittämisen maan viranomaisen ovat myöntäneet, kuin se teki juuri äänestetyssä päätöslauselmaesityksessä. Päätöslauselmaesitykseen olisi etenkin sisällyttävä vaatimus, että tämä ohjelma lopetetaan ja siihen liittyvät toimet tarkastetaan niiden turvaohjeiden mukaisesti, jotka kansainvälinen atomienergiajärjestö on antanut. 
Lisäksi Euroopan parlamentin olisi korostettava kannassaan, että EU:n ja Pohjois-Korean välinen vuoropuhelu yhteistyön, humanitaarisen avun, sijoitusten ja demokraattisten hallintoelinten tuen alalla riippuu jatkossa tämän asian selvittämisestä. 
Tämän vuoksi minulla ei ole muuta vaihtoehtoa kuin pidättyä äänestyksestä.

Bonde and Sandbæk (EDD)
 - (DA) Lagendijkin mietinnössä (A5-0338/2002) ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta pyytää neuvostoa ja komissiota harkitsemaan mahdollisuutta lopettaa taloudellinen apu viidelle maalle - Albanialle, Bosnialle ja Hertsegovinalle, Kroatialle, Makedonialle sekä Serbialle ja Montenegrolle - jos ne eivät täytä kolmea poliittista ehtoa.
Junibevægelsen tukee sitä kantaa, että nämä poliittiset ehdot on täytettävä kaikkina aikoina. Siksi olemme päättäneet äänestää mietinnön puolesta, mutta seuraavin varauksin.
Emme ole sitä mieltä, että EU:n pitäisi tuomita yksittäisiä Euroopan valtioita, eikä tietenkään muitakaan maailman valtioita. YK on tällä hetkellä ainoa kansainvälinen yhteistyöelin, joka hyväksyy oikeudenmukaisten seuraamusten mahdollisuuden yksittäisiä maita kohtaan ja joka on samalla kansainvälisen yhteisön hyväksymä. Junibevægelsen ei ole sitä mieltä, että Euroopan unionilla pitäisi olla yhteinen ulkopolitiikka ja pitää tätä mietintöä yhtenä askeleena kohti tätä päämäärää. Äänestämällä tämän mietinnön puolesta osoitamme, että hyväksymme Balkanin maille asetettavat poliittiset vaatimukset, mutta emme keinoja. 
Lisäksi Junibevægelsen on vahvasti eri mieltä mietinnön kohdasta F, jossa todetaan, että nykyinen Nato-operaatio "Amber Fox" korvataan EU:n johtamalla operaatiolla. Näemme tämän yhtenä vaiheena EU:n omien sotilaallisten nopean toiminnan joukkojen perustamisessa.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Kannatin tätä mietintöä, koska olen sitä mieltä, että ilman koko Euroopan alueen aitoa vakautta on vaikeaa vastata Euroopan kansojen ajatuksiin ja odotuksiin kestävästä rauhasta ja dynaamisesta, kilpailukykyisestä ja sosiaalisesti oikeudenmukaisemmasta talousalueesta, joka kattaa koko mantereen. Me kaikki tiedämme, että Euroopan unionin strategia Länsi-Balkanin viittä valtiota - Albaniaa, Bosniaa ja Hertsegovinaa, Kroatiaa, Entisen Jugoslavian Makedonian tasavaltaa Makedoniaa sekä Serbiaa ja Montenegroa, mukaan lukien Kosovoa - kohtaan on sisällytetty vakaus- ja assosiaatioprosessiin ja että tämän strategian tarkoituksena on kehittää tuolle erityisen herkälle alueelle samankaltainen demokratia ja vakaa markkinatalous kuin EU:ssa on. Tavoiteltaessa sellaista eurooppalaista aluetta, jonka tunnusmerkkejä ovat oikeusvaltio ja taloudellinen edistys, katson tarpeelliseksi korostaa muutamia kohtia, joihin esittelijä viittasi. Näitä ovat erityisesti Kosovon aseman selvennys; pakolaisten paluuseen tähtäävän politiikan selkeä soveltaminen ja aktiivinen politiikka järjestäytyneen rikollisuuden ja korruption torjunnassa; oikeusvaltion vahvistaminen erityisesti luomalla riippumaton oikeusjärjestelmä, joka on demokraattisten mallien mukainen, koulutusjärjestelmän kehittäminen ihmisten välisen rauhan lujittamiseksi, puolueettoman historiantuntemuksen edistäminen, muiden kansojen ja niiden kulttuurien molemminpuolinen ymmärtäminen ja kunnioitus sekä sellaisten kaikenlaisesta poliittisesta valvonnasta riippumattomien uskottavien tiedotusvälineiden aseman vahvistaminen, jotka voivat toimia aitona oppositiona.

Andersson, Färm, Hedkvist Petersen, Hulthén ja Karlsson (PSE)
 - (SV) Päätimme äänestää tänään Schroedterin mietinnön puolesta. Emme kuitenkaan hyväksy johdanto-osan kappaletta B, jossa määritellään koheesiopolitiikan määrärahat. Laajentumisen taustaa vasten on vaikea tietää tarkasti, kuinka paljon varoja tarvitaan erilaiseen alueelliseen apuun. Siksi olisi parempi olla päättämättä etukäteen koheesiopolitiikalle myönnettävistä enimmäis- tai vähimmäismääristä.
Muuten pidämme mietintöä hyvänä.

Arvidsson, Cederschiöld, Grönfeldt Bergman ja Stenmarck (PPE-DE)
 - (SV) Maltillisten ryhmä äänesti tänään Schroedterin mietinnön puolesta, koska siinä korostetaan välttämättömyyttä säilyttää budjetin enimmäismäärä sekä lopettaa alueellinen apu niille alueille, joiden bruttokansantuote ei ole enää alle 75 prosenttia EU:n keskiarvosta. 
On kuitenkin tärkeää korostaa, että aluepolitiikka pitää uudistaa. Ei pidä jatkaa sellaista prosessia, jossa EU:sta tulee siirtounioni. Se, että maksetaan rahaa EU:lle ja saadaan se sitten takaisin rakenteellisen avun muodossa, ei ole hyvä tapa ratkaista kehitysalueiden ongelmia. EU:sta koituva hyöty uudelle jäsenvaltiolle ei koostu sen jakamista tuista veronmaksajien kustannuksella. 
Sen sijaan, että annetaan kohdistettua tukea jäsenvaltioiden heikoimmille alueille, jäsenmaksuja pitäisi alentaa niillä alueilla, joilla tulot ovat huomattavasti EU:n keskitasoa alemmalla tasolla. Tällä tavalla mikään jäsenvaltio ei häviäisi taloudellisesti ja niiden oma suuresti tuista riippuvainen talous välttyisi myös mahdollisilta haitallisilta vaikutuksilta. 
Kuten mietinnössä perustellusti osoitetaan, EU:n talousarvion kautta jaettaviin rahoihin on liittynyt petoksia. Siksi tukia koskevat säännökset on tehtävä selvemmiksi ja vähemmän moniselitteisiksi.
EU:n pitää myös tukea rajat ylittävää alueellista yhteistyötä ennen kaikkea sellaisten valtioiden välillä, joiden välillä on aikaisemmin ollut konflikti tai joiden suhteet ovat kireät.

Darras (PSE)
Voin vain ilmaista lopullisen tukeni tälle mietinnölle, jossa korostetaan, kuinka ratkaisevaa ja merkittävää koheesiopolitiikka on kaikille niille, jotka haluavat Euroopan unionin rikkaimpien ja köyhimpien alueiden yhdentymiseen ja solidaarisuuteen perustuvan eurooppalaisen mallin olevan muutakin kuin hurskas toive laajentuneessa unionissa.
Koska tämä politiikka on olennaisen tärkeää, sitä pitää uudistaa, sitä pitää muuttaa vastaamaan erityistarpeisiin ja kohtaamaan laajentumisen sosioekonomiset vaikutukset. 
Nyt meidän pitää uudistaa taloutta tavalla, joka on ympäristön ja yhteiskunnan kannalta oikea ja johtaa se kohti kestävää kehitystä. Kestävästä kehityksestä on tultava koheesion päämäärä, kuten Jacques Delors korosti jo vuonna 1993.
Jotta voisimme tunnistaa avun tarpeessa olevat alueet, bruttokansantuotteen henkeä kohti ei pitäisi olla enää ainoa käytettävä indikaattori. Sen lisäksi tarvitsemme muita alueellisia tilastollisia indikaattoreita. Kannatan näin ollen tarkistusta 10. 
Tuen tätä mietintöä täysin, koska siinä korostetaan voimakkaasti sitä seikkaa, että tulevaisuuden koheesiopolitiikan pitää perustua solidaarisuuden, kumppanuuden ja täydentävyyden periaatteisiin.

Mayol i Raynal (Verts/ALE)
Äänestin tämän mietinnön puolesta yhdessä ryhmäni kanssa, koska mielestäni koheesiopolitiikka on kauttaaltaan hyvää. Meidän on kuitenkin huomautettava, että EU:n valtioiden ensisijaisuus on merkinnyt sitä, että Irlannin ja Portugalin tapaiset valtiot, joilla ei ole merkittäviä alueellisia ongelmia, ovat hyötyneet siitä eniten. Lisäksi teknokraattista alueen käsitettä sovelletaan usein tilanteisiin, jotka ovat täysin erilaisia inhimilliseltä näkökannalta katsottuna. Näin ollen Katalonian ja Baskimaan kaltaiset itsehallintoalueet sisältävät usein alueita, joita asianomaiset valtiot eivät tunnusta sellaisiksi ja jotka voisivat hyötyä näistä rahastoista, mutta jotka jäävät epäoikeudenmukaisesti niiden ulkopuolelle. Lopuksi on huomautettava, että rajat ylittävä politiikka tuo yhteen erilaisia kansoja ja sen lisäksi joskus saman kansakunnan osia, jotka on erotettu toisistaan epäoikeudenmukaisesti.

Miranda (GUE/NGL)
. (PT) Kannatamme tässä mietinnössä annettuja lausuntoja, joissa todetaan, että "koheesiopolitiikan on perustuttava solidaarisuuden, kumppanuuden ja täydentävyyden periaatteisiin" ja että "kaikkein syrjäisimmät alueet saavat etusijan uudessa aluepolitiikassa". 
Olemme myös samaa mieltä siitä, että "EU:n politiikkojen johdonmukaisuutta voitaisiin huomattavasti parantaa taloudellista ja sosiaalista koheesiota hyödyttävällä tavalla". Tästä syystä meidän on tuomittava ne tuhoisat vaikutukset, joita unionin koheesiopolitiikalle koituisi niistä YMP:n väliarviointiin ja yhteiseen kalatalouspolitiikkaan liittyvistä ehdotuksista, joista keskustelemme.
Ei kuitenkaan riitä, että tunnustetaan pelkästään mahdottomuus päästä alle nykyisen 0,45 prosentin osuuden unionin BKT:sta, kun otetaan huomioon koheesiopolitiikan rahoitus tulevassa laajentuneessa Euroopassa. Lisäksi kun otetaan huomioon vakaussopimuksen määräämien rajoitusten vaikutukset vähiten kehittyneimmille maille - eikä vähiten Portugalille, jossa hallituksen talousarvioesityksessä, sen pyrkiessä täyttämään konvergenssikriteerit, painotetaan huomattavasti alueellista epätasapainoa - tämä vastaus on annettava koheesiopolitiikan tarpeiden todellisen arvioinnin pohjalta ja tarkistamalla laajentumiseen liittyvät rahoitusnäkymät.

Queiró (UEN)
. (PT) Tätä mietintöä koskevassa analyysissään aluepolitiikka-, kuljetus- ja matkailuvaliokunta korosti perustellusti joitakin taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesiopolitiikkaan liittyviä tärkeitä seikkoja. Tässä yhteydessä se muun muassa tunnusti rakennerahastojärjestelmän tehokkuuden kehitysalueiden taloudellisen kasvun avustajana, vastusti tämän politiikan järkeistämisyrityksiä ja yksilöi syrjäisimpien alueiden erityispiirteet.
Mietinnöstä puuttuu kuitenkin yksi perusperiaate, joka saisi meidät antamaan sille varauksettoman tukemme. Tämän periaatteen mukaan eurooppalaisen koheesiopolitiikan toteuttaminen laajentuneessa unionissa on näin ollen aluekehityksen kannalta turhan epätasapainoista, eikä koheesiopolitiikkaa voida toteuttaa sen solidaarisuuden kustannuksella, jonka me yhä olemme velkaa koheesiomaille, joista ensisijaisena on Portugali.

Raschhofer (NI)
. (DE) Tässä mietinnössä osoitetaan jälleen kerran rakenne- ja koheesiopolitiikan vakavat puutteet. Olen lukenut näitä mietintöjä vuosien ajan kiinnittäen paljon huomiota yksityiskohtiin, ja samat puutteet luetellaan aina: työttömyys kasvaa ja koheesiopolitiikan toimien voidaan katsoa jääneen tavoitteistaan. Tässä mietinnössä korostetaan sitä seikkaa, että 24,2 prosenttia EU:n avusta ei edes päädy tuensaaja-alueille vaan vauraille alueille. 
Joutuessamme kasvotusten näiden tosiseikkojen kanssa emme voi välttää kysymystä siitä, onko noudattamamme politiikka asianmukaista. Olen myös huolestunut ehdokasvaltioista. Ehdokasvaltioiden edistymistä käsittelevästä komission raportista käy ilmi, että ehdokasvaltioiden hallinnollisen kapasiteettia ja koordinointimekanismeja on kehitettävä välittömästi. 
Koska nimenomaisesti kannatan perustavanlaatuista eurooppalaista solidaarisuusihannetta, vaadin aluepolitiikan kauaskantoista uudistusta, jolla tämä ihanne lopultakin toteutetaan käytännössä. Schroedterin mietintö sisältää hyviä menetelmiä tämän saavuttamiseen ja vapauspuolueen ryhmä on siksi hyväksynyt sen.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Pidätyin äänestämästä tämän mietinnön lopullisessa äänestyksessä pääosin niiden hankaluuksien vuoksi, jotka liittyivät sen laatimisen ja joidenkin lopputulokseen sisältyvien epäselvyyksien vuoksi. Itse asiassa esittelijän esittämä alkuperäinen versio oli melko epämääräinen, ja sen jotkut osat olivat jopa ristiriidassa Euroopan parlamentin viime helmikuussa suurella enemmistöllä hyväksymän päätöslauselman kanssa. Siksi käytännöllisesti katsoen kaikki poliittiset ryhmät ovat esittäneet lopulliseen tekstiin tarkistuksia, joilla on saatu aikaan joitakin parannuksia, vaikka, kuten aina tällaisissa tilanteissa, lopullinen mosaiikki ei ole sisällöltään kovin laadukas. On totta, että jotkut taloudellisen ja sosiaalisen koheesion periaatteeseen ja joihinkin politiikkoihin liittyvät keskeiset kohdat, joista on päästy yhteisymmärrykseen on vahvistettu - mukaan lukien syrjäisimpien alueiden erityispiirteiden puolustaminen - mutta teksti ei sisällä sitä päättäväisyyttä, jonka haluaisin nähdä, ei etenkään niiden muutosten kannalta, jotka ovat edessä: laajentuminen ja toimielinuudistus. Tästä syystä lopullinen ääneni, yhdessä monien osaäänestysten kanssa, on yritys ilmaista se perustavanlaatuinen arvostus, jota tunnen tätä yhteisön periaatetta kohtaan (katso Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 158 artikla) Euroopan yhteisöjen ja Euroopan unionin keskeisenä perusperiaatteena ja pysyvänä ohjaavana periaatteena. Tätä kohtaa ei voida korostaa liikaa eikä siihen voida kiinnittää liiaksi huomiota. Vain koheesiopolitiikan jatkaminen voi johtaa paljon toivottuun taloudellisten ja sosiaalisten erojen kaventumiseen ja yhteisten arvojen vahvistamiseen Euroopan unionissa.

Simpson (PSE)
Keskustelu siitä, minkälaista Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen koheesiopolitiikan pitäisi olla vuoden 2006 jälkeen, ei ole lähimainkaan päättynyt. Nyt ei ole oikea hetki sille, että Euroopan parlamentti asettaa selkeät kriteerit. Tämän mietinnön tavoitteena on näyttää suunta, johon parlamentti haluaa keskustelun kulkevan. Niin kauan kuin meillä ei ole yksityiskohtaisempia tietoja taloudellisesti unionin keskiarvon alapuolelle jäävien alueiden tulevaisuuden tarpeista, olisi poliittinen virhe sanoa, että haluamme sovellettavan täsmälleen samoja kriteerejä kuin nyt. Siksi PSE-ryhmä äänesti esittelijän tarkistusta 12 vastaan.

Puhemies
Äänestykset ovat päättyneet.

Puhemies.
Julistan Euroopan parlamentin istunnon päättyneeksi. 
(Istunto päättyi kello 11.45.)

