
Simpson
Arvoisa puhemies, kiitän antamastanne puheenvuorosta. Haluan puhua teille ja parlamentille siitä traagisesta ja vakavasta junaonnettomuudesta, joka tapahtui eilen Paddingtonin aseman lähellä Lontoossa ja jossa kaksi junaa törmäsi toisiinsa. Tällä hetkellä kuolonuhreja on 26, mutta lukumäärän uskotaan kasvavan ehkä jopa kaksinkertaiseksi , ja vakavasti loukkaantuneita on paljon.
Tämän vuoksi pyydän teitä, arvoisa puhemies, kirjoittamaan Euroopan parlamentin puolesta kirjeen Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerille ilmaistaksenne järkytyksemme ja kauhistuksemme tämän vakavan onnettomuuden mittasuhteista ja pyytääksenne häntä välittämään syvimmän osanottomme onnettomuudessa menehtyneiden omaisille ja myös vakavasti loukkaantuneiden omaisille toivoen, että loukkaantuneet toipuvat täysin.
Olisin kiitollinen, jos voitte tehdä tämän, koska kyseessä on näin vakava junaonnettomuus.

Puhemies
Parlamentin jäsen Simpson, olen itsekin kuullut puhuttavan tästä hirvittävästä onnettomuudesta ja olen täysin ehdotuksenne kannalla. Kirjoitan meidän kaikkien puolestamme, jos teille sopii, syvimmät surunvalittelumme kaikille niille, jotka ovat kokeneet tämän katastrofin.

Turkin ja Euroopan unionin suhteiden tila
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Turkin ja Euroopan unionin suhteiden tilasta.
Olen vastaanottanut kuusi työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätettyä päätöslauselmaesitystä.

Sasi
. Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, Turkki on unionille avainkumppani niin taloudellisessa, sosiaalisessa kuin kulttuurisessa mielessä. Turkilla on ollut ja tulee olemaan tärkeä rooli myös maanosamme rauhan ja vakauden ylläpitämisessä. Tämä on viimeaikaisten Balkanin tapahtumien myötä tullut jälleen kerran todistetuksi.
On selvää, että unioni ja Turkki tarvitsevat toisiaan. Yhteistyön merkitys on entisestään korostunut neljä vuotta sitten voimaan tulleen tulliliiton myötä. Käsityksemme mukaan tulliliitto on hyödyttänyt molempia osapuolia. Viime vuonna EU:n vienti Turkkiin oli yli puolet Turkin kokonaistuonnista ja Turkin vienti unionin alueelle samana vuonna oli noin puolet Turkin kokonaisviennistä. Tässä yhteydessä on kuitenkin syytä panna merkille, ettei tulliliiton solmimisen yhteydessä sovittu rahoitus- ja institutionaalinen yhteistyö ole toteutunut suunnitellulla tavalla.
Turkki on Luxemburgissa vuonna 1997 ja Cardiffissa vuonna 1998 tehtyjen päätösten mukaisesti mukana laajentumisprosessissa. Turkille on luotu oma jäsenyyteen valmentava strategia, niin sanottu eurooppalainen strategia. Strategia sisältää niin yhteistyön syventämistä eri aloilla kuin rahoitusyhteistyötäkin. Suomi pyrkii puheenjohtajamaana edistämään eurooppalaisen strategian toimeenpanoa. Eurooppalaisen strategian rahoitusyhteistyötä koskevat kaksi asetusehdotusta ovat parhaillaan käsiteltävinä Euroopan parlamentissa. Strategian täysimääräinen toteuttaminen ilman rahoitusta on erittäin vaikeaa. Puheenjohtajamaana vetoammekin parlamenttiin, jotta kyseisiä asetuksia voitaisiin käsitellä myönteisesti ja mahdollisimman pikaisesti. Kuten kaikki tiedämme, Turkkia kohtasi traaginen maanjäristys elokuussa. Maanjäristyksen Turkille aiheuttama tuho ja vakavat aineelliset vahingot entisestään korostavat rahoituksen toimeenpanon tärkeyttä.
Unioni seuraa tarkoin yhteistyökumppaninsa demokratian kehitystä. Turkin ihmisoikeustilanteessa, vähemmistöjen oikeudet mukaan luettuna, on vakavia puutteita. Valitettavan usein kuulemme muun muassa sananvapauden rajoituksista, jotka eivät ole sopusoinnussa eurooppalaisten arvojemme kanssa. Olemme kuitenkin panneet tyytyväisinä merkille Turkin hallituksen viimeaikaiset toimet demokraattisten reformien toteuttamiseksi sekä ihmisoikeustilanteen parantamiseksi. Haluamme myös rohkaista Turkkia jatkamaan uudistusten tiellä. ETYJin huippukokous Istanbulissa 18. 19. marraskuuta tarjoaa Turkille merkittävän mahdollisuuden osoittaa, että se pyrkii edistämään yleisesti hyväksyttyjä kansalaisvapauksia.
Euroopan unioni vastustaa kuolemantuomiota kaikkialla ja kaikissa tapauksissa. Kuolemanrangaistuksen maailmanlaajuinen poistaminen on unionin yhteinen tavoite. Turkin lainsäädäntö mahdollistaa edelleen kuolemantuomion ja sen toimeenpanon. Maassa ei ole kuitenkaan toimeenpantu kuolemanrangaistusta sitten vuoden 1984. Toivomme Turkin pidättäytyvän jo tuomittujen kuolemantuomioiden täytäntöönpanosta - mukaan luettuna PKK:n johtaja Öcalanin tuomio. Odotamme Turkin poistavan kuolemanrangaistuksen lainsäädännöstään kokonaan ja jatkavan siihen asti moratoriota. Muistutamme lisäksi, että kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanosta pidättäytyminen on osa unionin yhteisiä arvoja, unionin, jonka jäsenyyttä Turkki on ilmoittanut tavoittelevansa.
Turkin ja Kreikan välillä on viime aikoina virinnyt rohkaisevaa kehitystä. Arvostamme Kreikan panosta tässä kehityksessä suuresti, ja pidämme maiden välillä alkanutta vuoropuhelua erittäin myönteisenä. On ollut koskettavaa huomata Turkin ja Kreikan maanjäristysten aiheuttamat aidot myötätunnon ja solidaarisuuden osoitukset molemmissa maissa. Toivomme, että viime aikoina kehittynyt positiivinen ilmapiiri voisi olla askel kohti maiden välisten suhteiden pysyvämpää parantumista. Lisääntynyt yhteistyö kasvattaa luottamusta, joka on taas omiaan vahvistamaan itäisen Välimeren ja koko Euroopan vakautta. Tämä on meidän yhteinen etumme.
Vaikka edellä mainittu vuoropuhelu herättää toiveikkuutta, on vaikeita kysymyksiä vielä jäljellä. Euroopan unioni ja puheenjohtajamaa antavat täyden tukensa YK:n ponnisteluille saada aikaan Kyproksen tilanteeseen pysyvä ja oikeudenmukainen ratkaisu. Toivomme liian pitkään jatkuneen ongelman ratkaisussa edistyttävän jo kuluvan syksyn aikana. Uskomme Turkin omalta osaltaan pystyvän myötävaikuttamaan oikeudenmukaisen ratkaisun syntymiseen.
Käydessäni kaksi viikkoa sitten Turkissa sain kuulla, että elokuisen maanjäristyksen tuhot ovat Euroopan suurimmat sitten toisen maailmansodan. Turkki ei selviä yksin jälleenrakennuksen vaativasta tehtävästä. Tuhojen korjaamisen kustannuksista ei vielä ole tarkkaa selkoa, arviot vaihtelevat 3 miljardin ja 6,5 miljardin Yhdysvaltain dollarin välillä. Järistys jätti kodittomaksi 400 000 ihmistä, jotka asuvat tällä hetkellä telttakaupungeissa. Asuminen näissä olosuhteissa ei talven tullen ole enää mahdollista. Euroopan unioni haluaa tukea Turkkia vaativassa jälleenrakennustyössä. Uskomme Euroopan parlamentin rakentavaan yhteistyöhön myös tällä tärkeällä saralla.
Suomi pyrkii puheenjohtajuuskaudellaan tekemään parhaansa Turkin integroimiseksi tiiviimmin eurooppalaisiin rakenteisiin. Hyvän perustan puheenjohtajamaan pyrkimyksille antaa pääministeri Ecevitin ja unionin edellisen puheenjohtajamaan välinen kirjeenvaihto: pääministeri Ecevit vahvisti kirjeessään Kööpenhaminan kriteerien olevan pohjana Turkin jäsenyyspyrkimyksille.
Unionimaissa vallitsee yksimielisyys niin Turkin merkityksestä yhteistyökumppaninamme kuin yhteistyön lähentämisen tarpeellisuudesta. Tämän ovat Euroopan unioni ja yksittäiset unionimaat useissa yhteyksissä tuoneet esiin. Vain muutama päivä sitten pääministeri Simitis ja liittokansleri Schröder totesivat unionin omalta osaltaan vakavasti pyrkivän myönteiseen lopputulokseen tulevassa Helsingin huippukokouksessa. Ydinkysymys on Turkin kandidaattiaseman vahvistaminen. Tähän tulokseen pääsemiseksi on sekä unionin että Turkin tehtävä aktiivisesti työtä ja osoitettava hyvää tahtoa.
Olemme vakaasti sitä mieltä, että lähentämällä Turkkia unioniin voimme parhaiten tukea maan demokraattisten reformien toimeenpanoa. Eristämisen tie ei tässäkään tapauksessa edistä sen paremmin Turkin kuin unioninkaan tavoitteita. Tarvitsemme tässä työssä välttämättä tueksemme Euroopan parlamentin konkreettisia toimia rahoituskysymyksissä ja yleistä tukea Euroopan unionin ja Turkin välisten suhteiden kehittämiselle ja lähentämiselle.

Verheugen
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, komissio pitää erityisen myönteisenä sitä, että Euroopan parlamentti käsittelee Turkin kysymystä jo tänään, näin pian työnsä alkamisen jälkeen, käymällä asiasta perusteellista keskustelua, sillä onhan siinä itse asiassa kyse yhdestä tärkeimmistä poliittisista ja strategisista kysymyksistä, joka meillä on tällä hetkellä Euroopassa ratkaistavanamme. Tämänhetkiset neuvottelut sijoittuvat ajankohtaan, jolloin on olemassa mahdollisuuksia Euroopan unionin ja Turkin suhteiden uudelleen suuntaamiseen: niitä käydään tarkalleen kaksi kuukautta ennen Eurooppa- neuvoston Helsingin kokousta, jolta odotetaan tärkeitä, laajentumisprosessiin kokonaisuutena ja ennen kaikkea myös Turkkiin liittyviä päätöksiä.
Neuvoston edustaja esitti äsken tämänhetkisestä tilanteesta poliittisen analyysin, johon komissio voi täysin yhtyä. Komission näkökulmasta lisäisin siihen vielä seuraavat ajatukset: vuoden 1997 Luxemburgin Eurooppa-neuvoston kokouksesta lähtien Euroopan unionin ja Turkin väliset suhteet ovat tunnetuista syistä huonontuneet. Kuten tiedätte, Turkki ei ole pitänyt riittävänä Eurooppa-neuvostolta saamaansa vahvistusta siitä, että sen jäseneksi liittyminen voisi tulla kysymykseen.
Pian joulukuun 1997 Eurooppa-neuvoston kokouksen jälkeen komissio hyväksyi niin kutsutun eurooppalaisen strategian, joka tähtää siihen, että Turkki valmistautuu jäsenyyteen kaikilla asiaan vaikuttavilla aloilla. Tämä eurooppalainen strategia laadittiin maakohtaisesti mitoitetuksi jäsenyyteen valmentavaksi strategiaksi, jonka tavoitteena on nykyisen tulliunionin laajentaminen ja syventäminen. Komission ehdotukset saivat poliittisen siunauksen Cardiffin huippukokouksessa kesäkuussa 1998. Cardiffin jälkeen on pidetty useita kokouksia, joissa on käsitelty strategian tiettyjen näkökohtien toteuttamista, mutta asianmukaisen rahoituksen puuttuminen on toistaiseksi estänyt merkittävän edistymisen asiassa, joskin tähän on lisättävä, että kokonaiskuva ei ole aivan niin synkkä kuin millaisena se toisinaan esitetään.
Tulliunionia on joiltakin osiltaan parannettu ja tunnustelut mahdollisesta palvelualoja koskevasta vapaakauppasopimuksesta ovat edenneet hyvin. Komission asiantuntijat ovat vierailleet Turkissa pyrkien siten lisäämään yleistä tietämystämme Turkin lainsäädännöstä kaikilta asiaankuuluvilta aloilta. Mitä rahoitukseen tulee, haluan huomauttaa, että Turkki on tämän vuoden loppuun mennessä saava 375 miljoonan euron osuuden Meda I -rahoitusohjelmasta. Meiltä vaaditaan kuitenkin vielä lisäponnistuksia, jotta täyttäisimme sopimuksemme Turkin kanssa. Komissio haluaa rohkaista Euroopan parlamenttia esittämään mahdollisimman pian kantansa eurooppalaisen strategian tukemiseen tarkoitetuista asetusehdotuksista.
Ilman tätä taloudellista tukea on vaarana, että eurooppalaiselta strategialta katoaa sen uskottavuus. Uskottavuutta tarvitaan kuitenkin kipeästi, myös jotta turkkilainen osapuoli saadaan vakuuttuneeksi siitä, että sen täytyy tehdä oma aktiivinen osansa strategian toteuttamiseksi. Jos todella haluamme auttaa Turkkia valmistautumaan jäsenyyteen siten kuin Luxemburgin Eurooppa-neuvosto on eurooppalaiselta strategialta toivonut, meidän olisi osoitettava, että aiomme itsekin tehdä merkittävän osamme tämän päämäärän saavuttamiseksi. Tässä prosessissa Euroopan parlamentilla on selvästi avainrooli.
Haluaisin tuoda tässä yhteydessä esiin tyytyväisyyteni siitä, että komissio reagoi niin nopeasti Turkkia 17. elokuuta ravistelleeseen tuhoisaan maanjäristykseen. Budjettivallan käyttäjän nopean reagoinnin ansioista oli mahdollista tehdä päätös 30 miljoonan euron varaamisesta katastrofiapuna jälleenrakennusta varten. Lisäksi Euroopan investointipankki aikoo myöntää keskipitkinä lainoina enimmillään 600 miljoonaa euroa jälleenrakennukseen sekä makrotaloudellisina avustuksina enimmillään 200 miljoonaa euroa varmistaakseen meneillään olevien uudistusten toteutumisen tiiviissä yhteisymmärryksessä Kansainvälisen valuuttarahaston kanssa.
Meidän olisi kuitenkin katsottava eteenpäin. Kuten jo mainittiin, Euroopan unionin ja Turkin välisiä suhteita käsitellään uudelleen Helsingin Eurooppa-neuvostossa. Tahtoisin selvyyden vuoksi todeta tässä yhteydessä seuraavaa: kaikkia hakijamaita mitataan Kööpenhaminan kriteereillä ja kaikkia kohdellaan tällöin samalla lailla. Poliittisten näkökohtien osalta Turkki ei täytä näitä kriteerejä. Lisäksi esiintyy puutteita demokratian, oikeusvaltiollisten periaatteiden, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen suojelun alueilla. Kysymys kuitenkin kuuluu, miten me voisimme päästä siihen, että Turkissa saataisiin käynnistetyksi tarvittavat uudistukset ja Turkki voisi lähteä kulkemaan määrätietoisesti ja peruuttamattomasti sitä tietä, jonka tuloksena se voisi kuulua kiinteänä osana Euroopan demokratioiden muodostamaan perheeseen. Olen täysin vakuuttunut siitä, että tämä prosessi lähtee Turkissa käyntiin ja voi johtaa tuloksiin vasta sitten, kun Turkille näytetään vihreää merkkivaloa Euroopan suuntaan.
Turkki on ottanut viime aikoina joitakin joskaan ei missään nimessä riittävän monia - edistysaskelia demokratisoinnin ja ihmisoikeuksien alueella, ja huomautan, että tämä tuodaan selvästi esiin myös seuraavassa Turkkia koskevassa edistymistä kuvaavassa kertomuksessa. Tätä Turkkia koskevaa kertomusta käsitellään ja siitä päätetään komissiossa jo ensi viikolla tasan viikon kuluttua tästä päivästä. Kertomuksessa viitataan muun muassa siihen, että tämän vuoden kesäkuussa maan erityistuomioistuinjärjestelmää on muutettu ja sotilastuomari niin kutsutusta valtion turvallisuutta käsittelevästä tuomioistuimesta on poistettu. Siinä mainitaan, että maassa on ryhdytty useisiin tärkeisiin lainsäädäntö- ja hallintotoimiin, joilla valtion virkamiesten toteuttamat ihmisoikeuksien laiminlyönnit saadaan kuriin. Odotamme Turkin ottavan vielä yhden tärkeän askelen ja luopuvan lopullisesti kuolemanrangaistuksesta.
Tulevaisuuden kannalta lupaavana merkkinä haluaisin nostaa esiin myös Kreikan ja Turkin välillä tapahtuneen lähentymisen, johon päästiin vähän ennen maanjäristystä useissa molempia osapuolia kiinnostaneissa kysymyksissä. Toivon vilpittömästi, että maiden välillä tapahtuneen lientymisen tuloksena aikaansaatu luottamus mahdollistaa sen, että ne voivat ryhtyä käsittelemään alueen vaikeita turvallisuuskysymyksiä samassa hengessä, jossa keskusteluja on tähänkin asti käyty.
Kuten tiedätte, Turkki on päättänyt suuntautua Eurooppaan ja se on valmis ottamaan toteuttaakseen Amsterdamin sopimuksen velvoitteet. Olen siksi sitä mieltä, että Eurooppa-neuvoston pitäisi tulevassa Helsingin kokouksessaan tehdä selväksi, millaisen aseman Turkki voi omaksua eurooppalaisessa rakenteessa. Haluan ilmoittaa teille jo tänään, että aion ehdottaa ensi viikolla komissiolle, että se antaisi Helsingin huippukokoukselle suosituksensa siitä, että Turkkia kohdeltaisiin hakijamaana samalta pohjalta kuin muitakin valtioita. Se tarkoittaa, että Turkin on hyväksyttävä Kööpenhaminan ja Madridin kriteereihin perustuvat velvoitteet. Turkilla on tässä vielä paljon tehtävää, ja siltä vaaditaan vielä huomattavaa edistymistä poliittisella ja taloudellisella alueella, mutta kun ajatellaan Turkin mittavaa strategista merkitystä Euroopan tulevaisuudelle sekä Euroopan turvallisuudelle, vakaudelle ja rauhalle, olisi pitkällä aikavälillä vakava virhe estää sitä pääsemästä tasavertaisesti mukaan laajentumisprosessiin.
Sekä meidän että Turkin tulisi käyttää Helsingin huippukokousta edeltävä aika siihen, että sovimme yhteisesti Turkkia koskevasta aikataulusta. Tästä aikataulustahan oli puhe jo liittokansleri Schröderin ja pääministeri Ecevitin välillä Kölnin huippukokouksen edellä käydyssä kirjeenvaihdossa. Tällöin olisi tarkoituksena käsitellä erityistoimia Kööpenhaminan kriteereihin kuuluvilla alueilla, jotta Turkkia voitaisiin sitä kautta auttaa täyttämään nämä kriteerit keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Turkin vastaavat Helsingin huippukokousta edeltävät aloitteet olisivat luonnollisesti omiaan lisäämään Eurooppa-neuvoston onnistumisen mahdollisuuksia.
Olen vakuuttunut siitä, että tällä parlamentilla on oleva merkittävä rooli lähitulevaisuudessa asiasta käytävässä keskustelussa, erityisesti silloin, jos Turkille Helsingin päätösten mukaisesti myönnetään hakijamaan asema ja jos alkaa laaja-alainen lainsäädännön mukauttamisprosessi, screening. Yhden asian haluan tehdä tässä selväksi, jottei synny minkäänlaista väärinkäsitystä: me emme puhu nyt jäsenyysneuvottelujen aloittamisesta Turkin kanssa vaan vasta aivan ensimmäisestä askelesta. Aivan ensimmäinen askel on hakijamaan aseman myöntäminen Turkille, niin että prosessi lähtee käyntiin ja meidän on joskus lähitulevaisuudessa mahdollista päästä keskustelemaan neuvottelujen aloittamisesta.

Poettering
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, neuvoston puheenjohtajan ja myös komission edustajan puheenvuorojen perusteella on varmaankin otettava lähtökohdaksi se, että Helsingin huippukokouksessa saadaan aikaan päätös hakijamaan aseman myöntämisestä Turkille. Olen Verheugenin kanssa aivan samaa mieltä siitä, että kyse on yhdestä tärkeimpiin kuuluvasta Euroopan unionin tulevaisuutta koskevasta strategisesta kysymyksestä.
Siitä huolimatta me kysymme, mikä on muuttunut joulukuun 1997 Luxemburgin kokouksen jälkeen, jolloin Turkille tarjottiin mahdollisuutta osallistua Eurooppa-kokoukseen, mistä se kieltäytyi. Muistelkaamme Turkin vuonna 1997 esittämiä perusteluja. Se totesi: meitä syrjitään, koska meitä ei hyväksytä mukaan liittymisprosessiin. Katson parlamentin jäsen Poosin suuntaan, joka oli tuolloin mukana ja kuuluu täällä toiseen suureen puolueryhmään. Jos annamme nyt Turkille hakijamaan aseman - ja sanon tämän hyvin vakavissani -, mutta aloitamme kaikkien muiden Keski-Euroopan valtioiden kanssa jäsenyysneuvottelut, mikä on todennäköisesti odotettavissa Helsingin kokoukselta, sehän on jälleen syrjimistä, koska Turkkia kohdellaan eri tavalla kuin Keski-Euroopan valtioita. Miten me sille silloin vastaamme?
Oma puolueryhmäni osallistui kompromissitekstin laadintaan. Minun on kuitenkin sanottava teille, että emme voi asettua tukemaan tätä kompromissitekstiä sellaisenaan, emme D kohtaa emmekä 1 kohtaa, sillä niissä annetaan sellainen kuva, kuin Turkin jäsenyys Euroopan unionissa vaikuttaisi myönteisesti Euroopan unionin turvallisuuteen, vakauteen ja kehitykseen. Meistä ei ole oikein sanoa näin tällä hetkellä. Nähdäksemme päätöslauselmassa on myös ristiriitaisuuksia. Kun 2 kohdassa sanotaan, että on noudatettava Kööpenhaminan kriteerejä jotka koskevat demokratiaa, oikeusvaltion periaatteita, ihmisoikeuksia ja vähemmistöjä , ja sitten 3 kohdan 3 artiklassa todetaan, että Turkki on vielä kaukana näiden kriteerien täyttämisestä, silloinhan meidän pitää ottaa tämä asia huomioon. Emme saa erehtyä luulemaan harhakuvitelmiin perustuvan politiikan pohjalta, että Turkki olisi jo nyt kyllin pitkällä saadakseen hakijamaan aseman.
Sanon täysin vakavissani enkä missään nimessä poleemisesti: tiedän, miten vaikea tilanne oli sosialistiryhmälle aikoinaan, kun käytiin keskusteluja tulliliitosta, ja me PPE-ryhmänä asetuimme tuolloin aina kannattamaan asiaa. En sano tätä moittiakseni teitä kantanne muuttamisesta, kun pyritte saamaan Turkille hakijamaan aseman. Sanon näin pikemminkin siksi, että me PPE-ryhmänä olemme aina kannattaneet sitä, että meillä olisi Turkkiin mahdollisimman tiiviit, kumppanuuteen perustuvat ja mahdollisuuksien mukaan ystävälliset suhteet, ja tämä pätee luonnollisesti nytkin.
Siksi haluammekin luoda Euroopan unionin ja Turkin välisen foorumin, jossa voimme neuvotella kaikista yhteiskunnallisista kysymyksistä. Lopuksi haluaisin todeta, että kutsu Eurooppaan on Turkille tietysti voimassa. Kuitenkin, jos annamme nyt Turkille hakijamaan aseman, herää kysymys, mitä vastaamme tulevaisuudessa Ukrainalle tai Venäjälle, jos kieltäydymme myöntämästä niille hakijamaan asemaa. Tämän vuoksi toteamme, että nyt ei ole oikea aika antaa Turkille tätä asemaa. Aivan ensimmäiseksi on saatava liikkeelle laajentuminen Keski-Euroopan maiden suuntaan. Vasta kun se on saatu onnistuneesti päätökseen, voimme kenties ottaa seuraavan askelen. Älkäämme kuitenkaan ottako toista askelta ennen ensimmäistä ja tehkäämme ennen muuta kaikkemme, jotta tästä Euroopan unionista, tästä suuresta Euroopan yhdistämishankkeesta, on 2000-luvulla tuloksena vahva, toimintakykyinen ja demokraattinen Euroopan unioni! Tämä on asetettava kaikkien muiden pohdintojen edelle, sillä haluamme luoda rauhan ja vakauden Euroopan selkeässä ja hyvässä kumppanuudessa Turkin kanssa. Vielä ei kuitenkaan ole koittanut aika tehdä strategisia päätöksiä Turkin jäsenyydestä Euroopan unionissa.

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, haluaisin muistuttaa siitä, että tämä parlamentti tai tätä edeltänyt parlamentti on aikoinaan päättänyt tekemäni esityksen ja mietinnön pohjalta, että olisi laadittava aikataulu siitä, millä tavoin Turkki ja Euroopan unioni voisivat lähetä toisiaan. Tämä vastaa täysin sitä, mitä komission jäsen täällä tänään totesikin.
Komission jäsen toi kiitettävän avoimesti ja selkeästi esille, mitä kantaa hän edustaa. Minäkin haluan sanoa täysin selvästi ja suoraan sen, että puolueryhmäni ei aio ottaa tänään asiassa kantaa sen paremmin puolesta kuin vastaankaan, koska meillä ei ole vielä tietoa edistymistä kuvaavasta kertomuksesta eikä myöskään neuvoston Turkin kanssa käymistä neuvotteluista. Yhtä selvästi haluan kuitenkin sanoa, että pidän hyvin valitettavana, kollega Poettering en sitä, että te ette hyväksy yhteistä päätöslauselmaesitystä, se ei ole olennaista , vaan sitä, että te vetäydytte tämän parlamentin hyvin suurella enemmistöllä tekemän päätöksen taakse. Sitä pidän valitettavana. Meidän on jatkettava tätä lähentymisprosessia, joka on vaikea ja kestää vielä pitkään - siitä ei ole epäilystäkään - Turkin kehityksen edistämiseksi.
Mikä Turkissa on muuttunut? Ensinnäkin: ennen muuta Kreikan ulkoministerin aloitteesta, mistä haluan antaa hänelle suuren tunnustuksen, on Turkin ja jäsenvaltiomme Kreikan välisissä suhteissa saatu aikaan huomattavaa parannusta tosin ei vielä parasta mahdollista , myös askelena niin tärkeän Kyproksen kysymyksen ratkaisemisen suuntaan.
Toiseksi: kurdikysymyksessä on kylläkin Öcalanin kuolemantuomioon liittyneiden ikävien tapahtumien saattelemana - kaikesta huolimatta otettu ensimmäisiä askelia poliittisen ratkaisun suuntaan, ja ihmisoikeuksien alueella ainoa saavutus ei ole vain Akin Birdalin vapauttaminen - sekin terveydellisistä syistä , vaan on saatu aikaan myös joitakin lainsäädännön muutoksia, jotka toivottavasti toteutetaan myös käytännössä. En halua liioitella enkä maalailla liian auvoisia näkymiä, mutta nämä ovat muutoksia, joihin meidän täytyy reagoida. Mitä jossakin maassa pitäisi ajatella, jos me toistuvasti sanomme, että teidän täytyy edistyä, edistyä ja edistyä, jos siihen ei kuitenkaan anneta varsinaisesti minkäänlaista myönteistä vastausta eikä signaalia?
Oma kriteerini ja meidän kriteerimme sosiaalidemokraattisessa ryhmässä on tämä: pystymmekö vahvistamaan omalla myönteisellä signaalillamme niitä myönteisiä muutoksia, joita Turkissa on havaittavissa? Tämä on ratkaiseva kysymys. Toinen on tämä: mitä sanovat ihmisoikeusjärjestöt? Mitä sanovat kurdien edustajat Turkissa? Keskustelipa Turkissa kenen kanssa tahansa - nimenomaan ihmisoikeuksista ja nimenomaan myös kurdien edustajien kanssa -, niin kaikkialla saa kuulla aivan suoraan ja selkeästi: vahvistakaa Turkin ja Euroopan välisiä suhteita! Se on meidän mahdollisuutemme, jotta voisimme pyrkiä vaikuttamaan asioihin paremmin, se on mahdollisuutemme, jotta voisimme tehdä enemmän tarvittavien muutosten aikaansaamiseksi Turkissa!
Tässä mielessä, arvoisa puhemies, totean suoraan ja selkeästi: aiomme antaa komission jäsenen selkeään lausuntoon yhtä selkeän vastauksemme, kun meillä on käytössämme kaikki tosiasiat ja asiakirjat. Yksi tavoite meillä sosialisteina ja sosiaalidemokraatteina kuitenkin on: asioiden ja olosuhteiden muuttaminen Turkissa niin, että sen yhteydessä voidaan todella puhua demokratiasta, vapaudesta ja ihmisoikeuksien kunnioittamisesta. Jos Helsingissä annetaan signaali, sillä on pyrittävä juuri tähän ja annettava täysi tuki Turkin ihmisoikeuksien puolesta kamppaileville. Tässä mielessä toivon puolueryhmäni puolesta, että Helsingissä saadaan asiasta hyvä päätös.

Duff
Arvoisa puhemies, keskeinen kysymys näyttää olevan, ovatko parlamentti ja Euroopan unioni riittävän itsevarmoja myöntääkseen Turkille hakijamaan aseman. Jos se ei onnistu, seurauksena on vakava kriisi suhteissamme Turkkiin. Kukaan ei halua erityiskohtelua Turkille eikä kenenkään pitäisi jättää huomiotta monia kurdien kohteluun tai Kyproksen tilanteeseen liittyviä ongelmia.
Ryhmäni on sitä mieltä, että hakijamaan kurinalaisen aseman ansiosta Turkki ryhtyy vakavasti valmistautumaan jäsenyyteen, pääsee mukaan tiiviimpään vuoropuheluun ja saa enemmän vaikutteita Euroopan unionin kulttuurista ja politiikasta. Parlamentti on todella viivytellyt tämän asian eteenpäin viemistä, kuten Meda-ohjelma ja eurooppalaisen strategian rahoitustuki osoittavat.
Liberaaliryhmä ja vihreät ovat esittäneet tarkistuksen, jossa kehotetaan antamaan selvä mahdollisuus jäsenyyden saavuttamiseksi. Se rohkaisisi Turkin edistyksellisiä ja uudistuksellisia voimia ja lisäisi Euroopan mahdollisuuksia auttaa Turkkia sen tulevassa kehityksessä. Kyproksen ja Kreikan hallitukset tukevat tätä kantaa, ja parlamentti on taantumuksellinen, jos se ei ole tämän kehityksen kärjessä.
Vetoan kaikkiin niihin, jotka haluavat Turkin uudistumista sen eurooppalaisten perinteiden pohjalta, että he antavat tukensa tarkistuksellemme.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, puhuessaan Turkin tuomioistuinten uuden toimintavuoden avajaisjuhlassa 6. syyskuuta maan kassaatiotuomioistuimen ylin tuomari Sami Selçuk arvosteli painokkaasti maan perustuslakia. Hän suomi ankarasti Turkin perustuslakia sanomalla: "Turkki on maa, jolla on perustuslaki, mutta se ei ole perustuslaillinen valtio." Perustuslaki suojelisi valtion oikeuksia kansalaisten vapauden kustannuksella. "Tarvitsemme enemmän demokratiaa, enemmän niitä kansalaisia, joilla on ajattelunvapaus, ilman että lait pyrkivät sitä rajoittamaan", tuomari totesi. Hän vaatii laaja-alaista demokraattista uudistusta sekä perusteellista poliittisen järjestelmän rakennemuutosta. Hän on oikeassa. Hänen vaatimuksensa ovat täysin yhteneviä meidän odotustemme kanssa. Olen suorastaan vakuuttunut siitä, että myös tämän parlamentin enemmistö on sellaisen demokraattisen Turkin kannalla, jossa kunnioitetaan ihmisoikeuksia ja vähemmistöjen oikeuksia. Olen myös vakaasti sitä mieltä, että velvollisuutemme ei ole tukea demokraattisia voimia ja heidän vaatimattomia saavutuksiaan vain moraalisesti vaan myös siksi, että demokraattinen Turkki, joka pystyy ratkaisemaan ongelmansa omassa maassaan, on hyödyksi Euroopan unionin sisäiselle turvallisuudelle.
Politiikallamme voisimme myötävaikuttaa siihen, että eurooppalaisen demokratian kannattajat Turkissa voisivat saavuttaa menestystä ja Eurooppaa vastustavat kovan linjan kannattajat jäädä häviölle. Tämä tarkoittaa, että tarvitsemme tällä hetkellä politiikkaa, joka pakottaa Turkin kritiikin saattelemana ratkomaan ripeästi ja inhimillisesti avoimena olevat kysymykset, kuten kurdikysymyksen, Kyproksen kysymyksen tai ihmisoikeuksiin liittyvän problematiikan. Se ei voi olla Turkin ulkopuolelle jättämisen tai eristämisen politiikkaa! Sen vuoksi Helsingissä täytyy olkootpa aikataulu ja täsmällinen menettelytapa sitten millaiset tahansa antaa merkki turkkilais- ja kurdisyntyperää olevien ihmisten ja Turkin demokratian puolesta.
Turkin mukaan saaminen puolueryhmäni puolesta en pysty sanomaan vielä mitään konkreettista, koska mekin käymme asiasta vielä keskustelua, mutta minulle itselleni tämä tarkoittaa sitä, aivan kuten Verheugenkin jo totesi, että on ehdottoman välttämätöntä , että sillä on Euroopan unionin hakijamaan asema , ei vain Turkin demokratisoinnin kannalta, vaan myös Balkanin ja Kaakkois-Euroopan rauhan ja vakauden kannalta. Kreikan ulkoministeri Papandreou sanoi eilen Istanbulin yliopistossa: "Haluamme Turkin Euroopan unioniin nyt!" Siihen ei ole mitään lisättävää! Uskoakseni hän teki asian täysin selväksi!

Alavanos
Arvoisa puhemies, ryhmämme kannattaa Turkin eurooppalaista tietä, joka voi lopulta johtaa Turkin liittymiseen unioniin, ja kannattaa avoimempaa rahoituspolitiikkaa sikäli kuin se auttaa erityisesti maanjäristysten lukuisten uhrien tilannetta. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että olisimme samaa mieltä puheenjohtajavaltio Suomen edustajan tai varsinkaan Verheugenin kanssa, emmekä kannata Euroopan parlamentille esitettyä yhteistä päätöslauselmaa.
Mielestämme meidän, Euroopan unionin, pitää olla periaatteiden yhteisö eikä kyyninen poliittinen olio, joka edistää geopoliittisia tarkoitusperiä, jotka ovat suureksi osaksi peräisin Washingtonista. Miksi me asetimme Slovakialle ehtoja, emmekä hyväksyneet sitä hakijamaaksi? Oliko tämä kielteistä Slovakian kannalta? Miksi kohtelimme samoin Baltian maita ja otimme esiin vähemmistöjen kunnioittamiseen liittyviä kysymyksiä? Oliko tämä kielteistä Baltian maiden kannalta? Emmekö saaneet havaita, että sekä Slovakia että Baltian maat ovat ottaneet selviä edistysaskeleita? Mistä syystä muutamme suhtautumistamme Turkkiin?
Verheugen sanoi, että meidän taholtamme täytyisi tulla sysäys, positiivinen signaali, joka voisi käynnistää Turkissa demokratisoitumisprosessin. Emmekö ole tehneet näin tulliliiton yhteydessä? Emmekö tehneet näin Euroopan kokousta koskevan ehdotuksen kautta? Emmekö tehneet näin Meda-ohjelman kautta? Vastausta emme saaneet. Näin ollen meidän pitäisi mielestäni pysyä tiukkoina ennakkoehtojen osalta, vaatia Turkilta konkreettisia edistysaskeleita. Lopuksi haluan sanoa, että olin surullinen kuunnellessani kolmen ryhmän pitävän Kreikan ulkoministerin julkilausumia ja kannanottoja väitteenä suhteiden kehittymisestä ehdoitta. Minä en halua sanoa tästä asiasta mitään. Tämä ei ole oikea paikka kommentoida tätä, mutta haluaisin kuitenkin sanoa, että Swoboda on väärässä sanoessaan, että Kyproksen kysymyksessä on tapahtunut edistystä, koska ulkoministeri Papandreou sanoi niin. Kyproksen kysymyksessä ei ole tapahtunut minkäänlaista edistystä! Saimme jälleen kuulla Ecevitin sanovan, että yhteisöjen välisessä sopimuksessa ei päästä eteenpäin, ellei Denktasin hallintoa tunnusteta. Ei minkäänlaista edistystä Kyproksen kysymyksessä, ei minkäänlaista edistystä kurdikysymyksessä!

Turchi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, saattaa vaikuttaa aivan uskomattomalta tai sitten pelkältä yhteensattumalta se, että vasta eilen illalla kurdiviranomaiset jättivät minulle ilmoituksen aseellisen taistelun jatkumisesta. Tämä on mielestäni tuomittavaa sekä demokratian että kansojen välisen vastavuoroisen yhteiskunnallisen kunnioituksen säilymisen kannalta. Sanon tämän siksi, että juuri tähän liittyy Turkin ongelma ja ongelma, joka liittyy meidän, yhteisön ja Turkin välisiin suhteisiimme.
Ennen Öcalanin tapausta ei kukaan asettanut kyseenalaiseksi erinomaisia suhteita valtioon, joka oli ilmaissut tahtonsa tiivistää yhteistyötään yhteisön kanssa niin paljon, että se haki jopa yhteisön jäsenyyttä. Myös parlamentin jäsen Poettering ilmoitti hetki sitten päätöslauselmassaan, että tullisopimuksia laadittaessa hän oli kannattanut tätä askelta. Jos minun siis toisaalta on katolisena kristittynä ja poliitikkona korostettava, että Turkkia on vaadittava osoittamaan suurempaa konkreettista kansalaisoikeuksiin ja ennen kaikkea ihmisoikeuksiin liittyvien keskeisten arvojen kunnioitusta, on toisaalta otettava huomioon myös se, että viime vuosien aikana Turkki on noudattanut kaikkia yhteisölle antamiaan sitoumuksia, koskivatpa ne sitten ulkopolitiikkaa, yhteistyötä, taloutta tai myös kulttuurialaa. Mielestäni sekä komission että neuvoston puheenjohtajia ja meitä kaikkia on siksi kehotettava noudattamaan ja kunnioittamaan kaikkia Turkin valtion kanssa solmittuja sopimuksia, mutta pitämään samalla kiinni siitä, että yhteisön toimivaltaiset elimet valvovat sitä, että demokratian kehitystä ja muiden valtioiden kanssa ilmenevien mielipide-eroavaisuuksien rauhanomaista ratkaisemista edistetään todellisin teoin eikä ainoastaan Turkin valtion antamissa julkilausumissa.
Mikäli etenemme tähän suuntaan tavoitteenamme laajentaa yhteisöä, ja samaan aikaan vaadimme, että sen periaatteita ja perusarvoja kunnioitetaan, silloin tämä elin voi saada takaisin roolin, joka sille kuuluu ja joka on ulkopolitiikan ja kansainvälisen uskottavuuden kannalta korvaamaton.

Belder
Arvoisa puhemies, 17. elokuuta sattunut kauhea maanjäristys iski juuri sille Turkin alueelle, missä väestön tulot asukasta kohden ovat korkeimmat. Katastrofialueen kolmen läänin osuus on 17 % maan teollisuustuotannosta. Yksi sadasta työntekijästä alueella sai surmansa maanjäristyksessä. Yksi neljästä asukkaasta menetti sukulaisiaan tai asuntonsa. Kukapa Euroopassa ei kykenisi tuntemaan myötätuntoa näitä uhreja kohtaan? Apua on tietysti annettu ja annetaan. Raamatun näkökulmasta se on oikeastaan velvollisuus.
Näin turkkilaisten maailmankuva muuttui äkillisesti ja odottamatta. Historiallisten arkkivihollisten Kreikan ja Armenian spontaanisti antama apu osoitti vääräksi turkkilaisen kansanviisauden, jonka mukaan Turkilla ei olisi ystäviä oman maan ulkopuolella.
Maanjäristys paljasti ikävällä tavalla maan sisällä näennäisen voimakkaan valtiokoneiston suuret puutteet. Koitti kansalaisjärjestöjen toiminnan hetki. Siitä lähtien vaatimukset perusluonteisista poliittisista ja sosiaalisista uudistuksista kasvoivat. Näin kävi myös yhteiskunnan korkeimmalla tasolla, ja jopa presidentti Demirel halusi viime viikon perjantaina leimata Turkin perustuslain epädemokraattiseksi.
Turkin liike-elämän korkea-arvoiset edustajat puolestaan vaimentavat näitä myönteisiä ääniä. He mainitsevat valtion ja yhteiskunnan välisen vaarallisen kahtiajakautumisen, mutta samalla kuilu köyhien ja rikkaiden välillä kasvaa. Mainitsemani teollisuusmiehet puhuvat sen puolesta, että voimat yhdistettäisiin kansalaisyhteiskunnan hyväksi, jotta räjähdysherkkää tilannetta voitaisiin lievittää.
Millainen asenne Euroopan unionin pitäisi ottaa tähän itsensä kanssa ristiriidassa olevaan Turkkiin? Varmasti sellainen, joka osoittaa vilpitöntä ja hyvää naapuruutta, johon kuuluu todellista poliittista ja taloudellista avunantoa. Euroopan unionin jäsenyyden tarjoaminen ei ole vielä ajankohtaista. Raportteja edistymisestä itse asiassa odotetaan.
Juuri Ankaran muuttumaton kova sotilaallinen linja kurdikysymyksessä - huolimatta PKK:n pyynnöistä aloittaa vuoropuhelu, johon kuuluisi aseellisesta taistelusta luopuminen - osoittaa, kuinka hyödyllistä ja välttämätöntä on tarkastella jäsenyysehtoja. Tähän on lisättävä vielä ratkaisematon Kyproksen kysymys.

Speroni
Arvoisa puhemies, komission jäsenen julkilausuman oli sanellut pelkkä utilitarismi: hän puhui taloudellisista, strategisista ja turvallisuuteen liittyvistä kriteereistä; hän ei edes maininnut demokratiaa ja ihmisoikeuksia. Turkissa kuolemanrangaistus on yhä käytössä, eikä yksilöiden tai kansojen oikeuksia kunnioiteta. Tässä ei ole kysymys ainoastaan kurdeista vaan myös muista vähemmistöistä; lainsäädännössä on yhä jäljellä demokratian vastaisia piirteitä, ajatelkaamme rikoslain 155 artiklaa tai niin kutsutun terrorismin vastaisen lain 8 artiklaa. Ennen hakijamaan aseman myöntämistä olisi mielestäni tarkoituksenmukaista varmistua siitä, että Turkki muuttaa lainsäädäntöään näiden seikkojen osalta. Vasta silloin on mahdollista edetä kohti jäsenyyttä.
Kuuluin komiteaan, jonka tehtäväksi Eurooppa-neuvosto antoi Öcalanin oikeudenkäynnin seuraamisen, ja minun on todettava, ettei myöskään rikostuomioistuimen menettelytapa mitenkään noudata demokraattisia sääntöjä. Näiden syiden vuoksi katson, että hakijamaan aseman myöntäminen Turkille on ennenaikaista.

Van Velzen
Arvoisa puhemies, olemme tietysti kuunnelleet hyvin kiinnostuneina Euroopan komission ehdotusta myöntää Turkille hakijamaan asema. Silloin kuitenkin joudutaan sellaisen kysymyksen eteen, että poliitikkona täytyy luonnollisesti toimia sillä hetkellä, kun menee hyvin, mutta että luonnollisesti täytyy kysyä myös, mitä sitten oikeastaan tapahtuu sen jälkeen, kun jollekin maalle myönnetään sellainen asema, sillä tässä ei ole nyt kysymys poliittisesta toiminnasta vaan valmistautumisesta EU:n jäsenyyteen.
Jos tarkastelee pelkästään sitä, millaisia ponnisteluja Keski- ja Itä-Euroopan maat joutuvat tekemään, täytyy myös kysyä, mitä tämä komission tarjous merkitsee Turkille. Haluankin kysyä komission jäseneltä, annammeko Turkin olla vuosikymmenten ajan tässä asemassa? Eikö olisi paljon johdonmukaisempaa edetä askel askelelta ja täydentää edelleen prosessia, jonka olemme käynnistäneet. Swobodan luettelo Turkin kehityksestä oli tietysti hyvin lyhyt. Ryhdymme nyt tarjoamaan tätä asemaa , myönteisenä Helsingin signaalina sellaiselle maalle, joka ei lainkaan täytä Kööpenhaminan kriteerejä.
Arvoisa puhemies, olen aivan vakuuttunut siitä, että siitä ei tule myönteistä Helsingin signaalia vaan suuri pettymys. Lisäksi, millä tavoin Euroopan unioni on itse valmistautunut Turkin tulevaan jäsenyyteen? Kuinka pitkälle olemme miettineet, mitä se merkitsee rajojemme kannalta? Kuinka pitkälle olemme miettineet, mitä se merkitsee maatalouspolitiikallemme ja syventämiselle, jota olemme toteuttamassa? Meidän täytyy myös vastata kaikkiin tämäntyyppisiin kysymyksiin.
Meidän on aika mennä syvemmälle. Meidän on aika ryhtyä ajattelemaan tämäntyyppisiä asioita nyt, kun Helsingissä aiotaan tehdä tällainen ehdotus, joka on täysin ennenaikainen. Toivon myös, että tulemme toisiin ajatuksiin, koska on myös Turkin hallituksen ja kansan kannalta todella turhauttavaa, jos ryhdymme tarjoamaan asemaa, joka ei tarjoa mitään tulevaisuudennäkymiä vuosikymmeniin.

Katiforis
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston edustaja, hyvät kollegat, on selvää, että tämänpäiväinen keskustelu Euroopan ja Turkin suhteista on alkulämmittelyä ennen Helsingin vuoden lopussa pidettävää huippukokousta. Neuvottelujen suunta ei ole vielä konkretisoitunut. Neuvoston suomalainen puheenjohtaja, pääministeri Lipponen, ilmoitti edellisen pääkaupunkikierroksensa yhteydessä Ateenassa, että hän ei ole vielä valmis tekemään konkreettisia ehdotuksia. Myös liittokansleri Schröder sanoi tavattuaan Kreikan pääministerin Simitisin Ateenassa, että hänen mielestään olisi virhe puhua julkisessa keskustelussa, lehdistöhaastattelussa, niistä edellytyksistä, jotka Turkin pitää täyttää, jotta sitä voitaisiin pitää hakijamaana. Arvoisa puhemies, tästä voidaan mielestäni päätellä, että Turkin pitää täyttää joitakin ennakkoehtoja ennen kuin sitä voidaan pitää hakijamaana.
Julkinen keskustelu on varmastikin yksi demokratian haittapuolista. Hallitukset voivat käydä salaisia neuvotteluja, mutta parlamentilla ei ole sitä ylellisyyttä. Uskon, että kaikki tai ainakin useimmat ovat samaa mieltä tietyistä perusasioista. Haluamme, että Turkki suuntautuisi Eurooppaan myönteisellä tavalla. Haluamme antaa runsaasti humanitaarista apua maanjäristyksen aiheuttaman murhenäytelmän vuoksi. Lopuksi kaikki tai ainakin useimmat meistä tietävät, että Turkin yksilönvapauden ja sananvapauden järjestelmillä sekä vankila- ja poliisitutkintajärjestelmillä ei ole mitään tekemistä demokratian ja eurooppalaisen sivistyksen kanssa. En voi unohtaa Luxemburgin pääministerin huomautusta, kun hän Luxemburgin puheenjohtajakaudella ilmoitti aivan oikeutetusti, että Eurooppa ei voi istua kiduttajien pöytään.
Arvoisa puhemies, tästä anakronistisesta hallinnosta on saanut maksaa myös Turkin kansa ja maanjäristyksen tuhannet kuolonuhrit. Niin ei olisi voinut käydä maassa, jossa lait, demokraattinen valvonta ja sananvapaus toimivat. Mielestäni komission jäsen on hyvin optimistinen arvioidessaan, että Turkki on Helsingin kokoukseen mennessä täyttänyt jäsenehdokkuuden edellyttämät ennakkoehdot.
Kreikan kansa on osoittanut lämpimät tunteensa Turkin kansaa kohtaan traagisen maanjäristyksen yhteydessä. Uskon, että myös Turkin kansalla on lämpimiä tunteita Kreikan kansaa kohtaan. Kreikan hallitus on ilmoittanut olevansa valmis hyväksymään Turkin etenemisen kohti jäsenehdokkuutta sillä ehdolla, että Turkki antaa joitakin merkkejä siitä, että se on valmis muuttamaan käytöstään radikaalilla tavalla. Turkki ei ole antanut tällaisia merkkejä. Turkki ei luovu Kyproksen kahtiajaosta ja sotilaallisesta miehityksestä. Turkki uhkaa edelleen Kreikkaa sodalla, jos Kreikka soveltaa kansainvälisen oikeuden aluevesisäädöksiä. Jäsenehdokkuus ei ole mahdollinen niin kauan kuin Turkki pysyy näissä kannoissaan. Täällä ollaan väärässä, kun sanotaan, että Papandreou on myöntänyt, että Kyproksen kysymyksessä Turkin osalta on tapahtunut edistystä. Voin vakuuttaa teille, että Papandreou ei ole sanonut mitään tällaista. Ei ole myöskään mahdollista vääristellä sitä, mitä hän on vaikutelman vuoksi sanonut. Jos Turkin taholta näkyisi merkkejä, ottaisimme sen tietenkin avosylin vastaan, mutta jonkinlaisia merkkejä on annettava. Arvoisa komission jäsen, pallo on Turkilla, ja seuraavan eleen pitää tulla Turkin puolelta, sillä Eurooppa on tehnyt tarpeeksi rohkaistakseen sitä, mutta tarvittavaa vastausta ei ole näkyvissä, ei Turkin taholta virallisella tasolla eikä myöskään Turkin kansan taholta, vaikka sekin kärsii oman hallintonsa alaisena, jotta Eurooppa voisi ottaa taas seuraavan askeleen. Meidän on saatava vastaus, ja sitten voimme tietenkin ryhtyä harkitsemaan Turkin jäsenehdokkuutta.

Ludford
Arvoisa puhemies, Lontoota edustavana parlamentin jäsenenä minulla on ilo edustaa monia turkkilaisia, kyproksenturkkilaisia ja kurdeja. Sen perusteella korostan sitä, että ennakkoluulot tai rotusyrjintä eivät ole suurin este Turkin jäsenyydelle. EU ei ole kristittyjen kerho. Eurooppa on kulttuurisesti monipuolisempi muslimikansalaisten ja -asukkaiden vuoksi, ja minä pidän sitä myönteisenä asiana. Suurin este Turkin jäsenyydelle on sen kyvyttömyys täyttää Kööpenhaminassa sovittuja poliittisia kriteerejä erityisesti demokratian, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen, varsinkin kurdiväestön oikeuksien osalta. On myös alentuvaista ja loukkaavaa suhtautua Turkkiin eri tavalla kuin muihin hakijamaihin, aivan kuin Turkki olisi toisen luokan hakija ja kykenemätön tavoittelemaan Euroopan poliittista tasoa.
Suurimpana mätäpaiseena Turkin järjestelmässä on kurdiväestön painostaminen. Se on vääristänyt Turkin valtion ja ollut perusteena sotilasvallalle. Sadattuhannet ihmiset ovat kuolleet, ja miljoonia on häädetty kodeistaan. PKK on syyllistynyt joihinkin julmuuksiin, mutta Turkin armeijan toiminta on ollut paljon sitä pahempaa. PKK:n tulitaukoa ei ole riittävästi kunnioitettu. Meidän virheemme on se, että pidämme Turkkia enemmän sotilaallisena liittolaisena kuin poliittisena kumppanina. Meidän on syvennettävä suhdettamme ja edistettävä rakentavaa muutosta, mutta meidän ei pidä vielä sanoa, että Turkki on jäsenyyteen johtavalla tiellä. Tästä syystä en voi tukea oman ryhmäni tarkistusta 1.

Korakas
Arvoisa puhemies, on selvää, että sekä neuvosto että komissio ovat päättäneet myöntää Turkille Euroopan unionin hakijamaan aseman. Näin mielestämme käy jälleen kerran ilmi, että tekopyhyys on kaikessa suuruudessaan Euroopan unionin perusperiaate. Eli kaksinaismoralistinen politiikka ja valikoiva suhtautuminen ihmisoikeuksiin ja kansainvälisen oikeuden kunnioittamiseen.
Minä itse en ole yllättynyt neuvoston ja komission tekemistä ehdotuksista. Kun Euroopan unioni pommittaa Jugoslaviaa, itsenäistä maata, eihän sille voi olla ongelma, että Turkki pommittaa kurdeja Irakissa. Kaksinaismoralistinen politiikka, joka perustuu Euroopan unionia hallitsevien voimien taloudellisiin ja poliittisiin etuihin, saa neuvoston ja komission sulkemaan silmänsä siltä, mitä Turkissa nykyään tapahtuu. Turkki torjuu demokratisoitumiskehityksen, kieltäytyy kunnioittamasta ihmisoikeuksia ja tallaa maahan kansainvälisen oikeuden jokaisen periaatteen. Vankilat ovat täynnä, kidutus ja surmanteot jatkuvat eikä Turkin hallitus piittaa PKK:n eleistä. PKK on lähettänyt edustajiaan Turkkiin nimenomaan rauhaneleenä ja lopettanut aseellisen taistelun.
Tämä ei kuitenkaan merkitse mitään Turkin hallitukselle. Se tahtoo saada kurdiongelmaan sotilaallisen ratkaisun hinnalla millä hyvänsä ja panna kurdien kansanmurhan täytäntöön. Kypros kärsii edelleen Turkin sotajoukkojen hyökkäyksestä ja miehityksestä, ja me ummistamme silmämme. Jos komission ja neuvoston ehdotus hyväksytään, voitte olla varmoja, että se ei rohkaise demokratisoitumista. Se rohkaisee jatkamaan entistä pahemmin nykyistä sietämätöntä epäinhimillistä politiikkaa, jota seuraavat myös provokaatiot Kreikkaa vastaan ja provokaatiot ihmisyyttä vastaan. Muutama päivä sitten yhteisessä EU:n ja Turkin välisessä kokouksessa Turkin edustaja sanoi meille: "Tällaisia me olemme, olemme demokraattinen maa. Ottakaa tai jättäkää."
Hyvä on! Menkää eteenpäin, niin saatte todelliseksi palkinnoksi ihmisoikeuksien kunnioittamisen!

Gollnisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, Euroopan oikeiston yhteistyöryhmää edustavat ranskalaiset, flaamilaiset ja italialaiset parlamentin jäsenet kannattavat suhteiden solmimista Turkin kanssa keskinäisen kunnioituksen, molemminpuolisten etujen ja sisäisiin asioihin puuttumattomuuden pohjalta. Sen sijaan he vastustavat selvästi Turkin liittymistä Euroopan unioniin, mikä ei olisi unionin eikä Turkin etujen mukaista.
Turkin valtio on suuri, mutta se eroaa Euroopan valtioista alkuperänsä, kielensä, historiansa, kulttuurinsa, uskontonsa ja instituutioidensa osalta. Suurin osa sen alueesta ja sen kansasta on Aasian puolella. Turkin liittyminen Euroopan unionin jäseneksi aiheuttaisi ongelmia, joita ei kyetä ratkaisemaan: maahanmuuttoa, jota lisäisi väestöllinen ero, ja taloudellista kilpailua, jota lisäisivät tuloissa ja palkkakustannuksissa olevat erot. Meidän on siis lopultakin päästävä eroon siitä maailman valloittamisen ajattelusta, jolla unionia halutaan laajentaa loputtomasti ottamatta huomioon kansallisia erityispiirteitä. Meidän on luovuttava myös siitä nöyryyttävästä epävarmuudesta, jossa olemme pitäneet Turkkia vuosikaudet. Meillä on oltava rohkeutta sanoa, että Turkin päätehtävänä on toimia siltana Euroopan ja Aasian, lännen ja idän välillä sen sijasta, että se liitetään unioniin kaikkien asianomaisten kansakuntien vahingoksi.

Salafranca Sánchez-Neyra
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että meidän täytyy lähteä liikkeelle tässä hankalassa ja monimutkaisessa asiassa, joka koskee suhteitamme Turkkiin, siitä toteamuksesta, että Euroopan unionin ja Turkin väliset suhteet ovat kahden vuoden ajan olleet talvehtimistilassa. Kysynkin komission edustajalta: onko tämä tilanne Euroopan unionin etujen mukainen?
Arvoisa puhemies, mielestäni meidän täytyy olla avoimia ja osata tehdä ero sen välillä, mitä voimme ja sen välillä, mitä haluamme luvata, ja mielestäni yksi niistä viesteistä - ja käännyn nyt neuvoston puheenjohtajan puoleen -, joka meidän täytyy antaa Helsingissä, on se, että Luxemburgin neuvotteluilmapiiriä on parannettava. Miten voimme parantaa sitä? Lähentämällä Turkkia Euroopan unioniin ja Euroopan unionia Turkkiin konkreettisin, kouriintuntuvin, käteisenä mitattavin teoin.
Mielestäni ei ole hyvä sivuuttaa kysymystä, joka meidän on joskus ratkaistava. Emme enää voi lykätä sitä. Haluammeko, että Turkki kiinnitetään lujasti länsimaisten arvojen demokraattiseen järjestelmään vai emmekö? Mitä olemme valmiita tekemään sen hyväksi?
Turkki on ollut Euroopan unionin uskollinen liittolainen, ja se ansaitsee selkeän ja vilpittömän vastauksen. Olen sitä mieltä, että Euroopan unionin on ratkaistava tilanne selkeästi eikä kerrottava totuuden sijasta sepitettyjä totuuksia, sillä loppujen lopuksi se synnyttää vain tyytymättömyyttä ja turhautuneisuutta. Käännyn selkeyden vuoksi komission edustajan puoleen, koska loppujen lopuksi se, mitä komissio päättää, on lopullista tai ainakin se saa arvonantoa valtion- ja hallitusten päämiehiltä. Aikooko komissio ehdottaa Eurooppa-neuvostolle samaa kuin ennenkin, vai aikooko komissio Kööpenhaminan kriteerien ja Turkin oman sisäisen vakaumuksen perusteella tarjota Turkille mahdollisuutta ehtiä tulevaisuuden junaan?
Haluaisin, että komissio vastaisi avoimesti, mikä on sen ehdotuksen sisältö.

Carnero González
Arvoisa puhemies, olen vilpittömästi sitä mieltä, että kaikkein tärkeintä Euroopan unionin ja Turkin välisissä suhteissa on välttää äkkinäiset mielenmuutokset ja käänteet. Tärkeintä on se, ettemme antaisi Ankaran hallitukselle emmekä Turkin yhteiskunnalle vääriä tai epätodellisia viestejä ja että kantamme perustuisi kahteen periaatteeseen.
Ensiksikin siihen, että Euroopan unionin ja Turkin väliset suhteet ovat kummallekin osapuolelle elintärkeitä nyt ja tulevaisuudessa, kaikilla alueilla ja kaikilla tasoilla, ja toiseksi siihen, että Euroopan unionin painopisteenä täytyy olla Turkin demokratiakehityksen järkevä edistäminen. Siinä meidän on sovellettava käytössämme olevia välineitä: assosiaatiosopimusta, epäilemättä myös tulliliittoa. Euroopan unionin täytyy vaatia Turkilta, että Kööpenhaminan kriteerit täytetään, mutta se ei saa lisätä niihin muita kriteereitä.
Kuuntelin levottomin mielin, miten parlamentin jäsen Poettering lisäsi Euroopan kansanpuolueen puolesta Turkin-suhteisiimme niin sanotun kulttuurikriteerin. Mitä se koskee? Sitäkö, että eurooppalaisten ja turkkilaisten välillä on ratkaisemattomia kulttuurieroja, joiden takia Ankara ei voi edes toivoa, että maa kuuluisi Euroopan unioniin? Vastustan jyrkästi tuota sopimatonta käsitystä.
Voimme vaatia poliittisia periaatteita, kansanvaltaa, ihmisoikeuksien kunnioittamista, vähemmistöjen - kurdiväestön - tasapuolista kohtelua, kansainvälisen laillisuuden noudattamista. Se, että lisäisimme muita kriteereitä, ei epäilemättä kuitenkaan olisi eurooppalaista sanan parhaassa merkityksessä. Haluaisinkin tähän asiaan selvityksen PPE-ryhmältä ja parlamentin jäsen Poetteringilta. Turkin yleinen mielipide, edistyksellinen, poliittinen, sosiaalinen ja yritysmaailman yleinen mielipide vaatii meiltä selkeää viestiä, mutta viestiin kuuluu Euroopan unionin ja Turkin lähentäminen ja samalla demokraattisten arvojen edistäminen, jota ei todellakaan vielä noudateta. Leyla Zana on varmastikin kaikkein selkein esimerkki siitä, mitä tarkoitan.

Van den Bos
Arvoisa puhemies, Euroopalla on paljon tarjottavaa Turkille ja Turkilla Euroopalle. Siksi olen samaa mieltä komission kanssa siitä, että Turkki saa hakijamaan aseman ja on tervetullut, jos se täyttää tiukat Kööpenhaminan kriteerit. Meidän täytyy auttaa Turkkia valmisteluprosessissa. On kuitenkin oleellista, että Turkki toteuttaa itse perusteellisia uudistuksia eikä pelkin sanoin vaan myös teoin. Johtoasema täytyy olla hallituksella eikä enää sotilailla. Niin kauan kuin Turkki loukkaa ihmisoikeuksia ja Ankara yrittää ratkaista kurdikysymyksen ennen kaikkea sotilaallisin keinoin, mitään mahdollisuuksia varsinaiseen jäsenyyteen ei ole. Edessämme olevassa päätöslauselmassa puetaan tämä näkemys sanoiksi, arvoisa puhemies, erityisesti 1, 2 ja 3 kohdassa. Pidän kuitenkin 9 kohtaa hyväksymisen kannalta mahdottomana, koska siinä annetaan virheellisesti ymmärtää, että Turkki pyrkii ratkaisemaan kurdiongelman rauhanomaisin keinoin. Kunpa se tekisikin niin.

Uca
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä kaikkien niiden puhujien kanssa, jotka ovat huomauttaneet, että nykyiset muutokset Turkin politiikassa ovat täysin riittämättömiä. Siitä huolimatta kannatan itsekin kurdisyntyisenä parlamentin jäsenenä taloudellisen avun antamista ja taloudellista yhteistyötä ja tuen Turkkia myös sen pääsyssä Euroopan unionin jäseneksi, jolloin Helsingin edellytykset on kuitenkin täytettävä, toisin sanoen Kyproksen kysymykseen, ihmisoikeuskysymykseen ja kurdikysymykseen on saatava poliittinen ratkaisu, kuolemanrangaistus on yleisesti poistettava, ja kaikille vangituille on myönnettävä yleinen armahdus. Kurdien kansallinen identiteetti on tunnustettava!

Oostlander
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on sellaisten demokraattisten oikeusvaltioiden liitto, joka vaikuttaa kansainvälisen oikeusjärjestyksen vahvistamiseen kahdenvälisesti ja suhteessa kolmansiin osapuoliin. Siksi Euroopan parlamentti toivoi, että Amsterdamin sopimukseen otetaan 6 artikla, joka koskee tätä asiaa. 7 artiklan nojalla on jopa mahdollista erottaa jäsenet, jotka eivät täytä 6 artiklan ehtoja. Siksi on myös johdonmukaista, että Euroopan unionin jäsenyydestä ei voida neuvotella sellaisten maiden kanssa, jotka eivät ole riittävässä määrin oikeusvaltioita. Tästä meillä on jo kokemusta Slovakian tapauksessa. Silloin otimme hyvin selkeän kannan. Asianomainen maa ei täyttänyt Kööpenhaminan poliittisia kriteerejä.
Komission jäsen Verheugen sanoo myös hyvin oikeutetusti, että Turkki ei täytä poliittisia kriteerejä, ja siitä lausumasta täytyy seurata jotakin. Emme voi luonnollisestikaan luopua Euroopan unionin luonteesta geopoliittisista tai reaalipoliittisista syistä. Emme voi antaa sellaisen maan, joka ei ole oikeusvaltio, päättää yhteisestä tulevaisuudestamme. Siitä ei voida edes neuvotella. Meidän täytyy suhtautua vakavasti unionin luonteeseen.
Neuvosto sanoo kohteliaasti, että Turkki tekee parhaansa muuttuakseen enemmän oikeusvaltioksi. Kollega Swoboda on tuonut esille muutamia ajatuksia näyttääkseen, että se pitäisi jossain määrin paikkansa. Hän ei itse suhtaudu innokkaasti luetteloon, jonka hän on toimittanut. Mistä sitten oikeastaan käy ilmi, että Turkki tekee parhaansa? Kyproksestako? Kurdikysymyksestäkö? Turkin kristittyjen vähemmistöjen kohtelustako? Käykö se ilmi siitä, että poliisi, joka toimii paikallisesti, miten haluaa, olisi pantu aisoihin? Käykö se ilmi armeijan roolin muuttamisesta? Käykö se ilmi muutoksista uskonnonvapauden alueella? Haluaisin nähdä joko neuvoston tai komission selkeän kertomuksen Turkin ottamista myönteisistä askelista sekä katsauksen asioista, joiden parissa täytyy vielä tehdä työtä.
Yhdessä asiassa meillä on Euroopan unionina puutteita. Se on tulliliiton taloudellinen toimeen paneminen. Kreikan hallitus on puhunut hyvin ystävälliseen sävyyn Turkin jäsenyydestä heti maanjäristyksen jälkeen. En kuitenkaan usko, että sillä on paljoakaan merkitystä. Pian selviää, onko Kreikan hallitus valmis purkamaan tulliliiton taloudellisten näkökohtien jumiutumisen. Se on ainoa asia, jonka Kreikan hallitus voi tehdä, ja kaikki muu ystävällinen puhe on täysin katteetonta. Haluamme ikään kuin käteismaksun. Euroopan unioni ei saa myöskään tuottaa pettymystä Turkille tässä asiassa. Myöskään kauniit sanat maanjäristyksestä eivät auta, koska ne eivät ole muuttaneet oikeusvaltiota.
Arvoisa puhemies, meidän täytyy antaa tässä asiassa Turkille täysi selvyys. Meidän on oltava selkeitä sanoissamme!

Sakellariou
Arvoisa puhemies, PPE-ryhmän puheenjohtaja osoitti myötätuntoa puolueryhmälleni sen vuoksi, että päätös tulliunionista oli aikoinaan meille hyvin vaikea. Haluaisin todeta, ettei myötätuntoon ole aihetta, kun ajatellaan, miten keveästi PPE-ryhmä on kääntynyt kannassaan 180 astetta tulliunionin hyväksymisen jälkeen.
Arvoisa puhemies, kuuntelin tarkasti, mitä neuvoston puheenjohtaja ja myös komission jäsen Verheugen sanoivat mahdollisen jäsenehdokkuuden myöntämisestä Turkille Helsingissä. Olisin ollut tyytyväinen kuulemaani, jos se olisi tosiaan edustanut Euroopan unionin rehellistä suhtautumista Turkkiin. Pelkään kuitenkin, että alamme jälleen noudattaa politiikkaa, jonka turvin olemme pystyneet vuosikausia piiloutumaan Kreikan taakse ja sanomaan: Kreikka ei milloinkaan suostuisi siihen. Nyt kun Kreikka osoittaa, että se voisi tietyin edellytyksin suostua asiaan, joudumme todella tunnustamaan väriä. Joudumme tosiasiallisesti omantunnonkysymyksen eteen: haluammeko Turkin mukaan Euroopan unioniin vai emme? Konstailu muotoseikoilla siitä, onko nyt kyse ehdokkuudesta hakijamaaksi vai tarkoitus luoda uusi hakijamaiden kategoria niitä varten, jotka kyllä katsotaan ehdokkaiksi mutta joiden kanssa ei neuvotella, ei ole suinkaan omiaan edistämään suhteitamme Turkkiin.
Viimeinen huomautukseni koskee niin ikään seikkaa, jossa muotoilua koskevalla konstailulla on ollut jatkuvasti osansa. Puhumme aina kurdikysymyksestä, mutta emme kurdikansasta. Kyse on kansasta, johon kuuluu 12 20 miljoonaa ihmistä, jotka eivät missään, sen paremmin Turkissa kuin muissakaan maissa, pysty käyttämään vapauksiaan eivätkä toteuttamaan ihmis- ja kansalaisoikeuksiaan. Niiden puolesta meidän on toimittava.

Giannakou-Koutsikou
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, ei ole epäilystäkään siitä, että jännityksen kiristyminen, turvattomuus ja epävakaus ovat kehityksen ja hyvinvoinnin vihollisia. Me kreikkalaiset tavoittelemme rauhan ja vakauden lujittumista koko eteläisen ja itäisen Välimeren alueella. On siis selvää, että pidämme Turkin lähentymistä Euroopan unioniin myönteisenä. Jotta mitään ei jäisi epäselväksi, minun täytyy korostaa, että Kreikan ja Turkin lähentyminen historiallisesta vastakkainasettelusta ja olemassa olevista erimielisyyksistä huolimatta on käytännössä yksi tärkeimmistä kansallisen ulko- ja turvallisuuspolitiikkamme painopisteistä.
Turkin eurooppalainen tie on kuitenkin kysymys, joka kiinnostaa suuresti kansainvälistä yhteisöä. Myönteinen kehitys riippuu vain ja ainoastaan tästä puheena olevasta maasta itsestään. Turkin eurooppalaiset tavoitteet voivat täyttyä, mikäli se hyväksyy etuoikeuksien lisäksi myös ne velvoitteet, jotka sitovat poikkeuksetta kaikkia valtioita, jotka haluavat liittyä Euroopan unioniin, ja mikäli se noudattaa johdonmukaisesti Kööpenhaminan ja Luxemburgin yhteisistä päätöksistä seuraavia ennakkoehtoja ja aikatauluja. On valitettavaa, että Turkin sisäinen ja kansainvälinen käytös on yhä kaukana eurooppalaisista vakiintuneista käytännöistä. Demokratisoitumisen ja yksilönoikeuksien kunnioittamisen alueilla puutteet ovat huomattavia. Kansainvälisessä järjestelmässä Turkille on tyypillistä kielteinen vakaus, kun se pysyy tiukasti niissä toimissa, jotka edistävät alueen geopoliittisen ympäristön epävakautta.
Väkivallalla uhkaaminen, riippumattomien valtioiden poliittinen kiristys, rajojen ja kansainvälisistä sopimuksista seurauksena olevien sitoumusten kyseenalaistaminen ja yleinen provokatiivinen asenne kansainvälisessä elämässä eivät edistä kansainvälistä laillista järjestystä.
Erityisesti Turkin kanta Kyproksen kysymykseen osoittaa, että mikään ei ole muuttunut, paitsi vääristynyt kuva, jota kansainvälinen lehdistö levittää tuhoisien maanjäristysten vuoksi. Turkki haluaa päästä lähemmäs unionia, mutta se ei ole valmis muuttamaan sisäpolitiikkaansa ja käytöstään. Onko tämä mahdollista, ellei Turkki kunnioita kansainvälistä laillista järjestystä? Hyvät parlamentin jäsenet, minusta on selvää, että valikoivaa erottelua, kohtelua ja lipsumista yhteisön lainsäädännön periaatteista ja säännöksistä ei voida pitää oikeutettuna. Tämä olisi väärin muita hakijamaita kohtaan ja tästä syntyisi epämiellyttävä ennakkotapaus nykyistä ja tulevaa laajentumista ajatellen...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Fava
Arvoisa puhemies, uskon, että tämä keskustelu ja ehdotus, josta keskustelemme, osoittavat selkeästi, että parlamentti haluaa välittää selkeän, voimakkaan ja ystävällisen viestin avautumisesta, viestin, jossa otetaan huomioon Kreikan hallituksen muuttunut asenne Turkin hallitusta kohtaan. Meillä on kuitenkin oltava myös rohkeutta myöntää, että tällä hetkellä parlamentti odottaa, että jopa ennen taloudellisia kriteerejä Kööpenhaminan poliittisia kriteerejä kunnioitetaan. Kööpenhaminan poliittiset kriteerit ovat eettisiä, ja ne edustavat tämän parlamentin ja Euroopan unionin todellista identiteettiä.
Euroopan unionin identiteetti perustuu siihen, että se on oikeusvaltio, ja tämä on paljon tärkeämpi seikka ja huomattavasti merkittävämpi ehto kuin mahdollisuus lyödä yhteistä rahaa tai toteuttaa yhteistä puolustuspolitiikkaa. Eettiset kriteerit merkitsevät ihmisoikeuksia, demokratiaa, vähemmistöjen kunnioitusta. Uskon, että ehdotukseemme laatimamme uusi epilogi on tarpeellinen loppulauselma, uskon, että meidän on edellytettävä sitä Turkilta. Hakijamaan asema ja viestit avoimemmasta asenteesta ovat hyväksyttäviä, kunhan meillä on rohkeutta toistaa ennen kaikkea itsellemme, että Turkin hyväksyminen Euroopan unionin jäseneksi on vaikeaa niin kauan kuin Turkin hallitus jatkuvasti jättää huomiotta turvallisuusneuvoston Kyproksen miehitystä koskevat päätöslauselmat, niin kauan kuin se kieltää kurdivähemmistön olemassaolon ja puhuu yleisesti terroristeista, niin kauan kuin Öcalania vielä uhkaa kuolemanrangaistus.
Mielestäni meidän on tätä asiaa harkitessamme jätettävä syrjään puhtaasti taloudellinen lähestymistapa ja tarkastelu. Meidän on vaadittava demokratian kouraantuntuvaa lisääntymistä, eikä tämä ole ainoastaan perustamissopimustemme edellyttämä takuu, vaan takuu ennen kaikkea kansoillemme, erityisesti Turkin kansalle.

Khanbhai
Arvoisa puhemies, historiallisesta näkökulmasta tarkasteltuna Euroopan unioni on pienokainen. Varhaislapsuudessaan se epäili Yhdistyneen kuningaskunnan jäsenkelpoisuutta ja hylkäsi sen jäsenhakemuksen. Tuona aikana monet olivat sitä mieltä, että Kreikka tai Espanja olettaisin, että kaikki tämä on nyt unohdettu eivät koskaan täyttäisi jäsenyysvaatimuksia.
Kymmenen viimeisen vuoden aikana olemme olleet todistamassa monia suuria muutoksia. Jäsenyys on laajentunut koskemaan 15 jäsenvaltiota, parlamentti on alkanut saada poliittista valtaa ja tahtoa, ja toivon, että se lakkaa olemasta pelkkä keskustelukerho.
Turkin hakemusta on arvioitava seuraavien kriteerien pohjalta: Turkin strateginen, maantieteellinen ja taloudellinen asema ja sen vaikutukset Eurooppaan; Turkin keskeinen asema NATOn jäsenenä ja se, miten tämä jäsenyys kestäisi, jos ovi suljettaisiin lopullisesti Turkin nenän edestä; se, että Turkki voisi tulevana vastuullisena EU:n jäsenenä sammuttaa Lähi-idässä ja kauempana palavat tyytymättömyyden liekit.
Ymmärrän niiden pelkoja, jotka ovat huolestuneita Turkin muslimiväestöstä. Saksassa ja Ranskassa asuu todellisuudessa paljon turkkilaisia, ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuu paljon muslimeja - kyproksenturkkilaiset mukaan luettuina. Kosovon ja Albanian väestö koostuu pääasiassa muslimeista. Turkin uskonnollinen monimuotoisuus on historiallinen sattuma, kuten maurien hallitsema Espanja muutaman sadan vuoden ajan. Turkin kulttuuri on selvästi eurooppalaista ja sen uskonnollisen monimuotoisuuden ei pitäisi heikentää sen eurooppalaista identiteettiä.
Kääntäkäämme katseemme seuraavien 10:n, 15:n tai 25 vuoden päähän ja pohtikaamme, mikä on Euroopan parhaimman edun mukaista: mikä lisää tämän nykypäivän Euroopaksi kutsumamme kansakuntien perheen vaurautta ja rauhaa? Älkäämme olko tekopyhiä vaan kysykäämme itseltämme, millä järkevällä perusteella Turkki olisi jätettävä ulkopuolelle. Eurooppalaiset nuoret, jotka ovat sosiaalisesti liikkuvaisempia ja paljon vähemmän uskonnollisia kuin me, odottavat meidän kehittävän Euroopan, joka tarjoaa meille kaikille mahdollisuuksia työhön ja vaurastumiseen.
Turkki ei voi liittyä EU:hun nyt, mutta maantiede, kulttuuri, historia, turvallisuus ja terve järki...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Roure
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin puheenvuoroni aluksi muistuttaa mieliinne 18. kesäkuuta 1987 hyväksytyn Euroopan parlamentin päätöslauselman.
Tässä päätöslauselmassa oli neljä kohtaa, jotka olivat ohittamattomia esteitä tarkasteltaessa Turkin mahdollisuuksia liittyä yhteisöön. Muistuttaisin siis mieliin nämä neljä kohtaa.
Ensinnäkin Turkin hallituksen kieltäytyminen tunnustamasta aikaisemmin tapahtunutta armenialaisten kansanmurhaa, toiseksi sen vastahakoisuus noudattaa kansainvälisen oikeuden määräyksiä erimielisyyksissään Kreikan kanssa, kolmanneksi turkkilaisten miehitysjoukkojen jatkuva läsnäolo Kyproksella ja neljänneksi kurdiongelman kieltäminen.
Sen jälkeen ei mikään ole muuttunut. Päätöslausemassa, josta äänestämme tänään, toistetaan tietysti useampia kohtia, mutta meidän on ehdottomasti painotettava, että emme voi hyväksyä Turkin nykyistä tilannetta ja että se ei ole Kööpenhaminan kriteerien mukainen, kuten kolmannessa kohdassa korostetaankin.
Turkin on muutettava asennettaan, jos se todella haluaa liittyä Euroopan unioniin. Sen on muututtava. Meidän mielestämme on selvää, että Kyproksen kysymystä ei voida sivuuttaa ja ettei Turkki voi peitellä kurdiongelmaa. Nämä ovat avainkysymyksiä.
Meidän on pidettävä lujasti kiinni vaatimuksistamme, jos haluamme olla uskottavia ja jos haluamme Turkin muuttuvan. Tiedämme, että demokratia voi olla vakaa vain sellaisessa maassa, joka pystyy tunnustamaan vähemmistönsä ja pystyy kunnioittamaan niitä; historia on viime aikoina jälleen osoittanut tämän meille.

Langen
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentilta vaaditaan nyt perusteellista ja avointa ja rehellistä arviota tähänastisesta ja tulevasta Turkin politiikasta. Turkki on ja tulee aina olemaan Euroopan tärkeä kumppani. Tätä kumppanuutta ei kuitenkaan vahvista se, että avaamme sille nyt jäseneksi liittymistä koskevia näkymiä. Tarvitsemme käytäntövaltaisia toimia, jotka vievät Euroopan unionia erillisen Turkin politiikan suuntaan. Olemme sanoneet kyllä tulliliitolle. Kuitenkin parlamentti on jäädyttänyt tulliliiton rahoituksen. Vaadin, että nämä käytäntövaltaiset toimet toteutetaan nyt mahdollisimman pian. Me tarvitsemme Turkkia luotettavana kumppanina tällä Euroopan laitamilla sijaitsevalla geostrategisesti levottomalla alueella.
Erillisen Turkin politiikan päämääränä ei kuitenkaan voi olla Turkin liittyminen Euroopan unionin jäseneksi. Jäsenyysnäkymien avaaminen, arvoisa komission jäsen Verheugen, jota Helsingin huippukokoukselta halutaan ja jota kuvailitte komission puolesta, on meidän vakaan käsityksemme mukaan selkeästi väärä tie. Me puhumme painokkaasti Euroopan unionissa harjoitettavan erillisen Turkin politiikan puolesta, joka rakentuu kolmen pilarin varaan: turvallisuuskumppanuuteen, tiiviisiin taloudellisiin kytkentöihin ja jatkuvaan vuoropuheluun poliittisista, taloudellisista, kulttuuria koskevista ja demokraattisista kysymyksistä.
Turkin ottaminen Euroopan unionin jäseneksi olisi Euroopan unionille itselleen ylivoimainen tehtävä ja vaatisi Turkilta jyrkkää poliittista muutosta, jota se ei näillä näkymin pysty toteuttamaan ja jota se ei, kuten tiedän, myöskään halua toteuttaa. Näin ollen Turkin jäseneksi ottaminen johtaisi moninaisista syistä Euroopan unionin laadulliseen muuttumiseen ja Euroopan yhdentymispyrkimysten väistämättömään pysähtymiseen. Ankaran sopimus ei ole sille riittävä peruste, sillä tämän ETY:n kanssa tehdyn sopimuksen jälkeen Euroopan unioni on kirjannut kolmeen eri sopimusmuutokseen, Euroopan yhtenäisasiakirjaan, Maastrichtin sopimukseen ja Amsterdamin sopimukseen, valmiutensa ja kykynsä siirtää uusia toimivalta-alueita kansalliselta tasolta Euroopan tasolle ja syventää siten Eurooppaa.
Puolueryhmäni kannattaa sen vuoksi jäsenyyden edellä erillistä Turkin politiikkaa. Me haluamme tällaiset korkean tason suhteet Turkkiin turvallisuuspoliittisista, taloudellisista ja poliittisista syistä. Haluamme kuitenkin myös syventää Eurooppaa edelleen, emme murentaa sitä sisältäpäin uusilla jäsenyyksillä, joista emme kykene suoriutumaan.

Titley
Arvoisa puhemies, minun on tunnustettava, että kuulemani lauseet, joissa Euroopan yli vyörytään tai se vallataan, saavat minut kauhistelemaan suunnattomasti parlamentissa käytävän keskustelun tasoa. Tämä keskustelu on kuitenkin hieman kummastuttanut minua, ja siksi haluaisin esittää ministeri Sasille ja komission jäsen Verheugenille kysymyksen, joka kuuluu näin: mikä ero on sillä, mitä tapahtuu Helsingissä, ja sillä, mitä tapahtui Luxemburgissa? Luxemburgissa vahvistimme, että Turkki voi hakea EU:n jäsenyyttä. Helsingissä puhumme käsittääkseni Turkin hakijamaa-aseman vahvistamisesta. Mutta aina kun kysyn komission jäsen van den Broekilta, onko Turkki hakijamaa, hän vastaa, että komissio pitää Turkkia jo hakijamaana. Mikä siis on täsmällisesti sanottuna uutta Helsingissä?
Kaikkien hakijamaiden on tietysti täytettävä Kööpenhaminan kriteerit, eikä Turkki ole varmasti mikään poikkeus. Mikään hakijamaa ei vielä täytä Kööpenhaminan kriteerejä, muussa tapauksessahan ne olisivat määritelmän mukaisesti jo jäseniä; miten Turkki siis eroaa niistä?
Kööpenhaminan kriteerien täyttäminen ei ole staattinen prosessi se on dynaaminen prosessi. Työskentelemme muiden hakijamaiden kanssa auttaaksemme niitä täyttämään Kööpenhaminan kriteerit. Latvian ja Slovakian ihmisoikeusongelmia ei olisi koskaan ratkaistu ilman myönteisiä näkymiä Euroopan unionin jäsenyydestä, ja Turkkia olisi kohdeltava samalla tavalla.
Meidän on oltava aktiivisesti mukana, jotta parantaisimme eurooppalaisen strategian toteuttamista. Meidän on yhdenmukaistettava Turkin lainsäädäntö yhteisön säännöstön kanssa ja meidän on autettava Turkkia kansalaisyhteiskunnan rakentamisessa. Emme onnistu siinä, ellemme toimi samalla tavalla kuin muiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa ja ole valmiita käyttämään lupaamiamme varoja: juuri tämä on ratkaiseva tekijä. Meidän on osallistuttava, kuten lupasimme tulliliiton ja assosiaatiosopimuksen yhteydessä, ja meidän on tehtävä työtä Turkin valmistelemiseksi Euroopan unionin jäsenyyteen niin kuin tapahtuu kaikkien muidenkin hakijamaiden kohdalla.

Morillon
Arvoisa puhemies, Brysselissä omassa ryhmässämme viime viikolla käydyn keskustelun samoin kuin tällä hetkellä istuntosalissa käytävän keskustelun kiivaus ja kiinnostavuus osoittavat jos siihen on vielä aihetta , miten merkittävä on tänään käsiteltävänämme oleva aihe.
Tässä valossa ollaan laajalti yksimielisiä siitä, että Turkille olisi annettava ensisijainen asema nimenomaan Euroopan historiaan ja maantieteeseen liittyvistä syistä. Näin ollen ollaan yksimielisiä tarpeesta syventää Euroopan unionin ja tämän maan välisiä suhteita. Epäilyksiä esiintyy kuitenkin edelleen, jos on arvioitava Turkin edistymistä sen lähentymispyrkimyksissä, sen kykyä ja jopa sen halua täyttää kaikki Kööpenhaminan kriteerit.
On tullut aika päästä epävarmasta tilanteesta. Siksi ryhmämme on ehdottanut, että perustetaan keskustelufoorumi, johon kokoontuisi tietysti Euroopan unionin ja Turkin poliitikkoja mutta myös kansalaisyhteiskunnan edustajia. Sen tavoitteena olisi syventää niiden kysymysten käsittelyä, joissa esiintyy edelleen ongelmia: näitä ovat tietysti ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamista koskevat kysymykset mutta myös taloudellisia suhteita koskevat kysymykset, joihin kuuluu Euroopan velvollisuus täyttää tulliliittoa koskevat sitoumuksensa ja niitä koskevan rahoituspöytäkirjan laatimisen nopeuttaminen.
Kun otetaan huomioon Turkin geopoliittinen merkitys ja se tehtävä, joka sillä on jatkuvasti ollut Euroopan puolustamisessa, olemme lopuksi sitä mieltä, että foorumin asialistalle olisi sisällytettävä myös ulko- ja turvallisuuspoliittiset kysymykset. Tällaisen foorumin perustaminen on mielestäni ainoa keino löytää suora vastaus edelleen avoinna oleviin kysymyksiin.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, pidän onnistuneena Euroopan unionin ja Turkin suhteiden uutta suuntaa, jota hahmotellaan Helsingissä ja jota kenties pitäisi tarkentaa korostamalla entistäkin painokkaammin kahta periaatetta, joihin näkemyksemme - käsittääkseni - perustuu.
Ensimmäinen on se, että Turkilla on oikeus olla osa Euroopan unionia, että tarvitsemme Turkkia hankkeessamme ja että hankkeemme on keskeneräinen niin kauan kuin Turkki ei liity unioniin.
Toinen on se, että sen on noudatettava liittymisessä samoja ehtoja kuin muiden hankkeeseen osallistuneiden.
Uskon vakaasti siihen, että emme tarvitse Turkkia ainoastaan turvallisuussyistä vaan lisätäksemme Euroopan rakentamishankkeen uskottavuutta ja yleismaailmallisuutta. Väestöltään muslimienemmistöinen maallinen suurvaltio osoittaisi, että rakennettava Eurooppa ei ole yksinomaan kristitty Eurooppa, vaan että se perustuu jokaiselle Euroopan kansalaiselle tärkeisiin yleismaailmallisiin arvoihin riippumatta siitä, mitä uskontoa hän edustaa tai edustaako hän mitään. Olemme sitoutuneet sellaiseen Eurooppaan, jolla voi olla yhteisiä arvoja sellaisten ihmiskunnan muiden suurten yhteisöjen kanssa, joista yksinomaan uskontoon perustuva hanke meidät sitä vastoin erottaisi.
Jos toteamme selvästi, että Turkilla on paikka valmiina, ja toivomme, että turkkilaiset euronaapurimme istuutuvat viereemme unionin pöytään, meidän täytyy yhtä päättäväisesti julistaa, ettei Kööpenhaminassa sovituista ehdoista tingitä millään tavalla. Meidän olisi samalla tunnustettava, että Turkilla on pitkä matka kuljettavanaan varsinkin ihmisoikeuksia ja kansojen ja maan väestöön kuuluvien - tunnustettujen tai ei-tunnustettujen - vähemmistöjen oikeuksia koskevan tilanteen osalta ja myös sen osalta, miten Turkki suhtautuu Kyprokseen. Kaikki tämä on todettava päättäväisesti mutta asioita liioittelematta tai kärjistämättä, niin että puutteet ja selvitettävät esteet kuvataan salailematta, mutta myöskin niin, ettei niitä esitetä ylitsepääsemättöminä vaikeuksina. Unionin täytyy tarkastella puutteita, myös kaikkein vakavimpia puutteita, ongelmina, ja sitoudumme auttamaan Turkkia löytämään ratkaisun ja pidämme aina mielessä sen, että yhteisenä tavoitteenamme on Turkin liittyminen Euroopan unioniin.

Tajani
Arvoisa puhemies, suhteet Turkkiin ovat vaikea ja monimutkainen aihe. Emme voi kätkeä itseltämme sitä, millainen todellisuus vallitsee valtiossa, joka sitä paitsi on aina kuulunut NATOon. Turkin on edistyttävä vielä paljon, vakiinnutettava demokraattisia ja länsimaisia arvoja, ratkaistava kysymykset, jotka liittyvät sen suhteisiin Kreikkaan ja Kyprokseen. Kuitenkin, jotta tätä kehitystä voitaisiin helpottaa, on uskoakseni harkittava vakavasti puheenjohtaja Poetteringin esittämää ehdotusta säännöllisistä, sovitun esityslistan mukaan pidettävistä kokouksista, joissa voitaisiin keskustella demokratiasta ja vähemmistöjen ihmisoikeuksista, taloudellisesta ja sosiaalisesta kehityksestä, turvallisuudesta ja ulkopolitiikasta. Kuljettavana oleva tie on hyvin pitkä, mutta avointa vuoropuhelua ja kumppanuutta, jota Poetteringin ehdottama foorumi voisi vahvistaa, ei voida eikä sitä pidä keskeyttää. Yhteyden katkaiseminen merkitsisi näet korostunutta islamilaisten ääriliikkeiden vahvistumisen vaaraa Turkissa: tällainen ilmiö lisäisi epävakautta Välimeren alueella. Tästä syystä kannatamme Euroopan unionin ja Turkin välisen vuoropuhelun jatkamista, mutta kehotamme samalla Turkkia kouraantuntuviin edistysaskeliin.
Lupausten politiikka ei riitä: tarvitaan todellisten tekojen politiikkaa, ihmisoikeuksien kunnioitusta, kuolemanrangaistuksen poistamista, vaikka onkin todettava, ettei kurdikysymys ole ongelma, joka koskee yksin Turkkia. Kurdivähemmistön ihmisoikeuksien kunnioitus ei ole ongelma, joka koskee pelkästään Turkkia, vaan se koskee myös Irania. Puhuttaessa ihmisoikeuksien kunnioittamisesta ja kurdiväestölle annettavista takuista tilannetta on toki tarkasteltava myös Turkin rajojen ulkopuolella, sillä muussa tapauksessa tästä kysymyksestä tulee pelkästään poliittisen propagandan väline. Tästä syystä uskon, että ehdotusta vuoropuhelun jatkamisesta voidaan kannattaa, mutta toistan, että Turkin on annettava konkreettista näyttöä sitoutumisestaan eurooppalaisiin demokraattisiin arvoihin.

Rack
Arvoisa puhemies, nykyinen Turkki ei ole tulevaisuuden hakijamaa. Kuolemanrangaistusta, ihmisoikeuksia, vähemmistöjä, demokratiaa ja oikeusvaltiollisia periaatteita koskevissa kysymyksissä edustamme aivan eri maailmoja. Tuskin yhtään vähäisempi on se juopa, joka erottaa meitä tärkeissä talous-, sosiaali- ja ympäristöoikeuden kysymyksissä vain muutamia tärkeitä alueita mainitakseni. Osassa Kyprosta yhä jatkuva sotilaallinen miehitystila ei sekään edistä osaltaan Euroopan rauhaa ja vakautta. Näitä tosiasioita ei voi mitenkään ohittaa. Jos joku muuta sanoo, hän osoittaa korkeintaan tekopyhyyttä. Tekopyhillä korulauseilla ei saavuteta luottamusta sen paremmin kumppanimme Turkin taholla kuin meidän omien kansalaistemme keskuudessakaan. Siksi emme myöskään voi hyväksyä eräitä käsiteltävänä olevan kompromissipäätöslauselman keskeisiä jaksoja. Ellei näitä asian kannalta merkityksellisiä osia poisteta tekstistä, aiomme hylätä koko päätöslauselman.
Turkin jäsenyys Euroopan unionissa ei ole asia, joka edistäisi merkittävästi unionin tulevaa kehitystä. Oikaisemalla tämän käsityksen autamme luomaan asiasta selvemmän kuvan Turkissa ja Turkin hyväksi. Samalla säilytämme uskottavuutemme omien kansalaistemme silmissä. Jotta Euroopan ja Turkin pitkällä lähentymisen tiellä voitaisiin saavuttaa jatkossakin edistymistä, tätä uskottavuutta tarvitaan vielä kipeästi. Tässä mielessä voimme asettua tukemaan kaikkea sitä, mistä tänään on jo useaan kertaan puhuttu. Tähän kuuluu esimerkiksi vaatimus siitä, ettei Euroopan unionille rahoituspöytäkirjan nojalla kuuluviin taloudellisiin velvoitteisiin Turkkia kohtaan suhtauduttaisi vakavasti vain puheissa, vaan että nämä varat myös vapautettaisiin käyttöön. Näin tekemällä osoitamme sekä omille kansalaisillemme että myös Turkille ja Turkin kansalaisille, että suhtaudumme vakavissamme vaatimukseemme ja vakaumukseemme: haluamme tulevaisuuden kumppanuutta! Se kuitenkin edellyttää myös sitä, että emme saa ottaa toista askelta ennen ensimmäistä, mitä tänään on jo useaan otteeseen esitetty pohdittavaksi.

Suominen
Arvoisa puhemies, esitellessään ohjelmansa Romano Prodi sanoi Euroopan parlamentille, että edessämme on ehkä kaksikymmentä tai jopa kolmekymmentä vuotta unionin laajenemista, jona aikana jäsenten määrä noussee kahteenkymmeneenviiteen - ehkä ylikin sen. Hänen aikaperspektiivinsä oli ja on realistinen.
Pelkään, että usealle paljon lähempänä mahdollista jäsenyyttä olevalle maalle kuin Turkki, on tarjottu poliittisen miellyttämisen toivossa useilta tahoilta - enkä tarkoita parlamenttia vaan hallitusten edustajia - jo vuosia sitten käsityksiä, että esimerkiksi Baltian maiden, Puolan ja Unkarin täysjäsenyys olisi mahdollinen jo vuonna 2002 tai 2003. Näidenkään valtioiden sisäinen kehitys ja ennen kaikkea niiden oma kyky täyttää unionin velvollisuudet saadakseen myös unionin oikeudet eivät riittäne niin nopeaan täysjäsenyyteen kuin he itse toivovat.
Eräs asia meidän on kuitenkin tehtävä itsellemme selväksi. Ei ole mielestäni rehellistä, jos verhoudumme sen taakse, että sanomme kehitystä Turkissa vielä riittämättömäksi, mutta tarkoitamme, ettei Turkki ylipäätään voi olla jäsen. Ei, mielestäni on sanottava kuten neuvostoa täällä edustava ministeri Sasi sanoi eräässä tilaisuudessa, että meidän pitää nähdä Turkissa vielä paljon kehitystä, mutta haluamme osoittaa hyvää tahtoa. Toisin sanoen, että emme sulje Turkkia pois. Myös unioni on huomaava laajenemisen rasitukset, kun jäseneksi tulee joidenkin vuosien jälkeen lähes neljänkymmenen miljoonan asukkaan Puola, jonka väestöstä neljännes yhä edelleen saa elantonsa maataloudesta. Unionillakaan ei ole rajattomia mahdollisuuksia, siksi on helppo yhtyä kollega Poetteringin sanoihin: tulevaisuudessa kyllä uudistuneelle Turkille, mutta se aika ei ole nyt.

Schröder, Jürgen
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mielestäni täällä toistuvasti esitetty ajattelun lähtökohta, että Turkin pitäisi täyttää tietyt edellytykset, jotta siitä voisi tulla Euroopan unionin jäsen, on väärä. Kuvitellaanpa, että Turkki tosiaan täyttäisi asetetut kriteerit. Me Euroopan unionissa emme yksinkertaisesti pystyisi ottamaan Turkkia jäseneksi. Se on tosiasia! Meillähän on Euroopan unionissa periaate, nimittäin periaate sosiaalisesta tulonjaosta rikkaiden ja köyhien kesken. Nimitämme sitä taloudelliseksi ja sosiaaliseksi yhteenkuuluvuudeksi. Jos Turkista tulisi Euroopan unionin jäsen, myös Turkilla olisi luonnollisesti oikeus vaatia, että tätä periaatetta noudatetaan. Siinä Euroopan unioni ottaisi itselleen ehdottomasti ylivoimaisen tehtävän.
Jo se, mitä nyt on tekeillä, on meille kovimman luokan voimainponnistus, nimittäin Puolan, Tsekin ja Unkarin jäseneksi ottaminen niiden toivon kuuluvan Euroopan unioniin mieluummin jo huomenna kuin ylihuomenna. Emme kuitenkaan voi hyväksyä lisäksi vielä Turkkia. Ja mitä tulee identiteettiin, joka on nostettu täällä toistuvasti esille, olen tätä mieltä: jos Turkki on eurooppalainen, silloin vähintäänkin Ukraina ja Venäjä kuuluisivat Euroopan unioniin sitä ennen, mikä myös on mahdotonta. Yhtä mahdoton asia on Turkin jäsenyys. Tästä ajatuksesta meidän olisi luovuttava. Emme saisi enää uskotella Turkille mitään, sillä se on epäreilua ja kevytmielistä. Me itse emme joudu kantamaan seurauksia vaan meidän lapsemme.

Sasi
. Arvoisa puhemies, kiitän parlamentin jäseniä arvokkaista mielipiteistä. Haluan korostaa sitä, että politiikassa on hyödynnettävä tilanteet, jolloin rauhaa, vakautta ja ihmisoikeuksia voidaan edistää. Nyt meillä on tämä mahdollisuus. Kosovon kriisi osoitti konkreettisesti, kuinka tärkeätä on, että rakennamme Euroopassa yhteistyötä ja rauhaa. Se voi tapahtua vain sitoutumalla eurooppalaisiin rakenteisiin, ja me tiedämme, että Turkilla on merkittävä rooli Kaakkois-Euroopan vakauden edistämisessä. Toinen keskeinen tapahtuma on maanjäristykset sekä Turkissa että Kreikassa. Ne ovat luoneet hyvää tahtoa Kreikan ja Turkin kansojen keskuuteen ja myös edellytyksiä näiden maiden poliittiseen lähentymiseen. Meillä on siis mahdollisuus etääntymisen sijasta parempaan yhteistyöhön.
Minä uskon, että lähentyminen auttaa myös oikeaa kehitystä Turkissa. Uskon, että se merkitsee sitä, että Turkissa katsotaan välttämättömäksi parantaa ihmisoikeuksia, demokratiaa ja poliittisia olosuhteita. Uskon, että se antaa myös mahdollisuuden edistyä Kyproksen kysymyksessä, koska tuossa asiassa Turkilla kiistatta on vaikutusvaltaa, ja sen myötävaikutusta tarvitaan, jotta siinä voitaisiin päästä eteenpäin.
Komission jäsen Verheugen viittasi puheenvuorossaan Turkin mahdolliseen kandidaattiasemaan. Tältä osin on todettava, että meidän on tehtävä vielä paljon työtä ennen Helsingin huippukokousta, jotta tällaiseen lopputulokseen voitaisiin päästä. Meidän on tehtävä työtä unionissa, mutta tärkeätä on myös se, että Turkki koko tämän prosessin ajan antaa positiivisia signaaleja siitä, että maan kehitys menee oikeaan suuntaan ja että Turkin demokratiaa ja ihmisoikeuksia vahvistetaan.
Täällä on keskusteltu Kööpenhaminan kriteereistä. Tältä osin on syytä todeta, että Kööpenhaminan kriteerit ovat neuvottelujen aloittamisen ehto. Nyt keskustelemme kandidaattiasemasta. Jos kandidaattiasema voidaan vahvistaa, Kööpenhaminan kriteerit muodostavat merkittävän tien tai reitin Turkin kehitykselle, ja ne ovat omiaan viemään kehitystä oikeaan suuntaan, kohti niitä arvoja, joita me täällä edustamme.
Haluan myös korostaa vielä Turkin merkitystä koko sitä ympäröivän alueen vakaudelle. Uskon, että jos islaminuskoisissa maissa nähdään, että Turkin uusi tie kohti läntisiä arvoja antaa sille paremmat taloudelliset mahdollisuudet ja paremmat poliittiset toimintaedellytykset, siitä tulee myös tärkeä esimerkki sitä ympäröiville islamilaisille maille ja se voi myös tällä tavalla vakauttaa kehitystä Euroopan lähialueilla.
Arvostan suuresti täällä esitettyä päätöslauselmaesitystä, ja haluan todeta, että olen erityisen tyytyväinen siihen, että parlamentti lupaa toimia ripeästi Turkkiin liittyvissä kysymyksissä. Haluankin vielä kerran vedota parlamenttiin, että rahoitusasetukset käsiteltäisiin parlamentissa mahdollisimman pikaisesti.

Verheugen
Arvoisa puhemies, haluan kiittää parlamenttia erittäin lämpimästi tästä keskustelusta, josta on apua myös komission työlle ja joka auttaa meitä edessä olevan ratkaisun tekemisessä. Saanen vastata muutamaan täällä esitettyyn kysymykseen.
Ensinnäkin: kyse ei ole siitä, että Turkille oltaisiin antamassa tänään tai ensi viikolla tai Helsingissä toiveita jäseneksi liittymisestä. Toiveita siitä Turkilla on ollut jo useiden vuosikymmenten ajan. Sille on toistuvasti vahvistettu, että sillä on näitä toiveita, viimeksi Luxemburgissa vuonna 1997. Turkki on jo osa Euroopan unionin laajentumisprosessia. Siksi Turkkia koskevat asiat komissiossa kuuluvat minun eivätkä jonkun muun vastuualueeseen. Turkki on osa laajentumisprosessia. Se, mistä me tänään puhumme, on vain taktiikkaa koskeva muutos. Luxemburgissa Turkille päätettiin valita toisenlainen etenemistapa kohti neuvottelujen aloitusajankohtaa kuin muille hakijamaille. Tämä Luxemburgin päätös on osoittautunut toteutuskelvottomaksi, koska Turkki pitää sitä syrjintänä.
Jos joku kysyy minulta, näemmekö vielä joskus Turkin Euroopan unionin jäsenenä, niin vastaan, että sitä minä en tiedä. Jos joku kysyy, pääsemmekö neuvottelemaan Turkin kanssa jäseneksi liittymisestä, sanon silloinkin, että en tiedä. Emme kuitenkaan saa asiaa koskaan selville, ellemme nyt yritä saada Turkkia lähtemään tielle, joka mahdollistaa sen, että se voi vielä joskus halutessaan käydä kanssamme jäsenyysneuvotteluja. Hakijamaan asema ei tarkoita neuvotteluja jäseneksi liittymisestä, vaan hakijamaan asema tarkoittaa sitä, että tutkimme, mitä täytyy tapahtua, jotta Kööpenhaminan kriteerit täyttyisivät. Kaikki täällä parlamentissa ovat olleet yhtä mieltä siitä, että haluamme demokraattisen Turkin, Turkin, joka kunnioittaa vähemmistöjen oikeuksia, suojelee ihmisoikeuksia, ja Turkin, joka tekee osansa koko alueen rauhan ja vakauden hyväksi. Kaikki puhujat ovat halunneet tätä. Voisiko joku ystävällisesti kertoa minulle, millä muulla tavoin voisimme edistää tätä prosessia kuin keskustelemalla siitä Turkin kanssa!
Helsingissä toivottavasti aikaansaatava päätös merkitsisi sitä, että ryhdymme käymään Turkin kanssa erittäin vakavaa vuoropuhelua, että ryhdymme lainsäädännön mukauttamistyöhön ja kerromme Turkille täsmällisesti, missä tarvitaan muutoksia. Vasta sen jälkeen, vasta kun nämä muutokset ovat toteutuneet, voidaan siirtyä puhumaan neuvotteluista. Voin taata teille, että kukaan ei tule tänne ja ilmoita, että haluamme nyt aloittaa jäsenyysneuvottelut Turkin kanssa, ellei Kööpenhaminan poliittisia kriteerejä ole selvästi ja yksiselitteisesti täytetty. Tämä tarkoittaa, että Turkin on täytynyt muuttua demokratian ja oikeusvaltiollisten periaatteiden kannalta jo, ennen kuin voimme alkaa neuvotella jäseneksi liittymisestä. Tämä tässä vain siksi, että tulisi todella selväksi, mistä oikeastaan on kyse!
Turkille on tarjoiltu vuodesta toiseen samoja perusteluja, joita sain kuulla täällä tänäänkin ja jotka haluaisin tiivistää sanoihin: "Ei näin eikä nyt!" Nyt koittaa totuuden hetki! Enää ei voidakaan sanoa pelkästään: "Ei näin eikä nyt!" Jos joku ei ota nyt vaarin tästä totuuden hetkestä ja käsitä, että Turkille on nyt löydyttävä selvä ja rehellinen vastaus, hän ottaa sen riskin, että kaikki mitä haluamme Turkilta, jää saavuttamatta, ja tilalle astuu aivan toisenlainen kehityskulku, josta joudutaan joka tapauksessa kantamaan yhtä lailla vastuu, nimittäin vastuu siitä, että Turkki ei pyrikään löytämään tietään Euroopan demokraattisen arvoyhteisön piiriin, vaan etsiytyy johonkin aivan muuhun suuntaan. Tästäkin on silloin oltava valmis kantamaan vastuu, jos tätä halutaan.
Aivan lopuksi muutama sana asian kulttuurisesta puolesta. En kiistä sitä, että Euroopan pääasiassa kristinuskon sävyttämän osan ja sen leimallisesti islamilaisen osan ja Turkin välillä on kulttuurieroja. Tätä en kiellä. Jos sitä vastoin ajatellaan, miten maailma on kehittyvä lähitulevaisuudessa, silloin tuskin vastauksena kulttuurisiin eroihin voi olla kulttuurien linnoittautuminen toisistaan erilleen, vaan vastauksenahan voi olla vain kulttuurien avautuminen toisilleen! Yhteistyö Euroopan ja Turkin välillä voisi olla rohkaiseva ja toivoa antava esimerkki siitä, miten toistensa naapureina sijaitsevat ja yhdessä elävät kulttuurit voivat löytää yhteisiä keinoja toteuttaa rauhaa, demokratiaa ja oikeusvaltiollisia periaatteita ja myös hyvinvoinnin edellytyksiä niissä eläville ihmisille.
Pyydän Euroopan parlamentilta, että se antaisi meille tätä tarkoitusta varten mahdollisuudet keskustella Turkin kanssa uskottavasti, myötävaikuttaa uskottavasti siihen, että muutokset Turkissa toteutuisivat. Tähän kuuluu myös se, että pidämme todella kiinni myös niistä sitoumuksista myös taloudellisista sitoumuksista , joita olemme Turkille antaneet.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Lähi-idän rauhanprosessi
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Lähi-idän rauhanprosessista, ja niitä seuraa keskustelu.

Sasi
. Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, minulla on ilo puhua teille tänään Lähi-idän rauhanprosessin tämänhetkisestä tilanteesta ja Euroopan unionin roolista siinä. On ollut ilahduttavaa kuulla usean vuoden tauon jälkeen myönteisiä uutisia rauhanprosessin edistymisestä.
Viime kevään tilanteeseen verrattuna moni asia on muuttunut. Puoli vuotta sitten olimme tilanteessa, jossa lokakuussa 1998 solmitun Wye River -sopimuksen toimeenpano oli kariutunut. Israelin hallitus ei kyennyt sisäpoliittisten paineiden vuoksi varmistamaan sopimuksen toimeksipanoa, ja maassa päädyttiin ennenaikaisiin parlamenttivaaleihin. Oslon sopimuksen mukaisen väliaikaisvaiheen päättyminen 4. toukokuuta tänä vuonna teki tilanteesta entistä epävarmemman. Palestiinalaiset olivat ilmoittaneet julistavansa yksipuolisesti itsenäisen Palestiinan valtion tuona päivänä. Kun Israelissa käytiin samalla kiivasta vaalikampanjaa, olivat ainekset tilanteen kärjistymiselle olemassa. Ilmapiiriä sävytti yleisesti pettymyksen ja epävarmuuden tuntu. Myös terroristi-iskujen lisääntymistä pelättiin.
Tänään tilanne on suurelta osin toisenlainen. Israelin parlamentti- ja pääministerivaalien tulos toukokuussa oli käännekohta, joka mahdollisti konfliktin sovittelun käynnistämisen uudelleen. Israelin uusi hallitus on vakuuttanut kansainvälisen yhteisön siitä, että se pyrkii tosissaan rauhaan naapurimaittensa kanssa. Tietty arvaamattomuus liittyy toki aina Lähi-idän poliittiseen kehitykseen. Erona viime vuoden lopun tai viime kevään tilanteeseen on, että tällä hetkellä on aihetta toiveikkuuteen. Meillä on näyttöä lisääntyneestä poliittisesta tahdosta, kyvystä suoriin neuvotteluihin ja tehtyjen sopimusten toimeenpanosta ajallaan.
Tiedän, että Euroopan parlamentti seuraa tarkkaan Lähi-idän rauhanprosessin kehitystä ja että täällä on runsaasti asiantuntemusta alueen kysymyksissä, mitä osoittaa parlamentin toukokuussa julkaisema tutkimus Lähi-idän rauhanprosessista. Keskityn viime kevään jälkeiseen kehitykseen. Silloinhan parlamentti on viimeksi antanut asiasta julkilausuman.
Suomi unionin puheenjohtajamaana on johdonmukaisesti pitänyt Lähi-idän rauhanprosessia yhtenä tärkeimmistä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kysymyksistä. Seuraamme rauhanprosessin kehitystä tarkkaan ja pidämme osapuoliin tiiviitä yhteyksiä. Suomen ulkoasiainministeri vieraili alueella 1.­5. elokuuta. Suomen tasavallan presidentti Martti Ahtisaari on parhaillaan alueella vierailulla, joka kattaa Israelin, palestiinalaisalueet, Syyrian ja Libanonin. Lisäksi olemme havainneet suureksi hyödyksi erityislähettiläs Moratinosin solmiman kattavan yhteysverkoston ja hänen syvällisen asiantuntemuksensa. Hänen työnsä on ollut erittäin arvokasta Euroopan unionin tiedonsaannin, näkyvyyden ja keskusteluyhteyksien kannalta.
Euroopan unioni on antanut merkittävän panoksen viime kuukausien kehitykseen. Olemme aina rohkaisseet osapuolia keskustelemaan ja neuvottelemaan. Sen lisäksi olemme myös pyrkineet luomaan edellytyksiä rauhanprosessille suotuisan mielipideilmaston syntymiselle ja toimineet jännityksen purkamiseksi. Tästä on hyvänä esimerkkinä Berliinin Eurooppa-neuvoston julkilausuma, jolla oli mielestäni merkittävä tehtävä keväistä jännitystä vähennettäessä.
EU:lta on toivottu useissa yhteyksissä suurempaa aktiivisuutta Lähi-idän rauhanprosessissa. Totta onkin, että meillä on vaikuttamiseen erinomainen asema. Euroopalla on vuosituhantinen kiinteä välimerellinen yhteys Lähi-itään ja ainutlaatuista alueen asiantuntemusta. Emme pyri kilpailemaan roolin painavuudessa Yhdysvaltojen tai muiden toimijoiden kanssa, vaan hakeudumme niiden kanssa läheiseen vuoropuheluun. Lähitulevaisuuden näkymä näyttää palestiinalaisraiteen osalta olevan se, että osapuolet keskustelevat suoraan toistensa kanssa, ilman muiden mainittavaa osallistumista.
Unionin jäsenmaiden kesken vallitsee laaja yhteisymmärrys Lähi-idän rauhanprosessin peruskysymyksistä ja tavoitteista. Se on vuosikymmenen kuluessa kiinteytynyt, mikä mahdollistaa unionin roolin vahvistumisen alueella. Olemme jo nyt palestiinalaisten merkittävin avunantaja, mikä näkyy poliittisella puolella merkittävänä panoksena muun muassa palestiinalaisapua koordinoivassa Ad Hoc Liaison Committeen kokouksessa Tokiossa lokakuun puolivälissä. Taloudellinen yhteistyö ja tekninen asiantuntija-apu eräissä pysyvän aseman neuvottelujen kysymyksissä ja hyvän hallinnon alalla ovat niitä aloja, joilla olemme olleet avuksi ja valmiit toimimaan myös vastaisuudessa. Lisäksi Euroopan unioni pitää erittäin tärkeinä kansalaisyhteistyön hankkeita, jotka tuovat yksittäiset ihmiset myönteisellä tavalla kosketuksiin toistensa kanssa. Tämä yhteistyö on kaikessa hiljaisuudessa jatkunut rauhanprosessin pysähtyneisyyden vuosienkin aikana.
Poliittisen rauhanprosessin nykyvaiheen voidaan katsoa päässeen jälleen käyntiin viime kuussa Sharm-el-Sheikhissä solmitulla sopimuksella. Kansainvälinen yhteisö tukee osapuolten solmimaa sopimusta. Sharm-el-Sheikhin sopimuksen toimeenpano on lähtenyt erinomaisesti käyntiin Israelin ja palestiinalaisten täyttäessä täsmällisesti velvoitteensa. Sopimuksen toimeenpano käytännön kouriintuntuvin toimin on paras keino vahvistaa rapautunutta luottamusta osapuolten välillä. Sopimus luo uutta uskoa siihen, että Oslon kantavat periaatteet eivät ole unohtuneet. Uskoa ja luottamusta tullaan näkemykseni mukaan tarvitsemaan. Osapuolet jättivät tarkoituksella vaikeimmat ja herkimmät kysymykset myöhemmin ratkaistavaksi. Osapuolten asettama vuoden aikaraja pysyvän aseman sopimuksen solmimiselle on kunnianhimoinen. Päättäväisellä työllä, keskinäisen luottamuksen johdonmukaisella rakentamisella ja oikealla asenteella tavoite on kuitenkin saavutettavissa. Euroopan unioni on valmis auttamaan käytettävissä olevilla keinoilla osapuolten niin halutessa.
Syyrian raiteella on yhä täysi mahdollisuus neuvottelujen käynnistymiselle ja sitä kautta rauhaan, sillä molemmat osapuolet haluavat rauhaa. Ne vain tuntuvat odottavan toisen ensimmäistä siirtoa. Tilaisuus on käytettävä hyväksi, joten olemme valmiit tarjoamaan osapuolille hyviä palveluksiamme. Uskon neuvottelujen käynnistymisen olevan vain ajan kysymys.
Libanonin raide tuntuu jääneen viime viikkojen nopeassa kehityksessä jossain määrin syrjään yleisestä tietoisuudesta. Libanonin suotuisan kehityksen kannalta olisi välttämätöntä saada maahan vakaammat olot. Toivomme Libanonin raiteen poliittisen ratkaisun etenevän ripeässä tahdissa, ja olemme valmiit auttamaan mahdollisuuksiemme mukaan tälläkin raiteella.
Olen tarkastellut tähän saakka rauhantyötä lähinnä poliittisesta näkökulmasta. Rauhan aikaansaamisessa sillä onkin päärooli, mutta samanaikaisesti luottamusta lisäävänä tekijänä ja ennen kaikkea aikaansaadun rauhan varmistamiseksi on tärkeää taloudellinen ja muu alueellinen yhteistyö, jota käsitellään monenkeskisellä raiteella. Se ei ole vielä onnistunut lunastamaan sille asetettuja odotuksia rauhanprosessia tukevana toimintana, mutta uskon, että sillä on kaikki menestymisen mahdollisuudet. Siitä ovat osoituksena EU:n yhteistyö Välimeren maiden kanssa Barcelonan prosessin puitteissa ja aktiivisuus MENA-kokousten sarjan jatkamiseksi ensi keväänä.
Oikeudenmukainen, kattava ja kestävä rauha tuo mukanaan paitsi muutoksia alueelliseen yhteistyöhön, niin myös sisäisiä muutospaineita maissa itsessään. Näkisimme mielellämme osapuolten valmistavan kansalaisiaan sovinnon väistämättä vaatimiin molemminpuolisiin kompromisseihin. Nyt ei ole enää kovien sanojen aika. Uskomme vakaasti muutosten olevan Lähi-idälle pelkästään hyväksi, kunhan niiden hedelmistä päästään nauttimaan. Suomi ymmärtää EU:n puheenjohtajavaltiona täysin syvällisen muutoksen mahdollisuuden ja tulee jatkamaan yhdessä partnereidemme kanssa rauhan ja yhteisen edun edistämistä kaikin käytettävissä olevin keinoin.

Puhemies
Minulla on erityinen ilo kutsua tänne komission jäsen Patten. Tämä on tietääkseni ensimmäinen merkittävä julkilausumanne parlamentille komission puolesta. Tervetuloa, arvoisa komission jäsen.

Patten
. (EN) Olen hyvin iloinen siitä, että voin tässä varhaisessa vaiheessa, johon viittasitte, keskustella kanssanne tästä äärimmäisen tärkeästä aiheesta teidän ollessanne jäseninä parlamentissa, joka on kaiketikin ollut pitkään hyvin kiinnostunut Lähi-idän rauhanpyrkimyksistä. Olette valinneet oivan hetken tälle keskustelulle. Toiveet rauhan toteutumisesta Lähi-idässä ovat nyt korkeammalla kuin moneen vuoteen. Uuden ja rakentavamman hallituksen valinta Israelissa ja Sharm el Sheikhin pöytäkirjan allekirjoittaminen viime kuussa ovat luoneet taustan rauhanprosessin käynnistämiselle uudelleen. On olemassa myös selviä merkkejä siitä, että molemmat osapuolet ovat tosissaan. Ensimmäiset joukkojen pois vetämiset, vankien vapauttamiset ja eilinen sopimus turvallisen kulkuyhteyden avaamisesta Gazan ja Länsirannan välillä osoittavat kaikki, että niin Israel kuin Palestiinakin ovat aloittaneet uudelleen ponnistelunsa kohti pysyvää rauhaa. Pysyvän aseman neuvottelut on taas hiljattain aloitettu uudelleen. Eriävyyksiä ei pidä aliarvioida. Mutta jos molemmilta osapuolilta löytyy poliittista tahtoa, eriävyydet eivät välttämättä ole ylipääsemättömiä. Euroopan unioni tekee kaikkensa auttaakseen osapuolia pitämään kiinni helmikuuksi asetetusta määräajasta puitesopimuksen solmimiseksi. Olemme myös sitä mieltä, että pysyvän aseman sopimus olisi solmittava vuoden aikarajan sisällä, kuten ministeri Sasi sanoi, kuten Sharm el Sheikhin pöytäkirjassa määrätään ja kuten Berliinin Eurooppa-neuvostossa edellytettiin.
Mitä voimme siis tehdä Euroopassa rauhantekijöiden tukemiseksi? Meidän olisi todella annettava heille heidän uutta poliittista sitoumustaan vastaavaa käytännön tukea Euroopan unionilta. Kuten puheenjohtajavaltion edustaja juuri selvästi ilmaisi, tämä on juuri sitä, mitä unioni tekee kollektiivisesti. Presidentti Ahtisaari on Lähi-idässä, kuten puheenjohtajavaltion edustaja totesi, erityislähettiläs Moratinos on ollut hänen mukanaan, ja tiedän, että hän jatkaa ponnistelujaan, jotta Euroopan unionin vaikutus on mahdollisimman merkittävä tulevien elintärkeiden kuukausien aikana.
Viemme myös eteenpäin sellaisia hankkeita kuin Gazan sataman rakentaminen ja turvalliset kulkuyhteydet Länsirannan ja Gazan välillä: hankkeita, joilla on taloudellisen merkityksen lisäksi myös poliittista ja sosiaalista merkitystä. Toivomme myös, että neuvottelut käynnistyvät pian uudelleen Syyrian ja Libanonin välillä, ja jatkamme osapuolten tukemista, jotta nämä ratkaisevat neuvottelut saadaan jatkumaan varhaisessa vaiheessa.
Lähi-idän rauhalla on kuitenkin laajempi ulottuvuus se ulottuu laajemmalle kuin Israelin ja Palestiinan väliset neuvottelut, vaikka niillä onkin keskeinen asema. Siksi olemme halukkaita edistämään monenvälisiä neuvotteluja ja alueellista yhteistyötä. Puheenjohtajavaltio ja komissio ovat uudistaneet pyyntönsä alueellista talouskehitystä käsittelevän työryhmän seurantakokouksen järjestämiseksi mahdollisimman pian. Sen puheenjohtajana toimii tietysti Euroopan unioni. Se kokoaisi israelilaiset, egyptiläiset, palestiinalaiset ja jordanialaiset jälleen yhteen virallisella tasolla kolme vuotta jatkuneen umpikujan jälkeen.
Toteutamme muitakin käytännön toimia, jotka on mitoitettu uuden poliittisen ilmaston mukaisesti. Komissio on lisännyt suunniteltua tukeaan Israelin ja arabimaiden välisille alueellisille yhteistyöhankkeille. Ehdotamme ensi kuussa jäsenvaltioille yli 20 miljoonan euron rahoitusta tällaisille hankkeille. Tämä paketti sisältää uudistetut tuet " kansalta kansalle" -toiminnalle ja rajat ylittävälle yhteistyölle, jossa israelilaiset ja arabit kohtaavat kansalaisjärjestö- ja asiantuntijatasolla. " Kansalta kansalle" -hankkeiden ensimmäinen sukupolvi, jossa on yhteensä 17 hanketta ja jonka kustannukset ovat noin 5 miljoonaa euroa, käynnistyy pian. Jäsenet muistanevat, että Euroopan unioni on, kuten puheenjohtajavaltion edustaja totesi, suurin avunantaja yleisille ponnisteluille sovinnon aikaansaamiseksi Lähi-idän väestölle.
Sanoisin muutaman sanan Palestiinalle antamastamme tuesta, aiheesta, josta parlamentti on ollut aiheellisesti kiinnostunut. Yleisellä tasolla edellytämme sekä Israelin että Palestiinan parantavan toimintaansa poistamalla esteitä, joiden vuoksi kansainvälinen apu ei pääse perille. Palestiinan on omalta osaltaan uurastettava luotettavien instituutioiden aikaansaamiseksi ja kiinnitettävä huomiota myös talousarvion avoimuuteen, mitä haluan erityisesti korostaa. Israelin on lisäksi löydettävä toimivampia keinoja sovittaa yhteen perusteltu huolensa turvallisuudesta ja kiireellinen tarve aidon palestiinalaisen kehityksen aikaansaamiseksi.
Olemme tyytyväisiä siihen, että pääsimme hiljattain sopimukseen kolmenkeskisen toimintasuunnitelman saattamisesta ajan tasalle. Toimintasuunnitelmassa, kuten arvoisat jäsenet varmasti muistavat, esitetään yksityiskohtaisesti Israelin, Palestiinan ja kansainvälisen avunantajan velvollisuudet palestiinalaishallinnolle annettavan avun yhteydessä. Parantuneen poliittisen ilmapiirin ansiosta kehitystä voidaan toivoakseni jatkaa tällä alalla.
Olemme jatkuvasti painottaneet luotettavien ja vastuullisten instituutioiden kehittämistä palestiinalaishallinnossa. Siksi olenkin iloinen voidessani kertoa, että presidentti Arafat on hyväksynyt hiljattain julkistetun kertomuksen Palestiinan instituutioiden vahvistamisesta, ja kertomus on ulkoasiain neuvoston merkittävällä Euroopan unionin avustuksella tukeman riippumattoman työryhmän laatima.
Presidentti Arafat on nimittänyt useita johtavia ministereitä erityiskomiteaan. He tapaavat työryhmän ja puheenjohtaja Prodin ensi kuussa Brysselissä keskustellakseen kertomuksen laajakantoisten suositusten toteuttamisesta.
Jatkamme keskustelua näistä asioista myös palestiinalaisapua käsittelevän tilapäisen yhteyskomitean joka on kansainvälinen avustusjärjestelmä tulevassa kokouksessa, Tokion kokouksessa. Pyrimme saamaan komitean seuraavan kokouksen Portugaliin, kuten viime helmikuussa Frankfurtissa pidetyssä kokouksessa sovittiin. Olen hyvin vakuuttunut siitä, että onnistumme tässä pyrkimyksessämme. Kun otetaan huomioon, että meidän merkittävä osuutemme kaikesta Palestiinalle annetusta avusta on yli 50 %, useimmat tulevat avunantajien koordinointikokoukset olisi mielestämme pidettävä unionissa, ja kokousta isännöivän Euroopan unionin jäsenvaltion olisi toimittava niissä puheenjohtajana.
Olen iloinen voidessani kertoa, että yhteisön ja Yhdistyneiden Kansakuntien palestiinalaispakolaisten avustusjärjestön (UNRWA) välillä solmittiin viime viikolla kymmenes yleissopimus. Komissio on jo aloittanut uuden yleissopimuksen mukaisten ensimmäisten maksujen maksamisen. Näin voimme auttaa UNRWA:ta selviämään vakavasta käteisvarojen puutteesta ja jatkaa ratkaisevan tärkeää tukeamme palestiinalaispakolaisille.
Saanen myös ilmaista kiitollisuuteni kehitysyhteistyövaliokunnalle ja todella koko parlamentille hyvin perinpohjaisesta mietinnöstä ja kuulemismenettelyssä antamastanne tuesta komission pyrkimyksille yleissopimuksen aikaansaamiseksi. Haluaisin kiittää erityisesti esittelijää, parlamentin jäsen Morgantinia. Kiittäisin myös ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokuntaa ja budjettivaliokuntaa niiden tuesta yleissopimukselle.
Olen esittänyt teille tiivistelmän puheenjohtajavaltion kanssa tekemistämme ponnisteluista, joilla autamme rauhan aikaansaamista vihdoin Lähi-itään. Odotamme osapuolten toteuttavan käytännössä sen, minkä ne ovat allekirjoittaneet. Eurooppa puolestaan jatkaa täysipainoista osaansa rauhanprosessissa. Saanen kuitenkin korostaa, että aiomme jatkaa tiivistä työskentelyä Yhdysvaltojen kanssa tällä alalla, emme kilpailijoina vaan kumppaneina. Tunnustamme Yhdysvaltojen ratkaisevan osan sen ponnisteltua niin kauan ja niin uupumattomasti rauhan aikaansaamiseksi tälle levottomalle alueelle; ja esitänkin lämpimät kiitokseni näistä ponnisteluista esimerkiksi ulkoministerin neuvottelutaidosta ja määrätietoisuudesta.
Jitzhak Rabin sanoi kuuluisat sanat, että rauhaa ei tehdä ystävien kesken. Kukaan ei aliarvioi edessä olevien haasteiden mittavuutta: rauha ei toteudu heti. Mutta rauha toteutuu siitä olen varma ajan ja kärsivällisyyden myötä, ja siihen tarvitaan yhtä paljon asianosaisten tahtoa sen saavuttamiseksi kuin ulkopuolisten tahtoa sen edesauttamiseksi. Meillä on nyt uusi mahdollisuus saada rauha Lähi-itään. Tehtävänämme on tehdä kaikki, mitä eurooppalaisina voimme, jotta rauha voisi toteutua ja jotta se toteutuisi mahdollisimman pian. Sen aiomme tehdä teidän aktiivisella tuellanne ja kannustuksellamme.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, monet meistä ovat sitä mieltä, että Sharm el Sheikhin sopimus on eräs Lähi-idän odotetun rauhanprosessin virstanpylväs. Ei yksinkertaisesti ole mahdollista lausua ehdottomia totuuksia kiistassa, jonka syyt kietoutuvat sivilisaatiomme juuriin. Juuri siksi se, että israelilaiset ja palestiinalaiset laativat ja soveltavat nyt päättäväisesti sopimuksiaan, antaa harvinaisella tavalla aihetta toivoon. Lisätodisteena tästä on se, että viimeiset esteet Gazan ja Länsirannan välisen 45 kilometriä pitkän käytävän avaamiselle selvitettiin vain joitakin tunteja sitten.
Kuten komission jäsen Patten erittäin hyvin sanoi, emme kuitenkaan saa aliarvioida vielä näköpiirissämme olevia vaikeuksia, joiden takia varmastikin vielä joudumme kriittisiin tilanteisiin - toivottavasti ohimeneviin -, joissa meidän kaikkien täytyisi erityisesti ottaa huomioon kaksi asiaa: ensiksikin se, että voidaksemme jatkaa eteenpäin tarvitsemme rehellistä, avointa ja välitöntä vuoropuhelua osapuolten välillä, ja toiseksi se, että israelilaisilla ja palestiinalaisilla on joka tapauksessa yksi yhteinen vihollinen - terrorismi -, missä muodossa se sitten ilmeneekin. Terrorismilla pyritään ainoastaan tuhoamaan rauhan, vapauden ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Väkivallan käyttöä, kuka sitä sitten käyttääkin, ei voida mitenkään perustella etenkään siinä historiallisessa vaiheessa, jossa nyt elämme.
Ei ole tarpeen mainita kauppavaihtoa, sijoituksia ja kehitysyhteistyötä koskevia lukuja, kun määritellään Euroopan unionin painoarvoa alueella, mutta Euroopan unionin koeteltua taloudellista yhteisvastuuta täytyy arvostaa yhtä paljon kuin sen kykyä edistää tehokkaasti konfliktin rauhanomaista ratkaisua.
Olen ministeri Sasin kanssa samaa mieltä asiasta ja kiitän Euroopan unionin erityislähettilästä, suurlähettiläs Moratinosta, tehokkaasta työstä. Vaikka olemmekin viitanneet siihen niin monta kertaa, emme kuitenkaan voi olla viittaamatta siihen, ettei Euroopan panos rauhanprosessiin ole tarpeeksi näkyvä. Myös Euroopan unionilla on tässä oma vastuunsa, sillä se on ilmaissut halukkuutensa edistää Euroopan unionin yhteisen ulkopolitiikan laatimista. Tässä yhteydessä parlamentilla täytyy mielestäni olla kaksi välitöntä tavoitetta: Euroopan ja Välimeren alueen foorumin parlamentaariset rakenteet pitäisi saada toimintaan, sillä ne voivat olla hyödyllinen väline rauhan varmistamiseksi, ja parlamentin puhemies Fontainen aloite alueelle tehtävästä vierailusta pitäisi toteuttaa käytännössä.

Schori
Arvoisa puhemies, vuosikymmeniä kestäneen sodan, konfliktin, pakolaisuuden, miehityksen, terrorin, epätoivon ja katkeruuden jälkeen näemme vihdoinkin valoa Lähi-idän tunnelin päässä - tunnelin, joka on saanut alueen ihmiset epäluuloisiksi ja vastarintaan.
Wye-joen ja Sharm el Sheikhin sopimukset, Israelissa vallitseva uusi poliittinen tilanne, päättäväinen PLO:n johto ja lisääntynyt arabimaailman tuntemus ovat saaneet aikaan uuden tilanteen, joka luo edellytykset todellisen ja kestävän sekä alueen etujen mukaisen ratkaisun syntymiselle. Edistyksen edellytykset ovat harvoin olleet niin hyvät kuin nyt. Israelilaiset ja palestiinalaiset ovat päätoimijoita. Heillä itsellään on tämän ratkaisun avain. Nykyiset johtajat ovat tietoisia historiallisesta vastuustaan. Tässä tilanteessa on erittäin tärkeää, että kumpikaan osapuoli ei tee yksipuolisia sitoumuksia, jotka saattaisivat vaarantaa koko prosessin.
Ulkomaailma on seurannut Lähi-idän draamaa yli puolen vuosisadan ajan huolestuneena ja kiinnostuneena ja käyttäen väsymätöntä diplomaattista energiaa, ja se on tehnyt valtavia taloudellisia sitoumuksia. Kuten täällä on käynyt ilmi, EU:lla on tärkeä ja kasvava asema alueella. Tuen täysin puheenjohtajistoa ja komission jäsen Pattenin tämänpäiväistä rakentavaa asennetta.
Uusi parlamenttimme antaa tänään uuden ja selkeän merkin voimakkaasta ja kestävästä tuestaan rauhanprosessille, joka avaa tien edistykselle, demokratialle ja ihmisoikeuksien kunnioittamiselle ja jonka avulla luodaan tulevaisuuden toivoa kaikille alueen asukkaille, ja se pyrkii erityisesti aikaansaamaan rauhanomaisen rinnakkaiselon Israelin ja riippumattoman Palestiinan valtion välille. Sosialistiryhmä tukee yksimielisesti täällä esitettyä usean puolueen yhteistä päätöslauselmaa.

Nicholson of Winterbourne
Arvoisa puhemies, tämä päätöslauselmaesitys juhlistaa hyviä uutisia, Sharm el Sheikhin neuvottelujen onnistumista ja palestiinalaisten tavaroiden, ajoneuvojen ja henkilöiden turvallista kulkuyhteyttä koskevan sopimuksen solmimista. Todellisuudessa turvallinen kulkuyhteys on kuitenkin vain kapea käytävä, jonka kautta vapaata liikkuvuutta, Euroopan unionin filosofian keskeistä periaatetta, suojataan monilla välttämättömillä turvallisuusrajoituksilla. Toivottavasti niitä voidaan pian lieventää luottamuksen lisääntyessä.
Vapaakaupassa tarvitaan myös reilua hinnoittelua, jotta tuottaja ja myyjä saavat asianmukaisen voiton, ja rehellisiä alkuperä- ja valmistusmerkintöjä kuluttajien terveyttä ja valinnan mahdollisuutta koskevien vaatimuksen tyydyttämiseksi. Molemmat näistä vapaakaupan keskeisistä tekijöistä ovat puuttuneet osittain tai täysin Palestiinan vientikaupasta, varsinkin tekstiili- ja maataloustuotteiden osalta. Kiista on hallinnut myös kauppa-asioita.
Tässä aloitteessa kehotetaan poistamaan kaikki kaupan esteet. Vasta sitten kolme lähinaapuria Israel, Palestiina ja Jordania pystyvät rakentamaan kaikille kansoilleen todellista vaurautta. Riskejä on toki olemassa, mutta palkintokin on hieno. Suosittelen tätä päätöslauselmaesitystä parlamentille.

Maes
Arvoisa puhemies, tämä päätöslauselma ei herätä samanlaisia tunteita. Oikeastaan me kaikki olemme iloisia kehityksestä, jota on tapahtunut sen jälkeen, kun Ehud Barak valittiin Israelin pääministeriksi. Olemme iloisia rauhanprosessin uudelleen käynnistymisestä ja tosiaankin työläiden neuvottelujen jälkeen saavutetusta Sharm el Sheikhin sopimuksesta, jota kaikki osapuolet ovat kunnioittaneet tähän saakka, ja myös eilen allekirjoitettu pöytäkirja, joka koskee Gazan alueen ja Länsirannan välistä yhteyttä, antaa aihetta iloon. Olemme optimisteja mutta kuitenkin yhä huolissamme. Israelin uusi hallitus pitää kiinni siirtomaapolitiikastaan Palestiinan alueella ja estää edelleen Likhud-puolueen, joka moninkertaisti siirtokuntien määrän, panttivankien paluun Palestiinan alueelle. Mitä tulee näihin siirtokuntiin sekä Syyrian Golanin kukkuloilla että Palestiinan alueella, haluamme komission kiinnittävän huomiota tullimaksujen alennuksiin, joita myönnetään israelilaisille tuotteille.
Arvoisa komission jäsen, täytyy estää se, että nämä alennetut tullimaksut koskevat myös siirtokunnista tulevia tuotteita. Edellinen komissio oli ryhtynyt sellaisiin varotoimiin. Näitä toimia täytyy jatkaa, koska muuten de facto kannustamme siirtomaapolitiikkaan, samalla kun Euroopan yhteisö yhdessä muun kansainvälisen yhteisön kanssa, mukaan lukien Yhdysvallat, tuomitsee yhä tämän politiikan, ja me kaikki tiedämme, että Israelin siirtokuntapolitiikka on paha hidaste pitkällä tiellä kohti rauhaa ja aitoa Palestiinan valtiota.

Morgantini
Arvoisa puhemies, olen vakuuttunut siitä, että on pidettävä arvossa jokaista mahdollisuutta avautumiseen, jokaista mahdollisuutta rakentaa rauhaa jokaisen yksilön ja kansan ihmisoikeuksien, sosiaalisten ja poliittisten oikeuksien vakiinnuttamisen kautta. Lähi-idän tilanteessa tästä ollaan vielä kaukana, mutta epäilemättä Ehud Barakin valinta Israelin pääministeriksi ja palestiinalaisten tekemä rauhanomainen valinta ovat antaneet rauhalle mahdollisuuden: tästä todistavat Oslon sopimusten osalta viime aikoina saavutettu edistys ja Sharm el Sheikhin uusi sopimus. Jotta rauha, tai ainakin mahdollinen oikeudenmukaisuus voisivat toteutua, on kuitenkin välttämätöntä, että erityisesti Israelin viranomaiset ryhtyvät toimiin - tästä kollegat ovat jo puhuneet - ei ainoastaan palestiinalais-israelilaisen kysymyksen ratkaisemiseksi, vaan myös Libanonin ja Syyrian osalta. Etelä-Libanonin miehitys on lopetettava ja Syyrialle kuuluva maa palautettava lukuisien YK:n päätöslauselmien esittämällä tavalla. Tämän on luonnollisesti tapahduttava Israelin valtion turvallisuutta vaarantamatta. Turvallisuuskysymys ei kuitenkaan voi verhota eteläisen Libanonin sotilaallisen miehityksen tai siviilien pommittamisen laittomuutta tai Qianin kaltaisten vankiloiden olemassaoloa, mutta palestiinalaiskysymys on kuitenkin edelleen keskeisin.
Euroopan unioni vahvisti jälleen maaliskuussa 1999 Berliinissä palestiinalaisten oikeuden itsenäiseen, demokraattiseen ja Israelin valtion kanssa rauhanomaisesti rinnakkain elävään valtioon. Sharm el Sheikhissä konfliktin osapuolet sitoutuivat määrittämään tämän valtion lopullisesti vuoden 2000 kuluessa. Jotta tämä olisi mahdollista, Israelin on välttämättä ymmärrettävä, ettei itsenäinen palestiinalaisvaltio ole mikään antelias myönnytys vaan oikeus, ennen kaikkea Israelin on pidättäydyttävä sellaisista toimista, jotka muuttavat miehitettyjen alueiden maa-alaa tai demografista rakennetta, Itä-Jerusalem mukaan lukien. Yhä edelleen saamme tietoja palestiinalaisten kotien tuhoamisesta, maiden takavarikoinneista tai siirtokunta-asutuksen kasvusta; 25. päivänä syyskuuta sotilasviranomaiset toimeenpanivat asutulla ja viljellyllä Green Line -alueella 79:ään eri kylään kuuluvien maa-alueiden takavarikoinnin ja sama tapahtui eräässä kylässä lähellä Hebronia; Itä-Jerusalemissa naisilta ja miehiltä takavarikoidaan henkilöllisyyspaperit, jotta heidän liikkumistaan alueella rajoitetaan, näitä toimia Israelin ihmisoikeuskeskus on kutsunut hiljaiseksi maastakarkotukseksi; ja lisäksi palestiinalaisten pakolaisten traaginen tilanne on ennallaan. YK:n julkilausuma on siis pantava toimeen. Tietenkin Gazan ja Länsirannan välisen reitin avaaminen on erittäin myönteinen merkki, mutta Israelin rajavalvonta vaikeuttaa miesten, naisten ja tavaroiden liikkumista. Tässä asiassa Euroopan unionin rooli on merkittävä. Kaikkien niiden asioiden vuoksi, joita Euroopan unioni on rauhanprosessissa tehnyt, sen rooli on ollut myönteinen ja mielestäni tätä on jatkettava. Roolimme on tässä keskeinen samoin kuin muidenkin eurooppalaisten tahojen rooli.

Collins
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin sanoa, että arvostan hyvin paljon komission jäsen Pattenin tämänaamuisessa keskustelussa esittämää kattavaa julkilausumaa niistä monista mutkikkaista asioista, joista on vielä sovittava tällä hyvin vaikealla alueella.
Näkymät pysyvän rauhansopimuksen varmistamiseksi Lähi-idässä ovat mielestäni nyt lupaavammat kuin koskaan. Tässä mielessä on tapahtunut oleellista kehitystä, kuten muut puhujat ovat tuoneet esille. Israelin uusi pääministeri Barak on koonnut hallituksen, jonka riittävän vahvan enemmistön turvin hän pystyy jatkamaan rauhanprosessiin liittyviä neuvotteluja parlamentin riittävän enemmistön tukiessa hänen julkituomaansa aikomusta käynnistää rauhanprosessi uudelleen.
Presidentti Arafat ja pääministeri Barak ovat itse asiassa jo allekirjoittaneet pöytäkirjan Wye-joen sopimuksen toimeenpanemiseksi ja neuvottelujen viimeisen vaiheen käynnistämiseksi.
Wye-joen sopimuksen nojalla on jo toteutettu joitakin toimenpiteitä, muun muassa tiettyjen alueiden valvonnan siirto ja monien palestiinalaisten vankien vapauttaminen. Unionimme on jatkettava aktiivista osaansa pysyvän rauhansopimuksen aikaansaamiseksi ja vakiinnuttamiseksi Lähi-idässä. Euroopan unioni on oikeassa puolustaessaan Lähi-idän tilanteen ratkaisemista neuvottelujen avulla, joissa noudatetaan alueluovutusten periaatteita rauhan toteuttamiseksi, millä taataan sekä Israelin että Palestiinan kansan kollektiivinen ja yksilökohtainen turvallisuus.
Tässä yhteydessä suhtaudun myönteisesti Palestiinan kansallisen liiton päätökseen vahvistaa uudelleen niiden Palestiinan perustuslaissa olevien määräysten kumoaminen, joissa kehotetaan tuhoamaan Israel. Se on myös vahvistanut uudelleen sitoumuksensa tunnustaa Israel ja elää rauhassa sen kanssa. Olen vakuuttunut siitä, että demokraattisen, elinvoimaisen ja rauhanomaisen suvereenin Palestiinan valtion luominen olemassa olevien solmittujen sopimusten pohjalta on Israelin turvallisuuden paras takuu. Kannatan Palestiinan kansan oikeutta perustaa valtio, mutta sen on tapahduttava kaikkien asianosaisten neuvottelujen ja hyväntahtoisuuden pohjalta eikä pakottamisen tuloksena.
Wye-joen sopimuksen täytäntöönpano näyttää todennäköiseltä. Todelliset vaikeudet nousevat esiin lopullista asemaa koskevien neuvottelujen yhteydessä, joissa käsitellään kiisteltyä Jerusalemin kysymystä, vesioikeuksien hallintaa ja pakolaisten paluuta. Näiden asioiden edistämisen esteeksi saattaa muodostua paikan päällä tapahtuva kehitys, kuten siirtokuntien laajentuminen tai terroristien hyökkäykset.
Suhtaudun myönteisesti palestiinalaishallinnon julkilausumaan, jonka mukaan se ryhtyy terrorismin vastaisiin toimiin, samalla kun pääministeri Barak on epävirallisesti antanut ymmärtää, että hän pyrkii rajoittamaan siirtokuntien laajentumista.
Pääministeri Barak on myös vakuuttanut lopettavansa vuoden kuluessa miehityshallintonsa Etelä-Libanonissa. Israelin ja Libanonin rauhanneuvottelut, jotka ovat olleet jäädytettyinä vuodesta 1996 lähtien ja ne ehdot, joilla Israelin vetäytyminen Libanonista onnistuu , vaikuttavat erityisesti paikan päällä olevien UNIFILin työntekijöiden turvallisuuteen.
Israelin ja Libanonin suvereniteettiin ja turvallisuuteen liittyvien kysymysten lisäksi pakolaisten paluu on erityinen huolenaihe Libanonille, jonka etnistä tasapainoa horjuttaa se, että sen alueella on 250 000 palestiinalaispakolaista.
Lopuksi Syyria, jonka pyrkimyksenä on Golanin kukkuloiden täydellinen palauttaminen, on nähdäkseni ilmoittanut, että se haluaa aloittaa uudelleen rauhanneuvottelut Israelin kanssa mutta vain siitä vaiheesta lähtien, johon ne keskeytyivät vuonna 1996. Asia on jumiutunut tähän. Uskon, että Euroopan unioni ja Yhdysvallat tekevät yhdessä parhaansa näiden neuvottelujen käynnistämiseksi.
Meidän on jatkettava hyvin aktiivisesti molempien osapuolten pyrkimysten edistämistä.

Belder
Eurooppalaiset keskustelut Lähi-idän rauhanprosessista kuulostavat meidän mielestämme huomattavan yksipuolisilta. Ne antavat sellaisen kuvan, että ainoastaan Israelin tahdonpuute ja haluttomuus yhteistyöhön muodostavat pahan hidasteen. Länsi puolestaan asettaa Palestiinan viranomaisille huomattavan vähän ehdottomia vaatimuksia. Itse arabimaailma jää usein pois kuvasta. Siinä mielessä edessämme oleva yhteinen päätöslauselmaluonnos on ilman muuta parannus verrattuna joihinkin aikaisempiin päätöslauselmiin.
Arabien ja Israelin välisen pitkällisen konfliktin ymmärtämisen kannalta on oleellista vielä kysyä, mikä on konfliktin alku, sen syy. Se ei ole välttämättä niin sanottu Palestiinan kysymys. Luonnollisesti sekin vaikuttaa, mutta erityisen katkera kysymys ovat sen sodan seuraukset, jota arabimaat kävivät vuosina 1948-1949 juuri perustettua juutalaisvaltiota vastaan.
Rauhanprosessin suuri testi on ehkä palestiinalaisten kyky saada aikaan kunnollinen hallintojärjestelmä. Sitä varten palestiinalaiset ansaitsevat varmasti sekä Israelin että Euroopan kaiken tuen. Tällainen vuorovaikutus edistää samalla keskinäistä ymmärtämystä, mikä on tärkeä askel kohti todellista rauhaa Lähi-idässä. Yhteisen päätöslauselmaluonnoksen 11 kohta liittyy tähän muuten erinomaisesti.
Sitten lopuksi, molempien osapuolten, israelilaisten ja palestiinalaisten, pitää ilmoittaa itse, jos ne tarvitsevat Euroopan unionia poliittiseksi välittäjäksi rauhanprosessissa.

Sichrovsky
Arvoisa puhemies, meillä eurooppalaisina on erityinen, historiasta juontava vastuumme Lähi-idän rauhanprosessista. Tämä vastuu ei kuitenkaan voi ilmetä siten, että arvioimme kulloistakin poliittista strategiaa tai palestiinalaista strategiaa ja esitämme mielipiteitä Israelin demokraattisesti valituista poliitikoista. Meidän eurooppalaisina on pysyttävä tässä kiistassa puolueettomina ja tuettava yhtä lailla kummankin osapuolen ponnistuksia. Hylkäämme sen vuoksi senkaltaiset päätöslauselmaesitykset, joita esimerkiksi vihreiden puolueryhmä on esittänyt ja joissa on tuotu toistuvasti esiin arvostelu Israelin hallitusta kohtaan mutta ei ole puututtu vastapuolen ongelmiin. Meillä eurooppalaisina ei ole varaa asettua tässä kiistassa jommallekummalle puolelle ja menettää siten myös uskottavuutemme sovittelijana.

Napoletano
Arvoisa puhemies, keskustelu, jota käymme, osoittaa mielestäni, että parlamentti hyväksyy yksimielisesti Sharm el Sheikhin sopimuksen myötä tapahtuneen rauhanprosessin kehityksen. Tämä prosessi on monimutkainen - kuten komission jäsen Patten huomautti -, ja kuitenkin meillä nyt on merkittäviä ajallisia kiinnekohtia ja määräaikoja, joiden puitteissa on saatettava päätökseen toimet, jotka mahdollistavat lopullisen ratkaisun, toisin sanoen kahden itsenäisen ja riippumattoman, toinen toisensa turvallisuutta uhkaamattoman valtion tunnustamisen.
Mielestäni meidän on nyt vahvistettava omaa sitoutumistamme ja lisättävä oma merkittävä panoksemme kahden osapuolen pyrkimyksiin, joita ei kukaan muu tietenkään voi korvata. Uskon kuitenkin, että näissä puitteissa myös Euroopan unionin rooli saattaisi olla poliittisempi, unioni voisi myös auttaa niiden kiistakysymysten ratkaisemisessa, joita ei vielä ole selvitetty: täällä on muistutettu Israelin, Libanonin ja Syyrian Golania koskevista neuvotteluista sekä vielä ratkaisemattomista pöytäkirjan kohdista. Mielestäni on kuitenkin tärkeää, että näiden seikkojen osalta ei ryhdytä yksipuolisiin toimiin, jotka vaarantavat jo neuvotellut ratkaisut ja että näiden kahden osapuolen, Israelin, joka edellyttää turvallisuutta, ja palestiinalaisten, jotka odottavat rauhaa ja vaurautta, on saatava vahvistusta odotuksilleen. Uskoakseni mitään ei ole mahdotonta ratkaista.
Lopuksi tahtoisin vielä mainita Jerusalemin ja sen aseman erittäin arkaluontoisen kysymyksen, jonka ratkaisemisessa palestiinalaisten ja israelilaisten hyvä tahto on luonnollisesti välttämätöntä. Tahtoisin sanoa, ettei mitään ole mahdotonta ratkaista, ja väitteeni tueksi esitän oman kaupunkini, Rooman, historian, joka osoittaa, että kahden valtion yhteiselo yhdessä pääkaupungissa on mahdollista.

Sbarbati
Arvoisa puhemies, tahtoisin liberaalidemokraattisen puolueen nimissä ilmaista tyytyväisyyteni tämän Sharm el Sheikhin sopimuspöytäkirjan vuoksi, joka vahvistaa Lähi-idän vaivalloista rauhanprosessia, ja toivomme, että se johtaa haluttuun päämäärään. Me liberaalidemokraatit katsomme, että Euroopan on edelleen voimakkaasti tuettava Lähi-idän rauhanprosessin ja yhteistyön kehitystä, mutta sen on lisäksi toimittava taloudellisen tason ohella myös poliittisella ja kulttuurisella tasolla ja saavutettava poliittinen painoarvo, joka tunnustetaan tuolla alueella ja koko maailmassa. Puolustaessamme itsemääräämisoikeutta katsomme kuitenkin, että kaikkia osapuolia on kehotettava sitoutumaan terrorismin vastaiseen toimintaan, jotta kansojen turvallisuus voitaisiin taata.

Jonckheer
Arvoisa puhemies, olemme tietysti iloisia pääministeri Barakin johtaman Israelin hallituksen aikaansaamasta poliittisesta muutoksesta ja Sharm el Sheikhin sopimuksesta. Tällä hetkellä on tuettava kaikin mahdollisin keinoin niitä voimia, jotka sekä Israelissa että Palestiinassa pyrkivät lopulliseen sovintoon.
Tässä yhteydessä Israelin hallituksen ei pidä luoda yksipuolisesti uusia laitoksia, ryhtyä karkottamaan palestiinalaisia tai jatkaa Itä-Jerusalemin asuttamispolitiikkaansa. Olemme myös sitä mieltä, että päätöslauselman 11 kohdassa mainittua kansalta kansalle -yhteisöohjelmaa on jatkettava ja vahvistettava.
Näiden kahden valtion, Israelin ja Palestiinan, välisestä rauhasta tulee kestävä vain siinä tapauksessa, että niiden talous kehittyy kestävää ja kaikkien kannalta oikeudenmukaista kehitystä edistävän alueellisen yhteistyön myötä, jossa kiinnitetään ensisijaista huomiota heikoimpiin alueisiin; viittaamme esimerkiksi vesiongelmaan. Euroopan unionin on pyrittävä tähän tavoitteeseen. Sen on myös käynnistettävä Euro-Välimeri-sopimuksia koskevat neuvottelut Syyrian ja Libanonin kanssa ja ajanmukaistettava Jordanian kanssa solmittu sopimus. Neuvoston puheenjohtajan ja komission jäsen Pattenin julkilausumat ovat mielestämme oikeansuuntaisia.

Frahm
Arvoisa puhemies, Lähi-idän tilanteen kehitys on tapahtunut sanonnan " kaksi askelta eteenpäin ja yksi taaksepäin" mukaisesti, mutta siitä huolimatta on sanottava, että olemme päässeet pitkälle siitä tilanteesta, joka vallitsi 1970-luvun alussa, jolloin aloin kiinnostua alueen problematiikasta. Silloin palestiinalaiset ja PLO olivat pelkkä marginaaliryhmä. Ainoastaan Euroopan vasemmisto otti heidät edes hieman vakavasti. Saanen muistuttaa siitä, että rauhanprosessi käynnistyi uudelleen vasta sen jälkeen, kun porvarillinen Netanjahu hävisi vaalit. Vaikka nyt onkin syytä optimismiin, on sanottava, että useat ongelmat ovat edelleenkin ratkaisematta. Yksi näistä ongelmista on Jerusalemin asema. Ongelmana ovat myös palestiinalaisten kansainväliset yhteydet, jotka hoidetaan Gazan kautta sekä Länsirannalla sijaitseva kansainvälinen lentokenttä, ja erityisesti kysymys vesivaroista. On olennaista, että kumpikin osapuoli saadaan jatkossakin pysymään rauhanomaisen kehityksen tiellä. Tarkoitan sitä, että EU:lla on mahdollisuus toimia aktiivisesti tässä asiassa, jos haluamme käyttää hyväksemme taloudellista yllykettä ja vahtia tämän sopimuksen noudattamista. Kyse on kehityksestä, joka vahvistaisi kummankin osapuolen ihmisoikeuksia, ja jonka ansiosta Israelin vasemmistoon kuuluvat ystäväni voisivat ehkä saada unelmansa toteutetuksi. Jokaisella on oikeus omaan kotimaahan!

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, meillä Baskimaassa on seurattu kiinnostuneina koko Palestiinan rauhanprosessia, koska myös Euskal Herriassa kannatetaan nykyisen poliittisen kiistan ratkaisemista demokraattisten järjestelyjen avulla.
Olemme hyvin huolestuneita siitä, että useimmilla ihmisillä on myönteinen kuva Lähi-idässä tällä hetkellä käytävistä neuvotteluista. Mitään todellista rauhanprosessia ei tosiasiassa ole käynnissä, koska tärkeimmistä asioista, joihin olisi puututtava, ei ole päästy sopimukseen.
Haluaisimme korostaa ainakin kolmea tällaista asiaa: ensinnäkin jatkuva siirtokuntien laajentaminen sekä Gazan alueella että Länsirannalla. Toiseksi Jerusalemin, Al Qudsin tilanne eli Barakin hallituksen pyrkimys tehdä kaupungista Israelin jakamaton pääkaupunki. Ja lopuksi ratkaisujen puuttuminen niiden maansa ulkopuolella asuvien palestiinalaispakolaisten osalta, joilla on oikeus palata koteihinsa. Kuten ministeri Sasi totesi, Israelilla ei ole nyt mitään painavia syitä, joiden vuoksi se ei voisi jatkaa vuonna 1996 keskeyttämiään neuvotteluja Syyrian kanssa. Jos nämä neuvottelut johtavat myönteiseen lopputulokseen, olemme varmoja siitä, että niiden jälkeen käynnistetään neuvottelut Israelin ja Libanonin välillä. Israel ei kuitenkaan noudata Palestiinan kansan edustajien kanssa solmittuja sopimuksia.
On vain yksi ratkaisu ratkaisu, joka perustuu rauhanprosessiin, jossa otetaan huomioon myös Palestiinan kansan tahto ja itsemääräämisoikeus.

Menéndez del Valle
Arvoisa puhemies, me kaikki olemme iloisia siitä, että Lähi-idän rauhanprosessi on käynnistetty uudestaan; tiedämme kuitenkin, että konfliktin historia ja taustat ovat dramaattisia ja että useat aloitteet, jotka näyttivät antavan toivoa tulevaisuudesta, ovat vuosien kuluessa jumiutuneet jommankumman osapuolen taipumattomuuteen, poliittisen tahdon puuttumiseen tai lyhytnäköisyyteen. Niinpä oikeudenmukaisen rauhan tiellä olevat vaikeat esteet, kuten se, että palestiinalaisalueille perustetaan jatkuvasti juutalaisten siirtokuntia tai että Itä-Jerusalemin merkitystä palestiinalaisille, arabeille ja yleensä muslimeille väheksytään, ovat mutkistaneet tietä kohti rauhaa, käsitettä, jota ei pidä määritellä ainoastaan sodan puuttumiseksi.
Jotta Sharm el Sheikhin sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen avautunut toivon tie ei jälleen kerran tulevaisuudessa sulkeutuisi, on välttämätöntä, että Israelin valtion uudet johtajat, joiden turvallisuuden haluamme taata, ovat poliittisesti järkeviä ja viisaita ja edistävät toimia palestiinalaisosapuolen kestävän luottamuksen aikaansaamiseksi, niin että vastikään uudelleen avautunutta rauhanomaista tietä päästäisiin mahdollisimman pian lopulliseen päämäärään.

Ries
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Patten, hyvät kollegat, eilen israelilaiset ja palestiinalaiset solmivat Jerusalemissa sopimuksen, jolla avataan Gazan ja Jordanian länsirannan välinen tie, vapaa väylä, joka yhdistää Palestiinan alueet Israelin halki. Tämä käytävä on nyt enemmän kuin symboli, se on haurasta mutta olemassa olevaa todellisuutta.
Sharm el Sheikhin sopimuksella kuukausi sitten avattu tie mahdollistaa vihdoin Oslon ja Wye-joen sopimusten soveltamisen. Tämä on tärkeä vaihe kiistan oikeudenmukaisessa ja kestävässä ratkaisussa. Sopimuksessa tunnustetaan palestiinalaisten itsemääräämisoikeus valtiona mutta taataan myös Israelin oikeus elää turvallisesti varmojen ja tunnustettujen rajojen sisällä.
Euroopan unionin, joka on ainutlaatuinen esimerkki aikaisemmin keskenään vihamielisten kansakuntien yhteistyöstä, on oltava tässä yhteydessä mallina, sen on edistettävä ja kannustettava kaupankäyntiä tämän alueen kanssa ja miksei myös pidemmällä aikavälillä laajennettava ja elvytettävä monenvälistä yhteistyötä alueella. Tavoite saattaa näyttää kaukaiselta, mutta se on tavoittelemisen arvoinen. Euroopan unionin on oltava prosessissa mukana, sen tehtävänä ja sen etujen mukaista on olla mukana kaikkialla, missä on vakiinnutettava rauha ja demokratia.

Schröder, Ilka
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, pidän ilahduttavana, että sen mukaan, mitä edellä esititte, rauhanprosessi on saatu jälleen liikkeelle. Haluaisin silti korostaa, että tämänhetkiset sopimukset jäävät tuntuvasti jälkeen Wye-joen sopimuksesta. Olen pettynyt näihin toistuviin takaiskuihin, joita jo tehtyjen sopimusten osalta on koettu. Sitäkin ilahduttavampaa on, että komissio on ollut poliittisesti aloitteellinen tukemalla Gazan merisatamaa, Länsirannan ja Gazan vyöhykkeen välisiä yhteyksiä sekä kansalta kansalle -hankkeita.
Alueellista yhteistyötä varten perustettua työryhmää pidän tärkeänä Madridin prosessin monenkeskisten neuvottelujen eteenpäin viemiseksi. Vihreiden ryhmänä me vaadimme neuvostolta ja komissiolta aloitetta erityisesti aseistariisuntaprosessissa ja ympäristönsuojelussa. Israelilta vaadimme, että se mahdollistaisi voimavarojen hyödyntämisen yhdessä ja oikeudenmukaisesti Palestiinan kanssa, erityisesti pohjaveden ja juomaveden käytössä.
Israelin ja Syyrian välisessä rauhanprosessissa tarvitaan EU:n voimakasta tukea. Siinä ei saa ajautua molemminpuoliseen tilanteen lukkiutumiseen!

Poos
Arvoisa puhemies, Sharm el Sheikhin sopimus on uusi väliaikainen sopimus. Siinä ei ole mitään uutta, ja se on sisällöllisesti riittämätön. Kummatkin osapuolet sopivat aikaisemmin sovittujen mutta toteuttamatta jääneiden sitoumusten toteuttamisesta. Tämä ei ole rauha, ja on ennenaikaista huutaa, että voitto on saavutettu. Juuri solmitulla sopimuksella on kuitenkin huomattava poliittinen merkitys: se on merkki rauhanprosessin käynnistämisestä uudelleen Netanjahun hallituksen, joka ei koskaan hyväksynyt Oslon periaatteita, ajan pysähtyneisyyden vuosien tai jopa sabotoinnin jälkeen. Juuri tästä syystä on tärkeää, että Euroopan parlamentti suhtautuu sopimukseen erittäin suopeasti ja vetoaa osapuoliin, jotta ne toteuttavat sen täysimääräisesti ja hyvässä uskossa.
Päätöslauselmaesitys on tasapainoinen ja oikeudenmukainen. Siinä muistutetaan aiheellisesti Euroopan parlamentin periaatteellisista kannoista Israelin ja Palestiinan väliseen kiistaan. Pidän valitettavana sitä, että PSE:n päätöslauselmaesityksen 7 kohta, joka koskee siirtokuntien asuttamisen jäädyttämistä, on jätetty pois kompromissitekstistä. Se, että Israel noudattaa tätä määräystä, on todella välttämätön luottamuksen osoitus. Lisäksi vastapuolena olevaa Palestiinaa kehotetaan 8 kohdassa sitoutumaan täsmällisesti ja selkeästi terrorismin torjuntaan.
Euroopan ei pidä osallistua Lähi-idän rauhanprosessiin vain talous- ja rahoitusavun antajana vaan myös pitämällä lujasti kiinni poliittisista periaatteista oikeudenmukaisen ja kestävän ratkaisun aikaan saamiseksi, jolle annamme lopulta eurooppalaisen leiman.

Gahrton
Arvoisa puhemies, voin yhtyä siihen, mitä useat muut ovat täällä sanoneet, nimittäin siihen, että vihdoinkin tapahtuu jotain myönteistä; Gazan ja Länsirannan välinen tie on esimerkki tästä. Tehtävää on kuitenkin vielä paljon. Haluamme esimerkiksi, että asutusta koskeva teksti olisi voimakkaampi tarkistuksessa 1. On erittäin tärkeää korostaa, että koko rauhanprosessi perustuu 242 päätöslauselmaan ja että Israelin on vetäydyttävä vuonna 1967 valloittamiltaan alueilta.
Tärkeä osa näitä alueita on tietenkin Jerusalem. Mielestäni on tärkeää todeta, että Israel, tai sen edelläkävijä, todellakin hyväksyi sen periaatteen, että Jerusalem on kansainvälinen asia. YK:n jakosuunnitelman hyväksymisen yhteydessä hyväksyttiin myös se, että Jerusalem olisi kansainvälinen kaupunki, joka ei kuulu sen enempää jakosuunnitelmassa päätetylle juutalaiselle kuin palestiinalaisellekaan valtiolle. EU:n on jatkuvasti korostettava, että on sopimatonta, että Israel käsittelee Jerusalemia aivan kuin se olisi sen yksityisasia. Jerusalem kiinnostaa kansainvälisesti, ja erityisesti se kiinnostaa kolmea suurta maailmanuskontoa.
Lopuksi: pakolaiset. EU:han on osallistuessaan eri tavoin Kosovon sotaan tosiasiassa hyväksynyt sodankäynnin taatakseen sen, että pakolaiset voivat palata takaisin kotimaahansa. Palestiinassa on myös miljoonia ihmisiä, jotka jäävät sen alueen ulkopuolelle, jonne heillä YK:n yli 50 vuotta sitten tekemän päätöksen mukaan on ollut oikeus palata. On erittäin tärkeää, että tästä periaatteesta pidetään kiinni. Heillä on oltava vapaus palata, tai heidän on saatava korvauksia. Useimmat heistä ovat jo aloittaneet uuden elämän muualla, eivätkä he varmaankaan aio käyttää hyväkseen oikeuttaan palata takaisin juuri siihen taloon, jossa he aikoinaan asuivat. Periaatteesta on kuitenkin tehtävä päätös, muuten tälle ongelmalle ei saada minkäänlaista lopullista ratkaisua.

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, toimittuani valtuuskunnan puheenjohtajana Euroopan ja Israelin välisessä sekavaliokunnassa Netanjahun hallituksen aikana haluan sanoa nyt Ehud Barakin hallituksen nimityksen jälkeen ja sen myötä, että olen iloinen rauhanprosessin käynnistämisestä uudelleen.
Barak lupasi sen ja täytti lupauksensa. Kuten ranskan kielessä sanotaan, älkäämme peitelkö mielihyväämme vaan suhtautukaamme myönteisesti Israelin demokratiaan. Mutta älkäämme myöskään elätelkö harhakuvitelmia. Prosessi ei ole helppo, mikään ei ole helppoa. Kriisejä ja umpikujia ilmaantuu varmasti, ja haluankin nyt sanoa, että meidän on luotettava nyt ja tulevaisuudessa neuvottelijoihin ja ehkä sitouduttava parlamenttimme tasolla vastaisuuden varalta siihen, ettemme anna kuukausien kuluessa lisää päätöslauselmia, joissa yritetään joka käänteessä antaa pieniä opetuksia.
Esitän lopuksi toisen vaatimuksen. Euroopan unionin on lakattava olemasta pelkkä rahoittaja ja omaksuttava vihdoin poliittinen olemassaolo Lähi-idässä. Sen on myös löydettävä siihen keinot, ja komission jäsen ja neuvoston puheenjohtaja ehkä kertovatkin meille, mitkä ne ovat.

Sasi
. Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, huomaan, että suhtaudumme kaikki melko toiveikkaasti Lähi-idän rauhanprosessin tulevaisuuteen. Edistymismahdollisuus on todellinen, ja se on pyrittävä hyödyntämään. Unioni on valmis osallistumaan neuvottelujen edistämiseen sekä taloudellisesti että poliittisesti.
Kuitenkin, kuten useat puhujat ovat todenneet, edessä on suuria haasteita, joita kenenkään ei ole syytä aliarvioida. Vaikeimmat ja herkimmät kysymykset ovat edelleen ratkaisematta. Jos Madridissa vuonna 1991 pidetyn rauhankonferenssin jälkeinen aika olisi voitu käyttää täysimääräisesti hyödyksi, voisi osapuolten välinen luottamus olla jo nyt vahva. Nyt sen sijaan osapuolten asettama vuoden aikaraja pysyvän aseman sopimuksen solmimiselle vaikuttaa varsin kunnianhimoiselta, kuten sen toki sopiikin olla. Haluan vain todeta, että osapuolten sitä halutessa unioni on valmis auttamaan käytettävissään olevilla keinoilla.

Patten
. (EN) Kuten ministeri Sasi totesi, tämä on ollut hyvin hyödyllinen keskustelu. Siinä on mielestäni korostettu parlamentin ja koko Euroopan unionin pyrkimystä toimia rakentavalla tavalla Lähi-idässä. Useammat puhujat parlamentin jäsen Galeote keskustelun alussa ja parlamentin jäsen Schori toivat esille sen, että joidenkin melko vaikeiden ja synkkien kuukausien ja vuosien jälkeen taivaanrannassa näkyy ainakin aavistus valoa. Se on mielestäni totta ja se tuli esille useimpien arvoisien jäsenten puheenvuoroissa.
Parlamentin jäsen Poos oli tietysti oikeassa sanoessaan kaiken tietämyksensä ja kokemuksensa perusteella, että esitän hänen ajatuksensa toisilla sanoilla on hieman liian aikaista avata samppanjapullo. Työtä on vielä jäljellä. Aiomme tehdä kaikkemme prosessin tukemiseksi, ja haluan vielä kerran ilmaista kiitollisuuteni erityislähettiläs Moratinosille kaikesta siitä, mitä hän on tehnyt alueella unionin avustustoiminnan hyväksi.
Ehkä on syytä korostaa jälleen kerran vahvaa taloudellista suhdettamme. Olemme tietysti Israelin suurin talouskumppani, ja on myös syytä muistuttaa kaikesta Palestiinalle antamastamme avusta. Euroopan unionin apu Länsirannalle ja Gazan alueelle oli vuosina 1994-1998 yhteensä 1,5 miljardia euroa ja Euroopan unionin apu Yhdistyneiden Kansakuntien palestiinalaispakolaisten avustusjärjestölle oli vastaavana aikana suurin piirtein 505 miljoonaa euroa. Se on kaikilla mittapuilla mitattuna hyvin merkittävä menoerä.
Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta puhunut arvoisa parlamentin jäsen olemme aikaisemmin tutustuneet toisiimme eri yhteydessä viittasi reiluun ja avoimeen kaupankäyntiin tämän alueen ja Euroopan unionin välillä. Kun tapasin ulkoministeri Levyn New Yorkissa pari viikkoa sitten, sanoin hänelle, että minun mielestäni meidän suhteitamme ei pitäisi hukuttaa appelsiinimehuun meidän on ratkaistava tärkeitä kauppa-asioita, joista yksi on appelsiinimehu. Meidän on ratkaistava laajempiakin asioita, ja olen ehdottomasti sitä mieltä, että meidän olisi pyrittävä hoitamaan ne lähikuukausien aikana.
Parlamentin jäsen Collins, joka puhui keskustelun keskivaiheilla, kertoi olevansa sitä mieltä, että Lähi-idän näkymät näyttävät lupaavammilta. Se heijasti mielestäni keskustelun aikana esille tullutta yksimielisyyttä siitä, että meillä on tilaisuus viedä asioita eteenpäin hyödyllisemmällä tavalla, ja me pyrimme varmasti tekemään kaikkemme komissiossa tämän prosessin edistämiseksi.

Puhemies
Kiitän teitä, komission jäsen Patten.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan äänestysaikana.
(Istunto keskeytettiin klo. 11.55 ja sitä jatkettiin klo. 12.00.)

ÄÄNESTYKSET
Dell' Alba
Arvoisa puhemies, täällä läsnä olevien sitoutumattomien radikaalien parlamentin jäsenten nimissä ilmoitan, ettemme osallistu äänestyksiin, ennen kuin kaikkien tähän parlamenttiin valittujen edustajien oikeuksiin ja etuoikeuksiin liittyvät ongelmat on ratkaistu, emmekä ennen kuin kaikille 626 jäsenelle taataan samat oikeudet ja samat velvollisuudet. Toivomme, että perussopimuksia käsittelevä valiokunta löytää mahdollisimman pian asianmukaisen ratkaisun, joka mahdollistaa sen, että kaikki Euroopan kansalaiset voisivat tuntea, että heillä on täysivaltainen edustaja tässä parlamentissa.
Puheenjohtajakokouksen ehdotus Euroopan parlamentin vuoden 2000 istuntokalenteriksi

Blokland
Arvoisa puhemies, puheenjohtajakokouksen ehdotus Euroopan parlamentin vuoden 2000 istuntokalenteriksi tuli minulle nähtäväksi vasta sen jälkeen, kun tarkistusten jättämisen määräaika oli umpeutunut. Silloin minulle selvisi, että yksi Strasbourgin täysistuntopäivä, nimittäin 12. kesäkuuta 2000, on toinen helluntaipäivä, joka on kristillinen pyhäpäivä ja siten vapaapäivä kaikille suurimmassa osassa jäsenvaltioita, kuten Belgiassa, Tanskassa, Saksassa, Ranskassa, Luxemburgissa, Alankomaissa, Itävallassa ja Ruotsissa. En ole ollut vielä siinä tilanteessa, että Euroopan parlamentti kokoontuisi sellaisena päivänä. Minusta on erittäin valitettavaa, että edessämme olevassa ehdotuksessa ei ole otettu huomioon tätä hyvää tapaa. Ottaen huomioon mainitsemani seikat ja käytännön ongelmat, joita saattaa syntyä monissa jäsenvaltioissa, jos istunto pidetään virallisena juhlapäivänä, pyydän teitä, arvoisa puhemies, etsimään sopivaa ratkaisua.

Puhemies
Olette täysin oikeassa, parlamentin jäsen Blokland. Ehdotan kalenterin hyväksymisen jälkeen puheenjohtajakokoukselle, että puheena oleva istuntojakso aloitetaan poikkeuksellisesti vasta tiistaiaamuna, koska maanantaina on juhlapäivä useissa jäsenvaltioissamme. Se ei koske kaikkia maita, mutta tämä ehdotus olisi mielestäni yksi ratkaisu.
Menettelyt ilman mietintöä:

Ehdotus neuvoston päätökseksi Europolin työntekijöiden palkkauksen ja lisien mukauttamisesta (10097/99 - C5-0090/99 - 99/0810(CNS)) - (kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Ehdotus neuvoston päätökseksi Europolin henkilöstösäännöistä 3 päivänä joulukuuta 1998 annetun neuvoston säädöksen muuttamisesta palkkauksen, eläkkeiden ja muiden taloudellisten etuuksien vahvistamiseksi euromääräisinä (10098/99 - C5-0089/99 - 99/0811(CNS)) (kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Luonnos ETA:n sekakomitean päätökseksi ETA-sopimuksen liitteen IV (Energia) muuttamisesta - Luonnos yhteisön yhteiseksi kannaksi (SEC(99)0780 - C5-0060/99 - 99/0807(CNS)) (teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Luonnos ETA:n sekakomitean päätökseksi ETA-sopimuksen liitteen IV (Energia) muuttamisesta - Luonnos yhteisön yhteiseksi kannaksi (SEC(1999)0781 - C5-0061/99 - 1999/0808(CNS)) (teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Luonnos ETA:n sekakomitean päätökseksi ETA-sopimuksen liitteen I (Eläinlääkintä- ja kasvinsuojeluasiat) muuttamisesta - Luonnos yhteisön yhteiseksi kannaksi (SEC(1999)0986 - C5-0100/99 - 1999/0812(CNS)) (teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Luonnos ETA:n sekakomitean päätökseksi ETA-sopimuksen liitteen I (Eläinlääkintä- ja kasvinsuojeluasiat) muuttamisesta - Luonnos yhteisön yhteiseksi kannaksi (SEC(1999)1037 - C5-0101/99 - 1999/0813(CNS)) (teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Luonnos ETA:n sekakomitean päätökseksi ETA-sopimuksen liitteen I (Eläinlääkintä- ja kasvinsuojeluasiat) muuttamisesta - Luonnos yhteisön yhteiseksi kannaksi (SEC(1999)1050 - C5-0102/99 - 1999/0814(CNS)) (teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön suu- ja sorkkatautirokotevaraston perustamisesta tehdyn päätöksen 91/666/ETY muuttamisesta (KOM(99)0290 - C5-0126/99 - 99/0121(CNS)) (maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta)
(Parlamentti hyväksyi komission ehdotuksen.)
Menettelyt ilman mietintöä:
Westendorp Y Cabezan laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0008/1999/korj.) vireillä olevista lainsäädäntömenettelyistä teollisuuden, ulkomaankaupan, tutkimuksen ja energian alalla (Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle - Amsterdamin sopimuksen voimaantulon vaikutukset) (SEC(1999)0581 - C4-0219/1999)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)- Jacksonin laatima ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0014/1999) komission tiedonannosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle Amsterdamin sopimuksen voimaantulon vaikutukset 1. toukokuuta 1999 vireillä olleisiin lainsäädäntömenettelyihin ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan alalla (SEC(1999)0581 - C4-0219/1999)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0016/1999) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi monivuotisesta ohjelmasta uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi yhteisössä (Altener) (1998 - 2002) (7122/1/1999 - C5-0032/1999 - 1997/0370(COD)) (Esittelijä: Langen)

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, toivon näkyväni videotaululla alle kymmenen sekuntia. Tarkistuksen 1 osalta komissio on aina ollut sitä mieltä, että uusiutuvia energialähteitä koskeva politiikka ja energiatehokkuutta koskeva politiikka liittyvät läheisesti toisiinsa ja että ne on sovitettava tiiviisti yhteen, mutta peruskirja uusiutuvista energialähteistä on mielestämme ehkä ennenaikainen.
Hyväksymme periaatteessa tarkistukset 2, 7 ja 9 mutta olemme sitä mieltä, että ne voitaisiin muotoilla uudelleen. Hyväksymme hyvin mielellämme tarkistuksen 3. Voimme hyväksyä periaatteessa tarkistuksen 4, vaikka siinä ei mielestämme ole kysymys kolmannen tavoitteen lisäämisestä ohjelmaan vaan pikemminkin ohjelman ensimmäisen tavoitteen selventämisestä. Tarkistus 5 on täysin hyväksyttävä. Hyväksymme periaatteessa mielellämme tarkistuksen 6.
Tarkistus 10 aiheuttaa meille eniten ongelmia. Saatuamme tilaisuuden harkita tätä tarkistusta olemme nyt päätyneet siihen näkemykseen, että se olisi hylättävä kahdesta syystä. Ensinnäkin Altener-ohjelma on avoin jäsenyyttä hakeneille maille. Tämä ei koske kyseisiä assosioituneita Välimeren maita. Toiseksi tarkistuksessa viitataan johdanto-osan kappaleeseen, mutta siitä puuttuu viittaus vastaavaan artiklaan, joka on ymmärtääkseni 7 artikla. Tämän tarkistuksen hyväksyminen olisi mielestämme epäjohdonmukaista ja aiheuttaisi epäselvyyksiä.

Puhemies
Kiitän komission jäsen Pattenia. Olisin mielelläni halunnut pyytää neuvostoa esittämään asiasta näkemyksensä, mutta kuten näette se ei oikein onnistu, mikä on mielestäni hyvin valitettavaa.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A5-0015/1999) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen tekemiseksi energiatehokkuutta edistävästä monivuotisesta ohjelmasta (Save) (1998 - 2002) (7123/1/1999 - C5-0033/1999 - 1997/0371(COD)) (Esittelijä: Ahern)

Patten
. (EN) Valitettavasti emme voi hyväksyä tarkistuksia 1, 2, 3 ja 6. Niillä pyritään asettamaan epärealistinen tavoite, energiaintensiteetin parantaminen 1,5 % sen lisäksi, mikä muuten olisi saavutettu. Toinen syy, miksi meidän on vaikea hyväksyä niitä, on se, että niissä pyritään tekemään Save-ohjelmasta lainsäädännöllinen ohjelma.
Tarkistuksen 4 hyväksymme sen sijaan mielellämme. Energiatehokkuuden ja uusiutuvien energialähteiden aloilla tarvitaan selvästi täydentäviä toimia.
Tarkistukset 5, 11, 12 ja 13 hyväksymme kaikki periaatteessa, jos niiden sanamuotoa muutetaan, ja kaksi jälkimmäistä korvaakin nähdäkseni tarkistukset 5 ja 11.
Olemme valmiita hyväksymään periaatteessa tarkistuksen 7. Tarkistukset 8 ja 9 eivät ole mielestämme hyväksyttäviä, koska ne tekisivät ohjelmasta liian joustamattoman, mutta hyväksymme täysin tarkistuksen 10.
Tarkistuksesta 5

Ahern
. (EN) Luulin, että tämä asia selvitettiin eilisessä täysistunnossa. Kyse on oikeudellisten neuvojen perusteella tehtävistä teknisistä korjauksista. Komission tarkistus 5 oli komitologiatarkistus, ja me muutimme sen sanamuotoa. Komissio oli jo ilmoittanut, että tarkistuksen sanamuotoa olisi korjattava, ja siksi korvasimme oikeudellisten neuvojen perusteella tarkistuksen 5 tarkistuksella 13, ja pyytäisin teitä suhtautumaan tähän kärsivällisesti. Jos haluatte hyväksyä tarkistuksen 5, se sopii, mutta saamiemme tietojen mukaan oikeudellinen kanta on se, että sen sanamuotoa olisi hieman muutettava. Tarkistus 13 korvaa siis tarkistuksen 5, ja tarkistus 12 korvaa tarkistuksen 11 oikeudellisten neuvojen perusteella. Voisitteko järjestää tämän asian, arvoisa puhemies, koska meidän on todella saatava selvä lakiteksti?

Puhemies
Arvoisa parlamentin jäsen Ahern, asetatte minut hieman hankalaan tilanteeseen, koska normaalisti minun pitäisi toimittaa äänestys tarkistuksesta 5 ja sen jälkeen, jos tarkistus 5 hylätään, tarkistuksesta 13. Uskon, että kaikki kollegat ymmärtävät tämän hyvin, ja minun on noudatettava työjärjestystä, koska emme voi muuttaa tällä tavalla istunnon aikana ennalta sovittua äänestysjärjestystä.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)
Kinnockin laatima kehitysyhteistyövaliokunnan suositus (A5-0020/1999) ehdotuksesta neuvoston ja komission päätökseksi Euroopan yhteisön ja Etelä-Afrikan tasavallan kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan sopimuksen tekemisestä (8731/1999 KOM(1999)245 C5-0154/1999 1999/0112(AVC))

Redondo Jiménez
Haluan pyytää komissiota vahvistamaan, onko sen Etelä-Afrikkaa koskeva kanta nyt sama kuin silloin, kun komissio esitteli parlamentille kantansa, sillä olen ymmärtänyt, että siinä on jonkinlainen ristiriita.

Patten
. (EN) Jos jokin ristiriita on olemassa, minulla ei ole siitä mitään tietoa. Olemme ehdottoman varmoja parlamentin parhaillaan käsittelemästä mietinnöstä ja olemme ehdottoman varmoja sopimuksesta. Meidän mielestämme niissä ei ole mitään epäselvää.

Puhemies
Asia on selvä.

Cunha
) Arvoisa puhemies, tänään saamieni tietojen mukaan Etelä-Afrikka kieltäytyy allekirjoittamasta viini- ja väkijuomasopimusta. Ja tämä olisi välttämätön ehto (sine non qua), jotta sopimus voitaisiin hyväksyä. Haluaisin kuulla komission mielipiteen asiasta.

Puhemies
Hyvät kollegat, kuten ymmärtänette, nyt ei ole oikea tilaisuus eikä aika avata keskustelua. Toimitan sen sijaan äänestyksen.
(Parlamentti hyväksyi päätöksen.)
H.-P. Martinin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0017/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi makrotaloudellisen lisärahoitusavun myöntämisestä Bulgarialle (KOM(1999)403 - C5-0098/1999 - 1999/0165(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
H.-P. Martinin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0018/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi täydentävän makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle (KOM(1999)404 - C5-0099/1999 - 1999/0166(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
H.-P. Martinin laatima teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietintö (A5-0019/1999) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi täydentävän makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Romanialle (KOM(1999)405 - C5-0097/1999 - 1999/0167(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys kansainvälisestä AIDS-konferenssista Lusakassa (Sambia)

Muscardini
Arvoisa puhemies, tässä on sangen vakava ongelma: päätöslauselmaesityksen 15 kohdassa italiankielisessä tekstissä sanotaan, että "kehottaa uskonnollisten liikkeiden virkailijoita yhteistyöhön ehkäisevien projektien puitteissa ja osallistumaan rakentavalla tavalla AIDSia ehkäiseviin toimiin" , mikä minusta vaikuttaa aivan normaalilta ja perustellulta. Ranskan- ja englanninkielisissä teksteissä "kehottaa uskonnollisten liikkeiden virkailijoita varauksettomaan yhteistyöhön" jo pelkästään sanaston osalta tämä eroaa italiankielisestä tekstistä - mutta ennen kaikkea "ottamaan osaa ehkäisyvälineiden jakeluun" . Minusta vaikuttaa kuitenkin aivan uskomattomalta ja selittämättömältä, että uskonnollisten liikkeiden edustajat henkilökohtaisesti voisivat jakaa ehkäisyvälineitä. Ymmärrättekö, näin ranskan- ja englanninkielisessä tekstissä todella lukee!

En ole voinut lukea tekstiä muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kielillä, mutta ennen kaikkea tahtoisin tietää, onko italialaisessa tekstissä virhe jonkin poliittisen taka-ajatuksen vuoksi, vai onko virhe ranskan- ja englanninkielisissä teksteissä. Joka tapauksessa ihmettelen - vaikka tämä liittyykin toiseen ongelmaan -, onko mahdollista, että jokaisen parlamentin jäsenen pitäisi aina ennen äänestystä lukea tekstit viidellätoista kielellä, koska siinä tapauksessa parlamentin pitäisi kokoontua kuukauden jokaisena päivänä. Puheenjohtaja Pasqua on jo nostanut esiin käännösten puuttumisen muodostaman ongelman; ryhmämme haluaa tänään korostaa sitä, että ongelmana eivät ole ainoastaan puuttuvat käännökset vaan myös epätarkat käännökset. Tahtoisin selvityksen, ja mikäli ranskan- ja englanninkieliset tekstit ovat oikein, poistan allekirjoitukseni tästä ehdotuksesta.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys Turkista

Van Velzen
Arvoisa puhemies, eri kieliversioissa on enemmänkin ongelmia. Mitä tulee Turkkia koskevaan päätöslauselmaan, hollanninkielisen version 1 kohdasta on joka tapauksessa jäänyt pois tärkeä verbi. Se on englanniksi " to apply for" . Se on jäänyt pois. Haluaisin kiinnittää huomiota siihen, että englanninkielistä versiota on pidettävä lähtökohtana ja että hollanninkieliseen versioon täytyy tehdä lisäys " voidaan hyväksyä hakemaan jäsenyyttä" .

Puhemies
Voin todellakin sanoa teille, että englanninkielinen versio on oikea.

Friedrich
Arvoisa puhemies, haluan huomauttaa samasta seikasta. Tapa, jolla ilmeisesti useimmat kollegat ovat ilmaisseet asian 1 kohdassa, joka on ylipäänsä tämän asian tärkein kohta, on kovin, kovin harhaanjohtava. Ilmaisu kuuluu: äänestys ensimmäisestä osasta, toisesta osasta ja kolmannesta osasta. Tämä on sikäli harhaanjohtavaa, että lausesisällön kannalta sekä "ensimmäisellä" että "toisella osalla" tarkoitetaan koko pitkän ensimmäisen kohdan ensimmäistä puoliskoa. "Äänestys ensimmäisestä osasta" ja "Äänestys toisesta osasta" eivät eroa toisistaan muuten kuin siinä, että sanojen to apply (hakea) kuuluu olla toisessa mukana ja toisessa ei. Kun sanat to apply eivät ole mukana, silloin tietenkin koko lauseen merkitys muuttuu täysin, koska silloin sanotaan, että Turkilla on oikeus jäsenyyteen. Kun sanat to apply pidetään mukana, silloin sanotaan, että Turkilla on oikeus jäsenyyden hakemiseen. Näin ollen "ensimmäinen osa" tarkoittaa selkokielellä: se, joka äänestää ensimmäisen osan puolesta, haluaa poistaa molemmat sanat. Jos joku taas äänestää "ei" siinä kohdassa, jossa paperilla lukee "ensimmäinen osa", hän haluaa säilyttää sanat to apply toisessa osassa. Pyydän siksi, arvoisa puhemies, että tällä kertaa poikkeuksellisesti lukisitte ääneen sen, mistä kulloinkin äänestämme, niin että jokainen tietää, mistä äänestää.

Puhemies
Olin juuri ehdottamassa teille samaa asiaa, hyvä parlamentin jäsen Friedrich. Tämä on mielestäni hyvin tärkeää. Kaikkien kollegojen on oltava täysin selvillä siitä, mistä he äänestävät. Luen siis etukäteen kohdat, joista äänestämme.

Swoboda
Arvoisa puhemies, en halua viivyttää teitä pitkään. On oikeastaan itsestään selvä asia, että teitä ei tarvitse näin tärkeässä asiassa erikseen neuvoa ystävällisesti lukemaan kunkin kohdan ääneen. Koska Euroopan kansapuolue on vetänyt pois kannatuksensa...
(Hälinää)
...itävaltalaisista en vielä tiedä, mutta koska Euroopan kansanpuolueen ryhmä on luopunut kannatuksestaan, olemme tietysti miettineet, olisiko meidän äänestettävä asiasta tänään. Itse olen kuitenkin sillä kannalla, että äänestämällä asiasta tänään antaisimme komissiolle ja neuvostolle suuntaa-antavan ratkaisun siitä, mihin suuntaan niiden tulisi asiassa edetä. Pyytäisin vain sen vuoksi, arvoisa puhemies, että toimitamme erillisen äänestyksen 7 kohdasta, koska minulla on sitä koskeva suullinen tarkistus. Palaan siihen kuitenkin tuonnempana.

Puhemies
Jos teille sopii, hyvä parlamentin jäsen Swoboda, niin mielestäni olisi selvyyden vuoksi parasta, että esitätte suullisen tarkistuksenne siinä vaiheessa, kun siirrymme 7 kohtaa koskevaan äänestykseen.

Katiforis
Arvoisa puhemies, haluaisin vain sanoa, että myös kreikankielisessä käännöksessä on tapahtunut sama virhe, josta van Velzen huomauttaa, tekstistä on jäänyt pois kohta "to apply", joka on tietenkin ratkaisevan tärkeä. Haluaisin korostaa kreikkalaisille kollegoilleni ja teille, että käännöksessä on virhe.
7 kohdasta

Swoboda
Arvoisa puhemies, ehdottaisin, että sanojen between the two countries (hyvät naapuruussuhteet) - minulla on tässä nyt vain englanninkielinen teksti jälkeen lisätään sanat on the basis of the principles of respect of international law and treaties (kansainvälisen oikeuden ja kansainvälisten sopimusten noudattamisen periaatteen mukaisesti).
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)
Yhteinen päätöslauselmaesitys

Sharm el Sheikhin sopimuksesta ja Lähi-idän rauhanprosessin käynnistämisestä uudelleen
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

ÄÄNESTYSSELITYKSET- Vuoden 2000 istuntokalenteri

Berthu
Arvoisa puhemies, äänestäessämme vuoden 2000 istuntokalenterista olemme jälleen kerran joutuneet torjumaan tarkistusten vyöryn, joka koskee Strasbourgin täysistuntojaksojen keston lyhentämistä.
Tämä asenne on sitäkin sietämättömämpi, kun sillä pyritään tekemään tyhjäksi hallitusten välinen kompromissi, josta muste on hädin tuskin kuivunut, koska kyseessä on eri jäsenvaltioiden aivan äskettäin ratifioimaan Amsterdamin sopimukseen liitetty pöytäkirja N:o 12; lisäksi tämä kompromissi on täysin sopusoinnussa tuomioistuimen 1. lokakuuta 1997 tekemän päätöksen kanssa.
Koska Strasbourgin vastustajat eivät pysty vähentämään täysistuntojaksojen lukumäärää, he yrittävät nyt vähentää täysistuntojaksoihin sisältyvien päivien lukumäärää, mikä johtaisi eri kautta samaan lopputulokseen. Se olisi mielestämme täysin perustamissopimuksen hengen vastaista, ja siksi olemme iloisia siitä, että nämä tarkistukset hylättiin.
Käytämme kuitenkin tilaisuutta hyväksemme muistuttaaksemme myös Brysselin mini-istuntoja koskevasta kannastamme. Kuten perustamissopimuksessa todetaan ja kuten tuomioistuin on muistuttanut, ne ovat ylimääräisiä istuntoja sanon todellakin " ylimääräisiä" , ja ne voidaan määrätä pidettäväksi vasta siinä vaiheessa, kun kaikki tavanomaiset Strasbourgin istunnot on säännönmukaisesti pidetty. Mini-istunnot ovat siis täydentäviä istuntoja, mikä tarkoittaa mielestämme selvästi sitä, että niitä voidaan pitää vain, jos Strasbourgin säännönmukaisella esityslistalla on liikaa käsiteltäviä asioita. Tämän oletuksen perusteella on selvää, ettemme voi tietää nyt, kun olemme hyväksymässä vuoden 2000 istuntokalenteria, sitä, tuleeko esimerkiksi vuoden 2000 marraskuun täysistuntojakson esityslistalle liikaa asioita ja joudummeko siksi lisäämään mini-istunnon, joka pidettäisiin 29. ja 30. marraskuuta, toisin sanoen yli vuoden tai tarkalleen 14 kuukauden kuluttua.
Tällaisia päätöksiä tehdessään Euroopan parlamentti rikkoo perussopimusten henkeä, ja toivon, että löytyy hallituksia, jotka laittavat tämän asian järjestykseen.

Martin, David
Hyvin heikko äänestysvilkkaus tämänvuotisissa Euroopan parlamentin vaaleissa antoi musertavan todisteen siitä, jos todisteita tarvittiin, että parlamentin näkyvyyttä ja merkitystä Euroopan väestölle on korostettava. Mielestäni kaksi istuntokalenteria koskevaa ehdotusta tarjosi meille tilaisuuden parantaa sekä työmenetelmiämme että yhteyksiämme kansalaisiin.
Ehdotus Strasbourgin istuntojen lyhentämisestä nelipäiväisiksi olisi merkinnyt sitä, että parlamentin jäsenet olisivat voineet viettää enemmän aikaansa vaalipiireissään, tavata ryhmiä, yksityisiä henkilöitä ja järjestöjä ja saada ne ymmärtämään, mitä teemme täällä Strasbourgissa ja Brysselissä.
Ehdotus järjestää pieni mini-istunto Brysselissä keskiviikkona jolloin parlamentin jäsenet ovat tietysti jo Brysselissä ryhmä- ja valiokuntakokousten vuoksi olisi tarjonnut komission puheenjohtajalle mahdollisuuden tulla parlamenttiin kertomaan komission viikoittaisen kokouksen tuloksista, millä olisi osoitettu kansalaisille, että komissio on vastuussa parlamentille, ja kohotettu julkista kuvaamme, kun tärkeät komission aloitteet olisi ilmoitettu tässä toimielimessä.
Olen pahoillani siitä, että kummatkin ehdotukset hylättiin tänään, mutta olen varma, että kollegat tekevät myöhemmin uusia ehdotuksia.

Della Vedova
Arvoisa puhemies, pyysin puheenvuoroa ilmoittaakseni pöytäkirjaan, että viisi täällä läsnä olevaa radikaalia edustajaa Bonino, Dell' Alba, Della Vedova, Dupuis ja Turco - eivät osallistuneet vuoden 2000 istuntokalenteria koskevaan äänestykseen eivätkä myöskään sitä seuraaviin äänestyksiin. Kuten kollega Dell' Alba aiemmin mainitsi, emme näet aio äänestyksiin osallistumalla tukea tilannetta, joka itse asiassa on epäoikeudenmukainen miljoonia Euroopan kansalaisia kohtaan, koska heidän edustajiltaan evätään oman edustajantehtävän täysivaltaisen hoitamisen mahdollisuus.

Posselt
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluaisin sanoa: olen hyvin iloinen tästä istuntokalenteria koskeneesta äänestyksestä, en hallitusten aikaansaaman kompromissin takia, niin kuin kollega Berthu, vaan koska olen vakuuttunut siitä, että pystymme säilyttämään työkykymme vain käyttämällä hyväksemme koko työviikon, siis sillä, että emme tee torstaista perjantaita. Toiseksi asia ilahduttaa minua siksi, että mielestäni Strasbourg on Euroopan parlamentin itsenäisyyttä, demokraattisuutta ja keskittymisen vastaisuutta edustava julkisivu, jolla on Euroopassa suuri vertauskuvallinen vaikutus. Sen vuoksi olen eurooppalaisena kiitollinen tästä äänestyksestä ja haluaisin sanoa hyvin selvästi, että meidän on huolehdittava siitä, ettei sitä nyt käytännössä murenneta. Olen kollega Martinin kanssa yhtä mieltä siitä, että tarvitsemme vapaata aikaa. Sitä ei kuitenkaan saada järjestetyksi perjantain avulla, vaan suunnittelemalla valiokunta- ja puolueryhmätyöskentelymme siten, että meille jää istunnoista vapaita viikkoja, jotka itse kukin voi käyttää millä tahansa kolmesta työkentästään, mutta enin joukko meistä toimimalla omissa vaalipiireissään.

Blak, Lund ja Thorning-Schmidt
. (DA) Äänestämme neljän päivän istuntojaksoa koskevan ehdotuksen puolesta, jolloin perjantai jäisi pois käytöstä. Käsityksemme mukaan perjantain istunnolla ei ole mitään vakavaa poliittista sisältöä, ja siinä käsitellään asioita, jotka voidaan yhtä hyvin hoitaa hallinnollisesti. Olisimme halunneet, että Euroopan parlamentin ryhmät olisivat päässeet yksimielisyyteen siitä, että perjantait voitaisiin käyttää poliittisiin keskusteluihin, mutta niin ei käynyt.
Europolin työntekijät (C5-90 ja C5-89/1999)

Bonde, Krarup
. (EN) Äänestimme periaatteellisista syistä näitä kahta Europolin työntekijöitä koskevaa neuvoston päätöstä vastaan. Europol-sopimus hyväksyttiin jäsenvaltioiden kansallisissa parlamenteissa ilman minkäänlaista todellista keskustelua. Sopimuksen ratifiointi oli pelkkä kumileimasimen painallus, koska kansalliset parlamentit eivät voineet ehdottaa siihen tarkistuksia.
Euroopan parlamentilta EU:n ainoalta kansalaisten suoraan valitsemalta toimielimeltä ei myöskään pyydetty lausuntoa missään vaiheessa niiden kahden vuoden aikana, jolloin sopimuksen sisällöstä neuvoteltiin. Tämä oli vastoin Maastrichtin sopimuksen K.6 artiklan määräyksiä, joiden mukaisesti EU:n ministerit kuulevat parlamenttia säännöllisesti oikeus- ja sisäasioiden keskeisistä näkökohdista ja huolehtivat siitä, että sen näkemykset " otetaan aiheellisella tavalla huomioon" .
Kaikkein häiritsevin asia on kuitenkin se, että Europolin työntekijät ovat itse asiassa lain yläpuolella. EU:n oikeusministerit sopivat toukokuussa 1997 pöytäkirjasta, jolla Europolin työntekijöille turvattiin loukkaamattomuus syytteen nostamista vastaan kaikista heidän virantoimituksessaan sanomistaan tai kirjoittamistaan asioista ja luvattomasta tai virheellisestä tietojen käsittelystä. Loukkaamattomuus jatkuisi jopa silloinkin, kun työntekijä lopettaisi työskentelyn Europolissa, koska sen kaikki viralliset paperit ja asiakirjat ja muu virallinen aineisto ovat loukkaamattomia.
Tällainen loukkaamattomuuden myötä saavutettu valta on poikkeuksellista eikä se vastaa minkään poliisivoimien valtaa EU:ssa. Tällainen valta on loukkaus oikeusvaltiota kohtaan ja yleisen edun vastaista.
Eläinlääkintä- ja kasvinsuojeluasiat (C5-100, C5-101 ja C5-102/1999)

Berthu
Haluaisin muistuttaa mieliin näiden eläinlääkintä- ja kasvinsuojeluasioita koskevien teknisten äänestysten yhteydessä, miten tärkeää on, että Euroopan unionin jäsenvaltiot säilyttävät suvereenin oikeutensa arvioida ja päättää kansallisella tasolla kaikista elintarviketurvallisuutta koskevista asioista.
Valtioiden on todellakin säilytettävä ehdoton oikeutensa suojella väestöään. Meillä on nyt tästä täydellinen esimerkki, kun komissio päätti poistaa brittiläisen naudanlihan vientikiellon ja kun Ranska ja Saksa kieltäytyivät noudattamasta tätä päätöstä. Ranskalaisten mielestä on selvää, että jos Isossa-Britanniassa kirjataan vuosittain vieläkin 3 000 " hullun lehmän" tapausta kaikista toteutetuista varotoimenpiteistä huolimatta, tämän taudin leviämistä ei edelleenkään täysin ymmärretä. Lääketieteellisen akatemian hyväksymä kansallinen elintarviketurvallisuudesta vastaava virastomme (Agence nationale pour la sécurité alimentaire) on näin ollen arvioinut perustellusti, että Ranskan on pidettävä tuontikieltonsa voimassa. Jos meillä ei olisi tätä kansallista virastoa vaan olisimme korvanneet sen eurooppalaisella virastolla, kuten jotkut nykyisin vaativat, emme saisi objektiivisia tietoja emmekä edes asiantuntijoiden lausuntoja, joilla voisimme perustella kielteistä kantaamme.
Euroopan maiden hallitukset, ja varsinkin Ranskan hallitus, ovat kuitenkin joka tapauksessa ajautuneet mahdottomaan tilanteeseen hyväksymällä Amsterdamin sopimuksen. Sen uudessa 95 artiklassa, joka on uudistettu versio 100 a artiklasta, estetään kaikkia jäsenvaltioita ryhtymästä omavaltaisesti poikkeustoimiin kansanterveysalaa koskevien yhteisön sääntöjen osalta ja niitä velvoitetaan pyytämään komissiolta lupaa mahdollisiin poikkeuksiin perustamalla vaatimuksensa " uuteen tieteelliseen näyttöön" . On kuitenkin selvää, että " hullun lehmän" tapauksessa meillä ei ole esitettävänä uutta tieteellistä näyttöä verrattuna niihin todisteisiin, jotka ovat jo komission hallussa. Suhtaudumme yksinkertaisesti eri tavalla ennalta varautumisen periaatteeseen: kuten usein, komissio asettaa etusijalle tuotteiden vapaan liikkuvuuden, ja on mielenkiintoista todeta, että Ranska asettaa kerrankin kansalaistensa elintarvikkeiden turvallisuuden korkeammalle tasolle.
Totuus on kuitenkin se, että ristiriita Euroopan tasolla tehdyn vientikiellon purkamispäätöksen ja sen välillä, että ranskalaiset ovat kieltäytyneet noudattamasta sitä, luo sietämättömän tilanteen, joka osoittaa alle puoli vuotta Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen, miten harkitsemattomia sen kannattajat olivat. Ei tarvita enää kuin muutama vastaavanlainen tapaus, niin ranskalaiset ehkä tajuavat, miten tärkeää on tehdä itse omaa itseään koskevat päätökset.
Langenin suositus toiseen käsittelyyn (A5-16/99)

Kauppi
Arvoisa puhemies, haluan Altener-ohjelman osalta kiinnittää erityistä huomiota pohjoisen energiatalouteen. Euroopan äärialueella poikkeuksellinen ilmasto asettaa omat vaatimuksensa, jotka EU:n täytyy huomioida. Turpeen käyttö tuo oman lisänsä pohjoisen energiapolitiikkaan. Esimerkiksi Suomessa suot ovat merkittävä luonnonvara, joilta tuotetut turvekuutiot kattavat noin seitsemän prosenttia Suomen energiatarpeesta. Turvetuotannosta elantonsa saa joko suoraan tai välillisesti 6500 henkilöä.
Turvetta ei tähän mennessä ole luokiteltu uusiutuvaksi energialähteeksi kuten puuta. Todellisuudessa turve on puuhun verrattavissa oleva uusiutuva luonnonvara, jolla uusiutumissykli on pitempi. Turpeen energiakäytön laskennallinen ominaispäästö alenisi merkittävästi, jos käytön koko elinkaari ja turpeen uusiutuminen otettaisiin huomioon. Turpeen käyttö on olennaista lisättäessä puun käyttöä energiatuotannossa. Ilman turpeen rinnakkaiskäyttöä puukäyttöön suunniteltujen polttokattiloiden volyymi ei ole riittävä eikä kannattava toiminta mahdollista. Täten turpeen poikkeuksellisuus on huomioitava eurooppalaista energiaverotusta tarkasteltaessa. Terveempi ja puhtaampi energiatalous vaatii, että turve määritellään tulevaisuudessa uusiutuvaksi energialähteeksi.

Caudron
. (FR) Minulla oli jo viime maaliskuussa tilaisuus sanoa, että kannatan aktiivista energiapolitiikkaa. Meidän on päästävä aiejulistuksia pidemmälle, joita on kuultu tämän vuosikymmenen aikana, puheet on toteutettava käytännössä. Vain tällä edellytyksellä Euroopan unioni pääsee toimimaan tähän suuntaan. Sen on annettava sysäys Euroopan energiapolitiikan järkiperäistämiselle.
Tätä tarkoitusta varten on laadittu kaksi strategiaa kahdessa monivuotisessa lisäohjelmassa, jotka liittyvät energia-alan toimien puiteohjelmaan: Save II (energian tehokkaamman käytön edistäminen) ja Altener II (uusiutuvien energialähteiden käytön edistäminen).
Nyt on kyse siitä, että nämä kaksi olemassa olevaa ohjelmaa on suunnattava uudelleen. Euroopan parlamentin on hyödynnettävä niiden parantamiseksi yhteispäätösmenettelyn suomaa valtaa, jonka Amsterdamin sopimus sille antaa.
Save II:n osalta neuvosto on hyväksynyt useita Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdottamia tarkistuksia. Lisäksi useissa muutoksissa on otettu huomioon neuvoston viimeaikaiset päätöslauselmat ja Kioton konferenssissa puolustetut näkökannat.
Parlamentti on kuitenkin halunnut esittää uudelleen useita tarkistuksia, joista on keskusteltu valiokunnassa, ja erityisesti energiatehokkuuden parantamisastetta koskevan tärkeän tarkistuksen.
Ottaen huomioon, että loppukulutuksen energiatehokkuus on parantunut loppukäytössä tähän mennessä noin 1 %:lla vuodessa, Euroopan komissio suosittelee loppukysynnän energiatehokkuuden parantamista vielä yhdellä prosenttiyksiköllä. Esittelijä toivoo kunnianhimoisempaa yli 1,5 %:n tavoitetta. Kannatan tätä tarkistusta, vaikka myönnän, että meidän on tavalla tai toisella arvioitava mahdolliset kielteiset vaikutukset yritysten kilpailukykyyn erityisesti pk-yritysten osalta.
Sanomattakin on selvää, että tämän tavoitteen saavuttamiseksi on ryhdyttävä lainsäädännöllisiin toimenpiteisiin, vaikka ne ovat vain yksi väline muiden joukossa; viittaan erityisesti taloudellisiin sanktioihin.
Altener II:n osalta kaikki ovat tietoisia uusiutuvien energialähteiden merkityksestä saastumisen vähentämisessä ja luonnonvarojen suojelussa. Tunnettuja ovat myös ne vaikeudet, joita kohdataan, kun näitä energiamuotoja yritetään tuoda markkinoille, samoin kuin ne syyt, joista johtuu tämä tosiasia: perinteisten energialähteiden hinnat ovat suhteellisen halpoja ja vakaita; uusiutuvien energialähteiden edistämiseen tarkoitettuja toimenpiteitä ei ole.
Tästä syystä hyväksyn Langenin esittämät tarkistukset, joissa vaaditaan komissiolta aktiivisempaa otetta koordinoidun markkinointistrategian edistämiseksi jäsenvaltioissa ja Euroopan mahdollisuuksien kehittämiseksi uusiutuvia energialähteitä koskevan teknologian viennissä.
Tältä osin on mielestäni välttämätöntä hyväksyä mahdollisimman pian uusiutuvia energialähteitä käsittelevä peruskirja.
Näiden kahden mietinnön hyväksyminen on todiste Euroopan kansalaisille Euroopan unionin halusta suojella ympäristöä vähentämällä samalla energiariippuvuuttamme.
Ahernin suositus toiseen käsittelyyn (A5-15/99)

Hyland
. (EN) Geneettisen tutkimuksen poliittista hyötyä ihmiskunnalle heikentävät vakavasti omaa etuaan ajavat yritykset, jotka hyödyntävät tätä teknologiaa kestävän kehityksen vastaisesti ja hyvin usein ristiriitaisesti hyväksyttävien eettisten standardien kanssa.
Vaikka EU on sitoutunut valvomaan ja sääntelemään tiukasti alan teollisuutta, asianomaisten moraalisena velvollisuutena on mielestäni sopia standardeista, joiden ylittämistä ei voida hyväksyä.
Ihmisten geeneillä tehdyt kokeet ja sittemmin yritykset ottaa käyttöön " tuhoteknologia" , jolla varmistetaan, että viljakasvit eivät tuota itämiskykyisiä siemeniä, ovat pelottava uhka ihmiskunnan hyvinvoinnille.
Ilman poliitikkojen, kansalaisjärjestöjen ja ympäristöaktivistien valppautta ja kuluttajien edunvalvontaa tämä teknologia olisi jo ujutettu yhteiskuntaan.
Vaikka suhtaudun myönteisesti Monsanton hiljattaiseen sitoumukseen siitä, että " siementuhoteknologiaa" ei tuoda markkinoille, tämä asia on aivan liian vakava jätettäväksi niiden vastuulle, jotka ovat suoraan tekemisissä sen kanssa ja jotka olisivat toimineet toisin, elleivät kuluttajat olisi olleet valppaina.
Olen sitä mieltä, että niin EU:n kuin jäsenvaltioiden hallitustenkin on tiukennettava ja valvottava entistä enemmän geneettisen tutkimusalan koko toimintaa ja varsinkin sellaisten ohjelmien toteuttamista, jotka eivät täysin vastaa vakiintuneita eettisiä ja ympäristö- ja kuluttaja-alan sääntöjä.
Kinnockin suositus (A5-20/99)

Figueiredo
. (PT) Tämä Etelä-Afrikan kanssa tehtävä sopimus kuuluu yhteistyötä ja kehitystä koskevan yhteisöpolitiikan alaan, ja sillä pyritään takaamaan tarvittava solidaarisuus kehittyviä maita kohtaan. Silti on tärkeää analysoida kaupan vapauttamisesta molemmille sopimusosapuolille koituvia taloudellisia ja yhteiskunnallisia seurauksia.
Portugalin kannalta herkkiä tuotteita, kuten tekstiilejä ja vaatteita, koskevien tullimaksujen poistamisen lisäksi huolta aiheuttaa erityisesti viinejä ja väkijuomia koskeva Davosin sopimus. Kysymys portviinin alkuperänimityksestä on elintärkeä portugalilaisille viininviljelijöille. Olisi myönteistä, että Etelä-Afrikka ottaisi askeleita ratkaistakseen tämän nimityksen laittomasta käytöstä johtuvan ongelman. Silti, Davosin sopimuksen hyvin pitkistä aikarajoista ja maataloudessa tehdyistä myönnytyksistä huolimatta, viimeiset saatavilla olevat tiedot viittaavat siihen, että Etelä-Afrikka on lykkäämässä tämän sopimuksen täytäntöönpanoa.
Toisaalta on erityisen huolestuttavaa, että tämä sopimus voitaisiin erottaa yleisistä neuvotteluista, joita yleissopimuksesta käydään, koska se johtaisi sen lykkäämiseen ja siitä koituviin tappioihin ja loisi ikäviä ennakkotapauksia ajateltaessa yhteisön alkuperänimitysten, eritoten portviini-nimitysten, puolustamista WTO:ssa. Tästä syystä pidättäydyn äänestämästä.

Fruteau
. (FR) Parlamenttimme hyväksyi juuri suurella enemmistöllä Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan tasavallan välisen kauppaa, kehitystä ja yhteistyötä koskevan sopimuksen.
Voin tietysti olla vain tyytyväinen tähän sopimukseen, jota tietenkin kannatin äänestyksessä. Paikallisen tason edustajana eräs ensimmäisistä tehtävistäni sen jälkeen, kun minut oli valittu Saint-Benoît' n kaupunginjohtajaksi Réunionilla, oli nimetä yksi kaupungin aukioista Nelson Mandelan mukaan. Silloin elettiin vuotta 1983, ja tämän puhtaasti symbolisen eleen tarkoituksena oli veljellisen käden ojentaminen Intian valtameren yli sille henkilölle, joka virui tuolloin apartheidia kannattavien vankilassa.
Kaikki voivat tänään arvioida, kuinka merkittävän matkan olemme edenneet. Ja tämä sopimus, jonka solmimisen hyväksymme, vahvistaa juuri sopivalla hetkellä lopullista siirtymistä demokratiaan ja taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti vakaisiin oloihin, joihin Etelä-Afrikan tasavalta on pyrkinyt jo joidenkin vuosien ajan. Sopimus on Euroopan unionin solidaarisuusperinteen mukainen. Perustaessaan vapaakauppa-alueen kahden kehitystasoltaan erilaisen yhteisön välille sillä on jopa historiallista merkitystä. Se antaa myös viimeisen silauksen unionin strategian toteuttamiselle suhteissa tähän maahan, ja muistuttakaamme, että tämä strategia määriteltiin Ranskan puheenjohtajakaudella. Lopuksi merkityksetön seikka ei liene myöskään se, että näin sinetöidyllä kumppanuudella tämän suuren etelän valtion kanssa voi olla myös hyödyllistä kerrannaisvaikutusta Euroopan unionille WTO:n herkissä neuvotteluissa, jotka käynnistyvät Seattlen kokouksella ensi marraskuussa. Näistä kaikista syistä voimme olla vain tyytyväisiä siihen, että tämä sopimus hyväksyttiin.
On kuitenkin yksi asia, johon haluaisin sekä parlamenttimme että neuvoston ja komission kiinnittävän huomiota: se on kaupan vapauttamisen mahdollinen vaikutus jopa 10 vuoden ajan taloudelliseen kehitykseen syrjäisimmillä alueilla ja erityisesti Réunionilla, joka on Etelä-Afrikan läheisyydessä sijaitseva täysivaltainen eurooppalainen alue.
Olen toki huomannut, että sopimuksen 23 artiklan 2 kohdassa on määräyksiä, joiden perusteella voidaan turvautua valvonta- tai suojatoimenpiteisiin siinä tapauksessa, että Euroopan unionin kaukaisimpien alueiden taloudelliselle kehitykselle aiheutuu vakavaa haittaa. Mielestäni on kuitenkin tärkeää, että toisaalta tehdään pikaisesti perinpohjainen tutkimus, jonka perusteella voidaan määritellä erittäin tarkasti tämän sopimuksen mahdollinen vaikutus Réunionin talouteen, ja että toisaalta perustetaan pysyvä valvontajärjestelmä, jonka avulla on mahdollisista puuttua nopeasti asioiden kulkuun. Jos emme valvo tilannetta, seuraukset olisivat todella dramaattiset Réunionin yhteiskunnalle, jota rasittaa jo suuresti työttömyys (40 % aktiiviväestöstä), ja ne olisivat täydessä ristiriidassa Euroopan unionin monien vuosien ajan rakennerahastojen välityksellä mahdollistamien ponnistusten kanssa saaren taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen edistämiseksi. Näistä syistä on mielestäni tärkeää, että parlamenttimme kiinnittää huomiota tähän oleelliseen näkökohtaan.

Souchet
Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmän ranskalainen, italialainen, portugalilainen ja tanskalainen valtuuskunta äänestivät Euroopan unionin ja Etelä-Afrikan välistä vapaakauppasopimusta vastaan.
Päinvastoin kuin esittelijä väittää perusteluissaan, sopimuksen perustana ei ole kaikkien osapuolten yleinen hyväksyntä. Minun on muistutettava myös siitä, että sopimus suosii erityisesti Etelä-Afrikkaa, mikä johtuu sen sisältämistä keskeisistä säännöksistä, jotka koskevat muistuttakaamme tästä maata, jonka BKT on lähempänä Puolan tasoa kuin sen afrikkalaisten naapurimaiden tasoa:
Euroopan on avattava markkinansa 95 %:lle eteläafrikkalaisista vientituotteista 10 vuoden kuluessa, kun sen sijaan Etelä-Afrikka avaa markkinansa 86 %:lle eurooppalaisista vientituotteista.
75 % Etelä-Afrikan maataloustuotteista pääsee Euroopan markkinoille aiempaa helpommin.
Euroopan unioni poistaa tullit 86 %:lta kaikista Etelä-Afrikan Euroopan unioniin viemistä teollisuustuotteista.
Etelä-Afrikan herkiksi katsomat tuotteet asetetaan varallaololuetteloon.
Kalastusalasta samoin kuin viinistä ja väkijuomista tehdään erilliset sopimukset.
Keskustelujen aikana käyttämässäni puheenvuorossa esitin komissiolle neljä kysymystä, jotka koskivat viineistä ja alkoholijuomista solmittavaa erillissopimusta ja tarkemmin sanottuna sen liitettä 10. Komission jäsen Nielseniltä saamani olemattomat vastaukset olivat hyvin epämääräisiä, ja minä olen hyvin yllättynyt siitä, että parlamentti onnistui tänään näyttämään vihreää valoa tämän vapaakauppasopimuksen tekemiselle siitä huolimatta, että sopimuksen liitteessä ei tunnusteta selvästi maantieteellisiin merkintöihin ja alkuperänimityksiin perustuvaa suojeluperiaatetta eikä siinä ole mitään takeita siitä, että vältymme nollatuonnin kehitykseltä ja sen vaikutuksilta Euroopan koko viininviljelyalaan.
Muistutan, että tuomme tällä hetkellä 320 000 hehtolitraa Etelä-Afrikasta peräisin olevia viinejä, joiden tuontia ei veroteta millään tavalla, jos tätä sopimusta ryhdytään soveltamaan.
Arvoisa puhemies, totean yhteenvetona, että olen ryhmäni kollegojen kanssa hyvin huolestunut näiden vapaakauppasopimusten kehityksestä. Annamme ensimmäistä kertaa hyvitystä kolmannelle maalle, joka käyttää väärin eurooppalaisissa tarkistetuissa alkuperänimityksissä esiintyviä sanoja, mikä on täysin TRIPS-sopimuksen vastaista. Tämä rikkomus kansainvälistä sääntelyä kohtaan, joka on vastuuttomasti kirjattu Euroopan unionia sitovaan sopimukseen, muodostaa vaarallisen ennakkotapauksen, joka saattaa levitä muihin maihin, varsinkin uusiin viinintuottajamaihin (Latinalainen Amerikka, Oseania jne.), jos ne vaativat sitä Euroopan unionilta.
Lopuksi, arvoisa puhemies, olen huolestunut siitä, että suosituimmuussopimuksia lisätään tällä tavalla, ennen kuin WTO-neuvottelut, joiden yhteydessä meidän on tarkasteltava etuuskohtelua saavaa maata koskevaa lauseketta, ovat edes käynnistyneet.
H.-P. Martinin mietintö (A5-18/99)

Posselt
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen siitä, että Euroopan parlamentti käsittelee hyvin tiiviisti Makedonian tilannetta, sillä meidän on syytä olla selvillä siitä, että Makedonia on naapurimaidensa epävakaisuuden vuoksi tällä hetkellä Euroopan maista se, joka on eniten uhattuna mutta joka toisaalta on edistynyt valtavasti vähemmistöongelmien ja naapuruussuhteisiin liittyvien jännitysten rauhanomaisessa lieventämisessä. Tällä perusteella maa tarvitsee erittäin mittavaa tukea, sillä sen uusi hallitus on osoittanut, kuinka vakaudesta pystytään huolehtimaan eurooppalaisessa hengessä tällä yhdellä maailman uhanalaisimmista alueista. Sen vuoksi: tuntuvaa tukea Makedonialle ja sen kummankin kansakunnan tukemalle uudistushallitukselle!
H.-P. Martinin mietinnöt (A5-17, 18, 19/99)

Laguiller
. (FR) Vastustan apua, jonka ainoana tavoitteena on markkina- ja riistotalouden palauttaminen, mikä merkitsee sitä, että penniäkään ei mene väestölle, joka elää edelleen samassa kurjuudessa. Jos parlamentti lisää tekopyhästi sanan " sosiaalinen" " markkinatalouden" yhteyteen, mikään ei pohjimmiltaan muutu. Lisäksi Venäjän ennakkotapaus KVR:n avunsaajana lisää vain entisestään epäilyksiä siitä, mihin tämäntyyppiset avustusrahat menevät.
Aids-konferenssi

Laguiller
. (FR) Äänestin tyhjää aidsia koskevan kompromissipäätöslauselman osalta. Yhteisessä päätöslauselmaesityksessä on itse asiassa virheellisesti minun nimeni.
En ole tutustunut tekstiin siinä muodossa, kuin se on esitetty, enkä hyväksy sitä. Juuri siitä syystä, että aids on mielestäni todellinen katastrofi erityisesti Afrikassa, en voi hyväksyä sitä, että rikkaiden maiden hallitusten ja lääketieteellisten säätiöiden valtavaa vastuuta tämän taudin leviämisestä peitellään.

Lang
. (FR) Ei voi muuta kuin sääliä sen maanosan kohtaloa, jossa kuolee 25 miljoonaa ihmistä 10:n seuraavan vuoden aikana ja joka kärsii ennen kokemattomasta taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta lamasta.
Eri poliittisten ryhmien esittämät päätöslauselmat on täynnä hyviä aikomuksia mutta myös suurta hyväuskoisuutta.
Tuomitsette niissä vain talouden ja kaupan pelisääntöjä noudattavan teollisuuden " itsekkyyden" , vaikka olette itse täysin hyväksynyt nämä pelisäännöt ja pahimmassa tapauksessa edistänyt niiden laatimista. Tuomitsette myös lännen piittaamattomuuden ja Afrikkaan aidsin torjuntaan annetun avun riittämättömyyden. Mutta ette ole edes niin rohkea kuin Emma Tuahepa, joka kyllä uskalsi kysyä Afrikan hallituksilta, mitä ne ovat tehneet ja tekevät edelleen afrikkalaisten rahoilla. Ettekä ole myöskään pannut merkille sitä, että yksikään niistä 11:stä afrikkalaisesta valtionpäämiehestä, jotka olivat ilmoittautuneet konferenssiin, ei suvainnut saapua paikan päälle, ettekä ole korostanut kulttuuristen ja uskonnollisten tekijöiden merkitystä tämän vitsauksen leviämisessä.
Näyttää siltä, että olette havainnut, että kaupalliset ja taloudelliset arvot menevät politiikan edelle GATTin ja Euroopan unionin maailmassa. Afrikka ei kuitenkaan selviä tästä inhimillisestä katastrofista vain ulkopuolelta annettujen ratkaisujen avulla. Se tarvitsee paitsi omien johtajiensa poliittista tahtoa myös koko väestön mukaantuloa.
Kyse ei ole Afrikan rahoitustarpeiden kieltämisestä. Kyse on siitä, että meidän on nähtävä asiat selkeästi: pelkkä lännen rahataloudellinen manna, josta osa päätyy yksityisille pankkitileille, kuten on tapana, ei riitä siihen, että epidemia saadaan hallintaan. Se on välttämätöntä mutta se ei riitä. Ja se on sitäkin välttämättömämpää, koska myös omien maidemme kansalaiset ovat vaarassa.
Sillä omat johtajamme ovat vastuuttomia. Kieltäytyessänne lopettamasta maahanmuuttoa Eurooppaan, kieltäytyessänne valvomasta sitä vakavasti, kieltäytyessänne tekemästä järjestelmällistä aids-joukkotutkimusta Afrikan maista tuleville mahdollisille maahanmuuttajille te altistatte eurooppalaiset paitsi hiv-positiivisuudelle myös tietyille herkästi leviäville taudeille, kuten tuberkuloosille, joka oli jo saatu kitkettyä maanosastamme.

Martin, David
. (EN) Aids on johtanut hyvin suureen kehityskriisiin Afrikassa. Se uhkaa tehdä tyhjäksi vuosikymmeniä jatkuneen terveydellisen ja sosiaalisen kehityksen. Se uhkaa Afrikan tulevaa taloudellista kehitystä tappaessaan aikuisia heidän parhaassa työiässään ja vähentäen siten työvoimaa. Aids hajottaa ja köyhdyttää perheitä ja tekee miljoonista lapsista orpoja. Aids johtaa toisin sanoen lukemattomat afrikkalaiset suunnattomaan kurjuuteen.
Tämän vitsauksen ratkaisemiseksi on annettava laajaa terveyskasvatusta ja otettava käyttöön suuret summat hyvinvoinnin parantamiseen tarkoitettuja määrärahoja. Tämä apu olisi kanavoitava paikallisten virastojen kautta, jotka jakavat tietoa taudista, sen syistä ja sen seurauksista ja jotka tarjoavat ennalta ehkäisevää ja lievittävää terveydenhoitoa.
Turkki

Duff
Haluaisin todellakin selittää, miksi liberaaliryhmä päätti lopulta kannattaa päätöslauselmaa, vaikka asiakirja ja sen epäselvyys aiheuttivat meissä varautuneisuutta. Päätöslauselma on ainakin ilmaus kannastamme, joka koskee suhteitamme suureen naapuriimme, ja jos parlamentti ei olisi ilmaissut kantaansa tästä tärkeästä aiheesta, se ei toisin sanoen olisi pystynyt kantamaan vastuutaan kansainvälisenä parlamenttina, mikä olisi ollut ikävä merkki siitä, että Eurooppa-linnoitusta puolustava politiikka on hengissä ja että sillä on tässä parlamentissa enemmän kannatusta kuin se ansaitsee.

Berthu
Arvoisa puhemies, olemme kuulleet tänä aamuna laajentumisesta vastaavan komission jäsen Verheugenin antavan lausumia, jotka ovat mielestäni melkoisen ällistyttäviä.
Hän sanoi jo viime kuussa pidetyssä kuulemistilaisuudessaan, että Turkin jäsenehdokkuutta olisi tarkasteltava uudelleen ensi joulukuussa Helsingin Eurooppa-neuvostossa ja että hän oli itse sen kannalla. Tänä aamuna Verheugen teki taas saman virheen. Hän sanoi, että Turkille olisi annettava hakijamaan asema Helsingin Eurooppa-neuvostossa ja että siihen olisi suhtauduttava siitä lähtien samalla tavalla kuin muihinkin hakijamaihin. On totta, että Turkin olisi näin ollen täytettävä Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa sovitut kriteerit, joista yksi on vakaat toimielimet, jotka takaavat demokratian, ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen kunnioittamisen. On selvää, että Turkki on tällä hetkellä kaukana tämän kriteerin täyttämisestä. Siitä huolimatta Verheugenin melko hämmentävän puheen perusteella Turkin olisi saatava hakijamaan asema, jotta se pystyisi aikanaan liittymään Euroopan unioniin.
Mutta yhtä välttämättömältä, kuin meistä tuntuu Turkin assosioiminen unioniin islamistisen kehityksen estämiseksi tuossa maassa, yhtä mahdottomalta meistä tuntuu sen selvä integroiminen unionin rakenteisiin siinä muodossa, kuin ne nykyään ovat, mitä Euroopan parlamentti on juuri pyytänyt. Mielestämme on mahdotonta integroida muodostumassa olevaan supervaltioon perin pohjin erilainen valtio, jonka väkiluku on hyvin pian kaikkein suurin ja joka saa ilmeisesti myös suurimman äänimäärän neuvostossa ja suurimman jäsenmäärän parlamenttiimme. Herää kysymys, mitä Turkki tekisi tällä vallalla, kun ajattelemme, millaisen kiristyksen kohteeksi jouduimme päätettäessä siitä, annetaanko sille tilaisuus osallistua Eurooppa-kokouksiin.
Samoin on mielestämme mahdotonta laajentaa unionimaissa nykyään vallitseva henkilöiden vapaa liikkuvuus koskemaan Turkkia. Turkin kysymys tuo itse asiassa esille unionin nykyisten rakenteiden sopimattomuuden laajentumiseen. Turkkia on mahdoton integroida Euroopan supervaltioon. Sen sijaan pitäisi olla mahdollista sen assosioiminen muuttuvan geometrian Eurooppaan, jossa kunnioitetaan sekä kansallista suvereniteettia että kansallisia rajoja.

Gorostiaga Atxalandabaso
Arvoisa puhemies, emme voi hyväksyä Turkkia Euroopan unionin hakijamaaksi, koska sen asenne on se, että se kieltäytyy jatkuvasti tunnustamasta millään tavalla kurdikansaa.
Olemme kuulleet tänä aamuna totuttuun tapaan eri parlamenttiryhmiä edustavien puhujien mainitsevan Turkin kurdivähemmistön. On päivänselvää, että maassa on kurdikansa, kuten kollegamme Sakellariou sanoi keskustelussa.
Euroopan parlamentin olisi ymmärrettävä, että Kurdistanissa ei ole kurdivähemmistöä, kuten Baskimaassa ei ole baskivähemmistöä. Haluamme nähdä Kurdistanin lähempänä Euroopan unionia.

Konrad
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionin laajentumisprosessi on tämän lainsäädäntökauden tärkeä aihe. Nyt olemme keskustelleet ja myös äänestäneet erillisenä asiana Turkkia koskevasta päätöslauselmasta. Taustalla olevaa laajentumisprosessia ajatellen äänestin tätä päätöslauselmaa vastaan. Tänään Turkki ja huomenna kenties jokin muukin maa? Tätä on jokaisen kysyttävä itseltään. Pidän tärkeänä, että tämä parlamentti miettisi periaatteellisesti sitä, millainen kuva meillä oikeastaan on Euroopasta? Kuinka laajaksi Euroopan unionin täytyy kasvaa? Tänään Turkki, huomenna Armenia, ylihuomenna Marokko, vai onko olemassa muunlaista kokonaismallia? Siksi vastustan sitä, että jo päätettyä laajentumisprosessia laajennettaisiin nyt mielivaltaisesti uusilla mailla.
Toinen huomautus: on hyvin todennäköistä, että neuvosto hyväksyy Helsingissä Turkin hakijamaiden joukkoon. Yhdelletoista maalle hakijamaille olemme ilmoittaneet: hakijamaan asema on samalla jäsenyyslupaus, ja jos näin on, murennetaan tämän aseman arvoa antamalla tämä asema nyt Turkille mutta ilmoittamalla samalla, että siitä ei aiota neuvotella. Tämä haittaa jo aloitettua prosessia, ja sitä en pidä hyväksyttävänä. Mielestäni parlamentin tehtävänä on tehdä nyt selväksi, millainen olisi se kokonaismalli Euroopasta, jota voimme viime kädessä pitää vielä myös poliittisena unionina.

Posselt
Arvoisa puhemies, tahtoisin varoittaa kumppaniamme Turkkia siitä, ettei se erehtyisi ajattelemaan, että kaikki, jotka äänestivät päätöslauselman puolesta, olisivat Turkin ystäviä, ja että sitä vastaan äänestäneet olisivat Turkin vastustajia. Minä näen asian juuri päinvastoin. Haluaisin, että Turkin kanssa ryhdyttäisiin heti tähänastista tiiviimpään yhteistyöhön, että rahoituspöytäkirjojen varat vapautettaisiin, ja että täysjäsenyyttä edeltävä tiivis kumppanuus toteutettaisiin heti, kun sen sijaan ne, jotka äänestivät päätöslauselman puolesta, puhuvat toteutumattomissa olevan täysjäsenyyden puolesta osittain vain voidakseen sen varjolla lannistaa Turkkia ja ajaa sitä ahdinkoon. Olen siksi sitä mieltä, että tarvitsemme rehellisyyttä, meidän on sanottava turkkilaisille: täysjäsenyys on harhakuvitelmaa, mutta kaikkeen, mikä edeltää sitä, on ryhdyttävä nopeasti vakauden lisäämiseksi ja Turkin lähentämiseksi eurooppalaisiin rakenteisiin!

Maes
Arvoisa puhemies, haluan antaa tämän selityksen ryhmämme ALE-ryhmän jäsenten nimissä.
Emme ole vakuuttuneita siitä, että myönteiset signaalit, joita olemme saaneet Turkin viranomaisilta, viittaisivat jo todellisiin muutoksiin. Asennoituminen ihmisoikeuksiin, kurdikysymykseen ja Kyprokseen saa aikaan sen, että emme pidä tällä hetkellä Turkkia demokraattisena oikeusvaltiona. Haluamme toki, että Turkista tulee sellainen. Myös demokraattiset turkkilaiset, kurdit ja kyproslaiset haluavat sitä. Meidän täytyy tukea näitä voimia Turkissa, ja siksi haluamme todellista yhteistyötä. Siksi emme ole äänestäneet tätä päätöslauselmaa vastaan mutta emme myöskään sen puolesta, koska olemme samanaikaisesti sekä puolesta että vastaan.
Onko ajatus täysjäsenyydestä meille sitten välttämätön edellytys yhteistyötä varten? Meidän mielestämme ei. Olemme sitä mieltä, että yhteistyö on myös mahdollista, mutta mielestämme tämä yhteistyö on jopa tarpeen, jotta voidaan saada aikaan aito rauhan- ja kehityspolitiikka. Me kaikki tarvitsemme sitä.
Eikö yhteistyö sitten voisi olla räätälöityä? Joka tapauksessa geopoliittisista syistä ei ole mahdollista mennä niin pitkälle, että täysjäsenyys Euroopan unionissa olisi mahdollinen. Mielestämme demokraattisen Turkin pitäisi itse voida ilmaista mielipiteensä tästä. Olemme kuitenkin myös sitä mieltä, että Euroopan maiden ja kansojen täytyy itse tietää, kuinka pitkälle ne ovat valmiit menemään yhdentymisessä. Olen hyvin huolissani, kun kuulen jopa komission jäsen Bolkesteinin sanovan, että Euroopan laajentuminen on sen syventämisen tiellä. Haluamme saada aikaan todellisen yhdentyneen kansojen ja alueiden Euroopan, jolla on enemmän ylikansallista toimivaltaa ja jossa on enemmän valtaa alemmilla tasoilla. Mielestämme näihin kysymyksiin täytyy kuitenkin ensin saada vastaukset. Olemme kuitenkin sitä mieltä, että myös Turkki ansaitsee rehellisen vastauksen.

Korakas
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin sanoa, että äänestin Turkkia koskevaa päätöslauselmaa vastaan, koska siinä hyväksytään itse asiassa ehdotus, että Helsingissä Turkki nimitetään hakijamaan asemaan. Se, mikä on vieläkin pahempaa, tässä päätöslauselmassa todetaan, että Turkin hallitus ja parlamentti ovat ryhtyneet toimiin demokratisoitumisen edistämiseksi, ne kunnioittavat ihmisoikeuksia, ja että näillä alueilla on tapahtunut edistymistä. Tiedämme kuitenkin kaikki, että tällä hetkellä toistan vielä kidutus jatkuu ja vankilat ovat täynnä. Tämä päätöslauselma on lopullinen isku niille, jotka taistelevat Turkissa todellisten demokraattisten muutosten puolesta.
Äänestyspäätökseni tarkoittaa myös solidaarisuutta sekä Turkin kansaa että kurdikansaa kohtaan. Tämä päätöslauselma rohkaisee Turkin vallanpitäjiä jatkamaan ja kiihdyttämään kurdien sekä myös Turkin kansan poliittista alistamista ja jatkamaan Kyproksen miehitystä sekä halveksivaa piittaamattomuutta YK:n päätöksiä kohtaan, ja lopuksi sillä on kielteinen merkitys, koska se lisää ja vahvistaa Turkin vallanpitäjien piittaamattomuutta. Tästä syystä olen sitä mieltä, että olisi pitänyt hyväksyä toinen, GUE-ryhmän ehdottama, päätöslauselma.

Caudron
Turkki on suuri maa ja Euroopan unionin tärkeä kumppani. Siksi kaikkien kannanottojen, jotka koskevat sen liittymistä unioniin, on oltava leimallisesti vakavia ja vastuullisia.
Tällä perusteella sanon, että jos Turkki haluaa (edelleen) todella liittyä unioniin eikä vain neuvotella mahdollisimman hyvästä kumppanuudesta mahdollisimman hyvissä voimasuhteissa, sen kanssa on keskusteltava vakavasti perustana olevista täsmällisistä ehdoista:
Euroopan unionin demokraattisten periaatteiden ja ihmisoikeuksia koskevien sääntöjen kunnioittaminen;
taloudellinen lähentyminen ja reilun kilpailun sääntöjen noudattaminen ilman polkumyyntiä tai laittomia toimenpiteitä;
nopea demokraattinen ratkaisu kurdikysymykseen, josta se esittää hyvin nopeasti " selvät merkit" ;
sotilaiden evakuoiminen Kyproksen tasavallan miehitetystä osasta.
Tällä hetkellä Turkki näyttää olevan aikaisempaa myönteisemmällä tiellä, ja sen kanssa on siis keskusteltava ilman taka-ajatuksia ja harhakuvitelmia.
Itse en usko kovinkaan vahvasti Turkin todelliseen haluun liittyä meihin enkä sen kykyyn täyttää nopeasti asetetut ehdot.

Martin, David
. (EN) Suhtaudun myönteisesti Turkkia koskevaan kompromissipäätöslauselmaan, koska siinä on painotettu oikein toisaalta tarvetta vahvistaa Turkin kelvollisuutta EU:n jäseneksi ja toisaalta Turkin tarvetta ryhtyä moniin taloudellisiin ja poliittisiin uudistuksiin, ennen kuin sen hakemuksesta voi tulla varteenotettava.
Turkilla on epäilemättä oikeus liittyä EU:hun ja epäilemättä se liittyy siihen vielä jossain vaiheessa. Sen on kuitenkin jatkettava viimeaikaisia uudistuksiaan ja varmistettava, että täysipainoisesta demokratiasta ja ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisesta tulee sääntö Turkissa.
Turkin on edelleen parannettava suhteitaan Kreikkaan ja tehtävä aktiivisesti työtä Kyproksen tilanteen ratkaisemiseksi.
Turkin hallituksen ponnistelut poliittisen ratkaisun löytämiseksi kurdikysymykseen ovat rohkaisevia. Öcalanin kuolemantuomion muuttaminen ja kuolemantuomion virallinen poistaminen Turkista olisivat myönteisiä uusia edistysaskeleita.

Papayannakis
. (EL) En kannata yhteistä päätöslauselmaa, joka koskee Turkin ja Euroopan unionin suhteiden kehittymistä, koska se sisältää loogisia ja poliittisia ristiriitaisuuksia sekä kosolti tekopyhyyttä, mikä ei ole sopivaa sellaiselle vakavalle poliittiselle elimelle jollainen Euroopan parlamentti on. Jo päätöslauselman ensimmäisessä artiklassa vaaditaan, että Turkki on voitava valita unionin hakijamaaksi. Kuitenkin heti tämän jälkeen monessa artiklassa selitetään, miksi Turkki ei täytä Kööpenhaminan ennakkoehtoja hakijamaaksi tunnustamiselle! Jos tässä ei ole ristiriitaa, silloin päätöslauselman laatijat selvästikin tarkoittavat, että Turkin tunnustaminen hakijamaaksi ilman ehtoja auttaa Turkkia etenemään paremmin kohti niitä poliittisia muutoksia, jotka lopulta johtavat Kööpenhaminan ennakkoehtojen täyttymiseen. Mutta miksi tätä ei voida tässä tapauksessa ilmaista päätöslauselmassa? Miksi emme tee Turkille selväksi, että sen tunnustaminen hakijamaaksi muodostaa poikkeuksen siitä, mitä muilta mailta (esimerkiksi Slovakialta) vaaditaan, että tämä poikkeus tehdään erityisistä syistä (jotka pitäisi esittää selvästi...) ja että helpotamme Turkin tietä kohti vaadittuja uudistuksia, joiden edistymistä Euroopan parlamentti seuraa ja lopulta arvioi varsinaisen hakemuksen Euroopan unioniin liittymiseksi? Se, että tässä päätöslauselmassa ei tehdä näin, voi tarkoittaa sitä, että emme suhtaudu vakavasti Kööpenhaminan päätöksiin tai että emme pysty julkisesti, siis poliittisesti, selittämään, miksi Turkin kohdalla tehdään poikkeus, tai lopuksi, että emme suhtaudu Turkkiin vakavasti siinä mielessä, että tunnustamme sen hakijamaaksi joistakin sellaisista syistä, joita emme voi julkistaa, mutta olipa niin tai näin, meillä ei ole mitään vakavaa aikomusta auttaa sitä koskaan tulemaan unionin jäseneksi! Sen perusteella, mitä kuulin niiden monien kollegoiden sanovan, jotka painottivat joitakin eroja, jotka yleisesti sulkevat pois käytännön lähentymisen Turkin kanssa, tämä viimeinen tulkinta taitaa olla kaikkein todennäköisin. Vastustan jyrkästi tällaisia kannanottoja, joita voidaan joissakin tapauksissa pitää jopa rasistisina. Euroopalle lähentymisestä Turkin kanssa on pelkkää hyötyä, kunhan se ei tapahdu pilkaten ja aliarvioiden, vaan tehden selväksi, mitä sellainen vakaa ja pitkäaikainen suhde edellyttää, joka lopulta johtaa Turkin unionin jäseneksi. Tätä ei kuitenkaan saada aikaan pikkupolitikoinnilla ja opportunistisella kiertelyllä sekä jatkuvilla pirueteilla, jotka eivät ole kunniaksi sen enempää unionille kuin Turkillekaan.

Schmidt
. (SV) Olisin toivonut, että 9 kohta olisi muotoiltu eri lailla.
9 kohta - jossa käsitellään Turkkia ja kurdikysymystä - on mielestäni muotoilu aivan liian epämääräisesti. Vuosikymmenien ajan Turkin valtio on vainonnut kurdeja ja evännyt heiltä vähemmistön itsestään selvät poliittiset, sosiaaliset ja kulttuuriin liittyvät oikeudet, kuten oikeuden omaan kieleen, omiin kouluihin ja omaan kulttuuriin.
Öcalanille langetettu kuolemantuomio on lisäksi osoitus siitä, että Turkki ei vielä täytä EU:n hakijamaille asettamia vaatimuksia.
On myös tärkeä korostaa, että PKK:n on lopetettava väkivallan ja terrorismin käyttö kurdikysymyksen rauhanomaisen ja poliittisen ratkaisun saavuttamiseksi.
Turkkia ei voi pitää EU:n jäsenyyden täysivaltaisena hakijamaana, niin kauan kuin olennaisia humanitaarisia oikeuksia ja ihmisoikeuksia ei kunnioiteta.
Jätin näin ollen äänestämättä lopullisessa äänestyksessä.
Lähi-idän rauhanprosessi

Caudron
. (FR) Haluan onnitella Lähi-idän rauhanprosessin käynnistämistä uudelleen koskevan keskustelumme ja äänestyksemme yhteydessä Israelin ja Palestiinan osapuolia heidän rohkeudestaan ja sisukkuudestaan.
Haluan myös tuoda esille tyytyväisyyteni nähdessäni Ehud Barakin pitävän kiinni vaalikampanjansa aikana antamistaan lupauksista ja jatkavan Jitzhak Rabinin viitoittamaa tietä. Haluan vakuuttaa israelilaisille ystävilleni, että me tuemme heitä tällä tiellä.
Toivon, että Eurooppa pystyy osoittamaan viisautta ja suvaitsevaisuutta antamalla neuvottelijoiden neuvotella, ilman että se ryhtyy heidän " opettajakseen" , aina kun ilmenee yksi tai useampi enemmän tai vähemmän vakava ongelma.
Tie on viitoitettu. Se ei ole helppo. Se on täynnä ansoja. Muita mahdollisia teitä ei kuitenkaan ole, ja tien päässä on kaksi valtiota ja molemminpuoliset takeet siitä, että ne kunnioittavat toisiaan.
Olen aina luottanut tähän. Tällä hetkellä olen tietysti entistä luottavaisempi ja tuen enemmän kuin koskaan Israelia sen ponnistuksissa.

Puhemies
Äänestysselitykset päättyvät tähän.
(Istunto keskeytettiin klo 13.20 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen avaaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat 30. marraskuuta - 3. joulukuuta 1999 käytävän Maailman kauppajärjestön vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen avaamisesta Seattlessa.

Sasi
. Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, on yleisesti tunnustettu tosiasia, että monenkeskinen kauppajärjestelmä on viidenkymmenen vuoden ajan turvannut vakaan talouskasvun. EU:n yksi keskeinen prioriteetti ulkosuhteissa on monenkeskisen kauppajärjestelmän vahvistaminen ja vakiinnuttaminen. Uusi kaupan vapauttamiskierros on välttämätön ja luonnollinen jatke aikaisemmille saavutuksille. EU on ajanut laaja-alaista kauppaneuvottelukierrosta vuodesta 1996 lähtien. Huolimatta siitä, että monilla mailla on ollut epäilyjä uuden kierroksen eduista ja hyödyistä, kaikki WTO:n jäsenet ovat nyt laajalti tavoittelemassa uutta kierrosta. Kierroksen laajuudesta ollaan kuitenkin eri mieltä.
EU:n suurena haasteena on saada nyt myös kehitysmaat ja kansalaisyhteiskunta vakuuttuneiksi laajan neuvottelukierroksen eduista. Suomi pyrkii puheenjohtajamaana varmistamaan, että lopullinen päätös tulevan kauppaneuvottelukierroksen aloittamisesta, muodoista ja asialistasta tehdään marras-joulukuussa pidettävässä WTO:n ministerikokouksessa Seattlessa. Unioni tukee laaja-alaisten WTO-neuvottelujen aloittamista vuonna 2000. Mahdollisimman laaja neuvottelukierros takaa tasapainoisen ja kaikkien intressit huomioonottavan lopputuloksen. Kuten tiedossa on, Uruguayn kierroksen päätösten perusteella tullaan aloittamaan jatkoneuvottelut ainakin maataloudesta ja palveluista. Tätä kutsutaan niin sanotuksi built-in-agendaksi. Ellemme pysty saamaan muita WTO:n jäseniä vakuuttuneiksi laaja-alaisen kierroksen hyödyistä ja eduista, vaarana on, että neuvottelut keskittyvät juuri maatalouteen, jossa EU:lla on merkittäviä etuja puolustettavanaan.
EU on yhtä mieltä myös siitä, että kierroksen kokonaistulos on hyväksyttävä yhtenä pakettina ja kaikkien WTO:n jäsenten toimesta. Toisin sanoen mitään ei ole sovittu ennen kuin kaikki on sovittu. Tämä ei kuitenkaan estä sitä, että joillakin alueilla voitaisiin aikaansaada tuloksia muita sektoreita nopeammin. On myös pidettävä kiinni siitä, että aikaansaatavat tulokset heijastavat tasapuolisesti kaikkien WTO:n jäsenten näkemyksiä.
EU on myös yhtenäisesti tavoittelemassa noin kolmen vuoden kierrosta. On pidettävä mielessä, että unionin tavoite laajasta neuvottelukierroksesta on sovitettava yhteen sekä USA:n sektorikohtaisen ja sisäänrakennetun asialistan ja tullien alennuksiin painottuvan linjan että kehitysmaiden varauksellisemman lähtökohdan kanssa. Kehitysmaat ovat vaatineet muun muassa Uruguayn kierroksen sopimusten tarkistamista ja muuttamista kehitysmaille edullisempaan suuntaan.
Suuri merkitys unionin tavoitteiden onnistumiselle on etenkin sillä, että kehitysmaat saadaan vakuuttuneiksi laaja-alaisen kauppakierroksen eduista ja EU:n hyvistä tarkoitusperistä tämän tavoitteen takana. Tämä merkitsee ensinnäkin sitä, että EU:n tulisi pystyä käsittelemään myös sille vaikeita aiheita, kuten polkumyyntiä ja tekstiilialaa. EU:n tulee toisin sanoen olla avoin muiden WTO:n jäsenten ehdotuksille. Teollisuusmaiden on kyettävä tarjoamaan kehitysmaille lupausten sijasta konkreettisia etuja. Unioni on ollut eturivissä ajamassa sitä, että lähes kaikille vähiten kehittyneiden maiden tuotteille myönnettäisiin tullittomuus viimeistään uuden kierroksen päättyessä. Toivomme, että EU:n lisäksi myös muut teollisuusmaat ja kehittyneemmät kehitysmaat hyväksyisivät tämän tavoitteen.
Käyn seuraavassa lyhyesti läpi tärkeimmät aiheet, joita EU ehdottaa seuraavan neuvottelukierroksen asialistalle:
Peruslähtökohtana maataloudessa on, että sitä on voitava harjoittaa koko Euroopan alueella, mukaan lukien alueilla, joilla on erityisongelmia. Sen on mahdollistettava maaseudun säilyminen, luonnonsuojelu ja elinvoimaisen maaseudun edistäminen. Nämä ovat osa sitä aihekokonaisuutta, josta olemme käyttäneet termiä "monivaikutteisuus", multifunctionality. Merkittävänä elintarvikkeiden viejänä unioni pitää tärkeänä myös tuotteiden markkinoillepääsyn parantamista ja kaupan esteiden poistamista uudella kierroksella. Olemme myös valmiita neuvottelemaan tukien alentamisesta sillä ehdolla, että niin kutsuttu rauhan lauseke, peace clause, ja erityinen suojalauseke, special safeguard clause, säilytetään. Lisäksi on kyettävä vastaamaan kuluttajien huolenaiheisiin, jotka koskevat elintarvikkeiden laatua ja turvallisuutta, ympäristönsuojelua ja eläinten hyvinvoinnin varmistamista.
Unioni kannattaa myös palveluissa laaja-alaista WTO-kierrosta. Katsomme, ettei mitään sektoria tule sulkea pois neuvotteluista. EU:n lähtökohtana neuvotteluissa on palvelusitoumusten parantaminen ja olemassa olevien sitoumusten laajentaminen sekä sektoreittain että maittain. EU pitää tärkeänä, että kehitysmaiden osallistumista neuvotteluihin tuetaan palvelusopimuksen tarjoamin mahdollisuuksin.
Unioni pitää sääntöihin perustuvaa järjestelmää kaikkien etuna, siten vältetään yksipuolisilla toimilla asioihin vaikuttaminen. Kannatammekin sitä, että uudella neuvottelukierroksella ryhdyttäisiin kehittämään uusia sääntöjä ja sopimaan periaatteista myös sellaisilla aloilla, jotka liittyvät läheisesti kansainväliseen kauppaan. Tällaisia ovat muun muassa ympäristö-, investointi- ja kilpailukysymykset. Tavoitteenamme on uudistaa ja sopeuttaa kaupan pelisääntöjä siten, että ne vastaisivat globalisoituvan ja integroituvan maailmantalouden vaatimuksia. Tulevaisuuden WTO-säännöt tulee muotoilla siten, että ne antavat mahdollisuuden ympäristöstä huolehtimiseen ja ulkomaisten investointien syrjimättömään kohteluun. Samalla tulee pitää huolta siitä, että kehitysmaiden erityisolosuhteet otetaan huomioon ja niille sallitaan joustava tapa edetä uusien sääntöjen omaksumisessa.
Kestävä kehitys on WTO-sopimuksen johdannossa mainittu jäsenmaiden yhteinen tavoite. Kauppapolitiikan ja ympäristöpolitiikan tulee tukea toisiaan paremmin. Siksi unioni pitää tärkeänä, että kestävä kehitys on neuvottelujen lähtökohtana ja ympäristö otetaan huomioon neuvottelukierroksen eri osa-alueilla.
Ulkomaiset suorat investoinnit ovat tällä vuosikymmenellä kasvaneet nopeammin kuin tavarakauppa. Me haluamme luoda puitteet sille, että investointeja kohdellaan maailmalla syrjimättömästi. Samalla kun WTO:ssa ryhdytään valmistelemaan investointeja koskevaa sopimusta, joka turvaisi kansainvälisten sijoittajien oikeudet, olisi mielestämme luotava myös mekanismi sijoittajien vastuullisen toiminnan varmistamiseksi.
Unionille on tärkeätä turvata WTO:n jatkotyö kaupan ja kilpailun alalla. Näemme monenvälisten kilpailuperiaatteiden kehittämisen tärkeänä osana kansainvälisen kaupan vapauttamista, joka jää mielestämme puutteelliseksi, ilman että WTO:ssa voitaisiin puuttua yksityisten yritysten pystyttämiin kilpailun esteisiin ja niiden luomiin kaupan vääristymiin. Myös näillä aloilla tulee ottaa huomioon kehitysmaiden erityisolosuhteet ja sallia niille joustava tapa edetä.
Unioni on vahvasti sitoutunut edistämään demokratiaa, oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksien kunnioittamista, joihin työelämän perusoikeudet kuuluvat. EU pitää täten tärkeänä, että kaupan sosiaalista ulottuvuutta koskeviin kysymyksiin kiinnitetään huomiota seuraavan neuvottelukierroksen yhteydessä. On kuitenkin muistettava, että kehitysmaat vastustavat jyrkästi niin kutsuttujen työelämän normien käsittelyä WTO:ssa. Kehitysmaat pelkäävät, että neuvotteluilla työelämän perusoikeuksista WTO:ssa pyrittäisiin puuttumaan niiden suhteelliseen etuun, joka johtuu alhaisista työvoimakustannuksista.
On luonnollinen lähtökohta, että WTO-neuvottelujen tulee rakentua avoimuudelle. Olemalla sisäisesti avoimia olemme ulkoisesti vahvoja ja uskottavia. Pidämme merkittävänä asiana sitä, että parlamentin jäsenet osallistuvat Seattlen ministerikokoukseen. Tulemme puheenjohtajavaltiona huolehtimaan parlamentin informoimisesta ja ottamaan huomioon sen näkökantoja mahdollisimman hyvin. Merkille pantavaa on myös se, että yhteydenpitoa kansalaisjärjestöihin on tiivistetty sekä yhteisötasolla että jäsenvaltioissa.
Elämme historiallisesti merkittävää aikaa. Vuosituhat vaihtuu, kun uusi kauppaneuvottelukierros alkaa. Samalla kun uusi vuosituhat tuo mukanaan haasteita WTO:lle, sen tulee heijastaa myös kehitystä. Uusien aiheiden tuominen WTO:hon on vastaus tämän päivän haasteisiin. Uusien aiheiden myötä voidaan vaikuttaa siihen, että kehitys etenee toivotusti.
Puheenjohtajavaltion tavoitteena on, että neuvoston päätelmäluonnos hyväksyttäisiin ensi maanantain yleisten asiain neuvostossa. Välittömästi yleisten asiain neuvoston jälkeen tulen selostamaan yksityiskohtaisesti teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnalle 12. lokakuuta neuvoston yhteistä kantaa hyväksyttyjen päätelmien valossa. Luonnehtiakseni lopuksi lyhyesti päätelmiä ne ovat luonteeltaan ensisijaisesti EU:n poliittisen tahdon ilmaisu, joka sisältää vision uudelle vuosituhannelle. Päätelmät on suunnattu suurelle yleisölle, ja niissä vahvistetaan samalla EU:n yleiset tavoitteet neuvottelukierroksen käynnistämiseksi eri asiakysymyksissä.

Puhemies
Kiitokset teille, parlamentin jäsen Sasi.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Ilmoitan parlamentille, että viralliselle lehterille on nyt saapunut Kiinan kansantasavallan hallintokorkeakoulun valtuuskunta, jota johtaa valtiosihteeri ja valtioneuvoston pääsihteeri Wang Zhongyn. Tämä valtuuskunta on vierailulla Ranskassa Pariisin hallintokorkeakoulun, de Ecole Nationale d' Admistrationin, kanssa toteutettavan vaihto-ohjelman puitteissa.
Toivotan teidät kaikki sydämellisesti tervetulleiksi ja toivon, että vierailunne parlamentissamme on antoisa.

Vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen avaaminen (jatkoa)
Lamy
. (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ne teistä, jotka halusivat, että tänään keskustellaan Seattlen kokouksesta, eivät halunneet, jos olen ymmärtänyt oikein, teknisistä asioista käytävää keskustelua vaan todellakin poliittista esittelyä. He ovat mielestäni oikeassa. Suuri yleisö on hyvin tietoinen siitä, että kaupan liberalisointi jossa toivomme saavuttavamme uuden virstanpylvään on osa laajempaa kehitystä, joka herättää kysymyksiä ja pohdintoja ja johon meidän on siis osallistuttava. Kysykäämme siis todellakin suoraan: onko maailmanlaajuistuminen hyvä vai huono asia?
Komissio pitää sitä myönteisenä asiana, mihin on ainakin kolme syytä. Ensinnäkin markkinoiden maailmanlaajuistuminen mahdollistaa suuren mittaluokan taloudet, jotka ovat välttämättömiä tietotekniikassa, bioteknologiassa ja kuljetusalalla meneillään olevien suurten teollisten mullistusten kannalta. Näiden edistysalojen avulla on sovitettava yhteen väestönkasvu ja talouskasvu rajallisten luonnonvarojen kanssa, koska luonnonvarojen kestävän käytön rajaa pystytään siirtämään teknisellä kehityksellä.
Toiseksi pääsy markkinoillemme ja suorien investointien liberalisointi ovat tukeneet teollistumista, joka on käynnistynyt menestyksekkäästi Kaakkois-Aasiassa ja avannut uusia ja kasvavia markkinoita omalle viennillemme ja osoittanut, että on olemassa keinoja päästä heikosta kehityksestä. Kaupan liberalisoinnista johtuva Aasian teollistuneiden maiden ja nousevien talouksien todettu menestyminen on myös horjuttanut uskoa kommunistisiin hallintoihin ja johtanut niiden perinpohjaiseen muutokseen Euroopassa ja Aasiassa.
Lopuksi maailmanlaajuistuminen siirtää katseemme nouseviin, tulevan vuosisadan sukupolviin, jotka tiedostusvälineiden ja omien vaellustensa ansiosta kokevat maailman kylänä, jossa keskinäinen riippuvuus edellyttää yhteisvastuuta ja jossa ilmenee halua olla erilainen ja tutustua muihin.
Tässä yhteydessä en tietenkään aio rajoittua runolliseen ja haaveelliseen näkemykseen maailmanlaajuistumisesta. Kuten monet teistä, olen tietoinen niistä kustannuksista ja uhkatekijöistä, joita aiheutuisi sellaisesta vapaakaupasta, jolla ei olisi sääntöjä eikä vahvoja monenvälisiä instituutioita sen valvomiseksi. Näen, miten eriarvoisuus valtaa alaa maissamme ja johtaa jopa syrjäytymiseen yhteiskunnasta. Näen syveneviä eroja maanosien välillä. Näen rahoitusmarkkinoiden epävakauden. Näen ympäristöuhat paikallisella ja maailmanlaajuisella tasolla. Vaikka tehtävänämme on pohtia täällä eurooppalaisten lähimmäistemme huolia, kysymyksiä ja odotuksia, pitäkäämme mielessämme se, että kehitysmaiden, jotka toisaalta toivovat pääsevänsä mukaan maailmantalouteen ja toisaalta pelkäävät syrjäytymistä, haasteilla on maailmanlaajuinen ulottuvuus. Meidän velvollisuutenamme on myös eritellä vuosituhannen vaihtumiseen liittyviä pelkoja, muutoksen vastustamista ja mahdollisuuksia hyödyntää maailmanlaajuistumista talouskasvun, inhimillisen kehityksen ja ympäristönsuojelun hyväksi. Uuden neuvottelukierroksen neuvotteluilla valmistelemme juuri 2000-luvun maailmanmarkkinoiden monenvälistä järjestämistä, ja pyrkimyksenämme on päästä mahdollisimman tasapainoiseen tilanteeseen.
Teille ovat tuttuja ne syyt, joiden perusteella komissio on ehdottanut neuvostolle ja parlamentillenne, että Seattlen asialista olisi pitkä ja aikataulu lyhyt. Vaikka olen astunut tähän junaan sen ollessa jo liikkeellä, sellainen liberalisointi, joka tapahtuu pikemminkin neuvottelukierroksen myötä kuin WTO:n tavanomaisilla menettelyillä, on mielestäni toivottavaa kolmesta syystä. Ensinnäkään à la carte -periaatteella tapahtuva liberalisointi ei onnistu. Todellisen kehityksen aikaansaaminen edellyttää suuria paketteja ja yhtä lopullista sitoumusta. Tämä ei sulje pois sitä, että ensimmäisiä sopimuksia voitaisiin solmia siinä vaiheessa, kun ne ovat jo hautuneet. Toiseksi WTO:n tehtäviin on sisällytettävä uusia asioita, jotka ovat tärkeitä kansalaisyhteiskunnalle: ympäristö, kulttuuri, terveys, elintarvikkeet ja lisäksi kilpailu ja investoinnit, jotka ovat vastedes kiinteä osa kansainvälistä kauppaa. Kolmanneksi maailmantalous tarvitsee suunnan nousevien ja siirtymävaiheessa olevien talouksien kahden viime vuoden aikana kokemien talouskriisien jälkeen. Neuvottelukierros vaikuttaa näin ollen varmimmalta varokeinolta protektionistisia pyrkimyksiä vastaan.
Tarkastelkaamme lyhyesti lähemmin näitä seikkoja. Tavoitteenamme kuten neuvoston puheenjohtajamaa juuri aivan oikein muistutti on ensinnäkin ja ennen kaikkea se, että unioni ei tyydy Uruguayn kierroksen päätelmien mukaisiin alakohtaisiin neuvotteluihin, jotka koskevat vain maataloutta ja palveluja. Strategianamme on tasapainottaa neuvotteluja avaamalla ne kaikille aloille, jolloin ne kattavat kaikki tavoiteltavat ja puolustettavat etumme, ja kannustaa kumppaneitamme ja erityisesti kehitysmaita toimimaan samalla tavalla. Maatalouden osalta Berliinin Eurooppa-neuvoston antamat Agenda 2000:n suuntaviivat antavat meille vakaan perustan sellaisen edistyksen aikaan saamiseksi liberalisoinnin alalla, joka on sopusoinnussa eurooppalaisen maatalousmallin kanssa.
Tavoitteena on lisäksi sääntöjen määrittely ja WTO:n vakiinnuttaminen instituutiona vahvistamalla sen monenvälistä luonnetta, parantamalla maailmanlaajuistumisen vaikutusta kestävään kehitykseen ja ennakoimalla ympäristö- ja terveysriskit, joita aiheutuu kilpailusta, jota ei valvota kansallisten sääntöjen ja eri tuotantotasojen välillä. Nämä säännöt koskevat ensinnäkin investointeja ja kilpailua, kahta aihetta, jotka saavat jotkin kumppanimme epäröimään hyvin erilaisista syistä ja jotka MAI:n jonka sanon mieluummin kirjain kirjaimelta luoman ennakkotapauksen vuoksi aiheuttavat varautuneisuutta tietyissä kehitysmaissa ja vastahakoisuutta tai jopa jyrkkää vihamielisyyttä joissakin kansalaisjärjestöissämme.
Sallinette, että selvennän pikaisesti näitä kahta aihetta. Sanokaamme suoraan investointien osalta: emme pyri viemään kehitysmaihin omia investointisääntöjämme, jotka pätevät täällä ja jotka sopivat meille. Pyrimme saamaan kehitysmaat vakuuttuneiksi neuvotteluissa siitä, että tehokkain keino houkutella niihin suoria ulkomaisia investointeja, jotka tarjoavat etuoikeutetut mahdollisuudet käyttää kansainvälistä teknologiaa ja päästä kansainvälisille markkinoille, on se, että ensiksi luodaan varmat ja ennustettavissa olevat puitteet ulkomaisia investointeja varten, olivat ne sitten peräisin teollistuneista maista tai muista nousevan talouden maista.
Kilpailu asettaa kaikille talouksillemme uusia haasteita maailmanlaajuistumisen, taloudellisen vallan ja valtioiden kilpailupolitiikan alalla tekemien päätösten ekstraterritoriaalisen vaikutuksen myötä. Mutta kehitysmaille se on vielä suunnattomampi haaste. Näillä mailla on tällä alalla kaksi ongelmaa: niiden sisämarkkinat ovat liian usein monopolien tai muutaman harvan yrityksen vallassa, mikä johtaa ensinnäkin siihen, että paikalliset kuluttajat ja etupäässä väestön valtaosana olevat köyhät joutuvat kärsimään liian korkeasta hintatasosta, ja toiseksi siihen, että uudet tulokkaat eivät pääse markkinoille vaan joutuvat tyytymään harmaaseen talouteen. Markkinoille pääsyä ja luottojen ja energian saatavuutta rajoittavat käytännöt ovat keskeisimpiä syitä jotka tunnetaan yleensä huonosti meidän keskuudessamme heikkoon kehitykseen, sosiaalisen eriarvoisuuden jatkumiseen ja lahjontaan näissä maissa. Sillä, että kilpailu on sisällytetty WTO:n asialistalle, ei pyritä muuttamaan tätä järjestöä koko maailman auktoriteetiksi kilpailualalla vaan yksinkertaisesti sopimaan niistä keskeisistä periaatteista ja menettelyistä, joilla pyritään edistämään sisäisiä kilpailupolitiikkoja ja sovittamaan niitä yhteen.
Siirtykäämme kolmeen muuhun aiheeseen, ympäristönsuojeluun, kuluttajien terveyteen ja audiovisuaaliseen alaan, joka liittyy teknisen kehityksen ja kulttuuriperinteiden välisen jännityksen lisäksi Euroopalle tyypillisiin sivistyksellisiin piirteisiin: laadun ja esimerkiksi kasvatuksellisuuden edellyttämiseen, kulttuuri-identiteettiin avoimessa maailmassa ja epäkaupallisuuden suosimiseen tietyillä toiminta-aloilla.
On selvää, että meiltä puuttuu tältä osin sääntöjä ja menettelyjä, ja minun on sanottava, että meidän on ensin laadittava niitä itseämme varten. Euroopan unioni on ryhtynyt määrittelemään politiikkoja ympäristön, terveyden ja elintarviketurvallisuuden hyväksi. Romano Prodi kertoi eilen juuri täällä, että komissio sitoutuu tarkistamaan perinpohjaisesti elintarvikelainsäädännön vuoteen 2002 mennessä. Kaikki tietävät, miten monimutkaisia nämä kysymykset ovat, kun niiden yhteydessä on otettava huomioon tieteellinen tietämys ja siinä olevat epävarmuudet, kansalliset lainsäädännöt ja WTO:n menettelyt. Kaikki ovat tietoisia siitä, miten vaikeaa on sovittaa yhteen kansallisia sääntöjä, WTO:n sääntöjä ja muiden monenvälisten sopimusten ympäristönsuojelua tai terveydensuojelua koskevia sääntöjä. Uudella neuvottelukierroksella meidän on toisaalta torjuttava ennalta kaikkien poikkeusten ja eroavuuksien väärinkäyttö protektionistisessa mielessä ja toisaalta vältettävä se, että kansallisten sääntöjen välisten ristiriitaisuuksien ratkaisu jää markkinoiden armoille. Ennalta varautumisen periaatteen on oltava varaventtiilimme, kun säännellään tieteellisesti epävarmoja asioita. Lisäksi merkinnöissä ja tuotteiden alkuperän selvittämisessä, joita ei voi erottaa toisistaan, tapahtunut edistys auttaisivat parhaalla mahdollisella tavalla kuluttajaa tekemään valintoja. Eurooppalaisessa ajattelussa pidetään myös tärkeänä taiteellisen luomiskyvyn vahvistamista audiovisuaalisella alalla, joka on kulttuurimme avainalue, ja unionin on täytettävä nämä odotukset.
Siirryn vihdoin haasteeseen, joka jakaa tällä hetkellä eniten mielipiteitä ja jäsenvaltioidemme hallituksia, ja se on kaupan liberalisoinnin ja työntekijöiden perusoikeuksien kehityksen välinen yhteys. Euroopan unionille on itsestään selvää, että nämä tavoitteet ovat paitsi sopusoinnussa keskenään myös oman kokemuksemme perusteella pitkälti yhdensuuntaisia. Kun Euroopassa palattiin vapaakauppaan sodan jälkeisenä aikana, tapahtui samalla yhteiskunnallista kehitystä, jonka kaksi tärkeintä eteenpäin vievää voimaa ovat olleet sen yhteydet tuottavuuteen ja työehtosopimusneuvotteluihin. Ottamalla esille tämän kysymyksen, emme siis halua millään muotoa avata mahdollisuuksia palkkasääntöjen laatimiseen tai kehitysmaiden suhteellisten etujen painottamiseen, kuten Sasi hetki sitten erittäin hyvin asian ilmaisi. Olemme myös erittäin hyvin selvillä siitä, että sosiaalisten sääntöjen yksipuolisen sanelemisen suurena riskinä on protektionistinen kehitys. Emme halua, että WTO joutuu entistä enemmän laatimaan näitä sääntöjä, jotka kuuluvat Kansainvälisen työjärjestön vastuulle. Ainoana huolenamme on edistää samanaikaisesti kaupan vapautumista ja sosiaalisten perussääntöjen noudattamista kumppaniemme keskuudessa siinä muodossa, kuin ne määriteltiin Kööpenhaminan sosiaalialan huippukokouksessa. Seattlessa meidän on siis pyrittävä saamaan kehitysmaat vakuuttuneiksi siitä, että tämä tavoite on poliittisesti perusteltu, ja siitä, että sosiaalisesta kehityksestä on hyötyä niiden omalle kehitykselle.
Olen viitannut jo useaan otteeseen kehitysmaihin, ja se johtuu kahdesta syystä. Ensinnäkin siitä, että uuden neuvottelukierroksen keskeisenä tavoitteena on todellakin kestävä kehitys, joka koskee ensisijaisesti kehitysmaita. Toiseksi siitä, että saavuttaaksemme tavoitteemme neuvottelukierroksella tarvitsemme kaikkien kumppaneidemme ja tietysti myös kehitysmaiden yksimielisyyttä. Mutta on itsestään selvää, että tämä neuvottelukierros on liitettävä kansainvälisen hallinnon laajempaan yhteyteen. Kansainvälisen järjestelmän uuden pilarin, WTO:n, ja Bretton Woodsin instituutioiden jo muodostaman pilarin niveltäminen voimakkaammin ja tiiviimmin yhteen on näin ollen varmistettava.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä toivomanne keskustelu uudesta neuvottelukierroksesta johtaa erääseen kysymykseen, joka on mielestäni tärkeä: antaako unioni omalla toiminnallaan Euroopan hallituksille ja kansalaisille lisää keinoja, joilla ne onnistuvat mukautumaan maailmanlaajuistumiseen ja hallitsemaan sitä? Onko meillä tahtoa saavuttaa jälleen käyttämällä hyödyksi laajuuttamme, painoarvoamme maailmantaloudessa ja aikaansaamaamme institutionaalista kehitystä se suvereeni asema, josta maailmanmarkkinat joskus kilpailevat kanssamme, ja edistää tehokasta kansainvälistä hallintoa? Jos neuvoston ja parlamentin vastaus on myönteinen, neuvotteluasemamme on vahvempi. Se merkitsee todellakin sitä, että kykenemme saamaan kannatusta mielipiteillemme ja muuttamaan siellä täällä havaitsemamme pelot järkeväksi hankkeeksi. Toivon, että parlamentiltanne pyydetään vielä joskus lausuntoa uuden neuvottelukierroksen tuloksista, mikä edellyttää meiltä kaikilta paljon työtä ja melkoisesti vuoropuhelua. Sitoudun jälleen komission puolesta jatkamaan pysyvästi tulevien kuukausien ja vuosien aikana tätä vuoropuhelua teidän kanssanne.

Puhemies
Kiitokset teille, arvoisa komission jäsen.

Schwaiger
Arvoisa varapuhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, maailmankaupan kehitys 50:n kuluneen vuoden aikana on ollut menestystarina. Maailmanlaajuinen kauppavaihto on 50 vuoden aikana seitsenkertaistunut ja laajentunut kokonaistaloudelliseen tuotantoon nähden yli kaksinkertaiseksi. Hyvinvoinnin lisääntyminen, työpaikkojen aikaansaaminen Eurooppaan ovat olleet tärkeitä seurauksia tästä. Vapaa ja oikeudenmukainen maailmankauppa yhä vakiintuvamman monenkeskisen maailmankauppajärjestelmän osana on luonut sille onnistuneen perustan. Ennennäkemättömän laajassa mitassa ja nopeassa tahdissa etenevä taloudellisen toiminnan maailmanlaajuistuminen vaatii nyt välttämättä, että tätä monenkeskistä säätelyjärjestelmää, jonka perustan muodosti aiemmin GATT ja nyt Maailman kauppajärjestö WTO, kehitetään edelleen.
Vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksella tämä päämäärä on keskeinen. Euroopan unionin laaja-alainen strategia, joka kattaa dynaamisesti kaikki asiaan liittyvät alueet, on komission ehdotus, joka saa tämän voin asian valmistelijana jo nyt sanoa Euroopan parlamentissa laajaa tukea. Me puolustamme eurooppalaista maatalousmallia, joka käsittää yhtäläisessä määrin sekä elintarvikkeiden tuotannon, maataloutta harjoittavien perhetilojen säilymisen, maaseutualueiden säilymisen että ympäristönsuojelun.
Puolustusasenne Yhdysvaltain omaksumaan kantaan maataloustuotteiden ja geeniteknologisesti käsiteltyjen tuotteiden tuonnista Euroopan unioniin ei saa nousta määrääväksi tällä vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksella, vaan Euroopan unionin olisi löydettävä liittolaiskumppaneita maailmanlaajuiselle dynaamiselle strategialleen. Maailmanlaajuistumisen on hyödytettävä yhtäläisesti maailman alueita ja kansakuntia, ja siinä yhteydessä Euroopan unionin, muiden Euroopan valtioiden, Yhdysvaltojen, muiden teollisuusmaiden ja teollistuvien maiden ja kehitysmaiden edut on saatettava parempaan tasapainoon keskenään. Meillä nyt käytössämme olevaa rakennetta, joka on luotu perustamalla Maailman kauppajärjestö vuonna 1995, on kehitettävä edelleen ja sen välineistöä on täydennettävä. Komission asiakirjassa heinäkuussa 1999 esille otetut keskeiset neuvotteluperiaatteet ja ratkaisujen lähtökohdat ovat tähän mennessä herättäneet teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa käymissämme keskusteluissa pääosin myönteistä vastakaikua.
Sallinette, että sivuan tänään vain lyhyesti sisällöllisiä suuntaviivojamme; marraskuussa meillä on vielä tilaisuus keskustella niistä yksityiskohdittain. Päätöslauselmaesityksemme tulee sisältämään pääasiassa ne dynaamiset osatekijät, joita neuvoston puheenjohtaja ja myös komission jäsen Lamy jo käsittelivätkin, ja niihin tullaan sisällyttämään meidän näkemyksemme rahoitusalan palvelujen ottamisesta tiiviimmin neuvottelujen osaksi, WTO:n piirissä harjoitettavasta investointi- ja kilpailupolitiikasta, teollisuustuotteiden tullien edelleen alentamisesta ja ympäristö- ja kuluttajansuojan paremmasta niveltämisestä, siis mainstreaming-periaatteesta, maailmankaupan organisaation sääntelyjärjestelmään ja päinvastoin. Henkisen omaisuuden suojaa monissa kehitysmaissa on parannettava. Työelämän normit tulisi ottaa maailmankaupan järjestelmässä paremmin huomioon ja markkinoitamme olisi avattava voimakkaammin kehitysmaille.
Vielä on kuitenkin joitakin avoimia kysymyksiä, jotka koskevat yhtäältä neuvoston ja komission ja toisaalta Euroopan parlamentin välistä yhteistyötä vuosituhannen vaihteen neuvottelukierrosta koskevissa kysymyksissä. Saanen todeta jo etukäteen seuraavasti: Euroopan parlamentti ryhtyy kiitollisena vuoropuheluun komission kanssa ja toivoo, että myös neuvosto saadaan mukaan tähän vuoropuheluun. Se aikoo edustaa kantaansa, jonka se omaksuu nyt marraskuussa päätettävässä päätöslauselmassaan, tarmokkaan johdonmukaisesti mutta myös vastuullisesti. Voitte lähteä siitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja Sasi ja komission jäsen Lamy, että aiomme edustaa marraskuisessa päätöslauselmassa omaksumaamme kantaa yhtä hyvin teidän kuin neuvottelukierrokseen osallistuvien neuvottelukumppanienkin suuntaan tarmokkaasti ja johdonmukaisesti. Tätä kautta yritämme täyttää myös vastuumme Euroopan kansakuntien valitsemina edustajina.
Toiseksi: kaiken tähänastisen perusteella pidämme lähtökohtana sitä, että komissio ja neuvosto edustavat Euroopan unionin etuja yhtäläisen johdonmukaisesti. Euroopan unionin vahvuus maailman suurimpana kauppamahtina perustuu sen yhteiseen, kaikkien tahojen edustamaan kantaan. Olemme panneet sen vuoksi hivenen huolestuneina merkille huhut, joiden mukaan jotkin neuvoston valtuuskunnat olisivat jo nyt neuvottelujen alkua...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen Lamy, hyvät kollegat, sallinette minun ottaa esille muutamia periaatteellisia ja puolueryhmälleni tärkeitä vuosituhannen vaihteen neuvottelukierrokseen liittyviä näkökohtia. Kollegani käsittelevät sen jälkeen asian yksityiskohtia kukin omasta näkökulmastaan.
Uusi maailmankaupan neuvottelukierros, joka avataan 30. marraskuuta Seattlessa, tarjoaa mahdollisuuden laajentaa maailmankauppaa koskevaa käsikirjoitusta osittain hyvin tärkeilläkin näkökohdilla. Se saa jo sinällään vertauskuvallisen luonteen ja sen tulisi sisältää selkeä viesti Euroopan unionilta. Tavoitteena on oltava kasvun, työllisyyden ja hyvinvoinnin aikaansaaminen kaikille ja samalla maailmanlaajuisesti vallitsevan köyhyyden vähentäminen. Markkinoiden yhä laajempaan avautumiseen tähtäävä kokonaismalli on mielekäs vain, jos kaikki voivat hyötyä siitä.
Tarvitsemme nimenomaan uudenlaista suuntautumista, joka johtaa kaupankäynnin ja sosiaalisten näkökohtien parempaan yhteen sovittamiseen, ilman että samalla tullaan luoneeksi uusia piiloprotektionistisia ja syrjiviä rajoitteita. Siksi on välttämätöntä, että sosiaaliset ja työelämää koskevat standardit, terveys- ja elintarvikenormit sekä ympäristönäkökohdat otetaan neuvottelupaketin keskeiseksi osatekijäksi.
Uusi WTO-kierros voi olla lisäsysäys maailmanlaajuistumiskehitykselle ja herättää monissa pelkoa. Meidän on tehtävä selväksi, että jokainen hyötyy avoimesta maailmankaupasta. Tällöin on erityisen tärkeää onnistua liittämään kehitysmaat entistä paremmin maailmantalouden osaksi ja monenkeskiseen maailmankaupan järjestelmään. Sosialistiryhmä tukee voimakkaasti komission aloitetta maailmanlaajuistumisen ja kestävän kehityksen kytkemisestä käsitteellisesti toisiinsa. Vain siten maailmankaupan perusta pystytään luomaan tasapainoisemmaksi ja sosiaalisesti oikeudenmukaisemmaksi.
Olemme komission ja neuvoston kanssa yhtä mieltä laaja-alaisen, toisin sanoen kaikki aihealueet kattavan neuvottelukierroksen käymisestä. Vain siten voidaan varmistaa, että yksittäiset etu- ja haittanäkökohdat punnitaan järkevästi, ja vain siten pystytään takaamaan sekä Euroopan unionin että kansalaisten edut kokonaisuutena.
Euroopan unionin on tällä kertaa osoitettava, että se kykenee hoitamaan osansa tässä neuvottelumaratonissa, jollei peräti ottamaan siinä johtavan roolin. Olisi kohtalokasta, jos Eurooppa vastaisi passiivisuudella Yhdysvaltain tämänhetkiseen heikkoon poliittiseen johtamiseen. Tämä on erityisesti neuvostolle suunnattu vetoomus pyrkiä löytämään asiassa täysin yhtenäinen eurooppalainen kanta ja osoittaa täyttä luottamusta komissiolle myöntämällä hyvissä ajoin laajat neuvotteluvaltuudet, samalla kun tuodaan selvästi esiin parlamentille kuuluvat muodolliset valtuudet. Vain neuvotteluvoimaa omaava Euroopan unioni pystyy nimittäin siihen, että Maailman kauppajärjestössä saavutetaan maailmanlaajuistumisprosessin edetessä parempi tasapaino eurooppalaisen ja amerikkalaisen liberalisointimallin välillä.
Laaja-alainen tiedottaminen ja avoimuus ovat välttämättömiä yleisen luottamuksen ja hyväksynnän hankkimiseksi uuden neuvottelukierroksen taakse. Pidämme erityisesti myönteisenä ammattijärjestöjen ja kansalaisjärjestöjen kuulemista asiassa. Luottamus on välttämätöntä myös siksi, että eurooppalaisen mallin edelleen kehittäminen riippuu muun muassa siitä, minkä verran omaa liikkumavaraa kansallisella ja alueellisella tasolla on tulevaisuudessa oleva. On syytä muistaa, että Maailman kauppajärjestö on yksi maailmanlaajuisten taloudellisten prosessien osatekijä, jollei suorastaan sitä ohjaava tekijä. Vain kytkemällä yhteen avoimuus, laajojen kansalaispiirien osallisuus ja muodolliset ja kattavat keinot...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Clegg
Arvoisa puhemies, esitän ELDR-ryhmän puolesta vahvan tukemme sekä Euroopan komission että neuvoston ponnisteluille kansainvälisten kumppaneidemme vakuuttamiseksi laaja-alaisen, monia eri asioita kattavan WTO:n uuden neuvottelukierroksen eduista. Jotta nykyistä kansainvälistä kauppajärjestelmää koskevien erilaisten monimutkaisten asioiden välillä voidaan tehdä oikeanlaisia kompromissiratkaisuja, on todellakin tärkeää, että neuvotteluissa käydään läpi laaja asialista perinteisistä tullialennuksista ratkaiseviin aiheisiin, kuten ympäristö- ja työstandardeihin, ja uusiin aiheisiin, kuten kilpailuun ja investointeihin.
Voitte luottaa siihen, että suuri osa parlamentista tukee teitä vankasti puhuessanne niitä vastaan, jotka ehkä haluavat rajoittaa neuvottelukierroksen vain hyvin suppeaan alakohtaiseen kaupalliseen toimintaan.
Olen myös tyytyväinen siihen avoimuuteen, jolla komission jäsen Lamy on aloittanut työsuhteensa uuden parlamentin kanssa, ja olen tyytyväinen myös siihen, että hän kannattaa perustamissopimuksen muuttamista tulevassa hallitusten välisessä konferenssissa Euroopan parlamentin osuuden vahvistamiseksi yhteisessä kauppapolitiikassa. Koko unioni hyötyisi siitä, jos komissio ja parlamentti voisivat entistä enemmän esiintyä rinta rinnan kansainvälisissä kauppaneuvotteluissa. Mutta jos Euroopan parlamentille annetaan uusi ja entistä vastuullisempi tehtävä, sille on annettava enemmän tietoa tärkeistä kauppa-asioista kuin nykyisin. Uusien vastuualueiden myötä olisi annettava uusia oikeuksia. Siksi haluaisinkin esittää neuvostolle kaksi selvää kysymystä.
Ensinnäkin komissio on jo ilmoittanut, että se ei vastusta Euroopan parlamentin osuutta WTO:n uuden neuvottelukierroksen toteuttamisessa ja päättämisessä koskevan tekstin lisäämistä Seattlessa hyväksyttäviin päätelmiin. Voisiko ministeri Sasi vahvistaa, että neuvosto luonnostelee tämän uuden tekstin?
Toiseksi, voisiko ministeri Sasi vahvistaa, että puheenjohtajavaltio tekee uusia ehdotuksia siitä, että Euroopan parlamentti saa käyttöönsä mahdollisimman suuren osan neuvoston 133 komiteassa käsitellyistä asiakirjoista sekä tarvittaessa tiedot erityismenettelyistä luottamuksellisuuden säilyttämiseksi? Koska ministeri Sasi on ystävällisesti luvannut saapua Euroopan parlamentin teollisuus-, ulkomaankauppa-, ja tutkimus- ja energiavaliokunnan kokoukseen 12. lokakuuta, ehdotan, että hän esittää tässä kokouksessa virallisen vastauksensa näihin kumpaankin asiaan. Jos pystymme ratkaisemaan nämä kaksi asiaa, minusta tuntuu, että Euroopan unionin asemaan vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksella liittyvä vastuu ja sen legitiimiys vahvistuvat merkittävästi.

Lannoye
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että meitä kaikkia täällä olevia kiinnostava ongelma ei ole se, tarvitaanko maailmankaupan valvomiseksi monenvälisiä sääntöjä. Tunnustamme yksimielisesti, että tällaiset säännöt ovat tarpeellisia. Ongelmana on mielestäni sen selvittäminen, toimiiko Maailman kauppajärjestö oikeudenmukaisten sääntöjen pohjalta, joilla pystytään viemään koko maailmaa, eikä vain Eurooppaa, kohti kestävää kehitystä.
Varsinkin neuvostolta ja jossain määrin myös komission jäsen Lamylta kuulemani vastaukset saavat minut ajattelemaan, että kyseessä on periaatteellinen vetoomus. Lähtökohtana on oletus siitä, että näiden kahden tavoitteen välillä ei selvästikään ole ristiriitaa, ja näin ollen tämän järjestön toimivaltaa halutaan laajentaa, ilman että on vastattu vakuuttavasti, perustelujen kera, kysymykseen, joka on mielestäni oleellinen. Meillähän on viiden vuoden kokemus, jonka perusteella voimme sanoa, että tiettyjen merkittävien aiheiden osalta viittaan karjankasvatuksessa käytettäviin hormoneihin, banaaneihin ja geneettisesti muunnettuihin organismeihin saavutukset ovat kaikkea muuta kuin loistavia. Toteamme, että vaikutukset ovat kielteiset Euroopan unionin politiikkojen toimivuuden kannalta, ja luulenpa, että samaa voidaan sanoa myös tiettyjen kehitysmaiden politiikkojen kannalta. Samoin on todettavissa, että Euroopan komissio välttää toimintaa, jos se pelkää, että riskinä on riitaantuminen WTO:ssa. Myönnymme siis etukäteen tiettyihin kauppakumppaniemme esittämiin vaatimuksiin välttääksemme riitojen syntymisen. Tämä sisäpolitiikoista.
Ulkopolitiikkojen osalta on mielestäni korostettava sitä, että kauppasopimusten lisäksi meitä sitovat myös monenväliset ympäristösopimukset ja ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevat kansainväliset yleissopimukset, ja näillä sopimuksilla on mielestäni ja uskoakseni monien kollegojenkin mielestä samalla paitsi eettistä arvoa myös vapaakauppaa paljon merkittävämpää poliittista arvoa.
Olemme sitä mieltä, että WTO:n toiminta voi vaarantaa näiden arvojen säilymisen. Meidän on kuitenkin todettava, että ristiriitaisuuksia esiintyy jopa WTO:n tekstien, sopimusten ja perussääntöjen ydinkohdissa. WTO:n toiminnan perustana on kaksi periaatetta: toisaalta mahdoton erottelu sellaisten tuotteiden välillä, joiden tuotantoprosessit ovat erilaisia, toisin sanoen varsinkin ne ympäristöolosuhteet tai sosiaaliset olosuhteet, joissa tuote on valmistettu; toisaalta se, että kaikkien kansanterveyttä, ympäristönsuojelua tai sosiaalista suojelua koskevien poliittisten toimenpiteiden kielteiset vaikutukset vapaakauppaan on saatava mahdollisimman pieniksi. Nämä ovat tämän järjestön kaksi perusperiaatetta, jotka ovat niiden periaatteiden vastaisia, joita me väitämme puolustavamme.
Lopuksi, arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, olemme sitä mieltä, että kaikkea WTO:n toimivallan laajentamista on ehdottomasti arvioitava etukäteen ja että jos näin ei tapahdu, kyseessä ei ole mikään muu kuin liberalistisen ideologian toteuttaminen.

Ainardi
Arvoisa puhemies, olen kollegani Lannoyen tavoin sitä mieltä, että sääntöjä tarvitaan, mutta kysymys on ennen kaikkea siitä, millaisia sääntöjä. Valitettavasti kaikki käytettävissämme olevat tiedot osoittavat pyrkimystä tehdä tulevista WTO-neuvotteluista uusi virstanpylväs juuri liberalisointia koskevien sääntöjen sanelemisessa koko maailmalle. Euroopan komissio ilmoitti todellakin heinäkuussa antamassaan julkilausumassa, että se halusi vapauttaa uusia palveluja, kuten terveysalan, koulutuksen ja myös investoinnit ja julkiset hankinnat. Tämä liberalisoinnin aalto on tietysti perusteltavissa yleisen edun ja työllisyyden nimissä, kuten sanoitte, komission jäsen Lamy, kuulemistilaisuudessanne puhuessanne siitä, että markkinoiden asteittainen avautuminen sekä tavaroiden että palvelujen osalta on yhteisön edun mukaista.
Marrakechissa saavutetut tulokset liberalisoinnin alalla eivät kuitenkaan poista niitä pelkoja, joista juuri puhuitte. Onko unioni arvioinut vakavasti Marrakechin tuloksia? Minä näen vain sen, että köyhät maat vajoavat kurjuuteen ja että meillä työttömyyden ja epävarmuuden lisääntyminen vetää vertoja huikeille voitoille. Tällä hetkellä tapahtuu suuria fuusioita Euroopan ja koko maailman tasolla. Michelinin palkansaajat olivat eilen ja tänään täällä parlamentin istuntosalissa havainnollistamassa dramaattisesti tätä käsitettä, joka ohjaa suhteita Euroopan ja maailman tasolla. Taloudellinen kannattavuus ensin. Mutta missä ovat ihmiset? Missä on järki? Missä on luonto? Missä on yhteisvastuu?
En usko, että valinta on tehtävä liberalisoinnin ja protektionismin välillä. Minua rauhoittaa se, että MAI:n hylkääminen osoitti todella, että asioihin voidaan puuttua. Saattaa kehittyä rintama, joka vaatii suunnanmuutosta. Parlamenttimme hyväksyikin ryhmäni esittämän tarkistuksen, jossa vaadittiin WTO:n mekanismien ja riitojenratkaisumenettelyn tarkistamista, jotta niissä voitaisiin paremmin ottaa huomioon sosiaaliset, terveydelliset, kulttuuriset ja ympäristökysymykset. Nyt 1800 järjestöä on kääntynyt puoleemme vaatien järjestelmän muuttamista. Kehitysmaat vaativat edellisen sopimuksen tarkistamista. Olen tyytyväinen myös sen vuoksi, että WTO:hon liittyviä kysymyksiä käsittelevä laajennettu työryhmä kokoontuu piakkoin. Olen tehnyt ryhmäni kanssa aloitteen näitä kysymyksiä koskevan avoimen keskustelutilaisuuden järjestämisestä marraskuun istuntojakson aikana. Monet odottavat, että Euroopan unioni puolustaa näissä neuvotteluissa yhteistyön, yhteisvastuun ja ihmisten etusijan arvoja merkantilistisia arvoja ja markkinoiden määräävää asemaa vastaan.

Pasqua
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, komission julkilausuma kansallisille parlamenteille paljastaa erittäin hyvin paitsi sen, että Euroopan tärkeimmän toimielimen koneisto on perin pohjin epädemokraattinen, myös sen, missä olosuhteissa siirrytään uuteen kappaleeseen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa.
Komissio nimittäin väittää jyrkästi, että GATT- ja WTO-järjestelmä ovat 50 vuoden ajan tukeneet vakautta ja pyrkimyksiä talouskasvuun kaikkine niistä seuraavine etuineen. Pahanilkinen henkilö voisi aluksi huomauttaa komissiolle, että tämä lause poistaa harhakuvitelmamme, koska luulimme Luoja tietää, että meille on hoettu tätä väsymykseen asti , että vakaat olomme, talouskasvumme, riitojen rauhanomainen ratkaisu jne. ovat 50 vuoden ajan johtuneet Euroopan rakentamisesta, mutta pelkästään utelias henkilö voisi kysyä komissiolta, mitä mieltä se on kehittyneiden maiden talouden keskimääräisen kasvuvauhdin jatkuvasta hidastumisesta vuosikymmenestä toiseen.
OECD:n raportin mukaan OECD-maiden keskimääräinen vuosittainen kasvuvauhti oli vuodesta 1961 vuoteen 1969 +5,2 %, vuodesta 1970 vuoteen 1979 +3,9 %, vuodesta 1980 vuoteen 1989 +2,6 % ja vuodesta 1990 vuoteen 1996 +2,1 %. Vähin, mitä näistä tilastoista voidaan sanoa, on se, että ne tuskin vahvistavat ajatusta, jonka mukaan kaupan esteiden asteittainen purkaminen on vahvistanut talouden kasvua 1950-luvun alusta vuoteen 1994 järjestettyjen kahdeksan neuvottelukierroksen seurauksena.
Olisiko siis liikaa vaadittu komissiolta, että se ilmoittaa meille täsmällisesti, mihin talousmittauksiin se perustaa nykyisen suosituksensa osallistua uudelle neuvottelukierrokselle, jolla puretaan kaupan esteitä , kuten komission jäsen Lamy sanoi. Olisiko röyhkeää kysyä siltä myös, onko se vaivautunut varmistamaan, että ne mahdolliset suunnitelmat, joita se saattoi tehdä Uruguayn kierroksen käynnistyessä, ovat toteutuneet? Voitteko antaa meille kirjallisia asiakirjoja, joissa ovat luvut, lähteet ja päivämäärät? On vähintäänkin outoa, että Brysselin komissio ei siinä vaiheessa, kun se kehottaa jäsenvaltioita näyttämään kesken kaiken vihreää valoa uudelle monenväliselle kauppaneuvottelukierrokselle, pidä tarpeellisena edes vähimmässä määrin objektiivisen arvion tekemistä WTO:sta ja varsinkaan sen riitojenratkaisumenettelystä.
Lieneekö komissio häveliäämpi kuin Atlantin toisella puolella olevat ystävämme, jotka arvioivat säännöllisesti menettelyn etuja ja haittapuolia? Te vaaditte ehdottomasti tätä menettelyä. On kuitenkin merkille pantavaa, että todellisuudessa ennen kaikkea amerikkalaiset ovat hyötyneet tietyssä määrin käyttöön otetusta järjestelmästä. En jatka tästä aiheesta käytössäni olevan ajan lyhyyden vuoksi.
Haluaisin sen sijaan sanoa tämän: ellei ole sokea eikä tietämätön kaikesta siitä, mitä Atlantin toisella puolella sanotaan ja mitä siellä tapahtuu, voi vain hämmästellen todeta, miten hyvin komission käyttämät sanat vastaavat presidentti Clintonin puheita.
Uuden monenvälisen kauppaneuvottelukierroksen avaaminen on asia, josta päättää ennen kaikkea Amerikan Yhdysvaltojen presidentti, joka on määrännyt neuvottelujen tahdin käännän: nopeammat neuvottelut, tiivistetty asialista , asettanut tavoitteet ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Muscardini
Arvoisa puhemies, tahtoisin yhteenvedon tässä salissa eilen ja tänään pitämistämme puheenvuoroista, jotta voitaisiin todeta, kuinka moni puhuja ylitti oman puheaikansa, kuinka paljon, ja kenelle se on sallittu ja kenelle ei.

Butel
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kansalaisemme ovat ymmärtäneet, että vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksella tehtävät sopimukset vaikuttavat merkittävästi heidän henkilökohtaiseen ja työelämäänsä.
Uruguayn kierroksella tuottajat ja kuluttajat asetettiin tapahtuneen tosiasian eteen. Älkäämme aloittako sitä uudelleen. Katsokaa ulos. Maanviljelijät ovat perustellusti huolestuneita tulevaisuudestaan, ja meidän tehtävämme on kuunnella heitä. Toistuvat elintarvikeskandaalit, suurten jakeluketjujen sanelu, Euroopan halu tukea maaseudun elämää, kaiken tämän olemme kokeneet. Koko harvojen määräämä maailmanlaajuistumisen logiikka on nyt asetettava kyseenalaiseksi. Muussa tapauksessa vuosituhannen vaihteen neuvottelukierros koituu maanviljelijöidemme, maaseutumme ja viljelymaidemme kohtaloksi, ja sitä emme voi hyväksyä.
Näiden neuvottelujen tavoitteeksi on otettava väestöjemme hyvinvoinnin edistäminen eikä vain suurten rahoituksellisten etujen puolustaminen. Meidän on päästä tästä äärimmilleen viedystä vapaa-kauppa-ajattelusta, jolla yhdenmukaistetaan markkinat. Sillä ei puolusteta oikealla tavalla eikä edistetä etujamme, jotka ovat eurooppalaisia etuja, koska ne ovat ensisijaisesti paikallisia, alueellisia ja kansallisia etuja. Meidän on kuitenkin varmistettava työpaikkojemme, tuotantoalojemme ja elämänlaatumme säilyminen. Nämä asiat antavat perusteen Euroopan olemassaololle. Nykyinen tilanne osoittaa, että meihin kohdistetaan rangaistustoimenpiteitä, vaikka pyrkimyksenämme on yksinkertaisesti suojella ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Della Vedova
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kansainvälinen kauppa ja uusi kansainvälinen työn jakaminen tuovat huomattavasti etua talouskasvun ja vapauden osalta yli kuudelle miljardille ihmisyksilölle, jotka kansoittavat tätä planeettaa. Sellaista vapautta ei ole olemassa, joka ei samalla ole kaupan ja liikkumisen vapautta. Mielestäni on kuitenkin olemassa perusteltuja syitä pelätä, että kansainväliseen kauppaan liittyvät seikat ja myös vuosituhannen vaihteen neuvottelukierros (Millennium Round) johtaa takapajuisiin asenteisiin eikä, niin kuin sen pitäisi, sivistysyhteiskunnan johtajuuteen, johtajuuteen, joka haluaa kulkea kärjessä kohti vuoden 2000 kansainvälisen kaupan uutuuksia ympäristössä, jossa säännöt ovat kaikille selkeät. Tällaiset riskit on torjuttava ennen kaikkea Euroopan kansalaisten etujen nimissä. Ajattelen esimerkiksi ylikorostuneita sosiaalisen suojelun ja sosiaalisen polkumyynnin vastaisia ehtoja silloin, kun tiedetään varsin hyvin, että nämä ehdot ovat pelkkiä julistuksia, joilla ei ole mitään seurauksia, ja että itse asiassa ne ovat kehitysmaille ja äskettäin teollistuneille maille vain protektionistinen Damokleen miekka, jota voidaan käyttää silloin, kun vanhalle Euroopalle, vanhalle byrokratian ja ammattiliittojen ja teollisen taantuman Euroopalle nousee sisu kaulaan.
Toinen mielessäni oleva seikka liittyy audiovisuaalisiin ja kulttuurialan tuotteisiin. Uskoakseni ei Euroopassa - Ranskassa ja Italiassa - näkyvissä oleva protektionismi ole tarkoituksenmukaista, vaan aikansa elänyttä. Meidän tarvitsee vain ajatella Internetin tarjoamia mahdollisuuksia audiovisuaalisten ja kulttuurialan tuotteiden levittämisessä. Protektionististen kaavojen jääräpäinen säilyttäminen merkitsee sitä, että Euroopan kansalaisille tarjotaan huonolaatuisia audiovisuaalisia ja kulttuurialan tuotteita, jotka lähes aina ovat kansallisia ja julkisen sektorin rahoittamia ja tukemia. Uskon, että Euroopan kansalaisilla on riittävästi kypsyyttä ja oikeus päättää tälläkin alalla, mitä valita kansainvälisten markkinoiden tarjoamista tuotteista.

Elles
Haluaisin osallistua keskusteluun esittämällä kolme seuraavanlaista huomautusta yleisen, erityisen ja poliittisen huomautuksen.
Ensiksi yleinen huomautus. Meidän olisi alusta alkaen kannatettava tätä neuvottelukierrosta, meidän olisi omaksuttava myönteinen asenne varmistaaksemme, että pystymme välttämään protektionismia, edistämään vapaakauppaa ja laajentamaan vaurautta kansainvälisessä järjestelmässä maailman muihin osiin. Vahinko, että parlamentin jäsen Pasqua on lähtenyt. Hän sanoi, että parlamentissa ei käyty keskustelua, mutta pyytäisin häntä kiinnittämään huomiota niihin tuloksiin, joita on saavutettu Ison-Britannian ja Yhdysvaltojen talouksissa, joissa on maailman kauppajärjestelmässä saavutettu korkea kasvuvauhti, alhainen työttömyys ja alhainen korkotaso. Ranskan talous ja muutama mannermaalla sijaitseva maa voisivat ottaa oppia juuri näistä kokemuksista.
Yleisen keskustelun osalta voisin myös sanoa, että komission tiedonannossa esitetään todellakin neljä tärkeää neuvottelukierroksen asialistaa koskevaa periaatetta, joita ryhmämme tukee täysin. Emme kannata vähiten sitä, että neuvottelukierroksen on oltava laaja-alainen, koska jos neuvottelukierros on mahdollisimman kattava, pystymme lopulta edistymään.
Erityisten asioiden osalta haluaisin esittää yhden huomautuksen maataloudesta. Siitä tulee aivan selvästi yksi herkimmistä käsiteltävistä asioista paitsi vientitukien ja maaseutualueiden elintärkeän säilyttämistarpeen myös elintarviketurvallisuuden vuoksi. Nämä ovat kolme tärkeää asiaa, joita on käsiteltävä neuvottelukierroksella. Arvoisa komission jäsen, ehkä komissio voisi yhdessä Yhdysvaltojen hallinnon kanssa laatia jonkinlaisen vihreän kirjan, jossa hahmotellaan, mitkä ovat Amerikan ja Euroopan erot ja yhteiset edut, koska, kuten tiedätte edellisen tehtävänne perusteella, emme saa päätöstä koskaan aikaiseksi, elleivät Amerikka ja Eurooppa sovi tämäntapaisen kansainvälisen neuvottelukierroksen päälinjoista. Ja siksi tämäntapaisesta epävirallisesta asiakirjasta voisi olla hyötyä Seattlessa.
Lopuksi poliittinen huomautus: nykyään on monia verkostoja ja kansalaisjärjestöjä, jotka todella kannattavat maailmankauppaa ja haluaisivat osallistua vastuullisena osapuolena näihin neuvotteluihin. On myös muita, jotka ovat luoteeltaan paljon vastuuttomampia ja taisteluhenkisempiä ja jotka ovat todennäköisesti mukana Seattlessa. Juuri näistä syistä meidän on varmistettava, että nämä verkostot eivät todellisuudessa omi meidän asialistaamme. Olen näin ollen sitä mieltä, että tarvitsemme Seattleen suuren parlamentaarinen valtuuskunnan tästä parlamentista, kooltaan ainakin yhtä suuren kuin Yhdysvaltojen kongressin valtuuskunta, jotta voimme varmasti edustaa siellä parlamentin kantaa ja jotta voimme varmistaa, että neuvotteluissa käsitellään sekä tulliasioita että muita kuin tulliasioita. Nämä ovat lainsäädäntöön liittyviä ongelmia, ja siksi lainsäätäjien on oltava läsnä. Tuen siis niitä kollegoja, joiden mukaan parlamentin olisi oltava vahvasti edustettuna. Euroopan unionin kolmen toimielimen on tehtävä yhteistyötä, ja olisi hyvin mielenkiintoista kuulla sekä neuvoston että komission näkemys siitä, että Euroopan parlamentin olisi oltava vahvasti edustettuna näissä neuvotteluissa.

Westendorp Y Cabeza
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Erika Mann määritteli hyvin - joskin lyhyessä ajassa - Euroopan sosialistiryhmän vuosituhannen vaihteen neuvottelukierrosta koskevan nykyisen kannan, joten en puutu siihen sen enempää.
Haluan vain tuoda esille kaksi näkökohtaa - jotka haluaisin kertoa neuvostolle ja komissiolle -, jotka ovat saman kolikon kääntöpuolia. Todellakin meidän täytyy ottaa kansalaiset mukaan tähän tärkeään prosessiin ja saada heidät osallistumaan siihen sekä ottaa huomioon heidän perustellut huolensa.
Ensimmäinen näkökohta koskee sitä, että Euroopan parlamentti täytyy ottaa riittävällä tavalla mukaan lähestyviin neuvotteluihin. Kyse ei ole mistään puhtaasti institutionaalisesta vaatimuksesta eikä todellakaan mistään lapsellisesta huomiontarpeesta. Kyse on ennen kaikkea siitä, että Euroopan unionin neuvottelijalle kerrottaisiin säännöllisesti niistä ongelmista, joita neuvottelukierros kansalaisille aiheuttaa, kuten aiemmista puheenvuoroista on jo käynyt ilmi, ja niistä ratkaisuista, joita kansalaiset neuvottelijoilta edellyttävät. Vain näin pystymme kertomaan näistä vaatimuksista unionin edustajille. Nämä vaatimukset ovat sitä voimakkaampia, mitä yhtenäisempi parlamentti on komission ja neuvoston edessä. Tämä on siis ensimmäinen näkökohta.
Toinen näkökohta on ensimmäisen vaatimuksen perustelu, ja kyse on siitä, että kansalaisten tärkeimmät huolenaiheet näyttävät olevan ristiriitaisia. Yhtäältä tiedostamme täysin sen, että neuvottelukierros ei saisi olla nollapelin tulos, vaan sen pitäisi tuoda nettohyötyä kaikille, mutta ennen kaikkea kehitysmaille. Toisaalta yhteiskuntamme on oikeutetusti huolissaan maailmanlaajuistumisilmiön tuomista haasteista: ihmisoikeuksien ja sosiaalisten perusvapauksien kunnioittamisesta, ympäristönsuojelusta ja luonnon säilyttämisestä ja myös kuluttajien terveyden suojelusta.
Kysyisinkin neuvostolta ja komissiolta, miten nämä kaksi näennäisesti ristiriitaista asiaa voidaan sovittaa yhteen.

Pesälä
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, WTO:ssa on turvattava ruoan puhtaus ja laatu. Siksi Seattlen kokouksen lähestyessä EU ei saa olla tavoitteissaan liian vaatimaton. Eurooppa haluaa harjoittaa sosiaalista ja kestävää maatalouspolitiikkaa ja ennen kaikkea tuottaa laadukasta ja puhdasta ruokaa. Siksi ympäristö, ihmisten ja eläinten terveys ja oikeudenmukaisuus on täysimääräisesti otettava neuvottelujen lähtökohdaksi.
Neuvottelujen asialistan on oltava lähtöasetelmiltaan laaja. Eurooppalaista maatalousmallia on ajettava neuvotteluissa täydellä voimalla. Ruoan laatu ja puhtaus eivät saa vaarantua kaupan vapauttamisen takia. Ruoan tuotannossa on jatkossakin voitava noudattaa varovaisuusperiaatetta. Lisäksi minusta olisi kaikille parasta, jos ruoka voitaisiin tulevaisuudessakin tuottaa lähellä aluetta, jossa se kulutetaan. Alueellisesti toimivien elintarvikeketjujen avulla voidaan parhaiten valvoa ruoan laatua.
EU:n on otettava aggressiivinen asenne oman kestävän toimintatapansa puolustamiseksi. Myös muiden on otettava huomioon ympäristönsuojelu ja terveydensuojelu omassa tuotannossaan, jos kauppaa aiotaan vapauttaa.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, rikkaus maailmassa jakautuu edelleenkin erittäin epätasaisesti. Viiden viime vuoden aikana, WTO:n perustamisesta asti, nämä erot ovat entisestään kärjistyneet, ja johtaviin teollisuusmaihin kuulumattomat maat ovat jääneet yhä enemmän jälkeen muista. Tämän vuoksi ei tarvitakaan uusia liberalisoimiskierroksia vaan perusteellista analyysia ja arviointia siitä, miten Uruguayn kierros on vaikuttanut eri maihin, ihmisiin ja ympäristöön. WTO:n Seattlessa pidettävä ministerikierros on tähän juuri oikea paikka. Tulossa on myös koko instituution perusteellinen uudistus. Tällöin on taattava muun muassa avoimuus, demokraattinen valvonta ja kaikkien maiden tasavertaiset osallistumismahdollisuudet.
Sitten maatalouteen: jos suuntaus säilyy samanlaisena, kuin komissio ja Yhdysvallat toivovat, silloin nimenomaan pienet ja keskisuuret tilat sekä täällä meillä että kehitysmaissa ovat jatkossakin niitä, jotka joutuvat kärsimään. Niitä ei voida asettaa kilpailemaan keskenään. Siksi kehitysmaille on luotava paremmat markkinoille pääsyn edellytykset, samalla kun kaikki EU:n vientituet maataloustuotteille poistetaan. Niin ikään on omaksuttava Agreement on Agriculture -sopimuksen 20 artiklan mukainen näkemys elintarviketurvallisuuden tunnustamisesta kaupan ulkopuolelle kuuluvaksi asiaksi (non trade concern). Useatkin eteläiset maat ovat lisäksi aivan oikeutetusti vaatineet uusintaneuvotteluja TRIPS-sopimuksesta, sillä ne ovat menettämässä oikeuden omien luonnonrikkauksiensa hyödyntämiseen. Myös me vastustamme tiukasti elävien olentojen patentointia. Samoin on torjuttava MAI:n typpisen investointeja koskevan sopimuksen tekeminen yksinomaan WTO:n tasolla. Siihen on sidottava mukaan myös muita kansainvälisiä instituutioita, kuten esimerkiksi YK ja ILU. Yhteenvetona voidaan sanoa, että Seattlessa on asetettava etusijalle kaikkien ihmisten hyvinvointi, ei suurkonsernien, vahvojen ja rikkaiden, kuten Euroopan unionin ja joidenkin kehitysmaiden eliittien ja harvainvaltain edut.
Komissiolle ei saa antaa sellaisia neuvotteluvaltuuksia, jotka olisivat ihmisoikeuksien, sosiaalisten oikeuksien ja ympäristön vastaisia. Juuri kehitysmaat tarvitsevat, koska ne eivät ole tasavahvoja talouskumppaneita, niille erikseen vahvistetun erityisaseman, ja nimenomaan sääntönä eikä poikkeuksena. Sen me olemme velkaa, ei vain niille, vaan meille kaikille täällä oleville.

Manisco
Arvoisa puhemies, tahtoisimme todellakin uskoa neuvoston puheenjohtaja Sasin ja komission jäsen Lamyn meille esittämiin vakuutuksiin Euroopan hyvistä aikeista pyrkiä Seattlessa rajoittamaan yhä ilman sääntöjä ja jo totutun tähti- ja raitalipun alla jatkuvan monenvälisen kaupan vapauttamisen huonoja vaikutuksia. Tahtoisimme uskoa siihen, mutta meitä estävät katkerat kokemukset, esimerkiksi komission jäsen Lamyn edeltäjän, sir Leon Brittanin, yritys tässä parlamentissa vastustaa yhdysvaltalaista ylivoimaa torjuttiin säännöllisesti: voidaan tarkastella Helms-Burtonin ja YMJ:n tapauksia. Tiedämme, että ajat ovat muuttuneet oleellisesti, tiedämme, että tietoisuuden lisääntyminen yhdessä vastustuksen kanssa on leviämässä koko maailmaan, että sanontaa "what is good for big business is good for the world at large" ei enää toitoteta kaikkiin ilmansuuntiin. Toivokaamme, että se, mitä tänään olemme kuunnelleet, ei olisi vain PR-toimintaa, plaseboa tai rauhoittavaa lääkettä.

Muscardini
Arvoisa puhemies, maailmanlaajuistumisen on oltava ohjattua. On itsestään selvää, että Maailman kauppajärjestö on poistanut esteitä kaupallisen toiminnan tieltä, ja tämä on merkinnyt myös ideologisten raja-aitojen kaatumista ja edistänyt kansojen välistä vuorovaikutusta. Vapauttaminen ei kuitenkaan voi olla villiä, vaan sitä on ohjailtava säännöin, jotka suojelevat kunkin kansan arvoja ja kunkin maan ominaispiirteitä. Meidän on siis puolustettava myös Euroopan maanviljelystä, paikallisten tuotteiden perinteitä, perinteisiä tuotteita, joita ovat myös tekstiilialan tuotteet, jalkineet ja teollisuustuotteet, on muistettava, että eräiden tuotteiden alasajo merkitsee myös perinteiden ja jopa maiseman muuttumista: ajatelkaamme oliiviöljyä, humalaa ja mallasta. Toinen vaatimus on elintarvikkeiden turvallisuuden takaaminen: kaupan vapauden nimissä ei voida sallia sellaisten elintarvikkeiden jakelua, joiden laatua ei voida taata. Vasikoihin lisättävät hormonit eivät ole mahdollisimman suositeltava resepti, eikä rajojen poistaminen saa johtaa siihen, että samalla myös tuotteiden turvallisuus ja laatu poistetaan. Viimeinen pakollinen seikka on se, että pienten tukahtuminen on estettävä. Toimikaamme niin, ettei vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksesta tule kehää, jossa Eurooppa lyödään kanveesiin.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksella vapaakaupan lisääminen on yhdistettävä köyhiin maihin, työntekijöiden oikeuksiin ja ympäristöön liittyviin näkökohtiin. Valitettavasti komission aloite on tärkeiden alueiden, kuten maatalouden ja teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvien näkökohtien (TRIPS) osalta osoitus vanhanaikaisesta kauppapolitiikasta, joka perustuu omien vientimahdollisuuksien edistämiseen samalla, kun EU jatkaa protektionistisia toimia. Sen vuoksi ei ole vaikea ymmärtää, että kehitysmaat saavat sellaisen vaikutelman, että omat edut leimaavat voimakkaasti EU:n politiikkaa muilla alueilla. Jos neuvottelut kattavat työntekijöiden oikeudet, ympäristön, kuluttajansuojan, sijoitukset ja kilpailun, EU:n on annettava selkeä signaali siitä, että se pitää yhteisiä etuja omia ahdasmielisiä etujaan tärkeämpinä. Kehitysmaiden osalta se merkitsee kaikkien tuotteiden vapaata saatavuutta, korvausta peruselintarvikkeiden hintojen noususta, TRIPS-sopimuksiin liittyviä poikkeuksia ja sitä, että EU poistaa ne tuet, jotka johtavat epäreiluun kilpailuun, erityisesti maataloustuotteiden osalta.

Martinez
Arvoisa puhemies, uusi neuvottelukierros herättää periaatteellisen kysymyksen, menetelmiä koskevan kysymyksen ja sisällöllisen kysymyksen.
Tarkasteltaessa aluksi periaatteita on kysyttävä, mihin uutta neuvottelukierrosta tarvitaan? Niitähän on jo ollut, muun muassa Tokio, Kennedy, Nixon, Uruguay! Onko ihmiskunta hyötynyt niistä? Jos neuvottelukierroksia ei olisi järjestetty, olisimmeko olleet sen köyhempiä? MAI:ta ei allekirjoitettu, transatlanttisista markkinoista ei päästy sopimukseen! Mitään tuhoisaa ei tapahtunut. GATT-sopimus sen sijaan solmittiin Marrakechissa, ja Euroopassa on edelleen 18 miljoonaa työtöntä. NAFTA-sopimus solmittiin, ja Meksiko joutui nyljennän kohteeksi.
Tieteellisesti tarkasteltuna vapaakauppaa voidaan verrata keskuspankkien riippumattomuuteen. Ei ole olemassa kiistatonta tieteellistä näyttöä siitä, onko se hyvä vai huono asia. Siinä ei liikuta tieteen vaan uskomusten alueella. Pohjimmiltaan tuntuu siltä, että Seattlessa on 30. marraskuuta globaalistumisen uskontokunnan kokous.
Se merkitsee sitä, että menetelmä on tärkeä. Neuvoston on valvottava valtioiden ja julkisen mielipiteen valvomia komission valtuuksia, jotta Blaire Housen tapaus ei pääse toistumaan. Vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen luonne paljastui, kun maanviljelijät tekivät Ranskassa iskun McDonaldsia vastaan.
Sisällön osalta herää varmasti monia kysymyksiä. Palveluja, audiovisuaalista alaa, sosiaaliasioita, ympäristöasioita ja kehitysmaita koskevat kysymykset sekä tietysti maatalouskysymys, jossa riskinä on, että Eurooppa antaa ohjailla itseään. Eurooppa saa varmasti merkinnät, tuotteen alkuperän selvittämisen, se voi leikkiä sinisillä ja vihreillä laatikoilla, mutta se joutuu luopumaan siitä, mikä on oleellista, eli maanviljelijöiden sisäisistä tuista ja yhteisön etuuskohtelusta. Komission jäsen Lamy, ette edes maininnut sanaa " yhteisön etuuskohtelu" , ja siksi suhtaudumme varauksellisesti tähän neuvottelukierrokseen.
Kierroksille osallistuminen on pyöräilijän hommaa. Ainoa ongelma on se, että polkijoina ovat kansat ja että usein köyhimmät kansat jäävät muiden jalkoihin. Mutta on totta, että voimat riittävät aina siihen, että selviää muiden onnettomuuksista!

Cunha
Arvoisa puhemies, kuten yleisesittelijä Konrad Schwaiger sanoi, maatalousneuvottelujen viitekehyksenä on oltava Agenda 2000:n puitteissa uudistettu YMP Berliinin Eurooppa-neuvoston päätösten mukaisesti. Haluaisin kuitenkin painottaa erityisesti neljää kohtaa.
Ensinnäkin: ainoa tapa, jolla Euroopan unioni voi saada vahvan lähtöaseman näissä neuvotteluissa, on asettaa neuvottelupöydälle sen maatalouden varsinainen todellisuus. Tämä todellisuus on maatalous, jolla on monta tehtävää ja jossa taloudellinen funktio yhdistyy maaseutuympäristön ja -maiseman suojeluun ja ihmisen asumismahdollisuuksien varmistamiseen koko alueella. Tällä todellisuudella on nimikin. Se on eurooppalainen maatalousmalli. Näin ollen Euroopan unioni ei voi hyväksyä minkäänlaisia toimia, jotka kyseenalaistaisivat mallin jatkuvuuden.
Toiseksi: Euroopan unioni voi hyväksyä neuvottelut maatalouden kysymyksistä vain, jos on selvää, että kaupan vapautta ei voi erottaa oikeudenmukaisesta kaupasta. Siinä suhteessa WTO ei voi rajata toimintaansa vain kaupan kysymyksiin, vaan sen on otettava mukaan myös sellaisia keskeisiä kysymyksiä kuin elintarvikkeiden laatu ja turvallisuus, eläinten hyvinvointi, ympäristönsuojelu sekä kuluttajien ja heidän tunteidensa kunnioittaminen.
Kolmanneksi: Euroopan unionin on tuotava esiin varovaisuuden periaate, eli mahdollisuus ryhtyä erityistoimiin kunnioituksesta kuluttajia kohtaan. Kaupalliset vastatoimet, kuten hormonisota, vain sen tähden, että olemme halunneet kunnioittaa kuluttajia, eivät saa toistua.
Neljänneksi: on tiedostettava se, että yleisten erityispiirteidensä lisäksi Euroopan maatalous on myös syvästi heterogeeninen eli että eurooppalainen maatalousmalli on moniarvoinen. Tältä osin on ryhdyttävä erityisiin varotoimiin aloilla, joita uhkaa suurin toimeentuloriski. Näitä ovat erityisesti pienet viljelmät ja viljelylle epäsuotuisat alueet.

Garot
Arvoisa puhemies, maatalous on siis jälleen yksi tulevien WTO-neuvottelujen tärkeimmistä aiheista, ja Euroopan toimielimemme näyttävät olevan yleisesti yksimielisiä siitä, että eurooppalainen maatalousmallimme on tunnustettava, että kuluttajia on suojeltava ja että Berliinin sopimusta on pidettävä komission neuvotteluvaltuuksien viitekehyksenä. Enää puuttuu siis vain se, että meidän on hyödynnettävä yhtenäisyyttämme kohdatessamme kilpailijamme, WTO-kumppanimme.
Sanokaamme suoraan, että tässä mielessä kaikki se, mikä edistää tiedon jakamista julkiselle mielipiteelle ja sen kiinnostuksen ja aktiivisuuden herättämistä, vahvistaa neuvottelijoidemme määrätietoisuutta Cairnsin ryhmän, Yhdysvaltojen ja kehitysmaiden silmissä.
Olemme jo havainneet, että kansalaisyhteiskuntamme painostus voi aiheuttaa vastaavanlaista toimintaa kilpailijoidemme leirissä. Todisteena siitä on se, mitä esimerkiksi Yhdysvalloissa tapahtuu tällä hetkellä muun muassa kansalaisjärjestöjen toiminnassa.
Tämän ilmiön jatkuessa ja suotuisten voimasuhteiden luomiseksi WTO:ssa on näin ollen kaikkialla Euroopassa keskusteltava ja välitettäviä tietoa siitä, mihin suuntaan maailmanlaajuistumista ja kaupan vapauttamista on kehitettävä.
Meille eurooppalaisille maailmanlaajuistumisen päämääränä on oltava taloudellisen kilpailukyvyn sovittaminen yhteen tasapainoisemman, kestävämmän ja varsinkin pohjoisen ja etelän välillä paremmin jaetun yleisen kehityksen kanssa.
Maataloutta varten on laadittava oikeudenmukainen maataloustuotteiden kauppajärjestelmä, jossa otetaan huomioon tietysti markkinat mutta myös yleisemmät näkökohdat, kuten kansanterveys, ympäristö, työllisyys ja alueiden välinen tasapaino. Näitä tavoitteita silmällä pitäen on syytä tehdä väliarvio Marrakechin sopimuksen soveltamisesta. Lisäksi, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, näiden haasteiden on luonnollisesti oltava perustana sopimuksen maailmanlaajuisuusperiaatteelle, joka on vietävä läpi neuvotteluissa.

Ducarme
Arvoisa komission jäsen, komission välinpitämättömyys huolestuttaa minua, ja sanoisin teille, että eräs neuvo kannattaisi ehkä pitää mielessä: välttäkää kapitalismin ansaa, olkaa hyökkäyskannalla ja siis sallinette minun käyttää tätä ilmaisua olkaa " liberaaleja" .
Kysyn komissiolta, voiko se sitoutua kolmen asian muodostamaan perustaan. Eikö se voisi sitoutua ajamaan humaaneja arvoja ja uskaltautua sanomaan, että ILO:n määrittelemät sosiaaliset perussäännöt on tunnustettava? Eikö se voisi haluta laadukkaita sääntöjä maailman tasolla ja vaatia siten samoja oikeuksia ja samoja velvollisuuksia kaikille talouksille ja yrityksille? Eikö se voisi puhua monimuotoisuuden puolesta kansainvälisellä tasolla ja vaatia kaikkien puolesta poikkeuksen tekemistä kulttuurin ja maatalouden osalta?
Lopuksi yksi toivomus tai ainakin yksi tahdonilmaus. Mielestäni Euroopan parlamentille ei ole hyväksi myöntyä komission mahdolliseen näkemykseen, jonka mukaan me saisimme esittää kantamme neuvottelukierroksen lopussa. Meidän on jatkuvasti oltava komission rinnalla, mutta meidän on myös toimittava niin, että parlamentti ei ole pelkkä kumileimasin, vaan että se pystyy tuomaan esille oman kantansa.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston välistä viestintäprojektia koskevan komission kertomuksen johdannossa todetaan, Euroopassa ollaan nykyään yleisesti - onneksi - kasvavassa määrin huolestuneita, ja sen seurauksena käydään väittelyjä kaupan vapauttamisen vaikutuksista työllisyyteen, tulonjakoon, kehitykseen, ympäristöön ja kuluttajien ja kulttuurisen monimuotoisuuden suojeluun, samoin kuin köyhien maiden marginalisoitumisen syvenemiseen. Meidän ryhmämme ottaa osaa ja (...) näihin huoliin. Emme kannata WTO:n kaltaisen järjestön, jolta puuttuvat demokraattiset toimielimet, toimivallan emmekä vuorovaikutuksen laajentamista (...). Haluamme päinvastoin, että Maailman kauppajärjestöä uudistettaisiin siten, että se saatettaisiin virallisesti ihmisoikeuksia koskevan yleissopimuksen ja ILOn sopimusten piiriin.
Toivomme erityisesti talouden ja kaupan alan toimia marginalisoitujen ja köyhien maiden kehittämiseksi. Joka tapauksessa haluan todeta, että vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen neuvottelut eivät saa haitata eurooppalaisen maatalousmallin oleellisia osia eivätkä estää sen tarvitsemia muutoksia, jotta turvattaisiin, Agenda 2000:n puitteissa sovittujen asioiden lisäksi tavoitteen 1 alueiden, eli maanomistukseen pohjautuvien perheviljelmien, sisäinen kehitys suhteessa suurten teollisten ja laajalevikkisten yhtiöiden etuihin.
Viimeisenä esitämme pyynnön tämän parlamentin suorasta osallistumisesta yhdessä komission kanssa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Brie
Arvoisa puhemies, luulenpa, että täällä nyt suunnitteilla olevasta sopimuksesta on tulossa todennäköisesti yksi seurauksiltaan kohtalokkaimmista kansainvälisistä sopimuksista. Mielestäni tämä on sitäkin masentavampaa siksi, että tähän mennessä ei ole vielä arvioitu kattavasti edes Uruguayn kierroksen tuloksia.
Jo eilisen elintarviketurvallisuutta koskeneen keskustelumme yhteydessä heräsi mielessäni kysymys, miksi oikeastaan olemme niin varmoja siitä, etteivät nykyisten seurausten juuret olisi jo aloitetussa sääntelyn purkamisessa. Siksi onkin vielä vaikeampi hyväksyä sitä, että kansallisissa parlamenteissa ei käydä juuri lainkaan keskustelua neuvotteluvaltuuksista. Mielestäni on häpeällistä, että meidän täytyy lisäksi vain hyväksyä se, että monet näihin keskusteluihin sopimusten nojalla osalliset ja ennen kaikkea itse niiden kohteena olevat kehitysmaat eivät pysty taloudellisista syistä istumaan edes neuvottelupöydän ääreen ja että asia saa niin vähän julkisuutta.
Sikäli kuin voin esittää tässä lyhyessä ajassa edes yhden vaatimuksen, toivoisin, että parlamenttimme kaikki puolueryhmät huolehtisivat juuri tästä julkisuudesta, avoimuudesta ja tiiviin keskustelun käymisestä.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, minä melkein luovuin osallistumasta tähän keskusteluun. Miksi? Kun kuuntelen neuvostoa, komissiota ja parlamentin jäseniä, ne kaikki vaikuttavat liian varovaisilta. Ne eivät halua suututtaa toisiaan ja tietävät, että näytämme olevan samaa mieltä kaikista tärkeistä asioista, ja mainitsen ne vielä kerran: sosiaaliset näkökohdat, joita Hansenne vielä käsitteli, kestävä kehitys, kulttuuri, ennaltaehkäisyn periaate elintarvikkeiden tapauksessa, maatalousasiat, kehitysmaat ja eläinten hyvinvointi.
Arvoisa puhemies, tämä on vain kuva tästä hetkestä. Tämän kuvan vuoksi mielestäni on sopivaa tehdä vetoomus, ja se kuulu näin: kuinka Euroopan komissio pitää nämä varovaiset osapuolet yhdessä, kun ne pian istuvat Seattlessa? Mielestäni se on mahdollista kahdella tavalla. Ensinnäkin voidaan huolehtia siitä, että parlamentilla on vahva valtuuskunta, joka huolehtii siitä, että kansalliset edut eivät ole lainkaan pelissä. Toiseksi, arvoisa puhemies, toivon, että Lamy huolehtii siitä, että kaikki ovat vakuuttuneita siitä, että jos WTO on tärkeä meille ja jos se on tärkeä Euroopalle, niin WTO on tärkeä myös muille kauppakumppaneille. Lisäksi WTO voi olla tärkeä vain siinä tapauksessa, että jokainen jäsenvaltio huolehtii siitä ja ymmärtää sen, että vallalla ei saa olla kansallinen etu, vaan että vallalla täytyy aina olla Euroopan etu, jotta näistä neuvotteluista olisi myös hyötyä.

McAvan
Arvoisa puhemies, myöhäisessä vaiheessa puhumisen etuna tai haittapuolena on se, että monet niistä asioista, jotka olin aikonut sanoa, on jo sanottu, joten korostan vain kolmea yleistä asiaa.
Ensinnäkin meidän on vastustettava paineita kapea-alaisen neuvottelukierroksen järjestämiseksi, tulevat ne sitten miltä suunnalta tahansa. Tarvitsemme laajan neuvottelukierroksen, tarvitsemme kattavia neuvotteluja saadaksemme koottua paketin, jolla on kaikille jotain tarjottavaa.
Toiseksi olemme koko neuvottelujen ajan hyvin paljon julkisuuden valokiilassa. Ne ajat, jolloin neuvoteltiin teknisistä asioita suljettujen ovien takana, ovat lopullisesti ohi. Ihmiset seuraavat, kansalaisjärjestöt seuraavat ja yritykset seuraavat ympäristöasioita, terveydenhoitoa, eläinten hyvinvointia. Siksi olen hyvin mielissäni siitä, että Euroopan komissio kuulee kansalaisjärjestöjä huomenna Brysselissä. Se on erittäin hyvä uutinen.
Kolmanneksi monet ovat puhuneet tasapainoisen lähestymistavan tarpeesta. Meidän on saatava tasapainoinen paketti. Kyse ei ole vain kaupasta vaan kyse on kansainvälisestä ja sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta ja kyse on ympäristöasioista. Mutta emme voi myöskään unohtaa työpaikkojen luomista ja vaurautta, kuten jotkut parlamentissa toivoisivat. Niillä on myös merkitystä yleisölle. Tasapainoisen paketin aikaansaaminen muodostuu vaikeaksi, mutta yleisö odottaa sitä meiltä, ja juuri siitä on kyse demokraattisessa, vastuullisessa hallinnossa. Meidän on tehtävä se.
Lopuksi minusta oli mukava kuulla komission ja neuvoston puhuvan kehitysmaiden tarpeista. On hyvin tärkeää, että annamme niille muutakin kuin kauniita sanoja siirtyessämme uudelle vuosituhannelle. Toivokaamme, että tulevalla vuosisadalla näemme jotakin muuta kuin tarinoita, joissa Afrikka taantuu taloudellisessa kehityksessään.

Sánchez García
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, on huojentavaa, että niinkin tärkeissä neuvotteluissa kuin Maailman kauppajärjestön neuvottelut ovat, 15 jäsenvaltiota on hyväksynyt yhteisen kannan luodakseen maatalouden alalla vakaat pelisäännöt, jotka mahdollistavat reilun kilpailun maailmanlaajuisesti ja joiden avulla voidaan vastata selkeästi uuden vuosituhannen haasteisiin, sillä lähtökohdaksi on otettu aikoinaan Uruguayn kierroksen maataloussopimuksen esityslistalla ja Berliinin Agenda 2000 -neuvotteluissa hyväksytyt kannat ja myös maatalouden monipuolisuuden säilyttäminen.
Näihin perusperiaatteisiin olisi mielestäni lisättävä maatalouden strateginen merkitys joillakin Euroopan unionin vientialueilla, jotka on sitä paitsi erikseen tunnustettu Amsterdamin sopimuksessa, kuten myös niin sanotut syrjäisimmät alueet, jotka täytyy ottaa erityisesti huomioon vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksella, niin että Seattlessa tehtävissä päätöksissä turvataan niiden edut maatalouden osalta ja taataan niiden sosiaaliset, kulttuuriset, taloudelliset ja ympäristölliset edellytykset erityisesti Kölnin huippukokouksen jälkeen. Sen vuoksi olisi hyvä muistuttaa neuvostolle ja komissiolle näiden alueiden ongelmista ja sisällyttää neuvottelujen tavoitteisiin....
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Figueiredo
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, niin sanotun vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen tiimoilta annetut julkilausumat ovat huolestuttavia. Vapauttamista yritetään levittää yhä useammille sektoreille ja useampiin maihin, mukaan lukien maatalous ja sellaiset kehitykselle ja elämänlaadun parantamiselle tärkeät osa-alueet kuten koulutus ja terveydenhuolto.
Komission puheenjohtaja ilmaisi selvästi kantansa, kun hän virkaanasettajaispuheessaan sanoi, että on tarpeen jatkaa yhtenäismarkkinoiden uudelleenjärjestelyä ja kaupan vapautumisen edistämistä, ja hän painotti nimenomaan hyödykkeiden ja palveluiden vapauttamisen jatkamista. Tämä tarkoittaa sitä, ettemme ole enää vapauttamassa ainoastaan tuotekauppaa kuten GATTin puitteissa. Monikansalliset yhtiöt haluavat nyt mennä pitemmälle, ne haluavat ottaa haltuunsa kansalaisten elämälle tärkeän julkisen sektorin, joka on ollut valtioiden vastuulla.
Tämä on hyvin vaarallinen tie, kuten käy jo ilmi WTO:n sääntöjen toimeenpanoa seuranneista asioista: yhteiskunnallisesta eriarvoisuudesta, työttömyydestä ja maailman köyhyyden lisääntymisestä. Tämä painostaa meitä väistymään kulkemaltamme tieltä ja etenemään toista, solidaarisuuden ja yhteistyön tietä pitkin.

Karoutchi
Arvoisa puhemies, keskustelimme eilen juuri tässä samassa paikassa elintarviketurvallisuuden vahvistamisesta Euroopassa sillä välin, kun unionissa on kehkeytynyt riitoja ennalta varautumisen periaatteesta ja kun amerikkalaiset jatkavat samaan aikaan perusteettomia rangaistustoimenpiteitään. Maatalous- ja elintarvikealan tilanne on kehittynyt vaikeammaksi jo joidenkin vuosien ajan, kun meitä ovat teoriassa suojanneet Uruguayn kierros ja Marrakeshin sopimus, joiden on kuviteltu varmistavan ja järjestävän markkinoille pääsyä, vientitukia ja sisäisiä tukia.
Ymmärtänette myös sen, arvoisa komission jäsen, että olemme huolestuneita yhtenäisen näkemyksen puutteesta unionissa ennen neuvottelujen alkamista, kun sen sijaan Yhdysvallat vaikuttaa hyvin määrätietoiselta vastustaessaan eurooppalaista tukijärjestelmää ja unohtaessaan tahdikkaasti omat joustavuusmaksunsa. Tosiasiassa neuvotteluja ei voida vakavasti käynnistää, ellemme onnistu saamaan kumppaneiltamme ja kilpailijoiltamme tunnustusta eurooppalaiselle maatalousmallille. Tämä yhteisön etuuskohteluun perustuva malli takaa tuotteiden laadun, elintarvikkeiden turvallisuuden ja maatalous- ja elintarvikealojemme säilymisen ja kehityksen.
Arvoisa komission jäsen, olemme panneet tyytyväisinä merkille sekä valiokunnassa antamanne vastaukset että tämän istunnon alussa esittämänne näkemykset. Mutta toivoisimme, että voitte täsmentää meille, miten amerikkalaiset suhtautuvat eurooppalaisten kantaan jatkaa rauhanlausekkeen voimassaoloa vuoden 2003 jälkeen. Voisitteko myös täsmentää meille, vaatiiko Yhdysvallat korvauksia tai vaatiiko se meitä poistamaan vihreät ja siniset laatikot, joita Martinez piti erittäin huvittavina mutta jotka ovat ehdottoman tärkeitä maanviljelijöillemme? Voisitteko lopuksi kertoa meille, oletteko sitä mieltä, että YMP:n uudistusta koskevat Berliinin Eurooppa-neuvoston päätelmät ovat mielestänne perusta, jota ei voida muuttaa, vai onko uhkana, että niitä käsitellään uusissa neuvotteluissa?

Roth-Behrendt
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, esitän ajan lyhyyden vuoksi vain muutamia ydinkohtia. Mikä on muodollisesti välttämätöntä? Kiistojen selvittelyyn Maailman kauppajärjestössä tarvitaan muutoksia. Siitä on tehtävä avoimempaa ja selkeämpää ja se on tuotava paremmin julkisuuden ulottuville. Tämä on tärkeimpiä edellytyksiä sen varmistamiseksi, että sellaiset alueet kuin ympäristö- ja kuluttajansuoja saavat niille kuuluvan painoarvon eikä niitä vain "pyyhkäistä syrjään" jonkin paneelin käsiteltäviksi.
Sisällöllisiin alueisiin, komission jäsen Lamy, kuuluu ennen kaikkea ennalta varautumisen periaate. Olen puhunut siitä jo useaan kertaan. Meidän täytyy ottaa mukaan kauppasopimukseen kuuluva ennalta varautumisen periaate, joka koskee kasvinsuojelun alaa. Mitä me sitten tarvitsemme? Tarvitsemme sopimukseen ympäristö- ja terveyspolitiikan yhtenä sen tärkeänä ja asiaan kuuluvana osatekijänä. Se mitä Maailman kauppajärjestön kauppaa ja ympäristöasioita käsittelevä toimikunta pystyy saamaan aikaan, ei riitä. Se ei ole tähän mennessä täyttänyt tehtäväänsä. Sen toimintaa on jäntevöitettävä. Sille on annettava selkeä aikataulu, jotta se voi tukea järjestössä tehtävää työtä.
Mitkä ovat tärkeimmät alueet, jotka todella voimme saada mukaan? Meidän on tehtävä se, mitä komissiokin vaatii. Meidän on tehtävä koko Maailman kauppajärjestöstä avoimempi, demokraattisempi ja läpinäkyvämpi ja varmistettava, että koko sopimus voidaan jälkeenpäin alistaa, kuten itsekin totesitte, sen ympäristövaikutusten tarkasteluun. Meidän täytyy tarkistaa tuotantomenetelmiä, joilla ei ole yhteyttä tuotteisiin, ja nähdä asioiden kokonaisyhteydet. Olen vakuuttunut siitä, että parlamentti ei tule enää ratifioimaan sopimusta, jossa ennalta varautumisen periaatteella, kuluttajansuojalla ja terveyspolitiikalla ei ole suurta painoarvoa.

Hansenne
Arvoisa puhemies, monet ovat huolestuneita kaupan uuden vapauttamisaallon sosiaalisista seurauksista. Nämä pelot on otettava huomioon ja sisällytettävä vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen asialistalle. Emme kuitenkaan ole onnistuneet taivuttamaan kumppaneitamme neuvottelemaan tästä aiheesta sen paremmin WTO:n perustamisen kuin Singaporen kokouksen yhteydessäkään. Meidän olisi otettava oppia tästä epäonnistumisesta ja esitettävä määrätietoisesti uskottava ja yhtenäinen kanta. Ensinnäkin määrätietoisuudesta: neuvotteluista ei tule tasapainoisia, ellemme pysty käsittelemään näitä kysymyksiä, eivätkä kansalaisemme ymmärtäisi, miten uskallamme osallistua uuteen neuvottelukierrokseen hylättyämme täysin tämän oleellisen asian.
Onnistuaksemme meidän on puolustettava uskottavaa kantaa. Vuonna 1994 Marrakechissa ja vuonna 1996 Singaporessa emme onnistuneet saamaan moniakaan kehitysmaita vakuuttuneiksi huolestuneisuutemme aiheellisuudesta, koska esitimme sen sosiaalisen lausekkeen muodossa. Epäonnistuimme, koska annoimme itsestämme kielteisen ja rankaisevan kuvan.
Tilanne on sittemmin muuttunut. ILO:n jäsenvaltiot ja niiden joukossa omat maamme hyväksyivät viime vuonna julkilausuman työtä koskevista perusperiaatteista ja -oikeuksista. Sitouduimme kaikki noudattamaan periaatteita, jotka luovat todellista sosiaalista aktiivisuutta kaikissa maissa. Lupasimme tukea kehitysmaiden ponnistuksia sitoumustensa noudattamiseksi. Emme halua rangaista vaan auttaa. Emme halua auttaa vain auttamisen vuoksi vaan auttaa noudattamaan sitoumuksia. Tämän toteuttamiseksi meidän on varmistettava, että ILO:n ja WTO:n välillä tehdään tarkoituksenmukaista ja tehokasta yhteistyötä.
Singaporessa tehdylle sopimukselle näiden kahden järjestön sihteeristöjen välisestä yhteistyöstä on vihdoinkin annettava sisältöä myönteisten toimien varmistamiseksi julkilausuman jälkeen. Meidän on myös omaksuttava yhdenmukainen kanta. Jos olemme valmiita auttamaan kumppaneitamme rakentaaksemme heidän kanssaan koko maailmaa koskevan sosiaalisen perustan, meidän on kerrottava heille, millaisia ponnisteluja olemme valmiit hyväksymään. Houkuttelevammasta kannustavasta etuusjärjestelmästä ja täsmällisestä ja avokätisestä yhteistyöohjelmasta voi olla tässä yhteydessä apua. Komission ja hallitustemme on valmisteltava tästä selvä ja vahva osoitus ja esitettävä se Seattlessa.

Carraro
Arvoisa puhemies, uskon, että komissio teki oikein korostaessaan tiedonannossaan sitä, että Seattlessa avataan maailmanlaajuinen neuvottelukierros. Nämä neuvottelut ovat vaikeita ja monimutkaisia ja niiden kuluessa on välttämätöntä pitää mielessä Euroopan yhteisön perustavaa laatua oleva strateginen etu. Olemme maailman suuri viejä ja siksi meitä, enemmän kuin maapallon mitään muuta aluetta, kiinnostaa liike kohti kansainvälisen kaupan kehitystä vaikeuttavien ja estävien raja-aitojen kaatumista.
Kansainvälisen kaupan kasvattaminen merkitsee huomattavaa etua Euroopan talouskasvulle, jota yhteisön valtiot tarvitsevat nyt jos koskaan. Uskoakseni tätä vastaansanomatonta tosiseikkaa eivät parlamentin jäsen Pasquan ainakin 30 vuotta vanhat amerikkalaisvastaiset väittämät mitenkään voi kyseenalaistaa. Luonnollisesti meidän on puolustettava niitä arvoja ja periaatteita, jotka ovat keskeisiä yhteisön valtioille, mutta meidän on toimittava älykkäästi ja joustavasti ja pidettävä aina mielessä se, että on välttämätöntä asettaa etusijalle se kansainvälisen kaupan vapauttamisen tarjoama perustavaa laatua oleva strateginen etu, josta hetki sitten puhuin. Mielestäni tämä ei siis ole oikea paikka eikä aika asettaa esteitä ja raja-aitoja, ja mielestäni parlamentin osallistuminen näihin neuvotteluihin yhdessä komission jäsen Lamyn kanssa mahdollistaa sen, että saavutamme tavoitteeseemme nähden tyydyttävän tuloksen.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, arvoisat herrat, puhun tappiollisesta alasta ja ilmoitan tunnustavani liberalisoinnin lisäämisestä saatavat edut. Silti toiveenani on maailmanlaajuisen kaupan tasapaino. Hyväksi havaittu eurooppalainen malli on saatava säilymään, mikä koskee esimerkiksi meidän korkeita ympäristönormejamme ja kuluttajansuojaa, sosio-ekonomiset toimet mukaan luettuna. Tätä taustaa vasten WTO-neuvotteluissa täytyy siitä huolimatta, että kalastus ei ole niissä suinkaan yhtä kiperä aihe kuin maatalous ottaa käsiteltäväksi myös muutamia meriin liittyviä näkökohtia. Mainitsen tässä kolme sellaista näkökohtaa:
Ensinnäkin: Eurooppa on riippuvainen kalan tuonnista. Kaikki, mikä heikentää omaa eurooppalaista kalanjalostusteollisuuttamme, tarkoittaa työpaikkojen laajamittaista häviämistä usein jo muutenkin rakenteellisesti heikoilla alueilla. Sitä arvokasta apua, jota komissio ja Euroopan parlamentti ovat erilaisten markkina- ja säätelyvälineiden muodossa tähän mennessä myöntäneet, ei pidä uhrata täydellisen liberalisoinnin alttarille.
Toiseksi: kansainväliset kalastussopimukset palvelevat Euroopan ulkopuolisten kalavesien hyödyntämistä ja tukevat yhtäältä eurooppalaisia kalastajia ja toisaalta kolmansien maiden kehitystä. En halua ryhtyä puhumaan protektionismin puolesta. Ilman julkista tukea tällaiset sopimukset eivät kuitenkaan olisi mahdollisia. Asiaa olisi tarkasteltava laajemmin kuin pelkän täydellisen liberalisoinnin näkökulmasta, jotta turvattaisiin ne monet työpaikat, jotka saattavat olla riippuvaisia tasapainotetuista ja säännellyistä maailmanmarkkinoista.
Kumppanuuden pariaatetta on vastaisuudessa vahvistettava maailmanlaajuisesti. Tämä kuitenkin merkitsee sitä, että vapaata kauppaa ei saa julistaa kultaiseksi vasikaksi. Se on saatettava sopusointuun muiden tärkeiden päämäärien, erimerkiksi kalastuksen alalla toteutettavan ympäristönsuojelun ja kestävän kehityksen kanssa. WTO-neuvotteluissa on konkreettisesti kyse myös siitä, että niiden tuotteiden, joita haluamme maailmanlaajuisesti markkinoida, on oltava olemassa vielä silloinkin, kun niistä lopulta keskustelemme.

Ettl
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, vaikka Euroopan yhteisö kuuluukin WTO:ssa käytävän uuden neuvottelukierroksen tarmokkaisiin kannattajiin, sosiaalikysymyksiä ei saa rajata ulkopuolelle tämän todennäköisesti viimeisen suuren liberalisointitoimen yhteydessä.
Hyvinvoinnista osalliseksi pääseminen, terve ympäristö ja terveellinen työympäristö lienevät parhaita investointeja hyvän tulevaisuuden varalle. Jo Uruguayn neuvottelukierroksella vuonna 1994 odotettiin, että lisäkasvu AKT-maissa toisi niille myös lisää hyvinvointia. Kasvu suurimmaksi osaksi saavutettiinkin, mutta alimmissa elintasoluvuissa ei OECD:n ja UNCTADin tekemien tutkimusten mukaan tapahtunut minkäänlaista muutosta. Kävi juuri päinvastoin! Politiikkamme tarkoituksena ei voi olla se, että lisäämme omaa hyvinvointiamme, mutta teemme köyhistä entistä köyhempiä. Siksi emme saa päästää käsistämme viimeistä tilaisuuttamme vaatia, että seitsemän tärkeintä IAO:n sopimuksessa ratifioitua työelämän perusnormia otetaan mukaan sopimukseen tarkistettavissa olevina sosiaalilausekkeina. Tämä ei tarkoita uudenlaista protektionismia, vaan kyse on perusoikeusnormeista, joiden nojalla syrjityt työntekijät voivat asettua puolustamaan oikeuksiaan. Tämä kuuluu osana ihmisoikeuksiin, ja tähän vähimmäislaatuun on pyrittävä. Tämän lisäksi AKT-maille voidaan toki antaa myös myönteisiä yllykkeitä asian toteuttamiseksi. Komission kertomuksessa on esitetty useita tätä koskevia ideoita. Ellei sosiaalisia näkökohtia pystytä ottamaan huomioon, maailmantalouden vapauttaminen tällä viimeisellä suurella toimenpiteellä ei onnistu. Odotan neuvostolta suurempaa panosta tässä kysymyksessä.

Kauppi
Arvoisa puhemies, hyvä ystäväni ministeri Sasi, maailmankaupan vapauttaminen valmistautuu ottamaan suuren askeleen Seattlessa. EU on eurooppalaisen integraation myötä kasvanut keskeiseksi globaaliksi talouden vaikuttajaksi, jolle vain laaja neuvottelukierros antaa riittävät mahdollisuudet vakaan talouskasvun turvaamiseksi.
Neuvottelujen asialistan monista tärkeistä teemoista palvelukaupan vapauttaminen on haasteellisin. Euroopan unioni on maailman suurin toimija palvelujen kaupan alalla. Palvelujen osuus BKT:stä on Euroopan unionissa suhteellisesti suurin ja lisäksi kasvaa koko ajan; ja hyvä näin. Palvelukaupan vapauttamisen suurimpia esteitä on julkisen sektorin sopimustarjouksia koskevan globaalin säännöstön puute. Kansainvälisillä yrityksillä on oltava yhtenevät mahdollisuudet tehdä sopimustarjouksia ja julkinen sektori on avattava kansainväliselle kilpailulle. Myös globaalin kaupankäynnin pelisääntöjä on tarkennettava tavoitteena markkinatoimijoiden oikeuksien turvaaminen. Tekijänoikeussäännöstön kansainvälistä vertailtavuutta täytyy samaten tuntuvasti kehittää.
Neuvottelujen keskeinen tavoite on varmistaa tarjottujen palveluiden laatu. Mikäli eurooppalaiset markkinat avataan, on ulkomaisen tarjoajan saavutettava sama laatutaso kuin Euroopassa. Mahdollisten laatutason valvontamekanismien on oltava toimintaperiaatteiltaan selkeitä ja tiedotukseltaan mahdollisimman avoimia. Erityisen tärkeää on, että nopeasti kehittyvät tietoyhteiskunnan palvelut otetaan sopimuksen piiriin. Eurooppalaisen modernin palvelukaupan kehittymisen etu on, että informaatioteknologian kaupallisen hyväksikäytön lisääntymisen hyödyt maksimoidaan. Sähköistä kaupankäyntiä on selkeästi helpotettava, ja kaupankäynnin sääntely ja verotus on pidettävä vähimmäistasolla. Neuvotteluissa on pystyttävä varmistamaan elektronisen kaupankäynnin vapaa ja dynaaminen kehitys ja turvaamaan eurooppalaisen kaupankäynnin kehitysmahdollisuudet myös ensi vuosituhannella.

Désir
Arvoisa puhemies, haluan aivan aluksi esittää neuvostolle ja puheenjohtajamaalle avoimuutta koskevan kysymyksen: milloin Euroopan parlamentti saa puheenjohtajamaa Suomen neuvostolle esittämän lopullista julkilausumaluonnosta koskevan tiedonannon? Tästä ilmeisen pitkästä ja yksityiskohtaisesta asiakirjasta keskustellaan parhaillaan neuvostossa ja neuvoston ja komission kesken. Kyseessä ovat ne todelliset neuvotteluvaltuudet, jotka neuvosto valmistautuu antamaan komissiolle. Haluaisimme, että parlamentti olisi käytännössä mukana neuvotteluvaltuuksien valmistelussa ja että sillä siis olisi viiteteksti, jotta se voi toimia näin.
Toiseksi haluaisin palauttaa mieliin yhden tulevien neuvottelujen tärkeimmistä asioista: palveluja koskevan kysymyksen. Kaikkia palveluja ei voida tarkastella samalla tasolla. Meidän mielestämme esimerkiksi ihmisten terveys ei ole kauppatavara. Tiettyjen palvelujen on jatkossakin kuuluttava julkiselle sektorille tai yleishyödyllisiin palveluihin. Viittaan myös koulutukseen. Muualla maailmassa on tietyissä tapauksissa tehty toisenlainen ratkaisu, joka saattaa merkitä sitä, että sairaalaan tulijalta kysytään pankkikorttia, ennen kuin hänet otetaan hoidettavaksi. Se on yksi valinta, mutta se ei ole meidän valintamme, emmekä halua, että palvelujen siirtyminen WTO:n toimivaltaan johtaa tulevaisuuden Euroopassa siihen, että kilpailusäännöt ja markkinoiden avautuminen määräävät terveys- ja koulutusalan tapaisia aloja. Se merkitsisi eurooppalaisen yhteiskuntamallimme purkamista. Se merkitsisi siirtymistä markkinataloudesta markkinayhteiskuntaan. Paras takuu julkisille palveluillemme on se, että ne asetetaan selvästi ja heti pelin käynnistyessä neuvottelujen ulkopuolelle kulttuuristen erityispiirteiden tavoin.
Lopuksi haluaisin puuttua investointikysymykseen - joka ei ole kaukaa haettu. Muistutan, että Euroopan parlamentti esitti kielteisen kannan MAI:sta, eikä saisi käydä niin, että se, minkä torjuimme aikaisemmin OECD:n taholta, tulee nyt takaisin WTO:n kautta.

Brunetta
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen Lamy, arvoisa puheenjohtaja Sasi, vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen on välttämättä edistettävä yhteistyön ja yhdentymisen eri muotoja Maailman kauppajärjestön, Kansainvälisen työjärjestön, Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin välillä, jotta kaupankäynnin vapauttamiseen liittyisi myös valuuttamarkkinoiden stabiilius, laajemman henkilöresurssien käytön politiikka, sosiaaliset verkot, työn perussääntöjen laajalle levinnyt kunnioitus. Ainoastaan tällä tavoin voidaan päästä eroon vastavuoroisista sosiaalista polkumyyntiä ja protektionismia koskevista syytteistä.
Vuoden 1998 kesäkuussa annetussa juhlallisessa julistuksessa Kansainvälisen työjärjestön 174 jäsenvaltiota sitoutuivat edistämään neljää työhön liittyvää perusoikeutta: yhdistymisvapautta, työntekijöiden alaikärajan noudattamista, pakkotyön kieltämistä ja syrjinnän vastaista toimintaa. Näistä on epäsuorasti syntynyt myös reilun kilpailun määritelmä, sillä edellytyksellä, ettei sosiaalista kehitystä vaaranneta kilpailun vuoksi. Viimeksi G8-ryhmän kokouksissa Washingtonissa ja Kölnissä on nimenomaan toivottu ILO:n juhlallisen julistuksen toimeenpanoa.
Tukipolitiikkoja on siis aina edistettävä mieluummin kuin asetettaisiin pakotteita. Tässä Euroopasta voi tulla luotettava kiintopiste myös kaupankäynnin sosiaalisen talousmallin ansiosta. Komission on siis parlamentin tukemana varattava voimavaroja kehitysmaiden ja muutostilassa olevien talouksien avustamiseen ja rakennettava uudenaikaisia sosiaalisen suojan verkkoja ja tehokkaita työmarkkinoita. Yhdistynyt Eurooppa voi viedä Seattleen tällaisen ajattelutavan ja poliittisen viestin ja vahvistaa siten perinteistä asemaansa kehittyneiden talouksien ja kehitysmaiden ja muutostilassa olevien talouksien välisen vuoropuhelun tyyssijana.

Kinnock, Glenys
Arvoisa puhemies, UNCTADin pääsihteeri kertaa tämänpäiväisessä Financial Times -sanomalehdessä, että monenvälinen kauppajärjestelmä on jatkuvasti kehitysmaiden vastainen. Meidän on oltava näissä neuvotteluissa ehdottomasti selvillä siitä, että kehitysmaat eivät halua tältä kierrokselta kunnianhimoista ohjelmaa. Ne haluavat Uruguayn kierroksella tehtyjen sitoumusten noudattamista. Ne eivät esimerkiksi ole havainneet, että niiden tekstiili- ja vaatetusteollisuus olisi hyötynyt, eivätkä ne ole havainneet hyötyvänsä maataloustuotteiden kaupan vapauttamisesta. Ne haluavat ensimmäiseksi nähdä Uruguayn kierroksen mahdolliset hyvät vaikutukset.
Kehitysmaat valmistautuvat Seattleen ja ne valmistautuvat olemaan hyvin kiireisiä. Niiden mukaan pelkkä markkinoille pääsy ei ole mikään patenttilääke, jonka avulla ne saavat kilpailukykyä ja pääsevät mukaan maailmantalouteen. Meidän on tunnustettava, että kaikki nämä hienot tavoitteet edellyttävät sitä, että me tuemme kehitysmaiden hankintapuolta, koska nämä maat eivät yksinkertaisesti pysty selviämään näistä hienoista tavoitteista.
Lisäksi on huolehdittava maatalouden vientitukien poistamisesta ja saatava aikaiseksi uusi WTO-lauseke, joka kattaa kehitysmaiden tarvitseman elintarviketurvallisuuden. Myös sosiaalinen lauseke jonka monet ovat maininneet olisi laadittava yhdessä ILO:n kanssa, jotta varmistetaan, että jotkin meille kaikille tutuista herkistä asioista saadaan hoidettua.
Lopuksi, arvoisa komission jäsen, pyytäisin teitä myös muistamaan, kun käsittelette WTO:n sääntöjä keskusteluissanne, että meillä on Lomén sopimuksen vuoksi suuret velvollisuudet ja suuri vastuu.

Rübig
Arvoisa puhemies, tuotanto on kasvanut Euroopan unionissa viime vuosien aikana yli 3 % vuodessa. Kauppa on viime vuosikymmeninä lisääntynyt keskimäärin 6 % vuodessa, palvelujen vienti kattaa 9 % ja suorat ulkomaiset investoinnit ovat noin 12 %:n luokkaa. Näin ollen ensisijaiset tavoitteet ovat selkeästi nähtävissä. Tavoitteemme numero 1, täystyöllisyys Euroopassa, edellyttää kilpailukykymme nostamista, ja siihen näiden lukujen kehitys vaikuttaa ratkaisevasti.
Ensisijaiset tavoitteeni WTO-neuvotteluille ovat: ensinnäkin Electronic Commerce (sähköinen kaupankäynti), ala, joka tarjoaa suurimmat kasvunäkymät ja jossa myös Eurooppa on erittäin kilpailukykyinen. Haluamme, että neuvotteluissa sovitaan pysyvästi elektronisesti hoidettavien liiketoimien ja toimitusten tullivapaudesta. Haluamme välttää sen, että perinteisten ja uudenlaisten palvelujen välillä alettaisiin soveltaa erilaista tarkastelutapaa eihän palvelun välittämistapa muuta mitenkään sen luonnetta , ja haluamme parantaa tavaroiden ja palvelujen markkinoille pääsyä kolmansissa maissa, mukaan luettuna elektronista liiketoimintaa tukevat tietoliikennepalvelut.
Toiseksi, tietoliikenne. Hyvin kehittyneet verkot ja rehellinen kilpailu vaikuttavat yleensä myönteisesti maan taloudelliseen suoriutumiseen ja työllisyyteen. Kansainvälisten liittoutumien muodostaminen avaa uusia markkinoita ja saa sitä kautta aikaan piilevää kilpailua ja kilpailun voimistumista, mistä on etua kuluttajille. Tällä alueella kaivataan kuitenkin myös läpinäkyvyyttä. Liberalisointi käy malliesimerkistä uusien työpaikkojen luojana. Sen avulla on Euroopassakin pystytty luomaan satojatuhansia kokonaan uusia ja lisätyöpaikkoja.
Kolmas kohta, TRIPS. Tämän sopimuksen tuloksellinen toteuttaminen edellyttää tasavertaisen aseman takaamista aineelliselle ja henkiselle omaisuudelle.

Corbey
Arvoisa puhemies, monet kansalaisjärjestöt ovat allekirjoittaneet julistuksen, jolla vastustetaan vuosituhannen vaihteen neuvottelukierrosta, WTO:ta ja Seattlea. Kansalaisten ja järjestöjen huolta ei voida enää jättää pois Seattlen asialistalta, ja siten myös Euroopan parlamentin ja PSE-ryhmän tärkeä rooli astuu kuvaan. Tässä roolissa täytyy keskittyä siihen, että neuvottelujen aikana voitaisiin antaa rakentava panos. Tässä panoksessa täytyy ottaa vakavasti huomioon paitsi kaupalliset edut myös kansalaisten edut. Täytyy onnistua yhdistämään parhaat puolet kahdesta maailmasta, jopa kuluttajansuojan ja ympäristönsuojelun herkillä alueilla. Vastuunjako WTO:n, Euroopan unionin, kansallisten viranomaisten ja kuluttajien välillä on yhä poliittinen kysymys. Siihen kysymykseen on erilaisia vastauksia. Yhdysvalloissa kuluttajalle siirretään enemmän vastuuta. Euroopassa olemme taipuvaisia siirtämään enemmän vastuuta viranomaisille ja kannatamme sääntelyä. Monia ympäristöä ja kuluttajansuojaa koskevia konflikteja voidaan välttää, jos ennalta varautumisen periaatetta sovelletaan riittävästi. Vuonna 1992 annetun Rio de Janeiron julistuksen mukaan täytyy olla tieteelliset todisteet siitä, että uudella tuotteella ei ole vahingollisia vaikutuksia. Nämä todisteet täytyy esittää, ennen kuin tuote tulee markkinoille.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, milloinkaan ei voida riittävästi korostaa sitä talous- ja työllisyyspoliittista merkitystä, joka vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksella ja maailmankaupalla yleensä on nimenomaan Euroopan talouselämälle, joka onkin maailman suurin kauppakumppani. Tästä syystä on erityisen tärkeää, että Euroopan unioni tekee selväksi, että se vastustaa kaikenlaisia pyrkimyksiä uudenlaiseen tai yhtä hyvin entisenlaiseen protektionismiin. Sen täytyy olla osaltaan kehittämässä keskinäiseen riippuvuuteen perustuvaa hallitustaitoa keskenään riippuvaisille kansantalouksille, ja sen täytyy olla mukana luomassa maailmanlaajuista talouden hallinnan kokonaismallia.
Tärkeää on ennen kaikkea kansainvälisen kilpailusäännöstön luominen. Entistä tärkeämmäksi tällaisen säännöstön tekee se, että Euroopankin taloudelliselle kehitykselle on vain vähän hyötyä siitä, jos meillä on täällä omat kilpailusäännöksemme, jotka eivät päde maailmanlaajuisesti. Tällöin ajattelen yritysmammuttien yhteenliittymiä, ajattelen fuusioita sekä hinta- ja aluekartelleja. Ei käy päinsä, että sata maailman suurinta yritystä jakavat maailman keskenään ja me voimme vain reagoida siihen olematta itse mukana toimijoina. Tämän vuoksi tarvitsemme vähimmäisluettelon kansainväliseksi kilpailusäännöstöksi, joka täytyy sen jälkeen saattaa kansallisten kilpailusäännöstöjen osaksi. Ennen kaikkea tarvitsemme kaikkiin WTO-jäsenmaihin myös riippumattomat kilpailuviranomaiset näiden kilpailulainsäädännöllisten vähimmäisvaatimusten täytäntöönpanoa varten.
Jää vielä nähtäväksi, voidaanko työmarkkinakiistojen sovittelussa noudatettava menettely vielä jonakin päivänä korvata kansainvälisellä kilpailuviranomaisella.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, aion puhua vain yhdestä asiasta. Kyse on samasta asiasta, josta parlamentin jäsen Roth-Behrendt puhui, nimittäin riitojenratkaisumenettelystä.
Kun Uruguayn kierros saatiin päätökseen Marrakechissa, Maailman kauppajärjestössä otettiin käyttöön pakollinen riitojenratkaisumenetelmä, mutta käytetty menettely oli peräisin vanhasta tullitariffeja ja kauppaa koskevasta yleissopimuksesta. Menettelyyn kuului asiantuntijaryhmiä ja epävirallisia elimiä. Lopputulos on se, että Euroopan yhteisö aikoo nyt luovuttaa kansainvälisten riitojensa pakollisen ratkaisun kansainväliselle elimelle, ilman että se saa riittäviä takeita puolueettomuudesta.
Esimerkiksi ensimmäisen banaanikiistan ratkaisi paneeli, entisen yhdysvaltalaisen senaattorin johtama asiantuntijaryhmä, kun kantajana oli Amerikan yhdysvallat. Ja toiseksi komission täytyy järjestää asiat omalla tahollaan, koska komission yksiköt, jotka vastaavat Maailman kauppajärjestön riitojenratkaisuelimelle tehdyistä valituksista, ovat nykyisin täysin riittämättömiä.
Toivoisinkin komissiolta ja jäsenvaltioilta, että Maailman kauppajärjestön tekstin uudessa versiossa luotaisiin riippumaton ja puolueeton riitojenratkaisumenetelmä, jossa emme joutuisi hevosten jalkoihin, niin kuin aiemmin on tapahtunut.

O' Toole
Tämänpäiväisissä keskusteluissamme on käsitelty hyvin paljon avainasioina olevia ympäristöä ja maataloutta ja myös sosiaalista lauseketta, mutta minä haluan teidän kiinnittävän huomiota kulttuuriteollisuuden ja audiovisuaalisen alan erityistarpeisiin.
Näitä aloja tarkasteltaessa on erittäin tärkeää kiinnittää huomiota niillä esiintyviin ongelmiin: esimerkiksi näiden alojen kasvuvauhtiin joka on tällä hetkellä 13 % EU:ssa, mikä koettelee sovittujen sääntöjen pitävyyttä ja kattavuutta ja niiden moniulotteisuuteen. Esimerkkinä voisi olla vaikka televiestintäteollisuuden ja audio- ja tietokoneteknologian lähentyminen, joka herättää mielestäni perustavia kysymyksiä siitä, miten me tuotamme ja kulutamme näitä teollisuuden aloja. Tämä riippuu kuitenkin suurelta osin niistä yksityiskohdista, joista päätetään varsinaisissa neuvotteluissa.
Koska komission jäsen on täällä tänään läsnä, haluan käyttää tilaisuutta hyväkseni ja ehdottaa niiden poikkeusten perusteella, joita meillä jo on tehty Euroopan unionissa audiovisuaalisen alan osalta ja jotka antavat meille liikkumavaraa ja myös mahdollisuuden kehittyä tämän alan myötä ja pyrkiä tasapuolisiin olosuhteisiin suhteessa Yhdysvaltoihin , että luodessamme pohjaa neuvotteluja varten meidän olisi oltava niin joustavia, että tilaa löytyisi myös meidän omille tarpeillemme täällä Euroopassa. Samalla olen myös tietoinen siitä, että me tarvitsemme sekä vankan että realistisen neuvotteluareenan. Olisin näin ollen sen näkemyksen kannalla, että meidän on Euroopassa vallitsevan tilanteemme osalta varmistettava, että teollisuutemme edistyy tavalla, jolla pystytään saavuttamaan ne mahdollisuudet, joita tällä alalla epäilemättä on.

Sasi
. -Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää tästä vilkkaasta mielipiteiden vaihdosta. Haluan kiittää myös parlamentin suuria ryhmiä myönteisestä suhtautumisesta sekä neuvoston että komission linjauksiin.
Mielestäni komission jäsen Lamy esitti erinomaisessa puheenvuorossaan keskeisen kysymyksen: onko maailmankaupan vapauttaminen meille etu. Neuvoston mielestä se ehdottomasti on. Se tarjoaa meille tuotannon skaalaedut eli kuluttajille selvästi halvemmat tuotteet. Lisäksi se tarjoaa talouden avoimuuden, ja voidaan selvästi osoittaa, että avoimissa talouksissa demokratia ja ihmisoikeudet voivat paremmin. Se antaa myös kaupalle selvemmät säännöt ja avoimuutta, joka estää byrokratiaa, väärinkäytöksiä ja lahjontaa. Kaiken kaikkiaan voidaan sanoa, että me teemme nyt työtä hyvinvoinnin, demokratian, ihmisoikeuksien ja rehellisyyden puolesta.
Tässä salissa on myös syytä muistuttaa siitä, että unionin perusidea oli luoda yhteiset markkinat. Meillä on sisämarkkinat, tavoitteena rauha ja hyvinvoinnin luominen. Siitä syystä on täysin luonnollista, että unioni haluaa avoimemmat markkinat myös maailmantalouteen. Keskeistä neuvottelukierroksella tulee tietysti olemaan kysymys demokratiasta, ihmisoikeuksista ja ympäristöstä. On tärkeätä, että pyrimme löytämään kehitysmaille positiivisia kannusteita omien järjestelmiensä kehittämiseksi. Täytyy sanoa, että unionin oma GSP-järjestelmä on oiva työskentelyväline. Mutta näitä kannusteita voidaan luoda tietojärjestelmän ulkopuolelle muun muassa maailmanpankkijärjestelmään ja muualle, missä ne voivat toimia tehokkaasti.
Kun on puhuttu transparenssista ja demokratiasta WTO:ssa, haluan muistuttaa, että WTO:ssa päätökset tehdään yksimielisesti. Tästä syystä on varmaa ja selvää, että demokratia siellä myös toteutuu. Haluan myös korostaa sitä, että kulttuurin monimuotoisuus tulee olemaan Euroopalle hyvin tärkeä asia neuvotteluissa.
Maatalouskysymyksissä lähtökohtana tulee tietysti olemaan tekemämme Agenda 2000 -ratkaisu, ja sitä ratkaisua on puolustettava. Täällä on pyydetty ennustetta siitä, mikä on lopputulos, mutta olisi täysin väärin arvioida tässä vaiheessa mitään lopputulosta tai ainakaan sanoa mitään Agenda 2000:sta poikkeavaa. Mutta meidän on tärkeää muistaa, että laaja kierros on myös tästä syystä unionin etu. Haluan myös muistuttaa siitä, että unionilla on merkittäviä etuja maatalousviennissä. Uskon siihen, että jos kehitämme omaa tuotantoamme, niin EU:n jäsenvaltioiden maataloustuotannosta tulee kilpailukykyistä, ei välttämättä aina hinnaltaan, mutta on ajateltava myös laatua ja erityisesti sitä, että huolehdimme omalla alueellamme ruokaturvallisuudesta, jonka merkitys kuluttajille lisääntyy olennaisesti tulevaisuudessa.
Täällä on myös käyty keskustelua parlamentin roolista. Neuvosto haluaa myös jatkossa mielipiteiden vaihtoa parlamentin kanssa - täällä täysistunnossa, samoin valiokunnassa. Pyrimme parhaamme mukaan ottamaan huomioon parlamentissa esitetyt mielipiteet omia kantoja laadittaessa. Mitä tulee komiteassa 133 käsiteltyihin asiakirjoihin, niin annamme parlamentille niin laajasti informaatiota ja asiakirjat siinä laajuudessa kun unionin omat säädökset sen sallivat. Haluan viitata siihen, että edellisen parlamentin aikana tehtiin kirjallinen kysymys näistä menettelytavoista ja siihen on annettu myös kirjallinen vastaus.
Mitä tulee parlamentin jäsenten lukumäärään Seattlessa käytävissä neuvotteluissa, niin täytyy todeta, että tärkeintä on se, että meillä on joukko, joka toimii hyvässä yhteistyössä ja jonka sisällä informaatio kulkee. Mielestäni kokemukset aikaisemmalta kierrokselta ja parlamentin jäsenten lukumäärästä siellä olivat myönteisiä, joten niitä voitaisiin käyttää lähtökohtana arvioitaessa tarvittavaa jäsenten lukumäärää.

Lamy
. (FR) En puutu kaikkiin käsittelemiimme aiheisiin vaan kiitän vain puhujia tai ainakin suurinta osaa heistä heidän tuestaan ja vastaan joihinkin puhujien esittämiin täsmällisiin asioihin tai joihinkin heidän kysymyksiinsä.
Ensimmäinen kysymys: voidaanko tai pitääkö tutkia neuvottelukierroksen tapaisen tekijän vaikutuksia talouteen tai ympäristöön? Olen sitä mieltä, että se ei ole välttämätöntä talouden osalta, vaikka kyseessä ei olekaan eksakti tiede, sillä talouden asiantuntijoiden mukaan kaupan vapauttaminen on oikeansuuntaista kehitystä syistä, jotka tuotiin esille hetki sitten.
Vastaus ei ole yhtä ilmeinen ympäristön osalta, ja siksi komissio on tehnyt aloitteen ympäristövaikutustutkimuksen aloittamisesta tästä neuvottelukierroksesta, jonka aiomme käynnistää. Meiltä voitaisiin siis kysyä, miksi emme tehneet sitä Uruguayn kierroksesta? Emme tehneet sitä, koska emme ajatelleet sitä tuolloin, meillä ei ollut keinoja siihen, ja tutkimuksen tekeminen nyt Uruguayn kierroksen tutkimuksen pohjalta ei olisi järkevää metodologisista syistä. Olemme kuitenkin aloittaneet tutkimuksen tulevasta neuvottelukierroksesta; kyseessä ei ole mikään pieni asia, ja olen myös sitä mieltä, että unioni on tämän alan edelläkävijä.
Riitojenratkaisumenettelyä voidaan tietysti parantaa! Pitäkäämme kuitenkin mielessämme, näin meidän kesken sanottuna, että Marrakechin jälkeen käyttöön otettujen menettelyjen soveltaminen on kaiken kaikkiaan tapahtunut täysin moitteettomasti unionin näkökulmasta, kun verrataan niiden tapausten lukumäärää, joista me olemme nostaneet kanteen, niiden tapausten lukumäärään, joissa me olemme olleet vastaajina, voitettujen juttujen suhdetta hävittyihin juttuihin. Jos katsomme tilastoja ja jos yritämme punnita kyseessä olevan kaupankäynnin hyviä ja huonoja puolia, tulos on tyydyttävä.
Pitää todellakin paikkansa, etten ole lausunut sanoja " yhteisön etuuskohtelu" . En ole taikauskoinen, ja siitä lähtien, kun nämä sanat on sisällytetty perussopimuksiimme ja kun olen saanut tehtäväkseni toteuttaa niitä, minun ei tarvitse toistaa niitä jatkuvasti.
Minun tietojeni mukaan Yhdysvallat ei ole puuttunut rauhanlausekkeeseen, joka on voimassa vuoteen 2003 saakka; meidän on tietysti pohdittava tätä kysymystä selvittääksemme, mitä teemme tuon ajankohdan jälkeen.
Mitä tulee Berliinin Eurooppa-neuvostoa, jossa sovittiin aikanaan niin sanotusta Agenda 2000:sta, koskevaan tulkintaan, olen sanonut ja sanon jälleen, että se on mielestäni hyvä pohja neuvotteluille.
Kun tarkastellaan kehitysmaiden mahdollisuuksia pystyä soveltamaan kaupan vapauttamisen tekniikkoja WTO:ssa, sen paneeleissa ja muissa vastaavissa yhteyksissä, on totta, kuten on todettu, että se on ongelmallista, että tämä tavoite on tällä hetkellä liian kaukana monille niistä ja että näiden monimutkaisten mekanismien käyttö on varattu niille, joilla on siihen tarvittavat keinot, ja siksi olemme ehdottaneet teknistä avunantoa (joka muuten mainitaan komission asiakirjassa), jotta nämä maat pystyisivät itse hankkimaan ja käyttämään tarvittavaa oikeudellista tekniikkaa.
Terveys- ja koulutuskysymysten osalta emme pyri, emme suunnittele emmekä toivo julkisen politiikan tavoitteiden vaarantumista näillä aloilla tulevan neuvottelukierroksen yhteydessä mainitun palvelujen vapauttamisen vuoksi.
Lopuksi Euroopan parlamentin edustuksesta olen jo sanonut ja sanon jälleen, että komissio suhtautuu siihen täysin avomielisesti. Olemme sitä mieltä, että Euroopan parlamentin jäsenten, jotka ovat hyvin asioista perillä, läsnäolo rinnallamme tämäntyyppisissä neuvotteluissa on eduksi meille ja siten myös unionille. En siis muuta mieltäni tästä asiasta. Olemme tietoisia siitä, että työskentelemme yleisesti ottaen teidän valvontanne alaisuudessa ja välillä teidän tuellanne.
Kysymys lukumäärästä on mielestäni teidän päätettävissänne oleva asia, johon en rohkene puuttua.

Puhemies
Paljon kiitoksia, parlamentin jäsen Lamy.
Keskustelu on päättynyt.

Ilmastonmuutokset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Bonnissa 25. lokakuuta - 5. marraskuuta 1999 pidettävästä seuraavasta ilmastonmuutoksia käsittelevästä maailmankonferenssista Kioton yleissopimuksen täytäntöönpano.

Hassi
. Arvoisa puhemies, arvoisat Euroopan parlamentin jäsenet, kiitän tästä mahdollisuudesta päästä esittelemään parlamentille neuvoston toimintaa ja näkemyksiä ilmastopolitiikasta. Ilmastopolitiikka on yksi kaikkein suurimmista globaaleista ympäristöhaasteista, ja uskon, että se tulee olemaan sitä koko seuraavan vuosisadan ajan. Ilmastonmuutoksella tulee olemaan valtavat sosiaaliset ja taloudelliset vaikutukset. Tietysti sitä suuremmat, mitä enemmän annamme ilmaston muuttua.
Yksi asia, joka on vasta leviämässä tietoisuuteen, on ilmastonmuutoksen todennäköiset terveysvaikutukset. Monet tutkijat ovat sitä mieltä, että lisääntyneet myrskyt ja tulvat ovat oire siitä, että ilmasto on muuttumassa. Niillä on tietysti suoria vaikutuksia ihmisten terveyteen. Mutta vielä merkittävämpiä ovat ilmastonmuutoksen epäsuorat vaikutukset, jotka johtuvat ekosysteemeissä tapahtuvista muutoksista. Ennustetaan, että esimerkiksi monilla alueilla kuumemmat ja kuivemmat kesät tulevat pienentämään viljasatoja. Ennustetaan myös, että ilmaston lämpenemisen johdosta monet niin sanottujen vektorien levittämät sairaudet, siis esimerkiksi hyönteisten ja rottien levittämät sairaudet, tulevat leviämään. Ennustetaan esimerkiksi, että malaria voi levitä Euroopan ja Yhdysvaltojen eteläosiin. Kaiken kaikkiaan myös terveysvaikutusten osalta voi käydä niin, että syntyy uudenlainen kuilu rikkaiden ja köyhien välille, terveyskuilu. Tämä on vain yksi esimerkki niistä dramaattisista vaikutuksista, joita ilmastonmuutos voi tuoda tullessaan. Siksi ilmastonmuutoksen torjuminen tai ainakin hidastaminen on ensiarvoisia tehtäviämme.
Kiotossa tehty sopimus on merkittävä mutta ei läheskään riittävä askel. On tärkeää ymmärtää, että Kioton sitoumusten jälkeen on tultava uusia sitoumuksia, jotta ilmastonmuutosta voitaisiin riittävästi hidastaa. Siitä huolimatta myös Kioton sitoumusten saavuttaminen tulee olemaan suuri työ ja merkittävä muutos tähänastiseen toimintaan.
Euroopan unionin toiminnassa on kaksi pääosaa, joista toinen on unionin omat toimet päästöjen vähentämiseksi ja toinen unionin toiminta kansainvälisissä neuvotteluissa. Unionin omat toimet päästöjen vähentämiseksi ovat välttämättömiä, samoin jäsenvaltioiden kansalliset toimet, jo unionin kansainvälisen uskottavuuden ylläpitämiseksi. On huolestuttavaa, että Euroopan ympäristöviraston EEA:n raportin mukaan business as usual tulee unionissa johtamaan päästöjen lisääntymiseen eikä vähentymiseen kahdeksalla prosentilla vuoteen 2010 mennessä, mihin olemme sitoutuneet. Tämä tarkoittaa, että tarvitaan uusia poliittisia toimia.
Yksi Suomen puheenjohtajakauden tärkeimmistä tavoitteista onkin saada aikaan ensimmäiset sektoristrategiat energian, liikenteen ja maatalouden aloille. Ilman tällaisia sektoristrategioita ei ole mahdollista päästä päästövähennyksiin, joihin olemme sitoutuneet. Mielestäni on tärkeää, että näistä sektoristrategioista tulee jatkuva prosessi, eli että emme tyydy ensimmäisiin versioihin, vaan että säännöllisin väliajoin näitä sektoristrategioita esimerkiksi liikenteen ja energian aloilla uusitaan ja asetetaan aina kunnianhimoisempia tavoitteita.
Kansainvälisissä neuvotteluissa mielestäni tärkeintä on löytää vielä avoinna oleviin asioihin sellaisia ratkaisuja, että Kioton pöytäkirjaa voidaan ryhtyä ratifioimaan, jotta se voi astua voimaan ja muuttua sitovaksi. Suomen tavoitteena Bonnin viidennessä osapuolikokouksessa on saavuttaa ratkaisevaa edistystä Kioton mekanismien sääntöjen luomisessa ja myös sopimusten valvontasäännöissä. Tavoitteenamme on, että mieluiten viides osapuolikokous tuottaisi sopimusluonnoksen, jossa tietenkin tulee olemaan sulkuja, mutta jotta voimme pysyä aikataulussa eli jotta kuudes osapuolikokous tekee tämän sopimuksen, eteneminen tämän syksyn osapuolikokouksessa on välttämätöntä.
Yksi vaikeimmista kysymyksistä on kehitysmaiden ja teollisuusmaiden keskinäinen rooli. Suomi puheenjohtajana tulee tekemään työtä myös ilmastopolitiikan ja kehityspolitiikan saattamiseksi tukemaan toisiaan. Meillä on myös kehitysneuvostossa valmisteilla päätelmät ilmastopolitiikan ja kehityspolitiikan välisestä yhteydestä. Kehitysmaille on tärkeää muun muassa teknologian siirto. Tämän teknologian siirron tärkein mekanismi tulee olemaan CDM - Clean Development Mechanism. Jotta tämä teknologian siirto ja myös varojen siirto kehitysmaille voi alkaa toimia, tarvitsemme säännöt tälle CDM:lle, mutta unionille on tärkeätä myös se, että kaikkien kolmen Kioton joustomekanismin - CDM, päästökauppa ja Joint Implementation - sopimisessa edetään tasapainoisesti. Unionin esittämä viidenkymmenen prosentin katto joustomekanismien käytölle on muiden sopimusneuvotteluosapuolten taholta saanut ankaraa kritiikkiä, eli tämä tulee olemaan kansainvälisissä neuvotteluissa hyvin vaikea kysymys.
Lopuksi totean, että komission tiedonanto valmistautumisesta Kioton pöytäkirjan toimeenpanoon on selkeä dokumentti ja hyvä alku, mutta se sisältää lähinnä ensivaiheen toimenpiteitä. On välttämätöntä laatia myös pitemmän aikavälin toimintaohjelma.

Wallström
. (SV) Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kun YK:n ilmastosopimus hyväksyttiin Rio de Janeirossa 1992, Euroopan unionilla oli vahva johtajan asema maailmassa. Tilanne oli sama, kun Kioton pöytäkirja allekirjoitettiin 1997. Pyrkimykseni on huolehtia siitä, että EU säilyttää tämän johtavan aseman ilmastonmuutosten vastaisessa taistelussa. Euroopan parlamentilla on jo ollut tärkeä ja liikkeellepaneva tehtävä tässä työssä. Pidänkin myönteisenä sitä päätöslauselmaesitystä, joka täällä tänään esitetään.
Poliittinen haaste on valtava. Kioton pöytäkirjan ratifiointi ei ole vielä näkyvissä. Useat sellaiset rikkaat maat epäröivät, joiden kasvihuonekaasupäästöt ovat aivan liian korkeita. Sen lisäksi kahden seuraavan vuosikymmenen aikana päästöjen määrät kasvavat eniten kehitysmaissa. EU:ssakin mennään päästöjen määrän osalta väärään suuntaan. Päästöt ovat lisääntyneet dramaattisesti viime vuosien aikana, erityisesti liikennealalla.
On tärkeää, että EU:n voidaan laskea vakauttavan kasvihuonekaasupäästönsä vuoden 1990 tasolle vuoteen 2000 mennessä, mutta se ei riitä. Jos jatkamme nykyistä tahtia, emme pysty täyttämään Kiotossa tekemiämme sitoumuksia, toisin sanoen emme pysty vähentämään päästöjä 8 %:lla vuosina 2008 - 2012. Tällainen kehitys ei ole hyvä kestävän kehityksen tavoitteen eikä EU:n kansainvälisen uskottavuuden kannalta. Miten voimme vastata tähän haasteeseen?
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kuten jo Euroopan parlamentin kuulemistilaisuuden yhteydessä toin ilmi, pidän ilmastonmuutosten vastaista taistelua yhtenä tärkeimmistä tehtävistäni. Aion ehdottaa tarvittavia toimia, jotta pääsemme tuloksiin tässä asiassa. Sallikaa minun tänään mainita kolme tärkeää osaa, joiden on mielestäni oltava osa tehokasta ja kattavaa ilmastostrategiaa.
Ensimmäiseksi: jotta voimme vähentää kasvihuonekaasujen päästöjä, meidän on omaksuttava strategia, johon kuuluu konkreettisia toimia eri alueilla. Useat alat ja asianosaiset on saatava osallistumaan tähän työhön. Sen saavuttamiseksi otan ensi vuoden alussa käyttöön ilmastonmuutosten vastustamiseen tähtäävän toimintaohjelman. Tarkoitukseni on saattaa kaikki asianosaiset, niin tekniset asiantuntijat, elinkeinoelämän edustajat, kansalaisjärjestöt kuin muutkin tärkeät toimijat kosketuksiin toistensa kanssa. Pyrkimyksenä on tietenkin luoda synergiaa ja yrittää päästä yhteisymmärrykseen, saavuttaa yhteinen näkemys käytännön toimista, joita komissio voi ehdottaa neuvostolle ja parlamentille. Tällainen ohjelma voi muodostaa perustan jatkotoimille. Tärkeä osa näitä toimia on tiedon levittäminen ja pyrkimys käyttää paremmin hyödyksi uuden tekniikan tarjoamia valtavia etuja. Markkinoille pääsyä odottavat uusiutuvat energialähteet, uudet ajoneuvotekniikat, energiaa säästävät laitteet ja koneet tarjoavat paljon mahdollisuuksia. Emme ole tähän mennessä hyödyntäneet näitä mahdollisuuksia tarpeeksi. Meidän on saatava yksittäiset ihmiset ja elinkeinoelämä huomaamaan, että tämä uusi tekniikka tuottaa useissa tapauksessa myös taloudellista voittoa. Näiden uusien teknisten ratkaisujen markkinoita on laajennettava siten, että otamme käyttöön selkeiden sääntöjen ja taloudellisten kannustimien yhdistelmän.
Toiseksi aion kevään 2000 aikana esittää EU:n kauppa- ja päästöoikeuksia koskevan vihreän kirjan. Tiedän, että niin kutsuttujen joustomekanismien käyttöön liittyy edelleenkin epävarmuutta. Olen kuitenkin vakuuttunut siitä, että sellaiset mekanismit, jos niitä säännellään tehokkaita ja selkeitä määräyksiä sisältävän järjestelmän avulla, auttavat meitä saavuttamaan tarvittavat päästövähennykset kustannustehokkaasti.
Kolmanneksi: näiden toimien lisäksi meidän on toteutettava muutoksia myös niillä aloilla, jotka vaikuttavat kasvihuonekaasupäästöihin mutta jotka jäävät ympäristöpolitiikan ulkopuolelle. Ajattelen tällöin lähinnä energia-, liikenne- ja teollisuusaloja. Sen vuoksi meidän on huolehdittava siitä, että Cardiffissa vuoden 1998 kesäkuussa hyväksytty yhdentymisstrategia johtaa tuloksiin. Ne keskustelut, joita käydään joulukuussa pidettävässä Helsingin huippukokouksessa, ratkaisevat monin tavoin sen, miten nämä alat voivat osallistua ilmastonmuutoksien vastaiseen taisteluun.
Monet sanovat, että tämä tulee viemään aikaa. Se pitää paikkansa, mutta juuri sen vuoksi on syytä ryhtyä toimiin jo nyt. Tietyillä aloilla on havaittavissa myönteistä kehitystä. Ajattelen esimerkiksi niitä ponnistuksia, joita kollegani komission jäsen Bolkestein on tehnyt poistaakseen esteitä niiden neuvottelujen tieltä, jotka koskevat energiaveroon liittyvää ehdotusta. On kuitenkin selvää, että jos tietyt jäsenvaltiot jatkossakin vastustavat tätä ehdotusta, meidän on löydettävä muita vaihtoehtoja. Olen pannut merkille, että Euroopan parlamentti kannattaa Amsterdamin sopimuksen joustavuuslausekkeen käyttämistä. Lausekehan tarjoaa joillekin jäsenvaltioille mahdollisuuden toimia edelläkävijöinä tässä asiassa.
Liikenne- ja energiakysymykset ovat myös ratkaisevia ilmastonmuutosten vastaisessa taistelussa. Aion sen vuoksi keskustella komission jäsen Loyola de Palacion kanssa siitä, miten pääsisimme tavoitteeseen, jossa pyritään kaksinkertaistamaan uusiutuvien energianlähteiden käyttö ja parantamaan energiatehokkuutta entisestään. Aiomme myös keskustella siitä, kuinka voisimme vähentää liikennealan päästöjä.
Komissio hyväksyy pian uudet suuntaviivat ympäristönsuojeluun tarkoitetulle valtiontuelle. Kollegani Mario Monti tutkii, miten avustusten ja verokannustimien avulla voitaisiin tukea ympäristön parantamista ja ilmastomme suojelua. Haluan myös tutkia, voidaanko fossiilisten polttoaineiden käytölle myönnettävä tuki ohjata uusiutuvan energian käyttöön ja energiansäästöön tähtääviin toimiin.
Haluaisin lisäksi kehottaa Euroopan parlamenttia ottamaan kantaa siihen, mitä parlamentti voi tehdä omassa työssään, jotta se saisi ilmastonmuutoksia koskevat kysymykset sisällytettyä eri taloudellisten alojen toimintaan. Tarvitsemme täyden tukenne, jotta saavuttaisimme pikaisia tuloksia tässä asiassa.
Haluan sanoa, että yhdyn täysin parlamentin näkemykseen siitä, että meidän kaikkien on helpotettava kansalaisten mahdollisuutta osallistua aktiivisesti tähän työhön antamalla heille ymmärrettävää ja helposti saatavilla olevaa tietoa. Tuloksiin pääsemme vain, jos meistä jokainen kantaa vastuunsa ilmastonmuutoksista.
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, toimet, joista juuri kerroin, auttavat antamaan Euroopalle tarvittavaa uskottavuutta, jotta voimme jatkaa ja puolustaa Kioton pöytäkirjan ratifiointia. Ratifioinnin on tapahduttava mahdollisimman pian sen jälkeen, kun YK:n ilmastonmuutosta koskevan puiteyleissopimuksen osapuolet ovat pitäneet osapuolten kuudennen kokouksen. Jotta ponnistuksemme onnistuisivat, tarvitaan tietenkin jäsenvaltioiden täysi tuki, ja niiden on toteutettava sitoumuksensa. Ministeri Hassi on jo puhunut tulevista kansainvälisistä neuvotteluista osapuolten viidennessä kokouksessa.
Sallikaa minun lopuksi myös korostaa EU:n ratkaisevaa asemaa Yhdysvaltojen ja kehitysmaiden välisenä siltana, ja sen tehtävää huolehtia siitä, että ne osallistuvat prosessiin ja täyttävät sitoumuksensa. Odotan, että parlamentti antaa täyden tukensa, ja odotan tiivistä yhteistyötä parlamentin kanssa tulosten saavuttamiseksi. Olemme yhdessä vastuussa onnistumisestamme, myös tulevia sukupolvia ajatellen.

Jackson
Arvoisa puhemies, en voi kuvitella huonompaa rakennusta ilmastonmuutoksia koskevan keskustelun pitopaikaksi. Tämä rakennus on muistomerkki sille, miten piittaamattomasti ihmiskunta on suhtautunut ilmastonmuutosten kannalta välttämättömiin asioihin. Täällä ei ole lainkaan luonnonvaloa, ja meidän sähkön tarpeemme on valtava. Sähkövalojen on oltava päällä jopa silloinkin, kun menemme hisseihin, koska ne ovat mustia. Sanotusta huolimatta suhtaudun myönteisesti neuvoston puheenjohtajan ja komission jäsenen näkemyksiin, ja jos vaatimaton asemani ei ole esteenä, haluaisin onnitella komission jäsentä hänen ensimmäisestä puheestaan.
Kioton pöytäkirja herätti tiettyjä odotuksia, ja Euroopan parlamentin näkemys on se, että asioiden on annettu levätä liian kauan sen jälkeen, kun pöytäkirjaa koskevat neuvottelut saatiin päätökseen. Jotkut poliitikot ovat yrittäneet yhdessä salata jäsenvaltioidemme kansoilta sen, että Kioton pöytäkirjojen täytäntöönpano muodostuu hankalaksi. Se aiheuttaa jäsenvaltioille kustannuksia. Rahat menevät hyvään tarkoitukseen, koska meidän on käytettävä ne ympäristönsuojeluun, mutta se aiheuttaa jäsenvaltioille kustannuksia.
Haluaisin kiittää komission jäsen Wallströmiä siitä, että hän esitteli meille komission tulevaa toimintaa. Hän sanoi jossakin vaiheessa mielestäni melko laimeasti, että hän aikoo ehdottaa käytännön toimia eri aloilla. Jäämmekin odottamaan, mitä nämä toimet ovat. Olemme iloisia siitä, että keväällä esitetään toimintaohjelma ja vihreä kirja päästökaupasta. Kun keskustelimme asiasta noin kuukausi sitten komission jäsenen kuulemistilaisuudessa, oma valiokuntani, ympäristöasioiden valiokunta oli todella kahden vaiheilla siitä, pitäisikö sen mielestä päästökauppaa koskevia toimenpiteitä esittää, mutta meidän on syytä tutkia tätä ajatusta.
Meidän on laadittava toimintaohjelma, joka antaa Euroopan unionille mahdollisuuden toteuttaa Kiotossa allekirjoitetut asiat. Haluaisimme korostaa ja olemme korostaneet päätöslauselmassamme , että toimia tarvitaan erityisesti lentoliikennealalla. Tämä ei ole asia, joka voidaan jättää liikenneasioista vastaavan komission jäsenen huoleksi, vaan komission jäsen Wallströmin on tehtävä siitä aloite.
Lopuksi haluaisin vakuuttaa komission jäsenelle, että ympäristöasioiden valiokunta antaa täyden tukensa kaikille hänen ehdotuksilleen. Riippumatta siitä, mistä asiasta on kyse, toivomme, että hän tekee ehdotuksensa käytännönläheisessä muodossa ja pian.

Lange
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, minulla olisi huomautettavaa kahteen kohtaan ja kaksi niihin liittyvää pyyntöä. Ensinnäkin: päästökauppa. Päästökaupalla on kaksi puolta, poliittinen, mutta myös taloudellinen. Poliittisesti päästökauppaa voidaan arvioida eri tavoin. Meidän puolueryhmässämme monet ovat sitä mieltä, että päästökauppa että itselleen voi ostaa vapautuksen CO2-päästöjen vähentämisvelvoitteesta ei ole poliittisesti hyväksyttävissä. Tätä en halua arvioida nyt tämän pitemmälle, mutta mielestäni CO2-päästöjen vähentäminen ei nimenomaan ole pelkkä välttämätön paha, vaan sillä on myös taloudellista vaikutusta, ja se tarjoaa myös tilaisuuden ja mahdollisuuden pyrkiä parantamaan elämänlaatua sopusoinnussa työllisyyden kanssa, ja siksi rajoittamatonta päästökauppaa ei mielestäni pidä asettua puolustamaan.
Olen vakaasti sitä mieltä, että muotoilemamme parlamentin kanta että enintään 50 % päästöistä voidaan kaupata ja 50 % CO2-vähennyksestä on toteutettava omassa maassa on poliittisesti, mutta myös taloudellisesti juuri oikea tie, jolla pystytään luomaan meillä myös työllisyyttä. On riittävästi tutkimuksia, jotka vahvistavat, että esimerkiksi 34 000 hiiliekvivalentin suuruinen vähennys loisi Euroopassa noin sata työpaikkaa, ja tälle tielle meidän pitäisi lähteä, jotta ekologia ja ekonomia saataisiin keskenään sopusointuun työllisyyden parantamiseksi. Pyydän siksi: ilmoittakaa meille täällä, että ette hyväksy sellaista sopimusta, joka sallisi kaupata yli 50 % päästöistä oman maan ulkopuolelle.
Toiseksi: Euroopan parlamentin osallistuminen. Parlamentin jäsen Wallström, minua ilahdutti, että korostitte vielä kerran haluanne toimia tiiviissä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa, ja minä myös otan sananne täydestä todesta. Aikaisemmat kokemukset vain ovat osoittaneet, että useinkaan näin ei ole ollut, vaan osallistuminen on ollut hyvin satunnaista, olipa sitten kyse valtuuskunnista, joista on saanut välillä sen vaikutelman kuin niissä kävisi neuvotteluja vain Euroopan komissio ja paikalla olevat parlamentin jäsenet olisivat pelkkiä täytehahmoja, tai olipa kyse mandaatin muotoilemisesta tai, mikä on erityisen kielteinen esimerkki, yksipuolisesta sitoutumisesta CO2-päästöjen vähentämiseen ja komission neuvotteluista asianomaisten kumppaneiden kanssa, ennen kaikkea äskettäin japanilaisten ja korealaisten autonvalmistajien kanssa. Tällöin ei Euroopan parlamenttiin oltu yhteydessä lainkaan eikä parlamentille edes tiedotettu virallisesti asiasta. Neuvostolle sen sijaan tiedotettiin, ja neuvosto aikoo pohtia asiaa 12. lokakuuta, mutta me olemme jääneet kokonaan ulkopuolelle. Jos haluamme käyttää yksipuolisen sitoutumisen välinettä, tehtäköön se niin, että kaikki osapuolet voivat siihen osallistua. Tämä onkin toinen pyyntöni: ilmoittakaa meille täällä, että parlamentin osallistumiselle löydetään toimiva väliaikainen järjestely, modus vivendi.

Olsson
Arvoisa puhemies, emme voi inhimillisestä emmekä ekologisesta näkökulmasta puolustella sitä, että luontoa muutetaan ja siihen vaikutetaan niin, että tulevilla sukupolvilla ei ole samoja mahdollisuuksia elää kuin meillä. Sen vuoksi on todella hienoa kuulla, että komission jäsen Wallströmillä on kunnianhimoisia tavoitteita tuleville vuosille.
Luullakseni olemme nykyään tilanteessa, jossa yhä useammat myöntävät, että ympäristön ja talouden, siis ympäristön ja markkinoiden, välinen yhteispeli muodostaa suuren osan nykyisten ongelmiemme ratkaisusta. Meidän on siis käytettävä entistä enemmän taloudellisia ohjauskeinoja. Otamme sen esiin päätöslauselmaehdotuksessamme; myös komission jäsen Wallström on käsitellyt asiaa. Jokaisella valtiollahan on vapaus ryhtyä tällaisiin toimiin, ja niihin muutamat maat ovat ryhtyneetkin. Parasta olisi kuitenkin, että kaikki maat ryhtyisivät niihin yhtä aikaa. Toiseksi parasta olisi, että kaikki EU:n jäsenvaltiot ryhtyisivät niihin yhtä aikaa. Huonompi, mutta kuitenkin tarpeellinen vaihtoehto on, että jokin maa ehkä ryhtyy niihin ensimmäisenä, toisin sanoen, että käytämme hyväksi joustavuuslauseketta. Silloin useimmat valtiot voivat ryhtyä toimiin, ja muut voivat vain hävetä. Olin ajatellut kysyä komission jäsen Wallströmiltä tästä asiasta. Sitä minun ei kuitenkaan tarvitse tehdä, sillä hän jo heti alusta alkaen asettui tukemaan tätä näkökohtaa. Kysymys onkin vain siitä, kuinka monta valtiota voimme saada mukaan tähän ensimmäiseen vaiheeseen.
Toinen kohta, jonka haluan ottaa esiin on juuri se, jonka parlamentin jäsen Lange otti esiin päästökaupan osalta. Luulen, että se on välttämätöntä, jotta pääsisimme suurimpaan mahdolliseen tehokkuuteen mahdollisimman pienillä kustannuksilla. On hyvä, että saamme tätä asiaa koskevan vihreän kirjan. Olen myös iloinen siitä, että komission jäsen Wallström, hänen taustansa huomioon ottaen, on ottanut asiassa tämän kannan. Mielestäni olisi valitettavaa, jos nyt päättäisimme jonkin prosenttiluvun siitä, kuinka paljon jotakin ympäristöllistä toimea olisi käytettävä. Mielestäni meidän on oltava valmiina työskentelemään mahdollisimman nopeasti ja tehokkaasti ympäristön parantamisen puolesta.

Hautala
Arvoisa puhemies, toivotan Vihreät/Euroopan vapaa allianssi - ryhmän puolesta neuvoston puheenjohtajan ministeri Hassin ja komission jäsen Wallströmin tervetulleeksi. Parlamentin on syytä antaa teille molemmille täysi tuki teidän pyrkiessänne sisällyttämään ilmastomuutoskysymyksen Euroopan unionin kaikkeen politiikkaan. Tiedämme, että Helsingin huippukokouksessa tehdään hyvin ratkaisevia päätöksiä siitä, miten ympäristönäkökohdat yleensä ja eritoten ilmastokysymykset otetaan huomioon.
Komission jäsen Wallström mainitsi kollegaansa Montia koskevan erittäin positiivisen asian. Kilpailuasioista vastaava komission jäsen on siis valmis tutkimaan sitä, miten subventiot ja veroluonteiset maksut vaikuttavat ilmastokysymyksiin. Parlamentin julkilausumaluonnoksessa korostetaan voimakkaasti sitä, että on vähennettävä niitä valtavia subventioita, joita tällä hetkellä annetaan fossiilisille polttoaineille. Uskon, että komission jäsen Monti tulee käymään tämän asian kimppuun. Ehkäpä voimme sitten ohjata subventiot sellaisiin tarkoituksiin, jotka edistävät unionin tarkoitusperiä ja erityisesti kestävää kehitystä.
Kannatan myös ajatusta, että meidän on voimakkaasti yritettävä saada markkinavoimat toimimaan ilmastonmuutoksen pysäyttämiseksi. Siinä ei voida aliarvioida energiaverojen merkitystä. Sisämarkkinoista vastaava komission jäsen Bolkestein kertoi eilen parlamentille, että myös hän aikoo puuttua tähän kysymykseen, mutta valitettavasti hän totesi tarvitsevansa vielä vuoden vakuuttaakseen Espanjan siitä, että energiaverotusta todella tarvitaan. Olisin kiinnostunut kuulemaan komission jäsenen ja neuvoston puheenjohtajan käsityksiä siitä, miten yhteinen energiavero etenee, koska ilman sitä Euroopan unioni ei voi toteuttaa tavoitteitaan.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, ilmastokysymykset ovat vaikeimpia haasteitamme ympäristöasioissa monina tulevina vuosina. Asia on niin vaikea sen vuoksi, että se vaatii suuria muutoksia sekä energia- että liikennealalla, jos aiomme suhtautua siihen vakavasti. Todennäköisesti se vaatii uudesta tekniikasta ja vaihtoehtoisista energialähteistä huolimatta myös sekä liikenteen että energiankulutuksen vähentämistä.
Jäsenvaltioilla on tietenkin suuri vastuu tästä, mutta myös EU voi tehdä paljon. Ryhmäni tukee ilman muuta tätä päätöslauselmaehdotusta, jonka laatimiseen olemme myös osallistuneet. Aion tuoda esiin kolme kohtaa, jotka ovat erityisen tärkeitä EU:lle tässä tilanteessa.
Ensimmäinen kohta on, että meidän on vihdoinkin otettava käyttöön hiilidioksidimaksu, aloitettava kasvihuonekaasujen verottaminen. Haluaisin korostaa päätöslauselman 15 kohtaa, jossa todetaan, että on parempi saada aikaan päätös, jossa on hyvä sisältö, vaikka kaikki eivät siihen osallistuisikaan, kuin päätös, jossa ei ole mitään sisältöä ja joka merkitsee sitä, että odotamme liian kauan.
Toinen kohta käsittelee fossiilisten polttoaineille maksettavia tukia, joilla on suorastaan kielteinen vaikutus. Olen lisäksi sitä mieltä, että ne tutkimusmäärärahat, joita EU myöntää energia-alalle, on suunnattava kokonaan uusiutuviin energialähteisiin, toisin kuin nykyään tehdään.
Kolmas kohta koskee lentopolttoaineita. Meidän on pikaisesti päästävä sopimukseen kansainvälisestä lentopolttoaineen verotuksesta. Kasvihuonekaasupäästöt ovat lisääntyneet nopeimmin juuri ilmailualalla. Haluaisin kuulla hieman enemmän komission jäsen Wallströmiä tässä asiassa. Mitä aiotte tehdä juuri tässä asiassa? Mitä aloitteisiin olette ryhtymässä?
Haluaisin lopuksi huomauttaa, että ryhmässäni suhtaudutaan erittäin epäillen päästökauppaan.

Blokland
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää ministeri Hassia ja komission jäsen Wallströmiä heidän kannustavista julkilausumistaan. Olemme nyt uuden ilmastonmuutoksia käsittelevän kokouksen kynnyksellä. Se järjestetään Bonnissa.
Koska näkemykset ilmastonmuutoksesta vaihtelevat, tulevaisuudessa järjestetään vielä runsaasti kokouksia. Näköpiirissä ei ole lainkaan riittävää parannusta. IPCC:n raportin mukaan CO2-päästöjen täytyy vähentyä 35 % vuodesta 1999 vuoteen 2010, jotta lämpötila ja meriveden pinnan nousu saadaan pidettyä aisoissa. Toisaalta useimmissa EU-maissa CO2-päästöt ovat vain lisääntyneet vuoteen 1990 verrattuna. Siksi tarvitaan voimakkaita täydentäviä toimenpiteitä, jotta Kiotossa tehtyjä sopimuksia voitaisiin noudattaa.
Tämän sopimuksen jälkeen on kuitenkin käynyt ilmi, että noudattamista ei juurikaan kiirehditä. On suorastaan törkeää, että jäsenvaltiot eivät ole vieläkään ratifioineet Kioton pöytäkirjaa. Sen vuoksi kasvihuonekaasujen tosiasiallisen vähentämisen perusta on kaventunut huomattavasti. Jäsenvaltioiden hallitusten täytyy joka tapauksessa kiirehtiä ratifiointia. Ottaen huomioon tilanteen vakavuuden kannatan kollega Roth-Behrendtin ja kollega Langen ehdotusta siitä, että tämä tehtäisiin hyväksyntämenettelyä käyttäen. Kioton pöytäkirjan ratifiointi ei oikeastaan ole parlamentin tehtävä, mutta voi käydä myös niin, että jäsenmaiden laiskuuden vuoksi ratifiointia ei saada lainkaan aikaan.
Toinen asiani on se, että joustomekanismien kriteereistä täytyy päästä pikaisesti selvyyteen ja sopimukseen. Meidän täytyy kuitenkin tässä asiassa varoa sitä, että haluamme vähennyksiä muissa maissa ryhtymättä itse toimiin CO2-päästöjen vähentämiseksi.

Kronberger
Arvoisa puhemies, meidän on palautettava selkeästi mieliin asioiden oikeat mittasuhteet. Vapautamme tällä hetkellä ilmakehään päivän aikana saman määrän hiilidioksidia, joka on aikoinaan sitoutunut 3 000 vuodessa. Jos tämän pohjalta lasketaan yhtä vuotta vastaavat luvut, silloin kiidämme ajassa taaksepäin yhden vuoden aikana miljoonan vuoden nopeudella. Tässä mielessä eivät tietenkään neuvoston ja komission suunnitelmat ole läheskään riittäviä vaan lähinnä kosmeettisia toimenpiteitä. Pitkällä aikavälillä emme tarvitse vapaaehtoisia sopimuksia, vaan ehdotonta kustannusvastaavuutta ja koko verojärjestelmän rakentamista aidosti ekologisille perusteille. Ilman niitä asia ei onnistu!
Kun nyt sovitaan yhteisestä kannasta, se tarkistuksessa 5 esitetty vaatimus, että olisi saatava aikaan uusiutuvaa energiaa koskeva EU:n direktiivi, joka sisältää oikeudellisesti sitovia tavoitteita, on vähimmäisedellytys sille, että tähän asiakirjaan voidaan ainakin jossain muodossa suhtautua edes lähimain vakavasti.

Arvidsson
Arvoisa puhemies, tämä on tärkeä päätöslauselmaehdotus, johon jatkossa tehtävä ilmastoasioita koskeva työ voi perustua. Yhä useammat merkit viittaavat siihen, että planeettamme todennäköiset ilmastonmuutokset muodostuvat kaikkein merkittävimmiksi ympäristökysymykseksi ja suureksi haasteeksi poliitikoille kaikkialla maailmassa.
PPE-ryhmän puolesta haluan perustella kannanottojamme. Vastustamme 15 kohtaa, koska suhtaudumme epäillen kollektiivisten energiaverojen sopivuuteen ja tehokkuuteen. Vastustamme 16 kohtaa. Energiatehokkuutta koskevaa kysymystä käsitellään nimittäin myös päätöslauselmaehdotuksen 11 kohdassa. 11 kohdassa ehdotetaan asiaa koskevan direktiivin laatimista, ja laatimisen yhteydessä on mahdollista arvioida realistisempaa tavoitetta energiatehokkuuden lisäämiseen, kuin 16 kohdassa on mainittu.
Tarkistusten osalta kannatamme PPE-ryhmän jäsen Bowisin tekemää tarkistusta 1 sekä PSE-ryhmän tekemiä tarkistuksia 2 ja 3. Sosialistien tekemän tarkistuksen 4 osalta pyydämme kohta kohdalta -äänestystä, koska mielestämme olisi epärealistista, että pöytäkirja ratifioitaisiin jo ensi vuoden ensimmäisten kuukausien aikana, vaikka se olisikin tärkeää.
Pyydämme kohta kohdalta -äänestystä myös vihreiden laatiman 5 kohdan osalta. Olemme samaa mieltä siitä, että meidän on laadittava uusiutuvia energialähteitä koskeva EU:n direktiivi, mutta EU:n organisaation ei pidä mielestämme päättää jäsenvaltioita oikeudellisesti sitovista tavoitteista.
Lopuksi: kuuntelin tänä aamuna ympäristökomissaari Wallströmiä, joka on nytkin läsnä. Silloin hän korosti, että markkinavoimista, vapaakaupasta ja osaavista kuluttajista voi tulla parhaita ystäviämme hyvän ympäristön luomisessa. Haluan yhtyä tähän lausuntoon, myös silloin, kun kyse on ilmastonmuutosten pysäyttämisestä.

Myller
Arvoisa puhemies, Kioton sopimuksesta on päästävä eteenpäin, jotta ilmastonmuutoksen torjunta voi olla menestyksellistä; siksi tarvitaan puheenjohtajamaankin esille ottamaa pidemmän aikavälin toimintaohjelmaa. Päästökauppaa on arvioitava sen mukaan miten sillä voidaan vaikuttaa päästöjen vähentämiseen. Ympäristöverotus on tärkeää, siksi se on ollut täälläkin keskusteluissa esillä. Se on tärkeä keino päästä puhtaampaan tuotantoon ja liikenteeseen. Yksittäisten jäsenmaitten kunnianhimoisetkin yritykset ovat tuomitut epäonnistumaan ellei edistystä tapahdu koko EU:n alueella. Metsän kasvu hiilidioksidin poistajana on edelleen keskustelujen aiheena, tätä keskustelua pitää avoimesti jatkaa ja myös lisätä metsän monipuolista käyttöä ympäristöä ja ilmastonmuutoksen torjumista ajatellen.

Väyrynen
Arvoisa puhemies, tänään Euroopan parlamentti keskustelee kahdesta maailmanlaajuisesta kysymyksestä, jotka liittyvät sisällöllisesti toisiinsa: maailmankaupan vapauttamisesta ja ilmastonmuutossopimuksen toteuttamisesta,. Ne molemmat tulee nähdä osana laajempaa kokonaisuutta.
Euroopan unionin kaikkien länsimaisten yhteiskuntien ja koko ihmiskunnan nykyinen kehityssuunta on sovittamattomassa ristiriidassa luonnontalouden kanssa. Luonnontaloudellisesti kestävästä kehityksestä puhutaan, mutta tekojen valtavirta vie päinvastaiseen suuntaan. Toteutetusta väestöpolitiikasta huolimatta väestönkasvu jatkuu voimakkaana. Kaikkialla, myös kaikkein vauraimmissa maissa, ihmiset pyrkivät kohottamaan aineellista elintasoaan eli kuluttamaan enemmän.
On paljon niitä, jotka uskovat, että markkinoiden ja teknologisen kehityksen näkymättömät kädet ratkaisevat ihmiskunnan ongelmat. Markkinavoimat ovat hyvä renki, mutta huono isäntä. Uusi teknologia auttaa meitä sopeuttamaan omaa talouttamme luonnontalouteen, mutta se luo kaiken aikaa myös uusia ongelmia ja riskejä. Sekä markkinavoimia että teknologian kehitystä on ohjattava siten, että kestävän kehityksen edistämisessä päästään sanoista tekoihin.
Viime kädessä on kuitenkin kysymys elämän ja politiikan arvoista. Ilmastonmuutoksen ja muiden ihmiselle tuhoisien ympäristömuutosten tehokas hillitseminen edellyttää sitä, että me kykenemme murtamaan materialismin kahleen, sen aineellisten arvojen ylivallan, joka on vahingoksi sekä luonnolle että ihmisille.

Breyer
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisa komission jäsen, arvelen, että suuri yleisö ei odota meiltä panosta lisääntyvään ilman lämpenemiseen vaan konkreettisia toimenpiteitä. Tärkeimpiä tulevat olemaan Euroopan unionin konkreettiset täytäntöönpanotoimet ja sektorikohtaiset tavoitteet sekä aikataulut. Valitettavasti olen kuullut teidän puhuvan niistä tänään kovin vähän. Pyytäisin teitä puhumaan jatkossa todella konkreettisesti, ja olen sitä mieltä, että meidän on aloitettava asian toteuttaminen EU:ssa nyt eikä jäätävä odottamaan velvoitekauden alkamista.
Kaksi kohtaa haluaisin vielä mainita: arvoisa komission jäsen, puutuitte puheenvuorossanne uusiutuviin energiamuotoihin. Siinä ei ole niinkään kysymys avustuksista ja vastaavista kuin siitä, milloin saamme eurooppalaisen energian syöttöä koskevan direktiivin uusiutuvia energiamuotoja varten kustannukset kattavine korvausjärjestelmineen.
Ja toiseksi - tätä ruotsalainen kollega jo käsittelikin on kysymys kerosiinin verotuksesta. Kansainvälisten sitoumusten vuoksi kerosiinia ei pystytä verottamaan. Sen sijaan on mahdollista asettaa CO2-vero. Sen Euroopan unioni pystyisi ottamaan käyttöön heti. Haluaisin mielelläni kuulla aivan konkreettisesti, millaisia aikataulut ovat ja mikä on oma kantanne näihin kahteen konkreettiseen ehdotukseen, joilla voitaisiin todella tehdä jotakin näkyvää CO2-päästöjen vähentämiseksi.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, teitä on kiitettävä siitä, että olette olleet samaa mieltä useimmista kohdista Euroopan parlamentin päätöslauselmassa, joka sisältää - ei enempää eikä vähempää kuin - Euroopan parlamentin näkemyksen ilmastonmuutoksesta.
Haluaisin joka tapauksessa korostaa niitä seikkoja, jotka kaikkein konkreettisimmin huolestuttavat parlamenttia. Ensiksikin Euroopan unionin täytyy edelleen olla johtavassa asemassa Bonnissa 25. päivänä alkavassa kokouksessa, ja tarvittaessa olisi hyvin tärkeää esittää yksipuolista supistamista, joka olisi aluksi 15 %.
Toiseksi olemme myös sitä mieltä, että on välttämätöntä ratifioida Kioton pöytäkirja. On - mielestäni - skandaali, että sen on allekirjoittanut 84 maata ja että vain 12 maata, lähinnä pieniä saaria, on ratifioinut sen. Nämä pienet saaret ovat ehkäpä tehneet sen siksi, että ne havaitsevat vaaran paljon lähempää. Näin ollen Euroopan unionin pitäisi ponnistella myös sen hyväksi, että jäsenvaltiot allekirjoittaisivat pöytäkirjan samanaikaisesti.
Haluan lisäksi korostaa komission jäsen Wallströmin ehdotusta, joka koski konkreettista toimintasuunnitelmaa. Arvoisa komission jäsen ja arvoisa neuvoston puheenjohtaja, mielestäni meidän on nyt aika unohtaa korulauseet ja siirtyä sanoista tekoihin. Parlamentti aikoo tukea teitä korulauseiden unohtamisessa ja siirtymisessä sanoista tekoihin.

Bowis
Arvoisa puhemies, suhtaudun myönteisesti moniin asioihin, joita komission jäsenemme on tuonut esille ja joita hän aikoo tehdä. Tarkistuksellani pyydän häntä tekemään vielä yhden asian. Me kaikki haluamme, että kasvihuonekaasujen päästöjä vähennetään, ja tarkistukseni ei ole kannanotto energiaveroihin, vaan sen tarkoituksena on auttaa meitä tekemään tietoisia ratkaisuja kaikista näitä veroja koskevista ehdotuksista.
Meidän on tiedettävä arvioitu vaikutus työpaikkoihin Euroopassa ja se, missä määrin saasteita saatetaan yksinkertaisesti viedä alhaisen tulotason kehitysmaihin, joilla on tuskin varaa selvitä niistä. Otan tästä esimerkin: Isossa-Britanniassa asuvalle johtavalle tomaatin viljelijälle, joka maksaa tällä hetkellä 363 000 puntaa viljelyyn tarvittavasta kaasusta ja 60 000 puntaa siihen tarvittavasta sähköstä, Isossa-Britanniassa ehdotettu ilmastonmuutosmaksu merkitsisi energialaskun korotusta 149 000 punnalla. Korotus on yllättäen 35 %, ja tällainen korotus ajaisi yksinkertaisesti kyseisen yrityksen Isosta-Britanniasta johonkin EU:n ulkopuoliseen maahan, ehkä Itä-Eurooppaan, ehkä kehitysmaihin. Sitten kävisi niin, että Euroopan unioni väittäisi alentaneensa saastuneisuuttaan, alentaneensa päästöjään, mutta sillä on ollut hintansa: ensinnäkin Euroopan työpaikkoja menetettäisiin, ja toiseksi maailman saastumisaste ei olisi laskenut edes hippusta: saasteet olisi vain viety maasta.
Se olisi mielestäni moraalitonta alhaisen tulotason maiden kannalta ja se olisi järjetöntä taloudenhoitoa Euroopan työntekijöiden kannalta.
Euroopan ammatillinen yhteistyöjärjestö on pyytänyt meitä varmistamaan, että kaikki toimenpiteet he sanovat todellakin, kaikki toimenpiteet Kioton tavoitteiden täytäntöön panemiseksi on arvioitava huolellisesti. He ovat oikeassa. Juuri tätä minä haluan. Tätä minä pyydän komissiota tekemään. Pyydän teitä julkistamaan arvionne seurauksista työpaikkojen osalta ja siitä, miten paljon päästöjä vietäisiin ulkomaille. Sen jälkeen voimme kaikki tehdä tietoisen ratkaisun.

Lund
Viime vuosikymmeninä kokemamme ilmastonmuutokset ovat ylipäänsä suurimpia ympäristöhaasteitamme. Ne ovat kaiken lisäksi ihmisen aiheuttamia ongelmia. Sen vuoksi EU:n ja jäsenvaltioiden on pidettävä kiinni tavoitteesta, joka tähtää kasvihuonepäästöjen vähentämiseen 15 %:lla vuoteen 2010 mennessä, ja pitkällä aikavälillä olisi hyvä mennä vieläkin pidemmälle. Se vaati vuorostaan sitä, että vähentämisen toteuttamisessa käytettävien välineiden on oltava tehokkaita ja sitovia, kuten sekä ministeri Hassi että komission jäsen Wallström korostivat. Mehän kuitenkin tiedämme, että on olemassa voimakkaita tahoja, jotka ovat valmiita huijaamaan sopimuksilla, jotka koskevat lämpimällä ilmalla käytävää kauppaa. Tällainen huijaaminen mahdollistaa varmasti sen, että näiden osapuolten ympäristövaatimukset pienenevät, mutta huijaamalla ei voi poistaa ilmastonmuutosten aiheuttamia vaikutuksia. Sen vuoksi haluaisin kehottaa neuvostoa ja komissiota pitämään kiinni vaatimuksestaan, jonka mukaan vähintään puolet CO2-päästöjen vähentämisestä on tehtävä kansallisesti. Olen sitä mieltä, että jos alennamme kattoa tämän 50 %:n osalta, heikennämme voimakkaasti EU:n ilmastopolitiikkaa ja samalla myös mitä suurimmassa määrin EU:n uskottavuutta tulevissa ilmastokokouksissa.

Liese
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tuen ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan käsiteltäväksi jättämää yhteistä päätöslauselmaesitystä, ja toisin kuin muut puolueryhmäni jäsenet, tuen myös sen CO2-energiaverotusta koskevaa tekstikohtaa. Saksan CDU:ssa ei olla sillä kannalla - olemme keskustelleet asiasta äskettäin vielä kertaalleen myös puheenjohtajamme Schäublen kanssa -, että meidän pitäisi lakata työskentelemästä eurooppalaisen ratkaisun hyväksi vain siksi, että punavihreä hallitus pelaa kansallisella tasolla vaarallista peliä ekologista verotusta koskevalla aiheella.
Meidän ei kuitenkaan pitäisi keskittyä yksinomaan niin kuin osittain näytti olevan asianlaita valiokunnassa ja myös omassa puolueryhmässämme vain tähän verotusaiheeseen. CO2-päästöjen alentamisessa on nimittäin monia alueita, joita emme pysty ratkaisemaan yksistään verotuksella, kenties emme laisinkaan verotuksella. Mainitsen esimerkkinä vaikkapa laitteiden valmiustila- eli stand by -kytkennän, joka on otettu esille käsiteltäväksi jättämäni päätöslauselmaesityksen 9 kohdassa. 5 10 % Euroopan unionin alueen sähkönkulutuksesta tuhlataan siihen, että emme katkaise virtaa televisiosta ja muista elektronisista laitteista, vaan jätämme ne valmiustilaan. 5 10 %, se olisi valtava energiansäästö, joka voitaisiin saavuttaa, jos laitteista joko katkaistaisiin virta tai niihin rakennettaisiin uusia teknisiä ominaisuuksia energiankulutuksen alentamiseksi.
Tämä ei kuitenkaan onnistu veron avulla. Kaiken kaikkiaanhan televisiota ostettaessa ei ratkaiseva kysymys ole se, kuinka paljon energiaa laite kuluttaa valmiustilassa, vaan aivan muut näkökohdat, joten tarvitsemme tähän myös teknisiä ratkaisuja.
Pyytäisin kuitenkin niiltä, jotka nyt sanovat, etteivät he halua veroa vaan muita ratkaisuja, etteivät he sitten, kun keskustelemme valmiustilan kohdalla teknisistä ratkaisuista, esittäisi taas kerran sitä vastaväitettä, että siinä on kyse eurooppalaisesta säätelystä, ja että he eivät halua myöskään sitä. Jotainhan meidän on tehtävä ollaksemme neuvotteluissa uskottavia.
Meidän ei myöskään pitäisi puhua vain hiilidioksidista, sillä sikäli kuin tietoni pitävät paikkansa, 50 % kasvihuoneilmiöstä johtuu muista kasvihuonekaasuista. Luulenpa, että emme ole tehneet tätä keskustelussa riittävän selväksi; tämä meidän olisi otettava voimakkaammin huomioon.

Linkohr
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksikin kiittää Laura González Álvarezia ja myös sitä espanjalaista puhujaa, joka on vuorossa minun jälkeeni. Ilman heitä olisi saattanut tulla todistetuksi se ennakkokäsitys, että tämä on pelkästään pohjoista Eurooppaa koskeva keskustelu. Ei, tämä on aihe, joka koskee meitä kaikkia.
Itse ilmastomuutoksen osalta haluaisin tuoda esiin pelkoni siitä, että tämä aihe jää yhä enemmän taka-alalle, että se kiinnostaa entistä vähemmän suurta yleisöä ja myös poliitikkoja. Loppujen lopuksihan olemme ilmaisseet vakaumuksemme tässä asiassa, ja useimmille se riittää. Se olisi tavattoman vaarallista! Haluaisin sen vuoksi esittää kahta asiaa: ensinnäkin meidän olisi kannatettava kollega Langen näkemystä siitä, että päästökaupasta olisi sovittava tiiviisti parlamentin kanssa, sillä vastoin parlamentin tahtoa näin mittavaa puuttumista kauppapolitiikkaan tuskin pystytään viemään läpi. Toiseksi esitän päättämistä sitovasta aikataulusta, ja vielä niin, että se sisältää seuraamukset niille EU-valtioille, jotka poikkeavat vähentämistavoitteesta. Malliksi suosittelen samaa yhdenmukaistettua menettelyä kuin velkaantumisen vähentämisessä, joka vasta mahdollisti euroon siirtymisen.

García-Orcoyen Tormo
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, luulen, että tässä vaiheessa koko parlamentti on yhtä mieltä siitä, että ilmastonmuutosta koskevaan ongelmaan on puututtava täsmällisesti, ei ainoastaan siksi, että noudattaisimme Euroopan unionin antamaa sitoumusta, vaan myös ongelman kiistattoman maailmanlaajuisen merkityksen takia.
Jotta onnistuisimme tässä tehtävässä, meidän täytyy kuitenkin mielestämme välttää tiettyjä kliseitä, jotka esiintyvät toistuvasti asiasta käytävissä keskusteluissa ja joita meidän täytyy välttää toistamasta päätöslauselmatekstissä.
Ensimmäinen klisee, jota meidän täytyy välttää, on sellainen ajattelutapa, että talouskehitys johtaa väistämättä ympäristön pilaantumiseen. Tämä kasvun ei-toivottu vaikutus voidaan suuressa määrin kumota parantamalla resurssiemme tehokkuutta. Edullisten ja tehokkaiden toimien käyttöönotto vähentäisi merkittävällä tavalla päästöjä. Tämän tavoitteen saavuttaminen voi kuitenkin olla vaikeaa useille jäsenmaille, mikä ei missään nimessä ole toivottavaa.
Toinen klisee on se, että maailmanlaajuisia ongelmia pidetään paikallisina asioina. Euroopan unionin täytyy pysyä lujana tässä asiassa ja edistää sitä, että maiden enemmistö allekirjoittaa sitoumuksen ja noudattaa sitä. Ainoastaan näin voimme hyväksyä useille Euroopan unionin maille hyvin vaikeiden ja taloudellisesti raskaiden toimien, kuten joidenkin päätöslauselmaesityksessä mainittujen toimien, käyttöönoton.
Viimeinen klisee, jota meidän pitäisi välttää, on se, että toimintamme perustuu pääasiassa pöytäkirjan niin sanottuihin joustomekanismeihin. Vaikka onkin olemassa sellainen tekninen mahdollisuus, että Kiotossa tehtyä sitoumusta voidaan noudattaa kansallisin strategioin ja toimin, eri vaihtoehtojen kustannukset vaihtelevat huomattavasti. Strategisia toimia pitäisi viipymättä vahvistaa niillä alueilla, joilla nettokustannukset ovat alhaisemmat. Ennen energiaveron kaltaisten toimien käyttöönottoa pitäisikin varmistaa näiden strategisten toimien käyttöönotto, kuten myös kasvihuonetyyppisten kaasujen tuotantoa koskevien toimien luotettavuus, niin että voimme tehokkaasti seurata tilanteen kehittymistä kaikissa maissa.

Lange
Arvoisa puhemies, nyt kun olemme käyneet edellä perinpohjaista keskustelua maailmanlaajuisista neuvotteluista, seuraavaksi joudutaan tietenkin pohtimaan sitä, miten voisimme optimoida oman strategiamme. Siltä osin olen iloinen siitä, että komission jäsen aikoo lopultakin myös esittää tähän tarvittavia strategioita. Juuri nyt minulla on nimittäin se tunne, että käymme neuvotteluja verraten valikoivasti ja ad hoc -periaatteella emmekä mitenkään määrätietoisesti. Tarvitsemme tosiaankin yhdennettyä strategiaa, jonka suuntaisesti määräytyy sitten päätös siitä, mitä sektorikohtaisia toimia ryhdymme toteuttamaan.
Haluaisin palata vielä kerran vapaaehtoisiin sopimuksiin. Tiedonannossa, jonka komissio täällä esitti, sanotaan sisällöllisesti näin: vetoamme kaikkiin, jotta ne tekisivät vapaaehtoisia sopimuksia. Tässä yhteydessä ei tarkasti ilmoiteta, mitkä ovat ensisijaiset tavoitteet ja millä ehdoilla tämän on määrä tapahtua. Toistan tässäkin vielä kerran parlamentin pysyvän vaatimuksen, että ilmoitettaisiin tarkasti ja sektorikohtaisesti, millä tavalla ja mitä toimia edellytetään.

Doyle
Arvoisa puhemies, suurin osa siitä, mikä oli sanottava, on tähän mennessä sanottu. EU jää kauaksi kasvihuonekaasujen vähentämistä koskevien oikeudellisesti sitovien sitoumustensa täyttämisestä. Haluaisin vain mainita, millä tavalla olen huolestunut omasta maastani.
Olen hyvin huolestunut siitä, että Irlannin hallitus on tyytyväinen asenteeseensa joulukuussa 1997 hyväksymänsä Kioton pöytäkirjan sitoumuksia kohtaan. Olemme sitoutuneet rajoittamaan noin vuoteen 2010 mennessä kasvihuonekaasujen päästöt tasolle, joka ylittää 13 % vuoden 1990 tasomme. Tämänhetkisten ennusteiden mukaan Irlannin päästöt ylittävät tulevaisuudessa 40 % tämän tavoitteen.
Energiaveron osalta meidän on aika päättää, mitä me sillä täsmällisesti tarkoitamme. Uskon vakaasti, että on tarjottava enemmän porkkanaa ja vähemmän keppiä, ja tämä pätee varsinkin ympäristönsuojelussa. Pelkkä veroilla uhkailu ei onnistu ilman, että tuetaan vanhempien tehtaiden muuttamista, jotta ne pystyvät noudattamaan hyväksyttäviä päästötasoja, ja että investoidaan yleisesti enemmän päästöjen valvontaan. Puhummeko me ilmastonmuutosmaksuista, päästöveroista, energiaveroista yleensä, hiiliverosta vai hiilidioksidiverosta? Minusta tuntuu, ettemme ole koskaan pohtineet tätä asiaa yhdessä päättääksemme, mitä me sillä tarkoitamme.
Kannatan täysin PPE-kollegani Bowisin näkemystä siitä, että emme voi missään tapauksessa viedä ongelmaamme kehittyneiden maiden ulkopuolelle ryhtymällä suin päin verottamaan vanhoja tehtaitamme, joilla on ongelmia päästötasojen noudattamisessa, ja karkottamalla vain nämä työpaikat ja nämä tuotantoyksiköt heikommin kehittyneille alueille, joilla on huonommat valmiudet selvitä ympäristön tilan heikkenemisestä. Haluamme päästöjen nettovähentämistä maailmassa sen sijasta, että ongelma vain siirretään lännestä vähemmän kehittyneille alueille.
Olen myös hyvin huolestunut siitä, että fluorihiilten, jotka ovat tällä hetkellä vain pieni tekijä kasvihuonekaasujen kokonaismäärässä, on ennustettu lisääntyvän. Olemme saaneet tietää, että nykyisellä vauhdilla ne lisääntyvät 40 %. Se on hyvin huolestuttava asia. Meidän olisi kiinnitettävä siihen huomiota.

Hassi
. Arvoisa puhemies, rouva Jackson sanoi poliitikkojen salanneen, että toimeenpano maksaa ja on tuskallista. En tiedä miten keskustelu sujuu muissa jäsenmaissa, mutta omassa maassani ei ole kyllä mikään salaisuus, että päästöjen vähentämiseksi tarvitaan suuria muutoksia. Tässä esitettiin kysymys päästövähennysten vaikutuksista työpaikkoihin. Olen henkilökohtaisesti varma siitä, että päästövähennysten toteuttaminen luo työpaikkoja toisaalla, mutta yhtä lailla tosiasia on se, että se vähentää työpaikkoja toisaalla. Ne jotka tulevat saamaan työpaikkoja, eivät tiedä sitä vielä varmasti, mutta ne, jotka ovat menettämässä ne, tietävät sen paremmin, ja siksi heidän puoleltaan lobbaus on valitettavasti voimakkaampaa.
Monet parlamentin jäsenet puhuivat taloudellisten ohjauskeinojen tarpeesta ja energiaverosta. Kuten tiedätte, neuvosto ei ole kyennyt tekemään päätöstä tässä asiassa, joten neuvoston puolesta en voi sanoa yhtään mitään. Totean vain Suomen kantana sen, että pidämme hyvin tärkeänä, että unioni pääsee eteenpäin yhteisen energiaveron aikaansaamisessa, ja olemme keskustelleet myös mahdollisuudesta, että jäsenvaltiot, jotka ovat siihen halukkaita, voisivat edetä nopeammin. Yksi tähän liittyvä ongelma on se, että olisiko tällaisesta toimesta hyötyä niissä ristiriitatilanteissa, joita mahdollisesti syntyy EU:n kilpailulainsäädännön suhteen. Esimerkiksi omassa maassani on kokemuksia siitä, että kansallisesti säädetty energiavero, sen ensimmäinen versio, tuomittiin unionin kilpailusäädösten vastaiseksi. Kuitenkin katson, että energiaverot ovat yksi keino valjastaa markkinavoimat toteuttamaan päästövähennyksiä ja kehittämään uutta, modernia ja puhdasta tekniikkaa, ja pidän sitä erittäin tärkeänä.
Kioton pöytäkirjan ratifioinnista toteaisin sen, että koska Kioton mekanismien sääntöjä ja sitoumusten noudattamisen sääntöjä ei ole vielä sovittu, ratifiointi tässä vaiheessa tarkoittaisi sitä, että ei oikeastaan vielä tiedettäisi mitä ratifioidaan. Kun näistä asioista käydään kansainvälisiä neuvotteluja, on mielestäni tärkeätä, että EU:lla on se valtti kädessään, että se voi neuvotella myös siitä, millä ehdoilla se ratifioi. Jos EU ratifioisi heti, sehän merkitsisi sitä, että sillä ei sen jälkeen enää olisi kovin merkittävää puhevaltaa tarkemmista säännöistä käytävässä keskustelussa.
Olen samaa mieltä Linkohrin kanssa siitä, että kun unioni sitoutuu päästövähennystavoitteisiin, on päätettävä myös toimista niitä jäsenvaltioita kohtaan, jotka eivät sitoumuksiaan pysty noudattamaan. Kioton pöytäkirjassa ja myös ilmastosopimuksessa määrätään, että jos valtioiden taloudellisen yhteistyön liittymä kuten EU ei kokonaisuutena pysty saavuttamaan tavoitteitaan, tämän yhteenliittymän puolesta annetut tavoitteet lankeavat kaikille jäsenmaille, eli jos jotkut jäsenmaat eivät pysty toteuttamaan sitoumuksiaan, siitä kärsii koko unioni.
Lopuksi haluan vielä korostaa sitä, että keskusteluissa usein esitetty käsitys siitä, että jos mitään ei tehdä, niin ilmasto tulee lämpenemään sadassa vuodessa kaksi astetta, on väärä. Sekin, että lämpeneminen jäisi vain kahteen asteeseen sadassa vuodessa, edellyttää paljon toimia. Mikäli kehityksen annetaan jatkua ilman ohjausta, ilman määrätietoista ilmastopolitiikkaa, ilmaston lämpeneminen tulee olemaan paljon voimakkaampaa kuin kaksi astetta sadassa vuodessa ja vastaavasti kaikki siihen liittyvät seuraukset tulevat myös olemaan dramaattisempia.

Wallström
. (SV) Arvoisat parlamentin jäsenet, edessämme on lähes käsittämättömän suuri ja vaikea tehtävä. Meidän on arvioitava sellaisten tulevaisuutta koskevien skenaarioiden uskottavuutta, joiden mukaan Golfvirran suunta todellakin kääntyy, ja koemme mahdollisesti uuden jääkauden. Meidän on toisaalta jo tänään yritettävä tehdä päätöksiä konkreettisista toimista, jotka voivat tietyissä tapauksissa vaikuttaa ehkä 50:n tai 100 vuoden kuluttua. Meitä pyydetään konkretisoimaan tämä mieluiten tänään ja meitä pyydetään puhumaan siitä, kuinka se tarkasti ottaen tapahtuu. Luulen, että se on välttämätöntä, sillä juuri sitä maidemme kansalaiset meiltä odottavat. Me tiedämme, että ongelma on olemassa, ja he tietävät, että se on olemassa, ja he kysyvät: " Oletteko valmiit tekemään päätöksiä, jotta voimme nähdä muutoksen?"
Olen tänään selvittänyt sitä, kuinka minä ja komissio haluamme toimia tämän ongelman osalta, kuinka meidän on selviteltävä sitä, kuinka meidän on laadittava strategia ja ohjelma, jossa käymme läpi kasvihuonekaasut yksitellen, ja kuinka me tarkalleen ottaen aiomme ratkaista ongelmat. Ehdotuksia on jo; Kioton pöytäkirjassa on useita ehdotuksia siitä, kuinka voisimme edetä asioissa ja millaisiin toimiin meidän on ryhdyttävä.
Olen täysin vakuuttunut siitä, että tarvitsemme taloudellisia kannustimia. Money talks, raha ratkaisee, silloin asiat otetaan vakavasti, minkä myös yritykset ja teollisuus ymmärtävät. Usein odotukset siitä, että työpaikat siirrettäisiin muihin maihin, ovat osoittautuneet vääriksi, koska sen sijaan onkin saatu toteutetuksi ympäristöystävällistä tekniikkaa, tehokkaampaa ja ympäristöystävällisempää energiankäyttöä, mikä juuri onkin tavoitteemme.
Haluan lyhyesti kommentoida muutamia täällä esille otettuja kysymyksiä. Komissio on todellakin tietoinen siitä, että ilmailuala on kasvava ongelma. Ennen vuoden loppua annamme asiasta tiedonannon. Me ympäristöosaston edustajat olemme tietenkin osallistuneet sen tekemiseen. Minäkin kannatan tässä yhteydessä taloudellisten ohjauskeinojen käyttämistä, sillä tiedämme, että ne ovat tehokkaita.
Päästöoikeuksilla käytävän kaupan osalta meidän on mielestäni ensin saatava asiasta konkreettinen ehdotus. Olen kertonut, että aion esittää vihreän kirjan, johon sisältyy konkreettinen ehdotus järjestelmästä, josta käy tietenkin ilmi jokaisen valtion kansallinen vastuu. Valtion ei pidä voida ostaa itseään vapaaksi, pitää olla säännöstö, jonka mukaan valtioiden on täytettävä sitoumuksensa mahdollisimman tehokkaasti. Sen on oltava kaiken lähtökohtana. Meidän on oltava tarkkoja kielen käytön kanssa. Sanat nimittäin johtavat ajatusta. Jos käytetään käsitteitä, kuten " päästöoikeuksilla käytävän kaupan pörssi" ruokimme luultavasti ajatusta siitä, että kyse on kyynisestä järjestelmästä, jossa voi ostaa itsensä vapaaksi, mikä ei missään tapauksessa ole lähtökohtani. Asiaa on säänneltävä järkevästi, mutta meidän on huolehdittava siitä, että työhön saadaan mukaan enemmän osallistujia. Tämä ei onnistu, jos emme saa teollisuutta siihen mukaan ja jos emme saa kansalaisia siihen mukaan, ja erityisesti, jos emme pysty tekemään poliittisia päätöksiä. Silloin emme selviydy tästä sitoumuksesta. Tehtävään on ryhdyttävä paljon, paljon laajemmalla rintamalla. Itse asiassa luulen, että kansalaisemme ovat yleisesti ottaen tietoisempia asiasta kuin jäsenvaltioidemme poliitikot ja tällä hetkellä he ovat myös poliitikkoja halukkaampia tekemään jotain asian hyväksi. Se on erittäin huolestuttavaa.
Energiaveron osalta en pysty tarkkaan arvioimaan, kuinka kauan sen toteuttamiseen menee. Siitä meidän on keskusteltava komissiossa. Jos se tuntuu kestävän liian kauan, olen valmis tukemaan ehdotusta, jonka mukaan tietyt maat toimisivat edelläkävijöinä ja näyttäisivät tietä sekä näyttäisivät, että se voi olla tehokas tapa saavuttaa ilmastonmuutoksia koskevat tavoitteet.
Haluan myös käyttää tilaisuutta hyväkseni ja kiittää kaikista puheenvuoroistanne.

Breyer
Arvoisa puhemies, muutamat kollegathan esittivät konkreettisia kysymyksiä. Pyytäisin komission jäsen Wallströmiltä vielä kerran, että hän käsittelisi niitä konkreettisesti. Ensinnäkin oli kysymys siitä, milloin komissiolta voidaan odottaa sektorikohtaisia vähentämissuunnitelmia aikatauluineen, ja toiseksi me kumpikin esitimme vielä kysymyksen lentoliikenteessä käytettävän kerosiinin CO2-verosta. Sitten on tietenkin vielä avoinna kysymys siitä, mikä on kantanne direktiiviin uusiutuvien energioiden syöttämisestä kustannukset kattavaa korvausta vastaan. Olisin hyvin kiitollinen, jos voisitte esittää konkreettisen käsityksenne näistä kolmesta kohdasta. En tiedä, onnistuuko tämä teiltä vielä, kun olette ollut virassa vasta niin vähän aikaa. Siitä, että meidän kaikkien on tehtävä jotakin ympäristönsuojelun hyväksi, olemme yhtä mieltä.

Wallström
. (SV) En ehdi vastaamaan kaikkiin konkreettisiin kysymyksiin, mutta olen täällä kertonut juuri siitä tavasta, jolla käyn käsiksi konkreettisia toimia koskevaan työhön. Ennen vuodenvaihdetta esitämme vihreän kirjan, jossa kuvataan päästöoikeuksilla käytävän kaupan järjestelmää, joustomekanismeja. Käynnistämme toimintaohjelman, mikä merkitsee sitä, että käymme konkreettisesti läpi jokaisen alueen sekä otamme mukaan kaikki asianosaiset. Se on välttämätöntä, koska tällaista suunnitelmaa ei vielä ole.
Aion tietysti myös viedä yhdentymisprosessia eteenpäin mahdollisimman paljon. En voi antaa mitään tiettyä päivämäärää; energiaveroihin liittyvä kysymys on ollut esityslistalla kuusi vuotta. Toivoisin voivani sanoa, että tuloksia saadaan aikaan jo huomenna, mutta niiden saavuttaminen vie vähän pitemmän ajan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, arvoisa komission jäsen.
Parlamentin jäsen Breyer, tällaisessa keskustelussa myös huomiotta jättämiset ovat vastauksia.
Olen ottanut vastaan työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti käsiteltäväksi jätetyn päätöslauselmaesityksen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kyselytunti (neuvosto)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvostolle osoitetut kysymykset (B5-0030/1999).

Koulourianos on ottanut nimiinsä Alexandros Alavanosin
kysymyksen nro 1 (H-0464/99):
Aihe: Päätös Kreikan maanjäristysherkkien alueiden jälleenrakentamisesta Kreikan Attikin aluetta koetelleiden kymmeniä kuolonuhreja ja mittaamatonta vahinkoa aiheuttaneiden maanjäristysten jälkeen kysyn neuvostolta seuraavaa:
Aikooko se tehdä välittömästi päätöksen korkotuettujen lainojen myöntämisestä taloudellisen ja yhteiskunnallisen infrastruktuurin jälleenrakentamista varten, mukaan lukien asuinrakennukset, ja tuotantovälineiden kunnostamista varten, kuten tehtiin edellisten päätösten osalta Portugalin hyväksi vuonna 1993 sekä Kreikan hyväksi vuoden 1981 maaliskuussa ja vuoden 1986 syyskuussa (14.12.1981 tehty päätös 81/1013/ETY ja 7.11.1988 tehty päätös 88/561/ETY)?

Sasi
. Arvoisa puhemies, neuvosto on hyvin pahoillaan Kreikan maanjäristyksestä ja haluaa välittää Kreikan kansalle lämpimän myötätuntonsa tämän luonnonmullistuksen aiheuttamien raskaiden vahinkojen vuoksi.
Komissio ei ole tähän mennessä toimittanut neuvostolle ehdotusta päätökseksi Kreikan maanjäristysalueiden jälleenrakentamisesta. Neuvosto toteaa kuitenkin tyytyväisenä komission jo ryhtyneen neuvottelemaan siitä, kuinka maanjäristyksen seurauksia voitaisiin lievittää. Kuten luonnonmullistusten yhteydessä aiemmin tehtyjen päätösten suhteen meneteltiin ja siinä tapauksessa, että komissio tekee neuvostolle maanjäristystä koskevan ehdotuksen, neuvosto aikoo käsitellä sen kiireellisenä.

Puhemies


Camilo Nogueira Román
Kysymys nro 2 (H-0466/99):
Aihe: Rakennerahastot Espanjan valtio ei jaa rakennerahastoista tavoitteen 1 alueille tarkoitettuja määrärahoja puolueettomien väestöä ja asukasta kohti laskettua tuloa koskevien perusteiden mukaisesti. Näin ollen Espanja harjoittaa politiikkaa, joka ei näytä noudattavan rakennerahastojen perustavoitteita.
Millä itsehallinnollisilla alueilla Espanjaan tavoitteen 1 alueille myönnetyt rakennerahastojen määrärahat käytettiin kaudella 1994­1999 ja mitkä olivat alueiden suhteelliset osuudet? Millä perusteilla Espanjalle myönnetty ja lain mukaan tavoitteeseen 1 kuuluville itsehallinnollisille alueille tarkoitettu rakennetuki jaetaan eri alueiden kesken kaudella 2000­2006?

Sasi
. Arvoisa puhemies, neuvosto katsoo, että jaettaessa rakennerahastoista myönnettävää rahoitustukea eri alueille olisi noudatettava olemassa olevia sääntöjä, niin että kaikkia alueita kohdellaan tasapuolisesti. Neuvosto ei kuitenkaan voi vastata tarkasti arvoisan parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen Espanjan tilanteen osalta. Yhteisön rakennerahastojen tuen koordinoinnista tavoitteen 1 alueille määrätään yhteisön tukikehyksessä, jonka komissio laatii kyseisen jäsenvaltion kanssa. Rakennerahastojen tuen täytäntöönpano ei siis kuulu neuvoston toimivaltaan, vaan jäsenvaltioiden. Se on jäsenvaltioiden nimeämien viranomaisten ja elinten sekä komission vastuulla.

Nogueira Román
En todellakaan osannut odottaa vastausta, jossa on näin vähän sisältöä. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan sanoa tavoitteeseen 1 kuuluvien itsehallinnollisten alueiden osalta, että itsehallinnollisten alueiden toimivaltuuksista huolimatta Espanjan valtio varaa keskitettyihin politiikkoihin, joita ei yleensä sovelleta tavoitteeseen 1 kuuluvilla itsehallinnollisilla alueilla, 55 % Espanjan valtiolle annettavista varoista. Varoja siis jaetaan mielivaltaisesti, ja - toistan - niitä käytetään keskitettyihin politiikkoihin.
Esimerkiksi maassani Galiciassa, joka kuuluu tavoitteeseen 1 ja jonka pitäisi suhteutettuna saada suurin piirtein 12 % Espanjan valtiolle annettavista varoista, sai vuosina 1994-1999 vain 5 % varoista. Näin Galicia eroaa esimerkiksi Portugalista ja Irlannista, tavoitteen 1 maista, joissa tapahtui merkittävää kehitystä, toisin kuin valitettavasti omassa maassani, Galiciassa.
Mitä neuvosto aikoo tehdä estääkseen, että näin tapahtuu jatkossakin?

Sasi
. Arvoisa puhemies, toimivaltakysymykset ovat tässä todellakin varsin selviä. Niiden sääntöjen mukaisesti, joihin rakennerahastojen tuen myöntäminen perustuu, on komission tehtävä valvoa, että mitään vääristymiä ei esiinny. Koska tämä kuuluu komissiolle, joka on alan asiantuntija ja jolla on kaikki tarvittavat tiedot, se voi antaa arvoisalle parlamentin jäsenelle vastauksen. Niin kauan kuin säännöt ovat tällaisia, näiden asioiden valvonta kuuluu komissiolle ja asiat pitää hoitaa komission kanssa, neuvosto ei voi asiaan puuttua.

Izquierdo Collado
Haluaisin ottaa uudestaan esille kollegani kysymyksen, ja ymmärrän ilman muuta, että olisi kenties ollut parempi esittää se komissiolle, mutta haluan, että neuvosto ymmärtää sen todellisuuden, jota se itse korostaa.
Rakennerahastojen merkitys on pohjimmiltaan kasvanut, mutta tilanne on se, että joissakin maissa jäsenvaltio käyttää rakennerahastoista peräisin olevaa rahaa sillä verukkeella, että se käyttää sitä monivuotisiin ohjelmiin, jolloin itsehallinnollisten alueiden saama rahamäärä on pelkkä sivusumma. Toisissa maissa ei tapahdu näin. Valtio ei anasta itselleen 50 - 55 % rakennerahastojen varoista. Onko arvoisa neuvoston puheenjohtaja sitä mieltä, että on järkevää viedä sellainen määrä talousarviovaroja Euroopan alueilta?

Sasi
. Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että on tarkoituksenmukaista, että tukirahat menevät aina varsinaiseen toimintaan ja asianomaiselle alueelle, koska vain sillä tavalla voidaan saada kaikkein parhaat tulokset aikaan.

Garriga Polledo
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olin ymmärtänyt, että Espanja, kuten myös muut maat, jotka saavat varoja rakennerahastoista tavoitteen 1 alueille, käytti näitä varoja täysin rahastoista annettujen asetusten mukaisin perustein. Ja on toki totta, ettei ole hyvä sotkea keskenään alueita ja maita.
Lisäksi Espanjan tapauksessa kaikki toimielimet tilintarkastustuomioistuimesta ja komissiosta alkaen sanovat, että Espanja soveltaa asianmukaisesti rakennerahastojen varoja tavoitteen 1 alueilla, ja ne vakuuttavat myös, että niiden täytäntöönpanoaste on ollut korkea. Espanjassa on sellaisia alueita kuin esimerkiksi Galicia, jossa infrastruktuureille varattu prosenttiosuus bruttokansantuotteesta on maan keskitasoa korkeampi.
Esitän kuitenkin neuvostolle seuraavan kysymyksen: aikooko neuvosto painostaa niitä jäsenvaltioita, joissa rakennerahastojen täytäntöönpanoaste on Euroopan keskitasoa alempi, toteuttamaan paremmin varoja ja estämään "lumipalloefektin" ?

Sasi
. Arvoisa puhemies, koska komissio valvoo tätä asiaa, painostustoimenpiteet on tarkoituksenmukaisinta jättää komissiolle ja neuvosto ei katso tarkoituksenmukaiseksi puuttua tähän asiaan. Muutenkin olen sitä mieltä, että tämä keskustelu voitaisiin aivan hyvin käydä myös Espanjan parlamentissa.

Puhemies
Parlamentin jäsen Nogueira pyytää puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten. Kaikki näyttää kuitenkin olevan kunnossa. Kaikki sujuu oikein hyvin, ja voitte ryhtyä kirjeenvaihtoon neuvoston puheenjohtaja Sasin kanssa, joka varmastikin on hyvin ystävällinen.
Parlamentin jäsen Nogueira, teillä on joka tapauksessa puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten, mutta pysykää asiassa. Älkää antako huonoa esimerkkiä, parlamentin jäsen Nogueira.

Nogueira Román
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoron kansanpuolueen jäsenen äsken esittämästä perustuslain vastaisesta huomautuksesta. Muistutan hänelle, että Espanjan perustuslaissa maani on määritelty "kansaksi" . Näin ollen pyydänkin häntä noudattamaan Espanjan perustuslakia.

Puhemies
Parlamentin jäsen Nogueira, hyvät parlamentin jäsenet, sanoin teille jo eilen, että koska nyt on Suomen puheenjohtajakausi, haluan toimia puolueettomasti näissä kiistoissa, aivan kuin olisin suomalainen puhemies. Pysyn yhä kannassani. Tämä ei ole Espanjan parlamentin keskustelu kansoista ja alueista. Ymmärrän, että aina kun puhutaan alueista, tarkoitamme Euroopan alueita. Tämän enempää en haluakaan ymmärtää.

Maj Britt Theorin
Kysymys nro 3 (H-0471/99):
Aihe: Naisten oikeudet ja tasa-arvo Amsterdamin sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhteisö pyrkii edistämään miesten ja naisten tasa-arvoa kaikissa toimissaan. Tämän tavoitteen toteuttaminen vaatii erityisten budjettivarojen sisällyttämistä viidenteen toimintaohjelmaan ja konkreettisten ja mittauskelpoisten tasa-arvotavoitteiden asettamista. Tavoitteita voidaan määritellä esimerkiksi mittaamalla naisten osuutta työvoimasta ja työttömistä, arvioimalla samapalkkaisuusdirektiivin noudattamista sekä mittaamalla naisten osuutta päättävissä elimissä. Tämän jälkeen on määriteltävä kolme parhaan jäsenvaltion muodostama tavoitetaso, joka muiden jäsenvaltioiden on saavutettava toimintaohjelman avulla.
Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä antaakseen viidennelle toimintaohjelmalle riittävästi budjettivaroja ja kiinteän aikataulun, ja mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä asettaakseen konkreettiset ja mittauskelpoiset tavoitteet tasa-arvon toteuttamista varten?

Sasi
. (SV) Euroopan parlamentin tavoin neuvosto tunnustaa ensiksikin, että tasa-arvopolitiikka on edelleenkin erittäin tärkeä ja toiseksi, että toimintaohjelma on EU:n tärkein väline niiden velvoitteiden toteuttamiseksi, jotka Pekingin kokouksen toimintaohjelmassa hyväksyttiin, sekä lopuksi, että tämä saavutetaan parhaiten, jos tasa-arvonäkökulma liitetään kaikkeen politiikkaan.
Sen vuoksi Suomen puheenjohtajakauden aikana neuvoston odotetaan tekevän johtopäätöksiä siitä, miten tähän päästäisiin, ja sen vuoksi neuvosto pitää myönteisenä komission pyrkimystä tehdä mahdollisimman pian ehdotus uudesta toimintaohjelmasta, jossa käsitellään naisten ja miesten välisen tasa-arvon edistämistä, jotta voisimme olla varmoja siitä, että sitä voidaan soveltaa silloin, kun nykyisen toimintaohjelman voimassaoloaika päättyy.
Neuvosto suunnittelee lisäksi mittareiden ja esikuva-analyysin (benchmarking) käyttöönottoa Pekingin toimintaohjelman jatkoksi. Puheenjohtajavaltio Suomi on valmistellut ensimmäisen kertomuksen, jossa käsitellään naisten osallistumista päätöksentekoprosessiin. Suomi on ehdottanut, että neuvosto selvittäisi, miten se aikoo jatkaa mittareiden ja esikuva-analyysin (benchmarking) kehittämistä tulevien puheenjohtajakausien aikana muissa kriittisissä asioissa, joista Pekingin konferenssin toimintaohjelmassa on päätetty, ja että se sitoutuisi tarkastelemaan säännöllisesti näissä asioissa tapahtuvaa edistystä.

Theorin
Kiitos vastauksesta. Haluaisin sanoa, että olen tyytyväinen vastaukseen, josta käy selvästi ilmi se, että te selkeästi viittaatte siihen, että viides toimintaohjelma toteutuu. Asiaan liittyy pieni mutta, nimittäin budjettivarojen riittävyys. Sen vuoksi toivon, että neuvosto huolehtisi budjettivarojen riittävyydestä, sillä ilman rahaa ei voi toteuttaa mitään, ja että neuvosto huolehtii siitä, että aikataulu on kiinteä.
Tasa-arvon liittäminen kaikkeen politiikkaan on erittäin tärkeää, mutta on myös välttämätöntä, että hankkeellamme on toinenkin puoli, nimittäin erityiset kohdennetut toimet. Silloin on tärkeää, että laaditaan konkreettisia tavoitteita siitä, mitä halutaan saavuttaa. Sen vuoksi haluan uudelleen kysyä: miten neuvosto on valmistautunut laatimaan konkreettisia ja mittauskelpoisia tavoitteita tasa-arvon toteuttamiseksi seuraavana viisivuotiskautena?

Sasi
. (SV) Budjettivarojen osalta voidaan todeta, että kysymys on esitetty liian aikaisin, koska komissio ei ole vielä esittänyt ehdotustaan. Sen vuoksi neuvosto ei voi vielä ottaa kantaa tähän kysymykseen.

Martin, David
Neuvosto voisi tietysti sanoa, mikä olisi sen vastaus, jos komissio esittäisi tällaisen rahoitusehdotuksen. Kysymykseni neuvostolle on kuitenkin seuraava: katsooko neuvosto, että Euroopan toimielinten omana velvollisuutena on näyttää esimerkkiä tasa-arvon alalla, ja onko se tyytyväinen toimielinten nykyisen henkilöstön koostumukseen? Vaikka puheenjohtaja Prodi on ryhtynyt joihinkin uudistuksiin, minusta tuntuu, että naiset ovat edelleen hyvin selvästi aliedustettuja niin neuvoston, komission kuin rehellisesti sanoen tämänkin toimielimen johtoportaassa.

Sasi
. (SV) Haluan sanoa, että pidämme myönteisenä komission puheenjohtaja Prodin ehdotusta, jonka mukaan komissiossa pitäisi pyrkiä parempaan pätevyyteen. Myös neuvoston tavoitteena on, että kaikissa henkilövalinnoissa pyritään mitä suurimmassa määrin kiinnittämään huomiota pätevyyteen. Haluamme ja toivomme, että tämä johtaa siihen, että naisten määrä eri viroissa lisääntyy lähitulevaisuudessa.

Puhemies


Anneli Hulthén
Kysymys nro 4 (H-0473/99):
Aihe: Huumausainetilastojen yhtenäinen seurantametodi Lissabonissa toimiva Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus on vastuussa mm. jäsenvaltioiden huumausainetilastojen seurannasta. Sen avulla voidaan seurata huumeiden väärinkäytön kehittymistä EU:ssa ja vertailla jäsenvaltioiden tilastotietoja. Valitettavasti tässä tilastovertailussa on monia puutteita, koska jäsenvaltiot eivät käytä yhtenäistä seurantametodia.
Tuleeko neuvosto edistämään yhtenäisen seurantametodin käyttöönottoa ja/tai katsooko neuvosto, että tällä alalla voidaan tehdä muita parannuksia, joiden avulla järjestelmästä tulee entistä käyttökelpoisempi?

Sasi
. (SV) Neuvosto ymmärtää erittäin hyvin, että tarkat ja vertailukelpoiset tilastotiedot ovat tärkeitä, jotta voimme arvioida huumeiden käytön laajuutta ja luonnetta, sekä huumeisiin liittyvän rikollisuuden kehitystä, ja jotta voimme analysoida olemassa olevien toimintatapojen tehokkuutta ja menestyksellisyyttä.
Tässä yhteydessä on korostettava, että tällaiset tilastot ovat tästä lähtien unionin jäsenvaltioiden saatavilla. On kuitenkin myös selvää, että pelkkä kansallisten tilastojen vaihtaminen ei riitä, jos halutaan ottaa käyttöön eurooppalainen toimintatapa, vaan meidän on myös varmistuttava siitä, että ne määritelmät ovat vertailukelpoisia, joihin toimintatapa perustuu.
Tähän mennessä tässä asiassa tehdystä työstä on kuitenkin käynyt ilmi, että kansallisissa tilastonkeräysjärjestelmissä on merkittäviä eroja. Jäsenvaltiot käyttävät useita erilaisia mittareita kuvatakseen huumeiden väärinkäytön esiintymistä ja terveysvaikutuksia sekä huumeisiin liittyvän rikollisuuden kehittymistä kansallisella tasolla. Jopa määritelmät, joihin mittarit perustuvat, ovat joskus hyvin erilaisia. Kun kyse on takavarikoitujen huumeiden määrästä, tietyt jäsenvaltiot laskevat yhteen kaikki huumeet siinä, missä toiset maat jakavat tietoa erilaisten kriteerien perusteella, jotka eivät välttämättä ole yhtäpitäviä kaikissa valtioissa.
Tilastotietoja keräävät erilaiset elimet, esimerkiksi poliisin, tullin tai yleisen syyttäjäviranomaisen alaiset osastot. Samanaikaisesti keräys-, rekisteröinti-, arviointi- ja siirtojärjestelmien keskittämistasot ovat hyvin erilaiset. Tärkeimpien epidemiologisten mittareiden asteittainen yhdenmukaistaminen on myös tärkeää.
Neuvosto ymmärtää tämän kaiken erittäin hyvin ja saa tukea levottomuudelleen niin Euroopan parlamentin 13. huhtikuuta 1999 antamasta päätöslauselmasta kuin komission tiedonannostakin, jossa käsitellään unionin toimintasuunnitelmaa huumeiden vastaiseen taisteluun vuodesta 2000 vuoteen 2004, sekä Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen 17. maaliskuuta 1999 antamasta tiedonannosta.
Huumausaineiden seurantakeskus on aina vuodesta 1998 vuoteen 2000 ulottuvasta toisesta työohjelmastaan lähtien kirjannut ensisijaiseksi tavoitteekseen yhteisten mittarien käyttöönoton ja välineiden ja toimintatapojen laatimisen, jotta voisimme verrata toisiinsa unionin alueella esiintyviä toimia, lainsäädäntöstrategioita ja toimintatapoja ja jotta voisimme perustaa olemassa olevien välineiden tietokannan, jonka avulla tietoa olisi helpompi saada ja vertailla.
Maaliskuussa 1999 huumausaineiden seurantakeskus toisti Saksan puheenjohtajiston tekemän aloitteen yhteydessä edellisvuotisen viestinsä, jonka mukaan neuvoston työryhmälle annetaan tehtäväksi tutkia, mihin toimiin olisi ryhdyttävä, jotta poliisin huumetilastoja olisi helpompi verrata toisiinsa. Olemme laatineet yksityiskohtaisen tilastoja koskevan kyselylomakkeen. Jäsenvaltioiden vastaukset muodostavat aikanaan perustan niihin yhteisiin normeihin, jotka ovat välttämättömiä tietojen keräämisen kannalta.
Sopivien rakenteiden käyttöönotto neuvostossa on jo mahdollistanut erilaiset päätelmät, joihin puheenvuoroni alussa viittasin ja jotka liittyvät vaikeuteen verrata kansallisia järjestelmiä. Puheenjohtajakautemme selkeänä tavoitteena on tukea näitä pyrkimyksiä ja huolehtia siitä, että huumekaupan vähentämiseksi tehtävässä työssä jo saavutetuille tai jatkossa saavutettaville edistysaskeleille annetaan laadullinen ja määrällinen lisäarvo.

Hulthén
Kiitän ministeriä vastauksesta, josta käy ilmi, että hänkin on päätynyt samaan tulokseen, nimittäin siihen, että tämä on ongelma. Hän ei sitä vastoin kuitenkaan tuo yhtä selkeästi esiin sitä, kuinka ongelma olisi ratkaistava. Kysehän ei ole ainoastaan siitä, että voisimme antaa selvityksiä toisillemme siitä, kuinka paljon huumeita poliisi takavarikoi, tai mitä tulli tekee, vaan kyse on erityisesti siitä tilastosta, joka koskee Euroopan nuorten parissa tapahtuvaa huumeiden väärinkäyttöä. Tämä tilasto on kaikkein kiinnostavin, koska voimme sen avulla nähdä, millaiseksi tilanne on kehittymässä, kuinka paljon väärinkäyttö on lisääntynyt ja mitä huumeita käytetään. Voimme siten myös yrittää käyttää tehokkaammin yhteisön varoja vastustaaksemme huumeiden käytön lisääntymistä. Siksi tilasto on tärkeä, koska siitä käy ilmi tilanteen kehitys.
Nykyäänhän me huijaamme todellakin tietyssä määrin toisiamme, koska tämän tilaston laatimiseen liittyvät käsitteet ovat erilaisia. Tilastojen laatimisen jälkeen kaikki tiedot kootaan yhteen Lissabonin instituutissa, ja sen jälkeen ne lähetetään ympäri Eurooppaa. Näin ollen tilastot eivät ole luotettavia eivätkä ehkä myöskään esittämämme ohjelmat. Siinä on luullakseni tehtävä myös neuvostolle.

Puhemies
Kaikella kunnioituksella minun on sanottava teille, parlamentin jäsen Hulthén, ettei puheenvuoronne jäisi ennakkotapaukseksi, että annoitte meille oikein hyviä tietoja, mutta ette kysynyt mitään, ja pyysitte puheenvuoroa lisäkysymystä varten. Neuvoston puheenjohtaja Sasin täytyy vastata olemattomaan kysymykseen, mutta hän voi yrittää, jos hän niin haluaa.

Sasi
. (SV) Kuten vastauksessani sanoin, on totta, että meillä on ongelma, joka meidän on yritettävä ratkaista. Huumausaineiden seurantakeskus on nyt ottanut tehtäväkseen laatia yhteisen metodin tilaston yhtenäistämiseksi. Sen jälkeen on kuitenkin käytävä läpi myös käytettävissä olevat voimavarat. Lisäksi täytyy olla erittäin päämäärätietoinen, kun sitten yritetään kehittää näitä menetelmiä.

Dupuis
Arvoisa puhemies, olen hieman yllättynyt neuvoston puheenjohtajan vastauksesta, koska olemme kaikki yksimielisiä tilastojen tarpeellisuudesta. Euroopan parlamentti on ilmaissut sen toistamiseen eräässä päätöslauselmassa, kuten neuvoston puheenjohtaja muistutti. Seurantakeskus on pyytänyt tilastoja useampaan otteeseen. Retox-verkkoa varten on perustettu työryhmä, mutta neuvoston puheenjohtajan vastauksen mukaan ei tiedetä vieläkään, missä vaiheessa saamme yhtenäiset tilastot.
Se on mielestäni todella tärkeää, koska meillä on 15 täysin katastrofaalista huumausainealan kansallista politiikkaa. Euroopan kansalaisten on siis kiireellisesti saatava tietää, että huumausaineiden torjuntaan myönnettävien määrärahojen korottaminen vastaa kirjaimellisesti huumausaineiden käytön lisääntymistä ja että harjoitetut politiikat ovat siis epäonnistuneet täydellisesti. Haluaisin kysyä ministeriltä, milloin voimme lopulta saada nämä yhtenäiset tilastot, joilla voidaan osoittaa kieltopolitiikan tuhoisa strategia.

Sasi
. (SV) Sallikaa minun vain lyhyesti sanoa, että asiassa mennään eteenpäin. Olemme siis ryhtyneet toimiin päästäksemme asiassa eteenpäin ja luodaksemme yhtenäisen tilaston. Tässä vaiheessa on kuitenkin mahdotonta antaa jokin tietty päivämäärä, jolloin kaikki on valmista.

Puhemies


Esko Olavi Seppänen
Kysymys nro 5 (H-0475/99):
Aihe: Yhteinen politiikka Suomen ulkoministeri puhui heinäkuussa neuvoston puheenjohtajamaan edustajana Strasbourgissa ja sanoi, että Suomen tavoitteen mukaan @unionilla on oltava yhteinen tahto, yhteinen politiikka ja yhteinen ääni@. Merkitseekö tämä sitä, että myös sotilaallisesti liittoutumaton Suomi on valmis luomaan unionille yhteisen puolustuspolitiikan, jotta unionilla olisi yhteinen tahto ja yhteinen politiikka ja yhteinen ääni?

Sasi
. Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen Seppänen tietää Kölnin Eurooppa-neuvostossa päätetyn vakaasti, että unioni osallistuu täysimittaisesti kansainväliseen toimintaan. Unionin valtioiden ja hallitusten päämiehet ilmoittivat myös aikovansa antaa Euroopan unionille tarvittavat keinot ja valmiudet hoitaa Euroopan yhteisiin turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan liittyvät tehtävänsä. Kölnin Eurooppa-neuvostossa käsiteltiin unionin valmiuksia konfliktin estämisessä ja kriisin hallinnassa. Uskottavaan sotilaalliseen kykyyn viitattiin nimenomaan kansainvälisten kriisinhallintatehtävien yhteydessä.
Eurooppa-neuvostossa korostettiin myös sitä, että unionin kriisinhallintakyvyn kehittäminen parantaisi unionin edellytyksiä osallistua kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden edistämiseen YK:n peruskirjan periaatteiden mukaisesti. Toiminta kriisinhallinnan alalla on täysin sopusoinnussa joidenkin jäsenvaltioiden puolueettomuuden tai liittoutumattomuuden kanssa. Kölnin Eurooppa-neuvoston päätelmissä todetaan nimenomaisesti, että jäsenvaltioiden erilaiseen asemaan kollektiivista puolustusta koskevien takeiden suhteen ei puututa.

Seppänen
Arvoisa puhemies, puheenjohtajavaltion edustajat ovat esittäneet erilaisissa yhteyksissä, että määräenemmistöpäätökset ollaan ottamassa käyttöön myös yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla ja ilmeisesti Kölnin jälkeen myös yhteisen puolustuspolitiikan alalla.
Kysyisin arvoisalta ministeriltä, miten puheenjohtajamaa valmistelee tällä hetkellä määräenemmistöpäätösten käyttöönottoa ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja puolustuspolitiikan aloilla?

Sasi
. Arvoisa puhemies, Suomi on puheenjohtajavaltiona valmistellut määräenemmistöpäätösten tekoa siten, että olemme lähettäneet jäsenvaltioille tiedustelun siitä, millä aloilla ne ovat valmiita lisäämään enemmistöpäätöksentekoa. Asiaa valmistellaan yhä, ja on mahdotonta vielä sanoa, tulisiko se ulottumaan ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan, mutta jos katsomme hieman valmistelun historiaa, niin täytyy sanoa, että sitovien päätösten tekeminen määräenemmistöllä esimerkiksi puolustukseen liittyvissä kysymyksissä ei ole kovin todennäköistä ainakaan kovin nopeasti.

Puhemies


Carmen Cerdeira Morterero
Kysymys nro 6 (H-0477/99):
Aihe: Çomoseksuaaleihin kohdistuvat hyökkäykset Eurooppalaiset homoseksuaalit ja lesbot ovat viime aikoina joutuneet hyökkäysten kohteeksi. Näitä hyökkäyksiä on tehty sekä Gijónissa että Lontoossa sijaitseviin homoseksuaalien kokoontumispaikkoihin, ja ne ovat aiheuttaneet useita kuolemantapauksia. Nämä teot ovat erityisen vakavia Euroopan unionin kaltaisella alueella, jossa ihmisoikeuksien suojelu on tärkeä kysymys, etenkin kun parhaillaan laaditaan Euroopan perusoikeuskirjaa.
Amsterdamin sopimuksen uuden 13 artiklan mukaan neuvosto voi toteuttaa tarvittavat toimenpiteet muun muassa sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiseksi. Tämän vuoksi tällaiset homofobiset ja vapaaseen sukupuoliseen suuntautumiseen kohdistuvat hyökkäykset edellyttävät neuvostolta selvää ja täsmällistä vastausta.
Mihin toimiin neuvosto aikoo ryhtyä tällaisten väkivaltaisuuksien ennaltaehkäisemiseksi ja estämiseksi Euroopan unionissa?

Sasi
. Arvoisa puhemies, neuvosto pitää hyvin tärkeänä perusoikeuksien suojelua. Kuten Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa määrätään, unioni perustuu jäsenvaltioille yhteisiin vapauden ja demokratian, perusoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen sekä oikeusvaltion periaatteisiin. Samassa artiklassa määrätään, että unioni kunnioittaa perusoikeuksia yhteisön oikeuden yleisenä periaatteena. Amsterdamin sopimuksen voimaantulon myötä viime toukokuun 1 päivänä EY:n perustamissopimuksen uudessa 13 artiklassa annetaan neuvostolle toimivalta sopimuksessa yhteisölle uskotun toimivallan rajoissa toteuttaa toimenpiteitä kaikenlaisen syrjinnän muun muassa sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiseksi sanotun kuitenkaan rajoittamatta sopimuksen muiden määräysten soveltamista.
Määräyksissä edellytetään komission ehdotusta ja Euroopan parlamentin kuulemista, jotta neuvosto voisi tehdä laillisen päätöksen. Neuvoston on todettava, että komissiolta ei ole tähän mennessä tullut yhtään ehdotusta, joka perustuisi edellä mainittuun uuteen 13 artiklaan. Neuvosto muistuttaa kaiken varalta, että arvoisan parlamentin jäsenen tarkoittamien hyökkäysten ja attentaattien ehkäiseminen kuuluu jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan. Ne yksin vastaavat yleisen järjestyksen ylläpitämisestä ja henkilöiden ja omaisuuden suojelusta.

Cerdeira Morterero
Haluaisin parlamentissa pitämässäni puheenvuorossa kiinnittää neuvoston huomion erääseen erittäin vakavaan asiaan. Euroopan unionin alueella, meidän alueellamme, esiintyy homoseksuaalien vastaisia asenteita ja tekoja, jotka eivät ole lainkaan suvaitsevaisia, pikemminkin fasistisia.
Eurooppa on aina ollut ensimmäisenä suojelemassa ihmisoikeuksia, rinnakkaiseloa ja suvaitsevaisuutta, jotka ovat tehneet tästä alueesta sosiaalisesti kaikkein edistyneimmän alueen, emmekä voi sallia sitä, että tällaisten hyökkäysten takia, kuten sanoitte, peräännymme vapaudesta, suvaitsevaisuudesta ja rinnakkaiselosta. Meidän täytyy tuomita pienimmätkin oireet näiden selvästi eurooppalaisten asenteiden muutoksesta. Meidän täytyy siis ryhtyä toimiin ja reagoida, jotta voimme estää kaikenlaiset hyökkäykset ihmisiä vastaan heidän moraalisen, uskonnollisen, ideologisen tai sukupuolisen vakaumuksensa takia.
Kun otetaan huomioon, että elämme historiallista aikaa Euroopan rakentamisessa ja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomisessa ennen perusoikeuskirjasta käytävää keskustelua, ja kun otetaan huomioon myös neuvostolle perustamissopimuksissa suodut valtuudet toteuttaa toimia Euroopan kansalaisten oikeuksien takaamiseksi, haluaisin tietää, miten neuvosto suhtautuu kyseisen perusoikeuskirjan sisältöön sukupuolisen vapauden ja valinnanvapauden pikemminkin kuin sukupuolisen suuntautumisen suojelun osalta.

Sasi
. Arvoisa puhemies, ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja suvaitsevaisuus ovat unionin perusarvoja, länsieurooppalaisia perusarvoja. Tässä suhteessa meidän on kaikkien tehtävä ankarasti työtä, jotta voimme kaikissa jäsenvaltioissa luoda ilmapiirin, jossa muun muassa seksuaalisiin vähemmistöihin suhtaudutaan kunnioittavasti ja arvostavasti.
Mitä säännöksiin tulee, säännöksillä voidaan jossain määrin vaikuttaa kehitykseen, mutta tässäkin tapauksessa on kyse enemmänkin asenteista. Asenteisiin voidaan vaikuttaa myös kulttuuripoliittisin ja sosiaalipoliittisin toimenpitein. Täytyy sanoa, että kaikilla yhteiskunnan sektoreilla on pyrittävä myötävaikuttamaan siihen, että ilmapiiri Euroopan kaikissa valtioissa olisi mahdollisimman suvaitsevainen.

Cashman
Paljon kiitoksia. Minusta tuntuu, että te ette ymmärtänyt kysymystä siinä kysyttiin, mihin toimiin aiotaan ryhtyä. Tiedämme, mitä on tehtävä, mutta teidän ei kannata seistä siellä ja sanoa, että ette tee mitään, ennen kuin komissio ryhtyy toimiin tai ennen kuin parlamentti ryhtyy toimiin. Tällainen toimettomuus merkitsee tosiasiassa näiden vähemmistöihin kohdistuneiden hyökkäysten hyväksymistä. Siksi annan teille toisen vastausmahdollisuuden: aikooko neuvosto ryhtyä kuulemaan jäsenvaltioita saadakseen selville maat, joissa on lesboja ja homoseksuaaleja syrjivä lainsäädäntö, joissa lesboilla ja homoseksuaaleilla ei ole tasa-arvoisia kansalaisoikeuksia ja joiden lainsäädäntö ei takaa lesbojen ja homoseksuaalien tasa-arvoista suojelua? Vasta sitten, kun olemme selvittäneet tämän asian, voimme ryhtyä soveltamaan Amsterdamin sopimuksen 13 artiklaa. Puheiden on loputtava. Verukkeiden on loputtava. Meidän on toimittava ja toimittava nopeasti, koska muussa tapauksessa parlamenttia ja sen instituutioita ei koskaan aleta arvostaa.

Sasi
. Arvoisa puhemies, haluan todeta, että lainsäädäntöperusta meillä on todellakin kunnossa, sikäli että kaikki Euroopan unionin jäsenmaat ovat Euroopan neuvoston ihmisoikeussopimuksen osapuolia. Tämä sopimus on äärimmäisen arvokas kansalaisoikeuksien, ihmisoikeuksien ja suvaitsevaisuuden kannalta. Meillä on myös unionisopimuksen 13 artikla, johon voidaan viitata näissä kysymyksissä, mutta konkreettisissa tapauksissa on huomattava, että unionilla ei ole omia poliisivoimia, vaan kansalaisten turvallisuudesta kussakin maassa vastaavat nimenomaan kansalliset hallitukset ja niiden alaiset poliisivoimat. Eri jäsenvaltioiden tilanteesta voidaan kyllä tehdä selvityksiä, mutta mielestäni tässä asiassa kuitenkin ensisijainen vastuu on ehdottomasti jokaisella jäsenvaltiolla ja sen poliittisilla päätöksentekijöillä itsellään.

Rübig
Arvoisa puhemies, väkivaltaa ja rikollisuutta vastaan on tietenkin taisteltava voimallisesti ja määrätietoisesti. Meillä kaikilla on kokemuksia siitä, että meillä Brysselissä, näköetäisyydellä parlamenttirakennuksesta, tapahtuu jatkuvasti väkivaltaisia päällekarkauksia ja että rikollisuus on siellä jatkuvasti puheenaiheena. Tosiasiassa Euroopassa ei ole vertailukelpoisia tilastoja asiasta. Jos asiaa selvittää EUROSTATin avulla, sieltä saa mitä erilaisimpia lukuja. Mielestäni tarvitsisimme tässä standardeja rikollisuuden arvioimiseksi ja tarvitsisimme vertailukelpoisia tilastoja. Esitin jo viime lainsäädäntökaudellakin neuvostolle vaatimuksen, että se ryhtyisi työskentelemään johdonmukaisesti Brysselissä toimivien virkamiesten ja Brysselin asukkaiden turvallisuuden hyväksi, enkä haluaisi jättää käyttämättä myöskään tätä tilaisuutta esittääkseni neuvostolle kunnioittavan pyynnön Brysseliä koskevan ja kaupunkirikollisuutta vastustavan turvallisuusaloitteen laatimiseksi.

Puhemies
Minun on sanottava parlamentin jäsen Rübigille, että annoin hänelle puheenvuoron lisäkysymyksen esittämistä varten.

Rübig
Esitin neuvoston puheenjohtajalle konkreettisen kysymyksen, onko hän valmis huolehtimaan siitä, että saamme tähän alaan liittyviä vertailukelpoisia tilastoja. Kysymykseni siis kuului: yrittääkö neuvosto hankkia asiasta vertailukelpoisia tilastoja?

Sasi
. Arvoisa puhemies, haluan todeta arvoisan parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen sen, että statistiikasta sinänsä on varmasti hyötyä, mutta kysymys on siinä määrin yleisluontoinen, että jos kysyjä täsmentää, minkälaista tilastoa hän haluaa, niin voin sitten myöhemmin ottaa kantaa tähän kysymykseen. Haluan kuitenkin todeta, että kyse on varsin pitkälti asenteista, ja tietysti yhteiskunnassa, jossa vastakkainasettelut ovat voimakkaita, asenteet usein helposti kovenevat. Kyse on aika pitkälti siitä minkälainen henki yhteiskunnassa vallitsee. Mitä tulee väkivallan tekoihin yleensä, Tampereella järjestetään runsaan viikon kuluttua unionin huippukokous, jonka yhteydessä on tarkoitus myös pohtia niitä keinoja, joilla rikollisuutta ja myös väkivaltarikollisuutta unionin alueella voidaan yleisesti ottaen ehkäistä.

Puhemies
Parlamentin jäsen Dupuis pyytää puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten.

Dupuis
Arvoisa puhemies, Rübigin kysymyksellä ei ollut mitään tekemistä esityslistalla olevan kysymyksen kanssa. Se oli ehkä häntä kovasti kiinnostava kysymys, mutta tässä yhteydessä hänen on esitettävä vastaavanlaisia kysymyksiä kuin muutkin parlamentin jäsenet.

Puhemies
Nyt ei ole oikea aika nuhdella uudestaan parlamentin jäsen Rübigiä. Ilmoitin hänelle jo, että lisäkysymysten on oltava asiaankuuluvia. Sitä paitsi on mielekästä, että istuntosalissa on vain yksi puhemies. Jos puhemiehiä on enemmän, haaskaamme lisää aikaa.

Ole Krarup
Kysymys nro 7 (H-0480/99):
Aihe: Tanskan osuus EKP:n omasta pääomasta Voiko neuvosto ilmoittaa, miten suuri Tanskan osuus EKP:n omasta pääomasta olisi siinä tapauksessa, että Tanska haluaa liittyä talous- ja rahaliittoon? Pyydän ilmoittamaan sekä absoluuttisen summan että prosenttiosuuden.

Sasi
. Arvoisa puhemies, Euroopan keskuspankin perussäännön 28 artiklan mukaisesti EKP:n oma pääoma on viisi miljardia euroa. EKPJ:n perussäännön 29 artiklan 1 kohdassa määrätyn EKP:n pääoman merkitsemisen jakoperusteen mukaan Tanskan pankin osuus EKP:n omasta pääomasta on 1,6709 prosenttia. Euroalueeseen osallistumattomat jäsenvaltiot maksavat EKPJ:n perussäännön 48 artiklan mukaan vain vähimmäisprosentin merkityn pääoman osuudestaan EKP:n toimintakustannuksiin osallistumiseksi, jos EKP:n yleisneuvosto niin päättää. Kyseisen artiklan nojalla euroalueen ulkopuoliset keskuspankit joutuivat maksamaan EKP:n toimintakustannuksista osuuden, joka oli viisi prosenttia niiden merkityn pääoman osuudesta. Tanskan tapauksessa summa oli 4 177 250 euroa, missä otetaan huomioon EMI:n toiminnan lakkauttamisesta saadut tulot.

Krarup
Kiitän vastauksesta ja haluaisin esittää lisäkysymyksen. Tilannehan on sellainen, että se suunnaton valta, joka Euroopan keskuspankilla on puuttua kansallisten taloudellisten toimielinten ja kansallispankkien toimintaan, on paketoitu melko arvoitukselliseen vaatimisjärjestelmään. Tunnen hyvin perussääntöjen 28 artiklan. Lisäksi on olemassa 30 artikla, joka sisältää päätöksen siitä, että varat voidaan kymmenkertaistaa valuuttavarannon avulla, siis 50 miljardiin ecuun, ja lisäksi 30 artiklan 4 kohta sisältää määräyksen siitä, että EKP voi vaatia valuuttavarantosaamisia myös sen enimmäismäärän yli, joka on asetettu 50 miljardiin ecuun. Summasta muodostuu hyvin suuri, olkoon kyse sitten Tanskasta tai muista maista, ja tämä enimmäismäärä voidaan toisin sanoen määrätä neuvoston enemmistöpäätöksellä hallintoneuvoston näkökantaan perustuen, joka myös tehdään enemmistöpäätöksenä, jolloin jokaisella maalla on se äänimäärä, johon sen varat oikeuttavat. Kysymykseni kuuluu: onko rajoja olemassa?

Sasi
. Arvoisa puhemies, minun käsitykseni mukaan - joskin täytyy sanoa, että aikaa juridiseen tarkastukseen oli varsin vähän - se on Euroopan keskuspankki, joka tekee tältä osin päätöksen.

Sjöstedt
Minäkin haluan kiittää neuvostoa vastauksista. Minulla on kaksi lisäkysymystä. Ensiksikin olen utelias tietämään, kuinka suureksi Ruotsin prosenttiosuus muodostuu, jos osallistumme yhteisvaluuttaan, mehän olemme saaneet tiedot Tanskan osalta.
Toiseksi haluan vain, että vahvistatte, että neuvosto voi jäsenvaltion tahdon vastaisesti lisätä tätä osuutta niin, että maa joutuu maksamaan enemmän, toisin sanoen, että maan on talletettava suurempi osa valuuttavarannostaan keskuspankkiin ja ettei tälle osuudelle ole mitään ylärajaa.

Sasi
. (SV) Minun on myönnettävä, että minulla ei tässä tapauksessa ole tarpeeksi aineistoa, jotta voisin vastata parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen, joka koskee Ruotsin osuutta ja tätä menettelytapaa. Pyydän, että saan palata asiaan kirjallisessa vastauksessa.

Puhemies


Gorka Knörr Borràs
Kysymys nro 8 (H-0481/99):
Aihe: Ajoverkkojen käytön vähentämisestä ja lopettamisesta annetun asetuksen 1239/98 laiminlyönti Luxemburgissa kesäkuussa 1998 kokoontunut ministerineuvosto päätti ajoverkkojen käytön lopettamisesta tonnikalan pyynnissä 1.1.2002 mennessä. Asetuksen 1239/98 mukaisesti ajoverkkoja käyttävien alusten määrää vähennetään vähintään 40 %:lla vuonna 1998 ja aluksista laaditaan luettelot vuosittain.
Mainitun asetuksen säädöksiä laiminlyödään räikeästi, luetteloiden julkistamiset myöhästyvät, ajoverkkoja käyttävien alusten määrä kasvaa, tonnikalanpyynti ja merellinen ekosysteemi kärsivät vahinkoja, koillisen Kantabrian kalastajat kärsivät vakavista taloudellisista tappioista eikä EU ota mitenkään huomioon kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) suosituksia lajin liiallisen pyynnin välttämiseksi.
Mitä toimia neuvosto aikoo tässä tilanteessa toteuttaa, jotta yhteisön lainsäädäntöä noudatettaisiin kyseisessä asiassa ehdottomasti? Aikooko neuvosto vaatia komissiota sisällyttämään ICCAT:n suositukset yhteisön lainsäädäntöön?

Sasi
. Arvoisa puhemies, neuvosto ensiksikin palauttaa mieliin, että komission toimivaltaan kuuluu seurata, noudattavatko jäsenvaltiot yhteisön lainsäädäntöä. Tämä pätee myös valvontatoimiin, joita jäsenvaltioiden on toteutettava yhteisen kalastuspolitiikan puitteissa. Neuvoston tietoon ei ole tullut neuvoston asetuksen 1239/98 soveltamisessa ilmeneviä puutteita. Neuvostoon ei ole tähän mennessä toimitettu ehdotusta niiden ICCAT:n suositusten täytäntöönpanemisesta, jotka koskevat valkotonnikalasaaliiden rajoittamista.

Knörr Borràs
Haluaisin sanoa neuvoston puheenjohtajalle ainoastaan sen, että tämä todellakin kuuluu komission toimivaltaan, mutta esitin tämän kysymyksen komissiolle, eikä komission jäsen osannut vastata minulle eilen, enkä vieläkään ole saanut vastausta.
Laiminlyöntejä on selvästikin tapahtunut, luetteloiden julkistamiset ovat myöhästyneet yli neljä kuukautta, aluksia on enemmän kuin ennen - noin 57 - 63 %, Irlannissa ja Englannissa enemmänkin -, kun niitä piti olla vähemmän, ekosysteemi on kärsinyt vahinkoja, ihmisten taloudellinen tila on kärsinyt vahinkoja, eikä ICCAT:n suosituksia sisällytetä yhteisön lainsäädäntöön.
Näin ollen kysynkin teiltä uudestaan: miten paljon lisätietoja haluatte meidän antavan komissiolle ja neuvostolle, jotta ne ryhtyisivät toimiin heti, niin ettei näin voisi jatkua?

Sasi
. Arvoisa puhemies, otamme kyllä mielellämme vastaan informaatiota. Jos sitä saamme, välitämme sen edelleen komissiolle, jotta komissio voi ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin.

Miguélez Ramos
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, olemme kaikki yhtä mieltä siitä, että valvonta on keskeinen asia kestävän kalatalouden takaamiseksi.
Niinpä neuvosto, ei siis komissio, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, hyväksyi vuonna 1998 kalavarojen säilyttämiseksi päätöksen, joka koskee niin sanottujen ajoverkkojen käytön asteittaista lopettamista.
Haluaisin kysyä neuvostolta, en siis komissiolta, miten se yleisesti ottaen arvioi tämän markkinointivuoden kehitystä; onko totta, että tämä vuosi on ollut hyvä tonnikalan kannalta, ja onko sen vuoksi vältytty Kantabrian edustalla pyytävien alusten välisiltä kiistoilta; miten monta alusta kukin maa on vähentänyt käytön lopettamisen takia; pystytäänkö tällä tavoin riittävästi vähentämään tonnikalakantoihin kohdistuvia paineita.
Lopuksi, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, haluan kysyä teiltä, merkitseekö se, että tietty määrä - ja te varmaankin kerrotte, mikä määrä - eurooppalaisia aluksia on korvannut ajoverkot toisilla tehopyyntivälineillä, tonnikalakantojen suojelun paranemista vai onko sitä vastoin havaittavissa päinvastainen vaikutus kuin toivoimme, toisin sanoen tonnikalakantoihin kohdistuvien paineiden kasvaminen.

Sasi
. Arvoisa puhemies, valitettavasti joudun toteamaan, että en todellakaan kykene vastaamaan näihin kysymyksiin. Neuvostolla ei ole käytössään tätä tilastotietoa. Tämä tilastotieto on komission käytössä, ja pyydän asianomaista parlamentin jäsentä kääntymään komission puoleen, joka voi antaa vaadittavat tiedot.

Seppänen
Arvoisa puhemies, ajoverkkoja käytetään myös Itämerellä, ja ne johtavat lohen ryöstökalastukseen. Kysyisin neuvoston edustajalta - jos hänellä ei ole tietoa tonnikalasaaliiden pienenemisestä - onko hänellä tietoa luonnonlohien kudun epäonnistumisesta Suomen ja Ruotsin välisellä Tornionjoella viimeisen vuoden aikana ja tuleeko neuvoston edustaja kiinnittämään komission edustajan huomion myös siihen, että ajoverkkokalastusta pitäisi rajoittaa myös Itämerellä eikä vain nyt mainitulla tonnikala-alueella.

Sasi
. Arvoisa puhemies, minulla on se käsitys, että ajoverkkokalastusta Itämerellä on rajoitettu, mutta tältä osin joudun kääntymään maatalousministerineuvoston puheenjohtaja ministeri Hemilän puoleen ja välittämään nämä kysymykset ja tiedot hänelle.

Puhemies
Luulen, että erotamme joissakin tapauksissa jonkin kysymyksen kansallisille parlamenteille.

María Izquierdo Rojo
Kysymys nro 9 (H-0484/99):
Aihe: Rauhansuunnitelmaa koskeva kansanäänestys Algeriassa Mikä on neuvoston arvio Algeriassa 16. syyskuuta 1999 järjestetystä rauhansuunnitelmaa koskevasta kansanäänestyksestä? Mitä toimia EU aikoo toteuttaa tämän Välimeren alueen kumppanin kanssa lähikuukausina?

Sasi
. Arvoisa puhemies, yhteiskuntasovusta ja -rauhasta 16. syyskuuta 1999 järjestetyn kansanäänestyksen jälkeen neuvoston puheenjohtajavaltio antoi Euroopan unionin puolesta julkilausuman, joka on samalla myös täydellinen vastaus parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen.

Izquierdo Rojo
Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, luulin, että tämä oli sellainen kysymys, jossa neuvosto voi viimeinkin loistaa, koska tämä asia on valtavan tärkeä Euroopan ulkopolitiikassa tällä hetkellä - äskettäin pidettiin kansanäänestys -, sillä Algeria on erittäin tärkeä maa Välimeren alueella ja suhteissamme.
Sitä vastoin neuvosto antaa vastaukseksi eräänlaisen "väistöliikkeen" , jossa viitataan ties mihin asiakirjoihin.
Tämä on parlamentin kyselytunti. Pyydän neuvoston puheenjohtajaa puhumaan suoraan, käyttämään sellaisia sanoja, joita pystyn ymmärtämään, ei byrokraattisia sanoja, ja arvioimaan, mitä mieltä neuvosto on Algeriassa äskettäin rauhan puolesta pidetystä kansanäänestyksestä.
Olkaa hyvä ja käyttäkää sellaisia sanoja, joita kansalaiset ja minä pystymme ymmärtämään.

Sasi
. Arvoisa puhemies, ehkä on parasta, että luen julkilausuman olennaiset kohdat: " Euroopan unioni on tyytyväinen Algeriassa 16. syyskuuta järjestetyn kansanäänestyksen tulokseen. Algerian kansa ilmaisi äänestyksessä kannattavansa presidentti Bouteflikan suunnitelmaa kansallisesta sovinnosta ja rauhasta. Euroopan unioni toivoo, että Algeria pääsee lopultakin eroon väkivallasta, josta sen kansalaiset ovat joutuneet kärsimään vuosien ajan ja ryhtyy kansalliseen jälleenrakentamiseen, jonka avulla saadaan aikaan taloudellisen ja sosiaalisen edistyksen edellytyksenä oleva poliittinen vakaus. Euroopan unioni vahvistaa olevansa valmis tukemaan ja edistämään Algerian uudistusprosessia erityisesti Euro-Välimeri-yhteistyöllä, johon kuuluu muun muassa Euro-Välimeri-assosiaatiosopimuksen tekemistä koskevien neuvotteluiden aloittaminen nopeasti uudelleen. Unioni pitää erittäin tärkeänä, että Algerian kanssa aloitettua poliittista vuoropuhelua jatketaan ja toteaa tyytyväisenä, että EU:n troikan kanssa järjestetään ministeritason kokous 3. marraskuuta Algeriassa."
Haluan todeta, kuten kysyjäkin totesi, että Algeria on unionin kannalta erittäin tärkeä valtio, ja pidämme myönteisenä sitä, että kansanäänestys voitiin järjestää. Olemme tyytyväisiä sen tulokseen, ja toivomme, että rauhanomainen kehitys Algeriassa voi jatkossa vahvistua.

Puhemies


Bernd Posselt
Kysymys nro 10 (H-0488/99):
Aihe: Kroatian kanssa tehtävä sopimus Missä vaiheessa Kroatian kanssa tehtävän kauppa- ja yhteistyösopimuksen sekä Phare-määrärahojen vapauttamisen valmistelut ovat tätä nykyä?

Sasi
. Arvoisa puhemies, kuten arvoisa parlamentin jäsen tietää, kauppavaihdon etuuskohtelun sekä Phare-avustusten myöntämisessä samoin kuin sopimussuhteessa noudatetaan Euroopan unionin Kaakkois-Euroopan maihin soveltamaa alueellista lähestymistapaa. Kyseiset maat ovat tietoisia kriteereistä, jotka niiden täytyy täyttää, sekä aloista, joilla unioni toivoo edistystä tapahtuvan. Neuvosto tekee säännöllisesti tilannekatsauksia edistyksestä, jota alueellisen lähestymistavan kriteereiden täyttämisessä on saavutettu.
Viimeisimmän 21. kesäkuuta 1999 tehdyn katsauksen yhteydessä neuvosto totesi, että Kroatian hallituksen ja opposition välinen poliittinen vuoropuhelu on parantunut viimeisen kuuden kuukauden aikana. Neuvoston mielestä edistyminen on kuitenkin ollut riittämätöntä demokratiakehityksen, ihmisoikeuksien ja oikeuslaitoksen riippumattomuuden alalla, erityisesti vallanjaon ja vähemmistöjen paluun osalta. Neuvosto katsoi myös, ettei hallitus ole aloittanut asianmukaisia tiedotuskampanjoita niiden henkilöiden oikeuksista, jotka haluavat palata. Arviointinsa perusteella neuvosto päätti, että Kroatiaan sovellettaisiin edelleen yksipuolista kaupan etuuskohtelua. Neuvosto totesi, että demokratiakehityksessä olisi mentävä eteenpäin muun muassa tiedotusvälineiden uudistuksen, vaaliuudistuksen ja pakolaisten paluun osalta. Se pani kuitenkin merkille tietyt myönteiset tapahtumat vaali- ja tiedotusvälineasioissa.
Neuvosto oletti, että nykyisen kehityksen jatkuessa näillä aloilla Kroatialle tarjoutuu pian mahdollisuus saada hyötyä Phare-ohjelmasta. Sopimussuhteista neuvosto totesi, että neuvottelujen aloittamista vakaus- ja assosiaatiosopimuksesta, joka on uudentyyppinen unionin Kaakkois-Euroopan maille tarjoama kahdenvälinen sopimus, käsitellään komission kertomusten perusteella, kun Kroatia on täyttänyt asiaankuuluvat edellytykset. Neuvosto aikoo käsitellä ehdollisuutta seuraavan kerran marraskuussa tänä vuonna.

Posselt
Arvoisa puhemies, jatkan suoraan samasta keskustelusta, jota kävimme komission jäsen Verheugenin kanssa Eurooppa-vaaleja edeltäneellä kyselytunnilla, ja haluaisin sanoa, että Kroatialla on tietenkin vielä parannettavaa monissa asioissa. Maahan on kuitenkin palannut paljon pakolaisia, ja se on erittäin voimakkaasti kehittyvä demokratia. Siksi haluaisin kysyä teiltä, miksi Venäjä samoin kuin Ukrainakin saavat Tacis-ohjelman ja miksi sellaisella valtiolla kuin Albania, jolla on monia ongelmia, on kauppa- ja yhteistyösopimus. Miksi Kroatialle asetetaan juuri tätä minä pelkään tiukempia kriteerejä kuin millekään muulle maalle? Phare-ohjelma ja kauppa- ja yhteistyösopimushan ovat alku sille, että maata valmistetaan jäsenyyteen, jotta se toteuttaisi uudistuksia ja avautuisi. Kysymykseni kuuluu: ettekö jo viimein voisi ottaa tämän askelen?

Sasi
. Arvoisa puhemies, haluan todeta, että samoja kriteereitä sovelletaan kaikkiin maihin. Todellakin, mitä tulee Kroatiaan, positiivista kehitystä on tapahtumassa, ja uskomme, että myös Phare-ohjelman määrärahojen osalta voidaan toivottavasti edetä melko pian.

Puhemies
Devan kysymystä nro 11 ei käsitellä, koska sen aihe on jo tämän istuntojakson esityslistalla. Tästä on ilmoitettu parlamentin jäsenelle kirjeitse.

Pierre Schori
Kysymys nro 12 (H-0497/99):
Aihe: Front National ja kulttuurinen puhdistus Front National on suorittanut kulttuurista puhdistusta (èpuration culturelle) eteläranskalaisen Orangen kaupungin kirjastoissa asettamalla pannaan järjestön mielestä epäpuhdasta kirjallisuutta. Front National osoittaa ilmeisesti pelkäävänsä sekä menneisyyttä että tulevaisuutta koskevia tietoja poistamalla kirjastoista "Antiikin Egypti" ja "EU 2000-luvun kynnyksellä" Bkirjojen kaltaisia teoksia.
Tämä väärinkäytös loukkaa sananvapautta ja kansalaisten rajoittamatonta oikeutta kulttuuriin. Tapaukselle ei ole vertailukohtia EU:ssa eikä muuallakaan demokratiaa kunnioittavissa maissa.
Mihin toimenpiteisiin puheenjohtajavaltio aikoo ryhtyä vastustaakseen tällaista kulttuurista puhdistusta ja vahvistaakseen kirjastojen asemaa demokratian ja valistuksen puolustajina?

Sasi
Neuvosto pitää perusoikeuksien suojaamista erittäin tärkeänä. Euroopan unionin perustamissopimuksen 6 artiklan mukaan unioni perustuu useisiin jäsenvaltioille yhteisiin periaatteisiin, nimittäin vapauden ja kansanvallan periaatteisiin sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen sekä oikeusvaltion periaatteisiin. Samassa artiklassa määrätään, että unionin on pidettävä arvossa perusoikeuksia yhteisön oikeuden yleisinä periaatteina. On kuitenkin otettava huomioon, että parlamentin jäsenen kysymyksessä esiin tuodut tilanteet ovat jäsenvaltioille kuuluvia kysymyksiä.
Kirjastojen ja demokratian edistämisen osalta neuvosto muistuttaa, että Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 151 artiklassa määrätään, että yhteisön panoksien, joiden tarkoituksena on tukea jäsenvaltioiden kulttuurin kehittämistä pitämällä arvossa kansallista ja alueellista monimuotoisuutta, tavoitteena on rohkaista jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä sekä tarvittaessa tukea ja täydentää niiden toimintaa, kun kyse on ensiksikin Euroopan kansojen kulttuurin ja historian tuntemuksen ja sitä koskevan tiedon levityksen parantamisesta; toiseksi Euroopan kannalta merkittävän kulttuuriperinnön säilyttämisestä ja suojaamisesta; kolmanneksi muusta kuin kaupallisesta kulttuurivaihdosta; neljänneksi taiteellisesta ja kirjallisesta luovasta toiminnasta, audiovisuaalinen toiminta mukaan luettuna.
Neuvosto hyväksyi sen vuoksi 28. kesäkuuta 1999 Euroopan parlamentin kanssa yhteispäätösmenettelyllä yhteisen kannan, kun hyväksyttiin päätös kulttuuriyhteistyön rahoitusta ja ohjelmasuunnittelua koskevan yhtenäisen välineen perustamisesta. Sitä kutsutaan Kulttuuri 2000 -ohjelmaksi.

Schori
Kiitos vastauksesta. Mielestäni parlamentin kannalta on häpeällistä, että osa sen edustajista kannattaa tällaista ideologista ja henkistä puhdistamista. Haluaisin kysyä neuvostolta, onko sen mielestä tällainen paikallisen demokratian vääristymä yhdenmukainen unionin perusarvojen kanssa.

Sasi
. (SV) Perusarvojemme osalta voidaan tässä tapauksessa todeta, että ei ole aivan kunnioitettu niitä oikeuksia, joiden pitäisi olla voimassa koko unionissa. Viime kädessä on kuitenkin aina kansallisvaltion asia taata, että ihmisoikeuksia ja muita perusoikeuksia kunnioitetaan asianomaisessa kansallisvaltiossa.

Puhemies


Gerard Collins
Kysymys nro 13 (H-0499/99):
Aihe: Syrjäiset saarialueet Aikooko neuvosto täsmentää Suomen puheenjohtajakauden aikana tavoitteen 1 ja 2 syrjäisiä saarialueita koskevaa politiikkaansa mitä tulee infrastruktuuriin, maatalouteen ja työllisyyteen?

Sasi
. Arvoisa puhemies, hyväksyessään viime kesäkuussa rakennerahastoja koskevan uuden säännöstön neuvosto määritteli perusasetuksessa ensisijaiset tavoitteet, yleiset periaatteet ja ohjelmointimenettelyt kaudeksi 2000 - 2006. Eri rahastoja koskevissa erillisissä asetuksissa neuvosto määritteli kutakin rahastoa koskevat säännöt ja erityisesti niiden toiminta-alat. Koska neuvosto antoi säännöstön soveltamisen komission tehtäväksi, neuvosto ei ole toimivaltainen määrittelemään tavoitteiden 1 ja 2 alueita koskevia alakohtaisia strategioita, jotka perustuvat kyseiseen säännöstöön.

Collins
Haluan kiittää neuvoston puheenjohtajaa hänen vastauksestaan. Lisäkysymykseni on kaksiosainen.
EU:n syrjäisten alueiden ja saarialueiden taloudellinen ja sosiaalinen tilanne vaihtelee huomattavasti. Vientikustannukset ja markkinoiden aiheuttamat lisäkustannukset ovat suuri haitta näille alueille. Haluaisin tietää, millaisen sitoumuksen neuvoston puheenjohtaja on valmis esittämään siitä, että syrjäisten alueiden ja saarialueiden, Atlantin rannikolla olevat alueet mukaan luettuina, auttaminen asetetaan EU:n politiikoissa aina erityisen tärkeään asemaan.
Syrjäisillä alueilla ja saarialueilla on omat erityispiirteensä ja maantieteelliset ominaisuutensa, jotka on otettava huomioon Euroopan unionissa varsinkin infrastruktuurien ja työllisyysnäkökohtien osalta. Infrastruktuurien kehityksen keskittäminen suurimpiin kaupunkeihin ei saa tapahtua muiden alueiden kustannuksella. Haluaisin tietää, miten neuvosto suhtautuu tähän asiaan.

Sasi
. Arvoisa puhemies, ensinnäkin rakennerahastoja koskevat uudet säännökset on hyväksytty viime kesäkuussa ja tietysti siinä yhteydessä on tehty asianmukaiset päätökset. Mitä tulee saaristoalueisiin yleensä, voidaan todeta, että kun unionissa on puhuttu jälkeenjääneistä alueista, muun muassa useissa huippukokousten päätelmissä ja muissakin julkilausumissa, on kiinnitetty erityistä huomiota juuri saarialueisiin.

Puhemies


Collins on ottanut nimiinsä Pat the Cope Gallagherin
kysymyksen nro 14 (H-0501/99):
Aihe: Verovapaa kauppa Aikooko neuvosto esitellä strategiansa, jolla se tukee Irlannin lentokenttiä, satamia, lentoyhtiöitä ja matkustajaliikenteestä vastaavia laivayhtiöitä niiden yrittäessä selvitä verovapaan kaupan päättymisen aiheuttamista tulonmenetyksistä? Kuinka neuvosto aikoo suojella kuluttajaa lipunhintojen korotuksilta, suojella ja lisätä työpaikkoja sekä tukea elintärkeiden infrastruktuurien kehitystä nyt, kun verovapaiden hyödykkeiden myynti ei enää ole mahdollista?

Sasi
. Arvoisa puhemies, neuvoston 1992 tekemän päätöksen mukaan yhteisön sisällä matkustaville tarjottava verovapaa myynti ei sovellu sisämarkkinoihin, joilla ei ole verotuksellisia rajoja. Neuvosto kuitenkin päätti vuonna 1992 säilyttää väliaikaisesti verovapaiden myymälöiden tilanteen ennallaan kesäkuun 1999 loppuun.
Neuvosto katsoo, että on ensisijaisesti jäsenvaltioiden tehtävä lievittää sekä niitä sosiaalisia vaikutuksia kyseiselle alalle että niitä rajaseutujen alueellisia ongelmia, joita verovapaan myynnin lakkauttamisesta saattaa aiheutua. Jäsenvaltioiden käytettävissä olevat yhteisön välineet verovapaan myynnin lakkauttamisen mahdollisten seurausten käsittelemiseksi on esitelty komission 17. helmikuuta 1999 neuvostolle antamassa tiedonannossa.

Collins
Ymmärtääkö neuvoston puheenjohtaja, että verovapaan kaupan lopettaminen jäsenvaltioiden enemmistön kannan vastaisesti on tuhonnut lentokenttien, lentoyhtiöiden ja matkustajaliikenteestä vastaavien laivayhtiöiden pyrkimykset pitää lippujen hinnat alhaisina? Sitoutuuko neuvosto pitämään kiinni tilanteen arvioimista koskevasta päätöksestä ja pyytämään komissiota varmistamaan, että tavoitteen 1 alueella sijaitsevat lentokentät ja tavoitteen 1 siirtymävaiheessa olevat alueet eivät joudu kärsimään verovapaan kaupan päättymisen aiheuttamista tulonmenetyksistä, jotka johtavat väistämättä kuluttajahintojen korotuksiin sekä lentoyhtiöiden, laivayhtiöiden, satamien ja lentokenttien tulonmenetyksiin ja uhkaavat työpaikkoja tällä alalla ja pienyrityksissä, jotka ovat toimittaneet verovapaisiin myymälöihin monenlaisia hyödykkeitä?

Sasi
. Arvoisa puhemies, ensinnäkin omakohtaisesti olen voinut havaita, että useimmat suuremmat lentokentät voivat varsin hyvin vielä tax free -myynnin loppumisesta huolimatta. Kuten vastauksessani totesin, katsomme, että on ensisijaisesti kunkin jäsenmaan oma asia pyrkiä lieventämään niitä taloudellisia ja muita ongelmia, lähinnä työllisyysongelmia, joita aiheutuu siitä, että tax free -myynti on loppunut.

Puhemies
Kysymys nro 15 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.

Brian Crowley
Kysymys nro 16 (H-0505/99):
Aihe: EU:n uusi köyhyydenvastainen ohjelma Kuten neuvosto tietää, Maastrichtin sopimuksen yhteydessä ei saavutettu mitään kehitystä kohti uuden köyhyydenvastaisen ohjelman hyväksymistä.
Aikooko neuvosto Amsterdamin sopimuksen tultua nyt voimaan pyrkiä kattavaan köyhyydenvastaiseen EU:n ohjelmaan, ja missä määrin se tukee asuntojen tarjoamiseen ja kodittomiin liittyviä EU:n toimia?

Sasi
. Arvoisa puhemies, neuvosto suhtautuu myönteisesti niihin uusiin mahdollisuuksiin sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi, jotka se sai sosiaalisiin määräyksiin kuuluvan 137 artiklan 2 kohdan myötä Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan. Näissä puitteissa neuvosto voi nyt toteuttaa toimenpiteitä jäsenvaltioiden välisen yhteistyön edistämiseksi. Näin ollen se tukee sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi sellaisia aloitteita, joilla pyritään parantamaan tiedon saantia, kehittämään tiedon ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa, edistämään innovatiivisia lähestymistapoja ja arvioimaan kokemuksia.
Koska päätettävät ja toteutettavat toimenpiteet tällä alalla ovat erittäin arkaluontoisia, lainlaatija on sijoittanut alan yhteispäätösmenettelyn piiriin, jolloin myös Euroopan parlamentti toimii lainsäätäjänä. Tähän mennessä neuvosto ei ole saanut komissiolta ehdotuksia, jotka koskisivat kysymyksessä mainittuja erityisongelmia.

Crowley
Haluaisin kiittää ministeriä hänen vastauksestaan. Tiedän, miten vaikea aihepiiri tämä on aikaisemmin ollut neuvostolle. Parlamentin hyvin vakaa enemmistö kannattaa kuitenkin sen käsittelemistä Euroopan tasolla, ei vain parhaiden käytäntöjen vaihtamiseksi tai yhteistoimintamenettelyjen yhteydessä, joita kannatamme, vaan myös hyödyntääksemme joitakin aikaisemmin käytössä olleita ohjelmia, erityisesti köyhyydenvastaisia Poverty I ja Poverty II -ohjelmia ja niiden ruohonjuuritasolta lähtevää ongelmanratkaisutapaa. Euroopan yhteisössä on jo tällä hetkellä vastaavia aloitteita, kuten Leader- ja Urban-ohjelmat, joissa tämä ruohonjuuritasolta lähtevä menetelmä on osoittautunut toimivaksi, ja sillä on ratkaistu joitakin esille tulleita ongelmia.
Kysyisin puheenjohtajalta, olisiko hän halukas tekemään neuvoston tasolla aloitteen, jossa pyydettäisiin komissiota laatimaan uusi köyhyydenvastainen ohjelma, jossa hyödynnetään sitä, mikä oli parasta aikaisemmissa ohjelmissa, mutta josta se tekisi todellisen ohjelman sen sijaan, että asiantuntijat vain vaihtavat ajatuksia tai että järjestetään kokouksia unionin eksoottisissa paikoissa.

Sasi
. Arvoisa puhemies, haluan todeta kysymyksen johdosta, että senkaltaisilla ohjelmilla, joita tähän mennessä on toteutettu, on tuskin merkittävää vaikutusta unionin alueella. Tästä syystä neuvoston mielestä tulisi löytää uusi lähestymistapa tämän asian hoitamiseksi.

Puhemies


Jonas Sjöstedt
Kysymys nro 17 (H-0511/99):
Aihe: Neuvoston kokousten avoimuus Suomen hyvänä tavoitteena puheenjohtajakaudellaan on ollut, että suuri osa neuvoston kokouksista pidettäisiin avoimina siten, että yleisö ja tiedotusvälineet voisivat seurata kokouksia. Miten puheenjohtajavaltio on onnistunut tavoitteessaan tänä aikana? Kuinka suuri osa kokouksista on ollut kokonaan tai osittain avoimia? Jos puheenjohtajavaltio ei ole onnistunut aikomuksessaan kokousten avoimuuden suhteen, mitkä jäsenvaltiot ovat vastustaneet ja estäneet avoimuutta?
Kiinnostava kysymys tämän istunnon päätteeksi. Neuvoston puheenjohtaja Sasilla on puheenvuoro.

Sasi
. (SV) Neuvosto on puheenjohtajavaltion aloitteesta hyväksynyt todellakin melko kattavan luettelon kysymyksiä, joista on käytävä julkista keskustelua meneillään olevan puolivuotiskauden aikana. Nämä kysymykset pyörivät saman aiheen ympärillä: " Uuden vuosituhannen Euroopan on oltava vahva ja avoin."
Puheenjohtajavaltio on lisäksi ottanut tehtäväkseen parantaa julkisten keskustelujen tasoa ja lisätä niiden herättämää kiinnostusta, muun muassa valmistelemalla keskusteluja paremmin. Puheenjohtajavaltio jakaa sen vuoksi ennen jokaista julkista keskustelua keskustelupohjan, jossa on luettelo jäsenvaltioille ja komissiolle esitettävistä kysymyksistä, jotka toimivat keskustelun lähtökohtana. Tämän toimintatavan lopullinen arviointi on liian aikaista. Tämän periaatteen mukaan käytyjen julkisten keskustelujen osalta voidaan kuitenkin todeta, että alku on ollut tyydyttävä.
Mitä tulee parlamentin jäsenen esittämään kysymykseen tiettyjen jäsenvaltioiden suhtautumisesta näihin puheenjohtajiston tekemiin aloitteisiin, pitää korostaa, että neuvosto on hyväksynyt ne yksimielisesti.

Sjöstedt
Haluan kiittää ministerineuvostoa vastauksesta. Puheenjohtajavaltio Suomi on tehnyt aivan erinomaisen aloitteen neuvoston työn avoimuuden lisäämisestä. Se on todella myönteistä, ja sitä on odotettu pitkään. Demokratian perusoikeuksiinhan kuuluu mahdollisuus valvoa suoraa lainsäädäntötyötä ja siten myös mahdollisuus vaatia poliittista vastuun ottamista.
Lisäkysymykseni kuuluu, ovatko mitkään neuvoston kokoukset olleet joskus avoimia alusta alkaen aina siihen asti, kun asioista on tehty päätöksiä. Vai onko avoimuus liittynyt vain esityslistan tiettyihin kohtiin? Onko teille jossain puheenjohtajakautenne vaiheessa esitetty vastaväitteitä, joiden vuoksi jokin neuvoston kokous ei olisi ollut niin avoin kuin olitte toivoneet?

Sasi
. (SV) Vastaan kieltävästi ensimmäiseen kysymykseenne, jossa tiedustelitte, onko koko kokous joskus ollut avoin. Olemme aina käsitelleet jotain ohjelmakohtaa avoimesti, mutta muuten kokous on ainakin tähän asti ollut suljettu ja niin tulee olemaan Suomen puheenjohtajakauden loppuun asti.
Mikä olikaan toinen kysymyksenne?

Sjöstedt
Toinen kysymykseni kuului, onko jossain tapauksessa käynyt niin, että te olisitte toivonut suurempaa avoimuutta, mutta jokin yksittäinen jäsenvaltio on jossain puheenjohtajakautenne vaiheessa estänyt sen ja käyttänyt veto-oikeutta avoimuutta vastaan.

Sasi
. (SV) Voidaan sanoa, että käytäntönä on ollut, että puheenjohtajavaltio on päättänyt siitä, mitä ohjelmakohtia käsitellään avoimesti. Tietääkseni kaikki maat ovat hyväksyneet tämän. Tietyissä tilanteissa olemme saattaneet neuvotella muiden jäsenvaltioiden kanssa, mutta periaatteessa on noudatettu puheenjohtajavaltion tekemiä päätöksiä. Tietääkseni muiden jäsenvaltioiden kanssa ei ainakaan tähän mennessä ole syntynyt ongelmia.

Puhemies
Tiedätte jo, parlamentin jäsen Sjöstedt, että neuvoston puheenjohtaja Sasilla on harkitsevan miehen maine. Luulen, että hän on kertonut teille kaiken sen, minkä hän pystyy, ja kiitämme neuvoston puheenjohtaja Sasia hänen henkisistä ja fyysisistä ponnisteluistaan tänä iltapäivänä. Onnittelen myös itseäni, koska olemme päättäneet istunnon ajoissa, hyvässä sovussa neuvoston kanssa.
Koska neuvoston kyselytunnille varattu aika on kulunut, kysymyksiin 18 - 27 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto päättyi klo 19.30.)
SISÄLTÖ
ISTUNTO KESKIVIIKKONA 6. LOKAKUUTA 1999 5
Turkin ja Euroopan unionin suhteiden tila 6
Lähi-idän rauhanprosessi 22
ÄÄNESTYKSET 31
Vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen avaaminen 45
Tervetulotoivotukset 47
Vuosituhannen vaihteen neuvottelukierroksen avaaminen (jatkoa) 48
Ilmastonmuutokset 66
Kyselytunti (neuvosto) 76

