Valkoinen kirja eurooppalaisesta viestintäpolitiikasta (keskustelu)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Herrero-Tejedorin laatimasta kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan mietinnöstä aiheesta valkoinen kirja eurooppalaisesta viestintäpolitiikasta.
Luis Herrero-Tejedor 
esittelijä. - (ES) Arvoisa puhemies, kun komission jäsen Wallström esitteli Euroopan parlamentille valkoisen kirjan eurooppalaisesta viestintäpolitiikasta ja sain tietää, että minulla olisi kunnia toimia valkoista kirjaa koskevan mietinnön esittelijänä, eräs Euroopan parlamentissa työskentelevä toimittajaystäväni totesi, että minun olisi parasta laatia erittäin lyhyt mietintö, jossa olisi vain yksi kohta. Se kuuluisi seuraavasti: "Arvoisa komission jäsen Wallström, tämä valkoinen kirja kelpaa vain hyllyn koristeeksi, sillä vaikka sen sisällön tarkoitus on hyvä, se on hyödytön."
Vastasin ystävälleni: "Minusta olet epäreilu. Komission jäsen Wallström yrittää mielestäni luoda hyvää tiedotus- ja viestintäpolitiikkaa ja lisäksi - pidä vain minua hyväuskoisena - hän on osoittanut monta kertaa sen olevan hänen tavoitteensa. Ongelmana on, etteivät olosuhteet ole tällä hetkellä otolliset tällaisen tiedotus- ja viestintästrategian organisoinnille Euroopan unionissa."
Miksi näin? Siksi, ettei tällä hetkellä ole oikeusperustaa tiedotus- ja viestintästrategian organisoinnille eikä näin ollen toimien laatimiselle ja niiden asianmukaiselle valvonnalle.
Meidän olisikin mentävä hieman pidemmälle - kuten esitän mietinnössäni - ja yritettävä saada nykyistä asiaintilaa muuttumaan, sillä aina, kun tiedotus- ja viestintästrategiasta keskustellaan, annetaan vain vino pino yleisiä suosituksia, joilla ei saada mitään aikaan. Meidän on yritettävä saada aikaan jotakin, jota meillä ei vielä ole. Meidän on luotava oikeusperusta, jonka avulla voimme toimia jatkossa paljon tehokkaammin.
Pohtiessani asiaa huomasin, että oikeusperusta voidaan laatia vain yhdellä tavalla: soveltamalla perustamissopimuksen 308 artiklaa.
Kun minulle selvitettiin, millaisin edellytyksin kyseistä artiklaa voitaisiin soveltaa, minulle tuli kiusaus sanoa: "Se on mahdotonta. Emme pysty millään tekemään sitä." Kolmen edellytyksen on täytyttävä, ja niiden on erittäin hankalaa täyttyä yhdessä: ensinnäkin komission on esitettävä pyyntö, toiseksi parlamentin on suostuttava siihen ja kolmanneksi - tämä on hankalin kaikista - neuvoston on hyväksyttävä se yksimielisesti.
Puhuin komission jäsenelle Wallströmille, ja hän kertoi komission olevan suostuvainen asiaan. Puhuin kaikille varjoesittelijöille, ja he sanoivat parlamentin ehkä olevan suostuvainen. Toimielinten yhteistyöryhmässä meillä oli tilaisuus kuulla, mitä mieltä tilaisuudessa neuvostoa edustanut ministeri oli asiasta. Hän totesi, ettei pysty takaamaan neuvoston yksimielisyyttä, sillä sellainen asia ei ole hänen vallassaan, mutta ainakin hän pystyisi toteamaan uskovansa, että yksimielisyyteen saatettaisiin päästä.
Kaikki osaset on näin ollen saatu nyt kokoon, eikä tätä todennäköisesti tapahdu myöhemmin uudelleen. Politiikassa on tärkeintä käyttää kussakin hetkessä tarjoutuvat tilaisuudet hyväksi.
Tämä tilaisuus ei todennäköisesti toistu jatkossa: meillä on oiva tilaisuus parantaa asioita, luoda oikeusperusta. Tämä ei tarkoita, että kyseessä olisi kaikkeen tepsivä ihmelääke, mutta se on kuitenkin selkeä edistysaskel. Meillä on vain kaksi vaihtoehtoa: joko hyväksymme sen tai hylkäämme sen. Ehdotan, että hyväksymme sen.
Hyvä jäsen Prets, Christa, pyydän sinua auttamaan minua, sillä tiedän jäsen Corbettin puheen perusteella, että puolueenne aikoo äänestää 308 artiklan soveltamista vastaan. Jäsen Corbettin mielestä oikeusperustan aikaansaamiseen on toinenkin tapa. Toista tapaa ei ole. Tai jos on, kertokaa ihmeessä siitä minullekin. Meidän pitää neuvotella siitä. Meidän pitää keskustella siitä. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta ei ole esittänyt tarkistusta, jossa tarjottaisiin vaihtoehtoa. Mietinnön varjoesittelijä Gérard Onesta, jota kiitän puhumisesta Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmän puolesta, on oivaltanut, että tilaisuus on nyt, ja myöntänyt, että se on syytä käyttää hyväksi.
Sinähän tiedät, Christa, että vain yksi jäsen vastusti kulttuuri- ja koulutusvaliokunnassa tätä mietintöä, jossa esitetään 308 artiklan soveltamista. Koetetaan käyttää sitä hyödyksi. Tämä ei ole ideologinen kysymys. Olen kiitellyt vuolaasti komission jäsentä Wallströmiä, joka ei edusta puoluettani, sillä minusta hän toimii oikein.
Haluan kiittää jäsen Bonoa, sillä hän toimi kulttuuri- ja koulutusvaliokunnassa Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän varjoesittelijänä. Tiedän, että auttaisitte minua, jos suinkin voisitte. Tiedän myös, että ryhmäkuri pakottaa kuitenkin ajoittain hyväksymään sellaisia näkemyksiä, jotka eivät ole oikeita.
Pyydän teitä pohtimaan asiaa nyt ennen äänestystä, niin että mietintö voidaan hyväksyä. Pyydän teitä hartaasti tekemään näin. Tämä ei ole ideologinen kysymys. Tämä on poliittinen kysymys. On kyse ajoituksesta. Nyt tai ei koskaan - jatkossa se olisi äärimmäisen vaikeaa.
Tämä on paras keino tehdä politiikasta sellainen kuin haluamme siitä tulevan. Muutoin me, tänään täällä läsnä olevat kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan jäsenet, tapaamme joka vuosi ja meille esitellään joukko hyviä aikomuksia, jotka käyvät hyvin kalliiksi ja joista kerromme komission jäsenelle vasta viime hetkellä, jolloin kontrolli on mennyt. Emme oikein olisi selvillä, miten varat käytetään ja mitä niillä saadaan aikaan. Kiertäisimme vain samaa noidankehää.
Hyvät jäsenet Bono, Prets ja Badia i Cutchet, te olette näköjään täällä. Olette kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan jäseniä. Keskustelimme mietinnöstä ja hyväksyimme sen valiokunnassa. Vain yksi ääni esitettiin vastaan. Jäsen Corbettin tarkistus ei mennyt läpi perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa. Vaihtoehtoa ei ole esitetty.
Tarttukaamme nyt meille tarjoutuvaan poliittiseen tilaisuuteen. Pyydän tätä teiltä hartaasti.
Margot Wallström
komission varapuheenjohtaja. (EN) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa kiittämällä esittelijä Herrero-Tejedoria ahkerasta työstä, mietinnön myönteisestä sävystä ja komission ajatusten saamasta tuesta. Minun on kuitenkin todettava, että toivon hänen ystävänsä olevan parempi toimittaja kuin EU:n toimielinten asiantuntija.
Kun komissio antoi valkoisen kirjan helmikuussa, se totesi aikovansa kääntää uuden lehden Euroopan unionin ja kansalaisten välisessä viestinnässä. Näkemyksemme mukaan uudesta viestintäpolitiikasta olisi tehtävä yksinpuhelun sijaan vuoropuhelua. Euroopan unionille olisi saatava korvat. Toimielinkeskeisestä viestinnästä olisi siirryttävä kansalaiskeskeiseen viestintään, joka perustuu ihmisten perusoikeuteen saada tietoa ja tulla kuulluiksi. Bryssel-keskeisestä viestinnästä olisi siirryttävä hajautetumpaan toimintatapaan, ja siitä tehtäisiin apuvälineen sijaan todellista Euroopan unionin politiikkaa, samanarvoista EU:n muiden politiikkojen kanssa. Siitä tulisi siis oma politiikan alansa.
Tästä pääsenkin suoraan viestintäpolitiikan oikeusperustaan, jonka myönnän olevan hyvin hankala ja ristiriitainen kysymys. Oikeusperustan avulla toimemme saisivat legitiimiyttä ja luotaisiin sitoumus. Siihen koottaisiin myös periaatteet, joiden pohjalta tiedonanto laadittiin.
Komissio ehdotti kansalaisten peruskirjaa eli käytännesääntöjä, kuten me sitä kutsuimme. Toimielimet ja jäsenvaltiot voisivat sitoutua siihen vapaaehtoisesti.
Mietinnössä esitetään jokseenkin erilaista toimintatapaa. Komissiota kehotetaan laatimaan luonnos toimielinten väliseksi sopimukseksi. Siinä kehotetaan komissiota myös tutkimaan mahdollisuutta käynnistää EY:n perustamissopimuksen 308 artiklaan perustuva, Eurooppaa koskevaa tiedotusta ja viestintää käsittelevä todellinen yhteisön ohjelma.
Komissio on halukas suositustenne mukaisesti tutkimaan kaikkia mahdollisuuksia, jotta yhteisille toimille löytyy kunnollinen pohja, kansalaisten peruskirjasta muodolliseen oikeusperustaan. Tuen erittäin mielelläni näitä ajatuksia, jotta toimillemme saadaan legitiimiys.
Olen iloinen havaitessani, että mietinnössä tunnustetaan, miten tärkeää kansalaisvalistus ja kansalaisten osallistuminen päätöksentekoon ovat. Siinä kehotetaan komissiota varmistamaan yleisön kuuleminen politiikan laadinnan varhaisessa vaiheessa. Kantaan yhtyy myös suuri osa kansalaisyhteiskunnan edustajista. Toimia tullaan taatusti tekemään tältä osin.
Olemme kaikki erittäin hyvin perillä tiedotusvälineiden - lehdistön, television, radion ja Internetin - tärkeästä roolista nykypäivän demokratiassa. Tiedämme kaikki, että suuri osa viestintävajeesta johtuu siitä, että EU-asiat jäävät melko toissijaisiksi ja niitä tulkitaan usein väärin tiedotusvälineissä.
Haluan tehdä asiat selviksi, sillä pyysitte komissiota määrittelemään mahdollisimman tarkasti, minkä roolin se haluaisi antaa tiedotusvälineille. Ongelmaa ei voi kuitenkaan ratkoa tältä kannalta käsin. Tiedotusvälineillä voi olla ainoastaan demokraattisen perinteemme niille sanelema rooli: niiden on tiedotettava kansalaisille riippumattomalla, moniarvoisella ja kriittisellä tavalla yhtälailla EU-asioista kuin kotimaansakin asioista. Ongelmana on, miten luodaan edellytykset tätä varten. Tämä onkin teemana sidosryhmien konferenssissa, joka järjestetään joulukuussa Helsingissä valkoisen kirjan seurantatoimena.
Valkoisen kirjan toisena keskeisenä aiheena on yleisen mielipiteen selvittäminen. Yhteiskunnissamme tapahtuu ennennäkemättömiä muutoksia sisäisen liikkuvuuden, maahanmuuton ja globalisoitumisen lisääntyessä. Yleistä mielipidettä on entistä vaikeampi määritellä ja selvittää. Kolmenkymmenen viime vuoden ajan Eurobarometrin selvitykset ovat olleet erittäin hyödyllinen väline yleisen mielipiteen, näkemysten ja suuntausten mittaamiseksi. Mielestämme paljon enemmän voidaan kuitenkin tehdä. Huomaan teidän suhtautuvan epäillen Euroopan julkisen mielipiteen seurantaryhmää koskevaan ehdotukseemme. Voimme kuitenkin omaksua käytännönläheisemmän lähestymistavan asiaan tai edetä askel askeleelta. Esimerkiksi ajatus asiantuntijaverkoston perustamisesta parhaiden käytänteiden vaihtamiseksi ja synergiaetujen hyödyntämiseksi sai paljon tukea julkisissa kuulemisissa.
En puutu lukuisiin muihin kysymyksiin, joita käsittelette aiheellisesti kattavassa mietinnössänne, kuten jäsenvaltioiden rooliin, alueellisen ja paikallisen tason merkitykseen, jäsenvaltioiden parlamenttien osallistumiseen tai puolueiden vastuutehtäviin. Nämä ovat kaikki tietysti tärkeitä asioita. Olemme pääasiassa yhtä mieltä näistä kysymyksistä. Olenkin hyvin iloinen siitä, että pystyn toimivaltuuksieni rajoissa laatimaan konkreettisia ehdotuksia, jotka auttavat näiden yhteisten pyrkimysten toteuttamista.
Mietintönne on virstanpylväs valkoisesta kirjasta alkaneessa prosessissa. Siinä rohkaistaan vahvasti etenemään toimielintemme välisen, entistä tiiviimmän yhteistyön pohjalta. Komissio antaa loppukertomuksen valkoisesta kirjasta ensi keväänä. Siinä esitetään joukko konkreettisia ehdotuksia, joiden pohjalta olisi laadittava käytännön toimintasuunnitelmia. Meillä on vielä pitkä ja kivinen tie kuljettavana, mutta luotan siihen, että teidän tuellanne saamme todella muutettua tapaa, jolla Euroopan unioni viestii kansalaisten kanssa niin, että kansalaisille annetaan todellinen mahdollisuus sanoa sanottavansa ja että heitä kuunnellaan. EU:n viestintäpolitiikalla voidaan vahvistaa demokratiaa. Odotan innolla siitä käytävää keskustelua.
Michael Cashman 
kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausunnon valmistelija. - (EN) Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää, mutta käytettävissäni olevan minuutin aikana haluan keskittyä suoraan siihen, mitä meidän olisi tehtävä. Meidän olisi tutkittava tapaa, jolla viestimme kansalaisten kanssa. Meidän olisi toisin sanoen käytettävä ehdottoman selvää kieltä. Kielen on oltava helppotajuista, yksinkertaista, selkeää ja tarkkaa. Ei ole mitään hyötyä puhua välineistä ja barometreistä. Ihmiset kyllästyvät kuuntelemaan. Meidän on oltava innostuneita siitä, mitä teemme ja miten sen teemme.
Tämä on eittämättä kaikkein onnistunein Euroopan unionin toimielimistä, ja siltikin meitä kritisoidaan ja puolustamme itseämme vain harvoin. Jäsenvaltioita on 25, ja niiden poliittiset vakaumukset ja kulttuurit eroavat toisistaan. Ne tekevät yhdessä työtä 450 miljoonan kansalaisen yhteiseksi hyväksi - kerrassaan loistavaa! Mutta myymmekö ja markkinoimmeko tekemisiämme tehokkaasti? Emme. Varmistammeko, että jäsenvaltioiden parlamentit hoitavat valvontatehtävänsä? Emme. Me vain peräännymme ja tyydymme ottamaan kritiikin vastaan.
Varastan ajasta vielä neljä sekuntia. Kehotan komissiota edistämään ehdotustaan asetuksen (EY) N:o 1049/2001 tarkistamiseksi. Tätä ei sisälly mietintöön. Se on hyväksytty komission työohjelmassa. Meitä voidaan pitää vastuullisina ja voimme toimia tehokkaasti vain, jos ihmiset tietävät, mitä teemme heidän hyväkseen.
Gérard Onesta 
Arvoisa puhemies, perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on ilmaissut selkeästi kannattavansa EU:n viestintäpolitiikkaa, ja se kiittelee komission jäsenen Wallströmin työtä. On todella korkea aika saada tällainen politiikka käyttöön - ainakin Eurobarometrin selvitysten perusteella toimielinten ja kansalaisten odotusten väliset erot ovat suuria. Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta on tyytyväinen myös siihen, että komissio painottaa kaksisuuntaista viestintää. Tämä on pitkälti uusi lähtökohta, jossa toimielimet puhuvat kansalaisille ja kansalaiset toimielimille.
Ongelmana on, että julistettuaan tämän erinomaisen periaatteen valkoisen kirjan alussa komissio on yrittänyt määrittää melko epätoivoisesti käytännön tapoja, joilla kansalaiset voisivat saada sanottavansa sanottua. Arvoisa komission jäsen, tämä on ehkäpä ehdotuksenne suurin puute. Teille voisi olla hyödyksi lainata parlamentin ehdotuksia, esimerkiksi sitä, jossa esitetään avoimen kansalaisfoorumin perustamista - kuulemismekanismia, jota kokeillaan vuonna 2007.
Valiokuntamme ei vastusta periaatteessa uutta toimielintenvälistä välinettä, mutta se pyytää tutkimaan huolellisesti tällaisesta välineestä johtuvat takeet ja velvoitteet. Se painottaa lisäksi, että kansalaisten tiedonsaantiin liittyvät oikeudet on jo määritelty perusoikeuskirjassa ja että parlamentin valtaoikeuksia, erityisesti sen oikeutta puhutella vapaasti koko unionin kansalaisia, on joka tapauksessa kunnioitettava.
On myös oleellista ottaa huomioon Euroopan unionissa käydylle keskustelulle ominainen rytmi, joka on täysin kansallisista asialistoista erillinen. Tältä osin toistamme, että haluamme käydä asiasta täysistuntokeskustelun vuosittain täällä parlamentissa. Kannatamme uuden tekniikan käyttöä, kunhan digitaalista kuilua ei synny niiden välille, joilla on mahdollisuus käyttää nykyaikaista tekniikkaa, ja niiden välille, joilla ei sitä ole . Lisäksi kumppanuudet kansalaisyhteiskunnan, eurooppalaisten puolueiden ja toimittajien välillä olisi mielestämme asetettava selvemmin arvojärjestykseen, mutta tiedotusvälineiden riippumattomuutta olisi tietenkin kunnioitettava täysin. Menemme jopa niin pitkälle, että ehdotamme vallankumouksellisesti paikallisen eurooppalaisen hallintoverkoston perustamista tuomaan Brysseliä lähemmäs kansalaisia.
Lausunnossani ei puututa lainkaan oikeusperustaan. Perusoikeus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta ei halunnut ottaa kantaa 308 artiklaan. Valiokunta päätyi äänestyksessä hyvin täpärästi vastustamaan viittausta kyseiseen artiklaan. Samoin hyvin täpärästi - jäsen Duffin ansiosta - se päätti kuitenkin olla sulkematta virallisesti pois 308 artiklan käyttämistä, ymmärtäköön tämän ken parhaiten taitaa. Keskustelu oikeusperustasta on siis edelleen täysin auki. Henkilökohtaisesti kannatan taktisista syistä varauksetta esittelijä Herrero-Tejedorin ehdotuksia. Kiitän esittelijää avoimuudesta sekä hyväntuulisesta ja rakentavasta suhtautumistavasta.
Doris Pack
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, olen itse asiassa iloinen siitä, että tiedotuspolitiikkaa koskeva keskustelu käydään välittömästi Euroopan oikeusasiamiestä koskeneen keskustelun jälkeen, sillä oikeusasiamiehen suhteet kansalaisiin mainittiin aamulla usein. Minusta on ongelmallista - valiokuntani on samaa mieltä - että komission suhteet kansalaisiin tulevat usein jälkijunassa verrattuna siihen, mitä oikeusasiamies todella haluaa saada aikaan.
Komission vastaukset kansalaisten tai Euroopan unionin hankkeiden vetäjien esittämiin moniin vaatimuksiin ovat usein vastahakoisia tai jopa töykeitä, mikä ei todellakaan käy laatuun. Samaiset asioista kiinnostuneet kansalaiset, jotka vastaavat ehdotusten antamista koskeviin pyyntöihin, saavat lopulta niin epäystävällistä kohtelua osakseen, että menettävät mielenkiintonsa tehdä työtä Euroopan unionin hankkeiden eteen.
Miten sitten käy niille kansalaisille, joilla on muita mielenkiinnon kohteita ja jotka eivät ole alun alkaenkaan sitoutuneita? Tällä tavoin viestimme ei tavoita kaikkia kansalaisia. Minun on todettava, että mikäli pyrimme todella saamaan ihmisiä enemmän mukaan toimintaan, siinä ei onnistuta komission uudella viestintästrategialla. Ihmisiä tarvitaan siellä, missä he ovat. Siellä meidän on keskusteltava heidän kanssaan. Tätä ei voida tehdä Brysselistä käsin. Komission jäsen tarkoittaa hyvää. Hän haluaa todella keskustella, mutta ongelmana on, ettei kansalaisilla ole mitään mielenkiintoa sitä kohtaan, mitä komission jäsen heille tarjoaa. He ovat sitä mieltä, että komissio kannattaa asiaa joka tapauksessa, eivätkä luota siihen piirun vertaa. Tarvitaan siis vaaleilla valittuja kansalaisia kotimaisemissaan. Tarvitaan Euroopan parlamentin jäseniä, Saksan liittopäivien jäseniä ja alueellisten parlamenttien jäseniä, joiden kanssa voitte keskustella Euroopan unionia koskevista asioista. He eivät kuitenkaan pidä itseään vastuullisina, mikä on iso ongelma. On yritettävä viestiä enemmän kansalaisten omilla ehdoilla ja tehostettava tietopisteiden toimintaa kaupungeissa. Tietopisteitä on perustettava lisää, sillä niiden ansiosta viesti tavoittaa kaikki kansalaiset. On tietysti hyödynnettävä koulutusalalla jo olemassa olevia Euroopan unionin ohjelmia: Comeniuksen, Erasmuksen ja Leonardon kaltaiset koulutusohjelmat ovat parasta viestintästrategiaa. Niitä on siis hyödynnettävä. Näin tavoitamme kansalaiset, joita tarvitaan Euroopan yhdentymisen jatkamiseksi.
Guy Bono
PSE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, puhun Euroopan parlamentin sosialidemokraattisen ryhmän puolesta mietintöluonnoksesta, joka on laadittu eurooppalaista viestintäpolitiikkaa koskevasta valkoisesta kirjasta. Heti alkajaisiksi totean, kuten jäsen Onestakin totesi ennen minua, olevani tyytyväinen siihen, että viestintää pidetään nyt yleisesti toimielinten ja kansalaisten välisenä kaksisuuntaisena prosessina eikä vain markkinointina. On kuitenkin vielä pitkä matka sellaiseen eurooppalaiseen viestintäjärjestelmään, jossa EU-asiat ovat erottamaton osa kansallisen tason julkista keskustelua.
Toistan nyt sen, mitä totesin valiokunnassakin: minusta on valitettavaa, että valkoisessa kirjassa yliarvostetaan edelleen uutta tekniikkaa ja aliarvostetaan kansallista televisiota. Me tiedämme - ja Eurobarometrin kyselyt vahvistavat - että kansalliset pääkanavat ovat edelleen EU:n asukkaiden suosituin tietolähde. Minusta meidän on toimittava tämän mukaan.
Lisäksi valkoisessa kirjassa ollaan omituisen vaitonaisia rahoituksesta. Kuten kaikki tiedämme, demokratialla ja näin ollen myös viestinnällä on hintansa. Niin kauan, kuin unionin monivuotinen talousarvio on pienempi kuin eurooppalaisella mainostoimistolla, tehokas edistyminen on vähäistä. Haluan tietenkin kiittää esittelijä Herreroa ja sanoa hänelle, ettei keskustelu 308 artiklasta ole ohi ja että jäsen Prets palaa ongelmaan pian.
Arvoisa komission jäsen, on surullista, että komissio alkaa puhua viestintäpolitiikasta vasta, kun unioni on kriisissä. Komissio tuntee tarvetta viestiä vasta, kun asiat menevät penkin alle. Komissiolle on esitettävä kysymys sen viestinnän varsinaisesta sisällöstä. Ihmiset pitävät komissiota ultraliberaalina elimenä, joka ei välitä suojata Euroopan kansalaisia globalisoitumisen myrskytuulilta.
Olemme kansalaisille ja demokratialle velkaa paremman selityksen siitä, mitä Brysselissä tapahtuu. Suurin osa Euroopan kansalaisista ei tiedä saavutuksista, jotka on saatu aikaan Euroopan unionin toiminnalla ja varoilla. Kansalaiset eivät lisäksi useinkaan tiedä, että jokainen Brysselissä tehty päätös perustuu jäsenvaltioiden tahtoon. Sähkö, kaasu, rautatiekuljetukset ja nyt postipalvelutkin on vapautettu siksi, että jäsenvaltiot halusivat vapauttaa ne. Ilman jäsenvaltioiden tahtoa näitä asioita ei olisi tehty.
Lopuksi totean, että mielestäni nyt ei tarvita niinkään Euroopan unionin toimielinten käytännesääntöjä, joilla säännellään viestintää kansalaisten kanssa, vaan komission käytännesääntöjä sen varmistamiseksi, että komissio jatkaa toimia, jotka ovat enemmän kansalaisten tahdon mukaisia. Tarvitaan jäsenvaltioihin sovellettavia yleisiä käytännesääntöjä, niin että ne kantavat vastuunsa ja tekevät kerralla lopun siitä, että Euroopan unionin aikaansaannokset luetaan kansallisen politiikan ansioiksi ja kansallisista epäonnistumisista syytetään yhteisöä. Tämä nostaisi Euroopan unionin arvoa.
Karin Resetarits
ALDE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, viestintää koskeva valkoinen kirja, josta äänestämme tänään, on esimerkki siitä, miten kaikesta voidaan tehdä tiedettä ja miten kaikesta voidaan oppia erittäin mielenkiintoisia seikkoja. Jos oma talo on tulessa, sen tuskin kuitenkaan haluaa tuhoutuvan täysin. Silloin ei auta filosofoida tulesta vaan on paikannettava palon alkulähde, tukahdutettava se ja tartuttava sammuttimeen.
EU:lla on laajamittainen viestintäongelma ja kehno imago. Kansalaiset syyttävät meitä pahimmillaan siitä, että olemme liian byrokraattisia lakeinemme, jotka ovat etäällä todellisuudesta eivätkä hyödytä heitä mitenkään. Tämä ei tietenkään ole totta, ja juuri tällä saralla meidän olisi saatava viestimme kaikkien kuuluville, missä usein epäonnistumme.
Uusin esimerkki tästä ovat EU:n turvallisuussäännökset, jotka koskevat lentokoneiden käsimatkatavaroita. Jos kuuntelette, mitä kansalaiset puhuvat niistä lentokentillä, saatte jonkinlaisen käsityksen siitä, miten paljon asia on kiihdyttänyt mieliä. Syyllisenä pidetään kuitenkin Brysseliä eikä Osama bin Ladenia tai muuta tunnettua terroristia. Meitä syytetään siitä, etteivät kansalaiset saa ottaa enää matkustamoon mukaansa edes vesipulloa. Meitä pilkataan siitä, että pidämme kiinni desilitran suuruisista purkeista, vaikkei sen kokoisia purkkeja ole saatavilla missään EU:n yhteismarkkinoiden alueella.
Komissio laati tämän lainsäädännön salassa, joten kysyn nyt siltä, mitä se on tehnyt parantaakseen tapaa, jolla asiasta tiedotettiin. Jakoiko se jokaiselle matkustajalle lehtisiä, joissa heiltä pyydettiin kärsivällisyyttä? Jos niin tehtiin, en ole kuullutkaan siitä. Luottiko se yksin tiedotusvälineiden raportointiin? Se ei riitä. Teidän on tiedotettava asioista suoraan kansalaisille, sillä puututte suoraan heidän elämäänsä. Rajoitatte turvallisuussäännöillä heidän vapauksiaan, joten teidän on esitettävä erittäin päteviä perusteita sääntöjen puolesta. Tästä viestinnässä on kyse.
Olemme kuluttaneet nyt kaksi ja puoli vuotta yrittäen parantaa viestintää, mutta aikaan on saatu vain intellektuelleja käsitteitä, varsinaisia toimivan viestinnän vastakohtia. Meidän on oltava käytännönläheisempiä ja realistisempia. Sen sijaan, että viestinnästä tehdään abstraktia tiedettä, siihen olisi suhtauduttava sellaisena kuin se on eli työkaluna - ei sammuttimena, jota käytetään vain, kun jossakin palaa.
Diamanto Manolakou
Arvoisa puhemies, tähän asti Euroopan unionin tiedotuslehtisillä ja sähköisellä medialla on esitelty EU:n ruohonjuuritason vastaisia toimia mahdollisimman houkuttelevalla tavalla niin, että vaikka ne hyödyttävät tosiasiassa pääomaa, niiden esitetään hyödyttävän työläisiä. Näin suljetaan pois vastakkaiset mielipiteet. Tuloksia ei ole kuitenkaan saatu.
Työläiset ovat alkaneet kyseenalaistaa Euroopan unionin visioita kokemustensa perusteella. Tämä näkyy siten, että edellisissä Euroopan parlamentin vaaleissa äänestysprosentti jäi hyvin alhaiseksi ja Euroopan perustuslaista Ranskassa ja Alankomaissa järjestetyissä kansanäänestyksissä kielteinen kanta voitti. Tämä näkyy myös euron ja inflaation saamassa vastaanotossa sekä (koulutuksen, terveydenhuollon ja sosiaalipalvelujen) yksityistämisen ja (vakuutus- ja muita asioita koskevien) työehtojen vastaisena valtavana joukkoliikehdintänä. Tämä osoittaa, että Euroopan unionin uskottavuus on murenemassa kansalaisten silmissä. Yhteiskunnallisista ja poliittisista yhteentörmäyksistä tuleekin hitaasti mutta varmasti yhä voimakkaampia.
Kansalaisten tyytymättömyydestä vaikuttaisi kumpuavan vastarintaa köyhyyttä, epäoikeudenmukaisuutta ja sotaa edistävää epäinhimillistä politiikkaa vastaan. Niinpä komissio on koonnut eurooppalaista viestintäpolitiikkaa koskevaan valkoiseen kirjaansa kaikki keinot toimielimistä, jäsenvaltioista, jäsenvaltioiden parlamenteista, paikallisviranomaisista ja tiedotusvälineistä lähtien. Se aikoo opettaa uuden tekniikan ja Internetin käyttöä selvittääkseen yleistä mielipidettä ja kansalaisten huolia ja tyytymättömyyden aiheita, ja se käyttää saamiaan tietoja propagandansa kehittämiseen.
Sen tavoitteena on parantaa kansalaisten rahoilla - esimerkiksi Prince-ohjelmalla ja niin kutsutuilla tiedotustoimilla - propagandaansa ja lobata Euroopan perustuslain hyväksymistä. Euroopan perustuslain seurauksena Eurooppa militarisoidaan, ihmisille jää vähemmän oikeuksia, ihmiset ovat tuomittuja ankaraan elämään ja heidän on siedettävä Euroopan unionin toimia sekä hyväksyttävä ne.
Unioni keskittää voimavaransa pystyäkseen valvomaan tietojenjakoa valtion televisioasemilla, kansallisissa ja alueellisissa sanomalehdissä, yksityisillä kanavilla - joista lähes kaikki ovat yksityisen pääoman hallussa - Internetissä ja niin edelleen. Tarkoituksena on muotoilla sisältö tarkasti niin, että Euroopan unionin imperialistista politiikkaa saadaan kaunisteltua ja tehtyä ihmisten silmissä houkuttelevammaksi ja uskottavammaksi.
Pohjimmiltaan valkoisella kirjalla laaditaan dynaaminen ja aktiivinen viestintäpolitiikka käyttämällä tekopyhästi verukkeena sananvapautta ja sovellettujen politiikkojen ymmärtämistä. Niinpä yksipuoliset poliittiset päätökset halutaan salata vahvistamalla sosiaalista vuoropuhelua, joka turvaa Euroopan unionin moitteettoman toiminnan yksityisen pääoman renkinä ja takaa, että poliittisille päätöksille saadaan sosiaalinen hyväksyntä ja/tai kansalaiset rikoskumppaneiksi.
Zdzisław Zbigniew Podkański
UEN-ryhmän puolesta. - (PL) Arvoisa puhemies, meillä on hyvä syy käydä tänä päivänä keskustelua eurooppalaisesta viestintäpolitiikasta, sillä sitä ei ole olemassa. Se, mitä nykyisin kutsutaan viestinnäksi, on tosiasiassa pelkkää yleistä propagandaa. Esitetyt sanat ja perusteet eivät ole vedonneet eivätkä tule vetoamaan ihmisiin, sillä ihmiset haluavat vuoropuhelua, eivät yksipuolista propagandaa. Niin kauan, kuin heille syötetään valmiiksi pureskeltuja opinkappaleita, ihmiset eivät tunne olevansa osallisia keskusteluun vaan jättäytyvät ulkopuolelle ja linnoittautuvat vakaumustensa suojiin. Jos todella pyrimme nykyaikaiseen viestintään tai - vielä parempaa - yhteiskunnalliseen vuoropuheluun, meidän on ensiksi vastattava kysymykseen, olemmeko valmiita keskustelemaan ihmisten kanssa. Jos olemme, meidän on aloitettava keskustelu siitä, millainen Euroopan unionin pitäisi olla. Pitäisikö sen olla liittovaltio vai tiivistä yhteistyötä tekevistä kansakunnista muodostuva unioni? Jos pyrimme vuoropuheluun, meidän on tunnustettava perustuslaista Ranskassa ja Alankomaissa järjestettyjen kansanäänestysten tulokset eikä palata itsepintaisesti perustuslakiluonnokseen, joka on kuollut ja kuopattu.
Meidän on myös syytä lopettaa kiistely siitä, onko unioni kansalaisia varten vai ovatko kansalaiset unionia varten. Sen sijaan on yritettävä järjestää suuri Euroopan laajuinen keskustelu siitä, mihin suuntaan tästä olisi edettävä. Euroopan unioni on myös tuotava lähemmäs kansalaisia - ei propagandan, vaan hyvien päätösten, selkeän lainsäädännön, yksinkertaisten menettelyjen, vähäisemmän byrokratian, kansalaiset huomioon ottavien toimielinten ja yhdenvertaisten kumppanien välisten keskustelumahdollisuuksien avulla.
Thomas Wise
IND/DEM-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, EU:n viestintäpolitiikka, jota tässä mietinnössä arvioidaan, laadittiin - lainaan tekstiä - "pysäyttämään euroskeptisyyden [...] lisääntymistä". Tämä on vain uusi reaktio siihen, että Ranskan ja Alankomaiden kansalaiset hylkäsivät yksiselitteisesti sekä perustuslakisopimusluonnoksen että yhdentymisen etenemisen.
Sen sijaan, että poliittinen eliitti hyväksyisi, että "ei" tosiaan tarkoittaa "ei", se uskottelee itselleen, etteivät Ranskan ja Alankomaiden kansalaiset antaneet ei-ääntään järkevien ja tietoon pohjautuvien perusteiden turvin. Erään komission virkamiehen sanotaan todella todenneen äskettäin, että: "Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksistä vastikään saatujen kokemusten perusteella kansanäänestyksen järjestämistä ei suositella kenellekään." On siis tuhmasti tehty kysyä kansalaisilta, mitä he haluavat.
Saanko antaa teille neuvon? Olette pudonneet itse kaivettuun kuoppaan. Kannattaisi lopettaa kaivaminen ja panna lapio syrjään. Miksi? Hyvin yksinkertaisesti siksi, että olette väärässä. Ei ole väliä, miten paljon hankkeen päälle sirotellaan kultaa ja kimalletta, sillä jos sisältö on läpikotaisin mätä, hanke epäonnistuu. Viestintä onnistuu, jos osaatte kuunnella. Pelkkä äänen korottaminen ei tule kysymykseen.
Toimielimet eivät ole vilpittömiä niitä ihmisiä kohtaan, joita ne teeskentelevät edustavansa. Ranska ja Alankomaat ovat romuttaneet hankkeen, ja kuitenkin te vain jatkatte, niin kuin sitä ei olisi tapahtunut. Voin vakuuttaa teille, että jos ja kun Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisille annetaan vastaava mahdollisuus, tulos on vieläkin lopullisempi. Minkään valtakunnan viestintäpolitiikalla ei voida estää yhä useampaa ymmärtämästä, että koko EU-hanke on kallis vikatikki kaikille jäsenvaltioille.
Philip Claeys
(NL) Arvoisa puhemies, vaikka mietinnössä todetaan aiheellisesti, että kansalaisia on kuunneltava, siinä ei valitettavasti tarjota varsinaista ratkaisua asiaan. Ilmeisesti viestintäpolitiikan oletetaan parantuvan vain, jos saadaan enemmän Eurooppaa, mistä johtuu vetoomus Euroopan perustuslain ja yleiseurooppalaisten poliittisten puolueiden puolesta. Vaikuttaa siltä, ettei Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestyksistä ole otettu juurikaan opiksi.
Myönnän, että viestintäpolitiikalla on vaikeaa saada kansalaisia puhkumaan innosta, mikäli muut politiikat ovat yleisen mielipiteen vastaisia. Tarkoitan esimerkiksi laajentumispolitiikkaa. Komissio ja neuvosto tietävät varsin hyvin, että selvästi suurin osa eurooppalaisista vastustaa Turkin kaltaisten Euroopan ulkopuolisten maiden liittymistä, mutta siitä ne vähät välittävät. Voimme viestiä läkähdyksiin asti, mutta se ei kavenna lainkaan yleisen mielipiteen ja yhteisön toimielinten välillä ammottavaa kuilua.
Mietinnössä esitetään, etteivät komission tietopisteet onnistu herättämään kansalaisten mielenkiintoa. Tämä on aika lievästi sanottu. Esimerkiksi Flanderin alueella maan suurin puolue Vlaams Belang ei ole saanut ainoatakaan kutsua EU-asioista käytyihin keskusteluihin, joita maakunnissa on järjestetty. Keskustelut on käyty samanmielisten ihmisten kesken, sillä ainoa laajentumispolitiikkaan ja perutuslakiin kriittisesti suhtautuva puolue ei ole saanut osallistua niihin. Lisäksi komission jäsen Wallström on myöntänyt avoimesti Belgian liittoparlamentille, että tällainen syrjintä jatkuu. Niinpä niin kutsuttu eurooppalainen viestintä on kotimaassani pelkkää propagandaa, jota kukaan ei ota vakavasti ja jolla ei ole mitään uskottavuutta. Rahat menevät toisin sanoen kuin Kankkulan kaivoon.
Maria da Assunção Esteves
(PT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, toimielinten Euroopan ja kansalaisten Euroopan välisen viestinnän ongelma on jäänyt liian kauan vaille huomiota.
Euroopan unionista ei ole toistaiseksi tullut poliittista keskusta, joka vetoaisi kansalaisiin, saisi heidät liikkeelle ja voittaisi heidän tukensa puolelleen näinä nopeasti muuttuvina aikoina. Tähän on selvät syyt: toimielimiä ei ole uudistettu riittävästi, neuvoston epäsuoralla edustuksella on ylivalta parlamentin suoraan edustukseen nähden ja byrokratiaa ja suljettujen ovien takana työskentelyä suositaan aitojen julkistamis- ja tiedottamispyrkimysten sijaan.
Kuten Eurobarometri muistuttaa, kansalaiset pitävät yhteisön toimielimiä kaukaisena, jopa vieraana vapautena. Jotkin toimielimet ovat heille täysin hämärän peitossa. Valtakeskukset ovat kaukana, eikä poliittinen järjestelmä vastaa yhteiskunnallista ympäristöä. Totuus on, että eurooppalainen, kansainvälinen, kosmopoliittinen kansalaisuus on olemassa vain, kun sellainen luodaan poliittisista syistä. Sillä ei ole valtion kansalaisuuden kaltaista spontaania nostetta. On siis erittäin tärkeää ymmärtää yleisten joukkotiedotusvälineiden strateginen merkitys. EU-asiat on tärkeää ottaa kiireesti yhdeksi oppiaineeksi koulujen, yliopistojen ja koulutuskeskusten opetusohjelmiin. Toimielimiämme on tärkeää mainostaa tiedotusvälineissä. On tärkeää suhtautua vakavammin komission ja parlamentin tietopisteiden tekemään työhön jäsenvaltioissa. Lisäksi on oleellista, ettei Euroopan unionin uudistamiseen tähtäävää perustuslakihanketta haudata. Ilman vakavasti tehtyjä toimielinten uudistuksia ja ilman tehokasta viestintäpolitiikkaa Euroopan unioni on toimintakyvytön jättiläinen.
Christa Prets
(DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, juuri äsken puhuttiin Euroopan perustuslakia koskevista kansanäänestyksistä Alankomaissa ja Ranskassa. Äänestyskäyttäytymisen syyt on selvitettävä, sillä syynä ei ollut mikään tietty Euroopan unionin epäonnistuminen. Sitä paitsi suurin osa eurooppalaisista on jo äänestänyt perustuslain puolesta.
On kuitenkin pohdittava, miten asiasta tiedotetaan. Valkoisessa kirjassa on esitetty useita käytännön ehdotuksia, mutta mikäli tietovajetta halutaan vähentää, laadukasta pr-työtä on kehitettävä ja edistettävä kaikilla tasoilla. Tämä edellyttää muun muassa lisää tietopisteitä. Ne voivat antaa hyödyllisiä vastauksia ympäri kaupunkia harhaileville kansalaisille, jotka etsivät keinoa ottaa yhteyttä. Paikallisella, alueellisella ja kansallisella tasolla tarvitaan lisää tiedotusvälineitä, sillä suurin osa tiedotusvälineistä raportoi usein negatiiviseen sävyyn.
Neuvostokin puhuu sekä Brysselissä että Strasbourgissa toista kieltä, kuin mihin ihmiset ovat kotona tottuneet. On EU:n vika, jos jokin päätös ei mennyt niin kuin piti. Toimia siis tarvitaan, ja tämän takia - kuten mietinnössä vaaditaan - on tärkeää edistää vuoropuhelua neuvoston, komission, parlamentin ja kansalaisten välillä. Sen avulla meillä saattaisi olla mahdollisuuksia.
Kannatan ohjelmien merkityksen korostamista. Esimerkiksi Leonardon ja Erasmuksen kaltaiset ohjelmat edistävät viestintää hyvin paljon. Niiden rahoitusta pyritään kuitenkin vähentämään eikä lisäämään. Kansalaisten aktivoinnin ja ystävyyskaupunkitoiminnan kaltainen toiminta on tärkeää ja sitä tarvitaan. Tällaiset toimet ovat parempia kuin lukemattomat esitteet, mutta varoja vähennetään kuitenkin juuri tästä päästä - täysin väärästä kohdasta.
Parlamentin asema heikentyisi 308 artiklan takia, sillä siinä ei mainita parlamenttia lainkaan. Jäisimme täysin ulkopuolisiksi, mitä vastaan on puolustauduttava.
Frédérique Ries
(FR) Arvoisa puhemies, valkoinen kirja eurooppalaisesta viestintäpolitiikasta - miten loistava ajatus! Miten kauan sitä on saatukaan odottaa! Kuten jo todettiin, tämä on ollut taatusti ainoa hyvä asia, jonka perustuslain hylkääminen Ranskassa ja Alankomaissa on saanut aikaan. Se panee eurooppalaiset johtajat kantamaan viestintää koskevan suuren vastuunsa. Euroopan unionissa ei kärsitä demokratiavajeesta - tällainen syytös on epäreilu - vaan tiedon, selityksen ja asianmukaisen, interaktiivisen ja ymmärrettävän viestinnän puuttumisesta.
Olen tyytyväinen valkoiseen kirjaan, mutta minusta on kuitenkin valitettavaa, että se on pelkkä kysymys- ja periaateluettelo. Enää ei ole aika puhua foorumeista, kuulemisista, kyselyistä ja verkostoista eikä pohtia mahdollisia toimenpiteitä. Nyt on aika toimia.
Asiakirjan kolme tärkeintä kohtaa ovat mielestäni 23, 24 ja 32 kohta. Taisto Euroopan kansalaisuudesta voidaan voittaa koulutusjärjestelmän avulla. Tästä saadaan osoitus päivittäin opiskelijoita tavatessa. Todellisia Euroopan kansalaisia kasvaa korkea-asteen koulutuksen alalla Erasmuksen ansiosta suorissa kontakteissa eri kulttuureihin ja niiden välisiin eroihin. Meidän on tehtävä töitä perinteisten tiedotusvälineiden eteen - en usko vaihtoehtoisiin tiedotusvälineisiin - jotta arkisen aherruksemme arvo ja lainsäädäntömme hyödyt tulevat esille.
Arvoisa puhemies, lopuksi totean, että tämä on valtava haaste ja että tämä keskustelu on erittäin tärkeä, sillä nykypäivän Euroopassa todellinen uhka ei ole skeptisyys vaan välinpitämättömyys. Sitä vastaan on taisteltava viestintä aseenamme.
Alessandro Battilocchio
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, puhun uuden italialaisen PSI-puolueen puolesta. Olen komission kanssa yhtä mieltä siitä, että on hyvin tärkeää tuoda toimielimiä lähemmäs kansalaisia etenkin tehokkaan viestintäpolitiikan avulla.
Olen kuitenkin esittelijän kanssa yhtä mieltä siitä, että kaikille toimielimille yhteisen linjan määrittäminen kaventaisi sananvapautta ja mahdollisuuksia sovittaa viestintää tarpeiden mukaan eri toiminta-aloille ja tulevaan yhteiskunnalliseen ja tekniseen tilanteeseen. Tämän alan lainsäädännöllä vain rasitettaisiin tosiasiassa turhan päiten luovuuden ja spontaaniuden voimalla kukoistavaa alaa. Ei pidä unohtaa, että viestintä on väline eikä päämäärä: jos haluamme saada yhteyden kansalaisten ja toimielinten välille, meidän on tehtävä kaikki voitavamme päästäksemme lähemmäs kansalaisia ja meidän on kuunneltava kentältä kaikuvia pyyntöjä.
Merkityksetöntä lainsäädäntöä on siis vältettävä. On toteutettava toimia ja toimenpiteitä, joilla on myönteistä käytännön vaikutusta kasvuun ja kehitykseen; elvytettävä perustuslakiluonnos; lisättävä tehokkuutta ja ennen kaikkea tehtävä loppu tästä naurettavasta ja äärimmäisen kalliista kuukausittaisesta paikkakunnan vaihdosta. Jos onnistumme tekemään kaiken tämän ja vieläpä tiedottamaan siitä, pääsemme lähemmäs kansalaisia.
Péter Olajos
(HU) Arvoisa puhemies, yleisesti tunnetun teorian mukaan viestintää varten kehittynyt puhekyky nosti ihmiset ympäristönsä yläpuolelle. En ole etologian asiantuntija, joten en tiedä, kävikö todella näin vai oliko muillakin tekijöillä vaikutusta. On kuitenkin kiistämätön tosiasia, että ihminen on maapallon vilkkaimmin viestivä olento. Pitkälle kehittynyt viestintä on siis ihmiskunnalle luonteenomainen ominaisuus.
Ongelmana on, että meidän ihmisten lisäksi myös luomamme instituutiot, organisaatiot ja ryhmät haluavat viestiä. Se ei kuitenkaan kuulu näiden instituutioiden ominaispiirteisiin. Menneisyyttä tarkastelemalla tullaan siihen tulokseen, etteivät elämämme ohjaamisesta ja organisoinnista vastaavat instituutiot ole aina pyrkineet laadukkaaseen viestintään. Tosiasiassa ne ovat sulkeutuneet usein selkeästi omaan kuoreensa. Pyrkimys tehdä yhteiskunnan viestinnästä täydellisempää on ominaista demokratialle, ja siitä tuli mahdollista 1900-luvulla tapahtuneen televiestintäalan vallankumouksen ansiosta. Ilman radiota, televisiota ja Internetiä emme tänään pystyisi edes keskustelemaan koko kysymyksestä.
Edellä esitetyn perusteella väitän, että Euroopan unioni on yksi Euroopan kaikkien aikojen avoimimmista ja eniten viestivistä organisaatioista. Se ei tietenkään ole täydellinen - kaukana siitä - mutta paras tähänastisista. Unionissa voitaisiin tosin käyttää vähemmän teknisiä termejä ja lyhenteitä, käsitteet voisivat olla selkeämpiä ja ymmärrettävämpiä ja niin edelleen.
Kaikki tämä on kuitenkin turhaa, ellei EU:lla ole viestijänä uskottavuutta. Selkeäkään viesti ei mene perille ilman uskottavuutta. Tältä osin on todettava yksi toinenkin asia: unionin uskottavuutta nakertavat pahiten juuri jäsenvaltioiden poliitikot ja hallitukset. Niiden lausunnoissa EU:n väitetään olevan yksin syypää hankaluuksiin, ja EU:n myönteiset aikaansaannokset esitetään aina asianomaisen hallituksen saavutuksina. Tälläkin valkoisella kirjalla saadaan aikaan tuloksia vain, jos jäsenvaltiot sitoutuvat kehittämään ja tukemaan uutta, yhteistä eurooppalaista viestintäpolitiikkaa.
Maria Badia i Cutchet
(ES) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tästä mietinnöstä käytävässä keskustelussa käsitellään jälleen kuilua, joka erottaa yhteisön toimielimet kansalaisista, ja pohditaan, miten sitä voitaisiin kuroa umpeen.
Tunnustan komission ja parlamentin tehneen kovasti töitä kuilun kuromiseksi umpeen, mutta on ehdottoman tärkeää saada tiedotusvälineet ja jäsenvaltioiden parlamentit mukaan työhön.
Yleisen käsityksen mukaan jäsenvaltioiden tiedotusvälineet eivät pidä EU:n tapahtumia uutisoitavan arvoisina eikä EU yleensä kiinnosta kansalaisia. Niinpä tiedotusvälineet olisi saatava ensinnäkin osallistumaan suoremmin, niin että ne voivat auttaa meitä viestimään ja tuomaan yhteisön asioita lähemmäs kansalaisia ilman liian teknistä kielenkäyttöä. Tällaisen yhteistyön avulla onnistuisimme todennäköisesti tiedottamaan myös Euroopan unionin ajankohtaisista aiheista sellaiseen kellonaikaan, jolloin uutisilla on eniten vastaanottajia.
Meidän on omalta osaltamme helpotettava näiden ammattilaisten työtä. Menettelyistä onkin erittäin tärkeää tehdä yksinkertaisempia ja avoimempia. Jäsenvaltioiden parlamenttien kanssa on tehtävä yhteistyötä ja yhteisiä toimia, jotta ne voivat tiedottaa kansallista, alueellista ja paikallista tasoa kiinnostavista asioista. Tavanomaisessa tiedonkulussa syntyisi näin palautetta myös Euroopan unionin toimintaan liittyvistä kysymyksistä.
Olen lisäksi sitä mieltä, että Internetiä olisi jatkossakin pidettävä yhtenä pääasiallisena yhteisöä koskevan tiedon lähteenä. Internetillä saavutetaan kuitenkin vain se osa kansalaisista, jota unionin asiat kiinnostavat muutenkin. Osa kansalaisista seuraa vain perinteisiä tiedotusvälineitä - televisiota ja radiota - ja niiden kansallisia, alueellisia tai paikallisia kanavia.
Uusi tekniikka voi tarjota täysin uusia mahdollisuuksia tällä alalla. Siihen voidaan liittää erilaisia palveluja ja tuotteita, joiden avulla tiedon monimuotoinen siirto on mahdollista ja tieto tavoittaa yhä suuremman määrän kansalaisia.
Marian Harkin
(EN) Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää.
Minulla on käytettävissäni vain vähän aikaa, joten otan esille parlamentin entisen puhemiehen Pat Coxin strategian, jolla hän tiedotti EU-asioista. Hän aloitti erään kuuluisan puheensa kertomalla, miten Irlannin eteläosassa sijaitseva pieni kunta oli käyttänyt Euroopan unionin lainsäädäntöä säilyttääkseen puhelinpalvelunsa ja mitä paikallisia vaikutuksia kuntaan oli kohdistunut. Sitten hän siirtyi globaalille - tai Euroopan unionin - tasolle ja puhui eurooppalaisista arvoista ja asioista, esimerkiksi Sinisen lipun rannoista, eurooppalaisesta sairaanhoitokortista ja muista eduista, joista Euroopan unionin kansalaiset hyötyvät. Tämä on hyvä strategia: kerrotaan Euroopan unionin lisäarvosta paikallisella ja alueellisella tasolla sekä Euroopan- ja maailmanlaajuisesti.
Tarkastellaanpa kahta tällä viikolla hyväksyttyä säädöstä. Hyväksyimme muutoksen Århusin yleissopimukseen, jossa taataan jo nyt kansalaisten osallistuminen päätöksentekoon ja mahdollisuus käydä oikeutta ympäristöasioissa. Sopimukseen lisättiin muuntogeeniset organismit. Asialla on merkitystä paikallisella tasolla, sillä kansalaiset voivat vaikuttaa lopputuloksiin. Hyväksyimme myös palveludirektiivin, joka vaikuttaa samoin myönteisesti kansalaisiin.
Luca Romagnoli
(IT) Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, eurooppalaista viestintäpolitiikkaa koskevassa valkoisessa kirjassa pyritään pysäyttämään euroskeptisyyden lisääntyminen Ranskan ja Alankomaiden kansanäänestysten tulosten takia. Tämä on se nokkela juoni, jolla unionin ja kansalaisten välinen kuilu yritetään kuroa umpeen, sen sijaan että lakattaisiin syöttämästä vaikeatajuisia ajatuksia ja häiritsemästä asetuksilla ja direktiiveillä.
Olen esittelijän kanssa täysin samaa mieltä siitä, että kaikkia yhteisön toimielimiä sitovien käytännesääntöjen laatiminen kaventaisi entisestään mahdollisuuksia itsenäisiin mielipiteisiin. Tämä pätee erityisesti parlamenttiin, jossa oikeudet ovat jo nyt hyvin kapea-alaisia - tarkastelkaapa esimerkiksi puhemiehen valintatapaa tai sitoutumattomien jäsenten hyvin lyhyttä puheaikaa taikka sitä, miten sitoutumattomien jäsenten oikeutta vaikuttaa lainsäädäntöprosessiin rikotaan. Viestintämenettelyjä koskevat säännöt kaventaisivat oikeuksia entisestään. On aika lopettaa varojen tuhlaaminen naurettavaan propagandaan.
Reinhard Rack
(DE) Arvoisa puhemies, Euroopan unionia on vaikea myydä. Tällä ei tarkoiteta sen mahdollista hyödyttömyyttä, vaan tämä on totuus kansalaisille tiedottamisesta. Euroopan unionin käsiteltävinä olevat asiat ovat erittäin monimutkaisia. Menettelyt ovat pitkäveteisiä ja työläitä, minkä vuoksi on hankalaa saada kansalaisia ymmärtämään, mitä he niistä hyötyvät.
Saamme kuitenkin syyttää tästä valitettavasta tilanteesta osaksi itseämme: komissio pyrkii niin epätoivoisesti puolueettomuuteen, että sen on mahdotonta antaa suoraa ja selkeää kyllä-vastausta Euroopan perustuslaista, ja parlamentin virkamiehet tekevät kaikkensa pitääkseen Brysselin ja Strasbourgin vierailijat takahuoneissa ja pohjakerroksissa.
Tiedottamista on siis uudistettava ja parannettava oikeusperustasta kiistelemättä. Tarvitaan hyvin tehtyjä ja kunnolla toimitettuja televisioreportaaseja Euroopan unionin työstä, joka todella hyödyttää kansalaisia. Sen sijaan ei todellakaan tarvita koreita esitteitä, joita kukaan ei lue vaan jotka heitetään pois.
Andrew Duff
(EN) Arvoisa puhemies, lainsäädännön laatiminen tällä arkaluonteisella alalla olisi suuri virhe. On selvää, että EU:n medialainsäädäntö olisi monimutkaista, ristiriitaista ja epäsuosittua. Ryhmäni vastustaa näin ollen kiivaasti 308 artiklan käyttöä. Se ei ole tarpeellista eikä sopivaa. Pidämme selvästi parempana komission alkuperäistä, käytännöllistä ehdotusta käytännesäännöistä.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Arvoisa puhemies, komissio esitteli 1. helmikuuta 2006 valkoisen kirjan eurooppalaisesta viestintäpolitiikasta. Esittelijä Herreron laatima mietintö, jonka kulttuuri- ja koulutusvaliokunnan suuri enemmistö hyväksyi, sisältää tärkeimmät komission ehdottamat seikat ja lisäksi yhden oleellisen uuden seikan, joka on synnyttänyt vakavaa ja perusteellista keskustelua sekä täällä parlamentissa että toimielinten välillä.
Esittelijä Herreron mietinnön 10 kohdassa komissiota kehotetaan tutkimaan mahdollisuutta käynnistää tiedotusta ja viestintää käsittelevä yhteisön ohjelma perustamissopimuksen 308 artiklan mukaisesti.
Parlamentin tiedotuksesta ja viestinnästä vastaavana varapuhemiehenä olen seurannut tätä keskustelua hyvin tarkkaan. Haluan tuoda esiin, että toimielinten välinen yhteistyöryhmä on ilmoittanut tukevansa oikeusperustan laatimista. Näin ovat tehneet myös muut toimielimet, kuten esittelijä Herrero totesi. Minä totean, että sitä kannattaa yrittää.
Tiedän, että ehdotukseen suhtaudutaan varautuneesti, sillä parlamentin pelätään menettävän valtansa. Tämä on omituista, hyvät kollegat, sillä on vaikea menettää jotakin, jota ei ole.
Meidän on joka tapauksessa pidettävä mielessämme kolme asiaa. Ensinnäkin mietinnössä tehdään selväksi, että jos komissio antaa ehdotuksen, parlamentin on saatava osallistua täysimääräisesti sen sisällön laadintaan. Toiseksi parlamentilla on vahvana aseenaan talousarvion valvontavalta. Kolmanneksi toimielinten tiedotusyhteistyöryhmä on olemassa. Sen tehtävänä on laatia viestintäpolitiikan perussuuntaviivat.
Meidän on toimittava rohkeasti ja laadittava sellainen viestintästrategia, jolla Euroopan unionia pystytään esittelemään, selittämään ja puolustamaan järkevästi mutta innokkaasti, vetoavasti ja tunteikkaasti.
Haluankin ilmoittaa tukevani täysin esittelijä Herreron mietintöä ja hänen ehdotustaan ohjelman laatimisesta perustamissopimuksen 308 artiklan pohjalta.
Margot Wallström
komission varapuheenjohtaja. (EN) Arvoisa puhemies, minun on myönnettävä, että keskustelu on saanut minut hieman hämilleni. Uutta viestintäpolitiikkaa koskevassa valkoisessa kirjassa on yritetty ennen kaikkea pohtia, mikä aiemmissa viestintäpolitiikoissa on ollut ongelmana, ja selvittää, mitä tarkkaan ottaen on tehtävä, jotta kansalaisten tiedonsaantioikeus saadaan turvattua demokraattisesti ja heille saadaan taattua mahdollisuus osallistua Euroopan unionin päätöksentekoon.
Määritimme viisi toiminta-aluetta. On määriteltävä yhteisiä periaatteita, kuten sananvapaus, monimuotoisuus, osallistaminen ja osallistuminen. Kansalaisille on annettava mahdollisuus vaikuttaa. Heidät on otettava mukaan eri tavoin, esimerkiksi antamalla heille kansalaisvalistuksen avulla perustiedot meneillään olevista asioista tai osallistumalla kansalaisyhteiskunnan toimintaan. Uusia tiedotusvälineitä ja uutta tekniikkaa ei saa sivuuttaa. Jos jostakusta tuntuu, että kansalaisten kanssa viestiminen ei vaadi kuin artikkelin julkaisemista The Financial Timesissa, on valitettavasti todettava, että nyt eletään vuotta 2006. Keskustelua muodostuu myös muualla.
Kuten eräs yhden sidosryhmille tarkoitetun konferenssin osallistujista totesi, todellinen jakolinja kulkee päättäjien ja Internetin käyttäjien välillä.
Kun tarkastellaan kampanjointia Ranskassa, suurin osa perustuslakia käsittelevistä Internet-sivuista oli ei-puolen sivuja. Missä olivat ne, jotka halusivat puhua kyllä-äänen puolesta? He eivät käyttäneet Internetiä tarpeeksi. Meidän on otettava selvää siitä, mitä uuden tekniikan piirissä tapahtuu ja omaksuttava sen käyttö.
Neljännessä luvussa käsitellään yleisen mielipiteen selvittämistä. Meidän on seurattava ammattimaisemmin yleistä mielipidettä ja oltava yhteydessä kansalaisiin. Kuten monet teistä totesivat, työ on tehtävä yhdessä. Kaikkien toimielinten on kannettava vastuunsa.
Jotkut syyttivät meitä tässä keskustelussa propagandan syöttämisestä, teimmepä mitä hyvänsä. Jotkut taas näyttävät olevan sitä mieltä, että riittää, kun Europe Direct -tiedotuspisteiden määrää Euroopassa lisätään. Tämä ei riitä. Vakavasti otettavaa viestintäpolitiikkaa tarvitaan demokratiaa ja kansalaisia varten. Kansalaisilla on oikeus ymmärtää asioita paremmin. Heillä on oikeus osallistua julkiseen foorumiin, jossa vallitsee aidosti eurooppalaisen poliittinen kulttuuri ja jossa aidosti yleiseurooppalaiset tiedotusvälineet kertovat meneillään olevasta keskustelusta ja auttavat ymmärtämään ja seuraamaan sitä. Kansalaisille on myös perustettava kohtaamispaikkoja, jossa he voivat osallistua.
Väitätte, että Euroopan unioni on jo demokraattinen. Sitä vaivaa kuitenkin osallistumisvaje. Suurin osa kansalaisista sanoo edelleen tietävänsä hyvin vähän tai liian vähän Euroopan unionista ja sen toimielimistä ja etteivät he pysty seuraamaan, mitä Euroopan parlamentissa tai komissiossa tehdään. Voimmeko vain todeta, ettei tällä ole mitään väliä, ja jatkaa entiseen malliin? Meidän on muutettava tapaa, jolla viestimme kansalaisille. On heidän oikeutensa saada osallistua työhömme.
Jatkamme työtämme kaikkien mainitsemienne seikkojen eteen. Olemme jo lisänneet tasaisesti Europe Direct -keskusten määrää. Nyt niitä on 400, ja niitä on perustettu ensimmäistä kertaa myös Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Ensi vuonna niiden määrä lisääntyy 30 uudella keskuksella. Täytämme jatkossakin velvollisuutemme tiedottaa asioista kansalaisille, mutta se ei vieläkään riitä. Kyse ei ole vain tiedottamisesta vaan viestinnästä. Siitä on tehtävä kaksisuuntaista.
Valtaosa kansalaisista saa valtaosan tiedoistaan radiosta ja televisiosta, joten on huolehdittava siitä, että radiota ja televisiota tuetaan kaikilla tasoilla niiden raportoidessa kansalaisille meneillään olevista toimista. Tämäkin on osa politiikkaamme.
Asetusta (EY) N:o 1049/2001 tarkistetaan, koska tiedonsaanti on ehdottoman tärkeää. Läpinäkyvyys, avoimuus ja tiedonsaanti ovat keskeisiä uudessa viestintäpolitiikassa.
Keskustelemme luonnollisesti politiikkojen sisällöstä. Tämä on kaiken toiminnan ydin. Viestintäpolitiikalla ei korvata hyvää sisältöä eikä hyvää päätöksentekoa. Siksi toteutamme K-suunnitelmaan kuuluvia toimia, joilla kansalaisia innostetaan osallistumaan poliittiseen keskusteluun Euroopan unionin tulevaisuudesta.
Suhtaudumme vakavasti Agoran tapaisiin käytännön ehdotuksiin, jotka ovat erittäin tärkeitä.
Olemme arvioineet todellisen viestintäpolitiikan puuttumisesta johtuvia ongelmia. Olemme määrittäneet viisi toiminta-aluetta. Haluamme Euroopan parlamentilta vakavissaan esitetyn vastauksen. Ovatko alueet oikeita? Jos teillä on muita ehdotuksia, laadimme erittäin mielellämme hyvin käytännönläheisiä ideoita, joita varten palaamme pyytämään tarvittavia budjettivaroja. Yhdistämme tämän sisäisten toimintatapojemme uudistamiseen, jotta toiminnastamme tulee ammattimaisempaa, avoimempaa, läpinäkyvämpää ja demokraattisempaa.
Kiitän teitä tästä keskustelusta ja toivon, että keskustelua näistä hyvin tärkeistä periaatteista jatketaan pyrittäessä laatimaan viestintäpolitiikkaa, joka on oikea Euroopan unionille ja sen kaikille toimielimille.
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Paloin halusta puuttua keskusteluun. Komission jäsen selvitti asioita erittäin reilusti. Kiitän häntä siitä, että hän ilmaisi itseään niin ponnekkaasti. Ylittäisin kuitenkin asemani, mikäli sanoisin vielä jotakin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
Kirjalliset lausumat (työjärjestyksen 142 artikla)
Zita Gurmai
(EN) Viestintä on käytännönläheistä, mikäli se perustuu säännölliseen vuoropuheluun Euroopan unionin kansalaisten kanssa, keskusteluun sekä EU:n tavoitteiden ja strategioiden selventämiseen, niin että Euroopan yhdentymiskehitys kulkee onnistuneesti eteenpäin. Osa vastuusta kuuluu EU:lle, mutta toinen osa kuuluu jäsenvaltioille. Tärkein päämäärä on tehokkuus. Viestinnän on näin ollen oltava kohdennettua ja sillä on oltava oikeusperusta.
Euroopan dynaamisella kansalaisyhteiskunnalla on oltava ratkaiseva rooli. Viestinnän olisi tavoitettava kaikki yhteiskunnan jäsenet monin eri menetelmin - sekä perinteisin välinein että uutta viestintätekniikkaa hyödyntäen. On viestittävä selkeästi laadituin viestein, esitettävä selkeitä näkemyksiä Euroopan unionista ja sen politiikoista ja käytettävä kansalaisten omaa kieltä.
Euroopan unionin kansalaiset haluaisivat, että Euroopan unionista tulee talouskasvun, kilpailukyvyn, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja yhteisvastuun mallialue. He haluaisivat tuntea osallistuvansa päätöksentekoon. Asianmukainen viestintä ei koostu kuitenkaan yksinomaan menestystarinoista, parhaista käytännöistä ja lisäarvosta, vaan samalla on kerrottava haasteista ja ongelmista, joihin yhteiskunnissa on varauduttava ja joihin on löydettävä yhdessä ratkaisuja. Tämän eteen meidän olisi tehtävä töitä.
Gábor Harangozó
(HU) Skeptisyys, epäonnistunut perustuslaki ja laajentumisprosessia, uusia jäsenvaltioita ja jopa itse unionia koskeva lisääntyvä epävarmuus johtuvat riittämättömästä eurooppalaisesta viestintäpolitiikasta. Meidän pitäisi siis olla tyytyväisiä komission valkoiseen kirjaan ja komission aikomukseen parantaa viestintää unionin ja sen kansalaisten välillä. Tehokkaan eurooppalaisen viestintäpolitiikan tavoitteena on eittämättä oltava sellaisen julkisen foorumin perustaminen, jolle osallistuu kansalliset rajat ylittävistä asioista hyvin perillä olevia kansalaisia.
Yhtäältä meidän on parannettavasti huomattavasti tietoa, jota Euroopan unionin toimielinten toiminnasta ja tavoitteista on tarjolla, ja toisaalta meidän on osattava kuunnella jäsenvaltioiden kansalaisia ja saatava heidät osallistumaan aktiivisesti Euroopan unionin politiikan laadintaan. Kansalaiset tavoitetaan parhaiten paikallisella, alueellisella ja kansallisella tasolla, joten tietojen tarjoamista saadaan tehostettua vain lisäämällä viestintää ja tehostamalla tiedonkulkua eri tasojen ja EU:n toimielinten välillä.
Kunnollisten kaksisuuntaisten viestintäkanavien perustaminen ei yksin riitä, vaan myös viestistä on tehtävä selkeämpi ja ymmärrettävämpi. Teknisestä EU-kielestä on siis luovuttava, sillä sen ymmärtäminen tuottaa usein hankaluuksia asiantuntijoillekin. Euroopan yhdentyminen ja sen onnistuminen riippuu muun muassa siitä, että sen kohteena ja tarkoituksena olevat ihmiset, Euroopan unionin kansalaiset, ottavat sen omakseen.
