Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin 19. kesäkuuta 1998 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

McCarthy
Arvoisa puhemies, olen varma, että olette tietoinen tämänpäiväisistä hyvin historiallisista tapahtumista. Rauhansopimuksen ( "Good Friday Agreement" ) seurauksena ja vain viisi viikkoa kansanäänestyksen jälkeen uusi PohjoisIrlannin edustajakokous kokoontuu samaan aikaan kuin me. Se on juuri paneutunut uuteen ohjelmaansa. Tämä on historiallinen päivä Pohjois-Irlannille, ja kun teidän mielenkiintonne ja tukenne rauhanprosessia kohtaan tunnetaan, voisitteko lähettää kaikkien parlamentin jäsenten puolesta voimakkaan viestin rauhansopimuksen täytäntöönpanon tukemiseksi ja toivottaa kaikille valituille jäsenille onnea heidän työssään rauhan rakentamiseksi Pohjois-Irlannin yhteisöihin.

Puhemies
Hyvä rouva McCarthy, kuten olette sanonut, parlamentti on aina ollut tukena, ja tänä aamuna lähetin sähkeen rouva Marjorie Mowlamille. Siinä sanottiin: "Pyydän teitä välittämään onnittelut uudelle Pohjois-Irlannin edustajakokoukselle tämän ensimmäisen kokoontumisen johdosta Euroopan parlamentin puolesta ja omasta puolestani. Euroopan parlamentti ilmaisee jatkuvan solidaarisuutensa Pohjois-Irlannin kansalle ja sen uudelle edustajakokoukselle jatkuvassa rauhan ja sovinnon prosessissa."

Banotti
Arvoisa puhemies, olemme kaikki tietoisia täydestä ja lämpimästä tuestanne. Kiitos teille onnentoivotuksistanne ja siitä, että lähetitte sähkeen tänä aamuna. Toivokaamme, ettei lähipäivinä tapahdu mitään häiriöitä Pohjois-Irlannin tämänhetkisissä myönteisissä toimissa.
Otin viime istunnossa esille kysymyksen parlamentin talousarvioon liittyvistä ongelmista, jotka olivat seurausta tuomioistuimen antamasta tuomiosta, joka koski kansalaisjärjestöjen verkostojen työskentelyä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden osalta. Tästä tunnetaan vakavaa ja yleistä huolta. Toivon, että voisimme saada komissiolta julkilausuman.

Puhemies
Hyvä rouva Banotti, saanen sanoa, että olette ennakoinut aihetta noin viidellä minuutilla. Olimme juuri aikeissa aloittaa keskustelun aiheesta herra Liikasen kanssa.

Günther
Arvoisa puhemies, viittaan työjärjestyksen 151 artiklaan, jonka mukaan valiokuntien istunnot ovat avoimia tilaisuuksia. Minulla oli vieras, jolla oli suunnattomia vaikeuksia päästä pyörätuolilla rakennukseen D III. Pyydän teitä huolehtimaan siitä, että vammaistenkin on mahdollista päästä tähän rakennukseen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva Günther. Tutkimme asian välittömästi.

Elmalan
Arvoisa puhemies, haluaisin kunnioittaa viime perjantaina Algeriassa halpamaisesti murhatun Lounès Matoubin muistoa. Tämä laulaja, kabyylien ja berberikulttuurin puolestapuhuja, oli sotivan ja kärsivän Algerian vertauskuva. Ymmärrän, että Algerian kansa on liikuttunut ja vihainen tästä inhottavasta teosta ja että se haluaa kapinoida murhaajat aseistanutta fundamentalismia vastaan. Tällä hetkellä Algeria kärsii ja taistelee, ja toivon, että Algerian kansa ja hallitus pääsevät pian ratkaisuun, jotta tämä tilanne edistyisi.
Haluaisin lopettaa toteamalla samoin kuin Matoubin äiti totesi hyvin arvokkaasti hänen hautajaisissaan, että vaikka kaipaamme Matoubin kasvoja, hänen laulunsa ja runonsa pysyvät ikuisesti syvällä sisimmässämme, ja hänen taistelunsa rauhan puolesta jatkuu.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, täällä Brysselissä viimeksi pidetylle istuntojaksolle osallistui Baskimaasta parikymmentä kunnanvaltuutettua, joille meillä oli tilaisuus ilmaista solidaarisuutemme heidän jatkuvasta sitoutumisestaan taisteluun vapauden ja demokratian puolesta. Ja kutsumme myös seuraavalle Strasbourgissa pidettävälle istuntojaksolle ryhmän kunnanvaltuutettuja Baskimaasta. Kuitenkaan yksi Baskimaan kunnanvaltuutetuista, arvoisa puhemies, ei voi enää palata, nimittäin Manuel Zamarreño, Renterían kunnanvaltuutettu. Hän oli työtön työläinen, hänen vaimonsa ansaitsee elantonsa siivoamalla naapuritalojen porraskäytäviä, ja hän oli mennyt ostamaan leipää syödäkseen aamiaista neljän lapsensa kanssa. Hänet houkutteli mukaan politiikkaan eräs toinen kunnanvaltuutettu, José Luis Caso, jonka kuolemaa me surimme parlamentissa vain joitakin kuukausia sitten.
Arvoisa puhemies, meillä demokraateilla ei ole mitään muuta vaihtoehtoa kuin vastata sanan voimalla murhiin, niskaan ammuttaviin laukauksiin. Vaadimmekin voimallisesti vain, että eräällä kansalla, baskien kansalla, olisi mahdollisuus elää rauhan, vapauden ja demokratian keskellä.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, pidän hyvin lyhyen puheenvuoron osoittaakseni solidaarisuutta herra Galeoten ohella. Haluan kuitenkin korostaa, että tämä tapaus on erityisen tärkeä, koska kyseessä oli kunnanvaltuutettu, joka edusti kansanpuoluetta nimenomaan Renterían kunnanvaltuustossa. Hänen edeltäjänsä oli murhattu - lisäksi yksi kunnanvaltuutettu luopui paikastaan uhkaavan vaaran takia - ja selvästikin pyritään estämään se, että kansanpuolueella olisi kansan valitsema edustaja nimenomaan kyseisessä kunnanvaltuustossa. Kyseessä on hyökkäys demokratiaa vastaan, ja meidän on käytettävä kaikkia mahdollisia keinoja, jottei niin tapahtuisi, koska kyseessä on fasismin osoitus, jolla pyritään estämään kansan edustus kunnanvaltuustossa.

Gutiérrez Díaz
Arvoisa puhemies, kuten herra Galeote sanoi, äänemme ei väsy. Meillä demokraateilla on aina sana hallussamme. Ja sen vuoksi, väsymättä, vaikka julmat fasistit yrittävätkin vaientaa demokraattisesti valittujen äänet, tuomitsemme sen yhä uudestaan. Samanaikaisesti, arvoisa puhemies, meidän on kuitenkin syytä kysyä itseltämme: voidaanko sellaisille tarjota vuoropuhelua, joilla ei ole muunlaisia sanoja kuin kuolema ja laukaukset? Arvoisa puhemies, Eurooppa, joka puoltaa vuoropuhelua ja ymmärrystä, ei voi ymmärtää, että halutaan tarjota vuoropuhelua niille, jotka tarjoavat vain kuolemaa.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin puolueeni, baskien kansallispuolueen, puolesta tuomita kunnanvaltuutettu Zamarreñon, terroristijärjestö ETAn murhaaman baskien kansan edustajan, julman murhan. Haluaisin ilmaista osanottoni ja solidaarisuuteni hänen omaisilleen ja myös kaiken solidaarisuuteni kansanpuolueelle, jota herra Zamarreño edusti, ja ilmaista kaiken solidaarisuuteni myös tuolle toiselle poliittiselle ryhmälle vakuuttuneena siitä, ettei asein ja väkivallan keinoin voida estää puolustamasta laillisesti kansanpuolueen aatteita Baskimaassa. Toivon ainoastaan, että baskien valtava enemmistö, joka haluaa rauhaa, pystyisi löytämään keinot siihen, ettei maassamme ja kansamme keskuudessa enää koskaan ilmenisi väkivaltaa.

Vallvé
Arvoisa puhemies, minäkin haluan tuomita voimallisesti Renterían kunnanvaltuutetun murhan, koska kyseessä oli kansalaistensa demokraattisesti valitsema edustaja. Tässä mielessä uskomme, että demokratia ja rauha voidaan saada aikaan ainoastaan kuuntelemalla kansan ääntä eikä missään tapauksessa tappamalla sen edustajia.

Robles Piquer
Arvoisa puhemies, en aio puhua tästä surullisesta asiasta - joka luonnollisestikin liikuttaa myös minua - vaan ilmoitan parlamentin kollegoille ja erityisesti parlamentin naispuolisille kollegoillemme Carmen Llorca Villaplanan poismenosta, tässä tapauksessa luonnollisesta kuolemasta. Hän oli monta vuotta parlamentin jäsen, ja hän työskenteli uutterasti erityisesti kulttuurin ja naisten oikeuksien saralla ja varmasti monet kollegoistamme muistelevat häntä lämpimästi.

Nicholson
Arvoisa puhemies, haluaisin käyttää tätä tilaisuutta hyväkseni ja kiittää teitä tämänaamuisesta viestistänne uudelle Pohjois-Irlannin edustajakokoukselle, joka on toivoakseni aloittelemassa toimintaansa. Ensimmäisen kerran yli 25 vuoteen Pohjois-Irlannin kansa voi pian päättää omasta kohtalostaan. Haluaisin myös kiittää teitä henkilökohtaisesti siitä, että kävitte Pohjois-Irlannissa, ja kiitän tätä parlamenttia tuesta, jota se on antanut monin tavoin vuosien varrella. Tämä on historiallinen päivä. En epäile sitä, että tulevaisuudessa on vaikeita aikoja, mutta toivon ja rukoilen, että kun puhun tulevaisuudessa parlamentissa Pohjois-Irlannin kansan puolesta, voin puhua hyvistä asioista enkä synkistä ajoista, joiden kautta olemme käyneet yli 25: n viime vuoden aikana.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Perjantain 19. kesäkuuta 1998 istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Provan
Arvoisa puhemies, viittaan pöytäkirjan sivuun 16. Kohdassa 8, jossa käsitellään rasvoja ja öljyjä koskevaa komission tiedonantoa, on viittaus työjärjestyksen 99 artiklaan. Se koskee mietintöä, jota on käsitelty ilman keskustelua, joten tässä pitäisi olla viittaus työjärjestyksen 97 artiklaan, joka koskee neuvoston pyytämää kiireellistä käsittelyä. Tietääkseni maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta suostui tämän mietinnön kiireelliseen käsittelyyn, ja siitä käytiin täysi keskustelu perjantaiaamuna.
Viittaan nyt englanninkielisen version sivun 19 keskikohtaan, jossa sanotaan, että herra Colino Salamanca, maatalousvaliokunnan puheenjohtaja, pyysi, että tämä mietintö olisi palautettava valiokuntaan. Tämä on periaatekysymys. Ei ole mahdollista, että valiokunnan puheenjohtaja palauttaa kiireellisen asian valiokuntaan silloin, kun kyseinen valiokunta ei ole osallistunut asiasta käytyyn keskusteluun. Valiokunta ei ollut esittänyt tarkistuksia, enkä ole aivan varma siitä, millä perusteilla puheenjohtaja pyysi asian palauttamista edustaessaan valiokuntaa. Joko puhemiehistön tai työjärjestystä, valtakirjojen tarkastusta ja koskemattomuutta käsittelevän valiokunnan on tarkasteltava tätä asiaa.
Herra Colinolla olisi ollut täysi oikeus pyytää yksilönä asian palauttamista valiokuntaan, jos hän olisi niin halunnut, mutta sen tehdäkseen hän olisi tarvinnut oman poliittisen ryhmänsä tai 29 jäsenen tuen. Puhemies ei pyytänyt sitä silloin. En arvostele puhemiestä, jolla on täysi tukemme jokaisena perjantaiaamuna, jolloin hän toimii puhemiehenä. Se on kuitenkin periaatekysymys, jota puhemiehistön on tarkasteltava.

Puhemies
Paljon kiitoksia. Luulen, ettei ainoastaan puhemiehistön vaan tarvittaessa myös työjärjestystä käsittelevän valiokunnan olisi korjattava tämä epäkohta.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, yksi huomautus perjantain kesäkuun 19. päivän 1998 pöytäkirjaan. Sivulla 18, mietinnöstäni toimitetussa äänestyksessä, on kaksi virhettä. Toinen koskee 10 kohtaa: vaikka pyysin puheenvuorossani kielellistä korjausta espanjankieliseen versioon, niin ei ole tehty, ja halusin sanoa, että niissä kohdissa, joissa lukee sana "oliivi" , pitää lukea "oliiviöljy" . Siinä on myös virheellisesti uusi kohta, 13 kohta, kun sanoin suullisessa tarkistuksessani, että kyseessä oli lisäys 12 kohtaan. Haluaisin näin ollen, että 13 kohta liitettäisiin 12 kohdan yhteyteen.

Bösch
Arvoisa puhemies, olen hyvin iloinen siitä, että minäkin saan vielä puheenvuoron. Olen pyytänyt puheenvuoroa jo pitkään, mutta ehkä tarvitsette enemmän työntekijöitä puhemiehistöön, jotta voisitte huomata kaikki parlamentin jäsenet.
Halusin huomauttaa eräästä asiasta. Päätimme myöhään viime perjantain istunnossamme Strasbourgissa, että emme käsittele muutamia esityslistan kohtia väen vähyyden vuoksi ja että lykkäämme ne seuraavaan istuntoon. Tänään meillä on tuo seuraava istunto. Nämä kohdat eivät ole esityslistalla. Milloin aiotte ottaa nämä kohdat käsiteltäväksi parlamentissa?

Puhemies
Niitä käsitellään Strasbourgissa. Tätä ehdotetaan puhemieskonferenssille, joka kokoontuu tänään ja jolla on valtuudet hyväksyä esityslista. Niin ei luonnollisesti voitu tehdä aikaisemmin. Toisaalta minulla on toistaiseksi riittävästi avustajia.
Herra Colino, oletan, että pyydätte puheenvuoroa henkilökohtaista lausumaa varten.

Colino Salamanca
Arvoisa puhemies, yksinkertaisesti siksi, että herra Provan on viitannut minuun. Työjärjestyksen 60 artiklassa lukee, että kun tarkistuksista on äänestetty, komissiolta voidaan pyytää lausuntoa kyseisistä tarkistuksista, ja että ennen kuin siirrytään äänestykseen luonnoksesta lainsäädäntöpäätöslauselmaksi, valiokuntakäsittelyyn palauttamista voivat tarvittaessa pyytää, kuten siinä nimenomaan lukee, valiokunnan puheenjohtaja tai esittelijä. Koska esittelijää ei ollut, pyysin sitä valiokunnan puheenjohtajana. Olen samaa mieltä siitä, että kyseinen ongelma liittyy varmastikin työjärjestyksen tulkintaan, mutta joka tapauksessa sovelsin siinä itse työjärjestystä.

De Vries
Arvoisa puhemies, olemme nyt 25 minuutin ajan käyneet keskustelua menettelyasioista. En halua evätä keneltäkään kollegalta oikeutta tuoda menettelyä koskevia kohtia esiin istunnon aikana. Mutta mielestäni voisimme mieluummin aloittaa esityslistan mukaisesti klo 15.00 komission julkilausumalla. Ensin kuultaisiin komission julkilausuma, ja sitten komission julkilausuman jälkeen, siis klo 16.00, tehtäisiin tilaa menettelyä koskevalle keskustelulle, sillä tiedotusvälineillä ja niillä kollegoillamme, jotka ovat tulleet asiakeskustelun takia, sekä komissaarilla on oikeus siihen, että keskustelemme ensin tästä tärkeästä poliittisesta aiheesta ja että hoidamme sisäiset asiamme sen jälkeen. Haluan siis ehdottaa, arvoisa puhemies, että aloitamme jatkossa tasan klo 15.00 komission julkilausumalla ja lykkäämme mahdolliset menettelyä koskevat esitykset klo 16.00: een, siihen asti, kunnes aloitamme varsinaisen esityslistamme käsittelyn.

Puhemies
Herra de Vries, tiedätte yhtä hyvin kuin minäkin, että menettelyä koskevat esitykset tehdään omana aikanaan, emmekä me voi muuta kuin olla kaikki hyvin kurinalaisia.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Tervetulotoivotus
Puhemies
Haluan ilmoittaa teille, että lehterillä on nyt erään kollegamme kutsuma ryhmä Alankomaiden edustajainhuoneen jäseniä, ja haluan nyt tervehtiä kollegoitamme Alankomaiden parlamentissa.

Tuomioistuimen asiaa C-106/96 koskeva tuomio
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto tuomioistuimen asiaa C-106/96 koskevaa tuomiota seuraavista toimenpiteistä (oikeudelliset perustat talousarviossa).

Liikanen
Arvoisa puhemies, tuomioistuimen hiljattain tekemä päätös on nostanut esiin vakavia kysymyksiä yhteisön talousarvion toimeenpanosta sekä vuonna 1998 että sen jälkeen. Komissio on tietoinen huolista, joita nämä vaikeudet ovat aiheuttaneet, ja iloitsen tilaisuudesta tiedottaa teille tämän asian tilasta. Haluaisin kuitenkin sanoa heti aluksi, että kaikki tänään annetut vastaukset voivat olla ainoastaan alustavia: komissio tutkii parhaillaan kyseessä olevia budjettikohtia. Kuten sovittiin kolmen toimielimen välisessä talousarviota käsittelevässä kokouksessa 23. kesäkuuta, komissio tekee johtopäätöksensä 14. heinäkuuta, hyvissä ajoin ennen Euroopan parlamentin ja budjettineuvoston välisiä keskusteluja, jotka käydään 17. heinäkuuta.
Tuomioistuimen 12. toukokuuta tekemä päätös on seurausta Yhdistyneen kuningaskunnan nostamasta kanteesta, jota Saksa, Tanska ja neuvosto tukivat myöhemmin. Oikeustapaus nostettiin Euroopan komission vuonna 1995 tekemästä päätöksestä rahoittaa köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vastaista toimintaa, vaikka neuvostossa oli torjuttu ehdotus neljännen köyhyyden vastaisen ohjelman, Poverty 4: n, oikeudelliseksi perustaksi. Komission puolustukseksi voidaan sanoa, että sitä tuki Euroopan parlamentti, joka oli myöntänyt luottoja sellaisia projekteja varten vuoden 1995 talousarviosta. Tuomioistuin kuitenkin päätti, että komissiolla ei ollut toimivaltaa kyseisten projektien rahoittamiseksi.
Lisäksi ennen kuin tämä tietty tapaus oli käsillä, tuomioistuin määritteli useita periaatteita, jotka komission on otettava huomioon talousarvion toimeenpanossa. Lyhyesti sanottuna tuomioistuin pitää kiinni siitä, että merkittäviä yhteisön toimia voidaan rahoittaa vain, jos niitä varten on oma budjettikohta ja aikaisempi hyväksytty sekundäärilainsäädäntö eli niin kutsuttu oikeudellinen perusta, joka oikeuttaa itse toiminnan. Tuomioistuin hyväksyy kuitenkin sen, että oikeudellista perustaa ei vaadita vähämerkityksisiä toimia varten.
Tuomioistuin ei määrittele, mitä se pitää " vähämerkityksisinä" toimina. Se pitää kuitenkin kiinni siitä, että pieni määrä tai lyhyt kesto eivät ole itsessään riittäviä kriteereitä. Sen sijaan tuomioistuin viittaa komission oikeuteen käyttää aloiteoikeuttaan tekemällä aloitteita omalla vastuullaan tutkimuksista tai projekteista, joita vaaditaan sen ehdotusten valmistelemiseksi. Tuosta voidaan päätellä, että pilottiprojekteja, valmistelevia toimia ja tutkimuksia lainsäädännön valmistelemiseksi tai ajan tasalle saattamiseksi voidaan toteuttaa ilman oikeudellista perustaa. Lisäksi toimielinten itsehallinnollisista toimista ei ole keskusteltu.
Tässä tilanteessa, kun tuomioistuimen päätös oli tullut esille, komissiolla ei ollut muuta mahdollisuutta kuin keskeyttää tilapäisesti kaikkien sellaisten budjettikohtien toimeenpano, joilta puuttuu oikeudellinen perusta, ja tutkia, voidaanko ne silti toimeenpanna tuomioistuimen päätöksen valossa.
Tämän tutkimuksen tilanne tänään on seuraavanlainen: 90 budjettikohtaa on tilapäisesti jäädytetty. Kyseessä oleva talousarvion kokonaisvolyymi oli noin 870 miljoonaa ecua; näistä budjettikohdista 19: ää varten komissio oli ehdottanut oikeudellisia perustoja, joitakin niistä jo neljä vuotta sitten. Näiden kohtien osalta volyymi on noin 500 miljoonaa ecua; yli 30 tilapäisesti jäädytettyä budjettikohtaa on jo avattu uudelleen, koska komissio on varma siitä, että ne täyttävät tuomioistuimen kriteerit. Siten noin 240 miljoonaa ecua on palautettu toimeenpanoa varten; jäljellä olevien kohtien tutkimukset jatkuvat, ja komission olisi tehtävä päätöksensä 14. heinäkuuta 1998.
Samanaikaisesti sisäisten tutkimustensa kanssa komissio on ottanut yhteyttä parlamenttiin ja neuvostoon keskustellakseen tilanteesta. Kolmen toimielimen välisessä budjettia käsittelevässä kokouksessa, joka pidettiin 23. kesäkuuta, annettiin mahdollisuus sopia toimintasuunnitelmasta, jossa on kolme tekijää. Ensiksi neuvosto ja parlamentti nopeuttavat niiden oikeudellisten perustojen hyväksymistä, joista komissio on jo tehnyt ehdotuksia. Tämä on erittäin tärkeää, koska se koskee joitakin tärkeimmistä budjettikohdista, erityisesti kohtaa Yhteisön toimet kansalaisjärjestöjä varten ( "Community measures for NGOs" , jota varten ehdotettiin oikeudellista perustaa vuonna 1995) ja kohtaa Aloite ihmisoikeuksista ja demokratiasta (" Human Rights and Democracy initiative" , josta ehdotus on tehty vuosi sitten). Onneksi lainsäädäntö eurooppalaisesta vapaaehtoispalvelusta on nyt tehty (kahden vuoden jälkeen), ja ohjelman toimeenpanoa voidaan jatkaa pian.
Komissiolla on tilaisuus tänä iltana ja huomenna kiinnittää puheenjohtajamaa Itävallan huomio siihen, että nämä oikeudelliset perustat on hyväksyttävä kiireellisesti. Lainsäädäntöviranomaisten asia on kuitenkin ponnistella erityisesti tässä suhteessa.
Toiseksi kolmen toimielimen välisessä kokouksessa komissio sitoutui päättämään tutkimuksensa ajoissa ja toimittamaan tulokset budjettineuvoston ja Euroopan parlamentin väliseen kokoukseen, joka pidetään 17. heinäkuuta 1998. Näin tehdään. Kolmanneksi toimielimet tekevät parhaansa saadakseen aikaan menettelysäännöt oikeudellisia perustoja koskevaa kysymystä varten jo 17. heinäkuuta. Komissio on yrittänyt vuosien ajan varmistaa päätöstä sellaisista menettelysäännöistä. Se on tehnyt monia ehdotuksia, joista neuvosto ja parlamentti eivät valitettavasti ole päässeet yksimielisyyteen. Viimeinen ehdotus on tehty komission ehdotuksissa 18. maaliskuuta 1998 seuraavaa toimielinten välistä sopimusta varten. Toimielinten keskuudessa käydään keskusteluja muodollisella tasolla. Teemme kaiken voitavamme, jotta voimme saada keskustelut päätökseen seuraavassa kolmen toimielimen välisessä kokouksessa kahden viikon kuluttua.

Cot
Arvoisa komissaari, ilmoititte juuri äsken, ettei komissiolla ollut muuta mahdollisuutta kuin keskeyttää yli 40 budjettikohdan toimeenpano. Mutta olette varmaankin tietoinen tuomioistuimen tekemän päätöksen suhteellisesta vaikutuksesta ja ennen kaikkea siitä, että tämä asia koski hyvin erityistä tilannetta, koska kysymys ei ollut oikeudellisen perustan puuttumisesta vaan oikeudellisen perustan poistamisesta: Poverty 3.
Ettekö kuitenkin myönnä, että ammutte Lucky Luken tavoin nopeammin kuin varjonne ja että antamalla näin katastrofaalisen signaalin kaikille ohjelmien välittömästi koskettamille väestöryhmille, ohjelmien, jotka koskettavat kaikkein kovaosaisimpia kansalaisiamme, olette pahentanut Euroopan kovaosaisimpien väestöryhmien ja meidän välistämme luottamuskriisiä?

Liikanen
Meidän on muistettava, että tuomioistuimen päätös koski aiheita, jotka vaikuttavat yhteiskuntamme heikoimpaan osaan, nimittäin köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vastaisia toimia koskevia budjettikohtia. Olemme kaikki sitä mieltä, että nämä toimet ovat olleet erittäin tärkeitä, mutta kun tuomioistuin ilmoitti päätöksensä komission toimivallasta näiden budjettikohtien toimeenpanossa, meillä ei ollut muuta vaihtoehtoa kuin pyrkiä lailliseen varmuuteen talousarvion toimeenpanossa tästä eteenpäin. Budjettikohtien jäädyttäminen oli ainoa vaihtoehto, joka meillä oli. Sen jälkeen olemme tietenkin työskennelleet yötä päivää löytääksemme ratkaisuja niin nopeasti kuin voimme. Komissio ei kuitenkaan ole lain yläpuolella. Meidän on kunnioitettava tuomioistuimen päätöstä, vaikka se aiheuttaa meille monia vaikeuksia. Olen varma, että kahden viikon kuluttua tilanne on tullut selvemmäksi. En voi taata, että kaikki on saatu ratkaistua, mutta suurin osa kysymyksistä kyllä.

Christodoulou
Arvoisa puhemies, riippumatta siitä, mitä on sanottu tämän asian järjestelystä, eli budjettikohtien myöhästymisestä tuomioistuimen päätöksen jälkeen, haluan kiinnittää komission ja kollegoiden huomion kysymykseen ongelman institutionaalisesta ratkaisusta.
Arvoisa puhemies, tätä kysymystä on käsitelty parlamentissa vuodesta 1982 lähtien, ja joka vuosi tulee esiin kaikenlaisia ongelmia, jotka rajoittavat parlamentin mahdollisuuksia suorittaa tehtäviään.
Jotta ratkaistaisiin akuutti ongelma, eli konkreettinen kysymys kuluvasta talousarviosta, on siis samalla ratkaistava 17. päivä tätä kuuta tapahtuvassa keskustelussa se ja pidemmän aikavälin ongelma, eli että sellainen lainsäädännöllinen kehys viivästyy, joka sallisi ennalta määritellyllä ja laillisesti hyväksyttävällä tavalla ratkaista lainsäädännöllisen ongelman, jotta oikeudellisten perustojen ongelma ei nousisi joka kerta esiin ja aiheuttaisi niitä ongelmia, joita se nyt aiheuttaa.
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä - ja budjettivaliokunta tekee tämän ehdotuksen - että siinä tapauksessa, että akuuttiin ongelmaan löydetään ratkaisu, on samalla saatava aikaan myös lainsäädännöllinen ratkaisu. Muuten pelkään pahoin, että tälle ja seuraaville talousarvioille aiheutuvat seuraukset ovat suuret, mistä vastuu kuuluu kaikille.

Liikanen
Olen samaa mieltä tästä lausunnosta. On hyvin tärkeää yrittää ratkaista tämä ongelma, joka on ollut ratkaisematta 1980-luvulta lähtien. Parhaat tulevaisuudennäkymät ovat sellaiset, että 17. heinäkuuta mennessä meillä voisi olla tilanne selvillä vuoden 1998 talousarviota varten ja meillä voisi olla pitkän aikavälin ratkaisu, joka saattaisi sitten olla osa toimielinten välistä sopimusta, joka on tehtävä ennen tämän parlamentin toimikauden päättymistä. Jos voisimme olla yhtä mieltä perusasioista, se voisi olla perusta toimille tästä eteenpäin. Tässä on kaksi kysymystä, jotka ovat hyvin tärkeitä. Ensimmäinen on: mikä on vähämerkityksinen toimi? Yleinen mielipide on, että se auttaa olennaisesti komission toimeenpanotyössä. Toinen kysymys, josta on keskusteltava, on se, mitä on tehtävä tapauksessa, jossa oikeudellista perustaa on ehdotettu, mutta sitä ei ole hyväksytty. Näiden kahden toimen päivämäärien välillä on selvä ero, ja teknisesti se voisi johtaa tilanteeseen, jossa meidän on keskeytettävä toimet. Meidän on löydettävä ratkaisu, joka sitoo yhteen tavalliset valmistelevat toimet siihen päivämäärään, jolloin oikeudellinen perusta on hyväksytty, jotta lainsäädännöllinen menettely ei pysäytä toimintaa.

Ojala
Arvoisa puhemies, nyt todellakin on tapahtunut suuri vahinko, jonka paikkaaminen vie vuosia. Kansalaisten ja kansalaisjärjestöjen luottamus on mennyt ja vaikka me löytäisimme pikaisen ratkaisun, näiden vaurioiden korjaaminen tulee viemään aikaa. Väitän, että Euroopan unionin, parlamentin, kaikkien EU: n instituutioiden maine on saanut pahan tahran. Komissaari Liikanen, te totesitte, että nyt yritetään löytää pikainen ratkaisu. On todella tärkeää ja välttämätöntä, että saataisiin aikaan pikainen ratkaisu ja että saataisiin tämä code of conduct . Mutta entäpä jos 17. heinäkuuta meillä ei olekaan mitään ratkaisua? Onko sitten niin, että parlamentin on käytettävä sitä ainoaa keinoa mikä sillä lopulta on, eli me kieltäydymme käsittelemästä budjettia, jos ei ratkaisua löydy? Voitteko vakuuttaa meille, että neuvosto tulee nyt tässä tapauksessa hyväksymään tämän yhteisen sopimuksen ja tulee antamaan oikeudellisen perustan? Voitteko te antaa meille siitä takeita?

Liikanen
Arvoisa puhemies, me tarvitsemme sopimukseen kolme osapuolta: komission, parlamentin ja neuvoston. Sopimusta ei synny, elleivät kaikki löydä yhteistä kompromissia. Tässä tarvitaan tietysti paljon työtä, hyvää tahtoa ja myös sen asian ymmärtämistä, miten vaikea kriisi on silloin, jos lainsäädäntö ja budjettivalta ovat ristiriidassa. Tässä suhteessa toivon, että tämä hyvin epämiellyttävä tilanne on ainakin lisännyt tietoisuutta ratkaisun välttämättömyydestä.
Komissio ei voi antaa takeita siitä, että neuvosto seuraa komission kantaa, mutta ainakin edellinen puheenjohtaja sitoutui tekemään kaikkensa, jotta ratkaisu voisi löytyä. Tänään ja huomenna komissiolla ja puheenjohtajamaa Itävallan edustajilla on Wienissä kokous, jossa tämä asia on keskeisesti esillä. Me toivomme, että myös neuvostossa syntyy sellaista koordinaatiota, että ne yhdeksäntoista oikeusperustaehdotusta, jotka ovat siellä, useat ovat olleet jo pitkään, saataisiin nopeasti käsitellyksi.

Giansily
Arvoisa komissaari, mielestäni tämä asia on hyvä esimerkki siitä, ettei kannata tehdä ensin lupauksia ja perua sitten sanojaan.
Missä tilanteessa olemme? Meillä on toimielinten välisen sopimuksen nojalla mahdollisuus sanoa viimeinen sana eipakollisten menojen osalta. Tämän tuomioistuimen päätöksen seurauksena te kuitenkin joudutte aivan yksinkertaisesti jäädyttämään osan määrärahoista sillä verukkeella, että meidän on odotettava täydentävää määräystä. Mielestäni te liioittelette jonkin verran tässä asiassa, koska tiedetään erittäin hyvin, että meiltä on puuttunut oikeudellinen perusta jo useamman vuoden ajan ja että parlamentin päätösten kannalta on välttämätöntä, että nämä päätökset pannaan täytäntöön.
Mutta ketä päätöksenne koskevat? No, loppujen lopuksi kaikkia kansalaisjärjestöjä eli järjestöjä, jotka tarvitsevat näitä varoja pystyäkseen jatkamaan toimintaansa ja jotka eivät voi odottaa neuvoston ja komission välisten loputtomien neuvottelujen päättymistä. Sen vuoksi toivon, ettette odota 17: nteen heinäkuuta saakka vaan että pystytte sen sijaan antamaan meille tuona päivänä takuut näiden varojen sijoittamisesta.

Liikanen
Meidän on muistettava, että komissio ei voi käyttäytyä ikään kuin tuomioistuimen päätöstä ei olisi tehtykään. Tuomioistuin on itsenäinen toimielin Euroopan unionissa, ja meidän on noudatettava sen päätöstä. Mitä tahansa ajattelemmekin tietyn budjettikohdan sisällöstä, emme ole lain yläpuolella. Poliittinen tulkinta ei voi olla aivan erilainen kuin tuomioistuimen päätöksen selkeä sisältö. Selvä viesti on se, että tuomioistuimen mukaan merkittävät yhteisön toimet vaativat sekä oman budjettikohdan varaamisen että aiemman oikeudellisen perustan. Meidän on nyt noudatettava tuota päätöstä. On aloja, joilla meillä on enemmän harkintavaltaa kuten pilottiprojektit, valmistelevat toimet ja itsenäiset toimet. Meidän on kuitenkin tarkasteltava kaikkea.
Meidän on muistettava, että köyhyyttä koskeva ohjelma pysäytettiin neuvostossa. Halusimme jatkaa joitakin toimia, jotka olivat hyvin läheisiä monille Euroopan kansalaisille ja joita olimme toimeenpanneet Euroopan parlamentin tuella, mutta sitten tuomioistuin ilmoitti tämän päätöksen. Emme voi siis jatkaa ikään kuin päätöstä ei olisi tehtykään. Työskentelemme tietenkin niin kovasti kuin voimme, jotta tilanne saataisiin selvitettyä 17. heinäkuuta mennessä. Olen jo kertonut teille, että olemme onnistuneet selvittämään budjettikohdista noin 240 miljoonaa ecua vastaavan määrän. Loppujen osalta toivon, että saamme työmme päätökseen seuraavien kahden viikon aikana.
Meidän on käsiteltävä tätä hyvin vakavasti, koska komissiolla on vastuu toimeenpanosta tämän jälkeen. Emme halua saada taas aikaan samoja ongelmia, jotka johtivat tuomioistuimen oikeustapaukseen.

Malone
En ole täysin vakuuttunut siitä, että komissaarit Flynn ja Bonino yhtyisivät teidän hyvin rajoittuneeseen tulkintaanne tästä tuomioistuimen päätöksestä. Kuten olette aivan oikein sanonut, kyseessä olevat budjettikohdat ja alat ovat niitä, jotka ovat kaikkein lähimpänä kansalaisia ja jotka jäsenet itse ovat sattumalta esittäneet. Jos yritätte säilyttää yhteyden parlamentin, komission, neuvoston ja kansalaisten välillä, teidän on yritettävä kovasti löytää nopea ratkaisu tähän. On kansalaisjärjestöjä, jotka lopettavat toimintansa juuri tällä hetkellä, koska ne eivät voi tehdä enää uusia sitoumuksia. Uusia sopimuksia ei voida allekirjoittaa ja niin edelleen.
Kun kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet Amsterdamin sopimuksen ja se astuu voimaan, kuinka tarkastelette yksimielisyyttä käsittelevää lauseketta syrjinnän kieltämistä ja sosiaalista syrjäytymistä koskevien määräysten kannalta? Voisimme rahoittaa joitakin köyhyyden torjuntaa ja sosiaalista syrjäytymistä koskevia budjettikohtia sopimuksen nojalla, mutta tarvitsemme silti yksimielisyyden. Ehkä voisitte valaista meitä käytettävissänne olevan oikeudellisen asiantuntemuksen avulla. Saatamme yhä olla oikeudellisessa suossa, ellei meillä ole asianmukaista toimielinten välistä sopimusta.

Liikanen
Pelkäänpä, että kohteenne on väärä. Neuvosto ei hyväksynyt oikeudellista perustaa, mutta kun komissio päätti panna oikeudellisen perustan täytäntöön, parlamentin jäsenet hyökkäsivät komissiota vastaan. Päätöksemme on kumottu, ja meidän on noudatettava lakia. Talousarviossa on monia aloja, jotka ovat hyvin lähellä sitä, mitä haluaisin tehdä, mutta perustamissopimuksen ja varainhoitoasetusten mukaisesti tarvitsemme aikaisemman oikeudellisen perustan ja määrärahoja talousarvioon. Tuomioistuin on nyt selventänyt tuon tilanteen. Emme voi jatkaa ikään kuin tuomioistuimen päätöksillä ei olisi mitään yhteyttä siihen, kuinka komissio toimii.
Meidän on oltava erittäin varmoja tästä asiasta. Meillä on hieman liikkumavaraa, kun puhutaan pilottiprojekteista, valmistelevista toimista ja itsenäisistä toimista. Yritämme selvittää jokaisen tapauksen. En halua joutua tulevaisuudessa tilanteeseen, jossa tuomioistuin kumoaa komission tekemän uuden päätöksen, ja ehkä sitten järjestön on maksettava rahat takaisin. Tällä kertaa niin ei käynyt. Tuomioistuin sanoi, että meidän ei tarvitse periä rahoja takaisin. Jos sama asia kuitenkin tapahtuisi tahallisesti tulevaisuudessa, eurooppalaiselle yleiselle mielipiteelle aiheutettu vahinko olisi tuhoisa. Olen samaa mieltä siitä, että on tärkeää olla lähellä Euroopan kansalaisia; on myös tärkeää kunnioittaa perustamissopimuksia, joihin koko unioni perustuu.
Mitä tulee Amsterdamin sopimukseen, on mahdollista ajatella sen suuntaisesti, että voisimmeko tehdä jotakin valmistelevaa uutta sopimusta varten. Se sisältää uusia työllisyyttä ja sosiaalialaa koskevia artikloja. Käymme siitä kiihkeitä keskusteluja, ja ehkäpä se voisi olla peruste valmisteleville toimille. Kolmanneksi lakiosastomme ja budjettiyksikkömme ovat valmistelleet komissiossa tämän oikeudellisen tulkinnan, ja komissio on hyväksynyt sen täysin. Komissiossa ei ole ollut eriäviä poliittisia mielipiteitä tuosta päätöksestä.

Brinkhorst
Tietenkin hyväksymme sen, että komission on noudatettava lakia. Komissaari on kuitenkin sanonut myös, että siinä on tulkinnanvaraa. Haluaisin pyytää komissaaria osoittamaan hieman poliittista rohkeutta. Komissio ei voi istua hiljaa neuvoston ja parlamentin välissä ja sanoa, että vahvempi voittaa. Erityisesti haluaisin kysyä komissaarilta, että kun on valintatilanne 235 artiklan, jossa vaaditaan yksimielisyyttä, ja muiden oikeudellisten perustojen välillä, yrittääkö komissio aina käyttää oikeudellista perustaa, joka antaa eniten valtaa yhteispäätökselle parlamentin kanssa?

Liikanen
Tuo on erittäin tärkeä kysymys, mutta siitä ei ole apua tässä tapauksessa. Nykyinen ongelma on se, onko oikeudellista perustaa vai eikö sitä ole. Kuten tiedätte, kantamme on aina ollut se, että tuemme yhteispäätöstä koko päätöksentekojärjestelmässä niin paljon kuin mahdollista. En ole eri mieltä yleensä asiasta herra Brinkhorstin kanssa.

Dell'Alba
Arvoisa komissaari Liikanen, komission toimikausi on alkanut tammikuun 1. päivänä 1995, ja siitä saakka te olette vastannut talousarviosta. Parlamentti ei ole myöntänyt vastuuvapautta varainhoitovuodelle 1996, vaan on ilmoittanut tekevänsä sen syyskuussa. Toimihenkilöt ovat aloittaneet lakon, koska teidän ehdotuksenne, arvoisa komissaari, ovat olleet, sanokaamme, yllättäviä ja melko kiireessä tehtyjä. Nyt meillä on käsissämme tämä asia, jonka komissio muka toteaa vasta kesäkuun 12. päivänä? Kuinka suuri vastuu komissiolla teidän mielestänne on tässä asiassa, kun otetaan huomioon, että sillä on aloiteoikeus? Oikeudellisia perustoja koskeva kysymys sekä se, että komissio on jo vuosien ajan tiennyt, että toimielimille on tarpeen antaa nämä oikeudelliset perustat ovat asioita, jotka aiheuttavat tietenkin vakavia vaikeuksia Euroopan parlamentille, mutta ne tahraavat myös Euroopan unionin julkista kuvaa. Tietysti erityisesti neuvosto on työssään pahasti myöhässä, mutta kenties myöskään komissio ei ole täysin syytön tässä asiassa. Tahtoisin tietää mielipiteenne, arvoisa komissaari.

Liikanen
Olette oikeassa tuon sanoessanne. Tämä komissio on ollut virassa tammikuusta 1995 lähtien, ja meidän on muistettava, että nämä budjettikohdat toimeenpantiin vuonna 1995. Juuri tämän komission päätökset kumottiin. Sen vuoksi meidän on suhtauduttava siihen vakavasti. Jos asia olisi ollut toisin, sanoisimme, että vastuu ei ole meidän. Mutta vastuu on meidän - minun ja koko virkakunnan. Se, että tulkitsisimme tämän merkitsevän, että kaikki voi jatkua kuten ennenkin, olisi perustamissopimuksen ja koko Euroopan unionin hengen vastaista. Me olemme antaneet tuomioistuimelle tehtäväksi ratkaista konflikteja, ja nyt meidän on noudatettava sen päätöksiä. Joillakin aloilla on liikkumavaraa, ja yritämme käyttää sitä hyväksemme niin paljon kuin voimme.
Mitä tulee aloitteisiimme, kolleganne budjettivaliokunnassa tietävät, että olemme tehneet ehdotuksia kaiken aikaa ratkaistaksemme kysymyksen oikeudellisesta perustasta. Olen ottanut tämän aiheen esille joka vuosi jokaisessa kolmen toimielimen välisessä kokouksessa tämän komission aloittamisesta lähtien. Herra Christodoulou, Euroopan parlamentin esittelijä, on ollut hyvin aktiivinen tässä asiassa. Neuvosto on ollut erittäin epäröivä. Olen nyt hiukan huolissani, ettemme pysy asiassa tässä keskustelussa. Olemme tehneet aloitteen saadaksemme aikaan toimielinten välisen sopimuksen. Olemme tehneet ehdotuksia oikeudellisiksi perustoiksi. Neuvosto ei ole hyväksynyt niitä. Emme ole löytäneet ratkaisua toimielinten välisen sopimuksen osalta, mutta aloitteiden puute ei ole ongelma. Aloitteita on lukuisia. Me tarvitsemme nyt kuitenkin ratkaisun. Olen varma, että kolleganne budjettivaliokunnassa ja ne, jotka ottavat osaa kolmen toimielimen väliseen kokoukseen, tekevät kaiken voitavansa yhdessä meidän kanssamme, jotta löytäisimme linjan, jonka kaikki kolme toimielintä voisivat hyväksyä.

Ullmann
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kiitän teitä siitä, että olette selvittänyt sanomillanne asioilla osan niistä epäselvyyksistä, joista halusin teiltä kysyä. Olette ennen kaikkea oikeassa painottaessanne sitä, että meidän on toimittava tuomion perusteella, mutta kysymykseni koskee juuri sitä, nimittäin tuomion kohtia 39-42. Tässä komission käytäntö eroaa periaatteessa siitä, mitä tuomiossa sanotaan. Tuomiossa kumotaan päätös monien voimassa olevien sopimusten ja maksujen osalta. Komissio toimii aivan toisella tavalla. Se tarkkailee kaikkea, se määrää meille nyt sen summan, mitä se on tarkastellut, mutta sillä ei poisteta kansan levottomuutta. Haluaisin kysyä teiltä, voitteko poistaa sen antamalla toisen vastauksen, joka on tiettyjä peruskäsitteitä käyttävän tuomion sanamuodon mukainen?
Toiseksi, olette sanonut meille yhä uudestaan, että pyritte toimielinten väliseen sopimukseen. Meille kyse on kuitenkin siitä - ja mielestäni teillekin kyse on siitä sen perusteella, miten juuri todistelitte, että löydetään oikeudelliset perustat, eikä toimielinten välinen sopimus ole oikeudellinen perusta siinä mielessä, mitä tuomiossa vaaditaan.

Liikanen
Komission politiikka on vuodesta 1994 lähtien ollut sellainen, että toiminta, joka käsittää vähemmän kuin 5 miljoonaa ecua ja kestää vähemmän kuin kaksi vuotta, tulkitaan vähämerkityksiseksi. Olemme soveltaneet tätä tulkintaa vuodesta 1994 lähtien. Ongelmana on se, että tuomioistuin ei hyväksynyt tätä. Sieltä sanottiin, että pienet määrät tai lyhyt kesto eivät ole riittävän hyviä perusteluita. Joten kantamme on asetettu kyseenalaiseksi. Toiseksi mitä tulee kysymykseen oikeudellisesta perustasta, kuten sanoin julkilausumassani, meillä on nyt 19 oikeudellista perustaa ratkaisematta lainsäädäntöviranomaisilla. 500 miljoonaa ecua riippuu noista oikeudellisista perustoista. Meidän on saatava ne hyväksytyiksi. Monilla alueilla ei ole erimielisyyttä poliittisesta sisällöstä. Hyvin usein erimielisyyttä on erilaisista menettelytapoja koskevista kysymyksistä tai komitologiasta tai artiklasta, jolle pohjata tietty oikeudellinen perusta. Tarvitsemme voimakasta poliittista tahtoa ja voimakasta koordinointia neuvostossa, jotta ne kaikki hyväksyttäisiin.
Toimielinten välinen sopimus on tärkeä noille niin kutsutuille harmaille alueille. Meidän on yritettävä muodostaa yhteinen mielipide siitä, mikä on "vähämerkityksistä" . Tuomioistuin ei ole hyväksynyt komission yksipuolista kantaa. Jos kuitenkin kaikki kolme toimielintä voivat olla samaa mieltä jostakin tulkinnasta, silloin meillä on uusi tilanne.

Banotti
Komissaari on tänään kovan paineen alaisena, ja parlamentti on ilmaissut melkoista levottomuutta. Voisiko komissaari kertoa meille, kuinka koko komissaarien kollegio vastaa hänen ilmeiseen hyvään tahtoonsa tässä tilanteessa? Meidän on myös huomattava, että valitettavasti tuomioistuimen jäseniä ei valita vaaleilla eikä heidän tarvitse tuntea kansalaisten kuumaa hengitystä niskassaan. Monet kansalaisjärjestöt, erityisesti turvallisuuden ja lastensuojelun alalla toimivat, eivät ole tähän mennessä olleet oikeutettuja mihinkään rahoitukseen aiemmin voimassa olevien sääntöjen mukaisesti. Toivon, että niille järjestöille, joilla ei ole mahdollisuutta käyttää hyväkseen rakennerahastoja, annetaan etusija-asema, kun komissiossa tehdään päätökset.
Haluaisin myös kysyä komissaarilta, mitä hän ajattelee budjettivaliokunnan lausunnosta. Sitä ei ole mainittu tänä iltapäivänä, mutta uskoakseni se ei ole niin myötämielinen meitä kohtaan kuin saattaisimme haluta sen olevan.

Liikanen
Herra Christodoulou, budjettivaliokunnan esittelijä, kysyi minulta oikeudellisesta perustasta ja hän on ilmaissut Euroopan parlamentin kannan. Kolmen toimielimen välisen kokouksen perusteella uskon vakaasti, ettemme ole kovin kaukana ratkaisusta, mutta tarvitsemme tehdyn päätöksen perusteella voimakkaita ponnisteluja parlamentilta ja neuvostolta. Jos meillä on perusta sopimukselle, komissio tekee kaikki tarvittavat muodolliset valmistelut.
Mitä tulee kansalaisjärjestöihin, tulevaisuudessa keskeinen asia niille on se, että meillä on oikeudellinen perusta niiden toimintoja varten. Sitä olemme ehdottaneet vuodesta 1995 lähtien. Jos neuvosto hyväksyy tuon oikeudellisen perustan, se hyväksytään ulkoisia toimintoja varten. Sama on tehtävä sisäisiä toimintoja varten. Mitä tulee parlamentin poliittisiin prioriteetteihin, en tahdo sotkeutua budjettivaliokunnan ja muiden valiokuntien välisiin keskusteluihin.
Lopuksi, olen ottanut henkilökohtaisesti vastaan jokaisen sellaisen kansalaisjärjestön edustajan, joka on halunnut ottaa yhteyttä. Olen puhunut heille suoraan ja selittänyt tilanteen. Meidän on yritettävä löytää ratkaisuja, jotka tukevat parlamentin ja komission poliittisia prioriteetteja mutta jotka ovat laillisesti luotettavia. Emme voi suostua mihinkään muuhun.

Green
Komissaari on nyt kuullut koko parlamentin poliittisen kirjon ilmaiseman levottomuuden siitä, mitä näiden oikeudellisten perustojen ja budjettikohtien kanssa on tapahtunut. Parlamentti on monista syistä sitoutunut tiukasti noihin kohtiin. Ensiksikin ne lähentävät tätä toimielintä ja unionia kansalaisiin. Mutta myös me - kuten komissaari - olemme olleet sellaisten kansalaisjärjestöjen, muiden järjestöjen ja ihmisten lobbaamisen kohteena, joita on tuettu noilla budjettikohdilla ja jotka huomaavat nyt, ettei tukea ole saatavilla. Komissaari on tehnyt selväksi, että todellinen ongelma on neuvostossa eikä parlamentissa tai komissiossa. Voisiko hän sitten olla samaa mieltä kanssamme sanoessamme, että tarvitsemme nyt parlamentin ja komission yhteisen linjan, jossa sanotaan kansalaisjärjestöille ja unionin kansalaisille, että he voivat edelleen kirjoittaa meille mutta että heidän olisi suunnattava levottomuutensa ja lobbaamisensa neuvostoon ja kansallisiin hallituksiin. Me parlamentissa voimme ehkä antaa asiaankuuluvien ministerien osoitteita, puhelin- ja faksinumeroita, jotta nämä voivat tuntea saman hiostuksen kuin mekin. Komissaari, haluaisimme tukenne.

Liikanen
Olen täysin samaa mieltä. On tärkeää, että toimintamme komissiossa ja parlamentissa kohdistetaan alueille, joilla ongelmat ovat. Monet ongelmat ratkeavat sinä päivänä, kun neuvosto hyväksyy oikeudellisen perustan. Meidän on saatava se vakuuttuneeksi tästä. Yritimme sitä edellisen puheenjohtajamaan kanssa ja aloitamme sen tänä iltana puheenjohtajamaa Itävallan kanssa. Olen varma, että tämä hyvin epämiellyttävä kriisi on välittänyt kansalaisten huolen neuvostolle. Meidän on yritettävä löytää ratkaisu, joka saa yleistä kannatusta.

Galeote Quecedo
Olen iloinen siitä, että komissio on tiedostanut tämän tilanteen herättämän huolestumisen. Huolestumisen, johon yhtyy - se näkyy selvästi - Euroopan parlamentti ja johon kansalaisyhteiskunta suhtautuu hyvin vakavasti. Mielestäni tähän huolestumiseen on suhtauduttava yhdenmukaisesti ja toteutettava siirtymätoimia, kun tuomio on tiedossa, kunnes on olemassa oikeudellinen perusta niiden eri asetusten hyväksymiselle, joilla määrätyt toimet toteutetaan.
Rouva Green on oikeassa siinä, että neuvostoa on painostettava. Euroopan komission on kuitenkin myös tehtävä velvollisuutensa ja annettava konkreettisia vastauksia asialistalla oleviin kysymyksiin. Esimerkiksi miten Euroopan komissio tulkitsee tuomion sanojen "vähämerkityksiset toimet" sisällön?
Toinen kysymys: miten Euroopan komissio aikoo käsitellä vuoden 1998 talousarviossa hyväksyttyjä ohjelmia?
Ja kolmanneksi...
(Puhemies keskeytti puhujan, koska tämä oli ylittänyt hänelle myönnetyn puheajan.)

Liikanen
Yritämme nyt analysoida kaikki budjettikohdat tuomioistuimen päätöksen hengessä, jotta meillä on oikeus toteuttaa pilottiprojekteja ja valmistelevia toimia. Kaikki ne toimet, jotka täyttävät nämä kriteerit, voidaan toteuttaa ilman oikeudellista perustaa. Työskentelemme tämän perusteella. Silloin kun tuomioistuin ei hyväksy tulkintaamme tietystä rahasummasta, emme voi esittää uutta summaa, koska tuomioistuin sanoo selvästi, että pieni summa ei ole riittävä edellytys budjettikohdan toteuttamiseksi, koska se on vähämerkityksinen. Joten tuota perustaa ei ole. Pilottiprojektit voivat kuitenkin olla pieniä ja ne voivat olla suurempia. Valmisteleva toimi voi olla pieni, mutta se voi myös olla suurempi. Tärkein asia on se, että meidän on yritettävä tehdä vanhoista toimista laadullinen eikä määrällinen analyysi, kuten ennen tehtiin.

Puhemies
Kiitos, herra Liikanen.
Tämä asia on käsitelty.
Herra Telkämper pyytää puheenvuoroa.

Telkämper
Arvoisa puhemies, mielestäni teidän puhemiehenä pitäisi antaa vastaus. Emmehän voi kysyä komissiolta tai mahdollisesti moittia sitä, sillä valta on jakautunut siten, että komissio ja parlamentti ovat samassa veneessä neuvostoa vastaan. On parlamentin aika esittää mielipiteensä. Olen sitä mieltä, että olette huomannut parlamentin tulleen heikommaksi, ja on meidän vallassamme tehdä parlamenttina poliittinen aloite, jotta parlamentti poistaa tämän tapahtuneen vallansiirron - ja mielestäni valta on siirtynyt neuvoston tappioksi. Pyyntöni on, että tämä asia otetaan esityslistalle seuraavaan Strasbourgin täysistuntoon ja että me teemme parlamenttina aloitteen, jotta saamme jälleen valtaa. Se on sopimuskysymys, kysymys siitä, että meillä olisi ehkä periaatteessa yhteispäätösmenettely...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Herra Telkämper, te tiedätte, ettei tämä kuulu puhemiehen päätösvaltaan. Päätösvalta kuuluu puhemieskonferenssille, jolle te voitte esittää asian poliittisen ryhmänne välityksellä, kuten kuka tahansa jäsen voi esittää asian oman poliittisen ryhmänsä välityksellä. Puhemies ei kuitenkaan laadi esityslistaa. Puhemieskonferenssi laatii sen ja viime kädessä täysistunto siinä vaiheessa, kun esityslista hyväksytään.

Colom I Naval
Arvoisa puhemies, kunnioitan päätösvaltaanne puhemiehenä keskustelun johtamisessa, mutta ehkäpä tällaisessa keskustelussa, jos esittelijä pyytää puheenvuoroa, hänen täytyisi olla yksi niistä 20: stä tai 30 jäsenestä, jotka voivat esittää kysymyksen.

Puhemies
Herra Colom, tämä keskustelu on sitä varten, että kaikilla jäsenillä olisi yhtäläiset mahdollisuudet ilmaista mielipiteensä, olivatpa he sitten esittelijöitä, ryhmän puheenjohtajia tai mitä tahansa muuta. Puhemies pyrkii rajoitusten puitteissa, joita on monia, tekemään tämän niin, että tasapaino kansallisuuksien ja poliittisten ryhmien kesken ja niin edelleen säilyy. Valitettavasti teidän tapauksessanne te pyysitte puheenvuoroa, mutta sitä pyysivät ryhmänne muutkin jäsenet ja heidän joukostaan, perustellusti tai ei, minun täytyi valita yksi.

Euro-Välimeri-sopimus Jordanian kanssa
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A40165/98) neuvoston ja komission päätöksestä Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Jordanian Hashemiittisen Kuningaskunnan välisen Euro-Välimeri-sopimuksen tekemisestä (KOM(97)0554 - C4-0171/98-97/029(AVC)) (Esittelijä: M. Aelvoet).

Aelvoet
Arvoisa puhemies, tänään siis keskustelemme täällä Jordanian ja Euroopan unionin välisestä Euro-Välimeri-sopimuksesta. Kyseinen Euro-Välimeri-sopimus sisältyy ilman muuta laajempaan prosessiin, jonka olemme kaikki yhdessä nimittäneet Barcelonan prosessiksi, joka pyrki - ja toivoni mukaan yhä pyrkii - Euroopan unionin ja Välimeren alueen eteläisten valtioiden ja tietenkin myös Palestiinan toimivaltaisen viranomaisen väliseen suurisuuntaiseen lähentymiseen.
Merkittävänä päämääränä oli toisaalta rauhan ja tasapainon edistäminen kyseisellä alueella, samoin taloudellisen yhteistyön vahvistaminen, jota varten laadittiin suunnitelma 12 vuoden kuluessa aikaansaatavasta vapaakauppasopimuksesta Jordanian ja Euroopan unionin välille, alueellisen yhteistyön lisääminen, myös sosiaalisen ja kulttuurisen yhteistyön mahdollisuuksien lisääminen järjestäytyneessä muodossa, ja loppujen lopuksi ilman muuta Jordanian saattaminen osalliseksi MEDArahoitusohjelmasta.
Tähän mennessä Barcelonan sopimuksen voimaantulon jälkeen on jo solmittu neljä samanlaista assosiointisopimusta Israelin, Tunisian, Marokon ja Palestiinan toimivaltaisen viranomaisen kanssa. Ikävä kyllä meidän on tällä hetkellä todettava, että Keski-Idän rauhanprosessi on juuttunut paikalleen, mennyt todella jumiin. Saamme siitä päivittäin uusia todisteita, ja se asettaa tietenkin hyvin raskaan kuorman Barcelonan sopimuksen alkuperäiselle pyrkimykselle juuri edistää rauhaa. Vielä kesäkuussa tehtiin Palermossa kunnon yritys antaa tälle prosessille uutta pontta järjestämällä unionin ja sen kumppanimaiden ulkoministerien kokous, mutta varsinaiset tosiasiat määräävät tietenkin sen, mihin suuntaan mennään, eivätkä pelkät tapaamiset. Tapaamisen pohjalta voi syntyä tosiasioita, mutta tämä ei voi toimia vastapainona, jos kaikki muut todellisuuden ainekset jatkuvasti viittaavat eri suuntaan, ja siihen nähden voidaan Israelin tämänhetkistä tilannetta siis kutsua erittäin huolestuttavaksi.
Jordanian kohdalla itse sopimuksen aikaansaaminen on viivästynyt kauan. Se johtuu etupäässä siitä, että tässä tapauksessa yksi maa, Espanja, asettui hyvin voimakkaasti poikkiteloin sen jälkeen kun alkuperäinen sopimus oli jo parafoitu, sillä Espanja oli sillä kannalla, että tietty määritys oli liian epäedullinen espanjalaisten tomaattien markkinatilanteelle jordanialaisten tomaattien mahdollista tuontia silmällä pitäen, mikä sitten lopulta johti määrityksen muuttamiseen siten, että tomaattisäilykkeiden kiintiötä korotettiin, ja Jordanian sitä vastoin oli sitten luovuttava kiintiöiden yleisen uudelleenarvioinnin vaatimuksestaan. Kiusallinen näkymä siitä, miten hanke, jonka tarkoituksena on hahmottaa Euroopan unionin ulkopolitiikkaa, saattaa lopulta kompastua muutamaan tomaattilaatikkoon. Asia, joka ei oikeastaan ollenkaan anna aihetta tyytyväisyyteen.
Mutta konkreettisesti, kun tarkastelemme Jordanian nykytilannetta sinänsä, on varmasti niin, että yleistilanne taloudelliselta kannalta katsoen jää heikoksi. Tässäkin on sanottava toistamiseen, että Jordanian talous, samoin kuin Palestiinan talous, kärsii erittäin voimakkaasti rauhansopimuksen paikalleen juuttumisesta. Niiden, jotka Euroopan parlamentissa niin usein vetoavat Israelin tilanteen ymmärtämiseen, pitäisi kerrankin käydä katsomassa toisella puolella nähdäkseen, kuinka kaikki taloudelliset aloitteet juuttuvat paikoilleen siitä syystä, ettei rajanylitys käy sujuvasti ja että on vain kaksi siltaa, joilla saa kulkea suuntaan tai toiseen, että Israel valvoo aamuaikaisesta iltamyöhään siinä määrin, että maa, jolla oli poliittista rohkeutta solmia rauhansopimus Israelin kanssa vuonna 1994, maksaa siitä nyt taloudellisesti hyvin korkean hinnan saamatta siten toivomaansa hyvitystä osoittamastaan todellisesta poliittisesta rohkeudesta.
Mitä tulee demokratian tilanteeseen, on selvää, ettei Jordania täytä hyvin toimivan demokratian huippuedellytyksiä. Ei missään nimessä. Tilanne on tällä hetkellä jopa jonkin verran huonontumassa. Mutta jos sitä verrataan saman alueen monen muun maan tilanteen läpileikkaukseen, Jordania selviää vertailusta vielä suhteellisen hyvin. Olen siis sitä mieltä, että Euroopan parlamentin olisi, niin kuin mietinnössäni jo olen ehdottanut, määriteltävä ilmenneet ongelmat hyvin terävästi ja vedota siitä näkökulmasta katsoen yhteistyösopimuksen hyväksymiseen lausuen kuitenkin samalla: meidän täytyy valvoa demokratia- ja ihmisoikeustilannetta ja käyttää sopimusta oikeastaan hyväksemme saadaksemme aikaan enemmän edistystä tässä asiassa, sillä tilanteen on parannuttava.

Günther
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi kiittää esittelijää hänen asiakirjastaan ja myös siitä, mitä hän on tuonut esiin. Voin vain olla samaa mieltä hänen kanssaan siitä, ettei Jordania tosin ole perinteinen kehitysmaa, mutta että se on kuitenkin maa, joka ei ole välttämättä ollut pitkään aikaan Euroopan unionin näkökentässä. Mitä tulee demokratiaan ja ihmisoikeuksiin, maa ei varmaankaan kuulu - ja myös tässä olen samaa mieltä esittelijän kanssa - mallikelpoisten maiden joukkoon, mutta me olisimme iloisia, jos voisimme saavuttaa muissa maanosissa ja tavanomaisissa kehitysmaissa sen aseman, jonka Jordania on saavuttanut ja jonka parantamista se on itse kiinnostunut jatkamaan.
Demokratia ja ihmisoikeudet ovat aina aiheita, joita painotamme voimallisemmin yhteistyössä muiden maiden kanssa. Juuri kollega Aelvoet on tehnyt vastaavaa työtä tällä alueella myös Amsterdamin sopimuksen tai Lomén sopimuksen yhteydessä, joten pidämme demokratiaa ja ihmisoikeuksia yleensäkin yhteistyön ehtoina. Siksi kehitys- ja yhteistyövaliokuntakin on iloinen siitä, että tästä pidetään kiinni tämän sopimuksen 2 artiklassa.
Toinen sopimuksen kohta, johon suhtaudumme oikein myönteisesti, on se, että tässä ajatellaan pitää silmällä yhteistyötä parlamentin kanssa, millä on varmasti merkitystä myös parlamentaarisen foorumin yhteydessä Euro-Välimeri-prosessissa. Mehän olemme juuri valmistautumassa tämän foorumin ensimmäisiin kokouksiin, ja siltä kannalta Jordanialla on suotuisat lähtökohdat puhaltaa elämää tähän sopimukseen.

Sonneveld
Arvoisa puhemies, vaikkakin Euro-Välimeri-sopimusten lukumäärä jatkuvasti kasvaa, en voi peitellä sitä tosiasiaa, että suunnitelmamme Barcelonan aikana olivat kyllä huomattavasti kunnianhimoisemmat kuin käytännössä tähän asti on saatu toteutetuksi, etenkin Välimeren alueen itäosassa. Rauhanprosessin pysähdystila mainitulla alueella on suurelta osalta syypää siihen. Rauhanprosessin suotuisan edistymisen piti olla pohjana kyseisen alueen maiden kasvavalle keskinäiselle taloudelliselle yhteistyölle Euroopan unionin luvatessa toimia tärkeässä tukijan osassa.
Uusi yhteistyösopimus Jordanian kanssa olisi myös saanut siinä ilman muuta tärkeän paikan. Nyt kun kaikki valitettavasti on käynyt toisin, meidän on kuitenkin syytä olla tyytyväisiä uudesta Jordanian kanssa solmitusta sopimuksesta. Sillä on kiistämättömän taloudellisen merkityksensä ohella tärkeä symbolinen tehtävä. Jordania on maa, jonka näkemys perustuu pitkäjännitteisyyteen. Se tietää, että sen kohtalo tulee olemaan sidottu Israelin ja Palestiinan vaihteleviin vaiheisiin. Rauhanprosessissa se haluaa olla mukana myönteisenä osapuolena. Siksi sillä on tärkeä osansa jatkoneuvotteluissa.
Tämän sopimuksen ansiosta myös EU on välillisesti sellainen myönteinen osapuoli. Meillä on Jordanian kanssa yhteistä se, että haluamme pitää, ja meillä tosiasiassa myös on, kiinteät siteet Israeliin ja Palestiinan toimivaltaiseen viranomaiseen. Etenkin se seikka, että Euroopan unioni on Palestiinan alueiden pääasiallisin tukija, korostaa osallisena olemistamme koko alueen tulevaisuutta ajatellen.
Sopimus on monipuolinen ja kunnianhimoinen. 12 vuodessa täytyy Euroopan unionin ja Jordanian vapaakauppa-alueen tulla toteutetuksi. Siihen vaaditaan myös maataloussektorin huomattavaa osallistumista. Ei ole mielekästä kieltää, että sen kaltaisista sopimuksista aiheutuu Euroopan unionille ongelmia puutarhaviljelystuotteiden osalta.
Olemme valmiit tulevina vuosina syventämään suhteitamme Välimeren maihin maatalouden alalla. Mutta samoin kuin omien EU-tuottajiemme, täytyy myös kumppaniemme tahtoa suunnata vihannes-, hedelmä- ja kukkasektorin markkinoiden kehitystoiminnan terveenä pitämiseen. Sillä kyseisten sektorien pyrkimykset ovat erittäin kunnianhimoisia Välimeren alueella, oikeastaan liian kunnianhimoisia. Toivomme voivamme jatkaa kohtuullisen ja järkevän yhteistyön kehittämistä tällä maatalouden sektorilla.

Terrón I Cusí
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa suhtautuvani myönteisesti tähän Jordanian kanssa solmittuun assosiointisopimukseen, jonka syntyminen on vienyt kauan, kuten esittelijä rouva Aelvoet sanoi. Haluaisin sanoa, että ryhmämme, sosialistiryhmä, ilmaisee tyytyväisyytensä tämän sopimuksen aikaansaamisesta äänestäessään esittelijän ehdotuksen puolesta ja antaessaan assosiointisopimuksesta puoltavan lausunnon. Haluaisin käyttää tilaisuutta hyväkseni ilmaistakseni huolemme siitä, että tästä eteenpäin välttämätön ratifiointi Euroopan unionin jäsenvaltioiden taholta veisi toiset neljä vuotta, jolloin tämän Euro-Välimeri-sopimuksen soveltaminen jälleen kerran viivästyisi.
Jordania on maa, joka valitsi aikoinaan rauhan, ja maa, joka on vaikealla alueella ja vaikeassa tilanteessa. Jordanian täytyy osoittaa yleiselle mielipiteelle sen valitseman rauhan edut. Jordania on maa, joka on suhtautunut rakentavasti Barcelonassa allekirjoitettuun vuoropuheluprosessiin, joka on sittemmin jatkunut. Rahoitus- ja taloudellinen yhteistyö, johon tämä sopimus voi johtaa, on tärkeä tämän maan poliittiselle kehitykselle.
Mitä tulee maatalouteen, alaan, joka viivästytti sopimuksen aikaansaamista Jordanian kanssa, meidän on hyväksyttävä sen sisällyttäminen vapaakauppa-alueeseen ja löydettävä sen osalta nopeampia yhteistyömalleja.
Nykyinen sopimus sisältää myös poliittisen vuoropuhelun ja parlamentaarisen vuoropuhelun, jota olemme lukuisia kertoja pyytäneet. Lokakuussa tässä samassa paikassa käydään monenvälistä vuoropuhelua alueen parlamenttien ja Euroopan parlamentin välillä. Mielestäni on tärkeää, että tämä sopimus, kuten muutkin sopimukset, olisi jo tuolloin allekirjoitettu.
Sopimukseen sisältyy myös ihmisoikeuksien noudattamisen seuranta ja demokratisoinnin tukeminen. Tilanne ei tällä alueella ole täydellinen. Meitä ei huolestuta niinkään ihmisoikeustilanne - jota, kuten minua edeltäneet puhujat ovat täällä jo sanoneet, voidaan verrata maailman muihin alueisiin - vaan havaittavissa oleva tilanteen tietynlainen huonontuminen poliittisten oikeuksien osalta - kokoontumisoikeuden, järjestäytymisoikeuden, vaaleilla valittujen vapauden harjoittaa tehtäväänsä ja niin edelleen - ja haluamme sen paranevan. Haluamme kuitenkin allekirjoittaa tämän sopimuksen juuri voidaksemme tehdä niin: voidaksemme harjoittaa ihmisoikeuksien yhteydessä mainitsemaani seurantaa auttaaksemme demokratisointia.
Toistan siis halukkuutemme äänestää esittelijän ehdotuksen puolesta ja toivon ainoastaan, ettei jordanialaisten tarvitsisi odottaa toista sukupolvea, jotta tämä assosiointisopimus ratifioitaisiin kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden taholta, ja ilmaisen tämän toiveen myös muiden Barcelonassa syntyneiden sopimusten osalta.

Konrad
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, hyvät kollegat, sopimuksen solmimista Jordanian kanssa on pidettävä myönteisenä asiana, koska tämä sopimus on esimerkki siitä, että Euroopan unioni voi päästä sopimukseen muiden maiden kanssa ja tässä erityisesti Välimeren alueen maiden kanssa, jotka eivät täytä unionin jäsenyysehtoja. Mielestäni se voi olla ja sen pitää myös olla suuntaus tulevaisuudessa. Emme voi syventää yhteistyötä ainoastaan silloin, kun prosessin lopussa on tuleminen Euroopan unionin jäseneksi, vaan meidän on löydettävä muita keinoja. Tämä sopimus on esimerkki siitä, miten voimme päästä läheisiin sopimussuhteisiin.
Tällaiset sopimukset ovat jo voimassa Tunisian, Israelin ja Marokon kanssa, ja siten tämä uusi sopimus sopii yhteen Euroopan unionin Välimeri-politiikan kanssa. Jordanian kanssahan on ollut voimassa yhteistyösopimus jo vuodesta 1997 alkaen. Tämän yhteistyösopimuksen rajoissa on allekirjoitettu jo neljä täydentävää taloudellista pöytäkirjaa. Lopussa on tarkoitus perustaa läpimenokauden jälkeen vapaakauppa-alue, joka aiotaan rakentaa asteittain. Mielestäni se on tärkeä askel kohti EuroopanVälimeren vapaakauppa-aluetta, jollaisen toivomme siitä muodostuvan ja johon pyrimme. Tämän parlamentin kristillisdemokraatit, Euroopan kansanpuolueen ryhmä, on aina tukenut ja myötäillyt sitä; haluan vielä kerran painottaa sitä tällä kohdin hyvin selvästi.
Jordanian osalta on tosin myös kielteisiä asioita. Niistä ei pidä vaieta tänä päivänäkään. Esittelijä sivusi niitä alussa lyhyesti, tosin hänen mietinnössään niitä ei esitetä niin selvästi kuin olisi mielestäni ollut toivottavaa. Mielestäni tässä on mainittava kaksi asiaa. Ensiksi Jordanian rajoittavat lehdistölait - mainitsen ne jo nimeltä - ja ennen kaikkea kaikenlainen poliittisen kokoontumisen kieltäminen. Mielestäni keskusteluprosessi Jordanian kanssa voi myös olla keino, jonka avulla päästään keskustelemaan näistä kysymyksistä. Siten näitä aiheita voidaan lopulta työstää tämän poliittisen vuoropuhelun rajoissa, jotta saadaan aikaan demokraattiset olosuhteet, siten kuin me toivomme, siten kuin EU myös asettaa ehdoksi tehdessään sopimuksia, vähintäänkin loppuvaiheessa.
Olen iloinen siitä, että tähän sopimukseen on päästy, että ratkaisuja löydetään myös kauppateknisten sopimuksien rajoissa, koska mielestäni on tuettava nimenomaan Jordaniaa, koska juuri Jordania on ollut aina luotettava kumppani Lähi-idässä ja koska se edistää tämän alueen vakautumista. Iloitsen vuoropuhelusta Euroopan parlamentin ja Jordanian välillä!

Van Bladel
Arvoisa puhemies, uskon, että kiinteämmät siteet Jordaniaan tukevat luonnollisella tavalla Israelin ja Palestiinan toimivaltaisen viranomaisen kanssa jo solmimiamme sopimuksia, mutta Lähi-idän kokonaisuudestamme puuttuvat selvästi Syyria ja Libanon. Suhteet eivät ota sujuakseen. Eniten kaipaan kuitenkin Egyptiä. Olen jo kolmen vuoden ajan ollut Egyptiä koskevien asioiden esittelijä, mutta neuvottelut, se on sanottava, juuttuvat alati kahteen kohtaan, maataloustuotteisiin ja ihmisoikeuksiin. Mitä maataloustuotteisiin tulee, rouva Aelvoet on tästä jo maininnut, sopimus ei toki saa jäädä riippumaan tomaattilaatikosta. Sanoisin ja sanon myös Egyptistä puheen ollen: antakaa Egyptille tasapuoliset vientikiintiöt. Ihmisoikeuskysymysten kohdalla asia on jonkin verran monimutkaisempi, mutta siihen minun ei tässä tarvitse tarttua.
Komissio on neuvotellut erittäin kiinteästi Egyptin kanssa ja on nyt tosiasiassa toimikautensa lopussa. Pyydän siksi myös komissaaria tulemaan tänne kertomaan niin pian kuin mahdollista, mikä tilanne on. Mutta ennen kaikkea vetoan tänä Itävallan puheenjohtajuuden ensimmäisenä päivänä Wieniin ja pyydän kaikkia jäsenvaltioita kiirehtimään Egyptin sopimuksen solmimista, sillä emme toki voi kiertää sitä asiaa, että ensimmäinen Lähi-idän maa, jolla oli rohkeutta ryhtyä Israelin kanssa rauhanneuvotteluihin, olisi loppujen lopuksi nyt yksi viimeisistä sopimuksia solmittaessa.
Toivon, ettei neuvosto edessä olevana aikana kiinnittäisi huomiotaan yksinomaan laajentamiseen, vaan että se niiden monien asioiden joukosta, joita sen täytyy käsitellä, tahtoisi kehottaa jäsenvaltioita saattamaan etenkin Egyptin sopimuksen hyvään päätökseen.
Olemme jo päässeet erittäin myönteisiin tuloksiin muiden sellaisten maiden kanssa, joiden kanssa meillä on sopimuksia. Viittaan Marokkoon. Tapaan säännöllisesti Euroopan parlamentissa virallisten suhteiden ulkopuolella marokkolaisia kansanedustajia, joiden kanssa voimme keskustella asioista. Samoin haluan nähdä käyvän myös Egyptin ja tietenkin myös Jordanian tapauksessa. Onnittelen rouva Aelvoetia, sillä hän on tehnyt kovasti työtä saadakseen pidettyä tomaattilaatikot oven ulkopuolella.

Bertens
Arvoisa puhemies, liberaaliryhmä on tyytyväinen tähän Jordanian sopimuksen solmimiseen. Unioni toimii hyvin jatkaessaan tätä Välimeri-politiikkaa Barcelonan julistuksen puitteissa.
Rauhanprosessin paikalleen juuttumisesta johtuneet komplikaatiot eivät saa suistaa meitä siltä tieltä. Jordania on tässä yhteydessä tärkeä maa. Siitä huolimatta, että Israel vuonna 1967 miehitti osan Jordanian maa-alueesta, Jordania oli valmis solmimaan rauhansopimuksen. Se todistaa suuresta valmiudesta. Kuningas Hussein on syystä saanut paljon kiitosta osakseen. Israelin miehityksen jälkeen, niistäkin ajoista lähtien Jordania pysyi monen vuoden ajan Jordanjoen länsirannan suojelijana. Lisäksi Jordanian rajojen sisällä asuu hyvin suuri määrä palestiinalaisia pakolaisia.
Kaikista näistä lisäongelmista huolimatta Jordania on yksi alueen harvoista demokratioista. Demokratisoinnin jatkamista on edistettävä, sillä parannukset ovat mahdollisia ja tarpeen. Kollega Konrad on jo maininnut painovapauden ja poliittisen kokoontumisvapauden kysymyksestä. Jos Jordania sijaitsisi Afrikassa, arvelen, että käsiteltävänä olisi kyllä ollut toisenlainen teksti eikä sopimusta nähtävästikään olisi tehty. Siksi mielestäni on hyvin paikallaan, että unionin ja Jordanian välinen sopimus sisältää myös demokratia- ja ihmisoikeuslausekkeen. Toivon, että noudatamme myös vakaasti tätä pyrkimystä.
Nykyisessä Lähi-idän räjähdysmäisessä tilanteessa tämän sopimuksen pitää myös edistää tulevaisuuden odotuksia kestävästä rauhasta. Sopimus vaikuttaa toivottavasti siihen, että Jordanian väestö saa tulevaisuuden varalle enemmän toivoa taloudellisesta edistyksestä, ja sopimus vaikuttaa toivottavasti siihen, että Jordania jatkaa sovinnon ja rauhan edistämisen tiellä. Siksi liberaaliryhmä tukee tätä sopimusta ja yhtyy niin ikään onnitteluihini, jotka tahdon esittää kollegalleni ja ystävälleni, Magda Aelvoetille.

Antony
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, hyväksymme tämän mietinnön ja Euroopan unionin ja Jordanian välisten suhteiden parantamisen periaatteet. Haluaisin kuitenkin ensin antaa kuningas Husseinille tunnustusta, jonka hän ansaitsee niiden pitkien vuosien ansiosta, joiden aikana hän on jaksanut olla järkevä ja työskennellä rauhan puolesta mitä pahimmissa olosuhteissa; kuinka vaikutusvaltaiset tahot repivätkään häntä - niin kuin hänen maataankin - eri suuntiin, sillä Jordania on Libanonin tavoin kärsinyt Israelin valtion perustamisen ikävistä seurauksista, niin että sen alueella on lukuisia palestiinalaispakolaisia, jotka ovat toisinaan pyrkineet käyttäytymään röyhkeästi unohtaen omat vastoinkäymisensä ja aiheuttaen samanlaisia vastoinkäymisiä kansalle, joka otti heidät vastaan.
Tämä mietintö on liian kriittinen, koska loppujen lopuksi parlamentissa kuulee sanottavan, ettei Jordanian ihmisoikeustilanne olisi moitteeton; mutta minkälaiset olot alueella on? Siitä, mitä naapurimaassa tapahtuu, kerrotaan paljon harvemmin. Päivän lehdessä kerrotaan kuitenkin, että itse Jerusalemissa on valtavia väkijoukkoja. Herra Netanjahu saapuu paikalle, ja siellä huudetaan: "Kuolema arabeille!"
Kumma kyllä, näiden äärikannanottojen arvioijat Israelissa ovat niitä, jotka haluaisivat toisinaan antaa meille opetuksen, kun taas me tyydymme noudattamaan kansamme itsemääräämisoikeuden perusperiaatteita. Arabit ovat kotonaan tässä maassa, palestiinalaiset ovat kotonaan, ja Jerusalemissa jatkuva palestiinalaisten ja arabien välinen valloitus- ja häätöpolitiikka on todellinen katastrofi.
Täällä puhutaan lehdistön vapaudesta, mutta katsokaamme toki ensin oman maamme tilannetta: vapautta ei ole. On lakeja, joita ranskalaisen päivälehtemme Le Figaron kuuluisa toimittaja, entinen stalinisti - joka tiesi, mistä puhui, ja joka joutui maksamaan nuoruuden virheistään - ja pääkirjoitusten kirjoittaja Tribune juive -lehdessä, kutsui sietämättömiksi juutalaisiksi mielipidepoliiseiksi. Meillä on lakeja, jotka kieltävät mielipiteenvapauden ja kirjoittamisen vapauden, joten kuinka uskaltaisimme ahdistella Jordaniaa, jossa soditaan, sellaisen asian vuoksi, jota emme saa ihmisiä ymmärtämään omassakaan maassamme, jota todellakin hallitsee sietämätön mielipidepoliisi. Mutta, niin kuin aina, Jordanjoen rannoilta löytyy totuus, Seinen rannoilta virheet.
Vapaakauppapolitiikan osalta meidän olisi lievennettävä jonkin verran tätä käsitettä, jota emme aina oikein omaksu, mutta pääpiirteissään haluamme tämän mietinnön hyväksymisellä antaa tunnustusta sille, että suhteitamme Jordaniaan on parannettava.

Speciale
Arvoisa puhemies, minäkin pidän rouva Aelvoetin mietintöä erinomaisena ja Jordanian kanssa solmittua sopimusta myönteisenä siksikin, että eräät maataloustuotannon ongelmat, jotka aiemmin estivät sopimuksen solmimisen, on ratkaistu. Huomatkaa, että kaikkiin näihin sopimuksiin liittyy kuitenkin eräs ongelma: joko neuvottelut hidastuvat tai sitten solmittua sopimusta ei ratifioida. Milloin yksi ja milloin toinen jäsenvaltio tuo esiin ongelmia: ensimmäinen vaihtoehto on toteutunut Egyptin kanssa käytävissä neuvotteluissa, joissa sopimusta on yhä täydennettävä, ja toinen vaihtoehto Marokon tapauksessa, jossa sopimus on solmittu kaksi vuotta sitten, mutta sitä ei ole ratifioitu.
Tämä ei voi jatkua! Euroopan parlamentti on toiminut oikein ottaessaan kuukausi sitten kantaa ja vedotessaan komissioon ja neuvostoon, jotta nämä vuorostaan vetoaisivat jäsenmaihin ja niiden vastuuseen. Muussa tapauksessa tämä on liian ristiriitaista: ei voida toivoa Euro-Välimeren strategian elpymistä ja sitten kuitenkin estää sopimusten syntyminen yksittäisten Välimeren alueen valtioiden kanssa. Se on liian ristiriitaista.
Meidän on siis jälleen kerran tuotava esiin tämä näkökohta. Jordanialla on suuri merkitys Lähi-idän sakkilaudalla; maalla on varmasti eräitä taloudellisia ja sosiaalisia vaikeuksia ja jopa demokratian täydelliseen toteutumiseen liittyviä ongelmia, mutta - kuten rouva Terrón huomautti - muihin maihin verrattuna vapaudet ja perusoikeudet taataan, samoin kuin eräänlainen eri uskontojen rinnakkaiselo. Meidän on valvottava, ettei tämä tilanne taannu vaan kehittyy asteittain. Tämä on mielestäni erittäin tärkeää.
Meidän on elvytettävä - nyt on hyvä tilaisuus sanoa tämä - parlamenttien välistä poliittista vuoropuhelua: mikäli onnistumme toteuttamaan lokakuun lopulla parlamenttien välisen foorumin Euroopan parlamentin ja kansallisten kansanedustuslaitosten välillä ja käyttämään tämän tilaisuuden hyvin hyväksemme, se on hyvin merkittävä saavutus. Meidän on siis elvytettävä kansanedustuslaitosten välistä keskustelua yleensä ja erityisesti Euro-Välimeren aluetta koskevaa keskustelua. Ulkoministerien tapaaminen kesäkuun 3. ja 4. päivänä on auttanut tätä kehitystä ja uskon, että se saattaa hyödyttää kolmatta Euro-Välimerikonferenssia.
Erityisen keskeisiä ovat rauhanprosessia koskevat kysymykset. Kuten tiedätte, palestiinalaiset ovat ilmoittaneet hyväksyvänsä Amerikan suunnitelman, mutta Israelin hallitus ei toistaiseksi ole sitä tehnyt. Tämä luo hyvin vaikean tilanteen. Eräät tämänpäiväiset sanomalehdet ovat julkaisseet presidentti Arafatin haastattelun, jossa hän kertoo hyvin huolestunein äänenpainoin hyvin huolestuttavista seikoista: hän kertoo piirityksestä, Israelin harjoittamasta palestiinalaisalueiden sorrosta, joka on tilanne, jota ei kauaa voida hyväksyä ja joka saattaa aiheuttaa epätoivoa ja ennen kaikkea estää kehityksen ja selviytymisen köyhyydestä, toisin sanoen kyseessä on eräänlainen saarto. Haastattelu päättyy vakavaan ja painavaan vetoomukseen Euroopan unionille, joka ainoana saattaa edesauttaa tämän piirityksen lopettamista. Tämä on hyvin voimakas vetoomus sen puolesta, että toimisimme velvollisuuksiemme mukaisesti. Meidän on tehtävä kaikille tiettäväksi, ettei ole mahdollista juonitella rauhaa vastaan ja, ennen kaikkea, että on mahdotonta pitää tätä aluetta syrjäytyneessä köyhyyden ja kehittymättömyyden tilassa. Ymmärrän kyllä, että tämä olisi edullista eräille tahoille, jotka tällä hetkellä ovat voimakkaampia ja mahtavampia, mutta se ei ole kaikkien kansojen eikä Euroopan unionin etu, ja sen tähden meidän on vedottava kaikkien osapuolten velvollisuuksiin tämän rauhanprosessin loppuun saattamiseksi.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nyt käsiteltävä sopimus syntyy jatkeena Tunisian, Marokon, Israelin ja Palestiinan toimivaltaisen viranomaisen kanssa kahdelle aiemmin solmitulle vastaavalle sopimukselle, ja sen tarkoituksena on toteuttaa uutta Euro-Välimeri-kumppanuutta. Sopimus mahdollistaa sen, että Lähi-itään ja Pohjois-Afrikkaan voidaan heti poliittisen tilanteen salliessa perustaa tulevan yhtenäisen talousalueen ydin. Samantapaisiin lausekkeisiin perustuvan sopimusverkoston avulla yhteisö pyrkii luomaan taloudellisen hyvinvoinnin alueen Eurooppaan ja Välimeren maihin ja kannustamaan eteläisten maiden taloudellisten suhteiden kehitystä, joka on keskeinen tekijä koko alueen rauhan ja vakauden kannalta. Toivomme uuden sopimuksen johtavan meidän ja Jordanian välisten jo olemassa olevien keskinäisten suhteiden syvälliseen uudistamiseen. Komissio on tietoinen siitä, että yhteisön kanssa käytävän kaupan vähittäinen vapauttaminen merkitsee Jordanian yhteiskunnalle valtavaa haastetta.
Vaikka yhteisö voikin tässä yhteydessä toimia vain katalysaattorina Jordanian ponnistuksille, se tulee kuitenkin antamaan olemassa olevien keinojen puitteissa teknistä ja taloudellista apua tukeakseen niitä muutoksia, jotka Jordaniassa on väistämättä toteutettava.
Komissio on erityisen tyytyväinen siitä, että Jordania on hyväksynyt täysin ihmisoikeuksia, demokraattisia perusperiaatteita ja laitonta siirtolaisuutta vastaan käytävää taistelua koskevat lausekkeet.
Lopuksi komissio tahtoo onnitella Euroopan parlamenttia ja erityisesti rouva Aelvoetia sopimusta analysoineiden valtuuskuntien ansiokkaasta työskentelystä. Toivon, että ratifioimismenettely saadaan nopeasti päätökseen Jordanian ja jäsenvaltioiden parlamenteissa, jotta sopimuksen nojalla syntyy mahdollisimman pian myönteisiä tuloksia.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Kaupunkiympäristö - Aluesuunnittelu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Pollackin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0177/98) kaupunkeja koskevasta EU: n ympäristöpolitiikan vahvistamisesta, -Napoletanon laatima aluepoliittisen valiokunnan mietintö (A4-0172/98) komission tiedonannosta "Kohti kaupunkien toimintaohjelmaa Euroopan unionissa" (KOM(97)0197 - C4-0235/97), Lausunnon valmistelijat (Hughes-menettely): Bennasar Tous (työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta), Pollack, (ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta), Terrón I Cusí (kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunta),
Novo Belenguerin laatima aluepoliittisen valiokunnan mietintö (A4-0206/98) aluesuunnittelusta ja yhteisön aluekehityssuunnitelmasta (ESDP).
Pollack
Arvoisa puhemies, Euroopan kaupunkiympäristön analyysi tehtiin erinomaisessa komission vihreässä kirjassa vuodelta 1990 yhdessä Euroopan tasoisen yhteisen lähestymistavan parametrien kanssa, ja kommentoimme sitä mietinnössäni vuonna 1991. Asian jatkokehitys tulee komissiolta kaupunkien toimintaohjelmaa koskevan tiedonannon muodossa, jota tarkastelemme myöhemmin tässä keskustelussa.
Uuden mietintöni tarkoituksena on arvioida, mitä on tapahtunut sen jälkeen, ja ehdottaa tapoja, joilla voimme edistyä Euroopan unionin kaupunkialueita koskevan ympäristöpolitiikan vahvistamisessa. Teema "kansalaisten Eurooppa" on saanut aikaan paljon hyödyllistä, ja kuitenkaan enemmistö kansalaisistamme ei katso toimiemme koskettavan heidän elämäänsä. Väitän, että monet tekijät, joista kaupunkiympäristö koostuu, ovat juuri niitä, joiden osalta meidän olisi kyettävä saamaan tiiviimpi yhteys kansalaisiin. Politiikan kehityksen on kuitenkin tapahduttava alhaalta ylöspäin ja siinä on oltava mukana kansalaisjärjestöjä, naisia, miehiä, vanhoja ja nuoria ihmisiä sekä työmarkkinaosapuolet. Jos aiomme todella kehittää kaupunkien roolia vaurauden ja talouskasvun tuottajina ja taistella ihmisten resurssien alikäyttöä vastaan, työmme olennaisen osan on oltava todellinen parannus kaupunkiympäristöissä. En voi korostaa kyllin voimakkaasti sitä, että sosiaalinen ja taloudellinen kehitys ovat kaupunkiemme paremman ympäristön ja elämänlaadun kumppaneita.
Mitkä ovat eurooppalaiset tavoitteet kaupunkejamme varten? Mielestäni komissiolta ei vielä ole saatu selvää vastausta. Elämänlaadun tärkeimmät tekijät ovat varmasti terveys, turvallinen ja miellyttävä asuinympäristö, työ ja erilaiset kulttuurimahdollisuudet. Euroopassa olemme ylpeitä kaupungeistamme, suurista ja pienistä, joissa kulttuurimme, sivistyksemme ja demokratia ovat kukoistaneet ja kehittyneet monien vuosisatojen ajan. Nämä samat kaupungit ovat kuitenkin sen valtavan eriarvoisuuden näyttämönä, joka vallitsee hyvin toimeentulevien ja huonosti toimeentulevien välillä. Köyhyys, rasismi, työttömyys, huono terveys, rikollisuus, liikenneruuhkat, melu ja ilmansaasteet jättävät jälkensä aivan liian monen elämään. Joten missä on visiomme?
Samalla kun juhlimme niitä hyviä asioita, joita kaupungeissamme on, kuten kulttuuria, velvollisuutemme on tehdä osuutemme pahuuden vastustamisessa. Sanon tehdä osuutemme, arvoisa puhemies, koska tämä ei ole sellainen asia, jota EU voisi tai sen pitäisi vastustaa yksin. Selvästikin paikallisten, alueellisten ja kansallisten viranomaisten on hoidettava tehtävä suurelta osin.
Ensiksi haluaisin kiittää kaupunkiympäristöä käsittelevän asiantuntijatyöryhmän työtä ja Kestävän kehityksen kaupungit - kampanjaa. Molemmissa on panostettu valtavasti kaupunkeja koskevan ympäristöpolitiikan kehitykseen, tietoisuuden lisäämiseen ja todellisiin toimiin, joita on tehty muutaman viime vuoden aikana. On välttämätöntä, että niille taataan jatkuva olemassaolo ja että niiden tulevaisuudesta ei tarvitse huolehtia jokaisen vuosittaisen talousarvion yhteydessä. On myös välttämätöntä, että asianmukaiset varat ovat saatavilla kaupunkiympäristöön liittyviä, kumppanuuteen perustuvia toimintamuotoja varten ja että parhaita käytäntöjä koskevien yhteistyöohjelmien tukea jatketaan. Ympäristön tilan heikkeneminen kaupungeissamme on yhtä laajalle levinnyt ongelma kuin sosiaalinen epäjärjestys. Tiedämme, että köyhimmät ja sosiaalisesti heikoimmassa asemassa olevat ihmiset asuvat yleensä saastuneimmilla alueilla. Tämä puolestaan vaikuttaa heidän terveyteensä, erityisesti yhteiskunnan heikoimpien jäsenten, kuten vanhusten ja lasten, terveyteen. Kuitenkin se aiheuttaa ketjureaktion koko kaupunkiväestöön, koska huono elämänlaatu, korkeat rikollisuusluvut ja saasteet ajavat työnantajat pois ja tekevät elämästä jopa kaupungin viehättävimmissä osissa kurjaa. Kun otetaan huomioon uusi yleinen toimivalta Amsterdamin sopimuksen nojalla, kriteerit olisi sisällytettävä uusiin rakennerahastoasetuksiin, jotka koskevat terveydelle vahingollisten saastumisen tasojen vastaista taistelua.
Meillä on edessämme vakava tehtävä, ja koordinointi komission sisällä on yhä riittämätöntä kaupunkiympäristön hoitamiseksi. Kyllä, on yksiköiden välinen työryhmä, mutta uskoakseni sitä on parannettava asianmukaiseksi hallintoalueiden väliseksi yksiköksi, jolla olisi selvästi eritelty raportointijärjestelmä. Meillä ei ole nykyään eri politiikan alueilla selvästi ilmaistua visiota kestävästä kaupunkien tulevaisuudesta. Meiltä puuttuu myös rahasto, jonka päätavoite olisi parantaa kaupunkiympäristöä. Selvästi lähitulevaisuuden tehtävinä on oltava ainakin kartoittaa asianmukaisesti kestävä kehitys ja kehittää vertailukelpoiset kestävän kehityksen indikaattorit. Tämän on käytävä käsi kädessä laajan Euroopan kaupunkiympäristön tilaa koskevan paremman tiedonlevityksen ja jatkuvan pilottihankkeiden ohjelman kanssa.
Yksi viime vuosien tärkeimmistä kehitysaskeleista on ollut paikallisten Agenda 21 -hankkeiden nopea lisääntyminen. Se, että kestävä kehitys asetetaan etualalle ponnistuksissamme kaupunkialueilla, on ratkaiseva tekijä onnistuneelle toiminnalle tulevaisuudessa, ja tarvitsemme jatkuvaa tukea Agenda 21 -järjestöille. Kestävä kehitys ei tarkoita ainoastaan sitä, että ympäristön tilan heikkenemistä ja ekologista tasapainottomuutta on ehkäistävä ja että tulevien sukupolvien köyhtyminen on estettävä. Se tarkoittaa myös sitä, että tarvitaan elämänlaatua ja nykyisten sukupolvien välistä oikeudenmukaisuutta; tätä ei voi saavuttaa kaupunkimallilla, jossa ei oteta huomioon merkittävää ympäristötekijää. Suhtaudun myönteisesti uutisiin siitä, että kaupunkiympäristön toimintaohjelma käynnistetään Wienissä marraskuussa. Voimmeko varmistaa, että joustavuus liitetään kiinteästi näihin toimintasuunnitelmiin, jotta niitä voidaan soveltaa kaikille alueille kaupungeissa eivätkä ne rajoitu suppeille alueille. Jos voimme edetä tähän suuntaan, voimme uskoakseni kehittää kaupunkejamme, jotta ne voivat olla luovuuden ja täyttymyksen paikkoja tuleville sukupolville.

Napoletano
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, uskon, että tämä päätöslauselma tarjoaa parlamentin työlle lähtökohdan, sillä Euroopan komission tiedonannon ansioksi voidaan lukea se, että se käynnisti keskustelun tarkastellen kaupunkien problematiikkaa ensimmäistä kertaa kokonaisvaltaisesta näkökulmasta. Mielestäni tämä on tärkeää, sillä tähän päivään asti olemme kyllä huolehtineet kaupungeista, mutta ainoastaan silloin, kun olemme käsitelleet osa-alueita koskevia politiikkoja. Toisaalta komissio on asiakirjassaan ottanut lähtökohdakseen sen, että 80 % Euroopan kansalaisista asuu kaupungeissa; viime vuosien suurimmat sosiaalis-taloudelliset muutokset ovat tapahtuneet kaupungeissa ja kaupunkien on vastattava taloudellisen globalisaation haasteisiin, jotka usein horjuttavat niiden taloutta. Siksi kaupungeissa esiintyvät suurimmat ristiriitaisuudet: yleensä niissä ovat suurimmat rikkaudet - niissä on tosiaan yhteisön korkein bruttokansantuote - mutta niissä on läsnä myös kaikkein suurin köyhyys ja köyhyyteen liittyvä toinen, ehkä vieläkin vakavampi ilmiö, syrjäytyminen. Kaikki tämä pakottaa Euroopan unionin tarkastelemaan huolellisesti ja huolestuneena tätä tilannetta ja näiden politiikkojen kehitystä.
Eurooppalaisessa politiikassa ei kuitenkaan vielä ole tehty kaikkia tästä analyysista seuraavia johtopäätöksiä. Mikäli minun sallitaan esittää arvio, luonnollisestikin myönteinen, komission tiedonannosta, haluan sanoa, että siinä painotetaan ongelmien työstämiseen ja yksilöimiseen syventymistä, mutta asioihin puuttumisen tehokkaimmat menetelmät esitetään varsin epäjohdonmukaisesti.
Haluan heti sanoa, että tämä aihe ei ole yksinkertainen, sillä käytettävissä olevat välineet ovat hajallaan eri politiikkojen piirissä, ja siksi kaikkein näkyvintä kaupunkilaisuuteenkin vaikuttavaa politiikkaa on koheesiopolitiikka. Meidän on kuitenkin varottava, ettemme aseta koheesiopolitiikalle velvollisuutta huolehtia siitä, minkä pitäisi sen sijaan olla muiden politiikkojen päämäärä: tarkoitan ympäristöpolitiikkaa ja tutkimuspolitiikkaa mutta myös maatalouspolitiikkaa, sillä kaupungeissa konkretisoituu myöskin tuottajien ja kuluttajien välinen suhde, joka usein on melko kriittinen ja valvonnan ja osallistumisen mahdollisuuksien epäsuhtaisuuteen perustuva.
Uskon kuitenkin, että työmme on varsin mielenkiintoisessa vaiheessa, jossa meidän on yhdistettävä erilaisia välineitä ja menettelyjä. Itse uskon, että olemme toimineet oikein päättäessämme käydä tämän keskustelun yhdessä aluesuunnittelua koskevan keskustelun kanssa, josta herra Novo puhuu hetken kuluttua, sillä kaupungit sijaitsevat jollakin alueella, eikä sen vuoksi voida ajatella aluepolitiikasta erillään olevaa kaupunkeja koskevaa politiikkaa.
Lopuksi haluan sanoa, että meidän on viipymättä käsiteltävä rakennerahastojen uudistusta ja Agenda 2000: ta, joka on ensimmäinen ja kaikkein tärkein asiakirja, jonka osalta vaadimme tässä mietinnössä komissiolta suurempaa johdonmukaisuutta kaupunkeja koskevissa politiikoissa. On hyvä, että tavoitteen 2 alueeseen on sisällytetty kaupunkeja koskeva osa, mutta URBAN-ohjelman, joka ei ole mitenkään ristiriidassa tämän tavoitteen kanssa, pois jättämisen ehdottaminen on erittäin huono ajatus. Samoin on tärkeää, että tavoitteessa 1 ja Interreg-ohjelmassa sekä tavoitteessa 3, joka koskee nimenomaan koulutusta ja työllisyyttä, kiinnitetään enemmän huomiota niihin vaikutuksiin, jotka näillä politiikoilla on kaupunkeihin, ja ennen kaikkea pidämme tärkeänä pyrkimystä saada paikalliset valtuutetut ja kaupunkien johtajat osallistumaan tähän merkittävään politiikkaan, joka tarjoaa monia haasteita, joihin edustamamme Euroopan unioni haluaa nyt tarttua, alkaen työllisyyden tarjoamasta haasteesta.

Novo Belenguer
Arvoisa puhemies, tämä valiokunta-aloitteinen mietintö aluesuunnittelusta ja yhteisön aluekehityssuunnitelmasta kuuluu aluekehityskomitean jäsenvaltioiden hallitusten toteuttamien töiden piiriin. Nämä työt johtivat 9. ja 10. kesäkuuta 1997 Noorwijkissa Alankomaiden puheenjohtajakaudella ensimmäiseen viralliseen luonnokseen yhteisön aluekehityssuunnitelmaksi. Tässä ensimmäisessä luonnoksessa todettiin, ettei kansallisella tasolla eikä Euroopan tasolla ole vielä otettu huomioon kolmea keskeistä puolta, jotka luonnehtivat aluesuunnittelua: alueellista puolta, joka koskee erityisesti ihmisten, toimintojen ja ryhmien sijoittumista; taloudellista, sosiaalista ja kulttuurista puolta, joka koskee työllisyyttä ja työnhakua; ja erityisesti ympäristönsuojelua koskevaa puolta.
Mietinnössä, josta keskustelemme tänään, keskitytään tämän ensimmäisen suunnitelmaluonnoksen neljän osan sisältöön, ja sen henki näkyy erityisesti ensimmäisessä osassa, jossa määritellään aluesuunnittelun tavoite. Tavoite perustuu siihen periaatteeseen, jota olemme aina ja toistuvissa yhteyksissä puoltaneet parlamentista käsin, siihen, että todellinen tasapainoinen kilpailukyky koko Euroopan unionin alueella saadaan aikaan vain taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden pohjalta ja kestävää kehitystä edistämällä.
Asiakirjan toinen osa on sen analyyttinen osa, jossa annetaan ymmärtää, että eri jäsenvaltioilta on vaikea saada verrannollisia ja yhdenmukaisia tietoja luotettavalla ja täydellisellä tavalla, mikä merkitsee - ja täsmennän sitä myös mietinnössä - tarvetta luoda Euroopan aluesuunnittelun seurantakeskus, kuten Leipzigin neuvostossa vuonna 1994 suositeltiin, jonka rahoituksen mahdollistamiseksi tarvitaan budjettikohta.
Asiakirjan kolmas osa on asiakirjan poliittinen viesti itsessään, ja siinä määritellään noudatettava eurooppalainen politiikka aluesuunnittelun toteuttamiseksi. Politiikka, arvoisa puhemies, on mielestäni epätäydellinen, koska siinä ei oteta riittävästi huomioon raja-alueita eikä ylikansallisia alueita.
Asiakirjan neljännessä osassa viitataan suunnitelman käytännön soveltamiseen, jota vaikeuttaa Euroopan ilmeinen institutionaalinen heikkous, jonka takia sitä ei voida toteuttaa. Olen halunnut osoittaa tähän puoleen erityistä huomiota mietinnössäni. Näin ollen korostan sitä, että hallitusten välisen dynamiikan toimintamahdollisuudet on jo tässä suhteessa käytetty, minkä vuoksi nykyään on ehdottoman välttämätöntä, että aluekehityspolitiikka otettaisiin virallisesti käyttöön yhteisön alueella. Haluan tässä kohdassa muistuttaa Euroopan parlamentin jatkuvasta vaatimuksesta aluesuunnittelua käsittelevien ministerineuvostojen virallistamiseksi ja aluekehityskomitean muuttamiseksi pysyväksi elimeksi siten, että alueellisille ja paikallisille viranomaisille löydetään lisäksi keinoja aktiiviseen osallistumiseen.
Siitä huolimatta nykyisin on olemassa erilaisia yhteisön välineitä, jotka ovat hyödyllisiä suunnitelman soveltamisessa, kuten esimerkiksi perustamissopimuksen 130 a artiklassa määritellyt alueelliseen tasapainoon vaikuttavat yhteisön politiikat ja rakennepolitiikat, joita uudistettaessa on otettava huomioon suunnitelmassa määritellyt poliittiset periaatteet ja vaihtoehdot.
Lopuksi on kiinnitettävä huomiota edellä mainittuihin raja-alueisiin ja ylikansallisiin alueisiin erityisesti ottamalla huomioon Euroopan unionin tuleva ja lähestyvä laajentuminen. Tähän liittyen Glasgow'ssa pidettiin 8. kesäkuuta aluepolitiikasta vastaavan ministerineuvoston kiinnostava kokous, jossa otettiin muiden asioiden ohella huomioon laajentumisen vaikutukset 15 nykyiseen jäsenvaltioon, mikä epäilemättä näkyy myöhemmin Euroopan unionin aluesuunnittelun määrittelyssä ja sisällössä.
Tämän suuntaisesti, arvoisa puhemies, suunnitelma-asiakirjaan olisi mielestäni sopivaa sisällyttää uusi luku, jossa otettaisiin huomioon laajentuminen, ja tämä on kolmen esittämäni tarkistuksen peruste ja henki sen lisäksi, että niillä pyritään sisällyttämään mietintööni Glasgow'n neuvoston johtopäätökset.
Mitä tulee 14 muuhun esitettyyn tarkistukseen, haluan ilmoittaa teille, arvoisa puhemies, vastustavani niiden sisällyttämistä asiakirjaan. Tämä johtuu siitä, että niiden filosofia on syvästi ristiriidassa kyseisen mietinnön filosofian kanssa, joka hyväksyttiin aikoinaan aluepoliittisessa valiokunnassa, koska mietinnössä korostetaan sellaisen yhteisön politiikan tarpeellisuutta, jossa itse Euroopan unioni olisi pääroolissa aluesuunnittelun kehittämisessä, niin että, kuten olen jo aiemmin sanonut, edistettäisiin taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja kilpailukykyä itse unionin sisällä johdonmukaisesti toissijaisuusperiaatteen mukaisesti ja vastattaisiin paremmin alueiden konkreettisiin ja erityisiin tarpeisiin ja otettaisiin näin mukaan kaikki asianosaiset alat.
Arvoisa puhemies, lopetan sanomalla, että on aika päästä eroon siitä kaikkien jäsenvaltioiden pelosta, että aluesuunnittelupolitiikat voivat vaikuttaa suoraan rakennerahastojen uudistukseen, vaikka meidän olisikin pohdittava ainakin sitä - ja jo tästä hetkestä lähtien - että aluesuunnittelupolitiikkojen avulla voitaisiin sovittaa yhteen tiettyjen yhteisön politiikkojen soveltaminen - maatalous-, ympäristö-, tutkimus- ja kehittämispolitiikan ja niin edelleen - ja aina, kuten olen myös sanonut, todellisen taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden keskeisen tavoitteen mukaisesti.
Lopuksi haluan kiittää yhteistyöstä kaikkia aluepoliittisen valiokunnan kollegoja ja koko teknistä ryhmää, erityisesti aluepoliittisen valiokunnan teknistä sihteeriä.

Bennasar Tous
Arvoisa puhemies, työllisyysja sosiaaliasiain valiokunta on yhtä mieltä siitä, että tarvitaan yhteisön politiikkojen yhteensovittamista kaupungeissa ja niiden osalta yhtenäistä, kattavaa lähestymistapaa, jonka ansiosta voisimme kehittää tehokkaan kaupunkipolitiikan. Olemme kaikki yhtä mieltä URBAN-, Integra- ja Interreg-aloitteiden menestyksestä, joiden tavoitteiden on jatkuttava tulevaisuudessa. Niiden ansiosta Euroopan kaupungit ovat kehittyneet paljon, mutta ponnisteluja on jatkettava. Kaupungeissamme on edelleen työttömyyteen, sosiaaliseen integraatioon, siirtolaisuuteen ja turvallisuuteen liittyviä ongelmia, jotka edellyttävät kansalaisten ja viranomaisten yhteistä toimintaa ratkaisujen löytämiseksi.
Kaupunkien aluesuunnittelu on otettava huomioon: Euroopan väestön ikääntyminen; vaikeudet nuorten pääsyssä ensiasuntoon; lapset, joiden turvallisuus ei ole selvää monissa kaupungeissa; vammaiset; kotiäidit ja työttömät. Vaikka kaikki ovatkin erilaisia, heillä on yksi yhteinen tarve: he haluavat arvokkaan elämän ja heidän on löydettävä paikkansa kaupungissa.
Päiväkotien, vanhusten ja vammaisten päiväkeskusten, kotihoidon ja lähipalvelujen on oltava etusijalla sekä palvelualan työpaikkojen lähteenä että kiireellisenä välttämättömyytenä, jotta me naiset voisimme sovittaa yhteen perheen ja työn. Kaupungit voivat olla sosiaali- ja työllisyyspolitiikan innovaation laboratorioita, joissa muutetaan ongelmat mahdollisuuksiksi.
Kehotamme komissiota mahdollistamaan paikalliset työllisyysaloitteet samoin kuin alueelliset sopimukset.
Kaupunkien kestävä kehitys tiedostetaan uudella tavalla julkisen liikenteen käytössä, veden ja energian säästämisessä, jätehuollossa ja meluongelman hoitamisessa, jotka vaikuttavat erittäin selvästi teollisuus- ja matkailukaupunkeihin. Kunnanvaltuustojen velvollisuutena on hillitä asuntokuumetta ja kiinteistökeinottelua, jotka eivät tuo edistystä vaan epätasapainoa ja anarkiaa, ja estettävä kaikki se rikkomatta yhteiskunnan pelisääntöjä ja etsimällä sellaisia kehitysmalleja, jotka eivät johda tuhoon ja köyhtymiseen. On tärkeää puolustaa ja suojella Eurooppamme luonnollista ja historiallista perintöä ja kehittää kaupunkien puistoja ja viheralueita, oppia tekemään kaupungista ihmisystävällisempi ja tulemaan siellä suvaitsevaisemmiksi.
Lopuksi haluan muistuttaa, että toissijaisuusperiaatteen ankara soveltaminen ei saa estää Euroopan unionia huolehtimasta kaikkein heikoimmista eikä toteuttamasta sellaisia toimia, jotka pieninäkin ja niukan talousarvion turvin auttavat luomaan sosiaalista tietoisuutta Euroopassa.

Pollack
Arvoisa puhemies, saanen ensiksi onnitella kollegaani rouva Napoletanoa hänen erinomaisesta mietinnöstään ja erittäin rakentavista kommenteista, joita myös tuen täysin.
Suhtaudumme ympäristö- ja terveysasioita käsittelevässä valiokunnassa myönteisesti komission kaupunkien toimintaohjelmaa koskevaan tiedonantoon, mutta haluamme myös tuoda esille joitakin huolenaiheita, joista olemme kertoneet yksityiskohtaisemmin lausunnossamme. Ilmeisesti ympäristöasioita käsittelevän valiokunnan mietintö, josta myös keskustelemme, käsittelee suoraan tätä erityisalaa. Keskustelu kaupunkien taloudellisesta elpymisestä ja aluekehityksestä näyttää peittäneen alleen kaupunkikysymysten ympäristöä ja terveyttä koskevan puolen.
Hyväksymme tietenkin sen, että korkean työttömyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen ongelmat ovat erityisen vakavia kaupungeissa. Useissa OECD: n tutkimuksissa on kuitenkin osoitettu, että elämänlaadun parantaminen kaupunkiympäristössä ei ainoastaan paranna kaupunkilaisten elämää vaan auttaa houkuttelemaan ja luomaan työpaikkoja ja investointeja. Siten voimme kaupunkiympäristöä parantamalla edistää talouden elpymistä.
Kaupunkien toimintaohjelmaa koskevasta tiedonannosta puuttuu näkemystä tässä suhteessa, ja on välttämätöntä, että ympäristön kannalta kestävä kehitys hyväksytään tärkeäksi osaksi kaupunkien tasapainoa. 11 ehdotusta, jotka ovat mietinnössä Ympäristönäkökohtia-otsikon alla, ovat ratkaisevia kaupunkiympäristöä koskevan toiminnan kehittämisessä. Minulla ei todellakaan ole aikaa keskustella niistä täällä, vaikka haluaisin käydä läpi niistä joka ikisen, mutta korostan niiden tärkeyttä. Toivon, että komissio kiinnittää hyvin tarkasti huomiota niihin, sillä myös aluepoliittinen valiokunta kannatti niitä. Tarvitsemme todellisen hallinnonalueiden välisen kaupunkiasioita käsittelevän yksikön komissioon sen varmistamiseksi, että näitä asioita ajetaan johdonmukaisemmin kuin nykyään ja että politiikkaa kehitetään yhtenäisemmin kuin nykyään.
Viimeisenä kohtana sanoisin, että rakennerahastojen uudistuksessa on nyt hyvin voimakas suuntaus siirtää kaupunkeja koskevat toimet alueille, jotka yksinkertaisesti kuuluvat tavoitteeseen 1 tai 2. Tämä ei yksinkertaisesti riitä. 80 % Euroopan unionin väestöstä elää kaupungeissa, joista useimmat ovat näiden alueiden ulkopuolella, joten tarve selvittää sosiaalista epäjärjestystä ja kaupunkiympäristön ongelmia ei sovi luontevasti näiden hallinnollisten ja talousarvion muodostamien rajojen sisälle. Erityisesti URBAN-yhteisöaloitteen katoaminen tavoitteeseen 2 merkitsee sitä, että ei ole joustavuutta, jota tarvittaisiin siihen, että ympäristön kannalta kestävää kehitystä voitaisiin kehittää kaupungeissamme, joissa sitä niin kipeästi kaivataan. Koska meillä ei ole mitään rahastoa, jonka päätavoite olisi kaupunkiympäristön kehittäminen, kehotan voimakkaasti komissiota laatimaan toimintasuunnitelmansa siten, että joustavuus voidaan säilyttää.

Terrón I Cusí
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan yhtyä tämän mietinnön esittelijälle lausuttuihin onnitteluihin. Mielestäni tämä mietintö auttaa ymmärtämään, mikä ongelma on, ja siinä tehdään tärkeitä ehdotuksia. Iloitsemme samalla komission tiedonannosta ja siitä, että se on vakuuttunut sellaisen Euroopan unionin politiikan tarpeellisuudesta, joka ottaisi huomioon kaupungit ja keskittyisi niihin. Olen kotoisin sellaisesta itsestään ja paikallisesta hallinnostaan ylpeästä kaupungista kuin Barcelona ja tiedän, missä määrin paikalliset yhteisöt katsovat kohti Eurooppaa ja miten Euroopan on oltava läsnä kaupunkien välityksellä, jotta kansalaiset näkisivät ja ymmärtäisivät sen merkityksen ja läheisyyden.
Ensimmäinen osoitus tästä politiikasta, kuten mietinnössä sanotaan, tulee olemaan rakennerahastojen uudistus, ja mielestäni tässä mielessä on tehty kiinnostavia ehdotuksia erityisesti tavoitteen 2 uudistusta varten. Haluaisin kuitenkin myös ilmaista huolestumiseni, koska samalla puhutaan sellaisen kiinnostavan hankkeen kuin URBAN-aloitteen lakkauttamisesta. Mielestäni URBAN-aloitteen jatkaminen ja sen asianmukaisen rahoituksen jatkaminen eivät ole ristiriidassa rakennerahastojen uudistuksen kanssa, vaan ne ovat yhdenmukaisia niiden suuntaviivojen kanssa, jotka kyseisten rahastojen uudistukselle halutaan antaa.
Arvoisa puhemies, kansalaisvapauksien valiokunta seuraa tarkkaan myös sitä, mitä kaupungeissa tapahtuu. Mielestämme kaupunkien turvallisuutta koskeva aihe on hyvin tärkeä ja mielestämme on hyvin tärkeää, että työskentelisimme myös unionista käsin niiden kaupunkien puolesta, joissa ihmiset eivät voi mennä ulos öisin eivätkä myöskään voi kuvitella pystyvänsä tekemään niin, koska vain siten kansalaiset voivat tuntea olevansa vapaita ja vain siten voimme olla sellaisella alueella, jossa väkivalta, on se sitten rikollisten harjoittamaa väkivaltaa tai kaikkialla yleistyvien yksityisten turva- ja valvontayritysten harjoittamaa väkivaltaa, ei lisääntyisi rajoittamatta.
On vastustettava sellaisia ilmiöitä kuin rasismi ja muukalaisviha, kuten on mainittu, ja on esitettävä joukko sellaisia rakenteellisia ja sosiaalisia toimia, jotka koskevat kansalaisia ja joilla lujitetaan sosiaalista kudosta ja kansalaisyhteiskuntaa sen saavuttamiseksi. On kuitenkin myös tuettava kaupunkeja siinä, minkä ne voivat tehdä itse, missä niillä on toimivaltaa, ja lujitettava niiden toimivaltaa ja mahdollisuuksia joissain asioissa. Mielestäni on esimerkiksi hyvin tärkeää luoda yhteisölle puitteet vähäisten rikosten nopeaa rankaisemista ja korvauksia varten ja antaa tukemme toisenlaisille, joskus mainitsematta jätetyille toimille, kuten esimerkiksi ehkäisemis- ja valvontasuunnitelmille, joita narkomaanien ja heroiinin käyttäjien hoidossa toteutetaan sen suurempaa meteliä pitämättä monissa kaupungeissa ja jotka ovat erittäin hyödyllisiä.
Mielestäni tällainen joukko toimia olisi tärkeä asia, ja toivon, että tämä mietintö ja komission aloite johtaisivat siihen, että myös tämä olisi ensimmäisenä asiana esityslistallamme.

McCarthy
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, uskon, että tämänpäiväisessä keskustelussa sekä EU: n kaupunkien toimintaohjelmasta että aluesuunnittelua ja yhteisön aluekehityssuunnitelmaa koskevasta mietinnöstä nostetaan esiin kaksi hyvin tärkeää ja kuitenkin toisiinsa liittyvää ulottuvuutta Euroopan aluepolitiikassa. Parlamentin on erityisen olennaista antaa lausuntonsa näiden politiikan alojen tulevasta kehityksestä, kun otetaan huomioon, että Britannian puheenjohtajakauden aikana Glasgow'n ministerien epävirallisessa kokouksessa päätettiin omistaa kokonainen päivä keskustelulle sekä kaupunkipolitiikasta että yhteisön aluekehityssuunnitelmasta. Onnittelen parlamentin esittelijöitä heidän työstään ja varsinkin molempien näiden mietintöjen laadusta sekä kaikkia niitä ihmisiä, jotka ovat valmistelleet erittäin hyviä lausuntoja mietinnöistä.
Aluekehitystä käsittelevän asiakirjan luonnos on nyt mennyt eteenpäin sekä brittiministerien että myös asiantuntijaryhmän antaman sysäyksen ansiosta. Tämä ei kuitenkaan ole mikään akateeminen suunnitteluharjoitus; todellisten päätösten on tuettava sitä. Meidän on sovittava siitä, kuinka suunnitella tulevaisuutta siten, että varmistetaan, että sellaisen harjoituksen tulokset ovat helppopääsyisiä. Todellinen yleisö ovat kansalaisemme, ja Euroopan unionin on tuotava hallitukset lähemmäs kansalaisia.
Ratkaiseva tekijä on uskoaksemme parhaiden käytäntöjen jakaminen. Tahdomme todellisia ratkaisuja todellisiin kysymyksiin. Esimerkiksi liikenteen sujuvuuden monimutkaisuus tarjoaa joillekin alueille uusia mahdollisuuksia, kun taas toisilla alueilla on ruuhkaa ja saasteita. Myös me näemme kaupunki- ja maaseutualueidemme paineet ja kuitenkin haluamme nähdä uuden teknologian etujen leviävän monille aluekohtaisille aloillemme. Meidän on edistettävä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja muodostettava yhteisiä lähestymistapoja ongelmien ja mahdollisuuksien jakamiseksi ja saatava aikaan paremmin tasapainossa olevaa kehitystä ja kaikille sektoreille kokonaisvaltainen näkemys. Parlamentti haluaa olla mukana eurokielen muuntamisessa todelliseksi toiminnaksi, ja odotamme kovasti yhteisön aluekehityssuunnitelman lopullista versiota, josta toivoakseni sovitaan tulevassa neuvoston kokouksessa.
Vielä yksi näkökohta, jonka osalta puheenjohtajamaa Britannian johtopäätöksissä sovittiin, että siinä tarvitaan lisää työtä, oli kaupunkialueiden muuttuvan roolin ja muuttuvien toimintojen parempi huomioon ottaminen. Suhtaudun myönteisesti aloitteisiin, jotka tehtiin epävirallisessa kokouksessa. Itse asiassa puheenjohtajamaan asiakirja kaupunkeja koskevasta vaihdosta tuotti erittäin hyvää kokemusten vaihtoa siitä, kuinka voidaan tarkastella kattavaa lähestymistapaa elpymiseen ja niiden ongelmien selvittämiseen, joita tietyille alueille keskittyneet huonossa asemassa olevat ihmiset kohtaavat, kaupungin keskustan hallinnon tarkasteluun ja kaupunkeja koskevien laadullisten kysymysten käsittelemiseen. Hyvin lähellä sydämiämme parlamentissa oli se, että korostettiin sitä, että yhteisön osallistumista ja hyvää hallintoa tarvitaan, jotta paikallisen demokratian toimintaa parannetaan.
Olisin samaa mieltä rouva Pollackin kanssa siitä, että pelkkä kaupunkiulottuvuuden sisällyttäminen tavoitteiden 1 ja 2 ohjelmiin ei riitä. Uskomme, että URBAN-yhteisöaloite on itse asiassa antanut erittäin hyvää yleistä tunnettuutta kaupunkeja koskeville ajatuksille. Haluamme, että sitä edistetään. Siten parlamentin jäsenille ja komissiolle ei ole yllätys, että pyydämme kokouksissamme jatkoa URBAN-yhteisöaloitteelle.
Epävirallisessa Glasgow'n neuvostossa pyydettiin lapsia kaikista Euroopan unionin 15 jäsenvaltiosta piirtämään ja esittämään ministereille tulevaisuuden ihannekaupunkinsa. Lapset esittivät huipputekniikan mukaisen vision turvallisesta ja kestävän kehityksen kaupungista ja loivat siten haasteita vastuumme täyttämiseksi. Uskon, että se alkaa nyt. Meidän on luotava dynaamisia kaupunkeja, joissa ihmisiä ja ympäristöä kunnioitetaan, ja otettava mukaan yhteisön ryhmiä suunnitteluun ja kehitykseen ja uudistusprosesseihin.
Minulla oli ilo esittää tarkistuksia rouva Napoletanon mietintöön etsiessäni entistä paljon kestävämpää lähestymistapaa ja parempaa rahoitusta kaupunkialueillemme, ja toivon, että komissio hyväksyy nämä näkemykset, kun se laatii Agenda 2000 -asiakirjaa koskevat ehdotuksensa neuvoston ministerien kanssa pidettyjen neuvottelujen jälkeen.

Varela Suanzes-Carpegna
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät parlamentin jäsenet, Eurooppa tarvitsee aluesuunnittelupolitiikkaa. Samalla tavalla kuin jäsenvaltioilla on aluepolitiikkansa, joissa yhdistyvät alueelliset ja paikalliset politiikat, nyt tarvitaan sellaista eurooppalaista aluesuunnittelupolitiikkaa, jossa yhdistyisivät eri kansalliset politiikat. Se on yhteinen haaste: on yhdistettävä talous ja alue.
Aluesuunnittelu on epäilemättä tulevan aluepolitiikan ehtona, koska taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta ei ole ilman alueellista yhteenkuuluvuutta. Emme voi edelleen suunnitella ja soveltaa erillisiä yhteisiä politiikkoja, koska olemme tekemässä jotakin paljon sitä suurempaa, olemme luomassa maanosaa, ja meidän on tehtävä se korostamalla yhteenkuuluvuutta ja solidaarisuutta 15 nykyisen jäsenvaltion ja ovellamme kolkuttavien valtioiden kesken rakentaaksemme suuren Euroopan. Tarvitaan siis yhteensovittamista, yhteenkuuluvuutta ja alueellistamista.
Aluesuunnittelu merkitsee samaa kuin tasapaino tai, jos niin halutaan, uusi tasapaino. Suuri espanjalainen filosofi Ortega y Gasset sanoi jo: " Eurooppa ei ole asia vaan tasapaino." Paljon mehiläisiä, yksi ainoa lento. Tästä intressien joukosta aluesuunnittelun on noustava Euroopan alueita ja politiikkoja uudelleen tasapainottavaksi politiikaksi.
Tuen näin ollen yhteisön aluekehityssuunnitelmaa ja maanmieheni Novo Belenguerin erinomaista mietintöä, ja tyydyn vain vahvistamaan täällä uudelleen osuuteni mietintöön valiokunnassa: että yhteisön aluekehityssuunnitelma ylittäisi ilmeisen maaulottuvuutensa ja sisältäisi merellisen ulottuvuuden, joka siitä puuttuu.
Pyydämme satamien, erityisesti Euroopan pienten ja keskisuurten satamien, edistämistä, jälkeenjääneiden ja syrjäisten alueiden paikallisen ja alueellisen kehityksen tukemista ja meriliikenteen kaikkien muotojen kehittämistä vaihtoehtona maaliikenteen ruuhkautumiselle ja ympäristön saastumiselle soveltamalla siihen rakenne- ja koheesiorahastoja.
Sallikaa minun tehdä vielä viimeinen huomio. Vaadin parlamentista käsin komission ja neuvoston tukea Euroopan atlanttiselle ulottuvuudelle, alueelle, jossa elää noin 50 miljoonaa eurooppalaista, jossa sijaitsee kolme neljästä nykyisestä koheesiomaasta, niistä kaksi kokonaan tavoitteessa 1, ja 32 syrjäistä ja erittäin syrjäistä merialuetta, jotka Skotlannin ylämailta aina Espanjan Andalusiaan asti vaativat niiden toiminnallista sisällyttämistä yhteisön aluekehityssuunnitelmaan ja sellaisen Euroopan laajuisen meriverkon tukemista, joka edistäisi Euroopan atlanttisia ja transatlanttisia yhteyksiä niiden tulevan kehityksen etuoikeutettuna akselina.

Vallvé
Arvoisa puhemies, kiitän ensiksi siitä, että ryhmälleni, liberaaliryhmälle, on annettu puhujalistalla sille kuuluva paikka, joka sille varsinaisesti nyt kuuluu sen jäsenmäärän perusteella. Keskustelemme täällä aluepolitiikkaan liittyvästä aiheesta ja kahdesta mietinnöstä, jotka ovat mielestäni saman ongelman kaksi puolta: mietintö, jossa viitataan aluesuunnitteluun ja yhteisön aluekehityssuunnitelmaa koskevaan asiakirjaan, ja rouva Napoletanon mietintö kaupunkien toimintaohjelmasta Euroopan unionissa.
Miksi tarvitsemme aluesuunnittelua? Esittelijä on sanonut sen: suuremman taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden takia, kestävän kehityksen toteutumisen takia, alueiden tasapainoisen kilpailukyvyn takia.
Aluesuunnittelussa on ilmeisesti eräs epäkohta: perustamissopimuksessa ei määrätä yhteisön toimivaltuuksista aluesuunnittelun osalta. Aluepolitiikkaa on kuitenkin vaikea noudattaa, ellei Euroopan tasolla ole käytettävissä sellaisia alueellisen yhteistyön välineitä, jotka ylittäisivät rajojen keinotekoiset viivat, ja yhteisön Interreg-aloitteella on jo ollut tärkeä asema rajat ylittävässä yhteistyössä, mutta tällä alueella on vielä paljon tekemättä. Näin ollen pidän erittäin myönteisenä Euroopan aluesuunnittelun seurantakeskuksen luomista.
Toisaalta on olemassa kaupunkeja koskeva ongelma. Eurooppalaisen politiikan on kohdistuttava suoraan kaupunkeihin kokonaisuudessaan, ei ainoastaan joihinkin alueisiin, jotta puututtaisiin, kuten esittelijä on sanonut, kaupunkien vakaviin ongelmiin, erityisesti työttömyyteen, sosiaaliseen integraatioon, siirtolaisuuteen, joka sekin tavallisesti keskittyy näille alueille, ja kehitettäisiin kansalaisten osallistumista ja myös parannettaisiin elämänlaatua.
Agenda 2000: ssa määrätään URBAN-aloitteen lakkauttamisesta. Tämä voi aiheuttaa vaikeuksia kaupungeille ohjelmien soveltamisessa siinä suuressa tiivistelmässä, joka uusi tavoite 2 on. Mielestäni tässä mielessä ei saa jättää hyödyntämättä niitä kokemuksia, joita URBAN-aloitteella on ollut kaupunkien kehittämisessä.
Lopuksi haluan sanoa, että tämä kaupunkipolitiikka ei ole ristiriidassa aluepolitiikan kanssa, vaan se täydentää sitä.

Baggioni
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vaikka "Eurooppalaisen kaupunkisuunnittelun toimintamalli" - niminen asiakirja kuuluukin yksinomaan hallitusten välisen yhteistyön puitteisiin, se voi antaa yhteisön kansallisille ja alueellisille aluesuunnittelua koskeville toimille todellisen poliittisen kehyksen. Yhteisön tasolla tämän kehyksen on tuotava omalta osaltaan unionin eri politiikkoihin, erityisesti rakenne- ja kuljetuspolitiikkaan, niiden tarvitsemaa johdonmukaisuutta.
Vaikka käsittelen pelkästään itselleni kaikkein tärkeintä kysymystä, nimittäin saarialueisiin liittyvää - annettakoon se minulle anteeksi - totean kuitenkin, ettei eurooppalaisen kaupunkisuunnittelun toimintamallin muodostama kehys ole tarkoituksenmukainen niihin keinoihin nähden, joita rakennerahastot nykyään edustavat. Onko tästä tehtävä sellainen johtopäätös, että tiettyjä alueita, joilla unioni katsoo tällä hetkellä olevan suuria taloudellisia ja sosiaalisia vaikeuksia, ei kannata ottaa mukaan yhteisön aluesuunnitteluun, sillä asiakirjassa ei käytännöllisesti katsoen mainita niitä lainkaan? Kuinka voidaan käsittää, että sellaisessa asiakirjassa, niin tärkeässä asiakirjassa, viitataan kintaalla Amsterdamin sopimuksen uusiin määräyksiin, joissa kuitenkin tunnustetaan selvästi saarialueiden epäedullinen asema ja tarve korjata se?
Näyttää siltä, ettei eurooppalaisen kaupunkisuunnittelun toimintamallissa ja rakennerahastoja koskevissa asetusehdotuksissa haluta välittää näistä määräyksistä, eikä niissä lähetetä minkäänlaista sopivaa viestiä niille 14 miljoonalle saarialueiden asukkaalle, jotka odottavat edelleen pääsevänsä mukaan suureen eurooppalaiseen aluesuunnitteluhankkeeseen.
Jotta en vaikuttaisi liian kielteiseltä, haluan ensin onnitella esittelijää erinomaisesta työstä ja antaa sitten tunnustusta Glasgow'ssa kokoontuneiden, aluesuunnittelusta vastaavien eurooppalaisten ministerien uudelleen esittämästä lupauksesta kiinnittää tosissaan enemmän huomiota Välimeren altaan alueelliseen kehittämiseen. Se on mielestäni yksi Euroopan unionin suurimmista haasteista 2000-luvun alkaessa. Toivon, ettei tämä sitoumus jäisi taas kerran pelkiksi lupauksiksi siitä, mitä aiotaan tehdä, ja että tässä asiassa muistettaisiin ottaa hyvin monien Välimeren saarialueiden tilanne asianmukaisesti huomioon.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, aion viitata erityisesti rouva Pollackin mietintöön, koska me molemmat olemme ympäristövaliokunnassa. 80 % Euroopan unionin kansalaisista asuu kaupungeissa; kuitenkin he saavat ongelmiensa ratkaisemiseksi huomattavasti alle 50 % Euroopan talousarviosta. Tiedämme, että hyvin merkittävä osa Euroopan talousarviosta menee maatalouden alalle.
Euroopan ympäristötoimisto arvioi, että 70-80 % yli 500 000 asukkaan kaupungeista kärsii ilmansaasteongelmista, melusaasteesta ja yleisesti ottaen puutteellisesta elämänlaadusta. On totta, että Euroopan unioni on toteuttanut alakohtaisia toimenpiteitä ilman laadun osalta - Auto-Oil-ohjelmassa, jota käsiteltiin ympäristövaliokunnassa - veden laadun osalta ja myös jätehuollon osalta. On olemassa kampanja kestävän kehityksen kaupunkien puolesta, jota tukee yli 320 paikallisviranomaista. Huolimatta seitsemän vuotta sitten käsitellystä ja julkaistusta laatua kaupungeissa koskeneesta vihreästä kirjasta Euroopan unionilla ei toistaiseksi kuitenkaan ole elämänlaatua kaupungeissa koskevaa yleisesti vallitsevaa kantaa.
Arvoisa puhemies, lopetan sanomalla, että tarvitaan ilman laatua ja kaupunkiympäristöä koskeva kattava puiteohjelma, jolla on riittävät ja yhteensovitetut varat. On otettava huomioon, että laadun takia on tarpeen havaita työttömyyden, köyhyyden ja terveysongelmien välinen yhteys ja lopulta lisätä ongelmien tiedostamista ja kansalaisten koulutusta, jotta he osallistuisivat elämänlaadun parantamiseen.

Orlando
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää muutamia huomioita Pollackin, Napoletanon ja Novo Belenguerin mietintöjen tiimoilta. Rouva Pollackin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö ansaitsee arvonantoa, sillä sen laatija osoittaa nykytodellisuuden ja myös kaupunkien ajankohtaisten ongelmien ymmärtämystä. Rouva Napoletanon mietintö komission tiedonannosta "Kohti kaupunkien toimintaohjelmaa Euroopan unionissa" ansaitsee arvonantoa, sillä se sisältää sangen monipuolisia huomioita ympäristönäkökohdista, sosiaalisista kysymyksistä, kansalaisvapauksista ja alueellisesta kehityksestä sekä niihin liittyvistä rakenteellisista toimenpiteistä. Samaa arvonantoa ansaitsee myös valiokunta, joka varmasti on omilla tarkistuksillaan rikastuttanut rouva Napoletanon esittämiä huomioita. Koska kuitenkin selkeä viittaus perustamissopimukseen samoin kuin selkeä viittaus jäsenvaltioiden vastuuseen kaupunkipolitiikasta puuttuu, on selvää, että tämä keskustelu jää kuitenkin väistämättä ongelmien ja ratkaisujen luetteloksi, vaikka se onkin erittäin arvokas luettelo.
Keskeisimmät seikat, merkittävimmät vaatimukset, joita voin päätöslauselmaesityksestä mielestäni korostaa, ovat eurooppalaisen kaupunkeja koskevan politiikan strategian muotoileminen ja yhteisön kaikkien kaupunkialueita koskevien politiikkojen koordinointi; toiseksi se, että Euroopan on tuettava kaupunkialueiden kestävää kehitystä koskevia eurooppalaisia strategioita.
Herra Novo Belenguerin mietintö ansaitsee erityistä arvonantoa, sillä se pyrkii kannustamaan ja toteuttamaan poliittisen ulottuvuuden aluesuunnittelun epävirallisen työn teknisten ehdotusten yhteydessä, toisin sanoen palauttamaan kaupunkien ja yleisen aluesuunnittelupolitiikan elimellisen suhteen, vaikka siihen liittyykin eräitä huolestuttavia seikkoja, joita katson tarpeelliseksi korostaa. Ennen kaikkea on olemassa riski, että Euroopan laajuiset verkot verkottuvat ainoastaan suurkaupunkialueiden kanssa, eli suosivat suuria kaupunkikeskittymiä. Sen tähden uskon, että on tarpeen tiedostaa tämä vaara ja välttää se mahdollisuus, että pienet ja keskisuuret kaupungit tukahtuvat. Tämä on tiedostettava, sillä muutoin on olemassa vaara, että teemme entistä vahvemmiksi ne, jotka jo ovat vahvoja ja vaikeutamme entisestään jo nyt tukalassa asemassa olevien tilannetta. Vaarana on toisin sanoen se, etteivät vielä tällä hetkellä luonnontilassa olevat alueet ja ympäristöarvot olekaan ensisijaisen tärkeitä. Kuitenkin on välttämätöntä pitää ensisijaisena kaupungistumisen vähentämistä Euroopan alueella. Viitekehys, Natura 2000 -verkko, on olemassa, ja sitä on pidettävä viitekehyksenä varmistamalla, etteivät mitkään aluetta käsitteleviin interventioihin liitettävät lausekkeet ole ristiriidassa tämän asiakirjan periaatteiden kanssa.
Minusta on vielä esitettävä kaksi huomautusta, jotka ovat sopusoinnussa sen kanssa, mitä jo on sanottu. Ensinnäkin tahdon ilmaista myönteisen arvioni URBAN-ohjelmasta, tai pikemminkin ryhmämme yhteisen arvion. Lisäksi minulla on kokemusta eräästä kaupungista, Palermosta, joka on yksi niistä 49 kaupunkialueesta, jossa tätä ohjelmaa on menestyksekkäästi kokeiltu. Tämän aloitteen, jolla on suuri arvo, ylläpito ei kuitenkaan saa vaikeuttaa pienten ja keskisuurten kaupunkien asemaa - palaan vielä kerran tähän aiheeseen - ja tätä silmällä pitäen on tarpeen kehittää kaupunkien välisen yhteistyön muotoja.
Toiseksi, mitä tulee uuteen tavoitteeseen 2, joka sisältää sekä kaupunki- että maaseutualueita, on välttämätöntä sisällyttää siihen lisäehtoja, joilla voidaan taata se, etteivät yksittäiset jäsenvaltiot voi omia valintojaan valmistellessaan täysin laiminlyödä maaseutualueiden huomioon ottamista ja siten valikoida vahvoja alueita, jotka väistämättä ovat kaikissa maissa kaupunkialueita.
Odotamme kuitenkin yhä, että komissio esittäisi kaupunkeja koskevan toimintasuunnitelman, jotta se voisi ennen tämän vaalikauden loppua viimein tehdä totta tämänpäiväisessä Euroopan kaupunkialueita koskevassa keskustelussa esiin tulleista strategista linjauksista.
Lopuksi tahtoisin esittää eräitä huomioita. Kaupungit ovat ihmiskunnan monimutkaisimpia saavutuksia. Kaupungissa on edustettuna elämän koko kirjo: kulttuuri, liikenne, talous, taide, terveys ja urheilu; mikään ihmiskunnan saavutus ei ole monimuotoisempi. Eurooppalaisten valtava enemmistö - 80 % - elää kaupungissa, ja kaupungeissa luodaan suurin vauraus ja käydään huomattavin osa kauppaa. Tästä huolimatta kaupungit nähdään kuitenkin viihtymättömyyden ja ilottomuuden tyyssijoina. Uskon, että kaupunkien tekeminen iloisiksi ja miellyttäviksi on sekä kaupunkilaisten vaatimus että kaupunkien nykyisten paikallishallintojen tavoite; vielä se ei kuitenkaan ole Euroopan toimielinten keskeinen ja strateginen pyrkimys. Me kaikki toivoisimme, että tästä keskustelusta saisi alkunsa pyrkimys rakentaa miellyttäviä ja iloisia kaupunkeja kaikkialla Euroopassa.

Blokland
Arvoisa puhemies, Pollackin, Napoletanon ja Novo Belenguerin mietintöjä käsitellään syystäkin samanaikaisesti tämän iltapäivän esityslistalla. Niille on yhteistä yksi asia: perustamissopimuksessa ei ole perusteltu kumpaakaan, ei kaupunkipolitiikkaa eikä aluesuunnittelupolitiikkaa. Ne jätettiin myös Amsterdamin sopimuksen ulkopuolelle. Liikkeellä on kuitenkin kyllä voimia, jotka pyrkivät saattamaan nämä alueet Euroopan viralliseen vaikutuspiiriin. Tälle annamme ainoastaan osittaisen tukemme. Tee paikallisella tasolla, mikä paikallisella tasolla tehtävissä on.
Pollackin mietintö on onneksi lyhyt mutta ytimekäs eikä kovin vaativa. Päinvastoin kuin Napoletanon mietintö. Lukiessani kysyin itseltäni, mihin näiden kaupunkeja koskevien mietintöjen mieltymys yhteisöpolitiikkaan oikeastaan perustuu. Syynä mainitaan muun muassa se, että kaupunkiongelmia on kaikkialla Euroopassa, että yli 80 % väestöstä asuu kaupungeissa. Voiko se olla syy ryhtyä harjoittamaan eurooppalaista kaupunkipolitiikkaa? Mielestäni ei. Hankkeen täytyy tuottaa todellista lisäarvoa. Ja siitä minulla on epäilykseni. Jokainen, joka on jonkin aikaa ollut mukana paikallis- ja aluepolitiikassa, tietää, että suuret kaupunkiongelmat ovat usein hyvin erityisluonteisia ja vaativat erityisiä ratkaisuja.
Ainoastaan ympäristösuunnittelun alalla näen Euroopalla olevan mahdollisuuksia. Mutta myös siinä on tiedettävä hyvin tarkkaan, mikä eurooppalaisella tasolla on mahdollista ja mikä ei. Yhteisön aluekehityssuunnitelma on mitä parhain keskustelun virike, mutta ei yhtään sen enempää. On harhaa ajatella, että jäsenvaltioiden aluesuunnittelupolitiikan hallintomuoto voitaisiin yhdenmukaistaa. Siitä jokainen on onneksi yhtä mieltä.
Yhteisön aluekehityssuunnitelma käsitteleekin siksi asiaa melko varovaisesti. Se antaa ainoastaan alkusysäyksen muutamille hyvin yleistä laatua oleville lähtökohdille ja perspektiiveille. Tosiasia on, että Euroopalla itsellään on suuri vaikutus ympäristön kehitykseen. Ajatelkaamme vain sisämarkkinoita, suuria kuljetusvirtoja ja maatalouspolitiikkaa. Tietty ympäristösuunnittelun ohjaus eurooppalaisella tasolla tuntuu jo pelkästään sen perusteella itsestään selvältä. Siinä tulee nähdäkseni ottaa huomioon etenkin luonnon kehitys ja ekologisten alueiden säilyttäminen. Nämä ovat mielestäni tärkeä osa yhteisön aluekehityssuunnitelmaa. Tällaisten asioiden vahvistamiseksi pidän virallista ympäristöministerien neuvostoa mielekkäänä. Mutta sen enempää ei nähdäkseni voida saavuttaa.

Amadeo
Arvoisa puhemies, haluan erottua kuorolausunnasta, joka viime vuosina on luonnehtinut kaupunkiympäristöä koskevaa keskustelua. Nykyään on muodikasta sanoa: " kaupungille se, mikä kaupungille kuuluu, maakunnalle se, mikä maakunnalle kuuluu ja alueille se, mikä alueille kuuluu" , korostaen vääränlaista autonomiaa, joka itse asiassa asettaa nämä kaikki olosuhteisiin, jotka eivät suosi kehitystä vaan näivettymistä. Mikäli näet ei harjoiteta kokonaisvaltaista ja avarakatseista suunnittelua, tehdään lopulta keskeneräisiä päätöksiä, jotka eivät voi missään tapauksessa ratkaista kaupunkilaisten tai työpaikkoja tarjoavien tuotantoyritysten ongelmia. Oletteko huomanneet, että kaupunkiympäristöä koskevan vihreän kirjan julkaisemisesta on kulunut seitsemän vuotta ja että huolimatta lukuisista aloitteista ei ole saatu aikaan juuri mitään? Oletteko huomanneet, että Euroopan yhteisö, jonka alku oli lupaava, on kuitenkin jättänyt täyttämättä keskeisen tehtävänsä, eli kaupunkipolitiikan toiminnan puitteiden määrittelemisen, jotta sitä ei syytettäisi siitä, että se sekaantuu Euroopan kaupunkien hallintorutiineihin?
Olemme vakuuttuneita siitä, että kaupunkiympäristöä koskeva eurooppalainen politiikka, jonka Euroopan parlamentin mietintö aloitti vuonna 1988 ja joka otettiin uudelleen esille vihreän kirjan myötä vuonna 1990, on tällä hetkellä ainoa sopiva väline, jolla voidaan määrittää yhtenäinen lähestymistapa Euroopan kaupunkialueita koskeviin ongelmiin ja luonnostella yhteisön strategia, joka keskittyy vähintään kolmeen kouraantuntuvaan ja merkittävään ongelmaan: ensinnäkin elämänlaadun ja ympäristön parantamiskeinoihin Euroopan kaupunkialueilla; toiseksi yhteisön kaupunkien kestävään kehitykseen tähtäävän ohjelman kehittämiseen; kolmanneksi kaupunkien taantuville alueille suunnattujen varojen pysyvään sisällyttämiseen rakennerahastoihin.
Koordinoinnin ja yhdenmukaistamisen välttämistä, ja mitä vielä! Lissabonissa vuonna 1996 järjestetyssä kaupunkien kestävää kehitystä käsitelleessä toisessa eurooppalaisessa konferenssissa osoitettiin, että kaupunkiemme saastuneisuus pahenee räjähdysmäisesti ja että Eurooppa on varsin kaukana puhtaan ja terveellisen unelman toteutumisesta, myös siksi, että kaupunkien saastuminen ei näytä noudattavan mitään olemassa olevia kansallisia tai yhteisön normeja. Lisäksi yhteisön toimenpiteiden eritasoisuus on hämmentävää, kun huomaamme, että yli puolet yhteisön varoista on suunnattu maaseutualueille, kun toisaalta 80 % väestöstä asuu kaupunkialueilla. Siispä " kyllä" Pollackin mietinnölle ja ehdoton " kyllä" unionin kaupunkiympäristöä koskevan politiikan voimistamiselle. Tehtävämme on kuluttajien elinympäristön parantaminen, eikä varmasti muutaman uneksijan, tai mikä pahempaa, joidenkin hämärien liikemiesten omavaltaisten mielihalujen perässä kulkeminen.

Frutos Gama
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, haluan ennen kaikkea onnitella rouva Napoletanoa hänen loistavasta mietinnöstään ja siitä, miten mielellään hän on ottanut vastaan kaikkea muuta kuin helpon tehtävän ja koonnut yhteen kaikki ne mielipiteet ja näkemykset kaupunkikysymyksestä, joita parlamentissa on kuultu sen valmisteluvaiheessa.
Mielestäni on olemassa kaksi keskeistä kysymystä, jotka tässä mietinnössä tuodaan esille. Ensimmäinen on se, että lähes 80 % Euroopan kansalaisista asuu kaupunkiympäristöissä. Toinen on se, että koko ajan ymmärretään selvemmin, että Euroopan unionin on yhdistettävä ja sovitettava yhteen tätä ympäristöä koskevat omat politiikkansa. Molempien kysymysten olisi oltava lähtökohtana Euroopan alueen tasapainoisen kehityksen saavuttamiseen tähtäävässä yhteisön strategiassa.
Tässä mietinnössä on kuitenkin kolmaskin osatekijä, jota haluaisin pohtia hetken. Jos me haluamme kaikkien kansalaisryhmien viihtyvän kaupungeissa - ikäihmisten, kauppiaiden, taiteilijoiden, nuorten, yrittäjien, siirtolaisten, naisten - Euroopan unionin samoin kuin valtioiden hallitustenkin on taisteltava syrjäytymisilmiöitä ja kahtiajakautumiskehitystä vastaan, jotka ovat syynä Euroopan kaupunkiympäristöissä nykyisin esiintyville syville ristiriidoille.
Hyvät jäsenet, naiset muodostavat sellaisen yhteiskuntaryhmän, jonka tarpeita ja vaikeuksia tässä ympäristössä on tapana vähätellä. Naisia kaupungeissa koskevassa Euroopan peruskirjassa, Euroopan komission yhtäläisten mahdollisuuksien yksikön vuonna 1995 kustantamassa keskusteluasiakirjassa, on joitakin niistä ratkaisevista tuloksista, jotka voivat auttaa meitä näissä yhteisissä pohdinnoissa: mahdollisuus päästä työhön; ennen kaikkea lastenhoitoon liittyvien lähipalvelujen määrä ja laatu; pääsy kaupungin päätöksentekoelimiin; ja turvattomuus kaupunkiympäristössä.
On välttämätöntä, hyvät jäsenet, että eurooppalaisessa kaupunkipolitiikassa tunnustettaisiin nämä naisiin liittyvät erityiset osatekijät, ja tämä on todettu rouva Napoletanon mietinnössä, koska on välttämätöntä saada naiset osallistumaan ja lisätä heidän osallistumistaan päätöksentekoelimissä, moninkertaistaa tietojenvaihtoa ja innovaatiohankkeita, ottaa huomioon heidän näkemyksensä kaupunkien sosiaalis-taloudellisia ja kulttuurisia osoittimia määriteltäessä ja saada miespuoliset kollegamme tiedostamaan ongelmat, jotta he ottaisivat enemmän huomioon sukupuolinäkökohtaa.

Rack
Arvoisa puhemies, yhä useammat eurooppalaiset elävät kaupungeissa. On jo sanottu monta kertaa, että neljä viidestä EU: n kansalaisesta on kaupunkilaisia. Siksi kaupungeissa on yhä enemmän hyvinvointia ja yhä parempi infrastruktuuri. Iloitsen tässä yhteydessä siitä, että kaupungilleni Grazille suotiin vähän aikaa sitten vuoden 2003 kulttuuripääkaupungin tehtävä. Kaupungeissa ei kuitenkaan ole ainoastaan hyviä ja kauniita asioita, vaan kaupungeissa on yhä enemmän köyhyyttä, työttömyyttä ja syrjäytymistä. Kaupungeissa on enemmän rikollisuutta ja vähemmän turvallisuutta, ja kaupungeissa on hyvin laajamittaisia ympäristöhaittoja. Otettaessa huomioon nämä merkit ei ole ihmekään, että kaupunki on saanut aiheena keskeisen sijan myös rakennepolitiikassa ja sen täytyy se vielä saada, mutta - eikä tätä voi painottaa liikaa - Euroopan tasolla ei pidä antaa sääntöjä kaikelle. Älkäämme liioitelko ja ottako toissijaisuusperiaatetta huomioon ainoastaan pyhäpuheissa, vaan täysin konkreettisessa poliittisessa työssämme!
Tässä kohdin on kuitenkin ilmoitettava toisestakin tärkeästä näkökohdasta. Euroopan rakennepolitiikkaa eikä myöskään Euroopan kaupunkipolitiikkaa voida tehdä ylhäältä alaspäin, vaan alhaalta ylöspäin, meidän on suhtauduttava vakavasti kumppanuuteen kaupunkien kanssa.
Kolmanneksi, menneinä aikoina toimittiin aivan liian usein hajota ja hallitse -periaatteen mukaisesti ja siksi päätökset on tehty ylhäältä alaspäin. Ottakaamme päinvastainen kanta, tukekaamme asianosaisten verkkoutumista, kannattakaamme sitä, mistä myös juuri puhuttiin, nimittäin parhaiden käytäntöjen vertaamista ja kehittämistä. Euroopan kaupungit tarjoavat monenlaisia mahdollisuuksia.
Tänään käsiteltävissä oikein hyvissä mietinnöissä - erityisesti valiokuntamme Napoletanon ja Novo Belenguerin mietinnöissä - otettiin kaiken kaikkiaan laajasti huomioon kaikki nämä näkökohdat. Joissakin tapauksissa innostus menee kuitenkin liian pitkälle, ja siksi olenkin yrittänyt tehdä muutaman tarkistuksen, jotta joissakin asioissa voitaisiin jarrutella varovaisesti. Ei ole kyse asian vastustamisesta, vaan kyse on siitä, että me ennen kaikkea arvostamme komission tällä välin esittämiä kertomuksia ja niiden tavoitteita ja että olemme vakavissamme tämän arvostuksen suhteen.
Minulla ei ole mitään URBANia vastaan, mutta meidän on suhtauduttava itse itseemme vakavasti, ja siksi liitettävä URBAN ja tämä tavoite yleiseen yhteisöpolitiikkaan ja yleiseen rakennepolitiikkaan, vaikka haluaisimmekin niin mielellämme oman ohjelman. Minulla ei ole mitään kaupunkeja koskevia aloitteita vastaan, mutta ei saa unohtaa kaupunkeja ympäröiviä alueitakaan. Viimeinen näkökohta: minulla ei ole mitään sitä vastaan, että jatketaan analysointia kunnallisen äänioikeuden ulottamisesta kaikille Euroopan unionin alueella asuville kansalaisille, mutta moton "first things first " -mukaisesti, keskittykäämme ensin EU: n kansalaisiin.

Spaak
Arvoisa puhemies, niin kuin rouva Napoletanon, jota onnittelen hänen työstään, mietinnössä korostetaan, on välttämätöntä, että Euroopan unioni tuntee huolta kaupunkipolitiikasta, koska suurin osa eurooppalaisista on kaupunkilaisia. Jo vuonna 1995, kun painiskelin tämän asian parissa, olin jättänyt päätöslauselmaesityksen suurkaupungeista, joissa on paljon nykyaikaisen yhteiskuntamme aiheuttamia ongelmia: työttömyys ja sen tuhoisat seuraukset, köyhyys ja kodittomat, törkeä rikollisuus ja pienrikollisuus, yhteiskunnallisten palvelulaitosten puuttuminen, varakkaan väestön siirtyminen miellyttävimmille alueille kauemmaksi keskustasta, mikä aiheuttaa asutuksen häviämisen kaupunkien keskustoista, julkisen liikenteen kehittämiseen tarvittavien varojen puute ja paikallisten laitosten rappeutuminen sekä historiallisten ja arkkitehtonisten kansallisomaisuuksien hyvin heikko edistäminen.
URBAN-hankkeen tulokset ovat olleet hyviä huono-osaisissa kaupunginosissamme sille myönnettyjen varojen rajallisuudesta huolimatta. Eikö pidä pelätä, että nämä tavoitteen 2 laajoissa puitteissa toteutetut aloitteet menettävät tehokkuuttaan? Jotta Euroopan kaupungit saisivat vetovoimansa takaisin, on harjoitettava sellaista aluesuunnittelupolitiikkaa, joka kunnioittaa asutuksen ja viheralueiden välistä tasapainoa sekä tarjoaa tapaamis- ja rentoutumispaikkoja. Kaupunkifoorumia koskeva ehdotus on näin ollen loistava ja sitä kannattaa tarkastella kaikkien kaupunkiemme osalta.
Lopuksi sanoisin, että hyväksyn täysin sen, kuinka tärkeänä mietinnössä pidetään kansalaisten osallistumista paikallisdemokratiaan ja velvollisuutta puoltaa rajoituksetta perustamissopimusta siltä osin kuin se koskee EU: n kansalaisten äänioikeutta kunnallisvaaleissa. Toivon näin ollen, että Belgian hallitus, viimeisenä omassa sarjassaan, noudattaisi lopultakin tätä määräystä mahdollisimman pian.

Querbes
Arvoisa puhemies, kollegamme Novo Belenguerin mietinnössä hyväksytään eurooppalaisen kaupunkisuunnittelun toimintamallia koskevan hankkeen tärkeimmät tavoitteet ja korostetaan Euroopan aluetta koskevan liian mannermaisen ja kaupunkimaisen näkemyksen riittämättömyyttä. Siinä tuodaan esiin yhteisön politiikkojen ja eurooppalaisen kaupunkisuunnittelun toimintamallin väliset epäjohdonmukaisuudet. Mutta eikö tästä toimintamallihankkeesta olisi tehtävä perustavampi arviointi?
Onko oikeudenmukaista lähteä liikkeelle, niin kuin eurooppalaisen kaupunkisuunnittelun toimintamallissa tehdään, yritysten tarpeista eikä ihmisten tarpeista, kun ehdotetaan, että alue rakentuu yritysten hyödyksi ja saavuttaa korkean tuottavuustason. Tätä kehityskulkua silmällä pitäen toimintamallissa tuodaan hyvin vähän esiin, tai ei tuoda, inhimillisiä ulottuvuuksia, työllisyyteen, kulttuuriin ja koulutukseen liittyviä ulottuvuuksia. Siinä ei käsitellä, vettä lukuun ottamatta, alueellisia luonnonvaroja, jotka ohjaavat ihmisten sijoittumista, maatalouden, teollisuuden ja energia-alan toiminnan sijoittumista. Siinä ei myöskään oteta huomioon alueita merkittävällä tavalla muokkaavien suurien väestöryhmien ja rahoituslaitosten strategiaa.
Nykyinen eurooppalaisen kaupunkisuunnittelun toimintamalli vastaa mielestäni sekä tämänhetkisen tilanteen että hankkeen tarpeisiin. Tämänhetkinen tilanne on alueellinen kriisi, joka johtuu alueiden välisestä kilpailutilanteesta. Tämän kriisin hinta on se, että väestöryhmien rikkauksia siirtyy huomattavasti taloudelliseen ja rahoitustoimintaan. Kaikki tämä aiheuttaa alueilla harjoitettuun toimintaan liittyvien epätasapainojen etsimistä, liiallista kaupunkikeskeisyyttä, maaseudun autioitumista, pääliikenneväylien ruuhkautumista sekä sosiaali- ja ympäristöhaittoja. Hanke tarkoittaa eurooppalaisen kaupunkisuunnittelun toimintamallissa korostettuja euron käyttöönoton ja talouden vapauttamisprosessin vaikutuksia. Mitä lisähaittoja euron käyttöönotto ja unionin laajentuminen aiheuttavat? Kuinka ne kohdataan?
Esittelijä ehdottaa, että eurooppalaisille politiikoille asetettaisiin esteitä sosiaalisen ja taloudellisen yhteenkuuluvuuden sekä kestävän kehityksen edistämiseksi. Hän on huolestunut, niin kuin minäkin olen, eurooppalaisen kaupunkisuunnittelun toimintamallin demokraattisesta valmistelusta, ja muistuttaa toimintamallin prioriteeteista, jotka liittyvät työllisyyden ja Euroopan unionin eri alueilla harjoitettavan toiminnan sopusointuiseen kehitykseen. Mutta riittääkö se? Eikö eurooppalaisen kaupunkisuunnittelun valmistelemiseksi ole keksittävä aivan toisenlainen menettelytapa, jonka lähtökohtana olisivat väestöryhmien ja alueiden tarpeet, menettelytapa, jonka mukaiset taloudelliset ja rahoitustoimet kykenisivät ja olisivat velvoitettuja tyydyttämään tarpeet.
Toivon, että jäsenvaltioissa ja unionin tasolla järjestetyt keskustelut antavat mahdollisuuden väestöryhmien ja alueiden esittämien vaatimusten kuulemiseen ja että lopullinen toimintamalli keskittyy työllisyys-, sosiaali- ja ympäristöasioihin.

Des Places
Arvoisa puhemies, kollegamme Novo Belenguerin mietinnössä esitellään eurooppalaista aluesuunnittelupolitiikkaa. Siinäpä vasta erittäin hyvä aloite. Itse asiassa maaseutualueet muodostavat noin 80 % yhteisön alueesta ja niiden vireys on puolestaan riippuvainen tasapainoisesta aluesuunnittelusta. "Eurooppalainen kaupunkisuunnittelun toimintamalli" -asiakirjassa muistutetaan, että eurooppalaisella maataloudella on edelleenkin monien maaseutualueiden vireyden kehittämisen kannalta kaikkein tärkein tehtävä. Vielä tarvittaisiin sitä, arvoisa puhemies, että komissio olisi tietoinen asiasta ja että se kirjaisi sen yhteisen maatalouspolitiikan uudistusta koskeviin ehdotuksiinsa. Maaseutualueemme ovat kuitenkin kokeneet perinpohjaisen muutoksen, joka ilmenee niiden toiminnan monipuolistumisena ja, valitettavasti liian usein, autioitumisena. Tietyillä alueilla maaseutumatkailu ei riitä.
Tästä eteenpäin on välttämätöntä tuoda esiin tämän muutoksen haitat, jotta sen vaaratekijät voidaan poistaa ja jotta sitä voidaan päinvastoin hyödyntää mahdollisimman hyvin. Niinpä tehostaminen voi edistää investointeja edellyttäen, ettei laatua ja ympäristöä uhrata määrällisten vaatimusten edessä. Monipuolistaminen voi sitä vastoin tuoda uusia näkymiä kulttuuri- ja luonnonperinnön hyödyntämiseen sekä pienten ja keskisuurten yritysten ja käsityöläisten harjoittaman maaseutumatkailuelinkeinon kehittämiseen. Laajaperäistäminen ja marginalisoiminen voivat luoda ympäristönsuojelun ja metsänistutuksen kannalta parempia oloja edellyttäen kuitenkin, että työvoiman häviämistä ja maatilojen hylkäämistä osataan välttää uudella maankäytöllä.
On pakko todeta, että yhteisön toiminnalla on ollut toisinaan erittäin valitettavia seurauksia taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta, josta nautitaan täysin siemauksin mutta joka olisi syytä palauttaa entiselleen. Niinpä vuodesta 1992 lähtien toteutettu yhteinen maatalouspolitiikka ja maataloustuotteiden hintojen alentaminen ovat pahentaneet joidenkin maaseutualueidemme autioitumista. Yhteisen maatalouspolitiikan uusi uudistus, muun muassa siihen liittyvä voimakas hintojen alentaminen, voi vain horjuttaa vieläkin enemmän aluesuunnittelun tasapainoa vähentämällä huomattavasti maanviljelijöiden määrää.
Toivomme, että Euroopan unioni tyytyy tästä lähtien uusien toimivaltuuksien vaatimisen sijasta tarkastelemaan niitä jälkiseurauksia, joita sen politiikoilla, ja erityisesti yhteisellä maatalouspolitiikalla, on yhteisön alueen tasapainon kannalta, jotta se voisi välttää niiden kielteiset seuraukset, ja että se vaatii tulevissa WTO-neuvotteluissa, että otetaan huomioon terveyden turvallisuus, eläinten hyvinvointi...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Cellai
Arvoisa puhemies, haluan sanoa, että rouva Napoletanon mietintö on erittäin kannatettava, ja Euroopan komission asiakirja on perusta, jonka pohjalta voidaan aloittaa vakava ja rakentava Euroopan tason kaupunkialuepolitiikan toimintatapojen hahmotteluun tähtäävä harkinta. On selvää, että uusi strategia on välttämätön, jotta voidaan vahvistaa ja vakauttaa sitä merkittävää roolia, joka Euroopan kaupungeilla on esitettävänä sosiaalisessa ja kulttuurin integraatiossa, voimavarojen jakamisessa, kestävän kehityksen saralla ja myös demokraattisen kehityksen tukena. Päämääränä ei ole koko Euroopan tason politiikkojen kehittäminen niillä alueilla, jotka voidaan paremmin käsitellä paikallisella tai alueellisella tasolla, vaan pikemminkin ratkaisujen löytämisen ja soveltamisen helpottaminen koko Euroopan tasolla ja jäsenvaltioiden käytössä jo oleviin välineisiin ja yhteisön suunnitelmaan sekä lisääntyvään yhteistyöhön ja koordinaatioon kaikilla tasoilla perustuva suunnatumpi lähestymistapa.
Useimmat nykyisistä kaupungeista ovat epäyhtenäisistä osasista muodostuvia mosaiikkeja: liikekortteleita ja asuinkortteleita, historiallisia keskustoja ja nukkumalähiöitä, öisin autioita toimistokeskittymiä, kauppakeskuksia, yliopistokortteleita, ja niin edelleen. Monet lähiöt ovat vandalismin ja rikosten näyttämönä, sillä työtilaisuuksien sekä sosiaalisen ja kulttuurielämän puute aiheuttaa niiden eristymisen. Jotta kaupunkialueet voitaisiin saada hallintaan, ei missään tapauksessa voida jättää huomiotta aluesuunnittelua, joka palauttaa oikeaan arvoonsa korttelin käsitteen sekä laajojen esikaupunkialueiden liittämisen kaupunkien kokonaisuuteen, eikä laiminlyödä julkisen ja yksityisen liikenteen sujuvaa toimintaa.
Mielestämme on tarpeen vahvistaa kulttuuritoimintaa sekä kaupunkien että alueiden ja koko Euroopan kehitystekijänä ja ottaa huomioon kulttuuriperinnön rikkaus. Tällä vahvistamisella on kaksi vaikutusta: toinen suora, usein pysyvien työpaikkojen syntymistä edesauttava vaikutus, ja toinen epäsuora, ensimmäisellä ja toisella sektorilla tapahtuneen työpaikkojen vähenemisen korvaamisen ehkä mahdollistava vaikutus. Eräänä uutena suuntauksena on lisäksi kulttuuritoiminnan huomioon ottaminen sosiaalisen ja taloudellisen yhteenkuuluvuuden tekijänä. Kaiken tämän keskeinen edellytys on korottaa rakennerahastojen määrärahoja, tukea voimakkaasti uusia palveluita koskevia tutkimuksia ja harkita huolellisesti kaikkia mahdollisia taloushelpotuksia alkaen arvonlisäveron vähentämisestä arvokkaiden kulttuurikohteiden restaurointi-, peruskorjaus- ja konservointitöiden osalta. Toinen ala, jolla kaupungit voivat ja jolla niiden täytyy olla keskeisessä asemassa, on ympäristönsuojelu, sillä nimenomaan kaupunkeihin keskittyvät vakavimmat ympäristöongelmat.
Kaupunkien kehitykseen ja taantuvien esikaupunkien elvyttämistä koskevien tulevien strategioiden työstämiseen ja suunnitteluun on siis kiinnitettävä paljon nykyistä suurempaa huomiota ja suosittava siten suunnattujen toimien välistä synergiaa sekä paikallisella että alueellisella tasolla.

Walter
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ensiksi haluaisin kiittää rouva Napoletanoa ja herra Novo Belengueria heidän onnistuneista töistään. Molemmat mietinnöt tähdentävät tärkeimpiä näkökohtia toisiinsa tiiviisti nivoutuneista keskusteluista, joita käydään aluekehityksestä ja kaupunkisuunnittelusta, ja tarjoavat arvokkaita ehdotuksia näiden Euroopan tasolla vielä nuorten poliittisten alueiden kehittämiseksi. Saanen tehdä kolme huomautusta: Ensiksi unionin eri politiikat, olipa sitten kyse maatalouspolitiikasta, rakennepolitiikasta, liikennepolitiikasta tai vaikkapa kilpailupolitiikasta, vaikuttavat suoraan Euroopan unionin aluesuunnitelmalliseen kehykseen, mutta tähän asti, aluesuunnittelusta käsin katsottuna, yhteensovittamattomalla ja epäyhdenmukaisella tavalla. Tämän lisänä on, että Eurooppa muodostaa asutusrakenteensa, liikenne-, energia- ja viestintärakenteidensa, taloudellisen toimintansa alueellisen jakautumisen ja ympäristöllisten riippuvuussuhteidensa osalta riippuvuussuhteiden muodostaman verkoston. Siksi on tärkeää, että luovumme monilla alueilla hyvin rajoittuneista tulevaisuudentoiveistamme ja että kehitämme eurooppalaisen näkökulman aluesuunnittelullisista vaikutusyhteyksistä sekä nykyisen Euroopan unionin alueelle että itään laajentuneelle unionille. Eurooppalainen seurantakeskus tekee tässä arvokkaan palveluksen. Vielä tärkeämpiä ovat kuitenkin selvät edistysaskeleet perustavien tilastotietojen kokoamisessa.
Toiseksi eurooppalaisen näkökulman muodostaminen ja yhteensovittaminen Euroopan tasolla ei tarkoita sitä, että meidän on sijoitettava suuressa määrin toimivaltaa Euroopan tasolle. Tärkeä merkitys on toissijaisuusperiaatteen kunnioittamisella, jo muodostuneiden itsehallintoperinteiden kunnioittamisella ja paikallisten vaikuttajien mukaanottamisella.
Kolmanneksi, kaupungeista: olisi suuri virhe tarkastella kaupunkeja muista tekijöistä eristettyinä. On otettava huomioon kaupunkien ja maaseudun väliset erittäin mutkikkaat vuorovaikutussuhteet. On totta, että 80 % Euroopan väestöstä asuu kaupunkialueilla. Euroopan rikkaudesta saa alkunsa enemmän kuin kaksi kolmasosaa kaupungeista. Kumpikin on kuitenkin mahdollista ainoastaan siltä pohjalta, että maaseutu toimii taloudellisesti, sosiaalisesti ja ekologisesti tasoittavana tekijänä. Olisi virheellistä suunnata katseet ainoastaan suuriin kaupunkialueisiin. Juuri maaseutujen pienet ja keskisuuret kaupungit, joilla on tärkeä sillanrakentajan tehtävä, lyövät leimansa Euroopan taloudelliseen ja sosiaaliseen ulkomuotoon. Olemme aluesuunnittelupolitiikassa vasta alussa. Jos panemme mieleemme kumpienkin esitettyjen mietintöjen johtopäätökset, pääsemme suuren askeleen eteenpäin!

Fernández Martín
Arvoisa puhemies, tähän asti sovellettujen aluepolitiikkojen painopisteenä on ollut unionin epäsuotuisten alueiden kehittäminen taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta puoltavana välineenä. Kuitenkin viime vuosina yhä useammat ovat vaatineet huomion kiinnittämistä siihen, että meidän olisi korostettava enemmän itse kansalaista ympäristöpolitiikkojen ja aluesuunnittelun edunsaajana.
Komissio korosti tätä suuntausta jo eurooppalaista aluesuunnittelua koskeneessa Eurooppa 2000 -tiedonannossa ja sittemmin Eurooppa 2000+ -tiedonannossa, joista parlamentti antoi lausuntonsa murskaenemmistöllä käsiteltäessä mietintöä, jonka esittelijänä itse olin.
On hyvin tärkeää, että otamme huomioon syrjäiset alueet ja äärialueet, subarktiset alueet ja harvaanasutut vuoristoalueet, jottei alueiden välistä epätasapainoa lisättäisi. Eurooppa, arvoisa puhemies, on kuitenkin ennen kaikkea kaupungistunut maanosa. Köyhyyden, syrjäytymisen, työttömyyden, sosiaalisen syrjäytymisen ja rikollisuuden kaikkein vakavimpia ilmentymiä löytyy nykyään unionin kaupunkiympäristöistä.
Nämä ongelmat ovat sitä vakavampia, mitä suurempia kaupungit ovat. Lontoon satama-alueilla aivan Cityn vieressä elää inhimillisen kurjuuden kaikkein onnettomimpia ilmentymiä. Sama koskee Napolia, Amsterdamia tai Madridia. Yksikään Euroopan suurkaupungeista ei nykyään ole vapaa tästä ongelmasta. Näin ollen yhdyn komission Agenda 2000: n yhteydessä esittämään määritelmään, jossa ei ehdoteta kaupunkien kehitykseen tarkoitettujen varojen vähentämistä, mitä joistakin URBAN-ohjelman yhteydessä esitetyistä arvosteluista voi päätellä, vaan siinä nimenomaan pyritään kyseisten varojen rakenneuudistukseen unionin kaupunkialueiden kehitystä tukevien sijoitusten tehostamiseksi ja niiden määrän lisäämiseksi.

Eisma
Arvoisa puhemies, kolme erinomaista mietintöä ja kolme lyhyttä huomautusta minun taholtani. Hyvää on mielestäni, erityisesti kollega Novo Belenguerin mietinnössä, että hän on tajunnut ja päätöslauselman yhdessä kohdassa myös sanoin ilmaissut sen, miten tärkeää aluesuunnittelupolitiikan taitava koordinointi on kestävälle kehitykselle, etenkin luonnonsuojelupolitiikan kohdalla. Olenkin esittänyt siitä tarkistuksen, ja olen verrannut Habitat-ohjelmaa ja Vogel-ohjelmaa ja aluesuunnittelukoordinointiohjelmaa keskenään. Sillä Natura 2000: ssa määrätään, että jokaisen jäsenvaltion on annettava 20 %: n alueestaan olla luontona. Täten halutaan varjella Euroopan luonnon monipuolisuutta. Mutta jäsenvaltioiden välillä on tuskin ollenkaan koordinointia. Yhdessä maassa on puutetta teeristä ja toisessa maassa niitä on aivan liikaa. Juuri tämä koordinointi on erittäin hyvä keino hahmottaa Euroopan unionin luonnonsuojelupolitiikkaa.
Toinen huomautus koskee etupäässä herra Napoletanon mietinnön sitä osaa, jossa hän sanoo: Agenda 21, sitä on kannatettava, tarvittaessa on esitettävä uusi budjettikohta. Pystyn sanomaan niin itse, koska olen erään Haagin paikallisen 21-ryhmän puheenjohtaja. Näen tehtäväni näkökulmasta, kuinka tärkeää on edistää kokemusten vaihtoa.
Lopuksi, kollega Napoletano ja kollega Pollackkin ovat tähdentäneet sitä, että 80 % kansalaisista asuu kaupungeissa ja että Euroopan komissio haluaa lakkauttaa URBAN-hankkeen. Pahoittelemme myös sitä, että URBAN-ohjelma häviää Agenda 2000: sta. Sillä URBAN liitetään tavoitteeseen 2, mutta niiden alueiden kaupungit, jotka eivät kuuluu tavoitteeseen 2, jäävät URBAN-järjestelmän ulkopuolelle.

Novo
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, yhteisön aluekehityssuunnitelman luonnoksessa käsitellään aluesuunnittelun kysymyksiä tavalla, joka on mielestäni rajoitettu, sillä siinä annetaan varsin vähän painoarvoa maankäytön inhimilliselle ulottuvuudelle niin kulttuurin, koulutuksen kuin sosiaalisen syrjäytymisenkin alalla. Siinä ei myöskään kiinnitetä huomiota siihen tehtävään, joka julkisilla palveluilla, alueellisilla ja paikallisilla politiikoilla ja erityisillä taloudellisilla toiminnoilla on oltava järkiperäisessä aluesuunnittelussa, etenkin koska on tärkeää ja välttämätöntä huolehtia niiden avulla syrjäisimpien alueiden ja saarialueiden tarpeista.
Kollega Novo Belenguer, jota onnittelen, korostaa omasta puolestaan mietinnössään asianmukaisesti tarvetta jatkaa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaa sekä kestävää kehitystä ja tasapainoista kilpailukykyä edistävää strategiaa, joskin niissä kohdin, joissa käsitellään aukkoja ja laiminlyöntejä yhteisön suunnitelmassa, olisi voitu mennä vieläkin pitemmälle.
Poliittisen toimielinjärjestelmän kannalta kollega Napoletano - jota myös onnittelen - on kuitenkin laatinut nähdäksemme tasapainoisemman, tasapuolisemman ja realistisemman mietinnön, jossa kannatetaan yhtä lailla aluesuunnittelun eurooppalaisen seurantakeskuksen perustamista, mutta hyväksytään ministerineuvoston epävirallisen toiminnan nykyinen kehys aluesuunnittelussa ja tunnustetaan ne voimavarat, jotka sisältyvät kaupunki- ja aluepolitiikkojen kehittämiseen syvällisemmän yhteistyön, vuoropuhelun, kumppanuuden ja toissijaisuuden pohjalta.
Koska pidämme tätä näkemystä asianmukaisempana, ehdotamme erinäisiä tarkistuksia, joiden tarkoituksena on saada aikaiseksi samanlainen poliittinen ja institutionaalinen johdonmukaisuus myös Belenguerin mietinnön suhteen ja tehdä mietinnöt keskenään yhdenmukaisiksi, sillä mielestämme ei voida ajatella, että aluesuunnittelupolitiikkojen yhteisöllistämisellä voidaan ratkaista ongelmia, jotka ovat ja tulevat olemaankin usein aluekohtaisia ja eriytyneitä ja joiden ratkaisunkin on sen vuoksi edelleen jäätävä lähinnä kansallisten, alueellisten ja paikallisten elinten vastuulle.

Karamanou
Arvoisa puhemies, kokonaisvaltaisen eurooppalaisen politiikan ja kaupunkien strategisen ja elinvoimaisen kehityksen omaksuminen saa nyt kiireellisen luonteen, kun monissa kaupungeissa fyysisen ympäristön tason lasku, poliittisen, sivistyksellisen ja sosiaalisen syrjäytymisen ongelmat, rikollisuus ja liikenteen kaaos ovat vakavalla tavalla huonontaneet miljoonien ihmisten elämänlaatua.
Samanaikaisesti kaupunkien kriisi asettaa unionin kilpailukyvyn, integraatiomekanismit sekä taloudellisen ja sosiaalisen koheesiopolitiikan vakavaan vaaraan. Komission tiedonanto ja rouva Napoletanon erinomainen mietintö vastaavat myönteisellä tavalla uusiin haasteisiin ja lähestyvät ongelmia kokonaisvaltaisesti laajan aluesuunnittelupolitiikan puitteissa. Meidän on toimittava nyt, jotta voisimme turvata elämänlaadun vähimmäistason tulevaisuuden kaupungeissa.
Näkemykseni mukaan ensimmäiselle sijalle on asetettava seuraavat asiat:
Ensiksikin uuden tasapainon luominen suurten kaupunkikeskusten ja maaseudun välille. Toiseksi siteiden vahvistaminen pienten ja keskisuurten kaupunkien välillä.
Kolmanneksi teknologia- ja teollisuuspuistojen, kulttuuri- ja viihdekeskusten luominen, niin että niihin osallistuvat aktiivisesti myös paikallishallinto ja kansalaisjärjestöt.
Neljänneksi: kaupunkeja, rakennuksia, teitä ja liikennevälineitä suunniteltaessa on otettava huomioon lasten ja vanhusten tarpeet sekä muut henkilöt, joilla on erityistarpeita.
Viidenneksi: sen johdosta, että yli 60-vuotiaan väestön ennustetaan seuraavien 25 vuoden aikana lisääntyvän 37 miljoonalla, on ryhdyttävä tarvittaviin järjestelyihin, jotta sosiaalinen suojelu voitaisiin säilyttää korkealla tasolla.
Kuudenneksi: kun rakennerahastoja ollaan uudistamassa, määrärahoja on myönnettävä sosiaalisia perusrakenteita varten, lapsikeskuksille ja nykyaikaisille vanhustentaloille.
Seitsemänneksi kaikkien käytettävissä olevat julkiset liikennevälineet, jotka kunnioittaisivat ympäristöä ja vähentäisivät yksityisautojen käyttöä.
Kahdeksanneksi toimet rasismin ja ulkomaalaisvihan vastustamiseksi ja rikollisuuden ehkäisemiseksi. On siis taattava Euroopan kansalaisille elämä, joka on vapaa pelosta ja turvattomuudesta.
Ja viimeisenä muttei vähäisimpänä, naisten on osallistuttava aktiivisesti kaikkeen päätöksentekoon ja tulevaisuuden yhteisöjen ja kaupunkien suunnitteluun.

Hatzidakis
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella rouva Napoletanoa erittäin hyvästä mietinnöstä ja käsitellä omalla vuorollani joitakin kohtia, joita pidän tärkeinä teeman " kaupunkiympäristö ja Euroopan unioni" kannalta.
Kun otetaan huomioon kaupunkien ja suurten aluekeskusten merkittävä rooli Euroopan unionin talouselämälle ja yhteiskunnalliselle toiminnalle - sillä hyvin suuri osa väestöstä asuu niissä ja yli kaksi kolmasosaa unionin rikkauksista on keskittynyt niihin - mielestäni komission olisi ajettava eurooppalaista kaupunkistrategiaa, joka tunnustaisi kaupunkien elintärkeän roolin samoin kuin kaupunkien erityisongelmat, ja samalla tähdättävä myös yhteisön eri politiikkojen yhteensovittamiseen ja toteuttamiseen välillisesti tai välittömästi kaupunkialueilla.
Euroopan kaupunkistrategiaa ei voida tietenkään ajatella erikseen, vaan ainoastaan erottamattomana osana laajempaa aluesuunnittelupolitiikkaa, josta puhutaan toisessa mietinnössä, jota yhdessä tänään käsittelemme, nimittäin kollegamme herra Novo Belenguerin mietintöä, jota myös haluan tukea kaikesta sydämestäni, sillä jo komission kunnianhimoiseen tiedonantoon sisältyy joitakin todella hyviä kannanottoja ja huomioita luonnoksesta yhteisön aluekehityssuunnitelmaksi.
Joka tapauksessa haluaisin nyt paneutua joihinkin erityisempiin kysymyksiin. Koska loppujen lopuksi hyvin menestyksekäs yhteisöaloite URBAN on kulkemassa kohti loppuaan, eikä sitä kuten useimpia muitakaan yhteisöaloitteita, ole mahdollista uudistaa, on annettava suuri merkitys Euroopan aluekehitysrahaston 10 artiklan toimille kaupunkiympäristön suhteen. Tässä kohtaa komissio voisi harkita ajatusta tuesta myös pienille ja keskisuurille saaristokaupungeille, joilla kaiken muun lisäksi on erityisongelmia, jotka aiheutuvat niiden saarialueiden luonteesta. Kriteerinä ei pitäisi tällöin käyttää 100 000 asukkaan rajaa, kuten EAKR: n 10 artiklassa määritetään, vaan niiden tärkeää toimintaa, eli toimintaa niistä riippuvaisen laajemman maantieteellisen yksikön taloudellisen, yhteiskunnallisen ja kulttuurisen kehityksen napoina.
Lisäksi pidän tarpeellisena korostaa seuraavia asioita:
Ensiksi asiaan liittyvien yhteisön politiikkojen puitteissa on kannustettava kaupunkien historiallisten rakennusten restauroimista kulttuuriseen, sosiaaliseen ja taloudelliseen käyttöön.
Toiseksi on erityisesti panostettava kaupunkimatkailuun, joka voisi muodostua monien maakuntakaupunkien kehityksen lähteeksi.
Lopuksi on rohkaistava maakuntakaupunkien liittymistä eurooppalaisiin verkostoihin ja yleensä ottaen tuettava kaikilla tasoilla yhteistyötä ja koordinointia kaupunkien ja Euroopan unionin välillä.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi onnitella kollegoja Napoletano ja Pollack heidän erinomaisista esittelyistään, ja korostaa, arvoisa puhemies, että mielestämme tarvitsemme vielä jotakin lisää, paljon enemmän kuin pelkän komission tiedonannon, joka on sinänsä arvokas, mutta jolla ei ole suurta käytännön merkitystä.
Kaupunkiympäristö on ikään kuin Euroopan kansalaisten valtavan enemmistön biotooppi. Elämänlaatua haittaavat valtavat ongelmat jopa terveydenhuollon tasolla, ja lisäksi Euroopan unioni käsittelee niitä ilmaa, alueiden uudistamista ja kulttuuria koskevissa ohjelmissa. Nämä ohjelmat ovat usein hyödyllisiä ja uraauurtavia. Arvoisa puhemies, kuitenkin tilintarkastustuomioistuin itse väittää, että ne eivät ole tuottaneet moninkertaisia tuloksia, niistä puuttuu kokonaisvaltainen ajattelu eikä niistä ole yleistä hyötyä juuri siitä syystä, että niistä puuttuu kokonaisvaltaisen näkemyksen muodostama konkreettinen kehys.
Tämän tietävät erittäin hyvin esimerkiksi Ateenan asukkaat. Luonnollisesti koheesion ja tällä tavoin kaupunkiin vaikuttamisen turvaaminen kuuluu kansallisille ja ennen kaikkea julkisille tahoille, jotka esim. Ateenassa eivät ole hoitaneet tehtäviään muuten kuin ohimenevillä näytöksillä poliittisten syiden takia.
Kuitenkin ne voivat ja niiden pitää hoitaa tehtävänsä. Olen sitä mieltä, että siinä olisi suureksi avuksi yleinen yhteisölainsäädäntö, ohjelma, puite-direktiivi, jossa asetettaisiin yleinen kehys periaatteille, linjauksille ja arviointiperusteille, jotta jokainen osaohjelma, josta keskustellaan ja päätetään, olisi merkittävä ja lupaava.
Arvoisa puhemies, kyseessä on laadullinen muutos, joka mielestäni vähentäisi mielivaltaisuutta ja tuhlausta ja lisäisi yhteisön minkä tahansa väliintulon kokonaishyötyä kansalaisille.

Howitt
Arvoisa puhemies, minulla oli ilo toimia puheenjohtajana Euroopan parlamentin kuulemistilaisuudessa kaupunkien toimintaohjelmia koskevasta tiedonannosta esittelijämme rouva Napoletanon kanssa, ja toimin puheenjohtajana kymmenen kaupungin välisessä yhdistyksessä omalla alueellani Yhdistyneessä kuningaskunnassa ennen kuin minut valittiin tähän parlamenttiin, ja suhtaudun siis myönteisesti edistykseen, jota on tapahtunut Euroopan unionin kaupunkien toimintaohjelmaan nähden. Ei ainoastaan suuri enemmistö Euroopan kansalaisista asu kaupungeissa, vaan näillä kaupunkialueilla on myös suuren köyhyyden, rasististen välikohtausten, sosiaalisen syrjäytymisen ja ympäristön tilan heikkenemisen kuoppia, jotka vaativat toimia Euroopan tasolla. Kuitenkaan toimintaohjelma, jota komissio tulee ehdottamaan, ei vielä tarjoa täysin valmista kaupunkeja koskevaa toimivaltaa Euroopan unionille. On yhä tehtävä aloitteita kaupunkien hyväksi suuntaamalla sinne valtaa muista nimikkeistä. Perustamissopimuksen seuraavassa tarkistuksessa tämä puute on korjattava.
Rakennerahastouudistuksen yhteydessä esitetyt ehdotukset, joilla ensimmäisen kerran mahdollistetaan EU: n tuki asuntohankkeita varten ja ränsistyneiden paikkojen uudistamista varten, ovat tervetulleita toimia kaupunkeja koskevien tarpeiden tyydyttämiseksi. Mutta kuten muut puhujat ovat tehneet selväksi, URBAN-yhteisöaloitteen lakkauttaminen riistäisi eurooppalaisen tuen 110 kaupungilta ja siten puolelta miljoonalta ihmiseltä, joita se hyödyttää kautta Euroopan. Erillisen URBAN-yhteisöaloitteen säilyttäminen mahdollistaisi innovatiivisten ja eri maiden välisten kaupunkihankkeiden ylläpitämisen sekä avun antamisen etenkin suurimmalle osalle niistä ihmisistä, jotka asuvat pienissä ja keskikokoisissa kaupungeissa. Yhdenkään Pohjoismaissa tai Itävallassa eurooppalaista tukea saavan kaupungin asukasluku ei nykyään ylitä 100 000 henkeä; niiden tarpeita ei saa sivuuttaa.
Sillä välin, niin tervetullut kuin uudempi kaupunkeja koskeva piirre keskeisen tavoitteen 2 rakennerahoituksessa olisikin, ehdotettu 2 %: n osuus väkiluvusta - osa, joka saisi tukea - on voimaton luku. Ehdotus 5 %: ksi vaatii paljon vakavampaa harkintaa.
Omassa vaalipiirissäni Basildonissa eurooppalaista ADAPT-rahoitusta käytetään nykyisin siihen, että nimitetään kaupungin keskustan johtaja vastustamaan sitä, että siirrytään tekemään ostoksia kaupungin ulkopuolisiin keskuksiin. Tänään meillä on parlamentissa vierailija, joka työskentelee lisätäkseen jätteiden kierrätystä Lontoossa alle 10 %: sta 50 %: iin vuoteen 2005 mennessä. Nämä ovat niitä jännittäviä kaupunkien uudistumista koskevia aloitteita, joita meidän olisi tuettava. Kykenemmekö vastaamaan haasteeseen?

De Esteban Martin
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, ensiksi haluan kiittää esittelijää ja lausunnon valmistelijoita tämän mietinnön laatimisesta, joka käynnistää vuoropuhelun kaupunkien kehityksen tulevaisuudesta. On välttämätöntä tunnustaa tarve kiinnittää enemmän huomiota kaupunkien ongelmiin yhteisön tasolla. Kuitenkin - ja te olette siitä täysin tietoisia - meillä ei ole valtuuksia valmistella yhteistä kaupunkipolitiikkaa. On kuitenkin tarpeen pyrkiä muotoilemaan yhteensovitettu ja johdonmukainen vastaus, jonka ansiosta voidaan puuttua kaupunkien yhä lisääntyviin ongelmiin.
Euroopan kaupunkien on puututtava entistä lukuisampiin ongelmiin työttömyydestä, ympäristön saastumisesta ja liikenneruuhkista aina köyhyyteen ja sosiaaliseen syrjäytymiseen, asunto-, rikollisuus- ja huumeriippuvuusongelmiin asti. Entistä johdonmukaisemman suunnittelun ansiosta kaupungit voivat puuttua näihin ongelmiin tehokkaammin ja hyödyntää kaikkia voimavarojaan.
Haluan kansalaisvapauksien valiokunnan jäsenenä korostaa erityisesti tarvetta kohdistaa ponnistelumme syrjäytymisen, rasismin ja muukalaisvihan sekä huumeriippuvuuden vastaiseen taisteluun. Kaupungit ottavat vastaan lukuisia siirtolaisia, ja sen vuoksi yksi tavoitteistamme on valmistella sopivia integraatiopolitiikkoja, jotka mahdollistavat kaupunkiväestön vähemmistöjen ongelmien ja intressien ymmärtämisen, edistävät siirtolaisten osallistumista yhteisön elämään ja tarjoavat heille tietoa niistä voimavaroista ja palveluista, joita heidän käyttöönsä voidaan tarjota.
Työntekijöiden ja sosiaalisten toimijoiden koulutus on tässä mielessä myös keskeisellä sijalla samoin kuin muukalaisvihamielisen ja rasistisen toiminnan vastaisten kampanjojen toteuttaminen.
Rikollisuuden osalta me kaikki tiedämme, että kaupunkiympäristössä kärsitään siitä kaikkein eniten. Rikollisuuden kehitys merkitsee vakavaa uhkaa unionin kansalaisten oikeuksien kunnioittamiselle, ja sen vuoksi meidän on edelleen ponnisteltava Euroopan oikeus- ja turvallisuusalueen toteuttamiseksi ja rohkaistava toimivaltaisia viranomaisia, jotta nämä edistäisivät edelleen tietojenvaihtoa, joka hyödyttää kaikkia unionin kansalaisia.

Gutiérrez Díaz
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, rouva Napoletanon mietinnössä, jonka sisällöstä olen täysin yhtä mieltä, korostetaan tarvetta määritellä asiaankuuluvan painokkaasti alueellisesta strategiasta niin toimivaltuuksien kuin toimielintenkin osalta selvästi eriytetty kaupunkistrategia, koska näillä kahdella valtioiden alaisella yksiköllä - autonomisella yhteisöllä ja kunnalla - on merkittävä rooli Euroopan unionin rakentamisessa ja sen politiikkojen valmistelussa ja soveltamisessa. Tässä yhteydessä ja vuoden 2000 alussa saavutettavia tavoitteita ajatellen on varmistettava paikallisen autonomian turvaaminen ja kaikkien kuntien osallistuminen täysin vastuullisina kumppanuuteen. Päinvastoin se, että ainakin minun käsittääkseni kuntia on käsitelty vain rajoitetusti Agenda 2000: ssa, antaa aiheen pelätä, että vaikka asetuksia muutettaessa niille myönnettäisiin lopulta muodollisesti tietty rooli, sillä olisi käytännössä vain vähän merkitystä.
Kaupunkien ongelmien rajaaminen tavoitteeseen 2 on kaikilta näkökannoilta katsottuna riittämätöntä, ja se edellyttää sitä, että tavoitteen 1 rakennepolitiikat vastaisivat nimenomaan myös kaikkien suurten, keskikokoisten tai maaseudun kaupunkikeskusten tarpeisiin. Samalla kehotamme komissiota - älkää unohtako, arvoisa komissaari, välittää sitä komissaari Wulf-Mathiesille - yli sataan Euroopan kaupunkiin sovelletun URBAN-ohjelman myönteisten tulosten vuoksi puoltamaan sen jatkamista, lisäämään siihen osoitettuja varoja ja hyödyntämään niitä opetuksia, joita on saatu sen soveltamisesta, kuten herra Howitt muistutti, edellisellä jaksolla yli sataan Euroopan kaupunkiin.
Jos me haluamme antaa sisällön Euroopan kansalaisuudelle, on tarpeen, että kansalaiset tunnistavat sen ensimmäisellä heitä edustavalla instituutioaskelmalla: kunnassa. Sen unohtaminen, arvoisa komissaari, olisi vakava virhe, jota emme toivo komission tekevän.

Imaz San Miguel
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksikin onnitella esittelijöitä, Pollackia, Napoletanoa ja Alfonso Novoa heidän tänään esittelemistään mietinnöistä. Luulen, että he kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että Euroopan unionin on etsittävä yhteensovitettu kaupunkistrategia, sillä unioni vaikuttaa nykyään jo ratkaisevassa määrin kaupunkeihin.
Toisaalta lisäksi todetaan, että kaupunkien ongelmat edellyttävät kattavaa lähestymistapaa niin kaupungin sisäisten ongelmien osalta kuin itse kaupungin suhteessa alueeseen. Samalla yksilöidään ne kaikkein polttavimmat ongelmat, joita kaupungeilla on edessään: työttömyys, joka on vakava ongelma sosiaalisen integraation kannalta; turvallisuus ja kansalaisten osallistuminen; ympäristö ja lopuksi elämänlaatu kaupungeissa.
Myös rahoituksesta puhutaan. Yhdyn huoleen yhteisön kaupunkipolitiikalle erittäin suurta hyötyä tuoneen URBANin lakkauttamisesta. Uuteen tavoitteeseen 2 nimittäin liitetään erilaisia todellisuuksia. Taantuvien teollisuusalueiden ongelmat, maaseudun kehittäminen, kaupunkialueet ja kalatalouden rahoitusvälineet liitetään yhdeksi yhteiseksi välineeksi, joka - älkäämme unohtako - vähentää ecuina niiden kokonaismäärää 13 %: lla ottamatta huomioon inflaatiota vuosina 1999-2006 verrattuna kaikkien näiden tavoitteiden määrään nykyisissä asetuksissa. Näin ollen minun on ilmaistava rahoitusta koskeva huoleni ennen kaikkea siksi, että keskikokoiset kaupungit saattavat joutua kärsimään tästä jaosta. Sen vuoksi Euroopan unionin on keskitettävä ponnistelunsa erityisesti niihin seikkoihin, joilla on yhteisöllinen ulottuvuus.
Päätän tähän näkemykseen, arvoisa puhemies: on lisäksi vaikutettava erityisesti niihin rajat ylittäviin kaupunkitodellisuuksiin, joissa on sellainen todellinen ongelma, johon Eurooppa voi vaikuttaa. Minä asun - sanoisin - eräässä baskien eurokaupungissa erään rajan tuntumassa San Sebastián - Bayona -akselilla. Valitettavasti vielä nykyäänkään Euroopan tasolla ei ole sellaista yhteisön oikeudellista kehystä, että tätä rajat ylittävää yhteistyötä voitaisiin myös kaupunkien aluesuunnittelun osalta lisätä merkittävästi kansalaistemme elämänlaadun parantamiseksi.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, näin kauan jatkunut keskustelu ja mietinnöt ovat antaneet näytteen monista ongelmista, jotka vaivaavat yhteisön kaupunkialueita. On selvää, että ongelmia on enemmänkin, ja näyttää siltä, että ne pahenevat ja moninkertaistuvat. Mikä tässä on huomionarvoista ja yllättävää? Se, että kukaan ei missään vaiheessa nimeä pääsyitä, tai niitä, jotka ovat vastuussa tilanteesta, joka on monikansallisten etujen lakiviidakko, hallitsematon kilpailu voitonmetsästyksen raivohulluudessa paljon puhuttujen vapaiden markkinoiden puitteissa.
Arvoisa puhemies, on olemassa vaara, että meitä sanotaan tekopyhiksi ja osasyyllisiksi siitä syystä, että paljastamme laittomia etuja, tai jollei meitä sanotakaan kummaksikaan, on vaarana, että meitä sanotaan poliittisiksi, parlamentaarisiksi masokisteiksi siitä syystä, että veisaamme jatkuvasti ongelmista, mutta emme tuo esiin niiden syitä emmekä siten hoida ongelmia niin, että niihin löytyisi ratkaisu.
Tämän parlamentin on lopultakin puututtava näihin oireyhtymiin ja osoitettava, että se todella edustaa kaltoin kohdeltuja kansoja Euroopan yhteisön kaupunkikeskuksissa.

Piha
Arvoisa puhemies, kaupungit nähdään usein liian mustavalkoisina, joko etuoikeutettuina ja rikkaina alueina tai ongelmien pesäkkeinä. Kaupungeilla on omat ongelmansa, mutta kaupungit ovat ennen kaikkea kehityksen vetureita ja innovaatiokeskuksia. Myös suuri osa uusista työpaikoista syntyy juuri kaupunkialueella.
Viime vuoden aikana huippukokoustasoa myöten on korostettu, kuinka Euroopan laajuinen työllisyysongelma täytyy saada hallintaan. Panostaminen kaupunkialueisiin ja niiden näkeminen mahdollisuutena ongelman sijaan tulee olla Euroopan unioninkin periaatteena. Rakennerahastouudistuksen yhteydessä tulisikin huolehtia siitä, että Euroopan unionin aluepoliittinen rahoitus suunnattaisiin alueille, jotka tuottavat varmemmin toivottua tulosta eli kansalaisten hyvinvoinnin parantumista, eikä niinkään tuhlata resursseja jo autioituneiden tai köyhtyneiden alueiden kehittämiseen. Niin sanotun spill over in ansiosta hyvinvointi leviää kaupungeista muillekin alueille. Vahvistamalla kaupunkien mahdollisuuksia parannamme myös maaseudun tulevia mahdollisuuksia.
Vielä tällä hetkellä aluepoliittinen ajattelu on rahoituksen osalta väärillä urilla. Vaikka 80 % unionin kansalaisista elää kaupunkialueilla, yli puolet unionin talousarviosta käytetään edelleen maaseudulla. Helposti tulee mieleen, että koko Euroopan unioni onkin maaseudun projekti, jossa kaupunkialueet ja kaupunkilaiset on unohdettu. Kaupunkeihin muuttaminen ei ole enää mikään trendi, vaan on olemassa suuri joukko ihmisiä, jotka pysyvät ja viihtyvät kaupungissa.
Vaikka kaupunkipolitiikan sisällön yksityiskohdat kuuluvatkin lopulta maiden ja alueiden omaan päätöksentekoon, kuten pitääkin, Euroopan unionilla on oma tärkeä tehtävänsä etenkin yhteisten ongelmien ratkaisemisessa. Kaupungistumisen myötä yhteiskuntaan on tullut uusia ongelmia, kuten syrjäytyneisyys, huume- ja ympäristöongelmat. Haluamme varmasti kaikki nauttia tulevaisuudessakin puhtaasta juomavedestä, raikkaasta ilmasta ja turvallisesta kaupunkiympäristöstä. Yhtenä valitettavan hyvänä esimerkkinä kaupunkien ympäristöongelmista on jätteiden keräys ja kierrätys. Esimerkiksi Brysselillä tuntuu olevan vielä paljon opittavaa tällä saralla.

Ojala
Arvoisa puhemies, aluksi haluaisin onnitella rouva Napoletanoa hänen erittäin onnistuneesta mietinnöstään. Erityisen iloinen olen siitä, että mietinnössä on voimakkaasti korostettu asukkaiden omien vaikutusmahdollisuuksien tärkeyttä kaupunkipolitiikassa. Kaupunkeja voidaan täysipainoisesti kehittää vain siten, että kaupunkien asukkaat itse pääsevät vaikuttamaan heitä koskeviin päätöksiin. Siksi olisikin tutkittava ja kehitettävä erilaisia asukas- ja paikallisdemokratian muotoja sekä lisättävä asukkaiden tiedonsaanti- ja osallistumismahdollisuuksia muun muassa uutta teknologiaa hyväksikäyttäen.
Aivan erityisen lämpimästi tuemme mietinnössä esitettyä vaatimusta naisten huomioon ottamisesta kaupunkien kehittämisessä. Tutkimukset ovat osoittaneet, että naisten osallistuminen kaupunkialueiden suunnitteluun tuottaa hyvinkin erilaisia tuloksia kuin miesten suunnitelmat. Naisille on arkipäivän sujuminen tärkeämpää kuin rakennusten monumentaalinen ulkonäkö. Naiset muistavat huolehtia siitä, että myös lapset ja lastenvaunujen kanssa kulkevat, vanhukset ja vammaiset voivat liikkua ja asua mukavasti.

Berend
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kiitokseni kuuluvat ennen kaikkea esittelijälle, herra Novo Belenguerille. Olen samaa mieltä useimmista valiokunta-aloitteisen mietinnön tuloksista. Meillä on kuitenkin Saksassa kokemusta siitä, että menestyksekäs alueellinen kehityspolitiikka on aloitettava alhaalta. Alueellisesti tasapainoinen sosiaalinen ja taloudellinen kehitys, lyhyesti alueellinen yhteenkuuluvuus, voidaan saavuttaa ainoastaan silloin, kun kunnat ja alueet osallistuvat siinä alusta asti yhtäläisesti alueellisiin suunnitelmiin ja ratkaisuntekoon. Ylhäältä käsin määräytyvä alueellinen kehitys tuhlaa energiaa, pitää sisällään vaaran vääränlaisesta suunnittelusta ja saa kansalaisilta vähemmän hyväksyntää.
Esittelijä vaatii siten oikeutetusti sitä, että yhteisön aluekehityssuunnitelman soveltamisessa otetaan tarkoin huomioon toissijaisuusperiaate. Minun mielestäni yhteisön aluekehityssuunnitelmassa pitäisi hylätä kaikki ne lähtökohdat, joissa pyritään yhdistämään EU: n rakennerahastot alueellisesti merkittäviin ohjelmiin. On myös pelättävä, että niitä pitäisi käyttää rahoitusja verotusvälineinä aluesuunnittelupoliittisessa mielessä. Komission puolelta ei ole tosin aikeita ryhmitellä alueita yleisiin tavoitealueisiin eikä toteuttaa niihin liittyvää välttämätöntä valvontaa tai yhteensovittamista. Tähän ei kuitenkaan tarvita eurooppalaista aluekehityssuunnitelmaa. EU: n rakennetuen toteutuksen ja soveltamisen pitäisi pikemminkin jäädä kuten ennenkin jäsenvaltioiden toimivallan asiaksi, eikä sitä saa vaikeuttaa ylimääräisillä aluesuunnitteluun liittyvillä ehdoilla ja tehdä siten jäsenvaltioille vaikeammin hoidettavaksi suuremman hallinnollisen taakan vuoksi.
On hylättävä kaikki pyrkimykset tehdä maiden rakenteellinen ja alakohtainen kehityspolitiikka eurooppalaisen aluekehityssuunnitelman painopistealueiden ja keskeisten alueiden alaiseksi. Sitä meidän ei pitäisi kadottaa näkyvistä tämän keskustelun puitteissa.

Seppänen
Arvoisa puhemies, Euroopan unionissa monissa tärkeissä asioissa on erilainen teoria ja erilainen käytäntö. Erityisesti asia on näin kaupunkien ympäristöpolitiikassa. Otettakoon esimerkiksi Bryssel. Täällä kaikki meidän jätöksemme ohjataan puhdistamattomina Samme-jokeen, joka vie ne puhdistamattomina Schelde-jokeen, joka vie ne puhdistamattomina Pohjanmereen. Sieltä me saamme jätöksemme takaisin sinisimpukoina niinä kuukausina, joiden nimessä ranskankielessä on r-kirjain. Brysselin ensimmäinen jätevedenkäsittelylaitos, joka ei siis ole puhdistamo, vaan käsittelylaitos, valmistuu ensi vuonna. Kirjalliseen kysymykseen komissiolta saamani vastauksen mukaan Brysselissä rikotaan direktiiviä 91/271/ETY ja erityisesti sen 17 artiklaa. Se tapahtuu Euroopan unionin komission silmien alla. Ehdotan, että aloitamme kaupunkipolitiikan siistimällä omat jätteemme ja panemalla Brysselin siistimään meidän jätteemme. Bryssel on kaupunkipolitiikan ympäristökatastrofi.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tahtoisin ensin kiittää rouva Napoletanoa ja rouva Pollackia sekä herra Novo Belangueria heidän merkittävistä mietinnöistään, samoin kuin muita niiden laatimiseen osallistuneita parlamentin jäseniä. Tahdon käyttää tilaisuutta hyväkseni myös kiittääkseni niistä pyrkimyksistä, joiden tarkoituksena on lisätä kaupunkiympäristöä koskevien kysymysten osuutta yhteisön poliittisella asialistalla, kuten komission viime vuonna esitetyssä tiedonannossa ehdotettiin kollegoideni Wulf-Mathiesin, Bjerregaardin, Flynnin ja Kinnockin aloitteesta.
Komissio tekee parhaillaan perusteellista analyysia kaupunkiympäristöön liittyvistä yhteisöpolitiikoista. Tuon analyysin pohjalta olemme laatimassa kaupunkien kestävän kehityksen toimintaohjelmaa, jossa pyrimme kaupunkiympäristöä koskevien ongelmien kokonaisvaltaiseen ja strategiseen lähestymistapaan. Toivon mukaan komissio esittää toimintaohjelmansa aivan lähiaikoina, jotta siitä voidaan keskustella Wienin kaupunkifoorumissa 26. 27. marraskuuta tänä vuonna. Olemme varmoja siitä, että myös Euroopan parlamentin rooli tuossa foorumissa tulee olemaan aktiivinen.
Komission toimintaohjelmassa käsitellään ehdottomasti monia niistä kysymyksistä, joita parlamentin mietinnöissä ja jäsenten puheenvuoroissa on tuotu esiin. Olemme täysin yhtä mieltä siitä, että paikallisten voimavarojen ja paikallisyhteisöjen kehittäminen ovat kaupunkien uudistumisen keskeisiä näkökohtia, joita on edistettävä tämäntyyppiseen toimintaan tarkoitettujen rakennerahastojen välityksellä.
Komissio yhtyy parlamentin näkemykseen, jonka mukaan kaupunkeja koskevien politiikkojen ympäristönäkökulmaa on vahvistettava ja kaupunkiväestöjen elämänlaatuun liittyville yleisemmille kysymyksille on annettava enemmän painoarvoa. Mitä toimia komission tämän alan toimintaohjelmassa on siis oltava? Komission tiedonannossa mainitut haasteet koskevat lähinnä neljää asiaa: tarvetta vahvistaa tuottavaa toimintaa, taloudellista kehitystä ja työllisyyttä kaupungeissa, etenkin vähemmän kehittyneillä alueilla, tarvetta tukea tasavertaisia mahdollisuuksia ja vähentää kasvavaa sosiaalista syrjäytymistä kaupunkialueilla, tarvetta tukea kaupunkien kestävää kehitystä ympäristönäkökulmasta, tarvetta edistää innovatiivisia ja joustavia päätösmenettelyjä julkisen, yksityisen ja yhteisön sektorin kaikilla tasoilla, niin Euroopan tasolla kuin paikallisellakin tasolla, institutionaalisten prosessien ja olemassa olevien voimavarojen välisten yhteisvaikutusten voimistamiseksi.
Komission toimintaohjelma ei ole vielä valmis, joten toistaiseksi on ennenaikaista esittää tätä aihetta koskevia konkreettisia ja yksityiskohtaisia ehdotuksia. Mutta, arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, eräitä toimintaohjelmassa käsiteltäviä kysymyksiä ja keskeisiä huolenaiheita voidaan kuitenkin jo ottaa esiin.
Ensinnäkin tuottavan toiminnan lisääminen vähemmän kehittyneillä alueilla sijaitsevissa kaupungeissa alueiden välisten erojen vähentämiseksi merkitsee yhteisölle huomattavinta haastetta. Rakennerahastojen on otettava kaupunkisuunnittelu huomioon yksiselitteisemmin, ja niihin oikeutetuilla alueilla sijaitsevien kaupunkien on saatava merkittävämpi rooli tulevissa ohjelmissa. On kiinnitettävä huomiota myös ensisijaisten alueiden ulkopuolella toteutettaviin toimiin. Kaikissa kaupungeissa on edistettävä jatkuvaa oppimista ja sopeutumista, kaupunkien on muututtava oppimiskeskuksiksi ja saatettava teknologia paikallisen talouden ja väestön ulottuville. Tässä suhteessa komission on pohdittava, miten se voi toteuttaa kaupunkiympäristön näkökulman uusissa Sokrates- ja Leonardo-ohjelmissa sekä viidenteen puiteohjelmaan sisältyvässä Huomisen kaupunki -ohjelmassa. Kaupungeissa on myös edistettävä menetelmiä, joiden tarkoituksena on tukea paikallista kehitystä ja työllisyyttä, ja tällä alalla yhteisö toteuttaakin parhaillaan erinäisiä toimia. Sen lisäksi komission on tutkittava, mikä on paras tapa liittää Euroopan liikenne- ja telematiikkaverkostoihin tasapainoinen eurooppalainen kaupunkijärjestelmä.
Toinen näkökulma liittyy tasa-arvon ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ongelmaan kaupunkiympäristössä. Monien muiden toimien lisäksi komission tarkoituksena tällä alalla on keskittää osa rakennerahastojen tulevasta tukipaketista Agenda 2000: n ehdotusten mukaisesti puutteenalaisille kaupungeille, jotka sijaitsevat tavoitteeseen 2 kuuluvilla alueilla. Mutta myös tavoitteeseen 1 kuuluvilla alueilla on kannustettava samanlaista voimavarojen keskittämistä erityisiin kaupunginosiin. Asuminen on keskeinen tekijä kaupunkiympäristössä käytävässä taistelussa epätasa-arvoisuutta, syrjäytymistä ja rikollisuutta vastaan, ja se on myös asia, jolla on merkitystä työpaikkojen luomisen sekä pienten ja keskisuurten yritysten kehittämisen kannalta.
Näistä syistä komissio tutkii mahdollisuuksia laajentaa rakennerahastot käsittämään myös erityiset asunto-ohjelmat, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä yhteisön kehittymisen kannalta ja siten osa kaupunkien kokonaisvaltaista uudistumista. Olen tietoinen siitä, kuten komissiossakin ollaan, että parlamentti kannattaa yhteisön URBAN-aloitteen jatkamista. Koska URBAN on saavuttanut menestystä aloitteena, joka perustuu paikalliseen toimintaan, komissio on päättänyt liittää sen vuodesta 2000 alkaen osaksi yhteisön tukikehysten kattamia toimia. Tämä merkitsee muun muassa sitä, että kumppanuuden määrittelyä laajennetaan rakennerahastojen sääntelyä koskevassa suunnitelmassa sisällyttämällä siihen myös paikallisviranomaiset sekä sosiaaliset ja taloudelliset elimet, mitä jotkin jäsenvaltiot pitävät melko kiistanalaisena. Komission näkemyksen mukaan paikallisviranomaisten ottaminen mukaan kumppanuuden mekanismeihin on tärkeää, jotta kaupunkien tarpeisiin voidaan löytää ratkaisu ja jotta URBAN-aloite voidaan onnistuneesti liittää yhteisön politiikkoihin.
Toinen ongelma, joka komission toimintaohjelmassa otetaan esiin, on kaupunkiympäristön laatu sekä elämänlaatu, joita mietinnöissä ja jäsenten puheenvuoroissa muuten käsitellään laajasti. On tarpeen löytää kestävämpiä tapoja johtaa eurooppalaisia kaupunkeja kaupunkielämän laadun parantamiseksi, taloudellisen toiminnan kilpailukyvyn turvaamiseksi ja ympäristön maailmanlaajuiseksi suojelemiseksi. Ympäristölainsäädäntö on varmasti yhteisön tärkein keino parantaa kaupunkiympäristön laatua erityisesti ilman ja veden laatuun, jätehuoltoon ja teollisuussaasteiden valvontaan liittyvien toimien osalta, joilla on kaikilla merkittävä vaikutus kaupunkeihin.
Myös ympäristövaikutusten arvioimista koskeva nykyinen lainsäädäntö on arvokas väline, jolla voidaan tulevaisuudessa turvata kaupunkien kestävä kehitys ympäristön kannalta. Neuvoston direktiivissä ympäristön strategisesta arvioimisesta pyritään siihen, että ympäristövaikutukset otetaan huomioon suunnitteluprosessin alusta lähtien ja vahvistetaan jo nyt käytettävissä olevien ympäristövälineiden valikoimaa. Tällä alalla ollaankin kehittämässä useita paikallisia hankkeita, ja komissio omalta osaltaan rohkaisee tuota prosessia. Mutta siitä huolimatta meidän on edelleen lisättävä ponnistuksiamme kaupunkien ympäristöystävällisen kehityksen turvaamiseksi selkeämmin rakenteellisten toimenpiteiden pohjalta, ja tässä suhteessa komissio voi käynnistää toimia ja tutkimuksia tietyssä määrin. Tarkoitan sellaisia kysymyksiä kuin liikkuvuuden kustannukset ja tietullijärjestelmien kannustaminen, uudelleenjärjestelyihin perustuvien kehityshankkeiden suosiminen, energian verotus kestävämpien toimintatapojen edistämiseksi ja voimavarojen hankkiminen työn kustannusten vähentämiseksi ja työpaikkojen lisäämiseksi.
Käsittelen lopuksi paikallisen vallan ja hallinnon tärkeää aihetta. Komissio voi taata paikallisille ja alueellisille viranomaisille, että se tulee tukemaan niiden ponnistuksia kokonaisvaltaisempien ratkaisujen löytämiseksi kaupunkien monitahoisiin ongelmiin. Yhteisön on ryhdyttävä toimiin eurooppalaisten kaupunkien voimavarojen kehittämiseksi ja kaupunkien ongelmia koskevan tiedon lisäämiseksi kansainvälisellä tasolla. Se voi tehdä sen edistämällä erilaisia pienen mittakaavan toimia kaupunkiin liittyvien indikaattorien ja normien tasolla, kuten mietinnössänne on korostettu, järjestämällä kokemusten vaihtoa, käynnistämällä tutkimuksia ja yhdistämällä eri projekteista saatavaa tietoa. Olemme jo toteuttaneet näitä hankkeita ja tulemme jatkamaan niitä toivon mukaan vastaisuudessa entistäkin tehokkaammin.
Lopuksi, arvoisa puhemies, komissio ja Euroopan parlamentti ovat yhtä mieltä siitä, että kaupunkien asialista ei kuulu pelkästään paikalliselle tasolle, vaan vaatii päinvastoin toimia kaikilla hallinnon tasoilla. Monestakin syystä, muun muassa perustamissopimuksen tavoitteiden toteuttamiseksi, on perusteltua ottaa yhteisö mukaan tälle ongelmakentälle, ja siitä koituva lisäarvo on ilmeinen. Tietyille kaupunkien haasteille voidaan löytää tehokas ratkaisu vain, jos yhteisö täyttää tehtävänsä, joka on kieltämättä eräillä aloilla vaatimaton, mutta toisilla aloilla, kuten ympäristö ja taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus, taas keskeinen. Joka tapauksessa kunnioitamme täysin toissijaisuusperiaatetta toimien määrittelemisessä.
Sallikaa minun vielä kerran kiittää rouva Pollackia ja rouva Napoletanoa heidän arvokkaasta panoksestaan. Toivon, että toimintaohjelma, jonka komissio tulee esittämään, voi antaa vastauksen tiettyihin nyt käsiteltyihin ongelmiin ja että voimme syventää keskustelua tulevassa kaupunkifoorumissa marraskuussa.
Arvoisa puhemies, saanen viitata nyt aluesuunnittelua ja yhteisön aluekehityssuunnitelmaa koskevaan erinomaiseen ja perusteelliseen mietintöön. Sekä komissio että aluesuunnittelusta vastaavat jäsenvaltioiden viranomaiset ovat ilmaisseet pitävänsä sitä ansiokkaana ja tuntevat saavansa kannustusta sen innostuneesta otteesta ja sen heijastamasta selkeästä tuesta. Mietinnössä annetaan komissiolle lisäksi hyvä syy esittää oma näkökulmansa viimeaikaiseen kehitykseen, jota käsiteltiin Glasgow'ssa 8. kesäkuuta pidetyssä aluesuunnittelukokouksessa.
Novo Belenguerin mietinnössä korostetaan aiheellisesti sitä seikkaa, että yhteisön kehityssuunnitelman prosessi on itsessään hidas, koska aihe on monitahoinen ja kaikkien 15 jäsenvaltion on päästävä yksimielisyyteen. Pidän kuitenkin varsin rohkaisevana sitä, että hyvin monet jäsenvaltiot ilmaisevat valmiutensa edistää sitä siitä huolimatta, että yhteisön aluekehityssuunnitelman eteneminen on ollut verkkaista. Jäsenvaltiot edistävät suunnitelmaa omalla vastuualueellaan. Näiden merkkien ansiosta voimme Itävallan ja Saksan puheenjohtajakauden aikana odottaa sellaista käännettä, joka mahdollistaa yhteisön ensimmäisen aluekehityssuunnitelman hyväksymisen ensi kevään aikana. Komissio tulee edelleenkin ylläpitämään hyvää yhteistyösuhdetta jäsenvaltioiden kanssa ja antamaan niille tarpeen vaatiessa teknistä tukea sekä laajemmat, monikansalliset puitteet sille julkiselle keskustelulle, joka käynnistettiin Noordwijkissä viime vuonna pidetyssä ministerikokouksessa. Komission osuus prosessissa sisältää seuraavat tehtävät:
jäsenvaltioiden avustaminen yhteisön aluekehityssuunnitelman saattamisessa valmiiksi ja sihteeristön järjestäminen aluekehitystä käsittelevälle komitealle; -jäljellä olevien neljänsien monikansallisten seminaarien järjestäminen; niissä käsitellään tiedon saatavuutta, kaupungin ja maaseudun välistä kumppanuutta, ympäristön kannalta herkkien alueiden hallintoa ja laajenemisen alueellisia vaikutuksia, minkä lisäksi Brysselissä pidetään ensi helmikuussa suuri foorumi, jossa tiivistetään sekä jäsenvaltioissa että Euroopan tasolla käydyn julkisen keskustelun tulokset; -kaksivuotisen, kokeellisen tutkimusohjelman tukeminen yhteisön aluekehityssuunnitelman vahvistamiseksi ja aluesuunnittelun eurooppalaisten seurantakeskusten verkoston perustamiseksi; -alustavan kertomuksen laatiminen yhteisön politiikoista ja aluesuunnittelusta; -ja lopuksi monikansallisen yhteistyön tukeminen; tarkoituksena on siten osoittaa ne edut, jotka sisältyvät yhteisön aluekehityssuunnitelmaan, jota tällä hetkellä sovelletaan Interreg II c: n puitteissa ja vuodesta 2000 alkaen uuden, Euroopan maiden yhteistyötä sekä tasapainoista ja harmonista kehitystä edistävän uuden yhteisöaloitteen kautta.Näiden asioiden merkitystä on mielestäni asianmukaisesti korostettu, ja on syytä tähdentää toissijaisuusperiaatteen aitoa kunnioittamista vastuullemme kuuluvissa tehtävissä. Lähitulevaisuudessa komissio tulee näkemään, millä tavoin se kykenee omalla vastuualueellaan edistämään sille kuuluvia tehtäviä eli saattamaan yleiseen tietouteen yhteisöpolitiikkojen alueelliset vaikutukset, erityisesti niiden osuuden taloudellisen toiminnan maantieteellisesti tasapainoisemmassa jakautumisessa, maankäytön kestävässä kehityksessä ja alueellisten erityistarpeiden täyttämisessä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Varainhoitovuoden 1999 talousarvioon liittyvät tilapäiset menettelyt
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Dührkop Dührkopin laatima budjettivaliokunnan mietintö (Á4-0256/98) vuoden 1999 talousarvioon liittyvistä tilapäisistä neuvottelumenettelyistä, joista määrätään talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 29. lokakuuta 1993 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa ja yhteisen ulkoja turvallisuuspolitiikan rahoittamista koskevista määräyksistä 16. heinäkuuta 1997 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa sekä 12. joulukuuta 1996 annetun yhteisen julkilausuman mukaisessa menettelyssä, joka koskee kansainvälisten kalastussopimusten rahoittamista.

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, ryhdymme tässä keskustelussa käsittelemään vuoden 1999 talousarvion tilapäistä neuvottelumenettelyä siten kuin siitä määrätään 29. lokakuuta 1993 tehdyissä toimielinten välisissä sopimuksissa, joissa sanotaan, että Euroopan parlamentin tai neuvoston pyynnöstä voidaan käynnistää tilapäinen neuvottelumenettely, mikäli jompikumpi budjettivallan käyttäjistä haluaa poiketa komission alustavasta talousarvioesityksestä maatalousmenojen osalta.
23.kesäkuuta käydyssä kolmen osapuolen vuoropuhelussa parlamentti ja neuvosto käynnistivät virallisesti tilapäisen neuvottelumenettelyn varainhoitovuodeksi 1999, menettelyn, joka on käynnissä, kunnes päästään sopimukseen, ja joka päättyy tavallisesti syksyllä, mikä tekee talousarviosta realistisemman ja totuudenmukaisemman.Talousarviomenettelyn myöhempien parannusten myötä tilapäinen neuvottelumenettely sisältää kolme aihepiiriä: maatalouden, kalastussopimukset ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan. Vaikka tämä tilapäinen neuvottelumenettely vaikuttaisikin rutiininomaiselta tekniseltä tehtävältä, haluan korostaa sen poliittista sisältöä, koska se merkitsee Euroopan parlamentin vaikutusvallan laajentumista talousarviomenettelyssä. Viime varainhoitovuosina sen edut ovat tulleet yllin kyllin esiin budjettikurin tavoitteessa.
Ennen kuin siirryn käsittelemään perusteellisesti päätöslauselmaehdotuksen sisältöä, haluan mainita molempien toimielinten, neuvoston ja parlamentin, erimielisyydet tiettyjen maatalousmenojen luokittelussa, joiden osalta on varovasti edistytty, minkä vuoksi päätöslauselman liitteessä I todetaan Euroopan parlamentin näkemys vuoden 1999 talousarviota koskevasta vuoropuhelusta.
Vuoden 1999 alustavan talousarvioesityksen maatalousmenoarvioiden osalta komissio ehdottaa 40 440 miljoonaa euron summaa. Kun otetaan kuitenkin huomioon ensiksi se, että lukuisat maatalousmenojen budjettikohdat on arvioitu jatkuvasti vuodesta 1994 lähtien yli 10 % liian suuriksi; toiseksi, että alustava esitys vuonna 1997 oli 42 305 miljoonaa ecua, mutta kyseisen varainhoitovuoden tilien lopullisessa tarkistamisessa ja hyväksymisessä oli 2 709 miljoonan ecun ylijäämä; ja kolmanneksi, että 1. kesäkuuta 1998 hyväksytyssä lopullisessa arviossa on noin 1 200 miljoonan ecun ylijäämä, johon on lisättävä komission ensimmäisistä arvioista alkuvaiheessa leikattu miljardi, päästään komission ensimmäisiä arvioita 2 200 miljoonaa pienempiin varsinaisiin menoihin.
Kaiken tämän vuoksi esittelijä ja budjettivaliokunta ovat sitä mieltä, että Euroopan parlamentin on vaadittava varausta menoluokkaan 1 juuri edellisvuotisten kokemusten ja tarkempaan arvioon liittyvän ilmeisen vaikeuden takia.
Varauksen luominen ei merkitse välttämättömien maatalousmenojen leikkaamista, koska pyrimme siihen, että jäsenvaltiot maksaisivat siten ainoastaan sen, mikä vastaa varsinaisia menoja, eikä niiden tarvitsisi antaa yhteisön käyttöön sellaisia varoja, joita ei tulla käyttämään ja jotka on myöhemmin palautettava niille.
Esittelijä oli ensimmäisessä mietintöluonnoksessaan ehdottanut kolmea erillistä varausta, joista yksi koski tukitoimia todellista tehokkuutta koskevan komission arviointikertomuksen puuttuessa ja toinen niitä budjettikohtia, jotka ovat vailla oikeudellista perustaa, koska hän on sitä mieltä, että kun neuvosto vaatii oikeudellista perustaa, jos kyse on ei-pakollisten menojen toteutumisesta, sen olisi sovellettava samaa pakollisiin menoihin (jotka neuvosto tuntuu sivuuttavan). On olemassa tarkkaan sanoen 13 budjettikohtaa, jotka ovat vailla oikeudellista perustaa ja joiden arvo kohoaa 150 miljoonaan ecuun.
Haluaisin kiittää yhteistyöstä maataloutta käsittelevän valiokunnan kollegoja, joiden kanssa on päästy sopimukseen väliaikaisesti lineaarisesta 700 miljoonan kokonaisvarauksesta markkinoiden epävakauden ja tukitoimien varalta, kunnes komission oikaisukirjelmässä ilmoitetaan syksyllä mukauttamisesta alan tarpeiden ja kehityksen perusteella.
Vetoan neuvostoon, jotta se pääsisi sopimukseen Euroopan parlamentin kanssa kurinalaisen talousarvion saamiseksi. Toivomme, että se antaisi esimerkin. On kuitenkin soveliasta mainita, että tilapäisissä neuvottelumenettelyissä viime vuosina toteutetut ponnistelut ovat johtaneet huomattavaan tulokseen.
Kansainvälisten kalastussopimusten osalta on pidettävä erittäin myönteisenä sen periaatteen vahvistamista, ettei yhtään maksua suoriteta kuulematta ensin parlamenttia. Ollaan kuitenkin sitä mieltä, että alustavan talousarvioesityksen varaus vaikuttaa liian suurelta, sillä tiettyjen sopimusten solmimiseen liittyy liikaa epävarmuustekijöitä. Kalatalousvaliokunnan yhteistyön ja komission ansiosta pyysimme varauksen leikkausta, kuten liitteestä II käy ilmi.
Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan osalta tässä päätöslauselmassa todetaan myös ulkoasiain valiokunnan kanta, erityisesti mitä tulee hätätoimiin tarkoitetun varauksen leikkaukseen muiden politiikkojen tukemisen hyväksi, kuten kansanvaltaan siirtymisprosessin, vaaliprosessien ja konfliktien ehkäisemisen tukemiseksi sekä päätöslauselman liitteessä II ehdotetun nimikkeistön tukemiseksi.
Budjettivaliokunta ja esittelijä kehottavat kaiken tämän vuoksi parlamenttia hyväksymään tämän mietinnön ohjeeksi Euroopan parlamentin valtuuskunnan ja neuvoston välisiin neuvotteluihin.

Sonneveld
Arvoisa puhemies, tässä istunnossa parlamentti päättää neuvoston kanssa käytävien, etupäässä vuoden 1999 pakollisia maatalousmenoja koskevien neuvottelujen toimeksiannosta niin kutsutun tilapäisen menettelyn puitteissa. Viime vuosien aikana olemme saaneet paljon myönteisiä kokemuksia tästä menettelystä, etenkin viime vuonna vuoden 1998 talousarvion käsittelyssä. Kaikki osapuolet ovat sitä mieltä, että kyseistä menettelytapaa, jota myös kutsutaan Tillichin ja Mulderin menettelyksi, on voitava jatkaa. Se merkitsee sitä, että parlamentin ja neuvoston välisten neuvottelujen painopiste ei enää ole talousarvioesityksen käsittelyssä vaan syksyssä, jolloin komissio tarvittaessa lähettää budjettivallan kummallekin käyttäjälle oikaisukirjelmän, josta käyvät ilmi pakollisten menojen tuoreimmat arvioinnit.
Tällä hetkellä on ratkaistavana kysymys, mitä tulo- ja menopuolen muutoksia voidaan ajatella alustavaan talousarvioesitykseen. Varainhoitovuonna 1998 suoritettujen menojen perusteella parlamentti on sitä mieltä, että vuodelle 1999 voidaan ehkä saada aikaan säästöjä. Se tuo tämän odotuksensa ilmi siirtämällä 700 miljoonaa ecua yleiseen vararahastoon. Se on tarkoitettu ennalta arvaamattomien markkinahäiriöiden ja tukitoimenpiteiden varalle.
Toisaalta tätä odotusta korostetaan ehdottamalla ennakolta maatalouden lineaarileikkausta. Tälla lailla mahdollinen leikkaus turvataan väliaikaisesti olettaen samalla, että komissio ajallaan saattaa ehdottaa joidenkin tärkeiden budjettikohtien valikoivampaa supistamista. Ratkaisu on väliaikainen. Sillä parlamentin nimenomainen sitova kanta siihen, että se on pakollisten maatalousmenojen varsinaista lineaarileikkausta vastaan, pysyy täysin muuttumattomana. Tietenkin menettelyn on toimittava hyvin silloinkin, kun ylijäämä osoittaa säästöjen sijasta menojen kasvua.
Vielä sananen vuoden 1992 maatalousuudistusta seuranneista tukitoimenpiteistä. Kiinnostus näitä toimenpiteitä kohtaan kasvaa yhä, ja niiden hyväksikäyttö on voimakkaasti lisääntymässä. Mutta näiden toimenpiteiden moitteeton analyysi ja arviointi jäävät puutteellisiksi. Parlamentti on sitä mieltä, että sellainen arviointi on saatava hyvin nopeasti aikaan, etenkin kun näistä toimenpiteistä tulee tärkeä osa komission ehdottamaa uutta maaseutupolitiikkaa. Siitä parlamentin ja neuvoston on kyettävä tekemään vastuullinen päätös. Siten on korkea aika, että parlamentti syventyy perusteellisesti näiden tukitoimenpiteiden tehokkuuteen.
Parlamentti tulee ehdottamaan vilpillisten menettelyjen vastaisiin toimiin tähtäävien budjettivarausten lisäämistä maataloussektorilla. Tämä vastaa komission suunnitelmaa uusien ohjelmien käyttöön ottamisesta tällä alueella. Toiminta ei saa herpaantua tällä alueella. Jos rahoitus nyt saadaan varmistetuksi, komission uudet toiminnot pääsevät heti alkamaan.
Lopuksi Dührkop Dührkopin mietinnössä esitetään ehdotus maatalouslohkon uudelleen järjestämiseksi. Etenkin alaosastojen perinteisten markkinaluokitusmaksujen ja voimakkaasti lisääntyneiden suoraan tuottajille suoritettujen maksujen välillä tehty ero on hyvin hyödyllinen. Sama pätee muuten myös tukiosaston rakenteellisten menojen alaosastoon. Myös se alaosasto vaatii hyvin erityistä huomiota osakseen etenkin, kun pidetään silmällä ehdotettua Agenda 2000 -politiikkaa. Kaikissa näissä tapauksissa on kysymys pakollisista maatalousmenoista, mutta se ei tarkoita sitä, että ne pystyisivät välttämään parlamentin poliittista vaikutusvaltaa. Tavan, jolla parlamentti saattaisi mielekkäästi harjoittaa toimivaltaansa, on oltava osa toimielinten välistä sopimusta, uutta sopimusta. Mutta esittelijän nyt ehdottama uusi jako antaa siihen hyvän sysäyksen.

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, rouva Dührkopin mietintö osoittaa, että parlamentissa voi tapahtua edistystä perustamissopimusta muuttamatta. Monen vuoden ajan neuvosto on kieltäytynyt asettamasta talousarviota asianmukaiseen demokraattiseen valvontaan. Olemme taistelleet vuosien ajan asianmukaisesta kokonaisvaltaisesta budjetin valvonnasta sekä pakollisten että ei-pakollisten menojen osalta. Olemme taistelleet vuosien ajan myös kalastuksen demokraattisesta valvonnasta ja siitä, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan talousarvio olisi demokraattisen valvonnan alainen. Tämä todistaa, että voimme edistyä ilman perustamissopimuksen muuttamista edellyttäen, että parlamentti on johdonmukainen ja tehokas eikä kuluta liikaa rahaa. Meillä on nyt tämä: tilapäinen menettely.
Komissiolta on vienyt jonkin aikaa ymmärtää, että talousarviomenojen yliarviointi maatalousalalla ei ole tuottavaa. Lopulta kaksi vuotta sitten pääsimme alkuun, ja onnittelen kollegaani herra Tillichiä, jonka onnistui viime vuonna saada tiukka sitoumus sekä komissiolta että neuvostolta hyväksyä varauksen periaate. Varauksesta on puhuttu paljon. Sen on aina sanottu olevan parlamentin vallan väärinkäyttöä. Mutta varaus ei ole parlamentin suorittamaa väärinkäyttöä: se on julkisesti valvotun lakiasäätävän elimen suorittamaa julkisten varojen asianmukaista käyttöä. Tuota taustaa vasten meillä on uskoakseni paras lähtökohta keskusteluun, joka käynnistyy muutaman seuraavan viikon sisällä.
Teen yhden huomautuksen oikeudellisesta perustasta. Tänä iltapäivänä keskustelussa komissaari Liikasen kanssa osoitettiin jälleen, että oikeudellisessa perustassa ei viime kädessä ole kyse laista vaan poliittisesta tahdosta ymmärtää ihmisten tarpeita. Se tosiseikka, että 90 budjettikohtaa ei tällä hetkellä toimeenpanna, on häpeällistä sivistyneen yhteiskunnan kehitykselle. Olemme juuri hyväksyneet Hermanin mietinnön, jossa tehdään hyvin selväksi, että voimme edistyä edellyttäen, että neuvosto on halukas työskentelemään kanssamme. Tästä ei saa olla väärinkäsitystä: ellemme saa kolmen toimielimen välisessä kokouksessa aikaan poliittista läpimurtoa oikeudellisesta perustasta, parlamentin ja neuvoston väliset suhteet kärsivät, ja lisäisin myös, että parlamentin, neuvoston ja komission väliset suhteet kärsivät: toivon, että kaikki ne, jotka eivät olleet paikalla täällä tänään, saavat tämän viestin. Näen, että Afrikan asioista vastaava komissaari on täällä, ja toivon, että hän voi välittää viestin eteenpäin maatalousasioista vastaavalle komissaarille. Uskon, että se, mitä olemme saavuttaneet tähän mennessä, antaa meille hyvän lähtökohdan, ja olen luottavainen sen suhteen, että teemme hyvän päätöksen.

Giansily
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, tilapäistä menettelyä, josta määrätään 29. lokakuuta 1993 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa, on laajennettu maatalousmenoista kalastussopimuksiin ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan sopimuksiin. Se on mahdollistanut sen, että niin talousarviomenettelyn parantamisessa kuin itse Euroopan unionin talousarvion laatimisessakin on saavutettu kiistatonta edistystä. Paras esimerkki siitä on varainhoitovuoden 1998 talousarvion toista käsittelyä edeltänyt neuvottelumenettely.
Toisaalta Euroopan parlamentille myönnetään oikeus valvoa maatalousmenoja, ja toisaalta neuvosto voi saada, hyväksymällä parlamentin tietyt pakollisia menoja koskevat kannat, joitakin myönnytyksiä ei-pakollisiin menoihin, jotka ovat aikaisemmin muodostuneet usein kahden budjettivallan käyttäjän väliseksi kiistakapulaksi, ellei jopa ristiriitojen syyksi, sen vuoksi, että Euroopan parlamentin talousarviota koskevien päätösten määrän on katsottu olevan järjetön. Toinen merkittävä ja myönteinen edistysaskel on neuvoston ja komission välinen sopimus, jonka nojalla komission on nykyään esitettävä maatalousmenojen osalta oikaisukirjelmä alustavaan talousarvioesitykseen ennen talousarvion ensimmäistä käsittelyä, jotta talousarviolaskelmat voidaan arvioida paremmin, mikä on usein maatalouden osalta vaikeaa.
Tällainen edistys on täysin hyväksyttävää, sillä se antaa samanaikaisesti mahdollisuuden lopettaa eräänlaisen parlamentin ja neuvoston välisen talousarvioon liittyvän asemasodan, jota on käyty menneisyydessä aivan liian kauan, ja toisaalta se tekee parlamentin toimivallan käytöstä johdonmukaisempaa ja yhtenäisempää. Parlamentti, joka antoi meille valtuudet vain talousarvion toisen puolen osalta ja neuvostolle budjettivallan käytön toisen puolen, on talousarvion osalta halvaantuneen kaltaisessa tilanteessa, mikä on nykyään vanhanaikaista ja epärealistista. Niin, tilapäinen menettely on hyvän toimintatavan malli kahden budjettivallan käyttäjän välillä, ja talousarviomenettelyyn liittyvä kohteliaisuus mahdollistaa talousarvion laatimisen kannalta mitä parhaat tulokset. Mutta varokaamme, ettei tämä aiheuta salakavalasti toimivaltuuksien sekaannusta, sillä parlamentin tapauksessa kysymyksessä ei ole mitään sen kummempaa, kuin että se ehdottaa rakenteen ja maatalousmenojen luokittelun muuttamista eli pakollisten menojen ja ei-pakollisten menojen poistamista.
Emme aseta kyseenalaiseksi tilapäisen menettelyn oikeutusta, mutta emme voi kuitenkaan olla tässä asiassa samaa mieltä esittelijän kanssa pääasiassa siitä syystä, ettei suurinta osaa maatalousmenoista saisi niiden erikoislaatuisuuden vuoksi muuttaa arkisesti ei-pakollisiksi menoiksi. Ei-pakollisten menojen luonteeseen kuuluu, että lainsäätäjä voi toimia niiden osalta oman tahtonsa ja valintojensa mukaisesti. Esimerkiksi tuulienergiaa koskevan ohjelman määrärahoja voidaan vapaasti alentaa sen mukaan, kuinka tärkeänä ja uskottavana tätä energiamuotoa pidetään. Asian laita on aivan toinen lähes kaikkien maatalousmenojen, niin markkinatukien kuin suorien tukien tai rakennetoimienkin osalta. Ne ovat luonteeltaan sellaisia menoja, jotka on taattava, ja katson, että niiden erikoislaatuisuus varmasti suojelee niitä liiallisilta luokittelupyrkimyksiltä. Tilapäisen menettelyn on rajoituttava toimielinten välisen sopimuksen mukaiseen käytäntöön eikä sitä pidä soveltaa sille asetetun kehyksen ulkopuolella. Ryhmäni ja minä, soutamatta kuitenkaan vastavirtaan, emme voi kannattaa tällaista kehitystä.

Miranda
Arvoisa puhemies, esitän ensin erään yleisluontoisen huomautuksen todetakseni, että pidämme tilapäistä menettelyä myönteisenä sikäli kuin se on keino, jonka avulla parlamentti voi omalta osaltaan saada aikaan parannuksia pakollisten menojen, erityisesti maatalousmenojen jakautumiseksi. Ja taata niiden suuremman kurinalaisuuden ja avoimuuden.
Mutta katsomme myös - ja tätä tahdomme erityisesti korostaa - että tätä menettelyä ei voida vääristää muuttamalla se pelkästään menojen supistamiseksi tarkoitetuksi mekanismiksi. Sama pätee ehdotettuun erityiseen varaukseen luokassa 1. Itse asiassa voimme olla samaa mieltä sen luomisesta etenkin markkinoiden epävakauden varalta. Sen käyttötarkoitusta ei kuitenkaan voida päättää mekaanisesti, vaan se on vahvistettava ja rajoitettava hyvin tarkkaan määriteltyihin tilanteisiin.
Mutta erityisen kiistanalaisena pidämme tässä suhteessa ajatusta, joka tuotiin esille jo eräässä aiemmassa mietinnössä, nimittäin ehdotusta sidotuista varauksista. Ymmärrämme, että tarkoituksena on keventää jäsenvaltioiden budjettiponnistusta, mutta emme voi olla huomauttamatta vaaroista, joita tuo suuntautumistapa sisältää joko ennakkotapauksena, jolla voi olla edellytyksiä yleistyä, tai etenkin väylänä omien varojen käsitteen täydelliseen kieltämiseen.
Ellei tiettyhin varotoimiin ryhdytä, vaarana on, että ne - omat varat - muuttuvat pelkästään jäsenvaltioiden mekaanisiksi siirroiksi. Eikä kukaan meistä varmastikaan olisi valmis hyväksymään sellaista tilannetta.

Müller
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ennen kuin otan kantaa rouva Dührkop Dührkopin erinomaiseen mietintöön, minulla on tarve tehdä vielä pieni lisäys tänään iltapäivällä käytyyn keskusteluun oikeudellisesta perustasta, lisäys, joka on mielestäni tärkeä ja jota ei myöskään mainittu. Ratkaiseva kysymys ei nimittäin ole se, onko tuomiota noudatettava. Siitä ei ole epäilystäkään. Ratkaiseva kysymys on: miten saamme neuvoston hyväksymään politiikkoja, joita parlamentti haluaisi panna alulle? Siihen ei valitettavasti vielä ole annettu institutionaalista vastausta. Niin kauan kuin neuvosto kieltäytyy tekemästä myönnytyksiä tällä kohdalla, niin kauan aiomme reagoida budjettivallan käyttäjinä omin avuin ja niin kauan meidän on käytettävä painostusta.
Budjettivaliokunnan viime kokouksessa kaikki puolueryhmät olivat sitä paitsi yksimielisiä siitä, että jos neuvosto pysyy umpimielisenä, käytämme täysin niitä marginaaleja, jotka meillä on käytössämme luokissa 3 ja 4 vuoden 1999 talousarviossa. Neuvoston on tiedettävä, että tiedämme vallan hyvin kohtaavamme esteitä neuvoston taholta, sillä onhan kyse niinkin suuresta summasta kuin 1, 3 miljardista ecusta. Neuvosto voi olla aivan varma siitä, että me pystymme sijoittamaan nämä rahat hyvin. Kolmen osapuolen vuoropuhelussa sen on ilmaistava kantansa siitä.
Nyt sitten Dührkopin mietintöön, jossa - jos ei nyt oteta huomioon konkreettisia ennusteita - viitataan kolmeen ratkaisevaan toimielimiä koskevaan linjaukseen, jotka on selvitettävä seuraavan toimielinten välisen sopimuksen yhteydessä: jo käsitellyn oikeudellisen perustan ongelman rinnalla menojen luokittelun ongelmaan sekä ennakkoaavistukseen laajennetun joustavuuden teemasta varauksen käyttöönoton avulla. Tässä mielessä Dührkopin mietintö on tärkeä saavutus toimielinten välisen yhteistyön kivisellä tiellä. Puolueryhmäni tukee esittelijän sekä maataloutta ja maatalouden kehitystä käsittelevän valiokunnan ponnisteluja kiinnittää enemmän huomiota ohjelmien arviointiin. Tämä pätee tietenkin myös kestävän alueellisen maatalouden ohjelmien osalta.
Haluaisimme tosin painottaa, että juuri näissä ohjelmissa, jotka edellyttävät jäsenvaltioilta vahvaa sitoutumista, on tehtävä kaikki sen takaamiseksi, että ne saavuttavat menestystä kansan keskuudessa. Vakuutusrahaston käyttöönoton osalta eläintaudeista kärsineille aiheutuneiden vahinkojen korvaamiseksi haluaisin painottaa, että mielestäni ratkaiseva peruste on vaikutusten rajoittaminen talousarvioon. Tarkastukset olisivat seurausta näistä seikoista, jolloin taattaisiin oman vakuutuksen periaate. Siksi en voi hyväksyä tällä hetkellä uuden budjettikohdan käyttöönottoa.
Lopuksi vielä sananen menoista yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan puitteissa. Suostuimme Amsterdamin sopimuksen puitteissa tilapäisiin neuvottelumenettelyihin, koska meistä oli tärkeää säilyttää näiden menojen ei-pakollinen luonne. Tosin tämä neuvottelumenettely edellyttää vähimmäismäärän vastavuoroista vastuuta, jota neuvosto ei mielestäni kanna. Erittäin valitettavaa on, että neuvosto ja komissio eivät kumpikaan ole suostuneet parlamentin toivomuksiin Euroopan siviilirauhanturvajoukkojen perustamiseksi.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, tarkastelemme jälleen kerran täällä Brysselissä tärkeää talousarviota koskevaa mietintöä niiden tuomioistuimen vahvistamien tekstien vastaisesti, jotka ohjaavat toimielimemme toimintaa.
Mietintö, jota käsittelemme, ei ole läheskään puolueeton. Vaikka tilapäinen neuvottelumenettely tarkoittaa itse asiassa periaatteessa sitä, että kaksi budjettivallan käyttäjää käyvät keskenään virallisia keskusteluja pakollisten ja ei-pakollisten menojen määrästä ja jaosta, tämä menettely antaa käytännössä Euroopan parlamentille mahdollisuuden aloittaa vuoropuhelun ja harjoittaa neuvoston todellista poliittista kiristämistä, joka liittyy pakollisiin menoihin ja joidenkin näiden menojen luonteeseen. Aion tarkastella niitä kahta luokkaa, joita tilapäinen menettely alkaisi mietinnön perusteella koskea: maatalousmenoja ja YUTP: n menoja.
Maatalousmenojen osalta Euroopan parlamentti perustelee sen säännöllistä turvautumista tilapäiseen menettelyyn esittämällä syyksi sen, että viimeisten kymmenen vuoden aikana menot on jatkuvasti yliarvioitu. Budjettivaliokunta katsoo, että tietyt maataloutta koskevat budjettikohdat ovat edelleen ylibudjetoituja. Se kehottaa komissiota esittämään oikaisukirjelmän, jotta talousarvioon otettaisiin ainoastaan mahdollisimman lähellä todellisia tarpeita olevia määrärahoja. Älkäämme kuitenkaan langetko budjettivaliokunnan todellisten perusteiden ansaan. Niiden tarkoituksena on vaikuttaa toden teolla yleensä neuvoston yksipuolisesti valvomien pakollisten menojen luonteeseen, sisältöön ja määrään. Olin jättänyt tarkistuksen, jossa todettiin, että parlamentti pitää tilapäistä menettelyä välineenä, jolla pyritään parempaan määrärahojen myöntämiseen, eikä poliittisena välineenä, jonka tarkoituksena on kyseenalaistaa kahden budjettivallan käyttäjän nykyinen voimatasapaino. Tämä tarkistus hylättiin.
YUTP: n menojen osalta ongelma on hieman erilainen. Maastrichtin sopimuksessa tehtiin alunperin näiden menojen käsittelyä koskeva jako. 16. heinäkuuta tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa muutettiin asioita noudattamatta menettelyä ja odottamatta Amsterdamin sopimuksen ratifiointia. Tähän liittyy myös halu muuttaa tekstejä ja vaikuttaa neuvoston ehdotuksiin. Päinvastoin kuin meille kerrotaan, tilapäisen menettelyn tarkoituksena ei ole järkeistää menoja vaan määritellä näitä menoja koskevat luokittelut uudelleen.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, koska vuoden 1999 talousarvio on nykyisten rahoitusnäkymien viimeinen talousarvio, kyseessä on talousarvio, jossa, vaikka se onkin edellisvuosien suuntainen, on jo alettu katsoa kohti uusia rahoitusnäkymiä, mikä pätee myös sen maataloutta koskevaan osaan. Tiedämme hyvin, ettei tilapäisillä neuvottelumenettelyillä pyritä kyseenalaistamaan budjettivallan käyttäjien toimivaltaa vaan todellakin päinvastoin mahdollistamaan neuvoston ja parlamentin välinen keskustelu menojen luokittelusta.
Budjettivaliokunta hyväksyi aikoinaan rouva Dührkopin tilapäistä menettelyä koskeneen mietinnön samaan aikaan, kun se totesi viime vuonna esittelemämme Tillichin ja Mulderin menettelyn sopivuuden. Sovellamme sitä jälleen kerran komission lokakuun lopussa antamaan oikaisukirjelmään, jotta menoarviot ja todelliset menot voidaan sovittaa paremmin yhteen.
Haluaisin korostaa myös sitä, että me olemme äänestäneet komission oikaisukirjelmää odoteltaessa markkinoiden epävakauden ja liitännäistoimenpiteiden varalta luotavan erityisen varauksen puolesta, joka täytetään 700 miljoonan ecun summalla, joka saadaan kaikkiin EMOTR: n tukiosaston budjettikohtiin B1 tehtävällä lineaarisella leikkauksella lisäämättä niiden kokonaismäärää, jolloin maatalousmenoja ei arvioida liian suuriksi. Toinen asia onkin se, onko neuvosto valmis hyväksymään sen.
Toinen uutuus, jota olemme myös puoltaneet, on menojen uusi nimikkeistö, jota rouva Dührkop ehdottaa menotavoitteiden perusteella, jotta yhteistä maatalouspolitiikkaa voitaisiin kuvata paremmin.
Toisaalta - koska neuvoston kanssa ei ole päästy sopimukseen oikeudellisesta perustasta kolmen osapuolen vuoropuhelussa ja jotta oltaisiin yhdenmukaisia yhteisöjen tuomioistuimen tuomion suhteen - esittelijä ehdottaa sellaisiin budjettikohtiin liittyvien määrien ottamista erityiseen varaukseen, joiden oikeudellista perustaa ei ole vielä hyväksytty. Näin ollen varaus siirretään budjettikohtaan ainoastaan silloin, kun oikeudellinen perusta on hyväksytty.
Jo mainittu Tillichin ja Mulderin menettely ulotetaan kansainvälisiin kalastussopimuksiin, niin että komission antaman oikaisukirjelmän ansiosta voitaisiin paremmin arvioida käytävien neuvottelujen tilannetta ja että, mikäli niitä ei saada päätökseen ajoissa, voitaisiin päättää varaukseen otettujen määrien uusista leikkauksista.
Arvoisa puhemies, en haluaisi lopettaa mainitsematta niitä, jotka suhtautuvat tietyin varauksin asianomaisiin varauksiin sen vaaran vuoksi, että menot kasautuvat vuoden loppuun ja maksut on suoritettava yhdellä kertaa.
YUTP: n rahoituksen osalta voimme hyväksyä hätätoimiin tarkoitetun määrän leikkauksen sen vuoksi, että se merkitsee konfliktien ehkäisemiseen osoitettavien määrärahojen korottamista.

Virrankoski
Arvoisa puhemies, rouva Dührkop Dührkop on valmistellut perusteellisen mietinnön, siitä parhaat kiitokset. Haluaisin pysähtyä tarkemmin kohtiin 13 ja 14. Niissä puututaan maatalouden ympäristötukeen, varhaiseläkkeisiin ja metsitykseen.
Ensinnäkin haluaisin huomauttaa, että Euroopan unionin yhteisöpolitiikkaa ja rahoitusta ei tulisi laajentaa varsinaiseen metsätalouteen. Vain metsitys, joka koskee viljelysmaan poistamista maatalouskäytöstä, voinee kuulua Euroopan unionin toimialaan, samoin toimet, jotka pyrkivät estämään eroosiota ja aavikoitumista. Erityisesti kohta 14 puuttuu harjoitettavaan maatalouspolitiikkaan. Se katsoo, että maataloutta koskevat vaatimukset ovat liian epämääräisiä ja ei-sitovia. Samalla se pyytää komissiota tekemään erityisiä ehdotuksia kestävän maatalouden edistämiseksi esimerkiksi kehittämällä hyviä maatalouskäytäntöjä koskevia sääntöjä ja toiminnallisia ympäristö- ja tuotantostandardeja.
Mielestäni kohta 14 luottaa liiaksi hallintoon ja byrokratiaan, jopa aluetasolle ulottuviin määräyksiin. On muistettava, että Euroopan unioni on 370 miljoonan asukkaan yhteisö. On mahdotonta ajatella, että komissiolla olisi edes kykyä laatia hyviä maatalouskäytäntöjä Euroopan jokaiseen kolkkaan. Sama koskee myös pikkutarkkoja standardeja. Esimerkiksi oman maani osalta komissio on tänä keväänä muuttanut monta kertaa viimeistä kylvöpäivää. Miksi komissio yrittää päättää tällaisesta yksityiskohdasta? Jäsenmaassa on vuosisatoja harjoitettu maataloutta. Kyllä siellä tiedetään, koska maahan voi kylvää ja koska ei.
Yhteisen maatalouspolitiikan perusedellytys on subsidiariteettiperiaatteen kunnioittaminen. Vastuu maataloudesta kuuluu paitsi Euroopan unionille myös jäsenmaille. Tähän saakka maatalouden ympäristönsuojelua ja muita liitännäistoimia on hoidettu jäsenmaan ja Euroopan unionin välisin sopimuksin, joiden kustannuksiin kumpikin osapuoli osallistuu. Käytännön toimeenpano ja valvonta on pääosin jäsenmaan vastuulla. Tämä on toiminut hyvin, koska jäsenmaalla on ollut sekä toiminnallista että taloudellista vastuuta. Toivon, että nämä subsidiariteettikysymykset ratkaistaan myönteisesti seuraavan CAP-reformin yhteydessä Agenda 2000 -ohjelmasta päätettäessä.

Mulder
Arvoisa puhemies, haluaisin paneutua yhteen rouva Dührkop Dührkopin erittäin mielenkiintoisen mietinnön näkökohtaan, joka käsittelee eläintautien torjuntaa. Olemme kuluneiden vuosien aikana havainneet, että se vaatii hyvin paljon varoja Euroopan unionin talousarviosta, olemme nähneet sen BSE: n tapauksessa ja etenkin sikaruton tapauksessa. Millainen on tilanne tällä hetkellä tarttuvan taudin puhjetessa? Tämänhetkinen tilanne on se, että asianomainen jäsenvaltio kantaa 50 % kustannuksista ja Euroopan unionin talousarvio toiset 50 %. Kehitys on tällä hetkellä sellainen, että tietyissä jäsenvaltioissa, eikä minun tarvitse mainita kuin yksi maa, minulle melkoisen läheinen Alankomaat, siellä on niin, että ne kansalliset 50 % tulevat Alankomaiden maatalousyrittäjien kannettavaksi. Suuri ongelma on se, että muissa maissa asia ei ole vielä läheskään näin. Eikö vain komissiokin ole sitä mieltä, että tässä tapauksessa saattaisi olla kysymys kilpailun vääristymisestä? Olisiko mahdollista, että komissio voisi lyhyen määräajan kuluessa - kysyin samaa jo kerran toukokuussa - ottaa arvioitaviksi kaikki Euroopan unionin jäsenvaltioiden tämänhetkiset eläintautien torjuntasuunnitelmat.
Mitä tulee rouva Dührkop Dührkopin ehdotukseen tutkia, onko mahdollista perustaa EU-tasolla sen varalle vakuutuskassa, olen sitä mieltä, että asiaa varmasti kannattaa harkita, mutta ennen kuin voimme tarttua asiaan, täytyy vielä keskustella monista yksityiskohdista.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, komissio on tyytyväinen siihen, että Euroopan parlamentti vaikuttaa hyväksyvän EMOTR-Tukiosastolle ehdotetun kokonaismäärän ja että vallitsee suuri yksimielisyys siitä, kuinka määrä olisi jaettava eri sektoreiden välillä. Tämän budjetin kuri on ilmeinen ei ainoastaan siinä, että sen kasvuaste on pidetty nollassa, vaan myös ponnisteluissa, joita on tehty sellaisen ylibudjetoinnin vähentämiseksi, jota on tehty menneisyydessä tiettyjen budjettikohtien kohdalla.
Mitä tulee ehdotettuun varauksen luomiseen EMOTR-Tukiosastoon, minun on sanottava, että komissio ei ymmärrä, kuinka varauksen luominen muuttamatta talousarvion kokonaismäärää edistää yhteistä tavoitettamme eli tiukkaa budjettia. Komissio vastustaa kaikkien kohtien lineaarista leikkausta varauksen täyttämiseksi.
Jos budjettivallan käyttäjä haluaa kuitenkin tehdä niin, komissio voi suostua käsittelemään noin 250 miljoonaa euroa " alustavina varauksina" ja merkitä ne varaukseen budjettikohtaan B0-40. Nämä varaukset voidaan ottaa viidestä budjettikohdasta, jotka joko jäivät jatkuvasti osittain käyttämättä ajanjaksona 1994-1997 tai joiden osalta menot eivät ole varmoja, kuten taistelu eläintautien puhkeamista vastaan. Varausten vähentäminen valvonta- ja ehkäisytoimista 3 miljoonalla ja niiden merkitseminen budjettikohtaan B0-40 tuntuu epäloogiselta. Komissio ei kykenisi suorittamaan arviointia liitännäistoimista, jota parlamentti on toivonut ja joihin komissio on sitoutunut, jos parlamentti peruu varaukset.
Mitä tulee siihen, että budjettikohtaan B0-40 siirrettäisiin vielä 17 miljoonaa euroa, jotka olisi saatu budjettikohtien lineaarisella leikkauksella, komissio ei pidä toimenpidettä hyödyllisenä. Alustavassa talousarvioesityksessään komissio on sitoutunut esittämään uusia toimia petosten torjumiseksi ja ehkäisemiseksi, jos mahdollista, oikaisukirjelmän muodossa.
Tulevaisuudessa maataloutta koskeva oikaisukirjelmä syksyllä on ratkaiseva askel EMOTR-Tukiosaston budjettimenettelyssä. Kuten menneisyydessäkin se mahdollistaa sen, että viimeisin kehitys tuotannossa ja markkinoilla otetaan huomioon. Tässä mielessä tähänastinen kehitys ei johda meitä tässä vaiheessa odottamaan säästöjä vuoden 1999 alustavaan talousarvioesitykseen ehdotetusta määrästä. Oikaisukirjelmä tulee myös olemaan oikea tilaisuus alustavan talousarvioesityksen ajan tasalle saattamiseen lainsäädännöllisten päätösten valossa, mukaan lukien päätökset hintapaketista, markkinauudistuksista ja luultavasti maatalouden valuuttajärjestelmän mukauttamisesta euron käyttöönoton jälkeen.
Mitä tulee kalastussopimuksiin, komissio voi nyt uusia arvioita noudattaen hyväksyä kaksi muutosta alustavaan talousarvioesitykseen, jos budjettivallan käyttäjä voi olla niistä yhtä mieltä. Ensimmäinen on 0, 5 miljoonan euron siirto budjettikohdasta B7-8000 varaukseen, joka liittyy Gambian kanssa tehtävään sopimukseen, jota hyvin todennäköisesti ei allekirjoiteta vuonna 1998 ja joka ei siten ole voimassa vuoden 1999 alussa. Toinen on jopa 7 miljoonan euron vähennys varaukseen, joka on tarkoitettu uusille sopimuksille, ja tämä johtuu siitä, että hyvin todennäköisesti lähitulevaisuudessa ei ole mahdollista solmia Venäjän kanssa uutta sopimusta, jota varten sellainen summa oli ennakoitu varaukseen. Myöhemmässä vaiheessa komissio kuitenkin esittää ajan tasalle saatettuja arviointeja ja esittää vastaavia muutoksia ehdotuksiin uusiksi sopimuksiksi. Kuten kolmen toimielimen välisessä kokouksessa maaliskuussa 1998 sovittiin, varauksen ja budjettikohdan välinen lopullinen jako olisi päätettävä oikaisukirjelmässä, jonka komissio lähettää budjettivallan käyttäjälle lokakuun lopussa.
Lopuksi mitä tulee yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan rahoittamiseen, kun otetaan huomioon budjettikohta hätätoimenpiteistä (B8-015), vuoden 1999 alustavassa talousarvioesityksessä ehdotettuja määrärahoja on korotettu vuoden 1998 alkukuukausina tapahtuneen suhteellisen nopean toimeenpanon valossa. Komissio voisi kuitenkin hyväksyä tietyn alaspäin tapahtuvan tarkistuksen varattuun summaan, kuten Euroopan parlamentin ehdottaman 2 miljoonaa euroa, ja korottaa esimerkiksi konfliktien ehkäisemistä ja rauhanprosessien tukemista koskevaa budjettikohtaa (B8-013).
Vähäpätöiset muutokset nimikkeistössä eivät ole mikään ongelma komissiolle. Jos joistakin budjettikohdista ei kuitenkaan päästä yhteisymmärrykseen, komissio ehdottaa palaamista joko vuoden 1998 budjettikeskusteluissa sovittuun nimikkeistöön tai toimielinten välisessä sopimuksessa sovittuun nimikkeistöön.

Dührkop Dührkop
Arvoisa komissaari, haluan tehdä ehdottoman selväksi sen, että tässä päätöslauselmassa ei ehdoteta minkäänlaista varausta tukitoimiin. Olen sanonut erittäin selvästi, että esittelijä olisi toivonut paljon erityisempiä varauksia kokonaisvarauksen sijasta. Kokonaisvarauksesta, josta on lopuksi päätetty, on päätetty yhdessä maataloutta käsittelevän valiokunnan kanssa. Jos te luette tarkasti, mietinnössä lukee " väliaikaisesti lineaarinen" . Parlamentti on ilmoittanut selvästi tilapäisen neuvottelumenettelyn vuosien aikana, että se vastustaa lineaarisia leikkauksia. Toistaiseksi ja siihen asti, kun näemme oikaisukirjelmästä, missä todelliset tarpeet ovat, sanomme mieluummin "väliaikaisesti lineaarinen" .
Kalastussopimusten osalta haluan sanoa, arvoisa komissaari, että te tiedätte yhtä hyvin kuin minäkin, että paitsi Venäjän kanssa tehtävällä sopimuksella myös joillakin muilla sopimuksilla on vain vähän mahdollisuuksia päästä vuoden 1999 talousarvioon. Tämä nähdään syksymmällä samoin kuin maatalousmenotkin, kun tarkastellaan talousarvioon tehtyä oikaisua.

Pinheiro
Kiitoksia, rouva Dührkop, antamistamme selvennyksistä ja tarkennuksista, jotka luonnollisestikin otan huomioon. Olen kuitenkin silloin tällöin mukana eräistä kalastussopimuksista käytävissä neuvotteluissa ainakin taustalla, ja niiden osalta on äärimmäisen vaikeaa antaa tarkkoja ennusteita. Mainitsen esimerkin: Etelä-Afrikan kanssa solmittava kalastussopimus. Se tuntui viime vuonna mahdottomalta, mutta neuvottelut käynnistyivät tänä vuonna, ja kaikesta huolimatta on toivoa siitä, että se voidaan allekirjoittaa tämän vuoden loppuun mennessä.
Toivoa siis on, mutta siinä kaikki! Sillä asia riippuu paljon enemmän Etelä-Afrikan kuin yhteisön viranomaisista. Sen vuoksi meidän on suhtauduttava näihin asioihin melko varovaisesti ja hyväksyttävä se, että niihin saattaa liittyä tiettyä epävarmuutta. Tahdoin selventää tätä asiaa ja todeta, että ymmärrän sen vuoksi sekä kollegani että teidän ja teidän kollegoidenne vaikeuksia vaatiessanne talousarviolta kurinalaisuutta ja joutuessanne samanaikaisesti kohtaamaan epävakauden, jonka kanssa on tultava toimeen.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Pinheiro.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Myynninvalvontajärjestelmät
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Garoscin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0230/98) komission kertomuksesta jäsenvaltioiden myynninvalvontajärjestelmistä (KOM(96)0245 - C4-0589/96).

Garosci
Arvoisa puhemies, tämä on ensimmäinen puheenvuoro, jonka esitän uudelta paikaltani tässä parlamentissa, lopultakin keskustasta.
Kesäkuun 30. päivä vuonna 1999 - aloittakaamme hyvästä uutisesta - saattaa olla viimeinen päivä, jona yhdestä jäsenvaltiosta toiseen matkustavalla on mahdollisuus ostaa verottomasti niin kutsutuista verovapaista myymälöistä paikallisia tuotteita, käsitöitä, ylellisyystuotteita, alkoholia ja tupakkaa. Käytännön päättyminen muuttaa merkittävää ilmiötä, joka jo viidenkymmenen vuoden ajan on liittynyt eurooppalaisten matkailuun. Sen poistaminen on kuitenkin suora seuraus yhtenäismarkkinoiden luomisesta tammikuun 1. päivänä 1993. Neuvosto on ottanut huomioon alan sosioekonomisen merkityksen ja myöntänyt tammikuun 1. päivästä 1993 kesäkuun 30. päivään kestävän erityisen siirtymäkauden mahdollistaakseen alan asteittaisen luopumisen verovapausjärjestelmästä. Neuvosto on niin ikään sallinut verovapaan myynnin kahdessa Kanaalin alittavan tunnelin terminaalissa siirtymäkauden aikana ja korottanut kolmansista maista tulevien matkustajien arvorajoitusta 175 ecuun ja määrännyt yhteisön sisäisen myynnin arvorajoitukseksi 90 ecua. Neuvosto on ottanut huomioon yhteisön rajavalvonnan puuttumisen ja määrittänyt tämän mietinnön aiheena olevalle verovapaan myynnin valvonnalle vähimmäisstandardin.
Komission olisi pitänyt esitellä neuvostolle viimeistään vuonna 1994 tämän siirtymäkauden järjestelmän toimintaa ja siihen liittyviä myynninvalvontajärjestelmiä koskeva kertomus. Tällainen kertomus laadittiin vasta vuonna 1996 ja nyt, vain vähän yli vuotta ennen siirtymäkauden loppua, parlamentilta on pyydetty kannanottoa komission kertomuksesta ja siten epäsuorasti verovapaan myynnin tulevaisuudesta.
Ensimmäinen lentoasema, jolla oli verovapaita myyntipisteitä, avattiin Irlannin Shannonissa vuonna 1947. Voidaksemme saada kuvan tämän verovapaata myyntiä harjoittavan aseman kehityksestä on todettava, että ensimmäisistä kolmestatoista matkustajasta vuonna 1945 päästiin vuonna 1977 kymmenen miljoonan dollarin liikevaihtoon. Shannonin malli levisi nopeasti koko Eurooppaan, ja siitä lähtien kaikki suuret lentoasemat ottivat käyttöön verovapaan myynnin järjestelmän. Lentokoneiden esimerkkiä seuraten myös lauttaliikenteessä alettiin harjoittaa verotonta myyntiä, erityisesti pienissä lauttayhtiöissä, ja vielä nykyäänkin tämä myynti kattaa merkittävän osan niiden käyttökustannuksista. Tällä hetkellä myynti koskee Euroopan unionissa pääasiassa kolmea myyntikanavaa - lentoasemia, laivoja ja lentokoneita - ja sen liikevaihto vuonna 1996 oli 7 miljardia dollaria.
Vuonna 1991 komissio ilmaisi aikomuksensa laatia verovapaan myynnin lopettamisen sosioekonomisia seurauksia koskevan tutkimuksen. Valitettavasti tällaista kertomusta ei koskaan laadittu, ja tällä hetkellä alan todellisesta merkityksestä on saatavissa tietoa vain alan itse tuottamista selvityksistä sekä Euroopan parlamentin tutkimuksesta. Sisämarkkinoiden luominen 1. tammikuuta 1993 ja siihen liittyvä yhteisön rajojen häviäminen edellyttivät myynninvalvontajärjestelmää, jolla varmistetaan vapautusten noudattaminen. Verovapaata myyntiä harjoittava - ja tässä tulemme mietinnön keskeiseen aiheeseen - huomaa joutuvansa pyrkimään yhtä aikaa kahteen tavoitteeseen, myynnin lisäämiseen ja samalla sen valvomiseen, että myynti ei ylitä vahvistettuja rajoja.
Komission arvion mukaan liikkeenharjoittajat eivät noudata neuvoston vuonna 1992 vahvistamia suuntaviivoja kovinkaan tyydyttävästi. Useimmiten liikkeenharjoittajat eivät ole käyttäneet järjestelmiä, joiden avulla ostokset voidaan laskea. Myöskään sellaisia järjestelmiä ei ole otettu käyttöön, joiden avulla voidaan laskea, kuinka paljon matkustajat voivat vielä ostaa verovapaita tuotteita. Kaiken lisäksi lentokoneissa tehtävien kauppojen valvontaa ei ole koordinoitu. Verovapaan myymälän myyjällä ei ole kaupantekohetkellä käytettävissään kaikkea matkustajaa koskevaa tietoa. Tämä johtuu valvontajärjestelmän puutteista, mutta samalla tilannetta voidaan perustella sillä, että tehokas ja koordinoitu valvonta eri liikennevälineiden välillä ja matkan eri vaiheissa olisi aiheuttanut liikkeenharjoittajalle huomattavia kuluja.
Liikkeenharjoittajiin kohdistuva valvonta on vain liikkeestä vastaavan valvontaa ja sillä varmistetaan vain se, että tavarat kirjataan, ennen kuin ne lähtevät varastolta tai verovapaalta alueelta. Havaitut puutteet johtuvat todennäköisesti siitä, että jäsenvaltioilla ei ole ollut aikaa järjestää ja koordinoida näitä järjestelmiä eikä sijoittaa niihin.
30.kesäkuuta 1999 päättyvä siirtymäkausi olisi voinut tarjota mahdollisuuden ottaa huomioon alan tarpeet ja mahdollistaa välttämättömät, asteittaiset muutokset, mutta verovapaata myyntiä harjoittava ala ei vuodesta 1991 tähän päivään mennessä ole pyrkinyt välttämättömään kaupan muuttamiseen, joka olisi ollut hyödyllistä valmistauduttaessa verovapaan myynnin loppumiseen kesäkuun 30. päivänä 1999. Lisäksi on otettava huomioon tasaveroisuus perinteistä kauppaa harjoittavien kauppiaiden kanssa. Vaikka myynti vähenisikin, lentoliikenteen kehitys korvaisi alussa mahdollisesti tapahtuvan vähenemisen. Lisäksi verovapaan myynnin loppuminen ei merkitse itse myymälöiden sulkemista, vaan ainoastaan verovapauden poistumista yhteisön sisällä tehtävien matkojen osalta. Eräs merkittävä seikka on se, että verovapaiden myymälöiden ja kaupungeissa käytävän kaupan käytännön olosuhteita on vaikea verrata keskenään.Toimivien sisämarkkinoiden rakentaminen edellyttää, on se sitten miellyttävää tai ei, yhteisön sisäisen verovapaan myynnin loppumista. Verovapaiden myymälöiden tapaus tuo kuitenkin esiin sosioekonomisia ongelmia, joita parlamentti ei voi jättää huomiotta. Ala työllistää suoraan noin 140 000 henkilöä, ja verovapauden poistaminen vaarantaa monet näistä työpaikoista; työllisyyteen liittyvän riskin lisäksi verovapaan myynnin loppumisen seurauksena ovat matkailualaan kohdistuvat kielteiset vaikutukset, erityisesti joillain syrjäisillä alueilla.
Lisäksi verovapaan myynnin poistaminen vaarantaa liikennöintialan vapauttamiskehityksen, erityisesti pienten ja keskisuurten toimijoiden osalta. Tästä on seurauksena yritysten pyrkimys kustannussäästöihin, jotka saattavat jopa vaarantaa liikenteen turvallisuuden.
Näistä syistä luotamme lujasti tarkistukseen, joka velvoittaa komissiota käyttämään alueellisia rahastoja. Ymmärrämme, että päätös verovapaan myynnin lopettamisesta on lopullinen lukuun ottamatta uusia yksimielisiä poliittisia arvioita, ja yhdymme komission arvioon siitä, että valvonta ei toimi tyydyttävästi. Ajatus käyttää verovapaan myynnin järjestelmää euron käyttöönottoon asti on merkittävä. Kesäkuun 30. päiväksi 1999 asetettua määräaikaa silmällä pitäen velvollisuutemme on siis tarjota liikkeenharjoittajille välineitä ja keinoja valvonnan parantamiseksi ja tarjota verovapaalle verkostolle mahdollisuus vähitellen muuttua tavallisiksi myymälöiksi.
Pidämme siis keskeisenä toista esittämääni tarkistusta - tarkistuksia on vain kaksi - joka mahdollistaa niille, jotka matkustavat unionin ulkopuolelle mutta tekevät välilaskun, verottomien ostosten tekemisen jo lähtöpaikassa.

Metten
Arvoisa puhemies, jokainen joka lentää säännöllisesti, tietää, että verovapaan myynnin sääntöjen valvonta on olematonta tai ainakin vuotavaa kuin seula. Kuka tahansa, joka on lentoasemalla ostanut suurimman sallitun verovapaan määrän alkoholia tai savukkeita, saa lentokoneessa vaivatta taas uuden erän. Jos ostaa tavaroita yli sallitun verovapaan hinnan, huomaa, ettei sittenkään maksanut alv: tä, koska liikkeenharjoittaja otti sen omaan laskuunsa.
Nämä ongelmat ovat jo yhtä vanhoja kuin verovapaa myynti itse. On paljonpuhuvaa, ettei niitä vieläkään ole ratkaistu. Verovapaa myynti tosin häviää Euroopan yhteisön sisältä tarkalleen vuoden kuluttua tästä päivästä, mutta unionin ulkopuolisilla matkoilla se jää yhä voimaan. Kontrolloimaton kaksinkertainen verovapaa myynti jää sen myötä siis yhä ongelmaksi, ja siitä tässä mietinnössä puhutaan.
Puolueryhmäni on esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että on vihdoin saatava aikaan tehokas valvonta, ja kannattaa hänen suosituksiaan, jotka ovat yllättävän yksinkertaisesti sovellettavissa. Puolueryhmäni mielestä on oikein, että Garoscin mietintö koskee ainoastaan verovapaan myynnin valvontaa, josta Euroopan komissio muuten taas teki melkoisen vanhentuneen kertomuksen. Mielestämme ei ollut oikein asettaa, kuten alkuperäisessä kertomuksessa yritettiin tehdä, Ecofin-neuvoston joulukuussa 1991 tekemä päätös yhteisön sisäisen verovapaan myynnin lopettamisesta uudelleen keskustelun aiheeksi. Tietysti meitäkin koskettaa verovapaiden myymälöiden työllisyys, mutta ensinnäkin kuluttajain hankinnat siirtyvät toisiin myymälöihin, joissa ne luovat työllisyyttä, ja toiseksi hallitukset voivat alentaa näiden kasvavien verotulojen ansiosta muita veroja tai tehdä ylimääräisiä menoja, jotka saavat aikaan uutta työllisyyttä. Sillä vaikka verovapaa myynti onkin tietysti kuluttajan mieleen, se ei ole ilmaista. Se on lentämisen tukea, joka koituu etupäässä parempiosaisen, usein matkustavan hyväksi, mutta jonka kaikki kansalaiset maksavat. Se on siis sosiaalisesti taannuttava avustus. Se tukee kaikkein saastuttavinta kuljetustapaa, joka taas syrjii ympäristöystävällisempiä kuljetustapoja, jotka eivät pääse tästä suosionosoituksesta osallisiksi. Se on avustus, joka asettaa lentoasemien liikkeet etuasemaan verrattuna kaupunkien ja kylien tavallisiin liikkeisiin, jotka joutuvat normaalisti maksamaan alv: n ja valmisteverot. Se tukee etenkin alkoholia ja tupakkaa, sillä niiden kohdalla verovapaus todella selvästi tuntuu, tuotteita, joita me itse tuskin ryhtyisimme ensimmäiseksi tukemaan, jos saisimme vapaasti valita.
Jos nyt tarkastelemme sitä, niin kuin itse olen tehnyt, kuka nyt varsinaisesti hyötyy maksamattomasta verosta, niin osoittautuu, että ainoastaan kolmannes tulee kuluttajan hyödyksi ja kaksi kolmannesta jää liikkeenharjoittajalle. Se että verovapaat myymälät tuottavat myynnillään valtavat voittoprosentit, selittää ne valtavat kampanjat ja sen jättimäisen paineen, jonka kohteeksi me parlamentaarikkoina joudumme. Mutta edellä mainitsemieni syiden perusteella emme tule antamaan tälle paineelle periksi. Siksi tuemmekin Garoscin mietintöä sen nykyisessä muodossa.

Lulling
Arvoisa puhemies, en ole tietenkään samaa mieltä edellisen puhujan kanssa, joka näki tyypillisenä sosialistina ainoastaan verovapaan myynnin huonot puolet. Minä kuulun pikemminkin niihin, jotka puolustavat kiivaasti verovapaiden myymälöiden säilyttämistä lentoasemilla ja laivoilla, myös Euroopan unionin sisällä matkustaville henkilöille, joilla on oltava mahdollisuus ostaa verovapaasti tavanomaisia tuotteita, käsitöitä ja muitakin tuotteita. Tämän on kuitenkin määrä loppua 30. kesäkuuta 1999. Tiedän, että periaatteilla voi ratsastaa. Voidaan kiistellä siitä, ovatko yhtenäismarkkinat yhteen sopimattomat verovapaan myynnin kanssa. Komissio ja erityisesti komissaari Monti ratsastavat tällä periaatteella; hän hylkäsi määräajan siirtämisen vielä kerran, esimerkiksi ajankohtaan 1.1.2002, kuten esittelijämme herra Garosci esitti kompromissinhaluisesti. Se on nimittäin se ajankohta, jolloin meillä tulee olemaan setelit ja kolikot taskuissamme euroina.
En puolusta verovapaata myyntiä sen vuoksi, että haluaisin helpottaa ostokykyisten johtajien luksustavaroiden ostamista työmatkoilla. En kuitenkaan voi olla välittämättä tässä ja nyt siitä, että Euroopan unionissa on 18 miljoonaa työtöntä ja että verovapaan myynnin lopettaminen lentoasemilta ja laivoilta vaarantaa kymmeniätuhansia työpaikkoja, puhumattakaan lentoihin kohdistuvista seurauksista. Eikö olekin järjetöntä, että pidämme suurimittaisia työllisyyskokouksia, luomme toimintasuunnitelmia työpaikkojen säilyttämiseksi ja aikaansaamiseksi ja että samalla saatamme periaatteilla ratsastamalla vaaraan enemmän työpaikkoja kuin sellaisilla ohjelmilla voitaisiin säilyttää tai luoda? Tiedän myös senkin, että politiikka on tavoiteltavista asioista koostuvaa taidetta. Siksi voin vain pahoitella sitä, että esittelijä Garoscin hyvät aikeet, esittelijän, jota haluan kiittää sydämellisesti ja joka haluaa pelastaa verovapaan myynnin, joutuivat sellaisen menettelytavan uhriksi, jossa kaikki hänen hyvät ehdotuksensa lakaistiin syrjään, jotta hänen mietinnössään rajoituttaisiin tiukasti myynninvalvontajärjestelmiin.
Olin mukana laatimassa kahta tarkistusta, joilla pyritään vaikuttamaan vähintään siihen, että emme nosta ainoastaan kaivon kantta, kun lapsi on pudonnut kaivoon, eli kun työpaikat on menetetty verovapaan myynnin loputtua, vaan että suunnittelemme jo nyt tukitoimenpiteitä alakohtaisten ja alueellisten tukien myöntämiseksi niille aloille ja alueille, jotka tulevat eniten kärsimään verovapaan myynnin lakkauttamisesta. Haluamme varmistaa sen, että tähänkin annetaan yhteisön varoja. Toivon myös, että parlamentti hyväksyy sen ehdotuksemme, että Euroopan unionin satamista ja lentokentiltä matkustavat henkilöt saavat sittenkin ostaa verovapaasti, jos heidän on vaihdettava liikennevälinettä yhteisön alueella ja vaikka heidän lopullinen määränpäänsä onkin unionin ulkopuolella. Tämä on erityisen tärkeää myös Luxemburgille, koska voimme tavallisesti matkustaa kolmansiin maihin ainoastaan Frankfurtin, Brysselin, Pariisin ja Amsterdamin kautta, ja toivon...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Boogerd-Quaak
Arvoisa puhemies, tämä herra Garoscin mietintö on eittämättä erittäin kiinnostava. Se on niin kiinnostava etenkin siksi, että jätämme sanomatta sen, minkä oikeastaan olimme aikeissa sanoa, koska talous- ja rahaasioita käsittelevä valiokunta on päättänyt poiketa mietinnössä Euroopan komission kannasta. Mutta jos rupeamme toteuttamaan Garoscin mietinnön eri kohtia, niin kysymys on siitä, kuinka tehokas se sitten enää on, sillä ennen kuin byrokratia on käsitellyt nämä suositukset, verovapaa myynti on varmaankin jo lopetettu. Tämä on joka tapauksessa tämänhetkinen arviointini.
Arvelen kuitenkin, että parlamentti on tehnyt viisaan päätöksen. Parlamentti ei ole antanut houkutella itseään ansaan antamaan lausuntoa ongelmasta, jonka ratkaisu joka tapauksessa on Euroopan komission käsissä. Kysymys on sitten siitä, minkä ajan kuluessa verovapaa myynti on voitava lopettaa.
Ilman muuta olemme teoriassa keskenämme yhtä mieltä siitä, että verovapaa myynti on voitava lopettaa, mutta toisaalta on niin, että Euroopan unioni ja neuvosto etualalla ja Euroopan komissio taustalla ovat jättäneet ratkaisematta useita veroongelmia. Yhteisöllä oli toki oikeus toivoa, että vero-ongelmat olisi tähän mennessä jo saatu ratkaistuksi.
Toinen kysymys on esimerkiksi se, kuinka tämä lopetettu verovapaan myynnin järjestelmä alkaa vaikuttaa esimerkiksi Euroopan talouspuolella. Jos Euroopan kansalaiset matkustavat Amsterdamista Sveitsiin tai Pariisista Norjaan, se on varmasti toista kuin jos he matkustaisivat suoraan Ruotsiin. Minulla on siten tunne, että meillä on tässä ongelma, jonka keskinäisessä ratkaisussa emme menettele oikein, koska kiirehdimme toisaalta sellaisten asioiden edelle, joita emme vielä ole ratkaisseet. Sen tähden haluan pyytää Euroopan komissiota tarkastelemaan tätä ongelmaa vielä kerran joka puolelta perin pohjin ja paneutumaan etenkin sen kiistattomiin seurauksiin eikä ainoastaan tämän mietinnön suosituksiin.

Gallagher
Arvoisa puhemies, myönnän, että Garoscin mietinnön pääsisältö liittyy yleiseen tarpeeseen tiukentaa sääntöjä, joilla määrätään verovapaiden tuotteiden ostamisesta lentoasemilla Euroopan unionin rajojen sisällä. Tähän aikaan on kuitenkin vaikeata keskustella sellaisesta aiheesta viittaamatta laajempaan tarpeeseen säilyttää verovapaa myynti Euroopassa vuoden 1999 jälkeen.
Ymmärrän, että virasta lähtevä Ecofin-neuvoston puheenjohtaja kuvasi tätä keskustelua poliittisen toimintaohjelman tunnepitoisimmaksi, ja uskon, että useimmat ihmiset olisivat siitä samaa mieltä. Verovapaan myynnin poistaminen on erittäin taantuva toimi siinä valossa, että verovapaa myynti nauttii niin laajaa kannatusta Euroopan kansalaisten keskuudessa. Se on kuluttajaystävällinen käytäntö ja nauttii siis laajaa yleisön kannatusta. Itse asiassa aikana, jolloin monet ihmiset tyytyvät siihen, että he tuntevat olevansa vieraantuneita Euroopan unionin toiminnasta, he pitävät käytännöllisesti katsoen mahdottomana, että EU lopettaa tämän käytännön, joka on erittäin suosittu sosiaalisen ostoksilla käynnin muoto monille ihmisille, jotka työskentelevät unionin eri jäsenvaltioissa tai matkustelevat niissä.
Euroopan komissio ei anna periksi tuumaakaan tarpeelle tutkia tarkasti uudelleen verovapaan myynnin poistamisen seurauksia ja sitä vaikutusta, joka sillä on moniin unionin jäsenvaltioihin erityisesti reuna-alueilla. Emme saisi unohtaa, että komissio vakuutti, että tämä tutkimus suoritetaan, ja se on laiminlyönyt tämän sitoumuksen täyttämisen. Komissio ei tee itseään suosituksi tavallisen kansan keskuudessa ottaessaan niin täysin kylmäkiskoisen ja jyrkän asenteen.
3.huhtikuuta parlamentti äänesti ylivoimaisesti sen päätöslauselman puolesta, jossa pyydettiin Euroopan komissiota suorittamaan asiasta sosiaalinen ja taloudellinen tutkimus. Se, että Euroopan komissio kieltäytyy tekemästä sitä, vahvistaa jälleen kerran sitä tosiseikkaa, että komissio on haluton kuuntelemaan Euroopan unionin ainoaa demokraattisesti valittua toimielintä. Ecofin-neuvoston ministerit kokoontuivat 19. toukokuuta, ja vastoin lehdistön arvailuja neuvosto ei tehnyt siitä uutta päätöstä eikä vahvistanut uudelleen sitä, että verovapaa myynti poistettaisiin. Aihe on jälleen Ecofin-neuvoston esityslistalla, kun aihetta koskevat työasiakirjat on valmisteltu. Suhtaudun myönteisesti siihen, että herra Garosci uskoo ja tunnustaa mietinnössään, että verovapaan myynnin poistamiselle on löydettävä vaihtoehtoinen ratkaisu. Hän tekee selkeän ja oikean huomion, että päätös vaarantaisi välittömästi alan, joka työllistää 140 000 ihmistä Euroopassa.Jos verovapaa myynti lopetetaan, seuraukset maalleni Irlannille ovat hyvin vakavat. Työpaikkoja menetettäisiin kaikilla aloilla; hinnat nousisivat sekä lento- että laivaliikenteessä; matkalle lähtemisen kustannukset kallistuisivat; vuoden ympäri Irlannista ja Irlantiin liikennöivän lauttaliikenteen kannattavuus vaarantuisi. Tilanne on hyvin vakava, ja toivoisin, että komissio vähintäänkin ottaa huomioon parlamentin jäsenten näkemykset ja unionin kansalaisten suuren enemmistön toiveet.

Blokland
Arvoisa puhemies, kaikkein ensimmäiseksi esitän kiitokseni sen johdosta, että kollega Garoscin mietintö rajoittuu käsittelemään sille kuuluvaa aihetta: myynninvalvontajärjestelmiä. Talous- ja raha-asioita käsittelevä valiokunta järjesti tätä asiaa varten kuulemistilaisuuden, jonka edunvalvojat valitettavasti ylikansoittivat vedoten verovapaan myynnin säilyttämisen puolesta.
Euroopan komission kertomus ei kierrä totuutta. Valvonta on kaikin puolin puutteellista. Pääsyynä tähän on se, että yksi hallinnollisen tarkastuksen pääperiaatteista tallataan jalkoihin. Liikkeenharjoittajan, joka pyrkii mahdollisimman suureen liikevaihtoon, on samalla valvottava, että hänen asiakkaansa eivät ylitä sallittuja ostorajoja. Siitä on se väistämätön seuraus, että esittelijän ehdottamat parannukset jäävät riittämättömiksi, mikä ei merkitse sitä, että ne eivät ansaitsisi mitä suurinta kiitosta.
Verovapaa myynti matkoilla yhteisön sisäpuolella on ristiriidassa Euroopan yhteismarkkinoiden kanssa. Valvonnan puutteellisuus johtaa vielä laajempaan kilpailun vastaiseen toimintaan. Verovapaan myynnin järjestelmästä huolimatta hintatasoa on yhä edelleen pidettävä korkeana. Kollega Metten viittasi jo tähän. Kuluttaja ei juuri hyödy siitä senkään vuoksi, että normaalien jakeluketjujen ja pienten liikkeenharjoittajien työllisyyttä vähennetään näin keinotekoisesti. Ristikkäinen tukeminen tekee tyhjäksi toivon liikenteen ulkonaisten seurausten sisäisestä käsittelystä. Meidän on myös ajateltava ympäristöä. Lyhyesti: siinä on kylliksi syitä heittää ehdotetut tarkistukset roskakoriin.

García Arias
Arvoisa puhemies, haluan onnitella esittelijää ja sanoa, että vaikka tämän keskustelun olisi muodollisesti pitänyt rajoittua komission kertomukseen jäsenvaltioiden myynninvalvontajärjestelmästä, on ilmeistä, että kaikissa niissä parlamentaarisissa valiokunnissa, joissa siitä on keskusteltu, on käsitelty Euroopan unionin rajojen sisäisen verovapaan myynnin poistamisen taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia. Onko se johtunut siitä, kuten muutamat puhujat ovat sanoneet, että asianomaisella kaupan alalla on käytetty tilaisuutta hyväksi, jotta meille esitettäisiin perusteluja sen taholta kyseistä poistamista vastaan? Vaiko siitä, että kyseinen komission kertomus ja neuvostossa käyty keskustelu ovat saaneet muutamat meistä Euroopan parlamentin jäsenistä pohtimaan yksityiskohtaisemmin ja kiinnostuneina ja - miksei - huolestuneina tämän poistamisen mahdollisia kielteisiä vaikutuksia? On olemassa päteviä perusteluja niin tämän toimen puolesta kuin sitä vastaankin.
Mielestäni liikennevaliokunnan meille esittämät johtopäätökset tukevat sitä, että komission olisi tarpeellista laatia syvällisempi tutkimus asiasta ja erityisesti niistä vaikutuksista, joita tällaisen myynnin poistamisella voi olla liikenneinfrastruktuurien rahoitukseen ja hallintaan, sekä kuluttajille mahdollisesta liikennepalveluhintojen kohoamisen uhasta lentohintojen kohoamisen takia.
Arvoisa puhemies, en pysty ottamaan niin voimakkaasti kantaa kuin jotkut parlamentin jäsenet ovat pystyneet. Haluaisin nähdä asiasta yksityiskohtaisemman tutkimuksen, jota ei pyydä ala vaan muutamat jäsenvaltioiden edustajat. Poistaisin lisäksi joitakin niistä syytöksistä, jotka liittyvät joidenkin jäsenten tai joidenkin jäsenvaltioiden sopimattomaan asenteeseen. Haluaisin, että välttäisimme tämäntyyppistä keskustelua. Ainakaan minulla ei ole ollut tilaisuutta eikä aikomusta puhua kenenkään asianomaisen edunvalvojien edustajan kanssa.
Joka tapauksessa, arvoisa puhemies, komission kertomuksessa kylläkin sanotaan, että myyntitasojen osalta on olemassa vakavia ongelmia ennen kaikkea lentoasemilla ja lentokoneissa. Olen täysin yhtä mieltä siitä, että meidän on tuettava kaikkia niitä toimia, jotka vahvistavat Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden sääntöjen noudattamista, jottei tällä alalla tapahtuisi väärinkäytöksiä.

Ilaskivi
Arvoisa puhemies, olemme saaneet käsiteltäväksemme kysymyksen siitä, kuinka verovapaan järjestelmän kontrolli toimii. Talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on päättänyt äänestyksen jälkeen, ettei se eikä näin ollen itse parlamenttikaan, ota kantaa itse pääasiaan. Se on kysymys verovapaan myynnin mahdollisesta jatkamisesta, joka kiinnostaa tavallista kansalaista.
Haluaisin esittää kaksi reunahuomautusta. Ensinnäkin lopettamista koskeva päätös on vuodelta 1991. Tällöin muun muassa Suomi ja Ruotsi eivät olleet Euroopan unionin jäseniä. Kuitenkin niiden laivaliikenteelle, osin myös lentoliikenteelle, verovapaudella on ollut aivan oleellinen merkitys. Meren eristämä Suomi on rakentanut sen avulla kohtuullisin maksuin ylitettävän sillan Manner-Eurooppaan. Verovapauden lopettaminen katkaisee tämän yhteyden.
Toiseksi, lopettaminen aiheuttaa työttömyyttä. Koko unionin osalta 140 000 ja Suomen osalta 13 000 henkilöä menettää työpaikkansa. Tämä on jyrkässä ristiriidassa niiden julistusten kanssa, joiden mukaan Euroopan unionin tulisi kohdistaa vakavaa huomiota nimenomaan työttömyyden torjuntaan. Yksi käsi ei tiedä mitä toinen tekee. Sitä paitsi, vaikka verovapaus poistuu ja tilanne muka harmonisoituu, alkoholin ja tupakan korkea ja epäharmoninen verotus Pohjoismaissa jatkuu.
Ketkä hyötyvät? Komissio ja Ecofin saattavat saada kyseenalaisen arvovaltavoiton. Hyötyjiin kuuluu myös Euroopan unionin ulkopuolinen Viro. Helsingin ja Tukholman väliset laivat voivat säilyttää verovapauden poiketessaan tulevaisuudessa Tallinnassa. Mutta kuinka korkeat ovat satamamaksut, joita Tallinna tällöin perii? Asiaa ei ole ajateltu kaikilta puolilta, kiitos jääräpäisen komission ja hampaattoman Ecofinin.

Donnay
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, samaan aikaan, kun työttömyys on edelleen kaikkien maidemme suurin huolenaihe, en ole lainkaan varma, niin kuin tutkimusasioista vastaavan parlamentin pääosaston tutkimuksessa sitä paitsi muistutetaan, onko työttömyyttä viisasta lisätä lähitulevaisuudessa, jonka jotkut haluavat omistaa verovapaalle kaupalle.
Tutkimuksesta puheen ollen, haluaisin myös palauttaa mieliin, ettei komissio ole pitänyt kiinni sitoumuksistaan eikä ottanut huomioon rouva Scrivenerin aikoinaan pitämää puhetta. Aikaa on kulunut silloisten ja nykyisten sitoumusten välillä, eikä mitään ole tehty. Palauttakaamme mieliin myös se, ettei komissio ole katsonut tarpeelliseksi vastata 17. maaliskuuta 1998 pidetyn liikenneasioista vastaavan neuvoston vaatimukseen eikä Euroopan parlamentin 3. huhtikuuta antamaan päätöslauselmaan. Komission ehdotuksessa, joka esitettiin Ecofin-neuvostossa 19. toukokuuta, ei myöskään täytetä tyydyttävällä tavalla sen vuonna 1991 antamaa lupausta eikä parlamentin vaatimusta, joka toistettiin 3. huhtikuuta annetussa parlamentin päätöslauselmassa ja joka hyväksyttiin hyvin suurella enemmistöllä.
Meidän on siis jälleen kerran muistutettava, ettei kaavailtua verovapaan kaupan päättymistä voida toteuttaa, ellei tiettyjä hyvin tarkkoja ehtoja täytetä etukäteen, sillä uhalla - jos sitä ei pystyttäisi välttämään - että asianomaiset alueet joutuisivat kärsimään työpaikkojen kannalta hyvin vakavista seurauksista. Näin ollen, hyvät kollegani, vaikka komissio on tunnustanut myynninvalvontajärjestelmiä koskevan kertomuksensa 19 kohdassa sen, että verovapaalla myynnillä voidaan tietyssä määrin rahoittaa lentoasemien infrastruktuureja, mikä mahdollistaa lentokenttäverojen supistamisen minimiin ja edistää näin matkailuelinkeinoa, se tyytyy täysin luonnollisesti, ja erityisesti syrjäisten alueiden osalta, jotka kärsivät suhteettomasti verovapaan myynnin poistamisesta, suunnittelemaan huomattavia tuki- ja korvaustoimia.
Tässä yhteydessä olisi myös kiinnitettävä erityistä huomiota syrjäisten alueiden kuljetuspalveluihin, ja komission on suunniteltava erittäin vakavasti yhteisön rahoituksen mahdollisuutta. Sen seurauksena, arvoisa puhemies, ryhmämme vastustaa täysin odotetusti Garoscin mietintöä sen nykyisessä muodossa, jossa pyritään nopeuttamaan verovapaan myynnin lakkauttamista ilman minkäänlaisia kunnollisia tutkimuksia tai toimia ja jolla on varmasti työllisyyden ja asianomaisten maiden kannalta tuhoisat seuraukset.

Miller
Arvoisa puhemies, kun olin pieni poika ja asuin Skotlannissa, minulla oli tapana kuunnella iltaisin lastenohjelmaa nimeltä Jackanory; siinä kerrottiin satuja. Tänään olen luullakseni kuunnellut jälleen jakson tästä ohjelmasta, sillä en ole koskaan kuullut välitettävän näin paljon väärää tietoa verovapaan myynnin aiheesta.
Kuulin rouva Boogerd-Quaakin sanovan, että " verovapaa myynti poistuu" . Verovapaa myynti ei poistu. Verovapaa myynti säilyy yhä kaikille EU: n ulkopuolelle matkustaville. Saanen sanoa, miksi on tärkeää, että keskustelemme myynninvalvonnasta tänä iltana. Annan teille erinomaisen esimerkin. Jos matkustatte Brysselin lentokentän kautta, kuten useimmat jäsenet tekevät, menette terminaali B: n pääaulaan ja voitte ostaa pullon alkoholia ja 200 savuketta. Sitten kuljette eteenpäin terminaali B: ssä päästäksenne portillenne, ja siellä on kaksi muuta verovapaata myymälää, joista molemmista voitte ostaa vielä pullon alkoholia ja 200 savuketta. Siten teillä on kolme litraa alkoholia ja 600 savuketta. Kun lennätte takaisin Glasgow'hun, teiltä kysytään koneessa, haluaisitteko tehdä verovapaita ostoksia. Voitte ostaa vielä pullon alkoholia ja 200 savuketta. Sitten teillä on 4 litraa alkoholia ja 800 savuketta. Niiden kotiin viemisessä ainoa ongelma ei ole suinkaan se, pysäytetäänkö teidät tullissa, vaan itse asiassa sen hemmetin kuorman kantaminen. Jos aiomme jatkaa asianmukaista toimintaa unionina, meidän on tiukennettava myynninvalvontajärjestelmää.
Jättäkäämme sikseen koko tämä kysymys verovapaan myynnin säilyttämisestä tai poistamisesta. Se kiista voitetaan tai hävitään Ecofin-neuvostossa; sitä ei voiteta ja hävitä parlamentissa. Olisi korkea aika, että ihmiset tajuaisivat tämän. Sen vuoksi talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta on esittänyt Garoscin mietintöön tarkistuksia, joissa esitellään tapoja, joilla voimme päästä tarttumaan järjestelmän väärinkäyttöön lentoasemilla, satamissa ja lentokoneissa. On tärkeää, että hyväksymme ne ja toteutamme niitä. Ellemme tee niin, sallimme petosten jatkua järjestelmässämme, ja lisäksi eri jäsenvaltioiden valtionkassoille aiheutuu tulonmenetyksiä. Keskittykäämme siis asiaan, jota käsittelemme. Se ei ole verovapaa myynti vaan myynninvalvonta. Pyydän, pysykää asiassa.

Cassidy
Arvoisa puhemies, tämä on ollut virkistävä keskustelu tähän asti, ja arvostin erityisesti herra Millerin puheenvuoroa ja sitä, että hän havainnollisti hyvin selvästi esittelijän erinomaisessa mietinnössään selväksi tekemän asian, eli että myynninvalvonta ei yksinkertaisesti toimi.
Herra Miller kuvaili havainnollisesti, mitä Brysselin lentokentällä tapahtuu. Saanen kertoa teille, mitä tapahtuu kanaalin ylitse kulkevilla lautoilla. Jotkut konnat keräävät tarkistuskortteja tietämättömiltä ja naiiveilta matkustajilta ja vievät ne mukanaan verovapaaseen myymälään ja käyttävät niitä paljon suurempien ostosmäärien hankkimiseen kuin mihin heillä sääntöjen mukaan oikeastaan on lupa. Se on järjestelmä, joka on laajamittaisen väärinkäytön kohteena. Olen samaa mieltä niiden ihmisten kanssa, jotka ovat pahoitelleet sitä, että koko keskustelu on johdatettu täysin epäolennaiseen pohdiskeluun verovapaasta myynnistä.
Olen edunvalvojien huomattava kannattaja, uskon vankasti heidän kykyynsä tulla tänne ja yrittää vaikuttaa meihin. En kuitenkaan ole sitä mieltä, että he saisivat valehdella niin tehdessään. Yksi pahimmista valheista, joita he ovat kertoneet meille, on valhe työpaikkojen menetyksistä. Työntekijöiden työpaikkojensa tulevaisuutta koskevilla peloilla on leikitelty häikäilemättömästi. Ilman muuta ihmiset matkustavat jatkossakin lentäen. Itse asiassa Yhdistyneen kuningaskunnan lentoasemat laajentavat ostospalvelujaan kaiken aikaa.
Joillakin lautoilla, erityisesti kanaalin ylitse kulkevilla, on tietenkin ongelmia. Nuo ongelmat aiheutuvat siitä tosiasiasta, että on liian monta laivaa, jotka tavoittelevat liian harvoja matkustajia, erityisesti nyt kun kanaalitunneli on auki. Kanaalitunneli, jossa muuten ei voi hyötyä verovapaudesta, jos matkustaa Eurostar-junalla.
Joten tuen sitä, mitä herra Garosci on tehnyt, yhdyn täysin herra Millerin tekemiin huomautuksiin ja jopa, hieman poikkeuksellisesti, herra Mettenin tekemiin huomautuksiin. Joten toivon, että tuemme esittelijää ja hylkäämme useimmat tarkistukset.

Guinebertière
Arvoisa puhemies, päätös verovapaan myynnin lopettamisesta 30. kesäkuuta 1999 vahvistettiin, kun 18. toukokuuta 1998 kokoontunut Ecofin-neuvosto ei suostunut komissaari Scrivenerin Euroopan parlamentille antamaan lupaukseen tehdä koko alueen kattava vaikutuksia käsittelevä tutkimus.
Koska minulla ei ole aikaa kuin kaksi minuuttia, tyydyn käsittelemään yhtä ainoaa ongelmaan liittyvää näkökohtaa. Vuonna 1991 hyväksytty direktiivi oli osa Euroopan verotuksen yhdenmukaistamista. Nykyään sellaista ei ole, tai ei ainakaan hyvin sen kaltaista. Eurooppa ei saa kehittyä työllisyyden kustannuksella. Komissaari Monti oli kuitenkin tunnustanut 29. lokakuuta 1997 pidetyssä kuulemistilaisuudessa, että verovapaan myynnin lopettaminen vaikuttaisi joidenkin Euroopan alueiden työllisyyteen ja taloudelliseen toimintaan. 41 % verovapaasti myydyistä tuotteista on ranskalaisia tuotteita, ja verovapaa myynti on paras tapa mainostaa ja edistää näitä vientiin tarkoitettuja tuotteita.
Olen kotoisin Cognacin seudulta, ja yli 30 % alueen tuotannosta myydään verovapaasti maailmanmarkkinoilla. Verovapaa myynti muodostaa konjakin suurimmat markkinat, ja parhaiden laatujen myynnin osuus on hallitseva. Erään erityistutkimuksen mukaan tämä eurooppalainen päätös vaikuttaa tuhanteen työpaikkaan ja myös viiniköynnösten repimiseen 2000 hehtaarin alueelta. Tämä tulee sitä paitsi Aasian kriisin lisäksi. Joidenkin alueiden, kuten esimerkiksi Nord-Pas-de-Calais'n, jonka työttömyysaste on muutenkin 20 %, on ennustettu menettävän 3500 työpaikkaa.
Eurooppa ei puolustele äänestäjille tekojaan tekemällä näitä sopimattomia ja karkeita päätöksiä. Olemmeko pohtineet sellaisia erilaisia lähestymistapoja, jotka olisivat yhdenmukaisempia näiden vuosisadan viimeisten vuosien taloudellisten ja sosiaalisten vaatimusten kanssa? Esimerkiksi joustavampaa ja käytännöllisempää progressiivista verotusta. Ehkä on taas aika palata taaksepäin. Kuka maksaa laskun? Lentoasemat? Lento- ja laivayhtiöt? Kuluttaja? Epäilemättä yksi jos toinenkin. Mutta tulee paljon kalliimmaksi kohentaa Euroopan unionin toimielinten uskottavuutta, samoin kuin päätöksentekijöiden, jotka lakkauttavat tietoisesti työpaikkoja.

Paasio
Arvoisa puhemies, on syytä yhtyä liikenne- ja matkailuvaliokunnan ynnä muiden kantaan siinä, että tämän asian yhteydessä olisi ollut syytä käsitellä verovapaan myynnin lopettamisen aiheuttamia ongelmia. Otan vapauden ihmetellä sitä, miten vaikea tästä asiasta on aikaansaada ja käydä asiallista keskustelua. Pitäydytään vain ahtaan juridisiin tulkintoihin ottamatta riittävästi huomioon muun muassa Euroopan unionin suurta tavoitetta vähentää olennaisesti työttömyyttä. Euroopan unioni ei saisi tehdä päätöksiä, jotka ovat ristiriidassa tämän tavoitteen kanssa. Tässä asiassa on kuitenkin ilmeisesti näin käymässä.
On nähtävissä, että verovapaan myynnin loppuminen tulee heikentämään esimerkiksi Suomen mahdollisuuksia ylläpitää liikenneyhteyksiä muuhun osaan Euroopan unionia. Näiden yhteyksien kannalta Suomi on Keski- ja Länsi-Euroopasta katsottuna saari, joka tarvitsee riittävän tehokkaita ja kilpailukykyisiä vesiliikenneyhteyksiä. Verovapaa myynti on olennaisella tavalla turvannut Suomen korkealaatuiset meriyhteydet Skandinaviaan ja Baltiaan. Verovapaan myynnin ansiosta matkojen hinnat on voitu pitää niin edullisina, että kenellä tahansa, myös työttömillä, on mahdollisuus näihin merimatkoihin. Tämä on avainasia, joka pitää matkustajamäärät suurina ja liikennetiheyden korkeana mahdollistaen näin myös korkean tavarankuljetuskapasiteetin. Joillakin tahoilla on ollut havaittavissa sellaisia väärinkäsityksiä, että kyseessä olisi varakkaiden kansalaisten etujen varjeleminen. Tästä ei todellakaan ole kyse, päinvastoin. Kyse on korostetusti vähävaraisten kansalaisten eduista, siis myös kansalaisten tasa-arvosta.
Tehokkaat ja tiheät autolauttayhteydet ovat osa Suomen Skandinaviaan ja Baltiaan sekä näiden kautta muualle Eurooppaan suuntautuvia maantieliikenneyhteyksiä, joiden heikkeneminen aiheuttaa kuljetuskustannusten nousua ja kapasiteetin pullonkauloja vaikeuttaen tällä tavoin taloudellista kehitystä koko maassa. Verovapaan myynnin lakkaaminen aiheuttaa matkojen hintojen nousua ja uhkaa lopettaa joitakin yhteyksiä kokonaan. Tällä olisi välitön ja heikentävä vaikutus merenkulun työllisyyteen. Työllisyysvaikutukset eivät kuitenkaan rajoitu vain merenkulkuun. Maantieliikenteen työllisyys on samalla tavalla uhattuna. Kustannusten nousu ja kuljetusten vaikeutuminen nostavat myös vientiteollisuuden kustannuksia vaikuttaen sen kilpailukykyyn ja välittömästi myös työllisyyteen. Kapasiteetin väheneminen vähentää myös laivanrakennusteollisuuden tilauskantaa heikentäen näin sekä telakoiden että alihankkijoiden työllisyyttä kaikkialla Euroopan unionin alueella.
On vakavasti toivottava, että komissio ottaa vakavasti Euroopan parlamentin taholta esitetyt vaatimukset verovapaan myynnin lopettamisen kokonaisvaikutusten perusteellisesta selvittämisestä.

Gillis
Arvoisa puhemies, vuonna 1991 ministerineuvosto päätti yksimielisellä äänestyksellä, että verovapaa myynti lento- ja laivamatkoilla Euroopan unionin sisällä poistetaan 30. tammikuuta 1999 lähtien. Parhaat arviomme osoittavat, että jopa 140 000 työpaikkaa saatetaan menettää neuvoston päätöksen tuloksena. Huolimatta melkoisesta painostuksesta ministerineuvosto on kieltäytynyt useissa tilaisuuksissa harkitsemasta uudelleen päätöstään verovapaan myynnin poistamisesta. On selvää, että monilla lentoyhtiöillä ja lautoilla, erityisesti sellaisilla, jotka liikennöivät Irlannin kaltaisilla reuna-alueilla, on vaikeuksia selviytyä tulonmenetyksistä, joita verovapaan myynnin poistaminen aiheuttaa. Lisäksi lippujen hinnat matkustajille epäilemättä nousevat.
Jatkan yrityksiäni kumota neuvoston päätöksen. On kuitenkin välttämätöntä harkita niiden ahdinkoa, joiden työpaikat neuvoston päätös vaarantaa. Komission on kiireellisesti tutkittava niiden ihmisten tilanne, joiden työpaikat verovapaan myynnin poistaminen vaarantaa, ja esitettävä hyvissä ajoin ehdotus kyseisille ihmisille aiheutuvien haitallisten seurausten lievittämiseksi. Useilla lauttayhtiöillä on edessään vakavia menetyksiä ja jopa konkurssi ministerineuvoston päätöksen seurauksena. Komission on tutkittava erityisesti reuna-alueilla liikennöivien lento- ja lauttayhtiöiden rakennetta ja esitettävä toimia, joilla estettäisiin palvelujen ja työpaikkojen menetyksiä kyseisillä alueilla.

Lukas
Arvoisa puhemies, kun neuvosto päätti vuonna 1991 pidentää verovapaan myynnin säilyttämistä vuoteen 1999 saakka, se ei varmaankaan tiennyt siitä, että vuonna 1998 EU: ssa olisi 18 miljoonaa työtöntä, noususuuntaisesti. Neuvosto ei myöskään aavistanut, että vuonna 1999 ei olisi vielä puhettakaan verojen yhtenäistämisestä rahaliiton toteutumisesta huolimatta. Siten eivät yhtenäismarkkinatkaan ole vielä toteutuneet täydellisesti. Neuvoston ja komission joustamattomuus tässä kysymyksessä hipoo vastuuntunnottomuuden rajoja! Verovapaan myynnin lopettamisella saadaan lyötyä monta kärpästä yhdellä iskulla, tietenkin kielteisessä merkityksessä. Työmarkkinoille tulee suuri määrä lisää työttömiä. EU uhraa vapaaehtoisesti tärkeän vientiartikkeliensa näyteikkunan, ja matkailutalous kärsii huomattavista haittapuolista.
Kyynisesti voisi sanoa: yhteisön ensimmäinen työllisyyspoliittinen askel tulee olemaan yli 100 000 työpaikan tuhoaminen verovapaan myynnin lakkauttamisen keinoin. Ei ole lainkaan ymmärrettävissä, miksi neuvosto ei voi tarkistaa kantaansa, kun otetaan huomioon työmarkkinoiden dramaattinen tilanne. Siitä kysymyksestä vallitsee yksimielisyys, että työttömyyden torjumisen on oltava kaikkien toimien pääaiheena ja tavoitteena. Miksi sitten ei voisi olla mahdollista muuttaa yksimielisesti sitä päätöstä, jonka seurauksena tulee todistetusti runsaasti uutta työttömyyttä?
Neuvoston uusi puheenjohtaja, Itävallan liittokansleri, vetosi eilen EU: n kumppaneihin, että työttömyyden torjuminen asetettaisiin nyt huomion keskipisteeksi. Jos hän tarkoittaa sitä todella, hänen on myös saatava kumppanit vakuuttuneeksi siitä, että verovapaan myynnin jatkamisella voitaisiin pelastaa monta työpaikkaa tuhoutumasta.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, 30. kesäkuuta 1999 päättyvä verovapaan myynnin järjestelmä sisältää liikkeenharjoittajan velvollisuuden valvoa myyntiä.
Kaksi vuotta sitten, vuoden 1996 heinäkuussa, komissio laati kertomuksen siitä, millä tavoin valvontaa on jäsenvaltioissa sovellettu. Tulokset olivat melko kielteisiä, ja niissä korostuivat erityisesti kansallisella tasolla toteutettujen toimien moninaisuus ja valvonnan puutteellisuus. Tahtoisin tässä yhteydessä kiittää parlamenttia ja erityisesti esittelijää, herra Garoscia, hänen laatimastaan mietinnöstä, jonka aiheen arkaluonteisuus on kaikkien tiedossa.
Minusta oli mieluisaa todeta, että parlamentti yhtyy komission näkemyksiin siitä, minkälaisiin johtopäätöksiin valvonta antaa aihetta. Komissio on täysin samaa mieltä suosituksista valvonnan parantamiseksi, onpa sitten kyse lentolippujen leimaamisesta tai turvautumisesta tehokkaampiin tietojenkäsittelyjärjestelmiin. Komissio kiinnittää kuitenkin huomiotanne siihen, että nuo toimet eivät ehkä ole täysin aiheellisia, koska määräaika päättyy jo vuoden kuluttua, 30. kesäkuuta 1999. Itse asiassa täydentävien valvontakeinojen käyttöönotto merkitsisi uusia investointeja, jotka saattaisivat vaikuttaa alalla toimivien mielestä petolliselta merkiltä 30. kesäkuuta 1999 päättyvän määräajan kannalta.
Tahdon vielä tähdentää, että laadittuaan kertomuksensa komissio on saanut tietää, että liikkeenharjoittajien suorittamassa valvonnassa on tapahtunut parannusta. Ennen myynnin lakkauttamista tarvittavat mukautukset on jo aloitettu, ja ponnistukset on nyt keskitettävä paikan päällä toteutettaviin toimiin.
Arvoisa puhemies, tahtoisin nyt käsitellä ehdotettuja tarkistuksia, joista useimmat eivät liity valvontaan, vaan verovapaan myynnin ongelmiin yleisellä tasolla. Kollegallani Mario Montilla on ollut useaan otteeseen tilaisuus esittää teille komission kanta tässä asiassa. Voin vakuuttaa, että tämä kanta ei ole muuttunut, ja se vahvistettiin viimeksi Ecofin-neuvoston kokouksessa 19. toukokuuta 1998. Tahtoisin sen vuoksi tyytyä esittämään seuraavat huomautukset.
Ensinnäkään lopettamisajankohdan siirtämistä ei edes harkita. Toistan, että 19. toukokuuta pitämässään kokouksessa Ecofinneuvosto ei antanut pienintäkään merkkiä siihen suuntaan eikä sopinut edes sitä koskevan keskustelun käynnistämisestä uudelleen. Lisäksi olen sitä mieltä, että verovapaan myynnin ja euron käyttöönoton yhdistäminen olisi keinotekoista tai suorastaan vaarallista yhteisön imagolle kansalaisten silmissä. Komissio ymmärtää myös, että jäsenvaltioilla on itsellään parhaat edellytykset analysoida, minkälaisia seurauksia verovapaan myynnin lopettamisesta aiheutuu kansallisella tasolla, ja tarpeen vaatiessa ryhtyä asianmukaisiin toimiin.
Joissakin tarkistuksissa viitataan lisäksi ala- ja aluekohtaisiin tukitoimiin ja pyritään siihen, että yhteisön varoja käytettäisiin paikallisten vaikeuksien torjumiseen. Komissio tutkii tapauskohtaisesti sellaiset jäsenvaltioiden harkitsemat toimet, joissa turvauduttaisiin yhteisön mekanismeihin, kuten rakennerahastoihin. Komissio on lisäksi sitoutunut neuvoston kuullen laatimaan työasiakirjan, jossa selvennetään, millaisia yhteisön välineitä jäsenvaltiot voivat tässä asiassa mahdollisesti käyttää. Luonnollisestikin Euroopan parlamentti pidetään ajan tasalla.
Lopuksi, arvoisa puhemies, yhteisön lainsäädännön puitteissa ei voida sallia, että johonkin kolmanteen maahan suuntaavat matkustajat tekisivät verovapaita ostoksia lähtiessään yhteisön jäsenvaltiossa sijaitsevalta lentoasemalta. Kyse on silloin alun perin yhteisön sisällä tapahtuvasta lennosta. Kuitenkaan mikään ei sinänsä estä vuorovaikutusta varsinaisesti yhteisön sisällä matkustavien henkilöiden ja kolmansiin maihin suuntautuvien matkustajien välillä. Tämä seikka saattaisi johtaa väärinkäytöksiin, jotka ovat komission ja jäsenvaltioiden kannalta kestämättömiä.

Garosci
Arvoisa puhemies, tahtoisin hyvin lyhyesti esittää kiitokseni tulkeille siitä, että he ovat ylittäneet varatun ajan, sekä siitä suuresta työstä, johon pakotin heidät hetki sitten puheenvuoroni aikana. Lisäksi tahtoisin kiittää esittelijöitä ja huomauttaa heille, että olen esittänyt vain kaksi tarkistusta huomiseksi. Mikäli nämä kaksi tarkistusta hyväksytään - sanon tämän myös herra komissaarille - voimme ratkaista suuren osan tämän alan ongelmista. Ensimmäinen tarkistus koskee mahdollisuutta tehdä ostoksia jo lähtöpaikan myyntipisteistä, mikä - kuten olemme todenneet - ei uskoakseni ole yhteisön sääntöjen vastaista; toinen liittyy alueellisten rahastojen käyttöön. Toistan, että mikäli nämä kaksi tarkistusta hyväksytään, meillä on edellytykset ratkaista useimmat tämän alan ongelmista.

Puhemies
Kiitos näistä loppuhuomautuksista.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto keskeytettiin klo 20.15 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Ammatillisen koulutuksen tunnustaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Fontainen laatimasta oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnöstä (A4-0232/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ammatillisen koulutuksen tunnustamisesta koskevasta yleisestä järjestelmästä annettujen direktiivien 89/48/ETY ja 92/51/ETY muuttamisesta ja yleissairaanhoidosta vastaavien sairaanhoitajien, hammaslääkäreiden, eläinlääkäreiden, kätilöiden, arkkitehtien, farmaseuttien ja lääkäreiden toimintaa koskevien direktiivien 77/452/ETY, 77/453/ETY, 78/686/ETY, 78/687/ETY, 78/1026/ETY, 78/1027/ETY, 80/154/ETY, 80/155/ETY, 85/384/ETY, 85/432/ETY, 85/433/ETY ja 93/16/ETY täydentämisestä (KOM(97)0638 - C4-0657/97-97/0345(COD)).

Fontaine
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, hyväksymme ne komission toimintaa nykyään ohjaavat periaatteet, joita se noudatti esittäessään meille tämän tutkintojen tunnustamista koskevan direktiiviehdotuksen, nimittäin ne kolme seikkaa, jotka on otettava huomioon: ensinnäkin se, mitä kokemuksen perusteella on opittu - ja tältä osin muistutan, että Euroopan parlamentti oli erittäin kiinnostunut komission ensimmäisestä kertomuksesta huhtikuussa 1997 - SLIM-aloitteen huomioon ottamisesta, jonka tarkoituksena on järkiperäistäminen ja yksinkertaistaminen, sekä loppujen lopuksi tietenkin tuomioistuimen oikeuskäytännön huomioon ottamisesta.
Komissio ehdottaa meille tältä pohjalta joitakin toimia, jotka helpottavat ilman pienintäkään epäilystä tutkintojen tunnustamista ja joihin sisältyy erityisesti tuomioistuimen Vlassopoulou-tuomiossaan luoma periaate, joka nostaa ammatillisen kokemuksen arvoa. Euroopan parlamentti, hyvät kollegat, muistutan siitä, oli usein korostanut tätä asiaa, ja olemme tyytyväisiä siihen, että komissio ymmärsi tämän vetoomuksen ja että se noudatti niitä sitoumuksia, jotka se oli tältä osin laatinut.
Koordinointiryhmän toimivaltuuksien vahvistamista ja laajentamista koskeva toivomuksemme on myös kuultu. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevällä parlamentin valiokunnalla oli ollut tilaisuus kuulla koordinointiryhmää, kuunnella sen jäseniä, ja olimme todenneet, että he muodostavat tunnustamisjärjestelmän käytännön soveltamisen kannalta tärkeimmän koneiston.
Alakohtaisten direktiivien horisontaalisten muutosten osalta olemme iloisia siitä, että komissio käsittelee niiden yhteisön kansalaisten ongelmaa, jotka ovat saaneet koulutuksen Euroopan unionin ulkopuolella. Se on hyvin merkittävä ongelma, jonka kansalaisemme ovat usein ottaneet esille, ja ottavat sitä paitsi edelleenkin. Komissio tosin omaksuu vielä aran lähestymistavan, sillä kysymys ei ole muusta kuin kyseisten asiakirjojen huomioon ottamisesta eikä niiden tunnustamisesta, mutta katsomme, että tämä on kuitenkin edistystä, jonka otamme tässä tapauksessa mielellämme vastaan.
Oikeusasioita käsittelevä valiokunta katsoo, etteivät alakohtaisten direktiivien erityiset muutokset kaipaa nimenomaisia kommentteja. Totean ainoastaan, että olemme halunneet näissä puitteissa muistuttaa, kuinka välttämätöntä on päästä asianmukaiseen ratkaisuun irlantilaisten arkkitehtien osalta, joiden koulutusta ei ole voitu tarpeen vaatiessa tunnustaa. Mielestäni on syytä täsmentää tarkasti, ettei tämä tunnustaminen auta ratkaisemaan muita kuin esille tuodun erityisongelman, ja haluaisimme kuulla komissiota tästä nimenomaisesta seikasta.
Lopuksi sanoisin, ettemme vastusta neuvoa-antavia komiteoita koskevaa uudistusta, jonka tarkoituksena on vähentää osallistujien määrää ja tehdä komiteoista joustavampia, siltä osin - ja korostan varta vasten tätä seikkaa - kuin näiden komiteoiden tehtävänä on toimia mahdollisimman tehokkaasti ja avoimesti, ja teemme muutaman tämänsuuntaisen ehdotuksen.
Sallikaan minun, arvoisa puhemies, päättää puheenvuoroni paljon yleisempään huomioon. Kolme toimielintämme haluaa nykyään kiihkeästi päästä lähemmäksi Euroopan unionin kansalaisia, ja mieleni tekisi sanoa, että ilmaisemme tämän tahdon joka tilanteessa. Emme myöskään unohda sitä, että olemme suunnitelleet kansalaisiamme varten kahta tärkeää vaihetta, jotka toteutuvat lähikuukausina: Amsterdamin sopimuksen ratifiointia maissa, jotka eivät ole vielä ratifioineet sitä, ja sen jälkeen tietenkin Euroopan parlamentin vaaleja ensi kesäkuussa. Mutta mikä olisi tämän lähitavoitteen toteuttamisen kannalta parempi aloite kuin se, että annetaan kansalaisille konkreettisesti mahdollisuus lopultakin harjoittaa esteittä ammattiaan kotimaansa rajojen ulkopuolella? On kuitenkin pakko todeta, ettei asian laita ole vielä näin. Vetoomusvaliokuntamme, joka saa jatkuvasti asiaa koskevia valituksia, voisi sitä paitsi todistaa sen puolesta, ja tiedämme, että suurin osa näistä valituksista koskee tapauksia, joissa tunnustaminen on hylätty.
Arvoisa komissaari, tiedämme, että komissio on tästä erittäin tietoinen, mutta tämän tietoisuuden lisäksi meidän on toimittava ja murrettava viimeiset jäljellä olevat lukot. Emme ole kuitenkaan tähän mennessä saaneet komissiolta virallista vakuutusta siitä, että järjestelmää tarkistetaan suunnitelmien mukaisesti vuonna 1999 sen jälkeen, kun sen täytäntöönpanoa koskeva laaja kartoitus on tehty. Sen vuoksi lähetämme teille erittäin voimakkaan signaalin niiden työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan tarkistusten välityksellä, jotka oikeusasioita käsittelevä valiokunta on sisällyttänyt mietintöön. Voitteko te, arvoisa komissaari, vakuuttaa meille, että tässä direktiivissä mennään mahdollisimman pitkälle hyvään suuntaan? Euroopan parlamentti ja Euroopan kansalaiset odottavat teiltä kannustavaa vastausta, ja kiitän teitä siitä etukäteen.

Morris
Arvoisa puhemies, ammatillisen koulutuksen molemminpuolisen tunnustamisen tarpeesta kaikissa EU: n jäsenvaltioissa ei ole epäilystäkään. Olemme kuulleet tapauksista, joissa yhdestä jäsenvaltiosta tuleva muodollisen kelpoisuuden omaava ammatinharjoittaja ei saa työpaikkaa tai hänen on pakko hyväksyä matalampi palkka toisessa jäsenvaltiossa, koska hänen koulutustaan ei tunnusteta samanarvoiseksi.
Rouva Fontainen mietinnössä vapaa liikkuvuus ulotetaan todelliseen käytäntöön ja siinä sallitaan työntekijöille suurempi liikkuvuus ja varmistetaan suurempi avoimuus lainsäädännössä. Yhdessä jäsenvaltiossa hankittu vähimmäiskokemus ja - kelpoisuus pitäisi hyvittää toisessa jäsenvaltiossa tarvittavaan kokemuksen määrään. Jotta varmistetaan tasa-arvoisuus koko unionissa, jäsenvaltioiden olisi ensin tiedotettava asiasta komissiolle, jos ne vaativat ammatinharjoittajia käymään läpi muita kokeita. Tämä ehdotus ei ole ainoastaan tervetullut askel kohti avoimuutta päätöksenteossa, vaan meidän olisi nähtävä se myös toimena syrjintää ja jopa muukalaisvihaa vastaan.
Muukalaisviha ja rasismi ovat jo yleisiä koko unionissa. Pelkään, että erityisesti laajentumisen alussa ne lisääntyvät dramaattisesti, ellemme voi saada aikaan toimia, jotka tuovat oikeudenmukaisuutta koulutuksen tunnustamiseen. Tässä rouva Fontainen mietinnössä annetaan muodollisen kelpoisuuden omaaville siirtotyöläisille, jotka tulevat EU: n ulkopuolisista maista ja jotka ovat työskennelleet jossakin jäsenvaltiossa, oikeus siirtää taitonsa ja asiantuntemuksensa koko unionin alueelle. Ehdotan sen vuoksi, että vastaanottava jäsenvaltio antaisi todistuksen vastaavuudesta sen varmistamiseksi, että nämä kolmansista maista tulevat työntekijät saavat yhtäläiset - ei enempää, ei vähempää - oikeudet kuin heidän virkaveljillään muissa EU: n jäsenvaltioissa on. Kehotan parlamenttia kannattamaan Fontainen mietintöä.

Banotti
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella rouva Fontainea hänen erinomaisesta mietinnöstään. Hänellä on erittäin huomattava historia näiden asioiden käsittelemisessä. Minun on tunnustettava tuntevani tiettyä kansallista helpotusta siitä, että rouva Fontaine on hyväksynyt tarkistukset, jotka liittyvät irlantilaisten arkkitehtien melko ainutlaatuiseen asemaan. Olen hyvin kiitollinen siitä. Tämä on ollut vaikeutena omassa maassani niin kauan kuin olen ollut parlamentissa. Kuten molemmat aikaisemmat puhujat ovat sanoneet, vetoomusvaliokunta saa enemmän vetoomuksia ihmisiltä, jotka kokevat syrjintää ammatillisen koulutuksensa tunnustamisessa, kuin vetoomuksia, jotka koskevat mitä muita kansalaisiamme koskettavia asioita tahansa.
Kerron teille vähän asian historiasta. Saatatte muistaa, että ensimmäinen arkkitehtejä koskeva direktiivi tuli sen jälkeen, kun oli 18 vuoden ajan yritetty päättää, mikä oli arkkitehti. Arkkitehtejä koskevasta direktiivistä tuli ensimmäinen Fontainebleaun sopimuksen mukainen direktiivi, jossa sanottiin lopulta: selvittäkäämme tämä vaikea tilanne ja tunnustakaamme tietyt peruskelpoisuudet. Alussa tätä ei huomattu, ja monissa tapauksissa, kun yritettiin laatia jonkinlaista tunnistettavissa olevaa koulutuksen yhdenmukaistamista, suuri enemmistö ammatinharjoittajista kaikilta elämänalueilta maissamme eivät yksinkertaisesti olleet tietoisia siitä, että heidän olisi pitänyt auttaa tässä prosessissa ja huolehtia omista eduistaan.
Se on syynä tähän Irlannin poikkeukseen, jonka rouva Fontaine on hyvin jalomielisesti suostunut hyväksymään tarkistuksena mietintöönsä. Odotan kovasti kuulevani, hyväksyykö herra Pinheiro tarkistuksen. Tämä merkittävä ryhmä, johon kuuluu joitakin huomattavimpia arkkitehtejämme, tunnustetaan. Asian käytännöllinen puoli on se, että ilman tällaista tunnustamista he eivät voi tehdä tarjouksia sopimuksista oman maansa ulkopuolella.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voin painottaa, että esittelijän, rouva Fontainen, perusteelliseen ja antaumukselliseen työskentelyyn, johon olemme niin tottuneita, ei ole juuri mitään lisättävää. Tänään meillä on esityslistalla kokonainen joukko kansalaisille tärkeitä mietintöjä. Niihin kuuluvat erityisesti unionin kansalaisuutta käsittelevä mietintö ja esillä oleva mietintö direktiivistä neljäntoista eri tunnustusdirektiivin muuttamiseksi. Tänään käsiteltävänä oleva tutkintojen molemminpuolisen tunnustamisen päivittäminen on erityisen tärkeää juuri nuorille ihmisille, joilta odotetaan yhä enemmän liikkuvuutta maailmalla. Siksi ilmoitan sosiaalidemokraattisen puolueryhmän puolesta, että suhtaudumme myönteisesti siihen, että Euroopan komissio on paneutunut parlamentin jo useasti esille ottamaan vaatimukseen, nimittäin siihen, että jäsenvaltioiden kansalaiset, jotka ovat suorittaneet koulutuksen Euroopan unionin ulkopuolella, otetaan myös huomioon.
Muotoilu horjuu. Yksi tunnustus olisi ollut mielestämme parempi. Arvostamme tosin sitä, että Euroopan komissio haluaa ensin kerätä kokemuksia tällä alalla, ennen kuin se ottaa seuraavat askeleet. Suhtaudumme myös myönteisesti nimenomaan asiantuntijakomiteoiden rakenteen yksinkertaistamiseen ja niiden valtuuksien lisäämiseen. Tosin puolueryhmäni tukee täysin niitäkin tarkistuksia, jotka johtavat suurempaan avoimuuteen ja joissa vaaditaan, että koordinointiryhmien pohdinnat on annettava laajaan levitykseen. Ainoastaan siten voimme todella noudattaa kansan tahtoa avoimuuden lisäämisen osalta. Siten kansalaiset voivat ymmärtää tuloksia paremmin.
Olemme luopuneet tietoisesti esittämästä lisää perusteellisia tarkistuksia sen näkökannan perusteella, että komission on syvennyttävä kaiken kaikkiaan yksinkertaistamaan enemmän lainsäädäntöä tutkintojen molemminpuolisen tunnustamisen alalla ja että sen on myös tehtävä se vuoteen 1999 mennessä. Tästä syystä odotamme tietyllä tavoin kärsimättöminä Euroopan komission toimesta laadittavaa kertomusta niistä kokemuksista, joita on kerääntynyt tähän mennessä direktiivien soveltamisesta. Se luvattiin esittää meille jo tänä keväänä, mutta sitä ei ole vielä esitetty. Tarvitsemme tämän kertomuksen pian, sillä haluamme tehdä nuorten tulevaisuudesta mahdollisimman myönteisen. Se on meidän tehtävämme lainlaatijoina, ja haluamme myös suorittaa tämän tehtävämme mahdollisimman hyvin.

Añoveros Trias de Bes
Arvoisa puhemies, tavoilleen uskollisena varapuhemiehemme rouva Fontaine on laatinut poikkeuksellisen mietinnön. Oikeusasioita käsittelevä valiokunta, kuten rouva Banotti sanoi, on omaksunut asiasta erittäin selkeän kannan, ja se tarkasteli ehdotusta 23. huhtikuuta tänä vuonna pitämässään kokouksessa ja hyväksyi sen yksimielisesti.
Direktiivi saattaa uudelleen ajan tasalle yhteisön tutkintojen tunnustamista koskevan järjestelmän kokonaisuudessaan ja antaa konkreettisen muodon tutkintojen luettelon ajan tasalle saattamisen yksinkertaistamista koskevalle sitoumukselle.
Tähän toimenpiteeseen vaikuttaneita seikkoja ovat: komission esittämä kertomus korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevan yleisen järjestelmän soveltamisesta, tuomioistuimen oikeuskäytännön kehitys - joka on saanut useita ennakkoratkaisupyyntöjä - komission tiedonanto neuvostolle ja parlamentille SLIM-aloitteesta.
Kaikki edellä mainittu päätyy ehdotukseen, jonka tarkoituksena on peräti neljäntoista direktiivin muuttaminen, sillä on ongelmia, jotka liittyvät useaan direktiiviin, ja näin voidaan tunnistaa ne ja edetä järjestelmällisemmin niiden tarkastelussa. Saadun kokemuksen perusteella tämä menettelytapa takaa riittävän oikeudellisen turvan ja noudattaa täysin toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita.
Tämän ehdotuksen sisältöön aiotaan sisällyttää se oikeuskäytäntöperiaate, jonka mukaan ensimmäisen vastaanottavan jäsenvaltion on otettava kaikissa ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevissa pyynnöissä huomioon kyseisen henkilön tutkinnon saamisen jälkeen hankkima kokemus. Direktiivin 89/48 on myös määrä ottaa käyttöön "säännellyn koulutuksen" käsite, jonka tarkoituksena on se, että vastaanottavien valtioiden on otettava siirtolaisen saama koulutus huomioon, kun tämä on saanut sen alkuperämaassa tai lähtömaassa, jossa kyseistä koulutusta annetaan, ilman, että ammattia on säännelty. Tämän uuden määräyksen ansiosta voidaan välttyä vastaanottavan valtion ammatillisia kokemusvuosia koskevasta vaatimuksesta.
On tehtävä kolme täsmennystä siitä, miten oikeusasioita käsittelevä valiokunta suhtautuu näihin muutoksiin. Ensimmäinen koskee vuosina 1989 ja 1992 yleisestä järjestelmästä annettujen direktiivien muutosta. Vastaanottavien jäsenvaltioiden on tästä lähtien tunnustettava kansalaisen koulutus, vaikka jäsenvaltiossa ei olisikaan, kuten sanoin, tätä sääntelyä. Toinen koskee direktiivien horisontaalista muutosta. Kolmas koskee alakohtaisten direktiivien erityistä muutosta, jossa toteutetaan erityisiä muutoksia ja mukautuksia ja saatetaan ajan tasalle tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen luettelot.
Mielestäni direktiivissä on etunsa: siinä yleiseen järjestelmään sisällytetään oikeuskäytännössä määrätty velvollisuus - toistan - ottaa tunnustamista koskevia hakemuksia tarkasteltaessa huomioon tutkinnon saamisen jälkeen hankittu kokemus, ja lisäksi siinä otetaan käyttöön säännellyn koulutuksen käsite.
Johtopäätöksenä voidaan sanoa, että tämä direktiivi vastaa tarpeeseen helpottaa unionin kansalaisten vapaata sijoittautumista tunnustamalla heidän korkeamman ja ammatillisen koulutuksen tutkintojensa kelpoisuus. Kyse on loppujen lopuksi siitä, ettei yhdenkään unionin kansalaisen enää tarvitsisi kohdata tätä ikuista ongelmaa ja että tällä direktiivillä päästäisiin todelliseen vapaaseen liikkuvuuteen.
Arvoisa puhemies, nämä ovat tavoitteet. Tuleeko tämä kaikki toimimaan käytännössä? On ilmeistä, että tämän direktiivin myötä asiassa otetaan erittäin tärkeä askel, ja on ymmärrettävää, että me Euroopan parlamentin jäsenet korostamme sitä erittäin paljon.

Oddy
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä edellisten puhujien kanssa siitä, että rouva Fontaine on laatinut erinomaisen mietinnön. Se on tärkeä ohjelmakohta työntekijöiden vapaalle liikkuvuudelle, joka on perusoikeus Rooman sopimuksessa. Jos muut jäsenvaltiot eivät tunnusta koulutusta, työntekijöiden on erittäin vaikea saavuttaa liikkuvuutta. Ikävä kyllä ongelmia esiintyy yhä tällä alalla, ja useimmat parlamentin jäsenet saavat tehdä yksilökohtaista työtä tämän asian parissa. Direktiiviin suhtaudutaan siis myönteisesti, koska siinä käsitellään tärkeää ongelmaa.
Mietinnössä on kaksi pääsisältöä. Ensiksi siinä käsitellään kahta yleistä direktiiviä, jotka koskevat korkeakoulututkintoja ja ammattikoulutusta. Toinen ala liittyy tiettyihin ammatteihin kuten sairaanhoitajiin, eläinlääkäreihin, kätilöihin, arkkitehteihin, farmaseutteihin ja lääkäreihin. Mietinnössä yritetään erityisesti esittää selkeästi määräykset, joiden mukaisesti jäsenvaltiot saavat käyttää kelpoisuuskokeita. Vaikka ymmärrämme, miksi kelpoisuuskokeet ovat järkeviä, jäsenvaltiot ovat joskus käyttäneet niitä direktiivien todellisen tarkoituksen vääristämiseksi. Toistan Mary Banottin tekemiä huomioita. Myös minä olen tehnyt vastaavanlaisia havaintoja arkkitehtien erityisongelmista. Uskon, että ongelmat on ratkaistu onnistuneesti.
Voin ainoastaan korostaa, että mielestäni työntekijöiden vapaa liikkuvuus on välttämätöntä, jotta Rooman sopimusta sovelletaan asianmukaisesti. Suosittelen tätä mietintöä.

Malone
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kiittää rouva Fontainea erittäin loistavasta mietinnöstä sekä kollegaani rouva Bergeriä, joka hyväksyi useita arkkitehtejä koskevia tarkistuksia.
Kuten tiedätte, alkuperäisessä arkkitehtien muodollisen kelpoisuuden tunnustamista koskevassa direktiivissä vuodelta 1985 tietyt jäsenvaltiot eivät saaneet poikkeuksia sen osalta, mikä tunnetaan vakiintuneena oikeutena harjoittaa ammattia. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset katsoivat, että näillä arkkitehdeillä oli riittävästi hankittua kokemusta ja kykyä, jotta heidän annettaisiin toimia todellisuudessa arkkitehteinä. Näin siitä huolimatta, että heillä ei ollut juuri sitä koulutusta, joka määriteltiin muualla direktiivissä. Valitettavasti samaan aikaan kun sellaiset maat kuin Saksa, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta saivat poikkeukset, Irlanti ei sellaista saanut. Tuloksena oli huomattavaa syrjintää, ja suuri joukko ammattia harjoittavia irlantilaisia arkkitehtejä, jotka olivat erittäin taitavia ja kokeneita, ei kyennyt saamaan asemaansa tunnustetuksi muualla yhteisössä. Tilanne on jatkunut tällaisena aivan tähän päivään asti.
Tarkistukset, jotka esitimme ja jotka oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on hyväksynyt, auttavat toivottavasti työntekijöiden vapaan liikkuvuuden aikaansaamisessa, kuten rouva Oddy mainitsi, ja nämä ihmiset voivat harjoittaa ammattiaan missä päin yhteisöä tahansa. Toivon, että voin tiedottaa näille arkkitehdeille, että se, mitä teemme täällä tänään yhdessä neuvoston kanssa, myötävaikuttaa yhtenäismarkkinoiden meneillään olevaan loppuun saattamiseen.
On jäsenvaltioiden asia tunnustaa näiden työntekijöiden oikeudet oikeudenmukaiseen kohteluun, ja toivon, että jäsenvaltiot ja komissio voivat suostua siihen - erityisesti komissaari Monti, joka on ollut melko tinkimätön koko aiheen suhteen, ja toivon, että viesti voidaan viedä takaisin hänelle - että niillä mailla, jotka eivät saaneet poikkeusta vuonna 1985, olisi oikeus siihen nyt.

Berger
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, minäkin haluaisin kiittää varapuhemies Fontainea erittäin sydämellisesti erityisesti siitä, että hän oli valmis syventymään mietinnössään juuri niihin näkökohtiin, jotka koskevat arkkitehtien tutkintotodistuksia. Parlamentti on muotoillut vasta hiljattain erityisesti arkkitehtejä koskevasta direktiivistä laaditun mietinnön johdosta, joka minulla oli kunnia valmistella, joitakin näistä näkökohdista, jotka voivat nyt toteutua rouva Fontainen mietinnön avulla. Tämä koskee erityisesti tänään jo usein esille tuotua tarkistusta 14. Siinä on kyse - ja haluaisin painottaa, kuten rouva Fontainekin, että siinä on todellakin kyse ainoastaan siitä - että irlantilaisten muodostamalle pienelle arkkitehtien ryhmälle annetaan jälleen mahdollisuus heidän pätevyystodistuksiensa ja muiden muodollista kelpoisuutta koskevien asiakirjojensa tunnustamiseen, mikä heiltä evättiin vahingossa, kun direktiivi otettiin käyttöön Irlannissa.
Arkkitehtejä koskeva direktiivi osoittaa joitakin erikoislaatuisia seikkoja, jotka erottavat sen muista direktiiveistä ja jonka vuoksi haluamme myös säilyttää tämän direktiivin sellaisenaan. Nämä erikoislaatuiset seikat eivät kuitenkaan oikeuta millään tavalla sitä, että neuvoa-antavan komitean, joka on asetettu virkaan arkkitehtejä koskevan direktiivin nojalla, olisi jäätävä ehdotetun kaikkia neuvoa-antavia komiteoita koskevan uudistuksen ulkopuolelle. Myös tämän komitean jäsenmäärien vähentäminen ja sen tehokkaampi menettelytapa voisivat edistää arkkitehtejä koskevan direktiivin osalta parempaa toimivuutta kuten muidenkin direktiivien osalta.
Haluaisin myös painottaa nimenomaan sitä, että juuri arkkitehtuurin alalla on suuri merkitys saada ratkaisu aikaiseksi kolmansissa maissa hankitun koulutuksen tunnustamiseksi.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, haluan aivan ensiksi kiittää parlamenttia siitä mielenkiinnosta, jota se osoittaa tätä ehdotusta kohtaan, sekä siitä työstä, jonka kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevä valiokunta, työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunta sekä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta ja esittelijä ovat tehneet. Kiitän erityisesti rouva Fontainea, joka on laatinut esitetyistä ehdotuksista, kertomuksista ja muutoksista hyvän yhteenvedon.
Komissio toteaa tyytyväisenä, että sen tekemä ehdotus on otettu sisällön osalta myönteisesti vastaan. Komission ehdotuksen tärkein tavoite on yksinkertaistaa SLIM-aloitteen alustavan toteutuksen puitteissa ja tutkintojen tunnustusta käsittelevän SLIM-ryhmän suositusten mukaisesti sen luettelon päivittämistä, joka koskee sellaisia tutkintoja, jotka mainitaan alakohtaisissa direktiiveissä, eli sairaanhoitajien, hammaslääkärien, eläinlääkärien, kätilöiden, farmaseuttien ja lääkärien tutkintoja. Nykyisen ehdotuksen sopiva tilaisuus ymmärrettiin, jotta voitaisiin toteuttaa niitä muita suosituksia, jotka mainitaan joko komission kertomuksessa, joka käsittelee ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevaa yleistä järjestelmää, tai yleislääketieteen erityiskoulutusta koskevassa komission kertomuksessa.
Näin ollen parlamentin ehdottamia tarkistuksia on syytä tarkastella myös tässä asiayhteydessä. Tältä osin on valitettavasti todettava, että tarkistuksista suurimman osan vaikutus, jos ne hyväksyttäisiin, olisi päinvastainen kuin se lainsäädännön ja hallinnon yksinkertaistamisen vaikutus, johon pyritään, koska se pyrkii asettamaan jäsenvaltioille ja/tai komissiolle uusia, joskus hyvin raskaita, muodollisuuksia.
Tämä koskee tarkistuksia 1, 4, 6-9 ja 11, joiden tarkoituksena on velvoittaa jäsenvaltiot tiedottamaan komissiolle aikomuksestaan vaatia kutakin ammatillista alaa koskevia lisätoimia. Sama koskee myös tarkistuksia 5 ja 10 siltä osin, kuin niissä pyritään antamaan koordinointiryhmän pohdinnat laajaan levitykseen. Sama koskee vielä tarkistusta 12, joka pitkittäisi tutkintojen luettelon päivitysjärjestelmää, jota komissio on ehdottanut, ja viivästyttäisi sen soveltamista. Tarkistusten 3 ja 13 tarkoituksena on kolmannessa maassa hankitun koulutuksen automaattinen tunnustaminen siinä tapauksessa, että ensimmäinen vastaanottava EU-jäsenvaltio on jo tunnustanut sen. Tältä osin komissio haluaa palauttaa mieliin kannan, jonka se esitti silloin, kun tarkasteltiin sen tekemää direktiiviehdotusta, jonka tarkoituksena oli sisällyttää komitologiaa koskevat säännöt direktiiviin 1100. Kysymyksessä on asia, jota käsitellään myöhemmin, sen jälkeen, kun komission kertomus ammatillista koulutusta koskevasta yleisestä järjestelmästä on vuonna 1999 julkaistu.
Komissio katsoo näin ollen, että tarkistuksissa 3 ja 13 mainittu ehdotus on ennenaikainen. Mitä tulee tarkistuksiin 2 ja 14, jotka liittyvät arkkitehdin ammattia koskevaan direktiiviin, komissio panee tarkkaavaisesti merkille tarkistuksessa 2 sille esitetyn kehotuksen, jossa sitä pyydetään harkitsemaan mahdollisuutta liittää arkkitehdin ammattia koskevaan direktiiviin menettelytapa, joka koskee tutkintojen luettelon päivittämisen yksinkertaistamista, ja komissio aikoo tarkastella tätä kysymystä. Mitä tulee viestiin, joka sisältyy tarkistukseen 14, jossa pyritään säätelemään joidenkin arkkitehtien tilannetta, komissio muistuttaa, että parlamentti hylkäsi samankaltaisen ehdotuksen 26. maaliskuuta viime vuonna, kun se tarkasteli arkkitehdin ammattia koskevaan direktiiviin liittyvää mietintöä. Parlamentti pani silloin merkille, että direktiivin 7 artikla antaa jo tyydyttävät toimintamahdollisuudet. Tarkistuksia 15-21, jotka liittyvän yleiseen lääketieteeseen, aiotaan myös tarkastella ensi vuonna julkaistavan ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevaan järjestelmään liittyvän komission kertomuksen asiayhteydessä, kuten jo mainitsin.
Lopuksi, arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia, jotka ovat SLIM-aloitteen tavoitteiden mukaisen lainsäädännöllisen ja hallinnollisen yksinkertaistamisen tai voimassa olevien direktiivien määräysten ja hengen vastaisia. Se panee merkille muissa tarkistuksissa esitetyt viestit ja aikoo ilmoittaa pohdiskelujensa tulokset ajallaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Pinheiro.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Unionin kansalaisuus
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana De Clercqin laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0205/98) komission toisesta kertomuksesta unionin kansalaisuuden toteutumisesta (KOM(97)0230 - C40291/97).

De Clercq
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, kuinka kaukana olemme Euroopan unionin kansalaisuudesta? Tämä kysymys askarruttaa meitä mietinnössä. Maastrichtin sopimuksen 8 artiklassa mainittiin joukko oikeuksia, joihin Euroopan kansalaiset voivat vedota. Unionin kansalaisia ovat kaikki ne, joilla on jonkin jäsenvaltion kansalaisuus. Amsterdamin sopimuksessa tähdennetään, että unionin kansalaisuus täydentää oman maan kansalaisuutta.
Euroopan kansalaisuuteen liittyvien oikeuksien soveltamista on jo kieltämättä harjoitettu menestyksekkäästi, joskin on mahdollista päästä vielä parempaan tulokseen. Sallikaa minun tuoda esiin muutama ydinkohta.
Kun puhutaan henkilöiden oikeudesta liikkua vapaasti ja oleskella kaikkialla Euroopan unionin sisällä, ollaan varmasti tekemisissä kansalaisia eniten koskettavan oikeuden kanssa. Siksi onkin vahinko, että samaiset kansalaiset yhä vieläkin joutuvat kohtaamaan niin paljon vaikeuksia. Suurin syy on siinä, että tätä oikeutta sääntelevät eri määräykset kansalaisryhmän mukaan. Kehotammekin siksi komissiota käyttämään hyväkseen kaikkia mahdollisia lainsäädännön apuvälineitä saadakseen aikaan tehokkaan ja yleispätevän työvälineen.
Ehtona vapaan liikkuvuuden ja oleskelun toteutumiselle unionissa on viimeistenkin esteiden raivaaminen, muun muassa kaikkinaisten rajatarkastusten lakkauttaminen ja Schengen-säännöstön täydellinen hyväksyminen; opetusjärjestelmien keskinäinen koordinointi sellaisten työntekijöiden liikkuvuutta ajatellen, joilla on kouluikäisiä lapsia; kaikkien todistusten ja ammattipätevyyksien mutkattomampi tunnustaminen, etenkin nuoria ajatellen; sellaisen epäasianmukaisen hallinnollisen käytännön jäljittäminen, jota kansalliset julkiset hallintoelimet soveltavat mutkistaakseen hallinto-oikeutta; lisäeläkettä koskevien oikeuksien turvaaminen. Työtä on siis vielä kylliksi. Toinen tärkeä kohta on 8 a artiklan suora käyttö. Tämä merkitsisi sitä, että jokainen kansalainen voisi anoa keneltä tahansa unionin kansalliselta tuomarilta oikeutta vapaaseen oleskeluun ja liikkuvuuteen.
Mitä tulee aktiiviseen ja passiiviseen vaalioikeuteen kunnallisvaaleissa, voin esittää asiani lyhyesti ja selvästi. Se merkitsee sitä, että jokaisessa jäsenvaltiossa on saatettava kunnallinen vaalioikeus koskemaan kaikkia EU: n kansalaisia, siis myös Belgiassa. Ranska on tämän jo tehnyt. Aktiivinen ja passiivinen vaalioikeus eurooppalaisissa vaaleissa tarkoittaa sitä, että jäsenvaltioiden on sovellettava direktiiviä aikaisempaa yksinkertaisemmin ja yhdenmukaisemmin. EU: n kansalaiset eivät useinkaan tiedä, kuinka heidän tulee tätä oikeutta käytännössä käyttää siinä jäsenvaltiossa, jossa he asuvat. Vaatimuksena on tiedotuksen parantaminen.
Mitä konsulaatti- ja diplomaattisuojaan tulee, olemme vielä alkutaipaleella. Onkin siis välttämättä pyrittävä yhteiseen määrittelyyn, niin että Euroopan kansalaiset ymmärtävät, että unioni tarjoaa heille lisäarvoa myös rajojensa ulkopuolella.
Mitä tulee anomusoikeuteen ja oikeuteen kääntyä oikeusasiamiehen puoleen, Euroopan oikeusasiamiehen ensimmäisestä vuosikertomuksesta käy ilmi, kuinka hyödyllisiä ja välttämättömiä nämä oikeudet ovat, joskaan niiden tarkkaa merkitystä ei vielä kylliksi tunneta. Myös tässä kohdin kaivataan parempaa valistusta.
Lopuksi mainitsen, että Amsterdamin sopimus on tuonut tähän uuden lisän, nimittäin oikeuden puhutella millä tahansa unionin virallisista kielistä mitä tahansa Euroopan toimielintä ja oikeuden saada vastaus samalla kielellä. Tämä ei kuitenkaan vielä ole käytännössä voimassa eikä sitä niin ollen myöskään voida ottaa nykyiseen arviointiin mukaan.
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, Euroopan kansalaisuuden toteuttaminen korostaa sitä seikkaa, että myös Euroopan yhdentyminen on poliittinen hanke. Siihen liittyvät oikeudet tulevat pakostakin antamaan välttämättömän osansa Eurooppatietoisuuden lisäämiseen, samoin kuin työllisyyttä koskevat suunnitelmat ja vastikään euro ovat epäilemättä tuoneet Euroopan lähemmäs kansalaisia.
Tehtävämme on pitää kiinni tästä hankkeesta ja näyttää kansalaisille, että Eurooppa tarjoaa lisäarvoa, että se on olemassa heitä varten. Tämä ei tapahdu ainoastaan määrittelemällä sopimusoikeudellisesti tiettyä määrää kansalaisoikeuksia. Yhtä tärkeää on se, että kyseiset oikeudet tunnustetaan, että niillä on tarpeeksi sisältöä, ja mikä tärkeintä, että niiden käytännön tulos on olennaisen tärkeä.
Vapaa liikkuvuus, oleskeluoikeus, vaalioikeus, anomusoikeus ja oikeus kääntyä oikeusasiamiehen puoleen eivät tietystikään ole Euroopan unionin yksinoikeuksia. Ne ovat ominaisia jokaiselle itseään kunnioittavalle demokraattiselle oikeusvaltiolle. Niin tärkeää kuin se onkin, kansalaisen saattaminen lähemmäs Eurooppaa ei siis riitä. Voimakkaan huomion kohdistaminen eurooppalaisiin symboleihin tai yhteiseen historiaamme saattaa varmasti auttaa meitä, mutta meidän on välttämättä korjattava Euroopan kansalaisen luottamus Eurooppaan. Siinä tarvitaan kansalaisen itsensä, mutta ennen kaikkea varsinkin Euroopan päätöksentekijöiden, hallinnollisen koneiston ja tiedotusvälineiden mielenlaadun muutosta.
Kansalaisten Eurooppa alkaa niistä, jotka päivittäin askartelevat eurooppalaisen asian parissa. Heidän on osoitettava solidaarisuutensa Euroopalle. Tässä Euroopan parlamentti näyttelee tärkeää osaa. Parlamentti on yksi suurista pelinrakentajista, ja me olemme mukana päättämässä strategiasta. Euroopan kansan edustajina meidän on huolehdittava siitä, että kansalaiset vedetään siinä määrin kuin mahdollista mukaan tähän peliin, että peli viehättää ja etenkin, että itsekin noudatamme tarkasti pelin sääntöjä. Lyhyesti sanoen: meidän tulee olla Euroopalle hyvänä esikuvana. Hyvien esimerkkien on aina tultava ylhäältä.

Ullmann
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, jokainen, joka on työskennellyt kerran Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnassa, tietää, kuinka paljon luottamusta unionin kansalaisten vetoomuksissa ilmaistaan unionin toimielimiä kohtaan. Siksi juuri unionin kansalaisuutta on vahvistettava, kehitettävä ja tehtävä itsenäiseksi, jos haluamme purkaa demokratiavajetta unionissa. Komission kertomus oli hyvä perusta parlamentin lausunnolle, koska siinä käsiteltiin avoimesti nykyisen lainsäädännön tilan ja käytännön kiistattomia puutteita ja heikkouksia. Minun ei tarvitse toistaa yksityiskohtia. Siksi haluan osoittaa ne kohdat, joissa on mentävä komission toteamuksia pitemmälle.
Meidän on päästävä eroon vapaata liikkuvuutta koskevan 8 a artiklan rajoitetusta ja alakohtaisesti rajallisesta sovellettavuudesta. Olisi vähintään mahdollistettava esittelijän vaatimus siitä, että vapaan liikkuvuuden oikeuden rikkomisesta voidaan valittaa jo kansallisiin tuomioistuimiin. Se voitaisiin tietenkin toteuttaa tehokkaimmin siten, että EU: n perustamissopimukseen otettaisiin perusoikeuksien peruskirja, joka määrittelisi unionin kansalaisen siihen sisältyvien oikeuksien omistajaksi. Unionin kansalaisuuden myöntämisen ei pitäisi myöskään olla riippuvaista vain jäsenvaltion kansalaisuudesta, vaan se pitäisi mahdollistaa myös kolmansien valtioiden kansalaisille heidän oleskeltuaan unionissa viisi vuotta. Erittäin kiireellistä on kuitenkin vaalivuotta 1999 ajatellen purkaa yksittäisissä jäsenvaltioissa esiintyvät ja usein ainoastaan hallinnolliset esteet unionin äänioikeuden käytön osalta.
Iloitsemme siitä, että Ranskan kansalliskokous on juuri poistanut huomattavan esteen. Juuri tässä unionin kansalaisten olisi tunnettava, ettei heidän oikeuksistaan ainoastaan puhuta vaan että jotain myös tehdään niiden puolesta. Kiitos kaikille niille, jotka ovat osallistuneet siihen, komissiolle ja ennen kaikkea esittelijälle, joka on toiminut todellisena suunnannäyttäjänä.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, esittelijää on onniteltava hänen antaumuksellisen ja perusteellisen työnsä tuloksesta. Onnittelen häntä varauksetta, mutta minun on tunnustettava, että olen samalla kateellinen kollega De Clercqille. Olen hänelle kateellinen siitä otollisesta ajankohdasta, jolloin hän voi esitellä tärkeän unionin kansalaisuutta käsittelevän mietintönsä. Otollisempaa ajankohtaa ei enää olekaan! Eurolla muurasimme viimeisen peruskiven talous- ja rahaliittoon. Nyt voimme vapaasti tarkastelle kansalaisia, heidän toiveitaan ja unelmiaan. Mikään ei enää estä meitä viemästä vihdoinkin Euroopan poliittista unionia täydellä teholla eteenpäin. De Clercqin mietintö osoittaa oikean suunnan. Siksi puolueryhmäni äänestää sen puolesta.
Olemme esittäneet muutaman tarkistuksen. Nämä tarkistukset eivät ole ristiriidassa mietinnön kanssa. Niillä halutaan vain täydentää sitä joiltakin osin ja täsmentää sitä. Toivon, että esittelijä näkee sen myös niin, että hän pitää sitä auttavana asiana ja että hän kehottaa hyväksymään ehdotuksemme. Johdanto-osassa puhutaan paljon kansalaisten Eurooppa-tietoisuudesta, jota on vahvistettava. Mitä voisi tulla nopeammin mieleen kuin vahvistaa tätä tietoisuutta muun muassa niin kauniilla symbolilla kuten yhteiseurooppalaisella vapaapäivällä?
Emme kuitenkaan saa huijata itseämme. Kansalaisia ei voida tyydyttää ainoastaan symboleilla ja kauniilla selityksillä. He eivät odota unionin kansalaisuudelta jossakin paperissa näkyvissä olevia oikeuksia, vaan konkreettista hyötyä. Kansalaiset odottavat Euroopan poliittiselta unionilta sitä, että heidän jokapäiväinen elämänsä helpottuu. Antakaa minun viitata vapaan liikkuvuuden kansalaisoikeuden esimerkkiin, josta puhumme mielellämme, mutta jonka olemme toteuttaneet tähän päivään mennessä osittain ainoastaan äärimmäisen rajoitetusti. Sen enempää se ei ole kansalaisten näkökulmasta. Vapaata liikkuvuutta ei muodosteta repimällä alas tullipuomeja, vaan ensi sijassa purkamalla byrokraattisia esteitä. Siksi komission on esitettävä viipymättä lainsäädäntöehdotus, jonka avulla poistettaisiin erot oleskeluoikeudessa eri jäsenvaltioissa ja edistettäisiin siten unionin kansalaisten vapaan liikkuvuuden toteutumista asianmukaisella tavalla. Erityisesti nuorten kohdalta on raivattava liikkuvuuden esteet ja helpotettava heidän sijoittautumisoikeuttaan heidän valitsemallaan alueella. Siksi tarvitsemme yksinkertaisia, avoimia ja byrokratiasta vapaita menettelyjä tutkintotodistusten ja ammattitutkintotodistusten tunnustamiseksi. Puhuimme tästä juuri äsken.
Se tarkoittaa myös sitä, että koulujen päästötodistusten, ammattitutkintotodistusten ja tutkintotodistusten on oltava kaikissa jäsenvaltioissa samanarvoisia. Tällaisilla lähtökohdilla teemme kaikilla aloilla paperilla olevista kansalaisoikeuksista elävää eurooppalaista todellisuutta. Edessämme on pitkä tie, jota pitkin kulkiessamme emme saa koskaan unohtaa yhtä asiaa: keskipisteenä on ihminen eikä pääoman tuotto!

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, on todellakin huojentavaa kuunnella täällä tänään tätä kertomuksen käsittelyä. Se on huojentavaa, koska korvissamme kaikuvat vielä Cardiffin Eurooppa-neuvoston johtopäätökset, koska korvissamme kaikuvat vielä viimeaikaiset julistukset, joissa pyydetään vähemmän Eurooppaa, vähemmän yhdentymistä, joissa pyydetään jopa tiettyjen politiikkojen kansallistamista uudelleen. Sen vuoksi mielestäni on tärkeää, että Euroopan parlamentti heiluttaa tänään kansalaisuuden lippua oikeusasioita käsittelevän valiokunnan puheenjohtajan ja mietinnön esittelijän meille pitämissä loistavissa esityksissä.
Kyseessä on tasapainoinen mietintö. Tasapainoinen konkreettisten asioiden ja symbolisten arvojen suhteen. Tasapainoinen käytännön toimien ja runouden suhteen, kuten rouva Gebhardt sanoi. Me tarvitsemme myös hieman mielikuvitusta ja runoutta.
Näistä käytännön toimista herra De Clercq on korostanut sitä tarvetta, että henkilöiden vapaa liikkuvuus ja Euroopan kansalaisten vapaus valita oleskelupaikkansa olisivat todellisuutta, jotta myös 8 a artikla olisi todellisuutta, johon voitaisiin vedota suoraan tuomioistuimissamme, että tuotaisiin julkisuutta tuon alkuasteella olevan Euroopan kansalaisuuden jo tuomille oikeuksille - äänioikeudelle kunnallisissa vaaleissa, äänioikeudelle eurooppalaisissa vaaleissa - jotta luotaisiin vähitellen - ja siirrymme tässä todellisuudesta runouteen, todellisuudesta myytteihin - yhdentymisen symboliikka. On välttämätöntä luoda kulttuurinen ajatus siitä, että Eurooppa on olemassa.
Euroopan kansanpuolue ei puolla ainoastaan De Clercqin mietintöä vaan myös sosiaalidemokraattisen ryhmän tarkistuksia ja joitakin Euroopan kansanpuolueen esittämistä tarkistuksista torjuttuaan tarkistuksen 5.
Asia on niin, arvoisa puhemies, että Eurooppa elää huonoja aikoja. Näiden epäilyksien lisäksi voidaan sanoa - ja olen yhtä mieltä rouva Gebhardtin kanssa - että markkinat ovat paradoksaalisesti liittolaisemme. Elämän paradokseja: kauppiaiden Eurooppa edistää kansalaisten Euroopan toteutumista, koska euron aikaansaamiseksi, jotta nuo yhtenäismarkkinat todella toteutuisivat, meidän on määriteltävä henkilöiden vapaa liikkuvuus sen täydellisimmässä merkityksessä, meidän on edettävä yhdentymisessä.
Näin ollen, arvoisa puhemies, mielestäni täällä tänään Itävallan puheenjohtajakauden alussa meidän kaikkien on suhtauduttava myönteisesti tähän Euroopan parlamentin mietintöön, jossa se jälleen kerran toistaa olevansa omatunto, isku sellaisten tilanteiden edessä, joissa nykyään kannatetaan elotonta Eurooppaa, lyhytnäköistä Eurooppaa. Tuon elottoman Euroopan edessä, tuon lyhytnäköisen Euroopan edessä Euroopan parlamentti korottaa äänensä ja se korottaa kansalaisten äänen ja sanoo, että Eurooppa syntyy ainoastaan yhdentymällä ja että tuon kauppiaiden Euroopan käsitteen edessä meidän on saatava Amsterdamin sopimuksen todellisuus muotoutumaan todelliseksi kansalaisten Euroopaksi.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, onnittelen esittelijää ja olen iloinen siitä, että parlamentti työskentelee kerrankin kunnolla perustamissopimuksessa luvattujen unionin kansalaisuuteen liittyvien oikeuksien parissa niitten saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä. Haluaisin kiinnittää huomiota tämän unionin kansalaisuuden periaatteelliseen merkitykseen. Mitä se on? Käsitykseni mukaan unioni ei tunnusta sillä sen vähempää, kuin että Euroopan yhtenäistymisprosessin muodostavat ja sen tosiasialliset vallassaolijat ovat kansalaiset. Siksi tämä unionin kansalaisuus muodostaa tärkeän osan unionin oikeutusta. Oikeutusta, joka ei synnykään ainoastaan suoraan kansallisten hallitusten ja sopimusten välityksellä, vaan joka syntyy myös välillisesti ja henkilökohtaisesti ja samalla kaikkien kansalaisten oikeudellisen aseman kautta.
EU: n perustamissopimukseen otettiinkin sen vuoksi loogisesti mukaan unionin kansalaisuus vahvistamaan sen jäsenvaltioiden kansalaisten oikeussuojaa ja etuja. Olemme siis tekemisissä säädöksen kanssa, jossa ilmaistaan kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisten perus- ja kansalaisoikeudet. Teorian osalta kaikki on hyvin tähän mennessä. Käytännössä olemme kuitenkin vielä hyvin kaukana perus- ja kansalaisvapauksien laajasta takaamisesta, kansalaisten osan tunnustamisesta yhtenäistymisen tosiasiallisina vallassaolijoina. Kaikista neljästä vapaudesta varmasti henkilökohtaisin, eksistentiaalisin ja inhimillisin on henkilöiden vapaa liikkuvuus, joka toteutettiin kaikkein suurimmin viivytyksin, jota jarruteltiin ja viivyteltiin eniten. Unionin alueella tehtäviä henkilötarkastuksia ei ole vielä poistettu. Niitä ei poisteta Schengenin yleissopimuksenkaan puitteissa, vaan ne korvataan esteillä, jotka ovat usein vielä suurempia kuin vanhat, jotka luvattiin raivata pois.
Äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta Euroopan parlamentin vaaleissa estetään, ennen kaikkea myös osallisuutta kunnallisvaaleihin. Sitä sabotoidaan osittain avoimesti. Se supistetaan joissakin pääkaupungeissa osallisuudeksi kaupunginosavaaleihin, näin esimerkiksi Wienissä. Myös suojelun saanti konsuliviranomaiselta on käytännössä lähes olematonta. Mielestäni meidän pitäisi suunnata katseemme perustamissopimuksen ja siinä luvattujen oikeuksien yli kattavaan perus- ja kansalaisoikeuksien suojaan. Toivon, että Itävallan huippukokous avaa tien pelkästä teknokraattisesta toimielinuudistuksesta aitoon demokratiauudistukseen.

Oddy
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää esittelijää hänen oppineesta ja ajatuksia herättävästä mietinnöstään ja ylistää hänen eurooppalaista visiotaan.
Jos aiomme varmistaa, että Euroopan unioni kukoistaa, Euroopan kansalaisten on tunnettava, että me omistamme tämän hankkeen ja että myös me hyödymme siitä, eivätkä ainoastaan kaupalliset järjestöt ja hallitukset. Komission toinen kertomus unionin kansalaisuudesta on sen vuoksi tärkeä ohjelmakohta luotaessa Euroopan unioniin kuulumisen hengelle muotoa ja tunnetta siitä.
Suhtaudun erityisen myönteisesti äänestysoikeuteen ja olen ehdokkaana Euroopan parlamentin paikallisvaaleissa, vaikka kannattaisin Brittiläisen kansainyhteisön kansalaisille annettuja anteliaita äänestysoikeuksia Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja vaatisin, että sitä ei uudisteta eikä yritetä vesittää jo olemassa olevia oikeuksia.
Komission "Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskeva toimintasuunnitelma" -tiedonannon valmistelijana suhtaudun myönteisesti herra De Clercqin huomautuksiin ihmisten vapaan liikkuvuuden esteistä kuten eläkkeiden liikkuvuudesta, perheiden vastuista ja lasten koulutustarpeista. Pelkään, että tämä on hieman uhkarohkeaa brittiryhmälleni, mutta uskon, että komissio voisi tarkastella kansainvälisen ylioppilastutkinnon perustamista.
Oikeusasiamiehen nimittämistä voidaan ainoastaan pitää myönteisenä asiana, mutta minusta tuntuu, että hänen virkansa on tehtävä tunnetummaksi. Olen samaa mieltä siitä, että ratkaisu läheisyyden tunteeseen Euroopan unionin kanssa riippuu tiedosta. Pyydän sen vuoksi komissiota ponnistelemaan vielä enemmän Euroopan kansalaisille tiedottamisessa.

Zimmermann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämäniltainen keskustelu käsittelee unionin kansalaisuutta. Tiedämme kaikki, mitä se tarkoittaa ja mikä avaintehtävä tällä unionin kansalaisuudella on Euroopan kansalaisille, mutta ennen kaikkea myös Euroopan yhdentymiselle. Kysyn kuitenkin, tietävätkö Euroopan ihmiset sen oikeastaan myös? Tietävätkö ihmiset, mitä oikeuksia unionin kansalaisuuteen liittyy? Tietävätkö he, kenen puoleen he voivat kääntyä ja keneltä he voivat kysyä, mistä he voivat hankkia näitä tietoja? Minulla on yhä uudestaan keskustellessani kansalaisten kanssa se tunne, että ihmisiä on tiedotettu siitä vain vähän ja että heillä on siitä vain vähän tietoa.
Kansalaiset eivät kuitenkaan ole ainoita, joilla on siitä vähän tietoa. Ajatelkaamme esimerkiksi Euroopan komissiosta tulevia tietoja, jotka eivät osittain käsittele lainkaan tiettyjä aloja. Kun näen, että vähän aikaa sitten saamassamme esitteessä nimeltä Single Market Review, jossa käsitellään yli 38 kertomuksen avulla sitä, miten sisämarkkinat oikeastaan toteutetaan, siis että tässä esitteessä ei sanota juuri mitään vapaasta liikkuvuudesta, silloin kysyn, miten kansalaisia voidaan todella tiedottaa! Toinen esimerkki: kun keskustelen komission ja parlamentin virkamiesten ja -naisten tai myös muiden kanssa siitä, että minulla on unionin kansalaisena Alankomaiden passi ja että edustan Euroopan parlamentissa Saksaa, kysytään minulta yhä uudestaan: miten se käy päinsä, missä niin sanotaan, miten se on mahdollista? Siitä huomaa, että myöskään äänioikeus ei ole mielissämme sellaisena kuin se esitetään perustamissopimuksessa, eikä niiden mielissä, jotka ovat sen laatineet eikä kansalaisten tai kollegojenikaan mielissä. Monet kollegani eivät myöskään ole vielä oikeastaan käsittäneet tätä.
Pidän tärkeänä sitä, että mekin omaksumme ja selvitämme itsellemme unionin kansalaisuuden ja kaiken, mitä se sisältää. Silloin meillä on myös mahdollisuus tiedottaa ihmisiä sen osalta paremmin, jotta hekin sitten ymmärtäisivät sen.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, tahdon ilmaista komission puolesta tyytyväisyyteni unionin kansalaisuuden toteutumista käsittelevän toisen kertomuksemme perusteellisesta pohdinnasta ja erityisesti tähdentää sitä erinomaista työtä, jonka tuo merkittävä eurooppalainen nimeltään Willy De Clercq on tehnyt.
Pidän tätä keskustelua unionin kansalaisuudesta eräänlaisena kaikille poliittisille vaikuttajille kohdistettuna vetoomuksena keskittyä Euroopan rakentamisen olennaiseen osaan, muistutuksena unionin kokonaisrakenteen toteuttamisessa tapahtuneesta edistyksestä ja myös siinä tapahtuneesta taantumisesta, joka saattaa tuottaa pettymyksen unionin kansalaisille ja heidän tunteelleen kuulumisesta poliittiseen yhteisöön, jossa noudatetaan oikeusvaltion periaatteita, kuten asia päätöslauselmassanne ilmaistaan. Kuten parlamentin jäsenet tietävät, tämä huolenaihe tuotiin esiin myös viimeisimmässä Eurooppa-neuvostossa Cardiffissa, jolloin tuotiin esille toivomus siitä, että kaikki kansalaiset voisivat täysin hyötyä talous- ja rahaliitosta sekä yhtenäismarkkinoista ja että unioni olisi vieläkin lähempänä kansalaisia.
Toinen kertomus unionin kansalaisuuden toteutumisesta kattaa vuodet 1994, 1995 ja 1996. Se on siis aikaisempi kuin Amsterdamin sopimukseen johtaneen hallitusten välisen konferenssin päätelmät. Tässä kertomuksessa komissio pyrki kuvaamaan ja analysoimaan uusia oikeuksia, joita on saatu aikaan Maastrichtin sopimuksessa, todeten, millaista edistystä on saavutettu vuonna 1993 julkaistun ensimmäisen kertomuksen jälkeen, sekä tuomaan esiin joukon tavoitteita, jotka ovat vielä saavuttamatta.
Päätöslauselmanne kohdistetaan aiheellisesti kaikille asianomaisille toimielimille ja jäsenvaltioille. Itse asiassa tulevaisuudessa voidaan saavuttaa edistystä vain kaikilla tasoilla tapahtuvalla yhteistoiminnalla, etenkin lainsäädännön parantamisen, ymmärrettävyyden ja tehokkaamman soveltamisen alueilla. Voin taata herra Willy De Clercqille ja parlamentille, että sekä Schengenin sopimus ja 8 a artiklan soveltaminen että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevat menettelyt, hallinnolliset käytännöt, konsuli- ja diplomaattiviranomaisten antama suojelu, pysyvien välineiden perustaminen vuoropuhelua varten, koulutus ja tutkintojen tunnustaminen, suojelu turvallisuuteen kohdistuvia uhkia vastaan, yksilön vapaus ja oikeusasiamiehen toiminta ovat kaikki komission asialistalla.
Juuri tänään pääosa komissaarien kollegiosta omistettiin Euroopan kansalaisuudelle. Ja toivokaamme, että parlamentin antaman sysäyksen ja tästä päätöslauselmasta saamamme virikkeen avulla voimme yhdessä toteuttaa nopeammin todellisen kansalaisuuden.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Pinheiro.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Internetin turvallinen käyttö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Schmidin laatimasta kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietinnöstä (A4-0234/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Internetin käyttöturvallisuuden parantamista koskevan monivuotisen yhteisön toimintasuunnitelman hyväksymisestä (KOM(97)0582 - C4-0042/98-97/0377(CNS)).

Schmid
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, vielä muutama vuosi sitten Internet kuului asiantuntijoille. Nykyään se kuuluu niin itsestään selvästi arkipäivään, että jopa meillä parlamentin jäsenillä on toimistoistamme pääsy Internetiin. Se on selvä todiste siitä, että ihmeitä tapahtuu yhä! Internet tarjoaa monia mahdollisuuksia - kuten ei oikeastaan milloinkaan aikaisemmin ihmiskunnan historiassa - päästä nopeasti käsiksi suuriin tietomääriin. Tosin Internetistä löytyy myös tietyssä määrin alaikäisille vaarallista tai myös laitonta sisältöä. Tai sitä voidaan käyttää - kuten perinteistä televiestintävälinettä puhelinta tai myös kirjepostia - rikollisiin toimiin.
Internetissä painavat pitkälle sen edut. Siitä huolimatta on tarvetta toimia, ja mitä tulee käsiteltävään ongelmaan, tarvitsemme vastauksia. Kun vastaus löytyy, mitta ei kuitenkaan saa olla tiukempi kuin se mitta, jota käytämme sellaisiin viestimiin kuten elokuviin tai televisioon. Emme voi käyttäytyä tässä asiassa eri tavalla kuin muiden viestinten kohdalla vain sen vuoksi, että on käyty kiivasta keskustelua, erityisesti niiden ihmisten toimesta, jotka eivät itse ole olleet verkossa sekuntiakaan. Vastauksen määräävän ominaisuuden on siis oltava verkon erikoisuuksissa, ei tiukemmassa mitassa.
Mitä erikoista on Internetissä? Ensiksi: se ei kuulu kenellekään. Internetillä ei ole mitään kokonaisomistajaa. Minulla on tapana sanoa aina, että se on oikeastaan esikommunistinen järjestelmä. Toiseksi: verkko on kansainvälinen ja siten siihen pääsee maailmanlaajuisesti. Kolmanneksi: laittomaan sisältöön kohdistuvat oikeudelliset toimet perustuvat sen maan rikoslakiin, jossa on käytössä se tietokone, jonka muistiin on säilötty kyseisiä asioita. Neljänneksi: sisältöä voidaan siirtää helposti ja nopeasti - sekunneissa - yhdestä koneesta toiseen. Viidenneksi: Internetiin pääsee nimettömästi. Palvelin ei tiedä, kuka istuu henkilökohtaisen tietokoneen ääressä toisella puolella, ja se rajoittuu tiettyihin aikoihin.
Tällä on seurauksia alaikäisten suojelulle, koska Internetissä ei ole sellaista myyjää kuten elokuvissa tai videoliikkeessä, joka voi sitten sanoa kuusivuotiaalle, että sinä et pääse sisään tai että en vuokraa sinulle tätä videota. Tässä on se varsinainen ongelma. Komission meille ehdottamassa toimintasuunnitelmassa puhutaan Internetin käyttöturvallisuudesta. Mielestäni se voi ehkä edesauttaa sitä, mutta sataprosenttista turvallisuutta ei ole. Lisäksi syntyy se virheellinen käsitys, että vanhemmat eivät enää olisi vastuussa lastensa kasvatuksesta, vaan voisivat jättää lastensuojelun teknisten järjestelmien ja suodatusohjelmiston varaan. Emme saa tukea tätä virheellistä käsitystä. Sen vuoksi kannatan sitä, että muutamme tämän kaiken käsitteessä "Internetin käyttöturvallisuus" . Se vastaa todellisuutta.
On muutenkin oltava selvillä ehdotetun toimenpiteen rajoista. Kun ammatillisten pornografiaa tarjoavien henkilöiden määrä kasvaa maailmanlaajuisesti päivittäin, odotukset itsesääntelystä ovat pikemminkin lapsellisia. Se, että parlamentin jäsenet saivat eilen sähköpostissaan pornografiaan liittyvän mainoksen - joka ei muuten ollut hyvä, ja hinta oli aivan liian korkea - osoittaa, mihin olemme matkalla. Se, että alankomaalainen palvelin XS-4-ALL-Server suljettiin, koska tästä palvelimesta levitettiin Radikal-nimistä aikakausjulkaisua, osoittaa, miten pitkälle tällä menettelytavalla päästään. Ennen kyseistä aikakausjulkaisua oli mahdollista tilata ainoastaan tältä palvelimelta. Sulkemisen jälkeen sitä pystyi tilaamaan 53 palvelimen kautta Internetistä, koska sitä esitettiin heti maailmanlaajuisesti. Siis, sulkemisen menettelytavalla on rajansa.
Kun otetaan huomioon Euroopan unionissa vallitseva kielten moninaisuus, voidaan myös epäillä, vievätkö suodatuskäyttöön tarkoitetut sanantunnistusohjelmat todella asiaa eteenpäin. Jos käytetään kuvansuodatusohjelmaa, suljetaan pois myös kaikki tieteellinen kuvamateriaali ja grafiikka. Kannatan toki tätä ehdotusta, jottei siitä seuraisi minkäänlaista väärinkäsitystä. Viittaan vain siihen, että sillä on rajansa ja että näistä rajoista on oltava tietoisia.
Näihin rajoihin kuuluu myös se, että elämän todellisuus näyttää oikeastaan siltä, että lapset ymmärtävät tietokoneista useimmiten enemmän kuin vanhemmat. Sen ehdotuksen yhteydessä, että henkilökohtaiseen tietokoneeseen olisi ladattava suodatusohjelmisto, kuvasin asian lehdistölle seuraavalla tavalla: suodatusohjelmisto on se ohjelma, jolla 12-vuotias estää isältään pääsyn Internetin pornosivuille, koska on saanut häneltä televisionkatsomiskiellon. Nämä ovat ne tosiasialliset olosuhteet. Siitä huolimatta kannatan sitä, että kokeilemme suodatusohjelmistoa, mutta rajoista on oltava selvillä.
Ehdotettu toimintasuunnitelma on enimmiltään sellainen väline, jolla torjutaan ei-toivottua sisältöä, siis pornografiaa, poliittisesti radikaaleja sivuja ja muuta vastaavaa. Toimintasuunnitelmassa käsitellään Euroopan unionin puuttuvan toimivallan vuoksi rikosoikeuden ja rikostutkinnan alalla laitonta eli rangaistavaa sisältöä ainoastaan siinä muodossa, että siinä vaaditaan alustavaa tutkimusta välttämättömistä kansallisista toimenpiteistä.
Varsinaiset ongelmat liittyvät käsitykseni mukaan enemmän laittomaan sisältöön kuin ei-toivottuun sisältöön. On jo hämmästyttävää, mitä löytää, kun liikkuu vain muutamia sekunteja verkossa ja etsii suunnitelmallisesti - tein näin eilen valmistautuessani lehdistötilaisuuteen. Sieltä löytää ohjeita pommien tekemiseen, ohjeita siitä, miten voi aukaista ovia ilman avaimia, miten voi valmistaa laittomia huumeita, sieltä löytää muita terroritoimia sekä ohjeita siitä, miten voi väärentää luottokortteja, miten voi hakkeroida luvatta tietokoneeseen ja niin edelleen, asioita laidasta laitaan.
Tilannehan on se, että Internetin laittoman sisällön torjunta kuuluu jäsenvaltioille. En haluakaan asettaa sitä kyseenalaiseksi. Käytännössä tätä työtä vaikeuttaa kuitenkin huomattavasti se, ettei edes Euroopan unionin sisällä ole yhdenmukaista tai keskenään vertailukelpoista oikeudellista normistoa tärkeiden kysymysten ratkaisemiseksi. Lapsipornografian seuranta on vaikeaa, kun eri oikeusjärjestelmissä määritellään eri tavoin, milloin alkaa ikä, jolloin "lapsi" muuttuu "aikuiseksi" . Joissakin jäsenvaltioissa niin tapahtuu 14 vuoden iässä, toisissa 16 vuoden iässä. On vaikeaa, ettei ole määritelmää siitä, mikä on rangaistavaa pornografiaa. On vaikeaa, kun joskin rangaistavaa sisältöä voidaan seurata, ohje siitä, miten joltakin Internetin sivulta päästään hiirtä näpäyttämällä tälle sivulle, ei itsessään ole rangaistava teko. Silloin se on nimittäin helppoa. Vaikeuksia on siksikin, koska - kuten on nykyään mahdollista - tilanne on se, että verkkoon voi liittää palvelimen ilman, että sen ylläpitäjä saadaan selville ja koska - kuten on nykyään mahdollista - voidaan lähettää sähköpostia ilman, että sen voi johtaa takaisin johonkin henkilöön, siis kun sekä palvelinta voi ylläpitää anonyymisti että kun sähköpostia voi lähettää anonyymisti.
Sen vuoksi tarvitsemme vähintään valmistavia tutkimuksia, joissa todetaan, mitä kaikkia lakeja me tarvitsemme. Tiedän, että neuvostosta löytyy neuvotteluissa vastustusta. Sisäpolitiikka on tällä välin kansallisvaltioiden yksinoikeutta, puolustuspolitiikanhan se on jo menettänyt, sen hoitaa NATO. Poliisiasiat on ainoa alue, jossa valtioilla on aseellisiin voimiin liittyvä yksityismonopoli. Siksi sitä varjellaan kuin kalleinta aarretta. Tiedän, että ajatusta sellaisten tutkimusten tekemisestä vastustetaan. Siitä huolimatta se on tärkeää. Pystymme nimittäin ratkaisemaan laittoman sisällön ongelman lopulta ainoastaan maailmanlaajuisilla sopimuksilla. Sellaisten asioiden maailmanlaajuisissa sopimuksissa on sama tilanne kuin GATTissa: jos yhteisöllä on siinä 15 erilaista mielipidettä, silloin se ei toimi! Jos Amerikan yhdysvalloilla, Euroopan unionilla ja Japanilla on samanlaisia ajatuksia, silloin se onnistuu suhteellisen nopeasti. Siksi on tärkeää, ei ainoastaan rikostutkinnan kannalta Euroopan unionin sisällä vaan välttämättömän maailmanlaajuisen sopimuksen vuoksi, jotta meillä on siinä yhteiset standardit. Ilman niitä emme pääse tässä asiassa eteenpäin. Halusin pyytää herra komissaaria kertomaan minulle, kun hän puhuu lopuksi, mitkä tarkistukset komissio on valmis sisällyttämään yhteiseen kantaan, koska se auttaisi minua eteenpäin.

Argyros
Arvoisa puhemies, talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausunnossa tästä kysymyksestä pyritään siinä tehtyjen tarkistusten kautta edistämään tehokkaiden teknisten järjestelmien kehitystä ja omaksumista ensisijaisena tavoitteena tietenkin alaikäisten ja ihmisarvon suojelu, mutta ennen kaikkea talous- ja yrittäjätoiminnan suojelun vahvistaminen.
Lausunnolla pyritään lisäksi parantamaan maailmanlaajuista yhteistyötä tässä asiassa, jotta turvattaisiin Internet-teollisuuden dynaaminen kehitys. Konkreettisemmin, ohjelman toimintalinjojen soveltamisen tasolla ja ottaen huomioon Internetin tarjoamat mahdollisuudet talous- ja yritystoiminnalle sekä välillisesti työllisyydelle, suositellaan laajan lähestymistavan omaksumista, jotta alaikäisiä ja ihmisarvoa koskevien kysymysten lisäksi tutkittaisiin myös toimintaohjelman tarjoamia mahdollisuuksia talous- ja yritystoiminnan suojelemiseksi.
Käyttäjien - yksityishenkilöiden ja yritysten - luottamus Internetiin luo suotuisan ympäristön yritystoiminnan kehittämiselle tietoyhteiskunnan alalla. Siten Internet muodostaa paitsi turvallisen tietolähteen myös arvokkaan työkalun yritystoiminnalle.
Toinen tärkeä asia lausunnossa ovat periaatteet, joita on noudatettava vahingollisen ja laittoman aineiston poistamiseksi Internetistä. Nämä periaatteet voidaan tiivistää seuraaviin:
Ensiksikin teollisuuden tukeminen Internetin sisällön vapaaehtoisten tuloksellisten valvontajärjestelmien kehittämiseksi ja omaksumiseksi. Lisäksi yhteistyö asianomaisten tahojen, erityisesti teollisuuden, välillä on ratkaiseva tekijä itsesääntelyjärjestelmien sekä suodatus- ja luokittelujärjestelmien menestyksekkään vakiinnuttamisen kannalta.
Internetin sisällön tehokkaan valvonnan toinen tärkeä edellytys on kaikkien sisällön tuottamiseen ja jakeluun osallistuvien selkeä tehtävien ja vastuiden määrittely.
Viimeinen kohta, jota haluan korostaa, on Internetin rajat ylittävästä luonteesta johtuva vaatimus todellisesta yhteistyöstä ja toimien maailmanlaajuisesta yhteensovittamisesta. Yhteistyö on ainoa keino turvata eurooppalaisella tasolla toteutettavien toimien tuloksellisuus. Tästä syystä Euroopan unionin tulisi mielestäni tavoitella johtavaa ja aktiivista roolia menettelyssä maailmanlaajuisella tasolla hyväksyttävien periaatteiden ja teknisten mallien vakiinnuttamiseksi.
Lopuksi, arvoisa puhemies, haluaisin onnitella herra Schmidiä ja muita lausuntojen valmistelijoita heidän panoksestaan kysymykseen Internetin turvallisesta käytöstä ja kiittää niitä, jotka tukivat talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan lausuntoa.

Cederschiöld
Arvoisa puhemies, emme käsittele Internetiä ensimmäistä emmekä varmaankaan viimeistä kertaa. Kehitys menee oikeaan suuntaan. Tietoisuus tämän vapaan tiedon vallankumouksellisen muodon arvosta ei lisäänny ainoastaan täällä vaan kaikkialla. Meidän on vaalittava vapautta, ei sääntelyä.
Vuosi sitten käsittelimme Pradierin mietintöä Internetin laittomasta ja haitallisesta sisällöstä. Eri tahoilta tulleet sääntelyvaatimukset olivat silloin pitkälle meneviä, sillä ne sisälsivät esimerkiksi Internetin käyttäjien rekisteröinnin ja digitaalisen salauksen kieltämisen. Monet olivat silloin tietämättömiä uutuudesta ja olivat sitä mieltä, että myös nykymaailmassa olisi ajateltava entisajan tapaan.
Kerran ne, jotka eivät ymmärtäneet uutta aikaa, halusivat hajottaa Gutenbergin painokoneen. Uskonpuhdistus alkoi, koska he eivät onnistuneet yrityksessään. Painokone antoi kansalaisille aivan uusia mahdollisuuksia päästä käsiksi uuteen ja paljon helpommin saatavaan tietoon. Se johti silloin vallan hajauttamiseen.
Edessämme on nyt uusi uskonpuhdistus, koska kansalaisten on mahdollista päästä osallisiksi tiedosta ja informaatiosta ja he ovat yhä riippumattomampia viranomaisista ja valtiosta. Pitkällä aikavälillä se johtaa todennäköisesti yksilön arkipäivän pienempään sääntelyyn ja aivan uusiin yhteys- ja huoltomahdollisuuksiin.
Internetin laitonta aineistoa on kuitenkin käsiteltävä, mutta puuttumatta vapauden peruslähtökohtaan. Komissio haluaa perustaa erityisiä ilmiantomenetelmiä Internetissä olevaa laitonta aineistoa koskevaa raportointia varten, tukea suodatus- ja luokittelujärjestelmää sekä koulutusta ja tiedotusta. Mietinnössä täydennetään siten komission linjaa, sillä siinä halutaan selvittää Internetin laittoman ja haitallisen aineiston oikeudellisia seurauksia. Tämä on järkevä ehdotus, koska siinä otetaan huomioon tiedotusvälineiden luonne.
Aikaisempi suuntaus pyrki kehittämään erityisiä eurooppalaisia järjestelmiä. Meidän on kuitenkin kunnioitettava sitä, että kyse on maailmanlaajuisista ja kansainvälisistä yhteyksistä. Internet on maailmanlaajuinen ja kansainvälinen tiedotusväline. Ratkaisujen on sen vuoksi oltava kansainvälisiä ja maailmanlaajuisia. Kansainvälisesti toimivia järjestelmiä on jo kehitetty ja ne ovat saaneet kannatusta ja niiden käyttö on levinnyt. Haluan tässä yhteydessä kiittää esittelijää, koska hän on suhtautunut niin myötämielisesti tarkistuksiini, jotka liittyvät tähän aiheeseen.
Pidän lopuksi myönteisenä sitä ymmärrystä, jota on esiintynyt pakottavien järjestelmien välttämistä kohtaan. Itsesääntely on nimittäin välitön etu markkinoille. Laatumerkintäjärjestelmä voi sitä paitsi parantaa niiden Internet-toimittajien markkinaasemaa, jotka haluavat käyttää sitä hyödykseen. On ilahduttavaa, että komission mielestä Internetin sisällön ja käytön sääntely ei ole viranomaisten tehtävä. Viranomaisten tehtävä on sitä vastoin torjua ja ehkäistä rikollisuutta ilmeni sitä missä tahansa ja tapahtuipa se Internetin kautta tai avoimesti kaduilla ja toreilla.

Lindholm
Arvoisa puhemies, useimmat meistä pitävät Internetin räjähdysmäistä kehitystä myönteisenä asiana. Kuten me kaikki tiedämme, sillä on kuitenkin erittäin pimeä ja epämiellyttävä puoli. Internetin välityksellä kaikki, jopa lapset ja nuoret, voivat päästä helposti käsiksi tarkkoihin huumeresepteihin ja huumeiden kuvauksiin, kuten myös räjähdysaineiden valmistusohjeisiin, pedofiilit voivat katsoa lapsipornografiaa, ja naisia voidaan ostaa ja myydä ja niin edelleen. On ehdottoman selvää, että me kaikki haluamme saada tämän loppumaan.
Internetin pimeän puolen ongelma on, että se on maailmanlaajuinen, eikä se tunne mitään rajoja. Täydellisen ratkaisun on siis oltava myös maailmanlaajuinen ja siihen päästään ainoastaan yhteistyössä teollisuuden kanssa. Meidän kaikkien on työskenneltävä tämän asian puolesta. Mutta ennen kuin siihen päästään, komission toimintasuunnitelmaehdotus on alku, joka voi myös tehokkaasti antaa oman panoksensa todelliseen kansainväliseen keskusteluun ja toivon mukaan myös ratkaisun syntyyn.
Yksi toimintasuunnitelmaehdotuksen tärkeimmistä kohdista on ehdotus, jonka mukaan meidän on yhdessä teollisuuden kanssa toimittava itsesääntelyn ja eettisten sääntöjen, suodatus- ja luokittelujärjestelmän esille ottamisen ja laajan tiedotusohjelman hyväksi. Henkilökohtaisesti suhtaudun kuitenkin epäillen kaikkiin yrityksiin, joissa direktiivin kautta säännellään EU: n tasolla tätä Internetiin liittyvää problematiikkaa. Se meidän on ratkaistava jollakin muulla tavalla ja kansainvälisemmin. Sen vuoksi äänestän tarkistusta 23 vastaan. V-ryhmä tukee sitä vastoin kokonaisuudessaan Schmidin mietintöä.

Matikainen-Kallström
Arvoisa puhemies, kun keskustelemme Internetin käyttöturvallisuudesta, käsitteet ilmaisun vapaus ja laittoman materiaalin välittäminen ajautuvat usein törmäyskurssille. Internet on luonteeltaan vapaa ja rajaton ja sellaisena sen pitää säilyäkin. Vapauden kääntöpuolena on aina tieto siitä, että joku yrittää käyttää vapauksiaan väärin.
Törkeimmät väärinkäytökset koskevat eittämättä lapsipornografia- ja pedofiilimateriaalin levittämistä. Kyseisen materiaalin yleisyys Internetissä ällistyttää. Interpolin tutkimuksen mukaan jo pelkästään kahden kuukauden seurannan tuloksena verkosta löydettiin yli 70 000 lapsipornografisia kuvia sisältävää tiedostoa. Luku on niin suuri, ettei sen rajoittamiseen riitä pelkkä Internet-toimijoiden eettiseen itsesääntelyyn tähtäävä toiminta.
Olisi väärin syyllistää Internet-palvelimien hoitajia laittoman materiaalin välittämisestä. Vaikka heidän roolinsa itsesääntelyn portinvartijoina onkin keskeinen, vasta tietotekniikkateollisuuden ja Internetin sisällöstä vastaavien viranomaisten välisen tiiviin yhteistyön kautta voidaan saavuttaa toivottuja tuloksia. Koska Internet on maailmanlaajuinen, pelkät eurooppalaiset toimet eivät riitä lapsipornomateriaalin vastaisessa taistelussa. Tarvitaan globaaleja tiedotusjärjestelmiä ja standardeja, joiden kautta tietoisesti toimivat pornonvälittäjät saadaan kiinni. Hyvä esimerkki viranomaisaloitteesta lapsipornon vastaisessa taistelussa on Suomen poliisin perustama vihjepuhelin ja nettisivu, joihin voi ilmoittaa verkosta löytyneestä pedofiilisesta toiminnasta. Kansainvälisen materiaalin löydyttyä poliisin tarkoituksena on välittää vihjeet myös asianomaisten maiden viranomaisille.
Lopuksi haluan kiittää Smithiä hyvästä työstä, jota hän on tehnyt tämän vaikean aihekokonaisuuden hyväksi.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, sallikaa minun aluksi onnitella esittelijää paitsi erinomaisesta mietinnöstä myös todella loistavasta puheenvuorosta. Tämä on erittäin tärkeä asia, joka on keskeinen tulevaisuudellemme yksityiset oikeudet sekä teollisuuden kehityksen turvaavana yhteiskuntana. Tämän kaiken ei silti pidä saada meitä unohtamaan sitä keskeistä seikkaa, joka legitimoi meidät: päätöstemme ankkuroimista perustamissopimukseen, poliittisten tekojemme oikeudellista perustaa.
Puheenvuoroni keskittyykin oikeusasioita käsittelevän valiokunnan tekemään ehdotukseen päätösehdotuksen oikeudellisen perustan muuttamisesta ja 129 a artiklan - kuluttajansuojan - käyttämisestä 130 artiklan - teollisuuden kilpailukyvyn - sijasta.
Arvoisa puhemies, 130 artiklassa sanotaan meille kiistatta, että toteutetaan sellaisia toimia, joilla pyritään edistämään yritysten aloittamisen ja kehittämisen kannalta suotuisaa toimintaympäristöä, ja on totta, että parempi ja varmempi toimintaympäristö edistää teollisuutta. On kuitenkin aivan yhtä lailla totta, arvoisa puhemies, että on erittäin vaikeaa soveltaa näitä 130 artiklan tavoitteita, kuten esimerkiksi yhteisön teollisuuden kilpailukyvyn kannalta tarpeellisten edellytysten luomista, sellaisiin toimintalinjoihin, joilla pyritään varoittamaan kuluttajia Internetin sisällöstä seksin tai väkivallan osalta, antamaan perusta itsesääntelylle ja luomaan suodatusmekanismeja.
Näin ollen oikeusasioita käsittelevä valiokunta oli päätösehdotuksen arvioituaan sitä mieltä, että asianmukainen oikeudellinen perusta tässä on 129 a artikla, joka sallii meille tällaiset toimintalinjat, jotka yleisesti ottaen edistävät ja suojaavat kuluttajan kannalta turvallisia olosuhteita.
Arvoisa puhemies, mainitsen myös sen, että oikeudellisen perustan muuttaminen antaa parlamentille suuremman roolin kaikissa toimintalinjoissa, koska 129 a artiklassa määrätään yhteispäätösmenettelystä, kun taas 130 artiklan 3 kohdassa määrätään yksinkertaisesta kuulemisesta. Mielestäni on ehdottoman tärkeää, että tässä yhteiskunnan kannalta niin suuressa ja polttavassa asiassa parlamentilla olisi kuuluva ja voimakas ääni eikä pelkkää kuulemista.
Näin ollen, arvoisa puhemies, mielestäni tämä asia koskettaa meitä kaikkia, ja perustamissopimus antaa meille selkeän perustan olla tasavertaisesti mukana neuvoston kanssa, ja meidän on pyrittävä siihen, että oikeudellisen perustan muuttaminen heijastuisi ehdotukseen.

Malerba
Arvoisa puhemies, käytän puheenvuoroni myös talous- ja raha-asioita käsittelevän valiokunnan Internetiä koskevaa kansainvälistä koordinointialoitetta koskevan asiakirjan esittelijänä. Yhdyn Euroopan komission tiedonantoon Internetin käyttöturvallisuuden parantamista koskevasta toimintasuunnitelmasta, mutta en ole vakuuttunut siitä, että kaikki esittelijän komission tekstiin esittämät tarkistukset ovat tarkoituksenmukaisia. Juuri viime maanantaina minulla oli tilaisuus ottaa osaa Euroopan komission vieraana pyöreän pöydän keskusteluun, johon osallistuivat tämän sektorin maailmanlaajuisen teollisuuden johtajat, ja huomasin, että kolmesta seikasta vallitsi yksimielisyys: meidän on vältettävä monimutkaisten, valtioiden välisiä erimielisyyksiä aiheuttavien ja vaikeasti noudatettavien sääntöjen luomista, mutta samanaikaisesti meidän on kuitenkin oltava valmiita tekemään poliittisia aloitteita voidaksemme välttää sen, että oikeusistuimet langettavat tuomioita ja luovat ennakkotapauksia; meidän on edistettävä Internetin kehitystä säätelevän lainsäädännön kehittymistä, jota tukee alan teollisuuden itsesääntely, mutta myös poliittisten päättäjien ja kansainvälisten toimivaltaisten tahojen osallistuminen vuoropuheluun, jollaisesta on saatu hyviä kokemuksia transatlanttisessa liike-elämän vuoropuhelussa; kolmanneksi on pyrittävä monenkeskiseen kansainväliseen yksimielisyyteen, joka ei koske ainoastaan Yhdysvaltoja ja Eurooppaa vaan myös monia muita maita mahdollisimman maailmanlaajuisessa kontekstissa.
Jos onkin itsestään selvää, että eräillä alueilla tarvitaan uusia säännöksiä, esimerkiksi Internetin tarpeisiin kehitetyn elektronisen allekirjoituksen osalta, itsestään selvää ei ole se, että Internet mahdollistaisi uudenlaisten, lainsäädännölle tuntemattomien ja ennenkuulumattomien rikosten tekemisen. Ainakin Internet on ainutlaatuinen tiedonvälityksen väline, jonka ansiosta kuka tahansa voi julkaista aineistoa, ja se antaa yrityksille välineen, joka mahdollistaa elektronisen kaupan leviämisen maailmanlaajuiseksi ja - korostan tätä - mahdollistaa tarvittaessa melkeinpä liiankin hyvin rahaliikenteen alkuperän ja määränpään jäljittämisen. Uskoakseni meillä on tässä ikään kuin pieni lapsi, joka vasta opettelee kävelemään, ja meidän on tuettava sen kehitystä myönteisellä lainsäädännöllä.
Minusta eräät tarkistukset, 6 ja 12, jotka koskevat Internetin sisällöstä vastuussa olevia viranomaisia, ja levittäjien vastuuta koskeva tarkistus 7, ovat ongelmallisia, mutta olen varma siitä, että palaamme tähän keskusteluun, kun olemme harkinneet tätä asiaa enemmän ja keränneet uusia kokemuksia.

Pinheiro
Komissio haluaa kiittää esittelijää herra Schmidiä ja kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokuntaa erittäin myönteisestä mietinnöstä. Internet kasvaa nopeasti, eivätkä sitä enää käytä pelkästään tiedemiehet ja tutkijat. Nyt se on osa jokapäiväistä elämää toimistoissa, kodeissa ja kouluissa. Se on osoittautunut erittäin hyödylliseksi ja tärkeäksi liike-elämälle, koulutukselle ja kulttuurille. Suurin osa sen sisällöstä ei aiheuta kerta kaikkiaan mitään ongelmia.
Internetiä voidaan kuitenkin käyttää laittomiin toimiin ja laittoman sisällön levittämiseen. Vanhemmat ja opettajat ovat huolissaan sellaiseen aineistoon pääsystä, joka voisi olla vahingollista lapsille. Jos Euroopan kuluttajat ja teollisuus aikovat käyttää täysin hyväkseen tietoyhteiskunnan tarjoamat mahdollisuudet, näitä kysymyksiä on käsiteltävä. Viime vuoden aikana komissio on työskennellyt kovasti neuvoston, Euroopan parlamentin, jäsenvaltioiden, teollisuuden ja käyttäjien kanssa ratkaisujen ehdottamiseksi. Toimintasuunnitelma on tulos vastauksesta, jonka komissio sai käsitellessään ongelmaa ensimmäistä kertaa, ja sitä on kehitetty yhdessä neuvoston suosituksen kanssa, joka koskee alaikäisten ja ihmisarvon suojelua.
Nykyisessä toimintasuunnitelmassa otetaan sääntelemätön lähestymistapa, siinä otetaan mukaan teollisuus ja ehdotetaan konkreettisia toimia ongelmien ratkaisemiseksi. Siinä toteutetaan poliittista yksimielisyyttä ja varmistetaan, että toimien seurantaan ryhdytään jo EU: n tasolla ja jäsenvaltioissa. Tämä lähestymistapa on saanut voimakasta kannatusta Bonnin ministerikokoukselta, Internetiä käsittelevältä työryhmältä, neuvostolta ja Euroopan parlamentilta. Toimintasuunnitelmassa on neljä toimintalinjaa: ensimmäinen, turvallisten olosuhteiden luominen, mukaan lukien Euroopan vihjelinjaverkoston luominen ja itsesääntelyn tukeminen; toinen, suodatus- ja luokittelujärjestelmien kehittäminen siten, että Euroopan kulttuurinen ja kielellinen monimuotoisuus otetaan huomioon; kolmas, tiedotuksen edistäminen; neljäs, tukitoimet.
Jokaisella toimintalinjalla tähdätään tiettyjen päätavoitteiden saavuttamiseen: siihen, että käyttäjälle tehdään mahdolliseksi suojella itseään ja perhettään ei-toivotulta, haitalliselta sisällöltä; raportointijärjestelmien vahvistamiseen, jotta laitonta sisältöä käsiteltäisiin nykyisessä lainsäädännössä; sen varmistamiseen, että Euroopan erityisiä monikulttuurisia ja monikielisiä tarpeita käsitellään riittävästi; ja siihen, että rakennetaan luottamusta uusiin olosuhteisiin, jotta kuluttaja voi hyötyä uusista palveluista ja jotta teollisuus voi käyttää sähköisten tiedotusvälineiden mahdollisuuksia.
Toimintasuunnitelma ei ole ainoa keino näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Se on taloudellinen väline, joka kannustaa aloitteisiin, joita jäsenvaltioiden, teollisuuden ja käyttäjien on käsiteltävä. Se ei ole lainsäädännöllinen väline Internetiin liittyvien laillisten kysymysten ratkaisemiseksi. Monet ongelmat uusissa olosuhteissa eivät kuitenkaan vaadi uutta lainsäädäntöä. Ne vaativat lähestymistapoja, joiden avulla nykyistä lainsäädäntöä voidaan soveltaa Internetiin ja jotka tarjoavat riittäviä ratkaisuja ilman lainsäädäntöä. Sen vuoksi on pidetty huolta siitä, että tässä toimintasuunnitelmassa keskitytään sääntelemättömiin toimiin.
Mitä tulee tarkistuksiin, komissio voi kannattaa useimpia parlamentin esittämiä tarkistuksia. Itse asiassa 20 tarkistusta 24 esitetystä on komissiolle täysin hyväksyttäviä. Mitä tulee tarkistukseen 14, joka koskee komitologiaa, minun on huomautettava, että komissio aikoo käyttää täsmällistä sanamuotoa vuoden 1987 neuvoston päätöksestä, joka koskee tyypin 1 komiteoita. On kuitenkin kolme tarkistusta - tarkistukset 7, 12 ja 17 - joita ei voida hyväksyä. Kahdessa niistä käsitellään oikeudellisia seikkoja ja erityisesti vastuuta. Niitä on varmasti käsiteltävä, mutta toimintasuunnitelma, joka on taloudellinen väline, ei ole oikea paikka siihen. Komissio työskentelee kuitenkin oikeudellisen välineen, direktiiviehdotuksen, kanssa tämän asian käsittelemiseksi.
Kolmannessa näistä tarkistuksista ehdotetaan merkintäjärjestelmien sisällyttämistä teollisuuden menettelysääntöihin. Tarve merkintäjärjestelmien käyttöönotosta mainitaan jo alaikäisten ja ihmisarvon suojelua koskevissa suosituksissa. Voimme odottaa, että menettelysääntöjä kehitetään siten kuin tässä mietinnössä ehdotetaan. Voin vakuuttaa teille, että jos erillistä eurooppalaista merkintäjärjestelmää tarvitaan, toimintasuunnitelmassa kannatetaan varmasti sellaista järjestelmää. Jos kuitenkin voidaan soveltaa joustavia kansainvälisiä järjestelmiä, ja ne osoittautuvat sopiviksi, ei tarvita erillistä eurooppalaista järjestelmää, joka saattaisi olla rahan tuhlausta. Ei kuitenkaan ole mitään syytä uskoa, ettei niitä huolia jo olisi käsitelty ehdotuksessa, joita ehdotetussa tarkistuksessa heijastetaan.
Kiitän jälleen parlamenttia sen työstä ja tähänastisista vastauksista. Nyt on aika tarttua samansuuntaisesti tämän kanssa Euroopan unionin toimielinten aloitteisiin. Parlamentti on jo tunnustanut sen, kuinka tärkeää näiden asioiden käsitteleminen on, ja toivon, että sen päätös vahvistaa toiminnan tarvetta antamalla toimintasuunnitelmalle täyden tuen, jota se tarvitsee vaikuttaakseen merkittävästi.

Puhemies
Kiitos, herra komissaari.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.

Yhdistetyt tavarakuljetukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana liikenne- ja matkailuvaliokunnan suositus toiseen käsittelyyn (A4-0239/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta (C4-0173/98-96/0207 (SYN)) neuvoston asetuksen antamiseksi yhteisön rahoitustuen myöntämisestä yhdistettyjen tavarakuljetusten edistämiseksi toteutettaville innovatiivisille toimille (Esittelijä: U. Stockmann).

Stockmann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kuulitte juuri asetuksen täydellisen otsikon. Euroopan nykyisen ja tulevan liikennepolitiikan avainsana on liikennemuotojen yhdistäminen. Sillä pyritään luomaan yleinen liikennejärjestelmä. Kun liitetään yhteen eri liikennemuodot ovelta ovelle yltäviksi liikenneketjuiksi, niiden kulloisetkin edut tulevat esiin. Yhdistetyt kuljetukset, joista täällä on tänään kyse, ovat liikennemuotojen yhdistämisen vakaa esiaste tavaraliikenteen alalla. Puheissamme, liikennepolitiikkojen puheissa yhdistetyillä kuljetuksilla on ollut jo kauan merkittävä rooli, joka menee todellisuudessa suuresti yhdistettyjen kuljetusten merkityksen edelle. Viime vuoden tilastotiedot voisivat kuitenkin ehkä olla merkkinä kehityssuuntauksen muutoksesta.
Järjestyspoliittisten mahdollisuuksien rinnalla käytössämme on ollut Euroopan tasolla vuodesta 1992 saakka PACT-ohjelma yhdistettyjen kuljetusten edistämiseksi. Koska ensimmäinen ohjelma oli menestyksekäs ja koska se päättyi vuonna 1996, käytössämme on ollut viime vuodesta lähtien PACT II. Asetuksena ja korotetulla, joskaan ei läheskään sopivalla budjetilla siitä tulee nyt todellinen ohjelma, tarkoitan, että sillä on oikeudellinen perusta. Se, että käsittelemme asetusta vasta tänään toisessa käsittelyssä, johtuu sen kovista synnytyspoltoista, joiden hoidossa neuvosto on tällä välin epäonnistunut kätilön tehtävissään.
Asetuksen sisällön osalta olemme suhtautuneet liikenne- ja matkailuvaliokunnassa myönteisesti komission ja neuvoston osittaisiin myönnytyksiin, erityisesti sisävesiliikenteen mukaan ottamiseen ja yhteyteen Euroopan laajuisiin liikenneverkkoihin yhtenä kriteerinä projektien valinnassa. Toisaalta pidämme lyhytnäköisenä sitä, että neuvoston yhteisessä kannassa hylätään joitakin jo ensimmäisessä käsittelyssä esittämiämme tarkistuksia, ja pidämme sitä lyhytnäköisenä siksi, että tarvitsemme suunnitelmallisen - ja kuten minä ajattelen - tulevaisuuden huomioon ottavan liikennepolitiikan. Siksi liikenne- ja matkailuvaliokunta kannattaa käsiteltävänä olevia tarkistuksia 1-6. Mikä niissä on meille tärkeää? Ensiksi haluamme PACTin soveltamisalan laajentamista - kuten se on tullut mahdolliseksi jo joissakin muissa ohjelmissa - niihin Euroopan unionin jäsenyyttä hakeviin maihin, joiden kanssa on jo ryhdytty neuvotteluihin, tämän lisäksi vuosittaista 4 miljoonan ecun lisärahoitusta vuosiksi 2000 ja 2001.
Keski- ja Itä-Euroopan maille aiotaan myöntää infrastruktuuritoimenpiteisiin varoja Agenda 2000: ssa tällä ajalla paljon suuremmassa mittakaavassa. Haluamme, että pieni osa niistä määritellään tarkoin jo nyt ja sidotaan yhdistettyihin kuljetuksiin. Meillä on jo nyt suhteettoman suurta tavaraliikenteen kasvua tulevien jäsenvaltioiden taholta. Sen lisäksi tavaraliikenteessä on keskeistä suuntaus liikenteen siirtymisestä kiskoilta maanteille. Tällaiset kehityssuunnat ovat pääsääntöisesti peruuttamattomia - olemme jo kokeneet sen Saksan uusissa osavaltioissa - jos niitä ei kohdata ajoissa.
Sen vuoksi sellainen kehitys ei saa olla meille samantekevää. Siksi vaadimme tässä asiassa sellaisen suunnitelmallisen politiikan muodostamista reagoivan politiikan sijaan, joka tulisi ehkä maksamaan itsensä takaisin kymmenen vuoden kuluttua moninkertaisesti. Toisena pääasiallisena painopistealueenamme on synergian luominen. Hyvä ohjelma voi aina olla parempi, kun se tähtää ensinnäkin synergiaan muiden ohjelmien kanssa ja kun se toiseksi tukee muita poliittisia painopistealueita.
Kuten ennenkin, olemme sitä mieltä, että yhdistämisen Pharen ja koheesiorahaston varoihin tai niiden varoilla tuettaviin ohjelmiin pitäisi olla mahdollista. Meidän käsityksemme mukaan PACT-projekteilla pitäisi olla etusija poliittisesti haluttujen, joskin edelleen vaikeasti toteutettavissa olevien rahtiliikenteen valtaväylien vaikutusalueella. Synergiaa voitaisiin saavuttaa myös tutkimuksen viidennessä puiteohjelmassa suunniteltujen toimien kanssa. Tähän pyritään yhdellä tarkistusehdotuksella, jonka olemme jälleen esittäneet.
Tällä kohdalla muutama lause kollegani Jarzembowskin tarkistuksista, kollegan, joka ei tosin ole täällä tänään. Emme varmastikaan säästyneet vaivalta muotoillessamme päältä katsoen vakuuttavalta, peräti itsestään selvältä kuulostavaa kilpailun estämistä. Hylkäsimme kuitenkin lopulta tarkistusehdotuksen, sillä uskomme, että jokainen tukiohjelma tavoittelee sinänsä myönteistä syrjintää, meidän tapauksessamme tavoitteena on siirtyminen yksinomaan maanteillä tapahtuvasta tavaraliikenteestä yhdistettyihin kuljetuksiin, kuitenkin alueita edistäviin kuljetuksiin ja kilpailijoihin, jotka antavat etusijan yhdistetyille kuljetuksille. Kiitän kaikkia kollegoja, myös poissaolevia, osallistumisesta mietinnön tekemiseen ja kannatan sen huomista hyväksymistä.

Schierhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, haluaisin ensin kiittää esittelijää sydämellisesti hänen erinomaisesta työstään ja onnitella häntä siitä. Komission ehdotuksessa yhdistettyjen kuljetusten edistämiseksi otetaan huomioon se tosiasia, että Euroopan unioni tarvitsee luotettavan, Euroopan laajuisen liikennejärjestelmän, jolla taataan tehokkaasti sekä kaupankäynti että liikkuvuus. Tästä syystä olen hyvin pahoillani siitä, että neuvosto on sisällyttänyt yhteiseen kantaan vain pienen osan parlamentin tarkistusehdotuksista. Juuri tässä olisi vihdoinkin mahdollisuus toimia eikä vain puhua. Kuten sanottu, olen pahoillani siitä, että neuvosto ei ole aikonut antaa kannassaan etusijaa niillekään hankkeille, joilla luodaan yhteys Keski- ja Itä-Euroopan maihin ja jotka saavat siten aikaan synergiaa.
Samoin hankkeiden valinnassa tulisi ottaa huomioon myös komissio, jotta alueet ja jäsenvaltiot saavat tasapainoisella tavalla huomiota kilpailun vääristymisen estämiseksi. Parlamentti hyväksyi tämän asian jo ensimmäisessä käsittelyssä, ja nyt sitä tuetaan jälleen tarkistuksen muodossa, jonka herra Jarzembowski on esittänyt Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta. Pyydän parlamenttia tukemaan tätä tarkistusta tälläkin kerralla.
Haluaisin mainita myös, että Euroopan laajuisten rautateiden rahtiliikenteen valtaväylien mukaan ottaminen on ehdottoman välttämätöntä Euroopan laajuisten liikenneverkkojen ympäristöystävälliselle kehitykselle ja käytölle. Pidän juuri näitä valtaväyliä tärkeänä liikennepolitiikan innovatiivisena osana. Pidän enemmän kuin valitettavana rahoitusohjetta, jonka neuvosto on asettanut ainoastaan 35 miljoonan ecun tasolle. Aikavälillä 1997-2001 myönnettäisiin vähintään 43 miljoonaa ecua, jollei haluta, kuten sanotaan, ainoastaan puhua, vaan myös toimia. Tämä osuus siis myönnettäisiin tämän suuruisena, vaikka se on mielestäni joka tapauksessa vain vesipisara kuumalla kivellä.
Pidän erittäin tärkeänä liikennejärjestelmän kehittämistä Euroopan unionissa juuri laajentumisen ja yhä tärkeämmäksi tulevien ympäristönäkökohtien kannalta. Sen vuoksi kannatan esitettyjä tarkistuksia, joita kaikki puolueryhmäni jäsenet kannattavat, ja toivon myös parlamentin kannattavan niitä.

Wijsenbeek
Sydämellinen kiitos erityisesti siitä, arvoisa puhemies, että minulla ei ole ainoastaan vielä mahdollisuus onnitella esittelijää, vaan että minulla on myös mahdollisuus sanoa, kuinka hyvänä esimerkkinä hän on kaikille, jotka haluavat kouluttaa itsensä uudelleen teologeista tai muusikoista todellisiksi teknikoiksi ja poliitikoiksi!
Jatkan nyt omalla kielelläni ja sanon kaikesta huolimatta vielä jotain itse mietinnöstä. Mielestäni meillä on tässä tyypillinen esimerkki siitä, kuinka neuvostolla olisi nyt kerrankin ollut tilaisuus näyttää paitsi sanoin myös teoin, kuinka me kaikki, myös täällä parlamentissa, kannatamme koko rintaman leveydeltä ajatusta siirtymisestä maantieltä rautateille ja sisävesille, että sitä ei itse asiassa tueta, että meidät pakotetaan vielä kerran kaivamaan tosiasiat uudelleen esille, että jos nyt emme toimi, niin saamme vähän ajan kuluttua kokea vaikean liikennehalvauksen. Siihen ovat sitten neuvosto ja komissio syypäät, ei parlamentti.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, saanen aivan ensimmäiseksi kiittää esittelijää, herra Stockmannia, ja parlamenttia niiden ehdotusten puolesta tehdystä työstä, jotka koskivat menestyksekkään kokemuksen, yhdistettyjen tavarakuljetusten edistämiseksi tarkoitettujen pilottitoimien eli PACT-ohjelman, jatkamista.
Se on selvä osoitus parlamentin jatkuvasta sitoutumisesta yhdistettyjen tavarakuljetusten edistämiseen. Vaikka arvostamme parlamentin rakentavaa asennetta tässä asiakirjassa, minun on valitettavasti sanottava, että komissio voi hyväksyä tarkistuksista vain kaksi, eikä tämän pitäisi vähentää parlamentin, neuvoston ja komission välillä vallitsevaa laajaa yksimielisyyttä.
Tarkistuksissa 1 ja 4 pyritään, kuten parlamentti ehdotti ensimmäisessä käsittelyssä, ja komissio suostui siihen, sisällyttämään asetuksiin käsite Euroopan laajuisista rautateiden rahtiliikenteen valtaväylistä. Koska rautateiden rahtiliikenteen valtaväylät ovat tärkeä komission aloite, voin tukea jatkossakin niiden ottamista mukaan arviointikriteerinä PACT-ohjelmaa koskevaan asetukseen.
Valtaväylät ovat merkittävä askel kohti rautateiden markkinoiden todellista vapauttamista. Voin vakuuttaa parlamentille, että sekä komissio että jäsenvaltiot pitävät erittäin tärkeänä menettelyjen valinnassa kaikkia hankkeita, joissa halutaan käyttää valtaväyliä.
Tarkistuksissa 2, 3, 5 ja 6 pyritään esittelemään uudelleen mahdollisuus siihen, että Euroopan unionin ulkopuolisia toimia rahoitettaisiin ja että Euroopan yhteisöön kuulumattomien yhtiöiden sallittaisiin saada PACT-rahoitusta. Komissio on täysin selvillä siitä, että yhdistettyjen tavarakuljetusten politiikka ei voi päättyä EY: n rajoille. Kuljetukset virtaavat, ja mahdollisuudet eri kuljetusmuotojen väliseen tavarakuljetukseen ovat liian tärkeitä itäisten naapureittemme kanssa. Sen vuoksi komission ehdotuksessa alun perin ennakoitiin tämä mahdollisuus. Neuvoston keskustelut tästä kohdasta ovat kuitenkin osoittaneet selvästi, että asetuksella sellaisenaan ei olisi mahdollisuutta tulla neuvoston hyväksymäksi, jos komissio pitäisi kiinni tästä kohdasta.
Jäsenvaltiot ovat yhtä mieltä siitä, että yhteisön on autettava ehdokasmaita niiden ponnistuksissa saada aikaan kestävä kuljetusjärjestelmä. Monissa jäsenvaltioissa ajateltiin, että muita välineitä, esimerkiksi Phare-ohjelman sisällä, olisi käytettävä tai kehitettävä edelleen, jotta niillä autettaisiin kuljetuspalveluiden yhdistämisessä.
Komissio tutkii sen vuoksi, voidaanko nykyisiä ohjelmia käyttää PACT-ohjelman kaltaisiin hankkeisiin ehdokasmaiden eri kuljetusmuotojen välisessä tavarakuljetuksessa. Samassa hengessä komissio ei voi hyväksyä lisäystä 43 miljoonaan ecuun, koska tämä summa on ristiriidassa yhteisön PACT-ohjelmaa koskevien rahoitusnäkymien kanssa.
Lisäksi tarkistusten 3 ja 5 tiettyjä näkökohtia ei voi hyväksyä; emme myöskään voi hyväksyä tarkistusta 7. Yhtäältä synergia muiden rahoitusohjelmien kanssa varmistetaan tarpeellisen komission kanssa käytävän yksikköjen välisen konsultoinnin kautta. Toisaalta komissio uskoo yhä, että valintakriteerit, yksinkertaisesti sanottuna yhdistettyjen tavarakuljetusten kilpailukyvyn parantaminen innovaation kautta, ovat selviä ja rajoittuneita avoimuuden vuoksi. Muut prioriteetit tai näkökohdat voisivat uskoaksemme vain sekoittaa asioita.
Vaikka en pystyisi vakuuttamaan parlamenttia komission kannoista kaikissa suhteissa, toivon, että olen ainakin selventänyt komission kantaa. Saanen päättää puheeni kiittämällä jälleen parlamenttia ja erityisesti esittelijää yhdistettyjä tavarakuljetuksia kohtaan osoitetusta mielenkiinnosta ja arvokkaasta panoksesta, jonka parlamentti on antanut näiden asetusten osalta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Pinheiro.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 11.00.
(Istunto päättyi klo 22.50.)

