Siirtolaisia kuljettaneiden alusten haaksirikot Libyan rannikoilla (keskustelu) 
Puhemies
(FR) Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma siirtolaisia kuljettaneiden alusten haaksirikoista Libyan rannikoilla.
Jacques Barrot
komission varapuheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, Euroopan komissio kauhistui kuullessaan Välimerellä Libyan rannikolla sunnuntai-iltana tapahtuneesta siirtolaisia Eurooppaan kuljettaneen aluksen haaksirikosta. Joidenkin lähteiden mukaan aluksessa oli 257 matkustajaa, joista valtaosa on kadoksissa.
Komissio haluaa tuoda esiin tuntevansa myötätuntoa tämän inhimillisen katastrofin uhreja kohtaan. Tällainen tragedia herättää myös suuttumusta. Se johtui epäilemättä monista tekijöistä, mutta päävastuussa ovat kuitenkin rikollisjärjestöt, jotka johtavat tätä kohtalokasta, laitonta salakuljetusta Libyan rannikoilta ja rikastuvat ihmisten kurjuudella. Komission mielestä on sietämätöntä, että tämä ilmiö, joka näyttää vain voimistuvan vuosien mittaan, jatkaa kasvuaan. Komissio kehottaakin kaikkia asianosaisia ryhtymään toimiin sen lopettamiseksi.
Libya on tässä keskeisessä asemassa. Sen on sitouduttava määrätietoisemmin ja tehokkaammin torjumaan salakuljettajien toimintaa alueellaan, estämään laittomien alusten lähtö rannikoiltaan, etsimään ja pelastamaan merihätään joutuneita aluksia aluevesiltään ja tarjoamaan kansainvälistä suojelua sitä tarvitseville maahanmuuttajille allekirjoittamansa pakolaisten suojelusta vuonna 1969 tehdyn Afrikan yhtenäisyysjärjestön (OAU) yleissopimuksen mukaisesti.
Euroopan komissio on pyytänyt viime vuosina Libyan viranomaisia monta kertaa kantamaan vastuunsa ja toteuttamaan tehokkaita toimenpiteitä yhteistyössä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden kanssa. Minun on todettava, että olemme tarjonneet Libyalle yhä enemmän taloudellista tukea, ja on selvää, että Libyan viranomaisten on käytettävä tätä tukea tehostaakseen siirtolaisten ja muiden henkilöiden salakuljetuksen torjuntaa alueellaan sekä valvontaa etelärajallaan. Libyan viranomaisten on myös kehitettävä kansainvälisen oikeuden mukainen maahanmuuttajien vastaanottojärjestelmä.
Euroopan unioni on toki valmis tekemään yhteistyötä ja auttamaan alusten pysäyttämisessä ja tarvittaessa niiden pelastamisessa Välimerellä. EU:n ulkorajavirasto Frontexin järjestämien ja rahoittamien Nautilus- ja Hermes-merioperaatioiden käynnistys tulevina kuukausina maksaa noin 24 miljoonaa euroa. Komissio kehottaa kaikkia EU:n jäsenvaltioita tekemään yhteistyötä näiden kahden operaation toteuttamiseksi. Jäsenvaltioiden on myös osoitettava käytännön solidaarisuutta Italialle ja Maltalle, joihin Libyasta tuleva voimakas siirtolaisvirta kohdistuu. Lisäksi Libyan on kannettava vastuunsa sen alueen ylittäneiden laittomien siirtolaisten takaisinoton suhteen.
Olemme panneet merkille, että Italian viranomaisten mukaan Libyan merivoimien kanssa voidaan käynnistää 15. toukokuuta yhteiset partiot Libyan aluevesillä laittomien alusten pysäyttämiseksi tai auttamiseksi. Olemme iloisia siitä, että Italian viranomaiset ovat tukeneet Libyan merivoimien valmiuksien kehittämistä tätä tarkoitusta varten.
Komissio kuitenkin katsoo, että näiden hätätoimenpiteiden lisäksi ongelmien koko inhimilliseen ulottuvuuteen on puututtava ensisijaisen toimen avulla. Maahanmuuttajat, jotka uskovat henkensä häikäilemättömien salakuljettajien käsiin, pakenevat useimmiten sotaa tai vainoa. Toivomme, että viime päivien tapahtumat lisäävät kaikissa jäsenvaltioissa tietoisuutta tämän ongelman vakavuudesta ja että voimme näin laatia yhdessä jäsenvaltioiden kanssa ja Euroopan parlamentin tuella Tukholman ohjelman, jonka painopisteet koskevat suurelta osin tätä maahanmuuttoa koskevaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Tarvitsemme kokonaisvaltaista lähestymistapaa voidaksemme laatia muuttovirtojen hallitsemiseksi pitkän aikavälin strategian, jossa otetaan paremmin huomioon lähtömaiden tilanteet ja tarpeet.
Lisäksi tämän strategian avulla meidän täytyy voida edetä vuoropuhelussa afrikkalaisten kumppaneidemme kanssa, erityisesti osana Rabatin prosessia ja osana Euroopan unionin ja Afrikan unionin välisiä suhteita. Meidän on löydettävä yhdessä yhteiset ratkaisut tähän haasteeseen ja tartuttava laillisen maahanmuuton tarjoamiin tilaisuuksiin, sillä laillinen maahanmuutto voi itse asiassa merkitä tilaisuutta sekä EU:lle että lähtömaille. Tähän strategiaan on myös saatava lisää resursseja lisäämällä yhteistyötä lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa, jotta voidaan vahvistaa niiden valmiuksia torjua ihmisten salakuljetusta harjoittavia organisaatioita ja kohdella siirtolaisia ihmisarvoisella ja heidän oikeuksiaan kunnioittavalla tavalla.
Lisäksi tämän strategian on tarjottava meille mahdollisuus hallita ja organisoida laillisten turvapaikanhakijoiden saapumista jäsenvaltioiden alueelle tehokkaammin siten, että liitämme pakolaisten suojeluvalmiuksien kehittämisen osaksi yhteistyötämme yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kävin kaksi viikkoa sitten Lampedusassa ja Maltalla. Minun on todettava, että näin ja kuulin itse niiden ihmisten tragedioita, jotka vaarantavat henkensä ylittämällä merialueita häikäilemättömien salakuljettajien rohkaisemina. Katson voivani sanoa, että meidän on viimeisimmän onnettomuuden valossa otettava nämä ongelmat hyvin vakavasti ja lisättävä kaikissa jäsenvaltioissa tietoisuutta näiden ilmiöiden vakavuudesta ja niiden kasvusta, vaarantavathan ne ihmisten hengen hirvittävissä olosuhteissa.
Kiitän siksi Euroopan parlamenttia siitä, että se pyysi komissiolta tätä julkilausumaa. Olen antanut sen siltä pohjalta, mitä tiedän ja mikä käsitykseni asiasta on, ja toistan parlamentille sitoutuvani henkilökohtaisesti torjumaan tulevina kuukausina tällaisten tragedioiden toistumista.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
Arvoisa puhemies, suremme tänään yhdessä monen siirtolaisen kuolemaa. He olivat toiveikkaita ja epätoivoisia - ja kenties heitä oli myös huijattu. He eivät valinneet itse lähtökohtiaan, vaan joutuivat olosuhteiden uhreiksi. Tunnen ongelman hyvin. Monet, joilla ei ole mitään, pitävät Välimerta ja Kanarian saarten rannikkoa reittinä "El Doradoon", jota ei kuitenkaan ole olemassa. Matka on täynnä riskejä, ja perillä odottavat vain pettymykset ja rangaistukset.
Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden on oltava ymmärtäväisempiä, jotta tällaiset tragediat voidaan välttää. Teemme paljon, muttemme saa aikaan mitään. Tulokset ovat juuri niin sietämättömiä kuin mitä olemme nähneet Libyan rannikoilla, ja ne saavat meidät miettimään, kuinka rajalliset politiikkamme vaikutukset ovat.
Tällaisiin tragedioihin ei ole olemassa absoluuttisen tehokkaita patenttiratkaisuja - voimme vain jatkaa johdonmukaista ja määrätietoista politiikkaa. Meidän on toteutettava ja jatkettava yhteistyötä lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa. Yhteistoiminta ja yhteistyö ovat saman kolikon kaksi eri puolta. Meidän on jäsennettävä paremmin ja julkaistava yhdessä tietoja laillisen maahanmuuton hyödyistä, myös kriisin aikaan. Meidän on tehtävä lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa yhteistyötä niiden rajavalvonnan alalla tarkkojen sopimusten pohjalta. Meidän on hätyytettävä tiedustelun ja erikoisjoukkojen avulla salakuljettajat verkostoistaan ja tiukennettava samalla kohdemaiden rikoslainsäädäntöä. Meidän on osoitettava ulkorajarahastolle enemmän varoja: 1,82 miljardia euroa seitsemäksi vuodeksi ei selvästikään riitä miltään kantilta katsottuna.
Meidän on myös onnistuttava vahvistamaan Frontexia ja varmistettava, ettei kalustoluettelo CRATE (keskitetty luettelo käytettävissä olevasta teknisestä kalustosta) jää pelkäksi aiejulistukseksi vaan että se on tehokas keino valvoa ja seurata rikollisen toiminnan kriittisimpiä pisteitä.
Arvoisa komission jäsen, Nautilus- ja Hermes-operaatiot ja 24 miljoonaa euroa ovat merkki voimakkaammasta sitoutumisesta ja resurssien lisäämisestä. Meidän on lakattava sanomasta "meidän täytyy", ja meidän on kannettava tämä suuri vastuu yleisen sopimuksen pohjalta tai ilman sitä.
Pasqualina Napoletano
PSE-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, puhumme yli 500 kuolleesta, suurimmasta merionnettomuudesta toisen maailmansodan jälkeen. Luvut ovat kauhistuttavia, ja silti EU ja sen jäsenvaltioiden hallitukset näyttävät keskittyvän aivan muuhun. Jotkin maat, kuten Italia, luulivat suojautuneensa allekirjoittamalla kahdenvälisiä sopimuksia, joista esimerkkinä voidaan mainita viimeaikainen sopimus Libyan kanssa. Ne kuitenkin erehtyivät. Kyseisessä sopimuksessa määrätään hyvin monenlaisista asioista, kuten siirtomaa-aikana tehtyjen rikosten tunnustamisesta, investoinneista ja niiden vastineena maahanmuuton valvonnasta. Nyt näyttää siltä, että juuri Italian Libyaan tekemät investoinnit ovat synnyttäneet unelman, joka houkuttelee tuhansia nuoria Länsi-Afrikasta. On helppoa ennustaa, että ellei luvattuja viittä miljardia dollaria lasketa liikkeelle, silloin ihmiset lähtevät liikkeelle.
Samalla Ranskalla on Nigerissä omat intressinsä, jotka liittyvät uraanin varastointiin. Tämä puolestaan lietsoo sotaa tuaregien keskuudessa ja hyödyttää ihmissalakuljettajia. Tämä kaikki tapahtuu vieläpä keskellä kirkasta päivää, toimittajien silmien alla.
Tämä tarkoittaa sitä, että EU:n tiettyjen jäsenvaltioiden hallitukset leikkivät tulella. Ellei tilanne muutu ja nopeasti ja ellei EU päätä toteuttaa arvojensa mukaista kunnon politiikkaa, pelkkä uutisten vaientaminen - mitä teemme nyt - ei riitä. Välimerestä on tulossa joukkohauta - se on kaukana siitä käytetyistä retorisista kielikuvista. Meidän on muistettava, että tämä meri vaikuttaa Euroopan unionin kohtaloon.
Gérard Deprez
ALDE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan ryhmäni puolesta osoittaa myötätuntoani näitä kurjuuden, rikollisen hyväksikäytön ja valtion kyynisyyden viimeisimpiä uhreja kohtaan. Myötätunto ei kuitenkaan vielä riitä. Meidän on nähtävä asiat sellaisina kuin ne todellisuudessa ovat.
Arvoisa puhemies, tosiasia on se, että Euroopan unionin todellinen eteläraja ei ole enää Euroopassa, vaan Afrikan mantereella. Alusten lähdettyä Afrikan rannikolta matkustajaparat joko - jos uskallan näin sanoa - kuolevat, jos olosuhteet merellä ovat vaikeat, tai päätyvät laittomiksi, köyhiksi maahanmuuttajiksi, jos he sattumoisin onnistuvat pääsemään Euroopan rannikolle, ennen kuin heidät karkotetaan, niin kuin useimmissa tapauksissa käy.
Nämä toistuvat tragediat eivät lopu, ennen kuin Euroopan unionilla on valtaa ja halua neuvotella lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa todellisista kumppanuussopimuksista, joissa määrätään ainakin kolmesta asiasta: luotettavasta rajavalvonnasta sekä ennen kaikkea huomattavasta laillisesta maahanmuutosta ja tuntuvasta kehitysyhteistyöstä. Arvoisa puhemies, ilman näitä sopimuksia merten hautausmaiden täyttyminen vain jatkuu pitkälle tulevaisuuteen heppoisista ja voimattomista myötätunnonosoituksistamme huolimatta.
Hélène Flautre
Verts/ALE-ryhmän puolesta. - (FR) Arvoisa puhemies, keitä he olivat? Kuinka monta heitä oli? Mistä he tulivat? Oliko heidän joukossaan lapsia, naisia tai pakolaisia? Vaikeuttivatko rannikkovartijat aluksen kulkua? Osuiko heidän reitilleen kalastajia? Vastaamatta jääneitä kysymyksiä on paljon. Emme tiedä, kuinka monta ihmishenkeä tämä tragedia vaati, mutta siinä menehtyi satoja, ja Välimereen on nyt hukkunut tuhansia maahanmuuttajia.
Toivon, että ymmärrämme tänään olla syyttämättä sääolosuhteita. Sadat maahanmuuttajat ovat valinneet epäinhimillisen ja hyvin vaarallisen pakotien. Mistä se johtuu? Siitä, että he pakenevat tuhotuilta alueilta, että vaarattomampia vaihtoehtoja ei ole ja etteivät he ole luopuneet toivostaan saada elää parempaa elämää.
Juuri maahanmuuton torjuntamekanismit kannustavat maahanmuuttajia valitsemaan yhä vaarallisempia tapoja paeta kotimaidensa lohduttomuutta, joka on maahanmuuton syynä. Eikö juuri ilmoitus Italian ja Libyan tulevista yhteisistä partioista ole nopeuttanut viime viikkoina alusten lähtöä Eurooppaan?
Kohtalokasta on juuri se, että EU haluaa pakkomielteenomaisesti vahvistaa rajojaan ja keskittää hallintonsa vapauden riistäviin yhteisön ulkopuolisiin maihin. Lain ja järjestyksen yltiöpäinen korostaminen, partiot ja piikkilanka-aidat eivät nujerra näiden ihmisten halua paeta.
Siispä kyse onkin siitä, onko EU valmis ottamaan vastuun tällaisen valinnan seurauksista? Ei ole, ja siksi esitän komissiolle ja jäsenvaltioille seuraavat pyynnöt.
Ensinnäkin tehkää kaikki, mitä tehtävissänne on, löytääksenne ja mahdollisesti pelastaaksenne merellä kadonneet ihmiset ja selvittäkää, missä olosuhteissa tämä haaksirikko tapahtui.
Toiseksi vaatikaa kansainvälisen merioikeuden noudattamista, jonka mukaan kenelle tahansa hädässä olevalle on annettava apua, samalla kun seitsemän tunisialaista merimiestä ovat edelleen syytettyinä.
Kolmanneksi keskeyttäkää kaikki neuvottelut maahanmuuttoasioista sellaisten maiden kanssa, jotka eivät anna mitään takeita ihmisoikeuksien kunnioittamisesta.
Neljänneksi kunnioittakaa jokaisen ihmisen oikeutta lähteä mistä tahansa maasta ja pyytää kansainvälistä suojelua miltä tahansa maalta. Olette oikeassa, merellä kadonneet eivät olleet laittomia maahanmuuttajia.
Viidenneksi lopettakaa tiukka viisumipolitiikka, joka on usein mielivaltaista ja epäoikeudenmukaista.
Tarkastelkaa lisäksi yhteisön ulkopuolisten maiden kehityksen näkökulmasta Euroopan unionin toimintatapoja, kuten kaivosresurssien riistämistä, maataloustuotteiden polkumyyntiä, vapaakauppasopimuksia, asekauppaa ja myötämielistä yhteistyötä itsevaltiaiden kanssa.
Giusto Catania
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, taannoiset tapahtumat ovat vain viimeinen lenkki valtavat mittasuhteet saaneiden häpeällisten tragedioiden pitkässä ketjussa. Rannikollemme pyrkineiden siirtolaisten kuolema merellä on epäilemättä räikein tapaus, jossa oikeutta elämään on loukattu sivistyneessä Euroopassa. Nämä tragediat paljastavat linnoituksemme hirvittävän puolen. Ehkäpä meidän pitäisi alkaa miettiä sitä, millä tavoin olemme itse vastuussa niiden miesten ja naisten kuolemasta, joiden ainoana tavoitteena oli elää parempaa elämää ja paeta nälkää ja sotaa.
Siksi meidän pitäisi kenties tarkastella asiaa siltä kannalta, etteivät Välimerellä tapahtuneet haaksirikot ole laitonta maahanmuuttoa luovan mekanismin lieveilmiö, vaan pikemminkin Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden maahanmuuttopolitiikan ennustettavissa oleva seuraus. Välimerellä tapahtunut joukkokuolema johtui sortavasta ajattelutavasta, käytännöstä käännyttää ihmiset takaisin merelle, rannikoitamme ympäröivästä näkymättömästä piikkilanka-aidasta sekä EU:n ja sen jäsenvaltioiden, myös Italian ja Maltan, maahanmuuttopolitiikkaan kuuluvista torjuvista käytännöistä. Muuta tapaa päästä Eurooppaan ei ole. Siirtolaisilla ei ole laillista keinoa päästä EU:n työmarkkinoille tai saada itselleen pyhää turvapaikkaoikeutta. He panevat toivonsa Välimeren myrskyäviin aaltoihin ja luovuttavat oikeutensa häikäilemättömien veneenomistajien käsiin, sillä heistä on tullut ainut keino - tai ainakin useimpien ulottuvilla oleva keino - päästä Euroopan unioniin. Juuri tästä tosiasiassa johtuvat Libyan rannikolla muutama päivä sitten tapahtuneet kuolemat. Juuri tästä syystä kymmenet tuhannet siirtolaiset ovat kuolleet viimeisten 20 vuoden aikana pyrkiessään Eurooppaan ja kasvottomat ja nimettömät naiset ja miehet ovat päätyneet kalojen ruoaksi.
Pyysin puhemies Pötteringiä aloittamaan tämänpäiväisen istunnon minuutin hiljaisuudella näiden uhrien muistoksi. Haluan kiittää häntä siitä, että hän hyväksyi pyyntöni. Tämä oli mielestäni velvollisuutemme, mutta se ei tietenkään vielä riitä. Se kertoo närkästyksestämme, mutta meidän on yritettävä luoda täällä parlamentissa politiikkaa, konkreettista politiikkaa, joka alkaa siitä, että sanomme, ettei Välimerellä saa enää koskaan tapahtua tällaisia kuolemia.
Jacques Barrot
komission varapuheenjohtaja. - (FR) Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti. On tärkeää ryhtyä toimiin, ja toistan, mitä jäsen Deprez sanoi. Meidän on valittava kokonaisvaltainen lähestymistapa ja tehtävä kumppanuussopimuksia, koska emme onnistu ratkaisemaan näitä ongelmia yksin. Myönnän ilolla sen, mihin viittasitte, eli että eurooppalaisina meillä on vastuuta. Meidän on osoitettava suhtautuvamme avoimesti myös lailliseen maahanmuuttoon. Meidän on täytettävä velvollisuutemme ottaa vastaan ihmisiä, jotka pakenevat sotaa ja vainoa.
Haluan kuitenkin todeta rehellisesti ja muistuttaa parlamentille, että asiasta vastuussa ovat myös monet yhteisön ulkopuoliset maat, joiden kanssa neuvotteleminen on hyvin vaikeaa. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että meidän pitäisi luopua neuvottelemisesta. Meidän on esimerkiksi varmistettava, että Libyassa otetaan viimein käyttöön turvapaikkajärjestelmä. Meidän on varmistettava, että Libya voi auttaa meitä torjumaan salakuljettajia, jotka pakottavat nämä köyhät ihmiset ottamaan tarpeettomia riskejä. Olen kuullut itse Maltan viranomaisten sanovan, että Libya on päästänyt useat alukset lähtemään hirvittävissä olosuhteissa ja että siksi Maltan laivaston on ollut pakko lähteä etsimään ja pelastamaan salakuljettajien hyväksikäyttämiä ihmisraukkoja. Siispä meidän on otettava vastuuta, mutta samalla meidän on neuvoteltava päättäväisesti monien sellaisten maiden kanssa, jotka eivät täytä kansainvälisiä velvoitteitaan.
Uskon, että tämä riittää saamaan meidät kaikki tekemään yhteistyötä tällaisten traagisten onnettomuuksien estämiseksi.
Puhemies
(ES) Keskustelu on päättynyt.
