Pasirengimas Europos Vadovų Tarybai (2009 m. spalio 29-30 d.) (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - Tarybos ir Komisijos pareiškimai dėl pasirengimo Europos Vadovų Tarybai.
Cecilia Malmström
Pone pirmininke, kitą savaitę įvyks Europos Vadovų Tarybos susitikimas. Turime išsamią darbotvarkę, kuri apima daug labai svarbių mūsų visų gerovei klausimų. Mes svarstysime, kaip kovoti su klimato kaita, ieškosime būdų, kaip įveikti finansų ir ekonomikos krizę ES, energetinio saugumo ir nelegalios migracijos klausimus.
Europos Sąjunga bus geriausiai pasirengusi spręsti visus šiuos klausimus, kai bus visiškai aiškus Sutarties likimas. Svarbu, kad Lisabonos sutartis įsigaliotų kiek galima greičiau, kad, be kita ko, galėtume toliau tęsti darbą, skirdami naują Komisiją. Štai kodėl Europos Vadovų Taryba turėtų svarstyti ir šiuos klausimus.
Pradėsiu tuo, kas, kaip man žinoma, yra labai svarbu Europos Parlamentui. Kitos savaitės pabaigoje valstybių ir vyriausybių vadovai bandys pasiekti aiškumo dėl Lisabonos sutarties ratifikavimo ir dėl to, kaip turėtų būti tęsiamas procesas. Didžiąja balsų dauguma tartas "taip" Airijoje ir Lenkijos prezidento parašas įgalino mus tęsti darbą su nauja energija, tačiau, kaip jums žinoma, Sutartis neįsigalios tol, kol jos neratifikuos visos valstybės narės - 26 iš 27 tai jau padarė, tačiau mes vis dar tebelaukiame Čekijos. Šalies žemutiniai rūmai pritarSutarčiai, tačiau paskui 17 senatorių pateikpeticiją Čekijos konstituciniam teismui, prašydami išaiškinti, ar Lisabonos sutartis dera su Čekijos konstitucija.
Mes, žinoma, privalome atsižvelgti į demokratinį procesą Čekijoje. Spalio 27 d., kitaip tariant, kitą savaitę šalies konstituciniame teisme šiuo klausimu įvyks vieši klausymai. Mes manome, kad netrukus po to teismas turėtų paskelbti savo sprendimą, tačiau ši data vis dar tebėra neaiški. Kaip jūs žinote, prezidentas Vaclav Klaus taip pat nurodtam tikras Sutarties pasirašymo sąlygas. Mes laukiame ir bandome spėti, kokie šie reikalavimai ir sąlygos gali būti. Todėl diskusijos Europos Vadovų Taryboje labai priklausys nuo įvykių Čekijoje. Čekijos konstitucinio teismo pareiškimas ir tolesnprocedūra bus itin svarbūs nustatant, kada įsigalios Lisabonos sutartis.
Europos Vadovų Taryboje taip pat aptarsime tai, kas iki šiol padaryta užtikrinant, kad Lisabonos sutarties įsigaliojimas vyktų kiek galima sklandžiau. Šiuo požiūriu pirmininkaujanti valstybnarpateiks ataskaitą, kurioje bus apibūdinama esama padėtis visais šiais klausimais. Šioje ataskaitoje pateiksime valstybių narių požiūrį klausimais, susijusiais, pavyzdžiui, su Europos išorės veiksmų tarnyba - tai klausimas, kurį šią popietę čia svarstysime - šios Tarnybos apimties, jos teisinės padėties, darbuotojų ir finansavimo klausimais. Aš perskaičiau Elmaro Broko pranešimą, kuris priimtas Konstitucinių reikalų komitete pirmadienį. Kaip minėjau, šią popietę mes jį svarstysime išsamiau.
Jau galiu pasakyti, kad kitos savaitės posėdžiui šis pranešimas suteiks rekomendacijas vyriausiajam įgaliotiniui, įgalinančios jį arba ją, Sutarčiai įsigaliojus, skubiai pateikti oficialų pasiūlymą, kaip turėtų veikti Europos išorės veiksmų tarnyba. Šis pasiūlymas turėtų būti priimtas Taryboje labai skubiai, galbūt per artimiausius keletą mėnesių. Daugelį šių klausimų aptarėme su Europos Parlamentu, ir tikimės su juo bendradarbiauti per artimiausias savaites.
Svarbiausias klausimas, kuris bus svarstomas Europos Vadovų Tarybos susitikime, bus klimato kaita. Mes norėtume, kad Taryba priimtų atitinkamus sprendimus, tarp jų ir dėl finansavimo, kad ES toliau išlaikytų vadovaujamą vaidmenį ir šitaip prisidėtų siekiant sėkmingo rezultato Kopenhagoje.
Ekonomikos ir finansų tarybos posėdyje vakar ilgai ir išsamiai svarstytas finansavimo klausimas. Pirmininkaujanti valstybnarpadarviską, kas įmanoma, kad būtų pasiektas susitarimas, tačiau pabaigoje nusprendė, kad šį klausimą reikėtų perduoti spręsti Europos Vadovų Tarybai. Reikalingos tolesnės diskusijos atskirose valstybėse narėse, kurios įgalintų mus padaryti pažangą šiuo požiūriu. Itin svarbu, kad šis procesas nenutrūktų. Mes esame informuoti apie sunkumus šiame tarptautinių derybų etape. Todėl, pasiekus susitarimą dėl ES finansavimo, tai leistų mums gerokai pasistūmėti derybose į priekį.
Europos Vadovų Tarybos susitikimas įvyks tinkamu metu, visai prieš pat JT Tarpvyriausybinės klimato kaitos tarybos derybų sesiją Barselonoje ir G20 šalių finansų ministrų susitikimą Sent Andruse. Susitarimą Kopenhagoje mums pavyktų pasiekti, tik tuomet, jei veiksmų imtųsi visos šalys. Šiuo metu ES aplinkos ministrai turėtų susitikti aptarti išvadų dėl klimato kaitos. Taip siekiama susidaryti išsamų ES pozicijos vaizdą klausimais, dėl kurių vyksta derybos.
Svarbi Aplinkos tarybos išvadų dalis bus skirta ES išmetamųjų teršalų kiekio ilgalaikio mažinimo strategijai ir bandymui pasiekti susitarimą, kuriuo siekiama priimti sprendimą dėl išmetamųjų teršalų kiekio sumažinimo padidinimo nuo 20 iki 30 proc., palyginti su paskutiniuoju praeito amžiaus dešimtmečiu. Aplinkos tarybos išvadose bus taip pat aptartas klausimas dėl sprendimo dėl ES pasiūlymo derybose dėl išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tarptautinės aviacijos ir jūrų transporto srityje, ES strategijos nustatant priemones besivystančioms šalims dėl investicijų įvertinimo, atskaitomumo ir priežiūros ir sektorių mechanizmų vaidmens bei tolesnės ES strategijos kovoje su miškų naikinimu ir miškų nykimu tam, kad derybos galėtų sparčiau vykti.
Europos Vadovų Taryba taip pat įvertins pasiektą pažangą, kuriant naują ES finansų rinkų priežiūros sistemą. Kaip jūs žinote, birželio mėn. valstybių ir vyriausybių vadovai pasieklabai drąsų susitarimą dėl specialios tarnybos, atsakingos už ES finansų sistemos makroekonominę priežiūrą, ir Europos bankų, draudimo ir vertybinių popierių rinkų priežiūros trijų institucijų įsteigimo. Rugsėjo mėn. pabaigoje Komisija pateiksavo teisės aktų pasiūlymų paketą. Tai yra absoliutus pirmininkaujančios valstybės narės prioritetas, be to, nustatytas drąsus jo įgyvendinimo tvarkaraštis. Mūsų tikslas - iki metų pabaigos pasiekti susitarimą dėl viso paketo.
Todėl man labai malonu, kad ECOFIN taryba vakar žengsvarbų žingsnį ir pasiekplatų politinį susitarimą dėl naujos makroekonominės priežiūros institucijos sukūrimo, neatsisakant diskusijų nacionaliniuose parlamentuose. Finansų ministrai taip pat paprašpirmininkaujančios Švedijos toliau tęsti dialogą su Europos Parlamentu. Mes turime gerą šio dialogo patirtį ir manome, kad jis galės puikiai vykti.
Dabar svarbu pasinaudoti galimybe ir kiek galima labiau paskubinti mūsų darbą. Turime parodyti, kad darome viską, kas įmanoma, kad būtų išvengta krizių ateityje ir vykdomi mūsų bendri įsipareigojimai užtikrinant, kad vartotojai ir investuotojai atgautų pasitikėjimą finansų sistema.
Taip pat norėčiau pasakyti keletą žodžių dėl užimtumo Europoje - klausimo, kuris, kaip man žinoma, bus svarstomas Europos Vadovų Taryboje. Pastaruoju metu turėjome progą stebėti nedrąsius ekonomikos atsigavimo ženklus. Vis dėlto padėtis darbo rinkose dar blogės, ir mums bus reikalingos skatinimo ir paramos priemonės.
Vienas klausimas, kurį būtina pabrėžti Europos Vadovų Taryboje - kaip mes turėtume įveikti krizės pasekmes, kartu siekdami ilgalaikio tikslo didinti darbo vietų pasiūlą. Tvariems visuomenės finansams užtikrinti reikalingas aukštas užimtumo lygis. Aukštas užimtumo lygis taip pat reikalingas užtikrinant ekonomikos augimą, žmonių gerovę ir taip pat didesnę Europos socialinę sanglaudą.
Šiuo požiūriu aš taip pat norėčiau jums priminti, kas buvo pasakyta dėl išėjimo strategijų. Finansų ministrai patvirtino, kad atsigavimas yra realus, tačiau trapus. Todėl būtina tęsti ekspansyvią finansų politiką. Derybos Tarybos susitikime leido pasiekti susitarimą rengiant strategijas, pagrįstas principais, kurie svarstyti neoficialiame finansų ministrų susitikime Geteborge.
Taip pat norėčiau šį tą pasakyti apie energetinį saugumą. Kaip numatyta 2009 m. birželio mėn. išvadose, kitą savaitę Europos Vadovų Taryba turėtų įvertinti pasiekimus energetikos infrastruktūros (tarptautinių jungčių) ir krizės mechanizmų požiūriu. Mes parengėme pažangos ataskaitą nuo sausio mėn. Europos Vadovų Taryba atkreips dėmesį į šią ataskaitą.
Europos Vadovų Taryba taip pat turėtų patvirtinti ES Baltijos jūros regiono strategiją. Rugsėjo mėn. Europos Parlamento plenarinėje sesijoje šiuo klausimu įvyko labai vaisingos diskusijos. Valstybių ir vyriausybių vadovai patvirtins pirmininkaujančios valstybės narės išvadas, kurioms pirmadienį turėtų pritarti Bendrųjų reikalų ir išorės santykių taryba. Ši strategija - tai integruota sistema sprendžiant mums kylančius iššūkius, kuri padėtų stiprinti ekonominę, socialinę ir teritorinę ES sanglaudą. Esu įsitikinusi, kad ši strategija įkvėps ir kitus makroekonominius ES regionus ir šitaip padės stiprinti Europos integraciją. Šiuo metu kuriama Dunojaus regiono ES strategija, kuri bus pristatyta, kai 2011 m. pirmininkavimą perims Vengrija.
Su dideliu malonumu pirmininkaujanti Švedija dabar pristatys šios iniciatyvos, kuri pradėta čia, Europos Parlamente, rezultatą. Manome, kad Europos Vadovų Taryba paragins visus suinteresuotus dalyvius pradėti nedelsiant įgyvendinti šią strategiją, kuri yra neabejotinai būtina, jei norime spręsti rimtas aplinkos problemas ir siekti strateginių tikslų.
Europos Vadovų Taryba taip pat įvertins pažangą, kurios pasiekta, įgyvendinant išvadas dėl padėties, susijusios su migracija Viduržemio jūros regione. Taryba turėtų džiaugtis priemonėmis, kurių imtasi trumpuoju laikotarpiu, pavyzdžiui, bandomasis projektas Maltoje, ir pažanga steigiant Europos prieglobsčio paramos biurą. Taip pat būtina nurodyti, kad ES ir Turkija atnaujino derybas dėl migracijos.
Mes manome, kad Europos Vadovų Taryba paragins stiprinti pastangas sprendžiant klausimus dėl susidariusios padėties Viduržemio jūros šalyse ir toliau tęs darbą siekiant ilgalaikių sprendimų, kurie būtų pagrįsti valstybių narių solidarumu. Mes taip pat tikimės, kad Taryba turėtų pabrėžti didesnių pastangų poreikį įgyvendinant visuotinį ES požiūrį į migraciją. Taryba paragins stiprinti FRONTEX ir nustatys bendras taisykles FRONTEX operacijoms jūroje.
Pagaliau taip pat įvyks diskusijos dėl išorės santykių. Bendrųjų reikalų ir išorės santykių taryba birželio mėn. paprašinstitucijų persvarstyti tolesnį ES dalyvavimą veiksmuose Afganistane ir Pakistane. Pirmasis projektas buvo svarstomas rugsėjo mėn. neoficialiame ES užsienio reikalų ministrų susitikime, ir šiuo metu valstybės narės nagrinėja išsamų pasiūlymą darbo grupėse. Kitą savaitę užsienio reikalų ministrų posėdyje ES turėtų patvirtinti planą dėl mūsų dalyvavimo Afganistane ir Pakistane. Plane daugiausia dėmesio bus skirta valstybės pajėgumų ir institucijų abiejose šalyse stiprinimui. Itin svarbu, kad šis planas būtų pradėtas įgyvendinti nedelsiant.
Reikalingos plačios tarptautinės priemonės, jei mes norime, kad padėtis Afganistane ir Pakistane keistųsi į gera. Vien tik kariniais sprendimais tvaraus sprendimo nepavyks pasiekti. Ekonominės pažangos negali būti be saugumo ir kontrolės. Mes taip pat turime investuoti į demokratinių institucijų kūrimą ir pilietinės visuomenės stiprinimą. Šiuo požiūriu ES tenka itin svarbus vaidmuo abiejose šalyse. Jose esama bendrų problemų ir regioninių aspektų, bet, žinoma, požiūris į abi šias šalis skiriasi. Mes tai svarstysime Europos Vadovų Taryboje kitą savaitę ir, žinoma, išklausysime bet kokias šio Parlamento narių pastabas ir klausimus.
(Plojimai)
José Manuel Barroso
Komisijos pirmininkas. - Pone pirmininke, aš iš esmės pritariu tam, ką Europos Vadovų Tarybos vardu pasakCecilia Malmström. Leiskite man pabrėžti du pagrindinius klausimus: pirmasis - Lisabonos sutartis ir instituciniai klausimai ir antrasis - kova su klimato kaita ir Kopenhagos perspektyvos.
Pirmiausia aš manau, kad ši Europos Vadovų Taryba turėtų siekti priimti galutinius sprendimus, kurie leistų pagaliau įsigalioti Lisabonos sutarčiai. Per daugelį metų mes įsitikinome, kad naujos Sutarties ratifikavimas niekada nėra lengva patirtis. Mes patyrėme pralaimėjimų ir nusivylimų, tačiau kiekvienu atveju mums pavyko įtikinamai išsaugoti tai, kas Sutartyje svarbiausia - demokratinės ir veiksmingos Europos principus. Esu įsitikinęs, kad pavyks įveikti ir paskutinę kliūtį, ir Sutartis turėtų įsigalioti, nes Airijos gyventojai didele balsų dauguma pritarLisabonos sutarčiai.
Užbaigus ratifikavimo procesą Lenkijoje, mes galime teigti, kad visos valstybės narės demokratiškai pritarLisabonos sutarčiai. Dabar būtina užbaigti ratifikavimo procesą Čekijoje. Žinoma, turime gerbti konstitucines procedūras, kurios numatytos Čekijoje, tačiau taip pat turime atsižvelgti ir į demokratinę valią, kad Sutartis turi įsigalioti. Čekijos parlamentas aiškiai parodšią demokratinę valią, todėl aš tikiuosi, kad iki visiško ratifikavimo nebus keliama jokių dirbtinių kliūčių ir procesas nebus vilkinamas.
Jau minėjau šiame Parlamente, kaip svarbu kuo mažiau vėluoti skiriant Europos Komisiją. Vis dėlto turime padaryti viską, ką galime, kad turėtume Lisabonos sutarties Komisiją, nes dabar Europai to labai reikia. Turime įgyvendinti darbotvarkę, kuriai pritaršis Parlamentas, mane išrinkdamas pirmininku naujajai kadencijai. Kad šito pasiektume ir kad institucijos galėtų tinkamai veikti, jei mes norime turėti stiprią, nuoseklią ir veiksmingą Europos Sąjungą, būtina ratifikuoti Lisabonos sutartį. Todėl aš dar kartą pabrėžiu, kad Europos Vadovų Taryba turėtų prisiimti atsakomybę ir imtis skubių veiksmų, kitaip Europa brangiai sumokės už vėlavimą, nes Europos Sąjungos institucijos negalės tinkamai veikti.
Kartu teisinga tęsti Sutarties įgyvendinimo darbą ir pasirengti Sutarties įsigaliojimui. Žinau, kad šis Parlamentas yra pasiryžęs bendradarbiauti. Man malonu su jumis dirbti siekiant kiek įmanoma greičiau įgyvendinti Sutartį. Šis Parlamentas jau pradėjo darbą daugelyje sričių ir daug prisidėjo prie to, kad daugelis idėjų, pavyzdžiui, Europos piliečių iniciatyvos įgyvendinimas, taptų tikrove. Žinau, kad šią popietę jūs svarstysite Elmaro Broko pranešimą dėl Europos išorės veiksmų tarnybos. Pranešime numatytas tinkamas pagrindas tarnybai, kaip ir kitoms Bendrijos naujovėms, kuriomis siekiama stiprinti Bendrijos sistemą ir didinant jos veiksmingumą.
Žinau, kad iš pradžių didelį rūpestį kėltai, kad IVT gali būti tam tikros rūšies tarpvyriausybininstitucija, nepriklausanti Europos Sąjungos sistemai, tačiau tarnyba turėtų neabejotinai veikti Europos Sąjungos sistemoje. Ji turėtų glaudžiai bendradarbiauti su visomis institucijomis, pirmiausia ir labiausiai Komisija. Sprendimus, kuriuos ji rengia, turėtų perimti Komisija arba Taryba BUSP klausimais. Iš tikrųjų, esu įsitikinęs, kad nuo to priklausys jos sėkmir bus užtikrinta, kad Europos Sąjungos išorės veikla būtų daugiau nei jos institucinių dalių veiklos suma. Jei ji dirbs demokratiškai palaikoma šio Parlamento, remdamasi Tarybos ryšiais su nacionalinėmis administracijomis ir Komisijos kompetencija bei Europos vizija, ši tarnyba tikrai taps galinga priemone Europos Sąjungai siekiant savo tikslų pasaulio arenoje. Europos išorės tarnyba communautaire pagrindu, tarnyba, kurios veikla būtų pagrįsta Bendrijos metodu, turėtų didelę įtaką Europai ir būtų stipri priemondidinant suvienytos Europos įtaką pasaulyje.
Kartu Europos Vadovų Taryba turėtų įgyvendinti aktyvią politikos darbotvarkę. Ji turėtų siekti išlaikyti pagreitį sprendžiant ekonomikos krizės, pirmiausia jos poveikio užimtumui, klausimus. Privalome vykdyti darbą, dėl kurio susitarėme G20 susitikime. Privalome daryti viską, kas įmanoma, kad pasiūlymai, kuriuos pateikEuropos Komisija dėl finansinės priežiūros, įsigaliotų kiek galima greičiau. Privalome toliau vykdyti savo programą sprendžiant energetinio saugumo klausimus.
Svarbiausias politiniu požiūriu Taryboje svarstomas klausimas bus Kopenhaga. Sėkminga Kopenhagos baigtis yra labai svarbi Europos piliečiams ir pasaulio bendruomenei. Iki Kopenhagos konferencijos liko mažiau nei 50 dienų. Derybų pažanga tebėra lėta. Europos Sąjunga ir vėl turėtų pasistengti pirmauti ir siekti išlaikyti derybų pagreitį. Tikslai, kuriuos pateikėme, galėtų įkvėpti kitus, siekiant paspartinti savo veiksmus, tačiau mes žinome, kad visuotiniams veiksmams reikalingos didesnės pastangos. Turime padėti besivystančioms šalims ir pateikti konkrečių idėjų dėl finansavimo, kaip praėjusį mėnesį pasiūlEuropos Komisija. Mūsų vertinimu, iki 2020 m. besivystančioms šalims per metus turėtų prireikti papildomai 100 mlrd. EUR arba maždaug tiek. Didelšios sumos dalis turėtų būti vietos, pirmiausia didžiųjų besivystančių šalių - besivystančių ir besiformuojančios ekonomikos šalių - ir anglių rinkos lėšos, tačiau taip pat turėtų būti numatytos didelės apimties tarptautinės lėšos, kurių atitinkama dalis tenka Europos Sąjungai.
Kopenhagos darbotvarknėra susijusi tik su klimato kaita. Tai, žinoma, pagrindinis tikslas, tačiau klimatas yra taip pat vystymosi sritis, ir mes turėtume nepamiršti šio svarbaus aspekto. Tai turėtų būti pagrindinis įsipareigojimas, ypač kai visuomenės lėšos šiuo metu yra ribotos, tačiau mes žinome ir tai, kad kuo ilgiau lauksime, tuo sąnaudos bus didesnės. Europos Vadovų Tarybos užduotis yra ieškoti kūrybingų sprendimų, kurie parodytų, kad kovojant su klimato kaita Europos Sąjunga gali vieningai veikti.
Pirmiausia, Kopenhaga turėtų parodyti, kad ir toliau nenukrypstamai laikomasi siekio mažinti išmetamųjų teršalų kiekį; antra, ji turėtų parodyti, kad esame pasirengę padėti tiems, kurie norėtų žengti šia kryptimi. Tai yra geriausia, ką gali pasiūlyti aktyvi Europa, kuri numatyta pagal Lisabonos sutartį - sukurti darbotvarkę, iš kurios matyti, kad Europos Sąjunga gali būti konkrečiai naudinga savo piliečiams.
Siekdami drąsios darbotvarkės, turime sukurti veiksmingą institucinę sistemą, ir čia aš grįžtu prie pirmojo klausimo. Lisabonos sutartis yra pirmoji Europos sutartis išsiplėtusiai Europai. Ši karta, kaip ypač gerai žinoma mūsų draugams iš Vidurio ir Rytų Europos, gerai prisimena Europos padalijimą, tačiau nėra nieko amžina. Institucijos išlieka, todėl mums reikalingos institucijos išsiplėtusiai Europai. Lisabonos sutartis yra XXI amžiaus sutartis Europai, kurioje numatytos stiprios institucijos, kurios galėtų užtikrinti konkrečius rezultatus 27 ir daugiau valstybių narių. Tačiau vien institucijų vis dėlto nepakanka. Mums reikalinga stipri politinvalia įgyvendinant savo tikslus, ir aš tikiuosi, kad Europos Vadovų Taryba šio mėnesio pabaigoje parodys šią valią, siekdama drąsių ir reikšmingų Kopenhagos konferencijos rezultatų.
(Plojimai)
Joseph Daul
Pone pirmininke, ponios ir ponai, Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcija tikisi, kad kitoje Europos Vadovų Taryboje bus pagaliau baigtas pernelyg ilgai užtrukęs Europos Sąjungos institucijų neapibrėžtumo laikotarpis ir bus suteiktas pakankamas postūmis kuriant naująją Komisiją ir taip pat skiriant nuolatinį Tarybos pirmininką ir vyriausiąjį įgaliotinį, kaip tai numatyta pagal Lisabonos sutartį.
Svarbiausia, kad Taryba imtųsi reikalingų priemonių siekiant atgaivinti augimą ir didinti užimtumą Europoje, nes ši kriztęsis tol, kol nebus atkurta socialinsanglauda.
Pirmiausia dėl institucijų visiems norėčiau priminti, kad Lenkijos prezidento sprendimas pasirašyti sutartį reiškia, kad visos valstybės narės, išskyrus vieną, atvėrkelią Europai žengti į priekį nebegaištant laiko veltui.
Spalio mėn. 27 d., likus vos dviem dienom iki Europos Vadovų Tarybos susitikimo, Čekijos konstitucinis teismas svarstys Sutarties derėjimo su šalies konstitucija klausimą. Žinoma, mes gerbsime šį sprendimą, kad ir koks jis būtų.
Kita vertus, mano frakcija smerkia tai, kad Čekijos prezidentas, nors šalies parlamente ir pritarta Sutarčiai, sudarnaują precedentą, delsdamas ją pasirašyti, nes visiems aišku, kad tai yra tik pretekstas. Gaila, kad kitos valstybės seka jo pėdomis ir savo ruožtu reikalauja patikinimų dėl vieno ar kito Sutarties aspekto. Turime nepasiduoti bandymams atverti šią Pandoros skrynią ir dėkoju pirmininkaujančiai valstybei narei už tai, kad ji aiškiai tai pareiškė.
PPE frakcija tikisi, kad Europos Vadovų Taryboje bus aiškiai nurodyta, kad Europos Sąjunga nepritaria šiai vilkinimo taktikai. Visi Europoje tiesiogiai arba netiesiogiai pritarSutarčiai, ir dabar būtina žengti į priekį. Kiekvienam iš mūsų žinoma, kad kadangi Europos visuomenužimta diskusijomis dėl institucinių klausimų ir kadangi Europa neturi priemonių, reikalingų demokratiškai ir veiksmingai priimti sprendimus, realūs politiniai, ekonominiai, socialiniai ir ekologiniai klausimai negali būti sprendžiami taip sparčiai ir svariai, kaip to reikėtų. Mes matome, kad šiuo metu pažanga sustojo.
Parlamentas turėtų kiek galima greičiau surengti būsimųjų Komisijos narių klausymus ir iki metų pabaigos, jei galima, nuspręsti dėl visų postų Komisijoje ir Taryboje.
PPE frakcija taip pat tikisi iš Europos Vadovų Tarybos tam tikrų aiškių rekomendacijų dėl ekonominės politikos, kurios turėtų būti parengtos atsižvelgiant į G20 aukščiausiojo lygio susitikimo Pitsburge išvadas, kur, vis dėlto, nebuvo pasiekta jokių apibrėžtų rezultatų, ir iš spaudos matyti, kad jis praėjo visiškai nepastebėtas.
Europa turėtų daryti viską, kas įmanoma, kad jos verslas pakankamai investuotų ir pasitelktų mokslinius tyrimus. Europa taip pat turėtų daryti viską, kas įmanoma, kad būtų sukurta sąžininga aplinka prekybai.
Pagaliau dėl klimato aš tikiuosi, kad Europos Vadovų Taryba parengs strategiją, atitinkančią esamą padėtį, tai yra, atsižvelgdama į menkus mūsų partnerių įsipareigojimus likus mažiau nei dviem mėnesiams iki Kopenhagos. Norėčiau aiškiai paklausti: kokį spaudimą mes ketiname panaudoti Jungtinėms Valstijoms, Kinijai ir besivystančioms šalims? Ribotą ir mandagų spaudimą ar didžiausią galimą spaudimą? Nors aš ir labai džiaugiuosi dėl to, kad Europa šioje srityje pirmauja, ji negali būti vienintelė, kuri gali įveikti visuotinį atšilimą.
Iki Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimo liko vos 50 dienų - 50 dienų nėra daug, tačiau to pakanka, jei žinome, ko norime, ir todėl prašau jūsų, pone Tarybos pirmininke ir Komisijos pirmininke, paaiškinti, kaip jūs ketinate panaudoti šias likusias 50 dienų.
Pone pirmininke, ponios ir ponai, Europos Vadovų Tarybos spalio mėn. sesija bus labai svarbus įvykis, kuris parodys, ar Europa yra informuota apie poreikį skubiai veikti ekonomikos srityje, socialiniais klausimais ir įveikti institucinius ginčus. Frakcija, kuriai aš priklausau, PPE, apeliuoja į kiekvienos iš 27 valstybių narių atsakomybės jausmą.
(Plojimai)
Hannes Swoboda
Pone pirmininke, Cecilia Malmström, José Manueli Barroso, prieš pradedant svarstyti institucinius klausimus, norėčiau pasakyti trumpą pastabą dėl Kopenhagos.
Jūs esate visiškai teisi, Cecilia Malmström, ir José Manuel Barroso tai patvirtino, kad vienas iš svarbiausių sprendimų, kurį turime priimti, susijęs su Kopenhaga. Mums reikalingi teisiškai įpareigojantys tikslai, o ne bendri pareiškimai. To nebus lengva pasiekti, nes teisėkūros procesas Amerikoje tebėra neužbaigtas. Mes taip pat turime priimti tam tikrus sprendimus po Kopenhagos kitais metais. Vis dėlto šio proceso pabaigoje turėtų būti pasiekti teisiškai įpareigojantys tikslai. Tai yra būtina.
Antra, kalbant apie finansų rinkas ir ekonomikos padėtį, šiuo metu vadovams mokamas premijas galima vertinti kaip įžeidimą ir provokaciją. Tai ypač taikytina Amerikai, tačiau tinka ir Europai. Tai nėra pagrindinproblema, tačiau ji rodo, kad daugelis vadovų nesupranta, kokia yra finansų rinkų įstatymų esmir kokia atsakomybjiems tenka prieš visuomenę. Cecilia Malmström, aš pripažįstu, kad esate teisi, ypač teikdama prioritetą užimtumo politikai. Kalbama ne tik apie ekonomikos skatinimą, kuris pateiktas kaip ekonomikos gaivinimo plano dalis. Tai taip pat apima naujas priemones skatinant užimtumą.
Vakar Komisijos pirmininkas teigiamai reagavo į Stepheno Hugheso prašymą. Man labai malonu, kad mums bent pavyko bendrai susitarti, kad užimtumo politika per artimiausius keletą metų būtų visų mūsų veiksmų pagrindas.
Dabar norėčiau šį tą pasakyti apie Lisaboną. Pirmiausia, kalbant apie tai, kad trūksta prezidento Václavo Klauso parašo, aš manau, kad konstitucinis teismas turėtų priimti teigiamą sprendimą. Nepriimtina būtent taip panaudoti E. Benešo dekretus, ir manau, kad šis klausimas galbūt turėtų būti persvarstytas iš naujo, todėl pasirašymą galima atidėti. Norėčiau priminti savo kolegoms EP nariams iš Čekijos, kad prieš stojimą mes prašėme parengti pranešimą dėl E. Benešo dekretų - Cecilia Malmström, jūs prisimenate, nes tuo metu buvote viena iš mūsų - kuriuo būtų nustatyta, ar E. Benešo dekretai nėra kliūtis Čekijos stojimui. Daugumos nuomontuo metu buvo tokia, kad jie nėra kliūtis. Dekretų įtaka šiuo metu nepakito ir jie turėjo įtaką tuo metu, kai buvo rengiami. Kai mes teigiame, kad E. Benešo dekretai nebuvo kliūtis Čekijos stojimui, tai reiškia, kad dabar nepriimtina remiantis tais pačiais dekretais atsisakyti pasirašyti Lisabonos sutartį. Mes turime laikytis aiškios nuomonės šiuo požiūriu.
Lisabonos sutartimi siekiama dviejų pagrindinių tikslų: viena vertus, daugiau demokratijos Europoje, kuri reikštų daugiau parlamentinės demokratijos, ypač Europos Parlamente
(Protestai)
jūs to nenorite, nes nepritariate didesnei demokratijai - ir, kita vertus, veiksmingumo didinimo. Cecilia Malmström, jums tenka labai svarbi užduotis per artimiausias keletą savaičių užtikrinti, kad instituciniai klausimai ir personalo klausimai nestotų skersai kelio visam procesui. Vakar José Manuel Barroso pastebėjo, ir visai teisingai, kad mums reikalingas Tarybos pirmininkas, kuriam mes negalėtume daryti įtakos, tačiau kuris galėtų gerai dirbti su Komisija - ir čia pridurtume - su Europos Parlamentu - ir kuris priimant sprendimus vadovautųsi Bendrijos metodu. Tai labai svarbu. Mums nereikalingas parodomasis Tarybos pirmininkas, kuris bandytų užtraukti mums ant akių šydą. Mums reikalingas Tarybos pirmininkas, kuris su mumis galėtų veiksmingai dirbti.
Žinoma, Išorės veiksmų tarnyba reikalinga ne tik tais tikslais, kuriuos minėjo Komisijos pirmininkas, ir teikiant veiksmingas rekomendacijas dėl vienybės ir bendros užsienio politikos, tačiau taip pat ir parlamentinės kontrolės požiūriu. Nepriimtina, kad vienas ar kitas punktas staiga būtų pašalintas iš Lisabonos sutarties, kuria siekiama užtikrinti didesnę parlamentinę kontrolę, ir šitaip parlamentinkontrolbūtų sumažinta, nes Išorės veiksmų tarnyba taptų visiškai nepriklausoma.
Žinau, kad turime rasti kompromisą. Vis dėlto būtina žinoti, kad kartu su pranešėju Elmaru Broku mes visiškai pritariame Komisijos pirmininkui dėl to, kad mums reikalinga aiški struktūra. Parlamentinkontrolyra lemiamas veiksnys, ir jis apima Išorės veiksmų tarnybos kontrolę ir užsienio politiką, parengtą vyriausiojo įgaliotinio, nors, žinoma, mes pripažįstame ir Tarybos vaidmenį. Kadangi jūs buvote viena iš mūsų ir kovojote už tai Užsienio reikalų komitete, mes jus laikome viena mūsų sąjungininkių šioje srityje. Tikiu, kad galime įgyvendinti Lisabonos sutartį taip, kaip numatyta, tikėdamiesi daugiau demokratijos, didesnės parlamentinės kontrolės ir veiksmingesnės užsienio politikos.
(Plojimai)
Zoltán Balczó
(HU) Pone Hannes Swoboda, minėjote, kad stojimo metu Čekijai buvo pažadėta, kad nėra ko jaudintis dėl E. Benešo dekretų, nes jie yra negaliojantys. Ar jums žinoma, kad rimti šių dekretų padariniai vis dar galioja? Todėl, jei teisinės valstybės principai dar yra ko nors verti ir mes manome, kad visa Europa turėtų jais vadovautis, šiuo požiūriu čekams, kaip ir Sudetų vokiečiams ir vengrams, yra ko nerimauti.
Pirmininkas
Hannes Swoboda, kaip jūs galite tai pakomentuoti?
Hannes Swoboda
Pone pirmininke, aš aktyviai dalyvavau sprendžiant šį klausimą, nes daug Sudetų vokiečių gyvena Austrijoje, ir pripažįstu jų teises, sunkumus ir susirūpinimą. Vis dėlto mes privalome pamiršti praeities vaiduoklius ir žvelgti į ateitį. Ateitis nepriklauso nuo E. Benešo dekretų. Ji priklauso laisvai Europai, kurioje gyvena laisvi piliečiai, kurių teisės apsaugotos Pagrindinių teisių chartija. Tai yra mano Europos vizija.
Guy Verhofstadt
ALDE frakcijos vardu. - Pone pirmininke, "traukinys nuvažiavo taip greitai ir taip toli, kad jį sustabdyti arba pasukti atgal yra neįmanoma." Cituoju prezidentą Václavą Klausą ir tai tikriausiai yra vienintelis kartas, kai aš jam pritariu - traukinys nuvažiavo taip greitai ir taip toli, kad jo sustabdyti arba pasukti atgal neįmanoma.
Tai svarbi prezidento Václavo Klauso citata, nes akivaizdu, kad jis susitaiksu mintimi, kad Lisabonos sutarties nebeįmanoma nepriimti. Manau, kad jeigu ją ratifikavo ir patvirtino 27 valstybės narės, mes galime tikėtis gauti ir jo parašą.
Manau, kad šiuos požiūrio pokyčius galima paaiškinti mūsų ir jūsų pasiryžimu toliau tęsti procesą, kaip tai numatyta pagal Lisabonos sutartį, ir tai bus galima akivaizdžiai matyti per artimiausias dienas ir savaites. Tikiuosi, kad dienas, o ne savaites. Kitaip tariant, geriausias būdas užsitikrinti prezidento Václavo Klauso paramą ir galutinį Sutarties ratifikavimą, Cecilia Malmström, yra paprasčiausiai tęsti procesą ir jo įgyvendinimą. Jei traukinys važiuoja taip greitai ir taip toli, kad jo neįmanoma sustabdyti, belieka važiuoti toliau.
Šiuo požiūriu absoliučiai būtina, kad Taryba paspartintų procedūrą skiriant naująją Komisiją ir kiek įmanoma greičiau pateiktų paketą dėl Tarybos pirmininko ir vyriausiojo įgaliotinio. Kartoju, kad tai geriausias būdas parodyti prezidentui Václavui Klausui, kad jis teisus, kad traukinys įsibėgėja vis greičiau ir jam nebelieka nieko kito, kaip tik pasirašyti Sutartį. Jeigu jūs delsite, jis taip pat dels. Jei jūs žengsite į priekį, jis pasirašys. Tai mano nuomonė.
Antrasis klausimas susijęs su Išorės veiksmų tarnyba. Tikiuosi, kad Taryba dėl to gali pasiekti susitarimą, tačiau ne bet kokį susitarimą. Turėtume vengti bet kokių pasikartojimų. Bijau, kad šiuo metu kuriamos dvi lygiagrečios struktūros: viena yra Komisija ir Europos Sąjungos delegacijos, kaip tai numatyta pagal naująją Sutartį, kur šiandien dirba daugiau nei 6 000 žmonių, tarp jų esama vietos darbuotojų, kurie dirba Komisijai ir Komisijos pirmininkui. Kita - naujoji Išorės veiksmų tarnyba su keletu tūkstančių žmonių, dirbančių vyriausiajam įgaliotiniui.
Viso šio proceso pabaigoje visiškai aišku ir būtina sukurti vienintelę struktūrą, kuri spręstų išorės klausimus, o ne lygiagrečią Komisijos delegacijoms struktūrą, viena vertus, ir Išorės veiksmų tarnybą, antra vertus. Tikiuosi, kad mums pavyks pasiekti susitarimą Taryboje, tačiau aš taip pat tikiuosi, kad tai bus susitarimas, iš kurio bus aiškiai matyti, kad Komisijos struktūros nebus dubliuojamos, viena vertus, Komisijos delegacijų ir, kita vertus, Išorės veiksmų tarnybos.
Rebecca Harms
Pone pirmininke, Cecilia Malmström, José Manueli Barroso, pirmiausia Čekijos klausimu norėčiau pasakyti, kad, mano manymu, Václav Klaus yra pavojingas ir jo veiksmus galima vertinti kaip tam tikrą politinį akibrokštą. Norėčiau jūsų prašyti nereaguoti į jo išpuolius, nes jis negerbia net Čekijos įstatymų, negerbia konstitucinės daugumos, kuri balsavo už Sutartį Čekijoje, ir nepaiso Čekijos įstatymų, reikalaudamas Čekijos atsisakyti Pagrindinių teisių chartijos. Mano nuomone, mes šiek tiek per daug kalbame apie šį veikėją iš Čekijos. Čekijos piliečiai daug prisidėjo prie Europos suvienijimo, kai iš jos pasitraukvokiečiai, ir jie nusipelno daugiau. Tai yra viskas, ką galiu pasakyti apie prezidentą Václavą Klausą.
(Plojimai)
Klimato kaitos klausimu, José Manueli Barroso, retai kada pritariu jums taip, kaip šį kartą. Labai džiaugiuosi dėl to, kad jūs dar kartą pakartojote, kaip europiečiams svarbu prisidėti kuriant tarptautinį klimato apsaugos priemonių besivystančioms šalims fondą. Vakar man buvo tiesiog gėda, kai perskaičiau, kad Vokietijos valstybės finansų sekretorius, dalyvavęs derybose Liuksemburge, palygino derybas su pokerio žaidimu. Jis pasakė, kad žaidžiant pokerį kiekvienas slepia tai, ką turi rankose. Pasirengimas Kopenhagai nėra pokerio žaidimas. Kaip ne kartą minėjo Angela Merkel ir kiti vadovaujantys Europos Sąjungos politikai, tai yra didelis iššūkis mums. Tai yra iššūkis visiems žmonėms, kurie gyvena mūsų planetoje. Tikiu, kad tai būtina labai rimtai vertinti.
Nuo 2020 m. pagalbai įsipareigojimams klimato apsaugos srityje besivystančioms šalims, įgyvendinant prisitaikymo priemones bus skirta per 100 mlrd. EUR. Nuo 2020 m. tai būtų maždaug 3 mlrd. EUR tokiai valstybei kaip Vokietija. Lyginant su tuo, kiek kasmet skiriama ekonomikos gaivinimo programoms arba finansų sektoriaus gaivinimui, tai yra trupiniai. Man gėda, kad gali būti pritarta nesėkmei Kopenhagoje ir šiam gėdingam pokerio žaidimui. Europos Sąjungos derybos Liuksemburge rodo, kad įsitikinimai nėra lemiama jėga. Europos Sąjunga kol kas nevaidina vadovaujamo vaidmens tarptautinės klimato apsaugos srityje. Ji yra viena didžiausių pažangos kliūčių. Jūs turėtumėte nepamiršti, kad derybas šiandien Liuksemburge ir kitą savaitę Briuselyje stebės visas pasaulis.
Man nelieka nieko kita, kaip tik dar kartą paraginti José Manuelį Barroso užtikrinti, kad Komisija toliau laikytųsi savo krypties. Šio tarptautinio fondo finansavimas turėtų būti skaidrus. Apie tai kalbame jau dvejus metus dar nuo Balio. Cecilia Malmström, manau, kad švedai derybose laikosi tinkamos pozicijos. Jūs turite išlikti nuoseklūs ir gerbti balsavimą Europos Parlamento Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitete. Mūsų tikslas - sumažinti CO2 dujų išmetimą 30 proc. iki 2020 m. Jei mes dabar nuleisime kartelę, mums niekuomet nepavyks pasiekti dviženklio tikslo.
Man kelia klausimų Tarybai pirmininkaujančios Švedijos patikimumas. Manau, kad jūs pagaliau turėtumėte įtikinti jūsų valstybei priklausančią įmonę Vattenfall kryptingai ir neribotai neinvestuoti į anglis visoje Europoje ir ypač neinvestuoti į tas sritis, kur nereikalingi taršos leidimai. Ši Vattenfall strategija kenkia jūsų šalies reputacijai pasaulinių klimato derybų išvakarėse. Aš taip pat norėčiau prašyti jūsų užtikrinti, kad būtų atsisakyta teisinių veiksmų, kuriuos Vattenfall pradėjo prieš Vokietijos Federacinę Respubliką siekdama pakeisti Vokietijos aplinkos įstatymus taip, kad Vattenfall būtų leista statyti anglimis kūrenamas elektrines. Manau, kad jūsų šiaip gera reputacija vis dėlto turi vieną juodą dėmę. Jūs privalote užtikrinti, kad viskas būtų tvarkoje prieš pradedant Kopenhagos susitikimą.
Pirmininkas
Kolegos, laikykitės jums skirto laiko. Jūsų kalbos yra svarbios, tačiau turiu dar vieną prašymą dėl mėlynosios kortelės. Aš nereaguosiu į kiekvieną mėlynąją kortelę, nes mes turime tęsti mūsų diskusiją. Po keleto minučių bus dar prašymų; jei tai bus prašymas pagal Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnio 8 dalį, aš leisiu kalbėti.
Timothy Kirkhope
ECR frakcijos vardu. - Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau pasveikinti pirmininkaujančią Švediją su jos sėkmingu pirmininkavimu ir tuo, kaip ji sprendlabai svarbius klimato kaitos ir ekonomikos ir finansų krizės, su kuria šiandien susiduriame, klausimus. Aš manau, kad Frederik Reinfeldt ir jo Vyriausybdėl to nusipelno mūsų padėkos, tačiau, kaip ir daugelis pirmininkaujančių valstybių narių, ji taip pat turi atsižvelgti į daug kitų vidaus institucinių klausimų - šiuo atveju klausimą dėl Lisabonos sutarties.
Institucinės dogmos nėra prioritetas Europos piliečiams. Mums svarbesnLisabonos darbotvarkė, o ne Lisabonos sutartis.
Lisabonos darbotvarkturi kilnų tikslą: sukurti dinamiškiausią ir konkurencingiausią žinių ekonomiką pasaulyje, kuri leistų palaikyti tvarų ekonomikos augimą, sukurti daugiau ir geresnių darbo vietų, siekti didesnės socialinės sanglaudos ir tausoti aplinką iki 2010 m.
Dabar tai turėtų didelės įtakos milijonų žmonių gyvenimui ir padėtų kurti tvirtą pagrindą mūsų ekonominei ateičiai, ir vis dėlto, kaip minėjo Frederik Reinfeldt, Lisabonos darbotvarkpatyrnesėkmę.
Kodėl mes negalime pasiekti rezultatų, kurie būtų reikšmingi mūsų piliečiams? Pagirtini Lakeno deklaracijos tikslai nebuvo įgyvendinti praktiškai, ir dabar Lisabonos darbotvarkpasižymi tuo pačiu tikslo ir rezultatų trūkumu.
Kol kas, pone pirmininke, nepavyko pasiekti, kad iniciatyvos, susijusios su valstybių narių ekonomika, būtų aiškiai suprantamos eiliniams žmonėms. Darbo vietų kūrimas nereiškia, kad turėtų būti kuriamos darbo vietos buvusiems ministrams pirmininkams, skiriant juos Tarybos pirmininku, arba kelionių entuziastams, skiriant juos vyriausiuoju įgaliotiniu užsienio reikalų klausimais.
Šios dvi darbo vietos kažin ar daug padėtų sunkiai besiverčiančioms mažosioms ir vidutinėms įmonėms bet kurioje mūsų valstybių narių. Jos mažai pagelbėtų įveikiant krizę, kurios pasekmes šiuo metu patiria milijonai šeimų.
Instituciniai pokyčiai nepadės kovoti su klimato kaita. Būtina pasipriešinti didžiausiems pavojams, kurie kyla mūsų pasauliui, ir ieškoti praktiškų ir tinkamų būdų, kaip jų išvengti. Tūkstančiai puslapių teksto, kurio didžioji dalis yra pernelyg sudėtinga mūsų piliečiams, paprasčiausiai reiškia sunaikintus medžius, kuriuos turėtume išsaugoti.
Darykime spaudimą pasaulio bendruomenei, kad būtų rastas sprendimas išsaugoti planetą ateities kartoms, o ne tiems, kurie ne visiškai pritaria kai kurių asmenų entuziazmui dėl Europos Sąjungos institucijų.
Nepaisant to, tikiuosi, kad pirmininkaujanti Švedija sugebės per jai likusį laiką ir pačiame aukščiausiojo lygio susitikime sutelkti Europos vadovų dėmesį į daugiausia gyventojams rūpimus klausimus - klausimus, kuriems ji skyrdėmesį savo pirmininkavimo pradžioje - ekonomikos, Europos ir, be viso kito, klimato kaitos klausimus. Linkiu jai viso ko geriausio ir dėkoju už darbą, kurį ji iki šiol atliko.
Lothar Bisky
Pone pirmininke, Cecilia Malmström, José Manueli Barroso, per pastaruosius tris mėnesius teko girdėti daug spėliojimų apie galimus darbuotojus ir galimą Lisabonos sutarties įsigaliojimą, tačiau mūsų frakcija juos atmeta dėl trijų priežasčių.
Paprastai tariant, mes norime, kad prioritetas būtų teikiamas pirmiausia socialinei, o ne orientuotai į rinką Europai. Antra, mums reikalingas nusiginklavimas, o ne karinių gebėjimų stiprinimas ir, trečia, mums reikia daugiau tiesioginės demokratijos, o ne į elitą orientuotos Europos.
Pagaliau būtina spręsti konkrečius turinio klausimus. Kol mes ginčijamės dėl vardų ir pareigybių, vis daugiau žmonių netenka darbo. Žinoma, bankai išgelbėti. Kartu José Manuel Barroso ragina mus netrukus užbaigti ekonomikos gaivinimą - vakar buvo nustatyta galutindata 2011 m. - ir skubiai sumažinti biudžeto deficitą valstybėse narėse. Tai reiškia, kad bus mažinamas darbo užmokestis ir pensijos, darbo vietos visuomeniniame sektoriuje, didinamas pridėtinės vertės mokestis ir mažės kolektyvinių susitarimų. Vienas dabartinių pavyzdžių gali būti Vokietijos komercinšvaros paslaugų pramonė, kurios darbuotojai streikuoja jau tris dienas.
Tai klausimai, kurie svarbūs Europos žmonėms, ir būtent šiuos klausimus turėtų spręsti Taryba. Tačiau pagrindinis klausimas, kuris jai rūpi, yra nauji Lisabonos sutarties straipsniai, kuriais Čekijos prezidentas būtų paskatintas pasirašyti Sutartį. Jei tai iš tikrųjų taip paprasta, kaip atrodo, norėčiau prašyti vyriausybių vadovų svarstyti Lisabonos sutarties socialinės pažangos straipsnį. Tai turėtų kur kas didesnę naudą.
Parlamentinės kadencijos pradžioje buvo pateikti pasiūlymai dėl labiau orientuotos socialinės ES politikos. Tai susiję ne tik su socialinės pažangos straipsniu. Tai labiau susiję su nauju Europos ekonomikos gaivinimo planu siekiant kurti ir apsaugoti darbo vietas, daugiau investicijų ir tvaraus aplinkos augimo.
Buvo paraginta priimti Europos užimtumo paktą, siekiant sukurti daugiau ir geresnių darbo vietų, užtikrinti vienodą atlyginimą, daugiau teisių darbuotojams ir geresnes darbo sąlygas. Vyko diskusijos dėl didesnio valstybių narių solidarumo, socialinės apsaugos ir pensijų sistemos tvarumo užtikrinimo.
Kol kas nematau jokios strategijos įgyvendinant valstybių narių politiką arba Komisijos politikos priemones, kurios leistų mums siekti šių tikslų. Žinoma, Taryba dabar turėtų svarstyti naujosios Komisijos narių skyrimo ir galimų Lisabonos sutarties pakeitimų klausimus. Vis dėlto daugiau dėmesio reikėtų skirti klausimams, kuriuos paminėjau, ir jų sprendimams. Nuo to priklausys mano frakcijos balsas skiriant Komisijos narius.
Nigel Farage
EFD frakcijos vardu. - Pone pirmininke, José Manuel Barroso šį rytą pasakė, kad visos valstybės narės demokratiškai ratifikavo šią Sutartį. Tai netiesa. Jungtinės Karalystės žmonės dėl to nepareišksavo nuomonės, nepaisant to, kad tai buvo žadėta, ir kol nebus surengtas referendumas šiuo klausimu, aš negaliu pripažinti šios Sutarties teisėtumo.
(Protestai)
Dabar visų akys nukreiptos į prezidentą Václavą Klausą ir tai, ką jis darys arba ko nedarys kitą savaitę, ir tai kelia didelį susidomėjimą. Aš žinau, kad jūs nekenčiate prezidento Václavo Klauso, nes jis tiki nacionaline demokratija.
(Protestai)
Dalyvaudamas čia jis pirmiausia atstovauja Čekijos nacionaliniams interesams ir juos gina. Jam kelia nerimą Vokietijos pretenzijos į Sudetų nuosavybę, ir išklausius Vokietijos politikų nuomonę šiuo klausimu, manau, kad jo nuogąstavimai visiškai pagrįsti.
Todėl laikykitės, prezidente Václavai Klausai; jeigu jie nesuteiks jums to, ko jūs reikalaujate, nepasirašykite Sutarties. Jei jie suteiks jums tai, ko jūs reikalaujate, Sutartis turės būti pakartotinai ratifikuota 25 valstybėse narėse, o tai reiškia, kad turės įvykti referendumas Didžiojoje Britanijoje, ir esu tikras, kad jūs, kaip įsitikinę demokratai, norite, kad referendumas dėl šios Sutarties Jungtinėje Karalystėje įvyktų. Aš to neabejotinai norėčiau.
Ir norėtųsi žinoti, ar pasibaigus šiam aukščiausiojo lygio susitikimui mes tikrai turėsime naują Europos imperatorių? Ar tai bus Tony Blair ir imperatorienCherie? Manau, kad norėčiau, kad tai būtų Tony Blair. Skirkite Tony Blairą, žmogų, kuris veltui atidav2 mlrd. Didžiosios Britanijos svarų sterlingų permoką; žmogų, kuris pažadėjo mums referendumą dėl konstitucijos ir atsisakjį surengti.
Visiškai aišku, kad Europos Sąjungoje išdavystyra dosniai atlyginama. Todėl skirkite Tony Blairą. Jis galės sugrįžęs papasakoti Jungtinės Karalystės žmonėms, kad Europos Sąjungai svarbūs ne jų išrinkti atstovai, bet aukščiausias pareigas užimantys asmenys, kurie vardan Europos Sąjungos pasiryžę paaukoti nacionalinę demokratiją. Prašom skirti Tony Blairą pirmuoju Europos prezidentu.
Diane Dodds
Pone pirmininke, gaila, tačiau nėra visiškai netikėta, kad Taryba ir Komisija toliau remia Lisabonos sutartį. Manau, kad tai gali būti nepopuliaru šiame Parlamente, tačiau esu nuoširdžiai įsitikinusi, kad Jungtinėje Karalystėje būtina surengti referendumą Sutarties klausimu. Aš nesuprantu, kodėl konservatoriai ar leiboristai tam nepritaria.
Vis dėlto, ministre, šį rytą norėčiau atkreipti jūsų dėmesį į finansų krizę, kuri ir toliau tęsiasi. Vakar Anglijos banko (Bank of England) valdytojas Mervyn King nurodė, kad JK paskolino bankams maždaug 1 trln. Didžiosios Britanijos svarų. Jis nurodė, kad iš tikrųjų niekada anksčiau nėra buvę, kad tokia nedidelsaujelžmonių būtų paskolinusi tiek daug pinigų tokiam dideliam skaičiui žmonių ir kad padaryta tiek mažai reformų. Maža to, Mervyn King nurodė, kad bankų reguliavimo nepakako, ir esminbankų krizės problema buvo ta, kad finansų ir bankininkystės institucijos žinojo, kad jos yra pernelyg didelės, kad žlugtų, ir mokesčių mokėtojai - Jungtinėje Karalystėje arba kituose Europos regionuose - bet kuriuo atveju jiems turėtų padėti, kad ir kokia krizjuos ištiktų. Tai labai rimtas kaltinimas, ministre, kurį mes girdime iš vieno pagrindinių bankų pasaulio atstovų. Sprendžiant šį moralinį klausimą Taryboje, reikalinga valia, ir šis Parlamentas norėtų sužinoti, ar tokia valia yra ir kaip tą padaryti.
Cecilia Malmström
Pone pirmininke, dėkoju jums už suteiktą galimybę pateikti keletą pastabų dabar, nors aš, žinoma, ketinu čia likti iki šių diskusijų pabaigos.
Pirmiausia kreipiuosi į Guy Verhofstadtą. Aš taip pat manau, kad mes negalime sustabdyti traukinio. Tačiau manau, kad traukinys netrukus atvyks į galinę stotį. Galiu užtikrinti Guy Verhofstadtą ir garbinguosius narius, kad pirmininkaujanti Švedija palaiko labai glaudžius ryšius su Čekija, ir mes tikimės, kad greitai galėsime pateikti tikslesnį ir apibrėžtą atsakymą į klausimą, kas įvyks su Sutartimi ir kada. Kaip ir jūs, mes norime, kad viskas kiek galima greičiau stotų į savo vietas, kalbant apie postus, kuriuos turi užimti žmonės, ir Komisijos narių sąrašą, surengiant klausymus Europos Parlamente. Aukščiausiojo lygio susitikime mes stengsimės priimti visus reikalingus sprendimus, kuriuos įmanoma priimti. Mes taip pat turime tinkamai pasirengti tam, kad Lisabonos sutartis, kai tik bus baigtas jos ratifikavimas, kuo greičiau įsigaliotų.
Taip pat norėčiau pareikšti padėką už paramą, kurią visų frakcijų nariai parodpirmininkaujančios valstybės narės absoliučiam prioritetui - susitarimui Kopenhagoje. Tai itin svarbu. Europai tenka didelatsakomybsprendžiant finansavimo klausimus, ir mes esame pasiryžę prisiimti atitinkamą visuotinių išlaidų dalį ir tinkamai pasirodyti pasauliui.
Josephai Daulai, mes palaikome labai glaudžius ryšius su kitais suinteresuotais dalyviais. Vos už keleto savaičių įvyks aukščiausiojo lygio susitikimas su Rusija ir Kinija, ir taip pat su JAV ir, žinoma, diskusijose su visomis šiomis šalimis prioritetas bus teikiamas klimato kaitos klausimams. Per artimiausias dešimt dienų įvyks darbo frakcijų susitikimai ir aukščiausiojo lygio susitikimas Barselonoje. Be to, finansų ministrai susitiks Sent Andruse, todėl bus daug galimybių apie tai pasikalbėti. Aš nesu patenkinta rezultatais, kurių pasiekta iki šiol, tačiau esu optimistiškai nusiteikusi dėl to, kad mums pavyks pasiekti susitarimą Kopenhagoje. To iš mūsų tikisi žmonės visame pasaulyje.
Aš taip pat manau, kad būtų labai gerai, jei ES turėtų kuo pasigirti kalbant apie kovą su finansų krize. Net jei dabar matome tam tikrų teigiamų poslinkių, vis dar neturime pamiršti, kad mums reikia naujų priežiūros institucijų, kurios ateityje padėtų išvengti panašios padėties arba leistų laiku ją pastebėti. Todėl tikiuosi, kad bus galima kuo skubiau sukurti priežiūros sistemą ir makroekonominės priežiūros instituciją.
Itin didelę reikšmę reikėtų skirti instituciniams klausimams. Svarbu, kad Europos Sąjunga priimtų sprendimus ir tai galėtų daryti demokratiškai ir veiksmingai. Šiuo požiūriu Lisabonos sutartis labai svarbi. Kartu Europos Sąjunga neįgis savo piliečių pasitikėjimo, jei nebus pasiekta rezultatų kai kuriose svarbiose srityse. Pasaulio ir Europos Sąjungos žmonėms labiausiai rūpi ekonomikos krizės valdymas ir aplinkos klausimai. Jeigu mes žengsime į priekį ir pasieksime susitarimą aukščiausiojo lygio susitikime ir vėliau, šį rudenį, tikiu, kad tai bus labai geras pagrindas stiprinant Europos Sąjungos institucijų patikimumą ir pasitikėjimą jomis.
José Manuel Barroso
Pone pirmininke, manau, kad Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcijos pirmininkas Joseph Daul ir Rebecca Harms palietlabai svarbius klausimus.
Kaip mes galime tikėtis sėkmės Kopenhagoje, ypač jei mūsų partnerių pastangos neprilygsta mūsiškėms? Faktiškai sunkumų kyla dėl to, kad kai kurios išsivysčiusios šalys kratosi drąsių įsipareigojimų mažinant išmetamųjų teršalų kiekį. Didžiausios besivystančių šalių ekonomikos taip pat nenori sujungti savo nacionalinių švelninimo planų su visuotiniu susitarimu, taip pat šiuo metu nenumatytas patikimas finansavimo planas.
Taigi, ką reikėtų daryti?
Pirmiausia aš manau, kad dabar ne laikas Europai atsisakyti savo užmojų. Todėl visi, kurie yra nusiteikę neigiamai, galėtų visiškai atsisakyti bet kokių tolesnių pastangų. Todėl privalome ir toliau laikytis savo planų ir tęsti pirmavimą, tačiau kartu - ir čia aš konkrečiai atsakau Josephui Daului - mūsų pasiūlymai, ypač mūsų finansiniai pasiūlymai, neturėtų būti besąlygiški. Esame pasirengę padėti šalims, kurios norėtų sumažinti išmetamųjų teršalų kiekį. Todėl drauge su pasiūlymu būtina nurodyti finansines sąlygas, tačiau atsisakyti mūsų drąsių tikslų būtų klaida.
Tikiu, kad Kopenhagos baigtis gali būti sėkminga. Taip pat esama ir teigiamų aspektų. Į derybas įsijungJungtinės Valstijos. Reikėtų priminti, kad prieš keletą metų Jungtinės Valstijos realiai nedalyvavo procese, tačiau dabar įsipareigojo dalyvauti derybose. Taip pat reikėtų priminti, kad Australija ir Japonija pranešapie drąsius tikslus - nors dar ne visiškai teisiškai įpareigojančius, tačiau jau politinio lygmens. Net Kinija, Meksika, Brazilija ir Pietų Korėja paskelbdrąsius nacionalinius planus, tačiau kol kas dar nepritartam, kad jie būtų įtraukti į visuotinį susitarimą.
Todėl būtina atkreipti dėmesį į šiuos teigiamus aspektus ir siekti didesnės dinamikos ir tikiuosi, kad Europos Vadovų Taryboje šio mėnesio pabaigoje neišsipildys skeptikų ir Kasandrų pranašystės, kuriose teigiama, kad mums reikalingas planas B "su amunicija". Jau sakiau, kad plano B nėra, nes nėra planetos B. Privalome sukaupti jėgas ir nepraleisti galimybės pasinaudoti šia istorine proga, kurią mums suteikia Kopenhaga.
Paskutinis klausimas - norėčiau išreikšti savo nuostabą. Niekuomet nemaniau, kad šio Parlamento narys iš Didžiosios Britanijos galėtų suabejoti tokia institucija, kokia yra Didžiosios Britanijos parlamentas. Vienas didžiausių britų įnašų į civilizaciją buvo ir tebėra Didžiosios Britanijos parlamentas.
(Plojimai)
Kalbėkime aiškiai. Didžiosios Britanijos Vyriausybdalyvavo rengiant Sutartį. Didžiosios Britanijos VyriausybpasirašSutartį. Parlamentas - Bendruomenių rūmai ir Lordų rūmai - pritarSutarčiai. Jos didenybkaralienratifikavo sutartį. JK ratifikavimo priemonės iš tikrųjų siekia Romos laikus.
Taigi, JungtinKaralystratifikavo Lisabonos sutartį ir aš tikiuosi, kad kiekvienas - ypač Parlamento nariai iš Jungtinės Karalystės - parodys pagarbą Didžiosios Britanijos demokratinei sistemai.
(Plojimai)
Othmar Karas
(DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, Nigel Farage išeina iš salės. Tikiuosi, kad šiame Parlamente nėra nvieno, kuris jaustų pyktį dėl to, ką jis pasakė. Tai prieštarautų Europos etikai, o egoizmas, protekcionizmas ir nacionalizmas yra didžiausi Europos Sąjungos bendrijos priešai.
Antra, tikiuosi, kad šiame Parlamente nėra nvieno, kuris norėtų panaudoti parlamentinę demokratiją prieš mūsų piliečius ir nubrėžti skiriamąją liniją tarp mūsų ir mūsų darbo, kurį mes atliekame, kaip mūsų piliečių atstovai, kaip tai galima suprasti iš jo kalbos.
Visi matome žiežirbas, kurios skrieja aukščiausiojo lygio susitikimo išvakarėse, ir tikimės iš konstitucinio teismo galutinio, išlaisvinančio sprendimo. Mes manome, kad Taryba įvykdys savo įsipareigojimus Europai ir nesileis, kad ją laikytų įkaitu vienas asmuo, ir priims būtinus sprendimus dėl darbuotojų, institucijų, tvarkaraščio, turinio ir finansavimo.
Vis dėlto aš taip pat raginu vyriausybes ieškoti ne bendro mažiausio vardiklio pasirenkant ir skiriant Komisijos narius, bet sprendimo, kuris būtų tinkamas Bendrijai, kurios dalis esame. Kreipiuosi į vyriausybes, ragindamas atsisakyti senų politinių žaidimų renkant Komisijos narius ir vietoje to pasitelkti atrankos procese atsakomybę prieš Europą. Aš raginu Komisijos pirmininką nustatyti reikalavimus Komisijos nariams ir valstybėms narėms.
Antrasis mano klausimas susijęs su finansų rinkų priežiūra. Aš pritariu pasiūlymams taikyti makroekonominę priežiūrą, tačiau šių priemonių nepakanka. Mums taip pat reikalinga priežiūra mikroekonominiu lygmeniu ir, mano nuomone, Komisijos pasiūlymą galima vertinti kaip mažiausią bendrą vardiklį, minimumą. Mes turime žengti toliau. Privalome sukurti Europos finansų rinkų priežiūros instituciją, kuri taikytų būtinas priemones, panašias į tas, kurias taiko Europos centrinis bankas.
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Jo Leinen
(DE) Pone pirmininke, Václavo Klauso reikalavimas papildyti Pagrindinių teisių chartiją yra vienašališkas ir nereikalingas. Vis dėlto tam lengva pasipriešinti, nes chartija yra taikytina tik ES teisės aktams ir ateičiai. Todėl, jei reikia, Taryba turi pateikti politinę deklaraciją. Per keletą savaičių bus ratifikuota Sutartis, kurios mes laukėme devynerius metus.
Europos Vadovų Taryba turėtų tam atitinkamai pasirengti, tačiau nereikėtų daryti jokių skubių išvadų. Tai taip pat tinka ir Europos išorės veiksmų tarnybai. Vyriausiasis įgaliotinis, o ne Tarybos biurokratija turėtų pasiūlyti tarnybos koncepciją. Todėl prašau užtikrinti ES Tarybai pirmininkaujančią valstybę narę, kad tarnyba neliktų izoliuota ir būtų integruota į Bendrijos sistemą, kaip sakJosé Manuel Barroso.
Šioje Sutartyje numatytas teisinis pagrindas bendrai energetikos politikai ir bendrai klimato apsaugos politikai. Telieka tikėtis, kad iki Kopenhagos rūkas išsisklaidys, nes šie klausimai iki konferencijos neturėtų likti atviri. Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetas nurodaiškius reikalavimus, tarp jų ir dėl finansavimo. Tikiuosi, kad dėl finansavimo bus susitarta aukščiausiojo lygio susitikime kitą savaitę. Be to, mums reikalingas išlaidų pasidalijimas ES viduje. Vokietija ir kitos valstybės turėtų būti lankstesnės, nes mums reikia, kad tai būtų teisinga ES valstybių narių ir ES, ir besivystančių šalių atžvilgiu.
Marielle De Sarnez
(FR) Pone pirmininke, norėčiau užduoti tris klausimus.
Pirmiausia dėl klimato kaitos. Visiems akivaizdu, kad Europos Sąjungai tenka ypatinga pareiga vadovauti pasaulio tautoms Kopenhagoje. Dėl to mes turėtume elgtis reikliai ir drąsiai, kalbant apie tikslus, tačiau taip pat turėtume pripažinti skolą besivystančioms šalims. Kiekviena valstybnarturėtų įsipareigoti vykdyti atitinkamus finansinius įsipareigojimus. Jei neparodysime solidarumo, sunku tikėtis teigiamų rezultatų.
Antrasis klausimas susijęs su imigracija. Akivaizdu, kad būtina tobulinti FRONTEX veiklą, tačiau jei mes iš tikrųjų norime padėti pietų Europos valstybėms, privalome geriau suderinti prieglobsčio teisę, persvarstyti Dublino konvenciją ir - svarbiausia - parengti tikrą imigracijos politiką. Tikiu, kad tai yra vienintelis būdas, kuris padėtų ramiai ir atsakingai spręsti šį klausimą.
Pagaliau trečiasis klausimas - užsienio politika. Taryba pasiryžusi svarstyti Išorės veiksmų tarnybos klausimą. Puiku! Privalome skirti vyriausiąjį įgaliotinį. Dar geriau! Vis dėlto būtų geriausia, jei galėtume kalbėti vienu balsu, bent jau sprendžiant pasaulinius konfliktus. Turiu omenyje Afganistaną, kur, norėčiau pasakyti, Europos kariai prisidėjo tiek pat, kiek ir JAV kariai.
Lapkričio 3 d. įvyks ES ir JAV aukščiausiojo lygio susitikimas, ir europiečiams šiuo požiūriu tenka ypatinga atsakomybė. Jie turėtų pasiūlyti strategiją, kuri nebūtų tik karinė. Jei to nepadarysime, niekas kitas už mus to nepadarys.
Gerald Häfner
(DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, Lisabonos sutartis dabar pasiekbaigiamąjį etapą, todėl būtina pažvelgti į ateitį. Europa turėtų būti labiau socialinė, orientuota į aplinką ir demokratiškesnė. Turime dar daug padaryti, jei norime užpildyti spragas, ypač šiose srityse.
Norėčiau matyti Europą, kurioje piliečiams tektų ne tik stebėtojų vaidmuo ir kurie būtų ne tik Europos bendrijos objektas, bet ir subjektas. Norėčiau, kad Europos piliečiai jaustų, kad Europa yra jų, tačiau, kad to pasiektume, turime padaryti dar labai daug.
Aš sakiau, kad Lisabonos sutartis pasiekbaigiamąjį etapą, tačiau būtent šiame etape ji gali lengvai prarasti savo kryptį.
Mane erzina tai, kad likus tiek nedaug laiko iki ratifikavimo proceso pabaigos vis dažniau nesilaikoma Europos etikos ir net Europos teisės aktų. Vienas Europos valstybės vadovų bando laikyti įkaitais savo šalį, jos gyventojus ir visą Europą. Dabar staiga jis pareiškia, kad Pagrindinių teisių chartija jo šalyje neturi būti taikoma. Jei tai, ką sužinojau vakar, tiesa, jam buvo suteikti panašūs patikinimai. Tai kelia pasipiktinimą, ir būčiau labai laimingas, jei jūs man paaiškintumėte ir patvirtintumėte, kad panašių dalykų nebuvo žadėta. Kitaip, atrodo, grįšime į viduramžius su despotais valdytojais, suteikiančiais savo pavaldiniams tik tas teises, kurias jie pasirengę suteikti. Vis dėlto dabar ne viduramžiai, mes esame Europoje ir Europa pagrįsta teisės aktais, demokratija.
Čekijos parlamentas ir senatas jau balsavo už šią Sutartį, nekeldamas panašių reikalavimų. Žinoma, tai jie padardėl to, kad supranta, kad Pagrindinių teisių chartija reikalinga Čekijai. Ji yra esminšios Sutarties dalis, ir mes neturėtume be jokios priežasties leisti ją išplėšti iš Sutarties.
Pagrindinės teisės - tai neatimamos visų piliečių teisės, kurios neturėtų būti privilegija tik kai kuriems iš jų. Europa yra Bendrija, pagrįsta teisės aktais, demokratija. Tai nėra turgus. Tai reiškia, kad turėtume vengti panašių apgailėtinų sandorių dėl Pagrindinių teisių chartijos ir jokiomis sąlygomis neabejoti dėl jos arba jos nesilaikyti. Neturėtume leisti diskutuoti panašiais klausimais ir paversti Europą turgumi.
Visa tai rodo, kaip mums svarbu stiprinti demokratiją Europoje.
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Oldřich Vlasák
(CS) Pone pirmininke, ministre, Komisijos nare, ponios ir ponai, pirmiausia norėčiau pateikti pastabą dėl to, kas pasakyta anksčiau. Visiškai aišku, kad kitame Europos Vadovų Tarybos posėdyje turėtų dominuoti instituciniai klausimai ir Lisabonos sutarties ratifikavimo procesas. Diskusijose dėl ES krypties ateityje privalome, mano nuomone, tinkamai elgtis vienas kito atžvilgiu ir parodyti atitinkamą kuklumą, o kartu gerbti savarankiškus sprendimų priėmimo mechanizmus įvairiose valstybėse narėse ir jų konstitucinius dalyvius.
Dabar grįžtu prie savo klausimo. Asmeniškai aš manau, kad makroregioninstrategija turėtų būti nkiek ne mažiau svarbus klausimas Tarybos diskusijų darbotvarkėje. Pone pirmininke, ponios ir ponai, dar ankstesniame Parlamente buvo sutarta, kad Baltijos jūros regionas bus pasirinktas vykdant bandomąjį ES vidaus strategijos makroregionams projektą ir todėl man malonu, kad šis konkretus Tarybos sprendimas tikriausiai bus ratifikuotas.
Kartu manau, kad dabar atėjo metas pradėti galvoti, kaip galime pakartoti šią bandomąją strategiją. Jei pažvelgsime į Europos žemėlapį šiuo atžvilgiu, matysime, kad didžiausių skirtumų - ekonominių, socialinių ir kultūrinių - tebesama tarp buvusio socialistinio bloko ir Vakarų Europos kapitalistinių šalių. Šie skirtumai akivaizdūs ir šiame Parlamente. Praėjus dvidešimčiai metų po to, kai griuvo Berlyno siena, senosios ir naujosios valstybės narės vis dar tebemąsto skirtingomis kategorijomis. Praėjus dvidešimčiai metų po Aksominės revoliucijos mes vis dar taikome išimtis laisvam asmenų judėjimui, nustatydami pereinamuosius laikotarpius darbuotojams. Tai yra aiškūs barjerai, kuriuos būtina pašalinti...
(Pirmininkas nutraukkalbėtoją)
Georgios Toussas
(EL) Pone pirmininke, Tarybos ir Komisijos pareiškimai apie būsimąjį Europos Vadovų Tarybos aukščiausiojo lygio susitikimą rodo, kad stiprėja antiliaudinEuropos Sąjungos ir jos valstybių narių vyriausybių politika ir rengiama nauja ataka, kuri būtų nukreipta prieš darbuotojus. Pagrindinis Europos Sąjungos ir jos valstybių narių vyriausybių - ar jos būtų centro dešiniųjų, ar centro kairiųjų - tikslas yra apsaugoti monopolijų pelną perkeliant kapitalistinės ekonomikos krizės naštą Europos Sąjungoje ant darbuotojų pečių.
Europos Sąjungai šimtais milijonų eurų remiant monopolijų gigantus ir neatmetant to, kad jie sulauks dar vieno finansavimo etapo, svarstomas spartesnio kapitalistinio restruktūrizavimo klausimas, kuris planuojamas Lisabonos strategijos sistemoje. Šio prieš darbuotojus nukreipto išpuolio epicentru tapo aštuonių valandų darbo dienos ir kolektyvinių susitarimų atsisakymas ir vadinamųjų lankstumo ir užimtumo garantijų bei laikinų lanksčių ir mažai apmokamų darbo vietų kūrimas, stiprinant vietos užimtumą ir stažuočių instituciją. Tai yra tikra Prokrusto lova socialinės apsaugos, sveikatos, gerovės ir švietimo sistemoms, vykstant didelės apimties pokyčiams darbuotojų nenaudai ir grindžiant kelią tolesniam kapitalistinių monopolinių verslo grupių skverbimuisi į įvairius gerovės sektorius. Tuo pat metu vyksta masinis žmonių atleidimas iš darbo - jų praėjusiais metais atleista daugiau kaip penki su puse milijono, dėl darbdavių savivalės ir piktnaudžiavimo darbo vietose sukurtos viduramžiškos sąlygos. Vienas būdingų pavyzdžių yra darbuotojų išnaudojimas įmonėje France Telecom, kur dėl nepriimtinų ir vergiškų darbo sąlygų nusižud25 žmonės.
William
Pone pirmininke, didelvalstybių narių problema, kaip minėjo Lothar Bisky, yra darbo vietų krizė. Jaunimo nedarbas siekia 24 proc. Prancūzijoje, 25 proc. Italijoje ir 39 proc. Ispanijoje.
Vis dėlto galime būti tikri, kad pompastiškas Europos Vadovų Tarybos posėdis įvyks masinio nedarbo sąlygomis. Toks elgesys yra atstumiantis ir keliantis pasibjaurėjimą, ir taip yra todėl, kad elitui labai svarbu priimti Lisabonos sutartį.
Visi veiksmai, vedantys Europos supervalstybės link, iki šiol buvo atliekami vogčiomis arba manipuliuojant, o Lisabonos sutarties atveju manipuliacijos buvo tokios begėdiškos ir akivaizdžios, kad Sutarčiai neabejotinai pritrūko demokratinio teisėtumo. Tai turės pasekmių ateityje. Citata: "Netrukus tie, kurie dabar skambina varpais, grąžys iš bejėgiškumo rankas".
Csanád Szegedi
(HU) Pone pirmininke, Cecilia Malmström, ponios ir ponai, bet kokios diskusijos dėl Lisabonos sutarties neturi prasmės, kol mes neišsiaiškinsime, kokios yra mūsų vertybės. Leiskite man pateikti keletą pavyzdžių apie didžiausią beteisę mažumą - vengrų bendruomenę, gyvenančią už Karpatų žemumos ribų. Ar jūs, pavyzdžiui, žinote, kad daugiau kaip dviejų milijonų Vengrijos bendruomenės narių teritorinio apsisprendimo teisiki šiol nėra įtraukta į darbotvarkę, nors visi žinome, kad teritorinautonomija yra teisinEuropos institucija?
Ar jūs žinote, kad toje pačioje valstybėje, Rumunijoje, dešimtys tūkstančių Csango vengrų šiandien negali melstis ir mokytis gimtąja kalba? Dar yra valstybė, kuri yra jaunesnuž mane - Slovakija su slovakų kalbos įstatymu, kuris, kaip galime teisėtai teigti, užtraukgėdą visai Europai. Pagaliau, turime nekenčiamus politikus, kurie savo derybose siekia pasinaudoti E. Benešo dekretais. Ar Europa gali būti laikoma diktatorine ir rasistine, jei E. Benešo dekretai laikomi pagrindu deryboms? Mums ne kartą buvo siūloma diktatūra, ir visuomet prisidengiant demokratijos priedanga.
Mes, Europos Parlamento nariai, atstovaujantys Jobbik partijai, norime gyventi Europoje, kurioje nebūtų E. Benešo dekretų, slovakų kalbos įstatymo ir Lisabonos sutarties, kur nvienas vengras nebūtų persekiojamas dėl etninės kilmės ir gimtosios kalbos. Todėl norėčiau paklausti Hanneso Swobodos: jei, kaip jis teigia, E. Benešo dekretai negalioja, kada buvo kompensuota jų aukoms?
Marian-Jean Marinescu
(RO) Kai kurie kalbėtojai šiame Parlamente, nesvarbu, koks klausimas svarstomas, ne visuomet kalba tinkamu tonu.
Pagrindinis Europos Vadovų Tarybos susitikimo prioritetas neabejotinai turėtų būti sprendimas dėl to, kaip turėtų būti užbaigta ratifikuoti Lisabonos sutartis Čekijoje. Vis dėlto šis sprendimas turėtų būti teisingas ir visų kitų valstybių narių atžvilgiu.
Kartu mes neturime pamiršti tebesitęsiančios ekonomikos krizės ir ieškoti jos sprendimo būdų. Ekonomikos ir finansų krizė, drauge su specialiomis finansinėmis priemonėmis, kurios priimtos praėjusiais metais, pavojingai destabilizavo daugelio Europos Sąjungos valstybių narių visuomenės finansų sistemą. Iki šiol į Komisijos akiratį dėl pernelyg didelio deficito pateko 17 iš 27 valstybių narių, ir iš įvairių rodiklių matyti, kad panašios padėties nepavyks išvengti dar trims valstybėms narėms.
Nepaisant jų ekonominės galios, valstybės narės viršijo numatytus skaičius, nes dėl krizės labai sumažėjo biudžeto pajamos ir augimas, kurie buvo mažesni nei planuotos viešosios išlaidos. Esama sąlygų ekonomikos atsigavimui artimiausioje ateityje, todėl galima pradėti diskusijas dėl finansinių paskatų tam tikrose srityse mažinimo.
Vis dėlto turėtume atskirai atsižvelgti į konkrečią kiekvienos valstybės narės padėtį, ir Europos Sąjungos institucijos turėtų pripažinti, kad mes dar nepasiekėme to taško, kai galima visiškai atsisakyti valstybės pagalbos visuose ekonomikos sektoriuose. Valstybės narės turėtų tartis dėl tolesnės atsigavimo strategijos ir dėl tinkamų priemonių jai remti, taip pat stiprinti institucines reformas, kurios vidutiniu laikotarpiu padėtų mažinti iždo deficitą ir prisidėtų prie ekonomikos gaivinimo.
Jei ekonomikai atsigaunant valstybės narės netinkamai elgsis, tai gali destabilizuoti Europos vidaus rinką. Todėl palankūs sprendimai ir tolesnvisuomenės parama turėtų būti pagrįsta konkrečiomis sąlygomis kiekvienoje valstybėje narėje.
Liisa Jaakonsaari
(FI) Pone pirmininke, sutinku su Marianu-Jeanu Marinescu dėl to, kad artėjančioje Taryboje turėtų būti rasti sprendimai dviem pagrindiniais klausimais. Vienas iš jų yra Lisabonos sutarties ratifikavimo užbaigimas, o kitas - naujos priemonės, kuriomis siekiama įveikti ekonomikos ir finansų krizę. Šiuo metu išgyvename didžiausią krizę Europos ekonomikos istorijoje. Ši krizsujaukžmonių galimybes, pajamas, pensijas ir darbo vietas, privalome tai suprasti.
Ekonomikos gaivinimas Europos Sąjungoje pradėtas labai sėkmingai. Už tai turėtume padėkoti Komisijai. Komisija ir Europos centrinis bankas veiktaip greitai, kad net Jungtinės Amerikos Valstijos pasekEuropos pavyzdžiu. Vėliau viskas keistai sulėtėjo ir žmonės pradėjo kalbėti, kad krizbaigėsi. Vis dėlto krizfaktiškai mūsų dar laukia ateityje, nes virš Europos Sąjungos pakibo keturašmenis peilis: didėjantis nedarbas, skolose paskendusi valstybių narių ekonomika, senėjanti visuomenir dideli struktūriniai pokyčiai, kurie turėtų būti vykdomi miškų, automobilių pramonėje ir kt.
Iš tikrųjų vienintelis geras dalykas, susijęs su šia ekonomikos krize, yra tai, kad mes prakalbome apie politines priemones, kurios reikalingos problemoms spręsti. Kalbant apie naująją finansų struktūrą, Komisija nenumato drąsių tikslų šioje srityje. Mes manome, kad naujai sukurta darbo grupšiame Parlamente finansų krizės klausimams spręsti mums pateiks naujų rekomendacijų. Tikslas - finansų rinkų reguliavimas. Vis dėlto pernelyg didelis reguliavimas būtų netinkamas, nes jis neleidžia didinti augimo ir užimtumo.
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Pone pirmininke, Cecilia Malmström, José Manueli Barroso, Margot Wallström, manau, Cecilia Malmström, kad kitą savaitę aukščiausiojo lygio susitikime turėtų būti aptarta tiek klausimų, kad jis turėtų trukti dvi savaites, o ne dvi dienas. Kai kurie klausimai Europos piliečiams itin svarbūs, pavyzdžiui, ekonomikos krizir būdai ją įveikti, pabrėžiant galimybes kurti naujas darbo vietas, ir, žinoma, veiksmai Afganistane. Tai nėra nauji klausimai. Vis dėlto nauja yra tai, kad šį kartą galima viską aptarti turint omeny, kad ES iš tikrųjų galės veiksmingiau veikti ir mes turėsime naują Sutartį.
Ši puiki perspektyva mums atveria daug galimybių, ir todėl dabar būtina greitai veikti siekiant įgyvendinti bendrą Europos finansų rinkų priežiūros struktūrą, bendrą užsienio politiką ir pasirengti aukščiausiojo lygio susitikimui Kopenhagoje. Jūs taip pat turėtumėte skubiai nuspręsti, kokia turėtų būti ES pirmavimo struktūra ateityje, ir baigti vidaus žaidimus. Kuo mažiau pasyvumo ir daugiau dėmesio Europos Sąjungos sėkmės istorijoms. Taigi noriu palinkėti jums sėkmės, geros kloties ir tinkamai panaudoti savo galias.
Oriol Junqueras Vies
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, norėčiau nurodyti, kad aš negaliu čia kalbėti katalonų kalba, kuri iki šiol nėra oficiali kalba, nors ja kalba daugiau kaip 10 milijonų Europos piliečių. Dėl šios priežasties šiandien aš kalbėsiu itališkai.
Neseniai Suomijos Vyriausybpripažino visų piliečių teisę turėti plačiajuosčio interneto prieigą, kuri nuo šiol yra visuotinpaslauga. Ši paslauga faktiškai yra ekonomikos plėtros, socialinio teisingumo ir teritorinės pusiausvyros sudedamoji dalis, nes ja garantuojama teisnaudotis informacija, šitaip siekiant išvengti skaitmeninės atskirties. Lygiai taip pat plačiajuosčio interneto prieiga itin svarbi, kai kalbama apie žinių ekonomiką, kurią numatyta kurti pagal Lisabonos tikslus.
Ar kita Europos Vadovų Taryba priims priemones, kurios užtikrintų, kad Europos Sąjunga taptų pavyzdžiu pasauliui taip pat ir šioje srityje?
Martin Callanan
Pone pirmininke, Europos Vadovų Taryboje bus svarstoma daug svarbių klausimų, tačiau, mano nuomone, vienas svarbiausių jų yra Lisabonos sutarties ateitis.
Daugelis pranešėjų, kalbėdami šioje diskusijoje, nereiškjokios akivaizdžios ironijos, kad Lisabonos sutartimi bus užtikrinta didesndemokratija ir atskaitomumas ES institucijose, pamiršdami, kad jų pozicija priimant pačią Sutartį, nesilaikant demokratijos arba atskaitomybės, buvo sąmoninga. Vyriausybių vadovai aktyviai veikišvien, kad būtų išvengta referendumo dėl Sutarties, todėl žmonėms buvo nepatogu sakyti, kad jie jos nenori.
Su dideliu susidomėjimu išklausiau prieš tai José Manuelio Barroso pastabų. Leiskite man jam paaiškinti, kodėl žmonės JK yra dėl to nepatenkinti. 2005 m. JK rinkimuose į parlamentą pagrindinės politinės partijos savo manifestuose įsipareigojo surengti referendumą dėl Europos konstitucinės sutarties, kaip ji tuomet buvo vadinama. Ji vėliau tapo Lisabonos sutartimi, tačiau iš esmės tai tas pats dokumentas. Balsuojant Bendruomenių rūmuose, dvi partijos sulaužsavo pažadus ir atsisaksurengti referendumą, taigi, tai yra politinio pasitikėjimo ir atskaitomybės klausimas. Žmonės nori referendumo, kuris jiems buvo pažadėtas surengti. Jei jis jiems nebūtų buvęs pažadėtas, José Manuelio Barroso pastabos būtų buvusios teisingos, ir būtų galima manyti, kad JK vyko įprastas parlamentinio ratifikavimo procesas.
Aš rėmiau José Manuelį Barroso ir jo perrinkimą, tačiau mums nereikalingi jo pamokymai apie pasitikėjimą ir atsakomybę politikoje, kai tuo pat metu jis siekia užsitikrinti paramą tų, kurie neleidžia žmonėms surengti referendumo. Štai kodėl žmonės JK jaučia referendumo poreikį. Jie žvelgia į Airiją, esančią čia pat, kur gyventojai jau du kartus balsavo dėl to paties dokumento, dėl kurio jiems nebuvo leista balsuoti nkarto. Negalima teigti, viena vertus, kad tai suteiks ES daugiau demokratijos ir atskaitomybės, ir, kita vertus, neleisti ES rinkėjams tarti žodžio dėl šio dokumento.
Mario Borghezio
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, aš taip pat norėčiau nurodyti keletą klausimų, kuriuos, atsižvelgiant į Lisabonos sutarties įsigaliojimą, taip pat būtina svarstyti, ypač atsižvelgiant į labai reikšmingą pastarojo meto Vokietijos konstitucinio teismo sprendimą dėl Lisabonos sutarties.
Konkrečiai norėčiau atkreipti dėmesį į demokratinio patikimumo trūkumą, ypač dviem aspektais: atsižvelgiant į nepakankamą valstybių, turinčių daugiausia gyventojų, atstovavimą Europos Parlamente ir įvairiose Europos Sąjungos institucijose ir nepakankamą dėmesį nacionaliniams parlamentams savarankiškų galių požiūriu Europos Sąjungos lygmeniu.
Taip pat norėčiau nurodyti kitą, mano požiūriu, svarbų Lisabonos sutarties trūkumą, tai yra faktiškai visiškai ignoruojamą regioninių parlamentų vaidmenį. Nors numatytos tam tikros nacionalinių parlamentų teisės, Lisabonos sutartyje, kokią ją turime šiandien, visiškai neatsižvelgiama į subsidiarumo principą.
Būtent dėl Vokietijos konstitucinio teismo, kuris yra toks autoritetingas ir svarbus, šiame Parlamente turėjo ir turėtų įvykti išsamios teisinės ir politinės diskusijos, kuriose būtų konkrečiai svarstomi pavojai ir rizikos veiksniai, susiję su tuo, kad šia Sutartimi faktiškai pradedamas Europos Sąjungos federalizavimo procesas.
Taip pat norėčiau nurodyti teises tautų, neturinčių nacionalinio valstybingumo - nuo Padanijos iki Bretanės, Korsikos ir Aostos slėnio. Yra dešimtys tautų, kurias galima nurodyti kaip neturinčias tautinės valstybės, ir vertėtų atsiminti, kad tai, ką sieksukurti Europos steigėjai, yra tautų Europa, o ne federalinEuropa arba didžiausių valstybių narių interesų Europa.
Franz Obermayr
(DE) Pone pirmininke, kalbant apie neteisėtą migraciją Europos Sąjungoje, norėčiau pasakyti, kad pastaraisiais metais ji labai išaugo. Komisijos duomenimis, užregistruotas neteisėtų migrantų skaičius išaugo beveik 63 proc.
2008 m. EURODAK duomenų bazėje užregistruota 62 000 sulaikytų asmenų pirštų atspaudų. Negalime net spėlioti, kiek imigrantų nebuvo sulaikyta.
Austrijos, kuriai aš atstovauju, geografinpadėtis lemia, kad tai itin mėgstama paskirties vieta, ir tai turėjo sunkių pasekmių. Pavyzdžiui, pastaruoju metu iš priėmimo centro, kur laikomi visi sulaikytieji, dingo 58 iš 64 jame gyvenusių kurdų, kurie nedelsiant pateikprašymą dėl prieglobsčio, pagal kurį numatoma ilgalaikprocedūra.
Vis didesnis neteisėtų imigrantų - norėčiau pabrėžti žodį "neteisėtų" - srautas ES piliečiams tampa nepakeliama našta. Jei norime greitai išspręsti problemą, neturėtume stebėtis vis didėjančiu skepticizmu ES atžvilgiu ir didėjančia jos piliečių rezignacija. Todėl prašau Europos Vadovų Tarybą šį klausimą svarstyti lapkričio 29 ir 30 d. susitikime.
Elmar Brok
(DE) Pone pirmininke, Margot Wallström, Cecilia Malmström, ponios ir ponai, netrukus įsigalios ir bus pradėta įgyvendinti Lisabonos sutartis. Daugiau kaip dešimtį metų vykusių diskusijų tarp institucijų pakanka. Pagaliau turime reikalingų priemonių, kad galėtume padėti Europos piliečiams. Ypač šios ekonomikos krizės sąlygomis turime padėti piliečiams spręsti kovos su nedarbu ir panašias problemas. Dėl to būtina skubiai užbaigti šias diskusijas.
Štai kodėl prašau prezidentą Václavą Klausą pašalinti kliūtis pasirašyti Sutartį, kuri ratifikuota visose 27 valstybėse narėse. Čekijoje konstitucinis teismas du kartus pritarSutarčiai ir turėtų tai padaryti trečią kartą. Taip pat visiškai aišku, kad Pagrindinių teisių chartija taikoma tik Europos teisės aktų sistemoje. Žemės įstatymai yra klausimas, kuris priklauso nacionalinių institucijų kompetencijai. Teisės aktai, galioję iki Bendrijos teisės aktų, Bendrijos teisės aktais nebus panaikinti. Šios visos trys apsaugos priemonės yra numatytos, todėl nėra ko nerimauti. Jei būtina, Europos Vadovų Taryba turėtų dar kartą tai patvirtinti, priimdama deklaraciją.
Šiuo atžvilgiu norėčiau pateikti kitą pastabą. Sutarties įgyvendinimu turėtų būti siekiama trijų konstitucinio projekto ir konstitucinės sutarties principų: veiksmingumo, skaidrumo ir demokratijos. Šiuo požiūriu ypač norėčiau paminėti Išorės veiksmų tarnybą, nes mes dar kartą svarstysime šį klausimą šią popietę. Skaidrumas, demokratija ir ypač Bendrijos principas neturėtų būti aukojami siekiant didesnio veiksmingumo. Būtina užtikrinti, kad būtų numatytos būtinos apsaugos priemonės. Galime teigti, kad iš dalies galima taikyti sui generis principą kai kurioms Komisijos funkcijoms, tačiau galima svarstyti įvairiai. Dėl šios priežasties, Cecilia Malmström, norėčiau prašyti, kad jūsų Vyriausybatsisakytų dabartinių planų ir neteiktų rekomendacijų dėl Išorės veiksmų tarnybos Europos Vadovų Tarybos susitikime kitą savaitę, nes tai apribotų derybų taikymo sritį, ir vietoje to apsispręsti šiuo klausimu priimti galutinį sprendimą drauge su naujuoju vyriausiuoju įgaliotiniu užtikrinant naują tinkamą pagrindą deryboms.
William
Elmar Brok, jūs sakėte, kad diskusijos dėl Lisabonos sutarties vyksta jau dešimt metų. Ar jums neatrodo, kad per dešimtį diskusijos metų jums ir jūsų kolegoms nepavyko įtikinti pakankamai žmonių, ir todėl jūs ir jūsų kolegos turėjo griebtis akivaizdžių manipuliacijų, kurias minėjau anksčiau, kad galėtumėte priimti šią Sutartį?
Elmar Brok
(DE) Norėčiau pasakyti savo kolegai EP nariui, kad instituciniai pakeitimai pagal Nicos sutartį, konstitucinę sutartį ir Lisabonos sutartį visuomet sulaukdavo plačios Europos žmonių ir daugelio Europos valstybių paramos. Visuomet būdavo atskirų valstybių, kurios priimdavo kitokius sprendimus, iš dalies siekdamos vidaus politikos tikslų. Dabar sprendimas priimtas 27 valstybių narių parlamentuose - ir parlamentų negalima laikyti antraeile demokratijos forma - arba referendumuose, kaip kad Airijoje. Dėl to didžioji dalis dabar pritaria Lisabonos sutarčiai, tarp jų dauguma jūsų gyventojų.
Libor Rouček
(CS) Norėčiau nurodyti keletą pastabų prieš Europos Vadovų Tarybos susitikimą dėl Lisabonos sutarties ratifikavimo mano valstybėje, Čekijoje. Čekai aiškiai tar"taip" Lisabonos sutarčiai per savo išrinktuosius atstovus abiejuose parlamento rūmuose. Visos visuomenės apklausos rodo, kad jie norėtų, kad prezidentas Václav Klaus nedelsdamas pasirašytų Sutartį. Čekai taip pat norėtų, kad jiems būtų užtikrintos tokios pačios žmogaus, piliečių ir socialinės teisės, kaip ir kitiems europiečiams. Būtent dėl šios priežasties jie aiškiai tar"taip" Pagrindinių teisių chartijai. Prezidentas Václav Klaus žinomas dėl savo ilgamečio nusistatymo prieš chartiją ir ypač prieš jos socialinius skyrius. Dabar, prisidengdamas tariama Sudetų grėsme, jis bando, spaudžiant laikui, išsiderėti atsisakymo nuostatas Čekijai.
Europos Sąjunga neturėtų dalyvauti šiame negarbingame žaidime. Dauguma čekų norėtų turėti visą Sutartį, taip pat ir socialinius skyrius. Liūdna matyti Čekijos prezidentą, kuris bando įtraukti į šį apgailėtiną žaidimą Sudetų vokiečius praėjus 65 metams po to, kai baigėsi Antrasis pasaulinis karas. Ir čekai, ir Sudetų vokiečiai pergyveno karo ir perkėlimo siaubą ir kančias. Tvirtai tikiu, kad ir čekai, ir Sudetų vokiečiai pasimokiš šios tragiškos patirties ir kad čekai, vokiečiai ir Sudetų vokiečiai norėtų gyventi drauge ir taikiai ir bendradarbiaudami kurti naują vieningą Europą.
Fiona Hall
Pone pirmininke, pirmininkaujanti Švedija ir Komisija nurodES susitarimo dėl klimato kaitos priemonių besivystančioms šalims finansavimo reikšmę. Aš tam pritariu. Tačiau Komisijos pateiktas pasiūlymas tėra dūmų uždanga, dėl kurios besivystančios šalys gali teisėtai reikšti pretenzijas.
José Manuel Barroso ką tik minėjo, kad besivystančių šalių ekonomikos anglių rinka galėtų pareikalauti, kaip manoma, iki 100 mlrd. EUR per metus švelninimo ir prisitaikymo prie klimato kaitos priemonėms.
Tačiau nėra jokio tikrumo, kad tarptautinanglių rinka suteiktų 38 mlrd. EUR per metus besivystančioms šalims. Matome, kokia nepastovi ES ETS anglių kaina ir kiek laiko trunka anglių rinkos formavimasis.
Kitas esminis trūkumas yra prielaida, kad besivystančios ir naujosios didžiosios ekonominės valstybės pačios finansuos energijos vartojimo efektyvumo didinimo priemones. Tai absurdas. Energijos vartojimo efektyvumo didinimą blokuoja išankstinio finansavimo mechanizmų trūkumas mūsų pačių valstybėse narėse, o mes vis dar manome, kad lėšų turėtų rasti besivystančios šalys. Mums bus reikalingos papildomos lėšos.
Andreas Mölzer
(DE) Pone pirmininke, norėčiau nurodyti tris pastabas dėl būsimo Tarybos posėdžio. Pirmiausia, Airijos "taip", mano nuomone, visų pirma lėmfinansų krizė, o prieš metus bankai buvo gelbstimi naudojant mokesčių mokėtojų pinigus. Dabar bankininkai ir vėl gauna rekordinius atlyginimus. ES neabejotinai bus vertinama pagal tai, kiek ji sugebės sustabdyti mokesčių mokėtojų milijardų švaistymą.
Antra, priėmus Lisabonos sutartį į pagrindinius postus bus skiriami nauji žmonės. Jų profesinis pasirengimas neabejotinai yra ne pats geriausias, nes dauguma šių kandidatų yra nevykę politikai, kurie neteko valdžios savo valstybėse. Kas turėtų atstovauti ES dabar? Tarybos pirmininkas, vyriausiasis įgaliotinis ar Komisijos pirmininkas? Nebejotinai tai reikštų chaosą.
Mano trečioji pastaba, pone pirmininke, yra ši. Jei Čekijos prezidentas Václav Klaus pasirašytų Lisabonos sutartį su sąlyga, kad bus įtraukta pastaba, užtikrinanti, kad E. Benešo dekretai, kitaip tariant, dekretai, kurie prieštarauja tarptautinei teisei ir žmogaus teisėms, yra galiojantys, bus patvirtintos dviejų rūšių pagrindinės teisės: vokiečių, Sudetų vokiečių ir visų kitų. To negalima leisti!
Jacek Saryusz-Wolski
Pone pirmininke, neišvengiamai artėjant momentui, kai įsigalios Lisabonos sutartis, mes manome, kad Europos Vadovų Taryba spalio mėn. turėtų padaryti pažangą vienu prioritetinių klausimų - dėl Europos išorės veiksmų tarnybos. Europos Parlamentas nuolat ragina sukurti tikrai bendrą Europos diplomatiją. IVT pasižymi tuo, kad ji gali užtikrinti bendrus mūsų išorės veiksmus, kurie mums reikalingi Europos Sąjungoje norint kalbėti vienu balsu ir veiksmingai spręsti išorės iššūkius, kaip antai energetinis saugumas.
Norėdami pasinaudoti galimybėmis, kurių mums suteikia IVT, mes manome, kad Taryba turėtų atsižvelgti į Europos Parlamento poziciją, kuriai pritarta šią savaitę Konstitucinių reikalų komitete, ir ypač į štai ką. Norėdami turėti tvirtą išorės politiką, turime suteikti naujajam Europos diplomatijos vadovui būtinas priemones, kurios įgalintų jį arba ją stiprinti mūsų užsienio politiką. IVT turėtų vadovautis Bendrijos metodu įtraukiant į veiklą Komisiją ir Europos Parlamentą. Vyriausiojo įgaliotinio kompetencijos sritis turėtų būti didžiulė, apimant tokias su BUSP susijusias politikos priemones kaip tolesnplėtra, kaimynystė, prekyba ir vystymasis.
Tvirtą, nuoseklią užsienio politiką gali užtikrinti demokratinis teisėtumas, kurio galima pasiekti tik aktyviai dalyvaujant Europos Parlamentui. Šis dalyvavimas turėtų vykti dviem etapais: ex ante konsultuojantis su Europos Parlamentu kuriant tarnybą ir ex ante konsultuojantis su Europos Parlamentu nustatant užsienio politikos tikslus. Turint vyriausiąjį įgaliotinį ir tarnybą, Europos Parlamentas turi turėti įgaliojimus atlikti aktyvų vaidmenį tikrinant ES užsienio politiką ir tarnybą.
Įgyvendinimo etape neturėtume leisti susilpninti užsienio politikos nuostatas remiantis Lisabonos sutartimi. Demokratinis naujosios tarnybos patikimumas taip pat labai priklausys nuo jos sudėties. Būtina atsižvelgti į geografinę Europos Sąjungos pusiausvyrą. Tinkamas visų valstybių narių atstovavimas ES institucijose yra pagrindinis principas, ir IVT neturėtų būti išimtis.
Pervenche Berès
(FR) Pone pirmininke, ponia, einanti Tarybos pirmininko pareigas, praėjus daugiau kaip keturiems mėnesiams po rinkimų į šį Europos Parlamentą, Europos Vadovų Tarybos posėdis įvyks pereinamuoju Europos Sąjungai laikotarpiu, kai visus einamuosius klausimus sprendžia senoji Komisija.
Jei nenorime, kad Europos piliečiai visiškai prarastų viltį, man atrodo, kad ši Europos Vadovų Taryba turėtų priimti porą jiems svarbių sprendimų. Pirmiausia tai, kad praėjus vieneriems metams po to, kai valstybės narės parodsolidarumą dėl bankų, būtina pradėti Europos diskusijas dėl mokesčių už finansines operacijas arba įnašų, kuriuos turėtų įmokėti bankai į valstybių narių biudžetus mainais už parodytą solidarumą.
Cecilia Malmström, Europos Komisijos vardu Komisijos pirmininkas vakar pasakė, kad jis pritaria biudžetui, koks jis yra šiandien, ir net praėjus vieneriems metams po to, kai priimtas gaivinimo planas, jame nebus numatyta nieko nauja. Vis dėlto pastaraisiais metais padėtis dėl užimtumo ir įsiskolinimų labai pablogėjo. Biudžetas, kokį mes turime šiandien, yra biudžetas, kuris nenumato finansuoti net antrosios gaivinimo plano dalies, kurią jūs pateikėte prieš metus. Todėl mes manome, kad Europos Vadovų Taryba turėtų skubiai pasiūlyti šiuos veiksmus: finansinių operacijų apmokestinimas, bankų solidarumas valstybių narių biudžeto atžvilgiu ir realus ekonomikos gaivinimo planas, pradėtas prieš metus, kuris tuomet buvo kritikuojamas dėl to, kad nėra pakankamas.
Marian Harkin
Pone pirmininke, pirmiausia man labai malonu čia matyti buvusią mūsų kolegę Cecilia Malmström, ypač po įtikinamos referendumo pergalės Airijoje ir pasirašius Lisabonos sutartį demokratiškai išrinktam Lenkijos prezidentui. Manau, kad šie du tolesni įvykiai leis dar pirmininkaujant Švedijai visiškai ratifikuoti Lisabonos sutartį.
Vis dėlto daugumą Europos piliečių daug labiau domina ne Lisabonos sutartis, o tai, kaip ES ketina spręsti dabartinės ekonomikos krizės klausimus. Todėl siūlau savo draugams euroskeptikams su tuo susitaikyti. Iki Airijos referendumo, kuriame balsuota už, 27 mln. ES piliečių balsavo už, 24 mln. prieš. Tai reiškia demokratinį teisėtumą.
Todėl norėčiau, kad grįžtume į realų pasaulį. Šiuo požiūriu norėčiau kalbėti apie mikrofinansavimo priemonę Progress, kuri leistų suteikti galimybę nedirbantiems pradėti verslą ir didintų gyventojų verslumą. Šiai priemonei numatyta skirti 100 mln. EUR iš dabartinio biudžeto, kurie gali papildomai pritraukti daugiau kaip 500 mln. EUR mikrokreditų. Tačiau sakau Komisijai ir Tarybai: to nepakanka. Ši galimybleidžia ES reaguoti į realius jos piliečių poreikius, tačiau mums reikia daugiau investicijų.
Wim van de Camp
(NL) Pone pirmininke, puiku, kad Europos Sąjunga džiaugiasi Airijos referendumo sėkme. Mes privalome džiaugtis savo sėkme dėl to, kad žengtas svarbus žingsnis įgyvendinant Lisabonos sutartį. Žinoma, mums kelia rūpesčių Čekija. Mes pagarbiai laukiame teismo sprendimo, tačiau prašau jūsų kantrybės ir supratimo bendraujant su Václavu Klausu. Jei mes jį užsipulsime, tai gali turėti neigiamų pasekmių.
Kopenhaga ir šios konferencijos sėkmyra ne tik Europos, bet ir viso pasaulio viltis. Tvarumas leistų užtikrinti technologijų plėtrą. Svarbūs technologijų pasiekimai Europoje, pavyzdžiui, CO2 saugojimas, galėtų prisidėti taip pat įveikiant ekonomikos krizę.
Taip mes prieiname prie trečiojo klausimo: ekonomikos krizės. Mes norime sukurti piliečių Europą. Būtina daugiau dėmesio skirti užimtumui, ir Tarybos planai šiuo požiūriu yra geri. Vis dėlto šie planai labai tolimi daugeliui piliečių, kurių dauguma nieko apie juos nežino. Finansinbankinių institucijų priežiūra yra taip pat labai svarbi, ir aš tikiuosi, kad kitą savaitę šiuo klausimu jūs taip pat padarysite pažangą.
Pagaliau, požiūris į prieglobsčio klausimą. Visiškai pritariu pirmininkaujančios Švedijos geriems ketinimams, tačiau apčiuopiamų rezultatų, taip pat ir Taryboje, kol kas nepavyko pasiekti. Praėjusią savaitę Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto posėdyje buvo skundžiamasi, kad Komisijos, Tarybos ir Parlamento veikla yra nepakankama.
Gianluca Susta
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, manau, kad atėjo laikas baigti šiame Parlamente begalines diskusijas dėl Lisabonos sutarties, kurių atbalsius girdime ir šiandien.
Tikiu, kad privalome gerbti šio Parlamento, didžiųjų Europos valstybių, 27 ir 26 valstybių narių, kurios įvairiomis formomis, tačiau demokratiškai ratifikavo Sutartį, valią ir taip pat atmesti Sutarties ir jos demokratinio turinio kritiką. Aš taip pat manau, kad Tarybos susitikimas mėnesio pabaigoje suteiks mums galimybę dar kartą pritarti poreikiui atgaivinti Europos idėją po Lisabonos ir gaivinti ekonomiką, taip pat užtikrinti, kad Europa neatsitrauktų tokiu svarbiu klausimu kaip klimato kaita. Šiuo atžvilgiu manau, kad to, ką pastaruoju metu girdėjome iš einančio Tarybos pirmininko pareigas, ir to, ką girdime šiandien, nepakanka.
Europa po Lisabonos nepakankamai atsižvelgiama į naujosios Sutarties turinį ir nevykdomos sąlygos, numatytos pagal Lisabonos darbotvarkę. Todėl, jei mes, 500 milijonų europiečių, norime būti didžiausia pasaulio ekonomine jėga ir viena pagrindinių dalyvių tarptautinėje arenoje, aš raginu Komisiją vykdyti savo įsipareigojimus ir parengti Europos teisės aktus pagrindiniais klausimais, susijusiais su ekonomika, ekonomikos ir darbo rinkos gaivinimu, ir raginu Tarybą paskelbti politikos priemonių, kuriomis būtų aktyviai siekiama įveikti ekonominius sunkumus, antraštes.
Manau, kad mums viso to trūksta. Mes neturime pagrindinio ekonomikos gaivinimo plano tokiose svarbiose srityse kaip infrastruktūros gaivinimas euroobligacijomis, mums taip pat trūksta europinio požiūrio aukščiausiuoju lygmeniu. Šito mes tikimės sulaukti iš Europos Vadovų Tarybos, kuri įvyks mėnesio pabaigoje.
Johannes Cornelis van Baalen
Pone pirmininke, šiandien labai svarbu kovoti su ekonomikos krize, ir tai taip pat reiškia pagalbą mažosioms ir vidutinėms įmonėms. Mes privalome įsipareigoti Edmundo Stoiberio komiteto rezultatams, ir norėčiau išgirsti, ar Komisija ir Taryba ketina tęsti šį procesą ir ką mes darysime, kad būtų mažinama biurokratinnašta.
Kitas klausimas, kurį norėčiau paliesti, yra Ankaros protokolas. Viename interviu Hagoje Turkijos užsienio reikalų ministras pareiškė, kad Turkija neratifikuos ir neįgyvendins Ankaros protokolo. Šis pareiškimas yra iš autorizuoto interviu 2007 m. spalio 7 d. de Volkskrant. Ką ketiname daryti? Mes negalime, kaip sakKomisijos narys Olli Rehn Užsienio reikalų komitete, dar kartą maloniai paprašyti. Galutindata yra lapkričio 1 d. Kokių veiksmų bus imtasi?
Gunnar Hökmark
(SV) Pone pirmininke, ministre, Komisijos nare, malonu jus čia matyti. Prieš Europos Vadovų Tarybos aukščiausiojo lygio susitikimą norėčiau pakalbėti dviem klausimais. Pirmasis nerimą keliantis klausimas - klimatas. Manau, kad svarbu pradėti derybas siekiant priimti geriausią sprendimą, kuris leistų visiems prisiimti bendrus įsipareigojimus. Taip sakau todėl, kad diskusijose mes kartais kalbame, tarsi reikėtų priimti geriausią formuluotę čia, Europoje arba konkrečioje šalyje. To nepakanka, jei mes negalime įkalbėti dalyvauti Kiniją, Indiją ir daugybę kitų šalių, kurios šiuo metu neturi bendrų įsipareigojimų klimato srityje. Tai reiškia, kad daug svarbiau laikytis pragmatinio požiūrio ir siekti bendrų rezultatų. Šitoks požiūris taip pat turėtų būti pagrįstas tuo, kad visos šalys turėtų prisiimti įsipareigojimus. Įsipareigojimai ir politikos priemonės kitose pasaulio vietose neturėtų priklausyti nuo nuolatinių investicijų iš Europos. Vietoje to jos turėtų priklausyti nuo tvarios ekonomikos, tvaraus augimo ir naujų galimybių - padedant Europai ir kitoms turtingoms šalims.
Kitas klausimas yra susijęs su finansų rinkomis. Manau, kad būtina pabrėžti, jog stabilumas finansų rinkose reikalauja to, ką mes vadiname stabilia makroekonomika, kitaip tariant, visuomenės finansų stabilumo. Tai reiškia, kad diskusijos dėl priemonių mažinant biudžeto deficitą daug svarbesnės už tai, kaip turėtų būti reglamentuojamos finansų rinkos. Vis dėlto tiesa yra ta, kad stabilioms finansų rinkoms reikalingas stabilus augimas, stabilios investicijos ir naujų darbo vietų kūrimas. Tai reiškia, kad priimant teisės aktus dėl finansų rinkų visų pirma turėtų būti reglamentuojama geresnjų priežiūra, tarpvalstybinės priemonės ir skaidrumas, o ne investicijos ir augimas kitose šalyse. Tai sukeltų pavojų stabilumui ir mūsų ekonomikai, ir mūsų pačių finansų rinkoms.
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Pone pirmininke, teigiamas Airijos referendumo rezultatas leidžia tikėtis, kad Lisabonos sutarties įsigaliojimas įvyks labai greitai ir kad tai yra neišvengiama. Tai yra gerai, nes tai reiškia, kad mes pagaliau turėsime institucijas, kurios gali imtis veiksmų. Visų pirma jos turėtų padėti mums įveikti krizę ir spręsti socialinius jos aspektus, konkrečiai - didinti užimtumą. Šalia to į darbotvarkę įtraukti klausimai dėl klimato kaitos, energijos ir sąžiningos prekybos taisyklių.
Aukščiausiojo lygio susitikimas taip pat suteikia mums galimybę suteikti pirminį, esminį pagreitį skiriant naująją Komisiją, ir mes jau girdėjome pirmininką José Manuelį Barroso kalbant apie galimus kandidatų atrankos kriterijus.
Norėčiau pabrėžti dviejų dalykų reikšmę. Pirmiausia, kaip Europos Parlamento socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcijos narys, aš manau, kad Komisijos narių pasirinkimas turėtų būti suderintas. Socialistų ir demokratų frakcija minėjo, kaip svarbu, kad vyriausiasis įgaliotinis priklausytų šiai politinei šeimai, tačiau, be abejonės, taip pat svarbu užtikrinti lyčių pusiausvyrą.
Kita vertus, frakcija taip pat minėjo portfelių dalybas ir nurodvieną, kuris man, kaip teisininkui ir įsitikinusiam kovotojui už laisvę ir taip pat kaip Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komiteto pirmininkui, atrodo itin svarbus ir kuris yra susijęs su Teisingumo ir vidaus reikalų generalinio direktorato padalijimu į GD teisingumo ir pagrindinių teisių klausimais ir kitą - saugumo klausimais.
Manau, kad tai neteisingas sprendimas. Teisingas sprendimas būtų ne teisingumo pajungimas saugumui arba jų supriešinimas. Reikėtų sukurti Teisingumo ir pagrindinių teisių generalinį direktoratą, Bendrųjų ir vidaus reikalų generalinį direktoratą ir trečiąjį, kuris nesusietų saugumo su imigracija, bet juos atskirtų - Saugumo generalinį direktoratą ir Imigracijos, prieglobsčio ir pabėgėlių generalinį direktoratą, kuris apimtų ir pagrindinių teisių sritį.
Brian Crowley
Pone pirmininke, iš mūsų diskusijų dėl aukščiausiojo lygio susitikimų per pastaruosius dešimt metų matyti, kad daug panašių minčių, daug planų ir pasiūlymų gaunama iš šiame Parlamente esančių narių, Tarybos ir Komisijos narių, o praėję metai įroddar vieną dalyką - kad Europos Sąjunga gali vieningai ir solidariai veikti įgyvendinant drąsius planus ir drąsius užmojus, ir tai gali pakeisti pasaulį. Galbūt šiuo metu, apsisprendžiant, kaip mes turėtume žengti į priekį, reikalingi drąsesni planai ir didesni užmojai.
Daugelis kalbėjo apie išaugusį nedarbą, nuo kurio paskutiniais mėnesiais kenčia tiek daug žmonių, ir minėjo, kad atėjo laikas imtis rimtų veiksmų siekiant pašalinti nereikalingą reguliavimą ir pašalinti trukdžius verslui ir verslininkams, kurie jį kuria.
Ar galėčiau teigti, kad kai kalbama apie solidarumą yra svarbu tai, kad didieji veiktų išvien drauge su mažaisiais, ir aš nuogąstauju, kad naujasis G20 šiuo požiūriu gali turėti neigiamą poveikį mažoms ir vidutinio dydžio šalims ir besivystančioms naujoms rinkoms.
Pagaliau kreipiuosi į einančią Tarybos pirmininko pareigas: ar jūs galėtumėte įtraukti į Tarybos darbotvarkę ir teikti svarstyti pirmininkaujančiai Švedijai klausimą dėl autorių ir tam tikrų gretutinių teisių apsaugos terminų?
Tunne Kelam
Pone pirmininke, netrukus įsigaliosiant Lisabonos sutarčiai, šis momentas yra istorinis, kai daugiau dėmesio gali būti skirta bendrai Europos ateičiai ir tam, kas mums yra bendra. Bijau, kad paskutiniu momentu nebūtų aukščiausiai iškelti nacionaliniai interesai, siekiant sugadinti kuo daugiau nervų kitiems partneriams.
Visuotinių iššūkių, su kuriais susiduria Europa, nepavyks veiksmingai spręsti be bendrų institucijų ir bendrų politikos priemonių. Vis dėlto, šiandienos Europai labiau negu bet kada anksčiau reikalingas toliaregiškas požiūris, moraliniai įsipareigojimai ir bendros vertybės, kurios įkvėpEuropos steigėjus nutraukti ydingą istorijos ratą ir atsisakyti nacionalinio egoizmo. Štai kodėl Europos pažangai ir vardo pasaulyje atstovavimui reikalingi ne tiek geri derybininkai, bet tikri valstybininkai, stiprūs demokratiniai vadovai, kurie turėtų viziją ir įgaliojimus siekti pokyčių Europoje.
Mums reikalingi aiškūs įsipareigojimai ir praktinis Europos bendrų institucijų įgyvendinimas. Mums reikalinga ne tik bendra užsienio ir saugumo politika su išorės tarnyba, bet ir bendra energetikos politika. Europos Vadovų Taryba taip pat patvirtins Baltijos jūros strategiją. Norėčiau dar kartą padėkoti Komisijai ir pirmininkaujančiai Švedijai už tai, kad jie jai pritaria. Dabar Taryba negaišdama laiko turėtų pradėti ją įgyvendinti. Tikiuosi, kad Baltijos jūros strategija sulauks dėmesio, kurio ji nusipelno taip pat ir iš ES Tarybai pirmininkausiančių Ispanijos ir Belgijos. Pritariu ministrės Cecilia Malmström minčiai, kad Baltijos jūros strategija turėtų būti laikoma pavyzdiniu bandomuoju projektu kitiems Europos makroregionams. Vis dėlto jokia ES strategija negali būti rimtai vertinama, jei nėra pakankamai lėšų jai įgyvendinti. Esama biudžeto eilutreikalauja daugiau lėšų ir patikimumo.
Edite Estrela
(PT) Norėčiau trumpai paliesti porą klausimų. Pirmasis - dėl Lisabonos sutarties: sulaukus pritarimo Airijoje ir Lenkijos prezidentui pasirašius sutartį, šiuo metu laukiama Čekijos konstitucinio teismo sprendimo ir to, ką turėtų padaryti prezidentas Václav Klaus - Sutarties pasirašymo. Taryba neturėtų pasiduoti Čekijos prezidento šantažui. Lisabonos sutartimi užtikrinama geresnEuropos Sąjungos institucijų veikla, joje yra ir kitų privalumų, kaip antai didesnės Europos Parlamento galios ir piliečių teisės. Štai kodėl būtina, kad Lisabonos sutartis skubiai įsigaliotų. Taryba ir Komisija turėtų nustatyti datą, nuo kurios prezidentas Václav Klaus pradėtų elgtis kaip demokratinės valstybės, kuri yra Europos Sąjungos narė, vadovas. Mes negalime nvieną akimirką manyti, kad vieno kurio vadovo užgaida paimtų viršų prieš daugumos valią.
Antrasis klausimas - Kopenhagos konferencija. Ponios ir ponai, pasauliui reikalingas visuotinis susitarimas kovoje su klimato kaita; išsivysčiusios ir besivystančios šalys turėtų siekti stabdyti klimato atšilimą ir sutelkti savo pastangas, priimdamos drąsų sprendimą. Kopenhaga yra ta galimybė, kuri padėtų išvengti katastrofos, kaip teigia mokslininkai. Neturėtų būti jokių argumentų finansų krizę nurodant kaip vieną iš priežasčių delsti arba keisti planus Kopenhagoje, atsisakant drąsių sprendimų, ir šių bandymų nereikėtų vertinti rimtai. Būtina laikytis drąsaus požiūrio, jei mes norime išgelbėti planetą.
Gay Mitchell
Pone pirmininke, dar viena karta - ir Europos Sąjungos gyventojai sudarys maždaug 6 proc. visų pasaulio gyventojų. Dabar jų yra šiek tiek daugiau, ir todėl mes negalime toliau kas šešis mėnesius keisti Europos Sąjungos Tarybai pirmininkaujančią valstybę narę ir turėti bent penkis skirtingus žmones, atstovaujančius Europos Sąjungai klausimais užsienio politikos srityje. Tačiau kita karta gyvens pasaulyje, kuriame bus maždaug dviem milijardais daugiau gyventojų. Devyniasdešimt procentų šių žmonių gyvens besivystančiose šalyse. Šiandien ten kasdien miršta iki 11 mln. vaikų, iš jų maždaug penki milijonai dėl to, kad trūksta vaistų, kuriuos mes vadinamuosiuose Vakaruose naudojame jau daugiau kaip 30 metų.
Šiuo požiūriu ne tik svarbu, kad mes būtume tinkamai organizuoti, tinkamai tvarkant Europą; taip pat svarbu, kad mes būtume atitinkamai pasirengę elgtis esant padėčiai, kuri šiuo metu yra besivystančiame pasaulyje, ir būtent todėl norėčiau, kad turėtume stiprų, nepriklausomą Komisijos narį, kuris būtų atsakingas už vystomąją pagalbą, numatant jam atskirą biudžetą ir kompetenciją, ir kuris būtų atskaitingas šiam Parlamentui per Vystymosi komitetą.
Itin svarbu, kad vyriausiasis įgaliotinis, išorės reikalų ministras, ar kaip kitaip pavadintume šį asmenį, galėtų ir turėtų ką pasiūlyti ir turėtų didelius įgaliojimus, tačiau yra vienas klausimas, kuris nusipelno mūsų ypatingo dėmesio. Aš norėčiau ne tik pritarti tam, kad mes ir toliau turėtume Komisijos narį, atsakingą už vystymąsi, bet ir tam, kad šis portfelis būtų skirtas žmogui, kuris tiktų vykdyti šią užduotį ir būtų pasiryžęs užtikrinti, kad su mūsų kaimynais, ypač kurie yra šalia Europos Sąjungos, būtų elgiamasi pagarbiai, ir tai būtų daroma ir dėl mūsų savanaudiškų ir nesavanaudiškų tikslų.
Monika Flašíková Beňová
(SK) Svarbiausias klausimas būsimajame Tarybos posėdyje - Lisabonos sutarties ratifikavimo užbaigimas ir tolesnis Sutarties įgyvendinimas.
Procesas, numatytas pagal Lisabonos sutartį, sustiprintų Europos Sąjungą viduje ir pasaulyje. Europos Sąjungos pozicijų stiprinimas glaudžiai susijęs su bendradarbiavimo stiprinimu pagal dabartinį trečiąjį ramstį. Europos Sąjunga bus atviresnė, veiksmingesnir labiau demokratiška. Pagrindinis iššūkis ir prioritetas - užtikrinti pagrindines teises ir laisves ir Europos vientisumą ir saugumą. Pasiekti šių tikslų galima visiškai remiant ir atitinkamai laikantis esamų teisės aktų ir priemonių, susijusių su žmogaus teisių ir pilietinių laisvių apsauga.
Stokholmo programa pabrėžiamas šių teisių įtvirtinimas, ypač teisingumo ir saugumo srityje. Mes turime užtikrinti precedentą dėl mechanizmų, kurie leistų supaprastinti piliečiams teismų prieigą įgyvendinant jų teises ir teisėtus interesus visoje Europos Sąjungoje. Mūsų strategija taip pat turėtų apimti policijos bendradarbiavimą ir teisių apsaugos ir saugumo Europoje didinimą. Būtina suformuoti vidaus saugumo strategiją kovoje su didėjančiu ekstremizmu valstybėse narėse, siekiant pašalinti įtampą, kurstomą neatsakingų politikų ir priimti konkrečius sprendimus tokiais jautriais klausimais, kaip imigracija, prieglobsčio politika arba romų ir nacionalinių mažumų klausimai, taip, kad šiais klausimais negalėtų piktnaudžiauti dešiniosios pakraipos ekstremistai.
Tinkamai organizuota migracija būtų naudinga visoms suinteresuotoms pusėms. Europai reikalinga lanksti imigracijos politika, kuri leistų atsiliepti į visuomenės ir darbo rinkos poreikius įvairiose ES valstybėse narėse.
Norėdami užtikrinti patikimą imigracijos ir prieglobsčio politiką, kuri būtų tvari ir ilgalaikė, vis dėlto privalome atidžiai svarstyti neteisėtos migracijos, kuri kelia didelį rūpestį mūsų piliečiams, klausimą.
Mario Mauro
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, būkite drąsūs - tokią rekomendaciją norėčiau pateikti jums prieš Tarybos posėdį ir dėl šios priežasties, svarstant naujosios Komisijos narių, naujojo Europos Sąjungos Užsienio reikalų ministro ir Europos Vadovų Tarybos pirmininko, kurie kartu su pirmininku José Manueliu Barroso ir kitais Komisijos nariais turės artimiausioje ateityje formuoti Europos politiką - kandidatūras, vienintelis galimas būdas priimti teisingą sprendimą - kuo geriau atstovauti Europos piliečių interesams.
Todėl reikėtų pasirinkti tuos asmenis, kurie būtų svarbūs kaip politikai ir žmonės ir kurių nacionalinės ir europinės politinės pastangos būtų paženklintos rūpesčio siekti geriausių rezultatų. Tai turėtų užtikrinti tinkamą pagrindą sprendžiant tokius klausimus kaip klimato kaita, įvairių valstybių ekonomikos ir ekonomikos krizės klausimai, ir nevengiant tokių drąsių iniciatyvų kaip euroobligacijos, kurie taip pat turėtų būti įtraukti į kitos Tarybos susitikimo darbotvarkę.
Baigdamas norėčiau pacituoti popiežiaus Benedikto XVI žodžius - jų teisingumą turėtų patvirtinti ir kita Europos Vadovų Taryba - nes tai yra žodžiai, kurie mus pačiu laiku įspėja apie visų piliečių ir visų politinių atstovų veiksmų atsakomybę - ragindamas puoselėti vienybę ir bendrai siekti tiesos, kuri mums yra svarbi tam, kad būtų sukurta tai, kas gali būti reikšminga mums patiems ir ateities kartoms.
Iš šios vienybės gimcivilizacija ir pažanga, ir Europa visuomet buvo didi, kai rėmėsi vertybėmis, kylančiomis iš krikščioniškojo tikėjimo, paversdama jas kultūros paveldu ir jos tautų tapatybe. Dėl šios priežasties manau, kad turėtų būti aišku, kuriuo keliu turime žengti, siekdami spręsti iššūkį paverčiant Europą stipria pasauline jėga.
Zuzana Roithová
(CS) Pone pirmininke, Lisabonos sutartis yra esminis klausimas. Čekijos konstitucinio teismo jurisprudencija yra nuosekli, ir aš nemanau, kad teismas kitą savaitę nuspręs, kad Sutartis nedera su Čekijos konstitucija. Vis dėlto abejoju, kad prezidentas netrukdys procesui. Tačiau Čekijoje nėra prezidentinės valdžios, ir Vyriausybgali imtis veiksmų prieš prezidentą, kuris viršija savo įgaliojimus. Václav Klaus daugelį metų atsisakskirti vieną teisininką teisėju, nes pralaimėjo jam ginčą teisme, jis taip pat nesilaiko Aukščiausiojo administracinio teismo sprendimų. Kaip ir šis teisininkas, 500 milijonų Europos piliečių tapo prezidento įgeidžių įkaitais. Šios žalos negalima pavadinti menka. Dėl šios krizės sustabdytas naujosios Komisijos skyrimas, Parlamentas neturi pakankamai galių spręsti biudžeto klausimus, valstybių narių parlamentai šiuo metu negali parodyti geltonų arba raudonų kortelių, ir mes negalime panaudoti naujų įgaliojimų kovoje su epidemijomis, energetikos krize, terorizmu ir organizuotu nusikalstamumu arba taikyti naujų civilinės gynybos ir humanitarinės pagalbos principų.
Gali būti, kad dėl atgyvenusių E. Benešo dekretų bus atmesta chartija. Tai - tikras absurdas ne tik laiko požiūriu, bet ir todėl, kad tam nėra jokio teisinio pagrindo. Lisabonos sutarties 345 straipsnyje aiškiai nurodyta, kad tai netaikoma nuosavybės klausimams valstybėse narėse. Nuosavybės ginčų požiūriu chartijos nuostatos Čekijoje nesukuria naujų teisinių galimybių, kurios siektų toliau ir būtų aukščiau už tas, kurios galioja šiuo metu. Be to, pagal reglamentą Nr. 44 dėl teismo sprendimų pripažinimo neatsižvelgiama į 50 metų senumo nuosavybės klausimus. Vis dėlto Čekijos žiniasklaidoje knibždėte knibžda abejonių. Kas iš tikrųjų vyksta Čekijoje? Aišku, kad kiti prezidento rinkimai Čekijoje bus sunkūs, ir Václav Klaus šiuo teatrališku elgesiu bando sukurti galingo vadovo, kuris vienašališkai pats vienas imasi atsakomybės už visą ES ir nori apsaugoti čekus nuo užsieniečių, įvaizdį. Aš esu dėkinga už tai, kad ES netaiko spaudimo Čekijai, ir norėčiau paraginti parodyti kantrybę, kol šis demokratinio deficito, kurį sukėlmūsų prezidentas, klausimas nebus išspręstas šalies viduje gerokai iki rinkimų JK. Baigdama norėčiau dar kartą kreiptis į Tarybą, prašydama palaikyti Čekiją, kad nebūtų vienašališkai įvestas vizų reikalavimas Čekijos piliečiams vykstant į Kanadą, ir imtis sprendimų dėl bendrų sankcijų.
Georgios Papastamkos
(EL) Pone pirmininke, savo kalboje norėčiau paliesti tris klausimus. Pirmas klausimas: ekonomikos krizė. Neigiamas krizės pasekmes pajuto ir stiprios, ir silpnos ekonomikos sistemos. Jei ekonomikos krizės požiūriu įvertinsime pastarųjų dešimties metų EPS patirtį, aiškėja, kad Europa turėtų aktyviau dalyvauti formuojant ekonomikos politiką. Taip pat aišku, kad Europai turėtų tekti didesnatsakomybprisiimant ekonominę riziką. Pasitikėjimas yra gerai, tačiau kontrol- dar geriau.
Antrasis klausimas: klimato kaita. Europos Sąjunga šiuo metu teisėtai yra visuotinės ekologinės diplomatijos avangarde. Visiškai sutinku su Komisijos pirmininku José Manueliu Barroso dėl to, kad rengiantis Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimui būtina prisiminti, kad nėra plano B. Ekologinskola prislėgtų mus visus be jokios išimties. Pritariu idėjai sukurti pasaulinį klimato banką, kuriame būtų kaupiamos Emisijų banko lėšos finansuoti besivystančių šalių pastangas nustatant aplinkai palankius vystymosi standartus.
Trečias klausimas: imigracija. Akivaizdu, kad turime kuo skubiau imtis veiksmų, kad parengtume bendrą imigracijos politiką. Vis dėlto imigracija yra susijusi ir su įvairiais užsienio politikos aspektais. Privalome siekti kuo skubiau priimti sprendimus nustatydami veiksmingus užsienio politikos santykius su trečiosiomis šalimis, nes valstybės, ypač pietuose, šiuo metu patiria didelių sunkumų. Galėčiau visiškai aiškiai teigti, kad Turkijos pozicija yra provokuojanti. Man buvo malonu išgirsti, kad tai nurodir pirmininkaujanti Švedija. Europos Sąjunga turėtų aiškiai ir veiksmingai parodyti Turkijai - ir kitoms šalims - kad ji to netoleruos. Ši sistema yra Bendrijos acquis dalis, ir kiekvienas privalo ją gerbti.
Peter Liese
(DE) Pone pirmininke, Cecilia Malmström ir José Manuel Barroso kalbėjo apie klimato kaitos ir pasirengimo Kopenhagai klausimus. Sutinku su visais, kurie teigia, kad Taryba turėtų priimti drąsias išvadas. Vis dėlto kalbant apie finansavimą ir tai, kas turėtų imtis išmetamųjų teršalų mažinimo, patarčiau atsižvelgti ir į kitas pramonės sritis, ne tik į tas, kurios priklauso Prekybos taršos leidimais sistemai, kuri veikia nuo 2005 m.
Turėtume siekti, kad šie įsipareigojimai būtų taikomi daugiau pramonės sričių. Prekybos taršos leidimais sistema šiuo metu neapskaito daugiau kaip 50 proc. išmetamųjų teršalų. Tam, kad būtų galima pasiekti mūsų tikslų ir užtikrinti finansavimą, būtina, kad daugiau pramonės sričių dalyvautų šioje sistemoje. Turiu omeny oro transportą ir laivybos pramonę. Iki šiol Tarybos ir Komisijos veiksmai nebuvo pakankami. Rengiantis Pitsburgo susitikimui šis klausimas nebuvo nurodytas Tarybos išvadose.
Jei norime pasiekti sėkmę Kopenhagoje, būtina sparčiau daryti tai, ką darome. Šis klausimas svarstytas pirmadienį Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitete. Norėčiau prašyti Tarybą ir Komisiją į tai išsamiau atsižvelgti.
Antra, norėčiau pasakyti, kad man žinoma, kad nors diskusijos bus neoficialios, Taryboje taip pat bus svarstoma naujoji Komisijos sudėtis. Norėčiau išsakyti savo kuklią nuomonę. Dėl istorinių priežasčių farmacijos teisės aktų priežiūrą vykdo Pramonės generalinis direktoratas ir Komisijos narys, atsakingas už pramonę. Žinoma, farmacijos teisės aktai priklauso šiai sričiai, tačiau drauge tai yra ir sveikatos apsaugos klausimas. Visose valstybėse narėse, Europos Parlamente, net JAV ši sritis priklauso sveikatos politikai. Todėl galbūt dabar būtų tinkamas metas tai pakeisti. Prašau Komisijos pirmininką išnagrinėti šį klausimą.
Vytautas Landsbergis
Pone pirmininke, pirmininkas José Manuel Barroso mandagiai atsakydamas Nigelui Farage vakar minėjo, kad mes, kaip tikri europiečiai, privalome išsirinkti ES Tarybos pirmininką. Esu tikras, kad jūs ir kiti, esantys čia, laikotės tos pačios nuomonės. Ar jūs nemanote, kad šiuo atveju tai turėtų būti asmuo, kuris geriausiai atstovautų ir Gazpromo interesams, kaip Gerhard Schröder, Paavo Lipponen, kt.? Galbūt šios savybės viena be kitos neįsivaizduojamos, ir būti geru europiečiu gali būti tik tikras "gazpromininkas", be išlygų pritariantis šiems abipusiai naudingiems santykiams? Šiuo metu, kai ES faktiškai virsta GS - Gazprom sąjunga - įvykiai galėtų vystytis dar sparčiau. Taip būtų galima išvengti visiško ES ignoravimo ir kryptingo siekio ją suskaidyti, kurį rodo Rusija. Kokia yra jūsų nuomondėl "gazpromininko" skyrimo į ES Tarybos pirmininko postą?
Mirosław Piotrowski
(PL) Pone pirmininke, Lisabonos sutartis dar neratifikuota ir tebėra politinio dokumento projektas. Tai reiškia, kad Europos Sąjungoje mes vis dar esame susaistyti vienbalsiškumo principo. Kiekviena šalis turi teisę elgtis rezervuotai. Čekijos prezidentas Václav Klaus veikia taip, kaip tai numato taisyklės. Spaudimas prezidentui faktiškai turi poveikį ne tik jam asmeniškai, bet ir daugeliui milijonų Europos valstybių narių piliečių, kurie pareišksavo santūrų požiūrį į šį dokumentą. Būsimojoje Europos Vadovų Taryboje Europos Sąjungos valstybių narių vadovai turėtų apsvarstyti, kokios gali būti sąmoningo piliečių, kuriems jie atstovauja, nuomonės ignoravimo pasekmės.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Europos Vadovų Taryboje planuojama priimti Baltijos jūros regiono strategiją. Tikiu, kad tai tinkamas modelis būsimoms Europos Sąjungos strategijoms Dunojaus regione.
Dunojaus regionas apima 10 šalių, kurių šešios yra Europos Sąjungos valstybės narės ir kur gyvena daugiau kaip 200 mln. žmonių. Dar 75 mln. žmonių gyvena regionuose, kurie ribojasi su Dunojumi. Štai kodėl, mano manymu, reikėtų panaudoti šį modelį ir Dunojaus strategijai, kuriai? ateityje reikės parengti veiksmų planą ir veiksmų programą.
Tęsiant klausimą dėl Europos Vadovų Tarybos programos, aš taip pat manau, kad Europos lygmeniu mums taip pat yra svarbu priimti finansines priemones, reikalingas plėtoti ekonomiką, kuri būtų veiksminga ekologiniu požiūriu. Šiuo atveju konkrečiai kalbu apie pastatų energetinio efektyvumo didinimą ir ypač tvarų transportą.
Jean-Pierre Audy
(FR) Pone pirmininke, ministre, ponia Europos Komisijos pirmininko pavaduotoja, mano klausimas susijęs su Lisabonos sutarties taikymu, ypač pažadu Airijos žmonėms leisti kiekvienai valstybei narei turėti po vieną jai atstovaujantį Komisijos narį.
2008 m. gruodžio mėn. susitarta, kad Europos Vadovų Taryboje bus numatytos atitinkamos teisinės priemonės skirti Komisijos narius, atstovaujančius kiekvienai valstybei narei. Cecilia Malmström, kokios yra šios teisinės priemonės? Išplatinta informacija, kad Lisabonos sutartis turėtų būti iš dalies pakeista, priėmus Kroatijos stojimo sutartį, o gal yra numatytos kitos atitinkamos teisinės priemonės? Ar jūs galėtumėte suteikti šią informaciją? Kaip jūs numatote didinti Europos Parlamento narių skaičių, tai yra skirti 18 papildomų Europos Parlamento narių pagal Lisabonos sutartį?
Ilda Figueiredo
(PT) Pone pirmininke, šioje artėjančioje Taryboje absoliutus prioritetas turėtų būti skirtas tam, kad būtų pakeistos liberalios politikos priemonės, sukėlusios sunkią ekonomikos ir socialinę krizę. Dabar būtų tinkamas metas pažvelgti į skurdą, kuriame gyvena maždaug 80 mln. Europos Sąjungos piliečių, tarp jų daugiau kaip 30 mln. darbuotojų, kurių atlyginimai yra tokie maži, kad jų šeimos vos gali sudurti galą su galu, ir jie negali išvengti skurdo. Tai taip pat turėtų būti tinkamas metas pradėti spręsti nedarbo, kuris ir toliau auga ir jei mes nedelsdami nesiimsime tinkamų priemonių, kitais metais pasieks 30 mln., klausimą.
Todėl pagrindinis iššūkis Tarybai turėtų būti pakeisti neoliberalias Lisabonos strategijos ir Stabilumo pakto nuostatas. Jas turėtų pakeisti reali pažangos ir socialinės plėtros programa, kuri skatintų geros kokybės viešąsias paslaugas, remtų gamybą ir itin mažą, smulkųjį ir vidutinį verslą, labiau įvertinant tuos, kurie dirba, ir siekiant sukurti daugiau darbo vietų, apsaugotų įvairiomis teisėmis, tarp jų daugiau darbo vietų moterims ir jaunimui.
Enikő Győri
(HU) Ponios ir ponai, kiek teko girdėti įvairių kalbų, viena minčių, kaip gauti prezidento Václavo Klauso pritarimą, yra ta, kad E. Benešo dekretus reikėtų kažkaip vėliau inkorporuoti į Lisabonos sutartį. Norėčiau įspėti ir paraginti nesiimti šitokių teisinių intrigų dėl trijų priežasčių. Pirmiausia manau, kad tai sukurtų pavojingą precedentą, kai kiekvienas konstitucinis ekspertas gali pajusti, kad atgaline data galima atitinkamai modifikuoti Sutartį, ir tai būtų pavojinga, nes Slovakijos Vyriausybjau nurodė, kad jei tai leidžiama Václavui Klausui, ji taip pat norėtų to paties. Todėl manau, kad šis precedentas būtų labai pavojingas.
Antra, būtų neteisinga pavyzdžiu laikyti Airiją. Tai, ko prašairiai, jau buvo numatyta Lisabonos sutartyje, ir jie neprotestavo prieš tai, ko joje nebuvo. Todėl jų prašymui nebuvo jokių teisinių kliūčių. Trečia, 13 iš 143 E. Benešo dekretų atimamos pilietinės teisės iš vengrų ir vokiečių. Aš tikiu, kad Europos Sąjunga negali leisti, kad būtų pateiktos nuorodos į šiuos dokumentus.
Rachida Dati
(FR) Pone pirmininke, norėčiau toliau pratęsti savo vakarykštės kalbos argumentaciją Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimo išvakarėse ir paminėti vakarykštį Ekonomikos ir finansų tarybos posėdį, kuris nebuvo labai sėkmingas.
Neabejoju dėl atsakomybės, kuri tenka mums, kaip išsivysčiusioms pramonės valstybėms, elgtis taip, kad besivystančios šalys galėtų sekti mūsų pavyzdžiu stiprinant pastangas kovojant su klimato kaita.
Kopenhagoje negalime veikti taip, tarsi visų mūsų pajėgumai būtų vienodi - tai reikštų, kad mes visi pradedame toje pačioje vietoje, tačiau neaišku, kur baigsime. Todėl, norėdami įtikinti savo partnerius iš besivystančių šalių prisijungti prie mūsų, turėtume spręsti pagalbos jiems klausimą, o ne laukti Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimo rezultatų.
Kitoje Europos Vadovų Taryboje klimato kaitos požiūriu 27 valstybės narės turėtų susitarti, kokia turėtų būti Europos Sąjungos pagalba besivystančioms šalims.
Vakar, kaip minėjau, Europos finansų ministrams Ekonomikos ir finansų tarybos posėdyje nepavyko pasiekti bendro susitarimo šiais klausimais. Vis dėlto žinome, kad tai yra labai svarbu. Europos Komisija jau pateiksavo pasiūlymus ir aš tikiuosi, kad mes perimsime iniciatyvą ir įtikinsime savo partnerius siekti visuotinio solidarumo, kuris būtinas sprendžiant klimato kaitos klausimą.
Charles Goerens
(FR) Pone pirmininke, mano klausimas skirtas Tarybos pirmininkui. Jūs žinote, kad pagrindinis klausimas į kurį turėtų atsakyti būsimasis Europos Vadovų Tarybos pirmininkas yra tai, ar jis arba ji ketina vadovautis Bendrijos metodu bet kokiomis aplinkybėmis. Ar jūs manote, kad šis kriterijus yra būtina sąlyga kandidatuojant į Tarybos pirmininko pareigas?
Pastaruoju metu laikas nuo laiko galėjome stebėti įvairias tarpvyriausybinius poslinkius. Manau, kad atėjo laikas tai baigti ir grįžti į Europos integracijos proceso pradžią, liekant ištikimiems Roberto Schumano ir Jeano Monnet idėjoms.
Angelika Werthmann
(DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, kalbėdami apie "ekonomikos ir finansų krizę" mes naudojame kabutes. Kodėl mes nekalbame apie struktūrinę krizę? Visa tai prasidėjo nuo pačios tikriausios bankų krizės, apėmusios investicinius bankus. Tai yra viena pramonės sričių, tačiau nuo to nukentėjo viso pasaulio ekonomika.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Ponios ir ponai, netrukus turėtų įvykti Kopenhagos konferencija, tačiau mes kol kas žengėme tik nedidelį žingsnį į priekį nuo praėjusių metų konferencijos. Turėjome gerokai daugiau pasiekti ir veikti su didesniu pasiryžimu. Mums sunkiai pavyksta spręsti ne tik finansavimo klausimus, bet ir siekti atskirų šalių įsipareigojimų vykdymo mažinant išmetamųjų teršalų kiekį.
Išsivysčiusioms pramonės šalių vaidmuo turėtų būti labiau matomas ir mes turime tai aiškiai duoti suprasti Jungtinėms Amerikos Valstijoms. Specifiniai sunkumai Jungtinių Valstijų atveju yra tai, kad mes žinome, kad iki gruodžio mėn. ten nebus priimta net būtiniausių nacionalinių teisės aktų šioje srityje. Manau, kad turėtume aiškiai pareikšti, kad Amerikos prezidentas B. Obama turėtų įvykdyti vieną svarbiausių savo priešrinkiminių pažadų, t. y. laikytis aktyvios pozicijos dėl klimato kaitos. Panašiai mes turėtume aiškiai pasakyti, kad tikimės, jog prezidentas B. Obama atvyks asmeniškai dalyvauti konferencijoje tam, kad būtų užtikrinti sėkmingi jos rezultatai.
Jaromír Kohlíček
(CS) Einanti Tarybos pirmininko pareigas, Komisijos nare, ponios ir ponai, Europos Vadovų Taryba yra neabejotinai labai svarbi institucija ir todėl turėtų spręsti labai svarbius klausimus. Pirmasis klausimas - darbas, kuris užtikrintų žmonėms tinkamą gyvenimo lygį. Mane nustebino viena po kitos sekusios bereikšmės kalbos, kuriose buvo akivaizdžiai matyti išsilavinimo trūkumas ir kuriose tarsi keistame guliaše, dera revanšistiniai reikalavimai ir kraštutinis liberalizmas. Europos Vadovų Taryba tokias kalbas turėtų iš karto atmesti ir kartu duoti aiškiai suprasti, kad jos svarbiausias tikslas yra gaivinti pramonę ir spręsti kritinę padėtį šiuo metu esančią žemės ūkyje. Jei vietoje to ji pritartų socialinės paramos mažinimui ir paramai bankams ir turtingiesiems, nebus galima tikėtis jokių teigiamų poslinkių, ypač jei ir toliau bus vadovaujamasi finansinio stabilumo reikalavimais. Baigdamas norėčiau pasakyti visiems, kurie desperatiškai priešinosi Lisabonos sutarties ratifikavimui referendumu: pirmiausia susitvarkykite savo namuose, jei negalite paaiškinti savo piliečiams, kas yra gero šioje Sutartyje, ir neskaitykite pamokslų kitiems.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Pone pirmininke, norėčiau išvardyti iššūkius, su kuriais mes susiduriame ir kuriuos turime įveikti, siekdami sukurti laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, tai yra: nustatyti tinkamą, bendrą migracijos ir prieglobsčio politiką; veiksmingą mūsų išorės sienų kontrolę; veiksmingą integracijos ir repatriacijos politiką, sukurti patikimą Eurojustą; taip pat Bendrijos mastu veikiantį Europolą, kurį kontroliuotų Europos Parlamentas; siekti pažangos siekiant suderinimo civilinės ir baudžiamosios teisės srityse; veiksmingos transatlantinės reformos, ypač su Jungtinėmis Valstijomis, pagrįstos pasitikėjimu ir vienodomis galimybėmis; nešališko sprendimo dėl SWIFT duomenų; sukurti veiksmingą duomenų apsaugos politiką; geresnę euro apsaugą nuo padirbinėjimo ir teikti veiksmingą paramą Pagrindinių teisių chartijai.
Robert Goebbels
(FR) Pone pirmininke, mano klausimas yra labai paprastas. Turime naują Komisijos pirmininką, tačiau neturime naujos Komisijos. Ar įmanoma šiais sunkiais laikais dirbti su Komisija, kurios pusnarių jau renkasi daiktus? Mums reikalingas naujas impulsas Europoje - mums reikalinga nauja Komisija.
Seán Kelly
Pone pirmininke, viena iš pamokų, kurią reikėtų išmokti iš referendumo Airijoje, yra tai, kad gera viešųjų ryšių kampanija reiškia labai daug. 2008 m. birželio mėn. Airijos gyventojai balsavo prieš Lisabonos sutartį. Praėjus šiek tiek daugiau nei metams dviejų trečdalių balsų dauguma jie balsavo už Sutartį. Ar Europos Sąjunga per šį laikotarpį turėjo daugiau įtakos jų gyvenimui? Ne. Tačiau Europos Sąjungos idėją palaikdaug daugiau žmonių, nei per pirmąją kampaniją.
Šiuo metu, kai turėtų įsigalioti Lisabonos sutartis, manau, kad naujosios kompetencijos leistų atlikti daug gerų darbų. Vis dėlto Komisija turėtų parengti atitinkamą visuomenės informavimo strategiją, kad apie visus šiuos privalumus sužinotų visi Europos piliečiai. Todėl norėčiau klausti Komisiją, kokių planų ji turi šiuo požiūriu, kad būsimuosiuose referendumuose sprendimus būtų galima priimti lengviau nei anksčiau.
Petru Constantin Luhan
(RO) Pone pirmininke, mano pavardyra Luhan, o ne Luman. Pritariu tam, kad politinės frakcijos turėtų pritarti ratifikavimo procesui. Siekiant užtikrinti, kad Europos Sąjunga galėtų veiksmingai veikti, mums reikalinga Lisabonos sutartis, ir ji turėtų kiek galima greičiau įsigalioti.
Šiuo metu Čekija yra vienintelvalstybnarė, kuri dar neratifikavo Sutarties. Kaip minėjo Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcija, mes raginame prezidentą Václavą Klausą parodyti atsakingą požiūrį ir ratifikuoti Sutartį iki Europos Vadovų Tarybos, kuri įvyks spalio mėn. pabaigoje. Kitaip turėsime tęsti šias institucines diskusijas ir negalėsime daugiau dėmesio skirti realiems sunkumams, su kuriais susiduria eiliniai piliečiai, kaip antai ekonomikos ir finansų krizė, nedarbas ir socialinatskirtis, ir negalėsime stiprinti Europos Sąjungos kaip reikšmingos pasaulio politinių įvykių dalyvės, įvaizdžio.
Tikiu, kad šios Sutarties privalumai jau aptarti ir nebereikia atnaujinti šių diskusijų. Dabar esame suinteresuoti tuo, kad kitame Europos Vadovų Tarybos susitikime galėtume patvirtinti, kad ratifikavimo procesas yra baigtas visose valstybėse narėse, ir galėtume pereiti prie kito etapo ir svarstyti Komisijos sudėtį.
Cecilia Malmström
Pone pirmininke, ponios ir ponai, dėkoju jums už klausimus ir pastabas. Mes dažnai kalbame apie piliečių Europą, tautų Europą ir tai interpretuojame taip, kaip mums patogiau, siekdami savo politinių tikslų. Žinoma, tai nieko bloga, tačiau jei paklaustume piliečių, ko jie nori iš Europos, Europos Sąjungos valstybių piliečiai pirmiausia atsakytų: "bendradarbiavimo Europoje, kuris būtų pagrįstas vertybėmis, padedančiomis mums spręsti mūsų bendras problemas - ekonomikos krizės, nedarbo, klimato kaitos, tarptautinio nusikalstamumo klausimus, migracijos problemas ir kt."
Štai ką mes turime čia daryti. Daugelis šių klausimų bus svarstomi aukščiausiojo lygio susitikime, kuris įvyks po dešimties dienų. Žinoma, mes negalime jų visų išspręsti, tačiau manau, kad mes galėtume žengti tam tikrus svarbius žingsnius tinkama kryptimi kuriant "piliečių Europą". Mes privalome priimti demokratiškus, atvirus ir skaidrius sprendimus.
Kiekvieno mūsų požiūris į Lisabonos sutartį gali būti kitoks. Požiūris, kurio laikosi pirmininkaujanti Švedija ir Taryba ir, manau, dauguma iš jūsų, esančių čia - Lisabonos sutartis privalo suartinti Europą su jos piliečiais. Mes galėsime veiksmingiau priimti sprendimus, ir norėtume suteikti Europos Sąjungai didesnį svorį ir įtaką palaikant santykius pasaulyje. Todėl taip svarbu priimti Sutartį ir galiu jus užtikrinti, kad mes padarysime viską, kad tai netrukus įvyktų.
Kol kas neaiški padėtis dėl Čekijos prezidento. Čia girdėjome įvairiausių spėliojimų, tačiau vis dėlto aiškaus sprendimo nėra. Mes vedame intensyvias derybas su mūsų draugais Prahoje ir manome, kad labai greitai galėsime pasiūlyti, kaip spręsti šį klausimą. Norėčiau nurodyti, kad mes, žinoma, pirmiausia privalome sulaukti Čekijos konstitucinio teismo sprendimo prieš darant tolesnius žingsnius.
Kol kas vyksta pasirengimas pagal bendro sprendimo procedūrą su Europos Parlamentu ir dėl Europos išorės veiksmų tarnybos - klausimo, kurį mes svarstysime šią popietę. Aš grįšiu prie jūsų nuomonių ir kitų klausimų, susijusių su Lisabonos sutartimi. Mes labai konstruktyviai bendradarbiavome su jūsų pirmininku Jerzy Buzeku ir su jo kolegomis dėl to, kaip turėtų bendradarbiauti Europos Parlamentas, Taryba ir Komisija, kai įsigalios naujos taisyklės.
Buvo keletas klausimų dėl Afganistano. Taip, Marielle de Sarnez, mes tikimės pasiekti pažangą diskusijose dėl vieningesnio Europos požiūrio Afganistano klausimu, kuris būtų pagrįstas kariniu Europos Sąjungos dalyvavimu ir didesne parama pilietinės visuomenės ir demokratinės valstybės kūrimo procesams. Visai neseniai įvyko intensyvios diskusijos dėl to, kaip mes galėtume paremti rinkimus, kurie įvyks lapkričio 7 d. Tai yra labai greit. Sudėtinga per tokį trumpą laikotarpį skirti rinkimų stebėtojus iš Europos, tačiau mes, žinoma, darysime viską, kad to pasiektume.
Europos Sąjungos ilgalaikės perspektyvos tikslas, kuriam mes pritariame - bendra prieglobsčio ir migracijos politika. Iki metų pabaigos mums nepavyks to pasiekti, iš dalies todėl, kad pirmiausia turi įsigalioti Lisabonos sutartis. Vis dėlto, aš su jumis sutinku, kad tai yra labai svarbus klausimas. Kol kas mes rengiame Stokholmo programą ir šiuo metu svarstome migracijos politikos klausimus. Jie, žinoma, labai sudėtingi ir susiję su bendradarbiavimu su trečiosiomis šalimis, prekyba, pagalba ir galimybe kurti legalios imigracijos į Europą sistemą. Jie taip pat susiję su solidarumo ir priėmimo sistemomis. Komisija informuos apie pažangą, kurią pavyko pasiekti šioje srityje. Gruodžio mėn. mes priimsime kitus sprendimus.
Johannesai Cornelis van Baalenai, neabejotinai svarbus klausimas dėl Ankaros protokolo. Mes dažnai primename savo draugams iš Turkijos, kad jie turėtų ratifikuoti ir įgyvendinti Ankaros protokolą. Šis klausimas nebus svarstomas šiame aukščiausiojo lygio susitikime, tačiau šį rudenį mes svarstysime tolesnę plėtrą, ir galimas sprendimas bus priimtas gruodžio mėn. Todėl aš neabejotinai dar grįšiu prie šio klausimo.
Kalbant apie Komisijos narių skaičių, Europos Vadovų Taryba nusprendė, kad kiekviena valstybturi turėti savo Komisijos narį. Pagal esamą Sutartį šią nuostatą būtų galima pakeisti 2014 m. Kai tik įsigalios Sutartis, mes turėsime laiko aptarti teisinius pakeitimus, kurie būtų reikalingi siekiant užtikrinti, kad valstybės narės ir toliau turėtų po vieną Komisijos narį, ir tai mes būtinai padarysime. Mes diskutuojame su įvairiomis teisinėmis institucijomis, ar dėl to reikalingi tolesni Sutarties pakeitimai, ar tai vienbalsiai turėtų nuspręsti Europos Vadovų Taryba.
Tai tinka ir kalbant apie 18 papildomų Europos Parlamento narių. Priėmus Sutartį, mes pradėsime tam rengtis. Kai kurios valstybės narės jau yra pasirengusios tam, kad galėtų skubiai pasiųsti į Parlamentą minėtus narius. Jeanai-Pierre Audy, kai kuriose valstybėse narėse balsavimo sistema yra sudėtingesnė. Todėl tai užims šiek tiek daugiau laiko. Tikiuosi, kad pasirengimas bus pradėtas kiek galima greičiau. Man labai malonu, kad Europos Parlamentas leido šiems nariams būti stebėtojais, kol jie laukia, kada oficialiai taps Europos Parlamento nariais. Kartu su pirmininkausiančia Ispanija mes darysime viską, ką galime, užtikrinant, kad visa tai vyktų kiek įmanoma sklandžiau.
Pagaliau norėčiau padėkoti ne tik už šias diskusijas, bet ir už ypač didelę paramą, kurią šis Parlamentas teikia pirmininkaujančiai valstybei narei klimato kaitos klausimu. Mes darysime viską, kas įmanoma, kad Europos Vadovų Tarybos susitikime būtų priimtas sprendimas dėl Europos Sąjungos finansavimo remiantis Europos įnašu ir mūsų įnašu į besivystančių šalių plėtrą, šitaip nurodydami mūsų poziciją ir suteikdami postūmį tarptautinėms deryboms Kopenhagoje, kad jos būtų sėkmingos. Pati rimčiausia ir svarbiausia užduotis, su kuria susiduria mūsų karta - konkretūs žingsniai kovoje su visuotiniu atšilimu ir tarptautinis susitarimas. Esu labai dėkinga už Europos Parlamento paramą ir įsipareigojimus šiuo klausimu.
Margot Wallström
Komisijos pirmininko pavaduotoja. - Pone pirmininke, visų pirma dėkoju jums už šias gyvas ir įdomias diskusijas. Visiškai aišku, kad šiame Parlamente ir šiose diskusijose akivaizdžiai jaučiama, kaip svarbu skubiai įgyvendinti Lisabonos sutartį. Kaip jums turėtų būti aišku, Komisija, kaip ir Parlamentas, nekantriai laukia šios naujosios Sutarties įsigaliojimo.
Visiems žinoma, kad politinis pritarimo procesas yra baigtas visose valstybėse narėse. Žinoma, kiekviena valstybnarturėtų savaip užbaigti ratifikavimo procesą, laikydamasi savo vidaus procedūrų, tačiau taip pat aišku, kad nviena valstybnarnegali veikti vakuume. Jų sprendimai arba delsimas turėtų įtakos visiems.
Žinoma mes norime tikėti, kad Čekija netrukus ratifikuos Sutartį. Aš taip pat norėčiau visiems čia priminti apie lojalų bendradarbiavimą, kuris yra vienas Europos Sąjungos principų ir pagrindinių ypatybių. Manau, kad itin svarbu, kad valstybės narės prisiimtų įsipareigojimų požiūriu galėtų geriau viena kita pasitikėti.
Norėčiau taip pat pateikti pastabą, kad daug Europos Parlamento narių atskiria arba nubrėžia ribą tarp tikrovės, kur, viena vertus, viešpatauja nedarbas ir ekonomikos krizė, ir, kita vertus, Lisabonos sutarties teksto, ir nemano, kad Lisabonos sutartis turėtų būti svarstoma atsižvelgiant į konkrečias sąlygas ir tai, kad mes būsime geriau pasirengę priimti veiksmingus sprendimus dėl imigracijos ir prieglobsčio politikos, energetinio saugumo, kt. Tai yra svarbiausia, ir mes privalome juos susieti, o ne atskirti, tačiau mes tikimės, kad gana greitai bus baigtos šios amžinos diskusijos instituciniais klausimais ir galėsime pasinaudoti šiomis naujomis veiksmingomis priemonėmis.
Komisija dabar aktyviai dirba rengdamasi įsigaliosiančios Sutarties įgyvendinimui. Man žinoma, kad šią popietę turėtų įvykti diskusijos dėl Išorės veiksmų tarnybos. Todėl dabar ne laikas pradėti šiuo klausimu išsamias diskusijas. Tačiau aš teigčiau, kad čia mes susiduriame su realiu iššūkiu.
Šis iššūkis susijęs su tuo, kad mes turime sukviesti skirtingus žaidėjus išorės santykių srityje ir siekti bendro tikslo - geresnės diplomatinės sąveikos. Tam tikras kūrybiškumo laipsnis yra būtinas siekiant išlaikyti atitinkamą tarpinstitucinę pusiausvyrą.
Mes turime pasiekti, kad Tarnyba būtų visiškai atskaitinga šiam Parlamentui. Esu tvirtai įsitikinusi, kad Išorės veiksmų tarnyba galės sėkmingai veikti, jei Taryba, Parlamentas ir Komisija galės tarpusavyje glaudžiai bendradarbiauti. Taip pat privalome tinkamai atsižvelgti į tai, kad būtent vyriausiasis įgaliotinis ir Komisijos pirmininko pavaduotojas teikia pasiūlymą susitarę su Komisija.
Kitu svarbiu klausimu dėl Europos piliečių iniciatyvos Komisija lapkričio viduryje ketina paskelbti žaliąją knygą. Mes ketiname surengti plačias konsultacijas su piliečiais, pilietine visuomene ir visais suinteresuotais dalyviais, kad įsigaliojus Lisabonos sutarčiai, galėtume pateikti teisinius pasiūlymus.
Ekonomikos ir finansų krizės pasekmėms Tarybos darbotvarkėje skirta svarbi vieta. Mes ne kartą girdėjome šį klausimą svarstant diskusijose. Sutinku su visais, kurie teigia, kad nusiraminti dar anksti. Tiesa, kad politikos priemonės reaguojant į krizę jau duoda vaisių - finansų rinkos konsoliduojasi ir auga pasitikėjimas - tačiau mes vis dar esame toli nuo atsigavimo, ir nedarbo pasekmės yra ir bus labai sunkios. Taip pat turėtų būti tęsiamos politinės pastangos siekiant remti aktyvias darbo rinkos politikos priemones.
Komisija, žinoma, - ir aš tai sakau, atsakydama į klausimus, kuriuos girdėjome diskusijose - remia savo biudžeto pasiūlymą. Mes manome, kad Europos Parlamentas savo balsais taip pat patvirtins mūsų ketinimus. Kaip vakar per klausimų valandą kalbėjo pirmininkas José Manuel Barroso, to, kas padaryta iki šiol, nepakanka.
Užimtumo padėtis yra tokia, kad mes visi turėtume daugiau dirbti ne tik Europos, bet ir nacionaliniu lygmeniu. Šiandien mums didžiausią rūpestį kelia nedarbas ir mes manome, kad galime tikėtis Europos Parlamento pagalbos, tęsdami darbą šioje srityje, ir taip pat daryti spaudimą Tarybai, patvirtinant nacionaliniu lygmeniu mūsų pasiūlymą, kuriuo siekiama supaprastinti struktūrinių fondų naudojimą, kas mums būtų neabejotinai naudinga.
Kitas klausimas, kuris buvo keliamas, susijęs su administravimo našta. Šį ketvirtadienį Komisija turėtų priimti svarbų komunikatą dėl administracinių išlaidų mažinimo. Šiuo komunikatu siekiama įvertinti tai, kas pasiekta iki šiol, ir tai, ką reikėtų atlikti ateityje. Jame panaudotas darbas, kurį atliko Edmundo Stoiberio grupė. Kaip teigiama šioje ataskaitoje, padėtį galima vertinti teigiamai, taip pat joje pateikiami pasiūlymai dėl sąnaudų mažinimo. Deja, dauguma šių pasiūlymų turės būti svarstomi Taryboje, todėl mes dar kartą tikimės Europos Parlamento pagalbos darant spaudimą valstybėms narėms, kad jos spręstų šiuos klausimus.
Aš taip pat norėčiau šį tą pasakyti apie finansų rinkos priežiūrą, kuri pastaraisiais mėnesiais, žinoma, buvo nuolat Komisijos darbotvarkėje. Būtina nustatyti visiškai naują priežiūros sistemą ES lygmeniu, ir mums malonu matyti, kad jau pasiekta tam tikra pažanga. Taryboje pasiektas platus susitarimas dėl Komisijos pasiūlymo dėl Bendrijos finansų sistemos makrolygio rizikos ribojimo priežiūros ir Europos sisteminės rizikos valdybos steigimo. Mes tikimės, kad Parlamentas turėtų jam pritarti. Daug daugiau pastangų prireiks, kalbant apie mikrolygio rizikos ribojimo priežiūros institucijas, ir mes ir vėl pasikliauname Tarybos ir Parlamento valia norint kiek įmanoma greičiau priimti drąsų ir veiksmingą sprendimą.
Pagaliau leiskite man šį tą pasakyti apie klausimą, kuris taip pat užima svarbią vietą pirmininkaujančios Švedijos darbotvarkėje, tai yra klimato kaita, nes iki Kopenhagos konferencijos liko vos keletas savaičių. Manau, kad kai kas iš jūsų teisingai nurodesminį klausimą, nuo kurio turėtų priklausyti sėkminga arba nesėkminga baigtis. Pavadinčiau tai klimato teisingumu, nes kalbama apie besivystančias ir išsivysčiusias šalis ir valią teikti patikimą pasiūlymą finansuojant švelninimo ir prisitaikymo priemones, ir tai, kaip mes esame pasiryžę tam vadovauti.
Komisija - ir ji nėra vienintelinstitucija - pateikpasiūlymą dėl finansavimo. Jis buvo daugelio kritikuotas, kaip nepakankamas. Esu tikra, kad to nepakanka, tačiau tai yra pirmasis žingsnis, ir galima tikėtis, kad tai taip pat leistų sutelkti pastangas ir pateikti pasiūlymą, kurį būtų galima svarstyti Kopenhagoje. Mes, žinoma, ir toliau būsime aktyvūs ir neatsisakysime drąsių reikalavimų, tačiau paskatinsime ir kitas puses bei partnerius imtis vienodos atsakomybės ir sėsti prie derybų stalo - tarp jų ir pirmą kartą ir Jungtines Valstijas - tam, kad galėtume geriau atsiliepti į piliečių rūpesčius.
Galiu jus patikinti, kad neketiname atsisakyti savo užmojų, atvirkščiai - pasirūpinsime, kad galėtume veikti aktyviau ir pasiektume gerų rezultatų Kopenhagoje.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 149 straipsnis)
Gerard Batten  
raštu. - Karštligiškai spėliojama, ar Tony Blair taps pirmuoju Europos Sąjungos prezidentu pagal Lisabonos sutartį (Europos konstituciją). Beveik trisdešimt aštuoni tūkstančiai žmonių pasirašeuropinę peticiją, kurioje prieštaraujama jo kandidatūrai. Lengva suprasti, kodėl. Kaip Didžiosios Britanijos ministras pirmininkas, Tony Blair pasirodesąs melagis ir fantazuotojas. Gaudamas gana kuklų ministro pirmininko atlyginimą, šiandien jis yra multimilijonierius. Šiuo metu, kai Bendruomenių rūmus purto parlamentinių išlaidų skandalas, suvestinėse trūksta tik vieno parlamento nario - Tony Blairo - išlaidų. Aš pritariu tiems, kurie prieštarauja Tony Blairo kandidatūrai. Tačiau kas galėtų būti geresnis kandidatas į Europos Sąjungos, kurioje klesti apgaulė, melas ir korupcija, prezidento postą už Tony Blairą? Tony Blair atvedDidžiąją Britaniją iki bankroto. ES laukia tas pats. ES ir Tony Blair yra vienas kito verti.
Ivo Belet  
Pone pirmininke, mes manome, kad būsimosios Europos Vadovų Tarybos susitikime bus svarstomas ir ekonomikos krizės klausimas, konkrečiai - padėtis gamykloje "Opel". "Opel" įsigijimas ir didžiulvalstybės narės pagalba šiuo požiūriu yra didelis išbandymas Europai; tai yra Europos Komisijos, kuri privalo užtikrinti, kad nebūtų teikiama jokia neteisėta valstybės pagalba, patikimumo klausimas. Nepriimtina, kad pelningai dirbančios gamyklos būtų uždaromos, nes valstybnarė, kurioje jos veikia, negali suteikti tiek valstybės pagalbos, kiek kita, didesnir galingesnvalstybnarė.
Turime suvokti, ko moko "Opel" pavyzdys: dar ne vėlu pradėti kurti koordinuotą Europos Sąjungos automobilių pramonės strategiją. CARS 21 buvo ir tebėra pagirtinas planas, tačiau jo nepakanka. Ateityje Europa turėtų sukurti planą, kuris leistų labai paspartinti elektrinių automobilių gamybą. Tą būtų galima padaryti sukviečiant prie apskritojo stalo Europos automobilių gamintojus ir tam skirti Septintosios pagrindų programos lėšų. Atėjo laikas atsisakyti gynybinės pozicijos ir palaikyti šios didžiausios Europos pramonės srities darbuotojus.
Maria Da Graça Carvalho  
Vienas iš svarbiausių kitos Europos Vadovų Tarybos tikslų - užtikrinti JT konferencijos dėl klimato kaitos, kuri įvyks Kopenhagoje gruodžio mėn., sėkmę.
Tarybos išvados dėl ES pozicijos Kopenhagos konferencijoje itin svarbios siekiant užtikrinti, kad ES galėtų kalbėti vienu balsu. Svarbu laikytis drąsių derybinių pozicijų. ES turėtų parodyti, kad ji yra vieninga, ir rodyti pirmavimo pavyzdį, ypač padedant besivystančioms šalims, kurioms išlaidos turėtų siekti per 100 mlrd. EUR per metus nuo 2020 m. prisitaikant prie klimato kaitos poveikio ir mažinant išmetamųjų teršalų kiekį.
Taip pat labai svarbu besivystančioms ir ypač mažiausiai išsivysčiusioms šalims - nustatyti finansavimo sistemos struktūrą ir finansavimo šaltinį bei jo apimtis, kad būtų pasiektas susitarimas Kopenhagoje.
Šis susitarimas leistų įsigalioti protokolui, kuris nuo 2013 m. sausio 1 d. pakeistų Kioto protokolą ir kuris užtikrintų veiksmingą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimą, kartu apsaugant Europos pramonės konkurencingumą pasaulio rinkose.
András Gyürk
Mes manome, kad vėliausiai iki paskutinės Europos Vadovų Tarybos sesijos spalio mėn. bus pašalintos visos kliūtys, trukdančios įsigalioti Lisabonos sutarčiai. Šis susitarimas daugeliu požiūriu turėtų įkvėpti Europos Sąjungą nustatyti veiksmingesnį sprendimų priėmimo procesą. Norėčiau nurodyti vieną pavyzdį: energetinis saugumas. Vienas ženklų, rodančių pažangą, yra tai, kad kitaip nei anksčiau, energetikos politikai EB sutartyje skirtas atskiras skyrius. Atsižvelgiant į pastarųjų metų įvykius, manau, kad naujajame skyriuje turėtų būti nustatytos gairės dėl ES energetikos politikos. Tikslai, kuriuos reikėtų remti, turi apimti energijos vartojimo našumo didinimą, paramą atsinaujinantiems šaltiniams ir tinklų jungčių plėtrą. Man, kaip EP nariui iš naujosios valstybės narės, taip pat labai malonu, kad naujajame energetikos skyriuje minima solidarumo sąvoka. Vis dėlto Lisabonos sutartyje, bent jau kalbant apie energetikos sektorių, nepateikiama jokių gatavų sprendimų. Naujuosius Sutarties skyrius galima vertinti kaip įspėjimą: Europa turėtų imtis skubių veiksmų siekdama sumažinti energetinę priklausomybę ir skatindama aplinkos apsaugos idėjas.
Lisabonos sutartimi savaime nesuteikiama jokių garantijų, tai tėra galimybė. Tai - galimybvalstybėms narėms konsoliduoti ES energetikos politikos pagrindus, ginant savo interesus. Alternatyvių tiekimo maršrutų plėtra, tinklų jungtys arba net apsaugos nuostatos, susijusios su išorės pirkimais, ateityje neįsivaizduojamos be tam tikro valstybių narių politinio ryžto ir bendradarbiavimo.
Iosif Matula  
Lisabonos sutarties pergalės Airijoje įtaka buvo jaučiama visame Europos žemyne. Šios Sutarties tikslas - supaprastinti sprendimų priėmimo procesą, ES išsiplėtus į Rytus. Šiomis sąlygomis Airijos referendumo rezultatas reiškia pritarimą Europos piliečių solidarumui. Mes taip pat kalbame apie vieną paskutinių Europos Vadovų Tarybų, kuri turėtų įvykti pagal senąją rotacinę pirmininkavimo ES Tarybai sistemą. Todėl dar svarbiau pasirinkti tinkamus žmones, kuriems artimiausiais metais teks svarbiausi postai. Tai klausimas, sukėlęs gyvų diskusijų svarstant daugelį politiniu požiūriu jautrių aspektų. Mano nuomone, spręsdami šį klausimą turėtume vadovautis aiškiais principais - jiems, o ne trumpalaikėms emocijoms turėtų būti teikiamas prioritetas. Mūsų pareiga - nustatyti nuoseklų, veiksmingą, ilgalaikį ir suderintą Europos Sąjungos regionų vystymąsi taip, kad būtų galima sėkmingai spręsti visuotinius politinius iššūkius, ar tai būtų ekonomikos krizė, klimato kaita, tapatybė, ar kt. klausimai. Iš tikrųjų Europos Sąjunga reikiamą jėgąįgis tik tada, kai mes galėsime veikti tuo pačiu dažniu visuotiniu lygmeniu ir būsime vienas vienetas, vykdantis bendrus veiksmus.
(Posėdis nutrauktas keletui minučių)
