Bylose, susijusiose su santuoka, taikytina teis- Reglamento dėl jurisdikcijos ir nustatančio taikytinos teisės taisykles bylose, susijusiose su santuoka, pakeitimas (diskusijos) 
Pirmininkė
Kitas klausimas - jungtinės diskusijos dėl:
E. Gebhardt pranešimo Piliečių laisvių, teisingumo ir vidus reikalų komiteto vardu dėl pasiūlymo dėl Tarybos reglamento, iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir nustatančio taikytinos teisės taisykles bylose, susijusiose su santuoka - C6-0305/2006 - ir
klausimo žodžiu, kurį E. Gebhardt ir G. Deprez Piliečių laisvių, teisingumo ir vidus reikalų komiteto vardu pateikKomisijai dėl Tarybos reglamento, iš dalies keičiančio Reglamentą (EB) Nr. 2201/2003 dėl jurisdikcijos ir nustatančio taikytinos teisės taisykles bylose, susijusiose su santuoka - B6-0477/2008).
Evelyne Gebhardt
Ponia pirmininke, ponios ir ponai, šiandien diskutuojame dėl klausimo, kuris yra labai svarbus piliečiams. Mūsų Europa yra maloni vieta, kurioje žmonės džiaugiasi vis didėjančiu judumu. Tai yra vieta, kurioje vis dažniau tuokiasi skirtingų valstybių piliečiai ir kurioje poros keliasi į kitas valstybes. Be abejo, tai yra geras dalykas ir vienas iš Europos Sąjungos pasiekimų. Tačiau, deja, yra vienas tokios padėties trūkumas: tokios santuokos dažnai baigiasi skyrybomis ir tuomet dėl tokių neišvengiamų skyrybų kyla klausimų.
Dabartinteiskai kuriais aspektais yra tokia prasta, kad pora gali ir nesurasti kompetentingo teisėjo ar įstatymo savo skyryboms. Be abejo, tai yra labai nemaloni padėtis tokiems piliečiams, todėl privalome rasti sprendimą ir atsakymą. Tai yra labai svarbu, nes tai liečia žmonių gyvenimus.
Todėl džiaugiuosi, kad Europos Komisija ėmspręsti šią problemą ir norėčiau aiškiai pakartoti, kad nebus jokio įstatymų suderinimo šiuo klausimu, nes tai neleidžiama Europos Sąjungos Sutartyje, o Sutartyje dėl Europos Bendrijų steigimo pakankamai aiškiai teigiama, kad tokie klausimai yra valstybių narių kompetencijoje.
Tačiau privalome užtikrinti, kad viskas būtų skaidru ir kad piliečiai galėtų naudotis tokia teise. Galiausiai teisės aktai yra labai skirtingi. Maltoje skyrybų visai nėra, o Švedijoje išsiskirti galima per šešis mėnesius. Olandijoje leidžiamos homoseksualių asmenų santuokos, o Lenkijoje toks dalykas neįsivaizduojamas. Kyla daug tokių klausimų ir į visus juos reikia atsakyti.
Europos Parlamente nuveikėme didelį darbą ir konstruktyviai bendradarbiavome su Europos Komisija ir Taryba. Čia svarbiausia yra Taryba - ji turi vienbalsiai nuspręsti, ką darysime šioje srityje ateityje. Deja, čia yra problema, bet prie jos grįšiu vėliau. Europos Komisija mums pateiklabai teigiamą atsakymą. Pirmiausia ji norėtų padidinti teisės, pagal kurią pora galėtų skirtis, pasirinkimo galimybes, jei su tuo sutinka abi šalys - be abejo, savaime aišku, kad tai bus galima taikyti, jei bus sąsajos su poros registracijos, gyvenamąja ar santuokos vieta ar su kitais aspektais.
Taip pat kyla klausimas, ką daryti, jei pora ar tik vienas iš sutuoktinių nori skirtis ir pora negali susitarti dėl taikomos teisės. Tokiomis aplinkybėmis mes laikomės požiūrio, kad negali būti tokios didelės pasirinkimo laisvės ir mums reikia užtikrinti, kad būtų nustatyta sistema. Negalime leisti vykti forum shopping (kreipimasis į patogiausią teismą) fenomenui. Negalime leisti, kad stipresnis partneris pasirenka jam arba jai naudingą teisinę sistemą ir dėl to kitas partneris atsiduria mažiau palankioje padėtyje. Tai yra nepriimtina. Būtent todėl šiuose klausimuose turime du skirtingus atsakymus.
Abiem atvejais taikomas vienas pakankamai aiškus ir labai svarbus principas: privalome užtikrinti, kad abu partneriai bus tinkamai informuoti apie taikytinos teisės pasirinkimo socialines ir teisines pasekmes. Čia kalbu apie globos klausimus, alimentus ir visus kitus su tokiais atvejais susijusius klausimus. Susiję šalys privalo apie tai žinoti prieš priimdamos bet kokį sprendimą. Prašome, jog teisėjai patvirtintų, jog partneriai iš tiesų žino apie savo pasirinkimo pasekmes.
Taip pat yra labai svarbu, kad užkirstume kelią tokios teisės taikymui, kuri yra nepriimtina dėl neatitikimo Europos Sąjungos teisei, pvz., šariato, Kinijos ar kitokios teisės. Šiuo klausimu taip pat pateikėme aiškų tekstą, ypač 25 ir 30 pakeitimuose, kuriuos pabandžiau sustiprinti savo 36 pakeitimu, t. y. teigiame, kad atitinkama teisturi atitikti pagrindinius Europos Sąjungos principus, arba tokia teisnegali būti taikoma. Mūsų nuomone, dėl to negali būti jokių diskusijų.
Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcija pateiknemažai pasiūlymų, kurių, mano nuomone, tiesiog neįmanoma patvirtinti. Tie pakeitimai apribotų tai, ką jau esame pasiekę ir, be to, jie pažeistų veikiančią tarptautinę teisę, pvz., Hagos Konvenciją. To priimti negalime. Mums reikia tolesnio dialogo ir tikiuosi, kad iki rytojaus sugebėsime rasti problemos sprendimą. Bet kokiu atveju esu labai dėkinga P. Demetriou už jo bendradarbiavimą su manimi; bendradarbiavimas buvo labai konstruktyvus.
Taryba turi didelę problemą: ji turi priimti sprendimą vienbalsiai, tačiau šiuo metu yra viena valstybnarė, kuri paprasčiausiai stovi skersai kelio tokiam sprendimui. Būtent todėl mūsų komitetas pateikšį klausimą žodžiu Tarybai ir Europos Komisijai. Labai apgailėtina, kad čia šiuo metu nėra Tarybos, kuri turėtų atsakyti į klausimą. Ministras ką tik išvyko. Labai svarbu, kad mūsų pačių, mūsų piliečių ir Europos Sąjungos ateities labui žinotume, ką dabar daryti.
Pirmas klausimas Europos Komisijai - džiaugiuosi, kad čia este, gerb. J. Barrotai ir į jį atsakysite - yra toks: ar ketinate atšaukti savo pasiūlymą? Antras klausimas: ar ketinate pateikti Tarybai pasiūlymą pradėti tvirtesnio bendradarbiavimo procedūrą pagal EB sutarties 11 straipsnį ir laikantis Europos Sąjungos sutarties 43 ir 45 straipsnių? Norėjau, kad Taryba pasakytų man, ar ji iš tiesų ketina laikytis šios krypties, nes tai yra didžiausias klausimas.
Jacques Barrot
Ponia pirmininke, gerbiami nariai, iš pradžių pabadysiu pakomentuoti E. Gebhardt pranešimą, tuomet atsakysiu į klausimą žodžiu, kurį jūs labai tinkamai susiejote su pranešimu. Taip pat labai džiaugiuosi, kad čia dalyvauja ir G. Deprez.
Esu labai dėkingas jums, E. Gebhardt, už pranešimą, kuris yra puikus, be to, dėkoju už jūsų puikų bendradarbiavimą su Komisija, nors tema yra subtili ir jautri.
Pasiūlymas Roma III iš tiesų yra labai aktualus mums ir ne tik Komisijai - žinau, kad šiuo pasiūlymu yra labai suinteresuotas ir Europos Parlamentas. Manau, kad šis pasiūlymas yra svarbus tam, kad būtų remiamas laisvas asmenų judėjimas Europos Sąjungoje.
Norėčiau, gerb. Pirmininke, pateikti kai kuriuos mums žinomus duomenis: šiuo metu Europos Sąjungoje per metus įregistruojama 2 200 000 santuokų, iš kurių 350 000 yra tarptautinės santuokos. Jau dabar šis skaičius yra didelis, bet akivaizdu, kad šis reiškinys vis labiau augs. Pasiūlymas padarytų įtaką maždaug 170 000 skyrybų per metus ir tai yra maždaug 19 proc. iš visų 875 000 per metus Europos Sąjungoje užregistruojamų santuokų. 20 proc. - tai yra didelis skaičius!
Štai kodėl Komisija visapusiškai pritaria jūsų, E. Gebhardt, požiūriui dėl pasiūlymo Roma III svarbos: pasiūlymu susijusioms poroms sudaromos geresnės sąlygos būti informuotiems ir turėti teisinį aiškumą. Kaip jūs ir sakėte, kai nėra teisinio pagrindo, poros arba naudojasi forum shopping arba galutinis žodis tenka dominuojančiam partneriui.
Todėl Komisija iš esmės, tačiau su tam tikromis išlygomis, pritaria Europos Parlamento pranešimui dėl pradinio pasiūlymo Roma III. Komisija pritaria Parlamento pakeitimams, kuriais siekiama užtikrinti, jog sutuoktiniai galėtų rinktis būdami gerai informuoti. Todėl Komisija sutinka su Parlamentu, kad reikia sugriežtinti oficialias sąlygas vedybų sutarties sudarymui ir apsaugoti silpnesnį sutuoktinį, tačiau mes taip pat šiuo požiūriu privalome atsižvelgti ir į valstybių narių teisinių sistemų skirtumus: kaip jūs visai teisingai pabrėžėte, tai nėra suderinimo klausimas.
Komisija taip pat džiaugiasi dėl Parlamento pasiūlymų, kuriais siekiama pagerinti visuomenės informuotumą apie su vedybų ir skyrybų sutartimis susijusius nacionalinius ir Europos įstatymus. Čia yra vienas aspektas, dėl kurio galime nesutarti: Komisija nemato jokio reikalo įtraukti naują kompetencijos kriterijų, grindžiamą vieta, kurioje buvo sudaryta santuoka, nes ryšys tarp santuokos vietos ir poros padėties skyrybų metu gali būti labai menkas.
Nepaisant to, Komisija pritaria Parlamento pakeitimui dėl galimybės sutuoktiniams kreiptis į paskutinės instancijos teismą, kai įrodoma, jog neįmanoma išsiskirti nuolatinės gyvenamosios vietos teisme, tačiau į tai labiau žiūrime kaip į išskirtinį atvejį.
Komisija taip pat norėtų klausimą dėl "nuolatinės gyvenamosios vietos" aiškinimo palikti Teisingumo Teismui. Šis terminas jau naudojamas daugelyje priemonių, tačiau iki šiol nėra apibrėžtas, kita vertus, neatrodo, kad nacionaliniai teisėjai turėtų daug problemų taikydami šį terminą. Manome, kad siekiant laikytis valstybių narių teisinių sistemų įvairovės, galime pasitikėti Teisingumo Teismu.
Taip pat nemanome, kad yra būtina apriboti pasiūlymą Roma III ir jį taikyti vien tik valstybių narių teisei. Tai labai svarbus klausimas, nes valstybės narės norės ir toliau taikyti trečiųjų valstybių, kurios irgi taiko mūsų demokratiškus principus, skyrybų teisę: pavyzdžiui jei vokietar prancūzišteka už šveicaro, atrodytų protinga turėti galimybę taikyti mūsų pačių tokiai santuokai ar skyryboms nustatytas taisykles.
Noriu pabrėžti, kad Komisija sutinka su Parlamentu, jog į pasiūlymą Roma III reikia įtraukti nediskriminavimo sąlygą, kuri sudarytų sąlygas bet kuriam Europos teisėjui nesivadovauti užsienio įstatymais, kurie yra nesuderinami su sutuoktinių lygybės principu. Be abejonės, tokia nediskriminavimo sąlyga vis tiek leis ją taikyti, pvz., vedybų tarp Šveicarijos ir valstybės narės ar Norvegijos ir valstybės narės piliečių atvejais.
Dabar pereisiu prie klausimo, kaip mes galime sėkmingai įgyvendinti Roma III ir norėčiau dar kartą padėkoti E Gebhardt ir G. Deprezui už jų klausimą žodžiu. Akivaizdu, kad ir aš kartu su jumis apgailestauju, kad Taryba pateko į aklavietę derybose dėl Roma III. Praėjusį liepos mėn. diskutavome su teisingumo ministrais dėl galimybės tvirčiau bendradarbiauti dėl Roma III ir liepos mėn. pabaigoje devynios valstybės narės pateikprašymą Komisijai dėl tvirtesnio bendradarbiavimo: tai yra daugiau nei trečdalis valstybių narių, dalyvaujančių tvirtinant Roma III. Todėl yra aišku, kad Komisija turi įsigilinti į šį prašymą dėl tvirtesnio bendradarbiavimo, tačiau, kaip suprantate, jei norime tai sėkmingai užbaigti, privalome atsižvelgti į visą kontekstą.
Dabar norėčiau atsakyti į tris klausimus, kuriuos uždavėte Komisijai. Pirmiausia turiu pasakyti, kad neplanuojame atšaukti Komisijos pradinio pasiūlymo dėl Roma III. Jei Komisija sutiks pateikti Tarybai pasiūlymą dėl tvirtesnio bendradarbiavimo Roma III srityje, gali būti, kad teisinio aiškumo sumetimais, priėmę tokį sprendimą, galime atsiimti savo pradinį pasiūlymą, kad galėtume jį pakeisti, tačiau taip bus tik tokiu atveju, jei mes iš tiesų turėsime galimybę pateikti pasiūlymą dėl tvirtesnio bendradarbiavimo. Bet kokiu atveju dabar atšaukimo darbotvarkėje nėra.
Norėčiau pasinaudoti galimybe ir trumpai apibūdinti procedūrą, po kurios būtų taikoma tvirtesnio bendradarbiavimo priemonė. Pirmiausia Komisijai turi pateikti prašymą bent aštuonios valstybės narės - taip ir įvyko šiuo atveju. Jei prašymas atitinka kitus Europos Sąjungos Sutartyje nustatytus kriterijus, t. y. jei jis atitinka taisykles dėl bendros rinkos, Komisija gali pateikti prašymą Tarybai. Jei Komisija to nepadaro, ji privalo pateikti tokio sprendimo priežastis. Tuomet, priklausomai nuo situacijos ir prieš tai pasikonsultavusi su Parlamentu ar gavusi jo pritarimą, sprendimą dėl tvirtesnio bendradarbiavimo turi patvirtinti Taryba.
Be abejo, dėl prašymo dėl tvirtesnio bendradarbiavimo kyla tam tikrų teisinio ir politinio pobūdžio klausimų. Turime atsižvelgti į tai, kad reikia tęsti mūsų bendrus veiksmus dėl šeimos teisės kiek įmanoma mažiau nutolstant nuo piliečių ir kartu išvengti pavojaus padaryti Europos teisingumo sritį fragmentišką, nes taip gali nutikti dėl daugelio tvirtesnio bendradarbiavimo susitarimų. Be abejo, prieš padarydamas pareiškimą, norėčiau išgirsti Parlamento narių nuomonę ir, be abejo, noriu, kad savo poziciją paaiškintų valstybės narės.
Bet kuriuo atveju norėčiau užtikrinti Europos Parlamentą, kad ketinu - tiesą pasakius, ne tik ketinu, bet ir noriu - tęsti darbą dėl teisminio bendradarbiavimo civilinėse bylose Europoje. Šeimos teisnegali būti civilinės teisės vargšgiminaitė, nes taip susidarytų paradoksali padėtis, nes šeimos teisapima tuos klausimus, kurie yra arčiausiai žmonių kasdieninio gyvenimo. Laimei, buvo padaryta pažanga dėl sprendimų dėl skyrybų perdavimo, tėvų atsakomybės ir teisės bendrauti su vaikais.
Šiuo klausimu norėčiau taip pat norėčiau pasakyti, kad šiuo metu su jūsų pagalba turime tokius tekstus, kokių man, kaip Komisijos nariui, reikia, kad būtų užtikrintas taisyklių laikymasis. Tai ypač taikau teisės matytis su vaikais ir globos klausimams, nes dėl šių klausimų dabartinpadėtis Europoje nėra visiškai patenkinama.
Apibendrindamas noriu pasakyti, kad iš tiesų galime pateikti teisėkūros pasiūlymą dėl tokioms byloms taikomos teisės. Taip pat norėčiau pasakyti, kad tuo pat metu mes rengiame teisės aktą taikomą santuokoms, kuris galėtų būti patvirtintas 2010 m. pradžioje.
Tokia, gerb. Pirmininke, ir yra padėtis šiuo klausimu. Be abejo, negaliu numatyti rezultatų, kuriuos gausime netrukus prasidėsiančiose konsultacijose su valstybėmis narėmis. Galiu tik pasakyti, kad Komisija nori pasiekti tikros pažangos ir užtikrinti dar kartą, kad prie mūsų prisidės valstybių narių dauguma. Tokia yra trumpai pateikta mano nuomonir tikiuosi, kaip ir jūs ir Parlamentas - nors klausysiu jūsų labai atidžiai - kad reikalai pajudės į priekį.
Carlo Casini
Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, Teisės reikalų komitetas labai atidžiai išnagrinėjo pasiūlymą dėl aptariamo reglamento ir man teko garbbūti komiteto nuomonės referentu.
Nuomonėje pateiktiems ir komitete vienbalsiai patvirtintiems pasiūlymams tik iš dalies pritarPiliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komitetas. Nepaisant to, turiu pasakyti, kad kiek galėdami stengėmės pagerinti pradinį pasiūlymą, pridėdami teisinį aiškumą suteikiančius elementus.
Kompromisiniai pakeitimai, kuriuos padedant E. Gebhardt, kuriai aš norėčiau padėkoti, patvirtino abu komitetai buvo sutikti palankiai ir sutvirtino pagrindinius principus, kuriais siekėme "prikelti" šį reglamentą gyvenimui. Dėl to valstybių, kuriose nėra jokių nuostatų dėl skyrybų ir kurios nepripažįsta susisijusių vedybų tipo, valdžios institucijos nėra įpareigotos išspręsti tokios santuokos.
Tačiau dėl vieno klausimo nuomonės vis dar skiriasi - apie tai jau kalbėjo E. Gebhardt. Pagrindinproblema yra tokia: teisiniame pasaulyje teisės pasirinkimas yra visiškai naujas dalykas, nes įprastai negalima rinktis teisės, o galima rinktis tik teisėją, taigi tai yra visiškai nauja koncepcija. Kai kalbame apie tokį teisės pasirinkimą, kyla klausimas, kokią teisę norime rinktis. Ar vienos iš 27 Europos Sąjungos valstybių narių, ar bet kurios pasaulio valstybės teisę? Tiesa, yra apribojimas. Apribojimas yra tai, kas nustatyta viešojoje politikoje ir tai, kad tam tikroje valstybėje netaikomas joks įstatymas, skirtas tokiam santuokos tipui, koks toje valstybėje negalimas.
Manau, kad jei tikrai norime teisinio aiškumo - mano prieštaravimas yra techninis - jei tikrai norime įdiegti taikomos teisės pasirinkimą, jei tikrai norime laikytis silpniausio kodekso - nes nepamirškime, kad norint pasirinkit teisę, reikia pasiekti susitarimą, o tokį susitarimą gali būti labai sunku pasiekti - jei tikrai norime sukurti Europos teisinę zoną, mano nuomone, būtų labai gerai, kad visais tais pakeitimais teisės pasirinkimas būtų ribojamas iki 27 Europos Sąjungos valstybių teisės sistemų.
Taigi, nors mes pateikėme keletą pakeitimų, jie iš esmės yra vienas ir tas pats techninis pakeitimas, kuris nekeičia mūsų bendros nuomonės dėl pasiūlymo, todėl raginu visus Parlamento narius patvirtinti šį pakeitimą.
Panayiotis Demetriou
PPE-DE frakcijos vardu. - (EL) Ponia pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti pranešėjai už ilgalaikį bendradarbiavimą, dėl kurio šiandien diskusijoms pateiktas pranešimas ir pažymėti, kad surengėme kelis posėdžius, kurių metu aptarėme visą medžiagą.
Šeimos teisyra rimtas klausimas, o jos su skyrybomis susijęs aspektas, kurį nagrinėjame, yra ir visuomet buvo vienas rimčiausių šeimos teisų aspektų.
Noriu pabrėžti, kad mūsų politika yra skirta sustiprinti šeimos institutą, o ne paskatinti santuokos nykimą. Tačiau skyrybos yra šiandieninis socialinis reiškinys ir privalome su juo tvarkytis tikrovėje. Nenorime palengvinti skyrybų, tačiau kai pasiekiamas taškas, kai vedybų išlaikyti nebeįmanoma, yra būtina pasiūlyti teisinius skyrybų būdus, kad nei viena skyrybų šalis neatsidurtų nelaimėje ar liktų nubausta.
Nemanau, kad yra lengvas būdas pasirinkti taikomą teisę skyryboms, bet galėtume aiškiau pateikti viešąją politiką ir nurodyti žmogaus teises, kad teismai turėtų veiksmų laisvę atmesti įstatymus, kurie neatitinka Europos papročių, žmogaus teisių ir viešosios politikos.
Kalbant apie didesnį bendradarbiavimą, aš manau, kad Komisija - ir sveikinu Komisijos narį dėl jo šiandien pasakytos pozicijos - turėtų ir toliau plėtoti šį klausimą, kad pasiektume tašką, kuriame didesnis bendradarbiavimas būtų priimtinas.
Inger Segelström
PSE frakcijos vardu. - (SV) Ponia pirmininke, pirmiausia norėčiau padėkoti E. Gebhardt už konstruktyvų darbą ir pasakyti, kad man gaila, jog negalėjome pasiekti Švedijos ir mano požiūrį atitinkančios nuomonės. Dėl to negalėjau balsuoti už pranešimą nei komitete, nei plenariniame posėdyje. Man, kaip Švedijos socialdemokratei, šis pasiūlymas yra žingsnis atgal lygybės tarp moterų ir vyrų požiūriu. Todėl ateityje nacionaliniu lygiu turėtų būti išspręsti ir šie klausimai.
Manau, kad būtų užtekę to, kad skyrybos būtų suteikiamos, kai dėl to visiškai sutaria abi šalys. Pasiūlymas reiškia, kad silpnesnioji šalis, kuri dažniausiai yra moteris, gali būti verčiama priimti vyro, kuris arba imasi veiksmų pirmas arba naudoja prievartą, jai primetamus sprendimus. Taigi teismai gali būti verčiami taikyti įstatymus, kurių atžvilgiu jie yra labai kritiški, t. y. tokius įstatymus, kurie yra piktnaudžiaujantys ir kuriuose laikomasi pasenusio ir senoviško požiūrio į moteris, santuoką ir skyrybas. Man susitarimas dėl greitų skyrybų yra mažiau svarbus už lygybę ir galimybę moterims jaustis saugiomis. Todėl, kol nerasime kito sprendimo, dėsiu pastangas ragindama balsuoti prieš šį pasiūlymą.
Sophia in 't Veld
ALDE frakcijos vardu. - (NL) Ponia pirmininke, prieš pradėdama kalbėti apie mūsų aptariamą klausimą, norėčiau pasiūlyti, kad ateityje paprašytume kiekvienos Tarybai pirmininkaujančios valstybės į šį Parlamentą atnešti vaškinę figūra arba pripučiamą lėlę, nes Taryba niekada nedalyvauja tokiose diskusijose, o kalbėdama aš norėčiau į ką nors kreiptis. Galite oficialiai perduoti šį prašymą pirmininkaujančiai valstybei. Manau, kad mano kolegos Parlamento nariai man pritaria.
Pirmiausia norėčiau pasveikinti pranešėją ir savo frakcijos vardu pareikšti jai paramą, nes pranešėja per praėjusius metus nuveikdidelį darbą. Visa garbtenka jai.
Ponia pirmininke, akivaizdu, kad ES rūpinasi ne santuokos etika, o teisių suteikimu bet kur esantiems ir bet su kuo sukurti santuoką nusprendusiems ES piliečiams. Tiesą pasakius, ne mūsų reikalas, su kuo nusprendžia susituokti piliečiai, tačiau privalome užtikrinti piliečių teises visais atvejais. Dėl to yra labai apmaudu, kad valstybės narės nesugebėjo pasiekti susitarimo.
Turiu pasakyti mano labai gerbiamai Parlamento narei iš Švedijos, jog manau, kad įvyko labai didelis nesusipratimas. Manau, kad šiuo pasiūlymu žmogaus ir ypač moterų, teisės yra kaip tik stiprinamos, o ne silpninamos. Tiesą pasakius, džiaugiuosi, kad XXI amžiuje žmonės gali priimti asmeninius sprendimus dėl savo gyvenimo, o skyrybos yra vienas iš mūsų gyvenimo elementų.
Be to, kaip ir pranešėja, norėčiau pasakyti, kad mūsų frakcija balsuos prieš Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcijos pateiktus pakeitimus ir aš nepritariu C. Casinio argumentams.
Tai taip pat yra ir principo klausimas, nes manau, jog turėtume patys nuspręsti, ko norime savo piliečiams ir neturime leisti, kad didžioji dalis mūsų bijotume šariato. Dabartiniame pasiūlyme ir papildomame Europos Parlamento Socialistų frakcijos pakeitime, kurį mes remsime, yra pakankamai garantijų. Apie tai buvo kalbėta ankstesnėse diskusijose.
Be to, norėčiau pasakyti štai ką - tai bus mano reakcija į C. Casinio komentarus - yra labai šiurkštu naudoti tuos pačius argumentus arba daryti į juos nuorodas, norint užkirsti kelią tam tikrų teisinių sistemų, pvz., šariato, taikymui Europos Sąjungoje ir nepripažinti visiškai teisėtų santuokų, sudarytų ES remiantis vien tik poros seksualine orientacija. Mano manymu, tai yra visiškai nenormalu.
Norėčiau pakartoti, kad man yra labai apmaudu, kad valstybės narės nesugebėjo pasiekti susitarimo.
Jei suprantu teisingai, Komisija šiuo metu laikosi Europos sprendimo. Dėl to esu patenkinta. Suprantu, kad tai padaryti yra labai sunku: vien tai, kad ši problema nebuvo išspręsta nepaisant N. Sarkozy pastangų, rodo, kad tai iš tiesų yra labai sudėtingas klausimas.
Galiausiai noriu pasakyti, kad viliuosi, jog jei nepaisant visų prognozių bus pasiektas susitarimas dėl tvirtesnio bendradarbiavimo, visos susitarimą pasiekusios 26 valstybės narės, įskaitant manąją, prisitaikys.
Kathalijne Maria Buitenweg
Verts/ALE frakcijos vardu. - (NL) Ponia pirmininke, pagal praėjusią savaitę paskelbtą Komisijos tyrimą, toli į darbą keliaujantys asmenys dažnai patiria galvos skausmus, miego sutrikimus ir turi prastus santykius ir kad visoje tarptautinėje aplinkoje, įskaitant mūsų, yra didelis skyrybų santykis. Ką tik Komisijos nario J. Barroto pateikti skaičiai rodo, kad tarptautinės santuokos baigiasi skyrybomis dažniau nei tos pačios valstybės piliečių santuokos.
Taigi oficialiai įforminti tokias skyrybas yra daug sudėtingiau, o jų poveikis yra didelis, nes vienas iš partnerių visuomet gyvena užsienio valstybėje ir neturi socialinio apsaugos tinklo arba yra nepakankamai susipažinęs ar susipažinusi su padėtimi svečioje šalyje ir dėl to labai sunku pasiekti sąžiningą susitarimą.
Būtent todėl norėčiau pasakyti, kad labai vertinu pranešėjos E. Gebhardt darbą: manau, kad ji buvo labai sąžininga ir užtikrino, kad bus padidintos ypač silpnesnių ar mažiau informuotų asmenų teisės ir kad visi partneriai bus iš tiesų gerai informuoti apie savo teises ir tai, koks pasirinkimas jiems yra geriausias.
Šiuo klausimu, mano manymu, yra svarbu tai, kad tinklalapyje yra net tik santrauka apie išlaidas ir skyrybų trukmę, bet ir skiriamas dėmesys galimiems pasirinkimams dėl tėvystės. Mano įsitikinimu, turėtų būti apsaugotos vaikų teisės, nors tai priklauso nuo tėvų. Tėvai, o ne valdžia, turi nustatyti, kas yra tinkama vaikui ir geriausiai atitinka jo interesus ir turėtų būti įmanoma rasti tinkamą sprendimą, geriausiai tokį, kad vaikais rūpintųsi abu tėvai. Bet kokiu atveju susitarimas turėtų būti padėtas ant stalo. Ne viskas turi kristi ant moters pečių, tačiau turi būti susitarta, kaip abu tėvai spręs šį klausimą.
Be to, manau, kad mūsų kolegės Parlamento narės iš Švedijos pastaba yra sunkiai suprantama, nes jei moteris nori nutraukti santuoką, be abejonės, būtų baisu, jei jos vyras nedalyvautų susitarime.
Baigdama norėčiau pasakyti pranešėjai, kad gėjų santuokų Nyderlanduose nėra. Mes turime santuoką, kuri yra atvira visoms poroms, nepriklausomai nuo jų lyties. Tai yra paprasčiausiai viena santuoka, taigi Europos Sąjunga, o ne Nyderlandai mato skirtumus mūsų santuokose Olandijoje.
Eva-Britt Svensson
GUE/NGL frakcijos vardu. - (SV) Ponia pirmininke, pasiūlymu siekiama užtikrinti, kad besiskiriantys žmonės galėtų iš tiesų sustiprinti savo teises ir gauti jiems reikalingą informaciją. Tačiau teisį informuotumą ir žinojimą nepriklauso nuo bendrų reglamentų. Patys reglamentai savaime nedidina informuotumo ir nepadaro žmonių geriau informuotais.
Mano valstybėje, Švedijoje yra tokia tvarka - jei žmonės neturi mažamečių vaikų, pakanka tik informuoti apie skyrybas. Yra ir kitokių pavyzdžių ES valstybėse, kur skyrybos yra iš viso uždraustos. Jei kas ir gali įrodyti teisės aktų poreikį šioje srityje, tai tik pati tos srities būklė. Be abejo, Lisabonos Sutartyje tam tikri civilinės ir šeimos teisės aspektai iškeliami aukščiau už nacionalinį lygmenį, tačiau šiuo metu mes neturime Lisabonos Sutarties. Todėl klausiu, kodėl Komisija teikia pasiūlymus srityje, kuri šiandien yra nacionalinėje kompetencijoje. Mano frakcija nebalsuos už šį pasiūlymą. Be to, manau, kad mano kolegnariš Europos Parlamento socialistų frakcijos I. Segelström pateiklabai tinkamą argumentą.
Johannes Blokland
IND/DEM frakcijos vardu. - (NL) Ponia pirmininke, tarptautinprivati teisyra susijusi su dviem klausimais. Pirmas klausimas yra: koks teismas turi įgaliojimus? Antras klausimas - kokią teisę teismas turėtų taikyti?
Mano nuomone, yra suprantama, kad pirmas klausimas sprendžiamas Europos lygiu. Tai užtikrina, kad kiekvienas Europos pilietis gali kreiptis į teismą.
Antras klausimas yra susijęs su sritimi, kurią įprastai reguliuoja ir, tiesą pasakius, turėtų reguliuoti, pačios valstybės narės. Galiojantys nacionaliniai teisės aktai priklauso nuo daugelio nacionalinių principų ir jų reikia laikytis.
Komisijos pasiūlymu taip pat siekiama suderinti šias prieštaraujančias taisykles. E. Gebhardt pranešime laikomasi didžiosios dalies Komisijos pranešimų aspektų ir nesiekiama iš pasiūlymo išbraukti IIa skyriaus. Dėl šios priežasties balsuosiu prieš pranešimą ir prieš pasiūlymą. Taip pat prašyčiau ir Tarybos atmesti Komisijos pasiūlymą.
Daciana Octavia Sârbu
(RO) Pirmiausia norėčiau padėkoti pranešėjai E. Gebhardt už jos puikiai nuveiktą darbą. Kalbant apie pasiūlymą dėl reglamento, galima pasakyti, kad yra malonu matyti sukurtus aiškius ir užbaigtus teisinius pagrindus, kurie apima ir su santuokos bylų jurisdikcija, pripažinimu ir sprendimų įgyvendinimo užtikrinimu susijusias taisykles, ir su taikoma teise susijusias taisykles, suteikiant šalims tam tikrą nepriklausomumo laipsnį.
Komisijos pasiūlyme šalims siūloma galimybbendru sutarimu pasirinkti kompetentingą jurisdikciją ir taikomą teisę. Tokios teisės suteikimas sutuoktiniams padidina šalių nepriklausomumo lygį ir sudaro sąlygas jiems laisvai rinktis, laikantis tam tikrų pasirenkamų kriterijų. Privalome užtikrinti, kad šalys rinktųsi būdamos informuotos. Kitaip tariant, abu sutuoktiniai turi būti visapusiškai informuoti apie praktines savo pasirinkimo pasekmes. Dėl to yra labai svarbu, kad mes apsvarstytume geriausią būdą, kaip užtikrinti, kad prieš pasirašant susitarimą sutuoktiniai būtų visapusiškai informuoti. Be to, prieiga prie informacijos turi būti teikiama nepriklausomai nuo kiekvieno sutuoktinio finansinės padėties.
Gerard Batten
Ponia pirmininke, kartą paklaustas, ką patartų jaunai porai, svarstančiai ar susituokti, S. Johnson atsak"nedarykite to". O apie antrą santuoką jis kalbėjo, kaip apie "vilties pergalę prieš patirtį".
Šis pranešimas turėtų sukelti panašią reakciją. Kokį patarimą galima duoti tautoms, svarstančioms ar leisti Europos Sąjungai nustatyti jų skyrybų teisę? Akivaizdu, kad atsakymas yra: "nedarykite to". Jei taip bus daroma, tai atsižvelgiant į visus ES teisėkūros sukeltus nekompetencijos ir žalos precedentus, tikrai patirtį nugalės viltis. Neįtikėtina, kad šiuo klausimu yra ir Tarybos išvada. Taryba nenori Komisijos pateiktų pasiūlymų. Atrodo, kad Taryba labai protingai atsitrauknuo šio klausimo ir vadovaujasi senu priežodžiu: "greitai vesk ir gailėsiesi iš lėto". Kaip smagu bus, kai Komisija pateiks pasiūlymus dėl gėjų santuokų ir šariato teisės suderinimo!
Czesław Adam Siekierski
(PL) Gyvename tokiu laiku, kai nyksta sienos tarp valstybių ir mūsų piliečiai gali laisvai judėti ir vesti ar tuoktis. Nepaisant to, iki šiol negalėjome palengvinti sąlygų tiems, kas nusprendišsiskirti. Vienas iš pavyzdžių, rodančių su vienodos skyrybų teisės nebuvimu susijusias problemas, yra lenkų (-ių) ir vokiečių vedybų atvejai. Nuo 1990 m. buvo užregistruota apie 100 000 tokių porų. Daug iš jų išsiskyrė.
Praėjusiais metais Europos Parlamente lankėsi keletas lenkų, kurie prarado savo ryšius su savo vaikais dėl už vaikus ir jaunimą atsakingų Vokietijos valdžios institucijų sprendimų. Įtarimai dėl vaikų grobimo ir draudimo vartoti lenkų kalbą yra tik pora pavyzdžių, rodančių su kokiu žeminančiu elgesiu teko susidurti minėtiems tėvams ir jų vaikams. Reaguojant į minėtų institucijų padarytus žmogaus teisių pažeidimus, buvo įsteigta Lenkijos tėvų asociacija prieš vaikų diskriminavimą Vokietijoje. Jei mums pavyks įdiegti siūlomus skyrybų teisės pokyčius, padėsime daugeliui žmonių tam tikrą jų gyvenimo aspektą išspręsti civilizuotai. Ir, svarbiausia, neleisime atskirti vaikų nuo jų tėvų.
Carlos Coelho
(PT) Ponia pirmininke, J. Barrot, Piliečių laisvių, teisingumo ir vidaus reikalų komitete mačiau, kokį darbą dėl šio pranešimo nuveikE. Gebhardt ir mano kolega P. Demetriou. E. Gebhardt jau pabrėžė, kad dėl didesnio asmenų judumo padaugėjo ir santuokų, ir, deja, skyrybų. Dėl nacionalinių teisės aktų kyla teisinis neaiškumas ir susidaro nelygios galimybės, nes geriau informuotas sutuoktinis gali kreiptis į tokį teismą, kuris vadovaujasi geriau jo ar jos interesus atitinkančiais įstatymais. Todėl pritariu šiai iniciatyvai, kuri, mano nuomone, yra labai svarbi, nes ji sudaro galimybes sukurti aiškų ir išsamų teisinį pagrindą dėl tokių sprendimų jurisdikcijos, pripažinimo ir įgyvendinimo užtikrinimo.
Turiu pasakyti, kad, mano nuomone, viskas, kas sumažina nereikalingus konfliktus, ne tik užtikrina didesnį teisingumą žmonėms, bet ir dalyvaujantiems teisiniame procese suteikia daugiau pasitikėjimo. Tai taip pat sudaro sąlygas sukurti tokią laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, kokios visi trokštame.
Konrad Szymański
(PL) Kiek žinau, niekur sutartyse nėra jokios nuostatos, kad santuokos teisė, t. y. šeimos teisturi būti formuojama Sąjungos lygiu. Todėl manau, kad Komisijos pasiūlymas yra tipiškas tam tikro hiperaktyvumo, kurio niekam nereikia ir kuris sukels tik dar didesnę sumaištį dėl Europos Sąjungos tikrosios kompetencijos pobūdžio, pavyzdys.
Manau, kad tai yra apgalvotas kišimasis į šią sritį, siekiant tęsti darbą dėl santuokos teisės ir jos suderinimo. Tokia veikla yra visiškai nereikalinga, nes santuokos problemas ir skyrybų klausimus tarptautiniu lygiu galima pakankamai gerai išspręsti vadovaujantis veikiančia privačia tarptautine teise.
Ljudmila Novak
(SL) Norėčiau turėti galimybę pasakyti, kad skyrybų skaičius Europoje mažėja. Deja, taip nėra, todėl mes turime spręsti klausimą, kaip galime pagerinti pačios pažeidžiamiausios grandies grandinėje, t. y. vaikų, padėtį.
Deja, vaikai yra didžiausios aukos, ypač tose valstybėse, kuriose ilgai užtrunka teisminės procedūros. Mano valstybė, Slovėnija, yra pavyzdys šalies, kurioje vaikai labai nukenčia, kol teismai gali nuspręsti, su kuriuo iš tėvų vaikai gyvens. Dėl to kyla didelės šeimyninės tragedijos ir padaromas didelis psichologinis poveikis daugeliui vaikų.
Žinau apie daugelį tokių atvejų ir tikiuosi, kad ši bendra direktyva prisidės prie padėties pagerinimo atskirose valstybėse narėse.
Dumitru Oprea
(RO) Buvusių komunistinių valstybių atveju vienas iš būdų to regiono mergaitėms pabėgti iš valstybės priespaudos buvo ištekėti, kartais iš tiesų iš meilės, bet dažniausiai dėl naudos. Tačiau dėl to atsirado daug vaikų grobimo atvejų, kurių metu žmonės buvo psichologiškai ir fiziškai kankinami ir netgi naikinami. Visoje šioje istorijoje labiausiai nukentėjo tokiose santuokose gimę vaikai. Teisės nežinojimas naudojamas kaip pretekstas, bet tai yra visiškai neteisinga. Pagalvokime apie tokius atvejus, rekomenduodami pasibaigus santuokai išlaikyti meilės, supratimo ir draugiškumo atmosferą ir sudaryti labai aiškias skyrybų sąlygas, atsižvelgiant į santuokoje gimusius vaikus.
Jacques Barrot
Ponia pirmininke, dėkoju visiems kalbėjusiems. Užtikrinu E.B. Segelström, kad iš tiesų pradėjau diskusijas su Švedijos valdžia. Nepaisant to, mums visiems yra labai sunku suprasti jūsų valstybės poziciją. Kaip ir sakE. Gebhardt, susitarimu Roma III iš tiesų buvo siekiama apsaugoti silpnesnį sutuoktinį, kai sudaroma santuokos sutartis. Taip ir yra iš tiesų, tačiau gali būti, kad mes nesupratome - ir dėl to turbūt mums reikia tęsti mūsų dialogą - jog tuo atveju, kai vienas iš poros yra švedas arba švedė, mes turime atsižvelgti ir į tai, kad nėra jokių taisyklių, taigi svarbiausiu tampa principas "teisus tas, kuris stiprus". Būtent iš čia kyla mūsų nesugebėjimas suprasti. Tačiau, kartoju, atsižvelgėme į jūsų ir jūsų kolegės iš Švedijos poziciją.
Taip pat norėčiau greitomis pataisyti kai kuriuos neteisingai suprastus aspektus. Kai kas sakė, kad tai nėra mūsų kompetencija, kad šie klausimai išskirtinai priklauso nacionalinei kompetencijai. Žiūrėkite, čia kyla paradoksas. Valstybnarneturi kompetencijos dėl klausimų, kurie apima du asmenis, kurių vienas yra iš tos valstybės narės, o kitas - ne. Todėl logiška, kad Europos Sąjunga, be jokios abejonės, turėtų bandyti šiek tiek sutvarkyti reikalus, ypač kai, ir priešingai nei buvo pasakyta, tarptautinprivati teisneturi tikro atsakymo į tokio tipo problemų sprendimą ir atsižvelgiant į tai, kad mes turime laisvo judėjimo erdvę ir tokia erdvmums kels vis daugiau ir daugiau problemų. Jei šiuo klausimu susidomėjo Komisija, kaip ir Parlamentas, tai nėra iliuzija susigrumti su visa problema, o tai yra bandymas pateisinti augančius vis didesnio skaičiaus porų lūkesčius, kurios nenori atsidurti labai sudėtingoje padėtyje nesutarimų ar skyrybų atveju. Būtent čia slypi problema! Be to, privalau pasakyti, kad negalima teigti, jog Taryba pasak"ne". Ji nepasak"ne", o tiesiog pateikkitokią nuomonę! Be to, yra devynios valstybės narės, kurios prašo tvirtesnio bendradarbiavimo. Būtent čia noriu pasakyti išvadą. Primenu, kad susitarime Roma III yra nediskriminavimo išlyga, pagal kurią galima netaikyti užsienio teisės, kuri neužtikrina sutuoktinių lygybės. Tiek yra aišku. Čia nekalbame apie šariatą, o kalbame apie vyrų ir moterų lygybės principą ir tekste stiprinama mūsų bendroje Europos žemėje gyvenančių moterų integracija, pirmenybę suteikiant nuolatinės gyvenamosios valstybės teisei. Tokios moterys galės prašyti teisėjo savo bylose taikyti Europos teisę, jei ji yra geriau suderinama su teisių lygybe. Manau, kad būtent tai privalome turėti omenyje.
Taigi diskusijos buvo įdomios ir esu dėkingas visiems kalbėjusiems. Taip pat norėčiau padėkoti E. Gebhardt G. Deprez už tai, kad jie, naujo konsultacijų raundo su valstybėmis narėmis išvakarėse, noriai pasinaudojo šia galimybe sužinoti, ar mes ryžtamės tvirtesniam bendradarbiavimui. Šios diskusijos jau baigiasi ir aš labai dėkoju Europos Parlamentui, nes manau, kad didžioji dalis Parlamento narių nori, kad mes eitume šiuo keliu, ir rūpinasi, kad pasiektume kiek galima didesnį sutarimą. Labai dėkoju Parlamentui.
Evelyne Gebhardt
Pone pirmininke, norėčiau padėkoti visiems kalbėjusiems. Norėčiau dar kartą aiškiai pabrėžti, kad mes dar labiau sustiprinome Komisijos siūlomas nuostatas, kurios jau yra susitarime Roma III ir tai aiškiai teigiame, pvz., 25 pakeitime: Jei [...]nustatytoje teisėje nepripažįstamas gyvenimas skyriumi (separacija) ar santuokos nutraukimas arba jeigu jie pripažįstami, tačiau vienas iš sutuoktinių yra diskriminuojamas, taikoma tos vietos, kurioje nagrinėjama byla, teis(lex fori).
Tai reiškia, kad, pvz., Švedijoje, tokiais atvejais būtų taikoma Švedijos jurisdikcija. Mes aiškiai nurodėme, kad jei atsiras tokių atvejų, turime aiškų atsakymą. Tiesą pasakius, jokiame tekste negalime to išdėstyti aiškiau - todėl ir nesuprantu, kur slypi problema. Tačiau turime pasistengti suprasti, ką tai reiškia - dėkoju J. Barrotui, kad jis taip aiškiai išdėstsavo mintis ir už jo norą kalbėtis su mūsų kolegomis Švedijos politikais - nes aš vis dar nesuprantu.
Vis tik, šiuo reglamentu ketinama dar labiau pagerinti visas esančias nuostatas. Man, kaip moteriai, kuri visuomet dalyvavo kuriant moterų politiką, yra labai svarbu surasti teigiamą atsakymą, nes dažniausiai silpnesnioji pusyra moteris. Turime skirti ypatingą dėmesį tam, kad užtikrintume geros padėties sukūrimą.
Taip pat tikiuosi, kad kaip ir šiol, nuolat siekdami kompromiso - dėl to esu labai dėkinga P. Demetriou - sugebėsime įtikinti C. Casini, kad turime geras pozicijas. Tokiu pagrindu gali būti ir 38 pakeitimas, kuriame mes dar kartą aiškiai teigiame - nors tai jau ir taip yra tekste - kad turėtų būti taikoma tik tokia teisė, kuri atitinka Europos Sąjungos principus ir Pagrindinių teisių chartiją, nors mes manome, kad tai yra ir taip aišku. Apie jokią kitokią teisę negalima ndiskutuoti; joks teismas Sąjungoje jokiu būdu netaikytų kitokios teisės. Manau, kad tai būtų visiškai neįsivaizduojama - ir, be abejo, tai yra aišku.
Pirmininkas
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks antradienį.
Raštiški pareiškimai (Darbo tvarkos taisyklių 142 straipsnis)
Lidia Joanna Geringer de Oedenberg  
Dėl padidėjusio socialinio judumo padaugėjo mišrių santuokų ir, deja, skyrybų. Dažnai kyla problemų dėl taikytinos teisės pasirinkimo, kai poros partneriai yra iš skirtingų ES valstybių narių arba kai vienas partneris yra ES pilietis, o kitas - ne. Štai kodėl nedelsiant reikia suderinti nuostatas dėl mišrių santuokų, kad būtų užkirstas kelias diskriminavimui skyrybų procedūrų metu.
Jurisdikcija turi būti pasirinkta remiantis visapusiška abiejų poros partnerių prieiga prie išsamios informacijos apie svarbiausius nacionalinės ir Bendrijos teisės aspektus. Partneriai taip pat turi būti informuoti apie su skyrybomis ir separacija susijusias procedūras. Galimybpasirinkti tinkamą jurisdikciją ir teisę negali apriboti nei vieno sutuoktinio teisių ir lygių galimybių. Todėl renkantis tam tikros šalies teisę, reikia rinktis tarp valstybės, kurioje sudaryta santuoka, teisės, valstybės, kuri paskutinius trejus metus buvo poros nuolatingyvenamoji vieta, teisės arba kilmės valstybės teisės.
Be to, manytina, kad esant vieno iš sutuoktinių diskriminavimo pavojui, būtų tinkama taikyti vadinamąjį valstybės, kurioje veikia teismas, teisės principą. Vienu iš pavyzdžių galėtų būti atvejis, kai dėl skyrybų ar separacijos kreipiasi ES gyvenančios moterys iš trečiųjų šalių, kuriuose nepripažįstamos skyrybos. Tokiais atvejais skyrybų ar separacijos pasiekimo galimybasmenims būtų asmeninės laisvės išraiška ir tai turėtų nusverti argumentus dėl nacionalinės teisės įgyvendinimo.
Gyula Hegyi  
Kartais Vengrijos viešoji nuomonsudrumsčiama, kai sutuoktinis iš užsienio išsiveža į užsienį vaikus, kurių vienas iš tėvų yra vengras ar vengrė. Viešoji nuomonpirmiausia užjaučia motiną, kurios vaikas buvo išvežtas, tačiau gailisi ir savo vaiko netekusio tėvo, jei vaikas atsiduria svetimoje ir nepalankioje aplinkoje. "Mišrių" santuokų Europos Sąjungoje skaičius vis labiau auga, tačiau santuokos nutraukimą ir vaikų globą reguliuojančios taisyklės dažnai yra chaotiškos ir dviprasmiškos. Bendrijos teisligi šiol reguliavo tik pagrindus dėl ginčo, pvz., klausimą dėl jurisdikcijos, t. y. dėl to, kurio teismo kompetencijai priklauso sprendimas dėl skyrybų ar vaiko globos. Tačiau Bendrijos teisėje nėra sprendimų dėl teisės taikymo su santuoka susijusiose bylose, kitaip tariant, nenustatyta, kokios valstybės teisę teismai turi taikyti teisinėse procedūrose. Dėl didelių valstybių narių teisės aktų skirtumų išaugo teisinis neaiškumas, ir dėl jo dažnai šalys pradeda procedūras kiek galėdamos greičiau, kad galėtų būti taikomos palankiausios teisinės taisyklės. Rengiamu reglamentu siekiama pataisyti tokią padėtį, pirmiausia pirmenybę teikiant susitarimui tarp šalių. Tai gali tikti, kai skiriamasi abipusiu susitarimu, bet žinant, kaip dažnai būna iš tiesų, bijau, kad tai išspręs labai nedaug teisinių ginčių. Teisingas sprendimas būtų, jei ilguoju laikotarpiu mums pavyktų parengti suderintą Europos vaiko globos reguliavimo teisės aktų rinkinį.
Antonio Masip Hidalgo  
Šiuo atveju remiame tvirtesnio bendradarbiavimo priemonę, nes tai užtikrintų didesnį teisinį aiškumą ir stabilumą, užkirstų kelią "forum shopping" fenomenui ir paskatintų Europos integraciją.
Be to, naujoji sistema teikia naudos, nes joje nustatyta, kad sutuoktinių nuolatinės gyvenamosios vietos teisyra taikoma pirmiausia. Ispanijos atveju tai pakeistų sutuoktinių bendros tautybės teisės kriterijų, ir tai, atsižvelgiant į Ispanijoje gyvenančių imigrantų porų skaičių, būtų labai praktiška teismams ir teisingumo siekiantiems piliečiams.
