Priorităţile Parlamentului în ceea ce priveşte Consiliul ONU pentru Drepturile Omului (Geneva, 1-26 martie 2010) (dezbatere) 
Preşedintele
Următorul punct pe ordinea de zi este reprezentat de declaraţiile Consiliului şi Comisiei referitor la priorităţile Parlamentului în perspectiva Consiliului ONU pentru Drepturile Omului (Geneva, 1-26 martie 2010).
Diego López Garrido
Domnulepreşedinte, Uniunea Europeană se pregăteşte, la Geneva, la Bruxelles şi în capitalele unor ţări terţe, pentru prima sesiune din acest an a Consiliului pentru Drepturile Omului.
Consiliul pentru Drepturile Omului este un forum pentru dezbaterea situaţiei drepturilor omului în toate regiunile lumii şi a eforturilor depuse de comunitatea internaţională pentru îmbunătăţirea situaţiei drepturilor omului, care reprezintă unul dintre principiile, unul dintre elementele, unul dintre caracteristicile esenţiale ale spiritului Uniunii Europene, aspectul care îi conferă adevărata sa identitate în lume.
Preşedinţia Consiliului şi-a luat foarte în serios rolul pe care îl are de jucat în acest moment. A luat foarte în serios provocările pe care Uniunea Europeană trebuie să le abordeze în timpul acestor sesiuni ale Consiliului pentru Drepturile Omului. O dovadă pentru aceste afirmaţii este faptul că prim-vicepim-ministrul guvernului spaniol, María Teresa Fernández de la Vega - care, în acest caz, acţionează în calitate de reprezentată a Preşedinţiei Consiliului Uniunii Europene - va participa la "segmentul de înalt nivel”, care va inaugura cea de-a 13-a sesiune a Consiliului.
Prin urmare, Preşedinţia va avea o prezenţă activă în activitatea Consiliului.
Vom apăra poziţia Uniunii Europene faţă de chestiuni cu implicaţii speciale pentru numeroase state membre şi, pe lângă iniţiativele naţionale, Uniunea Europeană va prezenta rezoluţii pentru fiecare ţară.
Continuăm să credem că Consiliul are nevoie de instrumente pentru a apăra drepturile omului, pentru a reacţiona faţă de situaţiile de încălcare gravă a drepturilor omului, fie printr-un mandat special pentru fiecare ţară - cum este cazul Birmaniei sau al Republicii Populare Democrate Coreene - fie prin mandate pentru subiecte specifice în cadrul unei ţări, aşa cum sperăm că va fi cazul Republicii Democrate Congo.
Aceste situaţii trebuie să fie monitorizate de comunitatea internaţională şi de Consiliul pentru Drepturile Omului dacă vrem să îşi menţină credibilitatea.
Unul dintre subiectele care vor figura în programul de lucru al viitoarelor sesiuni ale Consiliului îl reprezintă o problemă pe care o vom discuta mai târziu, în cadrul unui alt subiect din această după amiază, şi anume sesiunile speciale cu privire la Gaza şi la raportul Goldstone. Uniunea Europeană consideră - aşa cum vom mai spune o dată mai târziu - că acest raport este o analiză de încredere şi a subliniat importanţa efectuării unei cercetări adecvate, de încredere cu privire la posibilele încălcări ale legislaţiei internaţionale privind drepturile omului şi ale dreptului internaţional umanitar.
În cele din urmă, aş dori să discutăm problema evaluării Consiliului.
Anul acesta va fi unul crucial pentru negocierile pe tema evaluării activităţii Consiliului, negocieri care vor avea loc mai exact în 2011.
Uniunea Europeană începe să lucreze pentru o poziţie clară, o strategie clară pentru Uniune, dar intenţionează să o consolideze, astfel încât să ne putem menţine un rol activ şi angajamentul asumat pentru protecţia şi respectarea drepturilor omului.
În orice caz, este clar că Uniunea Europeană va continua să promoveze independenţa Biroului Înaltului Comisar al Organizaţiei Naţiunilor Unite pentru drepturile omului, aşa cum a făcut întotdeauna, împreună cu independenţa procedurilor speciale, participarea organizaţiilor non-guvernamentale la Consiliul pentru Drepturile Omului, capacitatea Consiliului de a rezolva problema încălcărilor grave ale drepturilor omului şi elaborarea mandatelor pentru ţări.
Spania şi Preşedinţia spaniolă sunt conştiente de faptul că au preluat Preşedinţia prin rotaţie într-un moment crucial pentru Uniune şi pentru Organizaţia Naţiunilor Unite din punctul de vedere al protejării şi al promovării drepturilor omului în lume.
Aşa cum a făcut în multe alte domenii, Tratatul de la Lisabona a deschis o nouă etapă şi în ceea ce priveşte acţiunea externă a Uniunii şi sperăm că munca noastră comună, sub conducerea Înaltului Reprezentant, va face ca vocea Uniunii Europene să fie auzită mai bine în ceea ce priveşte apărarea principiilor fundamentale ale activităţii Consiliului pentru Drepturile Omului. Sperăm, de asemenea, ca această etapă de trecere la un Consiliu mai activ, mai transparent şi mai eficient să aibă de câştigat de pe urma etapei de tranziţie prin care trece Uniunea sub conducerea unei Preşedinţii - pe care o reprezint în prezent - care va face tot ceea ce îi stă în putere pentru a se asigura că de acum încolo căile pe care merg Uniunea şi Consiliul vor duce către acelaşi obiectiv, care este promovarea şi protecţia drepturilor omului în lume.
Kristalina Georgieva
membră a Comisiei. - Domnule preşedinte, mi se pare foarte potrivit să mă aflu astăzi aici pentru prima dată pentru a discuta pe tema drepturilor omului, care se potriveşte foarte bine cu priorităţile portofoliului meu.
Comisia este în foarte mare parte de acord cu prezentarea făcută de Preşedinţia spaniolă şi aş dori să fac două remarce referitor la ceea ce s-a prezentat aici cu privire la priorităţile viitoarei sesiuni şi la felul în care UE se va alinia acestor priorităţi.
Prima se referă la chestiuni tematice. UE şi grupul ţărilor din America Latină lucrează împreună la un proiect de rezoluţie privind drepturile copilului, concentrându-se în special pe lupta împotriva violenţei sexuale faţă de copii. Comisia este foarte îngrijorată de creşterea cazurilor de violenţă sexuală în zonele de conflict şi în cele aflate în situaţii de criză, dar şi de atitudinea ostilă faţă de persoanele mai vulnerabile şi în special faţă de copii. În conformitate cu consensul european privind ajutorul umanitar, UE se va asigura că aceste probleme vor fi abordate în mod adecvat în rezoluţie.
De asemenea, UE va participa în mod activ la o comisie organizată pe tema drepturilor persoanelor cu dizabilităţi. Există o legătură foarte clară cu politicile interne ale UE, întrucât foarte curând vom finaliza procesul de aderare la Convenţia ONU cu privire la Drepturile Persoanelor cu Dizabilităţi.
Alte domenii tematice de interes sunt dreptul la alimentaţie, care este în conformitate cu îndeplinirea Obiectivelor de Dezvoltare ale Mileniului, precum şi drepturile omului ale persoanelor strămutate în interiorul unei ţări, care, spre deosebire de refugiaţi, nu sunt protejate corespunzător de convenţiile internaţionale, şi vom face presiuni în ceea ce priveşte acest aspect.
A doua remarcă pe care doresc să o fac se referă la sprijinul acordat de UE pentru adoptarea de către plen a rapoartelor privind Evaluările periodice universale aferente statelor care au trecut prin acest proces în decembrie. Este un moment foarte important, când statele evaluate îşi pot face publice angajamentele pe care şi le asumă pentru a îmbunătăţi situaţia drepturilor omului. În acelaşi timp, statele pot alege să solicite asistenţă internaţională pentru punerea în aplicare a acestor angajamente. Comisia rămâne în continuare deschisă faţă de ideea de a discuta cu partenerii căile şi mijloacele de a susţine punerea în aplicare a recomandărilor acestor evaluări.
Aşa cum a subliniat şi Preşedinţia spaniolă, foarte grav este faptul că impactul acestui proces depinde, în primul rând, de transparenţa şi de deschiderea pe care le dovedesc statele membre ale UE, pentru că putem fi eficienţi numai dacă ne urmăm propriul exemplu.
Laima Liucija Andrikienė
în numele grupului PPE. - Domnule preşedinte, salut faptul că Parlamentul European intenţionează să adopte o rezoluţie privind viitoarea sesiune a Consiliului pentru Drepturile Omului. De asemenea, salut faptul că Parlamentul European va trimite o delegaţie la Consiliul pentru Drepturile Omului, având în vedere că recomandările noastre către Consiliul UE se concentrează în general pe felul în care putem îmbunătăţi munca depusă de Consiliul pentru Drepturile Omului şi consolida rolul Uniunii Europene în cadrul acestuia.
Această a 13-a sesiune este cea mai importantă din 2010 şi va include întruniri la nivel înalt şi discuţii cu miniştrii guvernelor pe marginea a numeroase aspecte importante care au fost deja menţionate de dna comisar şi de dl ministru, precum impactul crizei financiare globale asupra situaţiei drepturilor omului la nivel mondial.
Salutăm faptul că partenerii noştri americani sunt extrem de implicaţi în activitatea Consiliului pentru Drepturile Omului. Totuşi, ar trebui să privim cu îngrijorare faptul că unele ţări încearcă să boicoteze întregul proces şi să submineze credibilitatea Consiliului pentru Drepturile Omului. Iranul a semnalat că ar putea candida la alegeri pentru un loc în Consiliu. Ar fi un lucru regretabil ca Iranul să fie ales, întrucât acest lucru nu ar face decât să crească numărul de ţări din Consiliu care au o istorie problematică în ceea ce priveşte drepturile omului. În acest caz, Consiliul pentru Drepturile Omului ar risca să fie scos din uz şi să devină la fel de ineficient ca şi predecesorul său, Comisia pentru drepturile omului. Cu alte cuvinte, însăşi credibilitatea Consiliului pentru Drepturile Omului este pusă în joc, şi, prin urmare, trebuie să facem tot ceea ce ne stă în putere pentru a menţine autoritatea Consiliului pentru Drepturile Omului.
Richard Howitt
în numele grupului S&D. - Domnule preşedinte, aş dori să încep prin a saluta implicarea acestui Parlament în iniţiativele ONU. În toamnă, la New York, am susţinut cauza numirii unui nou secretar-general adjunct care să ridice nivelul de prioritate al drepturilor omului în cadrul ONU, iar luna viitoare ne vom afla din nou chiar la Consiliul pentru Drepturile Omului: nu doar vom dialoga cu reprezentanţii noştri europeni, ci vom colabora, de asemenea, cu ţări terţe, în cadrul eforturilor comune ale Europei de a promova respectarea drepturilor omului în restul lumii. Sunt mândru de faptul că la Geneva vedem că Europa este campioană a drepturilor omului şi, graţie activităţii care urmează să înceapă în luna iunie a acestui an, rezoluţia noastră de astăzi arată că ar trebui să fim chiar campioni ai unor reforme noi ale Consiliului pentru Drepturile Omului.
Consiliul rămâne în continuare prea influenţat de politică, iar textul nostru de astăzi îi critică pe bună dreptate pe aceia dintre delegaţi care şi-au aliniat în mod cinic automobilele în faţa sediului ONU din Geneva la ora 6.00, pentru a se înscrie primii pe lista vorbitorilor pentru a ajuta Sri Lanka în moţiunea de neintervenţie menită să eludeze criticile privind încălcările din această ţară şi să evite spiritul înfiinţării Consiliului pentru Drepturile Omului: faptul că ar trebui să muncească permanent pentru a se ocupa de abuzurile asupra drepturilor omului de fiecare dată şi oriunde s-ar petrece acestea. În acest Parlament suntem de acord cu multe dintre principiile enunţate de Preşedinţia spaniolă în ceea ce priveşte continuarea reformei şi aş dori să mă alătur prietenei mele, dna Andrikienė, şi să spun că va fi o nouă lovitură de graţie pentru Consiliu dacă Iranul, cu istoria sa catastrofică în ceea ce priveşte drepturile omului, va fi ales data viitoare fără niciun fel de opoziţie, aşa cum se tem unii.
Pentru orice naţiune, cel mai greu test cu privire la drepturile omului este momentul în care este acuzată de încălcarea acestor drepturi. Acesta este motivul pentru care sunt încântat de faptul că în, cadrul reuniunii organizaţionale de la Geneva din 18 februarie, atât Uniunea Europeană, cât şi Statele Unite s-au declarat în favoarea prezentării în faţa Consiliului pentru Drepturile Omului a studiului comun cu privire la detenţia secretă. Nu vom fi întotdeauna de acord cu criticile, însă trebuie să fim mereu deschişi faţă de acestea, dacă vrem ca şi alţii să facă la fel.
Kristiina Ojuland
(ET) Dnă Înalt Reprezentant, dnă comisar, noi, cei din Alianţa Liberalilor şi Democraţilor pentru Europa, dorim ca Uniunea Europeană să fie vizibilă la apropiata a 13-a sesiune a Consiliului ONU pentru Drepturile Omului. În calitate de coautoare a acestei rezoluţii, doresc să atrag atenţia în mod special asupra punctelor 9 şi 13 din rezoluţie, care se referă la chestiuni legate de Iran.
Pentru noi, Grupul ALDE, este inacceptabil faptul că acest Consiliu ONU pentru Drepturile Omului este incapabil - ca să nu spunem reticent - să reacţioneze cu promptitudinea necesară la crizele drepturilor omului existente în Afganistan, Guineea, Iran, Yemen şi Irak. Scopul Consiliului pentru Drepturile Omului, care reuneşte toate ţările din lume, este acela de a monitoriza permanent situaţia drepturilor omului pe teritoriul tuturor statelor membre şi de a reacţiona neîntârziat de fiecare dată când situaţia se înrăutăţeşte.
Actuala gestionare atât de lentă a situaţiei este în mod clar un semn de slăbiciune şi demonstrează incapacitatea organizaţiei de a pune în aplicare în mod corespunzător obiectivele pe care şi le-a stabilit. Slăbiciunea organizaţiei este, de asemenea, evidentă din faptul că Iranul candidează la alegerile Consiliului ONU pentru Drepturile Omului care vor avea loc în mai 2010, o situaţie care este chiar comică. Ideea în sine este una absurdă, având în vedere tentativele neputincioase ale regimului teocratic din Iran de a suprima prin metode represive dezordinea civilă care a pus stăpânire pe întreaga ţară. Singura posibilitate este să fie învinuită întreaga comunitate internaţională.
Respectăm alegerile poporului iranian, iar scopul criticilor noastre este acela de a crea un viitor mai bun pentru poporul iranian. Facem apel la Înaltul Reprezentant al Uniunii Europene pentru afaceri externe şi politica de securitate şi la vicepreşedinta Comisiei să adopte o poziţie hotărâtă în ceea ce priveşte această chestiune şi să exercite o presiune puternică asupra ONU.
Heidi Hautala
Domnule preşedinte, la viitorul Consiliu pentru Drepturile Omului, Uniunea Europeană are o ocazie uriaşă de a aproba o mişcare pentru consolidarea dreptului internaţional.
Consiliul şi Comisia ne-au prezentat liste lungi cu chestiuni importante, însă avem vreo garanţie că Uniunea Europeană va insista cu adevărat ca aceste probleme să fie rezolvate? De exemplu, aş putea menţiona faptul că raportul Goldstone privind încălcările dreptului umanitar internaţional din timpul războiului din Gaza a avut parte de o primire controversată în statele membre. După părerea mea, avem dreptul de a fi informaţi de către reprezentantului Consiliului cu privire la părerea pe care diversele state membre o au acum despre acest raport important. Acest raport este crucial în această perioadă în care încercăm să nu îi mai lăsăm să scape nepedepsiţi pe cei care se fac vinovaţi de încălcarea dreptului internaţional umanitar, ci, în schimb, să îi aducem în faţa justiţiei.
În al doilea rând, asemenea colegului meu, dl Howitt, aş dori să menţionez noul raport privind centrele de detenţie secrete. Uniunea Europeană trebuie să acţioneze mai hotărât în ceea ce priveşte tortura şi tratamentele inumane din închisori, unele din ele secrete. Totodată, trebuie să fim capabili să acceptăm faptul că statele membre ale Uniunii Europene sunt şi ele vinovate de asemenea practici. Această situaţie nu poate continua; trebuie să investigăm şi aceste aspecte în măsura în care ele ne afectează.
Avem ocazia de a spori puterea Curţii penale internaţionale adoptând o poziţie hotărâtă în ceea ce priveşte felul în care trebuie modificat în această primăvară Codul de conduită profesională al acestei curţi.
Charles Tannock
în numele Grupului ECR. - Domnule preşedinte, Consiliul pentru Drepturile Omului are, fără îndoială, obiective demne de laudă, însă este foarte grav compromis de unii dintre membrii săi. Mulţi dintre aceştia au foarte puţin respect faţă de drepturile omului şi democraţie, printre ei numărându-se Cuba, China, Pakistan, Arabia Saudită, Nicaragua şi Gabon - şi Iranul, în calitate de potenţial candidat. Prin urmare, este foarte clar că această instituţie are foarte puţină autoritate morală reală. Este singurul lucru în care se angajează Uniunea Europeană la nivelul ONU şi, fără îndoială, acţionează benefic în problema securităţii alimentare şi a drepturilor copiilor. Cu toate acestea, atacă în mod obsesiv istoria Israelului în ceea ce priveşte drepturile omului, scăpând însă deseori din vedere propriul dispreţ faţă drepturile omului.
Rezoluţia acestui Parlament subliniază în mod corect faptul că cea de-a 13-a sesiune omite să menţioneze gravele probleme legate de drepturile omului care sunt asociate unor regimuri precum cele din Guineea, Afganistan, Iran şi Yemen. În al doilea rând, această rezoluţie face referire la CIA şi la extrădările extraordinare. Ar trebui să ne gândim de două ori înainte de a-i ataca pe aliaţii noştri americani, întrucât ei încă duc pe umeri o mare şi disproporţionată parte a responsabilităţii pentru securitatea noastră în Uniunea Europeană.
Nicole Sinclaire
Domnule preşedinte, în timp ce Comisia este foarte dornică să apere drepturile omului, noi, britanicii, ştim foarte clar, încă din secolul 13, poziţia pe care o adoptăm. Mă tem că Tratatul de la Lisabona este doar o umbră palidă a documentului nostru Magna Carta.
Comisiei îi place să se considere un actor pe scena mondială în domeniul drepturilor omului şi pare să fie foarte dornică să îi judece pe alţii şi să ofere ajutor şi sfaturi. Totuşi, ar trebui să se privească în mod critic. Mi se pare foarte ironic faptul că, deşi UE susţine pe bună dreptate drepturile locuitorilor din Caşmir, care aşteaptă cu răbdare un referendum pe tema dreptului la autodeterminare, referendum pe care Organizaţia Naţiunilor Unite l-a promis în 1947, Comisia încearcă în mod activ, prin Tratatul de la Lisabona, să ia competenţa pe care propriile state membre o au în domeniile politice importante. De fapt, acest lucru îmi aduce aminte de referendumul care a fost promis electoratului britanic, dar care pur şi simplu nu a mai fost organizat. Prin urmare, electoratul meu aşteaptă autodeterminarea, împreună cu locuitorii din Caşmir.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Domnule preşedinte, cred că aceasta este o ocazie excelentă de a afirma universalitatea, indivizibilitatea şi interdependenţa drepturilor omului, lucru pe care îl face această propunere de rezoluţie comună care urmează să fie adoptată mâine.
Parlamentul şi-a exprimat părerea în mai multe rânduri, în mod normal, prin Raportul anual privind drepturile omului în lume, dar şi prin numeroase rezoluţii, aşa cum s-a întâmplat recent în cazul Iranului.
Unii colegi deputaţi s-au referit la paradoxul - un termen pe care ei l-au folosit - ca anumite ţări, care au o istorie negativă în ceea ce priveşte drepturile omului, să facă parte din instituţia responsabilă cu monitorizarea lor, şi cred că Iranul este unul dintre cele mai evidente cazuri. Acesta nu este singurul exemplu şi cred că Organizaţia Naţiunilor Unite va deveni ineficientă dacă va primi într-adevăr resurse de la aceste ţări şi îşi va pierde toată legitimitatea politică şi autoritatea morală de a condamna astfel de situaţii.
Domnule preşedinte, în timp ce eu vorbesc despre această problemă, în această săptămână un alt organ al Parlamentului a luat în considerare ideea de a expulza un membru al acestui plen, expulzarea statului Cuba. În plus, astăzi trebuie să plângem moartea lui Orlando Zapata Tamayo, un constructor de 42 de ani, deţinut politic, care a decedat în urma grevei foamei şi, printre altele, din cauza unei detenţii arbitrare, inumane şi crude.
Preşedintele Comisiei cubaneze pentru drepturile omului şi reconciliere, dl Elizardo Sánchez, o persoană care este foarte apropiată de spiritul democraţiei sociale, a declarat că moartea acestui om putea fi evitată şi că, din punctul lui de vedere, este vorba de o crimă mascată în justiţie. Dnă comisar, aş dori să vă întreb - întrucât ştim deja poziţia Preşedintelui în exerciţiu - dacă dumneavoastră credeţi, din punct de vedere etic şi democratic, ca reacţie la situaţiile regretabile precum moartea dlui Zapata, şi dacă şi Comisia este de aceeaşi părere, că relaţiile dintre Uniunea Europeană şi Cuba trebuie ridicate la un nivel superior şi dacă trebuie să li se acorde prioritate.
