Gränsvärden för radioaktivitet i livsmedel (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är ett betänkande av Ivo Belet, för utskottet för industrifrågor, forskning och energi, om förslaget till rådets förordning (Euratom) om gränsvärden för radioaktivitet i livsmedel och djurfoder efter en kärnenergiolycka eller annan radiologisk nödsituation - C7-0137/2010 -.
Ivo Belet
Herr talman! I detta betänkande talar vi om säkerheten i livsmedel och djurfoder. Det är tydligt att dessa frågor är av högsta prioritet för EU. Detta är självfallet en viktig lagstiftning som förhoppningsvis aldrig någonsin kommer att behöva tillämpas, för den handlar nämligen om radioaktiv kontaminering. Därför efterlyser man högsta möjliga säkerhetsnormer.
De befintliga normerna och bestämmelserna har funnits i minst 20 års tid. Samtidigt har de konstitutionella och samhälleliga ramarna förändrats på ett radikalt sätt. Vi behöver därför ett antal justeringar. Det är dessa förbättringar som parlamentet förhoppningsvis kommer att anta i morgon och som övriga institutioner förhoppningsvis kommer att beakta.
För det första är det viktigt - och jag hoppas att kommissionsledamoten snart kommer att kunna notera vad jag säger - att kommissionen, och inte rådet, spelar en central roll i sådana nödsituationer. Det ligger i alla medborgares intresse att situationen efter en kärnolycka sköts av kommissionen, eftersom detta är något som helt klart inte bara berör enskilda länder.
Den nuvarande förordningen, som jag just nämnde, antogs omedelbart efter Tjernobylkrisen. Det var 1986. Den måste därför uppdateras och anpassas till den nya institutionella ramen i EU.
För det andra är det självklart att kommissionen bör införa normer för att beakta de tekniska framstegen. Kommissionen har gjort detta efter samråd med experter, experter inom området för allmän hälsa och experter inom området för livsmedelssäkerhet. Detta är en självklarhet, men det anges inte klart och tydligt i den nuvarande förordningen. Vi föreslår därför en uttrycklig bestämmelse om detta.
I detta sammanhang begär vi uttryckligen att kommissionen offentliggör en rapport nästa år om lämpligheten av de nuvarande normerna, om det eventuellt är önskvärt att lägga ned lite mer arbete på den så kallade listan över mindre viktiga livsmedel och om det fortfarande är lämpligt att ha kvar denna lista.
Min tredje kommentar rör definitionen av livsmedel för spädbarn. Detta är självklart är en mycket svår fråga där förbättringar behöver göras. Den nuvarande texten har inte riktigt anpassats till de nya europeiska livsmedelsbestämmelserna, och det är viktigt att vi vidtar åtgärder när det gäller detta. Det är ett förslag som vi kommer att lägga fram för plenum i morgon.
För det fjärde har parlamentet föreslagit ersättning till de jordbrukare som kan drabbas vid en eventuell kärnolycka. Det finns än så länge ingen uttrycklig bestämmelse om detta. Liksom vi kommer att göra i morgon genom ett muntligt ändringsförslag ber vi nu kommissionen att ta detta i beaktande och lägga fram ett förslag, om den så önskar.
Sist men inte minst har vi frågan om den rättsliga grunden. Parlamentets utskott för rättsliga frågor anser enhälligt att denna fråga bör omfattas av artikel 168.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. När allt kommer omkring handlar detta om - och nu citerar jag fördraget - ”åtgärder [...] som direkt syftar till att skydda folkhälsan”. Detta är naturligtvis en viktig förändring, för det innebär att vi kommer att behöva anpassa medbeslutandeförfarandet snarare än att tillgripa samråd enligt Euratomfördraget.
Vi förutsätter att rådet och kommissionen kommer att ta detta under noggrant övervägande, i alla EU-medborgares intresse, och att de kommer att gå i denna riktning tillsammans med oss.
Michel Barnier
Herr talman! Jag vill framföra ursäkter från Maroš Šefčovič och Günther Oettinger, som är upptagna på annat håll och har bett mig att företräda dem. På deras vägnar vill jag tacka Ivo Belet, er föredragande, för att han lyft fram viktiga aspekter som är föranledda av behovet av att stärka hälsoskyddsåtgärderna vid händelse av radioaktiv kontaminering av livsmedel och djurfoder.
Jag vill också påpeka att kommissionens förslag till en omarbetning av rådets förordning (Euratom) nr 3954/87 endast innehåller en bestämmelse som ska omprövas. Det handlar om ett skäl i direktivet som lagts till för att motivera en befintlig bestämmelse i förordningen, närmare bestämt rådets rätt att förbehålla sig genomförandebefogenheter. Alla övriga bestämmelser har lagts fram för kodifiering och är därför oförändrade i förslaget.
Kommissionen kan därför inte godta - och detta är uppriktigt menat - de ändringsförslag som läggs fram i Beletbetänkandet. Det finns två skäl till detta: det första är av institutionell natur och det andra handlar om innehåll. Det första skälet handlar om behovet av att strikt beakta avtalet mellan parlamentet, kommissionen och rådet om att använda förfarandet för omarbetning.
Mot bakgrund av detta interinstitutionella avtal och själva logiken i omarbetningen kan de kodifierade delarna av ett omarbetningsförslag inte omfattas av ändringsförslag, utom under mycket exceptionella omständigheter.
Målet är att erbjuda ett verktyg för att bland annat säkra överensstämmelse när förändringar måste genomföras. Det är en viktig förutsättning att strikt beakta denna avtalade regel om man ska säkra interinstitutionell balans och kommissionens initiativrätt.
Om en institution inte följer det interinstitutionella avtalet skulle det innebära att det skulle vara opraktiskt att använda denna lagstiftningsteknik och skulle beröva institutionerna ett viktigt verktyg för att uppnå målet om ”bättre lagstiftning” som ingår som ett led i målet att öka öppenheten till fördel för medborgarna.
Det andra skälet handlar om innehåll. Det första ändringsförslaget som utskottet för industrifrågor, forskning och energi antagit rör den rättsliga grunden. Artikel 31 i Euratomfördraget skulle ersättas av artikel 168 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Merparten av de övriga ändringsförslagen relaterar till denna ändring av den rättsliga grunden.
Kommissionen anser inte att detta ändringsförslag om den rättsliga grunden är motiverat. Det skulle dessutom strida mot principen i artikel 106a i Euratomfördraget, som handlar om att när detta fördrag innehåller specifika bestämmelser som reglerar ett visst område ska det ha företräde före fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.
Som ni vet bekräftades giltigheten hos artikel 31 i Euratomfördraget av domstolen i mål C-70/88. Kapitel 3 i Euratomfördraget och mer specifikt, artiklarna 31 och 32 i detta kapitel, reglerar också frågor som rör arbetstagarnas och befolkningens hälsoskydd mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning.
Slutligen måste jag här också nämna domstolens rättspraxis, som jag citerar från: ”Reglerna för beslutsprocessen inom gemenskapens institutioner har fastställts genom fördraget och det står varken medlemsstaterna eller institutionerna själva fritt att bestämma dessa”. Artikel 31 i Euratomfördraget är den enda objektivt motiverade rättsliga grunden för detta förslag.
Så ser de rättsliga begränsningarna ut och det är mot bakgrund av dessa rättsliga begränsningar som kommissionen har beslutat att avvisa de ändringsförslag som läggs fram i Ivo Belets betänkande.
Detta var vad jag ville säga på Maroš Šefčovičs och Günther Oettingers vägnar.
Romana Jordan Cizelj
Herr talman! Radioaktivitet är något av ett mystiskt område och ett område där människor oftast har starka förbehåll. Vad de framför allt är rädda för är att strålningen kan ge upphov till stora skador för levande varelser, trots att den inte går att se eller ta på.
Strålning har dock också många positiva egenskaper och används därför inom både medicin och forskning, för att undersöka material, för sterilisering och för kraftproduktion.
Om vi ska kunna utnyttja sådana fördelar måste vi självfallet bemöta människors rädsla på rätt sätt och garantera deras säkerhet. Vår föredragande, Ivo Belet, har gjort ett utmärkt jobb i det avseendet när han tog fram ändringsförslag till förordningen, som handlar om kontaminering av livsmedel och djurfoder vid kärnenergiolyckor.
Jag vill gratulera honom till dessa ändringsförslag och jag hoppas verkligen att kommissionen ändrar uppfattning och att man tänker mer på vad föredraganden har sagt. Jag hoppas också att rådet kommer att ta parlamentets insatser i det här avseendet på större allvar och jag tycker att det är synd och beklagligt att företrädaren för rådet inte längre är på plats. Jag undrar om detta är ett tecken på att man struntar i parlamentets synpunkter på situationen inom kärnenergiområdet.
Jag anser dessutom att rådet och kommissionen måste ta hänsyn till den demokratiska utveckling som skett sedan Euratomfördraget antogs, alltså från någon gång kring 1958, och fokusera mer på vilka akter parlamentet antar inom kärnenergiområdet. Annars kanske vi måste öppna Pandoras ask eller Euratomfördraget.
Adam Gierek
Herr talman! Kärnenergi och hela teknikområdet för produktion av isotoper i experimentreaktorer i medicinska och andra syften, vilket även omfattar tillverkning av sensorisk mätutrustning och sterilisering, fordrar att lämpliga säkerhetsnormer tas fram. Bland annat rör detta att livsmedel, djurfoder och mediciner kan användas på ett säkert sätt efter det att de har utsatts för strålning.
I dagens värld är risken eller sannolikheten för en radiologisk nödsituation i praktiken mycket liten, men den ska alltid göras så liten som möjligt. Olyckor i reaktorer, däribland Tjernobylolyckan, ledde till betydligt strängare skyddskriterier för effekterna av joniserande strålning. Man kom dock senare fram till att dessa effekter visade sig vara betydligt mindre än man hade trott. En minimal kontaminering av marken uppstod också på grund av radioaktivt nedfall, vilket bidrog till en liten ökning av radioaktiviteten i livsmedel från skogsområden och åkermark i de drabbade områdena. Det tycks dock som att detta var en överreaktion och att det område som befolkningen evakuerades från var för stort. Byar innanför den kontaminerade zonen i Vitryssland som övergavs då befolkas nu på nytt. Vissa experter säger att det till och med finns vissa belägg för hormesis, en gynnsam effekt som beror på den terapeutiska verkan av hög energistrålning - självfallet under en viss tröskelnivå. Det är dock ett linjärt perspektiv på radioaktivitetens verkan - och inte ett tröskelperspektiv - som har lett till att de här frågorna behandlas kvasiadministrativt i stället för vetenskapligt. Den logiska konsekvensen av detta är att begränsa strålningsexponeringen till doser som är ännu lägre än de nivåer som förekommer naturligt, dvs. de strålningsnivåer som vi alltid är exponerade för. Detta är ekonomiskt orimligt. För i alla händelser absorberar vi varje år i genomsnitt cirka 2,4 millisievert, vilket efter en livslängd på cirka 70 år uppgår till en dos på cirka 200 millisievert. Det krävs därför medicinska undersökningar för att studera den samtidiga verkan av dosen från kontaminering efter en strålningsolycka och den mycket högre dos som beror på naturlig strålning, vilket omfattar strålning med vulkaniskt ursprung. I det första fallet rör det främst livsmedel och effekten på sköldkörteln (jod), ben (strontium) och muskler (cesium), medan det i det andra fallet rör effekterna på huden och lungorna (radon).
Fiona Hall
för ALDE-gruppen. - (EN) Herr talman! Den här debatten om gränsvärden för radioaktivitet i livsmedel kommer lägligt, eftersom det nu i april är 25 år sedan Tjernobylolyckan inträffade. Många av oss kommer att komma ihåg hur oroliga människor var då och exakt hur länge den radioaktiva kontamineringen dröjde kvar på vissa platser, t.ex. i Lake District i England, där markförhållandena och kraftig nederbörd gjorde att marken var kontaminerad under många år.
Det är därför mycket viktigt att det finns ett system som ger allmänheten största möjliga trygghet vid en kärnkraftsolycka. Därför behöver vi en annan rättslig grund och en expertpanel som utökas till att omfatta oberoende vetenskapliga experter på folkhälsa och livsmedelssäkerhet. Detta är inte bara en teknisk fråga som kan överlämnas åt kärnenergiexperter. Den rör en mycket bredare allmänhet.
Det är också viktigt att gränsvärdena för strålning fastställs på ett sådant sätt att livsmedel kan konsumeras av människor i alla åldrar på ett säkert sätt. Kan ni föreställa er den oro det skulle förorsaka om man gick ut med information om att vuxna tryggt kan äta morötter, men inte barn? Vi behöver tydliga riktlinjer som alla kan lita på. Jag anser därför att vi bör följa den amerikanska modellen här och fastställa det effektiva dosgränsvärdet till en mikrosievert per år för alla. Det är i alla händelser hög tid att gränsvärdena i bilagorna revideras, eftersom de inte tar hänsyn till förändringar i kosthållning och kulturella preferenser. Kassava är exempelvis ett baslivsmedel för många människor och inte ett mindre viktigt livsmedel. Kommissionen måste därför lägga fram en fullständig rapport om gränsvärdena.
Slutligen vill jag tacka föredraganden Ivo Belet för den samarbetsanda han visat i samband med det här betänkandet. Jag hoppas att kommissionen har i åtanke att parlamentet är anmärkningsvärt enigt i den här frågan.
Rebecca Harms
för Verts/ALE-gruppen. - (DE) Herr talman! Anledningen till att vi diskuterar dessa förslag från kommissionen är att den föregående lagstiftningen upphörde 2010.
När jag arbetade med det här förslaget påmindes jag om när jag i mitten av 1980-talet arbetade med min föregångare från de gröna här i parlamentet, Undine-Uta Bloch von Blottnitz, med nedfallet från Tjernobylolyckan. Ett av de största problemen efter Tjernobylolyckan var bristen på öppenhet och att de demokratiska kontrollerna inte fungerade. Om jag ska vara ärlig anser jag att det är häpnadsväckande att vi nu måste inta en nästan defensiv hållning, eftersom vi inte kan diskutera den här frågan enbart utifrån Euratomfördraget, utan vi måste också ta hänsyn till konsumentskyddet och skyddet för befolkningen vid allvarliga olyckor i kärnkraftsanläggningar enligt bestämmelserna i EU-fördraget så att vi har fullständig kontroll och något att säga till om i slutändan. Jag vill än en gång uppmana Michel Barnier, som kommer från Frankrike, att se till att saker förändras här. Då agerade Frankrike som om det inte fanns något problem och de radioaktiva molnen på något sätt skulle göra en omväg runt landets territorium. Detta var upprörande, vilket människor i Frankrike i efterhand har förstått.
I övrigt håller jag med Fiona Hall om att vi bör följa Förenta staternas exempel och inta en mycket konservativ hållning när det gäller regleringsfrågan: gränsvärden ska inte anges för ungdomar och äldre, för de starka och de svaga, utan enbart utifrån hur mycket barn klarar, så att lägsta möjliga gränsvärden gäller vid en eventuell olycka. Rekommendationerna i Förenta staterna är tio gånger lägre än de som kommissionen i dag offentliggör och som bygger på råd från Euratom. Jag anser att ni bör följa den riktning som jag och Fiona Hall visar på här.
Marisa Matias
Herr talman! Jag vill också inleda med att ställa mig bakom de kolleger som anser att när vi talar om radioaktiv kontaminering av livsmedel eller mark så talar vi också om ett folkhälsoproblem. Detta är den centrala frågan. Inledningsvis märks effekten av de här problemen med alltför stark radioaktiv kontaminering framför allt i form av en ökning av antalet cancerfall och andra hälsoproblem. Det är därför meningslöst att ha en rättslig grund som inte sätter folkhälsan i centrum.
Vi vet alla hur viktig den här debatten är. Det vet vi efter Tjernobyl, men inte enbart på grund av Tjernobyl. Det som är viktigast med Tjernobyl är att det visat oss hur stort problemet är och i vilken omfattning det kan påverka människors liv. Det är viktigt att vi tar till oss de lärdomar som historien ger oss. Därför är det upp till oss att införa förebyggande åtgärder och reglering.
När det gäller det förslag som presenteras här känner jag att dagens diskussion är tydlig. För det första finns det, som jag redan nämnt, en positiv aspekt av att föra in denna reglering på folkhälsoområdet. För det andra försöker vi undvika vissa inkonsekventa och ibland också slumpmässiga åtgärder. För det tredje är syftet att göra uppdateringsprocesserna och beslutsprocesserna öppnare och mer demokratiska.
Problemet med gränsvärdena kvarstår dock. Vi kan inte fortsätta att exponera de mest missgynnade och mest drabbade för så höga nivåer. Gränsvärdena måste garantera alla medborgares säkerhet och vi är väl medvetna om att det finns livshotande fall som dessa i alla länder. Vi har till exempel fallet Urgeiriça i Portugal.
Det är viktigt att vi alla tar hänsyn till allt detta.
Anna Rosbach
Herr talman! Vi ska nu genomföra en del viktiga och nödvändiga revideringar av gränsvärdena för radioaktiv kontaminering av livsmedel. Jag ställer mig självfallet bakom de förslag som garanterar största möjliga skydd för medborgarna, också vad gäller medicinsk utrustning. Därför måste vi tveklöst använda oss av all ny vetenskaplig information som finns tillgänglig och uppdatera gränsvärdena i enlighet med detta, eftersom det är självklart att vi måste ha ett högt hälsoskydd inom EU. Lissabonfördraget gör det möjligt att anta gemensamma åtgärder inom den veterinärmedicinska sektorn för att övervaka säkerhetsnormer för livsmedel och foder med det direkta målet att skydda folkhälsan och det är bra, eftersom det är oerhört oroväckande att EU i dag har högre gränsvärden än Förenta staterna. Radioaktiv strålning är inte mindre farlig för människor, djur och grödor i Europa än i USA. Rent generellt visar det här förslaget hur viktigt det är för oss att införa tydliga förfaranden och att uppdatera de gamla normerna. Jag vill därför tacka föredraganden för dessa utmärkta och viktiga ändringsförslag.
Csanád Szegedi
(HU) Herr talman, mina damer och herrar! Tyvärr har Ungern haft direkt erfarenhet av allvarlig kontaminering av livsmedel på grund av en kärnkraftsolycka i samband med Tjernobylkatastrofen. Vi måste göra vårt yttersta för att förhindra att så fruktansvärda händelser som Tjernobylolyckan upprepas. Ett led i att förhindra detta är att befintliga kärnkraftverk som är i drift måste inspekteras mer noggrant. Inför framtiden anser jag dock att den acceptabla lösningen skulle vara att lägga tyngdpunkten på förnybara energikällor och inte på något sätt öka, utan i stället minska kärnenergins roll i energiförsörjningen i största möjliga utsträckning. I alla händelser är detta oundgängligt för EU ur ett energitrygghetsperspektiv. Det här är det enda sättet som vi kan stärka vår egen trygghet på.
Vi behöver inte stödja och ta hänsyn till atomenergiindustrin, utan ska bara tänka på EU-medborgarnas hälsa, våra väljare och vad som är bra eller dåligt för dem. Jag anser att det är viktigt att ta fram ett olycksscenario för en potentiell katastrof, men jag menar att vår främsta uppgift är att minska och minimera riskerna. Detta kan genomföras: allt som krävs är politisk vilja och målmedvetenhet bland oss här i parlamentet. Vi måste ta itu med problemets rötter och inte passivt invänta en katastrof.
Andreas Mölzer
(DE) Herr talman! Det är välkänt att Tjernobylkatastrofen och den radioaktiva kontaminering av livsmedel som blev följden kom som en överraskning för grannländerna 1986. Tack och lov drog EU lärdomar av detta och fastställde gränsvärden för liknande katastrofer. Det är känt att den radioaktiva kontamineringen kan vara betydande i vissa livsmedel under många år, trots att den inte kan ses och inte påverkar smak eller lukt. Det är just detta som är problemet när kontaminerade livsmedel, t.ex. skogsbär, från områden som har exponerats för radioaktivitet under århundraden inte bara konsumeras lokalt, utan också säljs som garanterat säkra i områden som inte är kontaminerade.
Det tar ofta flera år eller årtionden innan följderna av radioaktiva livsmedel, som är särskilt farliga för gravida kvinnor, sjuka, små barn och äldre, uppdagas. De kunskaper vi har i dag tyder på att det inte finns strålningsnivåer som med någon säkerhet kan klassificeras som oskadliga. Forskning om orsakerna till ett stort antal nya sjukdomar, t.ex. allergier, befinner sig fortfarande i ett tidigt skede. Men livsmedel utsätts ändå för strålning. Dessutom har ingen tänkt på frågan om ett eventuellt samspel med genteknik.
Om människor som tillhör utsatta grupper fortfarande inte på ett säkert sätt kan äta stora mängder svamp som växer lokalt så långt som 25 år efter Tjernobyl är det utan tvekan dags att stänga kärnkraftverken och dessutom upphöra med all kärnsprängning. Slutsatsen är att allt detta är meningslöst om kontrollerna av livsmedel i och omkring kontaminerade områden inte fungerar.
Vasilica Viorica Dăncilă
(RO) Herr talman! Jag anser att för att uppnå en lämplig nivå av hälsoskydd för EU:s medborgare vid radioaktiv kontaminering och för att ge antagandet av denna förordning demokratisk legitimitet måste säkerhetsnormer fastställas för att skydda arbetstagarnas och allmänhetens hälsa. Säkerhetsnormerna måste sedan tillämpas i alla medlemsstater i enlighet med unionens beslut. Medlemsstaterna ansvarar också för att övervaka att de gränsvärden som fastställts för skydd mot radioaktiv kontaminering följs, framför allt genom övervakning av säkerhetsnormerna för både livsmedel och djurfoder och genom att övervaka miljöparametrar. Detta kommer att garantera att bestämmelserna om gränsvärden, säkerhet och hantering av radioaktiva kontamineringsrisker efterlevs.
João Ferreira
(PT) Herr talman! Med tanke på att en kärnkraftskatastrof eller andra radiologiska nödsituationer är allvarliga och gränsöverskridande till sin natur krävs det tveklöst samordnade och kombinerade insatser och att ett antal gemensamma förfaranden inrättas i syfte att begränsa och minimera effekterna på människor och miljö.
Behovet av samordning omfattar också att man fastställer maximala toleransnivåer för kontaminering i livsmedel. Vi kan dock inte godta argumentet att vi måste begränsa medlemsstaternas delaktighet och manöverutrymme för att på ett bättre sätt kunna tillvarata medborgarnas intressen genom att förbättra hanteringen av situationen efter det att en katastrof inträffat. Det är faktiskt medlemsstaterna som har ansvaret för att skydda medborgarnas hälsa.
Detta gäller framför allt i nödsituationer och därför måste de kunna införa strängare skyddsnivåer om de så önskar. Detta måste i alla avseenden vara beroende av deras förmåga att vidta nödåtgärder för att skydda människors hälsa och miljön.
Michel Barnier
Herr talman! Det finns saker som jag kan säga som politiker och som medborgare och det finns saker jag måste säga ur ett rättsligt perspektiv, på kommissionens vägnar. Rebecca Harms nämnde att jag är fransman, men jag vill gå längre än så. Jag har intresserat mig för de här frågorna under en längre tid.
Jag var tvungen att ta itu med frågan om kontaminerad mark när jag var Frankrikes miljöminister. Jag tror till och med att jag var en av få ministrar som 1993 och 1994 åkte till Tjernobyl och tillbringade 17 sekunder under sarkofagen. Jag har inte glömt mitt besök i spökstaden Pripyat, där det fortfarande sitter gardiner i fönstren och barnleksaker ligger kringströdda. Jag har inte glömt det.
Som fransk politiker arbetade jag med ett miljösäkerhetsinitiativ i Europa. Jag skrev till och med en bok, en atlas över stora risker i världen, som beskriver alla risker med kontaminering, framför allt kärnenergikontaminering, på de platser där det finns en otillräcklig riskmedvetenhet. Detta är alltså frågor som intresserar mig. För inte så länge sedan var jag också Frankrikes jordbruksminister. Människors säkerhet och hälsa, skydd för konsumenter, allmänheten och djurhälsan, vilket också är viktigt, är samtliga ämnen som intresserar mig och jag kan förstå varför ledamöterna i denna sena timme är uppmärksamma och vaksamma när det gäller dessa frågor.
Som jag sade till Ivo Belet är det därför som jag personligen har lyssnat noga på den oro som ni enhälligt gett uttryck för och jag kommer att vidareförmedla detta till kommissionens ordförande och till mina kolleger.
Det här är vad jag kan säga - det som jag just berättat och som jag känner engagemang för. Sedan finns det sådant som jag måste säga ur ett rättsligt perspektiv och de två punkter som kommissionens ställningstagande vilar på, som består av en rättslig bedömning av vår tjänst och av mina kolleger, Maroš Šefčovič och Günther Oettinger.
Låt mig påminna om vilka de två punkterna är. Först handlar det om att Euratomfördraget innehåller den rättsliga grunden för hälsoskyddsreglerna vad avser radioaktiv kontaminering - och de reglerna har företräde - och för det andra handlar det om att de tre institutionerna måste följa det interinstitutionella avtalet om omarbetning - och det säger jag självfallet för kommissionens räkning. Det är de här punkterna som kommissionen byggde sin bedömning på och som ligger till grund för kommissionärskollegiets ståndpunkt om att ändringsförslagen måste avvisas.
Jag vill också säga till Rebecca Harms och till alla hennes kolleger att jag har lyssnat noga och kommer att förmedla er oro till mina kolleger.
Ivo Belet
Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag har all respekt för dig, inte minst för din erfarenhet efter att ha besökt Tjernobyl då och självfallet också för dina specialkunskaper på jordbruksområdet. Men du måste ändå ha förståelse för att vi i parlamentet motsätter oss kommissionens enade ståndpunkt.
Ni har hänvisat till domar i EU-domstolen i mål som rör andra frågor. Men det här handlar om en helt annan sak, och med stöd av den enhälliga konsensusbaserade visionen hos parlamentets utskott för rättsliga frågor vill vi att den rättsliga grunden ska ändras och anpassas till den nya institutionella bakgrunden i Lissabonfördraget. Detta handlar inte om en maktkamp mellan institutionerna. Detta handlar om våra medborgares hälsa, en av pelarna i Lissabonfördraget.
Vi beklagar därför att kommissionen framhärdar med sitt ställningstagande. Än en gång: detta är inte en anklagelse mot er - tvärtom - men vi anser att man missat en stor möjlighet. Det är därför parlamentet förbehåller sig rätten att betrakta den här frågan mot en bredare bakgrund. De befintliga arrangemangen vid händelse av en olycka som omfattar radioaktiv kontaminering är helt ur fas med den nuvarande institutionella situationen. De förslag som vi i parlamentet kommer att lägga fram här i morgon och som förhoppningsvis kommer att antas med bred majoritet innebär en grundläggande förbättring av den befintliga lagstiftningen, som inte längre är tillräcklig.
Jag ska ge dig ett konkret exempel, om jag kan få ytterligare ett ögonblick av din uppmärksamhet: vi begär uttryckligen att kommissionen utvärderar normerna i bilagan. Vi begär att en utvärdering ska genomföras av folkhälsoexperter och livsmedelssäkerhetsexperter. De här reglerna är från 1980-talet, då du besökte Tjernobyl. Den översynsklausul som vi i parlamentet kommer att begära här i morgon kommer inte en dag för tidigt. Jag tackar dig för din uppmärksamhet och ditt engagemang.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum mitt på dagen i morgon (tisdagen den 15 februari 2011).
