Frågestund (frågor till rådet)
Talmannen
Nästa punkt på föredragningslistan är frågestunden (B6-0125/2007).
Följande frågor har ställts till rådet.
Angående: EU:s skattepolitik
Medlemsstaternas skattepolitik bör vara förenlig med gemenskapens mål om att skapa arbetstillfällen, öka EU:s konkurrenskraft, fullborda den inre marknaden och garantera fria kapitalrörelser. De 27 medlemsstaterna är ensamt behöriga att utforma och bedriva den direkta skattepolitiken, medan de gemenskapsbestämmelser som rör enskilda sektorer inom skattepolitiken i unionen kräver enhällighet bland de 27 för att beslut skall kunna fattas. Mervärdesskatt (moms) på produkter har kommit att bli en ganska komplex fråga de senaste åren. Momsen skiljer sig åt mellan EU-länderna, från 3 procent i Luxemburg till 25 procent i Danmark. Jag vill be rådet svara på följande: Rör sig EU alltmer i riktning mot ett gemensamt momssystem? På vilket stadium befinner sig diskussionerna i dag? Vad har medlemsstaterna för avsikter med inrättandet av ett gemensamt momssystem?
Günter Gloser
rådets tjänstgörande ordförande. - (DE) Fru talman! Det gemensamma systemet om mervärdesskatt inrättades 1967 i och med det första och andra momsdirektivet. Dessa två direktiv innehåller de allmänna reglerna för systemet. De detaljerade bestämmelser som styr tillämpningen av det gemensamma systemet om mervärdesskatt infördes 1977 i och med att det sjätte momsdirektivet antogs. Direktivet har sedan dess varit föremål för ett stort antal ändringsförslag, varav flera på grund av att den gemensamma marknaden inrättades och skattehindren mellan medlemsstaterna avskaffades.
Den 1 januari 2007 upphörde det sjätte direktivet och ersattes av direktiv 2006/112/EG om det gemensamma systemet om mervärdesskatt, som innefattar alla stadgeenliga ändringsförslag till ursprungsdirektivet. För mervärdesskattesatser finns i direktivet principen att tillämpa en standardskattesats plus en eller två reducerade skattesatser. Standardskattesatsen måste vara minst 15 procent. Denna minimisats är fast till den 31 december 2010. Den lägre satsen som måste uppgå till minst 5 procent är tillämplig på varor och tjänster som fastställs i direktivet. Direktivet innehåller även vissa undantag från denna allmänna regel och för övergångsarrangemang som gör att medlemsstaterna kan klara en viss situation.
För att effekterna av den lägre mervärdesskattesatsen ska kunna bedömas mer exakt slås dessutom i direktivet fast att kommissionen senast den 30 juni 2007 för Europaparlamentet och rådet ska lägga fram en övergripande bedömningsrapport om effekten av den minskade mervärdesskattesats som tillämpas på lokalt tillhandahållna tjänster och som särskilt fokuserar på skapande av arbetstillfällen, ekonomisk tillväxt och på att den inre marknaden ska fungera korrekt, vilket bygger på en studie som har genomförts av en oberoende ekonomisk tankesmedja.
Manolis Mavrommatis
. - (EL) Fru talman, herr minister! Effekten av de ekonomiska framstegen och skapandet av arbetstillfällen i medlemsstaterna utifrån olika mervärdesskattesatser ska offentliggöras senast den 30 juni 2007, vilket kommissionen också har sagt.
Man kan inte annat än förvänta sig att olika momsskattesatser starkt påverkar sektorer på den inre marknaden och ekonomiska framsteg i medlemsstaterna, med resultatet att enskilda ekonomiska indikatorer påverkas och olikheter i ekonomin och samhället förvärras.
Herr minister! Känner ni redan till den effekt som olika momsskattesatser har? Och om ni gör det, vilken är då effekten?
Avslutningsvis undrar jag vilken politik rådet överväger för att mildra de skadliga återverkningarna av dessa skillnader?
Günter Gloser
rådets tjänstgörande ordförande. (DE) Herr Mavrommatis! Jag sa också att det har förekommit en rad olika utvecklingar och beslut inom det utrymme som finns för detta i Europeiska unionen. Det skulle vara särskilt användbart när rapporten från expertgruppen läggs fram att vi får fakta på bordet och kan bedöma om det föreligger hinder mot en fungerande inre marknad, och vilken effekten har varit på vissa sektorer där en minskad momsskattesats har tillämpats på senare tid. Jag är säker på att ni kommer att förstå att vi borde vänta på den här rapporten. Därefter måste vi - rådet och parlamentet - göra en gemensam bedömning.
Jörg Leichtfried
. - (DE) Herr rådsordförande! Jag vill gärna utvidga frågan lite. Försöken att uppnå enhetliga och harmoniserade mervärdesskattesatser i EU är beundransvärda, men målsättningen för den europeiska skattepolitiken bör vara att man slutligen uppnår enhetliga, eller åtminstone jämförbara, skattesatser och skatter i hela Europeiska unionen. Jag skulle vara intresserad av att höra vilka diskussioner som har förekommit i frågan i rådet i allmänhet, om frågan har tagits upp och i så fall hur.
Günter Gloser
rådets tjänstgörande ordförande. (DE) Herr Leichtfried! Jag förstår att en debatt har förekommit tidigare om skattesatser och de olika indikatorerna för gemensamma skattebaser när det gäller exempelvis företagsbeskattning. Som ni vet har man under det tyska ordförandeskapet i rådet utfört visst arbete om detta, men ännu har ingen överenskommelse träffats.
När det gäller momsfrågan skulle jag vilja upprepa att detta är nästa punkt på vår föredragslista. Vad kommer den här expertrapporten att komma fram till? Vilka är kommissionens förslag och analyser? Vad föreslår rådet? Det förekommer för närvarande ingen diskussion i rådet om den specifika fråga som lagts fram av parlamentsledamoten.
Talmannen

Angående: EU:s gränsöverskridande samarbete för att skydda barn från övergrepp - ömsesidigt erkännande av förverkanden av rätten att arbeta med barn
Det finns ett stort behov av att snabbt inrätta effektiva system inom EU för att se till att personer som anses olämpliga inte anställs i verksamheter där de kommer i kontakt med barn.
Den 1 juni 2006 antog Europaparlamentet sitt betänkande om "Konungariket Belgiens initiativ inför antagandet av rådets rambeslut om erkännande och verkställighet i Europeiska unionen av förbud till följd av fällande domar för sexualbrott mot barn" (14207/2004 - C6-0244/2004 -.
Vilka framsteg har gjorts för att anta det föreslagna rambeslutet, som är avgörande när det gäller att garantera skydd av barn i Europa?
Om inga framsteg har gjorts, hur tänker då rådet se till att alla de mål som detta initiativ avser att uppnå annars skall uppfyllas (se till att medlemsstaterna erkänner och verkställer de beslut som har fattats av andra medlemsstater och som förbjuder vissa personer att arbeta med barn)?
Günter Gloser
rådets tjänstgörande ordförande. (DE) Rådet har i detalj diskuterar initiativet från Belgien för att anta ett rambeslut om erkännande och verkställande i Europeiska unionen av förbud grundat på domar för sexuellt ofredande av barn. Efter diskussionen beslutade artikel 36-kommittén vid sitt möte den 22-23 mars 2007 att hantera dessa frågor i anslutning till rambeslutet om organisationen och innehållet i utbytet av information från brottsregister mellan medlemsstater och att ändra detta förslag till rambeslut i enlighet med detta.
Den 13 juni 2007 nådde rådet i samband med mötet i utskottet för rättsliga och inrikes frågor i Luxemburg en överenskommelse om en allmän inriktning för ett rambeslut om organisation och innehåll i utbytet av information från brottsregister mellan medlemsstater, och man lyckades avsluta Belgiens initiativ i samförstånd. Rådet tog framför allt hänsyn till den viktiga aspekten i det belgiska initiativet att medlemsstaterna bör ha tillträde till information om relevanta domar som avkunnats och förbud som införts av en annan medlemsstat så att varje medlemsstat kan dra sådana slutsatser från denna information som behövs för att skydda barn från risken för att utnyttjas sexuellt.
Claude Moraes
(EN) Jag vill tacka rådets ordförande för det svaret, men jag vill också be honom att i det tyska ordförandeskapet uppmärksamma den verkliga oron i Europeiska unionen när det gäller de senaste händelserna med barn som kan ha förts bort för att utnyttjas. Jag vill be honom erkänna att detta nu är en stor fråga i Europeiska unionen, i hans land, i mitt land och i andra länder, och att se till att vi innan det tyska ordförandeskapet är över enas om utbyte av brottsregister över människor som arbetar med barn och som kan utgöra en fara för barn.
Günter Gloser
rådets tjänstgörande ordförande. (DE) Herr Moraes! Som jag sa tidigare har vi absolut tagit upp initiativet och ministrarna för rättsliga och inrikes frågor har också nyligen accepterat att genomföra den viktigaste frågan i belgiska initiativet. Bortsett från vissa skillnader när det gäller den information som får föras vidare har EU nu funnit en gemensam lösning på kärnfrågan som utgör grunden för det belgiska initiativet som jag tror är ett viktigt steg framåt. Jag är säker på att ni inser att den tid som återstår för det tyska ordförandeskapet i rådet sannolikt är otillräcklig för att uppnå överenskommelser på andra områden.
Sarah Ludford
(EN) Är det inte en ganska förfärlig situation att vi fortfarande inte har någon överenskommelse, tre år efter förslaget, och när alla är eniga om att det är en av de mest brådskande prioriteringarna med störst stöd från allmänheten att tillgängliggöra information om sexförbrytare? Och rådet säger att det kommer att se över frågan snart!
Är det inte också ganska chockerande att den brittiska regeringen eftersträvar en möjlighet att stå utanför detta europeiska rättsliga samarbetsområde, så att våra barn, trots att vi enats om detta, inte ens skulle skyddas genom åtgärder för att spåra sexförbrytare?
Günter Gloser
rådets tjänstgörande ordförande. - (DE) Baroness Ludford! Jag skulle gärna avstå från att vid det här tillfället diskutera det utestående beslutet om ändring av det konstitutionella fördraget, men jag har klargjort att justitieministrarna nådde en överenskommelse den 13 juni, och att en lösning ingår i det planerade rambeslutet om utbyte av information från brottsregister, vilket är en nyckelbeståndsdel i det belgiska initiativet. Det är särskilt viktigt att fundera över vad som händer om endast en medlemsstat har tillgång till informationen och personen i fråga blir anställd någon annanstans? Skulle resten av EU få veta det? Detta är nu säkrat tack vare det rambeslut man fattat.
Angående: Diskriminering av personer med funktionshinder och barn med inlärningssvårigheter
Trots att 2007 är året för lika möjligheter för alla utsätts personer med funktionshinder eller särskilda behov alltjämt för diskriminering på grund av sin särskilda situation. Som exempel kan nämnas a) att det finns funktionshindrade som inte får teckna försäkring, vilket innebär en svår ekonomisk börda för familjen i händelse av en olycka, och b) att barn med inlärningssvårigheter (på grund av stamning, dyslexi m.m.) behandlas olika i medlemsstaternas nationella skollagstiftning: Således kan exempelvis dyslektiker ha rätt till muntliga prov i ett land medan de i andra EU-länder inte åtnjuter samma möjligheter ens på Europaskolor.
Tänker rådet ingripa för att garantera funktionshindrade möjligheten att teckna en privat försäkring och för att tillgodose behoven hos barn med inlärningssvårigheter, i synnerhet på Europaskolor?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Jag vill börja med att säga att rådets ordförandeskap anser att detta är en mycket viktig, välgrundad fråga. Rådet är helt medvetet om vikten av att garantera funktionshindrade personer och barn med inlärningssvårigheter omsorg.
Rådet vill ta tillfället i akt att uppmärksamma det allmänna rättsverket för att bekämpa diskriminering i arbetslivet på grundval av en persons religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuella läggning. I direktivet. som grundas på artikel 13 i EG-fördraget, föreskrivs minimikrav som alla medlemsstater ska uppfylla. Problemet är att detta rättsverk inte omfattar vare sig försäkrings- eller utbildningsväsendet. Trots detta kan medlemsstaterna införa eller behålla bestämmelser som gör större rättvisa åt principen om jämlikhet än direktivets bestämmelser och som syftar till skydd mot diskriminering inom områden som hör till den nationella behörigheten.
I fråga om det europeiska året för lika möjligheter för alla konstaterar rådet med tillfredsställelse att kommissionen ämnar offentliggöra ett antal undersökningar som är relevanta för ledamotens fråga. Avsikten med dessa undersökningar är att belysa funktionshindrades sociala situation, bland annat i fråga om utbildning, och att sammanfatta den statistik om funktionshindrade som tillhandahålls i synnerhet av institutioner inom socialförsäkringssystemet för att få en realistisk överblick över funktionshindrades situation, bland annat i fråga om utbildningsdimensionen.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Fru talman, herr rådsordförande! Tack för ert svar.
Jag ville framhålla att Tyskland som land redan visar förståelse för personer med funktionshinder och att det finns lagstiftning som ger dem möjlighet att få försäkringar så att de behandlas lika i arbetslivet.
Europaskolor har inte samma förfaringssätt för att hjälpa barn med funktionshinder som medlemsstaterna och det är därför som jag ber om initiativ från rådets sida.
Günter Gloser
rådets ordförande. - (DE) Fru Panayotopoulos-Cassiotou, jag måste titta igen på de omständigheter som ni just har presenterat. Men som jag sa förut måste ett försök göras att utveckla nya initiativ i fråga om vissa saker. När kommissionen lägger fram sin rapport kommer det att bli uppenbart var bristerna finns och då är jag övertygad om att dessa kan avhjälpas genom lagstiftningsåtgärder, antingen på EU-nivå eller - vilket jag förmodar kommer att bli fallet - på nationell nivå.
Angående: Mellanstatligt samarbete och parallella klausuler på migrationsområdet
Migrationsfrågornas betydelse för Europeiska unionens politik ökar och samtidigt utvecklas mellanstatliga samarbetsmekanismer såsom Frontex eller snabbinsatsstyrkorna. Hur kommer rådet mot denna bakgrund att stärka gemenskapspelaren på detta område, särskilt genom de så kallade övergångsklausuler som ingår i Europeiska unionens fördrag?
Günter Gloser
rådets ordförande. - (DE) Fru talman! Jag ber om kammarens överseende eftersom jag i mitt svar kommer att hänvisa till många tekniska aspekter som inte alltid är lätta att följa, men de som aktivt arbetar med ämnesområdet är naturligtvis medvetna om hur viktiga principerna är i detta avseende.
För närvarande kan åtgärder inom detta området - det vill säga inom migrationsområdet - vidtas i enlighet med avdelning IV i den tredje delen av fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen. De områden där lagförslag antas genom medbeslutande tillsammans med Europaparlamentet utvidgades genom rådets beslut 2004/927/EG av den 22 december 2004 om att låta delar av de områden som omfattas av avdelning IV i den tredje delen av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen regleras av förfarandet i artikel 251 i det fördraget, i enlighet med andra strecksatsen i artikel 67.2.
De flesta beslut som avses i dessa bestämmelser fattas numera genom medbeslutande. Europeiska rådet ansåg dock att tills fördraget om upprättande av en konstitution för Europa träder i kraft bör rådet fortsätta att fatta enhälliga beslut i fråga om de åtgärder som avses i artikel 63.3 a och 63.4 i EG-fördraget inom området laglig migration för medborgare från tredjeland till och mellan medlemsstaterna. Dessa och andra frågor granskas fortfarande inom den pågående processen för reformering av fördraget.
Manuel Medina Ortega
(ES) Fru talman! Jag vill tacka rådsordföranden för den information som han har gett oss och som parlamentet trots dess tekniska natur givetvis är mycket medveten om.
För närvarande är finns det en enorm oro i parlamentet över att rådet inte kunnat lösa invandringsfrågorna genom mellanstatligt samarbete. Jag ska nämna ett enda fall och det är upprätthållandet av Dublin II-förordningen, som för närvarande gör att vi inte kan visa solidaritet mot republiken Malta för att hantera invandringsproblemen, något som borde få en gemenskapslösning.
Jag är rädd för att den mellanstatliga metoden är otillräcklig och att vi borde gå över till den första pelaren. Ett exempel på detta är frågan om Dublin II-förordningen.
Günter Gloser
Herr Medina Ortega! Migrationsfrågan har diskuterats ofta under tidigare rundor. Jag har många gånger påpekat, bland annat i samband med en annan av dagens debatter, att den globala strategin för migration utan tvekan kommer att spela en viktig roll i rådets slutsatser i morgon och dagen efter, och det är inte bara en fråga utan något som faktiskt tas itu med. Den ärade ledamoten har rätt i att fråga hur vi kan hjälpa medlemsstater i Europeiska unionen, såsom Malta. Vi ska dock också försöka hitta lösningar på de kringliggande problemen och orsakerna till migrationen, särskilt till illegal migration, tillsammans med ursprungsländerna.
Den andra frågan är av teknisk natur men självklart beror allt detta på hur vi hanterar frågan om konstitutionsfördragets framtid.
Andreas Mölzer
(DE) Herr rådsordförande! Masslegalisering av illegala invandrare i olika medlemsstater har ofta tolkats som en inbjudan och det har lett till veritabla flyktingvågor liksom till att människosmugglande ligor fått en uppsving som i en liten ask.
I vilken utsträckning finns det planer på att utöka återtagandeavtalen, särskilt med länder som får ekonomiskt stöd från EU?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Återtagande är en viktig fråga som har funnits på dagordningen för gemensamma diskussioner mellan Europeiska unionen och afrikanska länder och alldeles nyligen på förra årets konferens om migration i Tripoli. Detta gäller naturligtvis för många områden eftersom - även om detta inte hade något avgörande inflytande på den nuvarande diskussionen - det för närvarande är en våg av invandring inte bara från syd till norr, utan även från öst till väst. Därför ingår alltid frågan om huruvida det är möjligt att komma fram till regleringar för återtagandeavtalen i diskussionerna om viseringsbestämmelser. Detta är också fallet i samtalen med exempelvis länderna i Afrikanska unionen. Jag kan inte ge er några siffror för närvarande om de länder med vilka sådana avtal har slutits, men jag är säker på att vi kommer att kunna lämna siffrorna vid ett senare tillfälle.
Louis Grech
(MT) Även om jag är överens med ordföranden om att det som måste diskuteras är orsakerna till migrationen skulle jag vilja veta det tyska ordförandeskapets inställning till förslaget om att dela Maltas bördor. Vi är överens om att detta till sist måste diskuteras mot bakgrund av konstitutionsfördraget men detta är en överhängande katastrof och kräver skyndsamma åtgärder.
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Detta är två olika områden. Orsakerna till flyktingströmmarna kommer att vara en annan viktig punkt på dagordningen för toppmötet mellan EU och Afrika under det portugisiska ordförandeskapet. Vilka aspekter av den särskilda situationen kan förbättras i samarbete med ursprungsländerna? Gott styre, bättre strukturer, utsikterna att hitta ett arbete eller utbildning?
För det andra, vad kan Europeiska unionen göra? Här har kommissionsledamoten Franco Frattini och det tyska ordförandeskapet för rådet nyligen övervägt att ge tillfälliga arbetstillstånd. Denna väg utforskas fortfarande. Dessutom har vi i form av Frontex utan tvekan hittat en första utväg att hjälpa länder som kanske inte kan lösa vissa problem lokalt och som därför får stöd från Frontex.
Talmannen

Angående: Kampen mot terrorism och mänskliga rättigheter
Vilken strategi föreslår det tyska ordförandeskapet som en följd av toppmötet mellan Förenta staterna och EU i april 2007 för att garantera att det transatlantiska samarbetet för att kämpa mot terrorism och brottslighet sker med metoder som respekterar mänskliga rättigheter och medborgerliga friheter?
När och hur föreslår ordförandeskapet att Europaparlamentet skall tas med i den transatlantiska dialogen om säkerhet, inklusive ett rättsligt ramverk för att kämpa mot terrorismen?
Vilka svar har ordförandeskapet efterlyst och fått från medlemsstaterna som svar på Europaparlamentets betänkande om extraordinära överlämnanden som antogs den 14 februari 2007?
Kan ordförandeskapet ge färska uppgifter om hur det förhåller sig med tillsättandet av posten som EU:s samordnare för kampen mot terrorism och om det håller på att se över behoven för den posten för att ge rådets struktur mer vikt, inte minst för att garantera att artikel 6 i EU-fördraget respekteras?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Vid 2007 års toppmöte mellan EU och USA kom Europeiska unionen och Förenta staterna överens om följande: I enlighet med gemensamma värden bekräftar vi att vi sedan länge arbetar för att se till att insatserna för att bekämpa terrorism är i linje med våra skyldigheter enligt internationell rätt, inbegripet normer om mänskliga rättigheter, flyktinglagstiftning och internationell humanitär rätt.
Vi kommer att fortsätta och intensifiera vår fortlöpande dialog om de grundläggande rättigheter enligt internationell rätt som är relevanta för vår gemensamma kamp mot terrorism. Dialogen har hjälpt oss att få bättre kunskap om varandras rättssystem och detta bör främja samarbetet mellan oss om att bekämpa terrorism.
Ordförandeskapet informerar parlamentet regelbundet om transatlantiska förbindelser, inbegripet om frågor som gäller internationell rätt. En sådan genomgång gavs här inför toppmötet mellan EU och USA den 24 april 2007.
I fråga om den transatlantiska dialogen bidrar lagstiftaren till den transatlantiska dialogen om säkerhet. Rådet tog upp Europaparlamentets resolution av den 14 februari 2007 om extraordinära överlämnanden på dagordningen för rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) den 5 mars 2007. Ordförandeskapet har varken efterfrågat eller fått några svar från medlemsstaterna om nämnda resolution från Europaparlamentet. Befattningen som samordnare för kampen mot terrorism utvärderas för närvarande och sökandet efter en lämplig kandidat pågår.
Sarah Ludford
(EN) En djupgående debatt under denna sammanträdesperiod om CIA:s överlämningar och om EU:s delaktighet skulle, som de liberala ville, ha varit att föredra, men tyvärr vägrade de största grupperna på höger- och vänstersidan konstigt nog att stödja den idén. Vi hade då tillsammans kunnat utöva påtryckningar på rådet för att äntligen bemöta parlamentets och Dick Martys betänkanden.
Hur garanterar rådet respekten för de mänskliga rättigheterna, enligt slutsatserna från dess toppmöte, när vi vet att USA:s åtgärder är inriktade på att övertala EU-medlemsstaterna att försvaga det rättsliga skyddet? Kommer rådet att inviga Europaparlamentets ledamöter i de pågående hemliga diskussionerna, med tanke på att det är tänkt att vi ska ha ett trepartssamtal på hög nivå om terrorism. Vi har aldrig hörts i fråga om handlingsplanen, och jag tycker att det är på tiden att rådet förbättrar sitt partnerskap med parlamentet i dessa frågor.
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Så vitt jag kan minnas har jag redan förklarat i debatten om detta ämne vikten av transatlantisk dialog och vad Europeiska unionen och också rådets ordförandeskap har bidragit med i den diskussionen. Det är faktiskt så att många incitament har getts och att särskilda samtal för närvarande förs - för all del inte högnivåsamtal utan samtal på arbetsnivå. Jag hoppas att ni kommer att förstå att det rör sig om konfidentiella samtal. Genom att regelbundet ta upp transatlantiska förbindelser på dagordningen ser vi dock till att vi även i fortsättningen kommer att ha möjligheten att utbyta synpunkter om hur långt båda parters insatser mot en lösning har kommit.
Jörg Leichtfried
(DE) Herr talman! Låt mig uttrycka min uppfattning att era insatser inom vissa delområden ännu inte har visats sig vara helt framgångsrika, särskilt inom mitt kompetensområde kontroll av europeiska passagerare på amerikanska flygplatser, vilket jag anser skamligt och utan tvekan en kränkning av de mänskliga rättigheterna. Jag anser att denna situation är oacceptabel på lång sikt. Det ska bli intressant att höra vad rådsordföranden ämnar göra i fråga om dessa åtgärder, som Förenta staterna vidtagit under förevändning av att bekämpa terrorism.
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Herr Leichtfried! Jag vill inte gå in på er bedömning av kontrollerna i Förenta staterna just nu, men jag vet att USA:s aktiviteter är en reaktion på vissa händelser. Som den ärade ledamoten vet för vi kontinuerliga samtal med USA om programmet för viseringsundantag för att se till att det viseringsfria systemet tillämpas även för andra EU-medlemsstater. Jag ska utnyttja det tillfälle som er fråga ger för att ta upp detta ämne igen och möjligen också föreslå vår efterträdare det portugisiska ordförandeskapet att det tar upp frågan i samtalen med USA.
Talmannen

Angående: Installation av amerikanskt missilförsvarssystem i EU-medlemsstater
Förenta staternas planer på att inrätta ett missilförsvarssystem i två av EU:s medlemsstater, Polen och Tjeckien, under förevändning att erbjuda skydd mot missiler från Iran och Nordkorea, har väckt oro bland den europeiska allmänheten, som inser att sådana planer gör den europeiska kontinenten till måltavla och samtidigt sår ny split. Enligt ett tillkännagivande från det ryska säkerhetsrådet har planerna redan medfört att den ryska försvarsdoktrinen kommer att ses över, eftersom de ses som ett hot mot Ryssland.
Hur ser rådet på att ett sådant system installeras i stater som är medlemmar i EU? Vilka åtgärder tänker rådet vidta för att avstyra dessa planer som för oss tillbaka till kalla krigets dagar i Europa?
Günter Gloser
Herr Papadimoulis! Det amerikanska missilförsvarssystemet och den planerade utplaceringen av tio raketer i Polen och ett radarsystem i Tjeckien har ännu inte diskuterats i rådet. Det bilaterala samarbetet mellan Förenta staterna och vissa EU-medlemsstater i samband med stationeringen av delar av det amerikanska nationella missilförsvarssystemet hör till de berörda medlemsstaternas nationella behörighet. Följaktligen har rådet inte övervägt att ta upp frågan om missilförsvar i samtalen med USA eller med Nato. Försvar mot ballistiska robotar ingår i samråden inom rådet för samarbete mellan Nato och Ryssland. Den 19 april höll Nordatlantiska rådet och rådet för samarbete mellan Nato och Ryssland särskilda möten om missilförsvaret. Ämnet diskuterades också vid ett informellt möte med Natos utrikesministrar i Oslo den 26-27 april.
Dimitrios Papadimoulis
(EL) Fru talman! Jag är förvånad över rådets svar. Nåväl, ni vill inte diskutera den med amerikanarna och Nato. Planerar ni att diskutera den i rådet med era tjeckiska och polska kolleger? Eller har ni lämnat över allt till Nato? Den tyska utrikesministern har uttryckt sin oro. Javier Solana likaså. Tyskland vill underlätta förbindelserna mellan EU och Ryssland. Tänker ni diskutera frågan under toppmötet? Tänker ni diskutera den vid något tillfälle? Vad är det för mening med att rådet samtalar om det inte talar om de frågor som oroar alla medborgare i Europa?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Jag vill ännu en gång hänvisa till utgångspunkten. För några års sedan vid Nordatlantiska rådet i Prag kom parterna överens om de nya utmaningar som infunnit sig och om svaren - eventuellt nya sådana - som Nato var tvungen att finna för dem. Nato har inrättat relevanta arbetsgrupper. Diskussionen fortsatte i Riga men inget definitivt resultat har uppnåtts ännu. Vi är exempelvis överens om den gemensamma hotanalysen.
På det här stadiet har dock Förenta staterna lagt fram sitt förslag till ett nationellt missilförsvarssystem. Vi anser att som regel bör frågan om missilförsvarssystem diskuteras inom Nato snarare än inom Europeiska unionen. Jag kan endast bekräfta att detta varken har eller kommer att diskuteras i rådet.
Andreas Mölzer
(DE) Herr rådsordförande! Ni säger - helt riktigt - att rådet inte vill hantera denna fråga men jag skulle vilja fråga mot bakgrund av undersökningar som visar att 51 procent av polackerna är emot den planerade stationeringen av det amerikanska missilförsvarssystemet, varför uppmaningar från medborgargrupper om en rådgivande folkomröstning har avvisats med argumentet att folkomröstningar inte är lämpliga i detta fall. Vad är rådets ståndpunkt i frågan om allmänhetens deltagande i så viktiga beslut? Finns möjligheten att förhandla om detta fortfarande kvar?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) När det gäller allmänhetens deltagande är det ett nationellt beslut som inte kräver några riktlinjer från rådets ordförandeskap. Detta är en fråga för medlemsstaterna på deras eget ansvar.
I detta sammanhang vill jag dock upprepa att det faktiskt har förekommit aktivitet i denna fråga i allmänna termer, särskilt mellan Ryssland och Förenta staterna, som kom överens om ett intensivt utbyte av synpunkter i ämnet och om förtroendeskapande åtgärder. Detta är för närvarande fortfarande öppet. Som den ärade ledamoten vet har också Vladimir Putin nyligen lämnat förslag om detta till USA. Jag anser att vi bör avvakta dessa samtal.
Tobias Pflüger
(DE) Min fråga är en direkt fortsättning på detta. Har ordförandeskapet för EU-rådet tagit ställning till Vladimir Putins förslag att involvera Azerbajdzjan i detta missilsystem?
För det andra motsvarar EU:s eller snarare rådets ståndpunkt till det amerikanska missilsystemet Natos eller finns det någon skillnad? Om det senare är fallet, vad består då den skillnaden i?
För det tredje, ämnar rådet ta itu med frågan om missilsystemet på något stadium?
Günter Gloser
rådets ordförande. - (DE) Rådet har inte hanterat detta ännu och inte heller kan jag förutse om det kommer att göra det i framtiden. Som jag sa förut finns det ingen anledning att rådets ordförandeskap yttrar sig men med hänsyn till debatten på senare tid välkomnar vi varmt att läget mellan Förenta staterna och Ryssland, som till att börja med var ganska konfrontationistiskt, nu har återgått till en annan nivå och att parterna har sagt sig vara villiga att samtala med varandra. Vi har hittills ansett att detta är en fråga för samråd inom Nato snarare än inom Europeiska rådet.
Talmannen

Angående: Gasledningen i Östersjön
Det förekommer olika besked om huruvida rådet har godkänt byggandet av en tysk-rysk gasledning med sträckning under Östersjön. Det är viktigt, inte minst utifrån ett demokratiskt perspektiv, att medborgarna får besked i denna fråga. Jag har diskuterat frågan tidigare med såväl kommissionen som rådet, utan att få konkreta och tillfredsställande besked.
Har rådet formellt godkänt byggandet av en tysk-rysk gasledning med sträckning under Östersjön? Rådets godkännande är väl rimligtvis nödvändigt för att projektet skall kunna genomföras? Om det blir en tvist om miljöprövning i de svenska farvattnen, är det då EG-domstolen eller den svenska miljödomstolen som slutligen avgör fallet?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Jag vill påpeka att det inte finns någon rättslig grund för rådet att formellt godkänna eller avvisa projekt av det slag som den ärade ledamoten nämnde i sin fråga. Med andra ord kan sådana projekt startas utan att det behöver godkännas av rådet i förväg.
Som den ärade ledamoten säkert vet hänvisas det på flera ställen i Europaparlamentets och rådets beslut 1364/2006/EG om riktlinjer för transeuropeiska energinät och om upphävande av beslut 96/391/EG och beslut nr 1229/2003/EG till gasledningar mellan Ryssland och Tyskland som går till havs tvärs över Östersjön. Jag antar också att den ärade ledamoten är medveten om att i enlighet med bilaga I till det beslutet klassificeras en nordeuropeisk gasledning under "projekt av europeiskt intresse": den kategori av projekt som ges den högsta prioriteten. I fråga om de särskilda bestämmelser som styr projekt med denna ställning vill rådet uppmärksamma den operativa delen av den tidigare nämnda beslutet, som antogs av Europaparlamentet och rådet enligt medbeslutandeförfarandet.
Jag vill hänvisa särskilt Nils Lundgren ännu en gång till artikel 13 i beslutet som lyder så här: "Detta beslut skall inte påverka resultatet av miljökonsekvensbeskrivningar av projekt, planer eller program som definierar ramarna för framtida tillstånd för sådana projekt. Resultatet av miljökonsekvensbeskrivningar, om sådana krävs i enlighet med relevant gemenskapslagstiftning, skall beaktas innan det verkligen fattas beslut om projektens genomförande i enlighet med relevant gemenskapslagstiftning."
När det gäller den andra delen av frågan är det enligt fördraget kommissionens sak att garantera den korrekta tillämpningen av gemenskapsrätten och i fall av överträdelser vidta de åtgärder som kommissionen anser lämpliga. Självklart är denna princip också tillämplig på gällande gemenskapslagstiftning om miljökonsekvensbedömningar.
Nils Lundgren
Fru talman! Som EU-land, och just nu som ordförandeland, pläderar Tyskland för en gemensam energipolitik för EU. Trots det sluter Tyskland en bilateral överenskommelse med Ryssland om en mycket stor satsning på infrastruktur, just denna gasledning, utan att rådgöra med andra EU-medlemsstater runt Östersjön. Vad är kommentaren till detta?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Denna fråga har också varit uppe vid en tidigare frågestund. Jag kan endast upprepa att detta är ett privat och inte ett statligt projekt och att alla företag som genomför projektet måste lämna in alla relevanta handlingar, inbegripet i de länder där denna ledning till sist ska dras, där de måste genomföra denna granskning i enlighet med tillämpliga bestämmelser.
Justas Vincas Paleckis
(DE) Herr rådsordförande! Som ni vet har gasledningen kraftigt kritiserats av olika politiker, experter och forskare, särskilt från Skandinavien, de baltiska länderna och Polen. Kanske rådet skulle kunna hjälpa till genom att samla behöriga experter och politiker för att diskutera problemet och kanske uppnå en genomförbar kompromiss?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Herr Paleckis! Det är främst de parter som planerar och vill genomföra projektet som bör se till att hålla de berörda länderna informerade på lämpligt sätt - vilket sker genom att göra en tillämplig ansökan. Denna ansökan kommer utan tvekan att följas av en granskning av alla tänkbara aspekter, särskilt de som gäller miljö och säkerhet. Jag förutsätter att lämpliga samtal också kommer att hållas. Det är dock först och främst de berörda parternas sak att ta initiativet till detta - och dessa parter är privata företag, inte statliga.
DanutBudreikait
(LT) Fru talman, herr minister! Det är inte första gången vi diskuterar denna fråga. Talet om dess ekologiska konsekvenser väcker oro och farhågor av alla slag. Nu säger Ryssland, som genomför projektet och gör sina egna miljökonsekvensbedömningar, att vapnen på havsbotten inte är farliga. Tycker ni inte att det är ologiskt att en privat projektarrangör genomför miljökonsekvensbedömningen?
Günter Gloser
rådets ordförande. - (DE) Fru Budreikaitė! Det finns både internationell och europeisk lagstiftning som ska iakttas. I fråga om den internationella lagstiftningen förmodar jag att även Ryssland är bunden av den. Det är inte så att Ryssland genomför sin egen undersökning och när resultatet är tillgängligt säger att den här ledningen är miljömässigt hållbar, utan de andra parterna måste också beaktas. Jag vill upprepa det som jag sa vid en tidigare frågestund, nämligen att fullständig insyn ska säkerställas - även med hänsyn till de företag som driver gasledningen - för att minska medborgarnas farhågor och åtgärder kommer att vidtas för att de minor och bomber som finns kvar på havsbotten inte ska utgöra en risk för dem som bor i närheten av ledningen. Det kommer att bli en mycket grundlig granskning och den är obligatorisk för alla berörda, särskilt för företagen. Det kommer alltså inte att vara fråga om att Ryssland godkänner och ger grönt ljus till projektet.
Talmannen

Angående: Utomeuropeiska territorier
Vissa utomeuropeiska territorier, som faktiskt befinner sig på andra sidan jordklotet, betraktas som en del av EU, medan andra platser, belägna inom EU:s gränser, anses ligga utanför EU. Har rådet någonsin diskuterat detta missförhållande?
Är det inte dags att rätta till denna situation med hänsyn till de konsekvenser detta missförhållande medför?
Günter Gloser
Rådet har inte diskuterat frågan vad gäller den aspekt som den ärade ledamoten nämner. Det fysiska avståndet eller närheten till de 27 medlemsstaterna är inte i sig självt avgörande för förbindelserna mellan de enskilda länderna och regionerna i Europeiska unionen. Förbindelserna med utomeuropeiska länder och regioner regleras i den fjärde delen av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, liksom i rådets beslut. Det nu gällande rådsbeslutet som antogs den 27 november 2001 och ändrades den 19 mars 2007 gäller till och med den 31 december 2013. Rådet kommer att granska läget igen innan dess.
Robert Evans
(EN) Min poäng var egentligen att vad vi beslutade här i kammaren - vilket ni angav som svar på förra frågan, när ni hänvisade till att EU:s lagar måste följas - gäller på platser som Martinique, Guadeloupe eller Franska Guyana på Sydamerikas kust, tusentals kilometer härifrån, långt borta från där vi nu är, men inte på platser som kanalöarna, som ligger mellan Frankrike och Storbritannien, eller Isle of Man, Liechtenstein eller Andorra - jag skulle kunna fortsätta denna uppräkning. Det finns en mängd märkliga små skatteparadis och undantag som vi tycks tillåta där EU-lagstiftningen inte gäller.
Anser inte rådet att detta är en sådan anomali att vi borde se över det igen och överväga en mer modern utveckling, snarare än att försöka lagstifta för platser som ligger tusentals kilometer bort, och inte runt hörnet?
Günter Gloser
Jag antar att jag inte behöver särskilt hänvisa till att de områden som frågan gäller rör regioner utanför Europa men som ingår i Europeiska unionen eftersom de så att säga är medlemmar av Europeiska unionen på grund av sina kopplingar till moderlandet. Ni känner förstås till att länder som Andorra och Liechtenstein inte är medlemmar av Europeiska unionen trots att de ligger i Europa. En motsvarande granskning i rådet kommer att fastställa om dessa regioner ska fortsätta att vara anslutna och om lagstiftningen kommer att fortsätta att överföras till de berörda områdena.
Tobias Pflüger , -
(DE) Utomeuropeiska territorier där EU-medlemsstater har militärbaser är verkligen en vanlig företeelse. Jag vill nämna ett annat specifikt fall: På Cypern finns självständiga militära baser som tillhör Storbritannien men som inte är en del av Europeiska unionen. Min fråga här är följande: Är det en acceptabel situation att en EU-medlemsstat har områden som tillhör en annan EU-medlemsstat som inte ingår i Europeiska unionen?
Günter Gloser
Jag kan bara säga er att som ni alla vet har det varit särskilda tilldragelser på Cypern och ön har fortfarande en särskilt ställning. I dessa avseenden råder fortfarande gamla bestämmelser som jag dock kan föreställa mig kommer att ändras om en lösning hittas på Cypernkonflikten som helhet.
Angående: Eventuell åldersdiskriminering av piloter som flyger över Frankrike
Innebär Frankrikes vägran att tillåta piloter som är äldre än 60 år att flyga över sitt territorium ett brott mot EU-direktivet om likabehandling i arbetslivet (2000/78/EG av den 27 november 2000) även i de fall då dessa piloter fungerar som andrepiloter i enlighet med Internationella civila luftfartsorganisationens riktlinjer?
Günter Gloser
Herr Bushill-Matthews! Ni känner förstås till att det i första hand är Europeiska kommissionen som övervakar att medlemsstaterna införlivar EU-lagstiftningen på rätt sätt. Rådet vill därför inte kommentera det särskilda fall som nämndes.
Philip Bushill-Matthews
(EN) Det var ett mycket kort svar, men inte särskilt trevligt. Jag är medveten om att kommissionen har vissa skyldigheter, men menar ni att rådet inte är intresserat överhuvudtaget och inte bryr sig om diskriminering på grund av ålder? För det är helt klart det budskap ni sänder.
Günter Gloser
Ni har just sagt att kommissionen är fördragens väktare. Den kommer därför att granska detta. Dessutom finns det möjlighet för de berörda parterna att få en motsvarande granskning genomförd i händelse av diskriminering.
Paul Rübig
(DE) Jag anser att flygresandet i princip behöver organiseras om. Frågan till rådet är därför berättigad: Förutses i framtiden ett förfarande mer i linje med mellanstatligt eller bilateralt samarbete inom området i händelse av diskriminering eller anser ni att det är rätt att kommissionen tar ett initiativ inom området?
Günter Gloser
Herr Rübig! En utdragen diskussion har faktiskt förts i Europeiska unionen och i medlemsstaterna i fråga om införlivandet av de berörda direktiven. Därför föreskrivs också att införlivandet i nationell lag ska ske i alla medlemsstater. Detta utgör grunden och som med all lagstiftning gäller att om det finns en EU-lag kan medborgare som känner sig berörda, eller som anser sig vara utsatta för diskriminering, vidta rättsliga åtgärder och till och med gå så långt som att överklaga till EG-domstolen.
Talmannen

Angående: Arbetslösheten i Kosovo
Hur ser rådsordförandeskapet på den aktuella situationen i Kosovo, där det faktum att erkännandet av självständigheten har fördröjts under de senaste månaderna har bidragit till en extremt hög arbetslöshet? Vilka ekonomiska och politiska åtgärder kommer EU att vidta i Kosovo under resten av året?
Günter Gloser
Herr Posselt! Hela det politiska läget i Kosovo fortsätter att bestämmas av processen om Kosovos ställning. När FN:s särskilda sändebud, Martti Ahtisaari, lade fram sin rapport "Comprehensive Proposal for a Kosovo Status Settlement" för FN:s säkerhetsråd blev denna process definitivt säkerhetsrådets ansvar. EU:s utrikesministrar har upprepade gånger gett sitt tydliga stöd till det särskilda sändebudet Martti Ahtisaari och uttryckt sin övertygelse om att Ahtisaaripaketet utgör en viktig grund för fortsatt ekonomisk och politisk utveckling i Kosovo som också kan bidra till att konsolidera stabiliteten i regionen som helhet.
Efter G8-toppmötet med stats- och regeringschefer, där samförstånd inte kunde uppnås i fråga om Kosovo, uppmanade EU:s ordförandeskap de medverkande parterna att intensifiera sina ansträngningar för att kunna anta en ny FN-säkerhetsresolution så snart som möjligt. Europeiska unionen fortsätter också att uppmärksamt följa processen om Kosovos ställning.
De förberedelser som Europeiska unionen gjort när det gäller dess bidrag till en framtida internationell civil närvaro i Kosovo efter en lösning av frågan om Kosovos ställning har på det hela taget gjort framsteg. Europeiska unionen är beredd att spela en viktig roll i nära samarbete med andra internationella aktörer i fråga om en möjlig, framtida internationell och civil närvaro. I detta syfte finns planeringsgrupper på plats som förbereder det tänkbara framtida arbete genom ett särskilt EU-sändebud och ett uppdrag inom ramen för ESFP [europeisk säkerhets- och försvarspolitik] inom områdena polis- och rättsväsende. Slutsatsen från dessa förberedelser kommer att vara beroende av att fortsatta framsteg görs i processen om Kosovos ställning och den faktiska lösningen.
Precis som tidigare kommer i framtiden betydande stöd att krävas från det internationella samfundet i allmänhet och Europeiska unionen i synnerhet för att förbättra de ekonomiska ramvillkoren och den sociala situationen i Kosovo. Detta kan åstadkommas endast genom nära samarbete med internationella finansieringsinstitutioner och samarbetspartner på plats. Så snart som det finns en exakt kostnadsuppskattning, vilket naturligtvis också är beroende av en lösning på Kosovos ställning, kommer kommissionen att utarbeta ett generellt finanseringspaket som också kommer att bli föremål för en givarkonferens. Givarkonferensen kommer att äga rum så snart som Kosovos ställning har klargjorts.
Bernd Posselt
(DE) Min tilläggsfråga till er är följande: Kan frågan om Kosovos ställning inte lösas enligt villkor som Europaparlamentet kan acceptera? Är rådet medvetet om att 75 procent av Europaparlamentet var för Ahtisaariplanen, internationellt oberoende och tillhandahållande av ett omedelbart varningssystem i fråga om ytterligare förseningar? Anser rådet att detta är en handlingsväg som också bör följas av andra institutioner? Vad menar rådet med att plötsligt träda fram och förespråka senareläggandet av hela frågan under sex månaders tid, något som Europaparlamentet med en betydande majoritet uttryckligen varnade för och vad menar rådet med de uttalanden som gjorts av Carla del Ponte, som inte har någon behörighet överhuvud taget inom området?
Günter Gloser
Självklart är vi medvetna om de diskussioner som har förts i Europaparlamentet och de resolutioner som antagits av kammaren. Jag vill dock återigen hänvisa till en detaljerad diskussion som ägde rum förra måndagen i rådet med utrikesministrarna och som kommer att fortsätta i morgon kväll i Bryssel. Härvid klargjordes återigen entydigt att även om Ahtisaariförslaget utgör en grund behöver vi ett FN-beslut för att bidra till att finna en acceptabel lösning.
Det vore helt fel, vilket också har diskuterats med regeringarna i grannregionerna, att fatta ett ensidigt beslut. Jag anser att vi också borde kunna övertyga vår partner Förenta staterna om att det krävs ett multilateralt beslut enligt internationell rätt. I detta syfte kommer ytterligare samtal att äga rum vid ett bilateralt möte mellan Vladimir Putin och George Bush. Dessa samtal kommer säkerligen också att inbegripa Kosovo. Jag aviserar dock nu att ett ensidigt beslut inte skulle utgöra en bra grund för andra förestående beslut.
Jag är medveten om den otålighet som finns i regionen. Vi har till exempel särskilt tackat den albanska regeringen för dess inflytande under de senaste veckorna och månaderna och förklarat att det krävs ett beslut enligt internationell rätt och inte bara ett ensidigt godkännande av enskilda länder.
Paul Rübig
(DE) Herr rådsordförande! Vilka initiativ planerar ordförandeskapet för rådet inom den ekonomiska politiken och framför allt inom energipolitiken? Kan ni tänka er att stadgan för små och medelstora företag eller energistadgan till exempel skulle kunna användas som utgångspunkt för att också motverka arbetslöshet under den ekonomiska processen och för att införliva Lissabonagendan där på ett tilltalande sätt?
Günter Gloser
Herr Rübig! Vi är verkligen medvetna om, och Bernd Posselts fråga har också bidragit till att skapa den medvetenheten, om vikten av att upprätta ekonomisk stabilitet vid sidan om politisk stabilitet. Förutsättningen är nu ett enkelt beslut. Vi känner alla till omständigheterna. I fråga om framtidsutsikterna (ni nämnde energigemenskapen som redan finns i regionen) måste beslut sedan fattas förutsatt att det politiska beslutet först har fattats. Efter andra debatter, bland annat om grannregionerna, känner ni också till de möjligheter som Europeiska unionen ger dessa länder när det gäller att främja regionalt samarbete. Den aspekt ni nämnde har verkligen långtgående konsekvenser.
Talmannen
Eftersom följande frågor behandlar samma ämne kommer de att tas upp tillsammans:
Angående: Athenasystemet
Trots att EU:s grundfördrag förbjuder att budgetmedel används till att finansiera militära operationer har medlemsstaterna ändå kommit överens om ett särskilt system kallat Athena. Hur mycket av medlemsstaternas medel har använts för att finansiera olika operationer genom detta system?
Angående: Militär budget - finansieringsmekanismen Athena
Enligt uppgifter från den tyska förbundsregeringen, som härrör från sommaren 2006, har EU tillhandahållits vissa kommunikationstjänster av Nato för att genomföra operation Althea (kostnadsfördelning mellan de två organisationerna) och förhandlar om att förvärva eller hyra det kartmaterial över Bosnien och Hercegovina som ursprungligen tagits fram för Natos räkning. Detta har skett inom ramen för ett vanligt avtal utöver den så kallade Berlin Plus - en bestämd infrastruktur (containrar) i det gemensamma högkvarteret Camp Butmir.
Anser rådet med hänvisning till dess senaste beslut om finansieringsmekanismen Athena att den finansiella kontrollen av miltärbudgeten för Athena är tillräcklig? Varför var det fram tills nu inte möjligt att uppge de belopp som betalats till Nato från Athenabudgeten? Kan rådet exakt redogöra för hur medlen ur Athenabudgeten använts och informera Europaparlamentet om detta?
Günter Gloser
I artikel 28 i fördraget om Europeiska unionen föreskrivs principerna för finansiering av operationer vid civila och militära kriser. Militära eller försvarspolitiska operationer kan inte finansieras med gemenskapsmedel.
Athena är den mekanism som rådet skapade 2004 för att finansiera gemensamma kostnader för sådana operationer. De gemensamma kostnaderna är mindre än 10 procent och utgör hela tilläggskostnaden för en operation. Återstående kostnader finansieras direkt av medlemsstaterna i enlighet med principen om att kostnaderna ska bäras där de uppkommer.
Athena förvaltas under överinseende av en särskild kommitté bestående av företrädare från medlemsstaterna som ansvarar inför sina egna nationella parlament genom sina respektive ministrar. När det gäller Altheaoperationen betalar både Europeiska unionen och Nato för sin andel av gemensamt utnyttjade anläggningar, personal m.m. Nato får inte någon återbetalning från Athena för utförda tjänster.
Esko Seppänen
(FI) Fru talman, herr minister! Detta är ett egendomligt system som saknar demokratisk övervakning. Med demokratisk övervakning menar jag parlamentarisk övervakning, inte övervakning av Europaparlamentet eller de nationella parlamenten. Detta är ett sätt att återanvända fördragsreglerna, precis som ni just sa. Jag vill fråga om den nya konstitutionen, om vilken ordförandeskapet har utarbetat ett förslag, kommer att ändra fördragen på ett sådant sätt att dessa medel skulle beviljas från EU-budgeten utan Athenasystemet?
Günter Gloser
Herr Seppänen! Med hänsyn till det förestående Europeiska rådet vill jag i dag inte spekulera om framtiden för fördraget om upprättande av en konstitution för Europa. Vi kommer att få se vilka diskussioner som förs och konsekvenserna i form av kontraktsbestämmelser.
I fråga om den andra punkten vill jag säga att medlemsstaternas respektive ministrar företräds i kommittén och att dessa ministrar i sin tur till sist är ansvariga inför sina egna parlament eftersom bidragen kommer från medlemsstaterna. Så vitt jag vet har parlamenten antingen särskilda specialistkommittéer som kan göra utlåtanden och utfråga sin minister om användningen av medlen eller utskott för budgetkontroll som granskar hur medlen används.
Tobias Pflüger
(DE) Tyvärr är verkligheten något annorlunda. I underutskottet för säkerhet och försvar fick jag veta att EU har betalat pengar till Nato. Ni säger att inga pengar har betalats. Detta är mycket intressant. Problemet är att vi inte får några siffror när vi efterlyser dem i enskilda nationella parlament, och inte heller får vi några siffror genom budgetutskottet eller underutskottet för säkerhet och försvar.
Skulle rådets ordförandeskap kunna sammanställa en översikt över de utgifter som hittills uppkommit i samband med denna Athenamekanism?
Günter Gloser
Vad gäller den första punkten kan jag säga följande: Jag kommer precis som jag sagt nu helt säkert att titta på den fråga ni tagit upp för att se om det finns en sådan inkonsekvens som ni beskrev. Som företrädare för rådet kan jag dock inte bedöma medlemsstaternas förfaranden och lagar för att ge en översikt här. Detta måste överlåtas till medlemsstaterna.
Talmannen

Angående: Förhandlingar mellan EU och Georgien om slutande av avtal om förenklad visering och återtagande
Georgien är en viktig partner för EU i arbetet med den europeiska grannskapspolitiken. Landets nuvarande regering har uttryckt en tydlig önskan om att delta i den europeiska processen, och har visat såväl ett starkt engagemang när det gäller att genomdriva reformer för att främja europeiska värderingar som en god förmåga att genomföra dem.
Europeiska unionen har emellertid visat sig ovillig att förhandla med Georgien om ett avtal om förenklad visering och återtagande. Detta står i skarp kontrast till det avtal om förenklad visering och återtagande som man framgångsrikt slutit med Ryssland och som träder i kraft den 1 juni 2007, liksom till EU:s förhandlingar med Ukraina, vilka avslutades 2006, och med Moldavien, vilka inleddes tidigare i år.
En förenkling av det gällande viseringssystemet för inresa till Georgien har aldrig förts upp på EU:s dagordning. Detta tycks, överraskande nog, leda till en situation där landet straffas för att vara det land som anstränger sig mest för att införa europeiska värderingar genom motsvarande reformer.
Vad gör rådet för att påskynda förhandlingarna och sluta ett avtal om förenklad visering och återtagande med Georgien, och vilka planer har rådet när det gäller dessa förhandlingar?
Günter Gloser
Som rådsordförande kan jag informera er om att inga initiativ har tagits för att ge kommissionen i uppdrag att inleda förhandlingar om sådana avtal med Georgien. I enlighet med handlingsplanen EU-Georgien inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken kan samtal när som helst inledas om frågor med anknytning till transitering av personer, inbegripet frågor om återtagande och utfärdande av viseringar.
I samband med diskussionerna om en eventuell ojämlik behandling av medborgare som bor i Abkhazien vilka får sina viseringar där på grundval av de nya avtalen, liksom i samband med frågan om det finns obalanser i området mellan rättigheterna för människor som bor i Abkhazien och de som bor i själva Georgien, vill jag tillägga att denna diskussionen, som också pågår på en annan nivå inom Europaparlamentet, kommer att fortsätta för att få till stånd en lösning.
Inese Vaidere
(LV) Herr Gloser, ni refererade just till Abchazien och Sydossetien, och det är väl känt att Ryssland för närvarande utfärdar ryska pass i stor omfattning till invånare i Abchazien och Sydossetien och reducerar på så sätt, på konstlad väg, proportionen av georgiska medborgare i dessa områden. I och med att EU tvekar vad angår att ge Georgien möjlighet att utfärda visa, skapar man indirekt ytterligare ett motiv för att skaffa ryska pass, eftersom ryska medborgare för närvarande har fler möjligheter att resa till EU än georgiska medborgare. Jag vill ställa en andra fråga: varför påbörjades inte dessa samtal om visummöjlighet för Georgien i rådet? Vilka specifika lösningar ser ni som skulle kunna lösa denna situation, vilken, enligt min åsikt, är oacceptabel?
Günter Gloser
EU har slutit detta visumavtal med Ryssland, med motsvarande återtagandeavtal. Under de senaste veckorna har det kommit fram, och här kan jag tryggt använda samma term som har använts av fru Vaidere, att det finns en obalans mellan människor som bor i Abchazien eller Sydossetien som plötsligt kan resa genom att använda ryskt visum och georgiska medborgare som inte kan det. Det var detta som föranledde EU, inom ramverket för grannskapspolitiken, att beakta de inledande samtalen angående denna fråga med Georgien för att motverka denna obalans, om den skulle fortsätta, varigenom medborgare på den ryska sidan kan få visum medan de som finns på den georgiska sidan inte kan det.
Angående: Antagandet av direktivet om roaming
Vad gör rådet för att påskynda antagandet av direktivet om roaming, som är av så väsentlig betydelse för unionsmedborgarna?
Günter Gloser
rådsordförande. (DE) Herr Rutowicz, ni frågade beträffande förordningen om roaming vid delsessionen i februari. Därför är jag glad att kunna ge följande svar på er senare fråga, även om ni redan borde vara medveten om sakförhållandet, eftersom ämnet roaming angår oss alla, eftersom vi ju inte längre kan klara oss utan mobiltelefoner.
Som ni säkert är medveten om så är förordningen om roaming, som är baserad på artikel 95 i EG-fördraget, underkastad medbeslutandeförfarandet enligt artikel 251 EG. Jag kan försäkra er om att alla tre organen har satt som mål att anta förordningen om roaming så snabbt som möjligt. Den 6-8 juni nådde Europarådet politisk enighet om förslaget och biföll således Europaparlamentets åsikt vid första behandlingen. Juridiska och språkliga experter genomför redan slutrevideringen av texten så att den kan antas genom ett påskyndat förfarande. Man räknar med att lagtexten kommer att antas i slutet av juni. Det kommer att publiceras i EUT omedelbart därpå.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Fru ordförande, tyvärr ställdes frågan när situationen var helt annorlunda. Därför föreställer jag mig att vi nu borde applådera att dessa direktiv har antagits så snabbt och att det europeiska samhället kommer att dra fördel av detta arbete.
Detta är för övrigt en stor framgång för hela Europaparlamentet, rådet och kommissionen. Emellertid, de avgifter som anges i detta direktiv är inte en lika stor framgång. Enligt experter från utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd var dessa avgifter tidigare lägre. Föredraganden höjde dem under konsultationsprocessen och de höjdes slutligen i själva direktivet.
Men jag har en fråga jag vill ställa. Roaming kvarstår, om jag så får säga, som något som är oacceptabelt i Europa. Min fråga är därför, när skulle roaming kunna avskaffas helt och hållet i Europeiska unionens medlemsstater?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Vi vet alla att det ofta finns ett gap mellan våra målsättningar och vad vi uppnått, men vi borde vara nöjda med att ett första, viktigt steg har tagits, och det kommer att kräva kraft hos alla inblandade att genomföra detta i slutet av juni. Detta är också ett exempel på varför det är rätt och livsviktigt att diskutera saker som har med konstitutionsfördraget att göra.
Det tyska ordförandeskapets inställning har alltid varit att se till att allmänheten också ser projektens Europa, resultatens Europa. Förordningen om roaming som skall träda i kraft inom kort är ett exempel på EU:s handlingsförmåga och även ett exempel på ett projekt för allmänheten i Europa. Vi vet alla att det fortsättningsvis kommer att bli diskussioner om ytterligare ändringar - jag tror på Europaparlamentets initiativ i det avseendet.
Talmannen

Angående: Genomförande av EU:s grannskapspolitik
EU:s grannskapspolitik omfattar sexton grannländer, nämligen Medelhavsländerna Egypten, Algeriet, Israel, Jordanien, Libanon, Libyen, Marocko, Palestinska självstyret, Syrien och Tunisien samt de nya oberoende staterna Ukraina, Moldavien, Vitryssland, Armenien, Azerbajdzjan och Georgien.
Det finns en handlingsplan för genomförandet av grannskapspolitiken för varje enskilt grannland. 16 procent av ländernas budget för utrikes förbindelser skall avsättas för grannskapspolitiken.
Kan det sittande ordförandeskapet svara på med vilka grannländer som man ingått avtal i enlighet med grannskapspolitikens instrument? För vilken tidsperiod har vilka medel avsatts för de berörda länderna?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Handlingsplanerna för den europeiska grannskapspolitiken består av politiska dokument som representerar en politisk konsensus mellan EU och de individuella partnerländerna om en agenda bestående av politiska, ekonomiska och sektorsrelaterade reformer och som innehåller handlingsprioriteringar på både kort och lite längre sikt. De antas mellan EU och respektive partnerland via associeringsrådet eller samarbetsrådet.
Den europeiska grannskapspolitikens handlingsplaner har slutförts med fem av de sex partnerländerna i öster: den första med Ukraina den 21 februari 2005 och med Moldavien den 22 februari 2005. Dessa följdes av individuella handlingsplaner för Armenien, Azerbajdzjan och Georgien den 14 november 2006. Inga sådana handlingsplaner har antagits vad gäller Vitryssland, eftersom EU inte har några avtalsrelationer med det landet.
Följande handlingsplaner för den europeiska grannskapspolitiken har antagits vad gäller partnerländer i söder: med Israel den 11 april 2005, med det palestinska självstyret den 4 maj 2005, med Jordanien den 2 juni 2005, med Marocko den 22 juni 2005, med Tunisien den 4 juli 2005, med Libanon den 19 januari 2007 och med Egypten den 6 mars 2007. Ingen handlingsplan har slutits med Algeriet ännu och inga handlingsplaner har antagits för Libyen och Syrien, eftersom EU inte har några avtalsrelationer med dessa länder.
EU kommer att erbjuda ett totalbelopp på 12 miljarder euro av gemenskapsmedel för genomförandet av den europeiska grannskapspolitiken under perioden 20072013 vilket utgör en nettoökning på 32 procent. Efter diskussioner med EU:s medlemsländer och enligt förordning nr 1638/2006 av den 24 oktober 2006, som lägger grunden för allmänna principer för inrättandet av ett europeisk grannskaps- och partnerskapsinstrument, fattade kommissionen beslut om finansieringen och antog strategier och vägledande program som täcker länder, regioner och gränsöverskridande program för perioden 20072010.
Den fleråriga medelstilldelningen för landsprogrammen under det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet (ENPI), för 20072010 är som följer: 220 miljoner euro för Algeriet, 98,4 miljoner euro för Armenien, 92 miljoner euro för Azerbajdzjan, 20 miljoner euro för Vitryssland, 558 miljoner euro för Egypten, 120,4 miljoner euro för Georgien, 8 miljoner euro för Israel, 265 miljoner euro för Jordanien, 187 miljoner euro för Libanon, 8 miljoner euro för Libyen, 209,7 miljoner euro för Moldavien, 654 miljoner euro för Marocko, 632 miljoner euro för det palestinska självstyret, 130 miljoner euro för Syrien, 300 miljoner euro för Tunisien, och slutligen 494 miljoner euro för Ukraina. Det bör noteras att inga strategier eller vägledande program har antagits för Libyen och det palestinska självstyret, eftersom det inte är möjligt att upprätta program på medellång sikt i dessa fall, och därför är de uppgivna medelstilldelningarna endast rankningsnummer.
DanutBudreikait
(LT) Fru ordförande. tack för det uttömmande svaret. Jag vill klargöra en sak. När denna politik genomförs sluter man vissa avtal och handlingsplaner med enskilda länder: EU och Ukraina, EU och Georgien. Är de medlemsstater som gränsar till dessa länder involverade i utarbetandet av handlingsplanerna?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) I eftermiddags höll vi en debatt om Meda och den europeiska grannskapspolitiken, men mera i relation till södern. Jag vill understryka att det faktum att man kan säga att EU nu har en yttre gräns, men att unionen också har grannar och är intresserad av den politiska, ekonomiska och sociala stabiliteten i dessa länder, har gett de medlemsstater som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 ett uppsving.
Därför, när vi utvecklade den europeiska grannskapspolitiken etablerade vi alltså en prioritetsordning, särskilt med den viktiga aspekten att ett program kan skapas för varje granne som har lämpliga relationer med EU, beroende på framsteg som gjorts i det individuella fallet, med resultatet att det finns specialutformade program för Ukraina eller Moldavien, till exempel. Jag kan bara säga, fru Budreikaitė, att de länder ni nämner samarbetar när det gäller utformandet av dessa handlingsplaner och har allt intresse av dem. Det faktum att Europarådet skall ge sin välsignelse åt denna nya inriktning av grannskapspolitiken i sina slutsatser i morgon och på fredag kommer att betyda att framtida rådsordförandeskap förhoppningsvis kan använda detta program som en utgångspunkt för sitt fortsatta arbete.
Esko Seppänen
(FI) Fru talman! Ni sa att det inte finns några gällande grannskapsprogram för Vitryssland därför att inga fria val har hållits i landet. Ett program av det här slaget har inte desto mindre slutits med Azerbajdzjan. Tycker ni att valen i Azerbajdzjan var fria och hederliga och tycker ni det är logiskt att ett sådant program har slutits med Azerbajdzjan men inte med Vitryssland?
Günter Gloser
Herr Seppänen, intensiva samtal har även ägt rum med länderna i södra Kaukasus. Rapporter har skrivits om de framgångar man nått i varje enskilt fall och EU har genomfört förberedande arbete, med resultatet att handlingsplaner framgångsrikt har antagits under det gångna året. Detta betyder - och inte bara förutsätter - att analysen har visat att det rör sig om val som möjliggör slutförandet av en handlingsplan med Azerbajdzjan.
Talmannen

Angående: Nötkött från Brasilien
Av omsorg om att konsumenterna i Europa skall kunna ha fullt förtroende för det nötkött som tillhandahålls dem, tänker inte rådet överväga att förbjuda exporten av nötkött från Brasilien till Europeiska unionen med omedelbar verkan, i stället för att vänta till slutet av detta år?
Günter Gloser
Herr Nicholson, i enlighet med gemenskapsrätten är det kommissionen som ansvarar för tillämpningen av skyddsklausulen, och sålunda har rådet inget direkt inflytande över det beslut kommissionen har fattat om brasilianskt nötkött.
James Nicholson
(EN) Tack herr rådsordförande, men jag blir lite frustrerad över det svaret. Jag ställde en fråga till kommissionen i går, som inte heller var särskilt hjälpsam. Jag vill påstå, herr rådsordförande, att när Irish Farmers' Journal och en företrädare för den irländska jordbruksorganisationen, Irish Farmers' Association, besökte Brasilien fann de tydliga bevis för att reglerna inte följdes där. Det finns ingen spårbarhet. Det finns ingen kontroll vid de regionala gränserna. Djur rör sig in i och ut ur Brasiliens mul- och klövsjukeområden varje dag. Det finns bevis för att substanser som är förbjudna i EU används i Brasilien.
Är det inte hög tid att vi i Europa slutar med våra tomma fraser när det gäller denna typ av problem - när våra konsumenter kan drabbas av detta - och inför ett förbud för brasilianskt nötkött, som alla i EU vill ha för att förbättra situationen för producenterna och konsumenterna?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Jag tycker inte om att behöva säga att rådet inte har kompetens inom detta område, men ni sa själv att ni har gripit tillfället att ta upp problemet med kommissionen också. Rådet är likaså medvetet om problemet, naturligtvis, men det är nu upp till kommissionen att studera relevant information. Kommissionen ansvarar sedan också för att formulera relevanta förslag och vidta skyddsåtgärder. Detta faller egentligen inte inom rådets kompetensområde.
Jim Allister
(EN) Herr rådsordförande! Ni säger att detta är en fråga för kommissionen, men EU-medborgarnas hälsa måste vara en fråga som rådet har mer än ett flyktigt intresse för. USA har infört ett totalförbud för all import av färskt nötkött från Brasilien, eftersom de säger att det inte finns någon spårbarhet, att olagliga tillväxthormoner används i hög grad och att kontrollerna i allmänhet är oroväckande dåliga. Är EU-medborgarnas hälsa mindre viktig än de amerikanska medborgarnas hälsa, och om så inte är fallet, varför har vi inte redan förbjudit brasilianskt nötkött?
Marian Harkin
(EN) Jag hörde vad rådet sa, men jag anser att de försöker att kringgå frågan.
För tillfället förhandlar vi med G4 i Potsdam och jag vill veta om vi kan ignorera rekommendationerna från ordföranden för utskottet för jordbruk och landsbygdsutveckling, som krävde ett förbud för importerat nötkött från Brasilien. Kan vi bortse från slutsatserna i den slutliga rapporten om besöket i Brasilien av EU:s kontor för livsmedels- och veterinärfrågor, där det klart anges att det nuvarande systemet med restsubstanser och kontroll av veterinärläkemedel inte är tillräckligt?
Det finns fortfarande stora brister i utformningen, räckvidden och genomförandet av den nationella kontrollplanen för restsubstanser. Jag vill ställa samma fråga som de andra ledamöterna ställt. Håller ni inte med om att det är dags att vidta åtgärder och skydda de europeiska konsumenterna?
Günter Gloser
rådets ordförande. (DE) Jag håller med er om att EU måste handla där det finns information sådan som ni just har beskrivit, men vi har fastställt regler för oss inom detta område. Allt jag kan göra är att ta fasta på era yrkanden i konsumenternas intresse och uppmuntra kommissionen att informera relevanta instanser om vidden av sin analys och vilka åtgärder den kan vidta, men jag beklagar att vi inte ständigt kan byta roller. Vi har klart definierade ansvarsområden och detta är kommissionens. Jag kan inte föregripa kommissionens svar, vilket inte behöver föreligga för dagens frågestund. Jag kan bara erbjuda att göra en förnyad förfrågan, så att ni, som medborgarrepresentanter, får ett passande, klart svar från kommissionen.
Talmannen
Jag vill ta detta tillfälle i akt, herr rådsordförande, att tacka er så mycket för ert samarbete och er hövlighet under ert lands ordförandeskap vid våra frågestunder.
De frågor som på grund av tidsbrist inte hade besvarats skulle erhålla skriftliga svar (se bilagan).
Därmed är frågestunden avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 19.05 och återupptogs kl. 21.00.)
