Frågestund (frågor till kommissionen)
Talmannen
Nästa punkt är frågestunden (B6-0318/07).
I dag tänkte vi göra ett litet experiment för att göra frågestunden lite trevligare och mer interaktiv. Jag tror att vissa ledamöter känner till detta. Jag skulle därför vilja uppmana alla kammarens ledamöter att komma fram och sätta sig i de närmaste stolarna så att vi kan få en lite intimare stämning mellan oss och kommissionen. Snälla ni, kom fram och sätt er i de närmaste stolarna i stället för längst bak.
Jag ser att vissa av er fortfarande är lite blyga. Kom igen, det ska vara kul med experiment!
Följande frågor har ställts till kommissionen:
Del I

Angående: Kidnappning av barn
Med tanke på de upprepade fallen av barn som kidnappats och försvunnit tillfrågas kommissionen vilka åtgärder den föreslår för att samordna medlemsstaternas åtgärder för att förhindra och bekämpa denna typ av handlingar inom hela Europeiska unionen?
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (EN) Kommissionen håller helt med om att det är viktigt att bekämpa att minderåriga försvinner och kidnappas. Ni vet alla att stärkandet av barns rättigheter är ett område som jag personligen prioriterar.
Europeiska kommissionens första åtgärd på området var att 2001 stödja inrättandet av ett europeiskt nätverk av organisationer som arbetar med frågor som rör försvunna och sexuellt utnyttjade barn - European Federation on missing and Sexually Exploited Children, som nu kallas Missing Children Europe. I dagsläget består nätverket av 21 organisationer i 15 medlemsstater.
Med ekonomiskt stöd från vårt gemenskapsprogram, Daphneprogrammet, inrättades eller moderniserades sedan flera center mellan 2001 och 2005, med hjälp av Child Focus.
De senaste 10 åren har flera medlemsstater upprättat nödtelefonlinjer för att påskynda sökandet och stödja familjer till saknade barn.
Fall med försvunna barn och kidnappningar kan snabbt bli, och blir fortfarande, gränsöverskridande fenomen. Vi föreslår därför ett gemensamt telefonnummer för nödsamtal om försvunna barn. I detta syfte kommer vi att genomföra beslutet av den 15 februari 2007 om att reservera den nationella nummerserie som inleds med ”116” för harmoniserade nummer för harmoniserade tjänster av socialt värde. Detta är ett viktigt beslut för varje medlemsstat, särskilt när det gäller journumret 116 000 för rapportering av saknade barn.
Ni vet att inrättandet av tjänster i anslutning till ett 116-nummer fortfarande är medlemsstaternas ansvar. Här måste jag tyvärr säga att tre medlemsstater fortfarande inte har agerat. Rättsliga åtgärder har vidtagits av 17 medlemsstater. I 12 medlemsstater har det gjorts en upphandling för att få någon som sköter journumren. Bara fyra medlemsstater har hittills valt tjänsteleverantörer: Belgien, Danmark, Grekland och Portugal. Så jag är inte alls nöjd med hur det beslut som fattades i februari 2007 har genomförts.
Utöver dessa nödtelefonnummer behövs det en mekanism för hjälp vid sökandet efter saknade barn. Det finns redan flera system som kan fungera som inspirationskälla för åtgärder på EU-nivå. Ni känner till det amerikanska systemet ”Amber Alert”, det franska systemet ”Alerte enlèvement” och det grekiska systemet ”Amber Alert Hellas”, som redan har inrättats. Vi stöder medlemsstater som vill inrätta liknande system på nationell nivå. Om alla medlemsstater antar sådana mekanismer och inför samtrafiksprogram skulle man enklare kunna lösa gränsöverskridande ärenden. I detta syfte har vi utarbetat riktlinjer som beskriver vår idé om en barnlarmsmekanism på EU-nivå. Frågan diskuterades första gången vid rådets (rättsliga och inrikes frågor) informella möte den 1 oktober 2007.
Till sist stöder vi upprättandet av en internationell databas med bilder på övergrepp mot barn, som blir ett nytt redskap för att identifiera offer och gärningsmän. Genomförbarhetsstudien och genomförandefasen finansieras av AGIS-programmet, och sedan september 2005 finansieras denna databas som används av Interpol till största delen av G8-ländernas regeringar och privata företag. Hittills har denna databas gjort det möjligt att lokalisera och gripa flera brottslingar i och utanför Europa, nyligen en mycket välkänd pedofil i Thailand, och på så sätt rädda offer.
Manuel Medina Ortega
- (ES) Fru talman! Tack så mycket för att vi får möjlighet att möta kommissionsledamoten direkt. Jag har redan ställt många frågor till honom i liknande ärenden.
Frågan om försvunna barn är en bedrövande fråga. Enbart på mina öar, Kanarieöarna, har till exempel tre barn försvunnit spårlöst under de senaste åren, vilket betyder att de inte ens har påträffats i pedofilnätverk. De försvinner helt och hållet, vilket får oss att undra om dessa barn används för vissa syften såsom till exempel organhandel, och om maffiaorganisationer med eventuella internationella kontakter verkar inom EU.
Detta får mig att tro att det här är en fråga som kräver ett initiativ som är något mer ambitiöst än dem som kommissionen hittills har genomfört. Jag vet att kommissionsledamoten alltid har varit ambitiös, men jag uppmanar honom också att vara ambitiös inom detta område, eftersom det är en bedrövande fråga för föräldrar och för samhället i stort. Barn är ju det mest värdefulla vi har.
Franco Frattini
vice ordförande för kommissionen. - (IT) Herr talman, herr Medina! Jag delar helt era önskemål. Jag är missnöjd över att se att medlemsstaterna, även om vi antar initiativ, inte genomför dessa.
Idén med ett enhetligt telefonnummer i Europa för brådskande samtal skulle ha genomförts av alla medlemsstater senast i slutet av september. Nu är det slutet av oktober, och bara fyra medlemsstater har ett fungerande system. De andra 17 har antagit initiativ men släpar fortfarande efter.
Det andra förslaget som vi vill lägga fram gäller närmare samarbete för att övervaka vad som i allmänhet kallas ”sexturism”. Tyvärr verkar det som att många EU-medborgare reser som turister till andra delar av världen för att begå hemska pedofilhandlingar, och inom detta område håller jag med om att det internationella samarbetet måste trappas upp. Jag håller med er - och tråkigt nog har vi bevis - om att försvunna barn ofta används för organhandel. Tyvärr gäller detta inte bara min egen region, utan andra regioner som ligger mycket nära EU, såsom Balkan, Östeuropa och Svartahavsregionen.
Tyvärr är organhandel en realitet, för att inte nämnda upptäckten av handel med organ från vuxna och barn från Fjärran östern och Sydostasien. Trots att detta är ett område som nationella regeringar fram till nu inte har varit villiga att överlämna till EU, är det tydligt att det snart kan komma att hanteras mer effektivt av EU, delvis på grund av antagandet av överenskommelsen om det nya institutionella fördraget.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Fru talman! Kan jag fråga kommissionsledamoten om det är säkert att barnafödslar deklareras i alla medlemsstater? Registreras det antal barn som korsar EU:s gränser, så att deras eventuella försvinnande eller användandet av deras organ kan upptäckas?
Franco Frattini
vice ordförande för kommissionen. - (FR) Ja, ni har rätt. Vi har upptäckt fall med barn som ännu inte har registrerats vid gränsövergångar, och det är därför jag fäster stor vikt vid identifieringen.
Identifiering betyder att man hjälper ursprungsländerna, antingen inom EU - även om jag inte tror att detta är fallet - eller särskilt i grannländer eller partnerländer, där det ibland finns bristande kontroll av register. Barn som ännu inte är registrerade, eller inte alls registrerade, i dessa länder är en särskilt viktig fråga för mig.
Det är just därför vi har beslutat att stödja strategiska projekt för att stödja och stärka den civila registreringskapaciteten hos partner- och grannländerna, delvis genom europeiska stödprogram.
Reinhard Rack
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! I era exempel nämnde ni specifikt att fyra medlemsstater hade inrättat nummer för nödsamtal. Det har även förekommit andra frågor. Jag minns situationen med tsunamin, där de som kom till detta område, till exempel för att hänge sig åt sin böjelse för pedofili, skyddades av uppgiftsskyddet så att deras släktingar och myndigheterna var omedvetna om vem som verkligen var drabbad. Är det inte dags att sluta gå som katten kring het gröt och börja uppge vilka dessa medlemsstater är? Ett utpekande av dessa skulle vara en lämplig metod för att få dessa medlemsstater att göra vad de bör göra, så att de slutligen ger prov på ett bättre beteende.
Franco Frattini
kommissionens vice ordförande. - (EN) Jag har redan sagt att jag inte alls är nöjd med genomförandegraden, och hittills har bara fyra medlemsstater genomfört beslutet. Beslutet måste nu genomföras av alla medlemsstater. Att bara fyra medlemsstater hittills genomfört ett beslut som enhälligt fattades i februari 2007 visar att vi måste göra mycket mer.
När det gäller den rätta balansen mellan sekretesskydd, eller skyddet för personuppgifter, och kampen mot pedofili, måste jag säga att när vi talar om pedofiler och brott och övergrepp mot barn, står jag personligen på offrens - barnens - sida, inte på brottslingarnas. Under förutsättning att alla garantier erkänns bör vi först och främst stödja offren och deras föräldrar, inte misstänkta brottslingar.
Talmannen
Jag påminner ledamöterna om vad jag sa i början av frågestunden. Vi gör ett experiment här och jag uppmanar därför alla ledamöter att sätta sig i stolarna längst fram i kammaren så att frågestunden kan bli lite intimare och trevligare, och kanske mer av en diskussion. Så även om ni normalt sitter längst bak är ni välkomna att komma hit längst fram i kammaren.
Nästa fråga handlar om det tropiska viruset chikungunya i Europa. Jag vet inte om jag uttalade det rätt.
Angående: Det tropiska viruset chikungunya i Europa
Italienska myndigheter har med hjälp av det europeiska förvarningssystemet informerat de övriga medlemsstaterna om en epidemi av tropisk feber i provinsen Emilia-Romagna. Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar varnar för att klimatförhållandena kommer att främja den fortsatta förekomsten av denna smittspridare under de kommande månaderna, särskilt i Medelhavsländerna, och att det finns en hög risk för att viruset sprider sig till andra europeiska länder där klimatförhållandena är sådana att viruset kan fortleva. Håller kommissionen, i tid av tydliga klimatförändringar och stor rörlighet, på att utarbeta en plan för hur man ska hantera en möjlig epidemi i stor skala av tropisk feber?
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag hade faktiskt själv lite svårt att uttala det. Inledningsvis hoppades jag att det skulle försvinna utan att jag skulle behöva lära mig hur det uttalades. Nu verkar det tyvärr vara här för att stanna så nu måste vi diskutera frågan.
Först och främst hade jag i går möjligheten att under anförandena på en minut lyssna till ledamotens inlägg i denna fråga, och jag delar hans oro. Vi har i och för sig relativt få infektionsutbrott - till exempel 250 i Italien jämfört med fler än 150 000 på ön Réunion för några år sedan. Men det som oroar är trenden. Vad som gör oss bekymrade är att vi nu har tropiska sjukdomar som sprids i Europa till följd av både klimatförändringen, som givetvis gör det lättare för smittspridarna att föröka sig och överleva, och den ökade rörligheten, som gör att viruset förs in med människor som kommer från tropikerna.
Vi måste omedelbart vidta åtgärder. Redan från början reagerade de italienska myndigheterna korrekt, snabbt och effektivt. Situationen är därför på en mycket lägre nivå men vi har fortfarande pågående fall.
Det första kommissionen gjorde var att vidta olika åtgärder med hjälp av befintliga instrument eller genom att anpassa dessa för att kunna hantera situationen. Först och främst såg vi till att vi erbjöd tekniskt stöd via Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar. Än en gång har det visat sig vilken god idé det var att EU inrättade ett sådant centrum.
Vi måste nu ta itu med nya hot och nya typer av utmaningar. Vi anpassade vår lagstiftning och inkluderade sjukdomar som orsakas av smittspridare i den förteckning över sjukdomar som ska prioriteras. Samtidigt bad vi medlemsstaterna att underrätta kommissionen och övriga medlemsstater genom systemet för tidig varning och reaktion. Det är en rättslig skyldighet för dem. Det är mycket viktigt att kunna upptäcka fall så tidigt som möjligt för att förhindra att sjukdomen sprids.
Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC) har förutom falldefinitioner tagit fram standardförfaranden och uppdaterar regelbundet dessa. Det var mycket viktigt att vi uppdaterade och stärkte laboratoriekapaciteten för att kunna upptäcka och identifiera chikungunyaviruset. Vi gjorde det via det europeiska nätverket för diagnostik av ”importerade” virussjukdomar, som finansieras via folkhälsoprogrammet. Via samma program finansierar vi dessutom gemensamma åtgärder tillsammans med medlemsstaterna för att ytterligare öka vår beredskap inför folkhälsokatastrofer.
Här i kammaren hade vi tillfälle att diskutera ett meddelande och en handlingsplan om den allmänna beredskapen, som antogs 2005. Systemet är på plats och vi kan givetvis använda det, och det har använts, men vi kommer självklart att anpassa det och justera det så att det även kan hantera denna typ av hot mot folkhälsan. Information till allmänheten är väldigt viktigt, och är också något som vi gör via ECDC, både i de berörda områdena och för resenärer.
Det finns dokument med tekniska riktlinjer för hur man snabbt upptäcker chikungunyafeber, som en av grundpelarna i en effektiv epidemiologisk övervakning. ECDC har dessutom producerat ett omfattande paket med dokument med tekniska riktlinjer: information till vårdpersonal, falldefinitioner för chikungunyafeber, och flödesscheman för att identifiera fall. Dessa finns att tillgå och används för närvarande av de behöriga myndigheterna för att underlätta beslutsprocesserna på nationell nivå.
Tillsammans med behöriga nationella myndigheter ser vi dessutom omedelbart över frågan om blodsäkerhet, vilket också är en viktig faktor. Men om den aktuella situationen består är mina tjänsteavdelningar redo att anta en ny bestämmelse om att skjuta upp donationer även för denna sjukdom.
Det nya offentliga programmet och andra instrument kommer också att finansiera forskning om många frågor med anknytning till sjukdomar som orsakas av smittspridare - eftersom vi även måste studera själva insekterna - och globala förändringar via projekt som Eden, som handlar om uppkomsten av nya sjukdomar i en europisk miljö som håller på att förändras.
Allt detta visar hur klimatförändringarna direkt påverkar hälsan. Parallellt med detta skulle jag också vilja nämna att vi har fått problem med djurhälsa som kan hänföras till klimatförändringarna. Europeiska kommissionen planerar att anta ett meddelande nästa år som även tar upp denna aspekt av klimatförändringarna.
Milan Gaľa
(SK) Herr kommissionsledamot! Tack för ert kompetenta svar och grattis till de italienska myndigheterna för deras lämpliga åtgärder. Om man betraktar frågan som helhet, tycker jag att det är märkligt att det ännu inte finns något vaccin mot Chikungunya-viruset, trots att upp till 1 miljon människor enligt vissa uppgifter har smittats av viruset i Afrika. Jag förstår detta i viss utsträckning när det gäller fågelinfluensan. I det fallet har man ännu inte isolerat något virus som kan överföras och därför kan vi inte utveckla ett vaccin. Men i det här fallet verkar vi ha ett virus som kan identifieras bland annat genom serologiska metoder, och ett serum eller vaccin mot det skulle nu kunna utvecklas. Om viruset skulle råka sprida sig, skulle ett sådant serum eller vaccin vara en effektiv behandling mot Chikungunya-viruset och kanske också mot en ännu värre infektion, nämligen denguefeber.
Markos Kyprianou
ledamot av kommissionen. - (EN) För det första är hänvisningen till denguefeber också viktig eftersom samma insekt även kan överföra dengueviruset till färskt kött, så detta är också ett problem för oss. Därför förbereder vi en rapport om sjukdomar som överförs av insekter, eftersom klimatförändringarna gör det lättare för dessa att föröka sig, som jag nämnde förut, men även eftersom insekterna överlever våra milda vintrar och sedan kan överföra sjukdomar.
Det stämmer att det inte finns något vaccin, vilket är synd. Det pågår forskning men jag måste säga att i detta skede är vi långt ifrån att nå några resultat.
Detta är givetvis en fråga som vi kommer att ta upp med WHO, och med hjälp av olika instrument och strategier kommer vi att försöka främja utvecklandet av dessa vacciner.
Om jag får skulle jag även vilja tillägga en av mina personliga åsikter, en uppfattning som jag har tagit upp med medlemsstaterna alltsedan de första diskussionerna om fågelinfluensan. Vi har inte bara ett solidariskt ansvar gentemot u-länder och tredjeländer när det gäller att hjälpa dem att hantera hälsohot, utan detta är också en form av självförsvar och vi måste inse att vi inte kan betrakta oss själva som immuna och skyddade här i vårt mysiga lilla hörn i EU. Det är vi inte! Därför är det oerhört viktigt att vi betraktar hälsohot överallt i världen som hot även mot EU och att vi gör detta till en av våra prioriteringar.
Den hälsostrategi som vi antog i dag i kommissionen kommer att översändas till parlamentet så att även ni får tillfälle att diskutera den. I denna strategi ingår en mycket viktig global aspekt av EU:s hälsopolitik. Och jag är optimistisk och tror att vi kan förändra och rätta till situationen med hjälp av detta nya synsätt.
Angående: Den humanitära katastrofen i Irak
Efter att gränsen till Syrien stängts har även den enda flyktväg som fortfarande var öppen stängts för tusentals irakiska flyktingar, inbegripet storfamiljer med många barn.
Vid sidan om den etniska rensning som de irakiska myndigheterna ofta direkt deltar i, har det nu uppstått en allvarlig koleraepidemi som är direkt kopplad till de undermåliga sanitära förhållanden som råder i stora delar av landet.
Europeiska kommissionens insatser mot den humanitära katastrofen i Irak är helt betydelselösa, vilket står i uppenbar strid med de europeiska värdena.
Hur har Europeiska kommissionen för avsikt att hjälpa den irakiska befolkning som är på flykt inom och utanför Irak?
Hur har kommissionen för avsikt att stödja de länder som befinner sig i skottlinjen, såsom Jordanien, som drabbas av oproportionerliga konsekvenser av situationen?
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (EN) Kommissionen är mycket medveten om hur stora de humanitära behoven är i Irak och dess grannländer. Kommissionens har reagerat på denna kris på två sätt. För att stödja flyktingarna från Irak och grannländerna har kommissionen för det första fattat ett snabbt beslut om att anslå 6,2 miljoner euro i humanitärt bistånd. Detta beslut antogs i maj 2007, för att ta itu med flyktingarnas mest akuta behov. I slutet av 2007 kommer biståndet att ökas ytterligare till 7 miljoner euro.
Tillsammans med Syrien och Jordanien, som bär den största bördan i flyktingkrisen, har kommissionen åtagit sig att utarbeta biståndsprogram. Regeringarna i dessa länder har gjort det mycket klart att de inte vill se externa humanitära biståndsprogram, som genomförs av internationella och icke-statliga organisationer. De förväntar sig att det internationella samfundet ska stödja deras nationella system, framför allt på utbildnings- och hälsoområdet, eftersom dessa system även gynnar de irakiska flyktingarna.
Kommissionen har därför identifierat projekt som ger snabb effekt för sammanlagt 37,7 miljoner euro, som kommissionen för samråd med medlemsstaterna om. Samtliga dessa åtgärder utgör kommissionens omedelbara svar på flyktingarnas mest trängande behov.
Kommissionen inser att detta endast till viss del minskar det oerhörda lidandet och trycket på granländernas institutioner och samhällsväv. Därför håller kommissionen för närvarande på att utveckla sin strategi så att den motsvaras av lämplig finansiering.
När det gäller Irak stöder kommissionen dessutom Internationella rödakorskommittén, hittills med 4 miljoner euro. Och vi håller för närvarande på att identifiera fler stabila och godtagbara partner som verkar i Irak för att kunna öka biståndets omfattning.
Det måste erkännas att samtidigt som det finns betydande humanitära behov omgärdas leveranserna av humanitärt bistånd också av många hinder. Det handlar om allvarliga säkerhetsproblem och svårigheter med att få tillträde, vilket hindrar kommissionen och andra givare från att anslå medel som verkligen motsvarar behoven.
Det råder faktiskt brist på humanitära partner som kan verka och genomföra program inne i Irak och som verkligen hanterar de mest utsatta personernas behov på rätt sätt.
Avslutningsvis skulle kommissionen vilja påminna om att den är huvudbidragsgivare till Internationella återuppbyggnadsfonden för Irak, med ett bidrag på 123 miljoner euro. Det är förresten 46 procent av samtliga bidrag så här långt. Sedan 2003 har kommissionen anslagit över 800 miljoner euro till Irak.
Paulo Casaca
(PT) Fru talman, herr kommissionsledamot! Tack så mycket för era förtydliganden, men låt mig påminna er om att de irakiska flyktingarna i Egypten redan uppskattas till ett antal av 200 000. Europeiska kommissionen erbjuder inte Egypten någonting. Universitetet i Amman har precis genomfört en undersökning där det bedöms att Jordanien har över en miljon flyktingar - en absolut katastrofal makroekonomisk effekt. Europeiska kommissionen vidtar inga åtgärder för att ta itu med detta. Även Israel håller på att inrätta ett anmärkningsvärt hälso- och sjukvårdsprogram för irakiska barn. När det gäller Syrien, har jag inte deltagit i kommissionens samtal med Syrien, men jag har ofta talat med de syrianska myndigheterna. Faktum är att de redan har omkring 2 miljoner fler invånare. Låt mig bara påminna er om att en enorm humanitär katastrof i dag, just nu, utvecklar sig i Rabiah, på gränsen mellan Syrien och Irak. Tusentals irakier, som hörde ett rykte om att gränserna skulle till att öppnas, har samlats där och kan inte komma in. Situationen är fullkomligt tragiskt och vi kan inte längre bortse från vad som sker.
Talmannen
Jag tror att vi alla delar er oro, men enligt arbetsordningen har vi endast en halv minut för följdfrågor.
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag har redan nämnt att regeringarna, särskilt den syriska regeringen, som ledamoten hänvisade till, tydligt har indikerat att de inte ville se externa humanitära biståndsprogram som genomförs via internationella organisationer och icke-statliga organisationer. Hur mycket bistånd som ges speglar därför de syriska och jordanska myndigheternas ovilja att låta internationella icke-statliga aktörer som FN och icke-statliga organisationer verka i sina respektive länder.
Vårt bistånd kan endast fördelas via organisationer som accepteras av de lokala myndigheterna och har tillräckligt stor operativ kapacitet. Detta sätter en naturlig gräns för vad vi kan göra. Vi arbetar emellertid med program för kapacitetsuppbyggnad och för direkta samtal med de jordanska och syriska myndigheterna för att stärka vår genomförandekapacitet i dessa länder.
Jag tycker att det är viktigt att notera att den irakiska regeringen själv verkar högst ovillig att hjälpa sina grannar. Den irakiska regeringen har vid upprepade tillfällen förklarat att den kommer att anslå 25 miljoner US-dollar för att bistå irakiska flyktingar. Även om åtaganden gjordes vid konferensen i Sharm el-Sheik i maj i fjol och förbindelserna mellan irakiska och syriska och jordanska tjänstemän stärktes, verkar det som om Irak inte samarbetar i tillräcklig utsträckning. Vi måste därför uppmana den irakiska regeringen att åtminstone fullgöra sitt ekonomiska ansvar gentemot sina medborgare.
Bristen på samordning mellan FN-organ när det gäller att hantera humanitära kriser är mycket problematisk. Det bär oss kraftigt emot att konstatera att det i stället för nära samarbete råder stark konkurrens mellan FN:s humanitära organ. Vi hoppas att utnämningen av en ny humanitär samordnare kommer att förbättra våra FN-partners förmåga att ta itu med krisen.
DanutBudreikait
(LT) Nyligen inledde Turkiet, en kandidat för EU-medlemsskap, militära insatser mot irakiska kurder i Irak. Vad anser ni om detta? Vilken inverkan skulle detta agerande kunna ha på situationen i Irak? Skulle det behövas bistånd och vad anser kommissionen om Turkiets agerande?
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (EN) Det är inte en lätt fråga. Kommissionen fördömer alla terroristattacker under alla omständigheter som brottsliga och orättfärdiga. Och vi beklagar givetvis det lidande som dessa attacker orsakar.
Turkiet utsätts för ständiga gränsattacker från PKK, som ni säkert känner till står med på EU:s förteckning över terroristorganisationer. Kommissionen inser Turkiets behov av att försvara sina medborgare men vi upprepar vår uppmaning till Turkiet och Irak att ta itu med problemet via samarbete mellan behöriga myndigheter och genom att följa internationell rätt. I detta sammanhang är det bilaterala avtal mellan Turkiet och Irak om kampen mot terrorism som nyligen ingicks ett välkommet steg.
EU och Turkiet har flera gånger upprepat att de är starkt engagerade för Iraks oberoende, suveränitet, enighet och territoriella integritet. Vi förväntar oss att Turkiet även i fortsättningen ska spela en konstruktiv roll för att nå dessa mål och främja regionalt samarbete.
Men vi måste ta hänsyn till trycket från den turkiska befolkningen, som nästan varje vecka får se sina soldater och civila dödas i de sydöstra delarna av landet. Regeringen måste visa att den är redo och i stånd att vidta effektivare åtgärder.
Som många av våra medlemsstater så väl vet är det svårt att ta itu med terrorister på ett effektivt sätt. De turkiska myndigheterna försöker förståeligt nog involvera USA:s, Iraks och Iraks kurdiska myndigheter i sina ansträngningar. Det är enda sättet. Den resolution som antogs i parlamentet och uppbyggnaden av ett trovärdigt hot om intervention bör ses som en del av denna strategi.
Talmannen
Vissa ledamöter har redan följt min uppmaning. Men för dem som inte har gjort det, kom gärna fram hit till främre delen av kammaren. Vi vill göra detta till en behagligare och mer interaktiv stund, så kom gärna ända fram så vi kan se kommissionsledamoten i ögonen. Jag är övertygad om att det kommer att glädja honom!
Del II
Angående: Visstidsanställda som utför rutinmässiga och återkommande arbetsuppgifter hos EU:s institutioner och enheter
Enligt direktiv 1999/70/EGfår medlemsstaterna inte tillåta missbruk av visstidsanställningar vid utförandet av rutinmässiga och återkommande arbetsuppgifter.
I vilken mån håller sig EU:s institutioner och enheter själva till denna princip? Hur stor är andelen visstidsanställda av den personal hos EU:s institutioner och enheter som utför rutinmässiga och återkommande arbetsuppgifter?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Ledamoten har uppmärksammats på att de detaljerade svaren nedan endast avser kommissionen, som givetvis är den största arbetsgivaren bland EU:s institutioner.
Ett av syftena med direktiv 1999/70/EG om ramavtalet om visstidsarbete är att ange en ram för att förhindra att visstidsanställning missbrukas genom att flera visstidsanställningar följer på varandra.
Enligt klausul 5.1 är medlemsstaterna skyldiga att, där det inte finns likvärdiga lagliga åtgärder för att förhindra missbruk, införa en eller fler av följande åtgärder för att förhindra missbruk som uppstår genom användandet av på varandra följande visstidsanställningskontrakt eller visstidsanställningsförhållanden:
a) Bestämmelser om objektiva grunder för förnyad visstidsanställning.
b) Bestämmelser om en övre sammanlagd tidsgräns för flera på varandra följande visstidsanställningar.
c) Bestämmelser om hur många gånger en visstidsanställning får förnyas.
De regler som styr anställningen av personal vid EU-institutionerna fastställs i tjänsteföreskrifterna, som diskuterades med företrädare för personalen innan de antogs av rådet.
EU-institutionerna har därför en lagstadgad skyldighet att följa tjänsteföreskrifternas bestämmelser. I tjänsteföreskrifterna ges EU-institutionerna rätt att rekrytera tre huvudtyper av personal: fast anställda tjänstemän, tillfälligt anställda och kontraktsanställda.
Tillfälligt anställda och fast anställda tjänstemän innehar en tjänst som finns med i tjänsteförteckningen. Det finns ingen gräns för hur mycket ansvar fast anställda tjänstemän och tillfälligt anställda kan utöva.
För kontraktsanställda är situationen annorlunda. Deras tjänst finns inte med i tjänsteförteckningen och de måste arbeta under överinseende av en fast anställd tjänsteman eller en tillfälligt anställd. Det finns två olika kategorier av kontraktsanställda. En kategori av kontraktsanställda skapades för att utföra uppgifter som inte utgör kärnverksamhet och inte behöver utföras av en tjänsteman. Sådana kontraktsanställda kan erbjudas permanenta kontrakt, så deras uppgifter kan anses ha en permanent karaktär.
För denna typ av personal följer vi andan i direktiv 1999/70/EG genom att de i allmänhet först erbjuds ett kontrakt för en viss tid, sedan en förlängning för en viss tid och till sist ett tredje kontrakt utan någon tidsbegränsning. I vissa fall kan vi direkt vid rekryteringen erbjuda ett permanent kontrakt.
För närvarande har kommissionen 2 300 sådana kontraktsanställda världen över, framför allt vid delegationer, representationer och administrativa kontor.
Det finns en andra kategori kontraktsanställd personal för att täcka tillfälliga eller särskilda behov som inte täcks av befintliga tjänster, och för att ersätta personal som är tillfälligt frånvarande, bland annat personal som är mammaledig eller föräldraledig. Genom att begränsa den totala varaktigheten av på varandra följande visstidskontrakt inom samma institution till tre år följer man i tjänsteföreskrifterna i praktiken klausul 5.1 b.
Sådan kontraktsanställd personal utgör ca 15 procent av samtliga anställda. Givetvis utgör de fast anställda tjänstemännen kommissionens nyckelpersonal. Kontraktsanställd personal ger ett värdefullt stöd till kommissionstjänstemännens arbete på tillfällig basis. För närvarande arbetar ca 3 200 kontraktsanställda för kommissionen på dess olika arbetsplatser.
Marie Panayotopoulos-Cassiotou
(EL) Fru talman! Jag tackar kommissionsledamoten för hans svar. Låt mig också fråga honom om tidigare år av anställning kommer att räknas som tjänsteår för kontraktsanställda, eller tillfällig personal som de en gång kallades? Om detta är fallet, är deras tidigare tjänsteår värda mer i konkurrensen om ett jobb än kvalifikationerna hos andra sökanden som har lyckats i uttagningsprovet men ännu inte har fått någon tjänst?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Den kontraktsanställdas förhållande till arbetsgivaren baseras givetvis på kontraktet. Samtidigt måste lagar och bestämmelser på den lokala arbetsmarknaden följas. Det finns inget tjänstetidssystem som för de fast anställda tjänstemännen. Kontrakt baseras därför på förhållandena på den lokala arbetsmarknaden och vi har framgångsrikt rekryterat många duktiga kontraktsanställda.
Paul Rübig
(DE) Herr kommissionsledamot! Jag är säker på att ni förstår att den framtida utvecklingen av EU:s personalpolitik är en stor utmaning för oss. Därför är det mycket viktigt för parlamentet att vi inte bara får veta antalet anställda och rekryteringsbyråer - för jag anser att ni har beskrivit dessa anställda som motsvarande heltid - utan också de exakta belopp som planeras för varje kategori och hur de fördelas mellan länderna. Skulle ni kunna ge oss denna statistik?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Ni bad om en uppdelning av personalen per medlemsstat, det finns i vår statistik. Alla siffror finns att tillgå där. Kontakta vår personal så får ni detaljerade siffror.
Angående: Konsekvenser för pensionskostnaderna till följd av ökat antal EU-tjänstemän
Enligt uppgift har antalet fast anställa tjänstemän vid Europeiska kommissionen under de senaste sju åren ökat med 16 procent till nästan 20 000. I samband med Bulgariens och Rumäniens EU-medlemskap i början av 2007 anställdes ytterligare mer än 700 tjänstemän med uppgift att förstärka den inre marknaden. Självklart kommer det ökade antalet EU-tjänstemän att få konsekvenser för budgeten. Framför allt kommer pensionskostnaderna att öka oroväckande mycket. År 2008 kan pensionsutgifterna antas öka med mer än 10 procent, vilket innebär ökade kostnader som självklart helt måste bäras av de europeiska skattebetalarna.
Hur ser kommissionen på det ökande antalet tjänstemän vid kommissionen under den närmaste framtiden? Har man redan funderat på möjligheten att införa en sorts anställningsstopp för tjänstemän? Är kommissionen medveten om de ekonomiska konsekvenserna, framför allt i fråga om pensionsutgifterna?
Siim Kallas
Kommissionens vice ordförande. - (EN) Pensionsrättigheter och pensionssystem är självfallet ett av de mest komplicerade områdena i hela EU. Först och främst bör det nämnas att det i budgeten för 2007 finns 23 198 poster för kommissionen. Denna fråga går att dela upp i två delfrågor: kommissionens rekryteringsåtgärder för att minska budgeteffekterna av det ökade antalet EU-tjänstemän och konsekvenserna för pensionskostnaderna av det ökade antalet EU-tjänstemän.
När det gäller den första delfrågan måste vi komma ihåg att reformen av tjänsteföreskrifterna genomfördes 2004 bland annat för att begränsa budgetkostnaderna kopplade till ökningen av antalet anställda. Den nya kärriärstrukturen och befordringsgången och den nya personalkategorin för kontraktsanställd personal infördes för att ge positiva budgeteffekter. Å enda sidan kanske ledamoten känner till att Europaparlamentet under budgetprocessen 2007 bad kommissionen att genomföra en omfattande genomgång för att göra en halvtidsutvärdering av sitt personalbehov och en detaljerad rapport om kommissionens stöd- och samordningspersonal. Europaparlamentet ville också informeras om kommissionens avsikter när det gäller omplacering av personal för att klara prioriteringarna i det nya interinstitutionella avtalet om budgetdisciplin och sund ekonomisk förvaltning och mer specifikt den politik som parlamentet stödde under förhandlingarna.
Som ett resultat av den genomgång av kommissionens personal som genomfördes på Europaparlamentets begäran bekräftar kommissionen det extra anställningsbehov som identifierades 2002 och 2005 enbart i samband med utvidgningsrelaterade uppgifter: 890 nya anställda 2008, uppdelat på 640 nya anställda för EU-10-utvidgningen och 250 tjänster för EU-2-utvidgningen. För 2009 finns det ett bekräftat behov av ytterligare en våg av 250 tjänster för EU-2-utvidgningen.
Kommissionen stöder beslutet att behålla en fast personalstyrka när all utvidgningspersonal har integrerats, utan krav på nya tjänster för perioden 2009-2013. Kommissionen åtar sig att möta nya personalbehov på viktiga politikområden enbart genom omplaceringar inom och mellan avdelningar. Kommissionen åtar sig att ge medborgarna största möjliga valuta för pengarna och tillhandahålla tjänster av hög kvalitet genom ökad effektivitet. Kommissionen har redan gett konkreta exempel på sitt engagemang för att nå dessa mål. Under perioden 2000-2007 visar siffrorna att ökningen av antalet tjänster i tjänsteförteckningen är mindre för kommissionen än för de övriga institutionerna.
När det gäller den andra delfrågan måste vi komma ihåg att rekryteringen för perioden 2004-2008 till följd av utvidgningen kommer att påverka pensionskostnaderna först om 30 år. Det innebär att utvidgningen den närmaste tiden inte alls kommer att få någon inverkan på pensionskostnaderna. Kommissionen följer ändå noga ökningen av pensionskostnaderna de kommande åren. I budgeten förutspåddes pensionskostnaderna stiga med 10 procent under 2008. Detta beror på exceptionella omständigheter. Att ökningen 2008 är högre än genomsnittet är en naturlig reaktion på att ökningarna under 2006 och 2007 låg under genomsnittet. Vi kommer att få en första avgång av kontraktsanställd personal, vars bidrag måste överföras till en annan ordning, och en förväntad årlig löne- och pensionsökning på 3 procent. Även med detta undantag beräknar vi att pensionsökningstakten för perioden 2007-2013 är förenlig med den genomsnittliga utgiftsökning på 8,5 procent som beaktas i budgetramen för 2007-2013.
När det gäller den nuvarande rekryteringsvågens långsiktiga finansiella effekter analyserades effekterna när reformen av tjänsteföreskrifterna förbereddes. Det har vidtagits åtgärder för att minska pensionskostnaderna och enligt tjänsteföreskrifterna ska det pensionsbidrag som de anställda själva står för - för närvarande 10,25 procent - uppdateras en gång om året så att det motsvarar en tredjedel av det sammanlagda bidrag som krävs för att garantera en långsiktig balans i gemenskapens pensionssystem.
Johan Van Hecke
(NL) Fru talman! Jag är kommunfullmäktigeledamot i en belgisk kommun med 13 000 invånare. Tillsynsmyndigheten godkänner inte budgeten för denna lilla kommun om den inte lämnar in en plan för personalbehovet, med en detaljerad budget. En 16 procentig ökning i antalet tjänstemän under några år, såsom i EU, skulle aldrig godkännas. Det skulle inte heller en ökning av pensionskostnaderna på över 10 procent under ett år. Kommissionsledamoten har hänvisat till utvidgningen, men trots denna utvidgning har antalet parlamentsledamöter minskat. Min fråga är följande: Anser inte kommissionen att det är hög tid att också överväga en frysning av antalet anställda, trots eventuella ytterligare utvidgningar?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Ja, men jag sa att vi kommer att införa ett anställningsstopp efter utvidgningen, så jämförelsen med en kommun håller inte. Vi har ett stort politiskt projekt - EU:s utvidgning - och vi har anställt nya tjänstemän. Detta har skett enligt samma modell som vid alla tidigare utvidgningar. Vi har varit framgångsrika när det gäller att rekrytera personer från de nya medlemsstaterna, och det kommer nu att upphöra. Därefter kommer det totala antalet anställda att frysas.
Justas Vincas Paleckis
(EN) Herr kommissionsledamot! I Bryssel säger de att om man klarar alla prov och undersökningar och blir anställd som tjänsteman vid kommissionen kan man leva ett lugnt och behagligt liv fram till pensioneringen.
Så jag skulle vilja fråga er om kvaliteten på de personer som arbetar vid EU-institutionerna, Kommissionen har kanske några planer på att göra livet för dem som inte arbetar så hårt lite svårare, kräva lite bevis för att de verkligen arbetar och göra tydlig åtskillnad mellan dem som gör sitt bästa och dem som har ett för lätt och behagligt liv.
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Jag kan med glädje ge er alla detaljer i vårt karriärutvecklingssystem, som jag måste säga är ett av de mest komplicerade systemen i världen och är föremål för ständig debatt. Varje år görs en bedömning av varje anställd. Det finns ett befordringssystem som baseras på denna bedömning och ger ett visst antal poäng, som sedan ligger tillgrund för befordran. Detta system är mycket detaljerat och välutvecklat.
Ni har även rätt att fråga om kvaliteten på de anställda. Vid ett genomsnittligt uttagningsprov finns det ca 42 seriösa sökande - för att inte tala om andra sökande - till varje utlyst tjänst. Så här ser det ut under ett år, så vi har alltid ett stort inflöde av mycket duktiga personer med stor erfarenhet, och rekryteringsproven är mycket svåra.
Jag måste säga att livet i kommissionen inte är så lätt och behagligt fram till pensioneringen. Men det stämmer att de flesta tjänstemän arbetar väldigt länge i kommissionen, och detta kan också ses som en fördel för kommissionen.
Ingeborg Gräßle
(DE) Ni har nämnt urvalsförfarandet för personal flera gånger i dag. Ett av resultaten av urvalet av personal blev att 32 procent av kommissionens personal sysslade med att administrera administrationen, det vill säga med att samordna och ge administrativt stöd.
Det är 11 000 personer! När kommer ni att dra slutsatser utifrån dessa siffror? När kommer ni att ta fram en åtgärdsplan för att minska antalet anställda?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Vi tar detta på största allvar och det kommer definitivt förslag på området. Vi diskuterar dessa frågor
För det första måste man ta hänsyn till att alla dessa administrativa funktioner och styrfunktioner även i viss mån är en följd av utvecklingen inom kommissionen. Chefsfunktionerna har utvärderats och bedömts som en mycket viktigare funktion. Dessutom har man stärkt systemen för att stödja dessa. Just nu diskuterar vi hur vi ska gå vidare, och innan det kommer ett nytt krav på att vi ska skära ned antalet tjänster kommer vi definitivt att stå redo med ett nytt projekt. För närvarande diskuterar vi alla dessa omkostnader och parallella funktioner, och inom kommissionen finns det naturligtvis olika åsikter om detta. Det kommer inte som någon stor överraskning att vissa horisontella tjänsteavdelningar vill se mer rationaliserade tjänsteavdelningar, medan andra tjänsteavdelningar argumenterar för att behålla det nuvarande systemet.
Vi för alltså en debatt. Men jag kan försäkra er att denna genomgång har ett tydligt nästa steg.
Angående: Kommissionen och fackföreningarna
Är det praxis hos kommissionen att funktionärerna vid fackföreningarna för kommissionens anställda avlönas med EU-medel? Hur många funktionärer avlönas i så fall?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Jag är ledsen att jag inte kan svara direkt på finska, men vi kan föra vidare diskussioner på finska. Jag är rädd för att jag inte skulle använda korrekt terminologi, eftersom det gäller att vara så exakt som möjligt i EU.
Precis som rådet har kommissionen slutit ett avtal med personalens fackföreningar och ställt vissa personalresurser till deras förfogande. I kommissionens fall har 12 fasta så kallade utstationeringstjänster beviljats fackföreningarna i enlighet med personalavtalet 2001 och årliga personalresursprotokoll. Detta av sammanlagt 23 000 tjänster vid kommissionen.
Sådan utstationering till fackföreningar, på grundval av deras representativitet, har tillåtits sedan 1989. Dessutom beviljas ett mycket begränsat antal tjänster på flexibel basis, framför allt för att ta hänsyn till förändrade majoriteter efter val. Personal som ställs till fackföreningarnas förfogande fortsätter alltså att få lön från EU:s budget, som kommissionsanställda. Utöver detta får fackföreningarna en budget som gör det möjligt för dem att rekrytera upp till nio kontraktsanställda från tjänstegrupp II (sekreterare)
Esko Seppänen
(FI) Fru talman, herr kommissionsledamot! Efter vad jag minns var ni fackföreningsledare i ert land och fackföreningsverksamheten måste säkerligen vara av intresse för er på grund av er bakgrund. Jag fick inte något exakt svar på min fråga om hur många av dessa fackföreningsanställda som för närvarande sammanlagt arbetar för kommissionen i alla de företrädda fackföreningarna.
Jag har ytterligare en fråga angående detta. Det går ett rykte om att kommissionen skulle betala lön till sina anställda under en strejk. Har fackföreningarna lyckats med att förhandla fram en lösning som innebär att de om de går ut i strejk kommer att få betalt under den tid som strejken pågår?
Siim Kallas
vice ordförande för kommissionen. - (FI) Jag kan faktiskt besvara frågan utifrån min kännedom om situationen. Det finns 12 utsända experter i kommissionens fackförening. Dessutom finns det 19 tjänster i personalkommittéerna, vilka självklart är separata organ. De kan anställa sammanlagt nio sekreterare.
Vad ni sa om strejker är delvis sant. Det är sant att kommissionen har gått med på en förhandlingslösning om att tjänstemän under en strejk kan få en del av sin lön utbetalad, men normalt inte hela lönen. För mig är det en lite känslig fråga att personer som går ut i strejk får halva sin lön.
Paul Rübig
(DE) Herr kommissionsledamot! Jag skulle vilja veta hur mycket dessa tjänstemän kostar. Vad kostar det per år?
Siim Kallas
kommissionens vice ordförande. - (EN) Budgeten för fackföreningarna är ca 500 000 euro om året, medel som kommer från gemenskapsbudgeten.
Talmannen
Till de ledamöter som har tillkommit sedan frågestunden startade vill jag säga att vi håller på med ett experiment här i dag och jag skulle vilja att ni kom fram hit längst fram i kammaren. Var inte blyga, kom fram och fyll upp stolarna längst fram i stället för att sitta längst bak, så att vi kommer närmare varandra.
Angående: Totalt bötesbelopp för företag enligt konkurrenslagstiftningen
Kan kommissionen ange för hur stort belopp den sammanlagt bötesbelagt företag enligt de europeiska konkurrensreglerna sedan i början av dess nuvarande mandat och om den har tagit initiativ eller haft överläggningar inom kommissionskollegiet om att reservera dessa pengar, minus de i budgeten uppskattade beloppen, för ”extra” EU-initiativ istället för att låta dessa medel komma medlemsstaterna till godo?
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (EN) Kommissionen har från och med inledningen av sin mandatperiod och fram till slutet av september 2007 antagit 21 beslut om böter för företag som brutit mot kartellagstiftningen.
Det sammanlagda bötesbeloppet uppgår till lite drygt 5,2 miljoner euro, varav 95 procent utdömts till företag som har deltagit i karteller.
Det bör emellertid påpekas att denna typ av böter ingår i EU-budgeten först när de vunnit laga kraft, dvs. om det bötesbelagda företaget inte har överklagat eller när alla möjliga överklaganden har avvisats av de europeiska domstolarna.
Eftersom företagen ofta ifrågasätter kommissionens rätt att utdöma böter är en stor del av det sammanlagda bötesbelopp som jag nämnde tidigare så att säga inte definitivt.
På grund av rättsliga hinder har vi ingen möjlighet att använda bötesbeloppen för annan verksamhet, som ledamoten föreslår. En sådan användning skulle strida mot universalitetsprincipen enligt artiklarna 17-20 i den gällande budgetförordningen.
Enligt denna princip ska de totala inkomsterna täcka de totala utgifterna, utan någon särskild koppling mellan en viss inkomstpost och en viss utgiftspost.
Huvudsyftet med antitrustböter, enligt ingressen till 2006 års riktlinjer för beräkning av böter, är att åstadkomma en avskräckande verkan, dvs. avskräcka företag från att bete sig olagligt.
Förhoppningen är att graden av missbruk, och därmed antalet böter och det totala bötesbeloppet, så småningom kommer att minska när företagen i större utsträckning följer lagstiftningen och vi fortfarande sköter vårt arbete.
Bart Staes
(NL) Tack för denna mycket intressanta information, herr kommissionsledamot! Jag skulle vilja veta om jag har förstått det korrekt. Med tanke på budgetförordningen, återgår faktiskt största delen av dessa pengar till medlemsstaterna i slutändan. Stämmer det? För det andra säger ni mig att pengarna även hör till EU:s budget, men bara när den är slutlig. Kan ni säga oss hur mycket, ungefär, av detta stora belopp på 5 miljarder euro som faktisk kan kallas ”slutligt”?
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (NL) Svaret på den första delen av frågan är ett definitivt ”ja”. De återgår till medlemsstaterna. Det innebär att medlemsstaternas bidrag till EU:s budget bedöms som lägre. Er följande fråga handlade om när olika delar är slutliga, och detta är mycket svårt att säga. Det beror på omständigheterna varje år, på om parten i fråga var förnuftig och avstod från att överklaga, eller beslutade sig för en mycket längre väg och försökte få lite extra.
Reinhard Rack
(DE) Fru kommissionsledamot! Ni nämnde de belopp som ålagts som böter. Dessa böter syftar till att ändra beteendet hos de företag som de riktar sig mot. Vilka är era iakttagelser i detta avseende?
Jag vill passa på och fråga er en sak. Jag minns att ni, när ni inledde er roll som kommissionsledamot, gav oss i utskottet för regional utveckling en möjlighet att diskutera de minimis-regeln med er. Ni svarade mycket snabbt då, och vi är mycket tacksamma över detta. Svarar företagen lika snabbt som ni gjorde då?
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (EN) Vi hoppas att detta stämmer. Men jag är inte helt säker och absolut inte så säker att jag vågar var öppen och uppriktig mot er.
Vi måste komma ihåg att det inte bara är bötesnivån utan även ryktet som förhoppningsvis får företag att ändra sin attityd.
Jag tycker det är intressant att flera verkställande direktörer för organisationer som kontaktar mig nu säger att de är medvetna om att detta är verklig politik från kommissionens sida, och att de som inte sköter sig och som missbrukar reglerna och bestämmelserna kommer att få dryga böter. Med våra nya bötesnivåer är det, som ni känner till, inte längre tal om några småsummor.
Företagen vidtar åtgärder inom sina egna organisationer för att konfrontera sin egen personal och klargöra att detta absolut inte ska ske mer i deras företag. De konfronterar dem om de inte vidtar rätt åtgärder och säger att om något verkar skumt ska de rapportera det till företagsledningen, och att de senare skulle avskedas utan någon typ av avgångsvederlag eller fallskärm.
De säger också att ett skadat rykte, i kombination med böterna, är en väldigt viktig del i deras attityd och deras kamp för att rensa upp i företagen. Ett par av dem nämnde nyligen att de älskade att vara på första sidan i Financial Times, men inte på grund av våra böter. Det är verkligen ett klart steg framåt.
DanutBudreikait
(LT) Denna sommar tillkännagav Tyskland sina planer på att öka livsmedelspriserna. Samtidigt har litauiska producenter tydliggjort att de avser att öka livsmedelspriserna under hösten, utan att ge några objektiva skäl. Kan ni föreställa er ett kartellarrangemang som inbegriper internationella livsmedelsproducenter? Livsmedelspriserna ökar samtidigt i alla länder utan att det sker någon ökning av råvarupriserna.
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (EN) Vi är inte de enda som har tagit upp kampen mot karteller. Kampen förs även av de nationella konkurrensmyndigheterna, och jag är medveten om att samtliga 27 konkurrensmyndigheter för denna kamp tillsammans med oss.
Vi diskuterar detta inom ramen för det europeiska konkurrensnätverket. Jag är också medveten om att det finns en fastlagd politik på detta område, så ert exempel är absolut en inhemsk fråga som bör hanteras av de nationella konkurrensmyndigheterna. Det kan finnas många orsaker till att livsmedelspriserna ökar. Det behöver inte vara fråga om en kartell, även om man aldrig kan vara säker. Jag råder därför parlamentsledamoten att i detta fall föra frågan vidare till sin nationella konkurrensmyndighet.
Angående: Fusion mellan Suez och Gaz de France
Den 3 september meddelades det att styrelserna för det franska energibolaget Suez och statsföretaget Gaz de France beslutat att utföra den planerade fusionen. Därmed skulle det fjärde största energiföretaget uppstå, efter Gazprom, Electricité de France och EON. Kommissionen har redan ålagt det fusionerade företaget att avyttra ett antal belgiska och franska verksamheter.
Anser kommissionen att dessa fusionsplaner fortfarande är förenliga med de principer som kommissionen för närvarande företräder när det gäller liberaliseringen av energimarknaden i EU?
I vilken utsträckning har det nya fusionerade företaget och den franska staten gått med på att avyttra stamnäten, såsom kommissionen begärt?
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (EN) Kommissionen godkände fusionen mellan Gaz de France (GDF) och Suezkoncernen i november 2006, med förbehåll för parternas åtaganden, som gjorde det möjligt för kommissionen att dra slutsatsen att fusionen inte på något avgörande sätt skulle hindra konkurrensen.
Bland de åtaganden som parterna gjorde ingår framför allt försäljningen av Suez andelar i Distrigas, det belgiska gasbolaget, vilket som ni känner till även har gått in på den franska marknaden, försäljningen av GDF:s andelar i den alternativa belgiska gas- och elleverantören SPE och avhändandet av all kontroll som Suez, rättsligt eller faktiskt, har över den belgiska gasledningsoperatören Fluxys.
Samtidigt som GDF Suez tillåts äga aktier i Fluxys, kommer särskilda arrangemang att garantera att Fluxys drivs på ett oberoende sätt. Detta är helt i linje med kommissionens politiska mål för avregleringen av EU:s energimarknader, framför allt det förslagspaket som lades fram i september 2007.
I kommissionens beslut om fusionen föreskrivs att parterna inom en viss angiven tid måste gå vidare med avyttringen av sitt ägande, inklusive en delavyttring av andelarna i Fluxys, och med de övriga åtagandena, även de som rör Fluxys ledning. Parterna måste fullgöra sina åtaganden till fullo för att juridiskt kunna genomföra fusionen. Under tiden måste parterna respektera vissa skyldigheter som kommissionen kommer att kontrollera med hjälp av kontrollförvaltarna.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Fru talman! Som tur är kan jag tala på nederländska. Kommissionsledamoten är medveten om parlamentets intresse för nationella mästare: de ”rättvisa konkurrensvillkoren”. Jag har två korta ytterligare frågor. Är det så att korssubventionering mellan produktionsföretaget och nätverksföretaget nu är något som hör till det förgångna? För det andra, hörde jag er säga att de aktuella förslagen också till fullo stämmer överens med det nya paket som ni och kommissionsledamot Andris Piebalgs har lagt fram?
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (NL) Svaret på båda frågorna är ”ja”.
Fråga nr 51 utgår eftersom frågeställaren är frånvarande.
Angående: Stöd till Volvo Cars i Gent/EU:s regler för statligt stöd
Den 12 september 2007 meddelade kommissionen att man avser att undersöka om det planerade stödet på 6,02 miljoner euro från regionen Flandern till särskild och allmän utbildning vid Volvo Cars Gent till ett belopp som uppgår till 20 procent av företagets totala utbildningskostnader är förenligt med EU:s regler för statligt stöd. Kommissionen säger sig vilja förhindra att stödet endast används för att subventionera utbildningskostnader som ändå skulle ha uppstått för företaget. Kommissionen utgår från en mycket strikt tolkning av förordning (EG) nr 68/2001.
Kan kommissionen klargöra hur EU:s regler för statligt stöd kommer att tillämpas i detta fall? Vilka fakta grundar sig kommissionen på när man hävdar att stödet innebär en orättmätig konkurrensfördel och därmed är oförenligt med EU:s regler för statligt stöd?
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (EN) Kommissionen kommer att analysera det planerade stödet till Volvo Cars i Gent direkt på grundval av EG-fördraget, eftersom stödet överstiger det tak på 1 miljon euro som anges i den särskilda gruppundantagsförordningen om utbildningsstöd. I artikel 87 i fördraget anges att stöd för att underlätta utvecklingen av vissa ekonomiska verksamheter, och som inte snedvrider konkurrensen, kan anses vara förenligt med den gemensamma marknaden.
Utbildningsstöd kan tillåtas när det skapar incitament för verksamheter som ökar antalet kvalificerade arbetstagare i EU och som annars inte skulle genomföras. Så är fallet när utbildningen går längre än vad som är brukligt inom sektorn i fråga, exempelvis därför att fler arbetstagare utbildas eller därför att utbildningen är mer omfattande. Så var det t.ex. i fallet med Fiat nyligen.
Å andra sidan får stöd inte beviljas för utbildning som behövs för företagets normala drift och som därför skulle genomföras även utan stöd. När en bilmonteringsanläggning exempelvis vill tillverka en ny modell måste arbetstagarna utbildas i nya tekniker, och nya arbetsmetoder måste antas. Att ge statligt stöd till denna typ av utbildning befriar bara företaget från en kostnad som det normalt skulle ha. Den senaste tiden har kommissionen därför förbjudit stöd till flera monteringsanläggningar. Ni känner säkert till General Motors i Belgien och Ford Genk.
De åtta åtgärder som föreslås för Volvo Cars i Gent rör införandet av en ny produktionsplattform. Kommissionen kan i detta skede inte utesluta att utbildningen skulle genomföras i vilket fall som helst och därför inte skulle bidra till att öka antalet kvalificerade arbetstagare i EU. Kommissionen har därför beslutat sig för att inleda en öppen utredning som inte påverkar det slutliga beslutet i frågan. Vi behöver mer tid för att ta reda på vad det hela rör sig om. De belgiska myndigheterna, förmånstagarna och tredje man kommer att ha möjlighet att kommentera och lämna upplysningar innan ett slutligt beslut fattas.
Anne Van Lancker
(NL) Tack för ert svar, fru kommissionsledamot! Jag vill också gratulera till er seger mot Microsoft. För att gå vidare till vad jag ville säga, så förstår jag det som att frågan fortfarande behandlas. Stämmer det att den nya tolkningen av reglerna om statligt stöd till utbildning också kommer att ge tillräckligt utrymme för social relevans i utbildningskurser som säkrar att detta utbildningsstöd inte kommer att ses som ett stort ingrepp i konkurrensen om utbildningen ger arbetstagarna större möjligheter på den globala arbetsmarknaden?
Neelie Kroes
ledamot av kommissionen. - (NL) Tack för era vänliga ord. Ni har uppfattat det rätt när ni säger att vi måste vara mycket vaksamma när vi ser över riktlinjerna för statligt stöd, eftersom det faktiskt skulle kunna vara möjligt att tillåta detta för utbildningar som bidrar till att öka möjligheterna för europeiska arbetstagare. Fakta är dock nödvändiga i detta syfte - vilket innebär att vi i detta fall har tagit ny kontakt med de berörda parterna för att få mer information.
Angående: Handeln och klimatförändringarna
EU går med rätta i spetsen för de politiska åtgärderna mot klimatförändringarna. Det är emellertid uppenbart att enbart EU:s insatser inte räcker till. Vi får heller inte bortse från de europeiska företagens konkurrensnackdelar, risken för företagsutflyttning och förlusten av arbetstillfällen. Kommissionsledamoten Peter Mandelson vill se en strategi som ger incitament för en renare handel.
Undersöker kommissionen samtidigt möjligheten att aktivera handelsskyddsmekanismer exempelvis mot parter som inte tillämpar Kyotoprotokollet? Vilka åtgärder tänker kommissionen vidta mot miljödumpning och för att garantera ömsesidighet mellan EU och dess handelspartner när det gäller efterlevnaden av miljöföreskrifter på bilateral, regional och multilateral nivå?
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Klimatförändringarna är en av vår tids största utmaningar. Det behöver jag knappast påminna er om. Det är inte i första hand en handelsfråga, men det finns områden där handel kan hjälpa till. Det är skälet till att kommissionen vill att Doharundan ska resultera i liberalisering av handeln med miljövaror och miljötjänster, och kommissionen anser även att det finns utrymme för en ny generation av frihandelsavtal för att underlätta hållbar handel.
Kommissionen har som mål att förhandla fram ambitiösa och heltäckande klimatramar efter 2012. Om vi lyckas få med alla stora aktörer har vi kommit en bit på vägen, så långt vi kan, för att skapa rättvisa förhållanden för EU:s industri. Det innebär dessutom att man kan undvika det koldioxidläckage - att föroreningar flyttas från en plats till en annan - som annars kanske skulle bli fallet om det inte skulle gå att enas om ett avtal. Vårt mål är att göra alla betydande förorenare proportionerligt delaktiga och inte skrämma bort partner från förhandlingsbordet i Bali och därefter, genom att i detta skede förbereda handelsåtgärder för import. Vi bör hellre ta itu med frågan om fripassagerare när, och endast om, den blir aktuell.
En genomtänkt handelspolitik kan hjälpa världen att hantera klimatförändringarna genom att skapa det välstånd som behövs för att betala för de begränsnings- och anpassningsåtgärder som krävs. Handelsinvesteringar, i både varor och tjänster med låga koldioxidutsläpp, kan sprida färdigheter och klimatvänlig teknik i hela den globala ekonomin och bidra till hanteringen av klimatförändringarna på global nivå och på ett så kostnadseffektivt sätt som möjligt. Att kasta bort detta vore att göra politiken på klimatförändringsområdet en björntjänst. Vi får inte glömma att vårt synsätt på politiken på klimatförändringsområdet har hjälpt till att placera den europeiska industrin i framkant när det gäller miljövänlig teknik med låga koldioxidutsläpp. Följden är att EU har avsevärda fördelar som pionjär.
I Sternrapporten klargjordes att det kan vara ekonomiskt fördelaktigt att bekämpa klimatförändringarna, utöver de många fördelarna för samhället, eftersom de kostnader det rör sig om är lägre än kostnaderna för att inte göra något alls. Handelspolitiken kan stödja klimatförändringsmål genom att minimera dessa kostnader och generera en del av den finansiering som krävs och genom att främja regelverk som stöder investeringar i och handel med varor, tjänster och teknik med låga koldioxidutsläpp.
Georgios Papastamkos
(EL) Fru talman! Kommissionsledamot Peter Mandelson verkar verkligen respektera tidsgränsen för frågor. Han begränsar sig knappast till formalistiska svar.
I dag, fru kommissionsledamot, antog vi den nya ramen för att föra ut växtskyddsprodukter på marknaden. Ikraftträdandet av denna ram kommer att ha konsekvenser för den primära jordbruksproduktionen och i förlängningen för den europeiska livsmedelsindustrin. Kan ni bekräfta för oss att importerade produkter genomgår effektiva kontroller för att se om de följer de stränga specifikationer som fastställts för den inhemska produktionen?
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Vi tittar faktiskt på alla dessa aspekter. Men jag skulle vilja understryka vad jag sa tidigare: vi vill se till att vi får det bästa, mest långtgående, mest omfattande avtal för perioden efter 2012 som vi bara kan.
Det krävs en hel del insatser för att övertyga våra handelspartner, tillväxtekonomierna, om att de bör stödja och underteckna det avtal för perioden efter 2012 som vi alla är eniga om verkligen behövs och som måste ha maximal geografisk täckning.
Vi måste fråga oss vilken taktik vi bör välja för att övertyga tillväxtekonomierna om att de bör underteckna det avtal som vi vill främja.
Det skulle enligt vår mening vara både förhastat och kontraproduktivt att börja använda maktmedel eller hot, eller att skapa ett scenario där de som är benägna att ta det lite lugnt på något sätt skulle straffas genom olika handelsåtgärder eftersom de skulle betraktas som fripassagerare.
Om skulle bli tvungna att överväga sådana åtgärder skulle vi bara tillgripa dem efter moget övervägande och efter samråd. För varje tänkbar åtgärd skulle det dessutom - och jag måste betona detta - krävas en bedömning förenligheten med WTO:s regelverk.
Det blir inte tal om att EU kommer att främja eller anta en åtgärd som inte klart och tydligt är förenlig med WTO:s regelverk.
Daniel Caspary
(DE) Fru kommissionsledamot! Jag skulle vilja ställa en annan fråga. Min kollega Georgios Papastamkos har helt rätt när han säger att vi måste tänka på att hindra att europeiska företag missgynnas om andra länder inte deltar i det som följer av Kyoto-systemet.
Det finns tre möjligheter. För det första skulle EU kunna vara de enda som åtar sig att fortsätta. Detta skulle naturligtvis sätta företag under finansiell press och missgynna oss. Det andra potentiella scenariot är att vi, om andra länder inte deltar, inte heller kommer att delta, fastän vi då inte skulle kunna möta de klimatmål som vi har satt upp för oss själva. Den tredje möjligheten skulle vara att vi inför lämpliga sanktioner om de andra inte ansluter sig till detta ”Kyoto-plus” eller ”post-Kyoto”. Hur exakt skulle dessa sanktioner vara utformade? Kan ni föreställa er specifika sanktioner?
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Än så länge behöver vi inte tänka på vad som skulle hända om de förhandlingar som närmar sig, och som inte har inletts än, skulle misslyckas. Det är fortfarande långt kvar innan vi behöver fundera över effekterna eller konsekvenserna av att vissa länder vägrar att underteckna avtalet eller göra lämpliga åtaganden. Att diskutera sanktioner här i kväll är som sagt därför inte bara förhastat utan skulle även mycket väl kunna vara kontraproduktivt.
Kommissionen för diskussioner inom ramen för översynen av systemet för handel med utsläppsrätter och undersökningen av framför allt de energiintensiva industriernas ställning i detta system. Vi tar full hänsyn till detta i våra gemensamma ansträngningar för att utforma ett förbättrat system för handel med utsläppsrätter, och vi kommer definitivt att ta hänsyn till dessa industriers ställning i samband med varje internationellt avtal som förhandlas fram och till effekterna för europeiska industrier, särskilt energiintensiva industrier, om vi inte skapar de rättvisa förhållanden som vi strävar efter förhandlingsvägen.
Angående: Diskussionerna kring de framtida instrumenten för handelspolitiska skyddsåtgärder
Vid omröstning den 22 maj 2007 om betänkandet om Det Globala Europa uttalade Europaparlamentet sitt klara stöd för att de nuvarande handelspolitiska skyddsåtgärderna ska bevaras och att någon uppmjukning inte bör ske.
Hur kommer kommissionen att beakta parlamentets ståndpunkt vid utarbetandet av de framtida handelspolitiska skyddsåtgärderna? Hur avser man att hantera motsättningarna mellan kommissionsledamoten Mandelsons uttalanden om de framtida handelspolitiska skyddsåtgärderna och Europaparlamentets ståndpunkt?
Det finns tecken som tyder på att man i samband med flera förfaranden genom en ändrad administrativ praxis tillämpat mer restriktiva anti-dumping åtgärder. Begreppet ”gemenskapens intresse” tolkas i allt större utsträckning till förmån för importörer och konsumenter på bekostnad av gemenskapens industri. Kan kommissionen förklara vad som rättfärdigar denna ändrade tillämpning?
Kan kommissionen förklara varför inte något anti-dumpingfall godkändes under de första sex månaderna av 2007?
Angående: EU:s handelspolitiska skyddsinstrument
Hur ser kommissionen på resultaten av samrådet om grönboken om EU:s handelspolitik? Hur kommer kommissionens slutliga förslag att se ut med tanke på att merparten av alla berörda parter förefaller att inte stödja att handelspolitiken avregleras ytterligare?
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Kommissionen uppskattar att parlamentet är intresserat av en översyn av de handelspolitiska skyddsinstrumenten och upprepar den vikt som kommissionen lägger vid parlamentets uppfattning i samband med den pågående översynen. Kommissionen ser fram emot betänkandet från utskottet för internationell handel, som förhoppningsvis snart ska vara klart.
Kommissionen håller för egen del på att slutföra sitt svar i samrådsprocessen. Kommissionen höll faktiskt en preliminär diskussion, en orienteringsdebatt, före dagens möte om detta ämne. Förslag till rådet kan läggas fram de närmaste veckorna. Kommissionen tänker låta parlamentet delta på nära håll och hålla parlamentet underrättat om detta.
Kommissionen har givetvis noggrant undersökt alla reaktioner på grönboken, som sammanlagt uppgår till flera hundra. Tanken är nu att informera medlemsstaterna och parlamentet om de viktigaste reaktioner och förslag som har inkommit och dessa kommer även att offentliggöras. Kommissionen kommer att diskutera dem igen innan den lägger fram förslag till rådet, förhoppningsvis i slutet av november.
De flesta berörda parter som har rådfrågats och delat med sig av sina åsikter delar kommissionens uppfattning att handelspolitiska skyddsinstrument fortfarande är viktiga i en globaliserad världsekonomi där det saknas multilateralt överenskomna konkurrensregler.
De flesta berörda parter ser dessutom inte behovet av en övergripande förändring av systemet med handelspolitiska skyddsinstrument. Det gör inte kommissionen heller. Men det finns också en önskan om att göra reglerna tydligare, öka insynen och tillämpa instrumenten effektivare.
Påståendet att kommissionen har ändrat sitt synsätt när det gäller bedömningen av gemenskapsintresset i några aktuella fall är helt enkelt inte sant. Varje fall har prövats med utgångspunkt i de objektiva förutsättningarna. Vissa fall har gett upphov till atypiska frågor, men efter grundliga diskussioner med medlemsstaterna har dessa lösts i enlighet med gemenskapslagstiftningen och inom ramen för det lilla mått av skönsmässig bedömning som denna lagstiftning tillåter.
Till sist stämmer det att inga nya antidumpningsundersökningar inleddes under första halvåret 2007. Men det bör påpekas att det är respektive bransch och inte vi som tar initiativ till antidumpningsundersökningar. Med andra ord inleds de på grundval av klagomål från gemenskapens industriföretag.
Under de första sex månaderna 2007 inkom det inte några klagomål som uppfyllde de lagstadgade kriterierna. Det är inte ovanligt att antalet ärenden som inleds varierar från ett år till ett annat, beroende på faktorer som konjunkturen, överkapacitet i tredjeländer och diversifiering av handeln på grund av handelspolitiska skyddsinstrument på andra världsmarknader.
Antalet ärenden har också varierat tidigare. Under 2003 inledde kommissionen exempelvis bara åtta nya undersökningar, den första så sent som i slutet av maj det året. Första kvartalet 2007 föregicks dessutom av en period av ovanligt hög aktivitet i slutet av 2006.
Avslutningsvis skulle jag vilja uppmärksamma er på att två nya antidumpningsundersökningar om import från Kina inleddes i september 2007 - en om citronsyra och en annan om mononatriumglutamat.
Daniel Caspary
(DE) Fru kommissionsledamot! Tack så mycket för era kommentarer. Öppenheten spelar en viktig roll i denna process. När kommer vi att få utvärderingen av undersökningen i samband med grönboken? Antingen finns det ännu inte någon utvärdering, och i så fall skulle ha släppt ifrån er detta dokument utan någon utvärdering, eller så finns det en utvärdering - det antar jag att det finns - och i så fall är det hög tid att den offentliggörs för allmänheten och för parlamentet.
För det andra är jag intresserad av att veta om ni anser att det verkligen är hållbart att avgöra centrala frågor utan att ändra den grundläggande förordningen utifrån nya principer.
För det tredje, varför vill ni behandla markandsekonomier och icke-marknadsekonomier på samma sätt?
För det fjärde - jag talar fortfarande om gemenskapens produktion - var ser ni den procentuella tröskeln för produktion utanför EU?
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Kommissionen har gjort en preliminär bedömning av reaktionerna på grönboken, och den låg till grund för dagens orienteringsdiskussion om detta ämne. Detta har banat väg för en ännu grundligare bedömning, som kommer att åtfölja kommissionens överväganden och godkännande av de förslag som den vill överlämna till medlemsstaterna för översyn.
Jag kan försäkra ledamoten om att information om reaktionerna läggs ut på GD Handels webbplats - jag tror att det redan gjorts. Men vi kommer också att offentliggöra vad jag hoppas kommer att bli en lättillgänglig version eller presentation av reaktionerna på grönboken för att ge gott om tid att reflektera över dessa reaktioner innan kommissionen lägger fram sina förslag.
Ledamoten verkar ha reagerat på vissa aspekter av kommissionens förslag som inte har lagts fram ännu eller som inte kommissionen har enats om ännu. Därför tycker jag, med all respekt, att han drar något förhastade slutsatser i vissa av sina antaganden.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Den fråga jag skulle vilja ställa grundar sig naturligtvis på mina möten och diskussioner med industriidkare i det land som jag företräder - Litauen. Faktum är att jag kan upprepa vad min kollega har sagt. Det finns en stor oro över den liberaliserade handelspolitiken, och även mycket kritik. Min fråga är följande: Om inriktningen förblir densamma, hur kommer kommissionen att reagera? Vilka åtgärder kan kommissionen förväntas vidta? Skulle ni tendera att lyssna till vad företagens representanter har att säga, eller skulle ni anse att andra skäl var viktigare?
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag är inte riktigt säker på vad ledamoten menar med ”liberalisering av vår handelspolitik”. Handel kan per definition endast äga rum när marknaderna är öppna och handelsflödena är fria och avreglerade. Handel sker inte bakom stängda gränser eller där ekonomier omvandlas till fästningar. Kommissionen försöker därför självklart främja handelsliberalisering.
I översynen och strategin inom ramen för handelspolitiken för EU i världen, som lades fram och godkändes av kommissionen och medlemsstaterna för ett år sedan, anges EU:s intressen mycket klart. De är att bibehålla öppna marknader här hemma, att främja och använda multilaterala och bilaterala förhandlingar för att öppna utländska marknader och att på ett effektivt sätt använda handelsskyddsåtgärder för att bekämpa orättvis handel eller orättvis konkurrens. Detta är de tre benen i vår strategi. Och varje ben är lika viktigt.
Översynen av detta tredje ben sker efter det att mycket dramatiska händelser har ägt rum i världsekonomin, och i EU:s ekonomi, sedan vår senaste översyn av handelsskyddsåtgärderna för mer än 10 år sedan. Vi har ett ansvar att se till att våra åtgärder fungerar så bra som möjligt och det råder samförstånd, stöd och solidaritet bland våra medlemsstater när det gäller dessa åtgärder. När detta försvagas blir handelsskyddsåtgärderna svårare eller omöjliga att använda. Det är för att återuppbygga och återskapa detta samförstånd, detta stöd och denna solidaritet bland våra medlemsstater som vi genomför översynen.
Talmannen
Herr kommissionsledamot! För att hinna med ytterligare en fråga tänker jag ta följande två följdfrågor tillsammans och be er besvara dem tillsammans.
Georgios Papastamkos
(EL) Fru talman! Utöver de frågor som ställts av min kollega Daniel Caspary, låt mig tillägga en egen fråga om när vi kommer att få tillgång till bedömningen av frågeformuläret om grönboken. Fru kommissionsledamot! Europeiska antidumpnings- och antisubventionsåtgärder utgör mindre än 0,45 procent av värdet av EU:s sammanlagda import. Vad finns det då för berättigande för kommissionens brådska att göra en unilateral översyn av politiken för att försvara handeln? Åt vilken riktning lutar kommissionen? Är det mot att politisera förfarandet eller mot att hindra folk från att ansöka om upprättelse mot orättvist agerande?
Elisa Ferreira
(PT) Fru talman, fru kommissionsledamot! Jag skulle vilja ställa en fråga som gäller de svar som ni har gett. Parlamentet ser inte något behov av att se över instrumenten för försvar av handeln. Det offentliga samrådet nådde samma slutsats. Kommissionsledamoten har inte förklarat för parlamentet vilken poäng hans förslag har och särskilt i vilken utsträckning hans förslag och övertygelser har ändrats på grundval av slutsatsen från den offentliga utfrågningen och parlamentets ståndpunkt. Detta är själva kärnan i problemet. Vi inser inte poängen med att envisas med en översyn av instrument som alla anser är användbara och fungerar väl. Detta är alltså vad vi behöver förstå.
Peter Mandelson
ledamot av kommissionen. - (EN) Jag vet intet riktigt vad ledamoten menar med ändrad inriktning. Vi har inte ändrat inriktning och jag har gjort mycket klart att varken de berörda parter som har gett respons på översynen eller kommissionen anser att det behövs någon genomgripande förändring eller grundläggande reform. Så jag vet inte riktigt vad hon menar med ändrad inriktning. Om det inte behövdes någon översyn tror jag att vår grönbok skulle ha fått betydligt färre än de 500 svar som inkom. Att grönboken gav upphov till mer än 500 svar tyder på intresse för den översyn som har ägt rum.
För att besvara den första frågan kan jag inte överlämna en utvärdering till parlamentet innan den har gjorts. Kommissionen har inte gjort sin bedömning än. Den har fortfarande inte beslutat sig för vilket gensvar den ska ge. Vi hade en plenardiskussion i dag och kommer att delge vår uppfattning när vi lägger fram våra förslag för medlemsstaterna. Samtidigt kommer dessa att meddelas parlamentet. Det kommer att ske någon gång under andra halvan av november 2007, vilket inte är särskilt långt borta.
När det gäller politiseringen är den nästan oundviklig när det gäller dessa frågor. Med ett europeiskt näringsliv som företräder olika och konkurrerande intressen och faktiskt har väldigt olika inställning till huruvida de vill att handelsskyddsåtgärder ska antas, speglas detta självklart i medlemsstaternas ståndpunkter. Om medlemsstaterna i stället valde att lita på den objektiva och grundliga analys som kommissionen har gjort och anta de slutsatser och åtgärder som vi föreslår, om de bara var villiga att göra detta, skulle vi inte få någon politisering. Medlemsstaterna utsätts emellertid för samma lobbyverksamhet och olika konkurrerande intressen bland producenter, detaljhandlare, distributörer, importörer och konsumenter som vi. När människor har olika uppfattningar måste de debatteras ordentligt på ett politiskt sätt, genom en politisk process, och det är just vad vi gör.
Talmannen
De frågor som inte har besvarats på grund av tidsbrist kommer att besvaras skriftligen (se bilaga).
Jag ber om ursäkt till dem som har väntat.
Frågestunden är härmed avslutad.
(Sammanträdet avbröts kl. 19.35 och återupptogs kl. 21.00)
