Ansvarsfrihet för 2009 (fortsättning på debatten)
Talmannen
Nästa punkt är den fortsatta diskussionen om ansvarsfrihet för 2009.
Monica Luisa Macovei
(EN) Fru talman! Det första jag vill diskutera är vår oro över hur EU:s byråer fungerar. Detta är problemområden där vi måste genomföra förändringar i framtiden för att förebygga och undvika dålig förvaltning, oegentligheter, bedrägerier, intressekonflikter och, i slutändan, dåliga utgifter.
En av våra frågor gäller insynen i institutionernas verksamhet. Samtliga EU:s byråer bör ställa en förteckning över alla kontrakt som tilldelats under åtminstone de föregående tre åren till förfogande på sina webbplatser och kommissionen bör åta sig att integrera den informationen i sitt system för finansiell insyn. Öppenhet behövs också när det gäller förflyttning av personal mellan olika byråer. Jag har bett om en översikt över all personal som byter arbetsplats från en byrå till en annan.
Ett andra problemområde är intressekonflikter, något som många av mina kolleger redan har varit inne på. En korrekt hantering av nuvarande och potentiella intressekonflikter i EU:s byråer kräver stora insatser. Det som hänt till exempel på Europeiska läkemedelsmyndigheten måste förebyggas och de skyldiga straffas när helst detta inträffar.
Det tredje problemområdet gäller förnuft och effektivitet i samband med EU-byråernas funktion, framför allt i ekonomiska kristider. Jag föreslår att vi diskuterar och genomför en sammanslagning av Cepol och Europol, eftersom det skulle vara den bästa lösningen på Cepols strukturella och kroniska problem. Det står dessutom utom allt tvivel att ett antal av EU:s byråer, förutom Cepol och Europol, med gemensamma arbetsområden utför liknande eller kompletterande aktiviteter över hela EU-området. Kommissionen bör därför undersöka möjligheten att slå samman byråer med överlappande eller kompletterande verksamhet.
En ytterligare fråga som jag vill ta upp mycket snabbt är att vi beslutade och kommer att rösta om att skjuta upp ansvarsfriheten för två byråer - Cepol och Ema. Det har förekommit allvarliga överträdelser i samband med offentlig upphandling, rekryteringar och intressekonflikter, men även, när det gäller Cepol, beviljande och upphävande av betalningsbemyndiganden.
Den sista fråga jag vill ta upp gäller öppenheten kring EU:s bidragsfonder. Jag har frågat kommissionen om detta i ett år och jag kommer att fortsätta göra det. Vi behöver få insyn i alla EU:s bidragsfonder, och jag vill här rikta uppmärksamheten på de nationella företag som drar nytta av och som utnyttjar sådana fonder. Det måste finnas en enda webbplats, på ett eller två språk, med gemensamma kriterier, där alla dessa mottagare kan identifieras och jämföras.
Inés Ayala Sender
(ES) Fru talman! Låt mig först av allt säga hur mycket det gläder mig att se samtliga aktörer i detta ansvarsfrihetsförfarande samlade. Jag vill framför allt hälsa Vítor Caldeira, revisionsrättens ordförande, och Zsolt László Becsey, företrädare för det ungerska ordförandeskapet, förutom naturligtvis kommissionsledamot Algirdas Šemeta, välkomna.
När det gäller det här aktuella ansvarsfrihetsförfarandet och framför allt när det gäller de övriga institutionerna, vilket är mitt område, vill jag säga att jag stöder de åtgärder som vidtagits sedan förra årets spanska ordförandeskap beslutade att det var dags att skapa den öppenhet och de kontroller som krävs i samband med rådets räkenskaper när Lissabonfördraget tillämpas.
Det ”gentlemen's agreement” som ingicks fyllde sin funktion under förra århundradet, men grunderna för det har förändrats radikalt. Jag skulle därför vara tacksam om det ungerska ordförandeskapet kunde fortsätta arbetet med att göra ytterligare framsteg, samtidigt som man inser att rådet kommer med råd eller rekommendationer om ansvarsfrihetsförfarandet, men det är parlamentet - EU:s enda demokratiska institution, direktvald av EU:s befolkning - som fattar det slutgiltiga beslutet.
Låt oss alltså erkänna det arbete som görs av båda institutionerna - vår egen väl företrädd av Klaus Welle - för att vi ska få ett förfarande som är lämpligt för 2000-talet och institutioner som är öppna och motsvarar EU-medborgarnas förväntningar.
Som föredragande för nästa års ansvarsfrihetsförfarande tänker jag fortsätta det nära samarbetet med rådet i det syftet. Men för tillfället är det fortfarande nödvändigt att skjuta upp ansvarsfriheten.
Låt mig avsluta genom att uttrycka min oro över de incidenter och oegentligheter som har ägt rum inom Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs förvaltning. Detta är ett mycket viktigt organ som forum på EU-nivå för att framföra synpunkter och nå fram till en samsyn mellan de tre pelarna för vårt produktiva och ekonomiska liv, något som är så viktigt i dessa kristider. Bara det borde räcka som skäl för att kräva att EESK förvaltas lika omsorgsfullt som alla övriga institutioner.
Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) har beslutat att inleda en undersökning och tribunalen avkunnade nyligen en dom om att upphäva utlysandet av tjänsten som generalsekreterare för EESK. Därför tänker min grupp kräva att ansvarsfriheten skjuts upp tills EESK har fått en möjlighet att lägga fram en plan eller strategi inför parlamentet för hur man ska lösa den uppkomna situationen som präglas av oklarheter och fortsatta oegentligheter, något som klart visar på behovet av skyndsamma förändringar.
Jan Mulder
(NL) Fru talman! Föredraganden Jorgo Chatzimarkakis och många andra talare har helt riktigt lyft fram behovet av att medlemsstaterna ska lägga fram deklarationer. Det kan snarare verka som om vi ber rådet och medlemsstaterna om en tjänst. Jag tror att detta är en missuppfattning och det är därför jag tycker det är bra att rådet finns på plats här under förmiddagen.
Det kanske skulle vara bra om rådet än en gång läste igenom den exakta ordalydelsen i det interinstitutionella avtal som ingicks när vi antog budgetplanerna för denna period. Där sägs det klart och tydligt att rådet ska utfärda förklaringar på den politiska nivå som är lämpligast. Det är olyckligt att rådet inte har följt dessa arrangemang. Hur som helst skulle avtalet vara rättvist och det kan kanske vara lämpligt att påminna er om detta, nu när vi är i färd med att förhandla fram nya budgetplaner.
Det finns skilda åsikter i rådet och parlamentet om nivån på budgetplanerna. Skillnaden var 112 miljarder euro under en sjuårsperiod. Parlamentet gick med på att revidera sina siffror till 110 miljarder euro. Det vi ville ha i utbyte var ett antal saker som inte skulle kosta någonting alls. Deklarationer från medlemsstaterna och politiskt ansvar kostar ingenting. Det är vad rådet har förbundit sig att leverera.
Men hur är läget nu, fyra år efter det datumet? Fyra medlemsstater har uppfyllt bestämmelserna i avtalet, men de övriga har det inte. Det är illavarslande inför de kommande förhandlingarna. Man måste hålla vad man lovar, även om det var Österrike som var ordförandeland på den tiden. Jag tycker därför det är absolut avgörande att vi faktiskt genomför handlingsprogrammet som har överenskommits. I annat fall kommer vi nämligen att äventyra förhandlingarna om de nya budgetplanerna.
Slutligen vill jag nämna en allmän fråga. Om jag inte misstar mig är det nu sjuttonde gången som Europeiska revisionsrätten inte har utfärdat en ren revisionsförklaring. Mot bakgrund av det kommande valet till Europaparlamentet kommer det att vara ohållbart att bibehålla en situation där parlamentet trots detta beviljar ansvarsfrihet för budgeten varje år. Det är dags att vi för en gångs skull får en positiv revisionsförklaring.
Derk Jan Eppink
(NL) Fru talman! Det är ett nöje att se dig här igen. Om jag skulle sammanfatta diskussionen skulle min slutsats bli att EU för närvarande har en för stor budget. Det är helt enkelt för mycket pengar som bara flyter runt. Vi har inga möjligheter att göra av med pengarna från Europeiska regionalfonden på ett klokt sätt. En betydande del av de pengarna används felaktigt. Det är vad revisionsrätten kommit fram till. Samma sak gäller för Europaparlamentets budget. Vi har för mycket pengar. Vi planerar att lägga pengar på skrytprojekt som ett museum för europeisk historia. Förmodligen i avsikt att skriva om historien. Jag skulle hellre vilja kalla det för ett mausoleum för Hans-Gert Pöttering, för när jag tittar på bilderna är det vad det långsamt börjar likna.
Vi utsätts för påtryckningar att spendera pengar. Det finns för mycket pengar som flyter runt och vi kan inte göra av med alla de pengarna. När jag läser kommissionens rapport om budgeten för 2010 ser jag att det är ett överskott för avsättningarna, ett överskott på 194 miljarder euro som vi inte har kunnat göra av med ännu. Fru talman, när jag såg dig komma in tänkte jag att du var vitare än vit. I Nederländerna skulle jag säga att du är en vit tornado. Dessvärre, Algirdas Šemeta, kan jag inte säga samma sak om kommissionens budget. Vår budget var inte vitare än vit, utan gråare än grå och svartare än svart och det tycker jag är väldigt olyckligt.
Lycka till, fru talman!
Vladimír Remek
- (CS) Fru talman! Vi diskuterar vad som förefaller vara en rutinfråga, och dessutom är det pengar som redan spenderats. Denna årligen återkommande process borde framför allt leda till en situation där frågor behandlas och förbereds noggrannare och mer omsorgsfullt i framtiden. När det till exempel gäller de båda största EU-projekten, dvs. det globala satellitnavigeringssystemet och det gemensamma europeiska åtagandet för Iter och utvecklingen av fusionsenergi anser jag det vara oacceptabelt att sådana viktiga projekt bokstavligen ”dränks” i brister som vilken ledare som helst borde kunna rätta till.
Oegentligheter när det gäller att engagera små och medelstora företag i satellitprojekt, brister i fråga om rekrytering och överträdelser av principerna om likabehandling, problem i Iterprojektet i fråga om efterlevnaden av budgetprinciper, revisioner och reglerna för att bevilja anslag. Detta är bara några av de fel som upptäckts. En av huvudorsakerna till problemen är emellertid utan tvekan den långdragna beslutsprocessen i projekten själva. Om vi inte har gjort klart vilka prioriteringar som gäller, inklusive frågan om finansiering av sådana nyckelaktiviteter, kommer ett halvhjärtat och ryckigt beslutsfattande att fortsätta medföra inte bara de problem som nämnts, utan dessutom försämra projektens allmänna kvalitet.
Claudio Morganti
(IT) Fru talman, mina damer och herrar! I en tid som präglas av allmänna ekonomiska åtstramningar där alla uppmanas göra uppoffringar är det viktigt att EU:s institutioner - som kan drivas tack vare pengarna från EU:s medborgare - har en så öppen finansförvaltning som möjligt. Jag tycker det är oacceptabelt att ett av de viktigaste organen, rådet, ska fortsätta inta en insulär hållning som präglas av brister i fråga om insyn.
Eftersom Europaparlamentet är den enda av EU:s institutioner som är demokratiskt vald och företräder EU:s medborgare och skattebetalare direkt, anser jag att vi har rätt att få veta exakt hur anslagen hanteras. Rådet kan inte fortsätta bete sig som nu och avvisa en nödvändig och korrekt interinstitutionell jämförelse.
EU vilar på en grundläggande maktbalans, något som rådet undergräver genom att bete sig som det gör. Det måste därför räta in sig i ledet med de övriga institutionerna så snart som möjligt och förklara för parlamentet - och därmed medborgarna - hur dess budget faktiskt förvaltas.
Lucas Hartong
(NL) Fru talman! Det verkar som om vi har en ny regel i EU: om du tvekar, tillsätt en byrå. I dag diskuterar vi betänkanden om inte mindre än 39 byråer. Parlamentet ska besluta om de ska beviljas ansvarsfrihet för 2009. Vad gäller min egen grupp bör ansvarsfrihet absolut inte beviljas. Det nederländska frihetspartiet PVV är emot dessa monster som bara äter pengar och som inte fyller något som helst påvisbart syfte. Detta gäller för Europeiska institutet för förbättring av levnads- och arbetsvillkor. Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén har redan svalt hundratals miljoner euro och ändå har de inte haft någon effekt på politiken. Det är bara diskussionsklubbar där man konsumerar litervis med kaffe och producerar en oändlig ström av rapporter som absolut ingen läser.
Fru talman! Vår grupp kommer därför inte att bevilja ansvarsfrihet, med undantag av slutsatsen att det finns mycket i de här byråerna som inte fungerar som det ska. I själva verket är det så mycket som inte fungerar att vi bör lägga ner dem snarast möjligt.
Monika Hohlmeier
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot, rådets tjänstgörande ordförande, mina damer och herrar! Låt mig börja med att säga något om kommentarerna om museet för europeisk historia. Som föredragande för byggnader vill jag först framhålla att siffran 136 miljoner euro är alldeles fel. För det andra talar vi inte här om ett skrytprojekt. Trots allt klagar vi hela tiden på att människor inte vet något om utvecklingen i Europa sedan andra världskriget och nu vill vi se till att mellan två och tre miljoner människor per år får lära sig om denna utveckling och ta reda på mer om den - så att de kanske blir lite mindre EU-skeptiska.
Vi bör tillsammans diskutera nivån på de operativa kostnaderna och de synergier som kan förverkligas genom informationscentret. Många ledamöter har deltagit i diskussionen, som emellertid precis har blivit offentlig. Resultatet är att vissa ledamöter ännu inte känner att de har fått tillräcklig information. Jag bidrar gärna till sådana diskussioner eller förfrågningar om information. Jag tycker att projektet är nödvändigt och nyttigt, eftersom människor måste få reda på mer om EU:s utveckling - annars kommer vi att få se allt fler EU-skeptiker.
För det andra: frågan om utvecklingsstöd. Låt mig först varmt tacka Bart Staes för att vi i många, många avseenden verkligen har lyckts få fram ett bra gemensamt betänkande som jag uttryckligen stöder. Jag tycker det är oerhört viktigt att vi fastställer prioriteringar för utvecklingsstödet inom områden som infrastruktur, hälsa, utbildning och framför allt jordbruk. Framför allt anser jag att vi kanske borde utvärdera projekten efter tio år. Vi har inte för avsikt att enbart starta kortfristiga projekt som i slutändan inte får någon varaktig effekt.
Dessutom bör vi se till att vi skapar en bättre samordning av utvecklingsstödet med medlemsstaterna och att vi också en gång för alla kan integrera hela budgeten för utvecklingsstödet i EU:s budget, för det är obegripligt varför bara en del av vårt utvecklingsstöd ingår i EU:s budget.
Zigmantas Balčytis
(LT) Fru talman! Jag vill tacka samtliga föredragande för deras fantastiska arbete. Ansvarsfrihetsförfarandet är väldigt viktigt för att försvara EU:s finansiella intressen, för att garantera en bättre förvaltning av EU:s finanser och en öppnare och mer ansvarsfull hantering av skattebetalarnas pengar från EU:s sida. Jag har ett par synpunkter. För det första är överträdelserna av upphandlingsreglerna fortfarande några av de vanligaste felen i betänkandet om ansvarsfrihet. Detta hänger samman med reglernas komplexitet. Det finns behov av att förenkla upphandlingsreglerna och fastställa tydliga och enhetliga upphandlingsprinciper för hela EU. Kommissionen bör analysera bästa praxis inom detta område, eftersom vissa medlemsstater, till exempel Litauen, redan har skapat tillräckligt effektiva upphandlingsprinciper som bygger på modern teknik. Men som jag sade måste kommissionen själv uttrycka sin politiska vilja i frågan.
För det andra vill jag understryka att en förbättring av kvaliteten för hur medlen används inte bara borde vara en viktig EU-prioritering, utan en realistisk sådan. Det krävs tydliga och snabba framsteg med att utveckla effektiva förvaltnings- och kontrollsystem i medlemsstaterna, minska risknivåerna och förenkla krav och regler. I det framlagda betänkandet understryks till exempel att det går långsamt att utnyttja de EU-medel som öronmärkts för TEN- och TNI-projekt och andra prioriteringar inom sammanhållningspolitiken på grund av komplicerade regler. Inom detta område finns det ett brådskande behov av att göra förfarandena enklare, effektivare och öppnare.
Som föredragande för arbetsdokumentet från budgetkontrollutskottet om att förbättra transporterna på de transeuropeiska järnvägsaxlarna vill jag för det tredje återigen uppmana kommissionen att vidta åtgärder för att anpassa järnvägsinfrastrukturen så att den klarar av att hantera transeuropeiska tjänster, samtidigt som man skapar de länkar som saknas vid gränsövergångar, hjälper medlemsstaterna att lindra vissa komplikationer i samband med olika spårvidder och tillhandahåller effektivt finansiellt stöd. När det slutligen gäller ansvarsfriheten för genomförandet av Europaparlamentets budget för 2009 anser jag att även parlamentet måste fatta realistiska beslut som ger bättre värde för pengarna.
Riikka Manner
(FI) Fru talman! I mitt anförande vill jag i första hand betona sammanhållningspolitiken. Även om felprocenten i sammanhållningspolitiken har minskat kraftigt sedan 2008, från 11 procent till cirka 5 procent, så är det fortfarande ett område som ställer oss inför ett antal utmaningar när det gäller utgifter.
Den största utmaningen gäller uttryckligen offentlig upphandling. Dessutom är de flesta problemen i samband med sammanhållningsfonderna knutna till de komplicerade genomförandebestämmelserna och de akter som uppkommer genom budgetförordningen som inte tar tillräcklig hänsyn till det komplicerade nätverket av aktörer i samband med regional utveckling.
Mycket har också sagts om att öka felrisken. Vi måste emellertid komma ihåg att detta inte löser det grundläggande problemet med att regler och system är för komplicerade. Dessutom bör man inte i det här fallet närma sig problemen från fel håll.
Samtidigt behandlar parlamentet också budgetförordningen om kommande budgetramar. Även om det ansvarsfrihetsförfarande som nu pågår är inriktat på år 2009 är det viktigt att vi lär av erfarenheten inför framtiden och äntligen förenklar budgethanteringen.
Ryszard Czarnecki
(PL) Fru talman! Det viktiga är i själva verket inte att antalet EU-skeptiker ökar som resultat av hur EU:s institutioner spenderar sina pengar. Problemet är att EU:s skattebetalare och de europeiska väljarna förtjänar öppenhet och en viss grundläggande respekt. Det faktum att medel återkrävs eller används ineffektivt bidrar verkligen inte till att öka tilltron till EU eller våra institutioner. Det bidrar inte heller till att öka tilltron till byråerna, som är exempel på en viss typ av EU-byråkrati som undandrar sig intern och extern granskning, där vänner anställs och där tanken på ett konkurrensutsatt urvalsförfarande är rena fantasier. Museet för europeisk historia är ett mycket kontroversiellt förslag och därför kommer majoriteten av ledamöterna i vår grupp att rösta emot de flesta av dessa betänkanden.
Angelika Werthmann
(DE) Fru talman, mina damer och herrar! EU:s byråer är hela tiden utsatta för kritik. Men å andra sidan är vi beroende av dem när problem plötsligt uppstår, när vi till exempel behöver mer Frontexpersonal i Medelhavet eller om dioxin upptäcks i djurfoder. Därför uppmanar jag alla mina kolleger att visa känsla för proportioner och politisk framsynthet när de ska fatta dessa beslut om ansvarsfrihet.
Vi måste utvärdera byråernas operativa effektivitet objektivt om vi ska komma bort från tyckande och lösa antaganden och få en tydlig bild av det som byråerna faktiskt uppnår. Jag har länge arbetat mot det målet.
Ingeborg Gräßle
(DE) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag vill också hälsa det ungerska ordförandeskapet och ordföranden för Europeiska revisionsrätten varmt välkomna till Europaparlamentet. Som företrädare för Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) vill jag tacka samtliga föredragande för deras samarbete och också alla företrädare för institutionerna för att de kommit.
Jag vill redan nu påpeka för rådet att parlamentets ledamöter har blivit valda för att kontrollera den verkställande myndigheten. Därför är tanken att de nationella regeringarna ska få kontrollera Europaparlamentet ett unikt försök att försvaga detta parlament. Ert erbjudande är med andra inte egentligen ett erbjudande. Det är ett försök att göra oss små och svaga. Hur skulle de nationella parlamenten reagera på ett sådant förslag? Om ni inte vågar pröva det nationellt, försök inte heller på EU-nivå.
När det gäller ansvarsfriheten för Europaparlamentet vill jag säga att förbättringar i fråga om förvaltningen kan skönjas hos det nuvarande presidiet och den nuvarande generalsekreteraren. Jag vill uttryckligen erkänna PPE-gruppens bidrag till dessa förbättringar. Vi kan se att åtgärder vidtas och att man på vår uppmaning börjat göra saker - till exempel ingripandet i den frivilliga pensionsfonden - som var absolut nödvändiga för att undvika en omedelbar konkurs för den fonden 2009.
Låt mig så kommentera i första hand förslagen att reformera tjänsteföreskrifterna. De finns i punkterna 77 och 81 i Jorgo Chatzimarkakis betänkande. De förslagen har lett till en aldrig tidigare skådad lobbying från de drabbades sida, inklusive vissa ledamöter i detta parlament. Kritiken mot föreskrifterna är emellertid motiverad. De är från 1950-talet och de har aldrig moderniserats. Resdagar beräknas på grundval av hur lång tid det tog när man reste med ånglok och bidragen härrör från en tid när det var extremt ovanligt att arbeta utomlands. De är inte längre motiverade i dag. I dag har vi vår sista och faktiskt enda möjlighet att påverka innan föreskrifterna ändras.
Mina förslag gäller också frågan om det är normalt att kommissionens anställda - observera: förutom deras årliga semesterersättning - ska ha upp till sju veckors betald ledig tid, och detta gäller alla som tjänar mer än 10 000 euro i månaden. Övertid bör enligt min mening absolut ingå i den lönen. Det vi talar om här är att skapa nya lediga jobb. Genom att ta bort några av de här lediga dagarna skulle vi kunna skapa ett tusental nya arbeten. I stället för att vara dagar som tas bort skulle dessa nya arbeten kunna utnyttjas för EU:s nya uppgifter så att vi kan vända oss till kommissionen i stället för att hela tiden behöva inrätta nya myndigheter och byråer.
Vi bör också försöka skaffa oss en god översikt över de administrativa kostnaderna. De nuvarande 6,7 procenten av budgeten är en alldeles för låg uppskattning. Det kan vara korrekt för direkt förvaltning, men det stämmer verkligen inte om vi inkluderar samtliga administrativa utgifter - inklusive dem i medlemsstaterna - för att hantera EU:s medel. Jag föreslår att vi lägger fram ett initiativbetänkande om de faktiska administrativa kostnaderna för EU här i budgetkontrollutskottet.
Bogusław Liberadzki
(PL) Fru talman, herr kommissionsledamot! Jag ser det här ansvarsfrihetsförfarandet som ytterligare ett i en rad av sådana förfaranden under senare år, och jag minns mycket väl vilka allvarliga invändningar vi hade för bara tre år sedan, framför allt när det gällde strukturfonderna, Sammanhållningsfonden, de regionala fonderna och externa åtgärder. Det ska erkännas att kommissionen har uppfyllt vissa åtaganden under de senaste två åren genom att göra märkbara förbättringar, såsom att sänka felprocenten som registrerades under de senaste tre åren. Jag tycker detta är ett bra tillfälle att säga till kommissionsledamot Algirdas Šemeta att vi har sett och konstaterat dessa förbättringar och att de är ett gott tecken.
Men jag är fortfarande orolig på ett par punkter. För det första är förfarandet för att återkräva felaktigt utnyttjade medel för segt. För det andra finns det en viss motvilja mot att koncentrera sig på prioriterade projekt eller diskutera felprocenten för de projekten. Oavsett projektets värde måste det finnas något skäl till de fel som påträffats och i utnyttjandet av fonderna. Jag är mycket oroad över den växande klyftan mellan åtaganden och betalningar, vilket innebär att det finns en växande hög med pengar som medlemsstaterna uppenbarligen inte lyckas spendera. Här är det medlemsstaterna som bär skulden.
Rådets ovilja att samarbeta med parlamentet vad gäller ansvarsfriheten är mycket alarmerande. Men jag kan se att Zsolt László Becsey, som har arbetat här i parlamentet, är med oss. Han bör kunna övertyga rådet om att parlamentet är det enda demokratiskt och direkt valda organ inför vilket rådet har en skyldighet att rapportera. Slutligen vill jag instämma i de många invändningar som finns vad gäller byråerna, även om mina invändningar endast avser ett fåtal av dem.
Corinne Lepage
(FR) Fru talman! Mitt anförande kommer att gälla ansvarsfriheten för Europeiska läkemedelsmyndigheten, men jag hade kunnat hålla mer eller mindre samma anförande om Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet. Jag måste säga att budgetkontrollutskottet har gjort ett alldeles fantastiskt jobb, och om det är vid något tillfälle som parlamentet tydligt bör visa sin ståndpunkt, så är det under omröstningen om ansvarsfrihet. Därför finns det faktiskt en budgetaspekt som jag tänker nämna, och det gäller läkemedelsmyndighetens arbete. För det första gäller det dess passivitet i samband med benfluorex- eller Mediatoraffären. Det var fullständigt oacceptabelt.
För det andra gäller det hanteringen av intressekonflikter, och jag tänker nämna ett enda exempel. Jag har tillsammans med vår kollega Antonyia Parvanova och en grupp av icke-statliga organisationer offentligt påtalat det skandalösa ärendet som gällde myndighetens VD. Hela denna affär har hanterats av myndighetens styrelse på ett extremt lättvindigt sätt, vilket gör det omöjligt att bygga upp ett förtroende. Våra byråer ska ge oss en möjlighet att fatta beslut på ett sådant sätt att våra medborgare kan få förtroende för de riktlinjer som ges. Därför stöder jag helhjärtat beslutet att senarelägga ansvarsfriheten och kommer att rösta för betänkandet enbart om det vidtas nöjaktiga åtgärder i samband med intressekonflikten.
Peter van Dalen
(NL) Fru talman! Enligt Eurobarometern har entusiasmen för EU avtagit under flera år. Det finns nu bara fem medlemsstater där majoriteten av befolkningen nämner EU i positiva termer. För medborgarna är EU detsamma som bortkastade pengar. Vi måste ta de här invändningarna på största allvar och det är något som min kollega Ville Itälä verkligen har gjort. Han hävdar att det är oansvarigt av parlamentet att fortsätta sammanträda på två olika platser. Jag instämmer helt i det. Till Nicolas Sarkozy vill jag bara säga att vi måste få ett slut på detta att parlamentet ska resa fram och tillbaka mellan Bryssel och Strasbourg.
Vi behöver också en sund redovisning när det gäller våra egna traktamenten för allmänna utgifter. På grund av frånvaron av en sådan sund redovisning kommer Europaparlamentets ledamöter snart att finna att skenet bedrar och att de verkligen borde ha varit mer uppmärksamma när det gäller traktamentet för allmänna utgifter. Den situationen måste ändras. Ville Itälä hävdar helt rätt i skäl 5 att vi måste vidta lämpliga åtgärder i samband med vårt traktamente för allmänna utgifter. Jag hoppas att det skälet lämnas kvar, eftersom det är bra för vår trovärdighet och öppenhet.
Jan Olbrycht
(PL) Fru talman! Alla diskussioner om ansvarsfrihet äger rum i en viss kontext. Å ena sidan äger dagens diskussion rum i en miljö som präglas av krisen och de förebyggande åtgärder som vidtas och de ekonomiska svårigheter som vissa medlemsstater upplever. Å andra sidan äger den rum mot bakgrund av den nya budgetplanen för perioden efter 2014, som redan har utarbetats. Vi måste vara medvetna om att våra kommentarer i dag om budgetens genomförande får mycket allvarliga effekter för diskussionerna om budgetplanens framtid. Därför är diskussionen om ansvarsfrihet viktig inte bara vad gäller övervakningen, utan också när det gäller att korrigera fel och ta hänsyn till områden där vi har misslyckats eller där aktuella åtgärder innebär att vi nu står inför nya krav.
Typiskt för denna diskussion är inte bara det faktum att allt fler personer kritiserar budgeten, utan också att resultaten helt klart är bättre, till exempel i samband med sammanhållningspolitiken, där tydliga förbättringar har gjorts, även om det handlar om förbättringar som de som kritiserar EU:s budget inte har lagt märke till. Jag vill också rikta uppmärksamheten på att dessa positiva resultat nu också måste beaktas i våra diskussioner om framtida åtgärder, det vill säga den typ av åtgärder som måste fortsätta och de regler som måste införas, framför all när det gäller att återkräva pengar.
Jag vill också rikta parlamentets uppmärksamhet på följande fråga: diskussionen om huruvida budgeten har genomförts korrekt måste åtföljas av en diskussion om politikens effekter. Vi hänvisar ofta till detta i olika dokument från parlamentet, men vi koncentrerar oss på förfaranden. Det har talats mycket om ett resultatens EU, men det är inte samma sak som att tillämpa rätt förfaranden. Det ena följer av det andra, men vi måste också se på våra åtgärders effekter och resultat.
Derek Vaughan
(EN) Herr talman! Jag vill tacka samtliga föredragande. De har gjort ett viktigt arbete för vår räkning.
I mitt bidrag vill jag kommentera ett par betänkanden och jag börjar med ansvarsfriheten för Regionkommittén. Den kommittén är naturligtvis regionernas röst, men den levererar också många EU-program. Det är därför fel att föreslå att den bör finansiera sig själv som vissa har gjort.
När det gäller kommissionen stöder jag ansvarsfrihet. Även om mer måste göras, vilket också framgår av betänkandet, så tror jag att en minskning av felprocenten i regionalpolitiken från 11 till 5 procent innebär ett konkret framsteg. Strukturfonderna är oerhört viktiga för platser som Wales, som jag kommer ifrån, där de används mycket bra. Vi måste därför se till att strukturfonderna inte misskrediteras eller undergrävs.
När det gäller rådet stöder jag att ansvarsfriheten skjuts upp. Vi får ofta föreläsningar av vissa medlemmar av rådet om behovet av öppenhet, så de borde själva vara öppna för att lämna information om sina utgifter. Dessvärre verkar vissa vara motvilliga att göra det.
Slutligen vill jag säga ett par ord om parlamentets ansvarsfrihet. Det är alltid kontroversiellt att analysera sina egna utgifter, och vår budget får verkligen mycket uppmärksamhet, något som man kanske kan förstå i dessa tider av ekonomiska och finansiella svårigheter. Därför gläder jag mig över många av förslagen i betänkandet. Det gäller bland annat dem om byggpolitik och priser, som måste granskas och där insynen måste öka, samt traktamenten och den viktiga frågan om en besparingsstrategi för Europaparlamentets budget.
Man kan tycka att många av dessa punkter gäller kommande budgetar snarare än budgeten för 2009, men jag tror att vi måste blicka framåt så att vi lär av det som varit, oavsett vilken budget och vilken ansvarsfrihet vi behandlar.
Richard Ashworth
(EN) Herr talman! För 16:e året har revisionsrätten enbart avgett en revisionsförklaring med förbehåll. Det betyder att det offentliga förtroendet för integriteten när det gäller hanteringen av vår ekonomi har undergrävts för 16:e året i rad. Jag inser att kommissionen har försökt göra förbättringar, men när jag ska rösta om att bevilja ansvarsfrihet kan jag bara rösta om resultat, inte avsikter.
Revisorerna rapporterar att alldeles för många rubriker har allvarliga fel. Eftersom 80 procent av våra utgifter hanteras gemensamt med medlemsstaterna står det helt klart att medlemsstaterna måste ta ett större ansvar. Det står också klart att kommissionen måste prioritera upp insatserna för att nå det resultatet. Till dess jag ser bevis på tydliga förbättringar kommer jag därför att fortsätta rösta mot ansvarsfrihet för budgeten.
Véronique Mathieu
(FR) Herr talman! Låt mig börja med att gratulera samtliga föredragande till det enorma arbete de har lagt ner på detta ansvarsfrihetsförfarande. Det gläder mig också att rådet är närvarande under diskussionen.
Europaparlamentets arbetsplats i Strasbourg handlar om en europeisk identitet. Det handlar inte bara om att spara pengar. Jag diskuterar detta i dag, i detta parlament, under debatten om ansvarsfrihet för 2009, för symbolen för fransk-tysk försoning betraktas av vissa ledamöter av budgetkontrollutskottet som en gudagåva, som ett enkelt sätt att sänka kostnaderna.
Frågan om parlamentets utgifter intresserar mig också. I det sammanhanget föreslår jag att vi håller gruppveckorna i Strasbourg snarare än i Bryssel. På det viset kan vi se till att parlamentets säte i Strasbourg blir kostnadseffektivt. Eftersom vi vill göra besparingar vill jag föreslå andra saker, till exempel att fredagstraktamentet för våra kolleger avskaffas, liksom traktamentet för journalister. EU är tillräckligt intressant för journalister för att vi inte ska behöva erbjuda dem traktamenten.
Vi får inte använda budgeten som en ursäkt för att lägga beslag på en viktig fråga som ligger utanför budgetkontrollens domäner. Och även om jag välkomnar det viktiga arbete som Ville Itälä har gjort som föredragande, säger jag detta i samband med ansvarsfriheten.
Till sist och eftersom vi talar om besparingar, vill jag också att vi städar upp och omorganiserar systemet för betalning till sponsrade besöksgrupper. Jag tycker det är moraliskt tvivelaktigt att ersätta gruppledaren med kontanter samma dag som besöket äger rum utan att försöka ta reda på hur mycket gruppen har spenderat. Det ger ett mycket dåligt intryck av vår institution. Jag vill informera er om att det belopp som avsätts ofta överstiger det belopp som faktiskt spenderats. Det skulle vara logiskt om grupperna skickade en beräkning före besöket så att parlamentet kan skicka dem ett förskott för utgifterna som ska betalas in på ett bankkonto, och att återstoden sedan betalas mot uppvisande av kvitton som visar vilka utgifter som faktiskt uppkommit, naturligtvis upp till ett visst belopp.
José Manuel Fernandes
(PT) Herr talman, herr kommissionsledamot, Zsolt László Becsey, mina damer och herrar! För det första vill jag gratulera samtliga föredragande till ett fantastiskt arbete. Jag vill i mitt anförande framför allt betona rubrik 5, som gäller de olika institutionernas administrativa och operativa utgifter, och påminna om att de administrativa och operativa utgifterna svarar för mindre än 6 procent av EU:s årsbudget.
Trots den siffran tycker jag det är mycket viktigt att principerna sparsamhet, effektivitet och märkbara resultat tillämpas. Det är framför allt i samband med budgetgenomförandet som besparingar måste främjas och uppmuntras. Samtidigt kan vi under inga omständigheter uppmuntra och främja ett fullständigt utnyttjande av samtliga medel under samtliga rubriker.
Det är viktigt att förespråka stränghet och återhållsamhet, samtidigt som parlamentet får de minimiresurser som behövs för att stifta bästa tänkbara lagar. När det gäller tolkning och översättning anser jag det vara viktigt och avgörande att ledamöterna kan uttrycka sig och arbeta på sitt eget modersmål. Det är ju just detta som ger mening åt mottot ”förenade i mångfalden”.
I stället för rent inkrementella budgetar bör vi ha nollbudgetering i början av varje parlamentarisk mandatperiod och dessutom bör institutionernas budgetar vara fleråriga. Kontroll får inte betyda byråkrati, eftersom detta alltid är en onödig kostnad. Principen om tilltro till institutionerna måste råda.
Slutligen kan ansvarsfrihetsförfarandet inte vara rätt tillfälle för att diskutera detaljer som kräver en bred enighet, framför allt revidering av fördragen. Jag anser till exempel att diskussionen om arbetsplatsrelaterade frågor inte hör hemma i ett betänkande om ansvarsfrihet.
Thomas Ulmer
(DE) Herr talman, ärade ledamöter av rådet och kommissionen, mina damer och herrar! Jag vill kommentera de byråer jag hade att göra med som ledamot av utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet.
Men låt mig börja med att säga något om den ständiga diskussionen om Strasbourg mot Bryssel. Jag förespråkar definitivt Strasbourg och jag tycker att vi bör flytta hela parlamentet till Strasbourg snarare än Bryssel, om det råder någon osäkerhet. Strasbourg är en symbol för europeiskt enande som inte får överges.
I utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet tittade vi på sex byråer som har uppnått enastående resultat i fråga om arbetets intensitet och kvalitet. Felprocenten har minskats kraftigt. Jag vill därför ta tillfället i akt och berömma personalen i de byråerna.
Totalt 104 nya arbetstillfällen skapades i Europeiska kemikaliemyndigheten, som i första hand övervakar Reachprojekt. När det gäller Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet bör man observera att vi måste uppnå en betydligt precisare övervakning och ökad insyn. När det gällde Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar fann vi att medlen inte hade utnyttjats fullt ut. Alla centrumets uppgifter har ännu inte utförts. Europeiska miljöbyrån tillhandahåller pålitliga data och siffror som är mycket viktiga för vårt arbete, för hur vi formar vår framtid. Jag skulle emellertid vilja ha en tydligare bild av vilka totala kostnadsbesparingar EU uppnår tack vare miljöförbättringar och att de siffrorna redovisas. Europeiska läkemedelsmyndigheten har uppenbarligen fortfarande svårt att komma igång, trots att den har funnits i ett par år. Här hittade vi ett par bokföringsfel och en otillräcklig samordning mellan de finansiella tjänsterna och de vetenskapliga tjänsteenheterna.
På det hela taget anser jag emellertid att byråernas arbete är mycket positivt.
Jens Geier
(DE) Herr talman! Jag vill tacka Thomas Ulmer för hans faktaspäckade bidrag. Det utgör en angenäm kontrast till mycket av det jag har hört sägas om byråerna under förmiddagen. Det är verkligen ledsamt att många av ledamöterna från den EU-skeptiska sidan av kammaren aldrig tänker på annat än byråerna när det gäller budgetnedskärningar.
Låt mig påminna om att när dessa byråer placerades ut så verkade det som om medlemsstaternas statsministrar och regeringar inte kunde få tillräckligt många av dem på det egna territoriet. Och nu beter man sig som om de vore EU:s gissel.
Jag gläder mig mycket åt att Europeiska revisionsrätten tänker inleda en studie om byråernas förvaltningskostnader. Jag tror det kommer att ge oss en fast grund så att vi äntligen kan få en mer objektiv diskussion.
Det gläder mig, och det sade jag också i mitt första anförande, att företrädare för det ungerska ordförandeskapet är hos oss i dag. Det är inte något vi kan betrakta som självklart när vi håller en diskussion om ansvarsfrihet för rådet. Jag vill därför vända mig direkt till dig, Zsolt László Becsey. Det gläder mig att rådet är berett att erkänna, som jag förstod av kommentarerna från Tamás Deutsch, att budget- och ansvarsfrihetsförfarandet måste hanteras på ett annat sätt.
Europaparlamentet företräder befolkningen och kräver att man tar ansvar för hur skattebetalarnas pengar utnyttjas. Vi kommer därför inte att backa från kravet att rådet ska hållas ansvarigt för de pengar det tilldelas ur gemenskapsbudgeten för att finansiera dess arbete. Naturligtvis finns det mycket vi kan förhandla om, till exempel hur ansvarsfrihetsförfarandet ska utformas i framtiden. Jag vill emellertid fråga dig om du verkligen på allvar förväntar dig att Europaparlamentet ska förhandla om något som är vår rättighet enligt fördragen. Trots allt kan sådana förhandlingar bara resultera i att den rätten begränsas. Jag kan inte inse varför jag, som ledamot av Europaparlamentet, skulle göra det.
Tyvärr har vi inte många chanser att diskutera saker och ting tillsammans och det skulle verkligen glädja mig om du kunde ta chansen att äntligen förklara för oss vem det är som i rådet aktivt bekämpar den nödvändiga öppenheten.
Jaroslav Paška
- (SK) Herr talman! Det var intressant att höra om kommunikationsproblemen med rådet om genomförandet av dess avsnitt av den allmänna budgeten.
Om jag har förstått saken rätt är kontrollen över det verkställande organet en av EU-parlamentarikernas huvuduppgifter. Rådet, kommissionen och också EU:s övriga institutioner hanterar EU-medborgarnas ekonomiska resurser i enlighet med överenskomna regler. Det är därför naturligt att folkets valda företrädare för skattebetalarnas räkning kontrollerar om institutionerna hanterar medborgarnas pengar noggrant och i enlighet med de överenskomna reglerna. Det fungerar på samma sätt i alla demokratiska stater. Jag kan därför inte förstå Europeiska rådets ståndpunkt när det vägrar samarbeta med oss på ett sätt som krävs för att vi ska kunna bedöma dess budget.
Vi frågar inte om Nicolas Sarkozy eller Angela Merkel har besökt en bättre eller sämre restaurant eller om de har köpt en bättre eller en sämre portfölj, eller om de köper kläder från ett visst företag eller inte. Men vi frågar hur de handskas med skattebetalarnas offentliga resurser, och vi har all rätt att göra det, och de är skyldiga att lämna den informationen.
Zsolt László Becsey
rådets tjänstgörande ordförande. - (HU) Herr talman! Eftersom jag bara har två minuter på mig för att svara tar jag endast upp ett par saker. Den ena är att jag vill upprepa att vi är beredda att träffa en långsiktig överenskommelse i diskussionen mellan rådet och parlamentet. Detta är det enda som kan lösa problemet, det legitimitetsproblem som också nämndes av Ingeborg Gräßle. Jag vet att parlamentet är ett direktvalt organ, jag var trots allt en gång ledamot av Europaparlamentet. Men det finns legitima ledare, ministrar, även i rådet. Dessutom är båda organen likvärdiga deltagare i ansvarsfrihetsprocessen. Den ena på rekommendationsnivå och den andra när det gäller den slutgiltiga ansvarsfriheten. I de framlagda rekommendationerna skilde vi budgetprocessen från ansvarsfrihetsprocessen.
Jag skulle vilja att det utses en delegation som kan förhandla för Europaparlamentets räkning och vi bör nå ett avtal genom en politiskt representativ delegation från parlamentet. Det hjälper inte att fortsätta med de här problemen. Och det framgår också klart i förslaget till avsiktsförklaring som vi har lagt fram att vi också måste förtydliga vilka typer av uppgifter som faller inom rådets behörighet och vilka som inte gör det. Jag tror att det kan underlätta samarbetet mellan de olika förvaltningarna. Sedan kan vi verkligen avkrävas uppgifter som omfattas av rådets behörighet.
När det gäller de nationella deklarationerna som också har tagits upp ett antal gånger föreslår jag att vi bör lösa detta i diskussionen om budgetförordningen. Jag vet att det finns förslag i samband med detta. Naturligtvis måste vi beakta att frågan är komplicerad i vissa medlemsstater, men jag upprepar att detta kommer att bli en mycket viktig diskussionspunkt i en annan process.
Herr talman! Tack för att jag fick tillfälle att tala, och jag vill än en gång uppmana alla att inte förvandla relationerna mellan de båda ansvarsfrihetsorganen eller institutionerna till en brottningsmatch. Låt oss sitta ner och förhandla och komma fram till en överenskommelse i stället för att prioritera ner problemet till en mejldiskussion mellan olika sekretariat och förvaltningar.
Algirdas Šemeta
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! Diskussionen bekräftar parlamentets och kommissionens breda samsyn om hur vi ska gå vidare och om behovet av att förbättra vår politik och våra program så att de ger EU:s medborgare ett mervärde. Jag tror vi är på rätt väg och de frågor ni har tagit upp gällande införandet av deklarationer, ökad automatik i utdömandet av sanktioner och arbete med återkrävande är verkligen viktiga frågor och något som kommissionen arbetar med.
Jag vill särskilt tacka Ingeborg Gräßle för hennes arbete med budgetförordningen. Det är mycket viktigt att kommissionens förslag om att införa nationella deklarationer äntligen godkänns eftersom den frågan egentligen handlar om att öka medlemsstaternas ansvarstagande. Trots allt ansvarar de för 80 procent av vår budget. Genom en integrerad och mer automatisk tillämpning av förfarandet för att avbryta utbetalningar tror jag vi kommer att få se att antalet avbrutna betalningar ökar och att tjänsteenheterna inte längre är rädda för att utnyttja det instrumentet i sitt arbete när vi diskuterar ansvarsfriheten för 2010.
Vi arbetar också med medlemsstaterna om återkrävande, och vi gav en mängd information till föredraganden om läget när det gäller detta. Om vi samarbetar tror jag vi kan hitta sätt att förbättra situationen här. Naturligtvis är sanktioner något bra, men vi måste också försöka hitta stimulansåtgärder, och det är en viktig fråga när det gäller att underlätta våra medlemsstaters aktiviteter.
Vi är alla överens om att vi har gjort framsteg när det gäller att förenkla våra regler, och vi har redogjort för våra åsikter i den frågan. De förslagen kommer att beaktas när vi förbereder nya program för nästa fleråriga budgetram. Jag håller helt med om att lagstiftningen som gäller offentlig upphandling är mycket komplicerad och väldigt många fel inträffar på det området. Därför har kommissionen tagit initiativ till ett offentligt samråd om förenkling och förbättring av reglerna för offentlig upphandling. Jag hoppas att det ska leda till ett betydligt enklare och mer effektivt system.
När det gäller tjänsteföreskrifterna är det dags att titta på dem igen, och min kollega Maroš Šefčovič arbetar med att revidera dem. Detta är naturligtvis en komplicerad fråga och vi har beaktat alla de känsliga frågor som har att göra med förenkling, men faktum är att vissa bestämmelser i tjänsteföreskrifterna verkligen är obsoleta och behöver omarbetas och revideras.
Kommissionen kommer naturligtvis att svara formellt på era rekommendationer i uppföljningsrapporten som ska läggas fram efter sommaren, men som ni kan se arbetar vi redan hårt med att förstärka hanteringen av EU:s budget och förbättra resultaten av våra program. Jag ser fram emot vårt fortsatta samarbete.
Jorgo Chatzimarkakis
Herr talman! Låt mig först av allt som företrädare för parlamentet än en gång tacka kommissionsledamoten för ett utmärkt samarbete. Du har nu tagit upp vissa frågor än en gång. Vi bör ta de punkterna som en utgångspunkt för vårt fortsatta arbete. Jag vill emellertid också be dig att framföra vårt tack till dina kolleger, för vi har haft ett mycket omfattande utbyte med många personer. Jag skulle särskilt vilja nämna Dacian Cioloş och Johannes Hahn - båda var mycket samarbetsvilliga. Var vänlig och framför detta budskap till dem än en gång.
Jag vill tacka rådets tjänstgörande ordförande, Zsolt László Becsey, för hans tydlighet. Han var mycket tydlig. Vi kanske inte tyckte om vad han sade, men han var åtminstone tydlig med det han sade och det är vi tacksamma för. Jag anser det är helt rätt att du är här. Jag tror inte det finns någon särskild anledning att nämna det. Men trots allt är det bra att du är här.
Jag har sparat mitt sista tack till revisionsrättens ordförande Vítor Caldeira, som parlamentet alltid har kunnat samarbeta med på ett öppet och positivt sätt. Det uppskattar vi verkligen. Vårt arbete skulle vara omöjligt utan ditt arbete i bakgrunden. Vårt beslut om ansvarsfrihet bygger i huvudsak på dina bidrag. Vi skulle vilja att revisionsrätten spelade en mer framträdande roll i den framtida granskningen av prestationsrevisionerna, Vítor Caldeira. EU:s framtid är inte bara beroende av att medlen spenderas lagligt och korrekt, utan också och framför allt att de spenderas på ett sätt som gör nytta, det vill säga effektivt och på ett sätt som ger resultat. Det kommer att utgöra en del av resultatgranskningen enligt artikel 318 i Lissabonfördraget. I Europaparlamentet skulle vi vilja se en årlig diskussion om kommissionens resultatgranskning och vi skulle vilja att du bjöds in för att diskutera den med oss som företrädare för Europeiska revisionsrätten. Mitt uppriktiga tack till mina kolleger och till alla som deltagit i arbetet.
