1 Maailman aids-päivä 1. joulukuuta 2007 (keskustelu)
Puhemies
(EN) Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma maailman aids-päivästä 1. joulukuuta 2007.
Markos Kyprianou
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, meillä on jälleen kerran tilaisuus keskustella Euroopan parlamentissa tästä vakavasta terveysuhasta. Vasta muutama kuukausi sitten meillä oli tilaisuus puhua aidsia koskevasta yhteisön toimintasuunnitelmasta. Huolemme ei tietenkään koske yksistään Euroopan yhteisöä vaan koko maailmaa.
Olemme huolissamme aids-tartuntojen kasvusta ja siitä, että maailmassa on aivan liikaa hiv-tartunnan saaneita ihmisiä, 33 miljoonaa. Siten haluamme toteuttaa toimia Euroopan unionissa ja toimia yhteistyössä myös kaikkien muiden EU:n ulkopuolisten kansainvälisten toimijoiden kanssa tämän maailmanlaajuisen ongelman ratkaisemiseksi. Tämä on sopusoinnussa myös Euroopan yhteisön uuden terveysstrategian kanssa, jossa Euroopan unionilla on maailmanlaajuinen rooli terveysasioissa.
Voimme keskittyä ensinnäkin aids-tartuntojen estämiseen, sillä tämä on hyvin tärkeää. Samalla on varmistettava aids-testien mahdollisuus sekä tarvittaessa hoito. Tämä kaikki edellyttää tietoisuuden lisäämistä, jolla on keskeinen rooli ja jossa olemme jäljessä. Palaan tähän tuota pikaa. Sitten on vielä aidsin aiheuttama sosiaalinen häpeä, joka on keskeinen huolenaiheemme, sillä se johtaa eräänlaiseen noidankehään: sosiaalinen häpeä estää ihmisiä testauttamasta itseään ja ottamasta selvää mahdollisesta tartunnasta, minkä vuoksi he saattavat tartuttaa muita. He eivät uskalla hakeutua hoitoon tai testeihin, koska pelkäävät haittavaikutuksia. Tämä on erityisen huolestuttavaa nuorten keskuudessa, ja tärkein huolemme ja tavoitteemme liittyy tähän.
Tutkimukset ja mielipidemittaukset osoittavat, että nuorten keskuudessa on paljon tiedonpuutetta, jopa tietämättömyyttä näistä terveysuhkista. Siten on tärkeää kertoa nuorille oikealla ja informatiivisella tavalla, joka ei lietso paniikkia eikä myöskään johda itsetyytyväisyyteen, että kyse on vakavasta sairaudesta, johon ei ole parannuskeinoa mutta jolta voi suojautua. Nuorille on voitava kertoa, miten siltä voi suojautua, ja heille on kerrottava, ettei heidän ole syytä pelätä tartunnan saaneita tai taudin kanssa eläviä ihmisiä.
Eurobarometrin tutkimuksista paljastuu kaksi ääripäätä: Osa nuorista ajattelee, ettei ole syytä huoleen, että tartunnasta voi selviytyä muutaman antibioottikuurin avulla. Toisaalta he saattavat luulla, että tartunnan voi saada vain koskettamalla tartunnan saanutta henkilöä tai jopa juomalla samasta lasista tai suutelemalla. Aidsiin suhtautumisessa on siis kaksi ääripäätä, joista kummastakaan ei ole apua tavoitteemme kannalta, eli aidsin leviämisen ja uusien tartuntojen estämisessä.
Maailman aids-päivä on tärkeä päivä, joka antaa mahdollisuuden keskusteluun ja tietoisuuden lisäämiseen. Meidän ei kuitenkaan pidä tyytyä vain aids-päivään, ja siksi olenkin iloinen, että ainakin Euroopan unionissa keskustelemme aiheesta jatkuvasti. Nuorten osalta meidän on kuitenkin syytä muistaa, että 1980-luvulla järjestettiin erittäin aktiivinen, tehokas ja ponteva kampanja, joka onnistui tavoitteessaan eli tietoisuuden lisäämisessä. Tämän jälkeen luovutimme ja unohdimme, että uusi nuorten sukupolvi oli tulossa seksuaalisesti aktiiviseen ikään kampanjoiden jo mentyä ohi. Itse asiassa osa näistä nuorista syntyi juuri ennen kampanjoiden päättymistä, joten he eivät ehtineet saada tuolloin annettua valistusta. Tämän vuoksi tilanne on nyt se, jonka äsken kerroin. Tiedämme, että valistus, jonka haluamme antaa, on mahdollista yksinkertaisten viestien, yksinkertaisten menettelyjen, roolimallien sekä esimerkillisten ja asiasta puhuvien julkisuuden henkilöiden ja mielipidejohtajien avulla.
Tänä vuonna tavoitteenamme oli ehdottaa Euroopan unionin jäsenvaltioiden terveysministereille maailman aids-päivänä tehtäviä yhteisiä kouluvierailuja, joissa puhuisimme ja vaihtaisimme ajatuksia näistä ongelmista nuorten kanssa, jotta tietäisimme, mitä he tietävät näistä asioista, ja kertoaksemme, mitä me tiedämme. Ehdotukseemme vastattiin myönteisesti, sillä yli puolet jäsenvaltioista tarttui siihen.
Menimme siis kouluihin, myös minä menin, ja kokemus oli hyvin valaiseva. Keskustelimme nuorten kanssa saadaksemme ensinnäkin selville, mitä he tietävät aidsista. Myös käytännön ongelmia tuli esille. Nuoret tietävät esimerkiksi, että kondomi on paras suoja tautia vastaan, mutta ongelmana on, miten hankkia niitä? Asia saattaa nolostuttaa, huolestuttaa tai ujostuttaa. Jotkin käytännön asiat muodostuvat siis ongelmaksi, jota emme ole pitäneet ongelmana Euroopassa. Mutta ne ovat olemassa.
Haluamme puhua nuorille nuorten kielellä, joten komissio teki tänä vuonna aloitteen televisiossa esitettävän tietoiskun tekemisestä hiv-tartuntojen estämiseksi. Tätä toteutettiin nuorille järjestetyllä kilpailulla, jonka voitti puolalainen opiskelija. Tämän jälkeen tietoisku tehtiin, ja sitä esitettiin useilla TV-kanavilla ja myös kouluvierailujen yhteydessä. Tämä on tärkeä strategia, jota meidän on noudatettava: meidän on puhuttava nuorille kielellä, jota he ymmärtävät.
Mutta kuten totesin aiemmin, hivin ja aidsin tuomat haasteet ulottuvat kauas Euroopan unionin rajojen ulkopuolelle. On totta, että hiv-palvelujen saatavuudessa on tapahtunut maailmanlaajuista edistystä etenkin keski- ja matalapalkkaisissa maissa, joissa asuu nykyisin noin 95 prosenttia hiv-potilaista.
Hoitoa saavien ihmisten määrä on kasvanut huomattavasti näihin maihin suunnatun kansainvälisen rahoituksen ennennäkemättömän nousun ansiosta: kun tuo luku vuonna 2001 oli 100 000 ihmistä, vuonna 2007 se on jo 2,5 miljoonaa. Nämä ovat vaikuttavia lukuja, mutta silti yli 70 prosenttia retrovirushoitoa tarvitsevista ihmisistä ei ole hoidon piirissä. Tämä osoittaa, että meillä on vielä pitkä tie edessämme.
EU:n toimia rahoitetaan monin eri rahoitusvälinein sekä kansallisesti että maailmanlaajuisesti. Yksi tällainen väline on maailmanlaajuinen rahasto. On myös muita, julkisten ja yksityisten kumppanuuksien kautta toimivia rahoitusmekanismeja. Näiden kansainvälisen yhteisön yhteisten ponnistelujen avulla on saatu aikaan edistystä, mutta paljon on vielä tehtävää, mikä edellyttää tiivistä yhteistyötä EU:n toimielinten välillä.
Kuten totesin puheenvuoroni alussa, päätavoitteenamme on vähentää uusien hiv-tartuntojen määrää sekä pyrkiä löytämään parhaat tuki- ja hoitomuodot hiv-tartunnan saaneille ja aidsia sairastaville potilaille. Haluan siten korostaa jälleen kerran sitä, että on erittäin tärkeää torjua sosiaalista leimautumista, sosiaalista syrjäytymistä ja potilaiden syrjintää, sillä muutoin emme kykene hallitsemaan tilannetta. Tässä tarkoituksessa meidän on lisättävä valistuskampanjoita.
Euroopan komission mottona aidsin torjunnassa onkin ”Muista minua”, sillä kyse on unohdetusta taudista kaikkialla, tai ainakin siitä on tullut sellainen. Palautamme sen nyt eturintamaan paitsi muistuttaaksemme kansalaisia taudin olemassaolosta myös kehottaaksemme päättäjiä nostamaan taudin torjunnan poliittisen agendansa kärkeen sekä toteuttamaan kaikki vaadittavat toimenpiteet. Tältä osin luotan Euroopan parlamentin tukeen, jonka tiedän saavani.
John Bowis
PPE-DE-ryhmän puolesta. - (EN) Arvoisa puhemies, tehtävää on kovin paljon. Aloitan siitä, mitä komission jäsen korosti puheessaan, eli aidsin vaikutuksista lapsiin, sillä yksi tänä vuonna meneillään olevista kampanjoista on Stop Aids in Children. Tiedämme, että joka päivä kerran minuutissa syntyy hiv-tartunnan saanut lapsi ja että maailmassa on yhteensä 2,3 miljoonaa tartunnan saanutta lasta, joista vain joka kymmenes retrovirushoitoa tarvitseva saa sitä. Tiedämme myös, että hoidon puutteessa noin joka kolmas lapsi kuolee ensimmäisenä elinvuotenaan ja puolet ennen toista ikävuotta. Tiedetään myös, että maailmassa on 15,2 miljoonaa alle 18-vuotiasta nuorta, joiden vanhemmista toinen tai molemmat ovat kuolleet aidsiin, ja että vuoteen 2010 mennessä maailmassa on 20 miljoonaa aids-orpoa.
Nämä luvut koskevat lapsia, jotka asettavat suuren haasteen, mutta toki kyse on myös aikuisista. Tiedämme, kuinka paljon jäsenvaltioissamme on ihmisiä, joilla on diagnosoitu hiv. Määrät ovat nousussa, ja tilastot pelottavat: joka kolmas ei tiedä tartunnastaan.
Tämä on iso haaste, mutta on myös muita haasteita, joita meidän olisi mielestäni tänä vuonna syytä korostaa. Komission jäsen mainitsikin muutaman niistä. Perustietämyksen taso on itse asiassa laskenut viiden vuoden kuluessa eli ihmiset eivät ole yhtä valistuneita kuin aiemmin. Myytit ja väärinkäsitykset ovat yleistyneet. Viidesosa ihmisistä ei tiedä, että hiv-tartunnan voi saada suojaamattomassa seksissä. Vain alle puolet seksuaalisesti aktiivisista ihmisistä käyttää aina ehkäisyä uuden seksikumppanin kanssa.
Tiedämme, että diagnosoitujen ihmisten määrä on kolminkertaistunut vuoden 1997 jälkeen ja että riskikäyttäytyminen on kasvussa. Tiedämme, että neljännes kaikista hi-viruksesta johtuvista kuolemista johtuu myöhäisestä diagnosoinnista ja että kolmasosassa tapauksista kuolema on estettävissä. Tiedämme erityisesti, että on liian monia tapauksia, joissa kielteisen päätöksen saaneet turvapaikanhakijat, joilla on hiv-tartunta, jäävät ilmaisen hoidon ulkopuolelle. Kun heillä ei ole varaa heidän henkensä mahdollisesti pelastavaan hoitoon, he jatkavat elämäänsä tartuttaen mahdollisesti muita. Lisäksi tiedetään, että hiv-tapausten määrä miesvankien keskuudessa on 15 kertaa suurempi kuin muun väestön.
Kaikki nämä asiat tiedämme, ja meillä on tietoa myönteisistä merkeistä ja tutkimuksista. Totesin itse hiljattain Ruandassa, että tutkimustietoa on saatavilla, kliinisiä kokeita tehdään ja että Afrikassa on tarve testata afrikkalaisille tarkoitettuja rokotteita.
Kaikki tämä vaatii kiireellisiä toimia. Vuosi 2010 on kohdevuosi, ja se on jo hyvin lähellä. Arvoisa komission jäsen, meidän molempien toimikausi lähenee loppuaan. En halua, että käytämme sitä tekosyynä ja jätämme asian seuraajillemme. Haluan, että voimme sanoa vuonna 2009, jolloin jätämme mahdollisesti virkamme, että olemme ainakin täyttäneet lupauksemme.
Jan Marinus Wiersma
PSE-ryhmän puolesta. - (NL) Arvoisa puhemies, onnitteluni komissiolle sen ponnisteluista, joista komission jäsen hetki sitten kertoi. Haluan korostaa maailman aids-päivän ja yhteisen vastuumme merkitystä aidsin torjumiselle, sillä tauti etenee koko maailmassa, eikä se ole saanut ansaitsemaansa huomiota.
Näin ollen ryhmäni on iloinen, että keskustelemme asiasta tänään täällä Strasbourgissa. Luvut puhuvat puolestaan: maailmassa on yhteensä 33 miljoonaa hiv-tartunnan saanutta tai aidsia sarastavaa ihmistä. Aidsiin on kuollut yhteensä 25 miljoonaa ihmistä.
Monet käyttäytyvät kuitenkin niin kuin koko tautia ei olisi olemassa. Koska aids liittyy seksiin, moni on mieluummin siitä hiljaa. Ja kuten komission jäsen totesi, tämä vaikeuttaa ihmisten valistamista aidsista. Tästä kärsii etenkin nuorten sukupolvi, sillä uusista hiv-tartunnoista puolet havaitaan alle 25-vuotiailla nuorilla. Nytkin, juuri tällä hetkellä, kuudella nuorella todetaan tartunta, ja kolme lasta kuolee aidsiin. Kyse on sukupolvesta, joka ei tiedä elämästä ilman aidsia.
Aids ei rajoitu vain Afrikkaan. Hiv-tartuntojen määrä Euroopassa ja Keski-Aasiassa on kaksinkertaistunut viime vuosina, 1,25 miljoonasta 2,4 miljoonaan. Euroopan unionin on korkea aika tehdä jotakin. Tämä miljoonien perheiden elämän tuhoava tauti on estettävissä. Sitä vastaan voidaan taistella tehokkaan valistuksen, kondomien saatavuuden helpottamisen ja kohtuuhintaisten lääkkeiden avulla.
Komission jäsen huomautti perustellusti, että aidsista on tullut unohdettu tauti Euroopassa. Nykynuoret eivät olleet vielä syntyneet 1990-luvulla, jolloin järjestettiin laajoja valistuskampanjoita. Meidän on toimittava ponnekkaasti, jos emme halua, että tilanne karaa käsistä
Siten osittain symbolisena tekona ja osittain siksi, että aloite mielestämme erittäin tärkeä, ryhmäni käynnisti viime kuussa kampanjan, jonka tarkoituksena on alentaa kondomien arvonlisäveroa viiteen prosenttiin koko Euroopan unionissa. Se, että veroprosentti vaihtelee niin suuresti jäsenvaltioittain - joissakin jäsenvaltioissa se on jopa 25 prosenttia - osoittaa, ettemme suhtaudu yhtenäisesti tähän yhteiseen ongelman, tai ainakin sen, ettemme tee tarpeeksi asian hyväksi.
Puheenjohtajavaltio Portugali on antanut vankan tuen kampanjallemme, ja toivomme myönteistä tukea myös komission jäsen Kovácsilta, kun hän käynnistää ensi vuoden lopulla keskustelun EU:n alv-järjestelmistä.
Holger Krahmer
ALDE-ryhmän puolesta. - (DE) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, lähes kaksi viikkoa sitten järjestettynä maailman aids-päivänä näin julisteen, jossa luki: ”Ikuisesti sinun, AIDS”. Viesti oli, että vaikka aids ei ole parannettavissa, se on hoidettavissa. Monet ihmiset, varsinkin nuoret, unohtavat tämän tai mieluummin sivuuttavat sen. Edellisten puhujien mainitsemat tartuntaluvut puhuvat puolestaan. Valistus on ainoa keino estää hiviä ja aidsia, ja olen iloinen, että komissio yhtyy tähän näkemykseen.
Valistuksessa ei kuitenkaan pidä tyytyä vain julistekampanjoihin tai ministerien kouluvierailuihin. Näihin asioihin saatetaan kiinnittää vähäksi aikaa huomiota myös tiedotusvälineissä, mutta se ei vielä muuta käyttäytymismalleja etenkään nuorten keskuudessa.
Aidsista ja hivistä kerrottiin aiemmin lehdissä todellisina kauhutarinoina. Ihmiset tunsivat turvattomuutta ja pelkoa, koska kukaan ei tiennyt viruksen todellista vaarallisuutta. En halua paluuta tuohon aikaan, mutta koska hiv ja aids ovat todellisuutta ja koska hoidot ovat entistäkin turvallisempia, ongelma ei enää saa automaattisesti yhtä paljon julkista huomiota kuin ennen.
Moni on jo tottunut näihin viesteihin, ja osa on jopa kyllästynyt näkemään ja kuulemaan niitä. Tämä on järjen vastaista, mutta se on tosiasia. Valistusta on mukautettava muuttuneita oloja vastaavaksi. Valistusta on suunniteltava niin, että se tavoittaa ihmiset ja heidän huomionsa ja jotta räätälöidyt viestit tavoittavat erityiset kohderyhmät näiden omalla kielellä. Moni nuori erehtyy pitämään hiviä vähäisenä riskinä, minkä vuoksi on erityisen tärkeää, että puhumme nuorille heidän omalla kielellään ja saamme heidät pohtimaan tartunnan seurauksia.
Moni ei kuitenkaan edelleenkään ajattele seurauksia, tai valitettavasti he ryhtyvät ajattelemaan niitä liian myöhään lääkärin tai sosiaalityöntekijän kerrottua, että testi on ollut positiivinen. Tällöin hämärästä ja kaukaisesta taudista tuleekin yhtäkkiä totta. Edistystä tapahtuu vain, jos saamme ihmiset ajattelemaan hiviä ennen kuin on liian myöhäistä.
Tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää sitkeitä pitkäaikaisia ponnisteluja. Kohderyhmiä varten on oltava heille suunnitellut välineet, palvelut ja hankkeet, sillä mitä eriytetympää ja henkilökohtaisempaa hoitoa potilaat saavat, sen paremmin he voivat. Hyväntekeväisyysjärjestöt, kuten Saksassa toimivat AIDS-Hilfe -yhdistykset, voivat olla merkittävässä asemassa, jos ne ottavat tämän uuden haasteen vastaan. Näin ei valitettavasti vielä ole aina käynyt.
Hiv-positiivisilla on nykyisin ainakin Länsi-Euroopassa hyvät mahdollisuudet elää pitkään. Muualla maailmassa, kuten Afrikassa, asia on toisin. Vaikka tilanne on meidän kannaltamme hyvä, emme saa sortua itsetyytyväisyyteen.
Vittorio Agnoletto
GUE/NGL-ryhmän puolesta. - (IT) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olen lääkärinä toiminut aidsin parissa 20 vuotta, ja minun on sanottava suoraan, että olisin odottanut komissiolta paljon yksityiskohtaisempia ja käytännönläheisempiä ehdotuksia. Euroopassa tartunnan saa yleisimmin seksisuhteiden välityksellä. Täsmennän asiaa esittämällä seuraavat kysymykset:
1) Kehottaako komissio kaikkia jäsenvaltioita järjestämään seksivalistusta kouluissa?
2) Kehottaako komissio jäsenvaltioita säätelemään kondomien hintoja, sillä kondomi on ainoa tapa suojautua tartunnoilta?
Toiseksi yleisemmin tartunnan saa Euroopassa suonensisäisesti erityisesti huumeiden käyttäjien keskuudessa. Mitä komissio aikoo tehdä kehottaakseen jäsenvaltioita ottamaan käyttöön haittojen rajoittamiseen tähtääviä strategioita, jotka ovat ainoa keino, jolla suonensisäisiä tartuntoja voidaan vähentää niiden keskuudessa, jotka eivät kykene tai halua luopua huumeista?
Muun maailman osalta olisin toivonut, että komissio olisi tullut tänne ja sanonut: Oltuamme kahdeksan kuukautta umpikujassa parlamentin kanssa panemme nyt merkille, että parlamentti on äänestänyt TRIPS-sopimuksen 6 artiklan muuttamisesta, ja vaikka tämä ei ole vielä johtanut kyseisen artiklan muuttamiseen, komissio on sitoutunut WTO:n sääntöjen muuttamiseen. TRIPS-sopimuksen säännöt antavat monikansallisille yrityksille mahdollisuuden pitää hallussaan patentteja 20 vuotta sillä seurauksella, että lääkkeet eivät päädy Afrikkaan. Emme ole kuulleet tästä kerrassaan mitään! Ellei sääntöjä muuteta, Afrikan kohdalla puheet ovat vain turhia lupauksia.
Lopuksi minun on kysyttävä, miten on mahdollista, että vaikka kaikki puhuvat niin kovin aidsin torjunnasta, samaan aikaan komission jäsen Mandelson kirjoittaa kirjeitä Thaimaan hallitukselle kehottaakseen, ettei se säädä lakeja, joilla mahdollistetaan yleislääkkeiden jakaminen? Kaiken lisäksi hän mainostaa ja mainitsee nimeltä lääkeyhtiöitä, kuten Sanofi-Avensiksen. Minusta komissiolla pitäisi olla jotakin sanottavaa tähän!
Françoise Grossetête
(FR) Arvoisa puhemies, on totta, että aids on vaatinut aivan liian paljon uhreja. Ja uhreja tulee vielä lisää. Valitettavasti moni lapsi saa tartunnan jo ennen syntymäänsä. Luvut ovat hälyttäviä. Niistä on kerrottu täällä, joten en aio käydä niitä läpi uudelleen.
Valitettavasti aidsin leviäminen jatkuu paitsi EU:n jäsenvaltioissa myös kolmansissa maissa. Tämän uuden epidemia-aallon torjuminen edellyttää ennaltaehkäisevän toiminnan, hoidon ja tuen lisäämistä sekä välttämättömien kumppanuuksien kehittämistä. Ennaltaehkäisyn ohella on parannettava kansalaisten mahdollisuuksia saada tietoja ja neuvontaa sekä helpotettava hoitoon pääsyä ja sosiaalisten palvelujen saantia. Taudin kielteisiä vaikutuksia on pyrittävä lieventämään, sillä tauti on valitettavasti edelleen tabu, josta ei uskalleta puhua avoimesti. Kaikki tämä edellyttää saatavilla olevien voimavarojen ja tutkimuksen valjastamista, ponnistelujen koordinointia ja hankkeiden rahoittamista. Voimme edistää merkittävällä ja kestävällä tavalla epidemian kitkemistä vain, jos kaikki toimijat osallistuvat yhdessä tehokkaiden kumppanuuksien kehittämiseen.
On silmiinpistävää, että nykynuoret eivät ole koskaan nähneet sellaisia tehokkaita valistuskampanjoita, joita järjestettiin 1980-luvulla. Yhteiskuntien onkin otettava vastuuta asiassa ja valistettava nuoria hivistä ja aidsista. Tuoreista selvityksistä ilmenee, että nuoret ovat ällistyttävän huonosti perillä taudista. 54 prosenttia ”vanhojen jäsenvaltioiden” nuorista luulee, että tartunnan voi saada juomalla samasta lasista kuin tartunnan saanut. Tämä osoittaa, että on ensiarvoisen tärkeää lisätä tietoisuutta sekä panostaa ennaltaehkäisyyn ja tiedottamiseen kondomin käytöstä. Kondomien hinta on toinen asia, joka on nostettava esiin. Tämä osoittaa, ettemme voi jäädä puolitiehen ja unohtaa tätä vanhaa sairautta. Valistuksessa jaettavien viestien on oltava oikeanlaisia ja kohderyhmänsä paremmin tavoittavia. Tältä osin toimiin on jo ryhdytty. Viestien on oltava nykyaikaisia, sellaisia, jotka todella koskettavat nuoria. Vielä tähän päivään asti neuvonta ja testeihin hakeutuminen on jätetty potilaiden vastuulle pitkälti eettisistä syistä. Jälkeenpäin voimme nähdä, että tällainen toimintamalli on ongelmallinen kahdesta syystä: ensinnäkin palveluihin pääsy on vaikeaa, ja toiseksi ihmiset pelkäävät leimautumista ja syrjintää. Alhaisen tulotason valtioissa testien vapaaehtoisuus on suuri este aidsin torjumiselle. Miten voidaan olettaa, että huono-osaiset ja kouluttamattomat potilaat voisivat antaa valistuneen suostumuksen? Miten henkilö, joka ei ole koskaan kuullutkaan hi-viruksesta, voi suostua testattavaksi?
Mitä hyötyä testeistä on niille, joiden kotimaassa ei ole sosiaaliturvajärjestelmää? Saharan etelänpuoleista Afrikkaa koskevista tuoreista tutkimuksista ilmenee, että vain 12 prosenttia miehistä ja 10 prosenttia naisista on testauttanut itsensä ja saanut tuloksen. Aids on edelleen uhka, minkä vuoksi emme saa antaa otteemme herpaantua.
Pierre Schapira
(FR) Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, aids on edelleen 2000-luvun vitsaus, vaikka kansainvälinen yhteisö on ponnistellut jo 20 vuoden ajan poikkeuksellisen paljon sen torjumiseksi satunnaisia herpaantumisen jaksoja lukuun ottamatta.
Haluan muistuttaa, että YK:ssa syyskuussa 2000 asetetuissa vuosituhannen kehitystavoitteissa seitsemäntenä mainitaan aidsin pysäyttäminen vuoteen 2015 mennessä, minkä jälkeen nykykehityksessä toivotaan tapahuvan käänne parempaan. Tilanne kehitysmaissa ja erityisesti Afrikassa, jossa aidsiin menehtyvien määrä kasvaa jatkuvasti, vaatii kuitenkin ponnistelujen kaksinkertaistamista, jos tuo tavoite aiotaan saavuttaa.
EU:n toimet voivat perustua useaan toimintamalliin. Ensinnäkin voidaan parantaa yhteistyötä varsinkin eteläisen pallonpuoliskon maiden paikallisviranomaisten kanssa, sillä kestäviä tuloksia potilaiden hoidossa, taudin ennaltaehkäisyssä, lääkkeiden toimittamisessa, tiedotus- ja valistuskampanjoiden järjestämisessä sekä myös terveydenhoitopalvelujen hoitamisessa paikallisväestön tarpeiden mukaisesti saadaan aikaan vain paikallisin toimin.
Toiseksi on löydettävä ratkaisut köyhien valtioiden jatkuvaan pulaan terveydenhoitohenkilökunnasta. EU:n on toimittava konkreettisten ja kunnolla rahoitettujen ohjelmien avulla, jotta kehitysmaiden terveydenhuoltohenkilökunta voi harjoittaa ammattiaan omassa kotimaassaan asianmukaisin välinein ja lääkkein varustettuina.
Aidsin pitkäjänteinen torjunta edellyttää myös vahvaa sitoutumista siihen, että kehitysmaiden potilaat saavat tarvitsemaansa lääkehoitoa kohtuuhintaan. Kun otetaan huomioon, että moni kehitysmaiden aids-potilas on jo kehittänyt vastustuksen ensimmäisen sukupolven lääkehoidolle, on elintärkeää löytää tapoja, joilla näille potilaille voidaan antaa uusinta yleistä lääkehoitoa. Kehottaisinkin komissiota varmistamaan erityisesti, että neuvottelujen alla olevat kahdenväliset alueelliset sopimukset - erityisesti talouskumppanuussopimukset - eivät sisältäisi määräyksiä, jotka saattavat estää kehitysmaita hyödyntämästä kaikkia TRIPS-sopimuksen ja Dohassa vuonna 2001 annetun julkilausuman suomia välineitä aids-potilaiden suojelemiseksi.
Lopetan nyt puheenvuoroni. Euroopan unionin on kannettava vastuunsa tilanteessa, jossa miljoonia ihmisiä kuolee vuosittain aidsiin. Nyt on aika ryhtyä sanoista tekoihin.
Markos Kyprianou
komission jäsen. - (EN) Arvoisa puhemies, puhun lyhyesti, sillä aika on käsittääkseni käymässä vähiin.
Haluan esittää vain muutamia huomautuksia. Ensinnäkin kyse on kaikkia ihmisiä koskevasta ongelmasta, ja tämä on viesti, jonka haluamme välittää. Kyse ei ole riskiryhmistä, emmekä voi enää ajatella, ettei asia koske meitä: aids on koko väestön ongelma ja koskee niin nuoria kuin naisiakin. Kansalaisten valveutuneisuutta on parannettava, ja myös poliittinen viesti on saatava välitettyä.
Siirtolaiskysymykseen - sehän otettiin täällä esiin - meillä on erityinen suhtautumistapa. Puheenjohtajavaltio Portugalin asialistalla olivat muun muassa terveys- ja siirtolaiskysymykset, ja siirtolaisten - myös laittomien - hoitoon pääsy, testaukset, hoidot ja terveydenhoito ovat niin ikään tärkeitä näkökohtia. Kyse ei ole vain heidän suojelemisestaan tai ihmisoikeuksista, jotka nekin ovat toki ensisijaisia, vaan koko yhteiskunnan suojelemisesta.
Täällä esille nostetut asiat, kuten huumeidenkäyttäjien mahdollisuudet vaihtaa neulat puhtaisiin, kondominkäytön edistäminen, kouluissa annettava seksivalistus sekä vankiloiden ongelmat ovat kaikki esillä myös keskusteluissamme jäsenvaltioiden ja kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa. Olemme perustaneet pohdintaryhmän, jossa ovat mukana kaikki ja jossa keskustellaan ja vaihdetaan tietoja parhaista käytännöistä ja kokemuksista. Ymmärrämme toki Euroopan unionissa, ettemme ole toimivaltaisia näissä kysymyksissä vaan että näiden toimien toteuttaminen kuuluu jäsenvaltioiden vastuulle. Sen vuoksi pyrimme nostamaan poliittista profiilia ja järjestämme teknisen tason keskustelutilaisuuksia, mutta jäsenvaltiot ovat loppujen lopuksi vastuussa yksittäisten aloitteiden toteuttamisesta.
Muiden Vittorio Angoletton esille ottamien kysymysten osalta panin merkille erityisesti TRIPS-sopimusta koskevan ongelman. Olen pannut merkille ongelman ja sen mahdolliset vaikutukset kehitysmaiden mahdollisuuksiin päästä käsiksi lääkkeisiin sekä myös muut hänen mainitsemat kolmansia maita koskevat kysymykset. Aion ottaa nämä asiat esille niistä vastuussa olevien kollegojeni kanssa sekä kertoa heille arvoisan jäsenen esille ottamista huolista.
Retrovirushoitoon pääsystä Euroopan unionissa toteaisin, että tuemme ensin hyvin aktiivisesti - ja toivon mukaan voimme laajentaa tukemme myös muille aloille - puheenjohtajavaltio Saksan Bremenin kokouksen jälkeen tekemää aloitetta kohtuuhintaisen retrovirushoidon saamiseksi kaikille sitä tarvitseville potilaille. Ensimmäinen menestystarina, jos sitä sellaiseksi voi kutsua, tulee Bulgariasta. Jatkamme toki ponnisteluja puheenjohtajakaudella komission tukemana, ja kun toimintamalli on valmis, voimme toivon mukaan soveltaa sitä myös kolmansiin maihin. Tämä on jatkuva tavoitteemme.
Haluan vielä kerran kiittää parlamentin jäseniä hyvin mielenkiintoisesta keskustelusta, jossa olen pannut merkille kaikki esille otetut kysymykset.
Puhemies -
(EN) Keskustelu on päättynyt.
