A svéd elnökség féléves tevékenységének programja (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont a Tanács hivatalban lévő elnökének nyilatkozata a svéd elnökség munkaprogramjának bemutatásáról.
Fredrik Reinfeldt
a Tanács soros elnöke. - (SV) Elnök úr, tisztelt képviselők, engedjék meg, hogy először is gratuláljak Önöknek új elnökük megválasztásához. Örömmel várom, hogy együtt dolgozzam Jerzy Buzek úrral a svéd elnökség ideje alatt - és természetesen utána is.
Megtiszteltetés számomra, hogy a Tanács soros elnökeként fordulhatok az Európai Parlamenthez. Tisztában vagyok vele, hogy Önöknek közel a felét először választották meg ebbe a közgyűlésbe. Így Önök közösen 500 millió európai polgárt képviselnek. Sokat várnak Önöktől.
Egy kihívásokkal teli időszakban fordulok Önökhöz. Az uniós együttműködés ritkán volt ennél nehezebb és ilyen sokféle próbának kitéve. Rövidtávú célunk, hogy zökkenőmentes átállást biztosítsuk az új szerződésre - a Lisszaboni Szerződésre. Jelenleg és egy kissé hosszabb távon folytatnunk kell a pénzügyi és gazdasági válság kezelését. A felszín alatt fenyeget a fokozódó éghajlatváltozás, amely hosszú távon a legnagyobb kihívás számunkra.
Egy dolog világos. Amennyiben a svéd elnökség meg akar birkózni a sok kihívással, amellyel szembesül, Önökkel vállvetve kell dolgoznunk - Önökkel, akik az európai demokrácia szívében munkálkodnak. Számítunk az Önök támogatására és együttműködésére, és arra, hogy fel vannak készülve rá, hogy együtt küzdjünk meg a kihívásokkal.
Amikor az EU történetéről beszélünk, hajlamosak vagyunk azt mondani, hogy az együttműködés egy olyan Európában teremtette meg a béke alapját, amelyet gyakran ennek ellentéte jellemzett. Szeretném elmondani Önöknek, hogy nagyapám svéd katona volt, aki a norvég határon teljesített szolgálatot a második világháború idején - egy olyan háború idején, amelyben Svédország semleges maradt. Amikor legközelebb került a háborúhoz, akkor is csak ritkán és halványan látott belőle valamit - biztos távolságból. Hosszú időn át ennyi volt Svédország kapcsolata Európával: távolról megfigyelni.
Míg a második világháború után Európa romokban hevert, Svédország érintetlen maradt. Gazdaságilag erősebbek voltunk - de nem voltunk benne az európai közösségben. Húsz évvel ezelőtt elvágták az Ausztria és Magyarország közt feszülő szögesdrótot. A berlini fal leomlott, és Európa csaknem egyik napról a másikra átalakult. Ekkor néhány ország nekivágott egy olyan útnak, amely eredményeképpen ma 27 ország képviselője ül ebben a teremben. Svédország egyike volt ezeknek az országoknak.
Aki későn csatlakozik, annak időre van szüksége, hogy felzárkózzon. Az 1980-as évek utolsó éveiben Svédországban kezdett megérni az Európa felé való politikai elköteleződés. Lassan kezdték felismerni, hogy Svédország közel van Európához és függ tőle. Svédország külügyminisztere, Carl Bildt meghatározó szerepet játszott abban a munkában, amely Svédországot bevitte az európai közösségbe - más szavakkal elfogadta a nyitottságot, a globalizációt és a szabad kereskedelmet. Az a szilárd meggyőződés vezette őt, hogy Svédország Európához tartozik.
Tizennyolc évvel ezelőtt tagságért folyamodtunk az Európai Unióhoz. Végre megérett bennünk a meggyőződés, hogy az emberek életét és a jövőnket úgy szolgálhatjuk a legjobban, ha együttműködünk, és közösséget alkotunk másokkal, hogy van mivel hozzájárulnunk a közösséghez - és hogy sokat kell tanulnunk. Többé már nem féltünk együttműködni. Mertünk része lenni Európának.
Innentől kezdve, a Svédország számára forradalmi 1980-as évek közepétől mélyült el az én politikai elköteleződésem is. Erősen vágyódtam Európára, ahogyan sok, az én generációmhoz tartozó svéd politikus is. Emlékszem, hogy a svéd parlament fiatal, frissen megválasztott képviselőjeként meghívtak az Európai Parlamentbe. Ebből jól látszott a Parlament nyitottsága és hozzáférhetősége - annak ellenére, hogy abban az időben Svédország még nem volt az Unió tagja.
Néhány évvel később, 1997-ben, miután Svédország csatlakozott az Unióhoz, a PPE Képviselőcsoport ifjúsági szervezete, az EPP Ifjúság megalakításán dolgoztam, amelynek én magam lettem az első elnöke. Ez lehetővé tette számomra, hogy lássam, hogyan zajlik az európai együttműködés a gyakorlatban. Együtt kerestünk európai megoldásokat európai problémákra. Nemcsak egymást ismertük meg, hanem egymás történelmét és kultúráját is. Ekkor ismerhettem meg Európa fővárosait - és össze sem tudom számolni, hány templomot látogattam meg Európában ezen időszak alatt.
Húsz év alatt Svédország a távolból figyelő pozícióból eljutott oda, hogy aktív tagja legyen az európai együttműködésnek. És ez hatással volt a svéd lakosságra is. Tíz évvel ezelőtt három svédből egy gondolta úgy, hogy az EU-tagság jó az országnak, ám ugyanennyien gondolták az ellenkezőjét is. Mára ez az arány megfordult. A svédek közel kétharmada úgy véli, hogy az EU-tagság jó Svédországnak. A júniusi európai parlamenti választásokon a svédek több mint 45 százaléka ment el szavazni. Ez 8 százalékkal több, mint 2004-ben volt, és magasabb az európai átlagnál. Ma Svédország olyan ország, amely értékeli és pozitívan ítéli meg az EU-tagságot. Kicsit későn ébredtünk, de keményen dolgoztunk, hogy felzárkózzunk. Győzelem ez mindenki számára, aki hisz az európai együttműködésben.
(Taps)
Elnök úr, tisztelt képviselőtársak, saját generációnk sorsának kérdésével nézünk szembe - egy társadalmi problémával, amely sok mástól eltérően lassan növekszik - ám kizárólag rossz irányba. Bolygónk lázas beteg. Hőmérséklete emelkedik - és rajtunk múlik, hogy reagáljunk. A grönlandi jégtakaró minden évben több mint 100 km³-rel csökken. A nyugat-antarktiszi jégsapka egyre gyorsuló ütemben olvad. Tudjuk, hogy a zsugorodó grönlandi jégtakaró egymaga okozhat akár kétméteres tengerszint-növekedést. Drámai lesz a hatása. Ha a tengerszint csupán egy métert növekedne a világon mindenütt, csak Ázsiában százmillió ember kényszerülne elhagyni otthonát. A bangladesi, a kelet-kínai és a vietnámi emberek vannak a legnagyobb veszélyben.
Ennek azonban további komoly következményei is lehetnek. Megváltozik az időjárás, ami sok állat- és növényfaj eltűnését eredményezheti. Ez lesz a helyzet még akkor is, ha az ENSZ 2°C-os előirányzott tartományán belül maradunk, amit a múlt héten mind a G8, mind a legnagyobb gazdaságok fóruma megerősített L'Aquilában. Éghajlatunkat egyszerre veszélyezteti az, hogy fosszilis üzemanyagokat használunk, és hogy függünk tőlük. Ez a rossz hír. Akkor tehát mi a jó?
Bár az idő rövid, még mindig a mi oldalunk áll. Ugyanakkor most kell cselekednünk. Minden készen áll, hogy bővítsük a megújuló energiaforrások körét, és rendelkezésünkre áll az energiahatékonyságot növelő technológia. A Nemzetközi Energiaügynökség szerint már rendelkezünk a szükséges technológiával ahhoz, hogy olyan intézkedéseket valósítsunk meg, amelyek célja, hogy a hőmérsékletemelkedés ne haladja meg a 2°C-os előirányzott tartományt.
Ezenfelül az éghajlatváltozást gátló intézkedéseknek rendkívül hasznos mellékhatásai vannak - ezek a hatások már önmagukban igazolják az intézkedéseket. Amennyiben kevesebb energiát fogyasztunk, pénzt takarítunk meg. Javítjuk az államháztartást, mindeközben a háztartásoknak nagyobb erőforrások állnak majd rendelkezésre. Ha megújuló energiaforrásba vagy energiahatékonyságba fektetünk, javítani fogjuk az energiabiztonságunkat. Kevésbé függünk majd olyan országokból való behozataltól, amelyek olykor politikailag és gazdaságilag egyaránt bizonytalanok. A zöldgazdaságba való befektetéseink új munkalehetőségeket teremtenek, és az elkövetkező évtizedekben előreviszik a növekvést.
Engedjék meg, hogy konkrét példával éljek. Januárban sok EU-tagországot érintett az ukrajnai földgázbeszerzési válság. Múlt héten beszéltem Juscsenko elnök úrral arról, hogyan próbálhatjuk meg elkerülni, hogy újra hasonló dolog történjen. Fontos ugyanakkor, hogy képesek legyünk a nézőpontváltásra is. Ha Ukrajna annyit fektetne az energiahatékonyságba, hogy elérje a Cseh Köztársaság és Szlovénia szintjét, a megtakarított energiamennyiség megfelelne az egész országnak az Oroszországból érkező, saját használatra szánt földgázimportjának. Ukrajna ilyen módon tökéletesen függetlenné válhatna az oroszországi földgázimporttól, és ezenfelül rengeteg pénzt is megtakaríthatna - mindössze azáltal, hogy javít saját energiahatékonyságán. Itt kell keresnünk a válaszokat azokra a kérdésekre, amelyekben az éghajlat érintett.
(Taps)
Tizenkét évvel ezelőtt Kiotóban megalakult a hajlandók koalíciója. Az önkéntes megállapodások azonban nem elegendőek. Amennyiben az a célunk, hogy sikerüljön tető alá hozni egy éghajlatváltozásról szóló nemzetközi megállapodást, akkor a Kiotótól Koppenhágáig tartó út a hajlandók koalíciójából indulva el kell jusson oda, hogy mindenki felelősségévé váljék.
Hogyan érjük ezt el? Európának együtt és közösen kell cselekednie. Vezetői szerepet kell mutatnunk, és be kell tartanunk az ígéreteinket. Európának döntő szerepe van abban, hogy rávegyen más országokat arra, hogy csatlakozzanak egy nemzetközi megállapodáshoz. Meg kell állapítanunk a gázkibocsátás árát az egész világra kiterjedően. Országos szinten adót kell kivetnünk a szénre és el kell kezdenünk a kibocsátás-kereskedelmet. Ezáltal környezetbarát alternatívák jelennek majd meg. Amennyiben a fosszilis tüzelőanyagok használatának árát anélkül szabják meg, hogy figyelembe vennék az éghajlatra tett hatásukat, a globális felmelegedés folytatódni fog. Nem jelennek meg az alternatívák. És az energiahatékonyság növelését célzó intézkedések sem lesznek gazdaságilag jövedelmezőek.
Ez azonban nem elég. Szélesebb körű válaszra van szükségünk a "hogyan?” kérdésére. Nem elégséges, ha csak az országok azon csoportjában korlátozzák a kibocsátást, amelyek önként egyetértenek a csökkentéssel, ha ezek összességükben mindössze a kibocsátás 30%-áért felelősek. Az sem elég, ha olyan megoldások születnek, amelyek a legfejlettebb országoknak szóló korlátozásokon alapulnak. Még ha az úgynevezett I. mellékletbeli országok nullára csökkentenék is kibocsátásukat, a fejlődő országok gyorsan növekvő kibocsátása miatt még mindig meghaladnánk a 2°C-os célt.
Ezért kell megvitatnunk a fejlődő országokban történő befektetések finanszírozását. Gyors technológiaátadást kell biztosítanunk, meg kell győződnünk arról, hogy a fejlődő országok is vállalnak kötelezettségeket arra nézve, hogy ellenőrzik a fejlődést, amelynek irányába jelenleg tartanak. Ezenfelül világos kötelezettségvállalásokra van szükségünk középtávon az Európán kívüli országoktól is. A kevesek felelősségének mindenki felelősségévé kell válnia.
Tudom, hogy az Európai Parlament felvállalja majd felelősségét. A svéd elnökség szövetségesünknek tekinti Önöket. Annak a történetét akarjuk megírni, hogyan hárult el az éghajlatváltozás veszélye, és ezt Önökkel együtt akarjuk megírni.
Elnök úr, tisztelt képviselőtársak, a gazdasági és pénzügyi válság futótűzként terjedt szét a világon néhány hét leforgása alatt. Egyesek figyelmeztettek erre, ám a legtöbbeket meglepetésként érte a válság - különösen annak kiterjedtsége és mélysége. A globális világban a problémák is gyorsan terjednek egyik helyről a másikra. A visszaesés ereje akkora, hogy senkinek nincs olyan csodaszere, amely segítségével gyorsan ki lehetne lábalni belőle. Az EU összehangolt cselekvése a legjobb eszköz, amely a válság okozta kihívásokkal szemben a rendelkezésünkre áll. Mi több, még mindig sok minden tönkremehet. Jelen körülmények között az EU sikeresen töltött be vezetői szerepet ebben a megpróbáltatásokkal teli időben. Megállapodtunk a bankok támogatási módjának garanciáiban és szabályaiban. Megállapodtunk a gazdaság élénkítését célzó közös fellendülési tervről.
Sarkozy elnök úr és a francia elnökség fontos szerepet játszott ebben a munkában, ám azt is ki kell emelni, hogy az Európai Parlamentnek ösztönző ereje volt. Az őszt most arra kell szánnunk, hogy megvitassuk a további teendőket, amelyek átsegítenek bennünket a válságon. A gazdasági helyzet továbbra is nehéz, és az államháztartások jelenleg minden tagállamban meg vannak terhelve.
A Bizottság előrejelzése szerint az EU-n belüli deficit a következő évben meghaladja majd a GDP 80%-át. E felett nem hunyhatunk szemet, úgy téve, mintha nem jelentene gondot. Mindeközben nem szabad megfeledkeznünk arról sem, hogy ezen számok mögött állásukért aggódó emberek vannak, akik arról tűnődnek, hogyan fizessék ki a háztartási költségeket és hogyan tartsák fenn az életszínvonalukat. A mi feladatunk választ adni nekik.
Amikor az európai lakosok milliói veszítik el állásukat és válnak kirekesztetté, egész jólétünk válik fenyegetetté, és mindez olyan időben következik be, amikor a jólétünk máris feszültségektől terhes. Hosszabb ideig élünk, miközben kevesebb ideig dolgozunk és kevesebb gyerekünk születik. Ha ez a tendencia folytatódik, ötven év múlva Európában kétszer annyi idős ember lesz, mint gyermek. Mit tehetünk tehát?
Vissza kell állítanunk a pénzügyi piacokba vetett bizalmat. Gyorsan hatékony felügyeletet kell létesítenünk, hogy megelőzzük a hasonló válságok jövőbeni előfordulását. A svéd elnökség munkájának célja, hogy az év végére megállapodást hozzon létre erről a Tanácsban. Számítunk az Önök segítségére abban, hogy ezt gyorsan és minden kétséget kizáróan elérjük. Állampolgáraink nem fogják elfogadni, hogy rendszeresen az adóbevételekből mentsék meg a felelőtlenül cselekvő pénzintézeteket.
Gyorsan meg kell oldanunk a növekvő államháztartási hiányok problémáját egy összehangolt kilépési stratégia és a stabilitási paktumhoz való fokozatos visszatérés által. Máskülönben a rövid távú bizonytalanságot tartós deficitek követik majd. Erős megszorítások várnak ránk, ahogy az EU egyes részein már sor is került ezekre; nekünk, Svédországban, már van ebben tapasztalatunk. Tömeges munkanélküliség, társadalmi nyugtalanság és a növekvő adók általi nyomás vár majd ránk.
Szociális dimenziót kell biztosítanunk az európai politikához, amelynek alapja az egészséges államháztartás, és az, hogy mind több ember kerüljön a munkaerőpiacra. Messze ez a legjobb módja annak, hogy megőrizzük jólléti rendszerünket. Tudom, fontos ügy ez, nem utolsósorban itt, az Európai Parlamentben.
Tarthatatlan állapot, hogy tízből három munkaképes uniós polgár kiszorul a munkaerőpiacról. Aktív munkaerő-piaci politikát kell kitűznünk célul, amely a jól működő társadalombiztosítási rendszerekkel együtt képes hatékonyan kezelni a változást. Meg kell erősítenünk az egyének alkalmazhatóságát és azt a képességüket, hogy érvényesülni tudjanak a munkaerőpiacon. Ezenfelül aktivizálni kell a munkanélkülieket, és újra munkába kell őket állítani. Ha több ember dolgozik, több lesz a megszerezhető támogatás azok számára, akik nem dolgoznak. Továbbá összpontosítanunk kell a reformokra, a korszerűsítésre és az új körülményekhez való alkalmazkodásra. Az EU-n kívüli világ nem áll egy helyben. Óriási ütemben halad előre. Ezt el kell ismernünk és el kell fogadnunk.
Az EU lisszaboni stratégiájának felülvizsgálata hozzájárulhatna egy szükséges reformmenetrendhez. Ősszel kezdeményezni fogjuk ennek megvitatását.
A gazdasági válság nyomán felmerül a fokozott protekcionizmus gondolata. A WTO megerősíti, hogy a kereskedelemkorlátozó intézkedések száma jelentősen növekedett az utóbbi három hónapban. Ennélfogva üdvözlöm a dohai forduló újrakezdéséről szóló L'Aquila-i megállapodást - annak biztosítása érdekében, hogy a világ országai újra a szabadkereskedelem-barát utat válasszák, amelyről tudjuk, hogy hosszú távon hasznos számunkra. A célunk legyen egy olyan EU, amely megerősödve kerül ki a válságból.
Elnök úr, tisztelt képviselőtársak, amikor Svédországban utazom és az EU-n belüli együttműködésről beszélek, kevés kérdést kapok az EU intézményeivel kapcsolatban. Ehelyett görbe uborkákról, tubákról és egyéb mindennapos dologról kérdeznek.
Mindazonáltal az intézményi keretek fontosak, mert meghatározzák, hogy mit és mely területeken tudunk lépni. A Lisszaboni Szerződés ratifikációja éppen ezért központi fontosságú. A szerződés az EU-t demokratikusabbá, átláthatóbbá, hatékonyabbá teszi, és nagyobb befolyást biztosít számára a nemzetközi színtéren. A legfontosabb mindezek között azonban az, hogy ha a Lisszaboni Szerződés életbe lép, azzal véget ér az EU együttműködésének az a fejezete, amely a belső ügyekre összpontosít. Ideje már, hogy az EU kifelé és előre tekintsen. A svéd elnökség fel van készülve rá, hogy elvégezze az összes előkészítő munkát ahhoz, hogy biztosítsa az új szerződésre való zökkenőmentes átállást, de ehhez természetesen szükség van arra, hogy a szerződést minden tagállam jóváhagyja. Reméljük, hogy ez megvalósul majd az előttünk álló hónapok során.
A nemzetközi bűnözés egyre erőteljesebb. A bűnözői hálózatok többé már nem érzik, hogy a nemzeti határok korlátokat szabnának tevékenységüknek. Láthatjuk, hogyan terjed a drog- és emberkereskedelem. Ez veszélyezteti demokratikus értékeinket és az állampolgárainkat. Ugyanakkor a határokon keresztül való mozgás szabadsága alapjog a közösségünkben - hogy más EU tagországban tanuljunk, dolgozzunk vagy éljünk. Az új idők azonban új válaszokat követelnek. Ennélfogva idén ősszel új programot fogunk felvázolni ezen a területen, amelyet stockholmi programnak fogunk nevezni. A stockholmi program szigorítani fog azokon az eszközökön, amelyek biztonságot teremtenek az EU-ban, és amelyek a szervezett bűnözéssel és a terrorizmussal küzdenek.
Ugyanakkor kiegyensúlyozottabbá tesszük a viszonyt, amely ezen eszközök és az egyének jogait védő és a jogbiztonságot garantáló intézkedések között fennáll. Ez biztosítani fogja továbbá, hogy azok, akik menedéket keresnek az EU-ban, egy közös, jogilag biztos rendszert találnak itt - amely következetesebben fogadja őket és vizsgálja menedékkérelmüket, és a hazatelepülési politika tekintetében is következetesebb.
Sokak nagy álma, hogy jövőjüket Európában töltsék. Európa lakossága ugyanakkor egyre öregszik. A munkavállalás céljából történő bevándorlás rugalmas rendszere összeegyeztethetné ezt a két valóságot.
Elnök úr, tisztelt képviselőtársak, alig több mint 50 éve, hogy hat ország megvetette az európai együttműködés alapjait. Jelenleg 27-en vagyunk. Megnövekedett az erőnk és a befolyásunk, és növekedett a jómód és a sokféleség. Európa gyarapodott. Ennek eredménye az is, hogy jobban fel vagyunk készülve mindarra, hogy kiaknázzuk a globalizáció nyújtotta lehetőségeket, mind pedig arra, hogy megfeleljünk a kihívásainak. Együtt erősek vagyunk.
Csatlakozási "tárgyalásokról” beszélünk. Végső soron ugyanakkor tagországnak lenni annyit jelent, hogy közös értékeink vannak, és közös szabályokat követünk. Jelenleg ezt fontolgatják azok, akik kívül maradnak - Reykjavíktól a Nyugat-Balkánon át Ankaráig. Ciprus két vezetője azon történelmi lehetőség előtt áll, hogy olyan megoldást találjanak, amely újraegyesíti az oly régóta kettéválasztott szigetet.
Az EU-n belüliek számára csábító hagyni azt, hogy a csatlakozási folyamat a hosszan elhúzódó viták megoldásának lehetőségévé váljon. Ezekben az esetekben olyan megoldásokat kell találnunk, amelyek mindkét fél számára előnyösek, és megnyitják az előremutató utat. Máskülönben azt a fejlődést kockáztatjuk, amelynek célja a további európai integráció. A svéd elnökség az EU által tett kötelezettségvállalások értelmében, és szigorúan a megfelelő kritérium alapján dolgozni fog a bővítési folyamat előrehaladásán. "Becsületes közvetítőként” fogunk eljárni.
Elnök úr, tisztelt képviselőtársak, az erővel és a befolyással nemzetközi felelősség is jár, amelyet igyekszünk vállunkra venni. Ehhez társul a feladat, hogy ezt a felelősséget mindenki érdekében használjuk. Az EU köteles a béke, a szabadság, a demokrácia és az emberi jogok érdekében munkálkodni. Felelősek vagyunk a világ legszegényebb és leginkább sebezhető országai támogatásáért, továbbá azért, hogy az ENSZ millenniumi fejlesztési céloknak megfeleljünk. Felelősek vagyunk ezenkívül még az ENSZ egyéb területeken végzett munkájának támogatásáért, a stratégiai partnereinkkel való együttműködésért, és azért, hogy részt vegyünk a világ válságövezeteinek felszámolásában - legyen szó a közel-keleti, az iráni, az afganisztáni, a pakisztáni, az észak-koreai békefolyamatokról, vagy az afrikai kontinens legnagyobb kihívásiról.
Ugyanakkor felelősek vagyunk az olyan regionális kezdeményezésekért is, mint például a Mediterrán Unió és a Keleti Partnerség, amelyek stabilitást és együttműködést teremtenek a különböző körülményekkel rendelkező szomszédos országok között.
Különösen hálás vagyok az Európai Parlamentnek, amiért irányító szerepet töltött be a balti-tengeri együttműködésben. A Parlament még 2005-ben stratégiai tervezetet mutatott be a régió kezeléséhez. Most reméljük, hogy ezt a kezdeményezést a balti-tengeri stratégia elfogadása fogja megkoronázni az Európai Tanács októberi ülésén.
Az EU válságkezelésben való részvétele az 1990-es évek balkáni konfliktusaival kezdődött - és ez a részvétel jelenleg folyamatosan növekszik. Az EU ma körülbelül 10 válságkezelési kezdeményezésben vesz részt világszerte.
Manapság a világ problémái az EU ajtaján is kopogtatnak. Világszerte - és nem utolsósorban a hozzánk legközelebb eső területeken - sok ember saját fejlődésének reménye fűződik a mi együttműködésünkhöz. Feleljünk meg együtt az elvárásaiknak!
(Taps)
Elnök úr, tisztelt képviselők, az európai együttműködés eredményeképpen ma békében és jólétben, szabadságban és stabilitásban él a kontinensünk. Nyitottak a határaink, és olyan szociális modellt követünk, amely ötvözi a piacgazdaságot és az egymással való törődést. Ez a mi közös Európánk. Polgáraink azonban azt is tudni akarják, hogy Európa a jövőt illető elképzelésekben is szerepel, és hogy együttműködésünk nem csupán történelmi okokon nyugszik, hanem előre is tekint. Ezért nekünk, az ő választott képviselőiként, felelősségünk beszámolni nekik arról, mit akarunk kezdeni Európával. Hadd mondjam el Önöknek, hogyan látom a jövő Európáját.
Olyan Európát akarok látni, amely erélyesen fellép a demokráciáért, a békéért, a szabadságért és az emberi jogokért a nemzetközi porondon, és amelynek van bátorsága fellépni a külpolitika színterén is. Mivel vannak köztünk olyanok, akiknek van abbéli tapasztalata, hogy milyen demokrácia és szabadság nélkül élni, hitelesen felléphetünk ez ügyben.
Olyan Európát akarok látni, amely vezető szerepet vállal az éghajlatváltozás veszélyei elleni harcban, amely ellenáll a kísértésnek, hogy egy olyan iparon alapuló versenyt folytasson, amely nem fizet a klímát romboló kibocsátásokért, és amely ösztönzi azt, hogy megérje zöld technológiákat alkalmazni, hogy gyermekeink és gyermekeink gyermekei is úgy ismerjék a környezetet, ahogyan mi.
Olyan Európát akarok látni, amely felelősséget vállal a gazdaságért. A "kölcsön, hogy költsön” nem lehet az egyetlen mottónk. Ahogyan az sem, hogy "a haszon privát, a veszteség állami”. Építsük fel újra közkiadásainkat, szabályozzuk józanul a pénzügyi piacokat, és biztosítsuk azokat a gazdasági reformokat, amelyekre szükségünk van a növekedés és a jövőben is versenyképes ipar érdekében.
Olyan Európát akarok látni, amely még tovább fejleszti szociális modelljét, egy olyan Európát, amely ötvözi a jól működő jóléti rendszert és a növekedést a szociális kohézióval; egy olyan Európát, amely a munkán, a vállalkozásokon és az egészséges közkiadásokon keresztül teret ad jóléti modelljeink fenntartásának és fejlesztésének, ami minden polgárunk érdekét szolgálja.
Olyan Európát akarok látni, amely nem engedi meg magának, hogy elcsábuljon a rövid távon kecsegtető protekcionista hadjáratoktól, olyan Európát, amely óvja az EU együttműködésének alapját képező belső piacot, és amely engedi, hogy a termékek és szolgáltatások szabadon áramoljanak a határokon keresztül, ami mind a mi érdekeinket, mind a világ többi részének érdekét szolgálja.
Olyan Európát akarok látni, amely szégyelli az egyenlőtlenségeket, amely nyitott mások érveire, és amely minden igyekezetével kompromisszumokra törekszik, ami mind közös érdekünkben áll. Egy ilyen Európa mindig erős lesz, bármilyen időket éljünk is.
(Taps)
Elnök úr, tisztelt képviselők, megtiszteltetés számomra, hogy itt állhatok Önökkel együtt, az európai demokrácia képviseletében. Sokan mondták nekem, hogy sok év óta ez lesz a legnehezebb elnökség. Sok a kihívás, és fel kell készülnünk a váratlanra is. Sokan kérdezik, hogy vajon egy akkora ország, mint Svédország, fel tudja-e vállalni ezt a felelősséget. Nem egymagunk - hanem együtt, képesek vagyunk szembenézni a kihívásokkal. Tegyük ezt egy ideát követve, lendületesen, kezdeményezőkészséggel és bátorsággal. Európának szüksége van erre. Európa népének szüksége van erre. Az európai projekt lényege az álom, hogy együtt oldjuk meg az emberek gondjait. Ez az álom teszi erőssé Európát. Az idei év, 2009, sorsfordító lesz az európai együttműködés szempontjából. Előttünk áll a lehetőség, hogy megtegyük a következő lépést. A svéd elnökség készen áll a feladatra. Álljunk együtt a kihívás elébe!
(Hangos taps)
José Manuel Barroso
a Bizottság elnöke. - Elnök úr, nem átlagos időket élünk, és ez nem átlagos elnökség lesz. A szokásos jogalkotói munka mellett a svéd elnökségnek egyéb, különféle, erősen politikai színezetű kihívásokat is kezelnie kell, ám senki sem rátermettebb erre, mint Reinfeldt miniszterelnök úr és a svéd elnökség csapata.
Ma azt a két legfőbb politikai feladatot szeretném megemlíteni, amely az elkövetkezendő hat hónapban az Európai Unióra vár: a gazdasági válság kezelése, valamint egy nagyratörő nemzetközi megállapodás tető alá hozása az éghajlatváltozással kapcsolatban, Koppenhágában.
Az élő emlékezet óta legnagyobb pénzügyi és gazdasági válság továbbra is pusztítóan hat közösségeinkre és családjainkra, különösen a munkanélküliség folyamatos növekedése révén. Továbbra is elsődleges célunk, hogy visszaállítsuk a gazdaságot a rendes kerékvágásba. Az Európai Unió együttes fellépése olyan, precedens nélküli fiskális erőfeszítéshez vezetett, amelynek konkrét eredményei vannak.
Emellett szolidaritást mutattunk a tagállamok között is, például azzal, hogy kétszeresére, 50 milliárd euróra emeltük az eurozónán kívüli tagállamok fizetésimérleg-támogatásának plafonját. Most a fellendülési csomagot kell teljes mértékben végrehajtanunk, annak minden aspektusában, és gondoskodnunk kell arról, hogy ez állásteremtésben és a gazdasági tevékenység elősegítésében nyilvánuljon meg.
Véleményem szerint alapvetően szükséges előtérbe helyeznünk azokat az intézkedéseket, amelyek korlátozzák a munkanélküliséget és visszajuttatják az embereket a munka világába. Ezzel kapcsolatban építhetünk a Bizottság kezdeményezésének részeként a cseh, a svéd és a spanyol elnökséggel közösen, májusban tartott foglalkoztatási csúcstalálkozó eredményeire. A gyakorlatba is át kell ültetnünk a mindannyiunk által osztott, a fiatalsággal és a foglalkoztatással kapcsolatos elköteleződésünket.
Természetesen a munkaerő-piaci politikák terén a tagállamoké a felelősség, de használhatjuk és használnunk is kell a már meglévő európai eszközöket, hogy segítsük a tagállamokat abban, hogy a foglalkoztatásban tudják tartani az embereket, és hogy tovább tudják képezni őket jövőbeni állások betöltése érdekében. Ezért szándékozik az Európai Bizottság javaslatot tenni a Strukturális Alapok eljárásainak egyszerűsítésére, és arra, hogy 2009-re és 2010-re függesszük fel az Európai Szociális Alap esetében a tagállami társfinanszírozás szükségességét. Továbbá forrásokat fogunk átcsoportosítani annak érdekében, hogy támogassunk egy, a foglalkoztatás és a társadalmi integráció célját szolgáló új mikrohitel-lehetőséget. Remélem, hogy a Parlament támogatni fogja ezeket a javaslatokat.
Az általam múlt októberben megrendelt de Larosière-jelentésen alapuló bizottsági javaslatok képezik majd a pénzügyi piacok megerősített felügyeletének és szabályozásának alapját. A már benyújtott javaslatokkal - amelyek közül számosat már a Parlament és a Tanács is elfogadott, míg másokkal kapcsolatban még zajlik a döntéshozatali folyamat - valóban globális szintű kezdeményezéssel élünk a nemzetközi pénzügyi rendszer megreformálása terén. És biztos vagyok benne, hogy szeptemberben, a G20-ak Pittsburgh-i találkozóján is így fogunk tenni.
Egy új gazdaság kiépítéséhez, hiszen - tévedés ne essék - a válság utáni gazdaság nem lehet, és nem is lesz ugyanolyan, mint a válság előtti, életbevágóan fontos, hogy keresztülvigyük ezeket a dossziékat a következő hat hónap folyamán.
Újra kell építenünk a gazdasági modellünket, és vissza kell ültetnünk az értékeket szociális piacgazdaságunk szívébe, ahová tartoznak. Olyan gazdaságot és társadalmat kell építenünk, amely a lehetőségen, a felelősségen és a szolidaritáson alapul, egy olyan gazdaságot, amelynek új növekedési forrásokat kell találnia, mivel nem támaszkodhatunk örökké a monetáris és fiskális ösztönzőkre; a nyitott és jól teljesítő piacok Európáját kell felépítenünk; egy intelligensen, zölden növekvő Európát; egy, a pénzügyi piacokat hatékonyabban szabályozó és ellenőrző Európát; egy olyan Európát, amely elmélyíti egységes piacát és maximálisan kihasználja a benne rejlő lehetőségeket; egy Európát, amely ellenáll a szétszakadás és a protekcionizmus tendenciáinak.
Ami az éghajlatváltozást illeti, Európa máris a világ első régiója, amely előremutató, jogilag kötelező erejű éghajlati és energiaügyi célokat alkalmaz. Büszke vagyok arra, ahogyan a Bizottság együttműködött az előző Parlamenttel és a Tanáccsal e jogszabály bevezetése érdekében, és Önökkel és az elnökséggel is szeretnék szorosan együtt dolgozni a koppenhágai konferenciáig hátralévő időben.
Vezető szerepünket nagyon sokra értékelték mind a G8-ak múlt heti, L'Aquila-i találkozóján, mind a legnagyobb gazdaságok fórumán. Önök is hallanak majd az ezeken a találkozókon elért eredményekről. Most először, minden résztvevő elkötelezte magát a mellett, hogy a hőmérséklet maximum 2°C fokkal emelkedhet, tekintettel az éghajlattal kapcsolatos tudományos eredményekre. Ez bizonyosan egy üdvözítő lépés, ám nem szabad becsapnunk magunkat: mások ambíciói és elkötelezettsége egyelőre nem vetekszik a miénkkel. Európa sokkal előbbre tart e téren, mint a világ többi része, és őszintén szólva, 145 nappal a koppenhágai csúcs előtt ez némiképp aggaszt engem.
A következő hetekben fokozzuk a nemzetközi partnerekkel folyó munkát, hogy világos kötelezettségvállalást fogalmazhassunk meg Koppenhágában. A fejlődő országok támogatásához és a technológiaátadás fellendítéséhez szükséges eszközök terén is előre kell lépnünk. A Bizottság szeptemberben benyújtja a finanszírozásra vonatkozó javaslatait, hogy létrehozhassuk az európai konszenzust és tárgyalást kezdhessünk másokkal is.
A klímaváltozással kapcsolatos menetrend természetesen szorosan összefügg másik prioritásunkkal, az energiabiztonsággal is. A Bizottság ma a gázellátás biztonságosságát érintő szabályok szigorítását és a tagállamok közti szolidaritás erősítését célzó javaslatokat fog elfogadni, amelyeket, bízom benne, hogy a svéd elnökség, az Önök támogatásával, meg is valósít majd.
Ezek hát a legfőbb prioritások - nagyon helyesen. Ám rengeteg egyéb fontos tennivaló is vár ránk a következő hat hónap során. Hadd említsem csak a stockholmi programot, amely keretében a Bizottság nemrégiben nyújtott be egy bátor elképzelést, amely a polgárokat helyezi az igazságügyi, szabadságjogi és biztonsági politikánk szívébe, egyensúlyt teremtve a biztonság, valamint a polgári szabadságok és alapjogok közt.
Az elmúlt évtized nagy részében az Európai Unió belső vitákat folytatott az intézményrendszeréről. Az Uniót szabályozó Szerződés változtatásai abszolút mértékben szükségesek egy kibővített Európai Unió felszereléséhez, hogy demokratikus módon és hatékonyan dolgozhasson. Remélem, hogy a következő hónapokban tanúi lehetünk a Lisszaboni Szerződés ratifikálásának, hogy bevezethessük az abban foglalt rendelkezéseket, és hogy továbbléphessünk az előzőekben általam körvonalazott politikai menetrend terén.
Lényeges az eljárási módok megvitatása, ám úgy vélem, ennél még lényegesebb, hogy a tartalmat vitassuk meg. A svéd elnökségnek, csakúgy, mint az azt követő spanyol elnökségnek le kell majd vezényelnie - remélhetőleg - az új Szerződésre való teljes átállást, amiből a Bizottságnak és a Parlamentnek is egyaránt, teljes mértékben ki kell vennie a saját részét.
Az Európai Unió folyamatosan megújította önmagát, a háború sújtotta kontinens meggyógyítását célzó kezdeti elhivatottságától kezdve a belső piac kiépítéséig, majd Európa újraegyesítéséig. Az elmúlt 50 év során Európa folyamatosan túlteljesítette az elvárásokat, zavarba hozva a kétkedőket. Biztos vagyok benne, hogy azokhoz az új feladatokhoz is felnövünk, amelyek most várnak ránk: az, hogy lefektessük a jövő intelligens, zöld gazdaságának alapjait. Sikerrel járunk, ha megtanuljuk az európai integráció elmúlt fél évszázadának legfontosabb leckéjét: az Európai Unió akkor jut előre, ha az összes alkotóeleme a nyitottság, a bizalom és a partnerség szellemében együttműködik. A svéd elnökség programja felismeri ezt; az Európai Bizottság készen áll, hogy betöltse ráeső feladatát, éppúgy, ahogy - és ebben biztos vagyok - ez a Parlament is.
(Taps)
Joseph Daul
Elnök úr, általában nem szoktam Önnek címezni a mondandómat, de ma először Önnek szeretnék szentelni egy percet.
Először is, Buzek úr, tisztelgek Ön előtt mint az ellenállásban részt vevő férfi előtt, és mint a Solidarność egyik alapítója előtt, mint a sziléziai férfi előtt, aki sosem feledi a gyökereit, a történelmét és az értékeit. Az Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) képviselőcsoportja büszke rá, hogy meggyőzte a különféle politikai háttérrel rendelkező európai parlamenti képviselők döntő többségét - Schulz urat is -, hogy Önt tegye meg 500 millió európai polgár szószólójává. Igen, elnök úr, az Ön megválasztása ezt a nyitott, toleráns és politikai Európát szimbolizálja, amelyért síkra száll mind a PPE képviselőcsoport, mind a jelen lévő képviselőtársaink többsége.
A Tanács hivatalban lévő elnöke, a Bizottság elnöke, azt várjuk Önöktől, hogy cselekedjenek a svéd elnökség fő témáival kapcsolatban a következő hat hónap során - más szóval, a gazdaság és az éghajlatváltozás kettős kihívásával szembenézve azt mondjuk, többet kell tennünk, és gyorsabban, hogy a szociális piacgazdasági modellünk teljes működtetése révén kilábalhassunk a válságból. Szilárdan hiszem, hogy a gazdaság vitalitása, valamint egyedül csak az tehet képessé bennünket arra, hogy azt az igazi szociálpolitikát folytassuk, amelyre szükségünk van.
Ha fellendülést szeretnénk, és ha azt szeretnénk, hogy az Európából, és ne Ázsiából érkezzen, ahogy az előre látható, mindenképpen fel kell gyorsítanunk a dolgokat. A válság elmúltával azok kerülnek ki győztesen, akik az innovációba és a képzésekbe fektettek - vagyis, akik cselekedtek.
A PPE képviselőcsoport e tekintetben javasolja többek között a kis- és középvállalkozásoknak nyújtott támogatások növelését, amelyek kulcsfontosságú szerepet játszanak a munkahelyteremtésben. Sőt, a gazdasági válság - és emellett kitartok - nem országos, hanem európai szintű választ igényel. Mi több, erről polgártársaink is meg vannak győződve - elég egy pillantást vetnünk a különböző országokban végzett közvélemény-kutatásokra: a németek több mint 66%-a, és az európaiak több mint 70%-a vélekedik így.
Többet tenni és gyorsabban, Reinfeldt úr, Barroso úr, ez az, amit a PPE képviselőcsoport vár Önöktől a globális felmelegedés elleni harc terén is. Az Önök vezette Európa felelőssége, hogy a világ élére álljon ebben a kérdésben, amelyet minden jelenlévő sürgős, prioritást élvező dologként ismer el. És mi lenne a cselekvésre és a dolgok felgyorsítására alkalmasabb lehetőség, mint a klímaváltozási konferencia, amelyet decemberben rendeznek Koppenhágában, vagyis a mi saját territóriumunkon!
Az éghajlatváltozás kapcsán Európa a kétely leghalványabb árnyéka nélkül bizonyította, hogy képes cselekedni, ha akar. A feladat most az, hogy tőkét kovácsoljunk ebből, és rávegyük a világ többi vezető hatalmát, hogy csatlakozzon hozzánk. Itt természetesen az Egyesült Államokra gondolok, akinek most már tettekre kell váltania ígéreteit, de éppúgy gondolok a feltörekvő országokra, legyen az Kína, India vagy Brazília, akik szintén nem tagadhatják, hogy ők is nagyban felelősek a globális felmelegedésért. Ennélfogva az alapján fogjuk megítélni a svéd elnökség működését, miképpen birkózik meg a válsággal, és milyen eredményt mutat majd föl a környezetünkkel kapcsolatban.
Végezetük azt szeretném mondani, hogy ahhoz, hogy Európa erélyesen tudjon fellépni e két fronton, megfelelő intézményekre van szüksége. A tavalyi év megmutatta számunkra, hogy ugyanazzal a szerződéssel, és az egyhangúság ugyanazon divatjamúlt elvének alkalmazásával egyaránt lehetséges, hogy előrelépjük, és az is, hogy patthelyzetbe kerüljünk itt, Európában. Ez csupán politikai szándék kérdése, Reinfeldt úr és Barroso úr. Gyorsítsák fel a dolgokat: ezt kéri Önöktől a PPE képviselőcsoport az elkövetkezendő hat hónapra - és hiszünk a svéd elnökségben. Gyorsítsák fel a dolgokat: ezt kérték az európai emberek e Parlament megválasztásakor, és ez az, amit meg kell adnunk nekik, ha azt szeretnénk, hogy öt év múlva még többen adják majd le a voksukat.
(Taps)
Martin Schulz
Elnök úr, Reinfeldt miniszterelnök úr, hölgyeim és uraim, a svéd elnökség olyan időben kezdi meg működését, amelyek új kezdetet jelentenek az intézmények számára. Nemcsak a Parlament újult meg; Európa a Nizzai Szerződés és a Lisszaboni Szerződés közti átmenet időszakát éli, és - mint azt mindannyian tudjuk - bizonytalan időket élünk, amikor azonban világosan kell látnunk, milyen döntések születnek az Európai Unióban és tagállamaiban gazdasági, pénzügyi, munkaerő-piaci és éghajlat-politikai téren.
Önök is beszéltek már erről, és az elhangzottak többségével én magam is egyetértek. Természetesen az éghajlatváltozás a legfontosabb kérdés, és Önök is megfelelő prioritású témaként kezelik. Emellett természetesen a foglalkoztatási válság is azonnali és megfelelő megoldást követel. Ezért azt kérjük Önöktől az elnökségük ideje alatt, hogy ösztönözzék a tagállamokat, hogy vegyék az eddigieknél komolyabban a befektetési és gazdasági fellendülési terveket.
Mindenekelőtt a munkahelyek megóvására van szükségünk - most, és nem jövőre, hiszen itt és most fenyeget a munkahelyek megszűnésének veszélye. A munkahelyek biztonsága életbevágóan fontos a társadalom belső stabilitása érdekében. Ezért elvárjuk Önöktől, hogy a lehető legmagasabb prioritást biztosítsák a munkahelyeknek és a munkahelyek biztonságának, bármilyen formában, például, a környezetvédelem és az iparpolitika összekapcsolásával, amely egy rendkívül intelligens megoldás lenne.
A munkahelyek biztonságával kapcsolatban kifejezetten Önnek mondanám, Reinfeldt úr: ami komolyan veszélyezteti az európai munkahelyeket, és ami még nagyobb veszélyt jelent a társadalmi kohézióra, az nem más, mint az Európai Bíróság esetjoga. Amint azt Ön is mondta, Ön sokat utazik Svédországban és Európában. Mi is - és azt halljuk saját állampolgárainktól, hogy nem akarnak olyan Európát, ahol a vállalatok országról országra vándorolnak, hogy csökkentsék a béreket. Ezért európai uniós kezdeményezésekre van szükség.
(Taps)
Ezeknek a kezdeményezéseknek az Európai Bíróság Laval-, Viking-, Rüffert- és Luxemburg-ügyekben hozott ítéleteinek következményeképpen kell létrejönniük. Ezek olyan intézkedések, amelyeket Önöknek - és különösen Önöknek, hiszen Svédországot is érinti ez az elhibázott gyakorlat, ez az elhibázott esetjog - kell kezelniük elnökségük idején.
Foglalkozniuk kell egy másik intézményi kérdéssel is, nevezetesen azzal, hogyan nevezik majd ki a következő Bizottságot. E tekintetben azt kell mondanom, hogy bizonyos mértékig az az általános benyomásom, hogy nemcsak Önöket, de az Önök tanácsbeli kollégáit is érinti az új intézményi kezdet és az a bizonytalanság, hogy tulajdonképpen melyik Szerződést kellene alapul vennünk intézkedéseink során, és hogy valójában senki sem tudja, hol is tartunk. Kicsit úgy érzem magam, mint Astrid Lindgren Harisnyás Pippije a Tarkabarka villában - olyanná fogom tenni a világot, amilyenné szeretném. Csodás!
Amennyiben a Nizzai Szerződést alapul véve jelöljük ki a Bizottság elnökét, 20 biztosunk lesz. Ez esetben szeretném tudni, mely országoknak nem lesz biztosuk. A Tanács erre természetesen azt fogja mondani: "nem, nyilvánvalóan nem szeretnénk zárt ajtók mögötti vérengzésbe fogni. Akkor hát van egy csodás megoldásunk - kezdetben a Nizzai Szerződés alapján jelöljük ki a biztost. Eltart majd néhány hónapig, amíg feláll a Bizottság, amikorra Írország népe szavazni fog, és életbe lép a Lisszaboni Szerződés. Akkor aztán szavazhatunk minden egyébről a Lisszaboni Szerződés alapján. Nagyszerű!”
Olyan közösség vagyunk, amely jogszabályokon nyugszik - vagy legalábbis eddig ezt gondoltam -, és amely alapját a hatályos jogszabályok adják. A hatályos jogszabály a Nizzai Szerződés. Mellesleg van valaki, akinek mint a szerződések őrének, elsősorban tisztáznia kellene, mely jogalapot kell alkalmazni. Ez a Bizottság elnöke, de őt még nem hallottam nyilatkozni ezzel a kérdéssel kapcsolatban.
Ezért szeretném nagyon világossá tenni az elvárásainkat. A javaslatom, miniszterelnök úr, az volt, hogy Ön ne hozza meg azonnal a hivatalos döntést, hanem először küldje el jelöltjét a Parlamentbe, hogy elmondhassa nekünk, mit szándékozik tenni a gazdaság helyreállításáért, a munkahelyek védelme érdekében, az éghajlatváltozás elleni harc terén, hogy be fog vezetni egy foglalkoztatási megállapodást, benyújt egy közszolgálati irányelvet, és egy, a munkavállalók kiküldetésével foglalkozó irányelv javítására irányuló javaslatot, valamint, hogy garanciákat hoz létre a Bizottság és a Parlament között, a bizottsági kezdeményezések szociális konzekvenciáinak értékelésére. Már hetekkel ezelőtt megvitathattunk volna mindent a jelölttel, hogy lássuk, megkapja-e majd javaslatai alapján a Ház szavazatainak többségét. Ön pedig ráért volna akkor hivatalossá tenni a jelölését.
Ön azonban más utat választott. Azt mondta: "nem, először meghozzuk a hivatalos döntést, és ezután küldjük a Parlamentbe a jelöltet”. Attól félek, ez is hiba volt, és attól is tartok, hogy ez a jelölt, hacsak nem tesz rendkívüli erőfeszítést, nem fogja megszerezni ebben a Házban a többségi támogatást.
(Taps)
Szeretném ezt nagyon világossá tenni, hogy az, ami valószínűleg a legvitásabb kérdés lesz köztünk az Önök elnöksége idején, kezdettől fogva világos legyen számunkra. Intézményi egyértelműséget várunk, társadalmi-politikai elköteleződést várunk, és úgy vélem, Önök mellett állunk majd az éghajlattal kapcsolatos politikák terén.
Elnök úr, csakis az Ön kedvéért, pontosan betartottam a felszólalásomra kiszabott időt. Meglátja, még néhány másodperc, és végére érek hat perces beszédemnek. Nem lesz rá szükség, hogy megfeddjen - tudom, hogy erre készült, de nem szeretném megadni Önnek ezt az örömet.
(Taps)
Guy Verhofstadt
Elnök úr, először is azt szeretném mondani Reinfeldt úrnak, hogy mi, a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport teljes mértékben támogatja a svéd elnökség prioritásait, vagyis a Lisszaboni Szerződés ratifikálását, amelyet várakozásaink szerint gyorsan és teljes egészében bevezetnek majd; a koppenhágai klímaváltozási konferencia előkészületeit, amelyről ma már esett szó, és amely szintén egy általunk is támogatott prioritás; és végül a stockholmi menetrendet is.
Továbbá, és ez volna felszólalásom tárgya, Reinfeldt úr, szeretnék utalni egy témára, amellyel az ebben a Házban elhangzó összes beszéd foglalkozik - a gazdasági és pénzügyi válság elleni harcra -, hogy felhívjam a figyelmét arra, hogy Önök egy igen különleges pillanatban veszik át az Európai Tanács vezetését. Nagyon jó, hogy Svédország tölti be a Tanács elnökségét, mert Önöknek speciális tapasztalatuk van e téren. Svédország az 1990-es években pontosan ugyanazt a gazdasági válságot tapasztalta meg, amelynek most mindannyian részesei vagyunk Európában és szerte a világon. Önök megtapasztalták az ingatlanpiac válságát. Az 1990-es években ugyancsak megtapasztalták a pénzügyi válságot, és meg is oldották mindezeket a problémákat, mégpedig azzal, hogy közvetlenül a pénzügyi szektor gondjait vették kezelésbe.
Az volna az üzenetem az Ön számára, hogy ma ugyanilyen módon kell, hogy eljárjanak európai szinten, mert ez az, ami hiányzik. 27 különféle módszerrel igyekszünk leküzdeni a gazdasági és pénzügyi válságot a különféle országok területén, holott ez sosem fog működni.
Azt várjuk Öntől, Reinfeldt úr, hogy használja fel a svéd tapasztalatot, mert az egy sikertörténet, nem úgy, mint Japáné, amely ország gazdasága már jó ideje stagnál. Svédország azért lábalt ki a válságból, mert Önök azonnal kezelték a pénzügyi szektorban jelentkező problémákat, ami Európában ez ideig nem történt meg. Az a nézet él, hogy az Egyesült Királyság államosíthatja a bankokat, míg mások - különösen Franciaország - újratőkésítheti őket. Németországban folyamatban van a "rossz bankok” létrehozása; a Benelux államokban ugyanakkor mindenből csinálnak egy keveset. Ennek eredménye, hogy nincs egységes megközelítés. Az Egyesült Államok stabilizálja bankjait és kiiktatja a toxikus termékeket, míg mi továbbra is problémákkal küzdünk.
Az volna hát a kérésem Önhöz, hogy használja ki korábbi tapasztalatukat, és mutasson be egy egységes, Európa pénzügyi szektora számára összeállított mentőcsomagot, amely a gazdasági fellendülés alapjául szolgálhat; a bankok ne kezdjenek újra kölcsönöket folyósítani, és így tovább. Legyen ez az Önök első számú prioritása.
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Mondandóm második pontja, hogy reméljük, hogy Önök a Bizottsággal együtt egy új fellendülési tervet is be tudnak nyújtani, mivel a 27 különböző fellendülési terv nem fog kellő eredményeket hozni a következő években. Alapvetően fontos, hogy ezen a téren a Tanács és a Bizottság együtt álljon az élre. Tudom, hogy jelenleg 27 országos szintű fellendülési terv létezik, ám ezeken belül szép számban látunk példát a protekcionista intézkedésekre. Az Ön felelőssége, Reinfeldt úr, hogy elmagyarázza a kollégáinak, hogy jobb úgy eljárni ezzel kapcsolatban, a Bizottsággal közösen, hogy egyetlen, egységes fellendülési tervet dolgozunk ki, és hogy a fenntartható energiába és az új gazdaságba invesztálunk.
Úgy vélem, hogy az 1990-es évekbeli, svédországi tapasztalatok birtokában Ön a megfelelő ember a megfelelő helyen ahhoz, hogy megtegye azt, amit eddig még nem tettünk meg: hogy egységes, európai uniós stratégiát dolgozzon ki a gazdasági és pénzügyi válság leküzdésére.
(Taps)
Rebecca Harms
Elnök úr, Reinfeldt úr, Barroso úr, képviselőtársam, Schulz úr mindent elmondott, amit lehet azokkal az aggodalmakkal kapcsolatban, amelyek képviselőcsoportunkat az intézményi kérdések kapcsán már régóta foglalkoztatják, tekintettel a Bizottság elnökének közelgő megválasztására. Egyetértünk azzal, amit ő elmondott. Azt szeretnénk, ha a teljes Bizottság és az Európai Unió teljes felső vezetése a Lisszaboni Szerződés feltételei szerint kerülne megválasztásra, és ebből jottányit sem engedünk. Mindazonáltal, Barroso úr, szeretném megragadni a lehetőséget, hogy elmagyarázzam a képviselőcsoportom aggodalmai mögött meghúzódó politikai okokat, és hogy elmondjam, miért véljük úgy, hogy Ön politikai szempontból nem képes megtenni azt, ami véleményünk szerint Európa jelenlegi helyzetében elengedhetetlen.
Vegyük például a pénzügyi piacok új szabályozásának oly gyakran emlegetett szükségességét. Volt már G8-ak találkozója, G20-ak találkozója, kibővített G8-csúcs, és voltak európai csúcsok. Meddig jutottunk? Ha megnézzük a tények mai állását, és összehasonlítjuk azt a Monopoly társasjátékkal, amelyet mindannyian jól ismerünk, azt látjuk, hogy a bankokat újra létrehozták, elhagyták az "indulj” mezőt, és nem kerültek börtönbe, a köz jóváhagyásával elvettek több százmilliót, majd egyszerűen újrakezdték a játékot. Nem hiszem, hogy az emberek az ördögöt festik a falra, amikor azt mondják, hogy ennek eredményeképpen elkerülhetetlen a következő összeomlás. Barroso úr, mi történt az Ön erélyes közbeavatkozásával? Hol vannak a hiteles eredményei? Nem látjuk ezek bizonyítékát.
(Taps)
Ami a klímapolitikát illeti, tudják, hogy mi, a Liberálisok és Demokraták Szövetsége Európáért Képviselőcsoport, egész európai kampányunk során támogattuk a Zöld New Dealt. Szilárd meggyőződésünk, hogy amit Ön ismétlődően tett az elmúlt öt évben, az teljes mértékben helytelen, Barroso úr, és hogy ez a gazdasági stratégiáknak a környezetvédelmi és éghajlattal kapcsolatos stratégiák ellenében való kijátszása. Úgy hisszük, hogy mindez a múltban gyökerezik, és le kell állítani. Fenntartható módon kell gondolkodnunk a gazdasági fejlődésről, és össze kell hangolnunk a klímavédelmi célokat a környezetvédelmi célokkal. Ez hasznára válik majd a gazdaságnak, és több százezer, vagy akár millió munkahelyet is teremt. Piebalgs úr az elmúlt hónapokat elemző tanulmányában ismét bemutatta, hogy ez a helyzet az energiaszektorban. Tapasztalataink szerint, Barroso úr, Ön nincs abban a helyzetben, hogy útjára indítsa ezt a Zöld New Dealt.
Összefoglalva tehát csak azt mondhatom, hogy a klímavédelem tekintetében az európaiak újdonsült hezitálásuknak - meddig is akarunk valójában elmenni a csökkentési célok tekintetében? - és újdonsült szűkmarkúságuknak köszönhetően az elmúlt hónapokban szembetűnően viselkedtek a nemzetközi színtéren, és hogy ez sajnos Svédországra is vonatkozik. A szegényebb országok segítését szolgáló Nemzetközi Klímavédelmi Alap létrehozása kifejezetten rosszul ment. A tény, hogy még mindig titok, hogy a svédek például a fejlesztési kalapból kívánnak pénzt átcsoportosítani a klímavédelmi kalapba - ami zéró összegű játék, és ami a szegényebb országok nézőpontjából nézve teljességgel elfogadhatatlan. Azonnal véget kell vetnünk az Európai Unióban ennek az új szűkmarkúságnak és új bizonytalankodásnak.
(Taps)
Végül, Reinfeldt úr, mondhatok valami pozitívumot is. Készek vagyunk megküzdeni Önnel a lisszaboni stratégia új definíciója kapcsán, és készek vagyunk e téren együtt is dolgozni Önnel. Azt mondta, ez év végéig megcsinálja ezt. Ebben segíteni fogjuk. Abban is támogatni fogjuk, ha szeretne többet tenni Kelet-Európa és Oroszország tekintetében, de a hiteles klímapolitika fókuszba helyezése nem lehet csupán szalagcím, ki kell azt javítani a svéd program apró betűs részében is.
(Taps)
Michał Tomasz Kamiński
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, először is szeretnék őszintén gratulálni a tegnapi elnökválasztáshoz, egy nagyszerű elnök - a Parlament új elnökének megválasztásához. Teszem ezt, ahogyan Ön, elnök úr, nagyon jól tudja, lengyel politikusként, és éppígy magánszemélyként. Ön tudja, hogy Önnek köszönhetően ismerkedtem meg a feleségemmel, és mai napig ez a legnagyobb dolog, amit elértem életemben. Fogadja gratulációmat, és sok sikert kívánok a munkájához.
Az Európai Konzervatívok és Reformerek Képviselőcsoportja figyelmesen hallgatta az Ön beszédét, miniszterelnök úr, és nagy örömmel mondhatom, hogy számos kérdésben osztjuk a nézeteit. Úgy vélem, hogy a válságkezelő aktív intézkedésekkel kapcsolatos bejelentése különös jelentőséggel bír. A gazdasági válság, amely a legsúlyosabb válság, amin társadalmunk átesik az 1930-as évek óta, Európa-szerte igazolatlan félelmeket kelt - a szegényebb országokban éppúgy, mint a gazdagabbakban, az északiakban éppúgy, mint a déliekben. Örömömre szolgál, hogy aktív harcot jelentett be ez ellen a válság ellen, és örülök, hogy olyan dolgoknak ad prioritást, amelyekkel mi is egyetértünk - nagyobb szabadságot a piacnak, kevesebb szabályozást, több gazdasági szabadságot, és nagyobb nyitottságot a szabad kereskedelem irányába. Ezek alkotják a kontinensünk, az Európai Unió gazdasági növekedésének receptjét.
Miniszterelnök úr, szintén osztozunk abbéli meggyőződésében, hogy a klímaváltozás kezelése lényeges kérdés. Tudom, hogy Ön merész nézeteket vall ez ügyben, és arra bíztatnám, legyen is merész ezen a téren. Az éghajlatváltozás kérdése tisztán mutatja, hogy ma nemcsak, hogy egységes Európában élünk, de egy egységes világban, ahol a veszélyek mindenkit egyaránt fenyegetnek, és ahol hatékonyan kell fellépni e veszélyekkel szemben.
Boldog vagyok, hogy az Európai Unió komoly problémájaként említette a bűnözés elleni harcot. Meggyőződésem - tudván, hogy Svédország a krimik területén máris jelentős hatalomnak számít -, hogy az Önök vezetésével a bűnözés elleni harc terén is sikeresek leszünk.
Rendkívül fontos, és örömömre szolgál, hogy Ön és az Ön külügyminisztere is említette nemrég, hogy gondosan meg akarják vizsgálni szomszédjaink helyzetét, és hogy, reményeim szerint, rokonszenvvel viseltetnek az Európai Unió bővítésének elképzelése iránt. Nem szabad elfelejtenünk, hogy az EU keleti határain túl olyan országok terülnek el, amelyek jogosultak lennének arra, hogy a demokrácia és a bőség azon területéhez tartozzanak, amelyben mi ma vagyunk.
Sajnálattal mondom, hogy van azonban egyetlen pont, amelyben képviselőcsoportom nem ért egyet Önnel. Ez pedig a Lisszaboni Szerződés ratifikálásának kérdése. Ön a Lisszaboni Szerződés kapcsán a demokráciáról beszélt - és igaza volt, hogy így tett. Nem szabad megfeledkeznünk arról, hogy Írország népe demokratikus népszavazás keretében utasította el ezt a szerződést. Mivel tiszteljük a demokráciát, tisztelnünk kell az ír emberek szavazatait is.
Miniszterelnök úr, remélem, hogy az Önök prioritásai, amelyekben nagyrészt osztozik az ECR Képviselőcsoport is, olyan lehetőségnek bizonyulnak majd, amely lehetővé teszi az Ön számára, hogy hatékonyan vezesse az Európai Uniót, és hogy hatékonyan kezelje a válságot, amely napjaink legnagyobb problémája.
(Taps)
Lothar Bisky
Elnök úr, Reinfeldt miniszterelnök úr, hölgyeim és uraim, a svéd elnökség nagyratörő munkaprogramot mutatott be, amely tartalmaz egy nagyobb átláthatóságot célzó javaslatot is. Az átláthatóságra szükség van, különösen azon válság leküzdése kapcsán, amelyet jelenleg átélünk.
Sokan hiszik azt, hogy a válságot messze, az Egyesült Államokban okozták, méghozzá kapzsinak mondott bankárok. Az EU-tagállamok kormányfőinek látszólag semmi közük a válsághoz. Ők ártatlanok. Azok, akik az ártatlanság dicsfényében sütkéreznek, semmit sem tesznek a válság leküzdése érdekében. Hiszem, hogy az átláthatóságnak azt is kell jelentenie, hogy beszélünk mind annak a politikának a kudarcairól, amely hozzájárult a válsághoz, mind a bankárokról. Az átláthatóság divatos a kaszinókapitalizmusban.
Alig várjuk, hogy lássuk, mi történik a Balti-tengeri stratégiával, és a Tanács hivatalban lévő elnöke mögött állnék, ha az Oroszországgal folytatandó párbeszédre összpontosítana. Szeretnénk továbbá, ha az Európai Unió támogassa Obama elnök és Medvegyev elnök biztosítékait a nukleáris fegyverek leszerelését illetőleg. Az Európai Uniónak ki kellene használnia ez a lefegyverzésre nyíló, új lehetőséget.
A svéd elnökség szeretné folytatni a menekültügyi jogszabályok harmonizációját, és szeretné az Európai Uniót még vonzóbbá tenni a migráns munkavállalók számára. A menekültügyi politika szorosan összefügg a fejlesztési politikával. Nézőpontunk szerint ez jó dolog, ám az Európai Unió szigorúan őrzött külső határain, különösen a Földközi-tenger térségében, emberek ezrei halnak meg minden évben miközben menedéket keresnek az üldöztetés, a szegénység, a természeti katasztrófák és a háborúk elől menekülve. A költséges határellenőrzés, határfelügyelet és az illegális bevándorlást megelőzni hivatott adatgyűjtő rendszerek dacára az Egységes Európai Baloldal/Északi Zöld Baloldal képviselőcsoportja felhív a menekültekkel és a migránsokkal való emberi bánásmódra, valamint a gazdasági és kereskedelmi politikák megváltoztatására, hogy hatékonyabban küzdhessünk azon dolgok ellen, amelyek elsődleges okai annak, hogy az emberek menekültté váljanak.
A svéd elnökség a teljes foglalkoztatottság megteremtése érdekében hangsúlyt helyez a még befogadóbb munkaerőpiacokra, és ezért szeretne munkaerő-piaci reformokat és a nemek közti egyenlőséget elősegítő intézkedéseket is kezdeményezni. Mi szintén támogatjuk egy, a jó munkagyakorlatokra irányuló stratégia bevezetését, amely támogatná a béremeléseket, és bevezetne egy törvényileg előírt, mind a 27 tagállamra érvényes minimálbért. Szeretnénk látni, hogy az EU egyetért abban, hogy a minimálbér szintjét a nemzeti átlagkereset legalább 60%-ában határozzuk meg annak érdekében, hogy megelőzzük azt, hogy az emberek jövedelmet biztosító munkájuk dacára elszegényedhessenek.
Én magam különösen üdvözlöm azt, amit Ciprussal kapcsolatban említett, és sok sikert kívánok Önnek az éghajlatot érintő ambiciózus célok megvalósításához.
Francesco Enrico Speroni
Elnök úr, hölgyeim és uraim! Ahhoz, hogy jól tudjuk végezni a munkánkat, meg kell találnunk az összhangot azokkal, akik ránk adták le szavazatikat, ezért elismerésemet szeretném kifejezni a svéd elnökség felé, amiért olyan ügyekre hívta fel a figyelmet, amelyek polgártársainkkal, a választóinkkal kapcsolatosak - vagyis a környezet- és az éghajlatváltozásra, a pénzügyi válságra, a munkahelyek megóvására és a bűnözés elleni harcra. Nem vagyunk sem jobbak, sem rosszabbak a választópolgárainknál, és hiszek abban, hogy úgy kell végeznünk a munkánkat, hogy közben szem előtt tartjuk azt, amit a választóink kérnek tőlünk, és számomra úgy tűnik, hogy ezek az ügyek hasonlítanak az általam említettekhez.
Természetesen a továbbiakban a javaslatokat kézzelfogható lépéseknek kell követniük, és ezen a ponton - legfőképpen az együttdöntési eljárásnál - összetűzésbe fogunk kerülni, minthogy mi, a Parlament, és Önök, a Tanács olyan alapszabályokat fogunk, illetve fognak megállapítani, amelyek választóink életével, ügyeivel és érdekeivel kapcsolatosak. Hiszek abban, hogy törvényhozóként ez az alapvető feladatunk.
Ki kell lábalnunk a - tagadhatatlanul létező - bizalmatlansági válságból. Az európai parlamenti választásokon tapasztalt alacsony részvételi arány is ezt jelezte, és ahhoz, hogy túlléphessünk ezen a problémán, teljes mértékben a választóink kívánalmainak megfelelően kell végeznünk a munkánkat. Emellett talán tartózkodnunk kellene az összehasonlításoktól: az Önök országa Norvégiával határos; én Svájchoz közel élek. Ezek az országok kívül esnek az Európai Unió területén, de így is épp olyan jól élnek; az ott élők ugyanolyan problémákkal küzdenek, mint az uniós tagországokban élők, de nem rosszabb az anyagi helyzetük - és ezen a ponton fontos, hogy lássuk, és rámutassunk, hogy érdemes az Európai Unióban élni.
Úgy vélem, hogy ez igen komoly feladat, de azt is gondolom, hogy közös összefogással be tudjuk bizonyítani, hogy Európát nem elszenvedni kell, hanem Európa jó lehetőséget jelent azoknak, akik ott élnek, és uniós polgárnak mondhatják magukat.
Barry Madlener
(NL) A Holland Szabadság Párt a holland polgárok képviseletében érkezett ide a Parlamentbe, valamint azért, hogy visszaszerezze azt a rengeteg pénzt, amelyet Hollandia fizetett ennek a pénznyelő, bürokratikus Európának. A holland választópolgárok azért választották be ebbe a Parlamentbe a Holland Szabadság Pártot, hogy egyértelművé tegyék: a hollandok véleménye szerint az Európai Unió bővítése túlzott léptéket vett.
Elnök úr, a Parlament olyan ügyek szabályozásával tölti az idejét, amelyeket maguknak a tagállamoknak kellene elvégezni. Pártunk véleménye szerint az Európai Uniónak csak a gazdasági és a pénzügyi együttműködés ügyeivel kellene foglalkoznia. A holland érdekeket szem előtt tartva figyelni fogjuk a svéd elnökséget, amely jelenleg semmit sem tesz a holland polgárokért. Az elnökség csak az európai alkotmány ügyében akar előbbre jutni - annak az alkotmánynak az ügyében, amelyet a holland választók elutasítottak, és amely 99%-ban megegyezik a Lisszaboni Szerződéssel. Az elnökség az ügyben sem tett semmit, hogy csökkentse a Brüsszelből Strasbourgba történő áttelepülés óriási mértékű havi költségét. Sőt, még csak napirendre sem tűzte a problémát. Miért? Ez több ezermillió euróba kerül, és az egésznek talán csak az Ikea látja hasznát, mert így esélye van még több guruló doboz és még több szekrény eladására.
Pártunk követelései közé tartozik a Törökországgal folytatott tárgyalások azonnali berekesztése is. Törökország iszlám ország, az iszlám ideológia pedig teljesen idegen a mi nyugati kultúránktól. Ezenkívül az is teljesen egyértelmű, hogy Törökország nem európai, hanem ázsiai ország, és ennek az országnak a csatlakozása csak újabb zsáknyi pénzeket vonna el a holland polgároktól. Törökország lehet jó szomszéd, de nem tartozik az európai családhoz. A Holland Szabadság Párt egy független államokból álló Európát támogat, a svéd elnökség alatt viszont tovább folyik a bővítés egy olyan szövetségi nagyhatalom irányába, ahol a tagállamoknak egyre kevesebb és kevesebb beleszólása van a saját ügyeikbe. Épp ezért pártunk reméli, hogy az ír polgároknak még egyszer lesz bátorságuk nemmel szavazni a Lisszaboni Szerződésre. Az íreknek most lehetőségük van arra, hogy Európa polgárainak hangjaként szerepeljenek, és azt szeretném megtudni a Szabadság Párt nevében, hogy a svéd elnökség milyen következtetéseket fog levonni az ír népszavazás eredményeit látva.
Fredrik Reinfeldt
a Tanács soros elnöke. - (SV) Elnök úr, először is engedje meg, hogy mindannyiuknak gratuláljak frakcióvezetővé választásukhoz. Tudom, hogy Önök közül sokan hatalmas támogatást élvezve kerültek a posztra. Tudomásom van például arról, hogy a szociáldemokrata csoportban Martin Schulz újraválasztását milyen sokan támogatták. Nagyon fontos, hogy saját képviselőcsoportjukat markánsan tudják képviselni.
Örömmel vettem részt az általunk júniusban folytatott beszélgetéseken és a tanácskozásokon, amelyeken az Európai Tanács kérésére voltam jelen. Ezt az ügyet Cecilia Malmström európai uniós miniszter intézte, illetve jómagam, mégpedig telefonon, és azon a találkozón, amelyet a szigetvilágban hajózva folytattunk, miközben átkeltünk Stockholm vizein - csak ültünk és beszélgettünk a kialakult helyzetről. Arra kértek föl, hogy vizsgáljam meg az Európai Tanács által a Bizottság elnöki posztjára jelölt José Manuel Barroso második hivatali időszakra való megválasztásának esélyeit.
Az Ön által érintett témák azok a fő kérdéskörök, amelyekkel magam is foglalkozni szeretnék a svéd elnökség hivatali ideje alatt. Hadd mondjam el, hogy a munkahelyeket soroljuk az első helyre. Olyan Európát szeretnénk látni, amelyben több embernek van munkája. Először azt kell megvitatnunk, hogyan érhetjük ezt el. Ahogyan arra már Joseph Daul is rámutatott, én is úgy hiszem, hogy mindez innováció és képzés kérdése, más szóval azoké a dolgoké, amelyek a vállalkozások hajtóerejét adják, és amelyek az embereket alkalmazhatóvá teszik. Úgy vélem, hogy Martin Schulznak igaza van, amikor azt mondja, hogy nem engedhetjük meg, hogy egy olyan Európában éljünk, amelyben szegényes feltételek alapján versenyzünk. Erről Svédországban is folynak tárgyalások, ahogy Európa többi részén is. Az alacsony fizetések, vagy a fizetés nélküliség nem jó kiindulási alap ahhoz, hogy megpróbáljunk szembenézni a versennyel; hiszen csak jó feltételekkel nézhetünk szembe a jövő versenyhelyzetével.
Engedjék meg, hogy megemlítsek még néhány dolgot, amelyekről úgy gondolom, nagyon fontosak ahhoz, hogy Európa kilábaljon a válságból. Láttam - és nagyon fontosnak tartom -, hogy a Bizottságnak hogyan sikerült megvédenie a belső piac elvét egy olyan időben, amikor többen megkísérelték veszélybe sodorni azt és visszatérni a protekcionizmushoz. Könnyű az olyan felhangokra figyelni, mint "Miért nem mentik meg a munkahelyeket ebben az adott országban?” - anélkül, hogy végiggondolnánk, milyen következményekkel járna, ha mindenki ugyanezt követelné. Ha így tennénk, alapjaiban fojtanánk el a szabad kereskedelmet és a határokon átnyúló kereskedelem lehetőségét. Nagyon gyorsan szertefoszlana az, ami megteremtette a jólétet és a fellendülést. Úgy vélem, a belső piac és a szabad mozgás védelme fontos kiindulási pont a munkahelyek védelmét illetően.
Nagy bizalommal tekintek még más, Önök által említett témákra, így például az emberi készségekbe történő befektetésre és a munkaerőpiacon belüli mobilitás biztosítására. Hiszek például abban, hogy ezen ügyek kezelésének egyik módja pontosan a szabad mozgás - mégpedig a határokon keresztül.
Mint ahogy Martin Schultz, Rebecca Harms és Joseph Daul is említette, én is úgy vélem, hogy az is egy lehetőség, ha környezetvédelmi trendekkel harcolunk mindez ellen, vagy ha környezetbarát gazdaságot hozunk létre, amely gazdaságról már a világ minden részén úgy beszélnek, mint a válságból való kilábalás egy másik módjáról. Fontos azonban, hogyan kezeljük a pénzügyeket és a befektetéseket. Szeretném megemlíteni azt is - és ezen a ponton egyetértek Guy Verhofstadttal -, hogy az 1990-es évek válságkezelésének svéd tapasztalata az volt, hogy az egyetlen megoldás az államháztartás határozott felügyelete. Megtanultam, hogy amikor a deficit magas és az ésszerűsítés magáért kiált, akkor azok az emberek szakadnak le, akik alacsony életszínvonalon élnek, és azok, akik leginkább függnek a jóléti intézményektől. Következésképp a szegény, vagy alacsony életszínvonalon élők számára az a politika a megfelelő, amely körültekintően bánik az államháztartással.
Az éghajlati kérdésekkel kapcsolatban - amely munkánk legfőbb témája lesz a koppenhágai csúcs előtt -, el szeretném mondani, hogy valóban sokat kell még tennünk. És rövid az időnk.
Rebecca Harmsnak szeretném megjegyezni, hogy Svédországban számunkra szokatlan, hogy valaki a támogatási kötelezettségvállalásunkat kritizálja. Európában átlagosan a GDP 0,4%-át fordítják az ilyen jellegű kötelezettségvállalásokra. Svédország ebben a tekintetben egyedülálló: nálunk a GDP 1%-át költjük fejlesztési segélyre. Számomra ezek a dolgok összefüggnek. Az Egyesült Nemzetek kezdeményezésének keretében, fejlesztésügyi miniszterünk vezetésével felülvizsgáltuk a munkánkat. A vizsgálat során alaposan elemeztük, miképp kell észben tartanunk az éghajlatváltozás kérdését fejlesztési munkánk folyamán. Nem fejleszthetünk anélkül, hogy azzal párhuzamosan ne vizsgáljuk az éghajlatváltozást, és annak a Föld szegényebb részein máris érezhető hatását. Következésképpen e kérdéseket nem választhatjuk el egymástól, és nem mondhatjuk azt, hogy ez fejlesztéspolitika, az meg éghajlat-politika - minthogy ez a két dolog kapcsolatban áll egymással, és együttesen kell működniük.
A szerződéssel kapcsolatban: szeretném megemlíteni Martin Schultznak, hogy az én szerepem az, hogy gondoskodjak arról, hogy az európai vezetés a nehéz időszakban is hatékony legyen. Válaszokat kell tudnunk adni a polgároknak, akik azt akarják látni, hogy intézkedünk, hogy harcolunk a pénzügyi válság és az éghajlatváltozás ellen. Politikai szempontból mindannyian aktívak vagyunk és tudjuk, hogy a politika terén, amikor csak magunkkal foglalkozunk és nevekről, vezetőkről tárgyalunk, polgáraink úgy érzékelik, mintha hátat fordítanánk nekik. Ám mi befelé figyelünk.
Ezért mindent meg fogok tenni, amit feladatkörömből adódóan tudok. Az Európai Tanács azzal a feladattal bízott meg, hogy gondoskodjak arról, hogy egyértelműen azonosan gondolkozzunk az együttműködésünkről és az Európai Parlament osztatlansága iránti megbecsülésünkről - mind a Nizzai Szerződés, mind a Lisszaboni Szerződés hatálya alatt - a Bizottság elnöki posztjára általunk kiválasztott jelölt kapcsán. José Manuel Barroso esetében nagyon fontos megemlíteni, hogy őt az Európai Tanács egyhangúan támogatta, jól ismert jelölt volt, és már a szavazás előtt ismerték a választók is. Ez természetesen megkönnyítette a munkámat - természetesen tiszteletben tartva, hogy az Európai Parlamentnek lehetősége lesz a választásra. Amikor Önök úgy érzik, hogy készek a döntéshozatalra, mondhatnak igent és nemet is az Európai Tanács jelöltjére. Közben van idő az egyeztetésekre, amelyeket tudomásom szerint José Manuel Barroso is említett, és mód nyílik azzal kapcsolatos párbeszédek folytatására, hogy milyen politikát kell folytatnia Európának a következő években. Remélem, hogy ebben most már meg tudunk egyezni a létrejött megállapodás alapján. Ez az, amit Európa választópolgárai várnak, és ez teszi lehetővé számunkra, hogy kitartóan együtt tudjunk dolgozni.
José Manuel Barroso
Elnök úr, elhangzott néhány jelentős kérdés, amelyeket nagyon röviden szeretnék most megválaszolni.
Először is nézzük Schultz úr szerződésekkel kapcsolatos fontos kérdését. Schultz úr úgy utalt a Bizottságra, mint a szerződések őrére. Mi a Bizottságban úgy gondoljuk, hogy a hatályban lévő szerződéseket tiszteletben kell tartani. Jelenleg a Nizzai Szerződés van hatályban. Önöket, akik itt ülnek, mindannyiukat a Nizzai Szerződés szerint választották meg. Egyértelmű, hogy ha a Bizottságot most választják meg, akkor a Bizottság is - épp, ahogy Önök - a Nizzai Szerződés szerint lesz megválasztva.
Mindemellett - remélem, hogy így lesz -, hamarosan aláírjuk a Lisszaboni Szerződést. A Parlament összetételével kapcsolatban elengedhetetlen módosításokat kell tennünk, és minthogy bizonyos változtatások fognak bekövetkezni, a Parlament a Lisszaboni Szerződés aláírása után többé már nem lesz ugyanaz - és ugyanez érvényes a Bizottságra is. Mindazonáltal az Európai Tanács ragaszkodott az Önök döntő többséggel elfogadott jelentésének - a Dehaene-jelentésnek - minden aspektusához. Az Európai Tanács, mielőtt formálissá tette volna döntését, tanácskozásokat tartott, amelyek során figyelembe vette - és ilyen most először történt - az európai választások eredményeit is, nem beszélve arról, hogy volt egy jelentős politikai erő által támogatott jelölt.
A feladat most az, hogy elnyerjem az Európai Parlament jóváhagyását. Szeretném ma elismételni, amit már megírtam egy levélben az Európai Parlament elnökének: készen állok arra, hogy megvitassam a következő Bizottság főbb irányvonalainak elemeit bármely képviselőcsoporttal, amely meg kívánja azt vitatni velem. Nos, ez az én álláspontom intézményi kérdésekben.
Politikai szinten szeretnék kiemelni egy nagyon fontos kérdést. Úgy gondolom fontos, hogy a Bizottság elnökének megválasztása kapcsolódjon a demokratikus választásokhoz - az Önök megválasztásához. Önöket a Nizzai Szerződés alapján választották meg, és álláspontom szerint a Bizottság elnökét is megilleti ez a legitimitás, amely bizonyos módon ebből a demokratikus választásból fakad.
A gazdasági és a pénzügyi válság tekintetében - és úgy vélem azok, akik erős Európát és erős Bizottságot szeretnének, minden kétséget kizárólag egyet fognak érteni velem - a Bizottság elnökségének kérdését nem szabad megoldatlanul hagynunk a Lisszaboni Szerződés végső ratifikálására várva, hiszen mindannyian - vagy legalábbis a többségünk - erre vár, ám nem tudjuk, hogy a szerződés mikor fog hatályba lépni. Az Európai Bizottságot és annak elnökségét bizonytalanságban hagyni olyan időkben, amikor gazdasági válságot, pénzügyi válságot és szociális válságot élünk át, illetve, amikor nagyon fontos tárgyalásoknak nézünk elébe Koppenhágában, nem tűnik számomra túl bölcs dolognak. De legyen, ahogy lennie kell, a döntés az Európai Parlament kezében van, én pedig - épp úgy, ahogy öt évvel ezelőtt is - készen állok egy demokratikus vitára.
a Bizottság elnöke. - A második kérdés a pénzüggyel és a gazdasággal kapcsolatos, és azzal, amit Verhofstadt úr mondott: mindannyiunknak lehetnek nagyobb ambíciói, és ennek kapcsán hadd áruljam el Önöknek, hogy osztozom az ambícióikban. Nem mondhatjuk azonban azt, hogy nem fogadtunk el egy európai gazdasági fellendülési tervet, és ez volt a legtöbb, amit a tagállamaink elfogadtak.
Az Európai Bizottság ennél többet javasolt, de a tagállamaink ennyit fogadtak el. Szeretném felhívni a figyelmüket arra, hogy egyes tagállamok - amelyek a válság kezdetén sem voltak kevésbé befolyásosak - azt javasolták, hogy ne legyen koordinációs tervünk. Más tagállamok 1%-os adópolitikai ösztönzést javasoltak, az Európai Bizottság pedig azonnal 1,5%-ot javasolt, míg az automatikus stabilizátorok valójában 5% körül mozogtak. Ettől eltekintve hoztunk néhány fontos döntést a fizetésimérleg-támogatások és néhány euroövezeten kívüli tagállam tekintetében, és globális szinten is tettünk kezdeményezéseket.
Számíthatnak tehát arra, hogy a Bizottság mindent meg fog tenni azért, hogy megerősítse az uniós szintet és a közös megközelítést - ebben teljesen biztosak lehetünk. De legyünk magunkkal szemben őszinték: mi nem az Amerikai Egyesült Államok vagyunk - mi nem egy integrált nemzetállam vagyunk -, így teljesen más a helyzetünk. Nem kérhetik arra Németországot és Litvániát, hogy ugyanazokat a lépéseket tegyék meg. Vannak olyan országok Európában, amelyek fizetésimérleg-támogatást kapnak, így tehát nem várhatunk el minden tagállamtól ugyanolyan megközelítést. Szükségünk van a közös megközelítésre, de egyedi nemzeti viszonylatokban, mert ez az európai realitás, és ez az a realitás, amivel a közeljövőben szemben fogunk állni.
Többnyire nemzeti költségvetéseink vannak. Így osztom azt a nézetüket, hogy legyen egy jobban koordinált európai tervünk, vagyis, hogy lábaljunk ki ebből a válságból, és építsünk egy olyan zöld gazdaságot, amilyet akarunk; ugyanakkor azonban el kell fogadnunk, hogy 27 nemzeti költségvetésünk van, 27 pénzügyminiszterünk, és az Európai Központi Bank mellett 27 nemzeti bankunk, és nagyon fontos, hogy megerősítsük az eurót, és hogy fenntartható gazdaság- és pénzügypolitikát folytassunk. Ha ez nem valósul meg, veszélybe sodorjuk az eurót, az európai integráció egyik legnagyobb sikerét.
Végül az éghajlatváltozás kérdésével kapcsolatban ismét elmondhatjuk, hogy lehetünk még ambiciózusabbak. Ám számomra nagyon fontos volt, hogy Reinfeldt miniszterelnök úr nem régen velem volt L'Aquilában, ahol tanúi lehettünk annak, amikor az Egyesült Nemzetek főtitkára kijelentette: "Önök mozgatják a világot.” Lehetnek nagyobb ambícióink, de az Európai Unió vezető szerepet tölt be a világméretű éghajlatváltozás elleni harcban.
Senki sem ambiciózusabb nálunk, így legalább egy elismerő szót várok azzal a munkával kapcsolatban, amit ez a Bizottság a tagállamokkal együtt végzett az ambiciózus javaslatok benyújtása terén. Most pedig győzzünk meg másokat, hiszen másokra is szükségünk van - mert az éghajlatváltozás problémája nem csak európai probléma. Ez a bolygó problémája. Az Önök támogatásával, úgy gondolom, sikert érhetünk el a koppenhágai konferencián.
(Taps)
Gunnar Hökmark
(SV) Elnök úr, svédként büszkeség tölt el, amikor a svéd elnökség prioritásait hallgatom, és arra is büszke vagyok, hogy újra itt köszönthetem a svéd miniszterelnököt.
Nagyon fontos kihívásoknak nézünk elébe. Fantasztikus, csodálatos változás húsz évét tudhatjuk magunk mögött itt, Európában, amelynek eredményeképpen a Solidarność szabadságmozgalom egyik első képviselője immár az Európai Parlament elnöke. A demokrácia, a szabadság, a jogállamiság és a piacgazdaság ideáljainak köszönhetjük a fejlődés eme húsz fantasztikus évét.
A változások idejét éljük most az új szerződéssel, az éghajlati kérdéssel - amely az egész világra hatni képes, következetes politikát igényel -, és a gazdasági válsággal. Éppen ezért fontos, hogy olyan elnökségünk és olyan parlamentünk legyen, amely alkalmas arra, hogy biztosítsa az államháztartás stabilitását, a belső piac stabilitását és a kereskedelem nyitottságának valamint a határokon átnyúló mozgásnak a stabilitását, amelyek mind segíthetnek minket, hogy kilábaljunk a válságból.
Szeretném ezt a perspektívát egy lépéssel tovább vinni. Azok a döntések, amelyek előkészítését jelenleg végzi a svéd elnökség és ez a Parlament, azt is meg fogják határozni, hogy milyen formát ölt majd Európa és az Európai Unió a válság után - így azt, hogy milyen lesz a pénzügyi piacok dinamikája, mekkora bizalmat és hitelességet élveznek majd, és hogy mekkora terünk nyílik az innováció, a vállalkozás, a befektetések és az új munkahelyek számára.
Az európai parlamenti választások egy dologra rámutattak: arra, hogy az unió polgárai kevesebb bürokráciát és szabályozást, ám nagyobb nyitottságot akarnak - a határainkon belül és a világ többi része felé egyaránt. Ez az a nyitottság, amely döntő szerepet játszik majd abban, hogy az Unió képes lesz-e vezető hatalommá válni azon értékek érdekében, amelyek húsz évvel ezelőtt elkezdték megváltoztatni Európát, és ez az a nyitottság, amelyhez az egész világon hozzájárulhatunk.
(Taps)
Marita Ulvskog
(SV) Elnök úr, először is szeretném megköszönni a svéd miniszterelnök úrnak azt, amit ő és a kormánya tenni készülnek az elkövetkezendő hat hónapban.
Tisztában vagyunk azzal, hogy nehéz a kiindulási helyzetünk, mély a válság. A munkahelyekről van szó, a szakadékok drámai növekedéséről, az egyenesen a munkanélküliség felé haladó fiatal generációról, és természetesen a környezeti és az éghajlati válságról.
Reinfeldt miniszterelnök úr is ugyanerről beszélt - következtetései azonban meglepőek voltak számomra. A svéd elnökség központi kérdésként nem a munkahelyek és a befektetések ügyét emelte ki, hanem inkább a tagállamoknak azt a képességét, hogy fenn tudják tartani a költségvetési fegyelmet. Az EU-ban megközelítőleg 27 millió munkanélküli él, erre a svéd elnökség legvilágosabb üzenete: a költségvetési fegyelem. Ezt nem csupán rossznak, de aggasztónak is tartom.
Ezen a területen Reinfeldt úr pártja - azzal ellentétben, ami itt korábban elhangzott - egy meglehetősen nehézkes, történelmi, belpolitikai csomaggal állt elő. Az előző, konzervatív svéd kormány gazdasági romlásba vezette a svédeket, majd a szociáldemokrata kormány volt az, amelynek 10 évébe került, hogy rendbe hozza az államháztartást. Mi azonban nem engedhetjük meg, hogy egy komoly válság idején a belpolitika régóta meglévő hiányosságai határozzák meg az egész EU menetrendjét. Új munkahelyekre, képzésekre és környezeti változásra van szükség - nem pedig arra, hogy az anorexiás gazdaságot diétára fogjuk a költségvetési fegyelem révén.
John Monks, az Európai Szakszervezetek Szövetségének főtitkára szintén nyugtalanságának adott hangot azzal kapcsolatban, hogy a svéd elnökség programjában igen alacsony prioritást élvez a szociális dimenzió. Monks úr szerint főként frázisokat hallunk, alig említenek kézzel fogható terveket. A képviselőcsoportom osztja ezeket az aggodalmakat, beleértve a munkavállalók szakszervezeti jogait is, ahogy Martin Schultz említette felszólalásában. A munkavállalási feltételek rosszabbodtak a Laval-ügyben hozott ítélet után, majd a Viking-, a Rüffert- és a Luxemburg-ítéletek után. A munkavállalók jogai megcsappantak.
Amit én és képviselőcsoportom a svéd elnökségtől elvárunk, az nem más, mint egy határozott állásfoglalás azzal kapcsolatban, hogy az EU munkavállalói teljes mértékben visszakapják szakszervezeti jogaikat. A szakszervezeti jogoknak elsőbbséget kell évezniük a szabad mozgással szemben. Ennek teljesen nyilvánvalónak kell lennie. Nem akarunk olyan unióban élni, amelyben a válságra költségvetési fegyelemmel és konfrontációval reagálnak. Azt szeretném megtudni az új elnöktől, Reinfeldt miniszterelnök úrtól, hogy ez az ügy napirenden van-e még.
Marielle De Sarnez
(FR) Elnök úr, két problémával állunk szemben. Az első probléma a válság. Mindenki tisztában van azzal, hogy egy ellentmondásmentes, közösen kialakított válaszra van szükségünk a gazdasági és szociális válság kapcsán, valamint egy uniós fellendülési tervre, hogy növelni tudjuk a befektetések számát és támogatni tudjuk a foglalkoztatást. Az uniónak ma meg kell mutatnia, hogy figyelmesebb és közelebb áll a polgáraihoz, amikor az őket sújtó nehézségekről van szó. Több segítséget kell nyújtani a válság által érintetteknek. Ebből a szempontból sürgető a helyzet.
A második kérdés végül is az, hogy új fejlesztési modellt kell közzé tennünk a válság végéig. Ennek egy egyszerűbb, tisztességesebb és fenntarthatóbb modellnek kell lennie, amely biztosítja, hogy a pénzügy a tényleges gazdaságot szolgálja, amely a szolidaritás új formáit alakítja ki az európaiak között, amely figyelembe veszi a szociális és környezeti kihívásokat a nemzetközi kereskedelemben, és amely alapjaiban megreformálja a világ szegényebb országaihoz fűződő kapcsolatainkat - és itt most különösen Afrikára gondolok.
A két jelentős kérdés mellett szót kell ejtenünk a demokratikus követelményről, amely kapcsolatban áll azzal a folyamattal, amelyért Önök, a svéd elnökség a felelős. Cecilia Malmström - akit örömmel üdvözlök ma - mindenki másnál jobban tudja, hogy van néhány igen jelentős különbség a Nizzai Szerződés és a Lisszaboni Szerződés között, mégpedig a kinevezési eljárás kapcsán: egyrészről egyszerű többség, másrészről minősített többség; egyrészről kinevezés, másrészről jelölés; és eltérő számú biztosokról van szó a szerződésekben. Részemről azt kérem Önöktől, hogy biztosítsák a szerződések szellemének és tartalmának tiszteletben tartását. Ez az Önök hatáskörébe tartozik, és nagyon fontos intézményeink jó hírneve miatt. Előre is köszönöm.
Carl Schlyter
(SV) Elnök úr, gratulálok a kinevezéséhez. Először is elismerésemet szeretném kifejezni a kormánynak a Balti-tengerrel kapcsolatban tett nyílt kötelezettségvállalása miatt, és abbéli reményemet is kifejezni, hogy előrehaladást fogunk elérni ezen a területen. Rendkívül jó felszólalást hallottunk Öntől az éghajlatváltozás kapcsán. Amire most várok, az természetesen nem más, minthogy ezt a felszólalást gyakorlati megvalósítás kövesse. Gyakran hallottuk Öntől, hogy az Unió és Svédország a világ kibocsátásának csak egy kis részéért felelős. Ha azonban az EU tagállamok a világ népességének csak nyolc százalékát adják, és a kibocsátások 30 százalékáért felelősek, akkor mégis felelősek vagyunk azért, hogy az éghajlattal kapcsolatos munkában igazán nagy részt vállaljunk. És ez az a pont, ahol konkrét információhiánnyal találtam szembe magam.
Hogyan akar foglalkozni a Nemzetközi Növényvédelmi Egyezmény ipari kibocsátásra vonatkozó irányelvével? Mit fog tenni az illegális fakitermeléssel kapcsolatban? Mi a véleménye az épületekre vonatkozó energiahatékonysági szabványokról? És mit gondol azzal a ténnyel kapcsolatban, hogy a légi közlekedési eszközök nem folytathatják a kibocsátásukat, ugyanakkor kitérnek a 14 milliárdos energiaadó kifizetése elől, amelyet meg kellene fizetniük?
Szeretném felidézni a stockholmi programot és aktát. Az akta vonatkozásában biztosítanunk kell a nyitottságot. A német alkotmánybíróság szerint az országoknak sokkal nagyobb befolyással kell rendelkezniük, és a parlamenteknek is sokkal nagyobb befolyással kell rendelkezniük. Nyitottságra van szükségünk az akta tárgyalásainak idején. Nem mozdulhatunk el egyoldalúan az ellenőrzés irányába. Ugyanez vonatkozik szülővárosomra és a stockholmi programra is. Legyen ez egy olyan elnevezés, amely az EU-nak a terrorral kapcsolatos üldözési mániától az emberi szabadságokig és jogokig való elmozdulásához, valamint a menedékjog megerősítéséhez és a magánélet védelméhez kapcsolódik. Akkor elmondhatjuk, hogy nagy előrelépést tettünk.
Vicky Ford
Elnök úr, szeretnék gratulálni a svéd elnökségnek, amiért előtérbe helyezte a gazdaságra vonatkozó feladatokat. Amíg gazdasági bizonytalanságban élünk, egyéb feladatainkkal egyértelműen kevesebbet tudunk foglalkozni. Helyes, hogy prioritásként kezelik az államháztartás helyreállítását: a kivételesen magas arányú államadósság nagy és hosszú távú fenyegetettséget jelent, amely, hacsak most szembe nem nézünk vele, hosszú évtizedeken keresztül velünk marad. Pénzintézeteink egészséges működésének helyreállítása szintén kulcsfontosságú, ha vissza akarjuk nyerni a fogyasztók bizalmát, és ha vissza akarjuk állítani a gazdasági növekedést, nem is beszélve az adófizetők pénzéről.
Önök a prioritásaik között említik az ellenőrzési keretrendszer fontosságát. Ezt kiegészíteném még azzal, hogy a szabályozás átláthatósága szintén alapvető. Ezek az iparágak - ahogy azt valamennyien tudjuk - az egész világra kiterjedő iparágak. A tőke, a tehetség és az egyes vállalkozások rendkívül képlékenyek. Megvalósítható és pontosan körülírt jogalkotási menetrendekre, a jogszabályok priorizálására és megfelelő konzultációkra van szükségük.
Üdvözlöm azt a kötelezettségvállalásukat, hogy a G20-akkal együtt kívánnak dolgozni, mert ha nem tartunk lépést, és egyoldalúan működünk az EU-ban, akkor nemcsak azt kockáztatjuk, hogy versenyhátrányba hozzuk a kölcsönt felvevőket és a befektetőket, de az iparágakat is arra kényszerítjük, hogy áttelepüljenek...
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Eva-Britt Svensson
(SV) Elnök úr, természetesen először is gratulálni szeretnék elnöki kinevezéséhez, és ugyanakkor szeretném megköszönni Önnek azt az érdekes eszmecserét, amit a választások idején folytattunk. Miniszterelnök úr, tisztelt képviselőtársaim, köszönöm az elnökségi programhoz fűzött hozzászólásaikat. Meggyőződésem, hogy szervezeti tekintetben a svéd elnökség nagy eredményeket fog elérni, amely eredményekről a svéd államigazgatás igazán kiválóan fog gondoskodni.
Politikailag természetesen osztom az elnökség véleményét a két jelentős válsággal - a gazdasági válsággal és az éghajlati válsággal - kapcsolatban, és természetesen én is úgy gondolom, hogy ezeknek a kérdéseknek elsőbbséget kell élvezniük. De hol marad az elemzés? Sem a gazdasági válság, sem az éghajlati válság nem volt eleve elrendelve. A válságok eredetét a politikai döntéshozatalban kell keresni. Ez pozitív dolog, mert azt jelenti, hogy a válságokat politikai döntéshozatallal meg is lehet oldani - de annak semmi jelét nem látom, hogy az elnökség másfajta politikát akarna bevezetni. A gazdaságpolitika ugyanaz maradt: nem vesz figyelembe sem szociális, sem környezeti szempontokat.
Amit én és számos polgárunk is vár a programtól, az a munkavállalók jogait érinti, amely a bírósági határozatok után kerültek a figyelem középpontjába, és a szociális kérdések, amelyekre semmilyen válasz nem áll rendelkezésre. Ugyanígy nincs információnk az egyenlő bánásmóddal kapcsolatos politikáról sem. Ami a stockholmi programot illeti, azt mondják róla, hogy ez a program majd biztonságot teremt, a gyakorlatban azonban egy "nagy testvér” állam alakult ki, amely veszélyezteti a magánéletet. Soha nem fogadhatjuk el ennek a programnak azokat a megszorításait, amelyek a menedékjoggal kapcsolatosak, vagy a szabad polgárként mindenkit megillető jogokat érintik. Humánus menedékjogra és humánus bevándorláspolitikára van szükségünk.
Timo Soini
(FI) Elnök úr, hölgyeim és uraim, Svédország mindig tiszteletben tartotta az emberi jogokat és a demokráciát.
Néhány évvel ezelőtt a svéd emberek az euró bevezetése ellen szavaztak, és Önök tiszteletben tartották ezt a döntést, annak ellenére, hogy Önök határozottan az euró mellett voltak. Ezért aztán különösen furcsa, hogy Írországnak most azonnal újra kell szavaznia, pontosan ugyanarról a szerződésről, amelyről korábban szavazott.
Az északiak és a svédek szokása, hogy tiszteletben tartják az emberek szavát. Sok szerencsét és sikert kívánok Önöknek azokhoz a feladatokhoz, amelyekkel szembesülnek. Remélem, hogy tiszteletben fogják tartani a legjobb féle északi demokrácia értékeit: nem erőszak, hanem együttműködés révén.
Nagyon örülök, hogy említette a Balti-tengert, és teljes mértékben támogatom ez ügyben. A Balti-tenger nehézségekkel küzd; haldoklik, és meg kell menteni. Az északi dimenzió ugyan hiányzik mindebből, mindazonáltal remélem, hogy Ön sokat tesz majd ennek elősegítése érdekében, még ha most nem is említette külön.
Hans-Peter Martin
(DE) Elnök úr, forradalomra van szükségünk a demokráciában. Bátor demokratákra van szükségünk, és ebben az új periódusban sürgősen szükségünk van egy izgalmas, demokratikus és hitelesen hatékony Európára.
A kreatív művészeknek és különösen a szabadúszó íróknak szerepük lesz ezen új Európa értékeinek a meghatározásában. Az ő cenzúrázatlan képzeletük képes lesz visszazárni a palackba azt a bürokratikus szellemet, amely célja a demokrácia lerombolása. Végtére is izgalmas elképzelések állnak a társadalmi változás megszületésének hátterében. Azok, akik reménysugarat kínálhatnak, amely lehetővé teszi számukra, hogy beférkőzzenek az emberek elméjébe - a svédek különösen jók voltak e téren a múltban, és e tekintetben egykori kollégám, Cecilia Malmström minden bizalmamat élvezi -, szintén inspirálhatják azok társadalmi-politikai kérdésekkel kapcsolatos érdeklődését is.
Ekképp fogalmaztam meg szánt szándékkal új könyvem utolsó paragrafusát a legutóbbi választási kampány kezdetén, amely választás jelentős változásokat hozott, és amelyhez nagy remények fűződnek, miszerint Önök, különösen, akik Svédországból érkeztek, nagyszerű demokratikus hagyományaikkal és átláthatóságukkal most fel fogják ismerni az idők szavát. Nemcsak a gazdasági válsággal kell szembenéznünk - és itt a svédek már bizonyították rátermettségüket, hiszen nagyrészt elkerülték a válságot -, de ugyancsak meg kell küzdenünk a jobbra tolódás meglehetősen baljós jelenségével is. Ezért szilárdan hiszem, hogy nekünk, demokratáknak, együtt kell kiállnunk a valódi átláthatóságért, és különösképpen össze kell fognunk az extrém jobb elleni küzdelem terén.
Corien Wortmann-Kool
(NL) Szívből jövő köszönetemet szeretném kifejezni az Önök által a következő hat hónapra felvázolt ambiciózus tervekért. Elmondhatom Önöknek, hogy magasak az elvárásaink Önök felé, hiszen Önök kezdettől fogva arról ismeretesek, hogy ölre mennek az európai integrációért és az európai értékekért. Fontos, hogy a gazdasági válságból való kilábalás érdekében alkalmazott megoldások és mindaz, amit Önök e téren tesznek, megerősítse szociális piacgazdaságunkat.
Az szintén fontos, hogy ezek a megoldások ne csak ma és holnap váljanak polgáraink hasznára, de gondoskodjanak gyermekeink jövőjéről is. Ezért rendkívül lényeges, hogy továbbra is egy fenntartható gazdaság és a klímaváltozás megelőzése felé haladjunk. Remek, hogy Önök ilyen nagy hangsúlyt fektetnek minderre a programjukban. Őszintén remélem, hogy az Önök e téren tett erőfeszítései segítenek majd abban, hogy még szorosabban összehozzuk a tagállamokat, és hogy a koppenhágai csúcsig hátralévő időszakban sikeresen rábírják a világ legnagyobb szereplőit, hogy valóban töltsék be saját szerepüket az éghajlatváltozás problémájára szolgáló megoldás megtalálásában.
Elnök úr, a szociális piacgazdaság szintén jelentős tényező, amikor a fenntartható kormánykiadásokról van szó, mivel a kormánydeficitek óriási terhet rónak a jövő generációira. Ezért aztán nagyon fontos a stabilitási és növekedési paktum tiszteletben tartása, és az is nagyszerű, hogy ezt Önök is nyilvánvalóvá tették.
Elnök úr, ironikus, de Izlandot a pénzügyi válság hozta közelebb az Európai Unióhoz. Remélem, hogy a svéd elnökség szívélyesen fogadja majd Izlandot, ugyanakkor szigorúan felügyeli, hogy az ország megfeleljen a csatlakozás kritériumainak, és hogy teljesítse az európai jogi szabályozáshoz kapcsolódó és a tagállamok irányában elvárt kötelezettségeket.
Hannes Swoboda
(DE) Elnök úr, miniszterelnök úr, remélem, megengedik nekem, hogy ennek kapcsán külön szóljak Carl Bildt úrhoz, mivel először a bővítés, azon belül is a balkáni bővítés kérdését szeretném érinteni.
Említette, hogy ez a csatlakozási folyamat lassabb lesz, mint ahogy azt sokan, mindkét fél részéről, szerették volna. Mindazonáltal nagyon fontos, hogy világos jelzéseket adjunk. Amit a svéd elnökségtől várok, az az, hogy segítsenek különösen a délkelet-európai embereknek abban, hogy leküzdjék mindazokat a nehézségeket, amelyekkel arrafelé szembesülnek - többek közt a kormányközi problémákat is -, hogy reménykedhessenek abban, hogy az Európába vezető utat nem fogják akadályok torlaszolni, hanem folytatódhat a folyamat, még ha egy kicsit hosszabb is lesz. Mindazonáltal ezeknek az országoknak természetesen meg kell tenniük a megfelelő előkészületeket.
Másodszor, szeretnék visszautalni egy másik, Ön által említett témára, nevezetesen a gazdaság átalakításának kérdésére, valamint a gazdaságpolitika és a környezet összekapcsolására. Már elhangzott, hogy Önök ebben a teljes támogatásunkat élvezik. Úgy vélem, ez lényeges feladat Európa számára. Igaz, hogy e tekintetben meglehetősen az élen állunk, de még így is számtalan teendőnk van. Ugyanakkor a munkanélküliség is nő. A munkanélküliség szintje, amelynek ma Európában tanúi vagyunk, még nem érte el a maximumot. Sajnos még romlani fog.
Ennélfogva rendkívül fontos megemlíteni a másik dimenziót, a szociális dimenziót is, mivel csak akkor kapunk széleskörű támogatást a gazdaság zöld szellemű átalakításához, ha az emberek úgy érzik, hogy az ő szociális szükségleteiket és követelményeiket is komolyan veszik.
Az északi országok különösen sok jó példát tudnak felmutatni az aktív munkaerő-piaci politika terén. Mi nem tudunk sem EU-ként, sem egyéni tagállamokként munkahelyeket teremteni, de segíthetünk a munkájukat elvesztő embereknek, hogy ismét találjanak állást, amilyen gyorsan csak lehet. Ezt értjük mi szociális Európa alatt - ezt az aktív munkaerő-piaci politikát, amelyre oly nagy szükség van az egyes tagállamokban, és amellyel kapcsolatban az Európai Uniónak, és különösen a Tanácsnak világos üzenetet kell közvetítenie. A gazdaság zöld szellemben való átalakítása végül alacsonyabb, és nem magasabb munkanélküliséget fog eredményezni. Ez az, amire mi felhívást intézünk.
Olle Schmidt
(SV) Elnök úr, a Tanács hivatalban lévő elnöke, örülök, hogy itt látom! Sok a kihívás ezekben a viharos időkben: súlyos gazdasági recesszió, a Lisszaboni Szerződéssel kapcsolatos bizonytalanság, és a koppenhágai éghajlati konferenciát megelőző tárgyalások. Sok minden vár Önökre.
Miniszterelnök úr, csak néhány fontos pont. Arról is meg kell győznie Tanácsbeli kollégáit, hogy a protekcionizmus utálatos. Az EU ereje a nyitott határokban és a szabad kereskedelemben rejlik. Az autóipar megmentése érdekében nyújtott állami támogatás nem megoldás. A pénzügyi válság új világrendért kiált, ám a szabályoknak kiegyensúlyozottnak kell lenniük, és nem szabad, hogy túlzóak legyenek. Ezen az őszön, ahogy azt néhányan már említették, az EU-nak közelebb kell jutnia valamelyest egy tiszteletre méltó menedékügyi politikához. Az energiapolitikának, ahogyan azt néhányan említették, mind realizmusra, mind szolidaritásra szüksége van. Ne legyen több gázválság, ne legyen egyoldalú függőség. Az internet lényeges kérdés volt a választási kampány során. Itt óriási felelőssége van Svédországnak abban, hogy sikeresen lezárja a Telecoms-csomagként ismert jogszabálycsomagot. A jogállamiságnak a virtuális világra is vonatkoznia kell.
Reméltem, hogy a Parlament jelen ülése alatt jóvá fogja hagyni José Manuel Barrosónak a Bizottság elnökévé történő jelölését, újabb öt évre. Nos, ez nem így lesz, amit nagyon sajnálok. Nem olyan időket élünk, hogy az EU intézményi hatalmi harcokra fecsérelhesse az idejét. Most a politikai vezetésnek és ösztönzésnek van itt az ideje.
Az euró bizonyította erejét. Mit gondol, miniszterelnök úr, mikorra készülünk fel mi, svédek arra, hogy az EU teljes jogú tagjaiként euró lapuljon a mi zsebeinkben is? Köszönöm, és ahogy a mi pártunkba mondani szokás: sok szerencsét!
Satu Hassi
(FI) Elnök úr, hölgyeim és uraim, Svédországnak óriási felelőssége van az emberi faj jövője szempontjából. Reinfeldt miniszterelnök úr, nagyon helyesen beszélt az éghajlati válsággal kapcsolatban.
Tudjuk, hogy létezik az a technológia, amelyre az eljövendő évtizedekben szükségünk van, és hogy reális áron hozzáférhető; a leginkább problematikus kérdés azonban az, hogy a klímavédelem hihetetlen nagy kihívást jelent az emberi együttműködés számára. A jelenleg folyó tárgyalások sajnos leginkább a bújócska és a "saját magunk vállon veregetése” terén folytatott verseny kombinációjára hasonlítanak.
Az Európai Uniónak elég bátornak kell lennie ahhoz, hogy előterjesszen egy olyan javaslatot, amely nem csupán az EU saját kibocsátásának csökkentését célozza, hanem tartalmazza a tehermegosztás alapelvét is, amely értelmében az éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoport (IPCC) iránymutatásai szerint minden iparosodott ország kibocsátás-csökkentést valósít meg. Az a legfontosabb, hogy 2020-ra elérjük a kibocsátás-csökkentési célokat. Másodszor, fel kell ismerni, hogy a fejlődő országok nem lesznek képesek igazodni a megfelelő kibocsátási korlátok rendszeréhez, hacsak nem segítjük őket anyagilag, mégpedig teljesen új szinten; az EU-nak olyan pozícióban kell lennie, hogy erre irányuló javaslatokat is előterjeszthessen.
Ryszard Antoni Legutko
(PL) Miniszterelnök úr, nagy gonddal figyeltük beszédét, és szeretnénk kifejezni abbéli reményünket, hogy a program legfontosabb elemei sikerrel megvalósulnak majd.
Szeretném azonban felhívni a figyelmet három kihívásra. Ezek közül az első az európai szolidaritás, amely különösen nagy jelentőséggel bír a pénzügyi válság idején. Nem hagyhatjuk, hogy olyan helyzet alakuljon ki, amelyben bizonyos európai országok egyenlőtlen elbánásban részesülnek. Nem fogadhatjuk el azt a helyzetet, amelyben egyeseknek szabad állami támogatást nyújtaniuk bankszektoruknak, míg másokat elítélnek, ha megkísérlik megerősíteni hajóépítő iparukat. Ez nem szolidaritás, ez képmutatás.
Másodszor, örömünkre szolgál, hogy a Balti-tengeri stratégia a svéd elnökség prioritásainak egyike. Ez ugyanis a makroregionális együttműködés lényeges területe. A balti ökoszisztémát meg kell védeni az olyan veszélyektől, mint amilyen a nagyon kockázatos, és pénzügyi értelemben is abszurd Északi Áramlat projekt. Az energiaforrások diverzifikációjának szükségességét is meg kell, hogy említsük.
Harmadszor, emlékezzünk rá, hogy Moszkva nemcsak a gázcsapot zárta el - amint azt Grúzia tapasztalta. Remélem, most, hogy a következő hat hónapban Svédország áll az Európai Unió kormányrúdjánál, épp olyan határozott lesz, mint Carl Bildt miniszter út, aki elítélte Oroszország Grúzia elleni agresszióját. Biztos vagyok benne, hogy a svéd elnökség kiállja mindezeket a próbákat. Számíthatnak a támogatásunkra.
Morten Messerschmidt
(DA) Elnök úr, nekem két dolog szúrt szemet, mikor elolvastam a svéd elnökség programját. Az első mindaz az ígéret, hogyan használják majd az Európai Uniót arra, hogy egy olyan, jobb gazdaságot hozzanak létre, amely megoldást kínál az éghajlati és egyéb problémákra, ám egy szó sem esik azokról a problémákról, amelyeket az EU hoz létre - azokról a problémákról, amelyeket az EU hozott létre a munkaerőpiacainkon, a problémákról, amelyeket az EU hozott létre a halászati szektorunkban, a gazdaságunkban, a bűnözés elleni küzdelemmel kapcsolatosan, és sorolhatnám. Ez volna az első fontos megállapításunk a svéd elnökség munkaprogramja kapcsán - hogy az EU csupán megoldásokat kínál, és hogy az EU maga nem probléma. Ez többet mond a svéd elnökségről, mint amennyit az EU-ról. A második dolog az, hogy nem említik, hogy október másodika az Európai Unió egész történetének egyik legjelentősebb napja lesz, és hogy ez a svéd elnökség idejére fog esni. Természetesen a második népszavazásra utalok. Egyetlen szó sem esik arról, hogy mit fog tenni a svéd elnökség annak érdekében, hogy az ír népnek nyújtott, úgynevezett garanciákat garanciaként is kezeljék. Láttuk már korábban, hogyan csaptak be embereket - becsapták őket népszavazásokkal kapcsolatban és a demokráciával kapcsolatban. Mit fog tenni a svéd elnökség annak érdekében, hogy ez ne ismétlődhessen meg?
Werner Langen
(DE) Elnök úr, a Tanács hivatalban lévő elnöke, a Bizottság elnöke, szeretettel köszöntöm a svédeket, és szeretnék gratulálni nekik, hogy - amint azt a miniszterelnök úr elmondta - végre, hosszú idő után megtalálták az Európába vezető utat. Nagyon örülünk, hogy a svédeket ma már a legjobb európaiak közt tudhatjuk.
Bemutatták munkaprogramjukat, amely rendkívül ambiciózus. Mindazonáltal szeretném, ha meggondolnák, hogy megvan-e Svédországban a kellő bátorság ahhoz, hogy megtegye azt a lépést - különösen most, hogy megtapasztaltuk a pénzügyi piacok válságát -, hogy csatlakozzon az euroövezethez; különösen mivel, ahogy Ön is mondta, a Stabilitási és Növekedési Paktumnak meg kell felelni. Önöknek természetesen nincs olyan eltérési záradékuk, mint az Egyesült Királyságnak és Dániának, például, és Önök most megfelelnek minden feltételnek. Lesz bátorságuk saját elnökségük idején tovább stabilizálni Európát és az eurozóna tagjává válni?
Miniszterelnök úr, egyetértek azzal, hogy prioritásként kezelik a klímapolitikát és a balti-tengeri stratégiát, de ami a programjuk írott változatát illeti, volna egy kérésem: kérem, szenteljenek nagyobb figyelmet a tervezettnél a pénzügyi piacok válsága leküzdésének. A többi projekt egyikének sem lesz semmi esélye, ha a pénzügyi piacok és a gazdaság válsága nem oldódik meg mihamarabb. Ehhez világos szabályokra van szükségünk. Nem elég, hogy ismét London városa határozza meg a dolgok menetét. Világos szabályokra van szükségünk a szociális piacgazdaságban, mert egy szabályok nélküli piacgazdaság működésképtelen, és nem is szerzi meg a többség támogatását. Ezért gondolják át még egyszer - bár teljes mértékben támogatjuk programjukat -, hogy nem kellene-e nagyobb prioritást biztosítani a pénzügyi piacok válsága leküzdésének, mint ahogyan azt eddig tették. Nagyon köszönöm, és sok szerencsét kívánok e nehéz, zaklatott időkhöz.
(Taps)
Juan Fernando López Aguilar
(ES) Elnök úr, a Tanács hivatalban lévő elnöke, mindannyian kíváncsian és elismeréssel hallgattuk a svéd elnökség programját. Világos prioritásként jelölték meg a gazdaságot és az energiát, mivel az Európai Unió elsődlegesnek tartja, hogy segítsen a gazdaság újraindításában és a foglalkoztatás generálásában, a munkanélküliség visszaszorításában, és annak biztosításában, hogy a koppenhágai találkozó 2009 decemberében sikeres legyen.
Szeretném azonban felhívni a figyelmüket egy olyan politikai, polgári és demokratikus célra, amely a hágai program helyébe fog lépni, mégpedig azzal a programmal, amely a svéd főváros nevét kapta: a stockholmi programmal. Ez magában egyesíti a szabadság, a biztonság és az igazságszolgáltatás terén az utóbbi öt évben elért eredményeket, amelyek rendkívül jelentősek voltak az alapjogokkal, a jogvédelemmel, valamint az aktív együttműködéssel kapcsolatos harmonizáció, kölcsönös elismerés és a bizalom elvének szempontjából.
Arra buzdítom Önöket, hogy legyenek merészek ezen a területen: először is, lényegi szempontból, hiszen minden olyan területen, amely összefügg a külső határok kezelésével, a bevándorlással, a menedéküggyel, a menekültekkel és az illegális kereskedelem elleni harccal, a szervezett bűnözéssel és a terrorizmussal, könnyű átcsúszni olyan reakcionista pozíciókba, amelyek ellentmondanak az alapjogi acquis-nak, amely megkülönbözteti az Európai Uniót, és amellyel Svédország is olyannyira azonosul, lévén olyan ország, amely tiszteli az átláthatóságot és a demokratikus alapelveket.
Másodszor, arra buzdítom Önöket, hogy legyenek merészek formai szempontból is, mivel a svéd elnökség nagy valószínűség szerint szabaddá teszi az utat a Lisszaboni Szerződés számára, ami elsősorban azt jelenti, hogy nem lesz többé a harmadik és első pillér dupla eljárásjogi kerete, amely oly gyakran kavarodást okoz. Ezenkívül azonban, és ez a legfontosabb, ez azt is jelenti majd, hogy a Parlamentnek nagyobb kapacitás áll majd a rendelkezésére, hogy ellenőrizze azokat a jogalkotási kezdeményezéseket, amelyeket a svéd elnökség a stockholmi program részeként végrehajt.
Ez azt jelenti, hogy amit eddig gyakran Brüsszel vagy a Tanács elégtelenségének tekintettünk, most már a Parlament felelőssége is lesz.
Lena Ek
(SV) Elnök úr, természetesen nagyon örülök és büszke vagyok, hogy saját kormányomat láthatom a svéd elnökségben, és úgy vélem, hogy a program rengeteg jó dolgot tartalmaz az éghajlat, a munkahelyek, a pénzügyi válság megoldásainak, a koppenhágai konferencia a balti-tengeri stratégia, a közösségi politika, a bővítés, Izland, Horvátország, Törökország, stb. tekintetében. Én azonban látok még egy kérdést, amely nagy fontossággal bír a jövőre nézve: nevezetesen a nyitott Európát, a magánélet és a szólásszabadság ügyét.
Ma azért találkoznak a miniszterek Stockholmban, hogy megvitassák a stockholmi programot. Ami jó, az az, hogy most már hamarosan megszületik ez a jogalkotási stratégia. A javaslat bizonyos részeire már nagyon régóta várunk. Remélem, végre megtörténik az emberi jogokról szóló európai egyezmény ratifikálása, a gyermekek és a bűncselekmények áldozatainak jogaié. Ebből valami nagyon jót is kihozhatunk, bár ennek is megvan a maga árnyoldala; nevezetesen a stockholmi programban leírt, a nyitott társadalmat fenyegető veszély.
A nyitott társadalmunkat fenyegető veszélyeket a nyitott társadalom metódusainak használatával kell leküzdeni. A stockholmi program egyes részei nem liberálisak, és sem nem humánusak, sem nem előrelátók. Utazásaink regisztrálása, a személyes adatok nagy mennyiségben történő tárolása és a gazdasági tranzakciók szisztematikus feltérképezése se nem liberális, se nem toleráns vagy előrelátó. Álljon ki Stockholm a nyitottságért, a szabadságért és a toleranciáért, ne pedig a regisztrációért, a felügyeletért és az intoleranciáért. Továbbá, úgy vélem, hogy strasbourgi munkánknak véget kell vetnünk.
Elnök
Mielőtt megadnám a szót Stolojan úrnak, szeretném üdvözölni egy vendégünket, egy gyermeket, aki az 505-ös széken foglal helyet. Különösen nagy örömömre szolgál azt látnom, hogy a gyermekek érdeklődnek az európai kérdések és az intézményeink iránt, mivel nagyon fontos, hogy a gyerekek kis koruktól kezdve európaiságuk tudatában nevelkedjenek.
Theodor Dumitru Stolojan
(RO) Nagyon sok sikert kívánok a svéd elnökségnek, és úgy vélem, azokat a témákat jelölték meg prioritásként, amelyeket vártunk. A következő hat hónap sorsdöntő az európai polgárok és az Európai Unió számára. Sorsdöntő, mégpedig abból a szempontból, hogy kilábalnak-e vajon országaink a jövő évben a gazdasági válságból, vagy még egy évig ott lebeg majd a fejünk és gazdaságunk felett ez az óriási kérdőjel.
Számos javaslat és új program lát napvilágot. Úgy vélem azonban, hogy itt az ideje, hogy felmérjük, mekkora a hatása az Európai Bizottság által az év elején indított gazdasági fellendülési programnak, ha van egyáltalán, és hogy alaposan megvizsgáljuk az Európai Unió idei költségvetését, hogy megtudjuk, mely tevékenységek álltak le és milyen forrásokat használhatunk továbbra is ahhoz, hogy új intézkedéseket hozzunk.
Befektetési projekteket is terveztünk az energiaszektorban, amelyeket már jóvá is hagytak, mégpedig körülbelül 3 milliárd EUR értékben. Ezen projektek megvalósításához speciális intézkedésekre lesz szükségünk. Szeretném megköszönni Barroso elnök úrnak abbéli értékes közreműködését, hogy a Nabucco-projekt végre útjára indulhatott.
Végül szeretném eszükbe juttatni, hogy az Európai Unió politikailag elkötelezte magát amellett, hogy további országok is sikeresen csatlakozzanak hozzá.
Proinsias De Rossa
Elnök úr, független, protekcionista nemzetállamokként nem fogjuk tudni leküzdeni sem ezt a mély pénzügyi, gazdasági és foglalkoztatási válságot, sem a klímaváltozást. Európa és az euró nélkül elsüllyedünk mint kontinens, ám úgy sem folytathatjuk egy unióként, mintha néhány kapzsi bankártól eltekintve minden rendben lenne: a költségvetési fegyelem nem fogja megoldani a problémát.
A rendszer összeomlott, mélységében kell megreformálni. A pénzintézetek már most ellenállnak azoknak a szabályozásoknak, amelyekre ahhoz van szükségünk, hogy elkerüljük a jövőbeni összeomlást. A szociális, a gazdasági, az éghajlat- és energiapolitikánk még nagyobb integrációjára van szükség, és célunk kell, hogy legyen a munkahelyek megtartása és új munkahelyek teremtése, tisztes élet- és munkakörülmények mellett. Áttörésre van szükségünk a decemberi éghajlatváltozási csúcson is. A millenniumi fejlesztési célok melletti újbóli elköteleződésre van szükségünk, jobban, mint eddig bármikor, és ami ennél még sürgősebb, hivatalban lévő elnök úr, sajnálom, hogy nem intézett felhívást Gáza ostromának azonnali beszüntetésére, vagy nem jelezte bármilyen abbéli óhaját, hogy Obama elnökkel együtt új lendületet adjanak a béke megteremtésének.
A Parlament írországi képviselőjeként szeretném emlékeztetni a tisztelt Házat, hogy a politikai irónia egy Írországban sokra tartott jellegzetesség. Jonathan Swift, a Gulliver utazásai szerzője egyszer azt javasolta a brit Parlamentnek az írországi szegénység megoldása érdekében, hogy arra ösztönözzön bennünket, hogy együk meg a saját gyermekeinket. Nos, nem hinném, hogy az Egyesült Királyság Függetlenségi Pártjának történelmi iróniája, amely javaslata az, hogy Írországba jön és az Egyesült Királyság Európai Uniótól való függetlenedéséért kampányol, süket fülekre találna az írek közt, jóízűt nevetnek majd rajta. Nem akármilyen látványt nyújt majd az angol zászlóba öltözött és leprechaun kalapot viselő Nigel Farage úr, kart karba öltve Gerry Adamsszel, az IRA korábbi vezetőjével és Joe Higginsszel, itt, hátul helyet foglaló kollégámmal, amint arra szólít föl, hogy nemmel szavazzunk a Lisszaboni Szerződésre, mindhárman kezükben saját, vitatott menetrendjükkel. Biztos vagyok benne, hogy az írek épp azt mondják majd erre a cirkuszra, amit a Libertasra mondtak: el innen!
(Taps)
Marietta Giannakou
(EL) Elnök úr, a svéd elnökség programja magában foglalja mindazokat a fontos kérdéseket, amelyekkel napjainkban foglalkoznunk kell jelenünk és jövőnk érdekében.
Kezdeném a recesszióval. Felteszem, hogy a svéd elnökségnek még mélyebbre kell majd hatolnia ebben a kérdésben. A szociális piacgazdaságban a reálgazdaságba is be kell fektetni, nem egyszerűen csak a pénzügyi termékekbe, azokba például, amelyek abba a helyzetbe hoztak bennünket, amelyben jelenleg vagyunk.
Az éghajlat és a fenntartható fejlődés kérdése, amelybe ugyancsak beletartozik a társadalmi fejlődés, valamint a munka ügye, nyilvánvalóan különösen fontos kérdés. Azonban itt is valódi, még nagyobb kontrollal történő befektetésekre van szüksége a gazdaságnak. Nem olyan piacgazdaságra van szükségünk Európában, amely a laisser faire - laisser passer megközelítés irányába igyekszik haladni.
A bűnözés, a bel- és igazságügyek kérdése mindannyiunkat igazán foglalkoztat. A szervezett bűnözés ma már egészen más, mint valaha volt, és bizonyos, hogy kapcsolódik a terrorizmushoz és az illegális cselekmények minden formájához. Ennélfogva megkülönböztetett figyelmet kíván.
Úgy vélem, rendkívül lényeges azt is megvizsgálnunk a harmadik országokból érkező bevándorlók tömegei kapcsán, hogy valóban sikeres volt-e az Európai Unió fejlesztési politikája, és ha igen, mely pontokon; vagyis, valódi értékelésre van szükség, és annak megvizsgálására, hogy mit kellett vagy lehetett volna változtatni annak érdekében, hogy megfelelő módon kezeljük az illegális bevándorlást, lévén, hogy valójában emberekkel kell bánnunk, és nem csupán politikai vagy adminisztratív intézkedésekkel.
A svéd elnökség programja valóban rendkívül ambiciózus, különösen - többek közt - a transz-atlanti párbeszéd kapcsán. E kérdésben azonban szintén meg kell vizsgálnunk, vajon hasznos-e az Európai Uniónak, hogy kizárólag a fejlődéssel, míg az Egyesült Államoknak az, hogy csak a biztonsággal törődik.
Ivari Padar
(ET) Hölgyeim és uraim, Észtország képviselőjeként, amely ország a Balti-tengeren át szomszédos Svédországgal, szeretném felhívni a figyelmet az elnökség egyik prioritására, nevezetesen a balti-tengeri stratégiára. Ez a stratégia, amelyet az előző parlamentbeli szociáldemokrata kollégám, a jelenlegi észt elnök, Toomas Hendrik Ilves aktív részvételével kezdeményeztek, egész Európa számára nagyon fontos, ezért szeretném megköszönni az elnökségnek, hogy prioritást élvező témái közé emelte.
Ez ismét jó példa arra, hogyan lesznek konkrét eredményei a parlamenti képviselők által benyújtott jó javaslatoknak. Szeretném felhívni a svéd elnökséget, hogy hajtsa végre a balti-tengeri stratégiát, amire most ritka alkalma nyílik. Ennek érdekében azonban támogatást kell biztosítanunk, ki kell töltenünk az Európai Unió költségvetésében az ennek a tételnek szánt sort. Remélem, hogy az Európai Tanács jóváhagyja a stratégiát a svéd elnökség ideje alatt. További két terület bír igen nagy jelentőséggel számomra: korábbi pénzügyminiszterként úgy vélem, hogy a gazdasági válság kezelése és a pénzügyi szektor átláthatóvá tétele óriási jelentőségű... (félbeszakítják a felszólalót...)
Arturs Krišjānis Kariņš
(LV) Elnök úr, Barroso úr, Reinfeldt úr, először is szeretnék gratulálni a svéd kormánynak azokhoz a célokhoz, amelyeket elnöksége idejére kitűzött magának. Nem könnyű idők ezek Európa számára; kihívásokkal teli idők. A számos lényeges prioritás közül, amelyet Svédország elnöksége idejére megjelölt, és az Európai Uniónak a Balti-tenger térségét érintő stratégiájára szeretném felhívni a figyelmet, annak is az energiapiac biztonságát érintő részére. Az európai energiapiac közös biztonsága addig nem fog megvalósulni, amíg megosztott, és egymástól kölcsönösen elzárt piacok léteznek Európán belül, vegyük akár az elektromos áramot, akár a gázt. Ez a probléma történelmi okoknál fogva különösen hangsúlyos a Balti-tenger térségében. E probléma megoldása és az energiaellátás kockázatának megosztása érdekében közös európai uniós energiapolitikára van szükség. Nem csupán az energiahatékonyságnak és a megújuló energiaforrásoknak kell ezen politika alapköveinek lenniük, hanem a működőképes rendszer-összeköttetésekkel rendelkező, közös villamosenergia- és gázpiac létrehozásának is. Az Európai Uniónak a Balti-tenger térségét érintő stratégiája jó irányba tett lépés. Célja, hogy fokozatosan összekapcsolja a térség energiapiacait, leküzdje a rendszer-összeköttetések hiányosságait, és hogy közös piaci mechanizmusokat hozzon létre. A Balti-tenger térsége Szovjetunió általi megszállásának öröksége az elszakadt, részben izolált piac, amely növeli energiaellátásunk kockázatait. A jövő kihívása számunkra, hogy változtassunk ezen a helyzeten, és ezáltal fokozzuk közös energiabiztonságunkat. Sok szerencsét kívánok a svéd elnökségnek ahhoz, hogy lendületet adjon ennek az igen fontos feladatnak. Köszönöm a figyelmüket.
Åsa Westlund
(SV) Elnök úr, miniszterelnök úr, ha jó nemzetközi megállapodást szeretnénk kötni az éghajlat kérdésével kapcsolatban, más országokat is meg kell hallgatnunk. Ha így teszünk, észre fogjuk venni, hogy először is arra van szükség, hogy az EU és más országok nagyobb felelősséget vállaljanak a saját hazájukbeli kibocsátás csökkentéséért, másodszor pedig, hogy az EU és más iparosodott országok konkrétan kimondják, hogyan fogunk hozzájárulni gazdaságilag a szegényebb országok éghajlattal kapcsolatos munkájához.
Az a tény, hogy a svéd kormány egész idáig mindezek ellen dolgozott, sajnos aláássa annak a lehetőségét, hogy jó megállapodás szülessen Koppenhágában. Ezt a miniszterek tanácsának is fel kell ismernie, ezért szeretnék most feltenni két kérdést. A svéd elnökség fel van-e készülve arra, hogy oly módon járuljon hozzá egy jó nemzetközi éghajlatügyi megállapodáshoz, hogy az EU kibocsátás-csökkentésének nagyobb részét végezze el hazai földön? Mikor szándékozik speciális javaslatokat tenni a szegény országok éghajlattal kapcsolatos munkájának finanszírozására vonatkozólag?
Tunne Kelam
Elnök úr, szeretnék gratulálni a svéd elnökségnek ahhoz a történelmi lehetőséghez, hogy a Lisszaboni Szerződés végrehajtása felé kormányozhatja az Európai Uniót.
Három témát szeretnék megemlíteni. Először is, kivételesen fontos, hogy az új Bizottság olyan hamar működőképes legyen, amilyen hamar csak lehet. Nem lehet az intézményi bizonytalanság kifogásával késleltetni az új Bizottság megalakulását. Az efféle érvek igazán képmutatóan hangzanak. A gazdasági válságból való kilábaláshoz és új munkahelyek teremtéséhez nagyobb szükségünk van egy erős, független és innovatív Bizottságra, mint valaha.
Másodszor, szeretném dicsérni a svéd elnökséget, amiért vezető szerepet vállalt az Európai Parlament által kezdeményezett Balti-tengeri stratégia végrehajtásában. Bár ehhez a stratégiához egyelőre üres sor társul a költségvetésben. Nem várhatunk pozitív irányú változást a Balti-tenger környezetvédelmi helyzetében, ha csak ad hoc projektekre támaszkodunk. Bizonyos, hogy EU-költségvetésből származó, koordinált támogatásra is szükségünk van.
Harmadszor, Észtország számára fontos a stockholmi program, amelynek a modern IT használatát célzó programot is magában kellene foglalnia. Kíváncsi vagyok, segítene-e ennek a stratégiának a végrehajtásában, ha létrehoznánk egy ügynökséget a szabadság, a biztonság és a jog területén működő, nagyszabású IT-rendszerek operatív irányítására.
Alf Svensson
(SV) Elnök úr, gratulálok kinevezéséhez. És szeretnék köszönetet mondani Fredrik Reinfeldt úrnak, amiért különleges áttekintést és jelentést készített. Most mindannyian nagy sikereket várunk a koppenhágai csúcstól, bár azt is hangsúlyozni kell, hogy ez egy nemzetközi esemény lesz. Már most nagy elvárások előzik meg, de merem állítani, hogy akkor sem lesz vége a világnak, ha nem minden csoport lesz elégedett az eredménnyel.
Természetesen sok szó esett itt a gazdasági válságról. A nagy csoportoknak, a nagy cégeknek mindig nagy figyelmet szentelünk. De szeretném hangsúlyozni, hogy a kisebb, hűséges alvállalkozókról sem szabad elfeledkeznünk, amikor anyagi kérdésekről tárgyalunk. Szeretném továbbá kiemelni a balti-tengeri stratégia speciális értékeit. Hiszem, hogy a balti-tengeri stratégia az egész EU legitimitását növelhetné. Európa legnagyobb beltengere, amelyet meg kell óvni. A balti-tengeri stratégia ezenkívül szintén segítség lehet a bűnözés és a csempészet ellenőrzésében is. Ez is egy lényeges környezetvédelmi kérdés, amely, ha úgy tetszik, megérdemelne egy saját "koppenhágai konferenciát”.
Örömömre szolgál, hogy szerepel a menetrendben a Horvátország és Szlovénia közti határ rendezésének kérdése, és hogy Ciprus ügye is megoldódni látszik. Mindannyian nagyon várjuk, hogy így legyen. Úgy vélem, szép lassan az északi régió bővülésének is tanúi lehetünk, először is Izland, majd, remélem, a nem túl távoli jövőben Norvégia csatlakozásával.
Barack Obama elnök szokatlan beszédet mondott a minap Afrikában, Afrikáról. Okkal állíthatom, hogy Svédország büszke lehet a munkájára, és remélem, hogy továbbra is, a jövőben is magasra tarthatjuk a szolidaritás zászlaját.
Ivo Belet
(NL) Azt hiszem, hogy mi és az európai projekt útkereszteződéshez érkeztünk. A Lisszaboni Szerződés, a koppenhágai konferencia, valamint a pénzügyi és gazdasági válság kezelését célzó határozott megközelítés három nagy volumenű kérdés, amellyel foglalkozniuk kell a következő hat hónap során, és ha mindezeket sikeres eredménnyel zárja, Európa valóban kvantumugrást végezhet előre.
Önök kétségkívül tudják, hogy az európai parlamenti képviselők jelentős többsége kész támogatni Önöket ezen az úton, és szeretném arra bíztatni Önöket, hogy hagyják a kritikusokat és az ugató kutyákat, hadd lőjék el rakétáikat az oldalvonalak mentén. Ne hagyják, hogy eltérítsék Önöket a küldetésüktől, a céljaiktól. Úgy vélem, a lényegi dolgokra kell koncentrálnunk.
Engedje meg, hogy kiemeljek egy kérdést, Reinfeldt miniszterelnök úr. Rendkívül fontos, hogy fókuszban tartsuk az egyik prioritást, nevezetesen az Európai Unió autóiparának jövőjére vonatkozó agresszív tervet. Véleményem szerint eddig nem volt ilyen tervünk, vagy ha volt is, az elég csekély volt, és azt hiszem, ebben egyetértenek velem. Még nem túl késő. Az Opel megmentésének terve javában folyik, és a világ, még Európa sem szabadult még meg a protekcionizmus démonjaitól. Itt szunnyadnak még a felszín alatt, és a svéd társadalmat ez éppúgy érinti, mint bennünket, belgákat, vagy mint a franciákat, a németeket és a szlovákokat. Mindannyian egy csónakban evezünk.
Amire szükségünk van, az az, hogy egymással szolidaritásban közelítsünk e téma felé, koordinált, és nem "mindenki magáért” megközelítéssel, és hogy ne akarjuk egymás szárnyát szegni. Elnök úr, úgy vélem, Önnek kivételes alkalma nyílik e téren együtt dolgozni a Bizottság elnökével - ami a Bizottság számára is világos üzenetet küld -, hogy felvázoljanak egy közös tervet, egy közös tervet, Barroso úr, autógyáraink jövője szempontjából, így kormányozva őket a 21. századba.
Úgy véljük, hogy az energiahatékony és környezetbarát autó megvalósulhat Európa már meglévő autó-összeszerelő üzemeiben, és számítunk rá, Barroso úr és Reinfeldt úr, hogy Önök is a mi oldalunkon állnak.
Csaba Sógor
(HU) Számunkra Svédország egyet jelent Európával. A jólét, a biztonság és a szabadság hazája az az ország, ahol a gazdasági és klímaváltozási gondok mellett ugyanolyan fontos az emberi jogok és a szabadságjogok kérdése is. Az egyik EU-s ország parlamentje 2009. június 30-án olyan nyelvtörvényt fogadott el, amely szerint önök is, ha az illető ország fővárosának a nevét nem az ország hivatalos nyelvén mondják ki, hogy Bratislava, hanem azt mondják németül, hogy Presburg vagy magyarul, hogy Pozsony, akkor akár 5000 eurós büntetést is fizethetnek. A nyelvtörvény módosító indoklása egy ponton kimondja, hogy az államnyelv védelme bizonyos esetekben felülírhatja a szólásszabadság és a magánélet szabadságát. Az az Európai Unió, amely befogad egy ilyen törvényt, immár nem a szabadság Európája. Kérem a svéd elnökséget, hasson oda, hogy ezt a törvényt vonják vissza, a szlovák államfő ne írja alá.
Kinga Göncz
(HU) A svéd elnökség prioritásai közül én kettőre szeretném felhívni a figyelmet, amit nagyon nagy örömmel láttam ebben a sorban. Az egyik az egyértelmű fellépés a diszkrimináció, rasszizmus, antiszemitizmus, xenofóbia és homofóbiával szemben, és azt hiszem, hogy különösen fontossá teszi ezt a kérdést az, hogy azt láttuk, hogy az Európai Parlamenti választások során Európa több országában előtérbe került a szélsőjobboldal támogatottsága, tehát nagy felelősségünk van mindannyiunknak, a Parlamentnek és a soros elnökségnek is abban, hogy a legkiszolgáltatottabbak ne kerüljenek méltatlan helyzetbe. Különösen kell ügyelni arra, hogy ne legyen együttműködés a magukat demokratikusnak valló pártok és a szélsőséges pártok között. Nagyon jó példa erre a ma már többször említett szlovák nyelvtörvény, amely súlyosan diszkriminatív, ahogy erről szó volt. A másik amit szeretnék üdvözölni, az a roma közösségek integrációjáért teendő európai lépések sora.
Mirosław Piotrowski
(PL) Elnök úr, az Európai Unió bővítésének folytatása és a Lisszaboni Szerződés jövője a svéd elnökség célkitűzései közé tartozik. A Német Alkotmánybíróság a közelmúltban úgy határozott, hogy a Lisszaboni Szerződést csak olyan feltétellel lehet elfogadni, ha biztosítják a Bundestag és a Bundesrat elsőbbségét, ami viszont megkérdőjelezi az európai föderalizmus elképzelését. Kiderült tehát, hogy a Lisszaboni Szerződés egy jogi szörny, amit nemcsak a németek vettek észre, hanem, ahogy a népszavazás tanúsítja, az írek, valamint a Cseh Köztársaság és Lengyelország elnöke is. Ebben az összefüggésben a svéd elnökségnek teljes Európát felölelő vitát kellene kezdeményeznie mind a 27 tagállam nemzeti parlamentje szerepének témájáról, és ki kellene dolgoznia a szuverén európai nemzetek közti együttműködés új modelljét.
Ezért reméljük, hogy a svéd elnökség, amelynek sok sikert kívánok, nagyobb figyelmet szentel majd a polgárok hangjának.
Simon Busuttil
Én is szeretném dicsérni Reinfeld miniszterelnök urat, amiért e vita legvégéig itt marad velünk. Figyelni fogjuk az elnökséget, hogy végrehajtsa három lényeges prioritását. Az első a szabadság, a biztonság és a jog területére vonatkozó stockholmi program. Gondoskodnunk kell róla, hogy amilyen hamar csak lehet, megegyezés szülessen ezzel a programmal kapcsolatban. A második prioritás a bevándorlási és menedékügyi megállapodás végrehajtása. Figyelemmel fogjuk követni, miniszterelnök úr, hogy végrehajtja-e a múlt évben kötött megállapodást. Harmadszor, múlt hónapban, az Európai Tanács megegyezett egy kísérleti projektet illetően, a bevándorlás terén való közös tehermegosztással kapcsolatban. Rengeteg munka áll Ön előtt, miniszterelnök úr, és mi, az elnökünkkel együtt szorosan nyomon fogjuk követni az Ön tevékenységét, hogy biztosítsuk e munka megvalósulását.
Ana Gomes
(PT) Dag Hammarskjöld óta Svédország az Egyesült Nemzetek Szervezete (ENSZ) tagja. Ennélfogva tudja, hogy szervezetek és egyetemesen elismert legitimitás és képviselet nélkül nem lesz olyan politikai erő, amely le tudja zárni a Kioto2-t, a dohai fordulót, vagy a millenniumi fejlesztési célokat, vagy amelyik szabályozni tudná a globális gazdaságot, nem beszélve az emberi jogok védelméről.
Sajnálatos, hogy a svéd elnökség belenyugszik a G20-ak informális és vitatott kereteibe. Tragikus, hogy az EU - amely az ENSZ főtitkárát idéző Barroso úr szerint a világ motorja - vezető híján van, és nem rendelkezik semmilyen stratégiai elképzeléssel ezt a területet illetően akkor, amikor Obama elnök hirdeti a globális kormányzás iránti elkötelezettségét. A mi oldalunkon ehelyett csak azt halljuk, hogy a pápa kitart amellett, hogy sürgősen szükség van az ENSZ Biztonsági Tanácsa és a Bretton Woods-i intézmények újraszervezésére.
Elnök úr, miért nem hajlandó a svéd elnökség az ENSZ Biztonsági Tanácsa reformjának kikényszerítésére vezetni Európát azáltal, hogy külön széket követel a tárgyalóasztal mellett az Európai Unió számára, a Lisszaboni Szerződés hatályba lépésével?
Pat the Cope Gallagher
(GA) Elnök úr, a Lisszaboni Szerződésről szóló népszavazás, amelyet ez év október második napján tartanak majd Írországban, az egyik legfontosabb esemény lesz a svéd elnökség hivatali ideje alatt.
Írország jogi garanciákat kapott egy sor intézkedési területen, és ez nagyban hozzájárul azon aggodalmak enyhítéséhez, amellyel az ír emberek a tavalyi népszavazás idején viseltettek. Most ránk hárul, azokra, akik úgy vélik, hogy a szerződés megszavazása Írország javára válik majd, hogy ennek az új megállapodásnak az előre vitelén dolgozzon.
Amennyiben a Lisszaboni Szerződés sikerre jut - és remélem, hogy átmegy a népszavazáson - a különböző országok egy-egy főt jelölhetnek a Bizottságba. Azok, akik támogatják a Szerződést, nem engedhetik meg maguknak, hogy önelégültek legyenek. Minden tőlünk telhetőt meg kell tennünk a szerződés sikerének biztosításáért.
(Az elnök félbeszakítja a felszólalót)
Jacek Protasiewicz
(PL) Elnök úr, nagyon szeretném megköszönni Reinfeld miniszterelnök úrnak, hogy prioritásai közé sorolta a keleti szomszédjainkkal való együttműködés fejlesztését. És azt is szeretném megköszönni neki, hogy Svédország elkötelezte magát a Keleti Partnerség fejlesztése mellett.
E tekintetben szeretnék rámutatni, hogy a követező hat hónapban nekünk, az Európai Uniónak és Svédországnak mint a soros elnöknek az emberi jogok sérelméhez kapcsolódó, fehéroroszországbeli problémákkal is szembe kell néznünk. Immár hat hónapja tartanak fogva három vállalkozót, Avtukhowich urat, Leonov urat és Osipienko urat, akiket megfosztottak az igazságos ítélet lehetőségétől. Egy 2008 januárjában tartott demonstráción részt vevő 12 fiatal aktivista közül 11-et őrizetbe vettek, és egyiküket néhány nappal ezelőtt egy év börtönbüntetésre ítélték. Miniszterelnök úr, a következő hat hónapban, kérem, szenteljen figyelmet a Fehéroroszországban történő emberi jogi jogsértéseknek.
Fredrik Reinfeldt
a Tanács soros elnöke. - (SV) Elnök úr, remélem, vissza tudok adni valamennyit abból az időből, amit korábban kölcsönkértem.
(Az elnök röviden félbeszakítja a felszólalót)
Tudom, hogy szavazásra várnak. Hadd köszönjem meg, hogy ilyen jól képviselték saját képviselőcsoportjaikat. Észleltem, milyen érdeklődéssel és elvárásokkal tekintenek a svéd elnökségre, hogy azt kívánják, legyünk még inkább hajtómotorja az éghajlattal kapcsolatos tárgyalásoknak, és hogy cselekedjünk a pénzügyi válság és a gazdasági recesszió leküzdése érdekében. Tudomást vettek a balti-tengeri stratégiáról, a stockholmi programról, és folyamatos az irányú erőfeszítéseinkről, hogy továbbvigyük a bővítés kérdését. Szeretném mindannyiuknak megköszönni a támogatást, amelyet e témákkal kapcsolatban tapasztalunk.
Én is tudom, hogy a Lisszaboni Szerződésre való átállás azt jelenti, hogy hamarosan újra találkozunk, és hogy rengeteg közös tennivaló vár ránk ezen az őszön. Kabinetem számos minisztere is itt van velem ma. Figyelemmel követtük és jegyeztük az Önök kérdéseit. Remélem, hogy szorosan együtt tudunk majd működni, és remélem, hamarosan viszontlátom Önöket az ősz folyamán.
Elnök
Mi szintén számítunk a folyamatos egyeztetésekre, és arra, hogy folyamatosan kapcsolatban állunk majd az elnökséggel. Ez rendkívül fontos az Európai Parlament számára. Ez hivatali időszakunk legeleje, és számos teendőnk van, valamint ez remek kiindulópont: a svéd elnökség. Nagyon köszönjük, miniszterelnök úr.
Szeretnék továbbá köszönetet mondani az Európai Bizottság elnökének is.
(Taps)
A vitát lezárom.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Bairbre de Brún  
Üdvözlöm a svéd elnökség azon javaslatát, miszerint elnöksége idején az intézményi kérdések helyett koncentráljunk inkább a politikák kérdésére.
A Tanács azonban úgy döntött, nem veszi figyelembe az ír emberek véleményének demokratikus úton való kinyilvánítását, és úgy döntött, mégis keresztülerőszakolja a Lisszaboni Szerződést.
Sajnos a politikai keret, amelyet követnek, a dereguláció és a liberalizáció bukott menetrendje. Nem ez a megfelelő válasz a gazdasági válságra. Épp ellenkezőleg, vagyis ez ugyanannak a politikának a folytatása, amely előidézte a válságot, és ugyanezeket a politikákat erősíti tovább a Lisszaboni Szerződés is.
Azt mondják, szükségünk van a Lisszaboni Szerződésre, mert oly régóta készül már. Ám a Lisszaboni Szerződést még a gazdasági válság előtt vetették papírra és egyeztek meg róla, és ez a szerződés olyan politikákon nyugszik, amelyek segítették a válság kirobbanását. Ezen idejüket múlt intézkedéseknek a keresztülvitele most katasztrofális hatással lenne, mert csak tovább mélyítené a válságot.
Új politikákra van szükség, egy új korszakban. Új szerződésre van szükség, egy új korszakban.
Ami az éghajlatváltozást illeti, lényeges, hogy a svéd elnökség minden tőle telhetőt megtegyen, hogy szilárd megegyezés szülessen Koppenhágában.
Diane Dodds  
írásban. - A hivatalba lépő svéd elnökség számos kihívással szembesül, ám ezek közül a legnagyobb, hogy biztosítania kell azt, hogy az EU tiszteletben tartja a tagállamok szuverenitását, és hogy nem fogja két lábbal tiporni Európa népének demokratikus jogait.
Népeink aggodalmait és érdekeit túl gyakran hagyják figyelmen kívül, miközben hanyatt-homlok rohanunk, hogy teljesítsük a Lisszaboni Szerződésben hitelesített föderalista menetrendet.
Figyelve az előttünk álló változásokat, a közös agrárpolitika 2013-as reformjának előkészületeiről már ezen elnökség alatt szót kell ejteni. A mezőgazdasági termeléstől nagyban függő térségek, mint például Észak-Írország hangját meg kell hallgatni az ezzel kapcsolatos tárgyalások és a halászati politika reformjának kapcsán is.
Komoly kötelességünk, hogy segítsük és védjük a választóinkat ebben a nagy pénzügyi viharokat rejtő időben. Az EU nem gördíthet újabb akadályokat a gazdasági növekedés és stabilitás útjába.
Ilda Figueiredo  
Az Európai Unió Tanácsa svéd elnökségének antiszociális programja veszélyes lépés a neoliberális politikák kiterjesztése felé. Azt tükrözi, hogy az Európai Unió kapitalista vezetői - akik elfeledkeznek arról, hogy ezek a gazdasági és szociális válság legfőbb kiváltó okai -, dacára minden bizonyítéknak, könyörtelenül követik ezeket a politikákat.
Bár programja bemutatása során a svéd elnökség utalt az emberekre és a munkanélküliség problémájára, egyetlen intézkedést sem említett a problémákat kiváltó jelenlegi politikák megváltoztatására. Sőt, épp ellenkezőleg. Külön hangsúlyt fektetett a legszélesebb körben, többek közt a szolgáltatások és a külkereskedelem terén alkalmazandó szabad verseny politikájára. Mindent a pénzügyi piacok fellendítésére, a stabilitási paktum paradigmáinak újrakezdésére, és a neoliberalizmus védelmére tesz fel, ami bizonyos, hogy újabb csapást mér majd a szociális és munkajogokra.
Arról sem feledkezett meg, hogy ragaszkodjon a Lisszaboni Szerződés tervezetéről szóló új ír népszavazáshoz, amelyet október másodikára már elő is irányoztak, és amely az ír nép további zsarolása annak érdekében, hogy még gyorsabban haladjon előre a közszolgáltatások lerombolása és a szociális jogok megnyirbálása, ideértve a szociális biztonság, az egészségügy, az ivóvíz, a szociális védelem és a munkavállalók jogainak területét is. Nem nehéz megjósolni, hogy új irányelveket célzó javaslatokat is be fog nyújtani, amelyek ugyanazt az irányvonalat képviselik majd, mint azok a javaslatok, amelyeket az elmúlt hivatali idő alatt elutasítottunk.
Lívia Járóka  
Köszöntöm a hivatalba lépő soros elnökséget és szeretném kifejezni reményemet, hogy a tanácsi trojka harmadik tagjaként Svédország folytatja majd azt a munkát, amely a cseh és francia elnökségek alatt a romák társadalmi befogadása terén megkezdődött. A távozó cseh elnökség munkáját ugyan számos tényező akadályozta, a romák ügyében mégis pozitív az összkép, hiszen áprilisban megtartotta első ülését a Roma Platform Prágában, júniusban pedig az Európai Tanács megerősítette a romák esélyegyenlőségének általános célkitűzését, felszólítva a Bizottságot és a tagállamokat a romákat sújtó nyomor és társadalmi kirekesztés leküzdésére.
Ugyanezen dokumentumban a Tanács elfogadta a romák társadalmi befogadásának Prágában lefektetett közös alapelveit, felszólítva a közpolitikai szereplőket ezek figyelembe vételére és betartására. A trojka eddigi eredményeit tekintve remélem, hogy a svéd elnökség legalább az eddiginél nagyobb hangsúlyt fektet a romák ügyére, s mind a befogadó munkaerőpiacról tartandó októberi konferencián, mind pedig a novemberben esedékes esélyegyenlőségi csúcstalálkozón kiemelten kezeli majd Európa legnagyobb kisebbségének ügyét, amely népességszámban jócskán meghaladja az elnökség által prioritásként megjelölt Balti-térség lakosságát. Remélem továbbá, hogy a már elfogadott elméleti megközelítéseken s eldöntött szervezeti kérdéseken túllépve a svéd elnökség elkezdi majd konkrét tartalommal megtölteni e kereteket.
Marian-Jean Marinescu  
A stockholmi programnak, amely a svéd elnökség egyik prioritása, támogatnia kell a szabadság, biztonság és jog térségének megerősítését, valamint a jelenlegi válság idején zajló gazdasági tevékenységet, különös tekintettel annak lehetőségére, hogy a Lisszaboni Szerződés életbe lép.
A stockholmi program sikere elő fogja segíteni, hogy Európa még hozzáférhetőbbé váljon polgárai számára. Ez a siker megjelenik majd a minden európai polgárt megillető jog, a szabad mozgáshoz való jog megerősítésében, valamint a polgári és büntetőjogi ügyek EU-szinten való kölcsönös elismerésének átfogó bevezetésében is.
A svéd elnökségnek folytatnia kell a francia és a cseh elnökség által megkezdett munkát, amely elnökségek prioritásai közé tartozott annak biztosítása, hogy az EU minden munkavállalója teljes mértékben hozzáférjen a Közösség munkaerőpiacához, ahhoz a szabadsághoz, amely leginkább szimbolizálja az európai polgárság fogalmát.
Ebben a tagállamoknak is aktívan részt kell venniük azáltal, hogy konkrét lépéseket tesznek az EU-n belüli virtuális határok felszámolására, amely határok hátrányosak a polgárok mozgásszabadságára nézve, mivel adminisztratív és jogi nehézségekbe ütköznek, ha másik tagállamban élnek és vállalnak munkát.
A mozgás szabadsága valósággá kell, hogy váljon minden uniós polgár számára, különösen a gazdasági válság idején, amely rávilágít arra, hogy elő kell segíteni a munkaerő korlátlan mobilitását. Ez a mobilitás önszabályozó lehet és rugalmasságot biztosíthat, és ugyancsak csökkentheti a be nem jelentett munka mennyiségét és a természetes munkanélküliségi rátát.
Silvia-Adriana Ţicău  
írásban. - (RO) Az EU óriási kihívásokkal néz szembe napjainkban: a gazdasági és pénzügyi válsággal, az ijesztő méreteket öltő munkanélküliséggel és az éghajlatváltozással. A munkanélküliségi ráta az EU-ban jelenleg 8,9%, míg a 16 éven aluliak 19%-a csakúgy, mint az idősek 19%-a a szegénység veszélyének van kitéve. Az emberek elvesztik állásaikat, számos vállalkozás csődbe jut, míg a nemzeti költségvetések óriási deficittel küzdenek. Az Európai Unió svéd elnöksége hatalmas felelősséggel viseltetik polgárai iránt. Vissza kell adnia az emberek tisztes életbe vetett reményét, és minden ember összefogásával meg kell teremtenie a gazdasági fellendülés alapjait. Olyan intézkedések szerepelnek a svéd elnökség prioritásai között, amelyek az energiahatékonyságnak és a megújuló energiaforrások használatának növelését, valamint az EU energiabiztonságának javítását célozzák. Remélem, hogy az Európai Unió svéd elnöksége a prosperitás korszakának kezdetét fémjelzi majd, a következő 40-50 évre garantálva a gazdasági növekedést. Úgy vélem, ma nagyobb szükségünk van rá, mint valaha, hogy az oktatásba, a kutatásba, az energiahatékonyságba, és mindenekelőtt az emberekbe invesztáljunk. Svédország jól ismert szociális politikájáról, és magas életszínvonaláról. Ezért szeretnék sok más európai parlamenti képviselőtársammal és Európa minden egyes polgárával egyetemben sok sikert kívánni Önöknek, és reméljük, hogy ez az időszak ugródeszka lesz egy új jövő eléréséhez.
Georgios Toussas  
írásban. - (EL) A svéd elnökség prioritásai az EU széles néprétegek elleni támadásának kiterjesztését jelzik, amelynek célja, hogy óvja az eurót egyesítő tőke folyamatos jövedelmezőségét azáltal, hogy a munkásosztályra és a széles tömegekre hárítja a kapitalista recesszió terheit. A svéd elnökség a lisszaboni stratégia által igyekszik felgyorsítani a kapitalista újrarendeződést. A munkaerő elleni támadás epicentrumában a munkabérek és a nyugdíjak csökkentése, a munkakapcsolatok, a munkavállalói jogok, a szociális védelem és a biztosítási rendszerek teljes lerombolása, valamint az egészségügy és az oktatás még kereskedelmibbé tétele áll.
Készülnek a "zöld gazdaság” tervei, hogy a klímaváltozás elleni harc égisze alatt új, jövedelmező tevékenységi szektorok nyílhassanak meg a tőke előtt.
A stockholmi program a terrorizmus és a szervezett bűnözés elleni harc nevében a burzsoá politikai rendszer további erősítését igyekszik elérni, hogy legyőzhessék a tömegek reakcióit, és hogy fokozhassák a bevándorlók elleni elnyomó intézkedéseket.
A Balti-tenger térségével kapcsolatos stratégia az eurót egyesítő monopóliumok még agresszívebb megközelítése előtt tapossa ki az utat az Európai Unió keleti határai mentén fekvő országokban azzal a céllal, hogy azok tovább erősítsék pozíciójukat az imperialista versenyben.
A "garanciák” álcája mögé bújva és azok révén égbekiáltó kényszert alkalmazva próbálják megkaparintani az ír szavazatokat, hogy azok segítségével végrehajthassák a tömegek elleni Lisszaboni Szerződést.
