Megújulóenergia-útiterv Európában (vita)
Elnök
A következő napirendi pont Britta Thomsen jelentése az Ipari, Kutatási és Energiaügyi Bizottság nevében az európai megújulóenergia-útitervről..
Britta Thomsen  
előadó. - (DA) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, először is szeretném megköszönni a bizottság tagjainak a kiváló és konstruktív együttműködésüket a jelentéssel kapcsolatban. Örömmel tölt el, hogy a megújuló energia kiemelt helyet foglal el a napirendben, mivel a megújuló energia fontos sarokkövet fog alkotni Európa számára, bemutatva a világ többi részének, hogy valóban harcolhatunk az éghajlatváltozás ellen, és biztosíthatjuk állampolgáraink számára az energiaellátást. Úgy gondolom, hogy jelentésem egy lehetőség a Parlament számára, hogy befolyásolja a közelgő, megújuló energiáról szóló jogszabály kialakítását, ugyanakkor pedig biztosítsa, hogy az állam- és kormányfők és a Bizottság tisztában legyenek azzal, hogy azok az ambiciózus célok, amelyeket elfogadtak, jelentős és valódi erőfeszítést igényelnek, ha nem szeretnénk, hogy pusztán üres ígéretekként végezzék.
Mindenekelőtt, szeretném hangsúlyozni, hogy jelentésem központi üzenete az, hogy megteremtettük a megfelelő keretrendszert a megújuló energia fejlesztésére. Ez azt jelenti, hogy az energiaszektoron belül integráljuk minden politikánkat. A megújuló energiát nem különíthetjük el az energiaszektoron belüli többi céltól, különösen a villamos energia belföldi piacának megvalósításától, a 20%-os energiahatékonysági potenciál elérésétől és a széndioxid-kibocsátás kereskedelmi rendszerének átdolgozásától. Ezek a célok mind szorosan összefüggenek, és ezért az elsődleges célunk az, hogy biztosítsuk a megfelelő jogszabályi keret elérését.
Kényszerítenünk kell a tagállamokat, hogy hajtsák végre a már elfogadott jogszabályt és határozatokat, és hosszú távú perspektívát kell biztosítanunk, amely arra bátorítja a befektetőket, hogy részesei legyenek ennek az óriási vállalkozásnak. Ezek azok az előfeltételek, amelyeket teljesíteni kell, hogy elérhessük az ellátás nagyobb biztonságával, a széndioxid-kibocsátás csökkentésével és az új munkahelyek létrehozásával kapcsolatos célkitűzéseinket Európában. Ugyanakkor ki kell alakítanunk egy szolidaritáson alapuló energiapolitikát a fejlődő országokkal, hiszen ezekben több mint egy millió ember nem jut energiához. Az energiaszektort nem szabad többé csupán a mindennapi életünk technikai részének tekintenünk, hanem többnek, partnernek a környezettel, éghajlattal és az ellátás biztonságával kapcsolatos problémák megoldásában.
Már hangsúlyoztam, hogy az EU strukturális alapjai és a Kohéziós Alapja nyilvánvaló példát mutatnak az integrált politikák kialakításának szükségességére. Ezek az alapok adnak lehetőséget a megújuló energiába, energiamegtakarításokba és más éghajlatvédelmi intézkedésekbe történő befektetésekre. Azonban a tagállamok költségvetési előirányzatai azt mutatják, hogy az új tagállamok inkább autópálya-építésre használnák a pénzt, mint a megújuló energiába való befektetésre. A pénzösszegeknek csak egy százalékát fordították a megújuló energiára és energiamegtakarításokra. Ezért azt szorgalmaznám, hogy a Bizottság vizsgálja felül az iránymutatásokat, hogy rendszeres támogatást biztosítsanak a zöld energia projekteknek az Európai Unióban, hogy kapcsolat legyen aközött amit egyrészt elfogadunk, másrészt pedig aközött, ahogy kiutaljuk a forrásokat.
A jelentésben az energiahatékonyságnak a nemzeti cselekvési tervekbe való beépítésének fontosságát is kiemeltem. Számos ember felhívta a figyelmemet arra, hogy az ő önálló energiahatékonysági cselekvési tervük nem tartozik ebbe a jelentésbe. Mégis úgy érzem, hogy pontosan ennek a kapcsolatnak a kialakítása az, ami alapvető, mert máskülönben ez csupán egy sziszifuszi munka lesz, amennyiben továbbra is növeljük az energiafogyasztásunkat, mialatt a megújuló energiák 20%-os arányát illető relatív célkitűzést próbáljuk meg elérni. Ezt a két dolgot össze kell kovácsolnunk.
Folyamatosan fenn kell tartani azt a perspektívát, hogy a megújuló energiába való befektetések előnyt jelentenek Európa számára. A megújuló energia piacának támogatása hozzá fog járulni a lisszaboni célok teljesítéséhez, azáltal, hogy növeli a foglalkoztatást a tagállamokban, valamint erősíti a tagállamok és Európa kutatással és innovációval kapcsolatos kezdeményezéseit.
Az utolsó téma, amit ma ki szeretnék emelni, az természetesen a bioüzemanyagok és a megújuló energiaforrások ügye a közlekedési szektorban. Szeretném arra bátorítani magunkat, hogy tényleg lépjünk előre itt a Parlamentben, és fogadjunk el egy átfogó megközelítést a közlekedési szektorral kapcsolatban, amely biztosítja a tömegközlekedés bővítésével kapcsolatos politikai célkitűzéseket, és a közútról a vasúti és vízi közlekedésre való átállást. Habár általánosságban támogatom az ötletet, hogy a közlekedési szektor is vegye ki a részét a megújuló energiából, úgy hiszem, van néhány buktató, amivel tisztában kell lennünk. Először is, a bioüzemanyagok bevezetése nem szabad, hogy az energiahatékony autókkal szembeni követelmények csökkentéséhez vezessen minket. Nem engedhetjük meg, hogy olyan üzenetet küldjünk az autóipar felé, hogy a bioüzemanyagra koncentráljanak a sokkal hatékonyabb autók helyett.
Másodszor olyan, a fenntarthatósági kritériumokra vonatkozó követelményeket kell megállapítanunk, amelyek biztosítják az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának szemmel látható csökkenését, és figyelembe veszik, hogy a biomassza iránti igény növekedése összeegyeztethető lehet a biodiverzitás megőrzésével. Továbbá a bioüzemanyagokra való összpontosítás nem vezethet az élelmiszerárak észrevehető növekedéséhez. Végül, de nem utolsó sorban, ki kell emelnünk, hogy a bioüzemanyag nem az egyetlen módja a megújuló energia közlekedési szektoron belüli felhasználásának. Az elektromos autók várhatóan nagyobb szerepet fognak játszani a jövőben.
Remélem, hasznos vitát fogunk ma tartani, és hogy a Parlament együttesen jelezhet a Bizottságnak és a tagállamoknak a megújuló energiára vonatkozó uniós célkitűzések megvalósítsának fontosságával kapcsolatban.
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Elnök úr, először is szeretnék gratulálni Thomsen asszonynak a kitűnő jelentéséhez. A megújuló energia mindig is fontos helyet foglalt el az Európai Parlament napirendjén, és immár a tagállamok is egyre inkább tisztában vannak teljesítményük erősítésének szükségességével ezen a téren.
A megújuló energiaforrások felhasználásának folyamatos növelése az európai politika egyik alappillére a fenntartható, versenyképes és biztonságos energiaellátás elérésében. Ezért Thomsen asszony jelentése döntő szerepet fog játszani a Bizottságnak a megújuló energia használatának támogatásáról szóló javaslata kidolgozásában, amelyet az év végéig tervezek benyújtani. Csak emlékeztetném Önöket, hogy Vidal-Quadras úr jelentése óriási szerepet játszott a belső energiapiaci csomagunk kidolgozásában.
Örömmel mondhatom, hogy az általam a javaslat elkészítése közben alkalmazott megközelítés már most nagyban összecseng a Parlament legtöbb felhívásával. Szeretném megemlíteni, hogy a javaslat az üvegházhatást okozó gázok csökkentésére és a kibocsátáskereskedelmi rendszerre vonatkozó javaslattal együtt lesz elfogadva. Továbbra is alkalmazzuk a januári csomag integrált megközelítését, hogy biztosítsuk a megújuló energia és az éghajlatváltozási politika közötti összhangot, és szinergiákat hozzunk létre köztük.
Most szeretnék a jelentés néhány adott pontjára kitérni, hogy részletesebben is megvitassuk azokat.
Osztom a véleményét, hogy a belső energiapiac megvalósítása energiapolitikánk nagyon fontos kérdése, és elengedhetetlen, hogy a megújuló energiahordozók gyorsan integrálódjanak a belső energiapiacba. Ez az egyik oka annak, hogy a Bizottság szerdán elfogadta a harmadik belső piaci csomagot. A hálózatokhoz való hozzáférés alapvető előfeltétele a megújuló energiaforrásokból történő villamosenergia-termelés sikeres integrációjának és kiterjesztésének, csakúgy, mint az objektív, tiszta és megkülönböztetéstől mentes engedélyezési eljárások.
Ön helyesen rámutatott, hogy sürgősen meg kell állapodni minden tagállam részesedésének kijelölésében, hogy 2020-ra elérjük az egész Európai Unióra vonatkozó 20%-os kötelező célkitűzést. Ahogy az várható volt, az alkalmazni kívánt módszer politikailag eléggé kényes téma. Jelenleg dolgozunk a javaslaton, a Bizottság pedig megvitatja a tagállamokkal a témát. Létfontosságú, hogy a nemzeti célok tisztességes és átlátható módon legyenek megállapítva. De ugyanannyira fontos egy olyan kereskedelmi rendszer létrehozása, amely képes megadni a szükséges rugalmasságot, továbbá annak biztosítása, hogy ez működni fog az egész EU-ra kiterjedő piacon. Ez hozzá fog járulni ahhoz a célunkhoz is, hogy a megújuló energiát költséghatékonyan állítsuk elő.
Egyetértek Önnel, hogy fontos nemzeti cselekvési terveket létrehozni. Az egyes tagállamok által benyújtott és a Bizottság által jóváhagyott nemzeti cselekvési terveknek tartalmazniuk kell a nemzeti ágazati célkitűzéseket, a fejlődési utakat minden szektorra vonatkozóan, valamint azokat az intézkedéseket, amelyeket szükséges megtenni e célok elérése érdekében. A Bizottság egy új irányelvben meghatározott egyedi követelmények és kritériumok alapján értékelni fogja a nemzeti cselekvési terveket.
Egyetértek, hogy a megújuló energiaforrásoknak a fűtő és hűtő ágazatokban jelentős növekedést kell elérniük, és ezt a jogi keretnek kell biztosítania. A szándék az, hogy ez a szektor az irányelvben is szabályozva legyen. Sok fűtő és hűtő megújuló technológia nagyon gazdaságos, és sok lehetőség van ezen a területben.
Üdvözlöm, hogy jelentése támogatja a legalább 10% bioüzemanyagra vonatkozó kötelező célkitűzést. Egyetértek Önnel, hogy gondoskodnunk kell arról, hogy a bioüzemanyagok fenntartható módon legyenek előállítva. A Bizottság a bioüzemanyag fenntarthatóságával kapcsolatos intézkedéseket is be fogja építeni javaslatába. Ezek az intézkedések nem a bioüzemanyag behozatalának korlátozására irányulnak, de a szabványok a hazai előállítású és az importált bioüzemanyagokra egyaránt vonatkoznának.
Összefoglalva, a megújuló energiaforrások új jogszabályi keretének biztosítania kell, hogy 2020-ig elérjük a 20%-os uniós célkitűzést. Ez komoly beruházásokat, keretszabályozást és mindenekelőtt erős politikai akaratot fog igényelni. Úgy hiszem, hogy ez a jelentés bizalmat ad nekünk ezt illetően.
Az utolsó pontra térnék rá. Voltak olyan aggodalmak, amelyek szerint a Bizottság engedélyezni kívánja, hogy az atomenergiát beleszámítsák a megújuló energiahordozókra vonatkozó célkitűzésbe. Egyértelműen kijelenthetem, hogy nem ez a helyzet, és soha nem is volt. Az európai uniós végfelhasználói energiafogyasztásban a megújuló energia 20%-os arányára vonatkozó célkitűzést csak megújuló energiával teljesítjük. Ezt nem változtatja meg semmi a múlt héten elfogadott belső piaci csomagban vagy a megújuló energiára vonatkozó következő irányelvben.
Tisztelt képviselők, önök erős támaszaink voltak a globális energetikai kihívásra adott európai válasz elkészítésében. Számítok az Európai Parlament támogatására is a Bizottság jogalkotási javaslatával kapcsolatban. De egyre több bátorítást kapok tagállamoktól is. Ma Gordon Brown, a Munkáspárt kongresszusán azt mondta, hogy "azzal, hogy az energiahatékonyságba, a megújuló energiahordozókba, a szénmegkötésbe, a tiszta üzemanyagokba és az új környezeti technológiákba fektetünk be, az a célunk, hogy Britannia vezető szerepet töltsön be a szénmentes járművek, a szénmentes otthonok és a szénmentes ipar terén. És azt akarom, hogy a jövő új zöld technológiái legyenek a brit vállalkozások brit munkahelyeinek forrásai.” Az egyetlen különbség, hogy én azt akarom, hogy ez egész Európában megtörténjen.
Vittorio Prodi  
a Környezetvédelmi, Közegészségügyi és Élelmiszer-biztonsági Bizottság véleményének előadója. - (IT) Elnök úr, hölgyeim és uraim, meg szeretném köszönni Thomsen asszony jelentését, és köszönetet mondok Piebalgs biztosnak is, mert úgy hiszem, hogy valóban szövetség kovácsolható a Parlament és a Bizottság között. Úgy hiszem, e tekintetben a Parlament már alapvetően hozzá is járult a megújuló energiák támogatásához a jövőről és a megújuló energiák használatáról alkotott elképzelésével, amelynek célja, hogy megbirkózhassunk az előttünk álló jelentős problémákkal.
Egy ilyen fontos törekvéssel kapcsolatban általános konszenzusnak kell lennie, kiindulópontunknak pedig a fokozatos megközelítés elvének kell lennie, mert úgy vélem, hogy módszeres politikára van szükség, ha a különböző megújuló energiákat a rendszerre, mint egészre akarjuk alkalmazni.
Először is szeretném hangsúlyozni, hogy a biomasszáról mélyrehatóan tárgyaltak a Környezetvédelmi Bizottságban, csakúgy, mint a fokozatos megközelítés elvének fontosságáról is, különösen az erdészeti hulladékok és városi szilárd hulladék használatát illetőleg, mert ezek kiaknázása nagymértékű előnyöket kínál anélkül, hogy megbillentené az energia, az élelem és a nyersanyag felhasználása közötti egyensúlyt.
Ezért ami előttünk áll, rendkívül fontos feladat, nem pedig egy lehetetlen kihívás. A rendszerben szintén általános előrehaladásnak kell végbemennie, és itt különösen a fűtésre, kapcsolt energiatermelésre és trigenerációra utalok, azért, hogy az erőforrások energiatartalma teljes mértékben kiaknázható legyen. Szükségünk van egy olyan átfogó politikára, amely alátámasztja és prioritásként kezeli a megújuló forrásokból előállított villamosenergia-ellátást, hogy így ösztönözni lehessen a biomassza gázzá való átalakítását, megnyitva az utat a racionalizálás és hatékonyság fokozása előtt.
Willem Schuth  
a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság véleményének előadója. - (DE) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, először is hagy köszönjem meg Thomsen asszonynak a kiegyensúlyozott jelentését. Szeretném röviden vázolni a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Bizottság véleményének lényeges pontjait.
Bizottságunk kifejezetten üdvözli a javasolt megújulóenergia-útitervet, mint fontos hozzájárulást Európa fenntartható fejlődéséhez. Több erőfeszítést kell tennünk a megújuló energiaforrások fejlesztéséért. Egyrészt Európának védenie kell energiaellátását és csökkentenie a külföldi importtól való függését. Másrészt elkötelezettnek kell maradnunk az éghajlatvédelem mellett.
A jövő energiaforrás-összetételében a bioenergia kulcsfontosságú szerepet fog játszani a vidéki foglalkoztatás és a vidéki gazdaság fellendítésében is Európa-szerte. Ugyanakkor a bioenergia támogatása nem vezethet a verseny eltorzulásához. A területpihentetési szabályok többé nem illenek bele a rendszerbe, és meg kell őket szüntetni, részben a mezőgazdasági földek hiánya miatt is, ami az élelmiszertermelés és megújuló nyersanyagok közötti verseny eredménye.
A bizottságunk az európai uniós biomassza- és bioüzemanyag-stratégiáról szóló, Lang úr által készített jelentésre irányuló véleményében már kiemelt fontosságot tulajdonított egy uniós tanúsítási rendszer bevezetésének. Egyrészt el kell kerülnünk, hogy további adminisztratív terhet hárítsunk saját termelőinkre azzal, hogy a már létező rendeleteket alkalmazzuk, mint például a kölcsönös megfeleltetéssel kapcsolatos szabályozást. Másrészt a harmadik országokból importált bioüzemanyagokat szigorú környezetvédelmi kritériumoknak alapján szintén tanúsítani kell, hogy pozitív környezeti egyensúlyt biztosítsunk.
Amikor a bioüzemanyagokat támogatjuk, nem szabad a rendelkezésre álló forrásokat elsősorban a második generációs bioüzemanyag kutatásra kiutalni. Még mindig nagy szükség van az első generációs bioüzemanyagok kutatására is. Megfelelő figyelmet kell fordítani a kutatási és fejlesztési programokban a bioüzemanyagok gyártásának decentralizált eszközeire, mivel számos előnyt kínálnak.
Pilar Ayuso
a PPE-DE képviselőcsoport nevében. - (ES) 2007 márciusában az Európai Tanács elfogadott egy megállapodást, amely szerint az Európai Uniónak a teljes energiaforrás-összetételének egy részét megújuló energiaforrásból kell előállítania.
Az Európai Parlament holnap fog szavazni az erre vonatkozó jelentésről, amelyben támogatásunkat adjuk a Tanácsnak és a Bizottságnak az e kérdéshez kapcsolódó jövőbeni jogalkotási javaslataihoz. Szeretnék gratulálni az előadónak, Thomsen asszonynak a minden érintett felet bevonó széleskörű egyeztetésen alapuló nagyszerű jelentéséhez.
A jelentés arra kéri fel a Bizottságot, hogy nyújtson be javaslatot a megújuló energia keretjogszabályára, és hangsúlyozza a megújuló energiahordozókra vonatkozó cselekvési tervek megalkotásának és végrehajtásának fontosságát közösségi és nemzeti szinten. A terveknek a befektetéseket, az innovációt és a kutatást kell támogatniuk minden olyan ágazatban, amely tiszta, alacsony kibocsátású energiaforrásokkal függ össze. Ehhez több befektetésre van szükségünk a kutatás, fejlesztés és innováció területén, hogy biztosítsuk azt, hogy a megújuló energiaforrások a hagyományos energiáéhoz hasonló versenyképességi szintet érjenek el.
Mi, az EPP-ED képviselőcsoport nem támogatjuk a kötelező célkitűzéseket; hisszük, hogy a kényszerre, akárcsak a megújuló energiaforrásokra vonatkozó ágazati célkitűzésekre a szubszidiaritás elvének kell vonatkoznia.
Amit támogatunk, az a tagállamok még nagyobb erőfeszítésekre való felszólítása, tekintettel a kutatásra, támogatásokra, a bürokrácia csökkentésére és az engedélyezési eljárások egyszerűsítésére, hogy megkönnyítsék a megújuló energiaforrások fejlődését. Emellett a belső piac védelmében hisszük, hogy egy hatásos és hatékony összehangolt támogatási rendszernek kell a hosszútávú célnak lennie Európában, hogy biztosítsuk a megújuló energia technológiáinak leghatékonyabb használatát.
Felszólítjuk a Bizottságot, hogy gondoskodjon arról, hogy bármely, a megújuló energiával kapcsolatos keretirányelv tartalmaz olyan intézkedéseket, amelyek előmozdítják a megújuló energiával történő fűtést és hűtést, amelyek eddig a legkevésbé fejlesztett technológiák voltak.
Szintén üdvözöljük a Bizottság javaslatát a bioüzemanyagok és más megújuló energiaforrások közlekedési ágazabéli támogatásáról, és felszólítjuk a Bizottságot és a tagállamokat, hogy tegyenek erőfeszítéseket a második generációs bioüzemanyagok fejlesztésére, elkerülendő a feszültségeket, amelyeket a nyersanyag hiánya okoz. A hiány nem vezethető vissza a bioüzemanyagok fejlesztésére: számos tényező hat rá, többek közt a közös agrárpolitika is.
Reino Paasilinna
a PSE képviselőcsoport nevében. - (FI) Elnök úr, szeretném megköszönni képviselőtársamnak, Britta Thomsennek ezt a jelentést. Ez újra európai szintre emeli az energiavitát.
Az energiaiparunkra nem csak a kívülállók, hanem a mi saját hibáink is hatással vannak. Ezeket nem szabad elfelejteni. Például hagytuk, hogy a szabad kapacitásunk évi kb. 1%-kal csökkenjen, ami bizonytalanságot eredményez.
Mindenekelőtt szeretném felhívni a figyelmüket a megújuló energiából előállított villamos energia helyzetére. Ebben a témában Thomsen asszonnyal felvázoltam egy módosítást a jelentéséhez. Fontos, hogy megfelelő támogatása van a megújuló energiaforrásokból előállított villamos energiának. A megújuló energiának kellene az energiaszegénység egyfajta megoldását jelentenie. A fejlett ipari országoknak olyan technikákat és módszereket kell kifejleszteniük, amelyek segítenek biztosítani, hogy a szegény országok bízhassanak az energiaellátásban. Jelenleg a gazdasági szegénység, az információs szegénység és az energiaszegénység mind ugyanazokat az embereket sújtja.
Időközben Európában addig nem jöhet létre egy életképes, egységes energiapiac, amíg a tagállamok többsége nem képes pontosan betartani a közös megállapodásokat. Ezzel kiderült, hogy az Európai Unióban láthatólag hiányzik a szolidaritás.
Mindig is kínos az energiatermelésnek és felhasználásnak célokat felállítani, és ennek megbízható tudományos megállapításokon kell alapulnia. Így nemzeti szinten a megújuló energiaágazat sajátos célkitűzéseit alaposan megfontolva kell megállapítani. Az energiához kapcsolódó körülmények nagymértékben eltérhetnek. Például meg kellene vitatnunk a tagállamokkal a monitoring rendszereket, a közlekedési bioüzemanyagok rendszerezését és az atomenergia helyzetét, amikor a megújuló energiára vonatkozó célkitűzéseket kalkuláljuk. Az atomenergia, mint kibocsátásmentes energiaforma, nem növelheti a megújuló energiával kapcsolatos célkitűzést.
A Bizottság a tőzeget fosszilis tüzelőanyagként sorolta be, jóllehet az Egyesült Nemzetek éghajlatváltozással foglalkozó kormányközi munkacsoportja azt egy külön kategóriába emelte át, valahová a fosszilis tüzelőanyagok és a bioüzemanyagok közé. Mostanra új és pozitív eredményeket kaptunk a kutatásból, amely az életciklus modell vonatkozásában a tőzeg éghajlatra gyakorolt hatását vizsgálja. Amikor egy lápot először tőzegtermelésre, majd erdősítésre vagy a zöld pántlikafű termesztésére használnak, kisebb hatása van az éghajlatra. Jelenleg a kibocsátáskereskedelmi rendszerben a tőzeg kibocsátási tényezője 106, míg a széné csak 94,6, mert a számítások nem vették figyelembe a tőzeghasználat teljes életciklusát. Ezt gyorsan ki kell igazítani, biztos úr.
Fiona Hall
az ALDE képviselőcsoport nevében. - Elnök úr, köszönöm az előadó kiváló munkáját, amit e jelentéssel kapcsolatban végzett. A megújuló energiahordozók több éve Európa energiaforrás-összetételének és az európai energiapolitikának a részét képezik, és ez a jelentés nagyon hasznos módon mutatja be, hogy még miért nem érték el a lehetőségeik határait.
Az egyik probléma a hálózathoz való hozzáférés. Olyan villamosenergia-forgalmazói hálózatunk van, amit egyirányúnak terveztek és most technikai kiigazításokra van szükség, hogy kétirányúvá váljon, és képes legyen kezelni az elosztott villamosenergia-termelést. A tagállamoknak többet kellene tenniük, hogy megszabaduljanak az olyan technikai és adminisztratív korlátoktól, amelyek jelenleg akadályozzák a megújuló villamos energia terjedését.
A megújuló energiaforrások kapcsán a legnagyobb lehetőségek a skála két szélén vannak. Egyrészt új kötelezettségvállalásra van szükségünk, és be kell fektetnünk a nagyléptékű megújulóenergia-projektekbe, úgy mint az észak-európai tengeri szélerőműtelepekbe, a földközi-tengeri napkollektorokba és az árapály erőművekbe. Ugyanakkor - a skála másik végén - maximalizálnunk kell hazai szinten a megújuló energiaforrások használatát - olyan technológiákat mint a naphő, fényelektromos panelek, hőszivattyúk és biomasszafűtés. Különösen üdvözlöm a 38. bekezdést, amely kiemeli, hogy a megújuló energiák használatát kötelezővé kell tenni minden új és felújított épületben.
Ideje az épületek energiateljesítményéről szóló irányelv erőteljes felülvizsgálatának, nem utolsósorban azért, mert a megújuló energiaforrások útitervét az Európai Unió energiahatékonysági cselekvési tervével kéz a kézben kell kezelnünk. Azt a célkitűzést, hogy 2020-ra az EU energiájának 20%-a megújuló energiaforrásokból származzon, sokkal valószínűbben elérjük, ha sikerül csökkentenünk az EU összes energiafogyasztását. A széndioxid-kibocsátás csökkentésének módja a megújuló energiaforrások használata a csökkenő energiaszükséglet növekvő elemeként.
A bioüzemanyag kapcsán kiemelném, hogy mindenképp szükséges minden bioüzemanyagnak teljesítenie a fenntarthatósági kritériumokat - akár importált, akár Európában előállított -, mégpedig a nettó széndioxid-megtakarítás, a biológiai sokféleség védelme, a vízkészletek és az élelmiszergyártásra gyakorolt hatások tekintetében. De úgy gondolom, hogy el kellene fogadnunk a biztos úr biztosítékait, és továbbra is támogatnunk kell a 10%-os bioüzemanyag célt. Ugyanakkor decemberben alaposan meg kell majd vizsgálnunk a Bizottság javaslatait, hogy biztosak legyünk benne, hogy megfelelnek-e a Parlament által megkövetelt szigorú fenntarthatósági követelményeknek.
Végezetül a megújulóenergia-útitervnek nem csak európai útitervnek kell lennie. A fejlődő országokbeli megújulóenergia-technológiákba való befektetések támogatásával két kulcsfontosságú célt érhetünk el. Először is az annyira vágyott növekedés elérhető az erősödő széndioxid-kibocsátás által a bolygóra gyakorolt hatás nélkül, másodszor pedig a fejlődő országok a megújuló energiahordozókon keresztül elérhetnek egy bizonyos szintű energiafüggetlenséget és energiabiztonságot. Megvédhetőek a fosszilis tüzelőanyagok ársokkjaitól, amelyek oly sok fejlődő gazdaságot tettek tönkre a múltban.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
az UEN képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök úr, biztos úr, az UEN képviselőcsoport nevében szólva ebben az európai megújuló energiáról szóló vitában, szeretném megköszönni Thomsen asszonynak, hogy egy átfogó jelentést készített a témában.
Mindenekelőtt a jelentés szerzőjének igaza van, amikor azt mondja, hogy a legfontosabb téma a megújuló energia jövőjét illetően Európában is egy közös európai energiapolitika kialakítása. Sajnos nem úgy tűnik, hogy bármi előrelépés lenne ezen a téren, annak ellenére, hogy volt néhány nem megfelelően meghatározott ígéret arra, hogy ezt a politikát az EU reformszerződésébe is belefoglalják.
Már majdnem két éve, hogy Lengyelország, amely már megtapasztalta az egyes tagállamok különböző energiapolitikai érdekeinek következményeit, például a baltikumi orosz-német gázvezeték építésével kapcsolatban, irányadó elveket nyújtott be e közös energiapolitika létrehozásáról az Európai Unió Tanácsának ülésén. Sajnos akkor ez a javaslat nem keltette fel a figyelmet, mivel ellentmondott a legfontosabb uniós ország, Németország érdekeinek.
Szeretném reményemet kifejezni, hogy ez alkalommal az Európai Bizottság sokkal komolyabban fog viszonyulni a közös energiapolitika kidolgozásának feladatához.
Másodsorban azzal a céllal, hogy a különböző típusú megújuló energiaforrások előállítóinak jobb hozzáférést biztosítsunk az elosztó hálózathoz a különböző országokban, alapvető, hogy különválasszuk az elosztó hálózat üzemeltetőit az energiatermelőktől. Ha ezt nem tesszük meg, akkor a tradicionális forrásokat használó villamosenergia-termelők, akik az átviteli hálózatok tulajdonosai, netán kezelői is, majd nem akarják azokat elérhetővé tenni a megújuló forrásokból energiát termelők számára.
Az Európai Bizottság végső javaslatai e tekintetben erőteljes ellenkezéssel találkoztak az erős energiaügyi érdekeltséggel rendelkezők, elsősorban Franciaország és Németország részéről. Érdekes lesz számunkra, az Európai Parlament képviselői számára látni, hogy az Európai Bizottság hogyan kezeli ezt a szembenállást.
Harmadsorban a megújuló energiára irányuló stratégiai célkitűzések, azaz az összenergia 20%-ának megújuló forrásokból való előállítása és a 20%-os energiahatékonysági fejlődés elérése 2020-ra, figyelmet és támogatást érdemelnek. Szeretném kifejezni a reményemet, hogy annak érdekében, hogy elérjük ezeket az ambiciózus célokat, az Európai Bizottság javasolni fogja a megfelelő támogatási eszközök bevezetését nem csak uniós szinten, de a tagállamokban is.
Szeretném különösen felhívni a figyelmet a bioüzemanyagok gyártására, ami nem csak növeli a felhasznált megújuló energia mennyiségét, de azt is jelenti, hogy a mezőgazdasági forrásokat nem csak az élelmiszer előállítására használják, így csökkentik a túltermelést. Ezért nem értek egyet a jelentés írójának érvelésével, amely szerint a bioüzemanyagok gyártása az élelmiszerárak növekedéséhez vezethet, és hogy ennek következtében szükséges lesz megnyitni az EU piacát a harmadik országokból érkező élelmiszerek előtt.
David Hammerstein
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében. - (ES) Elnök úr, a jövő már a nyakunkon van. Eljött a megújuló energiaforrások ideje, és csak a megújuló energia fellendülése - sokkal nagyobb energiahatékonysággal párosulva - segíthet nekünk megbirkózni az éghajlatváltozási válsággal és az energiaellátás válságával. Hálás vagyok ezért a kitűnő jelentésért. Felvázolhatunk egy közép- és hosszú távú utat a megújuló energia népszerűsítésére és a tartózkodók motiválására, akik, úgy látom, még mindig elég sokan vannak.
A jelentés nyomatékosan kéri, hogy a Bizottság hozzon létre egy keretjogszabályt a megújuló energiával történő fűtés és légkondicionálás előmozdítására. Egyenlő versenyfeltételek megteremtését kéri a megújuló energiaforrások számára az energiapiacon, és felszólít a kibocsátáskereskedelmi rendszer megerősítésére a szennyező energiaforrások költségeinek internalizálása és a fosszilis tüzelőanyagok masszív és természetellenes támogatásainak megszüntetésére. Arra törekszik, hogy támogassa a tengeri szélenergiát, szilárdan állást foglal a magas hőmérsékletű napenergia ügyében, és több pénzt igényel a megújuló energiaforrások tárolásának és a nemzeti hálózatok átdolgozásának kutatására. Végezetül arra kéri a Bizottságot, hogy vázoljon fel egy cselekvési tervet a bioépítkezés érdekében, mivel az egész EU energiájának 40%-át az épületekben használják fel.
És most egy konfliktusforráshoz értünk. A bioüzemanyagok vitája egy morális ügyet és egy alapkérdést vet fel: enni vagy vezetni? Amennyiben elfogadjuk a jelentésben szereplő 10%-os kötelező célt a bioüzemanyagokra, tisztában kell lennünk azzal, hogy vitát szítunk 800 millió autóvezető és a világ 2 milliárd legszegényebb embere között, akik ugyanazért a gabonáért versenyeznek.
Az az eufória, amit a bioüzemanyagok váltanak ki, kockáztatja Európa és a világ élelmiszerellátását. És még azt sem tudjuk, hogy az energiamérleg pozitív-e. Az emelkedő olajárak mellett napról napra olcsóbb lesz elégetni a gabonát, mint kenyeret készíteni vagy megetetni a tejelő teheneket. Ezért nagyon óvatosan kell haladnunk, és nem fogadhatunk el olyan kötelező célokat, amelyeket ráadásul jelentős nemzetközi intézetek és számos tudós már megkérdőjelezett. Nem engedhetjük meg, hogy a gyógyszer rosszabb legyen, mint a kór. Ebben a kritikus témában bíznunk kell a józan észben, és alkalmaznunk kell az elővigyázatosság elvét.
Esko Seppänen
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében. - (FI) Elnök úr, biztos úr, a Nemzetközi Energiaügynökség egyik előrejelzése szerint az olaj öt éven belül nagyon szűkös természeti forrássá fog válni. A földgáz még szűkösebben áll majd rendelkezésre az évtized végére.
Ma az EU energiájának 80%-át fosszilis tüzelőanyagból állítják elő, főleg olajból és gázból. Ezért szükségszerű a Bizottság javaslata, amely a megújuló energiaforrások használatának növeléséről szóló irányelvre irányul.
A megújuló energiaforrások ma az EU-ban felhasznált energia kicsit több mint 6%-át adják. Ennek 4,2%-át teszi ki a biomassza és a hulladékégetés, 1,5%-át a vízenergia, 0,3%-át a szélerő, 0,3%-át a geotermikus energia, a napenergia pedig szinte semmit.
Az a cél, hogy a megújuló energiaforrások részesedését 20%-ra emeljük, más szóval megtriplázzuk 2020-ig, túl nagyratörőnek tűnik. Ugyanakkor az Európai Parlament korábban úgy döntött, hogy még többet kér: 25%-ot 2020-ra és 50%-ot 2040-re.
A Bizottság 20%-os javaslata egy uniós átlagra utal. Csak Lettország, Svédország, Finnország és Ausztria haladja meg ma a célt, de ez nem azt jelenti, hogy ezekre az országokra nem vonatkozik az irányelv: magasabb célokat tűztek ki számukra. A sort a legnagyobb országok zárják, az Egyesült Királyság 2%-kal, Németország 4%-kal, Lengyelország 5%-kal, valamint Franciaország, Spanyolország és Olaszország 6%-kal.
Az irányelv szerinti 20%-os célkitűzés elérése azon fog múlni, hogy mennyire hajlandóak és képesek a nagy tagállamok növelni a megújuló energia használatát. Érdekes lenne tudni, hogyan fogják csinálni. Ha csak egyszerűen beszélnek az irányelvről, a Bizottságnak nem lesz módja kötelezni őket rá. De lehet, hogy az Unión kívüli körülmények fogják kényszeríteni őket: az olaj- és gázár növekedése és a pazarló életmódunk.
Bastiaan Belder
Elnök úr, a Thomsen-jelentés helyesen támogatja az annak biztosítására irányuló határozott megközelítést, hogy a megújuló energiaforrások tegyék ki az összes energiafelhasználásunk jelentős részét. Elvégre a fosszilis tüzelőanyagok végesek, a megújulók használata pedig csökkenti az üvegházhatást okozó gázok mennyiségét. Megteremti azt a diverzifikációt is, amire szükségünk van ahhoz, hogy csökkentsük a csak egy vagy két energiaforrástól való függésünket. Teljes mértékben az előadó mellett állok, amikor azt mondja, hogy a bioüzemanyagokat csak felelősségteljes módon szabad használni. Az EU-nak dolgoznia kell a nemzetközi megállapodásokon, amelyek biztosítani fogják a fenntarthatósági kritériumok bioüzemanyagokra való alkalmazhatóságát a WTO keretében. Nagyon sokat számít, hogy milyen fajta bioüzemanyagot használunk, azt hogyan termesztik, és hogyan használják. A bioüzemanyagok csak akkor fenntarthatók, ha az egész kör, a gyártótól a felhasználóig a létező legkisebb hatással van a környezetre. Ez azt jelenti, hogy a biomasszát nem csak gyártani, de elégetni is fenntarthatóan kell. A gyártásban ez azt jelenti, hogy a termést újra kell ültetni aratás után. A tüzelésben ez azt jelenti, hogy például a kibocsátási előírásoknak ugyanolyan szigorúnak kell lenniük, mint a többi üzemanyag esetében.
Sokkal alaposabb stratégiai döntésekre is szükség van a nemkívánatos következményekkel szemben, mint amilyenek az őserdő kipusztítása és az élelmiszer-ellátás égető szükségessége. A szegény országokban különösen a biomassza gyártás gyakorol nyomást a mezőgazdasági földterületekre, és növeli az élelmiszerárakat. Milyen megfelelő politikai intézkedéseket képzel el a Bizottság ezeknek a nemkívánatos következményeknek a felszámolására?
Végezetül az előadó azt szeretné, hogy megfelelő figyelmet kapjanak a tagállamok eltérő körülményei. De az egyik tagállamnak több lehetősége van a napenergia kiaknázására, míg egy másik nagyobb valószínűséggel képes kihasználni a szélenergiát. Így az a fajta harmonikus rendszer, amit a jelentés hosszabb távra elképzel, nem is egyértelmű. Egy támogatási rendszer sokkal hatékonyabb, ha az a legnagyobb potenciállal rendelkező energiaforráshoz van igazítva, és az, elnök úr, tagállamról tagállamra változik.
Giles Chichester
Elnök úr, először hadd dicsérjem meg azt a munkát és elkötelezettséget, amit Thomsen asszony a jelentésébe fektetett. Elnök úr, talán nem bánja, ha emlékeztetem, hogy egy olyan pártból jövünk, amely "zölden” gondolkozik, de "kéken” szavaz, és ez ahhoz az általános megjegyzéshez vezet engem, hogy mi általános alapelvként mindannyian támogatjuk a megújuló energiaforrásokat. Mindamellett a realisztikus, megvalósítható megújuló energiaforrásokat támogatjuk, nem pedig elérhetetlen célkitűzésekre nyújtott drága szubvenciókat. És meg kell mondani, hogy idén a Bizottság és a Tanács néhány nagyon ambiciózus célt tűzött ki.
Szeretnék kicsit rávilágítani arra a dilemmára, amit a széleskörű vízi vagy árapály rendszerek vagy a biomassza növényekre való tömeges átállás vet fel, mert mindegyiknek van előnye, de ugyanakkor mindegyiknek van környezeti hatása és költsége is. Például az általam képviselt régióban a Severn árapályerőműre vonatkozó javaslatban nagy lehetőségek rejlenek a villamosenergia-termelést illetően, de hasonlóan magas a költsége is. Az utolsó becslés 20 milliárd euró volt, ami mindenki számára meglehetősen sok. Azonban ez az ár indokolt, részben a megtakarított széndioxid-kibocsátás, részben a megelőzött árvízi károk miatt, és a termelt villamos energia értéke csak egy kis részt tesz ki. Aztán figyelembe kell vennünk e rendszer óriási környezeti hatását is, amit a Bristoli-csatornára és a hozzá kapcsolódó jellegzetességekre, úgymint a sajátos Severn dagályhullámra, valamint a környező vizes élőhelyekre fejt ki. Így nekem úgy tűnik, hogy egy dileamma előtt állunk, ellentmondás van a két érdek között, és ugyanez elmondható arra is, hogy sok termőföldet átalakítanak nád vagy más energianövények termesztése céljából.
Realisztikusnak kell lennünk az olyan kötelező célkitűzésekre vonatkozó jogalkotással, amit nem lehet, vagy nem fognak elérni. Nekünk itt az Európai Unióban hosszú listánk van csodálatra méltó célkitűzések elfogadásából, és aztán az elérésük meghiúsulásából. Ha így folytatjuk, azt kockáztatjuk, hogy a jogalkotási eljárásra rossz fény fog vetődni. Ha olyan rendeleteket fogadunk el, amelyek változást tesznek szükségessé az emberek viselkedésében, akkor nekem úgy tűnik, hogy meg kell határoznunk az eszközöket: vagy úgy, hogy elég időt biztosítunk a változásra, vagy pedig pénzügyi ösztönzőkkel és megfelelő szabályozással.
Végezetül ne felejtsük el az energiahatékonyság óriási lehetőségét sem, de az egy másik vitára tartozik.
Elnök
Chichester úr, azt hiszem, nem hallotta, amikor a biztos úr hosszan idézett Gordon Brownnak a Munkáspárt kongresszusán mondott beszédéből, vagy mással volt elfoglalva, de le voltunk nyűgözve ettől a felszólalástól.
Mechtild Rothe
(DE) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, mindenekelőtt hálás köszönet az előadónak, Britta Thomsennek. Ez egy jó jelentés. Remélem, ugyanakkora többséggel fogják elfogadni szerdán, mint a bizottságban, mivel Chichester úr némiképp kritikus megjegyzései ellenére egy széles, majdnem egyhangú többséget értünk el a jelentés javára a bizottságban. Mint mondtam, ez egy jó jelentés, továbbá fontos és szükséges is. Tudják, hogy a Bizottság jelenleg egy keretirányelvet készít, hogy végrehajtsa a tavaszi csúcstalálkozó határozatait a megújuló energiaforrások 20%-os célkitűzésének 2020-ig történő eléréséről. A biztos úr beszélt Önöknek erről, és jó volt hallani tőle, hogy a Thomsen-jelentésnek fontos szerepe lesz.
Mi most a kérdés, és mi az, ami igazán fontos? Először is sikeres irányelveink vannak, különösen a villamos energia, de a bioüzemanyagok terén is. Így most az a fontos, hogy folytassuk, erősítsük és fejlesszük ezeket a sikeres irányelveket, amint arra a Thomsen-jelentés is rámutatott.
Másodszor, el kell köteleznünk magunkat abban a tekintetben, amiben a biztos úr már egyetértett a tavalyi plenáris ülésen, azaz a fűtés és hűtés kérdését is vegyük figyelembe, hogy minimalizáljuk az abban a szektorban lévő hiányt, és növeljük a piaci elterjedést. Ez idáig egy tisztán ágazati megközelítést alkalmaztunk, és hiszem, hogy ezt nem szabad folytatnunk. Azt is rendkívül fontos biztosítani, hogy a nemzeti cselekvési tervek valóban tiszta ágazati célkitűzéseket, kötelező célkitűzéseket tartalmazzanak, hogy biztosítsuk, hogy itt is a különböző technológiák széleskörű fejlesztésével rendelkezünk.
A legfontosabb azt eldönteni, hogy a 20% miként legyen elosztva a tagállamok között. Ez azt jelenti, hogy biztosítanunk kell a terhek, vagy inkább lehetőségek igazságos elosztását, egy olyan elosztást, ami tényleg csak a potenciálon és azon alapul, hogy mik az eddigi eredmények, mi létezik már az érintett országokban. Így ezúttal tényleg egy rendkívül egyértelmű felfogást kell alkalmaznunk.
Örülök, hogy a jelentés egyértelműen kifejti, hogy itt csak a megújuló energiaforrásokkal foglalkozunk, és nem az alacsony széndioxid-kibocsátású energiaforrásokkal. Hadd köszönjem meg Piebalgs biztosnak még egyszer, hogy ezt tisztázta.
Úgy hiszem, hogy a biztos úrnak itt kiemelt felelőssége van. A villamos energiáról szóló irányelv bemutatásakor egy valóban új lendületet láttunk. Remélem, ugyanez fog történni a keretirányelv után is, amelyet remélem még az év vége előtt várhatunk.
Lena Ek
Elnök úr, Churchill egyszer azt mondta, hogy a legjobb módja egy feladatot bonyolultnak feltüntetni, ha elhalasztják, és úgy gondolom, így lehetne leírni azt az energiavitát is, ami ma Európában folyik. Chichesternek úrnak válaszolnék, aki azt mondja, "zöldként” gondolkozik és "kékként” szavaz - nos, ami maradt, talán az, hogy "zöldként” is cselekedjen.
A Bizottság javaslata és a meglévő döntések azzal kapcsolatban, hogy Európa teljes energiafelhasználásának 20%-a megújuló energiaforrásokból származzon, valóban nagyon helyesek. Szintén jó látni mindenkinek - minden szavazónak, iparágnak és állampolgárnak Európában -, hogy a Parlament, Thomsen asszony e jelentésén végzett munkájának köszönhetően, nagyon határozott azt illetően, hogy ez megfelelő módja a munkának, és ez az a mód, ahogy azt végeznünk kell.
Lehetséges ez? Természetesen vannak kérdőjelek, amikor az emberek kérdéseket tesznek föl. Úgy gondolom, hogy egyértelműen lehetséges. Ha megnézzük, hogy mi érhető el trigenerációval és a megújuló energiaforrások használatával az iparban, teljesen lehetséges. A háztartásokban a fűtésben és hűtésben szintén teljes mértékben lehetséges, és a közlekedési szektorban is. Nagyon boldog vagyok, hogy azzal együtt, amit itt tárgyalunk a megújuló energiaforrásokkal kapcsolatban, más érvényes európai szabályozások is megváltoztak. Ideje több etanolt tennünk az üzemanyagba, és az új döntéseknek köszönhetően a mi rátánk a brazíliai rátának legalább a fele lesz. Úgy gondolom ideje megvitatnunk, hogy bevesszük-e a biogázt és a földgázt is, ami a legjobb módja a szükséges mennyiség fellendítésének. Amikor ezt tesszük, akkor megvan a piac is, és aztán a fejlődés magától folytatódik, lépésről lépésre.
Természetesen léteznek felelősségi körök is. A megújuló cselekvési tervnek - mind európai, mind nemzeti szinten - jónak kell lennie, és gyorsan hatályba kell lépnie.
A második terület, amire rá szeretnék mutatni, az adók. Nem tudom megérteni, hogy miért adóztatunk meg embereket, akik nem úgy viselkednek, ahogy mi akarjuk, amikor a különböző üzemanyagokról van szó
A harmadik dolog a szabályozás, ahol még sok mindent tehetünk, és ahol az európai rendszert is meg kell kissé tisztítanunk.
Végezetül úgy gondolom, hogy egy olyan műszaki forradalom közepén vagyunk, aminek ugyanolyan következményei vannak, mint amikor áttértünk a gőzről a villamos energiára, csak ezúttal a villamos energiától haladunk az intelligens energia felé, ami egy nagyon jó lépés.
Leopold Józef Rutowicz
(PL) Elnök úr, a megújulóenergia-útiterv egy fontos dokumentum, aminek köszönhetően lehetővé válik a megújuló energia megszerzése.
Az olaj és gázár folyamatos növekedése segítségül szolgálhat a felsorolt célkitűzések elérésében. Az Európai Unió a világ gáz és olajforrásának mindössze 2%-ával rendelkezik. A gazdasága függ és függeni fog a nyersanyagok árától és az olajkitermelő területek politikai stabilitásától.
Ezért a megújuló forrásokból származó energia 20%-os arányára vonatkozó célkitűzés nem tűnik kielégítőnek. Az Európai Uniónak egy diverzifikáló politikát kellene követnie a villamos energia előállításában, aminek figyelembe kellene vennie a különböző országok és régiók különböző lehetőségeit a megújuló energia előállítására. A megújuló energia előállítására és az energiamegtakarításra helyi és regionális cselekvési terveket kell létrehozni, és ezeket a helyi önkormányzatoknak, nemzeti kormányoknak és az Európai Uniónak is támogatnia kell.
Az energiatermeléshez kapcsolódó kutatási programoknak elsőbbséget kell kapniuk. Továbbá szükség esetén figyelembe kell venni az atomenergia előállításának lehetőségét, ami csökkenti a széndioxid-kibocsátást. Szeretném megköszönni az előadó, Thomsen asszony rendkívül nagy horderejű jelentését.
Claude Turmes
(DE) Elnök úr, hagy kezdjem azzal, hogy melegen gratulálok Thomsen asszonynak a nagyon jó és átfogó jelentéséért. Ez a jelentés, amelyet remélem, a nagy többség elfogad, a ház hagyományait követi atekintetben, hogy arra bíztatja a Tanácsot és a Bizottságot, hogy támogassa a megújuló energiaforrásokat.
Hadd foglalkozzak röviden azzal a központi kérdéssel, ami az elkövetkező néhány hétben fel fog merülni, amikor a Bizottság benyújtja az irányelvtervezetét. A kulcskérdés a befektetés biztonsága. Befektetésekre van szükségünk, ha el akarjuk érni a 20%-os célkitűzést. Meg kell néznünk, hogy hol és mikor bizonyultak sikeresnek a befektetések az elmúlt hat-nyolc év során. Két rendszer van Európában: a garantált ráfordítási ár rendszere és a zöld tanúsítványok rendszere. Az összes megújuló energia 90%-a, a nagy vizierőműveket leszámítva, a garantált ráfordítási ár rendszerében lett előállítva. Sokkal olcsóbb volt így előállítani, mint a zöld tanúsítványok rendszerében, és ami még fontosabb, ezáltal lehetővé vált, hogy új szereplők is bemutatkozhassanak a villamosenergia-piacon.
Ezek az adatok mind a Bizottság utolsó, 2006. decemberi jelentéséből származnak. Eléggé megdöbbent, amit most hallok. Egy információ szerint a Bizottság többsége valószínűleg ennek a jó rendszernek az eltörlését és egy zöld tanúsítványos kereskedelmi rendszer bevezetését fogja támogatni.
Komolyan óvnom kell a biztos urat attól, hogy elfogadja azt a stratégiát, amely csak az erőfölénnnyel rendelkező fő energiavállalatoknak hozna hasznot, mint amilyen az E.ON, RWE, EDF és mások, mert ez befektetési bizonytalansághoz vezetne és a többi szereplő a jövőben vonakodna befektetni. Önöket az alapján ítélik meg, hogy van-e helyi befektetés, amelynek a mindenre kiterjedően garantált biztonságon és nem a zöld tanúsítványok véletlenszerű mechanizmusain kellene alapulnia.
Vladimír Remek
(CS) Hölgyeim és uraim, kétségtelen, hogy Európának keményebben kell dolgoznia a megújuló energiaforrások fejlesztésén, akár azért, mert más források gyorsan fogynak, akár mert a teljes energiaforrás-összetételben a megújuló energiaforrások fontos eszközt jelentenek a kibocsátás csökkentésére. Szándékosan említettem a teljes energiaforrás-összetételt, mivel úgy gondolom, hogy ez alapvető tényező ebben az ügyben.
Véleményem szerint amikor a megújuló energiaforrásokat fejlesztjük, és különösen, amikor az ilyen fejlesztés szabályait megállapítjuk, alaposan át kell gondolnunk, hogy miként járjunk el. A célunk nem a megújuló források célul kitűzött százalékos szintjének elérése, hanem a kibocsátás csökkentése és a más forrásoktól való függés csökkentése. Ezért nem szabad elfelejtkeznünk az energiaforrás-összetételről. Mint ahogy más kiváló és ambiciózus célok és nyilatkozatok gyakorlati alkalmazása megmutatta, többek között itt, az Európai Parlamentben is, semmit nem érünk el pusztán százalékos kvóták megállapításával az egyes országok és régiók jellemző földrajzi, gazdasági és más körülményeinek figyelembevétele nélkül. Gondosan kell eljárnunk, hogy más országokhoz viszonyítva versenyképesek maradjunk. Arra is emlékeznünk kell, hogy néhány megújuló energiaforrás, mint például a nap- vagy szélenergia, jelentős pénzügyi forrásokat igényel.
Ezért "igen” a megújuló forrásokra, de "nem” a tényleges vita és érvek nélküli harcos támadásra. Valóban, a megújuló forrásokból származó energia még mindig nem olcsó; sok ország vagy fogyasztó egyszerűen nem engedheti meg magának.
Anja Weisgerber
(DE) Elnök úr, 2007 márciusában az Angela Merkel kancellárasszony által vezetett Európai Tanács úgy határozott, hogy 2020-ra az összes energiafogyasztás 20%-ának megújuló energiaforrásból kell származnia. Az előnyök magától értetődőek: alacsonyabb széndioxid-kibocsátás, kisebb függés az instabil államokból származó energiaimporttól, növekedés és munkalehetőségek, különösen a vidéki térségekben.
A csúcstalálkozó határozatát követően most meg kell valósítanunk azokat a célkitűzéseket. A következő pontok különösen fontosak. A Bizottságnak rendelkeznie kell a szükséges erővel és forrásokkal, hogy biztosítani tudja, hogy az egyes tagállamok valóban teljesítsék a csúcstalálkozón meghatározott célkitűzéseket. Ha el akarjuk érni azt a célkitűzést, hogy az összes energiafogyasztás 20%-a megújuló energiaforrásokból származzon, akkor ebből minden tagállamnak ki kell vennie a részét. Ugyanakkor, mint ahogy a jelentés 9. bekezdése előírja, minden tagállam szabadon választhatja meg a számára legmegfelelőbb megújuló energiaforrást a különböző ágazatokban. Egy másik kulcskérdés az energiahatékonyság növelése. Csak akkor érhetjük el a megújuló energiaforrásokra vonatkozó 20%-os célkitűzést, ha az energiahatékonyságot egészében fejlesztjük. Óriási kiaknázatlan lehetőség rejlik az épületszigetelésben és az energiatakarékos elektromos készülékekben, ahol sok olyan innovatív technológia van, amit már forgalmazni lehetne.
Az eddiginél többet kell tennünk a megújuló eneriaforrások fűtő és hűtő ágazatba való bevezetése terén is, mivel az EU-ban használt összes energia 40%-át épületekben használják fel. Itt óriási lehetőség van a megújuló energiaforrások használatára. A modern szerkezeti tervezésű és energiatakarékos új épületek segíthetnek biztosítani, hogy a megújuló energiaforrások lefedik az épületek teljes energiaigényét.
A biomassza a megújuló energia egy másik forrása, amit a sokoldalúsága és alapvető szállítási kapacitása miatt tovább kell fejleszteni. Azonban biztosítanunk kell, hogy a biomassza előállítása fenntartható legyen, és ne versengjen az élelmiszergyártással. Itt, mint azt a jelentés 57. bekezdése kimondja, biztosítanunk kell, hogy a biomasszát nemzetközileg elismert, magas szintű fenntarthatósági szabványoknak megfelelően kezeljék. Továbbá biztosítani kell, hogy általánosságban a biomassza előállítása pozitív hatással legyen az éghajlatra és az energiára.
Fontos kiemelni az atomenergia hozzájárulását az éghajlatvédelemhez. Jelenleg nem boldogulunk az atomenergia, mint alacsony kibocsátású technológia nélkül. Magas prioritást kell adni az EU-ban a megújuló energiaforrások kutatásának. Ennek a területnek a technológiai fejlődése meghatározó a fenntartható energiaellátásban. Különösen bátorítanunk és támogatnunk kell továbbra is a megújuló energiaforrások tárolásának fejlesztését, például a hidrogéntechnológia alapján.
Mindent egybevetve, nagyon várom a Bizottság év végi javaslatát. Remélem, a Bizottság a Parlament számos kérését figyelembe fogja venni.
Teresa Riera Madurell
(ES) Mindenekelőtt hadd köszönjem meg az előadónak az alapos és komoly munkáját. Thomsen asszony ismét nagyon felkészültnek bizonyult a témával kapcsolatban.
A jelentés a helyzet helyes és kiegyensúlyozott elemzését mutatja be. A fosszilis tüzelőanyagok kifogyóban vannak; a világ politikailag instabil részeiről érkeznek, és továbbra is a széndioxid-kibocsátás fő forrásai közé tartoznak. Továbbá az energiaszükségleteink folyamatosan nőnek. Hogy kielégítsük a szükségleteket és megbízható ellátást érjünk el, új, megbízható energiaforrásokat kell találnunk, amelyek nem szennyezőek, és csökkentik a külvilágtól való függésünket.
Ebben az összefüggésben, a megújuló energiák fejlődése különösen fontos. A kutatási befektetéseknek köszönhetően az uniós cégek a szektorban vezető pozíciót foglalnak el a világpiacon, és nagymértékben hozzájárulnak a munkahelyteremtéshez és a jobb versenyképességhez - a lisszaboni stratégiánk két fő célkitűzéséhez.
A megújuló energiák helyzete tagállamról tagállamra nagymértékben változik, akárcsak az egyes országok - legtöbbször nem megfelelő - politikai és jogi kerete. Mindazonáltal sok tagállamban a korlátozott érvényes joganyag hatékonynak bizonyult a fenntarthatóbb fejlődés serkentésében, annak ellenére, hogy olyan fontos területeken, mint a hűtés és a fűtés, még mindig nincs jogszabály.
Ha szeretnénk előrelépni, döntő, hogy a Bizottság által javasolt keretjogszabály ambíciózus legyen. Fejlesztenie és erősítenie kell a hatályos rendeleteket, és kötelező célkitűzéseket kell meghatároznia a villamosenergia-termelésre, a közlekedésre, a fűtésre és a hűtésre. Az is rendkívül fontos, hogy a tagállamok késlekedés nélkül alkalmazzák a megállapodásokat.
A kötelező 20%-os célkitűzés eléréséhez az is szükséges, ahogy a jelentés nagyon helyesen kiemeli, hogy a megújuló forrásokból termelt energiának jobb hálózathoz való hozzáférési feltételekkel kell rendelkeznie. A megújuló energia olyan hálózatokhoz való nyílt, megkülönböztetésmentes és hatékony hozzáférésére van szükségünk, amelyek eléggé fejlettek ahhoz, hogy megbírkózzanak a megújuló energiaforrásokból származó nagy mennyiségű villamos energiával.
Egyetértek az előadóval, hogy az átvitelirendszer-üzemeltető tulajdonjogának a kereskedelmi tevékenységtől való elkülönítése a legjobb garancia arra, hogy nem lesz megkülönböztetés a megújulóenergia-termelőkkel szemben a hálózathoz való hozzáférés szempontjából.
A transzeurópai energiahálózatokon belül is fel kell gyorsítani az európai érdekű projektek végrehajtását. A technikai, politikai vagy pénzügyi nehézségeket kezelő projektkoordinátorok minapi kinevezése egy lépés a helyes irányba.
Végezetül a Bizottságnak és a tagállamoknak is továbbra is segíteniük kell a befektetést, innovációt és kutatást ezekben a szektorokban. És minden szükséges erőfeszítést meg kell tenniük, hogy biztosítsák a megújuló forrásokból származó energia elérhető áron történő előállítását. A keretjogszabályban megállapított célkitűzések elérésének nem szabad terhet róniuk a fogyasztókra és a vállalatokra az energiaárak mértéktelen növekedése miatt.
Marios Matsakis
Elnök úr, szeretnék gratulálni Thomsennek asszonynak a kiváló jelentéséhez. Szintén gratulálni szeretnék a vélemény négy előadójának, akik további hasznos pontokat és tanácsokat ajánlottak.
Még a legnehezebben meggyőzhető embereknek is - és valószínűleg a már távozott Chichester úr is közéjük tartozik - mostanra egyértelművé vált, hogy a bolygónk veszélyesen melegszik, és hogy az éghajlatváltozás valós fenyegetés a Földre, amivel tisztában vagyunk. Hogy ennek a változásnak mekkora része köszönhető természetes éghajlati változásnak, és mekkora az éghajlatváltozást okozó gázok atmoszféránkban való felhalmozódásának, tudósok és politikusok körében még mindig vita kérdése. Amiben nincs vita, az az, hogy a gázok, mint például a szén-dioxid felhalmozódása, minden bizonnyal tovább rontja, mégpedig nagymértékben az éghajlatváltozást, és még ebben a késői szakaszban is, amikor az éghajlatváltozás katasztrofális hatásai már elkezdődtek, a világ lassan, talán túl lassan ébred rá arra, hogy sürgősen tenni kell valamit.
Az EU az egyik vezéralakja e probléma kezelésének. A megújulóenergia-útiterv Európában minden bizonnyal a helyes irányba tett fontos lépés, és biztos vagyok benne, hogy a legtöbb képviselő teljes mértékben támogatni fogja, de amint megvalósítunk egy megfelelő jogszabályi keretet, a tagállamokat rá kell venni a végrehajtására, és egy hatékony monitoring rendszert kell felállítani.
Ahhoz, hogy valós hatást érjünk el a gáz okozta éghajlatváltozás megállításában, két további cél elérése szükséges. Először, a megújulóenergia-útitervnek az EU-nál távolabbra kell nyúlnia, hogy a világ akkora részét fedje le, amekkorát csak lehetséges. Ez valóban egy hatalmas feladat. Másodszor, azt kell megértenünk, hogy meg kell értetnünk az állampolgárainkkal, hogy az intézkedések és megújuló energiák mellett általánosságban véve is csökkentenünk kell az energiaköltségeket. Ha továbbra is vakon és látszólag határtalan módon növeljük az energiaszükségletünket, akkor, függetlenül attól, hogy hány útitervet dolgozunk ki a megújuló energiák terén, végül mindegyik eredménytelen lesz.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Elnök úr, ha meg akarjuk oldani a globális felmelegedést és meg akarjuk valósítani ezt az ambiciózus útitervet a gyakorlatban, akkor feltétlenül szükséges az energia és a környezet közötti kapcsolat megteremtése. Természetesen több ízben jeleztük, hogy a tagállamok nem fogják elérni a megújuló energiák 12%-os arányát illető célkitűzést 2010-re. Így hogy várhatnánk el tőlük, hogy 20%-ot érjenek el 2020-ra?
A Bizottság fejlődést előrejelző módszere nem veszi figyelembe az energia előállításának környezeti költségeit, és továbbra is darabonként készítünk energiapolitikát, noha egy integrált, átfogó megközelítésre van szükségünk.
Az energia a politika egy olyan területe, ahol képesek vagyunk sokkal jobban dolgozni és gyors eredményeket elérni. Például az energiahatékonyságot támogatni kell, azért hogy mindannyian megszüntethessük az energiára fordított szükségtelen kiadásokat. Az adminisztratív eljárásokat is egyszerűsíteni kell. Franciaországban például, egy bürokratikus akadályokkal teli utat kell bejárni, hogy az ember elhelyezhessen egy napelem panelt: nem kevesebb, mint hét különálló eljárás során válik valaki energiafogyasztóból energia-előállítóvá.
Azonban, következetesnek kell lennünk a fejlődésért folytatott együttműködés terén is. Melyek az Unió javaslatai a megújuló energiaforrások fejlesztésére az AKCS-országokkal kötött partnerségi megállapodások alapján? Amikor napenergiáról beszélünk például, a legszegényebb országok azt mondják, hogy egyszerűen nem engedhetik meg maguknak a technológiát. És mi a helyzet azokkal a tagállamokkal, amelyek a bioüzemanyagok termelését finanszírozzák a déli országokban? Afrikában és Ázsiában a kurkasfa ültetvények nőnek még olyan helyeken is, ahol az aszály gondot jelent, és ahol sürgetőek az élelmezésbiztonsági kérdések.
Nem csak ez, de az Unió is felelős azokért a harmadik országokért, amelyek ellátnak minket az energia előállításhoz szükséges nyersanyaggal. A nigériai urániumbányákkal vagy a Csád-Kamerun olajvezetékkel kapcsolatos európai befektetésnek együtt kell járniuk a mikroprojekteken alapuló tiszta energia előállításához kapcsolódó technológiatranszferrel.
Az energiakrízis, elnök úr, egy környezeti krízis, amely vészhelyzeti tervekre és kötelező politikai intézkedésekre szólít fel. Meg kell szüntetnünk minden, a megújuló energia útjában álló akadályt.
Paul Rübig
(DE) Elnök úr, Piebalgs biztos, hölgyeim és uraim, mialatt mi itt tárgyalunk, Washingtonban a kiotói célkitűzéseket vitatják meg, és hiszem, hogy az ENSZ-nek igaza van, hogy megvitatja ezeket a globális célkitűzéseket, és hogy célkitűzéseket határoz meg egy felülről-lefelé irányuló stratégia részeként, továbbá megteremti az ehhez szükséges eszközöket.
Úgy hisszük, fontos számunkra, hogy az alulról-felfelé irányuló stratégiára koncentráljunk, azaz a lisszaboni menetrendre, és törekednünk kell annak biztosítására, hogy a foglalkoztatás és növekedés főleg energiahatékonysági célkitűzéseken keresztül valósuljon meg. Számos itteni szakma számára új célkitűzéseink vannak. Igazi gazdasági lökést és egy "mindenki számára nyertes” helyzetet teremthetünk a szigetelésen és sok más energiafejlesztési intézkedésen keresztül. Hiszem, hogy az ellátás biztonságával kapcsolatban is fontos a megújuló energiaforrásokra összpontosítanunk. A megújuló energia, amelynek nő a mennyisége a mi földrajzi szélességeinken, egy olyan biztonságos forrás, amely mindig elérhető számunkra. Biztosítanunk kell, hogy valóban elérjük a megújuló energiaforrásokra vonatkozó azon célkitűzést, hogy 2020-ra végső energiafelhasználásunk 20%-át a megújuló energiahordozók tegyék ki.
Az egész Európai Unióra kiterjedő kritériumokra van szükségünk a támogatási intézkedések, ösztönzők, támogatások, adók és az egész pénzügyi keret tekintetében, amelyet fel kell állítanunk. Ez egy kihívás, és azt hiszem ezzel Kovács biztos úr is szembesül.
Másodsorban átlátható és méltányos hálózati hozzáférésre van szükségünk. Szükségünk van a "továbbítási kötelezettség elvére”, és ez esetben fontolóra kellene vennünk a továbbítás megtagadásáért kiróható pénzbüntetést. Összehangolt tervezési eljárásokra van szükségünk egyablakos rendszerrel, ahol az engedélyezési eljárás egy adott időtartam alatt elvégezhető, azaz legfeljebb három év alatt, hogy biztosítsuk, hogy az energia-előállítás a megfelelő időben legyen igénybe vehető. Biztosítanunk kell a fogyasztók jogát, hogy 100%-ban megújuló energiaforrásokat rendelhessenek a szolgáltatójuktól, és így az elkövetkező évtizedekben elégséges és biztos energiaellátásuk legyen.
Az atomenergia nem megújuló energia, ezért kérném, hogy egy külön jelentésben foglalkozzunk vele.
Dorette Corbey
(NL) Elnök úr, Thomsen asszony kiváló jelentést készített a megújuló energiáról, és teljes szívemből csatlakozok az ő elkötelezettségéhez és a megállapított 25%-os célkitűzéshez.
Az éghajlatváltozás ellen harcolni óriási kihívás, de ugyanakkor nagyszerű lehetőségeket is kínál. Lehetőségeket az új technológiákra és tiszta és megújuló energiára. A már létrehozott forrásokon felül, úgy mint a szélturbinák és napelem panelek, valószínűleg lesznek olyan energiaforrásaink is, mint a nagy magasságban lévő szélenergia egy kilométer felett, napreflektorok, árapály-energia, hullámenergia, geotermikus energia és algaüzemanyag technológia. Ez egy érdekes fejlődési irány, amit én üdvözlök. A megújuló energiaforrásokba való befektetés több előnnyel jár, mint pusztán a szén-dioxid csökkentése. Csökkenti a nem uniós országoktól való függésünket, megtöri az energiaóriások erőmonopóliumát és nem csak óriási innovációhoz, de több munkahelyet, körülbelül egy milliót is teremt.
Ez, hölgyeim és uraim, természetesen mind rendben van, de ehhez jó politikára is szükség van. Három fontos pont van. Először a szétválasztás szükségessége. A teljes szétválasztás egy abszolút prioritás, ha azt szeretnénk, hogy a megújuló energia gyorsan fejlődjön. Pillanatnyilag hosszú időt vehet igénybe egy szélturbina park rákapcsolódása egy villamosenergia hálózatra, és ez elfogadhatatlan. Remélem, hogy a javaslatok, amelyeket az Európai Bizottság ezen a héten indítványozott, még erőteljesebbé tehetők, hogy ellenállhassunk az energiamonopóliumok nyomásának és biztosíthassuk, hogy a javaslatok nem lesznek felpuhítva.
Másodsorban léteznek a bioüzemanyagok. Vannak jók és rosszak. Jelenleg úgy tűnik, hogy mindenki a rosszakra koncentrál. Okkal, mert van alapja némelyik, kevés környezeti hasznot hozó bioüzemanyag hasznosságát megkérdőjelezni. Néhány bioüzemanyag nagyon rossz hatással van a biodiverzitásra és az élelmiszerárakra. De szigorúan ellenőrzött feltételek mellett a bioüzemanyagok segíthetnek közelebb jutni egy fenntarthatóbb energiaellátási rendszerhez, biztosítva azt, hogy a trópusi esőerdők nem lesznek kivágva azért, hogy feltöltsük az autóinkat. Egyetértek azzal a bekezdéssel Britta jelentésében, amely azt mondja, hogy egyértelmű kritériumokat kell alkalmazni az energiaforrás-összetételben a 10%-os bioüzemanyag szintre. Az üzemanyagok minőségéről szóló irányelvre vonatkozó jelentésemben javaslatokat terjesztettem elő ezzel kapcsolatban, és várom, hogy halljam az Önök reakcióit.
Végezetül a támogatások kérdése. Sajnálatos módon még mindig adunk támogatást a fosszilis alapú energia-előállításra. Az elmúlt 10 évben az európai szénágazat körülbelül 50 000 millió eurót kapott termékhez kapcsolt támogatásként. A légi közlekedési üzemanyag adómentes, ami rejtett támogatás. Most előszeretettel adunk nagylelkű támogatásokat a megújuló energiára. Nem ez a megfelelő dolog, amit tehetünk. Abba kell hagynunk a fosszilis üzemanyagok támogatását, amilyen gyorsan csak lehet. Ahelyett, hogy támogatásokat adunk, arra kell kényszerítenünk az energiatermelőket, hogy termelésük jelentős részét megújuló forrásokból állítsák elő. Akkor nem lesz szükség támogatásokra. Óvatosnak kell lennünk, hogy az olajfüggőségünket nehogy a támogatások új függőségével helyettesítsük.
Herbert Reul
(DE) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, először hadd köszönjem meg az előadónak, hogy bemutatta ezt a jelentést. Úgy hiszem, hogy ebben az összefüggésben fontos rámutatnunk, hogy az energiapolitikát több különböző célkitűzés szempontjából kell néznünk. Hogy biztosíthatjuk az ellátás biztonságát, hogy biztosíthatjuk, hogy az nem árt a környezetnek, és emellett hogyan tudjuk jó áron megszerezni?
Ha figyelembe vesszük ezt a három tényezőt e vitákban, elég hamar rá fogunk jönni, hogy a megújuló energiaforrások természetesen szerepet játszanak, valószínűleg fontos szerepet, az energia jövőbeni formájában, de ez a szektor önmagában nem tudja megoldani az energiaellátás kérdését az árképzés, környezeti hatások vagy az ellátás biztonsága tekintetében.
Ezért fontos feltenni azokat a kérdéseket, amelyeket ma már számos felszólaló feltett: például nézzük meg, hogy hogyan és hol tudjuk a gazdaságilag legintelligensebb módon felhasználni a megújuló energiát, mint ahogy más forrásokkal is tesszük. Át kell gondolnunk, hogy hol tudnánk a leghatékonyabban használni a pénzt, ami azt jelenti, hogy például nem szabad a napenergiát támogatnunk egy olyan területen, ahol a használatához szükséges feltételek egyáltalán nem meggyőzőek.
Át kell gondolnunk, hogy a határozatok és százalékos értékek vagy kötelező célkitűzések fognak-e minket igazán előre mozdítani, vagy nem lenne-e észrevehetőbb, ha egy kicsit többet tennénk a szubszidiaritás elősegítéséért és az olyan kezdeményezések támogatásáért, amelyek az érintett tagállamtól függően különböző szektorokban különböző irányokban folynak, miközben egy hasonló cél felé vezetnek.
Ugyanakkor meg kell határoznunk a hátrányokat is, amelyek szintén léteznek a megújuló energiaforrások esetében. Már tartottunk vitákat a bioüzemanyagokról. Hat hónappal ezelőtt még csak fel sem vetődött a téma. Megvitattuk a szélenergiát, és a kárt, amit okozhat. Az én országomban gondot okoz elég helyet találni a szélenergia termeléséhez. Ez nem azt jelenti, hogy nemet mondunk ezekre a megújuló energiaforrásokra, de egy differenciált vitát és differenciált választ jelent, mivel a végén egy értelmes energiapolitikának nem szabad olyan hamis reményeket keltenie, amelyeket nem tud teljesíteni, hanem olyan reményeket kell keltenie, amelyeket lépésről lépésre megvalósíthat. Köszönöm a Bizottságnak a nagyon nyílt és differenciált megközelítését.
Riitta Myller
(FI) Elnök úr, nem csökkenthetjük a széndioxid-kibocsátásunkat a céljainknak megfelelően, hacsak nem alkalmazzuk az energiahatékonyság és megújuló energiák kettős stratégiáját. Jelenleg nagy különbségek vannak a különböző tagállamok között a megújuló energiaforrások használatának tekintetében. Kötelező országspecifikus energiahatékonysági célkitűzésekre és megújuló energiákra vonatkozó célkitűzésekre van szükségünk.
Az előadónak teljesen igaza van, amikor két nagyon gyakorlati problémára fordítja a figyelmet azzal kapcsolatban, hogy miként érhetjük el ezeket a célkitűzéseket az Európai Unióban. Ki kell tartanunk amellett, hogy a nagy népsűrűségű országok és azok, amelyek jelenleg energiájuk nagyon kis részét állítják elő megújuló energiaforrások használatával, csökkentsék a lemaradásukat. A kis országok részéről megtett törekvések önmagukban nem lesznek elégségesek a probléma megoldásához. A másik fontos megfigyelés, ami itt lett megemlítve, az az, hogy ki kell aknáznunk a természeti lehetőségeket. Van napsütésünk, a bioüzemanyagokban is rejlenek lehetőségek, és néhány helyen használhatjuk a szélenergiát is. Ezeket a lehetőségeket figyelembe kell vennünk a nemzeti programokban.
Döntő fontosságú, hogy ezek, a tagállamok által követett politikák fenntarthatók és következetesek legyenek. Csak így lehet bevonni a befektetőket, az adományozókat és az ipart. Amennyiben a támogatási rendszerek és a szabályozás nem a jó úton járnak, lehetővé téve számunkra, hogy fenntartható energiapolitikát valósítsunk meg, nem fogjuk véghezvinni azt az igazi forradalmat, amit az energiapolitika megkívánt itt.
A bioüzemanyagokkal kapcsolatban a második generációs bioüzemanyagok javára kell szólnunk, és nem pedig úgy, mintha az élelmiszerek és az üzemanyag közötti versenyt támogatnánk.
Alejo Vidal-Quadras
(ES) Elnök úr, az állam- és kormányfők határozatának, amely jóváhagyta azt a kötelező célkitűzést, hogy 2020-ra az energiaforrás-összetétel 20%-át a megújuló energiaforrások adják, nagy hatása volt a világon mindenütt, és mérföldkövet képez az éghajlat-változással és energiahasználattal kapcsolatos közösségi politikákban.
Holnap a Parlament szavazni fog a vonatkozó jelentésről, amelyben kifejezzük támogatásunkat a Tanács és a Bizottság e területtel kapcsolatos jövőbeli szabályozásáról szóló javaslataival kapcsolatban.
Társjogalkotókként kötelezettségünk olyan megvalósítható gazdaságpolitikát alkotni, ami a társadalom valódi szükségleteinek felel meg, mindig szem előtt tartva a rendelkezésre álló technológiai keretet. A célkitűzés, hogy az energiaösszetételünk 20%-át megújuló forrásból nyerjük, csak akkor lesz gazdaságilag megvalósítható, ha két feltétel teljesül: egy hordó olaj ára magas marad és egy tonna szén-dioxid ára eléggé visszatartó erejű.
A Bizottság hatástanulmányaiban tonnánként 20 eurós szén-dioxid árra alapozott. A jelenlegi ár 12-15 cent között ingadozik. Ezekkel az adatokkal a költség-haszon elemzések nem olyan vonzóak, mint szeretnénk, és ezt figyelembe kell venni a kibocsátáskereskedelmi rendszer következő felülvizsgálatakor, ha a megfelelő jelzést akarjuk küldeni az ipar és a fogyasztók felé.
Kétség sem férhet hozzá, hogy a tiszta energiaforrások diverzifikálásának továbbra is a fő prioritásnak kell maradnia az energiapolitikában. A Bizottság márciusi bátor intézkedésének köszönhetően elérkezett az idő, hogy a tagállamok megtárgyalják a terhek és kötelezettségek elosztását. Ezért befejezésképp, elnök úr, felszólítom a Tanácsot, hogy biztosítsa, hogy az elosztás gyorsan megtörténik, egy olyan szilárd kompromisszumon alapulva, amelyben egyik fél sem érzi magát győztesnek vagy vesztesnek.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Gratulálok Thomsen asszonynak a kiváló jelentéséhez, és egyetértek a kollégákkal, különösen Reino Paasilinna kollégámmal, hogy nem lehetünk doktrinerek az energia kérdésében, ne higgyük, hogy önmagába véve a megújuló energia az egy csodaszer. Önmagában nem fogja Európa gondjait megoldani, de nagyon fontos kitörési irány, és ebben nincs vita köztünk és ezt Thomsen asszony jelentése kiválóan aláhúzza.
Ugyanakkor többen felvetették, hogy technológiai fejlesztésre lenne szükség, mert különösen az új tagországok, a szegényebb tagországok érzékelik, hogy mind a napenergia, mind a szélenergia, vagy az én országomban - Magyarországon rengeteg termálvíz van - a geotermikus energiának a felhasználása rendkívül sokba kerül.
Piebalgs biztos urat kérném, hogy gondolja végig a Bizottság, hogyan lehetne Európában ezeket a technológiákat akár pályázatilag is segíteni. Na nem olyan egyszerűen, mint amit Tibetben láttunk nemrégiben európai parlamenti kollégáimmal, mikor azt mondták, hogy a háztartások föl vannak napenergiával szerelve. Nem akartuk elhinni, de aztán kiderült, hogy egy nagyon egyszerű kis tányér, ami fél óra alatt egy kancsó vizet tudott felmelegíteni - ennél azért komolyabb technológiára gondolok.
Ami az agráriumot illeti, kedves kollégák, nagyon fontos a bioenergia, és egyetértek Riitta Myllerrel, hogy nem szabad az élelmiszeripart, az élelmiszereket szembeállítani a bioenergiával. És például a bioetanol előállításánál legyünk észnél, mert több fosszilis energiát kell adott esetben a bioetanol előállításához felhasználni, mint amit mi meg tudunk spórolni. Tehát itt azt hiszem, hogy nekünk diverzifikáltan kell fellépnünk.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Biztos úr, hölgyeim és uraim, a megújuló energiaforrások két fő kihívással szembesülnek: az egyik a megbízható energiaellátás biztosításának kihívása, amiben lehetővé teszik a diverzitást és csökkentik az importtól való függést, a másik pedig az éghajlatváltozás kihívása, amennyiben nem szabadítanak fel közvetlenül üvegházhatású gázokat.
A megújuló energiaforrások egy ideje népszerűek Európában. A megújuló energiaforrások egy olyan témát képeznek, amely politikai népszerűséget szerez. A jelentőségüket a további társadalmi fejlődésre mi politikusok, közgazdászok, tudósok és energiamérnökök helyeseljük, és az olyan lakástulajdonosok is, akik általában szakmailag nem vesznek részt az energiatermelésben vagy a környezetvédelemben.
Azonban a megújuló energiaforrások aránya az átfogó energiaforrás-összetételben csak lassan emelkedik. Ez miért van így? Talán mi politikusok nem vagyunk elég elkötelezettek? Nem hiszem, hogy ez a helyzet, mivel a megújuló energiaforrások területe teszi ki az energiával kapcsolatos európai jogszabályok többségét. Azonban azt hiszem, hogy a megfelelő keretrendszer létrehozása során hangsúlyoztuk a technikai és felügyeleti szempontokat, és figyelmen kívül hagytuk a gazdasági szempontot és az átfogó értékelést.
Úgy hiszem, hogy a megújuló energiaforrásokkal nem elkülönítve kellene foglalkoznunk. Az előnyeiket és gyengeségeiket más energiaforrásokhoz képest kell megállapítanunk. Figyelembe kell vennünk az energiaforrás-összetétel sokféleségéhez, a megbízható energiaellátáshoz, az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentéséhez és a tudásalapú társadalom létrehozásához való hozzájárulásukat. El kell végeznünk a szükséges többlet kutatást és fejlesztést.
Egy makrogazdasági vizsgálatot kell kiviteleznünk, amely kiegészíti a korábbi technikai megközelítésünket. A befektetési döntés fontos tényezője például az egy tonnával kevesebb szén levegőbe való kibocsátásának az anyagi költsége.
Ameddig nem végezzük el a megfelelő összehasonlító költségelemzést a hagyományos politikai megközelítésünkről, nem fogjuk elérni a kívánt eredményeket az energia és környezeti politikánkban. Azonban ha elkészítünk egy átfogó elemzést, a különböző energiaforrások közötti korlátok el fognak tűnni, mivel csak egy heterogén, tartós energiaszerkezet lesz fontos.
Joan Calabuig Rull
(ES) Elnök úr, majdnem mindenki egyetért abban, hogy az Európai Unióban három alapvető kihívással nézünk szembe: az első a hagyományos energiaforrások kimerülése és növekvő ára; a második az energiaimporttól való növekvő függésünk csökkentésének szükségessége; a harmadik pedig, hogy segítsünk megfékezni az éghajlatváltozást. A megújuló energiaforrások nyilvánvalóan nagymértékben hozzájárulhatnak ezeknek a kihívásoknak a teljesítéséhez.
Kötelezettségünk elérni 2020-ra, hogy teljes energiatermelésünk 20%-át megújuló energiaforrások adják. Nyilvánvalóan a tagállamok szabadon megválaszthatják azokat az energiaforrásokat, amelyek legjobban illenek a helyzetükhöz. De el kell kötelezniük magukat - kell lennie egy egyértelmű politikai elkötelezettségnek -, hogy elérjék a célkitűzéseket, amiket mi magunk közösen állapítottunk meg.
Négy dolgot szeretnék kiemelni. Először, a megújuló energiák nem összeegyeztethetetlenek más energiaforrásokkal, amelyek segíthetnek stabilizálni az ellátást, de nekik kell lenniük az elsőbbségben részesített lehetőségnek. Más energiaforrásokat, mint például az atomenergia, nem kellene elvetni, de a hulladékgazdálkodás és a magas építkezési költségek állandó problémáit még meg kell oldani.
A bioüzemanyagok használata azonban nagy elővigyázatosságot igényel, és fenntarthatósági kritériumokon kell alapulnia. Máskülönben komoly környezeti kárnak adhat alapot, és ellentétes társadalmi következményei lehetnek.
Másrészről nagy lehetőségek vannak a megújulóenergia-használat növelésére az új lakások és az infrastruktúra építésében.
Végezetül ott van az energiapolitika társadalmi dimenziója: a megújuló energiaforrások bevezetése nem adhat alapot olyan áremelkedésnek, ami a fűtést vagy a villamosáramot a fogyasztók számára elérhetetlenné teszi, különösképpen a társadalom legsebezhetőbb rétegei számára, akiket különösen keményen érintenek az emelkedő energiaárak.
Alexander Stubb
Elnök úr, úgy gondolom, hogy valójában elég mulatságos, ha életteli hallgatóságunk van. Nem mindig kapunk tapsot, éljenzést és bekiabálást. Tudom, hogy meg van tiltva, de szerintem elég mókás, tehát engedni kellene.
Ha megengedi, három dolgot hangsúlyoznék. Az első igazából annak a megismétlése, amit a biztos úr mondott. Úgy gondolom, hogy szükségünk van egy közös energiapolitikára. Nagyon fontos természetesen, hogy megvizsgáljuk a nemzeti célkitűzéseket, de átfogó megközelítésként egy közös szemszögből kell megvizsgálnunk. Ez azt jelenti, hogy számos folyamatban lévő jogszabályt felül kell vizsgálnunk és - ahogy Paasilinna úr korábban említette - egy megfelelő energiaforrás-összetételre kell összpontosítanunk, miközben az egész programot szemléljük.
Második megfigyelésem az igazságos tehermegosztásról szól, és ebben a tekintetben elégedett vagyok a 2020-as célokkal: jók és ambiciózusak. Nem vagyok benne 100%-ig biztos, hogy valaha elérjük-e őket, különösen a megújuló energiaforrások részéről, de mindamellett ez egy jó cél. De amikor ezt végrehajtjuk, nagyon fontos, hogy gondosan megvizsgáljuk a tehermegosztást. Nem szeretnék egy olyan helyzetben lenni, mint a kis államok, például Finnország, amely már most 25%-os arányban használ megújuló energiaforrásokat, és fel kell emelnie ezt, mondjuk 45%-ra, míg az öt legnagyobb tagállamnak, amelyek valójában az energia 60%-át fogyasztják el, sokkal alacsonyabb szintet kell teljesítenie. Legyünk őszinték ezzel kapcsolatban. Mindennek tetejébe, természetesen egy olyan országnak, mint Finnországnak, nem lesz túl sok napenergiája, sajnos.
A harmadik megfigyelésem a számítás módszertanával kapcsolatos. Úgy tűnik, hogy a szél- és a napenergia hátrányos helyzetben van a biomasszához képest. Rendben, próbáljunk meg együtt élni vele, de nézzük meg nagyon tüzetesen. A nemzeti cselekvési tervekkel szeretném remélni, hogy az Energiaügyi és Közlekedési Főigazgatóságnak van elég alkalmazottja, vagy képes elég alkalmazottat felvenni, hogy kezeljék, nyomon kövessék és kivitelezzék az ügyeket.
A fennmaradó időmet kihasználva tehát ez a három pontom: először, közös energiapolitikára van szükségünk; másodszor, igazságos tehermegosztásra van szükségünk; harmadszor, nagyon óvatosnak kell lennünk a számítás módszertanával.
Gábor Harangozó
(HU) Köszönöm szépen elnök úr! Először is szeretnék gratulálni Thomsen asszonynak a kiváló jelentéséhez. Tekintettel a klímaváltozás kihívásaira, a fosszilis üzemanyagoktól való fokozott függőségre, valamint a vidéki munkahelyteremtés növekvő kihívásaira, az Európai Uniónak szüksége van egy világos, követhető szabályozásra, hogy hatékonyan tudjon működni a megújulóenergia-előállítás, különösen a biomassza ügyében.
Olyan jogi környezetet kell kialakítanunk a termelők számára, amelyek kiszámíthatóvá teszik a megújuló energiákkal kapcsolatos tevékenységeket, működési kereteket. Hiába vannak irányelveink a megújuló energia részesedésének növelésére, ha a megfelelő feltételek nem adottak, az érintettek nem merik majd elkezdeni ezt az újfajta termelést.
Nem fordulhat elő, hogy a gazdákat azáltal vezetjük félre, hogy uniós szinten biztatjuk őket a bioenergia-alapanyagok termelésére, egyes nemzeti szabályozások viszont nem teremtik meg ennek optimális feltételeit. Hosszú távú, kidolgozott programra van szükség, mert amennyiben ez nem adott, úgy ez az újfajta termelés akár hazardírozásnak is tűnhet számukra.
A termelési biztonságot garantálnunk kell, a magasabb értékesítési árakat azonban nem fizettethetjük meg a fogyasztókkal. A termelőknek ösztönzésre, adott esetben adókedvezmény biztosítására van szükségük, hogy az átállás ne nehezítse meg működésüket. Biztosítanunk kell a megfelelő ösztönzőket ahhoz, hogy a bioüzemanyagok előállítása ne vonja maga után az élelmiszerárak növekedését, mert ez az egész programot meghiúsíthatja. Köszönöm figyelmüket.
Ivo Belet
(NL) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, engedjék meg, hogy Thomsen asszony kitűnő jelentésének két területére koncentráljak, nevezetesen az építőiparra és a gépkocsikra.
Ha el akarjuk érni a szén-dioxidra vonatkozó célkitűzést a gépjárműágazatban, többet kell befektetnünk a kutatásba és a fejlesztésbe. Ez nyilvánvaló. A többéves költségvetés áttekintése lehetőséget ad arra, hogy ezt megtegyük, biztos úr. Az új technológiák és a közlekedési megújuló energiák kutatási költségvetését drasztikusan növelni kell. Ennek kell lennie az egyik prioritásnak a vadonatúj Európai Technológiai Intézetünk számára is. Európa gépjárműágazata itt példát mutathat, hölgyeim és uraim. Néhány japán autógyártó már most a "nulla kibocsátású” járművek gyártását reklámozza célként. Azt hiszem, hogy mi itt az Európai Unióban képesek vagyunk rá, hogy a világon elsőként megvalósítsuk ezt a célt.
Aztán ott van a másik ágazat, amely új környezeti technológiáért kiált: építőipar. Ezt a szükségletet újra és újra kiemelték. Ez az az ágazat, amelyet az Európai Bizottság maga úgy jellemez, mint az, amelyiknek a legnagyobb lehetősége van a széndioxid-kibocsátás csökkentésére. Az új, alacsony energiájú házépítés, a "passzív ház” még gyerekcipőben jár, és még mindig viszonylag drága. Itt is ideje a nagyobb fokozatba kapcsolni, nem csak kutatásban és fejlesztésben, de az adókedvezmények terén is. Teljes mértékben csökkenthetnénk az építőiparban felhasznált az energiatakarékos anyagokra és megújuló energiaforrásokra kirótt HÉA-t, akár nullára is. Az Európai Bizottságnak vannak arra vonatkozó tervei - Ön ezt jobban tudja nálam, biztos úr -, hogy javaslatokat nyújtson be a HÉA csökkentésére 2009-ig, és kiválóan alkalmazhatnák ezt az építőiparban tett energiatakarékossági intézkedésekre. Így jelentős kihívások várnak minket az elkövetkező hónapokban és években. És ezek határozott és elszánt tetteket igényelnek
Justas Vincas Paleckis
(LT) Képviselőtársam, Thomsen asszony alapos jelentése segítségünkre lesz, hogy egy tisztább környezetben éljünk és lassítsuk az éghajlat-változást. Európai és nemzeti szintű ambiciózus cselekvési tervek és végrehajtásuk nyomon követése is szerepelni fognak a közös európai energiapolitikában, és csökkentik majd a harmadik országokból származó energiaellátástól való függést.
Akárhogy is, néhány országnak jelentős víz-, nap- vagy szélenergia-potenciálja van, míg más országoknak kevesebb lehetőség áll rendelkezésükre. Ezért a különböző országok cselekvési terveit egyénileg kell kidolgozni, mindent valós alapon számolva.
Hasznos lenne, ha az Európai Bizottság a strukturális alapok közvetlen támogatásait a megújuló energia előállítása és a lakótömbök szigetelése és fűtése felé irányítaná. A megújuló energia használatát az adópolitikában is támogatni kellene. Európában az élelmiszerárak emelkedésével szembesülünk a bioüzemanyagok iránti növekvő kereslet következtében. Ez nem járható út.
Mit mondhat egy átlag uniós polgár, aki hónapról hónapra él, ha a megújuló energiaforrások használatának növelésének igénye magasabb villamosenergia- és lakhatási költségeket okoz? A piac nem szabályozhat mindent. Szükségszerű segítséget biztosítani az anyagi nehézségben lévőknek, különösen azoknak, akik a leginkább szenvednek a növekvő energiaáraktól.
Általánosságban véve, biztos vagyok abban, hogy változtatnunk kell az életmódunkon, és a jövőben korlátoznunk kell a pazarló fogyasztásunkat. Az ember ártott a bolygónak, és ezért a mi felelősségünk, hogy segítsük azt helyreállítani.
Agnes Schierhuber
(DE) Elnök úr, biztos úr, hölgyeim és uraim, az energiaellátás egyre komolyabb kihívássá válik, nem csak az Európai Unió számára, hanem világszerte. Ebben az összefüggésben a megújuló energiaforrások használata létfontosságú a jövőbeli ellátás biztonságának szavatolása és az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásnak csökkentése miatt. Támogatnunk és elő kell mozdítanunk az innovációt. Többet kell befektetnünk a kutatásba és új technológiák fejlesztésébe, akár a közlekedés terén - például az üzemanyagok kutatásába vagy az új motorok tervezésébe - akár a források hő- vagy energiaalapú használatának terén, mint például a fűtés, villamosenergia-termelés, szigetelőanyagok és így tovább.
Egy jó példa erre a kapcsolt hő- és villamosenergia-termelés biomasszából, amelyet szintén egyre inkább használnak Ausztriában. Egy másik kulcsfontosságú szempont az energiamegtakarítás. A regionális, decentralizált felfogás szintén döntő fontosságú.
Ki kell használnunk a megújuló energiaforrásokból származó energia és bioüzemanyagok decentralizált termelése által kínált lehetőséget, mert ez egyben fenntartható energiát is biztosíthat, és olyan nyersanyagokat használ, amelyek a helyszínen megtalálhatóak. A mezőgazdasági termékek használata az energiaelőállításban biztosan nem fogja meggátolni a megfelelő mennyiségű élelmiszerkészlet termelését, mivel van elég termékeny földterület, és az a föld megfelelően használható is. A területpihentetés felfüggesztése a 2008-as pénzügyi évben ezért is igen üdvözölt.
Továbbá, a megújuló nyersanyagok használata alapvetően hozzájárulhat a vidéki térségek gazdasági fejlődéséhez nem csak a szokásos vetésforgó alatti talajhasználatra gyakorolt pozitív hatása miatt, de különösen a foglalkoztatásra és a vidéki térségekben az új munkahelyek teremtésére gyakorolt hatása révén is.
Antonio De Blasio
(HU) - Köszönöm elnök úr! Először is szeretnék gratulálni az előadónak, kitűnő munkát végzett. Tudnunk kell, hogy az Európai Unió zászlajára tűzött ambiciózus célok, amelyek az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentésére, a megújuló energiaforrások fokozott használatára és az energiahatékonyság növelésére irányulnak, csak akkor érhetők el, ha megvalósításuk a szubszidiaritás elvének megfelelően a társadalmi, gazdasági élet helyi és regionális szereplőinek szintjén kezdődik el.
A decentralizált energiapolitika, a kutatási programokkal és a fogyasztók szokásainak megváltoztatására irányuló kampánnyal karöltve, nemcsak a megújuló energiaforrások használata, hanem a foglalkoztatás és a területfejlesztés terén is kézzelfogható eredményeket hozhat.
A megújuló energiaforrások helyben történő előállítása, esetleges átalakítása és felhasználása új munkahelyeket teremt, az energiaellátás diverzifikációja és hatékonyabbá tétele pedig növeli a térség gazdasági stabilitását. Hangsúlyozni szeretném a pénzügyi ösztönzők kiemelkedő szerepét, mind a megújuló energiaforrásoknak a régi hálózatokra való csatlakoztatása, mind pedig a megújuló energiák kereskedelmi forgalomba hozatala terén.
A helyi hatóságok és regionális szervezetek alapvető érdeke, hogy (az elnök közbeszól és kéri a képviselőt, hogy kicsivel lassabban beszéljen) hatékonyan támogassák a vállalkozások innovációs és kutatás-fejlesztési tevékenységét.
A köz- és magánszféra közötti partnerségek támogatása révén az Európai Unió azt segítené elő, hogy a társadalom állami és magán szereplői együttesen pezsdítsék fel azon régióknak a gazdasági vérkeringését, amelyek felvirágoztatásában érdekeltek. A helyi vállalkozások tájékoztatása a fejlesztési lehetőségekről, valamint az érintett térség adottságainak és sajátos igényeinek felmérése a siker elengedhetetlen feltétele.
Javaslom, hogy az Európai Unió a tagállamok számára megfogalmazott elvárások teljesítését szigorúan ellenőrizze, hiszen az Unió szabályaival összeegyeztethető tagállami keretek lefektetése nélkül a regionális és helyi szintű kezdeményezések nem tudnak kibontakozni. A tagállamok kötelezettsége, hogy megalkossák azt a jogszabályi környezetet, amely nem csupán lehetővé teszi az energiahatékonyság és a megújuló energiák használatának növelését, hanem minden lehetséges gazdasági támogatást és ösztönzést megad a helyi és területi fejlesztési kezdeményezések kibontakozásához.
Valdis Dombrovskis
(LV) Elnök úr, hölgyeim és uraim, az európai energiapolitika egyik javasolt célkitűzése, hogy 2020-ig növeljük a megújuló erőforrásokból előállított energia mennyiségét 20%-ra az összes felhasznált energián belül. Lettország vezető ezen a területen, mivel a megújuló energia mértéke Lettországban már 37%. Nehéz igazságosan felosztani a célokat a tagállamok között, és azt biztosítani, hogy minden tagállam aktívan részt vegyen a megújuló energia használatának terjesztésében. Támogatom az előadó álláspontját, miszerint ügyelni kell arra, hogy a nagyobb tagállamok ne kapjanak könnyítéseket, és 20%-nál alacsonyabb arányt a megújuló energia felhasználásában. Annak a ténynek a tükrében, hogy az öt legnagyobb tagállam felelős az EU energiafogyasztásának minimum 60%-ért, a nagy államok könnyítései aránytalanul nagy terhet rónának a többi államra. El kell ismerni, hogy az EU-nak már voltak negatív tapasztalatai hasonló ügyben. A széndioxidkvóták elosztásánál képviselt bizottsági felfogás legalábbis furcsa volt.
A Bizottság saját információja szerint a kibocsátáskereskedelmi rendszer célja a tagállamok segítése, hogy teljesítsék a kyotói kötelezettségvállalásaikat. Az új tagállamok teljesítik a Kyotói Egyezményben foglalt kötelezettségvállalásaikat, de a kibocsátási kvótájuk jelentősen le van csökkentve. Például Lettország, amelynek az Európai Unióban a legalacsonyabb a széndioxidkvótája lakosonként, csak 55%-át fogja megkapni a kért kvótának. Észtország és Litvánia 52 és 53%-ot fog kapni, külön-külön. A többi új tagállam kvótáját is jelentősen csökkentették. Ezzel szemben majdnem minden régebbi tagállamnak, amelyik nem teljesíti a Kyotói Egyezményben foglalt közös kötelezettségvállalásaikat, kiutalták a kért kibocsátási kvóta több mint 90%-át. Nem meglepő, hogy öt új tagállam arra kényszerült, hogy bíróságon támadja meg a döntést. Üdvözlöm az előadó álláspontját az uniós kiegészítő költségvetési források kiosztásával kapcsolatban, hogy elérjük az európai energiastratégia céljait, és ezt a területet prioritásként kezeljük, és felülvizsgáljuk az EU 2007-2013. közötti pénzügyi keretét. Az európai energiastratégia javasolt célkitűzései gazdasági és ökológiai szempontból is üdvözlendőek. Csak annyi maradt, hogy az Európai Bizottsághoz forduljunk, hogy ne ismételjük meg a múlt hibáit, és hogy ezeket a célkitűzéseket igazságosan osszuk el, biztosítva, hogy minden tagállam aktívan részt vegyen a célkitűzések elérésében. Köszönöm a figyelmüket.
Péter Olajos
(HU) Tisztelt elnök úr, először is le kell szögeznem, nagyon sajnálatos, hogy az EU korábbi célkitűzése, miszerint a megújuló energiák részesedése az EU energiamixében 2010-re 12%-os legyen, minden valószínűség szerint nem fog teljesülni. Dacára ennek a fiaskónak, a 2007. tavaszi csúcson a német elnökség egy ennél is ambiciózusabb célt tűzött ki a tagországok elé a megújuló energia részesedésének 2020-ra 20%-ra történő emelésével.
Azt hiszem, nyíltan ki kell mondanunk, félő, hogy miként a korábbi célkitűzések is, úgy a jelenlegi is veszélyben forog, mégpedig a tagországok elszabotálása miatt. Éppen ezért nyomatékosan felszólítom a Bizottságot és a tagállamokat, hogy amilyen hamar csak lehet, jussanak megegyezésre a megújuló energiaforrásokra vonatkozó 20%-os cél gyakorlati megvalósítása ügyében.
A tagállamoknak már le kellett adniuk, el kellett készíteniük a megújulóenergia-stratégiájukat, amely figyelembe veszi a költséghatékonyságot és az egyes országok lehetőségeinek ágazati elemzését. Éppen ezért a megújulóenergia-útitervben kitűzött célokat, a meghatározott nemzeti célkitűzéseket és az egyes energiaágazatokra vonatkozó kötelező részcélkitűzéseket részletes végrehajtási terveknek, valamint e célkitűzések teljesülésének elmaradása esetén szankcióknak kell követniük.
Szankcióknak, hiszen ne felejtsük el, hogy azok az országok, amelyek vonakodnak teljesíteni a közös célokat, az Európa éghajlatváltozás elleni küzdelem területén mutatott elkötelezettségébe és szavahihetőségébe vetett nemzetközi bizalmat kockáztatják, ez pedig ellehetetleníti a globális megegyezés amúgy is törékeny esélyét.
Európának történelmi felelőssége van, saját magán kell bebizonyítania, hogy van élet a fosszilis energián túl is, hogy van versenyképes technológia és biztonságos önellátás.
Petr Duchoň
(CS) Elnök úr, hölgyeim és uraim, engedjék meg, hogy hozzászóljak Thomsen asszony jelentésének két pontjához. Rögtön az elején a jelentés azt állítja, hogy: a) "a hagyományos energiaforrások kimerülnek”; b) "egyre nagyobb importfüggőségbe kerülünk” az energia-nyersanyagok tekintetében; és c) "az éghajlati változások [...] súlyos következményekkel járnak majd” a lakosságra.
Amit először szeretnék kiemelni, az az, hogy az uniós országok energia-nyersanyagok importjától való növekvő függése az egyetlen egyértelmű tény, amellyel kapcsolatban semmi kétség nincs. Ez valóban komoly politikai probléma. Akárhogy is, ez nem oldható meg az úgynevezett megújuló energiaforrások egyoldalú előnyben részesítésével. A megoldásnak sokkal összetettebbnek kell lennie. Ezért szeretnék kiemelni néhány szempontot, amelyek véleményem szerint hiányoznak a szóban forgó jelentésből.
Először a tagállamok felelősek a saját energiapolitikájukért és ehhez kapcsolódóan a saját energiaforrás-összetételük kialakításával kapcsolatos jogukért. Másodszor, nincs semmi a jelentésben, amely azt hangsúlyozná, hogy a rendelkezésünkre álló korlátozott pénzeszközök gazdaságos elköltése szükségszerű, és hangsúlyozom a "gazdaságos” szót, amikor az ilyen pénzalapok kiadásairól beszélünk. Szintén szükségszerűnek tartom az Európai Unió együttműködését az USA-val, beleértve politikáik összehangolását azon országokkal szemben, amelyek energia-nyersanyagot exportálnak. Végezetül a jelentés nem tesz említést az atomenergia jelentőségéről.
Másodsorban hangsúlyoznám, hogy azok az előrejelzések, amelyek a jelentés alapját képezik - azaz hogy a hagyományos energiaforrások hamarosan kimerülnek, és hogy az éghajlatváltozásnak súlyos hatásai lesznek az emberiségre -, vitathatóak. Nem kellene kétségbevonhatatlan tényként kezelni ezeket.
Andris Piebalgs
a Bizottság tagja. - Elnök úr, a vita záróbeszédét azzal szeretném kezdeni, amit Vidal-Quadras úr mondott: nem szabad győztes vagy vesztes érzéseknek eluralkodniuk ezen a politikaterületen, mert a megújuló energiapolitika kétségtelenül olyasvalami, amire három alapvető okból szükségünk van.
Először is az éghajlatváltozás: megújuló energiaforrások nélkül eléggé naivitás azt elvárni, hogy le tudjuk győzni az éghajlatváltozás kihívását. Másodszor az energiaforrásokért folytatott verseny: a világ növekszik, az emberek jobban élnek, az energiaforrások még szűkösebbek, és az energiaforrásokért folytatott verseny geopolitikailag is veszélyes lehet. Harmadszor, ne engedjük, hogy a költségek félrevezessenek minket. Ma elég kellemes a helyzet, mert 80 dolláros hordónkénti olajár mellett 1,4 dollárig kúszott fel az euró árfolyam. Ez megvédett minket az olajár-növekedéstől. De ezek nem összefüggő folyamatok, ez csak véletlen egybeesés. Láttuk, hogy amikor az eurót bevezették, a várt árfolyam egy az egyhez volt. Ha ugyanannál az átváltási árfolyamnál maradunk, akkor ma 50%-kal magasabb energiakiadásaink lennének, és akkor sok parlament a rendkívüli segélyről tárgyalna. Így gazdasági szempontból is szükségünk van a megújuló energiaforrásokra.
Túl nagy kérés ez ezért a műszaki áttörésért? Ráadásul nem szubvenciót kérünk, hanem beruházási támogatást, mert a végső energiafogyasztás 20%-a nem 100%, nem is 50%: az csak az egyötöde, és szükségünk van arra, hogy ez a technológia alkalmazható legyen.
Tehát miért van szükségünk Európára? Mert rendelkezik a megfelelő mérettel és léptékkel, és mert felhívások is megfogalmazódtak. Lehetőség van azokban a tagállamokban, amelyek nem gazdagok, legalábbis az egy főre jutó GDP szempontjából. Vannak olyan tagállamok, ahol nincs annyi lehetőség, és meg kell találnunk az utat az Európai Unió teljes potenciáljának kihasználásához. A gazdagabb országok befektethetnének azokba az országokba, ahol több a lehetőség, mert végeredményként mindannyian haszonélvezői leszünk az új technológiának, amely tiszta energiaforrásokkal lát el minket.
Gordon Brownt nem valamiféle politikai kötődés miatt idéztem. Azért idéztem, mert még az Egyesült Királyságban, ahol ma még nem túlzottan terjedt el a megújuló energia, igény van az ilyen politikára - ezalatt az ilyen felfogást értem -, és hogy kötelező célkitűzéseket kell meghatároznunk, mert a hosszú távú politikák megvalósítása szempontjából csak a kötelező célkitűzések számítanak. Ha csak jelzésértékű célokról van szó, akkor mindig csak a következő választásokig tekintünk, és így tovább. Amennyiben kötelezőek a célok, az azt jelenti, hogy hosszú távú politikák vannak érvényben, amelyek megkönnyítik a befektetéseket, azok pedig megkönnyítik az alkalmazás szabályait.
Most a sokak által felvetett kihívásról, az élelmiszernövényekből előállított energia fenntarthatóságáról szólnék. Nos, vitatnám, hogy a megújuló energiának jelenleg bármi számottevő hatása lenne az élelmiszerárakra. Egyértelműen erősebben növekszik a világon a jólét. Az emberek jobban esznek: Indiában, Kínában és a harmadik világ országaiban is. Tehát az emberek a világon mindenütt több erőforrást igényelnek, és jogos, hogy ezt teszik. Kétségtelenül a világpiac erre magasabb árakkal válaszol. Ez növelni fogja a termelést, de alapvetően nem változtat annyit, hogy alacsony olajáraink vagy alacsony élelmiszeráraink legyenek újra. Meglehetősen magasak maradnak az árak, és ezért ez a kihívás nem a megújuló energiaforrásokból származik.
Ugyanakkor azokkal értek egyet, akik hiszik, hogy szükségünk van pontosan meghatározott fenntarthatósági kritériumokra, és meg fogjuk határozni ezeket ebben az irányelvben, hiszen az ellenérv az lehetne, hogy már van vízügyi jogszabály, hulladékjogszabály és termőföldjogszabály. "Miért van szükségünk egy további bürokráciaforrásra?” - kérdezik néhányan. Úgy hiszem, ha elkezdtünk bizonyos politikákat, amelyeket a társadalom és politikai csoportok vitatnak, akkor választ kell adnunk. És igazolásra van szükség, még ha néha fáradságos is, hogy tényleg választ adjunk, hogy egyik energiaforrást sem fenntarthatatlan módon biztosítjuk. De komolyan hiszem, hogy a jelentés nagyon kiegyensúlyozott. Nagyon kiegyensúlyozott a kihívások szempontjából, és nagyon remélem, hogy a Házban széleskörű támogatásra fog találni, mert ez a széleskörű támogatás nagyobb támogatást jelentene a Bizottság javaslata számára is az év végén.
Szóval, szép munka volt, és szeretném még egyszer megköszönni az előadónak és a képviselőcsoportok és különböző bizottságok összes előadójának, mert úgy gondolom, hogy jó munkát végeztek. Pontosan ez az egyensúly az, amire szükségünk van, most pedig a széleskörű támogatás ideje jött el.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazásra 2007. szeptember 25-én, kedden kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (142. cikk)
Ján Hudacký  
írásban. - (SK) Az energiatermelés és az éghajlatváltozás jelenlegi helyzete nem csak pozitív megoldásokra ad alkalmat, de elsietett döntésekre is, amelyeknek végül sok káros hatása lehet.
Amire én gondolok, azok az olyan megújuló energiaforrások, amelyek lényegében új megoldásokat biztosítanak a fogyó hagyományos energiaforrások pótlására és a káros kibocsátás szintjének csökkentésére.
Másrészről szemtanúi vagyunk a meggondolatlan és elsietett bevezetésüknek, és még közös döntéseket is hozunk ezekről, azáltal, hogy mindenáron megvalósítandó túlzott kötelező célkitűzéseket állapítunk meg. Nem véletlen, hogy egy OECD-tanulmány és számos szakértő figyelmeztetése mutat rá arra, hogy bizonyos megújuló források (úgymint a bioüzemanyagok, biomassza stb.) meggondolatlan támogatása helyrehozhatatlan károkat okoz más területeken, mint például a mezőgazdaság és vízgazdálkodás területén, megzavarva ezzel a természet egyensúlyát. Ez a verebek lelövésére emlékeztet engem Kínában, az úgynevezett "kulturális forradalom" alatt. Ezzel nem azt akarom mondani, hogy a megújuló energiaforrások ellen vagyok. Azonban azokat kell használnunk, amelyek a természetben is léteznek, megfelelően átgondolt felhasználási területeken és olyan mértékben, amely lehetővé teszi, hogy természetesen megújuljanak, bármiféle, a termelés mesterséges növelésére tett erőfeszítés és a kötelező célok mielőbbi teljesítésére irányuló heves próbálkozások nélkül.
Jelenlegi tudásunk és technikai megoldásaink a megújuló forrásokat csak mint kiegészítésként teszik lehetővé használni, és ez a jövőben is így lesz. Ezért keressünk olyan megoldásokat, amelyek középtávon sokkal ésszerűbbek és hatékonyabbak lesznek. Az atomenergia jó példa erre.
Piia-Noora Kauppi  
írásban. - Finnország az egyik vezető ország a megújuló energiaforrások felhasználását tekintve, különösképpen a bioenergia terén. A megújuló energia aránya Finnországban körülbelül 25%.
A megújuló energiaforrások használatával kapcsolatos célkitűzéseknek megvalósíthatóaknak kell lenniük. Az éghajlatváltozás elleni harcban biztosítani kell az ésszerűen beárazott biomassza elérhetőségét, amely létfontosságú a faiparunk számára.
Finnországban a tőzeget lassan megújuló biomasszából készült tüzelőanyagként határozták meg. Őshonos tüzelőanyagként a tőzeg jelentős hatással van a regionális politikára, és növeli a foglalkoztatást és az energiaellátás biztonságát.
Egyetlen kibocsátásmentes, alacsony kibocsátású vagy más, kibocsátássemleges, fenntartható és költséghatékony termelési forma sem vethető el, az atomenergiát is ideszámítva. Minden energiaformát a társadalom egészének érdekein alapulva kell értékelni.
A szénmentes energiaforrások arányát, beleértve az atomenergiát is, emelni kell az éghajlatváltozás elleni harc során. Az atomenergia növeli az importált energiától való függetlenedést, környezetileg tisztább, mint más lehetőségek, és egy gazdaságos energiaforrás.
Ezért nagyon fontosnak tartom, hogy a tagállamok szabadon választhassák meg a legmegfelelőbb megújuló energiaforrásokat a tagállamonként eltérő geológiai, hidrológiai és éghajlati feltételeket figyelembe véve.
Eija-Riitta Korhola  
írásban. - (FI) Elnök úr, ha a megújuló energiaforrásokat akarjuk támogatni, akkor pontosan meg kell határoznunk, milyen szükséglet elérését célozzuk meg a használatukkal. Egy dolog úttörőnek lenni, bármi áron elérni a célkitűzéseket és a százalékokat, és egy egészen más olyan több ágazatot átfogóan fenntartható energiamegoldásokat találni, amelyeknek messzemenő következményei vannak. Már most látható, hogy a meghatározott célszázalékok és az EU környezeti és éghajlati célkitűzései sajnos megvalósításukat illetően összeegyeztethetetlenek. Ennek ellenére úgy döntöttünk, hogy megpróbáljuk megvalósítani a célkitűzéseket, azzal az eredménnyel, hogy van egy olyan energiapiacunk, amely mesterségesen manipulált a fogyasztók rovására, és olyan energetikai megoldásaink vannak, amelyek tarthatatlanok az éghajlati egyensúly szempontjából, és amelyeket felül kell vizsgálni. A közlekedésben használt bioüzemanyagok 10%-os minimális kötelező célkitűzésének teljesítése ennek egy szerencsétlen példája lenne.
Ha mindez az éghajlatváltozás elleni harcról szól, akkor a bioüzemanyagokra való átállás nem jelent megoldást. Aligha ez a megfelelő út egy olyan világban, ahol az élelmiszerhiány egy lehetséges eshetőség, az üvegházhatást okozó gázokat figyelembe véve. Az OECD által kiadott tanulmányban kifejezett aggodalom, amely szerint a bioüzemanyagok állami támogatása az élelmiszerárak emelkedéséhez vezethet, és károsíthatja az erdőket, egy valós aggodalom, figyelembe véve, hogy az éghajlatváltozás megelőzéséhez való hozzájárulásuk csekélyebb lehet az előre jelzettnél. Ugyanez az aggodalom jelenik meg a "Science” folyóirat egy cikkében, ahol a bioüzemanyagok éghajlati hasznát hasonlítják össze az újraerdősítéssel egy 30 éves periódus során. Az eredmények a nyersanyagtól és termelési technológiától függően változnak, de minden esetben egy adott földművelési terület újraerdősítése 2-9-szer több szént nyelne el, mint a bioüzemanyagok használata által elért kibocsátáscsökkenés.
Amire most szükségünk van, az a józan ész, amikor a célkitűzések megvalósításáról van szó. Máskülönben hamar észre fogjuk venni, hogy a megújuló energiaforrások részesedését gyorsan az energiatermelés egyötödére növelő döntés elhamarkodott volt, és egy nap veszélyt fog jelenteni a környezetre az erdőkkel folytatott rablógazdálkodás miatt.
Richard Seeber  
írásban. - (DE) A megújuló energiaforrásoknak jelentős szerepet kell játszaniuk a jövőbeli energiapolitikánkban. Az atomenergia nem lehet része ennek a forgatókönyvnek, mert még mindig vannak megoldatlan biztonsági problémák.
A megújuló energiaforrások jelentik a jövőnket. Ehhez innovációra és új technológiák fejlesztésére van szükségünk. Sokkal több kutatási befektetésre van szükségünk, hogy minden területen innovatív megoldásokat tudjunk a piacra vinni.
Márciusban az Európai Tanács megállapodott, hogy 2020-ra az EU teljes energiaszükségletének 20%-át megújuló energiaforrásokkal kell fedezni. Ennek során az állam- és kormányfők fontos lépést tettek, és egyértelműen a megújuló energiaforrások nagyobb támogatása mellett tették le voksukat. Ezért kérem a Bizottságot egy előretekintő javaslat benyújtására a megújuló energiaforrások jogi kerete kapcsán. Létfontosságú számunkra, hogy európai szinten rendelkezésre álljanak a megfelelő eszközök ahhoz, hogy gyorsan és hatékonyan elérjük a Tanács célkitűzéseit.
Silvia-Adriana Ţicău  
írásban. - (RO) Ma az EU 57%-ban függ gázimporttól és 82%-ban olajimporttól. Becslések szerint 2030-ra, az EU 84%-ban fog függeni a gázimporttól, és több mint 94%-ban az olajimporttól.
Az EU-nak szüksége van egy olyan energiapolitikára, amely gazdasági és társadalmi fejlődést tenne lehetővé, de a környezet védelmét is biztosítaná az éghajlatváltozás elleni hatásos fellépésekkel. A következő öt évet döntőnek vélem a TEN-E "európai jelentőségű projekjeinek” tervezése és elfogadása szempontjából, hogy közösségi szinten diverzifikáljuk az energiabeszerzési forrásokat és növeljük az energiahatékonyságot.
Az éghajlatváltozás korlátozása érdekében az EU úgy tervezte, hogy 2020-ra a megújuló energiaforrások biztosítják energiafogyasztás 20%-át, így a tagállamoknak és a Bizottságnak is leltárt kell készíteniük a területükön lévő energiaforrásokról, és cselekvési terveket kell meghatározniuk azok eredményes használatára. Arra kérjük a Bizottságot, hogy aktívan vegyen részt ebben a folyamatban. A tagállamoknak lehet és kell használniuk a strukturális alapokat és az európai versenyképességi és innovációs alapot, valamint a hetedik kutatási keretprogramot az energiatechnológiába való befektetésekhez.
