2007-es éves jelentés KKBP főbb vonatkozásairól és alapvető választási lehetőségeiről - Európai biztonsági stratégia és EBVP - A NATO szerepe az EU biztonsági struktúrájában (vita) 
Elnök
A következő napirendi pont az alábbi jelentésekről szóló együttes vita:
Jacek Saryusz-Wolski jelentése a Külügyi Bizottság nevében, az Európai Parlamentnek a 2006. május 17-i intézményközi megállapodás (43) bekezdése G. pontjának alkalmazásában benyújtott, a közös kül- és biztonságpolitika (KKBP) főbb vonatkozásairól és alapvető választási lehetőségeiről szóló 2007-es éves jelentésről,
Karl von Wogau jelentése a Külügyi Bizottság nevében, az európai biztonsági stratégiáról, valamint az európai biztonsági és védelmi politikáról (EBVP) és
Ari Vatanen jelentése , a Külügyi Bizottság nevében, a NATO szerepéről az EU biztonsági struktúrájában.
Hölgyeim és uraim! Amennyiben vitáink nem érdeklik Önöket, előadónk jogosan és munkánk méltóságának megőrzése érdekében azt kéri, hogy csendben hagyják el az üléstermet.
Jacek Saryusz-Wolski
Köszönöm, elnök úr! Valójában azonban úgy gondolom, hogy az Unió külpolitikája figyelmet érdemel.
Elnök úr! Ma három fontos jelentést vitatunk meg a külpolitikáról, a biztonságról és a védelemről, valamint az EU-NATO kapcsolatokról.
A közös kül- és biztonságpolitikáról (KKBP) szóló éves jelentésünk fontos eszközzé vált, amelyen keresztül a Parlament az EU külpolitikájára vonatkozó stratégiai véleményét fejezi ki. Az ez évi jelentésben elhatároztuk, hogy a politika meghatározására és a politika kialakítására összpontosítunk. Középpontba helyeztük azt az elvárást, hogy az EU közös kül- és biztonságpolitikai fő célkitűzéseiről a Tanáccsal folytatott valódi párbeszédre van szükség. Felismertük, hogy ez folyamatban van, ugyanis a Tanács jelentése első alkalommal rendszeresen hivatkozik az Európai Parlament által elfogadott állásfoglalásokra. Hálásak vagyunk: ez egy valódi eredmény. Kifejeztük azonban sajnálatunkat is, hogy a Tanács nem teljes egészében kötelezi el magát a Parlament által kifejtett nézetek mellett, és azokra az állásfoglalásokra nem hivatkozik az olyan operatív dokumentumokban, mint a közös fellépések vagy a közös álláspontok.
Azt várjuk, hogy a Tanács éves jelentése lehetőséget teremt a Parlamenttel való párbeszéd létrehozására, amelynek célja a közös kül- és biztonságpolitika stratégiai szemléletű megközelítésének kialakítása. Jelentésünkben ismét felsoroltuk azokat a legfontosabb elveket, amelyeket külpolitikánknak hangsúlyoznia kell. Véleményünk szerint a KKBP-t az Európai Unió és tagállamai által fontosnak tartott értékeknek, különösen a demokráciának, a jogállamnak, az emberi méltóság, az emberi jogok és az alapvető szabadságok tiszteletben tartásának, valamint a béke és a hatékony multilateralizmus előmozdításának kell erősítenie és vezérelnie.
Úgy gondoljuk, hogy hatást gyakorolhat, de csak abban az esetben, ha egységes hangon szólal meg, és ha megfelelő, például a Lisszaboni Szerződésből eredő megfelelő eszközök és bőkezűbb költségvetés áll rendelkezésére. Csak akkor hozhatunk hatékony intézkedéseket, ha a saját szintjükön és saját mandátumukkal összhangban fellépő európai és nemzeti parlamentek ennek jogszerűségét elismerik.
A hitelesség, valamint az uniós polgárok elvárásainak való megfelelés érdekében - és mindezt a hamarosan bekövetkező új parlamenti választások előestéjén mondom - a KKBP számára a célkitűzésekkel és az adott célokkal arányos forrásokat kell biztosítani. Ezért sajnáljuk, hogy az előző évhez hasonlóan a KKBP-költségvetés jelentősen alulfinanszírozott.
Jelentésünkben horizontális és földrajzi kérdéseket vizsgálunk. A horizontális kérdésekkel kapcsolatban engedjék meg, hogy csak általunk érintettek közül csak a legfontosabbakat soroljam fel: először az emberi jogok támogatása, valamint a béke és a biztonság előmozdítása Európa szomszédos országaiban és az egész világon; másodszor a hatékony multilateralizmus és a nemzetközi jog tiszteletben tartásának támogatása; harmadszor a terrorizmus elleni harc; negyedszer a tömegpusztító fegyverek elterjedésének megakadályozása és a leszerelés; ötödször az éghajlatváltozás, az energiabiztonság és olyan kérdések, mint például a számítógépes biztonság.
Ebben a jelentésben szándékosan szelektivitásra törekedtünk. Ezért bizonyos stratégiai és földrajzi prioritású térségekre, például a Nyugat-Balkánra, a Közel-Keletre és a tágabb Közel-Keletre, Dél-Kaukázusra, Afrikára és Ázsiára, valamint nyilvánvalóan stratégiai partnerünkkel, az Amerikai Egyesült Államokkal folytatott kapcsolatainkra és az Oroszországgal való kapcsolatainkra összpontosítottunk.
Ezt a jelentést a Parlament részletesebb jelentéseivel összefüggésben és azok kiegészítéseként kell tekinteni. Célja nem azok megismétlése.
A különböző képviselőcsoportokbeli parlamenti kollégáimnak szeretném megköszönni megértésüket és kiváló együttműködésüket. A felmerülő kérdések többségét megpróbáltuk átgondolni és remélem, hogy a jelentést Házunk jelentős többsége jóváhagyja.
A Tanácsban és a Bizottságban ülő partnereinknek azt szeretném mondani, reméljük, hogy ez az alkalom segíthet bennünket abban, hogy a Parlament, a Tanács és a Bizottság között egy mélyebb stratégiai párbeszédet alakítsunk ki, amely nagyobb demokratikus legitimitást biztosít annak a kemény munkának, amit Önök, Solana úr és Ferrero-Waldner asszony végeznek annak érdekében, hogy ebben a háromszögben nagyobb legyen az együttműködés.
Remélem, hogy ezt úgy kezelik, mint amely több szinergia kialakítására, közös hangunk - mindhárom szereplő hangjának - erősítésére, valamint közös céljainknak, azaz a külpolitikának, egységes hangunknak, az Európai Uniónak nagyobb demokratikus és parlamentáris legitimitás biztosítására ad lehetőséget.
Karl von Wogau
Elnök úr, Főképviselő úr, biztos asszony! Ez a jelentés alkalmat nyújt számunkra annak mérlegelésére, hogy az Európai Unió biztonsági és védelmi politikája terén meddig jutottunk el, hol állunk most és milyen szerepet kell játszania ebben az Európai Parlamentnek.
Ennek során meg kell állapítanunk, hogy az európai biztonsági és védelmi politika keretében 22 mozgósításra került sor, amelyből 16 polgári személyek mozgósítása, 6 pedig katonai mozgósítás volt. Ez azt jelenti, hogy a polgári oldal nagyon erős hangsúlyt kapott. Ez a polgári oldal természetesen működő demokratikus ellenőrzéssel válik teljessé, mivel az EBVP keretében a polgári műveleteket az európai költségvetés finanszírozza, és ezért azok az Európai Parlament ellenőrzése alatt is állnak. Az Európai Unió költségvetéséből más, a biztonságpolitikához közvetlenül kapcsolódó dolgokat is finanszíroznak. Ilyen például a biztonsági kutatás - 7 évre 1,3 milliárd euró; a Galileo, amelyről azt mondjuk, hogy szintén vannak biztonsági vonatkozásai - 3,4 milliárd euró; és a GMES/Kopernikusz, amely egy olyan projekt, amelyre további 1 milliárd euró áll rendelkezésre. Az Európai Parlamentben a biztonság és a védelem területén, és ez egy új fejlemény, jogszabállyal is rendelkezünk. A biztonság és a védelem területén a védelmi berendezések közösségen belüli áthelyezéséről és a versenytárgyalásokról európai parlamenti és tanácsi irányelvet fogadtunk el. Ez egy hosszú úton tett első lépés.
Különös jelentőséggel bír az Európai Parlament tájékoztatása. E tekintetben különbizottságunk, amely titkos információkhoz is hozzáféréssel rendelkezik, különösen fontos, éppúgy mint az ezekben a témakörökben ebben a bizottságban a főképviselővel tartott rendszeres megbeszélések. Szeretném megragadni az alkalmat, hogy megköszönjem a főképviselőnek és munkatársainak az itt kialakult konstruktív együttműködést.
Most pedig a jelentés egyes pontjairól kívánok szólni. E jelentés felszólítja az Európai Uniót, hogy egyértelműbben határozza meg saját biztonsági érdekeit. Mindig az egyes országok biztonsági érdekeiről beszélünk, de vannak közös biztonsági érdekeink is. Polgáraink védelme az Unión belül és kívül, béke a velünk szomszédos országokban, külső határaink védelme, kritikus infrastruktúráink védelme, energiabiztonság, kereskedelmi útvonalaink biztonsága, védelme, eszközeink védelme globális szinten és számos egyéb dolog valójában egyéni biztonsági érdekeket és az Európai Unió közös biztonsági érdekeit is képviseli.
Arról is el kell gondolnunk, hogy a biztonság és a védelem területén ténylegesen melyek az Európai Unió céljai. A jelentéstervezet nagyon világosan megállapítja, hogy nem kívánunk az Egyesült Államokhoz hasonlóan szuperhatalommá válni. Világossá teszi továbbá, hogy az Európai Unió földrajzi környezetére kell összpontosítanunk. Prioritást élvez a Balkán - az Európai Unió fő feladatai ott vannak - Észak-Afrika, a befagyott konfliktusok Keleten és a konfliktus megoldásához való hozzájárulásunk Palesztinában. Egészen egyértelműen e területekre kell helyeznünk a hangsúlyt.
Meg kell állapítanom, hogy a francia elnökség végén a Tanács igen nagyratörő célkitűzéseket határozott meg, mégpedig olyan helyzet megteremtését, amelyben bizonyos műveleteket pármuzamosan végre lehet hajtani. Ha ezt el akarjuk érni, elő kell teremtenünk a szükséges pénzeszközöket is. Ehhez egy önálló és állandó parancsnokságot kell felállítani Brüsszelben. Ez ennek a Parlamentnek az első, nagyon világos követelése. A bizottságban ezt nagyon széles többség támogatta. Másodszor, nem szabad elfeledkeznünk arról, hogy a 27 tagállamban 2 millió katona áll rendelkezésre. Közülük 3%-ot állandó jelleggel az Európai Unió rendelkezésére kellene bocsátani. Ez 60 000 katonát jelentene. Ezért követeli a jelentés azt is, hogy az Eurocorps is állandó jelleggel tartozzon az Európai Unió alá. Ez a felhívás annak a hat tagállamnak szól, amelyek az Eurocorps-ot alkotják.
Ezután egyértelműen állást foglalunk azon képességek vonatkozásában, amelyeket fejlesztenünk kell. Az Európai Unió 27 tagállama évente 200 milliárd eurót költ védelemre, és ezt a 200 milliárd eurót jobban kell elköltenünk, mint ahogy azt a múltban tettük. Nem engedhetjük meg magunknak, hogy 27-szer újra feltaláljuk a kereket, ezért ma azt kérjük Önöktől, hogy biztosítsák a jövőben, hogyha az Európai Unió és az adófizetők pénzét védelemre költik, akkor azt jobban költsék el mint ahogy az a múltban történt. Nagyon köszönöm.
Ari Vatanen
előadó. - Elnök úr! 70 évvel ezelőtt Chamberlain egy papírlapot lobogtatva jött haza Münchenből és azt mondta "béke a mi időnkre”. Tudjuk, mennyire tévedett, és azt is tudjuk, hogy az ábrándozás a realizmus halálos helyettesítője. Ma e kérdésben kegyetlenül őszintének kell lennünk. Az EU hihetetlenül sikeres volt a béketeremtésben. A második világháború eseményei nyomán született meg az EU.
Nagyon örülök, hogy Solana úr ma itt van, hiszen végül megvan az EU telefonszáma. Solana úrnál van ez a szám, amit Kissinger évekkel ezelőtt kért.
De milyen eszközöket tudunk mi - tagállamok és politikusok - adni Solana úrnak? Ez a kérdés.
Pénzügyi válságot élünk most, amely nem az égből pottyant ránk. Nagyon is mi gerjesztettük. A bankok mérgező követeléseiről beszélünk és arról, hogyan kell megtisztítanunk azokat. Talán itt az idő, hogy azt is megkérdezzük: mik a mérgező követelések és mik a béketeremtésünk, a mi raison d'être-ünk (létünk értelme) előtt álló akadályok?
Tovább kell lépnünk - az EU-nak tovább kell lépnie a béketeremtésben. A világ olyan gyorsan változik körülöttünk. A legnagyobb akadály az, hogy egyszerűen nincs jövőképünk. Napról napra élő politikusok vagyunk, akik rövidlátóak. Az immobilitás a nagy problémánk. A világ változik körülöttünk, gyorsabban mint ahogy reagálni tudunk. Mi az eredménye a hatékonyságot nélkülöző és sikertelen biztonsági politikáknak? Emberi szenvedés, halottak, megcsonkított emberek és atrocitások. Még akkor is, ha ezek az emberek nem bennünket választanak, gondoskodnunk kell róluk, mert az emberiség családjában ők is testvéreink.
1917. április 2-án Wilson elnök azt mondta, hogy "kitartó béketárgyalás soha nem folytatható, kivéve demokratikus nemzetek partnerségével”. Wilson elnököt Nobel-díjjal tünették ki, amelyet sokkal jobban megérdemelt, mint Al Gore.
Mi az EU-ban nem is vesszük észre, hogy milyen eszköz is van a kezünkben a 27 országból álló mozaikos összetételünkkel. Egyedülálló béketeremtő eszközt nyújt számunkra. Lehet, hogy egyes emberek nem szeretik a franciákat, mások nem szeretik a németeket, és lehet hogy egyesek nem szeretik a finneket, - bár azt gondolom, hogy a finneket mindenki szereti! - mégis, amikor együtt vagyunk, 27 ország, senki sem mondhatja, hogy gyűlöli az EU-t. Ezért az az egyedi képesség, amivel rendelkezünk, lehetővé teszi számunkra, hogy bármely válsághelyre elmenjünk, és orvosok vagy szakértők legyünk. Katonai kapacitások nélkül, katonai hitelesség nélkül azonban olyanok vagyunk mint a kutya, amelyik ugat, de nem harap. Van elképzelésünk, de ezeknek a céloknak az eléréséhez nem szereljük fel magunkat eszközökkel.
Addig kell ütni a vasat, amíg meleg: Il faut battre le fer tant qu'il est chaud, ahogy a francia mondja. Most, hogy Barack Obama lett az Egyesült Államok új elnöke, aki becsüli Európát - azt mondja, hogy fontos szövetségesek vagyunk. Mit kell tennünk? Együttesen kell cselekednünk.
Az európai lakosság több mint 94%-a már a NATO-ban van, és csak 6% van azon kívül. Miért nem használjuk azt hatékonyabban? Tartozunk ezzel az embereknek, mert a mi feladatunk az emberi szenvedés enyhítése; a mi erkölcsi kötelességünk és hosszú távú érdekünk. Elődeink nyomdokait követve lehetünk hűek az EU örökségéhez, és tehetjük az elkerülhetetlent elképzelhetetlenné - és ez az, amit a béketeremtés jelent.
Javier Solana
a közös kül- és biztonságpolitika főképviselője. - Elnök úr! Szeretném megköszönni, hogy ismét meghívtak erre a KKBP-ról szóló fontos vitára. Úgy gondolom, hogy már hagyománnyá válik ennek a vitának az évente egyszeri megtartása, és nagyon örülök, hogy részt vehetek. Szeretném megköszönni a három előadó, Saryusz-Wolski úr, von Wogau úr és Vatanen úr jelentését. Sok olyan dolgot találtam azokban, amelyek összecsengenek azokkal a dolgokkal, amelyeket mi is gondolunk és teszünk. A jelentésekben szereplők közül sok mindent tudomásul vettem és nagyon remélem, hogy azok az Önök együttműködésével szerepet játszanak majd gondolkodásunk aktualizálásában.
Ma, 2009 elején az Európai Parlamentben való megszólalás arra emlékeztet engem, hogy hol voltunk 10 ével ezelőtt, 1999-ben. Akkor kezdtünk igazán dolgozni az EBVP-n. És ha megnézem, hogy ma hol tartunk, és ha ezt összehasonlítom azzal, hogy hol voltunk azon a napon, amikor elkezdtünk dolgozni az EBVP-n, tényleg sokat haladtunk előre. Mindenki láthatja, hogy mit értünk el.
Az említettek szerint több mint 20 polgári és katonai művelet van folyamatban, vagy volt nagyjából minden földrészen, Európától Ázsiáig, a Közel-Kelettől Afrikáig. Európai férfiak és nők ezrei, katonáktól rendőrökig, határőröktől megfigyelőkig, bíráktól ügyészekig vesznek részt ezekben a műveletekben, egy sor olyan ember, akiknek tevékenysége jót tesz a világ stabilitásának.
Úgy gondolom, hogy így kell európai módon tenni a dolgokat. A válságmegelőzés és a válságkezelés átfogó megközelítése; széles és diverzifikált eszközrendszer, ahol megtudjuk tenni a szükséges intézkedéseket; gyors reakcióképesség; megpróbálni az lenni, amit kiérdemeltünk, globális szereplő, ahogy ezt harmadik országok elvárják tőlünk. Nyilvánvalóan, ha a Lisszaboni Szerződést ratifikálták volna, és ez remélem így lesz, kétségtelenül jóval hatékonyabbak lennénk.
Szeretném megköszönni a Parlament támogatását, amit az elmúlt években kaptunk, a jó együttműködést, amelyben mindig részesültem Önöktől, az Európai Unió polgárainak képviselőitől. Nemcsak e kiváló Ház tagjainak, hanem az Európai Unió polgárainak más rendszereken - saját parlamentjeiken - keresztüli kötelezettségvállalása nélkül, megértése nélkül, támogatása nélkül nagyon nehéz lett volna azt a szerepet játszani, amelyet megpróbálunk betölteni annyi művelettel, amelyet folytatunk és annyi uniós polgárral, akik ezekben kötelezettséget vállaltak.
A KKBP több mint egy eszköz. A KKBP értékeinkre, az Önök értékeire, népünk értékeire vonatkozik. Én tényleg kötődöm ezekhez az értékekhez, amelyek az Európai Unió mind a 27 tagállama számára alapvető fontosságúak: emberi jogok, jogállamiság, nemzetközi jog és hatékony multilateralizmus; mindezek a szavak és elvek valószínűleg konstruktívan képviselik azt, amik mi vagyunk. A KKBP azonban az Európai Unió tagállamai közötti belső együttműködésünk kialakításában is segít. Együtt dolgozva, együtt cselekedve maghatározzuk, hogy kik vagyunk. Ezáltal a KKBP egy olyan út is, amelyen az Európai Unió halad, minden nap meghatározva önmagát.
Úgy gondolom, hogy amit elmondtam, az összhangban lesz majd a Külügyi Bizottság elnökének véleményével. Ez valóban az, amit teszünk és amiért vagyunk: értékek és cselekvés, ugyanakkor az Európai Unió építése. Azért cselekszünk, mert azok vagyunk akik, és akik vagyunk, azt a cselekedeteink alakítják. Úgy gondolom, hogy ezt a fontos elvet észben kell tartanunk.
A 2003-as biztonsági stratégia egy olyan alapdokumentum volt, amely lehetővé tette számunkra az útirány meghatározását. A három jelentés hivatkozik erre a dokumentumra. Amint tudják, 2008-ban a Bizottsággal és a Parlamenttel együttműködésben aktualizáltuk azt. Az a dokumentum nem helyettesíti a 2003-as dokumentumot, de minden bizonnyal megerősíti és napra késszé teszi azt, magába foglalva annak a világnak a veszélyeit és kihívásait, amelyben ma élünk, az éghajlatváltozástól a terrorizmusig, az energiabiztonságtól a kalózkodásig.
Engedjék meg, hogy szójak egy szót a kalózkodásról, mert ez kapcsolódik a legfrissebb műveletünkhöz, az Atalantához. Szeretném hangsúlyozni, hogy ez az első alkalom, hogy az EBVP egy tengeri műveletben részt vesz. Ez meglehetősen nagy előrelépés, előrelépés a jó irányba annak érdekében, hogy meglegyen az ilyen típusú művelet. Ezt a kalózkodás ellen irányuló tengeri műveletet az Egyesült Királyságban lévő európai műveleti parancsnokságból irányítják. Jelentős számú országot és jelentős számú harmadik országot von be, amelyek csatlakozni kívánnak hozzá. Ma együtt ebédeltem a svájci külügyminiszterrel és ők részt kívánnak venni ebben a műveletben, mert osztják a kalózkodással kapcsolatos aggodalmainkat. Ez nagyon fontos. Valószínűleg azt gondolják, és egyetértek Önökkel, hogy ez a nyílt tengeri művelet nagyon fontos, de a szárazföldi problémákat éppúgy meg kell oldani mint a nyílt tengeri gondokat.
Engedjék meg, hogy szóljak egy szót a struktúrákról - az EBVP-hez kapcsolódó belső struktúrákról. Amint Önök is tudják, a francia elnökség utolsó hónapjában egy olyan dokumentumon dolgoztunk, amelynek célja egy számomra nagyon fontos dolog átszervezése és felállítása. Már a kezdetektől próbálkoztam ezzel, és ma megvan a támogatásunk ehhez, mégpedig egy stratégiai tervezési képesség kialakítása, amely egyszerre polgári és katonai is. Ez a válságkezelés modern megközelítése. Úgy gondolom, hogy viszonylag újak vagyunk ezeknek a fellépéseknek a terén, és ezért másoknál hatékonyabbak, rugalmasabbak vagyunk és az új tényekhez való alkalmazkodás terén nagyobb képességekkel rendelkezünk. Ezért úgy gondolom, hogy az amit teszünk a katonai és polgári együttműködés területén stratégiai tervezési szinten, az nagyon fontos.
Meg kell mondanom, és remélem, egyetértenek velem, hogy a katonai fellépés egyedül nem képes megoldani a mai konfliktusokat. Polgári fellépés nem lehetséges biztonságos környezet nélkül. Ez az az egyensúly, amit meg kell találnunk és ez az, amit mindenütt keresünk - a Közel-Keleten, Afganisztánban, bárhol, ahová néznek. Ez az életünk politikai, polgári és biztonsági szempontjai közötti szimbiózis nagyon fontos elve.
Amint azt a három előadó nagyon sokatmondóan kifejtette, képességekre van szükségünk. Képességek nélkül csak dokumentumaink vannak, és csupán dokumentumokkal nem oldjuk meg a konfliktusokat.
Ezt emelte ki hangsúlyosan a decemberi Európai Tanács, és szeretném megköszönni a három előadónak, hogy világosan kifejtették ezt a napirendi pontot. Néha gondjaink vannak a haderőgenerálással, és nagyon fontos, hogy Önök tudjanak erről. Gyorsabb haderőgenerálás nélkül, legyen szó rendőrségről, ügyészekről vagy katonaságról, nagyon nehéz lesz a válságkezelés során szükséges ritmusban, sebességgel cselekedni.
Engedjék meg, hogy szóljak egy szót a NATO-Európai Unió kapcsolatokról, mert erről szó van Vatanen úr jelentésében. Amint tudják, van egy együttműködési keretrendszerünk, amelyet Berlin Plusnak hívunk. Az általunk az Európai Unió nevében folytatott műveletek közül azonban nem mindegyik tartozik e keretrendszerbe, az Észak-atlanti Szövetséggel való együttműködés miatt. Még mindig vannak problémáink, amint tudják, mert ez az együttműködés nem volt képes megoldani néhány olyan nehézséget, amelyek azokban a NATO-val együttes műveletekben való tényleges együttműködésekben merülnek fel, amelyek a Berlin Plus keretrendszeren kívül esnek. Problémáink vannak Koszovóban, amelyek még mindig nem oldódtak meg, és problémáink vannak Afganisztánban. Nagyon remélem, hogy a NATO-csúcstalálkozó előkészítése során meg tudjuk oldani ezeket a problémákat.
Engedjék meg, hogy egy szót szóljak Afganisztánról. 2009-ben kétségtelenül ez lesz az egyik előttünk álló legfontosabb kérdés. Látták Obama elnök ezen színtérre - Afganisztán-Pakisztán - vonatkozó álláspontját és egy különleges képviselő kijelölését. Teljesítenünk kell és helyesen kell teljesítenünk. Nagyobb kötelezettségvállalásra lesz szükség. Ez nem feltétlenül jelent katonai kötelezettségvállalást, de hatékonyabb módon, valamint a köztünk és a többiek - az Egyesült Államok, a szélesebb értelemben vett nemzetközi közösség és az Egyesült Nemzetek közötti jobb együttműködéssel kell kötelezettséget vállalnunk. Már találkoztam néhány alkalommal Richard Holbrooke-kal és Petraeus tábornokkal. Az elkövetkezendő hetekben újra meg fogjuk vizsgálni ezt az elvet, és nagyon jó lenne, ha addig konstruktív módon tudnánk válaszolni egy nagyon fontos problémára, amelyre kötelezettséget vállaltunk, az Európai Unió kötelezettséget vállalt, a tagállamok kötelezettséget vállaltak, és úgy gondolom, hogy be kell tartanunk ezt a kötelezettségvállalást.
Órákig tudnánk számos más kérdésről beszélni - energia, atomsorompó, amit csak el tudnak képzelni, de úgy gondolom, hogy az a fontos, hogy a mai napon előterjesztett három jelentés tartalmazza azt az alapvető megállapodást, amin az utóbbi időben dolgoztunk. Ezzel szeretném befejezni és köszönetet mondani együttműködésükért. Köszönöm azoknak, akik bizonyos ügyekben, amelyekben elköteleztük magunkat, intenzívebben együtt dolgoznak velem. Amint említettem, úgy gondolom, hogy az, ahogy az Európai Unió nevében cselekszünk a nemzetközi színtéren, azt is meghatározza, hogy kik vagyunk. Ezen a ponton nagyon fontos, hogy jobban cselekedjünk, mert jobbak szeretnénk lenni.
Benita Ferrero-Waldner
a Bizottság tagja. - Elnök úr! Nagyra becsülöm a lehetőséget, hogy ismét részt vehetek ebben a kül- és biztonságpolitikai kérdésekre vonatkozó átfogó vitában.
Engedjék meg, hogy köszönetet mondjak a mai vita alapját képező három jelentés szerzőinek. Szeretném elmondani, hogy Javier Solana és saját szolgálataim sokat dolgoztak együtt az európai biztonsági stratégiáról szóló jelentésen, és úgy gondolom, hogy ez látszik az eredményen. A jelentés helyesen tükrözi azokat a biztonsági kihívásokat, amelyekkel az EU-nak szembe kell néznie, és a biztonság tág fogalmát határozza meg.
Engedjék meg, hogy először néhány szót szóljak a közös kül- és biztonságpolitikáról (KKBP). A mai nap előttünk fekvő jelentések és az európai biztonsági stratégiáról szóló jelentés azt a következtetést vonja le, hogy az Európai Unió különbséget tud tenni, ha mindenki együtt dolgozik annak biztosítására, hogy teljesen koherens politikánk legyen, amely magában foglalja a KKBP-t, a közösségi dimenziót és természetesen a tagállamok fellépéseit. Nemcsak egységes hangon kell megszólalnunk, hanem koherens és összehangolt módon együtt is kell cselekednünk.
Ez megköveteli az EU politikai eszközei legjobb elegyének összeválogatását, az EBVP műveletektől a konfliktusmegelőzésig és válságkezelő intézkedésekig, a stabilitási eszközön, a fejlesztési támogatáson, a humanitárius segélyen vagy a demokrácián és az emberi jogi eszközökön át. Engedjék meg, hogy felsoroljak néhány példát: Afganisztán, Grúzia, Koszovó és Csád meg tudnák mutatni, hogyan csináljuk ezt a gyakorlatban.
Afganisztánban általános segítségnyújtási stratégiánkon belül kiemelt helyet kapott a biztonsági ágazat reformja és a kormányzás. 2007 óta a Bizottság új programot indított az igazságszolgálatási ágazat megreformálása érdekében. A közrend fenntartása tekintetében a Tanács EUPOL küldöttsége a helyszínen tanácsadást és képzést biztosít, miközben a Bizottság a közrendi vagyonkezelői alapon (LOTFA) keresztül támogatja az afgán nemzeti rendőrséget. A Bizottság az afgán rendőrség működési költségeinek legfőbb kifizetője is - 2002 óta több mint 200 millió eurót költött erre.
Grúziában az EU pótlólagos konfliktust követő támogatást nyújtott. Eddig a kormánynak a 2008 és 2010 közötti 500 millió eurós csomagon kívül összesen 120 millió eurót biztosított. Ez a kivételes EK-segítségnyújtás hozzájárult egy nagyobb humanitárius válság megelőzéséhez.
Koszovóban a Bizottság az EULEX Koszovó küldöttséget személyzettel, és idővel felszereléssel látta el. A folyamatos segítségnyújtáson felül ebben az évben egy tanulmányt szeretnénk elkészíteni, amely meghatározza azokat az eszközöket, amellyel elősegíti Koszovó politikai és társadalmi-gazdasági fejlődését, valamint az Európai Unióba való beilleszkedés irányába való fejlődést.
Csád részére a 10. Európai Fejlesztési Alap keretében összesen 311 millió eurót biztosítottunk. Célunk, hogy az országban hozzájáruljunk a szegénység csökkentéséhez és megkönnyítsük a gazdasági fejlődést. Prioritásaink a felelősségteljes kormányzás, beleértve az igazságszolgáltatást és a rendőrséget, az infrastruktúrát és a vidékfejlesztést. A stabilitási eszközön keresztül 10 millió euróval támogatjuk továbbá 850 csádi rendőr képzését, amelyet a MINURCAT ENSZ-küldöttség végez. Elősegítjük továbbá az országon belül lakhelyüket elhagyni kényszerült csádi személyek és menekültek önkéntes visszatérését, valamint 30 millió eurós humanitárius segélyt nyújtunk.
Úgy gondolom, hogy ez a helyes megközelítés, és következetesen ezt kell követni minden olyan esetben, amikor az EU új válsággal találkozik.
Ezt az alkalmazott politikáinkban tapasztalható rugalmasságot az európai biztonsági startégiáról szóló tavaly decemberi jelentés is hangsúlyozza, és mindhárom előttünk fekvő jelentés is megemlíti Az európai biztonsági stratégiáról szóló jelentés helyesen állapítja meg, hogy az EU belső és külső politikái közötti kapcsolat hangsúlyosabbá vált, ami egyértelműen elengedhetetlen, ha olyan kérdéseket vizsgálunk mint az energiabiztonság és az éghajlatváltozás, vagy a biztonság és a fejlesztés összefüggésére való összpontosítás, valamint a biztonságot fenyegető veszélyek csökkentésének eszközeként a szegénység hosszú távú csökkentése fontosságának felismerése.
A jelentés elismeri, hogy polgárainkat megfelelőbben kell tájékoztatni a biztonság számukra különös aggodalmat jelentő valamennyi vonatkozásáról, úgy hogy fenn tudjuk tartani globális kötelezettségvállalásunk támogatását, és hangsúlyozza, hogy mindaz, amit az EU a biztonság területén tett, értékeinken és elveinken alapul, valamint kapcsolódott az ENSZ célkitűzésekhez. Ezt az üzenetet a jövőben is el kell juttatnunk az emberekhez, olyan témákban is, mint a terrorizmus, és meg kell mondanunk, hogy ez határozottan az emberi jogok és a nemzetközi jog tiszteletben tartásán alapul.
Elismerjük továbbá a civil társadalom, a nem kormányzati szervezetek és a nők szerepét a béketeremtésben, amely egy igazán európai megközelítést tükröz.
Örömmel állapítottam meg, hogy az Európai Parlament jelentése az európai biztonsági stratégiáról kiemelte az ENSZ Biztonsági Tanácsa nőkről és konfliktusokról szóló 1325. és 1820. állásfoglalása további végrehajtásának szükségességét.
Az energiára áttérve, az EU-t ért ezévi gázválság, hatásait tekintve példátlan. Az energiabiztonság vonatkozásában egyértelmű, hogy következtetéseket kell levonnunk. Például egyértelművé vált, hogy működő uniós belső energiapiacra, az összeköttetést biztosító és az infrastruktúrához kapcsolódó projektekre, az ellátási válságok kezeléséhez szükséges mechanizmusok fejlődésére és az EU számára egy erős külső energiapolitikára van szükség, és mi támogatjuk ezt az átfogó megközelítést.
A jelentés felhívja az Európai Uniót, hogy a szomszédos országokban vállaljon nagyobb szerepet, de most erről nem fogok beszélni.
Oroszországgal való kapcsolataink, amelyeket nemrég teszteltünk, jelentős szerepet játszanak és óriási biztonsági hatásuk van.
A transzatlanti kapcsolat közös biztonságunk vonatkozásában továbbra is alapvető szerepet játszik, és e tekintetben Obama elnökkel hamarosan nagyfontosságú kérdéseken dolgozunk együtt.
Engedjék meg, hogy végül néhány szót ejtsek az EU válságkezelése vonatkozásában a Bizottság hozzájárulásának egy különös eleméről, mégpedig a stabilitási eszközről. Az új eszköz első két éve sikeres volt a költségvetés végrehajtása, a működtetés minősége, valamint a Tanáccsal és a Parlamenttel való politikai koordináció tekintetében is. 2007-ben és 2008-ban napjainkig világszerte 59 fellépésre 220 millió eurót biztosítottunk, amelyből legnagyobb részben Afrika részesült, azt követte Ázsia és a Közel-Kelet, majd Koszovó és Grúzia. 2009-re bizonyosan prioritásaink közé tartozik, amint azt Javier Solana már említette, Afganisztán, Pakisztán és a Közel-Kelet.
Engedjék meg, hogy hozzátegyem, hogy a stabilitási eszközön keresztül és a Tanács titkárságával szoros együttműködésben számos programban veszünk részt, és egyre jelentősebb szerepet játszunk a közbeszerzéssel és pénzügyi igazgatással foglalkozó küldöttség személyzetének képzése terén, valamint az EBVP-hez kapcsolódó képzésekben a civil akciócsoportok számára. Polgári válságkezelésre 600 rendőrségi szakértőt képeztünk ki az ENSZ képzési szabványainak megfelelően, amelynek során az uniós rendőrségi elemek ellenállóképessége, rugalmassága és interoperabilitása tökéletesebbé vált.
Hozzá szeretném tenni - és úgy gondolom, hogy ez nagyon fontos pont, például Afganisztán vonatkozásában -, hogy biztosítanunk kell továbbá, hogy a tagállamokból kiküldött személyzet számára nyújtott szolgálati feltételek kellően vonzóak legyenek ahhoz, hogy a küldöttségeink személyzetéhez csatlakozni kívánók között megfelelő számú szakképzett jelentkező álljon rendelkezésre. Úgy gondolom, hogy ennek érdekében kell dolgoznunk. Ez azt jelenti, hogy a válságkezelés területén hozzájárulásunk egyre keresettebb, és az EU által biztosított lépésekkel szembeni elvárások magasak. De megpróbálunk továbblépni és megtenni, amit ezek az elvárások megkívánnak tőlünk.
Valdis Dombrovskis
Elnök úr! Hölgyeim és uraim! A közös kül- és biztonságpolitika főbb vonatkozásairól és alapvető választási lehetőségeiről szóló éves (2007) jelentéssel kapcsolatban ki szeretnék emelni néhány, a Költségvetési Bizottság véleménye szerint fontos kérdést. Először, beszélni szeretnék a közös kül- és biztonságpolitikára fordított költségvetési kiadás átláthatóságáról. Az Európai Bizottság által alkalmazott gyakorlat, miszerint a közös kül- és biztonságpolitikai fejezetből a fel nem használt előirányzatokat, amelyeket az Európai Bizottság kiutalt bevételnek tekint a következő évre átviszik, bizonyos aggodalomra ad okot. A Költségvetési Bizottság kérte a Bizottságot, hogy adjon tájékoztatást erről a pénzügyi gyakorlatról, és azt ajánlja, hogy a kérdést az egyik rendszeres közös kül- és biztonságpolitikai ülésen vizsgálják meg. Másodszor, beszélni szeretnék a közös kül- és biztonságpolitikán belül az előirányzatok különböző költségvetési fejezetek közötti átcsoportosításáról. Természetesen ebben az esetben bizonyos rugalmasságra lesz szükségünk annak érdekében, hogy gyorsan tudjunk reagálni a nem uniós tagállamokban bekövetkezett válságokra. A Bizottság azonban a közös kül- és biztonságpolitika területén javíthatna az átláthatóságon, és ezáltal a demokratikus ellenőrzésen azáltal, hogy a Parlamentet megfelelő időben tájékoztatja a belső átcsoportosításról. Ez különösen fontos, mivel a közös kül- és biztonságpolitikai kiküldetések többsége, mint például az Európai Unió megfigyelő missziója Grúziában és az EULEX Koszovóban, politikailag érzékeny területek. Harmadszor, a költségvetési fegyelemről, valamint a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló 2006. május 17-i intézményközi megállapodás alapján tartott rendszeres közös kül- és biztonságpolitikai ülésekkel kapcsolatban a Költségvetési Bizottság úgy ítéli meg, hogy ezeket az üléseket hatékonyabban ki kell használni, a közös kül- és biztonságpolitika terén tervezett intézkedések és a nem uniós tagállamok vonatkozásában az Európai Unió közép-és hosszú távú stratégiáinak felmérésével, valamint az egyeztető ülést megelőzően egy költségvetési hatósági álláspont elkészítésével. Köszönöm figyelmüket.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
Elnök úr! Szeretném megköszönni az Európai Parlament három előadójának - Saryusz-Wolski úrnak, von Wogau úrnak és Vatanen úrnak - a jelentéseket, és hangsúlyozni szeretném, ahogy azt Ferrero-Waldner asszony és Solana úr is tette, hogy ezekkel a jelentésekkel a Parlament jelentősen hozzájárul az erős, látható és hatékony biztonsági és védelmi politika megteremtésére irányuló feladathoz. Ennek a politikának biztosítania kell a világban érdekeink védelmét, valamint védelmet és biztonságot kell nyújtania polgárainknak. Hozzá kell járulnia az Európai Unió továbbépítéséhez, amely egy hatékony multilaterális rendszerben működik, valamint mindenekelőtt, elnök úr, segítenie kell abban, hogy az emberi jogok és a demokratikus értékek a világ minden részén érvényesüljenek.
Úgy gondolom, hogy a Lisszaboni Szerződésből és az Ír Köztársaságból ma érkezett hírekből - a szavazatok 60%-a Szerződés mellett áll - és a Cseh Köztársaságból kapott hírekből - a cseh parlament ratifikálta a Szerződést - láthatjuk, hogy az Európai Unió kül- és biztonságpolitikája tekintetében nagykorúvá válik. Mindenekelőtt ennek szintén hozzá kell járulnia ahhoz, hogy a válságokkal való szembenézéskor kormányaink európai módon gondolkodjanak.
Úgy gondolom, hogy az Európai Uniónak ki kell dolgoznia saját stratégiai szempontjait - ez nyilvánvaló, és ezt az új biztonsági stratégia tartalmazza - de nem szabad elfeledkezni arról, hogy a transzatlanti kapcsolat be van írva az Európai Unió genetikai kódjába. Az Egyesült Államok, az Észak-atlanti Szerződés Szervezetén keresztül garanciája Európa biztonságának és pillanatnyilag nincs alternatívája ennek a kapcsolatnak.
Úgy gondolom továbbá, hogy Európa csak akkor lehet "hatalom”, ha ezzel saját magát erősíti meg, nem az Egyesült Államok ellenében, hanem az Egyesült Államokkal együtt, mint két partner, akiknek a világról alkotott jövőképe megegyezik, és akik kölcsönösen tisztelik egymást. Természetesen ez nem azt jelenti, hogy az Európai Unió köteles az Egyesült Államoknak korlátozás nélküli felhatalmazást adni: bármikor, amikor úgy gondoljuk, hogy szükséges, meg kell védenünk érdekeinket és értékeinket. Az Egyesült Államoknak is meg kell tanulnia tiszteletben tartani az Európai Unió álláspontját, mert, amint azt Ferrero-Waldner asszony és Solana úr munkája is feltételezi, egy olyan intézmény vagyunk, amely nemzetközileg is tiszteletet érdemel, és amely partnerként a világ valamennyi régiójában jelentős potenciállal rendelkezik.
Helmut Kuhne
Elnök úr! A Tanácsra nem érvényes, viszont mi mint Parlament és következésképpen a Bizottság is, lassan ennek a választási időszaknak a célegyenésébe érünk. Ezért úgy gondolom, hogy érdemes az európai biztonsági és védelmi politikai fejlődés mérlegét nemcsak könyvelőként, hanem annál mélyebben is megvizsgálni.
Be kell vallanom, hogy ezt vizsgálva két dolog között örlődöm. A hajamat tépem, ha a mindennapi elvégzendő dolgokkal kell törődnünk, ha egy missziót hat helikopter hiánya miatt kudarc fenyeget, ha nincs politikai akarat a különböző fővárosokban, vagy ha technológiai projekteknél felaprózódás tapasztalható.
Ha azonban a dolgokat történelmi perspektívából nézem, minden másképpen fest, és e tekintetben Solana úr valójában komoly dicséretet érdemel. Az európai biztonsági és védelmi politika csak körülbelül tíz éve létezik, és a biztonsági stratégiáról szóló dokumentum csak 2003-ban készült. Ezen az alapon történelmi szempontból nézve a fejlődés valójában nagyon nagy. Történelmi optimistaként kétely esetén ez utóbbi szempontot választom.
A második pont, amelyre szociáldemokrataként utalni szeretnék, olyasmit érint, amiért sem az Európai Unió, sem pedig a NATO nem felelős, de amely európaiakként valamennyiünket érint. Ez a lengyelországi és a cseh köztársaságbeli rakétavédelmi rendszerrel kapcsolatos fejleményekre vonatkozik. Mi szociáldemokrataként örömmel halljuk, hogy azok a dolgok, amelyeket javasoltunk, most az Egyesült Államokban bekövetkező változásokkal valóra válnak.
Mindig hangoztattuk, hogy nem érdemes siettetni az állomásoztatásra vonatkozó döntést, mivel pillanatnyilag nincs fenyegetettség például Irán részéről. Hillary Clinton a múlt héten kijelentette, hogy az Egyesült Államok oldaláról a további döntést attól teszik függővé, hogy mi történik Iránban. Joe Biden azt mondta, hogy ez technikai adottságoktól és pénzügyi megfontolásoktól függ. Ezek olyan dolgok, amiket üdvözlünk. Mindenesetre nem mi leszünk az utolsó elveszett sereg, amely ennek a rakétvédelmi rendszernek a zászlaját lengeti.
Annemie Neyts-Uyttebroeck
A mai vita, amely három jelentésen alapul, bizonyítja, hogy ellentétben azzal amit számos euro-pesszimista és euro-szkeptikus követel, az európai védelmi és biztonságpolitika, valamint az európai külpolitika valójában egyre inkább kirajzolódik, és a konzisztencia egyre több jelét adja. Ezt az előttem szólók bőségesen bemutatták.
Mindenekelőtt szeretném megköszönni a három előadónak azt a módot, amellyel jelentésük megírásakor figyelembe vették a liberális árnyékelőadók véleményét. Örülünk, hogy számos véleményünket tükrözik ezek a jelentések. Véleményem szerint nem egészen szerencsés, hogy Vatanen úr NATO-jelentése esetében, aki letért a saját maga által kijelölt útról annak érdekében, hogy a lehető legtöbb véleményt és megközelítést figyelembe vegye, a legutolsó pillanatban módosításokat nyújtott be az Európai Parlament Európai Néppárt (Kereszténydemokraták) és Európai Demokraták Képviselőcsoportja, valamint a Szocialista Képviselőcsoport, mintha ez a két képviselőcsoport saját pecsétjét kívánta volna elhelyezni a jelentésre.
Minazonáltal el fogjuk fogadni a jelentést, mert úgy gondoljuk - és ez a jelentésre vonatkozik - , hogy az a helyes vonatkozásokat emeli ki és kellő realitást is mutat. Például elismeri, jóllehet elegáns módon, hogy kétségtelenül verseny van az Európai Unió és a NATO között. Az ilyen dolgokat általában teljesen figyelmen kívül hagyják, még akkor is, ha ez a valóság.
Másodszor, Duff úr és az általam beterjesztett módosítás, amelyben világosan meghatároztuk azokat a nehézségeket, amelyeket Törökország, Görögország és Ciprus hozzáállása a NATO-ban és az Európai Unióban okozott, elfogadásra került. Általában csak elegáns utalásokat teszünk.
Végül itt van a védelem és biztonság tekintetében az Európai Unió és a NATO stratégiái közötti kiegészítő jelleg iránti igény, amely, Hölgyeim és uraim, abszolút létfontosságú.
Konrad Szymański
Elnök úr! Az 1990-es években megjósolt liberális történetbefejezésről kiderült, hogy fantazmagória. Egyre inkább elszigeteltnek érezhetjük magunkat. Ezért az Európai Unió és a NATO közötti együttműködésnek nincs alternatívája. A nemzetközi biztonság terén nincs alternatívája annak, hogy Európa és az Amerikai Egyesült Államok nagyobb kötelezettséget vállal. Különben a nemzetközi rend elveit ténylegesen Korea, Irán vagy a Hamasz terroristái fogják diktálni.
Az energia, az alapanyagok, a kalózkodás és az internetbiztonság külön odafigyelést érdemelnek. A közelmúltban Lengyelországban megtanultuk, hogy a túszok kiszabadításának megfelelő koordinációja is egy óriási probléma. Az a tény azonban, hogy a döntéseket közösen hozzák, nem jelenti, hogy azok jó döntések lesznek. Ezért nem becsülném túl a Lisszaboni Szerződés szerepét. Hatékonyságunk korlátai az európai fővárosokban találhatók. Egy közös világpolitika folytatásához ott kell keresnünk a politikai akaratot, és nem az eljárásokban.
Angelika Beer
Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Igaz, hogy az elmúlt években az európai kül- és biztonságpolitika gyors fejlődésen ment keresztül. Biztosítanunk kell azonban, hogy hasonló gyors fejlődés és változás következzen be a különböző fenyegetések és válságok tekintetében is.
Képviselőcsoportom nem ért egyet azzal, hogy a saját munkánkat fényesítsük. Ezért hasonlóképpen nem vagyok hajlandó magasztalni a ma előttünk lévő jelentéseket sem. Saryusz-Wolski úr megfelelő jelentést készített, és ezt támogatni is fogjuk. Mégis, a stratégiai dilemma világos. Solana úr, Önnek teljesen igaza van. Éppen most jelentette ki, hogy az európai együttműködést stratégiai szinten erősíteni kell. Mindenekelőtt azonban amit keresnünk kell és meg kell találnunk, az a kül- és biztonságpolitikában a közös európai stratégia - ezt eddig nem sikerült megtalálni.
Ezt azért mondom, mert történelmi pillanatnak vagyunk tanúi. Ezek a jelentések - különösen Vatanen úr jelentése - a NATO-ra vonatkozóan az Egyesült Államok új kormányának árnyékában sántikálnak. Vatanen úr elutasította, hogy a nukleáris leszerelés kérdésével - amiről holnap ismét szavazni fogunk - foglalkozzon ebben a jelentésben. Tehát, akkor miről beszélünk?
Most rátérek von Wogau úr jelentésére. Ez a jelentés egy új elvet tárgyal: SAFE. Ez egy szép játék a szavakkal - Synchronised Armed Forces Europe (összehangolt európai fegyveres erők) - de ez az elv egyszerűen nem létezik. Nem látjuk, hogy miért kellene ezt támogatnunk, ha ez az elv nincs is napirenden. Von Wogau úr jelentésében nem beszél a humán biztonságról. Képviselőcsoportom ragaszkodik ahhoz, hogy mi mint Európai Unió ezt a célkitűzést a nemzetközi politikában világosan megnevezzük. Nem szögezte le, hogy a béketeremtő partnerségről vagy egy civil békehadtest fejlesztéséről beszélünk. Ezért azt kell mondanom, hogy ez a jelentés nem kielégítő, ha úgy gondoljuk, hogy Európának most kell cselekednie, az elkövetkezendő hónapokban, mától - és ez a müncheni biztonsági értekezleten világossá vált.
Az Egyesült Államokban lezajlott választások után megnyílt a lehetőségek ablaka. Nem tudom, hogy ez az ablak meddig marad nyitva. Európaiként most kell megfogalmaznunk stratégiai érdekeinket, és most kell belefoglalnunk azokat a szövetségbe, a NATO-ba, és most kell meghatároznunk a biztonság fogalmának meghatározását, amint azt Ferrero-Waldner asszony kiemelte, Oroszország tekintetében. Különben az történik, hogy néhány hónap múlva az Egyesült Államok kormánya előrébb jár, mint mi az Európai Unióban és Oroszországgal folyó kétoldalú tárgyalásokban döntő biztonságstratégiai pozíciókról döntenek anélkül, hogy az európai erő - politikai erő, konfliktusmegelőző erő - egyáltalán befolyásolni tudná a transzatlanti biztonságpolitikának ezt az újbóli stabilizációját.
Ezért arra hívom fel magunkat és másokat is, hogy tényleg hagyjuk magunk mögött a hidegháború és az egyoldalú pozicionálás régi gondolkodásmódját és ne adjuk fel, menjünk előre. Európa polgáraival szemben kötelességet vállalt arra, hogy most egy olyan biztonsági partnerséget hoz létre, amely békét hoz és nem annak ellenkezőjét.
Tobias Pflüger
Elnök úr! Von Wogau úr és Vatanen úr jelentése egyértelmű és világos, és az Európai Unió militarizációját csak elősegítik. A jelentések valójában azt követelik, hogy az EU katonai hatalommá alakuljon át. Von Wogau úr jelentése az európai biztonsági stratégiáról "integrált európai fegyveres erőket” követel. Nem osztjuk azt a véleményt, hogy erre kell haladni. Ezen felül a jelentés többek között egy uniós műveleti parancsnokságot és a védelmi eszközök terén közös piacot javasol.
A von Wogau jelentés még visszamenőlegesen támogatja is a borzalmasan drága Eurofighter programot. A jelentés megállapítja, hogy a Lisszaboni Szerződés, amely az EBVP területén jelentős újításokat vezet be, kulcsfontosságú. Ez az egyik fő oka annak, hogy miért ellenezzük a Lisszaboni Szerződést.
A Vatanen-jelentés az EU és a NATO közötti állandó együttműködési struktúrák kialakítására szólít fel. Úgy gondoljuk, hogy ez helytelen. Minden újabb uniós katonai misszió problematikus. A NATO nem békeszövetség - háborúkat folytat, Jugoszláviában és most Afganisztánban. Melyik háború lesz a következő? A NATO támogatja a háborús politikát. A jelentés a NATO-t "az európai biztonság lényegének” nevezi. Nem! A NATO a bizonytalanságot támogatja. Az EU és a NATO összekeverése nagyon problematikus lenne, különösen a két stratégia tekintetében.
Mi, az Egységes Európa Baloldal/az Északi Zöld Baloldal Képviselőcsoportja a polgári Európai Uniót támogatjuk és ellenezzük a NATO-t. A NATO feloszlatására van szükség. A NATO 60 éves fennállását Strasbourgban, Baden-Badenben és Kehlben kívánja megünnepelni. Innen hívom ma fel az Európai Parlamentet, hogy tiltakozzon e NATO-csúcstalálkozó ellen! Hatvan év NATO hatvan évvel több annál, mint amennyire szükség van.
Képviselőcsoportként von Wogau és Vatanen úr jelentésére válaszul kisebbségi álláspontokat tükröző jelentéseket nyújtottunk be, és kollégáim ki fognak még térni az Oroszországot érintő specifikus problémákra. A korábbiakhoz hasonlóan visszautasítjuk a rakétavédelmi rendszert és visszautasítjuk a jelentés Ciprusra vonatkozó megfogalmazásait is. Ezért e két jelentés ellen fogunk szavazni.
Bastiaan Belder
Amikor kevesebb mint egy éve egy európai parlamenti küldöttséggel értesültem az EU ciszjordániai rendőrségi missziójáról, halvány reménysugarat láttam egy olyan Palesztin Nemzeti Hatóságban, amely hatáskörét hatékony közrendi és biztonsági rendszer útján juttatja érvényre. A Saryusz-Wolski jelentés (25) bekezdése ezért üdvözli a palesztin régiókban az uniós rendőrségi misszió megbízásának kiterjesztését.
Eközben a közelmúltban láttam néhány kedvezőtlen jelentést Ciszjordánia közbiztonsági helyzetéről, beleértve a palesztin biztonsági rendszer tagjainak zsarolási gyakorlatát, akik éjszaka úgy viselkednek, mint a maffiavezérek, vagy terrorista csoportok tagjainak neveit, akik szerepelnek a Palesztin Nemzeti Hatóság bérlistáján.
Szeretném megkérdezni a Tanácsot vagy a Bizottságot, hogy igazak-e ezek a jelentések. Ez csak kitalálás? Egyszóval mi a legújabb fejlemény a palesztin régiókban az uniós rendőrségi misszióval kapcsolatban? Ez elvégre lényegbevágó. Amennyiben életképes palesztin államot kívánnak elérni, Ciszjordániában mindenek előtt helyre kell állítani a közrendet.
Luca Romagnoli
(IT) Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Véleményem szerint az Atlanti Szövetség egy teljes egészében védelmi eszköz és ez bizonyos közelmúltbeli esetekben nem segítette például az Oroszországgal fennálló kapcsolatokat. Úgy gondolom, hogy Oroszországgal fenn kell tartanunk a kapcsolatokat, és azokat privilegizált partnerség kialakításához kell felhasználnunk.
Egyetértek Ferrero-Waldner asszony megállapításával, hogy a közös biztonsági politikáknak nem szabad elfeledkezniük arról a közelmúltbeli tényről, hogy a NATO nem bizonyult a megakadályozás vagy a béketeremtés leghasznosabb eszközének.
Úgy gondolom, hogy Európa mára már érett saját független biztonsági stratégia kialakítására, és erre megvan a politikai igénye. Ez nem jelenti egy ellenkező vélemény elfogadását. Egymás mellett létezhetünk - ahogy más tagok is kifejtették - anélkül, hogy olyan érdekek befolyásoljanak bennünket, amelyek gyakran nem európai érdekek. Ezért nem tudom támogatni az előterjesztett jelentéseket..
Javier Solana
a közös kül- és biztonságpolitika főképviselője. - (ES) Elnök úr! A lehető leggyorsabban és a különböző hozzászólók véleményét figyelembe véve általánosságban, ugyanazokat a vonalakat követve, engedjék meg, hogy a Háznak három vagy négy dolgot megemlítsek, ami a beszédek hallatán eszembe jutott.
Először is a források és az eszközök vonatkozásában. A különböző jelentések előadói azt mondták, hogy igaz, hogy vannak problémáink a forrásokkal és az eszközökkel, és hogy a nemzeti források jobb felhasználása lenne a számunkra járható út. Azt mondanám azonban, hogy rendelkezésünkre állnak olyan források is, amelyeket nem a legmegfelelőbb módon használunk fel, és ezt most hangsúlyozni szeretném Önöknek.
Úgy gondolom, hogy jó ötlet volt az európai tanácsi megállapodással létrehozott Európai Védelmi Ügynökség megalakítása, anélkül, hogy szükség lett volna a Lisszaboni Szerződés alkalmazására vagy elfogadására. Úgy gondolom, hogy az Ügynökség óriási munkát tud végezni a nemzetközi politikák összehangolása terén, valamennyi alkalmazott politika nagyobb hozzáadott értékének biztosítása érdekében.
Valaki a helikoptereket említette. Helikopterekre valamennyi misszióban szükség van: polgári küldetésekben, katonai missziókban, bármilyen megbízatásban; a szállításokhoz. A helikopter mára alapvető válságkezelési eszközzé vált.
A rendelkezésünkre álló hardver és a helikopterekre vonatkozó szoftver jobb kihasználásának megfelelőbb összehangolása lehetővé tenné számunkra azok jobb kihasználását és valójában a mindennapi használatban többet nyújtana számunkra.
Szeretném továbbá megemlíteni, hogy az elmúlt hetekben stratégiai kapcsolatunk az Egyesült Államokkal és az Orosz Föderációval nagy lépést tett előre.
Angelika Beer beszélt a müncheni biztonsági értekezletről; azt gondolom, hogy az értekezlet fontos esemény volt, amelyen a nem tervezett megbeszéléseken következett be előrehaladás, mivel ez nem döntéshozói politikai fórum, hanem az elgondolások rendkívül fontos fóruma volt. Úgy gondolom, hogy az elkövetkezendő években és hónapokban folyó megbeszélések tárgya lesz az Egyesült Államokkal való kapcsolatunk az elkövetkező évek stratégiája szempontjából éppúgy, mint az Oroszországgal való kapcsolatunk. Ez így történt Münchenben is, amint később Moszkvában is, amikor Ferrero-Waldner asszony és én ott tartózkodtunk, hogy az Orosz Föderáció vezetőivel megvitassuk az európai biztonságra vonatkozó új elképzeléseket.
Európa nem akar katonai hatalom lenni. Úgy gondolom, hogy Európa - az Európai Unió - polgári hatalom katonai eszközökkel, amely nagyon különbözik a katonai hatalomtól, és azt gondolom, hogy ennek a jövőben is így kell lennie. Ez a munka és az általunk készített valamennyi dokumentum, valamint a Parlament és a Bizottság - vagy általam - készített dokumentumok is ezt a célt szolgálják.
Néhány szót szeretnék szólni a palesztin területeken működő rendőrségről, amely egy, az általunk a legutóbbi ülésszakon megvizsgált téma. Az EUPOL az egyik legfontosabb szervezetünk, amellyel a hitelesség tekintetében rendelkezünk, és a biztonság területén a palesztinokkal és a megszállt területeken dolgozunk, és amely továbbra is az Európai Unió fontos szervezete marad, amely mindenki, a palesztinok, az izraeliek és a környező országok elismerését is kivívja. Ezért biztosak lehetnek abban, hogy minden tőlünk telhetőt meg fogunk tenni ennek a célnak az elérése érdekében.
Elmar Brok
(DE) Elnök úr, biztos asszony, Solana úr! Szeretnék köszönetet mondani a három előadónak és csak néhány megjegyzést szeretnék tenni. Különösen ki szeretném azonban emelni, hogy a 60 év NATO 60 év békét és szabadságot jelentett az én generációmnak: ezt le kell szögezni.
Ha most nekünk sikerül az EU kül-, biztonsági és védelmi politikáját megerősíteni egy olyan időszakban, amikor a multilateralizmus ismét növekszik - amint azt Solana főképviselő úr helyesen mondta - az azt jelenti, hogyha a multilateralizmus időszakában a megelőző intézkedésekre és a soft powerre vonatkozó elképzeléseinket nagyobb mértékben tudnánk egy közös transzatlanti stratégiába belevonni, akkor szép jövő áll előttünk.
Ugyanakkor Franciaország visszatérése a katonai integrációba erősíti Európa helyzetét. A müncheni biztonsági értekezlet megmutatta, hogy Tusk miniszterelnök, Merkel kancellár és Sarkozy elnök- Joe Bidennek, az Egyesült Államok alelnökének jelenlétében tett - kijelentései alapján egy NATO-n belüli európai hadtestnek gyakorlatilag semmi sem mond ellent. Számomra legalábbis szenzációs felfedezést jelentett, hogy az amerikaiak nem tiltakoztak. A transzatlanti kapcsolatokban a közös katonai területen is növelhetjük a közös pozíciókat annak érdekében, hogy ezek a NATO keretében hitelesen megjelenjenek. Ezért ki kellene alakítani katonai képességeinkre vonatkozó elképzeléseinket a soft power és a megelőzés hangsúlyozásával egy új, korábban már létező, de csak Münchenben világossá vált cselekvési program elindításához, mivel Obama elnök politikája lehetővé teszi számunkra, hogy új leszerelési tárgyalási korszakba lépjünk. Mi európaiak ebben szerepet játszhatunk a START-tal, az NPT-vel, amelyet újra kell tárgyalni, és különösen az Európai Hagyományos Fegyveres Erőkről szóló szerződéssel, amely különös jelentőséggel bír Európában, mivel nekünk is vannak bizonyos gondjaink Oroszországgal.
Ha mindezt, a rakétavédelmet is beleértve beleveszik, az újabb - jobb - lehetőséget nyújt számunkra egy közös transzatlanti politika folytatására az Egyesült Államokkal mint szövetségesünkkel és Oroszországgal mint stratégiai partnerünkkel: a békére irányuló európai érdeket képviselő politika. Csak akkor tudjuk kihasználni ezt az esélyt, ha erősebbek és befolyásosabbak leszünk, és ezért helyes ennek a politikának az iránya.
Ioan Mircea Paşcu
Elnök úr! A NATO Európa biztonsági struktúrájában játszott szerepéről szóló jelentés az Európai Parlament különféle megközelítéseit tükrözte, egyrészt olyan véleményeket, amelyek a NATO-t továbbra is egy olyan szervezetnek tekintik, amely tagjainak a legnagyobb biztonságot nyújtja, és olyan véleményeket, amelyek ezzel ellentétben egyre kevésbé látják a NATO szükségességét egy olyan világban, amelyben látszólag nincsenek komoly fenyegetések - legalábbis olyanok, amelyek a korábbi szovjet fenyegetéshez hasonlóak.
Mostanáig azonban a két szervezet közül egyiknek a tgajai sem akarták feladni a NATO biztonsági garanciáját, még akkor sem, ha az EU súlyt helyezett védelmi és biztonsági erőfeszítéseire, valamint bevezette a washingtoni szerződés 5. cikkének megfelelőjét: a szolidaritási záradékot a Lisszaboni Szerződésbe.
Véleményem szerint a NATO és az EU közötti kapcsolatnak - a szélesebb transzatlanti kapcsolat legfontosabb elemének - olyannak kell lennie, amely természetesen kiegészítő és kölcsönösen előnyös a két partner számára, akiknek együtt kell dolgozniuk annak érdekében, hogy megfeleljenek napjaink sokasodó és egyre összetettebb kihívásainak. Ennek érdekében a meglévő mechanizmusokat - lásd a Berlin Plus megállapodásokat - tökéletesíteni kellene; újak bevezetését - lásd az uniós műveleti parancsnokságra vonatkozó javaslatot - kell mérlegelni; az akadályokat - lásd a ciprusi kérdés negatív hatását - le kell küzdeni; és a legfontosabb, hogy a kölcsönös megítélést kétségtelenül javítani kell. Így abba kellene hagyni egyrészt, hogy a NATO-t ellenségnek, másrészt az EU-t a NATO toldalékának tekintik.
Az említettek szerint az igazság az, hogy a két partner nagyon jól, egymást kiegészítve együtt tudna működni. Ennek érdekében a jelentést módosították, és remélhetőleg a végeredmény közülünk sokak számára elfogadható.
Andrew Duff
Elnök úr! Több hozzászóló jóképet vágott a dolgokhoz ma délután. A tény az, hogy nem minden EBVP misszió bizonyult sikeresnek: számos küldetésnek nem sikerült világos célt kitűznie, több nem kapott elegendő finanszírozást és elképzelhető, hogy az afgán akcióban is vereséget szenvedünk. Ezért jó dolog, hogy a Parlament a közös biztonság meghatározása érdekében az erős hozzájárulást helyezi előtérbe, és most az EBVP missziók vonatkozásában sokkal egyértelműbb feltételeket kell felállítanunk.
Erőink integrálása kérdésében az előrehaladás gyenge, és nem gondolom, hogy a francia és a brit tengeralattjárók összeütközése az amit nagyon vártunk!
Ryszard Czarnecki
(PL) Elnök úr! Ha túl sok elnök van, akkor valójában egyetlen egy sincs. Amikor a biztonság kérdéséről beszélünk nagyon világosan és pontosan kell fogalmaznunk arról, amely a legsürgősebb és a legjelentősebb kérdés. Ami a múlt évben a Kaukázusban, az Európai Unió legközvetlenebb szomszédságában történt azt mutatja, hogy okvetlenül jelentőséget kell kapnia a keleti politikának és azt úgy kell kezelnünk, mint az Európa és az EU biztonságába fektetett különleges befektetést. Ezért gondolom, hogy az EU-tól keletre fekvő országokkal való partnerség alapvető fontosságú, és miközben örülök, hogy létezik ez a partnerség, aggódom is, mert a keleti partnerségre megállapított költségvetés körülbelül a harmadára csökkent. Úgy gondolom, hogy ez alapvető fontosságú kérdés és úgy vélem, ez az Európai Unió különleges zászlaja lenne nemcsak legközelebbi szomszédai, hanem olyan országok számára is, amelyek Fehéroroszországtól, Ukrajnától és Grúziától jóval messzebb fekszenek.
Satu Hassi
(FI) Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Nagyon köszönöm a három előadónak. Sajnos meg kell azonban mondanom, hogy a NATO-ról nem osztom azt a kritikától mentes véleményt, amit Vatanen úr jelentése képvisel.
Természetesen a NATO és az EU sem ugyanolyan, mint amilyen a hidegháború alatt volt, valamint a NATO és az EU közötti együttműködés kiváló dolog. Nem osztom azonban azt a véleményt, hogy gond lenne, hogy az EU nem minden tagállama a NATO tagja.
El kell ismernünk, hogy egyesek pontosan azért tudtak érdemben hozzájárulni a béketeremtéshez, mert kimaradtak a katonai szövetségekből, mint például hazám, Finnország. Mivel Finnország egyetlen katonai szövetséghez sem tartozik, aligha tekintik bárhol is ellenségnek vagy az ellenség szószólójának. Ez számos finnt hozzásegített ahhoz, hogy béketeremtőként lépjen fel. Példa erre korábbi miniszterelnökünk, Holker Észak-Írországban, korábbi elnökünk, Ahtisaari Namíbiában, Indonéziában, Acehben és Koszovóban, valamint korábbi miniszterünk, Haavisto Szudánban.
Bár az uniós polgárok többsége NATO-tagállamokban él, el kell azonban ismernünk, hogy a semleges országok létezése a béketeremtés értékes forrása. Ez nem hagyható figyelmen kívül az EU-n belüli katonai politika harmonizálására irányuló valamiféle törekvés nevében.
Vladimír Remek
(CS) Eredetileg a világűr militarizációjáról akartam beszélni, mert volt űrhajósként úgy gondolom, hogy azt különösen jól ismerem. A dokumentumok azonban többek között kiemelték, hogy az uniós polgárok érdekében szükség van a biztonságpolitika alkalmazására. Ugyanakkor egyáltalán nem tudjuk, hogy mi a véleményük például az EU területén tervezett új idegen bázisok tervezett megépítéséről. Különösen Lengyelországban és a Cseh Köztársaságban folynak az amerikai rakétavédelmi rendszer elemeinek telepítésére vonatkozó előkészületek. Különösen hazámban, a Cseh Köztársaságban a nyilvánosság véleményét és érdekeit teljesen figyelmen kívül hagyják. Az EU részéről egyetlen hivatalos hang sem hallatszott a polgárok érdekeinek támogatására, akik számára az EU talán nem is létezik e tekintetben. Ugyanakkor a Cseh Köztársaságban az emberek kétharmada a több mint két évig tartó tájékoztató- és reklámkampány ellenére következetesen elutasítja az idegen bázist. Véleményem szerint valami nincs rendben az EU-val, ha az emberek érdekei nem tükröződnek a dokumentumainkban, és ha az emberek véleményét figyelmen kívül lehet hagyni a demokrácia érdekében. Nem csoda, ha az emberek elfordulnak az uniós politikától, mert úgy látják, hogy az olyan valami, ami nem az övék, vagy nem csoda, ha egyenesen elutasítják azt.
Bernard Wojciechowski
Elnök úr! Európa polgárainak erős Unióra van szükségük, amely versenyképes kül-, biztonsági és védelmi politikával rendelkezik. Ez nem jön létre, ha Uniónk üresjáratban marad. Kína és India növekszik, de nemcsak a gazdasági hatalom tekintetében, hanem a katonai képességek terén is.
Európa versenyelőnyének a tudáson és az újításon kellene alapulnia. Ezt mindannyiunknak táplálnia és támogatnia kell. Hatékony biztonsági stratégia esetén európai fegyveres erőinknek a legmagasabb minőségű felszerelésekhez és forrásokhoz kell hozzáférnie. Miközben az Egyesült Államok dollármilliárdokat költ a biztonságra, mi Európában saját stratégiánk kifejlesztésében lassúak vagyunk vagy üresjáratban járunk. Válság idején lőfegyvergyárakat zárunk be, például a lengyelországi Radomban. Ehelyett fejlett technológiákba kell befektetnünk, mint például a napjainkban Lengyelországban kifejlesztett visszalökés nélküli technológiák. Az újítás új üzleti vállalkozásokat és új munkahelyeket hoz létre. Európai képességeinket nem építhetjük fel saját gyáraink bezárásával.
Roberto Fiore
(IT) Elnök úr! Hölgyeim és uraim! Elvileg természetesen támogatom az európai hadseregre vonatkozó elképzelést, de meg kell határoznunk, hogy ez milyen hadsereg legyen és milyen korlátokkal.
Valójában nagyon ellentmondásos, hogy két egymás ellen felfegyverkezett erővel - a török hadsereggel és a görög hadsereggel - rendelkezünk, amelyek ugyanannak a szövetségnek a tagjai. Biztos vagyok benne, hogy a Tanács meglátogatta Észak-Ciprust, és felmérte a török katonák és a török megszállás által okozott károkat egy olyan szigeten, amely kétségtelenül európai.
Azt is meg kell említeni, hogy a szövetség az Egyesült Államokkal egyértelműen egy olyan szövetség, amely nagyon gyakran nagy problémákat okoz. Az Egyesült Államok számos háborúba, számos konfliktusba - Szerbiára, Irakra és Afganisztánra gondolok - belevitt bennünket, amelynek középpontjában olyan érdekek állnak, amelyek biztosan nem európai érdekek.
Inkább Oroszországgal és Fehéroroszországgal kellene szövetkeznünk, amelyek valójában történelmileg, vallási, katonai és geopolitikai szempontból európaiak. Ez az európai hadsereg jövője: egy hadsereg, amely semmi esetre sincs háborúban az Egyesült Államokkal, de megtartja a tisztes távolságot; egy hadsereg Törökország nélkül, mert ellenkező bizonyításig Töröország Ázsia része, és sajnos a Földközi-tenger térségében konfliktusban van egy európai országgal; és egy Oroszországgal és Fehéroroszországgal szövetséges és szoros kapcsolatban álló hadsereg.
Geoffrey Van Orden
Elnök úr! Nem fog meglepődni, ha kifejezem aggodalmamat az EBVP-re vonatkozó jelentések, különösen von Wogau úr jelentése kapcsán, amely az Európai Unió jellege és az uniós ellenőrzés alatt álló európai hadsereg létrehozására vonatkozó terv tekintetében tele van hamis feltételezésekkel. A jelentés szerint és idézem a kifejezést, "a szinkronizált európai fegyveres erők” az "integrált európai fegyveres erők” felé tett lépés. Vagyis más szóval, egy európai hadsereg. Ahogy mindannyian tudjuk az EBVP nem hoz létre katonai hozzáadott értéket. Ez egy politikai eszköz az integrált Európa felé való előrehaladásban. Látni kell, hogy ez miért van.
Hosszú ideig érveltem amellett, hogy az Európai Unió hasznos szerepet játszhatna a válságkezeléshez és a konfliktus utáni újjáépítéshez szükséges polgári eszközök nyújtásában. Ez tényleg hasznos lenne. Egyébként egyetlen általam ismert katonatiszt sem képzeli, hogy az olyan konfliktusok, mint az afganisztáni, kizárólag katonai eszközökkel megoldható. Semmi új sincs abban, amit most divatosan "átfogó megközelítésnek” hívnak. Ezt mi régen "szívnek és észnek” hívtuk. Az EU szempontjából tehát meglehetősen téves - valójában félrevezetés - a katonai ügyekben való részvételt az átfogó megközelítésre való hivatkozással igazolni valahogy inkább magának - valamiféle EU-hoz kötődő egyedi előnyös tulajdonság. Az EU számára a legtisztességesebb és a leghelyesebb megközelítés a védelemre való törekvés EBVP-ről való leválasztása és annak polgári hozzájárulására való összpontosítás lenne. Akkor talán Európa és szövetségesei képesek lennének arra, hogy a NATO-hoz való katonai hozzájárulásukra összpontosítsanak, az előttünk álló évekre újraélesztve ezzel a transzatlanti szövetséget anélkül, hogy az EU kettős menetrendje ezt megzavarná.
A közvetlen probléma az, hogy az EU törekvései kezdik megfertőzni a NATO-t és komolyan aggódom amiatt, hogy ez hatással lesz a 60. születésnapra. Eközben, visszatérve az Egyesült Királyságra, a kormányban vannak olyan miniszterek, akik késégbe vonják, hogy ebből bármi is megtörténik.
Martí Grau i Segú
(ES) Biztos asszony, Solana úr, Hölgyeim és uraim! Először is szeretném megköszönni a három előadó munkáját. A közös kül- és biztonságpolitikáról (KKBP) szóló jelentés árnyékelőadójaként különösen arra a dokumentumra szeretnék utalni, kezdve azzal, hogy gratulálok Saryusz-Wolski úr munkájának eredményéhez és a konszenzus alapján kialakult eredmény érdekében a többi képviselőcsoporttal folytatott együttműködéséhez.
Éppúgy, ahogy a Parlament sokszor kérte, hogy az Európai Unió szerezze meg azokat az eszközöket, amelyek lehetővé teszik, hogy egységes hangot hallasson a világban, ez a Ház maga is képes egységes frontot képezni a közös kül- és biztonságpolitika fő prioritásainak értékelése és ösztönzése tekintetében.
Képviselőcsoportunk - az Európai Parlament Szocialista Képviselőcsoportja - erőfeszítései kettős célt követtek. Az első, azoknak a nagy kérdéseknek a bevezetése és megerősítése, amelyekről úgy gondoljuk, hogy eszközül szolgálhatnak a külpolitika valamennyi területén, mint például az éghajlatváltozás elleni küzdelem, a béke elősegítése az egész világon vagy a humán fejlesztés melletti elkötelezettség. A második a KKBP földrajzi prioritásai közötti egyensúly helyreállítását célzó módokra vonatkozó javaslattétel, ahogy azok eredetileg szerepeltek a szövegben, ha szerepeltek, vagy azok új elemként való beillesztése, ha hiányoztak.
Ezért kardoskodtunk például a közelmúltban meghatározott keleti dimenzióba bevont intzményi és együttműködő keretrendszerek közötti fellépések egyértelműbbé tétele mellett. Érveltünk az Afrikával folytatott kapcsolatok diverzifikálása mellett, valamint amellett, hogy ezekre nagyobb hangsúlyt kell fektetni, mivel Afrika egy olyan kontinens, amelyre gyakran csak akkor gondolunk, ha különösen erőszakos háborúk törnek ki, és sokszor még akkor sem.
Latin-Amerika tekintetében azt akartuk, hogy a társulási megállapodásokra vonatkozó jelenlegi tárgyalási folyamatok - az első biregionális megbeszélés, amelyet az Európai Unió történelme során folytat - figyelmet kapjanak.
A Földközi-tenger térsége tekintetében elleneztük azt a szűkítő megközelítést, amely csak a biztonságról beszél. Ehelyett be akarjuk vonni a barcelonai folyamat gazdag politikai, gazdasági és társadalmi-kulturális örökségét.
A plenáris ülésre vonatkozó módosításokkal kapcsolatban képviselőcsoportunk egyetlen egyet sem nyújtott be, mert úgy gondoljuk, hogy ezáltal a kompromisszumikkal elért egyensúly valamiképp erősödik. Ezért ellenezzük a módosítások többségét, annak érdekében, hogy ne sérüljön a Külügyi Bizottságban elért kompromisszum.
Janusz Onyszkiewicz
(PL) Elnök úr! Ahogyan egyszer Tony Blair mondta, bár az Európai Uniónak nem kell szuperállamnak lennie, de szuperhatalomnak igen. Ezt kiegészíthetjük a következővel: nemcsak gazdasági szuperhatalom, már azzá vált, hanem a világszínpadon fontos szereplő, mert ezt követeli valamennyi tagállam érdeke, beleértve a gazdasági érdeket is.
Állítólag Henry Kissinger egyszer elkérte azt a telefonszámot, amelyet fel tud hívni, ha meg akarja kérdezni, hogy mi az Európai Unió álláspontja egy fontos nemzetközi politikai kérdésben. Ma ez a telefonszám a főképviselő telefonszáma. A gond azonban az, hogyha csörög a telefon, Solana úrnak tudnia kell, hogy mit mondjon. Ezért elengedhetetlen a közös külpolitika létrehozása, a biztonság és az energiapolitika beépítése és így az Oroszországgal szembeni közös politika is.
Vissza szeretnék térni az állandóan ismételt javaslathoz, hogy az Európai Unió minden országának szüksége van arra, hogy egységes hangon szólaljon meg az Oroszországgal folytatott párbeszédben. Ahhoz, hogy ez megtörténjen, Oroszországgal szemben a lehető leggyorsabban pontosan meghatározott politikát kell kialakítani, közös és szolidaritáson alapuló politikát. Ez nemcsak az EU és az Oroszország közötti megbeszélések világos keretrendszerét képezi majd, hanem az egyes tagállamokkal folytatott kétoldalú megbeszélésekét is. Ennek a politikának a kialakításában nagyon fontos szerepet kell kapnia az Európai Parlamentnek, tekintetbe véve azt a megbízást, amit demokratikus választásokon kapott, és amelyre büszke lehet.
Adamos Adamou
(EL) A ΝΑΤΟ Európai Unióban játszott szerepéről szóló jelentés ürügyül szolgált annak a kérdésnek a becsúsztatására, hogy Ciprus csatlakozzon-e a partnerség a békéért programhoz és a NATO-hoz. A Ciprusi Köztársaság álláspontját tiszteletben kell tartani. Egy szuverén tagállam belügyeibe való beavatkozás egy olyan integráció elérése érdekében, amelyet egyetlen szerződés sem ír elő, nem jogszerű.
Egy olyan időszakban, amikor a Ciprusi Köztársaság a ciprusi kérdés megoldását célzó tárgyalások közepén tart, a frontok nyitottak, ami nagyon kedvezőtlenül hat a folyamatra. A Törökország által megszállt területről a fegyverek teljes kivonása és egy jövőbeni megoldás fenntarthatóságának megőrzése mindenki számára egyedüli célkitűzés kell, hogy legyen. Ezenkívül az Európai Parlament más jelentésekben ezt az álláspontot képviseli.
Felhívjuk Önöket, hogy támogassák a 22. 23. és 24. módosítást és szavazzanak azok ellen a pontok ellen, amelyek egy szuverén állam belügyeibe való beavatkozást jelentenek. Felhívjuk Önöket, hogy erősítsék meg, hogy a tagállamok szuverén jogainak tiszteletben tartására vonatkozó elv sérthetetlen, független attól, hogy mi az Önök általános véleménye a Partnerségről vagy a NATO-ról. Mi a fegyverek kivonására és a nemzetközi jog elveihez való csatlakozásra szavazunk.
Georgios Georgiou
(EL) Elnök úr! A nemzetközi jog szerint az, hogy "van egy államom”, az azt jelenti, hogy bizonyos területeket az ellenőrzésem alatt tartok, amelyek fölé létrehozok egy kormányt, amely gyakorolja a védelmi és külpolitikát. Most az "európai államról” kérdezem Önöket, amelyről különböző emberek szónokolnak, és azon gondolkodom, hogy hol vannak ennek határai, melyek ezek a bizonyos területek és hol van a védelme, ha a védelme egy nagy - sajnos amerikai - hadsereg kezében van, és hol van a külpolitikája, ha a Közel-Kelet lángokban áll, egy terrorista melegház exportálja a terrorizmust, a menekültek és az áldozatok, akik nem Alabamába vagy Arizónába vagy Kentuckyba tartanak, hanem sajnos Görögországba, Ciprusra, Németországba és Spanyolországba jönnek?
Ezért azt kell mondanom, hogy kezdek kételkedni abban, hogy támogatni lehet azt az elképzelést, amelyet az előttünk fekvő jelentéseket benyújtó urak javaslata jelent, és azt tervezem, hogy holnap azok ellen fogok szavazni.
Jim Allister
Elnök asszony! Azok, akik azt képzelik, hogy egy EU-szuperállam nem a szemeink előtt épül, sok magyarázattal tartoznak ezeknek a birodalomépítő jelentéseknek a tartalmát illetően.
Azok az állítások, hogy egy közös védelmi politika - most úgy veszik mint egy adottságot - és az úgynevezett uniós stratégiai autonómia integrált európai fegyveres erőket kíván meg, valamint autonóm és állandó uniós műveleti parancsnokságot követel - a NATO-val való egyenrangúság mellett - nem hagynak kétséget afelől, hogy közös kül- és biztonságpolitikánk alapján azok, akik erőteljesen követelik az európai projektet, nemcsak politikai hatalmat, hanem katonai hatalmat is kérnek, amelynek mind a tagállamok hatalmának, jogainak és függetlenségének csökkenéséből kell erednie. Az európai szuperállamiságot és a központosított hadsereget elutasítom, éppúgy, mint a Lisszaboni Szerződést, amely mindezt lehetővé tenné.
Tunne Kelam
Elnök asszony! Előadóink üzenete ma az lehetne, hogy egy élénk euro-atlanti partnerség az európai biztonság és stabilitás legjobb garanciája.
Valójában támogatom egy új transzatlanti cselekvési program elfogadását és új euro-atlanti intézmények kialakítását, amely végül átfogó transzatlanti közös piacot eredményez.
Ari Vatanen sürgette valamennyi EU- és NATO-tag szorosabb együttműködésbe való bevonását, függetlenül attól, hogy melyik szervezethez tartoznak. Úgy gondolom, hogy ez egy megvalósítható elképzelés, mivel elképzelése egy olyan állandó uniós műveleti parancsnokság, amely kiegészíti a NATO parancsnoki strultúráit, és természetesen nem versenyez azokkal.
Egy másik nagyon fontos pont, hogy ugyanazokat a nemzeti erőforrás-tartalékokat vesszük igénybe. Jacek Saryusz-Wolski említette, hogy a KKBP komolyan alulfinanszírozott, tehát elengedhetetlen, hogy elkerüljük a párhuzamosságot és növeljük a hetékonyságot. A tagállamok számára a kérdés a következő: Mit ajánlanak Solana úrnak közös védelmi politikánk végrehajtásához?
Harmadszor, itt az ideje, hogy biztonságunkat új kihívások elé állítsuk. Valójában a jövőbeni konfliktusokra a kibertérben kerül sor, és lehet hogy ott is dőlnek el, ahol minden államnak néha egy másodpercnél rövidebb idő alatt kell reagálnia és megvédenie magát. Az Európai Parlamentnek is kezdeményeznie kell az új évszázad e drámai, a modern technológia demokratizálódásán alapuló kihívásához való hozzájárulást.
Hannes Swoboda
(DE) Elnök asszony! A nacionalisták, e Ház szűklátókörű tagjai kétségkívül azt gondolják, hogy a világ kockázatait és problémáit az egyes nemzetek egyedül megoldhatják.
Allister úr erre jellemző példa. Tényleg azt gondolja, hogy a terrorizmus a világon legyőzhető csak saját országának honvédelmében bízva? Tényleg azt gondolja, hogy az energiabiztonság problémái megoldhatók úgy, hogy mindenki saját maga fog neki? Ez a megközelítés elavult. Természetesen az oly gyakran kritizált Lisszaboni Szerződés azzal a nagy előnnyel járna, hogy például az energiapolitika, valamint a közös kül- és biztonságpolitika területén mindig egy kicsit többet tudnánk együtt dolgozni annak érdekében, hogy a világ veszélyeivel és kockázataival hatékonyan szembe tudjunk szállni.
Az Egyesült Államok új kormánya Obama elnök vezetésével örül, hogy létezik ez a közös európai politika, mert ez azt jelenti, hogy így az Egyesült Államoknak számos ilyen probléma megoldása terén van partnere. Ezenkívül - és ezt az orosz képviselők e Házban való gyakori jelentéte tette világossá - Oroszország is felismerte, hogy az a régi megközelítés, hogy mindig csak egy országgal kell megbeszélést folytatni, aztán az országokat egymás ellen ki kell játszani, egyszerűen nem működik tovább. Oroszország megértette, hogy az Európai Unióval kell beszélnie, ha közös megoldásokat kíván elérni például az energiabiztonság területén.
Ezt Saryusz-Wolski úr jelentése szintén többször megemlíti. Hogyan tudjuk megpróbálni ezeket a problémákat, például az energiabiztonság kérdését közösen megoldani? Örülök, hogy a főképviselő és egyik munkatársa a jövőben még intenzívebben dolgoznak ezen, mivel ezzel bebizonyíthatjuk polgárainknak, hogy a közös kül- és biztonságpolitika hogyan veszi figyelembe konkrét érdekeiket, és hogyan kívánjuk a jövőben megakadályozni, hogy az európaiak ismét fázzanak. Ez az értelme, és ezért támogatjuk a nacionalista külpolitika helyett a közös kül- és biztonságpolitikát.
Philippe Morillon
(FR) Elnök asszony! Gratulálok a három előadónak azért a meglehetősen figyelemre méltó összegzésért, amelyet közös kül- és biztonságpolitikánk jelenlegi állásáról bemutattak.
Solano úr! Ön mindenkinél jobban tudja, hogy Európától azt várják, hogy foglalja el azt a helyét a világ színpadán, amely gazdasági és demográfiai hatalomként, valamint demokratikus és humanista értékei gazdagsága alapján megilleti.
Meg kell állapítani, hogy az európai polgártársaink több mint kétharmada által rendszeresen kinyilvánított akarat ellenére, amint Ön említette, tíz év alatt bizonyos fejlődés következett be, ezt elfogadom, de azt is el kell mondani, hogy ez az Európa még mindig nem létezik.
Ha egy közelmúltbeli példára lenne szükség, az új közel-keleti tragédia megoldása kapcsán tapasztalható európai tartózkodás erre példa lenne. Szükség volt, és még mindig szükség van egy olyan Európa jelenlétére Gázában, amely aktív szerepet játszik azáltal, hogy segíti a lakosság életben maradását és az ország újjáépítését, valamint támogatja a fegyvercsempészet elleni küzdelmet, amely lehetővé tette, hogy ez a terület mindenféle méretű rakéta kilövési bázisává váljon.
A Sharm el-Sheikh-ben és Jeruzsálemben elhangzott szép szavak ellenére e tekintetben még semmi nem történt. Ismét fel szeretném tenni a libanoni válság alatt már elhangzott kérdést: mikorra várhatjuk, Solano úr a Földközi-tenger térségében egy olyan európai flotta felállítását, mint amilyent a kalózkodás ellen bevezettek? Megvannak a forrásaink. Meglesz hozzá egy napon az akaratunk is?
Mirosław Mariusz Piotrowski
(PL) Elnök asszony! Az Európai Uniónak valamennyi tagállam állampolgárának biztonsága érdekében kell cselekednie. Mindenekelőtt felelősséget kell vállalnia a terrorizmus elleni harcban és a terrorizmus minden megnyilvánulása ellen határozottan fel kell lépnie.
A Pakisztánban túszként fogva tartott lengyel mérnök meggyilkolása, akit a helyi Talibán ölt meg, a közelmúltban messzeható következményekkel járt. Az úgynevezett európai diplomácia nem csatlakozott a kiszabadításának biztosítására irányuló kezdeti tárgyalásokhoz. Ezt a megdöbbentő esetet, amely a biztonság szélesebb problémájának egy eleme, külön parlamenti vitában kell megbeszélni, amelynek bizonyos lépések meghozatalát kell eredményeznie, és erre szólítok fel. A jelenlegi prioritás annak elérése, hogy a meggyilkolt lengyel testét hazaszállítsák, valamint a család támogatása. Ezek az elengedhetetlen, de rövid távú intézkedések azonban nem léphetnek a terrorizmus átfogó megközelítése és a Pakisztánhoz hasonló országokra gyakorolt növekvő diplomáciai nyomás helyébe.
Pedro Guerreiro
(PT) A nemzetközi kapcsolatokban Portugália az egyenjogúság és az emberiség fejlődésének elérése érdekében tartja magát a nemzeti függetlenség, az emberi jogok és a népek jogai, az államok közötti egyenlőség, a nemzetközi konfliktusok békés megoldása, a más államok belügyeibe való be nem avatkozás és a más népekkel való együttműködés elveihez.
Portugália támogatja az imperializmus, a gyarmati rendszer valamint az agresszió valamennyi formájának, az emberek közötti kapcsolatok ellenőrzésének és kihasználásának eltörlését, valamint az átfogó, egyidejű és ellenőrzött leszerelést, a politikai és katonai blokkok felszámolását, valamint egy kollektív biztonsági rendszer felállítását, amelynek célja a népek közötti béke és igazságosság biztosítására alkalmas nemzetközi rend létrehozása.
Szeretnék rámutatni a Portugál Köztársaság Alkotmánya 7. cikkének szövegére annak bemutatására, hogy az Európai Unió milyen messze áll ezektől az elvektől. A NATO európai pillére szerepének felvállalásával az Egyesült Államokkal partnerségben és a nemzetközi kapcsolatok militarizációjának, a fegyverkezési verseny, valamint a kölcsönhatás és az aggresszió növekvő támogatásával, amelynek célja annak biztosítása, hogy a főbb hatalmak ellenőrizzék és osszák fel a piacot és a természeti erőforrásokat, ezen elvekkel teljesen ellentétesen cselekszik.
Gerard Batten
Elnök asszony! Ezek saját kezdeményezésű jelentések és ezért figyelmen kívül hagyhatók, mint az üres beszéd. De tudjuk, hogy az ilyen jelentéseket néha az EU politikai törekvéseinek bevezetésére szolgáló eszközként használják.
Von Wogau úr korábban a Gazdasági és Monetáris Bizottság elnöke volt és közreműködött az európai közös valuta létrehozásában. Most a Biztonsági és Védelmi Albizottság elnöke, és amikor egy olyan jelentést ír, amely azt állítja, hogy az Európai Uniónak saját fegyveres erőkre van szüksége, biztosak lehetünk benne, hogy az Európai Unió pontosan ezt kívánja létrehozni, ha eljön az ideje.
Ezek a jelentések arra szólítják fel az EU-t, hogy közös fegyverbeszerzés, közös kommunikációs rendszer, valamint egy autonóm közös parancsnoki és ellenőrző rendszer révén fejlessze ki saját fegyveres erőit. Von Wogau úr egy 60 000 katonából álló állandó uniós hadsereget javasol, amely állandó bevetésre kész. Az EU "a világban vállalt kötelezettségei teljesítése” érdekében saját katonákat, lőfegyvereket, tankokat, repülőgépeket és bombákat akar.
Mik ezek a kötelezettségek pontosan? Ahhoz, hogy megtudják, meg kell várniuk, hogy a Lisszaboni Szerződést teljes egészében ratifikálják, amely létrehozza "a közös kül- és biztonságpolitikát, amely a közös védelemhez vezet”. Senki sem mondhatja, hogy nem figyelmeztették az EU katonai törekvéseire.
Bruno Gollnisch
(FR) Elnök asszony! Bármilyen barátságban is legyünk Vatanen és von Wogau előadókkal, nem tudjuk elfogadni jelentésüket.
Először is azért, mert a NATO-t, az Észak-atlanti Szerződés Szervezetét 1949-ben a kommunizmus Nyugat-Európára nehezedő szörnyű fenyegetésére válaszul hozták létre. Hasznos, sőt elengedhetetlen szerepet játszott. Ma azonban ez a rettegett kommunista rendszer összeomlott és a Varsói Szerződés felbomlott.
A NATO azonban folyamatosan terjeszkedik. Tevékenysége átnyúlik földrajzi keretein. Afganisztánnak tudomásom szerint nincs észak-atlanti partvonala. Ugyanez érvényes Koszovóra is, ahol a NATO egy igazságtalan háborúban hozzájárult a szerbek etnikai tisztogatásához, ami semmit sem oldott meg. A NATO tehát megsérti az Egyesült Nemzetek Alapokmányát.
Hölgyeim és uraim! Önök teljesen következetlenek. Egy erős, független Európát akarnak felépíteni és az európai védelmet beolvasztják egy, az Egyesült Államok által uralt parancsnoki rendszerbe. Oroszország és a többi nemzet hogyhogy nem látja mindebben a támadó hozzáállást?
A NATO kiszolgáltatott minket az Amerikai Egyesült Államok politikájának. A barátaik vagyunk, de nem akarunk a vazallusuk és legkevésbé az inasuk lenni. Véget kell ennek vetnünk és ki kell ebből lépni. A NATO ideje lejárt.
Hubert Pirker
(DE) Elnök asszony, biztos asszony, Solana úr! Amint mindannyian tudjuk, a kockázati forgatókönyvek állandóan változnak. A Szerződés is változik, és vele együtt az európai biztonsági és védelmi politika lehetőségei is. Ami azonban mindig állandó, az az emberek biztonság és stabilitás, egy erős Unió és a leszerelés, különösen a nukleáris leszerelés iránti vágya.
A mai vita tárgyát képező jelentésekkel az Európai Parlament nagyon erős jelzést ad arra vonatkozóan, hogy hogyan akarja elérni ezeket a célkitűzéseket, és hogyan akarja garantálni a biztonságot. Először is, a közös kül- és biztonságpolitikáról szóló jelentéssel, amely a Balkán biztonságára, az afrikai stabilitásra és a palesztin területek békéjére összpontosít. Másodszor a NATO-val való együttműködésről szóló jelentéssel, ahol egyértelműen az EU és a NATO közötti szoros együttműködésen és a jobb koordináción van a hangsúly. A harmadik jelentés középpontjában az európai biztonsági és védelmi politika további fejlődése áll, amelynek célja a védelmi kiadásokkal összefüggésben a nagyobb hatékonyság és a jobb koordináció elérése, valamint az egész Unió stratégiai autonómiájának elérése, és ezáltal a tagállamainkra nehezedő terhek könnyítése.
Ha mindannyiunkat ezek a célok vezérelnek, támogatnunk kell ezeknek a jelentéseknek a felhívásait: például a közös kutatást és fejlesztést, a közös szabványok kialakítását és a közös beszerzési rendszereket - mindezt az interoperabilitás célkitűzésével. Ez azt is jelenti, hogy a tagállamok katonaságai közötti együttműködés optimális, a rendőrség és a katonaság tudnak együtt dolgozni, és létrejön egy állandó katonai struktúra, valamint megalakul egy műveleti parancsnokság és/vagy egy védelmi miniszteri tanács.
Meggyőződésem, hogy ez döntő esélyt biztosít számunkra ahhoz, hogy Uniónkat politikai unióvá alakíthassuk, és létrehozzunk egy olyan biztonsági uniót, amely megadja az embereknek azt, amit az Uniótól várnak: tartós biztonságot, stabilitást és békét.
Elnök
Hölgyeim és uraim! Eddig a hozzászólók betartották beszédidejüket. Tényleg szorít bennünket az idő. Ezért kérem Önöket, hogy tartsák be beszédidejüket.
Jan Marinus Wiersma
Elnök asszony! A KKBP-be szinte minden, tehát azt mondhatjuk, hogy szinte minden beletartozik egy ilyen vitában. Korábban csak biztonsági kérdésekről tárgyaltunk, ma pedig vitázunk az éghajlatváltozásról, az energiáról stb. Ezért szelektálnom kell, így az EU-Egyesült Államok viszonyról, valamint a leszerelési programról szeretnék szólni, amelyet úgy gondolom, hogy ebben az évben előre tudunk mozdítani.
Az új kormányzat nagyon pozitívan indult, szimbolikusan Guantánamo bezárásának bejelentésével is. Úgy gondolom, hogy dolgoznunk kell ezen a kérdésen, és meg kell próbálnunk együtt dolgozni bizonyos, az amerikaiak előtt álló problémák megoldásán.
A második alapvető vita ebben az évben a gazdasági biztonságról szól: az Egyesült Államok és Európa képes-e együtt tenni valamit a válság ellen vagy megpróbálnak önállóan tenni ellene, amely a protekcionista intézkedések gyors fejlődését fogja jelenteni?
Afganisztán szintén fontos kérdés. Képesek leszünk arra, hogy elérjük az amerikaiak megnövelt erőfeszítéseit vagy sem, és milyen feltételekkel? Ebben kedvező jel, hogy az amerikaiak kijelentették, tudják, hogy politikai megoldásra van szükség, mivel ez nem oldható meg katonai úton. Ez az Európai Uniót azonnal bevonja.
Aztán a leszerelési programról: a múlt decemberben Solana úr nagyon jó beszédet mondott itt a Parlamentben a saját, a Tanács és az Unió elképzeléseiről, amelyben egy olyan menetrend előmozdításáról volt szó, amely pozitív, és támogatja az amerikaiak és az oroszok között a START-szerződés újratárgyalását, valamint az amerikaiakkal az Átfogó Atomcsend-szerződés ratifikálásának kidolgozását. Támogatjuk továbbá az Európában még meglévő technikai nukleáris fegyverek felszámolását és ez hasznos lenne azoknak az elképzeléseknek a támogatásában, amelyek az üzemanyagciklust nemzetközi ellenőrzés alá kívánják vonni annak biztosítása érdekében, hogy azok az országok, amelyek a nukleáris energiát fejleszteni akarják, békés célokra ezt megtehessék, de ne tudják azt katonai célokra felhasználni.
Azt szeretnénk, ha az Európai Unió támogatna egy ilyen menetrendet, tudván, hogy Obama elnöknek vannak elképzelései. Székfoglaló beszédében a külügyekről szólva elsőként említette Irakot és Afganisztánt, majd ezt követően szólt arról az elképzeléséről, hogy tenni akar valamit a nukleáris leszerelés ügyében is.
Samuli Pohjamo
(FI) Elnök asszony! Vatanen úr jelentéséről fogok beszélni, de mindenekelőtt szeretném megköszönni neki azt a nyíltságot, amellyel elkészítette jelentését.
Úgy gondolom azonban, hogy a Parlament veszélyes jelet küld, ha a jelentésben javasolt módon ragaszkodik a katonai szervezet megerősítéséhez és hangsúlyozza a NATO-n alapuló katonai hatalom fontosságát. Az együttműködés és a partnerség, a demokrácia és az emberi jogok mint a béke és a stabilitás garanciája életképes európai modellt jelent, amelyet a világ minden válságban lévő pontján alkalmazni kellene. Ezenkívül mélyülő gazdasági válsággal, környezeti problémákkal és az éghajlatváltozás által kiváltott kihívásokkal kell szembenéznünk, amelyek közül egyik sem oldható meg katonai erővel.
Véleményem szerint fontosabb lenne az uniós közös kül- és biztonságpolitika jelentőségének hangsúlyozása, valamint a konfliktusok megelőzésére és a válság okainak megszüntetésére történő összpontosítás: például a szegénység felszámolása és a demokrácia, az emberi jogok és a civil társadalom előmozdítása.
Végül mindenkit emlékeztetni szeretnék arra, hogy az Unióban vannak olyan tagállamok, akik nincsenek benn a NATO-ban, és akiknek megvan erre az indokuk. Ezen országok számára biztosítani kell, hogy külső nyomás nélkül, maguk dönthessenek biztonságpolitikai megoldásaikról. Például Finnország megfelelően megoldotta a saját védelmével kapcsolatos kérdéseket, és évtizedeken át a világ számos pontján vett részt békefenntartó műveletekben. A jelentésben több módosítás történt, ami javította azt, de alaphangján nem változtatott.
Mario Borghezio
(IT) Elnök asszony! Hölgyeim és uraim! Van Európának saját geopolitikája? Nekem nem úgy tűnik! Ha Karl Haushofer élne, megtanítaná ezt a kissé gerinctelen Európát, hogy szüksége van tengeri stratégiára az Atlanti-óceánon, a Csendes-óceánon és az Indiai-óceánon és az északi országokban, ahol az Északi-jeges-tenger hatalmas és rendkívül értékes energiaforrásokat rejt. A szuperhatalmak, az Egyesült Államok és Oroszország aktívak ezeken a területeken, nem Európa!
A terrorizmus elleni harc azok elleni harcot is jelent, akik a terrorizmus eszközeit terjesztik; emberek, akiket terroristaként lehet használni. Miközben beszélünk, Lampedusa lángokban áll, mert valaki felgyújtotta az illegális bevándorlókat fogvatartó központokat. Európának támogatnia kellene az olasz kormányt, amely próbálja megelőzni az illegális bevándorlók invázióját, akiket a maffia vagy a terroristák felhasználhatnak. Nem látom azonban a szükséges határozott, gyakorlati megközelítés bizonyítékát. Európának védekeznie kell ez ellen a veszély ellen, nem szavakkal, hanem tettekkel, ahogy Maroni úr és az olasz kormány teszi.
Rihards Pīks
(LV) Elnök asszony, Ferrero-Waldner asszony, Solana úr! Mind a három, tagtársaink által benyújtott jelentés nagyon szakszerű, kiegyensúlyozott és ami a legfontosabb, megfelelő időben készült. Anélkül, hogy a jelentésekben található nagy számú pontos ténybe, értékelésbe és javaslatba belemennék, két pontot szeretnék kiemelni. Először is, fontos az európai biztonsági stratégia ötévenkénti felülvizsgálata, mivel láthatjuk, hogy az elmúlt években az olyan biztonsági kérdések, mint az energiabiztonság, a számítógépes biztonság és az éghajlat biztonsága igen időszerűvé váltak és a lehetséges konfliktus-zónák egyik régióból a másikba helyeződtek. Másodszor, az Európai Uniónak jelentősen növelnie kell a konfliktusok megelőzésére tett erőfeszítéseit. Úgy gondolom, hogy erre lehetőség lett volna Dél-Kaukázusban is, de véleményem szerint az Európai Unió állsápontja a fegyveres konfliktust megelőzően túl visszafogott volt. Az Európai Uniónak joga és kötelessége megelőző fellépéseket tenni és közvetítői feladatokat ellátni, mivel az Európai Unió a béke megteremtésére irányuló projekt, amely feladatot már 50 éve végzi. Annak érdekében, hogy képesek legyünk a kihívásokra reagálni és megelőző intézkedéseket hozni, mindenekelőtt politikai akaratra van szükségünk, másodszor létre kell hoznunk és javítanunk kell a közös kül- és biztonságpolitikát az európai biztonsági és védelmi politikai intézményi eszközökkel együtt. Ezen eszközök egyike a Saryusz-Wolski úr jelentésében említett keleti partnerség, beleértve az EURONEST közös parlamenti gyűlés létrehozását. Ez növelheti a keleti határainkon túli megértést, valamint a demokrácia fejlődését is. Végül, szeretném kifejezni azzal kapcsolatos megelégedettségemet, hogy von Wogau úr jelentésében szerepel a (33) bekezdés, mivel hazámban a kaukázusi események és a növekvő nacionalizmus a szomszédos államokban komoly aggodalmakra adott okot. Egy bölcs régi mondásunk szerint: "mindig reméld a legjobbat, de készülj a legrosszabbra, és segíts magadon, az Isten is megsegít!” Köszönöm.
Ana Maria Gomes
(PT) Szeretnék köszönetet mondani Ari Vatanen és Karl von Wogau előadóknak munkájukért és a konszenzus elérése érdekében kifejtett erőfeszítéseikért, különösen a nukleáris politika nehéz kérdése tekintetében, amelyet az Európai Uniónak és a NATO-nak sürgősen felül kell vizsgálni egy olyan időszakban, amikor Obama elnök újjáéleszti a világ nukleáris fegyverektől való megszabadításának célkitűzését, és amikor két európai nukleáris tengeralattjáró majdnem katasztrófát okozott.
A Vatanen és a von Wogau jelentés hangsúlyozza a politikailag, stratégiailag és műveleti tekintetben független Európai Unió szükségességét, egy ambiciózus európai biztonsági és védelmi politika (EBVP) révén. E célkitűzések eléréséhez intézményi, pénzügyi és műveleti eszközökre van szükségünk. Ezért szoros együttműködésre van szükségünk a NATO és az EU között, amely ezen egymást kiegészítő szervezetek politikai függetlenségének tiszteletben tartásán alapul. Ezért szükségesnek tartjuk egy állandó uniós műveleti parancsnokság Brüsszelben történő felállítását, amely képes arra, hogy függetlenül tervezzen és hajtson végre EBVP katonai műveleteket. Felszólítjuk tehát az EU tagállamait, hogy növeljék erőfeszítéseiket nemzeti védelmi költségvetésük bölcsebb, hatékonyabb és Európához jobban illő módú elköltése érdekében, amelyet külön-külön nem tudnak megfelelően megtenni.
E Parlament üzenete egyértelmű, és figyelmeztetésül szolgál. Védelmi Európa nélkül a védelem Európában veszélybe kerül. Védelmi iparunk veszélybe kerülhet. Azok a kapacitások kerülhetnek veszélybe, amelyekre Európának a polgári lakosság védelme, valamint a mészárlások és a népirtások megelőzése tekintetében fennálló felelőssége teljesítéséhez van szüksége. Európának a válságkezelésben globális szereplőként játszott szerepe kerülhet veszélybe. A Lisszaboni Szerződésben meghatározott, az európai politikai integráció biztonságra és védelemre való kiterjesztése sürgető, és fel kell gyorsítani. Ez nemcsak az Európai Unió érdeke, hanem a NATO érdeke is, mivel mindkét szervezet le fogja aratni egy olyan Európának a gyümölcsét, amely jobban fel van vértezve az európaiak biztonságát és a globális biztonságot érintő növekvő kihívásokkal szemben.
Andrzej Tomasz Zapałowski
(PL) Elnök asszony! A NATO Európában egy viszonylag békés időszakban bizonyította, hogy nemzetközi biztonsági szervezetként hasznos. Természetesen a biztonságérzetet, amelyet a NATO nyújt számunkra jelentősen korlátozza a Szövetséget irányító szervekben a döntéshozatal sebessége és korlátozzák maguk a döntések is. Ennek ellenére a NATO stabilizáló hatást gyakorolt a világ biztonságára. A NATO "puhítására” irányuló próbálkozások - pozíciójának gyengítése az Európai Unió katonai struktúráinak kiszélesítésével - tévedések. Az Európai Uniónak ma a nehéz politikai döntésekre vonatkozó megállapodások elérése terén problémái vannak, a katonai döntésekről nem is beszélve.
Az EU-nak a belső biztonság megerősítésére és tagjai, védelmi képességeinek növelésére kell összpontosítania, különösen azon tagállamok esetében, amelyeknek olyan országokkal vannak közös határai, ahol a szélsőséges nacionalista eszmék népszerűek, valamint azon tagállamok esetében is, amelyek felkeltették a terrorista csoportok érdeklődését. Az EU nem bonyolódhat túlzottan bele olyan intézkedésekbe, amelyek célja Európán kívüli műveletekhez nagyméretű külföldön harcoló egységek létrehozása.
Alojz Peterle
(SL) Solana úr, a közös kül- és biztonságpolitika főképviselője helyesen emlékeztetett bennünket arra, hogy hol voltunk 1990-ben. Még érdekesebb lenne feltenni magunknak a kérdést, hogy milyen közös politikánk volt az 1990-es évek elején.
Egy olyan időszakban, amikor az Európai Közösség erőtlen volt. Később láttuk, hogy az óhajokat tervek, stratégiák, politikai akarat és képességek váltották fel, amely cselekvésre is ösztönzött bennünket nemcsak európai szinten, hanem globális szinten is. Azok alatt az évek alatt, különösen a 2004-es történelmi bővítés után a közös kül- és biztonságpolitika (KKBP) összefüggései és ambíciói jelentősen megváltoztak.
Tíz évvel ezelőtt a saját gondjainkkal voltunk elfoglalva. Ma azonban vissza tudunk tekinteni a sikerekre, amelyeket elértünk, és lehetetlen egy globális dimenzió nélküli KKBP vagy európai biztonsági és védelmi politika (EBVP) elképzelése. Ennek tudatában nem lep meg, hogy mindhárom jelentés és számos tagtársunk felhívták figyelmünket az új helyzetre, a startégiamódosítás szükségességére, a nagyobb egységre és a nagyobb intézményközi együttműködésre.
Mindezeket műveleti struktúráink és politikai döntéshozatali folyamataink javítására vonatkozó konkrét javasalatok támasztják alá, amelyeket őszintén támogatok. Egyetértek abban, hogy közös politikánk vonatkozásában új szakaszba értünk, és e tekintetben két kérdést szeretnék kiemelni.
Először is, részletesen meg kell vizsgálnunk, hogy a pénzügyi, vagy a gazdasági válság hogyan érintheti közös politikánk összefüggéseit. Meg vagyok győződve arról, hogy nagyon figyelnünk kell a válság esetleges politikai következményeire, különösen azokra, amelyek akkor merülhetnek fel, ha még mélyebb monetáris válsággal kell szembe néznünk.
Másodszor, évek során tanúja voltam annak a meglepő ténynek, hogy számos partnerünk azt akarja, hogy az Európai Uniónak egységes külpolitikája és védelmi identitása legyen, amely jobban meghatározott és erőteljesebb. Más szóval az Európai Unió mint globális szereplő a kívánt megoldás. Ebben a szellemben fontosnak tűnik számomra, hogy kétoldalú kapcsolatainkat az eddig általunk alkalmazottnál átfogóbb perspektívából kell néznünk, valamint a többoldalú együttműködésekhez innovatív megközelítéseket kell kialakítanunk, amelyek nemcsak a kétoldalú érdekeket veszik figyelembe, hanem a szélesebb régiók stabilizálását is szolgálják.
Maria Eleni Koppa
(EL) Elnök asszony! A nemzetközi rendszer átalakulóban van és hatalmas kihívások állnak mindannyiuk előtt. A közös veszélyek, például a terrorizmus, a tömegpusztító fegyverek elterjedése, a nemzetközi kalózkodás növekedése és az éghajlatváltozás által okozott új problémák kezelése érdekében újra meg kell vizsgálnunk és javítanunk kell az Európai Unió és a ΝΑΤΟ közötti kapcsolatokat.
Ugyanakkor azonban úgy gondolom, hogy eljött az ideje annak, hogy megerősítsük az ENSZ Biztonsági Tanácsa mint a nemzetközi béke és biztonság alapvető biztosítását nyújtó szervezet szerepét. Sürgősen szükség van a szervezet reformjára, és nekünk elő kell segítenünk ezt a reformot annak érdekében, hogy az ENSZ hatékonyabban el tudja végezni fontos feladatát.
Hangsúlyoznunk kell továbbá, hogy minden államnak és nemzetközi szervezetnek, köztük a NATO-nak is tartózkódnia kell a fenyegetéstől és az erőszak bármilyen alkalmazásától, amely ellentétben áll az ENSZ Alapokmányának céljaival és elveivel. A ΝΑΤΟ-nak és az Európai Uniónak közös érdekei vannak és kapcsolatuk nem alapulhat a versenyen. Kiegyensúlyozottabb partnerségre van szükségünk, a fellépések jobb összehangolásával és erősebb együttműködéssel. A döntéshozatal tekintetében mindkét oldalnak tiszteletben kell azonban tartania a másik függetlenségét és a katonai értékelések eltérése esetén biztosítania kell a kölcsönös megértést.
Végül szeretném hangsúlyozni, hogy szükség van az államok semlegességhez való jogának tiszteletben tartására és ezen a ponton szeretném kérni, hogy töröljék a Ciprusi Köztársaság felszólítását arra, hogy csatlakozzon a Partnerség a Békéért programhoz. Ez a döntés minden állam szuverén joga, és Ciprus egy olyan független és szuverén állam, amely képes saját jövőjéről dönteni.
Jana Hybášková
(CS) Ünnepeljük meg a NATO hatvanadik születésnapját! Hamarosan néhány nagy Egyesült Államok-EU-NATO csúcstalálkozóra kerül sor. Franciaország visszatérése a NATO katonai struktúráiba az európai biztonsági és védelmi politikáknak szentelt energiákkal együtt kiváló lehetőséget teremt az európai biztonsági stratégiák és a NATO lehetséges új stratégiáinak harmonizálására. A Lisszaboni Szerződés mai ratifikálása a cseh parlamentben az európai védelem és biztonság terén egy lépésnyi változást jelent. Építsük fel a közös európai vezető szerepet! Ésszerűsítsük az európai védelmi piacot! Lássuk el forrásokkal a tudományt és a kutatást, az Európai Védelmi Ügynökséget, alkossuk meg az európai katonára vonatkozó jogszabályt, előzzük meg a párhuzamosságokat és szó szerint kerüljük el a török szindrómát! Ragadjuk meg az új amerikai kormány által ajánlott lehetőséget a valódi együttműködésre Afganisztánban és a rakétavédelemre Európában! Az európai biztonsági és védelmi politika vonatkozásában hatalmas lehetőség áll előttünk arra, hogy Európában a további integráció és biztonság motorjává váljunk. Ne hagyjuk elveszni!
Libor Rouček
(CS) Néhány szót szeretnék szólni az EU-Oroszország kapcsolatokról. Véleményem szerint a közös kül- és biztonságpolitika létrehozása nem érhető el az Oroszországgal folytatott párbeszéd nélkül. Az Európai Biztonsági Ügynökségnek, amely összehozza az Egyesült Államokat, a NATO-t, az EBESZ-t és a nemzetközi leszerelési megállapodásokat, be kell vonnia az Oroszországgal folytatott párbeszédet is.
Ezért szeretném felhívni a Tanácsot és a Bizottságot, hogy nyitott és konstruktív magatartást kövessen az EU, az Egyesült Államok és Oroszország közötti, a helsinki folyamaton alapuló, a biztonsági kérdésekről szóló transzatlanti párbeszéd felújítására vonatkozó leheteséges tárgyalások tekintetében.
Véleményem szerint ezekbe a tárgyalásokba a rakétavédelem témájára voantkozó megbeszéléseket is be kell vonni. Az EU-nak az eddigieknél jóval nagyobb szerepet kell vállalnia ebben a kérdésben. Nézetem szerint a megállapodást nem szabad egyedül az Egyesült Államokra és Oroszországra hagyni. Az európai emberek ezt elvárják tőlünk.
Józef Pinior
(PL) Elnök asszony! A Parlament egyetért abban, hogy az Európai Uniónak szüksége van közös kül- és biztonságpolitikára. A fő politikai erők ebben konszenzusra jutottak. A probléma, a valódi politikai probléma az, hogy hogyan tudjuk elérni ezt a fő célt.
Először is, a Lisszaboni Szerződés lehető leggyorsabb ratifikálására van szükség. Azok a politikai vezetők, akik késleltetik a szerződés ratifikációs folyamatát, gyengítik a közös uniós kül- és biztonságpolitika fejlődését. A Lisszaboni Szerződés nélkül nehéz komolyan beszélni a közös uniós biztonsági politikáról.
Másodszor, szeretném hangsúlyozni az ember jogok kérdésének fontosságát az EU külpolitikájának kialakításában. A politikának támogatnia kell a nemzetközi jogot - a nemzetközi humanitárius jogot, a liberális demokráciát és a jogállamiságot.
Harmadszor, a politika egy európai védelmi politika komoly kialakítását, az Európai Unió katonai struktúráinak fejlesztését és az európai védelmi ipar fejlesztését kívánja meg.
Adrian Severin
Elnök asszony! Két pontot szeretnék kiemelni. Először, az értékekről. Az Európai Unió az értékek Uniója. Ezek az értékek a csatlakozás feltételei. Irányítják magatartásunkat. A külső partnereinkkel való interoperabilitás kiépítésének eszközei. Külpolitikánk hatókörét azonban nem értékeink exportálásával kell létrehoznunk. Ellenkezőleg, meg kell tanulnunk egy diverzifikált világban működni, sőt tiszteletben tartani mások tévedéshez való jogát.
Másodszor, az intézményekről. A mai nemzetközi intézmények és nemzetközi jog egy teljesen eltérő világban formálódott és jött létre. Minden nap tapasztaljuk, hogy nem felelnek meg a mai világ új kihívásainak, új lehetőségeinek és új fenyegetéseinek. Úgy gondolom, hogy az Európai Uniónak egy új biztonságon, szabadságon és együttműködésen alapuló térség létrehozása érdekében támogatnia kell az európai biztonságról és együttműködésről szóló új konferenciára vonatkozó elképzelést egy szélesebb Európában - Vancouvertől Sanghajig, nemcsak Vlagyivosztokig. Úgy gondolom, hogy ennek kell lennie az egyik fő prioritásunknak, és nem kell félnünk attól, hogy másoknak erről talán más elképzelésük van.
Luis Yañez-Barnuevo García
(ES) Elnök asszony! Először is szeretném támogatásomról biztosítani a vita tárgyát képező mindhárom jelentést.
Másodszor, szeretnék gratulálni FerreroWaldner asszonynak mindenekelőtt ahhoz amit a csapata és Solana úr közötti szoros együttműködésről és közös munkavégzésről mondott. Harmadszor, szeretnék gratulálni Solana úrnak, mert jelleme és kreativitás nélkül a közös kül- és biztonságpolitika valószínűleg ma nem lenne az ami: jogi és okirati alap, még a 2003-as stratégiai dokumentum fejlődésével sem lett volna elérhető annyi fejlődés a közös kül- és biztonságpolitikában, mint az elmúlt néhány évben. Negyedszer, azt szeretném mondani, hogy a Lisszaboni Szerződés - amellyel kapcsolatban, amint ma már hallottuk, jó hír, hogy valószínűleg hamarosan ratifikálják - kétségtelenül nagyobb és jobb eszköz lesz a kezében és az Európai Unióban azoknak a kezében, akik az Uniót azzá akarják tenni, aminek lennie kell: globális szereplő, a szó legteljesebb értelmében.
Azzal a gondolattal zárom, amit ő maga is megfogalmazott: Európának katonai eszközökkel rendelkező polgári szereplőnek és hatalomnak, és nem katonai hatalomnak kell lennie.
Proinsias De Rossa
Elnök asszony! Miután a hétvégén egy gázai látogatásból tértem haza, 60 másodpercemet annak kifejtésére fogom használni, hogy mit tartok itt komoly problémának. A humán biztonságra vonatkozó elvünk egy olyan elv, amely arra kötelez bennünket, hogy reagáljunk a humanitárius válságra, de arra is kötelez bennünket, hogy reagáljunk és közöljük Izraellel, hogy ami sok az sok, és Európa többé nem tehet úgy, mintha nem venné észre a palesztinok önrendelkezési jogának megsértését.
Ennek a jognak a legjelentősebb megsértése Ciszjordánia és Kelet-Jeruzsálem Izrael általi könyörtelen és szándékos gyarmatosítása. Jelenleg 500 000 olyan telepes él ott, akik jogtalanul foglalták el a területet, amely magában foglalja a javasolt független palesztin állam fő területét. Egyre nehezebb elhinni, hogy Izael tényleg támogatja az önálló palesztin államot, miközben továbbra is egyre több palesztin területet kebelez be - és ezt a mai napig így teszi.
Azok a nyilatkozatok, amelyeket Európa és az Amerikai Egyesült Államok a szuverén és életképes palesztin államot magában foglaló két-állam-megoldásra vonatkozóan tesz, valójában annyit sem érnek, mint az a papír amelyre ezeket írják, anélkül, ha a telepítésekkel kapcsolatban nem parancsolunk "álljt” Izraelnek. A telepítéseket azonnal le kell állítani és esetleg leszerelni, különben soha nem lesz fenntartható béke a Közel-Keleten, Solana úr.
Călin Cătălin Chiriţă
(RO) Szeretném kifejezni köszönetemet a három előadónak. A NATO szerepéről Európa biztonsági struktúrájában bebizonyosodott, hogy elengedhetetlen, nemcsak napjainkig, hanem tényleges jövője van a XXI. század további részében is. Úgy gondolom, hogy az Európai Uniónak és a NATO-nak az esetleges versengés elkerülése mellett együtt kell működnie.
Hathatós, termékeny transzatlanti kapcsolatok nyújthatják az európai béke, biztonság és stabilitás legjobb garanciáját, a demokrácia elveinek, az emberi jogok, a jogállamiság és a felelősségteljes kormányzás tiszteletben tartása mellett. Történelmi fordulat előtt állunk, amelyben a transzatlanti együttműködés létfontosságúvá vált, amelynek célja az Európai Unió számára egy új biztonsági stratégia és a NATO számára egy új stratégiai koncepció közös kidolgozása.
A 2008 áprilisában Bukarestben tartott NATO- csúcstalálkozón a szövetségesek üdvözölték azt a politikai szerepet, amelyet az Európai Unió tölthet be, ha a biztonsági és védelmi területen kialakítja cselekvési képességét. A NATO által támogatott Partnerség a Békéért és az Európai Unió által támogatott keleti partnerség program életbevágóan fontos a demokrácia és a jogállamiság fejlődéséhez, valamint a fekete-tengeri régió egyes országaiban a hatékony piacgazdaságra való áttéréshez.
Rosa Miguélez Ramos
(ES) Solana úr! 3 óra óta itt vagyok csak azért, hogy beszéljek a tengeri kalózkodásról, és hogy gratuláljak Önnek az Indiai-óceán vizein a tengeri kalózkodás ellen elindított európai tengerészeti művelet elindításához. Ön tudja, hogy hazám kormányát teljes mértékben bevonták ebbe a misszióba. Szeretném emlékeztetni Önt, hogy áprilisban kezdődik a halászati idény és halászaink aggódnak amiatt, hogy az Indiai-óceán erői jelenleg milyen földrajzi megoszlásban helyezkednek el. Szeretnének valamiféle védelmet ahhoz a helyhez közelebb, ahol halásznak; ez pedig délebbre van. Szeretnék valamit hallani Öntől ezzel kapcsolatban.
Szeretném továbbá közölni Önnel, hogy jó lenne, ha ez a művelet a meghatározott időkereten túl is fennmaradna. Szégyen lenne, ha a mindhárom pillért bevonó közös erőfeszítés az év végén hirtelen véget érne, különösen figyelembe véve, hogy nem úgy tűnik, hogy Szomáliában és a régióban a helyzet megváltozik, illetve rövid vagy közép távon javul.
Marios Matsakis
Elnök asszony! A NATO az európai védelem gerince, és Uniónk biztonsága vonatkozásában a NATO-erőktől függünk. A Ciprusban állomásozó NATO-erők - török NATO-erők - azonban nem a szabadság haderői, hanem a megszállásé: uniós terület megszállásáé. Ezek a török erők nemcsak halált és rombolást okoztak a szigeten, amikor Törökország 1974-ben betört, hanem napjainkban továbbra is megosztanak egy uniós tagállamot, amely félelmet és elnyomást okoz a görögök és a török ciprusiak között, valamint akadályozza a szigeten a két közösségi vezető közötti jelenlegi tárgyalásokat.
Így a NATO európai védelemben játszott fontos szerepét tárgyalva célszerű emlékeztetni arra, hogy az EU még nem gyakorolt kellő nyomást Törökországra, hogy feltétel nélkül és azonnal vonja ki megszálló csapatait Ciprusról. Nem ért velem egyet, Solana úr? Lehet, hogy nem figyel. Nem ért egyet azzal, hogy a török hadseregnek azonnal el kell hagynia Ciprust, Solana úr?
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Elnök asszony! Szeretnék hivatkozni Grúzia példájára annak bemutatására, hogy főképviselőnk és Ferrero-Waldner biztos asszony erőfeszítései ellenére milyen messze vagyunk a közös kül- és biztonságpolitika vonatkozásában meghatározott szándéktól.
Solana úr, Ön most természetesen több képességet és több segítséget kér. Részemről a következő kérdést tenném fel Önnek: jelenleg képes az Európai Unió betartani kötelezettségvállalásait, különösen az Oroszországgal ajánlott tűzszüneti megállapodás vonatkozásában?
Nyilvánvalóan megértem, biztos asszony. Tudjuk, hogy az Európai Unió milyen mértékben volt jelen és milyen gyorsan lépett közbe, de ma azzal is tisztában kell lennünk, hogy a grúzokkal az Abházia és Dél-Oszétia területén állomásozó orosz hadsereg szállt szembe. Egyáltalán nem kérdőjelezem meg a helyszíni polgári megfigyelő misszió figyelemre méltó munkáját. Mit tehetnek azonban megfigyelőink a civilek védelme érdekében a mindennapos erőszak ellen? Nem sokat, azon kívül, hogy tanúi az eseményeknek.
Ezenkívül az, hogy a KKBP célkitűzését milyen mértékben érte el, annak függvénye, hogy lesz-e végül bárorságunk békefenntartó erőket küldeni a régió stabilizálására, amely szerepel szomszédságpolitikánkban.
Alexandru Nazare
(RO) A mai vitában tárgyalt három jelentésben találkoztam néhány, az Európai Unió mint globális szereplő jövőbeni politikájának meghatározására vonatkozó hasznos ponttal.
Három megjegyzést szeretnék tenni. Először is, ki szeretném emelni az uniós külpolitika transzatlanti vonatkozásának fontosságát. Az Egyesült Államokkal meglévő kapcsolatok jelenlegi légkörét fel kell használnunk arra, hogy új fejezetet nyissunk ezen a területen, hogy globális szineten megerősítsük befolyásunkat.
Másodszor az erőfeszítések párhuzamosságának és a források hiányának megelőzése érdekében harmonizálni kell az Európai Unió és a NATO biztonsági vonatkozásait.
Harmadszor, úgy gondolom, hogy az EU-nak az európai biztonsági és együttműködési politikát Koszovó jogállásának tisztázását követően a nyugat-balkáni stablitás erősítésére kell felhasználnia. Koszovó ma Peter Faith, az EU különleges képviselője szerint a "felügyelt függetlenség” szakaszában van. Bár Faith úr az Európai Parlament közelmúltbeli meghallgatásán elutasította Koszovó esetében az "EU-védnökség” kifejezés használatát, elismerte, hogy a "teljes függetlenséghez” vezető út hosszú és nehéz. "Csoda lenne, ha két év alatt elvégeznénk küldetésünket”, mondja Faith úr.
Úgy gondolom azonban, hogy az EU koszovói bevonása tekintetében világos időkeretet kell meghatároznunk. Ezért üdvözlöm a Bizottság kezdeményezését, hogy Koszovóról tanulmányt kell készíteni, feltéve, hogy hozzájárul az EULEX misszió sikeréhez.
Benita Ferrero-Waldner
a Bizottság tagja. - Elnök asszony! Engedje meg hogy néhány megjegyzést tegyek, de különösen egyet: Úgy gondolom, hogy ez a vita megmutatta, hogy növekvő elfogadottságot élvez az a megközelítés, amelyet Európa a válságkezelés és a konfliktus-megelőzés terén követ. A müncheni biztonsági értekezlet megerősítette az átfogó megközelítést, mivel a biztonság és a fejlődés együtt jár - az egyik nem lehet meg a másik nélkül. Úgy gondolom, hogy ez az európai megközelítés szomszédainknál és azon túl is a békét és biztonságot előmozdító stratégiánk központi eleme.
Működik, de megfelelő forrásokkal kell ellátni, tehát polgári és katonai területen is kapacitásaink és képességeink kiépítésén kell dolgoznunk, és megpróbáljuk ebből részünket a tőlünk telhető legnagyobb mértékben kivenni.
De szeretnék kérdéseikre is válaszolni, különösen Saryusz-Wolski úrnak, a Külügyi Bizottság elnökének a KKBP-költségvetés alulfinanszírozottságáról. Igaz, hogy a költségvetést ebben az évben csökkentették, de ez reméljük nem akadályozza a polgári EBVP terén fennálló politikai céljainkat, tekintettel arra, hogy ebben az évben nincsenek új, jelentős missziók. Emlékeztetni kell arra, hogy a KKBP-költségvetés csak bizonyos költségeket fedez - felszerelési költségek, szerződéses alkalmazottak, külön juttatások, például az uniós különleges képviselők - bár a tagállamok szintén fizetik kiküldött személyzetük költségeit. A költségvetés - amint azt tudják nem ebben az évben, hanem 2013-ban - 400 millió euróra emelkedik.
A költségvetési tételcsoportok közötti átcsoportosítások vonatkozásában, amelyet Dombrovskis úr említett, a Bizottság a költségvetési hatóságnak benyújtott negyedéves jelentésében tájékoztat a KKBP-költségvetésen belüli átcsoportosításokról, és az elmúlt években a KKBP-költségvetés szerinti valamennyi előirányzatot lekötöttek.
Engedjék meg, hogy két különleges kérdéshez hozzászóljak: először a humán biztonságról. A humán biztonság olyan valami, amit én személyesen nagyon szeretek, mert elő kell mozdítani: a nélkülözés nélküli élet és a félelem nélküli élet mint a kül- és biztonságpolitika terméke. Ezt az európai biztonsági stratégiáról szóló 2008-as jelentésünkben is elismertük, amint azt korábban mindketten említettük. Ezenkívül az európai biztonsági stratégiáról szóló jelentés elismeri, hogy fejlődés és a szegénység felszámolása nélkül nem lesz fenntartható béke. Ezért ez nagyon fontos, és az emberi jogok elősegítése is része ennek a kiegyenlítődésnek.
Végül, engedjenek meg néhány szót a korai előrejelzésről és a konfliktusmegelőzésről, amelyről Pīks úr beszélt. Álatlában egyetértek azzal, hogy mint Európai Unió inkább a konfliktusok korai időszakában kell fellépnünk, amely korai előrejelzést, konfliktusmegelőzést és megelőző diplomáciát jelent. Bizottsági oldalról ezen a területen az egyik ilyen kezdeményezés, amelyről beszélünk a béketeremtő partnerség részeként a nem kormányzati szervezetekkel való kapcsolatok megerősítése, valamint a nyílt információforrások felhasználásának javítása. A jövőben azonban meg fogjuk próbálni megerősíteni a korai megelőzés oldalát. Tudjuk, hogy ez egy nagyon fontos rész.
Javier Solana
a KKBP főképviselője. - Elnök asszony! Nagyon rövid leszek. Szeretnék köszönetet mondani azoknak a parlamenti tagoknak, akik hozzászóltak, és tudomásul vettem megjegyzéseiket és kérdéseiket. Feltétlenül kapcsolatba fogok lépni Önökkel annak érdekében, hogy megfelelően válaszolhassak egyes kérdésekre.
Azt szeretném mondani, hogy ez a második alkalom, hogy ilyen jellegű vitát folytatunk az Európai Parlamentben, egy közel háromórás megbeszélést az európai biztonságról. Úgy gondolom, hogy ez nagyon fontos, és nagyon remélem, hogy ez a jövőben is fennmarad. A három előadónak nagyon köszönöm a munkáját, és biztosak lehetnek benne, hogy a jövőben továbbra is együtt fogunk működni Önökkel.
Jacek Saryusz-Wolski
előadó. - Elnök asszony! Ez egy nagyon széles, és számomra kielégítő vita sikerekről, hiányosságokról és folyamatban lévő intézkedésekről. Általánosságban szólva azt szeretném mondani, hogy ez a félig üres-félig tele pohár szindróma, attól függően, hogy ki nézi.
Bizonyos kérdéseket a hozzászólók zöme megválaszolt. Van haladás ezen a területen? Igen. Elegendő? Nem. Nagyobb a konvergencia az olyan intézmények között, mint a Parlament, a Tanács, a Bizottság és a tagállamok? Igen nagyobb az előrelépés, bár az Unió külpolitikájának széles sávja még nem eléggé nagy, és itt az Ön szavaira hivatkozom, Ferrero-Waldner biztos asszony, a pénzre. Ha több pénzünk lenne, vagy legalább annyi, amennyit a Bizottság javasolt a szélessávra a vidéki térségekben 1,5 milliárd euró - talán a tagállamok, ha nem kell fizetniük készségesebben vennének részt a KKBP fellépésekben. Önök jól tudják, hogy e Ház azt kéri, hogy ezt az Unió költségvetése fizesse.
A polgárok értékelik ezt a külpolitikát? A válasz ismét "igen”. Eléggé használjuk a külpolitikát az Unió legitimizálására? A válasz "nem”. Képességek: a szó tágabb értelmében minden, ami válságmegelőző kezelés és gyors válasz, mindenünk megvan, ami csak lehet, sőt - remélem, hogy Solana úr helyesel - több. Már érintettem a finanszírozást. Jogi és intézményi eszközöket tekintve - Lisszabon - mindenki egyetért abban, hogy a Szerződés előírásai alapján több és jobban felszerelt eszközre van szükségünk.
Ezt a konvergenciát körültekintően dolgozzák ki, és tisztelettel adózom a főképviselőnek nemcsak külső, hanem belső megfontolt fellépéséért és diplomáciájáért. Hogyan jött létre ez a hasonló gondolkozás? Ha Ön, Solana úr, képes az egész Unió nevében beszélni, előzetesen mindenkit meg kell győzni és mindenkit be kell szállítani a hajóba.
Felmerült az értékek kérdése. Egyetértünk az értékek vonatkozásában? Igen, egyetértünk, de különböző gyakorlatunk van, és az értékek tengelye az érdekekkel szemben szintén jelen van, és a legjobb példa arra, hogy ezt hogyan juttassuk el Közép-Ázsiába: szerepelt a közép-ázsiai stratégiáról szóló vitában.
Zárásként azt szeretném mondani, hogy megérintett, amit Solana úr mondott -, hogy a külpolitikán keresztül az EU azonosítja magát. Nagyobb identitást kap. Az, amit mi megközelítésünkben a Parlamentben hozzáadunk, az az, ami nagyobb legitimitást nyújt, ami azt jelenti, hogy nagyobb befolyást biztosít. Ezért ez az európai integráció szerves része lehet. A kiemelkedő vita azt mutatta, hogy a külpolitikában több Európa után vágynak, és hogy az európai politikai és anyagi tőke közös teljesítése terén is többre van szükség.
Elnök
Egy kicsit több időt engedünk az előadóknak, de kevés az időnk, és nem folytathatjuk így tovább.
Karl von Wogau
Elnök asszony! Hölgyeim és uraim! Szeretnék néhány ponthoz hozzászólni.
Először is, szeretném megmagyarázni, hogy miért nem vettem bele jelentésembe a "humán biztonság” és a "védelem felelőssége” elvet. Ez nagyon vitatott volt. Személyes véleményem szerint ezek az általunk kialakított elvek, miközben nagyon fontosak, nem illenek a biztonsági politikához, mivel az egész világon katonai beavatkozás igazolására vissza lehet ezekkel élni. Ez egy olyan valós kockázat, amit én el tudok képzelni. Ezért támogatom ezt a két elvet, de nem a biztonságpolitika esetében.
Az is elhangzott, hogy európai hadsereget hozok létre, és jelentésemben erre szólítok fel. Azt szeretném kérni, hogy ismételten olvassák át az egész jelentésemet - bizonyára nem fogják megtalálni benne az "európai hadsereg” szót. Amit a jelentés mond az az, hogy az adófizetők pénzét e területen jobban kell felhasználni, mint ahogy az eddig történt.
Azután itt van az európai biztonsági stratégia, amelyet most mindenki támogat. Az ehhez szükséges munka éveket vett igénybe, nagyon sikeres volt. Véleményem szerint a következő lépés a biztonságpolitika végrehajtására vonatkozó anyag, egy, a biztonsági politikáról szóló fehér könyv elkészítése kell, hogy legyen. Ezt a feladatot már a következő parlamenti időszakban kell elvégezni.
Végül, de nem utolsósorban, úgy gondolom, hogy a következő tárgyalásoknak, amelyeket e témában folytatunk az EUBAM Rafah kérdéssel kell foglalkozniuk: hogyan lehet újjáéleszteni ezt a missziót, és lehetőség szerint hogyan lehet azt kiterjeszteni.
Ari Vatanen
előadó. - Elnök asszony! Csak szeretném megismételni, amit Wilson elnök 1917-ben mondott, és amit például tisztelt kollégánk, Swoboda úr mondott egy fél órával ezelőtt: a nemzet egyedül nem tudja megoldani a problémákat. E Ház és az EU tanúsíthatja ezt. Tanulnunk kell a hibáinkból. Bármilyen társadalmi helyzetben vagyunk, együtt kell dolgoznunk: a való világban nincs szemezgetés, nincs potyázás (free riding). Nem hagyhatjuk, hogy csak néhányan vigyék vállukon a terheket: meg kell osztanunk azokat, mert demokratikus nemzetek vagyunk. Ez egy nemes indok.
Néha nehezen értem meg, hogy miért van az, ha kimondják a "NATO” szót, az emberek rögtön - talán amerikaellenes érzéseik miatt, talán mert katonaság-ellenes hajlamaik vannak - ellene vannak. Igen, pacifisták vagyunk. Ki nem pacifista? Minden épeszű ember pacifista. Ki akar szenvedni; ki akar háborút? De megelőzéséhez eszközökre van szükségünk. Kezdeményezőknek kell lennünk. A háborúk jönnek és mennek, ha megvan az ilyen hozzáállás, de aktívan kell építenünk a békét.
Én tényleg hitelt adok e Ház tagjai többségének, akik ma éjszaka ismét bebizonyították, hogy az építő, felelős józan ész kerül fölénybe; hogy e Ház az, aminek lennie kell: egy Ház, amely előre néz, mert ha nem működünk együtt, a béke áldozattá válik.
Engedjenek meg egy utolsó megjegyzést. Michel Platini - a futball mestere - most épp egy másik teremben beszél. Franciaországban voltam, amikor a ruandai mészárlás történt - és ez nem Franciaország ellen irányul, hanem egy észrevétel arra vonatkozóan, hogy a média hogyan tájékoztat - és az a tény, hogy Zinedine Zidane-nak szemölcs volt a térdén a szó szoros értelmében nagyobb figyelmet kapott, mint a ruandai mészárlás. Nem, nem maradhatunk csöndben: kezdeményezőnek kell lennünk; különben megbocsátjuk az ilyen eseményeket a világban.
Elnök
A vitát lezárom.
A szavazás 2009. február 19-én, csütörtökön lesz.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 142. cikke)
Alexandra Dobolyi  
Miként reagáljon Európa arra, hogy keleti határain egyre erősödik számos feltörekvő nagyhatalmat és energiahordozókban gazdag tagállamot tömörítő regionális szervezet, a Sanghaji Együttműködés Szervezet? Oroszország révén a SESZ szomszédos az Európai Unióval, ezért megkerülhetetlen, hogy az érdemben foglalkozzon e szervezettel. Ha a SESZ tagjait, illetve megfigyelőit elemezzük, akkor arra a következtetésre kell jussunk, hogy ezen országok rendelkeznek a világ olaj- és gáztartalékainak jelentős hányadával.
Mindezek következtében egy megújított Oroszország- és Közép-Ázsia stratégia kérdése megkerülhetetlen, az egyes országokra lebontott politikai kockázatelemzéssel egybekötve.
Megjegyzendő, hogy az EU jelenlegi kiszolgáltatottsága és nagymértékű energiafüggősége, ahogyan azt az orosz-ukrán gázárvita megmutatta, aláássa a hiteles, hatékony és következetes közös kül- és biztonságpolitika fejlődését.
Ehhez adódik még hozzá, hogy a különböző országok különféleképpen reagálnak, történelmi tapasztalataiktól és gazdasági érdekeiktől vezérelve. Ma az EU-nak - sokkal inkább, mind eddig bármikor - fontos az egységes politikai fellépés, az eltérő nemzeti érdekek és álláspontok összehangolása.
Nélkülözhetetlen, hogy az Unió javítsa fellépésének hatékonyságát és következetességét a globális színtéren, melyhez nagymértékben hozzájárulhat a Lisszaboni Szerződés ratifikálása és a szerződésben biztosított külpolitikai eszközök.
Az EU nagyobb hatékonyságú, fordulatszámú működtetésének egyre sürgetőbb igénye, az egyre gyorsabb intellektuális válaszokat kikényszerítő történések felvetik a külpolitika irányítása szervezeti, döntési mechanizmusainak áttekintését, a megfelelő strukturális válaszok megadását.
Glyn Ford  
írásban. - Gratulálok Vatanen úrnak a jelentéséhez, amelyet támogatok. Különösen támogatom az uniós katonai műveleti paracsnokság létrehozására vonatkozó elképzelést. Természetesen a NATO-nak kell lennie az első pontnak, ha a biztonság veszélybe kerül. Bár a Bush-Gore vitában valamivel több mint tíz évvel ezelőtt George Bush azt mondta, hogyha ő lett volna az elnök, nem avatkozott volna be Koszovóban.
Most a Bush kormány külpolitikájával szembeni ellenszenvem ellenére úgy tűnik számomra, hogy teljesen ésszerű Bush szempontjából az az álláspont, hogy az Egyesült Államok saját érdekeit nézi. Bár ez nem az az álláspont, amit Európa követhetett vagy követnie kellett. Azon az erős erkölcsi érven túl, hogy kötelesek voltunk megvédeni azokat, akiknek a szerbek népirtásával kellett szembenézniük, menekültek tíz-, illetve százezreivel is számolnunk kellett. Nekünk saját érdekünkben és az ő érdekükben képesnek kell lennünk az amerikaiak nélküli kötelezettségválllásra. Ennek érdekében alacsony árat fizetünk azért, hogy állandó uniós katonai műveleti parancsnokságunk legyen, amely egy jövőbeni hasonló esetre készen áll.
Anneli Jäätteenmäki  
Elnök asszony! Finnországnak nem kell szégyenkeznie biztonságpolitikai megoldásai miatt. Finnország a NATO-n kívül Svédországgal, Ausztriával és Svájccal jó társaságban van. Könnyű azonosulni velük. A semlegesség a NATO tiszteletben tartásával egy érett állam számára modern alternatíva.
Egy puhább NATO-ról kezdtünk el beszélni, amint a "harcias” elnököt egy "békés” elnök váltotta fel az Amerikai Egyesült Államokban. Feltételezhető, hogy az elragadtatott szónoklat a puha NATO-ról Obama és Hillary Clinton külügyminiszter alatt gyakoribb jelenség lesz. Várjuk meg azonban, amíg eltelik valamennyi idő, és aztán nézzük meg, hogyan fejlődik a NATO.
Az a véleményem, hogy a NATO alapvető jellege egyáltalán nem változott azóta, hogy a kétpólusú biztonsági rendszer megbukott. Másrészt a puha NATO-ról szóló hírverés sikeres volt.
Az Oroszország irányába való egyszerű bámészkodás (Oroszország, Oroszország, Oroszország) vagy a várakozás az új téli háborúra sehová sem vezet. A NATO sem a megfelelő válasz a Finnországot a jövőben érintő nagyobb problémákra, amelyek főként gazdasági jellegűek.
Adrian Manole  
A NATO-EU szövetség szerepére vonatkozó értékelésnek annak elismerésével kell kezdődnie, hogy a politikai felállás a közelmúltban alapvetően megváltozott Európában és az Egyesült Államokban is azáltal, hogy az Európai Unió most legitim szerepet játszhat a globális biztonság terén.
Ez a helyzet azt kívánja a szövetségtől, hogy "újrapolitizálódjon”, úgy, hogy nyílt párbeszéd fórumává válik, amely megvitatja azokat a fő kérdéseket, amelyekbe köteles beleszólni. Például egy őszinte transzatlanti párbeszéd a terrorizmus leküzdésére vonatkozó elengedhetetlen megközelítésről feltétlenül szükséges pontosan azért, mert a szövetségeseknek különböző elképzeléseik vannak arról, hogy hogyan reagáljanak, ha ezzel a közös kihívással állnak szemben.
A jelenlegi helyzetben, amikor a tagállamok a globális biztonságot érintő, állandóan növekvő változatú kihívásokkal találkoznak, az etnikumok közötti konfliktusoktól a szövetséges terület közvetlen szomszédságában a globális terrorista hálózatokig és a tömegpusztító fegyverek elterjedéséig, különös jelentőséget kell tulajdonítaniuk az e kérdésre vonatkozó elemzéseknek és párbeszédeknek, és támogatniuk kell a szövetségi reformfolyamatokat. Különösen hivatkozom a közvetlen szomszédságban lévő területeket érintő biztonsági problémákra, ahol a szövetség a demokratikus védelmi és biztonsági intézmények létrehozásában a Balkánon és a Fekete-tenger tágabb körzetében kulcsszerepet játszhat.
Marian-Jean Marinescu  
Közös, koherens és naprakész európai biztonsági politikára van szükségünk, amely segít európai identitásunk megerősítésében, és az EU számára lehetővé teszi, hogy egységes, hiteles hangon szólaljon meg a nemzetközi színtéren.
A mostani helyzet, amely tele van olyan kihívásokkal, mint például a gazdasági válság, az energiabiztonság, az éghajlatváltozás és a migráció kezelése, közös érdekeik védelme, valamint a béke, a biztonság elősegítése és a területi integráció tiszteletben tartása érdekében együttműködést és felelősséget követel a tagállamoktól.
Az EU-nak csak akkor lehet hatása, ha egységes hangon szólal meg, rendelkezésére állnak a szükséges eszközök, és azokat hatékonyan használja, segítve a szomszédos államokkal az együttműködés erősítését.
Stratégiai módon kell gondolkoznunk, tevékeny részt kell vállalnunk és következetesen kell cselekednünk globális szinten. Regionális biztonságra és szoros kötelékre van szükségünk továbbá a fontos regionális szereplőkkel.
Az EU-tól keletre fekvő szomszédos országokkal való stratégiai partnerség szükségszerű, és be kell fektetnünk az Oroszországgal folytatott kapcsolatokba, amelynek során koherens stratégiát kell kialakítanunk közös, kölcsönösen előnyös kötelezettségvállalásokkal.
Be kell fektetnünk a szomszédos országokba, különösen az EU-tól keletre fekvő országokba, és biztosítani kell számukra a szükséges ösztönzőket annak érdekében, hogy folytathassák reformjaikat, valamint képesnek kell lennünk arra, hogy erősítsük az EU jelenlétét a térségben. Új eszközök állnak rendelkezésünkre, például a keleti partnerség, amely segít bennünket abban, hogy partnereinkkel a térségben magasabb szinten új, szilárd megközelítést hozzunk létre.
Zdzisław Zbigniew Podkański  
A nemzetközi biztonság a nemzetközi kapcsolatok egyik legnagyobb értéke. Napjainkban ezen elv újradefiniálásának és a súlypont nem katonai tényezők felé való áthelyeződésének szemtanúi vagyunk, amely a stabilitást és a nemzetközi biztonságot fenyegeti. Ilyen fenyegetésekre példa a szervezett bűnözés, az internetes terrorizmus, a kalózkodás (ezt láthatjuk Szomália partjainál), az éghajlatváltozás és a világgazdasági válságból eredő veszélyek. Az Európai Uniónak, miközben figyelmét olyan közös katonai eszközök kiépítésére fordítja, mint az Eurocorps, az Európai Légiközlekedési Flotta és az állandó uniós műveleti parancsnokság, nem szabad elfeledkeznie más fenyegetésekről, amelyek nem kevésbé fontosak. Több figyelmet kell fordítani olyan szervek és intézmények kiépítésére, amelyek lehetővé teszik számunkra, hogy felülkerekedjünk a világgazdasági válság által okozott pénzügyi helyzeten, valamint hogy megvédjük a természeti környezetet és a biológiai sokféleséget. A belső fenyegetésekről, például a kábítószerekről, a társadalomban tapasztalható szegénységről és az internetes bűnözésről sem szabad elfeledkezni.
Mindezek az elemek fontos tényezők, amelyek befolyásolják a nemzetközi biztonságot, az Európai Unió és minden nemzet biztonságát. Ezen alapvető kérdések megoldása nélkül szilárd európai biztonsági stratégia létrehozása lehetetlen.
Flaviu Călin Rus  
A közös biztonsági politika olyan téma, amelyet számtalanszor megvitattak, és amelyről nagyon sokat írtak. Az Európai Unió növekvő fontosságú facilitátor regionális és globális szinten is. Épp ezért gondolom, hogy az Európai Uniónak láthatóan tevékenynek kell lennie határain belül és kezdeményezőnek a világ minden részén.
A mai három jelentés - tanulmányozása után úgy gondolom, hogy három következtetést vonhatunk le:
1. Az Európai Uniónak kell egy olyan közös biztonsági politika, amely képes a határain belüli demokráciák és a vele szomszédos országokkal való partnerségek támogatására.
2. Az Európai Uniónak egységes egész képét kell tükröznie, és szüksége van egy olyan gyorsreagálású haderőre, amely a béke, a demokrácia és az emberi jogok támogatása érdekében bármikor képes a beavatkozásra.
3. Az Európai Uniónak globálisan meg kell szilárdítania pozícióját és közvetítőként kell fellépnie a stabilitás és a béke érdekében a világ fő hatalmai között.
Katrin Saks  
írásban. - (ET) Elnök úr! Szeretném megköszönni kollégámnak, Vatanen úrnak ezt az EU és a NATO közötti szinergiáról szóló alapos jelentést. Az együttműködés és a partnerség átfogó erősítése, a források ésszerű felhasználása és a párhuzamosság elkerülése felhívás mindkét szervezet tagja számára arra, hogy rugalmasabbak, céltudatosabbak és gyakorlatiasabbak legyenek - ez a jelentés mindazt tartalmazza, amit mi Európában és az Európai Parlamentben saját pozíciónkból is mindig hangsúlyoztunk.
A jelentés más fontos jellemzői között találtam azt az ajánlást, hogy az Európai Unió tagjelölt országainak, amelyek a NATO tagállamai is, bizonyos átmeneti jogállást kell biztosítani az Európai Védelmi Ügynökségben. Ez a NATO szempontjából kétségtelenül megoldás lenne a törökországi kérdésre.
Kollégánk, von Wogau úr EBVP-ről és az európai biztonsági stratégiáról szóló jelentése általában telibe talál. Az európai biztonsági stratégia és az EU biztonsággal kapcsolatos fellépéseit vezérlő álláspontok segíteni fogják az EU-t abban, hogy hatékonyabban álljon ki védelmi érdekei mellett, ahogy azt a von Wogau-jelentés javasolja. Helyes a jelentés orientációja, miszerint az EU-nak törekednie kell más partnerekkel való együttműködésre.
Köszönöm!
Theodor Dumitru Stolojan  
Szeretném kifejezésre juttatni Saryusz-Wolski úr jelentése iránti támogatásomat, amely helyesen hangsúlyozza, hogy az európai polgárok számára az energiabiztonság garantálására vonatkozó feladatnak az uniós közös kül- és biztonságpolitika fontos prioritásává kell válnia.
Hangosan és érthetően szeretném mondani: energiaellátásunk biztonsága, és különösen a gázellátási források diverzifikálása csak szép álom marad, hacsak nem építjük meg a Nabucco vezetéket.
A Nabucco projektet az egész EU-nak stratégiai célként kell elfogadnia. Ez komoly pénzügyi befektetést és különösen hatékony európai kül- és biztonságpolitikát igényel. A hatékony politika regionális stabilitási garanciákat nyújt abban a térségben, amelyen ez a gázvezeték át fog haladni. Ennek a célnak a szem előtt tartásával minden erőfeszítést meg kell tennünk annak érdekében, hogy közös kül- és biztonságpolitikánk számára koherens és hatékony struktúrát biztosítsunk, amelyre oly nagy szüksége van ahhoz, hogy elérje a kitűzött célokat.
Úgy gondolom például, hogy az EU-nak a külső energiapolitikához szüksége van egy magas beosztású tisztviselőre, aki erős politikai támogatást élvez és rendelkezik a cselekvéshez szükséges eszközökkel.
Tisztában vagyok azzal, hogy az EU-nak megfelelő pénzügyi és humán erőforrást kell biztosítania közös kül- és biztonságpolitikája számára ahhoz, hogy elérje azokat a konkrét eredményeket, amelyeket az európai polgárok elvárnak tőlünk.
Daniel Strož  
Jelenlegi formájában alapvetően elutasítom az európai biztonsági stratégiáról és az európai biztonsági és védelmi politikáról szóló jelentést. Ez a jelentés az EU militarizációjának jellemző példája, és bizonyíték arra a tényre, hogy az EU biztonsági témakörében a katonai források és intézkedések helyettesítik, sőt kiszorítják a szükséges politikai jellegű intézkedéseket. A jelentésben található számos megállapítás és ajánlás közvetlenül ellentétben áll azzal a ténnyel, hogy az EU-t állítólag békeprogamként alakítják ki. Nem csoda, hogy az uniós polgárok, ha bármikor lehetőségük van véleményük kifejtésére, a Lisszaboni Szerződés ellen foglalnak állást, olyan okok miatt, amelyekbe beletartozik az az irány is, amely létrehozza az EU katonai jellegét. A jelentés erősen eltévelyedett és veszélyes álláspontot tartalmaz, amely egyrészt az EU biztonsági érdekeiről beszél, míg másrészt kritizálja Oroszországot azért, amiért a Kaukázusban megvédi saját, teljesen jogos biztonsági érdekeit.
Dushana Zdravkova  
Hölgyeim és uraim! Az a tény, hogy e Házban a biztonsággal és a védelemmel kapcsolatban három jelentést vitatunk meg, a NATO-csúcstalálkozó előestéjén az európai polgárokkal szembeni komoly politikai felelősségünk kifejezése. A közös külpolitikáról és biztonságról szóló tanácsi jelentés fő vonatkozásairól és határozatairól szóló állásfoglalások elfogadására megállapított gyakorlat kiváló lehetőség arra, hogy felszólítsák a tagállamokat, hogy ezt a gyakorlatot nemzeti szinten alkalmazzák.
Különösen fontos, hogy az európai biztonsági és védelmi politika, valamint a nemzeti biztonsági politikák együttes elemzésére és vizsgálatára független tudományos kapacitásokat hozzanak létre. Ez lesz az alapja a tagállamokban található elemzőközpontok hálózatán keresztül történő, az EBVP-ről szóló nyilvános vitának.
Nem lehet kidolgozni az EU biztonságáról és védelméről szóló fehér könyvet, ha a tagállamok a dokumentumot nem ültetik át nemzeti stratégiájukba. Ez magában foglalja a nemzeti elemzési kapacitások és a számítógépes tanulásra vonatkozó képesség erősítését, valamint a polgári-katonai együttműködés területén új koncepciók tesztelésére és megértésére vonatkozó képzést.
Arra kell ösztönöznünk a tagállamokat, hogy az EBVP-vel összefüggésben a NATO-ra vonatkozó új stratégiai elv kialakításának folyamatában az EU és a NATO közötti interakcióhoz szükséges szilárd alap létrehozása érdekében a biztonság területén közös stratégiai felülvizsgálatot végezzenek.
