Kommissionens åläggande av böter i antitrustärenden (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är kommissionens uttalande om kommissionens åläggande av böter i antitrustärenden.
Michel Barnier
Fru talman! Det är som vanligt ett nöje att vara här dag och natt, och jag talar för min kollega och vän Jouaquín Almunia, som inte kan komma ifrån den arbetsmiddag mellan Kina och EU som pågår just nu. Parlamentet har bett kommissionen att berätta om våra regler för böter i kampen mot verksamhet som strider mot konkurrensregler. Så det är med stort nöje jag håller denna presentation på kommissionens vägnar.
Som ni vet åligger det kommissionen att bekämpa verksamhet som strider mot konkurrensregler och utdöma bestraffningar när sådan verksamhet skadar företag och konsumenter på den inre marknaden.
Vårt viktigaste verktyg är befogenheten att ålägga böter för företag som är inblandade i karteller, använder sig av konkurrensbegränsande affärsmetoder eller missbrukar sin dominerande ställning. Dessa böter fastställs enligt våra riktlinjer för beräkning av böter. Den gällande versionen antogs för fyra år sedan.
Vi erbjuder även reducerade böter för företag som går med på att hjälpa oss i våra undersökningar, genom att till exempel ge oss uppgifter om en kartell, eller går med på en förlikning med kommissionen. Detta sparar mycket tid och resurser för alla parter. Hur som helst kan inte företag tvingas att betala mer än 10 procent av sin årsomsättning, vilket är taket för våra böter.
Böter är därför vårt viktigaste verktyg. Men införande av sanktioner för individer bör inte uteslutas i framtiden, i synnerhet administrativa sanktioner. Ett antal medlemsländer tillåter sådana sanktioner. Vi vill undersöka vad detta kan få för juridiska och politiska följder.
Behöver vi en formell rättslig ram? I artikel 23 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 ges den rättsliga grunden för kommissionens åläggande av böter, men inte riktlinjer för beräkningen av böter. Artikel 23 innehåller grundreglerna, som omsättningstaket som jag just nämnde, medan riktlinjerna beskriver tillämpningen i detalj.
I många av EU:s rättssystem finns det en rad olika möjliga sanktioner enligt lag och administrativa riktlinjer för avgörande av påföljd. Så är fallet i Tyskland, Storbritannien och Nederländerna när det gäller tillämpningen av konkurrensregler. Mot bakgrund av detta ser vi ingen anledning att föreslå någon ny lagstiftning om de böter som EU ålägger i konkurrensärenden.
Den andra frågan är huruvida riktlinjerna behöver ses över innan man tittar på bötesnivåerna. Jag skulle vilja berätta för er vad kartellerna kostar EU. Kostnaderna för den skada som de orsakat mellan 2005 och 2007 uppgick enligt våra beräkningar till närmare 8 miljarder euro. Studier har visat att karteller orsakade mellan 10 och 30 procents prisökning. Karteller innebär alltså lockande möjligheter och kan vara svåra att motstå om det inte vore för en kraftfull tillämpning av konkurrenslagstiftningen, vilket är vårt jobb.
Våra böter ligger på en nivå som rättvist straffar olagligt beteende. Våra böter är höga, men de speglar den skada och de olagliga vinster som kartellmedlemmarna gör. Våra böter måste även avskräcka företag från konkurrensbegränsande beteenden i framtiden. Därför ser vi ingen anledning att ändra 2006 års riktlinjer för beräkning av böter.
Den tredje och sista frågan är huruvida böterna ska sänkas under kristider. Ni kan lita på att vi noga undersöker den finansiella situationen i företag som i vissa fall säger sig oförmögna att betala, och att vi sänker våra böter betydligt för många av dem. Till exempel medgav vi 25 till 75 procents sänkning när vi nyligen fattade beslut om sanitetsporslin för badrum och höghållfast stål.
Det ligger inte i vårt intresse att utestänga företag från marknaden, tvärtom. Konkurrensregler tillämpas ofta för att hjälpa nya företag att ta sig in på marknaden och kunna driva sin verksamhet på lika villkor.
Klaus-Heiner Lehne
Fru talman, herr kommissionsledamot! Först av allt vill jag tacka kommissionen för den flexibilitet den just visat. Kommissionsledamot Michel Barnier hänvisade till det faktum att det i vissa industrier inom byggsektorn på grund av stor ekonomisk nedgång inom sektorn har förekommit stora variationer när det gäller fastställande av böter och beviljande av - man kan inte säga ”eftergifter” - utan möjlighet att skjuta upp betalningen. Jag anser att det är en rimlig reaktion från kommissionens sida, med tanke på den särskilda ekonomiska situation som många företag befinner sig i. Oberoende av denna välkomna flexibilitet från kommissionens sida finns det dock likväl ett tydligt behov av att ställa den grundläggande frågan om systemet för att fastställa böter - som vi håller på att undersöka - hur som helst fortfarande är förenligt med rättsstatsprincipen.
Jag vågar påstå att det råder viss tvekan om detta. Anledningen är att förordning (EG) nr 1/2003 innebär att det inrättas en bred ram för fastställande, utan särskilda kriterier i själva rättsakten. Det betyder uppenbarligen att kommissionen ges så fria händer att man kan misstänka att de bakomliggande besluten inte nödvändigtvis grundas på lagstiftningen utan i stället snarare innehåller vissa slumpmässiga inslag. Tyvärr har förstainstansrätten hittills följt denna praxis och denna metod för fastställande utan att kritiskt granska den.
Jag kan dock föreställa mig att rättspraxis kan komma att ändras. Vi står nämligen inför en förändrad situation i och med att vi inom en mycket snar framtid kommer att ansluta oss till den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga och de grundläggande friheterna, samtidigt som stadgan om de grundläggande rättigheterna har blivit bindande genom Lissabonfördraget. Följaktligen anser jag att man bör ta hänsyn till detta, och jag välkomnar att kommissionen överväger att ändra bestämmelserna i rådets förordning(EG) nr 1/2003 när det gäller kriterier och andra typer av sanktioner genom att göra bestämmelserna mer specifika och fastställa strängare kriterier för de påföljder som ska tillämpas. Personligen anser jag att det är nödvändigt för att komma till rätta med de brister i fråga om rättsstatsprincipen som många experter upplever i Europa.
Antolín Sánchez Presedo
Fru talman, herr kommissionsledamot! Böter är ett oerhört viktigt ämne. Det handlar om att reagera på verksamhet som strider mot konkurrensregler, och reaktionen måste vara effektiv och bestämd. Svaga, bristfälliga reaktioner kommer att skapa incitament för överträdelser. Därför måste böterna avskräcka såväl dem som bryter mot reglerna som alla andra aktörer. Det måste klargöras att olaglig konkurrens inte kommer att leda till några fördelar eller förmåner för dem som utövar den.
Det är sant att kommissionen har haft stort utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller tillämpningen av böter. Skönsmässig bedömning är dock inte synonymt med att agera godtyckligt, eftersom det finns regler, begränsningar och kriterier, ett förfarande med garantier och, under alla omständigheter, rättslig kontroll.
Fördraget, förordning (EG) nr 1/2003, 2006 års riktlinjer och meddelandet om programmen för förmånlig behandling - också det från 2006 - utgör alla en ram som fungerar relativt väl.
Systemet kan dock förbättras. Erfarenhet av tillämpning av systemet, rekommendationer från experter samt de betänkligheter som institutionerna och vissa aktörer med all rätta har uttryckt innebär att vi bör ta itu med vissa problem. Öppenheten och förutsägbarheten kan förbättras, och konsekvenserna för små och medelstora företag, sysselsättningen och företagens hållbarhet kan också diskuteras. Flexibilitet i fråga om beloppet och betalningarna, kopplingen till program för förmånlig behandling och till och med hur man ska komma till rätta med skillnaderna i de olika medlemsstaternas system bör också övervägas.
Dessutom skulle systemet vara fullständigt om det kompletterades med andra verktyg, till exempel en betoning av individuellt ansvar, övervägande av andra typer av åtgärder - inte bara för att sätta stopp för verksamhet som strider mot konkurrensregler men också för att förhindra att det inträffar igen - och införande av privata kompensationsåtgärder för såväl enskilda personer som grupper.
Alla dessa frågor bör hanteras noggrant, systematiskt och bestämt, utan att det uppstår tvekan om hur konkurrenspolitiken fungerar.
Sophia in 't Veld
Fru talman! Jag instämmer i mycket av vad de föregående talarna har sagt. Jag välkomnar kommissionens uttalande. Om jag lyssnar uppmärksamt är kommissionen nämligen öppen för parlamentets begäran om mer sofistikerade verktyg när det gäller åtgärder mot kartellbildning, vilket togs upp i förra årets rapport om konkurrenspolitiken.
Man har i stor utsträckning lagt tonvikten på böter och böternas storlek men vi måste vara försiktiga så att debatten inte blir ideologisk. Det handlar främst om att ha en verktygslåda som verkligen är avskräckande när det gäller verksamhet som strider mot konkurrensregler. Som ni mycket riktigt påpekade är skadan för vår ekonomi och för våra konsumenter mycket stor. Jag anser att böterna bör vara rimliga, men om företagen klagar över böterna bör de inte bilda kartell. Det är den bästa garantin för att de inte kommer att drabbas av höga böter.
Förra året bad vi kommissionen om förslag på mer sofistikerade instrument. Vi bad er att lägga fram förslag som skulle täcka områden som individuellt ansvar (som du nämnde), företagens öppenhet och ansvarsskyldighet, kortare förfaranden, rätt till försvar och rättvis rättegång, mekanismer för att garantera att ansökningarna om förmånlig behandling verkligen fungerar samt program för regelefterlevnad och utveckling av EU-normer. Jag skulle vilja veta om kommissionen har för avsikt att lägga fram dessa förslag. Vi inser att detta är mycket komplicerat när vi tittar på nationella befogenheter och EU-befogenheter. Jag menar dock att vi alla har som gemensamt mål att få marknaden att fungera korrekt.
Jean-Paul Gauzès
(FR) Fru talman! Jag minns att jag för några år sedan frågade den dåvarande kommissionsledamoten med ansvar för konkurrens om hon kände till om man hade genomfört någon bedömning av de fastställda böternas effektivitet för konsumenterna, och i detta sammanhang uppgav kommissionsledamoten i början av vårt utskottssammanträde att hon hade lyckats få tillbaka miljontals euro i böter. Och svaret var att det inte hade övervägts. Det verkar som om ni sedan dess har genomfört undersökningar för att ta reda på vilka skador som faktiskt uppstod.
Jag vill dock uppmärksamma er på två saker. Den första är att priserna fastställs mot bakgrund av en koncerns omsättning. Det företag som kan ha brutit mot konkurrensreglerna, och jag har inte överseende med det, kan vara ett relativt litet företag inom koncernen. Det bekymrar mig, framför allt när separata juridiska personer är inblandade.
För det andra, och det var du, Michel Barnier, och inte din kollega som sade det, talar ni ofta om behovet av att förebygga och säger att det är bättre att förebygga än att undertrycka och, under alla omständigheter, mer effektivt. Därför undrar jag om dessa enorma böter, som alltid hamnar på förstasidan i de tidningar där de tillkännages, verkligen fungerar i förebyggande syfte. Och jag undrar om det inte när det gäller att förebygga är mer effektivt att i större utsträckning koncentrera sig på antalet kontroller än på bötesnivåerna.
I till exempel Frankrike kan man tydligen döma ut böter som det tar 4 000-5 000 år att betala av. Jag anser att vi inte bör hänga upp oss på dessa siffror. Vi bör specifikt undersöka hur företaget påverkas i en tid av ekonomisk osäkerhet.
Att snedvrida konkurrensreglerna är inte rätt. Det är rätt att tillämpa ett straff men detta straff bör vara fullständigt proportionerligt, och därför ville vi veta om kommissionen skulle ändra sina regler eller inte. Jag tror att du sade att ni inte skulle göra det, och det är synd.
Peter Skinner
(EN) Fru talman! Jag känner inte till företag som behöver 400 år för att betala sina böter men det låter tämligen överdrivet. Likväl inser jag att du, Michel Barnier, inte nödvändigtvis kan utforma en politik helt improviserat här i kväll. Därför kommer jag att ställa några frågor till kommissionsledamot Joaquín Almunia angående de problem som vi diskuterar här i kväll.
Jag vill göra två korta påpekanden. Först vill jag be kommissionen att tillhandahålla konsekvensbedömningar för 2006 års riktlinjer. Jag förstår det som att Joaquín Almunias personal redan har uppgett att det kan genomföras. Jag ser fram emot att få se dem. Jag kanske behöver uppdateras på området men jag skulle bli lugnad om så var fallet.
För det andra har vi redan hört i kväll att hela tyngdpunkten ligger på böter - och böter döms ut till företag som bryter mot konkurrensreglerna. Böterna kan vara graderade, men de tycks inte avskräcka företagen som i stället fortsätter att bryta mot reglerna.
Vi kanske måste vara uppfinningsrika i vad vi gör. När det till exempel gäller prisuppgörelser riskerar små företag längre ner i kedjan relativt ofta att påverkas negativt av att företag har gjort upp om priser, och utan egen förskyllan drabbas de av böter.
Tänk om kommissionen kunde ägna en minut åt de sociala konsekvenserna? Tänk om kommissionen kunde överväga att anta olika strategier? I Storbritannien, till exempel, kan man avskeda cheferna i stället för att döma ut böter, vilket innebär att man faktiskt tar itu med de skyldiga och låter de anställda och företagen överleva - en intelligent filosofi som vi skulle kunna inspireras av eller till och med se som en vägledning.
Det finns andra exempel - som vi har hört här i kväll, från andra länder - som jag är säker på att vi skulle kunna ta efter. Med ett visst mått av intelligens kan vi göra mycket för att se till att företagens anställda inte drabbas lika hårt av chefernas otillbörliga, kartelliknande metoder.
Catherine Stihler
(EN) Fru talman! Jag ska fatta mig kort. Jag vill välkomna det mina kolleger har sagt i kväll. Den makt vi har när det gäller antitrustfall är verklig makt att bryta karteller, förhindra verksamhet som strider mot konkurrensregler och sätta konsumenten i första hand.
Jag vill ställa tre frågor till kommissionen, precis som Jean-Paul Gauzès och andra. För det första, kan vi göra mer i förebyggande syfte? För det andra, undersöker vi, som Peter Skinner sade, bästa praxis i olika medlemsstater? Peter Skinners föreslag angående styrelsers delaktighet och vad vi kan göra åt cheferna, är mycket viktigt. För det tredje, har vi en tidsplan för de presumtiva förslagen?
Seán Kelly
(EN) Fru talman! Artiklarna 81, 101 och 102 handlar alla om dessa frågor, dvs. karteller, prisuppgörelser, underpriser etc. Givetvis är det någonting vi bör oroa oss över men ofta är det svårt att bevisa att dessa saker verkligen existerar. Här har jag till exempel en rubrik som lyder ”Antitrust: bilpriserna föll endast marginellt under 2009”, samtidigt som priserna på reparationer och underhåll fortsätter att öka trots kris, löneminskningar och deflation, snarare än inflation. Är det en kartell?
I mitt land sjunker priserna på boskap automatiskt om det kommer en regnskur. Jag anser att det givetvis finns ett behov av att se över riktlinjerna, när det gäller både fastställande av långsiktiga trender och de bestraffningar ni kommer att tillämpa. Jag anser att Peter Skinner kom med ett mycket intressant förslag när han sade ”låt cheferna betala”. Jag vill säga att vi även bör döma ut böter - vi bör göra båda delarna. Visst kvarstår mycket arbete, men vi är på rätt väg.
Michel Barnier
Fru talman! Nu har jag hört alla argument och frågor och jag kommer noggrant att rapportera dem till min kollega Joaquín Almunia, som via mig har meddelat er att han inte ser någon anledning att föreslå någon ny lagstiftning om böter eftersom den aktuella förordning (EG) nr 1/2003, som jag redan har nämnt, kan vara till stor nytta för oss inom en överskådlig framtid.
När det gäller riktlinjerna övervakar kommissionen oavbrutet deras tillämpning och är öppen för förslag på förbättring. I det avseendet kan det som har sagts av flera personer vara till mycket stor hjälp.
Klaus-Heiner Lehne, Jean-Paul Gauzès, Peter Skinner! Vi har ingenting emot en viss grad av flexibilitet i våra förfaranden för att kontrollera tillämpningen av bestämmelserna - inom de gränser som har fastställts i riktlinjerna enligt rättspraxis - för att kunna ta hänsyn till en ekonomisk situation som alltjämt är besvärlig. Jag upprepar att Joaquín Almunia dock i nuläget inte ser något behov av att se över 2006 års riktlinjer. Han är nöjd med hur riktlinjerna fungerar. De har visat sig vara tillräckligt flexibla under den aktuella krisen och gjort det möjligt för oss att ta hänsyn till den svåra ekonomiska situation som vissa företag befinner sig i, som några av er har nämnt.
Kommissionen styrs av dessa riktlinjer när det gäller fastställande av böter. Det innebär att riktlinjerna ger företagen rättslig säkerhet eftersom kommissionen inte kan avvika från dem utan goda anledningar. Om kommissionen avviker från dem riskerar den att domstolarna upphäver dess beslut.
Sophia in 't Veld! När det gäller andra sanktioner än böter bör vi bedöma i vilken utsträckning det är möjligt att, om så krävs, integrera dem i vår aktuella rättsliga ram. Även om alternativa sanktioner tillämpas i medlemsstaterna verkar de endast användas undantagsvis, och böter är alltjämt den vanligaste formen av sanktioner.
Debatten bör styras av två principer. För det första får individuella sanktioner inte leda till att vårt aktuella system för att kontrollera överträdelser ifrågasätts, framför allt inte programmet för förmånlig behandling. För det andra minskar inte företagets ansvar för att ha brutit mot konkurrensreglerna även om chefer eller anställda på företaget har straffats individuellt, vilket följaktligen är möjligt.
Slutligen anser kommissionen att den aktuella bötesnivån och den enhetliga tillämpningen av EU:s konkurrenslagstiftning är avskräckande när det gäller verksamhet som strider mot konkurrensregler på den inre marknaden.
Klaus-Heiner Lehne, vi har ett administrativt system för att se till att konkurrensreglerna genomförs korrekt. Dessutom har systemet många fördelar. Vi har också domstolens rättspraxis som stöder detta system.
Antolín Sánchez Presedo nämnde öppenhet, och det förvånar mig inte med tanke på de andra debatterna med honom angående tillsyn. Detta kan förbättras. Vi har flexibla riktlinjer, som jag nyss nämnde, och i år har bästa praxis införts.
Sophia in 't Veld och Catherine Stihler tog upp frågan om mer sofistikerade program och instrument. Vi kan ta upp frågan genom programmen för regelefterlevnad. De är mycket välkomna. Jag är medveten om att företagen enligt vår mening tar programmen för regelefterlevnad på allvar och att det kan bidra till förebyggande, vilket faktiskt, Jean-Paul Gauzès, fortfarande är billigare än kompensation eller bestraffning.
Slutligen talade Peter Skinner och Seán Kelly om företag som ibland blir lidande på grund av dessa bestraffningar och de sociala problem som detta kan orsaka. Vi följer med stort intresse utvecklingen i medlemsstaterna, framför allt i små och medelstora företag. Därför är vi angelägna om att föreslå, som framgår av vår vitbok, att vi ska kontrollera hur effektiv skadeståndstalan är och vilka effekter den får. Av det skälet kommer kommissionen snart att genomföra ett offentligt samråd om denna fråga.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149 i arbetsordningen)
George Sabin Cutaş
Kommissionen tillämpar allt oftare högre böter för karteller och företag som missbrukar sin ställning på marknaden. År 2009 översteg de sammanlagda böter som kommissionen dömde ut för första gången 2 miljarder euro. Jag välkomnar den snabba reaktionen från EU:s verkställande organ. Samtidigt bör vi fråga oss om det nuvarande sanktionssystemet är tillräckligt uttömmande. Kommissionen fungerar både som åklagare och domare. Dessutom drabbas de anställda på företagen av bieffekterna av böterna genom att de förlorar sina jobb. Det innebär att människor som inte har brutit mot lagen blir offer. Följaktligen anser jag att en uppsättning mer sofistikerade åtgärder bör utarbetas för antitrustfall i syfte att både främja öppnare förfaranden, genom att utse en oberoende dömande makt, och införa möjlighet till individuell bestraffning av chefer som är ansvariga för företags olagliga beteenden.
