Översyn av budgeten (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om kommissionens uttalande om budgetöversynen.
Janusz Lewandowski
Fru talman! Kommissionen har i dag antagit sitt meddelande om budgetöversynen, vilket strax kommer att meddelas de folkvalda företrädarna här i parlamentet.
Det här var ursprungligen planerat för 2008-2009, men en kedja av händelser - det sena antagandet av Lissabonfördraget, den sena utnämningen av kommissionen och sedan den nya Europa 2020-strategin - förklarar varför detta sker i oktober 2010.
Budgetöversynen bör ses som en integrerad del av vår betraktelse över hur vi kan göra EU mer konkurrenskraftigt, dynamiskt, integrerat och hållbart. Den kan emellertid inte särskiljas från de politiska målen. Detta är politiken i siffror, och historiskt sett har det alltid funnits ett visst politiskt sammanhang i samband med budgetdebatten. Förr handlade detta om den inre marknaden, den gemensamma valutan och utvidgningen.
Vi skulle kunna önska oss bättre politiska mål den här gången, eftersom det finns tydliga nya ansvarsområden till följd av Lissabonfördraget. Det är också uppenbart att vi måste hitta gemensamma europeiska svar på gemensamma utmaningar på områdena klimatförändringar, energi, säkerhet och migration.
Å andra sidan har vi ett EU-skeptiskt Europa, och vi har ett EU-skeptiskt Europa efter krisen. Det finns en riktig spänning - eller till och med en motsägelse - mellan båda, och vi bör lösa denna spänning. Vi behöver samförstånd, och vi behöver enighet om nästa budgetram.
Vi bör bygga på erfarenheter, och detta är en del av budgetöversynen. Erfarenheten lär oss att vi måste justera balansen mellan förutsägbarhet och flexibilitet. Sedan introduktionen 1988 har den ekonomiska ramen medfört budgetfred och förutsägbarhet till EU, vilket ger en rimlig tidshorisont för våra regioner, jordbrukare och forskare att utarbeta och förverkliga sina projekt.
Detta är en verklig förbättring. Denna förutsägbarhet kom dock till priset av mycket begränsad flexibilitet, och det har tidigare visats hur hårt vi kan drabbas av en plötslig händelseutveckling. Vi kan vara stolta över vissa åtgärder - den generösa och snabba reaktionen på översvämningarna i Pakistan och på problemen i Haiti - men rent generellt är vi långsamma. Det tog ett år att mobilisera pengar till faciliteten för livsmedelsbistånd. Vi är långsammast internt, och kvickare i snabba reaktioner på yttre utmaningar.
Lärdomen är alltså att vi behöver mer flexibilitet. Vi måste kunna överföra medel och outnyttjade marginaler lättare och genomföra tidigare- och senareläggning av utgifter. I budgetöversynen föreslår vi fasta marginaler som är större i slutet av budgetramen, samt att införa prestationsinriktade reserver.
En annan faktor som måste beaktas är naturligtvis den ekonomiska krisen, och en förnuftig inriktning av de nya funktionerna i budgeten skulle kunna tjäna som ett litet sektoriellt och lokalt ant-krispaket. Det kan bli säkerhet för lån utöver systemet för betalningsbalansstöd. Det kan fungera som en verktygslåda för att förstärka stabilitets- och tillväxtpakten.
Jag skulle vilja nämna ytterligare en faktor i budgetöversynen, och det är att diskussionen om prioriteringar alltid hamnar i skuggan av nettosaldot, en slags juste retour-inställning till budgeten som har att göra med den komplexa inkomstsidan av EU:s budget. Ett incitament för att hitta en väg ut ur denna onda cirkel skulle dock vara om vi hade en öppen eftertanke utan tabun och där vi kunde analysera inte bara utgifter, utan också inkomstsidan av EU:s budget.
Som ordförande José Manuel Barroso förklarade i sitt ”tal till nationen” handlar denna diskussion inte om att spendera mindre eller mer, utan om hur man spenderar mer intelligent. Budgetöversynen innehåller ett antal förslag på hur man skapar ett europeiskt mervärde och hur man kan upprätta den nya legitimeringen av EU:s budget.
Det måste göras. Vi samlar resurser på EU-nivå som tillåter medlemsstaterna att minska sina kostnader, undvika överlappningar och få en bättre avkastning på sina investeringar.
Låt oss ta forskning och infrastruktur som ett exempel. Detta kan göras genom att ta itu med gemensamma utmaningar på ett sammanhållet och samordnat sätt, särskilt om det finns gränsöverskridande följder som är typiska i fråga om energi, säkerhet, migration och klimatförändringar.
Det kan göras genom att visa solidaritet när det gäller naturkatastrofer eller katastrofer orsakade av människan, och det kan och bör göras genom att tillhandahålla verktyg för att ge oss möjlighet att agera mer kraftfullt på den globala arenan och göra EU mer synligt som den största givaren (55 procent av det totala stödet).
Detta är inte tillräckligt. Vad vi behöver, och det här är också en del av budgetöversynen, är måttfullhet när det gäller administrativa utgifter. Vi behöver också en mycket mer professionell hantering av storskaliga projekt och - detta är den separata delen av bilagan till budgetöversynen - det innovativa finansiella instrumentet måste gå längre än 1 procent av volymen av EU:s budget.
Egna medel är i slutändan det mest förnuftiga. (Jag kanske tar tid från min avslutande reflektion.) Det är så lätt att kritisera det nuvarande systemet som orättvist och komplicerat och att det strider mot fördragen, men det är också väldigt lätt att framkalla ogrundade anklagelser om vi inleder diskussioner i denna fråga.
Det måste sägas att det i Lissabonfördraget tydligt krävs att beslutet om egna medel ska uppnås genom enhällighet och att det måste ratificeras av samtliga medlemsstater. Nationell suveränitet på skatteområdet står inte på spel.
Det är dock värt att fundera på att ha ett system som ligger närmare den ursprungliga utformningen, ett system som gör det möjligt för EU att bli mer självständigt och som ger medlemsstaterna möjlighet att konsolidera sina offentliga finanser genom att gradvis minska sina direkta bidrag. Vi kan börja med avskaffandet av de konstgjorda momsmedlen. Vi listar sex möjliga källor: dessa nämns i dokumentet och kvantifieras mer i bilagan, men ingen är perfekt förstås. Detta är inte en ersättning för det nationella bidraget. Det ska endast ses som ett tillägg.
Budgetöversynen är en inbjudan till, och öppnandet av, den varma budgetsäsongen i EU. Jag ser fram emot att samarbeta med parlamentet. Det är vårt gemensamma ansvar att visa att EU kan reagera på utmaningarna, och budgeten - med en förnuftig inriktning på målen - kan vara rätt verktyg för att förnya förtroendet för vårt europeiska projekt.
Tack för er uppmärksamhet.
Joseph Daul
Herr talman, mina damer och herrar! Budgeten för 2011 är den första budgeten som parlamentet ska förhandla och rösta om med tillämpning av de nya befogenheterna enligt Lissabonfördraget. Det är den första budgeten där vi har avstått från att öka den generella omfattning som kommissionen föreslagit och istället har föredragit att inta en realistisk och politisk hållning.
Det är en hållning som hittills har varit realistisk eftersom medlemsstaterna har uppmanats att göra större insatser än någonsin för att stabilisera och minska sina offentliga finanser. Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) är den första gruppen som uppmanar dem att göra detta. En minskning av de offentliga utgifterna är faktiskt en förutsättning för att våra ekonomier ska bli mer konkurrenskraftiga och kunna möta den internationella konkurrensen på gynnsamma villkor. Det är därför inte lämpligt att vi ska begära utgifter från de 27 medlemsstaterna vilka inte ryms inom de insatser som medborgarna gör inom den egna nationella ramen.
Vår hållning är dock politisk på så sätt att vi anser att 2011 års budget inte kan lösgöras från ett mer allmänt finansiellt sammanhang för de kommande åren och särskilt när det gäller finansieringsperioden 2014-2020.
Om parlamentet ska ha ett mål under denna valperiod så är det att se till att åtgärderna inom EU-politiken grundas på det som är av intresse. Det är inte fråga om att be om mer pengar utan snarare att se till att de uppgifter som tilldelas Europeiska unionen kan utföras med lämplig finansiering. Våra stater kan också spara och minska sitt bidrag till gemenskapens budget om de är beredda på att EU kan ändra sitt finansieringssystem, eftersom det nu är föråldrat, och dra fördelar av egna medel. En euro som används på europeisk nivå är faktiskt mer lönsam och mer produktiv än en euro som används på nationell nivå, eftersom en euro som används på europeisk nivå inte måste täcka ett underskott.
På nationell nivå är en euro nu värd endast hälften eller mindre i vissa länder. På nationell nivå kommer också denna euro, som inte redan har reducerats, tillbaka i form av medel från sammanhållningsfonder, fonder för landsbygdsutveckling och för främjande av innovation. Jag begär att rådet allvarligt begrundar denna nya strategi för EU-finansiering. Jag tackar kommissionsledamot Janusz Lewandowski för att han redan har inlett denna debatt med finansministrarna.
EU-medborgarna har rätt att få veta vilka utgifter deras offentliga myndigheter har, såväl på lokal och regional nivå som på nationell och europeisk nivå. Medlemsstaterna måste vara beredda att ta upp denna stridshandske. Herr rådsordförande och herrar ministrar! Ni måste ta nyckeln i egna händer och inleda dessa diskussioner och förhandlingar, så att alla medlemsstater kan göra framsteg, så att euron på gemenskapsnivå kan återföras till medborgarnas nivå i medlemsstaterna och bli betydligt mer produktiv och skapa nya arbetstillfällen på europeisk nivå. Jag vädjar till er, möjligheten finns fortfarande. Som julklapp måste ni berätta för oss att EU:s egna medel och egna resurser på allvar diskuteras och är föremål för seriösa förhandlingar under ordförandeskapet. Jag försäkrar er att vi kommer att tala om denna fråga många gånger under de kommande åren om vi lyckas uppnå detta.
Stéphane Le Foll
Fru talman, herr Wathelet, herr kommissionsledamot! Jag vill tala utan att gå tillbaka till den debatt vi hittills har haft.
Vi har diskuterat en budget för 2011 med de begränsningar som vi känner till, dvs. en djup kris som påverkar alla i Europa med offentliga underskott på nationell nivå, och det kan leda till två hypoteser. Antingen utgör de offentliga underskotten på nationell nivå en begränsning för EU:s underskott, eller så måste dessa nationella underskott medföra ett nytt vägval och att ekonomin på EU-nivå får nytt liv. Det är det som är frågan.
Jag ber er, herr kommissionsledamot, när vi diskuterar översynen av budgeten, när vi just ska börja tala om budgetramarna för perioden efter 2013, att framför allt försöka att inte vara helt uppslukad av krisen, om du inte ska säga till mig och alla EU-medborgare att Europa faktiskt kommer att vara kvar i krisen under lång tid framöver.
Hela vårt problem handlar faktiskt om hur vi ska hantera krisen och minska våra underskott och våra skulder och också om hur vi ska förbereda oss på att klara oss ur krisen. Det är där som frågan om budgeten kommer in. Vi kan bara komma ur krisen, och Joseph Daul tog just upp detta, om EU:s budget, med tanke på att den är en gemenskapsbudget, kan ge oss resurser för att få tillbaka det vi saknar idag, dvs. tillväxt, nya arbetstillfällen, innovation och forskning. Det är det som är intressant, och det är i dessa ordalag som vi ska diskutera budgeten och inte göra det som vi ofta är benägna att göra, dvs. att konstant tala om krisen och underskotten, och rådet är verkligen expert på att göra det.
Jag konstaterade att Tysklands förbundskansler och Frankrikes president till och med meddelade i förväg i Deauville att de planerade en reform av fördragen utan att de hade diskuterat detta med Herman van Rompuy för att i framtiden straffa alla de stater som inte har lyckats iaktta budgetdisciplin.
Det är dit vi har kommit i rådet idag, medan parlamentet bara begär en sak, särskilt av kommissionen, och det är att försöka föra alla gemenskapsprojekt framåt, och det sker genom budgeten.
Ni har alltså märkt att det finns flera frågor där vi är helt eniga. Det behövs större flexibilitet. Vi måste uppenbarligen tillsammans försöka hitta förmågan att ha en mer flexibel budget, eftersom det är en nödvändighet; det är Europas reaktionsförmåga det gäller. Det är naturligtvis också en fråga om att göra prioriteringar och att organisera EU:s budget effektivt. Det råder inte heller något tvivel om att vi är överens om att det är nödvändigt. Vi måste dock vara tydliga med att vi behöver en tidtabell och att vi behöver fastställa mål tillsammans. Herr kommissionsledamot! Vi kan inte lämna frågor med tomma ord och löften, skriftliga texter som är ytterst intressanta och i vilka jag instämmer till nästan hundra procent.
Nu måste vi rikta in oss på de praktiska frågorna och särskilt den viktiga fråga som vi har undvikit, nämligen frågan om egna medel. Vad behöver vi göra för att i framtiden få egna medel till EU, eller snarare till alla EU-medborgare, så att vi alla kan komma tillbaka på vägen mot tillväxt och en allt starkare väg för morgondagens Europa?
Vi ser fram emot era ambitiösa förslag, herr kommissionsledamot.
Guy Verhofstadt
Fru talman! Jag vill bara säga att jag anser att kommissionen har lagt fram ett bra dokument, förutom att det kommer 15 månader för sent.
Det faktum att översynen efter halva tiden borde ha gjorts för 15 månader sedan är annars en liten detalj, och det behöver därför inte nämnas igen. Det är faktiskt alltid så med förhandlingar att de skickar oss en översyn efter halva tiden som kommer i slutet av perioden. Det är oacceptabelt och får inte hända i framtiden.
För det andra handlar den viktiga punkten i denna text om egna medel. Varför? Eftersom det är grunden för Europeiska unionen. EU:s grundare skapade en europeisk union som grundades på egna medel, dvs. på tullar, skatter på importerade jordbruksprodukter och mervärdesskatt. Det var det de gjorde. Nationella bidrag infördes på grund av den brittiska debatten. Det är verkligheten. Vi måste därför återgå till de egna medlen som grunden för finansiering. Vi måste göra det, eftersom det är den enda möjligheten vi har för att föra EU framåt. Vi måste också göra det av demokratiska skäl.
I en demokrati är en sak nödvändig, nämligen att folket betalar den enskilda inkomsten direkt till EU och att de därför kan bidra till och kontrollera Europeiska unionens funktionssätt genom dessa medel.
Min andra punkt, gäller faktiskt vad som har sagts här, nämligen att vi måste minska EU:s budget och gemenskapsbidragen för att förbättra de offentliga finanserna - det är rena smörjan. Sanningen är att budgetunderskotten - budgetunderskotten i Europa - nu uppgår till 868 miljarder euro, eller 7 procent av Europeiska unionens bruttonationalprodukt. Även om vi fullföljer tanken att sätta stopp för utgifterna på EU-nivå och helt fryser EU:s budget skulle de 868 miljarderna euro minskas till 860 miljarder euro. Det är faktiskt sanningen. Man borde egentligen göra tvärtom: överföra ansvaret från nationell nivå till EU-nivå för att minska medlemsstaternas kostnader.
Försvar, forskning, diplomati, infrastruktur - Europeiska unionen skulle kunna uppnå bättre resultat på dessa områden, och det skulle bidra till att minska budgetunderskotten. Det är alltså denna strategi som ni nu måste ta upp med era kolleger, herr rådsordförande. Framsteg måste göras i fråga om egna medel, för annars kommer det inte att uppnås enighet om 2011 års budget.
Bas Eickhout
Herr talman! Jag tackar kommissionsledamoten för budgetöversynen som nu till slut är här. Det som är avgörande i budgetöversynen är att vi måste se kritiskt på huruvida EU:s medel har uppnått de resultat vi tror. Det går en massa pengar till jordbruk och sammanhållningsfonderna. Har dessa belopp uppfyllt de mål som vi riktade in oss på? Jag måste säga att budgetöversynen är lite knapphändig när det gäller denna typ av frågor.
Men låt oss se på framtiden. Jag välkomnar verkligen er inställning, herr kommissionsledamot, när du säger att vi måste se på de mål vi har för avsikt att uppfylla inom ramen för 2020-stategin - dvs. målen rörande innovation, klimat, utrotning av fattigdomen och sysselsättning. Dessa mål bör ges en central plats, och de bör också användas i budgetöversynen. Det har betydelse för vår jordbrukspolitik och sammanhållningspolitik, och här förväntar vi oss en del goda och ambitiösa reformer från kommissionen för att se till att jordbrukspolitiken och sammanhållningspolitiken verkligen uppnår resultat när det gäller utrotning av fattigdomen, minskning av växthusgaser, innovation och arbetslöshet. Återigen anser jag att det är mycket viktigt.
Jag går över till några viktiga tankar som ni tar upp såsom nya idéer rörande privata investerare. Jag måste säga att frågan om privata investerare har tagits upp förut, men vi vet efter erfarenheterna av Iter och Galileo att de inte är så goda, så vi måste se till att vi inte grundar idéerna på dem om det inte är dit vi vill komma.
När det gäller Europeiska investeringsbanken, ja försök att ta med EIB, men investeringsbankens demokratiska ansvarighet är avgörande. Hur kan vi se till att deras investeringar också ger resultat?
Slutligen gäller det egna medel. Den globala avgiften på finanstransaktioner nämns igen, men vi vet från Ekofinrådets möte denna vecka att kommissionen inte stöder den globala avgiften på finanstransaktioner. Den finns inte ens på Barrosos lista till G20. Ändå står det i detta dokument att denna typ av inkomst kan komma att användas. Vilken är kommissionens ståndpunkt när det gäller den globala avgiften på finanstransaktioner med tanke på att kommissionen är vag och inkonsekvent på denna punkt?
Marta Andreasen
Herr talman! I och med framläggandet av översynen efter halva tiden av den fleråriga budgetramen kommer kommissionen med nyheter som jag tror kommer att väcka oro bland alla EU-medborgare, men särskilt hos det brittiska folket. Det finns visserligen en blygsam strategi att utgifterna för den gemensamma jordbrukspolitiken ska begränsas, men det görs ett mer radikalt försök att ta bort korrigeringen för Storbritannien. Ännu värre är att det finns en tydlig avsikt att skapa en ny mekanism för egna medel. Som en tjuv vill nu Europeiska unionen direkt plundra de brittiska skattebetalarnas fickor. Det spelar ingen roll om det är koldioxidskatter eller bankavgifter, det som är säkert är att skattebetalarna får dra det tunga lasset.
När människor ser att EU tar deras pengar känner de alltmer att EU slösar bort dem och att insynen är bristfällig. Borttagande av korrigeringen och inrättande av en ny EU-skatt - låt oss nämna den vid dess rätta namn - kräver inte en ändring av fördragen. Den överenskommelse som nåddes mellan Tysklands förbundskansler och Frankrikes president om att införa politiska sanktioner för att garantera finansiell stabilitet kommer dock att kräva sådana ändringar.
Om EU vill ha mer makt måste det begära samtycke från dem som EU styr. Om EU-politikerna vill ha ett nytt fördrag måste de först låta människorna ta ställning i en folkomröstning. Nu finns det en chans för den orubblige David Cameron att bekänna färg och uppfylla sitt löfte om att hålla en folkomröstning om EU. Jag kommer att tro på det först när jag ser att den blir verklighet.
Salvador Garriga Polledo
(ES) Herr talman! Det skulle ha varit intressant om Guy Verhofstadt istället för att lämna kammaren också hade läst Europeiska kommissionens handlingar. I en av dem förklaras just att budgetöversynen har blivit försenad eftersom det fanns en överenskommelse med parlamentet att genomföra översynen när Lissabonfördraget hade trätt ikraft. Faktiskt!
Jag skulle vilja tacka kommissionsledamoten för det meddelande han just har lagt fram för oss, vilket är en god intellektuell övning i hur budgetramen har fungerat hittills och hur de kommande budgetramarna bör fungera.
Jag skulle också vilja tacka dig för att du har lyft fram de svaga punkterna i budgetramen, särskilt att den förra budgetramen inte i tillräcklig utsträckning mötte de oväntade behoven.
Jag skulle vilja påminna dig om att den enda reaktionen på ett oväntat behov hittills har varit att ta pengar från jordbruket för att finansiera andra poster. Det kan inte fortsätta så i framtiden.
Herr kommissionsledamot! Även om jag förstår att det i din nuvarande ställning är svårt att presentera en översyn som inte under några omständigheter får ses som en granskning, och förstår att du verkligen har utfört ett utmärkt arbete, kan jag inte motstå frestelsen att läsa högt ur det memorandum som bifogades det uttalande som presenterades:
(EN) ”EU:s budgetöversyn: Frågor som ofta ställs”. ”Vad är ett meddelande om budgetöversyn?” ”Vad är det inte?” ”Varför görs en budgetöversyn?”
(ES) Tre mycket eleganta frågor som förklarar det oförklarliga: det faktum att det i detta meddelande tyvärr inte finns några siffror.
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Herr talman! Jag kan fortfarande komma ihåg att vi alltid brukade se med stort medlidande på Sovjetunionens flerårsplaner, men om jag inte missminner mig varade de endast i fem år, medan vi nu har mycket oflexibla flerårsbudgetar som löper över sju år. Som jag ser det är ett av huvudproblemen just nu - och det bekräftade kommissionsledamot Janusz Lewandowski i denna fråga - att vi är alltför inriktade på genomförbarhet. Det gynnar egentligen bara egenintressen.
Vi är naturligtvis oeniga, och det är ett stort problem. Det enda som för närvarande gynnas av EU:s budget är egenintressen: egenintressen inom jordbruk, fiske, beträffande sammanhållningsaspekten, och även inom äldre industrisektorer, om jag får kalla det så. Egenintressen utgör en risk för den dynamiska ekonomi som vi vill se i Europa.
Jag ser Europa, och särskilt budgeten, som en mycket stor tanker med råolja. Det är svårt att ändra dess färdväg, men nu har vi möjlighet att ta den ur vattnet och placera den på varvet. Låt oss ta det tillfället i akt och se om vi inte kan förvandla den stora oljetankern till ett par betydligt mindre racerbåtar.
Slutligen, när det gäller egna medel, så är sådana viktiga inte endast därför att EU då har sina egna medel, utan också för att göra det möjligt för oss att bekämpa den orimliga effekten av medlemsstaternas bidrag. Medlemsstaterna är bara intresserade av en sak, och det är hur mycket pengar de kan återföra från EU:s budget, och detta synsätt skulle motverkas genom ett system för egna medel.
László Surján
(HU) Kommissionsledamoten sade just att budgeten är politik uttryckt i siffror. Vi känner alla till detta talesätt, men herr kommissionsledamot, var finns siffrorna i detta material? De saknas helt och hållet. Så nu vet jag inte vad vi talar om till slut. Översyn efter halva tiden. Detta har också tagits upp av andra före mig. Vi har nu kommit tre kvarts väg in i perioden, och jag vet inte när vi kommer att få denna översyn. Jag skulle dock vilja ställa en fråga här. Den är också riktad till rådet. Kanske får de den genom översättningen. Det jag vill säga är att vi bör komplettera denna översyn, eller vad vi nu vill kalla den, under detta år. År 2011 finns det ingen mening med att bråka om vad vi ville göra 2008 eller vad vi borde ha gjort 2008.
Jag anser att vi bör fortsätta med nästa budgetram som vi redan till viss del har börjat med. Det pågår seriöst arbete i parlamentet, precis som i de andra partnerinstitutionerna, tror jag. Detta arbete bör innehålla genomgripande reformer. Frågan om egna medel togs upp här. Det är verkligen en omöjlig situation att vi är det enda parlament i världen som utformar en budget men inte får ta konsekvenserna av den när den ställs inför de röstberättigade, eftersom det inte är vi som tar in dessa medel från medborgarna, utan mellanhänderna, de nationella regeringarna.
Behöver vi bry oss om medlemsstaternas suveränitet, att Europaparlamentet självt tar från medborgarna och tar hit sina egna utgifter, de gemensamma EU-utgifterna? Jag vet att det är en svår fråga. Frågan om suveränitet är mycket viktig. Och det finns också en annan fråga som är mycket viktig, nämligen att det vi betalar bör vara förenligt med subsidiaritetsprincipen, och att vi inte vill föra över några frågor som faller inom medlemsstaternas behörighetsområde hit till europeisk nivå. Tack för er uppmärksamhet.
Reimer Böge
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Jag bekräftar å ena sidan kommissionens insatser för att förbättra debatten om översynen genom detta meddelande, men å andra sidan medger jag öppet att vi tidigare och även idag hade en annan tanke med förslagen till översyn vilka grundades på den gemensamma förklaringen från 2006. Om vi följer innehållet i meddelandet innebär det att det inte kommer att bli någon översyn förrän 2014. Det innebär dock - vilket jag också sade tidigare - att de viktiga beståndsdelarna i Lissabonåtgärderna, vilka grundas på det nya fördraget, åtminstone de delar som rör budgeten, kommer att skjutas upp till efter 2014. Den fråga som då väcks är hur vi kan ha råd att göra detta, särskilt med tanke på globaliseringen, där Europeiska unionens förmåga att agera på såväl politisk som ekonomisk nivå är föremål för diskussion, och om vi kan ta ansvar för detta. Jag får intrycket av att den då sittande kommissionen och Romano Prodi var alltför ambitiösa i sina förslag och att den nuvarande kommissionen är alltför försiktig.
När vi tar nästa steg är det naturligtvis viktigt att först rikta in sig på bättre lagstiftning för att främja tillväxt och sysselsättning, förenklingar, effektivitet och minskningar av de kostnader som är knutna till genomförandet av programmen innan vi ber om mer pengar. Det gäller händelsevis också forskning, där vi har underskott och där revisionsrätten fortfarande visar gula och röda kort. Det behövs också nya finansiella instrument, liksom en diskussion om vad vi ska göra med till exempel storskaliga innovations-, industri- och forskningsprojekt såsom Iter, Galileo eller energiprojekt. Ska vi säga ”ja” eller ”nej” till dem? Om vi säger ”ja” till dem, ska de då också finansieras på lämpligt sätt - och på ett annat sätt än tidigare - så att de fullföljs genom EU:s budget via det övergripande fleråriga finansieringsprogrammet?
Med tanke på den ibland vilseledande diskussionen på medlemsstatsnivå vill jag också säga något om våra egna medel. Det är helt legitimt och förenligt med fördraget - ja, det är faktiskt ett krav enligt fördraget - att vi ska befatta oss med våra egna medel - i fördraget står det nämligen att vi utan att det påverkar övriga intäkter ska finansieras först och främst genom egna medel. Vi bör alla delta i denna debatt.
Jean-Luc Dehaene
(NL) Herr talman! Översynen efter halva tiden av den fleråriga budgetramen, vilken kommissionen lägger fram för oss idag, är både en besvikelse och en glädje. Dokumentet är en besvikelse, därför att det inte öppnar möjligheten för en revidering av den fleråriga budgetramen för perioden 2010-2012. Budgeten för 2011 visar att detta är ohållbart. I budgetramen tas varken hänsyn till de nya uppgifterna enligt Lissabonfördraget eller till målen för Europa 2020-strategin. Detta är verkligen ohållbart. Åtminstone måste ett större utrymme för flexibilitet införas. Som tur är förordar kommissionen också detta. Denna ökade flexibilitet bör gälla redan från 2012. Dokumentet är å andra sidan glädjande eftersom kommissionen till slut inleder debatten om egna medel. Det kan bli den stora debatten under de kommande åren, en debatt som är svår, men oundviklig.
I fördraget fastslås att EU:s budget ska finansieras genom egna medel. För närvarande finansieras 80 procent av den genom överföringar från de nationella budgetarna. Detta är inte EU:s egna medel, utan utgör istället en del av de nationella budgetarnas utgifter. De tynger ner de nationella underskotten, vilka man försöker minska genom EU:s stabilitets- och tillväxtpakt, och medlemsstaterna försöker därigenom att minska dessa överföringar. Samtidigt förväntar de sig mer från EU, vilket är tydligt enligt Lissabonfördraget och Europa 2020-strategin.
Vi måste göra något åt denna motsägelse. Det kan inte göras endast genom att ha tillgång till verkliga egna medel. Dessa måste också göra det möjligt att minska medlemsstaternas bidrag och öka EU:s medel. Som möjliga egna medel hänvisar kommissionen helt riktigt till nya skatter som är direkt knutna till politiska områden som huvudsakligen utvecklas på europeisk nivå. Jag skulle vilja ge några exempel såsom klimatpolitiken och regleringen av finanssektorn. Man hoppas på att Europeiska rådet och rådet också kommer att ta tillvara behovet av att inleda debatten om egna medel som ett brådskande ärende med tanke på budgetramen från 2014 och framåt.
Sidonia Elżbieta Jędrzejewska
(PL) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag är mycket nöjd över att vi slutligen har detta dokument framför oss. Det är bra att det har blivit verklighet att det nu läggs fram för oss. Naturligtvis kan man alltid klaga över att detta kunde ha gjorts tidigare och så vidare. Jag anser att vi just nu framför allt bör lovorda en särskild egenskap hos dokumentet, nämligen att det tar upp två tabubelagda frågor. Vi bör vid detta tillfälle inte behandla några frågor som rör budgeten som tabu, och vi bör tala om allt, däribland egna medel. Det måste verkligen rekommenderas.
Jag vill också utfärda en varning för en viss fara rörande diskussionen om nya egna medel. Som vi vet är detta en mycket svår diskussion, en diskussion som lätt kan blockera alla andra samtal om hur Europeiska unionens budget bör se ut och vad vi redan har lärt oss av den nuvarande budgetramen. Vi bör inte låta oss ledas in i en återvändsgränd. Vi bör vidga horisonten för vår diskussion och inte fastna i ämnet rörande egna medel, vilket faktiskt gör det omöjligt för oss att hitta en lösning.
Jag vill betona att inkomstsidan i Europeiska unionens budget bör vara stabil och förutsägbar. Vi bör alltid komma ihåg det stora mål som uppnåtts i Europeiska unionens budget, nämligen att den är i balans. Det är en budget som inte leder oss in i skuldsättning. Detta värde bör fortsätta att vara en ledande princip. Jag vill också betona att de nya egna medlen bör göra Europeiska unionens inkomster stabila och förutsägbara, och dessutom bör det leda till att vi inte skuldsätts. Jag anser att vi bör tänka på detta och komma ihåg att Europeiska unionens nuvarande inkomster, vilka grundas på bruttonationalinkomsten i de enskilda medlemsstaterna, inte är ett så dåligt system att vi måste förkasta det.
Det nya systemet bör enligt min åsikt vara en kombination av ett nytt och ett gammalt. Vi bör i stor utsträckning tänka på reformer, men vi bör inte heller på förhand förkasta något som är en god tradition. Det behövs med andra ord både en fortsättning och en förändring - det ena utesluter inte det andra. Vi bör börja med det som redan fungerar väl och inte förkasta detta, så att vi inte kör fast i en diskussion som bara handlar om egna medel, och faktiskt tänka på hur vi skapar den nya budgetramen.
Seán Kelly
(EN) Herr talman! Det är alltid nödvändigt att se över budgetar. Det gäller familjer, Europeiska unionen, och det gällde också Fagin i Oliver Twist. När hans lilla driftighet att stjäla ur en och annan ficka inte fungerade sade han att vi måste fundera på det igen.
Det är bra att vi funderar på det här också igen. Vi kan i synnerhet göra mycket för att göra det vi försöker göra mer acceptabelt i medlemsstaterna och för medborgarna.
För det första är målet att minska byråkratin med 25 procent - och förhoppningsvis mer - ett mycket önskvärt och säljande mål. För det andra måste vi sluta upp med att lägga våra egna mål. Tyvärr håller jag med en del EU-skeptiker som har sagt att en ökning av underhållningsbudgeten inte var något förnuftligt. Det gjorde att EU-skeptikerna fick vatten på sin kvarn, och jag tror att det gjorde EU-förespråkarna besvikna. För det tredje - och det är mycket viktigt - hela frågan om att skapa egna medel är högst önskvärd. Jag tycker att vår ordförande Joseph Daul uttryckte det mycket bra när han sade att en euro som används på EU-nivå är mer värd än en euro som används på medlemsstatsnivå. Jag tror att vi ska gå på den linjen och särskilt uppmuntra riskkapitalister att titta på obligationer i europrojekt för att finansiera de olika projekt vi behöver.
Vi har ett mål för forskning och utveckling på 3 procent. Det är absolut nödvändigt för EU om vi ska vara konkurrenskraftiga och skapa de nya arbetstillfällen vi behöver. Vi måste också behålla en starkt finansierad gemensam jordbrukspolitik - vilken är den första pelaren för att se till att landsbygden inte töms på människor, och den andra pelaren för att garantera att kollektiva nyttigheter levereras. Dessutom får man inte kompromissa om energimålen och målen för koldioxidutsläpp - och naturligtvis inte heller målen för sammanhållningspolitiken, vilken har varit mycket framgångsrik. Om vi kan uppnå allt detta kommer vi säkert att få en ökning av bruttonationalprodukten med 4 procent och 5,6 miljoner fler arbetstillfällen senast 2020.
Markus Pieper
(DE) Herr talman! Vi i utskottet för regional utveckling hade också stora förväntningar på budgetöversynen. EU:s struktur- och sammanhållningspolitik har ju trots allt varit framgångsrik, särskilt under senare år. Sammanhållningsfonden har gett ett viktigt bidrag till övervinnandet av krisen, framför allt i de fattigaste regionerna. Den övergripande uppläggningen tillsammans med målet konkurrenskraft och sysselsättning ger uppmuntrande resultat. Aldrig tidigare har EU-medel använts mer effektivt, aldrig tidigare har vi sammanfört fler små och medelstora företag till internationella nätverk och aldrig förr har regionerna varit bättre förberedda på att utnyttja EU-programmen. Utnyttjandet av EU-medlen är ett mycket tydligt och uppmuntrande tecken. Med dessa framsteg kan även oegentligheterna i samband med användningen av strukturfonderna minskas betydligt.
Revisionsrätten, forskarna och regionerna informerar oss om dessa frågor, men det gör tyvärr inte kommissionen eller medlemsstaterna. De är påtagligt återhållsamma. Det har inte skett någon verklig halvtidsöversyn av budgeten för strukturfonderna. Jag beklagar detta mycket eftersom medvinden efter en budgetöversyn skulle ha gett goda skäl till att fortsätta med strukturpolitiken. Självklart finns det ett behov av att anpassa innehållet till 2020-målen. Resurserna måste användas mer effektivt på många områden. Målstrukturerna och samarbetet med medlemsstaterna och regionerna har mer än bevisat sitt värde. Vi har missat en chans även här att visa detta genom att genomföra en verklig översyn av budgeten.
Parlamentet har gott minne. När vi talar om den framtida budgetramen kommer vi att ta upp framgångarna inom regionalpolitiken. När vi talar om politikens tillförlitlighet kommer vi att försvara de långa planeringsperioderna för strukturfonderna. När vi talar om framtida budgetöversyner kommer vi att begära att dessa blir obligatoriska eftersom regelbundna budgetöversyner också bidrar till öppenhet. Vi måste ta detta mer på allvar i fortsättningen.
José Manuel Fernandes
(PT) Herr talman, kommissionen, mina damer och herrar! Vi är alla mycket medvetna om de politiska utmaningar vi står inför: globaliseringen, bekämpandet av klimatförändringarna, den åldrande befolkningen och tryggad energiförsörjning bland annat. Allt detta sker samtidigt som det pågår en kris som inte visar några tecken på att vara över. Vi vill ha kvar en stark välfärdsstat, som också förstärker vår konkurrenskraft. Vi har utformat en strategi för allt detta: Europa 2020-strategin. Strategin behöver dock finansieras. Vi bör fastställa hur mycket som krävs för varje politikområde för att genomföra strategin effektivt, så att vi vet hur mycket som behövs totalt.
Jag förespråkar naturligtvis en nedifrån och upp-orienterad metod, som bygger på addition. När vi sedan vet vad som behövs måste vi definiera exakt vilka resurser vi bör ha. Ungefär 80 procent av gemenskapsbudgeten kommer från nationella budgetar, och vi måste minska detta beroende för att kunna respektera själva fördragen. Denna strategi, Europa 2020-strategin, ska börja nu, och därför vill jag fråga varför den fleråriga budgetramen inte ses över för närvarande så att den stämmer med strategin, som vi redan har gett vårt stöd till?
Jutta Haug
(DE) Herr talman, herr kommissionsledamot! Jag vill redan från början säga att jag anser att det är ett bra dokument som vi har framför oss. Det är balanserat så som Janusz Lewandowski alltid har lovat oss - balanserat med ett stort antal förslag och idéer till hur vi kan och bör fortsätta att arbeta. Det är dock inte detta som vi som budgetspecialister i budgetutskottet hade förväntat oss. Vi trodde faktiskt att det skulle bli en analys av den nuvarande budgetramen, och de verkliga optimisterna trodde till och med att vi också skulle få en liten revidering för den återstående perioden av budgetramen. Det som vi har framför oss är dock bara en titt in i framtiden. I praktiskt taget vart och vartannat avsnitt nämns hur vi bör göra saker bättre i framtiden i fråga om vår budget, oavsett om det gäller våra prioriteringar, hur vi ska uppnå målen i Europa 2020-strategin, bättre samarbete med våra grannar, bättre europeisk infrastruktur eller vår framtida jordbrukspolitik och sammanhållningspolitik. I dokumentet presenteras till och med idéer om hur vår budget bör vara uppbyggd i framtiden och längden på nästa räkenskapsperiod.
(Talmannen avbröt talaren.)
Elie Hoarau
(FR) Herr talman! I Genève i december 2009 ingick EU bananavtal med latinamerikanska länder, som innebar betydligt sänkta tullar.
Efter dessa avtal fastställde EU kompensationsåtgärder för AVS-länderna till ett belopp av inte mindre än 190 miljoner euro, om jag inte tar fel. Efter 2009 har nya avtal ingåtts mellan EU och centralamerikanska länder om ytterligare sänkningar av tullarna för dessa länder.
I de kompletterande åtgärder som förutses i ändringsbudgeten har man inte tagit hänsyn till dessa avtal. AVS-länderna har dock uppskattat att de nödvändiga kompletterande åtgärderna uppgår till betydligt mer än 190 miljoner euro. Enligt min mening bör AVS-ländernas begäran beaktas i det ändrade beslutet.
Eftersom jag själv är vald av en valkrets som producerar bananer kommer jag att fästa särskild uppmärksamhet vid detta beslut om ändringsbudgeten.
Mairead McGuinness
(EN) Herr talman! Jag anser att det är för tidigt att dra slutsatser om dokumentet är bra eller dåligt, men det är bra att vi har ett dokument eftersom det tog lång tid att få fram det.
Jag vill kommentera i synnerhet jordbruksdelen, eftersom jag är föredragande för nästa års budget. Jag har vissa betänkligheter när det gäller formuleringarna i avsnittet om jordbrukspolitiken. Exempelvis ”en mer radikal reform”, och jag citerar från dokumentet ”skulle man även kunna frångå inkomststödet och de flesta marknadsåtgärder och prioritera frågor relaterade till miljö och klimatförändringar hellre än den gemensamma jordbrukspolitikens ekonomiska och sociala dimension”.
Det finns också ett påstående här om att vi nu har en beroendekultur på grund av direktstödet till jordbrukarna. Det vi har är en verklighetskultur som innebär att jordbrukarna inte får ut tillräckligt från marknaden för att ge dem en anständig inkomst. Jordbruk ligger långt under genomsnittet, och det måste åtgärdas i varje framtida inriktning av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, men jag välkomnar dokumentet.
Ivailo Kalfin
(BG) Även jag vill tacka kommissionen för att den lagt fram detta dokument. Jag tror att det kommer att bli föremål för mycket diskussion framöver. Det innehåller ganska många frågor som säkerligen kommer att debatteras intensivt i parlamentet. Jag vill ta upp tre av dessa i tur och ordning.
Den första gäller frågan om alla EU:s politikområden kan föras in under det allmänna Europa 2020-paraplyet. Vi vet att många politikområden som är viktiga för EU härleds från den strategin. Jag anser dock inte att exempelvis avsnittet om hållbar tillväxt är den bästa platsen för exempelvis jordbrukspolitiken, eller att avsnittet om tillväxt för alla är den bästa platsen för sammanhållningspolitiken. Jag anser att de är något bredare och att det kommer att bli en smula svårt att föra in dem under de mål som fastställs genom Europa 2020.
För det andra vill jag uppehålla mig vid de principer som berörs. En av dem som delas är solidaritetsprincipen, som utan tvekan är mycket viktig. Vi behöver dock betrakta resurserna, bland annat sammanhållningsfonden, inte bara som en form av solidaritet utan också som ett medel för större konvergens. Vi vet att den har oerhört viktiga ekonomiska konsekvenser, som inte bara är moraliska, utan faktiskt förknippade med ekonomiska resultat.
Den sista frågan gäller egna medel. I detta fall övervägs också att EU ska bevilja lån, garantera lån med EU:s budget och finansiera stora projekt. Jag anser att det kan vara svårt för oss att tala om att låna pengar utan att vara klara över våra egna medel, inbegripet de som kommer från samarbete med finansiella institutioner som Europeiska investeringsbanken, eller över återanvändning av outnyttjade medel från EU:s budget i stället för att de lämnas tillbaka till medlemsstaterna.
Damien Abad
(FR) Herr talman! Ett par ord om detta meddelande från kommissionen. Jag beklagar att vi särskilt på utgiftssidan har varit ganska försagda i meddelandet. Ni vet att budgetutskottet begär att vi inte bara genomför en budgetöversyn utan en ordentlig halvtidsöversyn, inte bara för nöjes skull, utan helt enkelt för att analysera strukturen på budgetutgifterna och dra slutsatser om vissa aspekter av dessa utgifter.
Ni vet precis som jag att det är nödvändigt att ändra inriktningen på vissa aspekter av utgifterna inom sammanhållningspolitiken, att fokusera på stora industriprojekt som den internationella termonukleära experimentreaktorn (Iter) eller andra som är relaterade till Galileo, och även att skydda resurser som är öronmärkta för jordbrukspolitiken.
Däremot anser jag att kommissionen är intressant och lite djärvare på inkomstsidan. Jag anser verkligen att vi inte kan tala om EU:s budget i dag utan att inleda debatten både om egna medel och om överföring till gemenskapens behörighet, och inte heller utan att nämna vissa områden på utgiftssidan. Jag anser att detta är en absolut nödvändig och fundamental fråga för EU:s framtid. Jag hoppas därför att vi tillsammans kan finna vägar att finansiera våra prioriteringar bättre - oavsett om det är ungdomen, utbildning eller några andra av de prioriteringar jag just har nämnt - eftersom vi tillsammans behöver identifiera utgiftsområden med högt mervärde för att undvika att upprepa det som tyvärr sker just nu med Europeiska utrikestjänsten.
Eider Gardiazábal Rubial
(ES) Herr talman! Precis som många av mina kolleger redan har sagt är sanningen den att vi ivrigt väntar på kommissionens meddelande. Jutta Haug sade helt riktigt att många av oss var optimistiska när vi väntade på resultaten i detta meddelande och att vi uppriktigt förväntade oss att de skulle innebära att en revision av den innevarande budgetramen lades fram.
Här måste jag säga att det dokument som ni lägger fram för oss var en besvikelse för mig, eftersom anledningen till att vi tillät att ni väntade med att lägga fram dokumentet tills Lissabonstrategin och Europa 2020-strategin hade trätt i kraft var att vi ville ha något mer specifikt. Sanningen är att detta allmänt hållna dokument mycket väl hade kunnat lagts fram 2007 eller 2008, och därför förstår jag inte varför vi har behövt vänta på det.
Under alla omständigheter är det alltid viktigt att framhålla någonting positivt, och jag anser att vi alla är överens om att ni slutligen bör inleda en diskussion om egna medel. Ni har redan sett att parlamentet efterlyser detta, och vi hoppas att rådet, som lyssnar på debatten, kommer att ansluta sig till oss: vi kommer då att kunna framhålla detta som ett positivt inslag.
Isabelle Durant
(FR) Herr talman! Oavsett om detta är en situation med ett halvfullt eller halvtomt glas innehåller dokumentet ändå nyttiga insikter, och det som är viktigast för mig är vad vi gör med det - vad parlamentet kommer att göra med dokumentet. Enligt min mening innehåller det många intressanta saker, så som vi har sagt i dag, och som andra uttryckt mycket väl före mig.
Egna medel är uppenbart den viktigaste fråga som vi behöver diskutera. Jag instämmer också i att det är viktigt att använda dessa insikter särskilt för att främja möjligheterna i Europa 2020-strategin, men jag insisterar på att det är mer än bara ett 2020-dokument. Vi behöver uppenbart arbeta på det, men naturligtvis är det också jordbrukspolitiken och frågan om transportnäten, och det finns två andra dokument som vi också behöver ägna oss åt.
Jag tänker särskilt på rapporten från specialgruppen för ekonomisk styrning under ordförandeskap av Herman Van Rompuy, där man också framhåller en rad frågor om budgetsamordning. Slutligen kommer vi utifrån det ni föreslår också att behöva arbeta på alla möjligheter som läggs fram för oss, och här tänker jag särskilt på en annan rapport: den omtalade rapporten av Mario Monti - A New Strategy for the Single Market - där den andra sidan av budgetpolitiken presenteras, med andra ord allt som handlar om skattesamarbete.
Jag anser inte att vi kan isolera denna debatt om kommissionens förslag från alla andra frågor som väcks i andra EU-institutioner eftersom de till syvende och sist är olika faser av samma debatt.
Jan Olbrycht
(PL) Vi har ett mycket viktigt dokument framför oss, och det bör sägas att under en ganska lång tid har vi väntat på ett dokument som inte skulle innehålla några siffror, och här har kommissionen hållit sitt ord. Vi har fått ett dokument som faktiskt innehåller vissa ansatser till ett program och vissa deklarationer. Från Europaparlamentets sida bör vi verkligen granska vad kommissionen säger i dag.
Något som exempelvis är mycket viktigt för oss parlamentsledamöter i dag är diskussionen om relationen mellan 2020-strategin, som redan har nämnts i dag, och EU:s politikområden. Om kommissionen i sitt dokument ger möjligheter att strukturera budgeten kring 2020-strategin innebär den förklaringen att det finns möjlighet att införliva merparten av EU:s politikområden i 2020-strategin. Det är så vi utläser texten - det står skrivet där i klartext. Omorganisationen av budgetstrukturen innebär i princip en omorganisation av EU-politiken. Förklaringen att sammanhållningspolitiken ska vara den viktigaste motorn i 2020-strategin är också en förklaring som gläder oss, och vi kommer verkligen att försöka omsätta dessa uttalanden och förklaringar till konkreta beslut.
Kyriakos Mavronikolas
(EL) Herr talman! Även jag vill säga att detta är ett intressant dokument. Det illustrerar kommissionens intressen, och Europaparlamentet bör göra klokt i att använda dokumentet. Jag vill också säga att de två frågor som bör uppmärksammas är användningen av egna medel och frågan om jordbrukspolitiken.
Giovanni La Via
(IT) Herr talman, mina damer och herrar! Först och främja måste jag tacka kommissionsledamoten för att dokumentet faktiskt finns. Denna gång talar vi om något som finns på papper och inte - så som har hänt flera gånger - bara ord som har uttalats men ännu inte har förvandlats till ett konkret dokument.
Som så ofta är fallet när man gör en första bedömning av ett dokument hittar man trots detta både positiva och negativa aspekter i det. Jag ser delvis ett halvfullt glas, eftersom egna medel diskuteras i dokumentet, ett ämne som parlamentet hade hoppats skulle behandlas för en tid sedan för att minska medlemsstaternas bidrag och öka chansen att göra de stora investeringar som Europa behöver.
I den nya fleråriga budgetramen talar kommissionen om en period på fem plus fem år, men jag fruktar att det kommer att bli en annan halvtidsöversyn, för om nästa översyn blir som den senaste, som vi tvingades vänta länge på, kommer det verkligen inte att vara en positiv förändring. Det talas dock också om en anknytning till Europa 2020-strategin, och detta är något som jag håller med om eftersom det är en av de prioriteringar som vi uttalat oss för i den här kammaren.
Däremot ser jag även ett halvtomt glas eftersom det i fråga om jordbrukspolitiken finns många hänvisningar till allmänna nyttigheter och tjänster som jordbruket måste producera åt folket men mycket få till den primära jordbruksproduktionen och konkurrenskraften inom sektorn.
Czesław Adam Siekierski
(PL) Mina damer och herrar! Budgetöversynen föranledde mycket oro, kommissionsledamotens sätt att lägga fram den var så klokt att vi har blivit mer lugna och nöjda. Det innebär inte att kommissionsledamoten inte har lagt fram många problem som vi måste överväga. Ett exempel är frågan hur vi kan balansera utgifter och inkomster. Bör vi skära ned de förstnämnda och öka de sistnämnda? Kanske vi borde ställa oss frågan hur vi ska öka effektiviteten i EU:s medel och hur vi kan använda dem mer intelligent.
Vi behöver gå från finansiering av traditionell infrastruktur till att finansiera forskningsinfrastruktur. Det måste dock finnas en viss balans som beaktar de varierande utvecklingsnivåerna i olika medlemsstater. Vi vet att varje euro som satsas från EU:s budget ger bättre utdelning än en euro från en nationell budget. Låt oss dock komma ihåg att varje euro som betalas in till EU:s budget också ger betydande fördelar och en utdelning till den som betalar och inte bara för dem som tar emot den euron från EU:s budget. Det är ett viktigt konstaterande att de som ger ett nettobidrag också får betydande fördelar av de medel som de betalar in till EU:s budget.
Janusz Lewandowski
Herr talman! Tack för era kommentarer. Detta är inte bara ett sammanfall i tid och rum. En klar koppling har också gjorts i debatten mellan budgetöversynen och årsbudgeten för 2011, och till och med för kompletterande åtgärder för bananer. Detta kommer sent, mycket sent. Uppriktigt sagt befinner vi oss i mitten av budgetramen för perioden 2007-2013, med tre år bakom oss och ytterligare tre år framför oss.
Tack för er uppmuntran och tack för att ni är ambitiösa om nästa steg, som är framläggandet av nästa budgetram. Tack för att ni varit ambitiösa i diskussionen av båda sidor av budgeten, inbegripet egna medel (Joseph Daul, Stéphane Le Foll, Guy Verhofstadt, Reimer Böge, Jean-Luc Dehaene, Damien Abad, José Manuel Fernandes, Ivailo Kalfin, Isabelle Durant och Giovanni La Via). Tack för er uppmuntran att eftersträva flexibilitet (Salvador Garriga) och förenkling (Joseph Daul).
Bas Eickhout ställde frågan om läget för beskattning av finansiella transaktioner eller verksamheter. Det finns en svag antydan i bilagan om att beskattning av flyttbara verksamheter inte prioriteras eftersom de lätt kan bli föremål för skatteflykt, utan snarare beskattning av företag, dvs. transaktioner. Vi behöver inte träffa avtal med andra kontinenter för att förhindra skatteflykt.
Salvador Garriga och László Surján är besvikna över siffrorna. Det finns en bilaga som innehåller vissa kvantifieringar och även en konsekvensanalys om sammanhållning. Med min kännedom om parlamentets ståndpunkt hade jag förväntat mig att detta skulle vara den viktigaste punkten. Detta är inte en revidering av siffrorna för perioden 2011-2013, så som hävdades av Reimer Böge, Eider Gardiazábal Rubial, Jutta Haug, Jean-Luc Dehaene och Damien Abad.
Vi kan helt enkelt inte göra justeringar på det sättet. Vi behöver en rättslig grund. Vi kan anpassa budgeten till Lissabonfördraget, och vi kan anpassa budgeten till Europa 2020-strategin årligen. Detta är genomförbart, och det är en åtgärd som vi har framför oss för 2011, 2012 och 2013, men vi kan inte göra det med ett penndrag genom en enkel kvantifiering utan rättslig grund och införa nya krav i budgeten.
Vi vet ännu inte vad som kommer att bli resultatet av avtalet om Iter och andra storskaliga program som bör kosta mer fram till 2013. Ni är besvikna, men detta är mitt svar.
När det gäller jordbruk är detta en avvägd ståndpunkt. Mairead McGuinness, som du vet finns det mer radikala alternativ till vad som bör göras med jordbruksutgifterna. Det finns också ett starkt politiskt försvar. Vi är här för att få fram en balanserad ståndpunkt, för trots allt handlar det hela om kompromiss, och vi måste ha 27 länders slutgiltiga godkännande.
Tack ännu en gång för era synpunkter.
Talmannen
Janusz Lewandowski! Du var alltid en så god parlamentariker som försvarade budgeten på vår sida. Vi hoppas att den erfarenhet som du vunnit här inte kommer att användas emot parlamentet utan snarare till att komma överens med oss, och i det fallet litar vi på dig.
