Förbud mot användning av gruvdriftsteknik som utnyttjar cyanid (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är en debatt om en muntlig fråga till kommissionen från János Áder och László Tőkés för PPE-gruppen om förbud mot användning av cyanid i gruvdriften inom EU - B7-0206/2010).
János Áder
frågeställare. - (HU) Kära kolleger! Mycket viktiga beslut har fattats i EU de senaste åren som har handlat om att skydda vår miljö. Jag kan t.ex. nämna beslutet om biologisk mångfald eller ramdirektivet om vatten. Enligt EU:s ramdirektiv om vatten är medlemsstaterna ansvariga för att skydda vattenkvaliteten och förhindra förorening. Är det ett hedervärt mål? Ja det är det. Är det vårt ansvar att göra allt vi kan för att nå detta mål? Självfallet. Finns det gruvdriftstekniker som äventyrar våra vatten och vår miljö? Det gör det tyvärr. Dessutom finns det i synnerhet en oerhört farlig och samtidigt föråldrad teknik. Jag och några av mina kolleger vill att den här tekniken ska förbjudas i hela EU. Cyanidkatastrofen i floden Tisza för tio år sedan, och ytterligare olyckor som har inträffat sedan dess, påminner oss också om detta problem.
Den rådande situationen är både positiv och akut. Positiv eftersom den information vi fått från kommissionen visar att det i dag bara är tre länder som fortfarande bedriver cyanidbaserad gruvdrift, och även eftersom tre andra länder har förbjudit cyanid i gruvdrift och därmed statuerat ett exempel för övriga medlemsstater i EU. Samtidigt är situationen också akut, eftersom det stigande priset på guld har lett till planer på att öppna nya gruvor i hela EU med hjälp av denna farliga och föråldrade teknik. Detta utgör ett allvarligt hot mot vår miljö.
Om vi menar allvar med behovet av att skydda våra vatten, kan vi inte skapa cyanidförgiftade sjöar längs våra vattendrag och sjöar. Detta är dock resultatet av denna föråldrade teknik. Om vi menar allvar med att bevara den biologiska mångfalden kan vi inte tillåta användningen av teknik som kan döda alla livsformer i våra floder, från mikroorganismer till kräftdjur och fiskar. Nu är det hög tid att agera. Vi får inte vänta på att en ny katastrof ska varna oss om det här.
Slutligen vill jag tacka alla kolleger som är närvarande och de som kommer att delta i debatten men som inte kan vara här i dag på grund av vulkanutbrottet. De har gjort mycket för att bidra till utarbetningen av detta förslag till beslut, och tack vare dem kunde vi lägga fram ett gemensamt förslag i parlamentet till en text som är ett resultat av en kompromiss som inte bara stöds av Europeiska folkpartiets grupp (kristdemokrater) utan även av De gröna/Europeiska fria alliansen, Progressiva alliansen av socialister och demokrater i Europaparlamentet, Alliansen liberaler och demokrater för Europa och Europeiska konservativa och reformister. Med tanke på hur allvarlig denna fråga är anser jag att detta är absolut berättigat. Jag vill be mina kolleger att ge sitt fortsatta stöd under beslutsprocessens slutskede.
Cecilia Malmström
Fru talman, ärade ledamöter! Min kollega, kommissionsledamot Andris Piebalgs, framför sina ursäkter. Han kan tyvärr inte vara här med er i dag, så han har gett mig förtroendet att diskutera den här saken med er. Jag tackar er för det här tillfället att förklara kommissionens ståndpunkt när det gäller användningen av cyanid i gruvdriften för utvinning av guld i EU.
För det första har vi, vilket ledamoten känner till, genomfört en noggrann och mycket omfattande undersökning av den dramatiska olyckan och dess orsaker vid gruvan i Baia Mare i Rumänien 2000 när en fördämning som höll tillbaka giftiga ämnen brast. Slutsatserna i undersökningen togs med när EU 2006 antog ett särskilt direktiv om hantering av avfall från utvinningsindustrin.
Medlemsstaternas tidsfrist för att införliva direktivet gick ut för bara två år sedan, och det betraktas fortfarande som en tidsenlig, proportionerlig och lämplig strategi för att hantera risken med användning av cyanid.
Direktivet innehåller flera krav på att förbättra säkerheten vid anläggningar för hantering av utvinningsavfall och på att begränsa anläggningarnas miljöpåverkan.
Det innehåller uttryckliga och tydliga krav för uppförandet och hanteringen av avfallsanläggningar som måste drivas enligt principen om ”bästa tillgängliga teknik”.
En fullständig strategi för att undvika allvarliga olyckor krävs för de anläggningar där giftiga ämnen behandlas eller lagras. Beredskapsplaner som kan användas vid olyckor måste upprättas, inte bara av verksamhetsutövaren, utan även av de behöriga myndigheterna. Tydliga informationskrav ställs i direktivet i de fall då gränsöverskridande konsekvenser kan förväntas.
Den här lagstiftningen innehåller även krav vid och efter stängning av utvinningsanläggningar. Dessa krav inbegriper skyldigheten att upprätta en undertecknad finansiell säkerhet för varje installation innan verksamheten inleds. Direktivet innehåller strikta övre gränsvärden för koncentrationen av cyanid innan detta ämne lagras i dammar för att kvarvarande rester ska kunna brytas ned av oxidering, solljus eller bakterier.
Om dessa strikta gränsvärden ska kunna uppfyllas innebär detta i praktiken att man måste installera särskild utrustning som förstör det mesta av cyaniden innan den lagras i dammen.
Såvitt vi vet finns tyvärr inga lämpliga alternativ på marknaden till användning av cyanid vid guldutvinning. I de flesta fyndigheter i EU är guldet blandat med andra metaller, vilket gör att en separationsmetod är nödvändig. Ett totalförbud mot cyanid skulle innebära att guldutvinningen i EU stoppas, vilket skulle leda till att guld importeras i allt större utsträckning, ofta från länder med lägre miljökrav och sociala krav.
Kommissionen följer dock den tekniska utvecklingen inom den här sektorn, och om alternativa tekniker tas fram under de kommande åren kan den här debatten mycket väl tas upp igen.
Under tiden är det viktigt att tillämpa detta direktiv på ett bra sätt för att se till att dessa anläggningar är säkra och minimera risken i samband med driften av dem. Jag vill också påpeka att det är medlemsstaterna som fattar beslut om att anlägga guldgruvor på sitt territorium.
Kommissionens roll är att se till att direktivet genomförs fullt ut, och vi prioriterar en god tillämpning och verkställighet.
Enligt direktivet ska medlemsstaterna informera kommissionen om genomförandet senast 2012 och vi ska i vår tur analysera och rapportera utifrån detta.
Detta kommer naturligtvis att vara ett lämpligt tillfälle för oss att bedöma hur ändamålsenlig den här strategin har varit, och om det skulle visa sig att den nuvarande strategin inte är ändamålsenlig skulle vi inte utesluta möjligheten att införa ett totalförbud.
Sammanfattningsvis vill jag framhålla att det är mycket viktigt att se till att avfall återvinns i hög utsträckning och att utvinningssektorn blir bättre på att utnyttja sina resurser på ett mer effektivt sätt. Även om man bortser från användningen av cyanid är guldutvinningen långt ifrån miljövänlig.
För att utvinna ett gram guld måste man bryta och behandla i genomsnitt 5 000 kg malm. Samma mängd kan utvinnas genom att återvinna cirka 5 kg gamla mobiltelefoner. Detta exempel visar hur viktigt det är att öka sorteringen och återvinningen av avfall - i detta fall elektroniskt och elektriskt avfall som kan innehålla guld och andra ädelmetaller. Därför är ett effektivt utnyttjande av resurser en prioriterad fråga för kommissionen.
Richard Seeber
Fru talman! Det gläder mig att kommissionsledamot Cecilia Malmström är här, men i detta fall hade jag hellre sett att hennes kollega Janez Potočnik, som är den ansvarige ledamoten, varit här eftersom det är han som måste lösa det här problemet.
Först och främst vill jag säga att EU framställer 0,73 procent av allt guld i världen, och att guld just nu utvinns i Bulgarien, Finland, Ungern, Italien, Rumänien och Sverige. Inte alla använder dessa farliga cyanidtekniker. Jag vill också påpeka att den arbetsgrupp som tillsattes för att utreda olyckan i Baia Mare har fastställt att anläggningens utformning inte lämpade sig för lagring och bortskaffande av gruvavfall, att godkännandet av denna utformning inte hade kontrollerats av tillsynsmyndigheterna samt att övervakningen av dammen och anläggningens verksamhet var otillräcklig, så den som ansvarade för anläggningen hade begått många misstag. Precis som kommissionsledamot Cecilia Malmström helt riktigt påpekade har vi tagit lärdom av den här olyckan. Jag anser dock att kommissionen bör dra ytterligare slutsatser med tanke på den här mycket farliga tekniken.
Eftersom de alternativa teknikerna på marknaden såvitt jag vet ännu inte ger de resultat vi faktiskt vill ha, bör vi överväga vad vi kan göra på forsknings- och utvecklingsområdet för att säkra guldframställningens framtid, men också för att garantera säkra anläggningar. EU har vid ett flertal tillfällen åtagit sig att följa höga miljöskyddskrav. Jag vill påminna er om ramdirektivet om vatten, som tydligt syftar till att förebygga dessa faror, men även åtaganden när det gäller biologisk mångfald. Därför ber jag er, fru Malmström, att vidarebefordra vårt tydliga krav till kommissionsledamot Janez Potočnik om att kommissionen, EU:s lagstiftare, ska göra framsteg på området guldframställning.
Csaba Sándor Tabajdi
Gruppen Progressiva alliansen av socialister och demokrater i Europaparlamentet stöder helhjärtat förbudet mot användning av cyanid i gruvdrift, och jag vill påpeka för kommissionsledamot Cecilia Malmström att det inte räcker med att kommissionen agerar efter det att något inträffat. Inom ramen för EU:s miljöskydd ser vi tyvärr - i synnerhet i utskottet för framställningar - flera exempel på hur miljöförstöring uppstår och fortsätter utan att vi kan förhindra det. Därför måste EU hädanefter arbeta i förebyggande syfte. Mina kolleger János Áder och Richard Seeber nämnde också cyanidkatastrofen vid gruvan i Baia Mare. När vi kräver ett förbud mot användningen av cyanid i gruvdrift för utvinning av guld, gör vi det på grundval av erfarenheter från en specifik, mycket tragisk miljökatastrof.
När det gäller den aktuella investeringen i Roşia Montană finns det planer på en betydligt större guldgruva. Investeringen är problematisk av flera olika skäl. Det finns ingen garanti för att den utvinning ovan jord som investeringen innebär inte kommer att förändra landskapet. En hel del gifter kommer att släppas ut i miljön. Gruvans beräknade livslängd är endast 20 år, och den kommer knappt att generera några arbetstillfällen. Det finns ingen garanti för att investeraren kommer att återställa miljön efter att gruvdriften avslutats. Av dessa skäl har gruppen Progressiva alliansen av socialister och demokrater i Europaparlamentet tillsammans med Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster inte bara tagit detta initiativ, vi ber även kommissionen att utarbeta en lagstiftning under 2010 eller 2011 om ett definitivt förbud mot användningen av cyanid i gruvdriften inom EU, eftersom miljöförstöringen håller sig inom nationsgränserna. Även om några länder förbjuder användningen av cyanid i guldutvinning är detta meningslöst om vi inte löser problemet på EU-nivå.
Michail Tremopoulos
Fru talman! Det är ett mycket viktigt ämne som vi debatterar, eftersom cyanid är en ytterst farlig substans. Vi accepterar inte det som kommissionens företrädare har sagt om att det inte finns några säkra tekniker. Vi anser att de tre aktuella investeringsplanerna för att utvinna guld med hjälp av cyanid i Grekland bör bemötas med ett förbud mot denna teknik. I Evros, Rodopi och Halkidiki har lokalbefolkningen reagerat kraftigt, och högsta förvaltningsdomstolen har meddelat sina beslut.
Hotet om Internationella valutafondens inblandning som ett resultat av krisen i mitt land gör att man befarar påtryckningar för att luckra upp lagstiftningen om miljöskydd och kontroller. Det finns exempel på metoder och erfarenheter i andra länder som fått tragiska konsekvenser. I Grekland kommer faran från guldutvinningen i Bulgarien, som är Evros avrinningsområde.
Sedan har vi frågan om de turkiska kusterna och de relaterade hoten mot Egeiska havet. Det finns också liknande planer i andra länder. Som vi vet beslutade emellertid Ungern i december förra året att förbjuda all cyanidbaserad gruvdrift.
Det bör också finnas ett stöd i EU-lagstiftningen, med ett totalförbud och samtidigt ett upprättande av ett säkerhetsnätverk för ekonomiskt utsatta länder, exempelvis Grekland. Vi kräver att den svaga EU-lagstiftningen ska skärpas och att de olika nivåer av miljöfarliga ämnen som tillåts i varje medlemsstat ska avskaffas.
Nikolaos Chountis
Fru talman! Jag talar för gruppen Europeiska enade vänstern/Nordisk grön vänster, och jag vill säga att vi anser att det här är en ytterst allvarlig fråga. Den kräver omedelbara åtgärder och vi har inte tid att sätta oss på tvären.
Kommissionen intar en slapp hållning, och direktivet är fullt av kryphål och förhindrar inte de faror som mina kolleger har nämnt. Betydelsen och konsekvenserna av att använda cyanid i metallutvinning är väl dokumenterade, och vi har sett vad som hände i Rumänien. En ledamot nämnde tidigare de gruvdriftsprogram som just nu håller på att utarbetas i Grekland. När jag frågade kommissionen om upprättandet av cyanidbaserade guldgruvor i Bulgarien blev jag ännu mer bekymrad och medveten om behovet av en strängare lagstiftning med skärpt tillämpning. Vi är övertygade om att medborgarna självklart kommer att reagera, men vi måste också agera. Därför ansluter vi oss till alla som kräver ett totalförbud mot användningen av cyanid i metallgruvdrift och alla länder bör anta ett sådant förbud, precis som Ungern nyligen gjorde.
Jaroslav Paška
EU-organens företrädare talar ofta och gärna till allmänheten om att skydda medborgarnas hälsa och om att skydda naturen och miljön. Det är därför anmärkningsvärt att EU-lagstiftningen är nästan misstänkt inkonsekvent när det gäller användningen av ett ytterst giftigt kemiskt ämne, nämligen cyanid, i gruvdriften för att utvinna ädelmetaller.
Det är väl känt bland yrkesmän att cyanid är ett av de allra giftigaste kemiska ämnena. Det tas upp i organismen genom inandning, genom oskadad hud eller efter användning. Om koncentrationen är tillräckligt hög kan man dö inom några sekunder eller minuter.
Gruvbolagens argument om att de kan skapa förutsättningar för guldutvinning som förebygger risker för hälsa och miljö har alltid visat sig vara grundlösa. Ibland beror det på den mänskliga faktorn, och ibland bjuder naturen på överraskningar. Detta kan vi se i dussintals allvarliga olyckor över hela världen som har orsakat omfattande miljöförstöring, skadliga hälsoeffekter och till och med dödsfall.
Jag kan ge er några exempel från de senaste åren: Summitville i Colorado, Carson Hill i Kalifornien, Brewer i South Carolina, Harmony i Sydafrika, Omai i Guyana, Gold Quarry i Nevada, Zortman-Landusky i Montana, Kumtor i Kirgizistan, Homestake i South Dakota, Placer på Filippinerna, Baia Mare i Rumänien och Tolukuma i Papua Nya Guinea. På alla dessa platser fick både invånarna och naturen betala ett högt pris för de moderna guldgrävarnas girighet, som underlättades av myndigheternas likgiltighet.
Fru kommissionsledamot! Det är dags att visa EU-medborgarna vad som verkligen är viktigt för er: miljön och människors hälsa och liv, eller gruvbolagens vinster.
Claudiu Ciprian Tănăsescu
(RO) Vi måste komma överens om att förbudet mot användningen av cyanid i gruvdrift ska bli en prioriterad miljöfråga, inte bara i Rumänien, utan i hela EU. Mer än 25 stora olyckor och utsläpp har inträffat mellan 1998 och 2006, vilket har gjort det alltmer uppenbart att cyanid har utgjort en fara för miljön under årtionden. Dessa gruvolyckor väcker ett antal frågor om metoderna och tillämpningen av regler för cyanidhantering, även om de inblandade företagen menar väl.
Problemen med att hantera transport, lagring och användning av cyanid, i kombination med brister i driften och skötseln av avfallsdammar - för att inte nämna dåligt väder - kan dessutom leda till explosioner med förödande miljökonsekvenser. Det finns alternativ till cyanid i gruvdrift, men de förespråkas inte inom gruvindustrin, trots att regler tillämpas på EU-nivå för att främja nya, säkra tekniker.
I november 2005 antog parlamentsledamöterna och medlemsstaterna gruvavfallsdirektivet. Detta direktiv är ett ineffektivt lagstiftningsinstrument som är ett resultat av stora påtryckningar från gruvindustrin, och av den oro som uttrycktes av länder i Central- och Östeuropa som handlade om att avstå från eventuella krav på att ta sitt ansvar och städa upp på gamla, övergivna gruvdriftsanläggningar. Vissa av kryphålen i direktivet blir uppenbara om vi t.ex. tänker på att det inte omfattar cyanidutsläpp i luften.
Vi kan ta gruvprojektet Roşia Montană i provinsen Alba i Rumänien som exempel. Om verksamheten kommer igång beräknar man att 134,2 kg cyanid kommer att släppas ut i luften varje dag som verksamheten bedrivs i normal omfattning. Detta innebär att 48 983 kg cyanid kommer att släppas ut varje år, eller 783 728 kg under de 16 år som gruvan beräknas vara i funktion. Dessutom finns det inte ens någon EU-lagstiftning om luftkvalitet för sådana utsläpp. Mot denna bakgrund är det vår moraliska plikt gentemot kommande generationer att stödja detta lagstiftningsförslag i enlighet med den globala tendensen att förbjuda cyanid i gruvdrift.
Zuzana Roithová
(CS) Mina damer och herrar! Nu är det tio år sedan den storskaliga miljökatastrofen inträffade med utsläpp av cyanid i europeiska floder från en rumänsk guldgruva, och vi röstar om en resolution där vi kräver ett EU-omfattande förbud mot utvinning av guld med hjälp av cyanid. Detta är en ytterst farlig teknik, inte bara vid olyckor som hotar stora områden, utan även vid själva utvinningen, som utgör en belastning på miljön som vi inte längre kan tolerera. För varje ton sten som förorenas med ett ytterst giftigt ämne, som det är mycket svårt för miljön att bryta ned, utvinns bara några gram guld. Samtidigt bildas flera ton av denna giftiga sten. Dessutom saknar de flesta utländska gruvägares invändningar mot vår verksamhet grund, eftersom det finns andra säkrare, om än dyrare, utvinningsmetoder.
Jag vill be om ert stöd i omröstningen om vår gemensamma resolution, genom vilken vi kan uppmana kommissionen att förbjuda cyanidbaserad teknik inom EU från och med 2012, och även kräva av både kommissionen och medlemsstaterna att de inte stöder gruvprojekt som använder cyanid inom EU eller i tredjeländer. Förbudet tillämpas redan i Tjeckien, Tyskland och Ungern, och övriga länder bör också förbjuda den här gruvdrifttekniken. Jag anser att det är ytterst viktigt att gruvbolagen har en obligatorisk försäkring för skador som orsakats genom olyckor, som även täcker kostnaderna för att återställa drabbade områden till deras ursprungliga skick. Jag vill avsluta med att betona att de obetydliga vinster vi får ut genom att utvinna guld på ett billigare sätt med hjälp av cyanid inte ger oss rätt att frånsäga oss ansvaret för ett fungerande ekosystem och för att bevara ekosystemet för kommande generationer.
Kriton Arsenis
(EL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Efter Tjernobyl inser vi alla riskerna med kärnkraft. År 2000 inträffade dock den näst största miljökatastrofen i Europas historia - kanske till och med i världshistorien - i och med den olycka i Baia Mare i Rumänien som flera ledamöter har nämnt. Hundra tusen kubikmeter vatten med mycket höga halter av cyanid och andra tungmetaller läckte ut från en guldgruva ut i floden Tisza och därifrån till Donau, vilket drabbade Ungern och Serbien såväl som Rumänien. Tusentals fiskar dog och dricksvattnet förgiftades.
Livsmedelskedjan i de direkt drabbade områdena förorenades på lång sikt. I Ungern rapporterades 1 367 ton död fisk. Över 100 personer, främst barn, förgiftades efter att ha ätit förorenad fisk och fick omedelbar behandling.
Ändå fortsätter man att använda lösningsmedel med cyanid i guldutvinningen, och detta förbjuds inte på EU-nivå. Tvärtom subventioneras de aktuella investeringarna av medlemsstaterna och EU. Man fortsätter eller planerar att bedriva gruvdrift i Sverige, Finland, Slovakien, Rumänien, Bulgarien och Grekland, samtidigt som den förbjuds i lag i Ungern och Tjeckien och i rättspraxis i Tyskland.
Den tid då vi offrade den lokala miljön och våra medborgares hälsa för sysselsättningens skull är sedan länge förbi. Även den ekonomiska hållbarheten i den här verksamheten skulle kollapsa om man tillämpade principerna om förebyggande och att förorenaren ska betala.
All ekonomisk verksamhet välkomnas, förutsatt att den är förenlig med miljöskyddet och skyddet av våra medborgares hälsa. När vi använder cyanid utsätter vi dock både miljön och våra medborgares hälsa för oåterkalleliga faror.
Fru Malmström! Kan ni försäkra oss om att vi kommer att få en lämplig och stark lagstiftning och att olyckan i Baia Mare inte kommer att upprepas i Sverige, Finland, Bulgarien eller Grekland? Jag uppmanar kommissionen att bevisa att den står fast vid de åtaganden den gjorde för bara två månader sedan inför Europaparlamentet.
Jag stöder de samhällen som i första hand får ta konsekvenserna av detta och sällar mig till miljörörelsernas kamp, samtidigt som jag kräver ett omedelbart förbud mot användningen av cyanid i guldutvinningen inom EU.
Theodoros Skylakakis
(EL) Fru talman, fru kommissionsledamot! Guldet finns där, det försvinner ingenstans. Det som vi ska diskutera är när, hur och med vilken miljöpåverkan vi beslutar att utvinna det.
Om en investering genomförs med hjälp av cyanid kommer konsekvenserna att bli oåterkalleliga, eftersom när guldet är borta finns slammet som innehåller giftiga cyanider - vilket även slås fast i direktivet - kvar i stora mängder i utvinningsområdet. Den här frågan gäller inte bara de berörda medlemsstaterna, eftersom det finns andra medlemsstater längs strömmen vilkas anläggningar är uppförda på floderna.
Det befintliga direktivet har en nackdel: Den finansiella säkerhet som föreskrivs täcker inte alla skador vid en olycka, i synnerhet efter att anläggningarna i fråga har stängts. Därför inskränks grundprincipen om att förorenaren ska betala, särskilt med tanke på att de företag som använder den här tekniken till största delen har sitt säte utanför EU, och när gruvdriften har upphört säger de tack och adjö till oss.
Därför måste vi på allvar se över alternativa gruvdriftsmetoder och återinföra grundprincipen om att förorenaren ska betala, med ett fullständigt och tillförlitligt försäkringsskydd vid olyckor från och med nu och så länge dessa farliga ämnen stannar kvar i jorden. Till dess att sådana förhandsvillkor börjar gälla anser jag att den här tekniken bör förbjudas helt och hållet, vilket troligtvis kommer att motivera företagen att på allvar börja undersöka alternativa och mindre miljöfarliga tekniker. Om man har en billig metod och inte behöver betala för de föroreningar den orsakar, finns det ingen anledning att söka efter alternativ.
Jan Březina
(CS) Mina damer och herrar! Jag bestämt mig för att yttra mig i detta ämne, eftersom jag noggrant har följt händelserna kring planeringen och öppnandet av fyndigheterna i Mokrsko och Kašperské Hory i Tjeckien, där man skulle ha utvunnit fint fördelat guld genom cyanidering. Vid denna tidpunkt, på mitten av 90-talet, beaktade vi miljökonsekvenserna av de kemiska ämnen som användes, och det faktum att cyanidering innebär att enorma mängder malm behandlas. Dessutom var det inte bara cyaniden som hade skadliga effekter, utan även de ämnen som användes för avlägsnande av cyanid, nämligen klorin och kalciumoxid. Det finns även andra övertygande uppgifter om att skadliga bielement kan uppstå genom dessa processer. Bland dessa element finns i synnerhet arsenik, som är ytterst farligt och ofta finns i arsenikpyrit, ett mineral som är en mycket vanlig biprodukt. I många fall är jag för gruvdrift som en nödvändig förutsättning för teknisk utveckling, men när det gäller cyanidering av guldmalmsfyndigheter är jag mot den tekniken, och det gläder mig att Tjeckien 2000 genom en ändring av gruvdriftslagstiftningen strök den från de tillåtna metoderna för behandling av guld. Med tanke på de stora riskerna med cyanidering vore det lämpligt att avskaffa den här tekniken, inte bara i EU, utan i hela världen. Detta beror på att riskerna med cyanidering är oproportionerligt höga, särskilt i länder i tredje världen, där miljöskyddet är sämre. Fru kommissionsledamot! Är ni säker på att ny, alternativ teknik och nya typer av separering och separering genom flotation har övervägts ordentligt?
Alajos Mészáros
(SK) Jag vill börja med att tacka initiativtagarna János Áder och László Tőkés för att de har tagit upp denna mycket allvarliga fråga. Jag vill så tydligt som möjligt stödja utkastet till resolution om cyanidbaserade tekniker i gruvdriften i EU.
Alla som upplevde och såg resultaten av den miljökatastrof som orsakades av den bristfälliga tekniken i Baia Mare och de påföljande utsläppen av giftigt cyanidavfall i vattendrag, med långtgående effekter för faunan i floden Tisza i Ungern samt Donau i Bulgarien, skulle göra allt de förmådde för att se till att inget liknande någonsin kan hända igen i EU.
Mitt eget land, Slovakien, drabbades hårt av katastrofen, eftersom den inträffade vid våra gränser. Dessutom finns det ett liknande hot i Slovakien i och med nyöppnandet av flera gamla gruvor för utvinning av ädelmetaller, där man överväger att använda cyanidteknik på grund av den låga koncentrationen av ädelmetaller.
Det skulle vara ett stort misstag och helt felaktigt att betrakta den här processen som en bilateral fråga mellan två EU-medlemsstater. Jag hoppas att kommissionen kommer att inta en mer bestämd hållning än den som kommissionsledamot Cecilia Malmström visat här.
Genom att anta resolutionen måste vi stå upp för ett allmänt och brett försvar av de europeiska värderingarna i vår miljöpolitik.
Marian-Jean Marinescu
(RO) Jag vill börja med att tacka kommissionsledamot Cecilia Malmström för den balanserade hållning hon presenterade vid inledningen av debatten. De tekniker som inbegriper cyanid är farliga. Men det finns även andra tekniker som är lika farliga, t.ex. framställningen av kärnteknik. Det finns regler, standarder och normer för att förhindra olyckor. Vi behöver inte införa ett förbud, vi behöver bara följa reglerna. I resolutionen nämns 30 olyckor som inträffat under de senaste 25 åren. Det nämns inte hur många av dessa som inträffade i Europa, eftersom ytterst få olyckor har inträffat här, och då främst i länder som inte var medlemmar i EU när olyckan inträffade. Kommissionen har faktiskt skärpt reglerna som ett resultat av den tragiska olyckan 2000.
Cyanidtekniken används för att utvinna en mängd produkter, till och med läkemedel och vitaminer. I resolutionen nämns endast gruvdriften och särskilt guldutvinningen. Varför? Anledningen är att problemet inte ligger hos cyaniden, utan hos guldet. Det finns inte bara ett krav på att förbjuda den här tekniken, utan även på att stoppa pågående projekt i och med att ett eventuellt förbud träder i kraft. Det enda framtida projekt för guldutvinning i EU som jag känner till finns i Rumänien.
Jag vill be mina kolleger att noggrant läsa resolutionstexten. Lägg särskilt märke till påståenden som att ”kraftigt regn i framtiden kan öka risken för läckage”, att ”gruvindustrin genererar få arbetstillfällen och endast inom den begränsade tidsramen på 16 år” eller att ”försummelser kan inträffa eftersom vissa medlemsstater inte klarar av att tillämpa lagstiftningen”. Jag tycker inte att sådana påståenden bör finnas i en text från Europaparlamentet.
Därför ber jag mina kolleger att överväga både skälen för och konsekvenserna av att rösta mot en resolution som minskar vår trovärdighet inför kommissionen, och minskar chansen för att förslag till resolutioner som godkänts i Europaparlamentet ska tas i beaktande, inte bara i det här fallet, utan också i allmänhet.
Mariya Nedelcheva
(BG) Herr talman, mina damer och herrar! Användningen av cyanidföreningar inom gruvindustrin är uppenbarligen en fråga som man inte kan förhålla sig likgiltig till. Vi känner till de rättsliga åtgärder som EU har antagit. De förmedlar ett mycket tydligt budskap, dvs. att vi måste fortsätta att garantera en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön genom att använda lämpliga resurser, strukturer, kontrollmekanismer och förvaltningssystem. Att fortsätta att mobilisera den allmänna opinionen i EU är också en del av vårt uppdrag. När detta emellertid sker genom att man spelar på människors rädsla och hänvisar till miljön för att skydda intressen av ett annat slag då förlorar den antagna ståndpunkten helt och hållet sitt värde.
Enligt SRE:s konsultrapport används de flesta av de cyanidföreningar som nyligen använts i industriell skala för kemisk industri och ytbehandling av metaller. Detta innebär att även om vi förbjuder användningen av cyanidföreningar i samband med guldutvinning kommer de att användas för andra ändamål, och vårt förbud kommer inte att resultera i någon väsentlig minskning av användningen som helhet. Jag stöder fullständigt det absoluta behovet av att utvärdera konsekvenserna för miljön, och att både operatörer och kontrollmyndigheter i våra länder ska genomföra inledande och efterföljande kontroller.
För närvarande har mitt hemland Bulgarien inget uttryckligt förbud mot användningen av cyanidföreningar i samband med utvinning av guld. I det här fallet har användningen av annan teknik, särskilt under den nuvarande krisen, inte visat sig vara mer effektiv. Detta innebär inte att vi kompromissar, utan att vi lyssnar till förnuftets röst och undviker att gå till ytterligheter. Därför är det ni som kan förbinda den grupp av människor som motsätter sig varje förbud med den grupp av människor som har en annan ståndpunkt. Detta är en möjlighet som vi inte får förlora.
Sari Essayah
(EN) Herr talman! Jag håller med om att dammar för bearbetningsavfall som den som orsakade olyckan i Baia Mare 2000 inte borde byggas. Finland är en stor guldproducent efter EU:s mått. Den nya gruvan i Kittilä är den största i Europa med en årlig produktion på 5 000 kg guld. Nu ska vi komma ihåg ett vetenskapligt faktum, nämligen att guld inte löses i flytande form annat än i cyanid. Därför omfattar även utvinningsprocessen i Kittilä cyanid, men i slutna processer. Cyanid som använts för att bearbeta anrikat slam återanvänds, och cyanidens rester förstörs efter processen. Även resterna från cyanid i det vatten som erhållits från dammar för bearbetningsavfall renas. Bakteriebaserad utvinning skulle vara mer miljövänlig, men används ännu inte för guld.
Den första gruva i världen där man använt mikrobiell utvinning från nickelmalm finns i Talvivaara, som också ligger i Finland. Mikrobiell rening av överbliven cyanid håller på att utvecklas med goda resultat, och jag rekommenderar starkt att man ska gå i den riktningen. Därför stöder jag inte en åtgärd där man totalförbjuder en användning av cyanid, men jag skulle definitivt rekommendera stränga miljökontroller med bästa tillgängliga teknik och slutna processer.
Cristian Dan Preda
(RO) Jag anser att initiativet om ett förbud mot användning av cyanidbaserad teknik i samband med utvinning av guld är oberättigat. Det finns ett antal gällande EU-rättsakter på det här området, som redan nämnts tidigare, som inneburit allt strängare bestämmelser när det gäller villkoren för att använda cyanid. Bestämmelserna har blivit allt striktare från och med tidpunkten för den beklagliga olycka som nämnts tidigare och som inträffade i Baia Mare och som tyvärr ledde till en förorening av miljön.
Därför bör våra insatser i det här läget inriktas på att noggrant förstärka ramlagstiftningen på nationell nivå i samtliga medlemsstater. Cyanidbaserad teknik har använts för att utvinna guld i mer än 100 års tid under förhållanden som garanterar skydd för miljön som en del av en effektiv process för guldutvinning. I själva verket har 90 procent av det guld som utvunnits över hela världen under de senaste 20 åren utvunnits med hjälp av denna teknik och inte en alternativ teknik.
De tekniska bestämmelser som reglerar användning och neutralisering av cyanid har bidragit till att minimera riskerna för miljön och för människors hälsa. Jag vill också betona att en vederbörlig tillämpning av försiktighetsprincipen inte omfattar något emotionellt svar som skulle ta formen av ett förbud mot en teknik som har visat sig vara förtjänstfull, och vars risker är fullständigt kända och möjliga att kontrollera. När försiktighetsprincipen tillämpas bör hänsyn också tas till de risker för miljön som en alternativ användning av andra agenser liknande cyanid skulle innebära. Hur som helst har experter förklarat att användning av sådana alternativa agenser innebär större risker än användningen av cyanid.
Csaba Sógor
(HU) Att tillåta eller förbjuda gruvindustri där cyanid används väcker känsliga frågor i vissa medlemsstater. För det första bör vi slå fast att en lösning på detta problem inte får bli avhängig politiska mål och intressen. Att bedöma risken för föroreningar är en fråga för experterna, och om det finns en sådan risk är det upp till de politiska ledarna att skydda medborgarnas intressen. På denna punkt gäller frågan mer än enbart miljöskyddet, eftersom föroreningar kan äventyra människors hälsa, i strid mot EU-medborgarnas rätt till ett högt hälsoskydd (artikel 35 i stadgan om de grundläggande rättigheterna). På det här området kan det inte bli fråga om en liten eller stor risk. Om medborgarnas hälsa äventyras är den politiska debatten meningslös och myndigheterna måste då vidta åtgärder mot den potentiella förorenaren. Även om användningen av cyanid är förbjuden i vissa medlemsstater och tillåten i andra bör medlemsstaterna rådfråga varandra och sträva efter att inrätta partnerskap. Kommissionen bör å sin sida inta en ståndpunkt i denna fråga och ta initiativ till bestämmelser som utesluter möjligheten att EU-medborgarnas hälsa ska komma till skada.
Hannu Takkula
(FI) Herr talman! Eftersom jag kommer från guldriket norra Lappland vill jag göra ett inlägg i denna debatt. Precis som Sari Essayah sade i sitt utmärkta tal löses guld genom en användning av cyanid, och detta sker i slutna processer i Finland.
I guldgruvan i Kittilä, som ligger relativt nära den plats där jag bor, produceras mer än 5 000 kilo guld varje år. Detta har inte vållat några problem eftersom miljöfrågorna har hanterats på så sätt att lagstiftningen är uppdaterad, processerna slutna och restprodukterna tillintetgörs. Tekniken är också av betydelse där. I denna fråga finns det definitivt stora skillnader mellan EU:s länder, och jag anser att vi behöver samarbeta och utbyta bästa praxis.
En annan viktig fråga är användningen av mikrober, som är en ny utveckling. Vi bör även satsa på detta i framtiden, så att vi kan gå tillbaka till ett ännu mer miljövänligt och effektivt förfarande för att smälta guld. Vi bör göra en enad insats över hela EU så att gruvdriften kan fortsätta samtidigt som man tar hänsyn till miljön på ett hållbart sätt.
Bernd Posselt
(DE) Herr talman! Anförandena från Zuzana Roithová, Jan Březina och Alajos Mészáros har verkligen övertygat mig, eftersom de beskrev hur det förekom en likaledes godtycklig exploatering i det land där de tidigare levt, nämligen det kommunistiska Tjeckoslovakien, hur inställningen där har förändrats i dagsläget, och att det nu är de som förespråkar ett miljöskydd och gemensamma EU-normer.
Jag anser att vi behöver denna förändrade inställning över hela EU. Vi måste vara medvetna om att vi befinner oss i en process där ny teknik håller på att utvecklas. Varför inte utvidga gruvutvinningen av en reserv som ändå håller på att ta slut, och först av allt utveckla dessa nya tekniker? Jag vill vara fullständigt tydlig på en punkt: Om vi inte är försiktiga kommer något oersättligt att förstöras, och framtida generationer kommer att fördöma oss för detta.
Därför vill jag verkligen efterlysa en långsiktig strategi här. Det är avgörande att vi har enhetliga EU-normer eftersom floder korsar gränser, och cyanid innebär givetvis också en miljörisk som överskrider gränser.
Elena Băsescu
(RO) Jag håller med om att varje åtgärd måste vidtas på EU-nivå för att minska de risker som det innebär att använda giftiga, riskfyllda ämnen som cyanid. Men att förbjuda dessa ämnen bör inte ses som den enda lösningen. Giftiga, riskfyllda ämnen används inom flera andra industriella processer förutom gruvdrift. Bortsett från olyckan i Baia Mare 2000 har det inträffat ytterligare två större olyckor inom gruvsektorn, en som inträffade i Spanien 1998, och den andra i Sverige 2003, och båda var av stor omfattning. Deras orsaker var emellertid liknande: avfallsdammar som kollapsade.
Inom mer än 90 procent av den globala guld- och silverframställningen har cyanidbaserad teknik använts för att utvinna metallerna. Att införa ett ovillkorligt förbud mot denna teknik, och ersätta den med tekniker som baseras på ämnen som medför mindre risker för miljön men som är orimliga och leder till lägre produktion, innebär att det berörda landet i själva verket är tvunget att sluta utvinna dessa metaller, med de ekonomiska och sociala följder som detta medför.
Michael Theurer
(DE) Herr talman, mina damer och herrar! Som Hannu Takkula just sade är cyanidteknik en vanlig metod inom gruvdriften. Som vi redan har hört är den emellertid ytterst riskfylld. Den olycka som Elena Băsescu just nämnde förorenade Donau vid den tiden och chockade oss alla, och ni vet att jag är starkt engagerad i Donauregionen. Av den anledningen undrar jag, som handelspolitiker, vad vi kan göra åt detta? I EU har vi endast en begränsad kapacitet att utvinna guld. Målet är att göra skillnad globalt med hjälp av tekniska innovationer. Jag vet att det finns avancerad teknik här. I Tyskland har man utvecklat miljövänlig teknik som kommer att göra det möjligt att undvika cyanid i framtiden. Vi måste göra denna europeiska avancerade teknik kommersiellt bärkraftig, och vi måste göra den prisvärd. Jag ser en stor möjlighet till handel här. Vi bör inte begränsa oss till EU, utan se till att vi också uppnår ett genombrott inom den internationella handeln i miljöns och vår ekonomis intresse.
Miroslav Mikolášik
(SK) Cyanidbaserad teknik för utvinning är förknippad med en hög risk för skador på miljön och därför innebär den också ett hot mot människors liv och hälsa. Cyanidlakning av ädelmetaller såsom guld är förbjuden i ett antal medlemsstater, men riskerna för naturkatastrofer där ytvattnet förorenas överskrider de nationella gränserna.
Den beryktade olyckan i Baia Mare (som ligger i Rumänien, och här är jag tvungen att korrigera min kollega Bernd Posselt: olyckan hade inte sitt ursprung i Tjeckoslovakien, utan i Rumänien, och den orsakade föroreningar i både Ungern och Slovakien, och följaktligen i före detta Tjeckoslovakien) vållade oöverskådlig skada, upp till 1 000 km eller mer från den plats där olyckan inträffat. Mitt eget hemland var med bland de länder som drabbades.
Trots detta tillåter lagstiftningen i flera europeiska länder fortfarande att sådan teknik används. För att skydda människors hälsa och miljön, och mot bakgrund av att cyanidbaserad teknik för utvinning kan drabba åtskilliga stater om en olycka inträffar anser jag bestämt att det är nödvändigt och definitivt avgörande att inrätta en enhetlig lagstiftning på EU-nivå.
Iosif Matula
(RO) Om ett kemiskt ämne sprids i miljön på ett okontrollerbart sätt vållar det allvarliga problem, men det finns mer än 10 miljoner kemiska ämnen. Det finns också ett ännu större antal områden där arbete utförs med användning av kemiska ämnen. Här i parlamentet skulle vi kunna diskutera miljontals potentiellt farliga scenarier. Cyanid är förvisso giftigt, men jag är kemist och kan upplysa er om att vi har ett globalt problem: mindre än 18 procent av cyaniden används inom gruvdrift. Resterande cyanid används för att framställa läkemedel och konsumentprodukter inom kosmetikaindustrin samt inom flera andra områden.
Det finns emellertid ämnen som används på vår planet som är tusen gånger giftigare än cyanid. Generellt sett, om kemiska ämnen sprids i vatten tillintetgörs levande organismer. Det finns flera döda floder över hela världen som inte har berörts av cyanid. Det finns inga tecken på liv i Döda havet eftersom det innehåller en stor mängd sodiumklorid, dvs. bordssalt. När kemiska ämnen används måste all teknik och alla miljöskyddsbestämmelser som gäller 2010 följas. Som EU-medlemsstat är detta definitivt den väg Rumänien har valt att gå. Varje land i världen måste göra det samma.
Traian Ungureanu
(EN) Herr talman! Med all vederbörlig respekt vill jag säga att denna debatt är ytterst missriktad. Det ämne som vi behandlar är en mycket märkvärdig fråga. Vi frammanar en olycka som inträffade för tio år sedan. Varför det? Varför har det rått en tystnad om detta så här länge? Och varför tas frågan upp just nu? Varför för vi denna debatt just nu? Om vi ska följa detta mönster kan, och bör, vi förbjuda allt som kan förknippas vid en tidigare olycka. Jag anser att hela denna fråga är oberättigad. Jag anser att miljön används som ridå och att man utgår från den utbredda rädsla som är så vanlig nuförtiden. Enligt min åsikt är detta bara en usel politisk komplott.
Bernd Posselt
(DE) Herr talman! Jag vill kortfattat förtydliga, eftersom min ledamotskollega kanske missförstod mig på grund av tolkningen. Jag känner mycket väl till Baia Mare, och vet att det inte ligger i före detta Tjeckoslovakien utan i norra Transsylvanien. Det vet jag mycket väl. Det var ett tolkningsfel. Jag nämnde bara anförandena av Jan Březina, Zuzana Roithová och Alajos Mészáros, där de hänvisade till erfarenheter i Kašperské Hory eller Bergreichenstein, osv. Jag är bevandrad i Centraleuropas geografi.
Cecilia Malmström
Herr talman! Tack för denna debatt. Jag kommer givetvis se till att Janez Potočnik får en fullständig redogörelse av den.
Vi delar er oro för cyanid. Det är naturligtvis ett mycket farligt giftämne, och vi är medvetna om detta. Men jag vill försäkra er om att kommissionen har dragit slutsatser av den fruktansvärda olycka som inträffade för tio år sedan i Baia Mare. Det direktiv som vi nyligen har antagit omfattar en hel rad begränsningar, bestämmelser, restriktioner och krav för att säkra ett maximalt skydd när det gäller effekterna på miljön och människors hälsa. Direktivet kommer också att minska sannolikheten för att en sådan olycka inträffar igen, och om en olycka skulle inträffa kommer direktivet att leda till att eventuella konsekvenser minskas avsevärt. Därför är det ytterst viktigt att direktivet genomförs på vederbörligt sätt.
Mot bakgrund av de mycket stränga kraven i direktivet om avfall från utvinningsindustrin och avsaknaden av lämpliga alternativ i dagsläget verkar det inte rimligt att just nu införa ett allmänt förbud mot användningen av cyanid vid utvinning av guld. Vi följer emellertid frågan, vi tar del av den senaste teknikutvecklingen och en utvärdering kommer att ske 2012. Vi måste öka återvinningen av produkter som innehåller ädelmetaller i EU för att minska vårt beroende av guldutvinning på det hela taget.
Tack för debatten. Janez Potočnik kommer givetvis att finnas till hands för att svara på ytterligare frågor om detta. Kommissionen tar frågan på stort allvar. Om ni studerar direktivet kommer ni att se att flera av era farhågor redan finns med. Vi måste hjälpas åt för att driva på medlemsstaterna att verkligen införliva detta till fullo, eftersom det skulle minska riskerna väsentligt.
Talmannen
Debatten är härmed avslutad.
Omröstningen kommer att äga rum under sammanträdesperioden Maj I.
Jag önskar er en trygg hemresa. Låt oss hoppas att den inte störs av någon vulkan eller något eller någon annan!
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Daciana Octavia Sârbu  
Den 30 januari 2000 kollapsade den fördämning som omger den avfallsdamm som innehåller avfall från bolaget Aurul i Baia Mare, Rumänien, vilket ledde till att omkring 100 000 kubikmeter förorenat vatten, däribland 100 ton cyanid och tungmetaller, strömmade ut. Utsläppet resulterade i att dricksvattenförsörjningen till 2,5 miljoner människor i tre länder ströps. Floden Somes hade en cyanidkoncentration som var 700 gånger högre än den tillåtna nivån. Livet i vattenmiljön förstördes helt och hållet inom en räckvidd av flera hundra kilometer. Vi får inte glömma detaljerna i denna katastrof, som internationellt har blivit liktydig med en förorening. Detta belyser det faktum att sådana olyckor, trots lagstiftning och kontroller, kan inträffa vid vilken tidpunkt som helst. Riskabla ämnen har ingen plats inom gruvdriften om vi vill undvika katastrofer. Avsikten med Roşia Montană är att bygga Europas största gruvområde för utvinning av guld, baserat på en användning av cyanid. Vilka kommer då konsekvenserna att bli? Miljön kommer att förstöras och byn försvinna, medan invånare, kyrkor och kyrkogårdar kommer att bli tvungna att flyttas. Det kommer också att innebära dödsdomen för de oersättliga lämningar som härrör från romartiden och förromersk tid. Historien ger oss lärdomar. Det åligger oss alla att ta dem till oss. Det är absolut nödvändigt att vi inför ett fullständigt förbud mot användningen av cyanid inom gruvdriften i EU för att förhindra att tragedier drabbar människor och miljön.
László Tőkés
skriftlig. - (HU) Under de senaste två åren har jag vid ett flertal tillfällen, både under parlamentets plenarsammanträden och i olika forum, framfört riskerna med cyanidbaserad gruvdrift. Jag skrev också ett brev till Stavros Dimas, kommissionsledamot med ansvar för miljö, angående gruvindustrin i Rumänien (Roşia Montană) och Bulgarien (Chelopech och Krumovgrad). Användningen av cyanidbaserad teknik för gruvdrift omnämns ibland som en farlig ”kemisk atombomb” på grund av dess inverkan på livsmiljön. Sedan 1990 har det skett omkring 30 allvarliga föroreningar över hela världen som orsakats av cyanidanvändning vid utvinning. Den svåra olyckan i Tiszafloden för tio år sedan betraktas som den allvarligaste europeiska miljökatastrofen sedan Tjernobyl. För bara några dagar sedan blev Arieşfloden i Rumänien, som flyter in i Tisza, förorenad av en guldgruva som lades ned för 40 år sedan. Förra året, när president Traian Băsescu själv besökte ett närliggande gruvföretag (Roşia Poieni), hävdade han att ”vi inte kan sitta på en sådan miljöbomb, för detta är rätt och slätt mord”. Mot bakgrund av de nya planerna för utveckling av gruvdrift i Rumänien (Roşia Montană, Baia Mare, Certeju de Sus, osv.), betonar jag att ett förbud mot cyanidbaserad gruvdrift inte bara är ett rumänskt eller på något sätt ett ”etniskt” problem, utan en universell - europeisk - fråga, som både EU:s medlemsstater och Europaparlamentets grupper skulle kunna nå en förnuftig överenskommelse om. EU kan inte förhålla sig likgiltigt till de cyanidolyckor som inträffat tidigare eller hotet om nya framtida olyckor. Det ligger i allas vårt intresse att skydda människor och vår miljö, inte bara från radioaktivitet och luftföroreningar, utan också från cyanidförgiftning. Jag uppmanar parlamentet att rösta för vårt initiativ.
