Resultat från G20-toppmötet (debatt)
Talmannen
Nästa punkt är rådets och kommissionens uttalanden om resultaten från G20-toppmötet.
Olivier Chastel
Herr talman, ärade ledamöter! Rådets ordförandeskap och Europaparlamentet har redan haft tillfälle att diskutera G20, den 20 oktober 2010. Detta var före G20-ministermötet och vi avvaktade utvecklingen i Seoul.
Vi européer var väl förberedda för dessa möten, både på ministernivå och på stats- och regeringschefsnivå. Vi insåg att en brist på sammanhållning mellan européerna skulle göra att Europeiska unionen snabbt förlorade trovärdighet på den internationella scenen. Det ska sägas att toppmötet i Seoul möttes av blandade reaktioner från olika håll i världen. För min del anser jag att vi ska fortsätta att vara optimistiska trots allt, även om resultaten inte var så imponerande som vi hade hoppats.
Före toppmötet i Seoul var vi övertygade om att det svåraste och viktigaste testet skulle vara att hålla takten uppe. Vi får inte begå misstaget att tro att vi inte behöver något globalt samarbete längre, eftersom vi inte längre befinner oss i samma kritiska situation som för ett och ett halvt år sedan, eller till och med för ett halvår sedan. Vi anser fortfarande att det är de politiska ledarna som ska fatta beslut. Så är det, och det är verkligen politikens kärna. Jag anser emellertid att de också har en annan, ännu viktigare uppgift: att se till att besluten inte blir kvar på papperet, utan får konkreta resultat och genomförs fullt ut.
Toppmötet i Seoul visade att den verkliga utmaningen för G20, och därmed för oss alla, är att förstå hur vi ska gå vidare med och faktiskt påskynda genomförandet. Vi måste omvandla goda avsikter till praktiska resultat, och detta är viktigt av minst två skäl. För det första nöjer sig inte marknaderna med bara uttalanden. De följer utvecklingen två dagar, tio dagar och trettio dagar efter toppmötet, när medierna har gått hem. Man måste se tillståndet i den europeiska ekonomin som en helhet. Det är inte enbart resultatet av framsteg under ett två dagar långt toppmöte. De framsteg som vi eftersträvar kan bara göras med hjälp av ett kontinuerligt, dagligt arbete, och ni som är ledamöter av Europaparlamentet vet det bättre än någon annan.
Det andra skälet är precis lika viktigt som det första, och berör er alla direkt. Jag anser att parlamentet och de nationella parlamenten kan fullgöra uppgiften att granska, men också att ge politiska incitament för den europeiska och internationella ekonomiska agendan, se till att åtgärderna genomförs ordentligt mellan toppmötena och att G20 alltmer blir en process i stället för bara en rad möten.
När det gäller själva sakfrågan är unionens bidrag till en stark, varaktig och balanserad tillväxt nu klart och bygger på ett antal principer: planer på budgetkonsolidering, planer som syftar till hållbar, differentierad tillväxt, Europa 2020-strategin om strukturella reformer som i synnerhet skapar arbetstillfällen, programmet med reformer av finanssektorn och marknaderna och slutligen bättre ekonomisk styrning i EU. Jag kan tillägga att unionen är mycket intresserad av en extern expertgranskning inom ramen för G20-gruppen. Vi européer är vana vid detta och vet hur nyttiga sådana övningar kan vara. Det är klart att alla måste dra sitt strå till stacken och visa sig beredda att bidra till att skapa tillväxt med förnyade krafter.
Jag vill än en gång, och i samma anda som tidigare, säga att kampen mot protektionismen inte kan vinnas på en gång, utan endast genom att vi har den globala beredskap som krävs från dag till dag.
Sedan ska jag framhålla tre viktiga saker som har hänt under den senaste månaden. Den första är reformeringen av Internationella valutafonden (IMF), där EU tydligt visade att vi är beredda att göra vårt för att se till att den nya IMF blir mer representativ för den nya internationella ekonomiska verkligheten, så att utvecklingsländerna kan göra sig hörda och spela en större roll. Vi kom överens om att minska vår representation i IMF:s verkställande utskott och var mycket tillmötesgående i fråga om andelarna. Jag tycker att vi har behållit det som ligger oss varmast om hjärtat och att detta gagnade världssamfundet som helhet.
Den andra viktiga nyheten är Basel III-avtalet. Jag anser att vi går åt rätt håll när det gäller bankernas kapitalkrav. Det är naturligtvis mycket viktigt att alla berörda medlemsstater fullgör sina åtaganden att genomföra Basel III. Den här frågan om genomförandet kommer självfallet att finnas med på den politiska agendan både i EU och G20.
Mot bakgrund av det som har hänt under de senaste veckornas så kallade valutakrig anser jag att Europeiska unionen har gjort ett gott jobb och lyckats försvara en balanserad ståndpunkt, som innebär att växelkurserna ska återspegla de ekonomiska förutsättningarna och att vi inte ska behöva genomföra devalveringar av konkurrensskäl.
Slutligen har Frankrike tagit över ordförandeskapet för G20-gruppen efter Seoul, och det tycker jag är ett unikt tillfälle för européerna och Europeiska unionen som sådan. Det kommer att vara mycket viktigt att vi arbetar tillsammans på ett samordnat sätt för att se till att G20-gruppen lever upp till de förväntningar som den har skapat under det kommande året - och med sikte på G20-toppmötet i Cannes i november 2011 och tiden efter det.
Den verkliga utmaning som vi har framför oss är att visa att ett forum som skapades för att hantera krisen också kan bidra och ge de incitament som krävs för att nå målen på medellång sikt, såsom en starkare, mer varaktig och balanserad global tillväxt, tydliga, rättvisa regler för de internationella finansmarknaderna och internationella organisationer som är mer representativa för dagens samhälle och som bättre kan hjälpa de nationella regeringarna och EU-institutionerna att hantera globaliseringen. Herr talman! Jag anser att G20-gruppen under de kommande åren måste visa att globaliseringen inte bara är ekonomisk, utan också - och faktiskt främst - politisk.
José Manuel Barroso
kommissionens ordförande. - (EN) Herr talman! Före toppmötet i Seoul den här månaden fanns den en oro för att G20-gruppen inte skulle kunna fullgöra sin uppgift som det primära forumet för global ekonomisk samordning när väl trycket från krisen som förde samman G20-länderna avtar. Efter toppmötet i Seoul kan jag försäkra er om att detta negativa scenario inte bekräftades. Vi har sett G20-gruppen gå från krisläge till en stabilare strategi för global styrning.
Trots de svåra frågor som diskuteras och det faktum att en del andra frågor som beskattningen av finanssektorn inte löstes sände G20-gruppen återigen ut ett viktigt budskap om global beslutsamhet. Den gjorde verkliga och stadiga framsteg när det gäller de globala ekonomiska utmaningarna. Jag vet att resultaten möttes av viss skepticism eftersom det inte kom något spektakulärt genombrott i sista minuten, perfekt anpassat i tiden för att komma med i kvällsnyheterna. Men det som skeptikerna inte förstår är att G20-processen i sig är en spektakulär nyhet. Den är inte som vår europeiska, mer integrerade process där alla som sitter vid bordet har en gemensam förhandlings- och kompromisskultur.
Förutom Europeiska unionen och några av dess medlemsstater ingår så skilda länder som USA och Kina, Ryssland, Brasilien och Japan, Argentina, Saudiarabien, Sydkorea och Sydafrika i G20-gruppen. Bara det att de deltar i en gemensam process för att rätta till globala obalanser och komma överens om till exempel regleringar av finansmarknaderna bör tas för vad det är: ett enormt framsteg som helt enkelt inte hade varit möjligt för några år sedan. Seoultoppmötet var ett viktigt steg i den processen och lanseringen av en ny agenda, inte något spektakulärt engångsevenemang.
Så ja, det var en framgång, och jag tycker att Europeiska unionen, som företräddes av mig och ordföranden för Europeiska rådet, kan vara nöjd med slutsatserna från toppmötet. Vi kom faktiskt också med ett mycket viktigt bidrag på finansministernivå, där Europeiska unionen företräddes av Olli Rehn, den kommissionsledamot som ansvarar för detta område. På det hela taget återspeglar slutsatserna de prioriteringar som Europeiska unionen gjorde före Seoul, och Europeiska unionen bör vara stolt över sitt mycket viktiga bidrag till denna process.
Jag ska framhålla några av de viktigaste framstegen: först och främst ville Europeiska unionen att det här toppmötet skulle göra framsteg i fråga om gemensamma åtgärder för att öka den globala tillväxten och antalet arbetstillfällen och finna sätt att komma till rätta med globala obalanser och valutaspänningar. Vi var alla medvetna om att det skulle bli svårt att komma överens om ett sätt att tackla de globala obalanserna, men efter långa och hårda förhandlingar fattade G20-gruppen beslut om en samarbetslösning där en mekanism och en tidplan införs, vilket innebär att våra ekonomier hanterar den här frågan tillsammans.
G20-partnerna förband sig att minska överdrivna obalanser och att hålla obalanser i bytesbalanserna på hållbara nivåer. Underskatta inte betydelsen av detta. G20-gruppens diskussioner om hur man ska kunna rätta till obalanserna visade att EU går i täten. Resultaten av våra egna resonemang om de interna obalanserna i EU inspirerade G20-ledarna och vårt sätt framstod som det bästa sättet att komma till rätta med globala obalanser. Vår metod, som innebär att indikatorer används för att bedöma makroekonomiska obalanser och deras egentliga orsaker, ligger till grund för den nya G20-mekanismen. Den kommer att vara införd i mitten av 2011, och den första utvärderingen ska göras före nästa toppmöte i november 2011.
Nu kommer vi att inrikta oss på att förstärka denna mekanism så mycket som möjligt och se till att den tillämpas ordentligt under det franska ordförandeskapet för G20-gruppen 2011. Så slutsatserna var viktiga, men jag håller med om att vi nu måste se hur de genomförs.
Det andra framsteget gällde valutakurserna. Det går inte att skapa en balanserad tillväxt utan att diskutera valutaspänningarna. Återigen hjälpte Europeiska unionen till att skapa samförstånd om en samarbetslösning i G20-gruppen. Vi har kommit överens om att gå mot mer marknadsberoende växelkurssystem som återspeglar underliggande ekonomiska förutsättningar. Vi kom också överens om att inte jämföra utvärderingarna och att vara vaksamma mot överdriven volatilitet och oordnade växelkursförändringar.
Denna beslutsamhet ger det franska ordförandeskapet för G20-gruppen politiskt underlag för en heltäckande reformering av det internationella monetära systemet. Det gläder mig också att G20-gruppen stödde den historiska reformeringen av IMF. Vi har verkligen överträffat förväntningarna om förändrade fondandelar och utvecklingsländernas representation efter Pittsburgh. Tack vare EU:s medlemsstaters öppna och samarbetsvilliga inställning, vårt stora tillmötesgående och vår förmåga att dela med oss av ansvaret har fonden nu den legitimitet den behöver för att klara de utmaningar den har framför sig, i synnerhet att rätta till obalanserna och valutaspänningarna. Nu måste utvecklingsländerna visa att de är villiga att ta ett större ansvar för den globala ekonomiska styrningen i utbyte mot ökad representation.
En fjärde framgång vid toppmötet var att reformeringen av den globala finansiella tillsynen fortgår i samma takt, med tydlig inriktning på genomförandet. Vi välkomnar stödet för Basel III-reformen och att G20-gruppen kommer att fortsätta arbeta med finansiella institut som anses vara systemviktiga. G20-gruppens bemödanden till finansiella reformer kommer att fortsätta på områden som ramar för en makroprudentiell tillsyn, bankaktiviteter i institutioner som ligger utanför det kommersiella banksystemet, marknaderna för råvaruderivat samt marknadsintegritet och -effektivitet.
Europeiska unionen ligger i framkant på många av dessa områden och vårt interna arbete kommer att komma till nytta i G20-processen. Nu är det viktigt att se till att alla dessa åtaganden genomförs på ett strikt och konsekvent sätt i enlighet med den överenskomna tidtabellen, så att vi får lika villkor globalt. Förenta staterna har försäkrat att de delar vår beslutsamhet i fråga om detta. Seoultoppmötet gav också nya impulser till att avsluta Doharundan och G20-gruppens åtagande att bekämpa alla former av protektionism bekräftades.
En framgång som jag personligen är nöjd med är att vi genom utvecklingsavtalet från Seoul om utveckling, handel och investeringar gav utvecklingen en stadig plats på G20-agendan. Denna nya tillväxtorienterade strategi blir ett komplement till befintlig verksamhet för att påverka givarländerna och FN-systemet. Den kommer att öka våra försök att nå millennieutvecklingsmålen och ligger helt i linje med kommissionens förslag i grönboken om utvecklingspolitikens framtid nyligen. Denna grönbok kan ni nu ta del av, och jag ser fram emot att höra parlamentets åsikter.
Slutligen välkomnar jag verkligen att G20-gruppen håller fast vid sin handlingsplan mot korruption, avser att fortsätta att arbeta med energifrågorna och gör allt för att klimatförhandlingarna i Cancún ska få en balanserad och lyckad utgång.
(FR) Herr talman, ärade ledamöter! Att företrädare för företag och fackföreningar visar ett allt större intresse är ett tydligt bevis för att G20-processen nu har etablerat sig som det främsta forumet för global ekonomisk samordning. Jag deltog också i toppmötet för företag i samband med G20-gruppens möte, och framhöll där vikten av företagens sociala ansvar. Jag välkomnade också delegationer från fackförbund i Europa, Nord- och Sydamerika och Asien. Jag höll med dessa delegationer, som kom dit via Europeiska fackliga samorganisationen (EFS), om att sysselsättningen måste prioriteras och jag underströk att EU hade föreslagit att sysselsättningen och den sociala dimensionen skulle tas med i slutsatserna.
Efter toppmötet i Seoul har vi börjat inrikta oss på nästa G20-ordförandeskap och toppmötet i Cannes i november 2011. Vi bör utnyttja detta tillfälle att ha en av våra medlemsstater i förarsätet så mycket som möjligt. Vi bör skyndsamt slå fast vår ståndpunkt och aktivt bidra till att utforma G20-agendan på ett samordnat sätt.
Kommissionen är beredd att ge alla det franska ordförandeskapets prioriteringar sitt fulla stöd. En av dessa är att reformera Internationella valutafonden (IMF), vilket innebär att vi måste ta fram en rad sammanhängande förslag, särskilt i syfte att öka stabiliteten och minska växelkursernas volatilitet.
En annan prioriterad fråga är råvaruprisernas volatilitet. Kommissionen kommer att göra en bedömning av de primära marknaderna för alla råvaror under de närmaste månaderna.
Vi bör betrakta det franska ordförandeskapet som ett unikt tillfälle för EU att påverka den globala G20-agendan. Om vi fortsätter att agera tillsammans på G20-nivå kan EU konsolidera sin position i centrum av den globala ekonomiska och finansiella debatten och spela en avgörande roll när det gäller att utforma våra svar på de globala utmaningarna.
Jean-Paul Gauzès
Herr talman! Om jag har förstått det hela rätt har jag en minut på mig.
Herr rådsordförande från det belgiska ordförandeskapet, herr kommissionsordförande, mina damer och herrar! Först vill jag säga att jag uppskattade er klarsynta bedömning av det senaste G20-mötet och stöder era förslag för framtiden, herr minister.
Jag tycker verkligen att man måste säga att resultaten var rätt magra, även om Basel III och reformeringen av IMF godkändes. Vi kan bara hoppas att toppmötet i Seoul banar vägen för genomförandet av det franska ordförandeskapets ambitiösa förslag, herr kommissionsordförande. Brådskan och de nuvarande besvärliga omständigheterna gör att de behövs. Europeiska unionen måste vara konsekvent om den ska ha den tyngd som den förtjänar.
Det är viktigt med konkreta resultat, och jag håller med er om att medborgarna förväntar sig handling och inte bara ord eller uttalanden, herr kommissionsordförande. Globaliseringen av ekonomin och finanserna gör att vi måste göra verkliga framsteg med den internationella harmoniseringen av regelverken. Marknaderna reagerar mycket snabbare än politikerna. Unionen får inte vara naiv, utan måste se till att det finns en ömsesidighet.
Udo Bullmann
Herr talman, mina damer och herrar! Rebecca Harms ställde i sitt anförande i förmiddags frågan varför toppmötena inte längre tänder en gnista också hos folket och varför diskussionerna vid toppmötena inte längre inger nytt mod och nytt förtroende. När jag lyssnade till dig i förmiddags, José Manuel Barroso, och nu igen nyss, och till Herman Van Rompuy och rådet, förstod jag också varför den gnista som finns inte förs vidare. Den här gnistan kommer inte ens in i kammaren här - man behöver bara se sig omkring för att märka det. Givetvis är det viktigt att det är fler ledamöter här. Varför är de inte här? Det är inte rätt att de inte är här. Men de skulle ändå inte få höra någonting nytt. Ni berättar saker som redan har stått i tidningarna många gånger och ger inga svar på de mycket tillspetsade frågor som har ställts. Hur går det med skatten på finansiella transaktioner? Martin Schulz har frågat om detta många gånger. Var är svaret? Det står inte på agendan för G20-toppmötet i Seoul. Jag vill ha en förklaring.
Jag skulle också vilja veta varför Europeiska rådet, det belgiska ordförandeskapet, sade att det är för detta, när Europeiska rådet vid sina tre senaste toppmöten bara sade att det rekommenderade en genomförbarhetsstudie på global nivå, men inte på europeisk nivå. Varför i hela världen inte? Inser inte rådet att ni håller på att leda oss in i en återvändsgränd i den här frågan? Jag ställer frågan till dig igen, José Manuel Barroso: När kommer Algirdas Šemeta att hörsamma parlamentets krav från i början av året att en genomförbarhetsstudie ska göras också för EU? Om du lägger fram ett yttrande om detta kommer plenisalen att vara fullsatt och vi kommer att lyssna på dig. Men undvik inte den här frågan längre. Det handlar om 200 miljarder euro per år bara för EU. Fråga ledamöterna i budgetutskottet vilka triviala småbelopp de för närvarande håller på att tvista om med rådet. Ett initiativ skulle leda till framsteg. Vi måste blåsa liv i rollerna så att gnistan börjar överföras igen. Det är det vi förväntar oss av er.
Marielle De Sarnez
Herr talman! Vi kan ha hur många toppmöten och möten som helst, men om inte EU antar en gemensam offensiv strategi så får vi ingen tyngd och nästa G20-möte blir bara en kraftmätning mellan Kina och Förenta staterna, som vi oundvikligen går ur som förlorare. Det råder emellertid ingen brist på ämnen.
Euroområdet har sina egna svårigheter, som kräver kraftfulla interna åtgärder, och det internationella monetära systemet befinner sig i ett mycket kritiskt läge, vilket ger oss fler problem och skapar en destabiliserande och orättvis konkurrens för EU. Detta är det första. Européerna bör lägga fram planer för en ny monetär världsordning som bygger på en beräkningsenhet som fastställs utifrån en korg med valutor som i synnerhet innehåller dollarn, euron och yuanen för G20-gruppen.
Vi måste också se över frågan om reglering av finansmarknaderna. Åtagandena att bekämpa skatteparadis har fortfarande inte konkretiserats, och kreditvärderingsinstitutens verksamhet kontrolleras fortfarande inte. Detta är så mycket mer beklagligt med tanke på att det finns andra utmaningar, såsom tillsynen av råvarumarknaderna: marknaderna för fossila bränslen, mineraler och jordbruksprodukter. Jag ska ge er ett förslag: Jag anser att européerna bör föreslå att en global råvaruorganisation inrättas.
De brister som vissa producentländer, jag tänker på Kina, skapar innebär faktiskt en reell risk för världsekonomin. Dessutom är spekulationen i jordbruksprodukter djupt omoralisk. Den leder till en risk för hungersnöd i utvecklingsländerna som läggs till riskerna i samband med klimatförändringarna.
Min åsikt om alla dessa stora frågor som självklart har med den globala balansen att göra är att det franska ordförandeskapet bara kan vara till någon riktig nytta om det redan från början verkar inom en europeisk ram.
Patrick Le Hyaric
Herr talman, mina damer och herrar! Den globala krisens omfattning samt sociala och miljömässiga hänsyn gör att Europeiska unionen måste agera kraftfullt inom G20-gruppen, på grundval av avsiktsförklaringar om tillsynen av de internationella finansmarknaderna.
För det första får inte Världshandelsorganisationens förhandlingar omvandla världen till en kapitalistisk djungel, utan man måste ha sociala och miljömässiga normer och normer för skapandet av arbetstillfällen i handelssystemet. Man måste bekämpa arbetslöshetens gissel, som för närvarande över 250 miljoner människor på jorden lider under, genom att sätta stopp för dagens åtstramningspolitik.
Å andra sidan måste skatteparadisen stängas och en mekanism för att beskatta kapitalrörelser skapas. En internationell fond måste inrättas för att stabilisera råvarupriserna, till att börja med priserna på jordbruksprodukter. Det internationella monetära systemet måste ses över och Internationella valutafonden ges en ny roll i fråga om sysselsättning och hållbar mänsklig utveckling, och en universell världsvaluta som kan utmana dollarn skapas.
Det skandalösa förfarandet att kreditvärderingsinstituten får döma sig själva, som enbart gagnar bankerna, måste också stoppas. Folket måste få säga sitt om alla dessa frågor, som påverkar det.
Georgios Papanikolaou
(EL) Herr talman! Resultaten av G20-toppmötet var viktiga, det råder det inga tvivel om, men när man läser dem igen uppkommer en del viktiga frågetecken.
Närmare bestämt skickade tjugo industriländer ut en sträng varning till alla länder som inte har en samordnad ekonomisk politik, och detta vid en tidpunkt då Förenta staterna bedriver en ekonomisk politik, med kvantitativa lättnadsåtgärder, då Europeiska unionens medlemsstater bedriver en annan, med åtstramning för närvarande, och då Kina bedriver ytterligare en annan, och har valt att hålla sin valuta undervärderad.
Så det jag försöker förstå är då vad meningen med ett sådant uttalande är och vem det i slutändan riktar sig till. Jag har mycket svårt att tro att detta budskap riktar sig till länder som inte har så stor inverkan på den globala ekonomin. Men om G20-gruppen gjorde detta uttalande för sin egen skull måste vi verkligen fundera på om det finns en mycket allvarlig politisk konspiration vid en tidpunkt i ekonomin då vi behöver omedelbara åtgärder.
Charles Goerens
(FR) Herr talman! Jag hade ursprungligen tänkt ställa min fråga till José Manuel Barroso, men eftersom han inte är här vill jag ställa den till det belgiska ordförandeskapet.
Nu för tiden kan man ägna sig åt handelsdumpning utan att bryta mot Världshandelsorganisationens regler mot dumpning. Genom att ha en kroniskt undervärderad valuta uppnår man samma resultat. Även om vi, om än i blygsam omfattning, börjar ta itu med frågan om valutadevalveringar i konkurrenssyfte återstår frågan om vad som är acceptabelt för Europeiska unionen.
Min fråga till det belgiska ordförandeskapet är denna: Tror ni att WTO-förhandlingarna kan undgå att påverkas om G20-gruppen misslyckas med att sätta stopp för de monetära störningarna?
Nikolaos Salavrakos
(EL) Herr talman! G20-toppmötet i november ledde inte till några substantiella resultat enligt min mening. Det visade än en gång att Förenta staterna har en framskjuten position och att Kina försöker säkra en plats på den internationella scenen.
Som vi alla vet bröt den globala ekonomiska kris som började 2007 ut när investeringsbankerna i USA fick likviditetsproblem, en efter en. Som vi har sett och som hela världen vet tvingades den amerikanska regeringen att trycka upp mer pengar: 700 miljarder dollar i första omgången och sedan ytterligare 600 miljarder dollar i den andra alldeles nyligen.
Som kontrast till denna monetära politik i Förenta staterna höll EU i allmänhet och euroområdet i synnerhet fast vid principen om budgetdisciplin och en strikt kontrollerad monetär politik, och gjorde det på så sätt möjligt för marknaderna att leka spekulationslekar på bekostnad av de mindre stabila ekonomierna i EU i allmänhet och euroområdet i synnerhet.
Jag anser att man bör överväga att ge ut nya pengar i EU, antingen i form av sedlar eller i form av en europeisk obligation.
Michel Dantin
(FR) Herr talman! Medborgarna förväntar sig saker av oss, de har förväntningar på EU när det gäller den globala styrningen Vi måste vara en aktiv, pådrivande och avgörande kraft. Åtskilliga talare har sagt att det franska ordförandeskapet för G20-gruppen kan vara en chans för EU. Givetvis håller jag med om det, och jag anser att parlamentet bör få regelbunden information om hur G20-gruppens arbete utvecklas av ordförandeskapet. Så vitt jag förstår är Frankrikes president beredd att komma hit och tala till oss. Herr talman! Jag tycker att du ska bjuda in honom.
Andris Piebalgs
ledamot av kommissionen. - (EN) Herr talman! G20-gruppen är verkligen en mycket speciell konstellation där alla beslut ska fattas genom samförstånd. Men som vår kommissionsordförande och det belgiska ordförandeskapet framhöll går processen vidare. Jag ska bara ta upp en av frågorna, nämligen beskattningen av finanssektorn.
Trots att det inte blev något genombrott kom man överens om att fortsätta arbetet med nyskapande finansiering under det franska ordförandeskapet. Europeiska unionen är beredd att stödja arbetet i G20-gruppen med att undersöka möjligheterna till och utforma en skatt på finansiella transaktioner på global nivå. Som jag sade krävs det samförstånd i G20-gruppen, och många G20-partner delar inte vår inställning i den här frågan i det här skedet, men vi kommer att fortsätta arbeta för att uppnå ett samförstånd.
Under tiden måste vi arbeta på andra sätt för att se till att finanssektorn bidrar proportionerligt med hjälp av åtgärder som skatten på finansiell verksamhet. Kommissionen beskrev sin ståndpunkt i den här frågan den 7 oktober 2010 och kommer att sträva efter att nå följande mål: För det första måste vi se till att finanssektorn bidrar till de offentliga finanserna i rättvis omfattning. Detta är särskilt viktigt med tanke på det stöd som den fick under krisen. För det andra måste vi se till att eventuella skatter som vi föreslår skapar reell nytta och ger substantiella intäkter utan att underminera EU:s konkurrenskraft. För det tredje måste vi se till att lapptäcket av olika nationella skatter på finanssektorn inte skapar nya hinder för den inre marknaden.
Med de utgångspunkterna har kommissionen utformat en tudelad strategi för beskattning av finanssektorn. En skatt på finansiell verksamhet verkar vara det bästa sättet att hantera frågan i EU. Om man beskattar vinsterna och lönerna i finanssektorn kan man se till att den beskattas rättvist och samtidigt genererar välbehövliga intäkter. Dessutom bör en skatt på finansiell verksamhet vara mindre riskabel för EU:s konkurrenskraft än om andra beskattningsverktyg införs ensidigt.
Tanken på en skatt på finansiella transaktioner bör lanseras på global nivå. En internationell skatt på transaktioner i den globaliserade finanssektorn är det bästa sättet att finansiera internationella strävanden på områden som utvecklingsbistånd och klimatförändringar. Om vi väljer rätt skatt och genomför den på rätt sätt kan vi få en viktig ny intäktskälla och samtidigt behålla vår konkurrenskraft.
Kommissionen har för avsikt att fortsätta att arbeta med dessa alternativ och lägga fram politiska initiativ under 2011. Det första steget blir en konsekvensbedömning av en beskattning av finanssektorn i linje med de tankegångar som vi har redovisat. Vi kommer också att ta hänsyn till medlemsstaternas bedömningar. Innan vi lägger fram några förslag är det viktigt att göra en bedömning av den ackumulerade effekten av nya regelverk och eventuella skatter och avgifter för bankerna på finanssektorns institutioner.
För min del vill jag också nämna någonting som är mycket viktigt: de utvecklingspolitiska målen sattes mycket tydligt upp på G20-gruppens agenda. Jag anser att det är ett tecken på att G20-processen kan vara till nytta och tjäna medborgarnas intressen om Europeiska unionen visar tillräcklig beslutsamhet.
Olivier Chastel
Herr talman, herr kommissionsledamot, mina damer och herrar! Som avslutning på den här debatten ska jag först mer generellt än en gång säga att vi inför G20-mötena verkligen var mycket klara över att det var viktigt för unionen att nå ett tillfredsställande resultat i en lång rad frågor och att vi måste arbeta för att se till att G20 först och främst förblir ett trovärdigt och legitimt forum, som kan producera konkreta resultat, som jag sade nyss, och ge globaliseringen en samordnad politisk skjuts, så att unionen kan göra sig hörd i det här sammanhanget. Utan att vilja skyla över problemen - som många av er har tagit upp - tycker jag att unionen fullgjorde sina skyldigheter och att man kan anse att det arbete som de europeiska institutionerna och de länder i unionen som deltar i dessa G20-diskussioner var tillfredsställande.
Seoul var det femte toppmötet på två år och ett stort antal kollektiva åtaganden diskuterades. Många av dessa diskussioner ledde till positiva resultat när det gäller ekonomisk tillväxt och finansiell stabilitet i världen, även om detta arbete uppenbarligen långt ifrån är avslutat.
När det gäller unionen, och för att anknyta till det som kommissionen just berättade om bankavgifter och skatten på finansiella transaktioner, framgår det tydligt av slutsatserna från Europeiska rådets möte den 29 oktober att arbetet med dessa båda frågor bör fortsätta, både i unionen och på internationell nivå. I fråga om avgifterna finns det en växande konsensus om basen för och andan bakom sådana avgifter. Det finns ännu inte någon konsensus om vare sig målet eller användningen av intäkterna.
Under tiden håller medlemsstater på att införa nationella system som skiljer sig betydligt från varandra. Därför måste vi på kort sikt ha ett minimum av samordning och på medellång sikt verka för en ramresolution som i mycket högre grad harmoniserar krishanteringsåtgärderna, främst på grundval av lagstiftningsförslag från kommissionen. Med den utgångspunkten drog Europeiska rådet i oktober slutsatsen att de olika avgiftssystem som nu finns bör samordnas mer, och Ekofinrådet uppmanades att lägga fram sina slutsatser till Europeiska rådets möte i december.
När det slutligen gäller den skatt på finansiella transaktioner som kommissionen nyss nämnde uppmanade Europeiska rådet rådet och sedermera Ekofinrådet att undersöka hur vi i dag kan se på de olika sätten att förhindra skatteparadis och skatteflykt, och Ekofinrådet gav rådets högnivågrupp om skattefrågor i uppdrag att utreda dessa svåra frågor.
Talmannen
Debatten är avslutad.
Skriftliga förklaringar (artikel 149)
Ioan Mircea Paşcu
Vår internationella institutionella ekonomiska och finansiella struktur - som härstammar från tiden efter kriget - utsätts för närvarande för starkt tryck. Det internationella systemets djupgående förändringar och den världsomspännande krisen pressar det till bristningspunkten, och tvingar det att anpassa sig till de nya omständigheterna. Dessutom skapas nya institutioner som G20-gruppen som ett svar på dessa. Denna är emellertid främst ett mellanstatligt organ vilkas beslut, som påverkar oss alla, måste genomföras nationellt. Därför är det viktigt att den tar hänsyn till allas våra intressen, inte bara till sina medlemmars, när den fattar beslut.
Från den utgångspunkten är det uppmuntrande att se att man vid toppmötet i Seoul betonade samarbetet mellan medlemmarna för att se till att besluten genomförs, och att det visades viss beslutsamhet i fråga om att göra grundläggande strukturella förändringar och främja tillväxt genom att skapa arbetstillfällen, utan att förlora utvecklingsländernas behov ur sikte. Vi får hoppas att unionen som sådan kommer att ha nytta av de beslut som fattas av ett organ där bara en del av medlemsstaterna deltar och att de som står utanför euroområdet också kommer att ha nytta av dem.
