Gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (forhandling) 
Formanden
Det næste punkt på dagordenen er mundtlig forespørgsel til Kommissionen af Malcolm Harbour, Andreas Schwab, Evelyne Gebhardt, Cristian Silviu Buşoi, Heide Rühle, Adam Bielan og Kyriacos Triantaphyllides for Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse om gennemførelse af direktiv 2005/36/EF om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer (O-0108/2009/rev.2 - B7-0217/2009).
Malcolm Harbour
Hr. formand! Med Deres tilladelse vil jeg foreslå, at vi lige tøver en kende, fordi dette er en mundtlig forespørgsel til Kommissionen, og vi havde håbet, at hr. McCreevy ville være her, men jeg ser, at det er hr. Samecki, som vil få ordet. Jeg har ikke mødt hr. Samecki før, så det er interessant, at han er her for at svare på et spørgsmål, som hr. McCreevy og hans team har arbejdet med.
Jeg ville have budt hr. McCreevy velkommen her og takket ham for hans arbejde hidtil, så hvis formanden vil hilse ham i anledning af, at vi formodentlig ikke ser ham mere her i Parlamentet. Jeg er ikke desto mindre overordentlig glad for, at hr. Barnier, der har været et meget aktivt medlem af mit udvalg, er mødt op her for at lytte, for det er en sag, som kommer til at fylde meget i hans indbakke - naturligvis forudsat at Parlamentet godkender indstillingen af ham, og Kommissionen kommer i gang. Det er i hvert fald godt, at han er her.
Den frie bevægelighed for erhvervsudøvere og direktivet om gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer er blandt de allervigtigste spørgsmål, mit udvalg er mest optaget af i hele opbygningen af det indre marked. Det er meget passende, at vi her til formiddag drøfter det spørgsmål til Kommissionen, som i bund og grund går ud på, at vi gerne vil holdes ajour med hensyn til forløbet med at gennemføre det reviderede direktiv, som mit udvalg arbejdede på tilbage i 2004-2005, og hvordan det rent faktisk bliver gennemført af medlemsstaterne. Det er også et meget godt tidspunkt, fordi professor Monti i mandags var til møde i vores udvalg for at tale om sin mission for kommissionsformanden vedrørende den fremtidige kurs for det indre marked. Han pointerede meget kraftigt, at en del af problemet med det indre marked faktisk ikke er manglende lovgivning, men at de eksisterende instrumenter til etablering af det indre marked ikke håndhæves konsekvent og ikke er effektive nok.
Med hensyn til den gensidige anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer ved vi allerede, som det klart fremgår af ordlyden i vores spørgsmål, at borgerne overalt i EU støder på en lang række problemer i forbindelse med anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer. Det er et af de områder, hvor der er flest klager i problemløsningsnetværket Solvit, som vi meget kraftigt støtter på medlemsstatsniveau. Mange føler sig frustreret over, at der ikke er nogen klare afgørelser, og at der heller ikke er nogen kontakt mellem godkendelsesorganerne i de forskellige medlemsstater. En af de ting, vores egen undersøgelse har vist, og udvalget bestilte en undersøgelse af dette område, er, at der samordnet slet ikke gøres nok for at sørge for, at folk kender deres rettigheder ifølge reglerne om gensidig anerkendelse. Det andet aspekt er, at det ud fra det stykke arbejde, vi og andre har udført, også er åbenlyst, at der ikke er erhverv nok, hvor man faktisk tænker på at gå over til et europæisk system vedrørende erhvervsmæssige kvalifikationer. Der skal sættes et meget stort spørgsmålstegn ved ordningen med hensyn til, hvor lettilgængelig den er, og hvor effektiv den er i praksis. Ud fra diverse statistikker og informationer - og jeg er sikker på, at vi inden længe vil høre fra Kommissionen - ved vi, at gennemførelsen af dette instrument har været forsinket i stort set hver eneste medlemsstat. Det har taget meget længere tid end forventet at få det til at fungere, og det i sig selv vækker bekymring vedrørende selve instrumentets kompleksitet.
Sammenfattende i forhold til arbejdet i Udvalget om Det Indre Marked i de næste fem år glæder det mig, at samtlige koordinatorer i udvalget vist er her i dag, og jeg vil gerne takke dem for det arbejde, de har udført sammen med mig med hensyn til at forme den kommende dagsorden for dette udvalg. Spørgsmålet om gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer er ikke bare en engangsforeteelse. Vi har en vis fornemmelse af, at vores udvalg kommer til at spille en rolle ved fortsat at undersøge, fremme og fremsætte anbefalinger om den kommende udvikling på de centrale lovgivningsområder, de centrale elementer af det indre marked.
Vi ved, at Kommissionen i 2011 skal tage direktivet om gensidig anerkendelse op til fornyet behandling. Vi planlægger at afholde et møde med de nationale parlamenter og de nationale parlamentsmedlemmer for at drøfte dette forslag. Vi har i forvejen haft en høring om dette, og vi har vores undersøgelsesrapport. Det er de instrumenter, mit udvalg kan gøre brug af, og hvis koordinatorerne er enige, er jeg sikker på, at vi kan udarbejde en initiativbetænkning på et eller andet tidspunkt i 2010 som input i den drøftelse, Kommissionen vil få.
Spørgsmålet skal ses i denne sammenhæng. Vi ser frem til at høre Kommissionens svar vedrørende fastsættelse af rammerne, men det er blot begyndelsen på processen, og jeg er sikker på, at den nye kommissær vil kunne sørge for fremdrift og arbejde sammen med os om virkelig at udvikle dette centrale lovgivningsområde og få det indre marked til at fungere bedre.
Paweł Samecki
Hr. formand! Jeg vil gerne takke medlemmerne i Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse for at have rejst disse vigtige spørgsmål.
Inden jeg svarer på de specifikke spørgsmål, vil jeg gerne først komme med et overblik. Målsætningen med af direktivet om erhvervsmæssige kvalifikationer er at gøre vores medborgeres frie bevægelighed på det indre marked lettere. To år efter gennemførelsesperioden udløb er gennemførelsen afsluttet i 22 medlemsstater, og fire medlemsstater vil forhåbentlig gøre det fornødne inden årets udgang. På nuværende tidspunkt er jeg er imidlertid bekymret over Grækenland, som endnu ikke har informeret os om landets gennemførelsesforanstaltninger.
Og lad mig så tage fat på det første spørgsmål. Gennemførelsen har været en udfordring for medlemsstaterne, hovedsagelig fordi den vedrører mere end 800 forskellige erhverv. Disse erhverv er tilmed ofte underlagt føderal eller regional lovregulering. Det skal dog ikke være nogen undskyldning for forsinkelser, og Domstolen har ikke godkendt sådanne forsinkelser i de seks domme, der indtil videre er afsagt.
Med hensyn til det andet spørgsmål oplever man de største problemer i erhvervene inden for sundhedssektoren og blandt arkitekter, hvor der på EU-plan findes en forholdsvis høj grad af harmonisering af uddannelseskravene. Der opstår også problemer i erhverv med relativ høj tendens til mobilitet på tværs af grænserne som f.eks. lærere eller turistguider.
Med hensyn til det tredje spørgsmål prioriterer Kommissionen det højt at sikre korrekt og konsekvent gennemførelse af direktivet. Vi har med henblik herpå udviklet en adfærdskodeks vedrørende forvaltningspraksis og en brugervejledning til almenheden, hvilket også vil fremme en mere konsekvent gennemførelse.
Med hensyn til de hindringer, der er identificeret ved hjælp af Solvit, er vi fuldt ud klar over de helt konkrete problemer som f.eks. forsinkelser under anerkendelsesproceduren, manglende reaktion fra de nationale kompetente myndigheder, udokumenterede afgørelser, bortkomne sagsdokumenter osv. Undertiden gives der sågar fejlagtige oplysninger til migranter, og de anmodes om at følge nogle forkerte procedurer. Netværket Solvit har dog vist sig at være effektivt til at løse mange af de problemer.
Men der er jo mere Solvit. Der er nu etableret nationale kontaktsteder i alle medlemsstater, hvor borgerne kan få information og hjælp, og Kommissionen forventer, at kontaktstederne oven i købet bliver mere udfarende i fremtiden. Desuden har informationssystemet for det indre marked også tilvejebragt et medium, der mere end 1 200 gange i år har været brugt til informationsudveksling blandt mange af de regulerede erhverv. Det har medført forbedringer i det daglige administrative samarbejde mellem medlemsstaterne.
Endelig er Kommissionen vedrørende det sidste spørgsmål ikke i stand til at vurdere, om der er behov for reform i øjeblikket. Det vil der blive taget stilling til i en efterfølgende evalueringsrunde jf. direktivet. Det er bestemt vores hensigt, at overholde tidsplanen i direktivet. Det vil være op til Kommissionen i den nye periode at træffe afgørelse om, hvordan vi kommer videre.
Kurt Lechner
Hr. formand, mine damer og herrer! I 2005 vedtog vi dette direktiv efter flere års arbejde og forhandling her i Parlamentet, og det trådte i kraft. I 2007 var det gennemført. Vi er nu nået frem til 2009, og det er svært at acceptere, at direktivet ikke er blevet gennemført overalt, navnlig da det ikke var noget fuldstændig nyt, idet der i forvejen fandtes nogle forslag. Jeg kan kun tilskynde Kommissionen til at lægge mere pres på medlemsstaterne.
Jeg havde forventet, at problemerne ville ligge i den praktiske håndhævelse af direktivet. Det vigtigste spørgsmål i de kommende undersøgelser er at finde ud af, hvor der er specifikke lokale problemer, og hvad der rent faktisk sker. Det er allerede blevet nævnt, at 20 % af klagerne til Solvit vedrører dette spørgsmål. Det er en meget alvorlig sag. Hr. Harbour påpegede med rette - og jeg ønsker ikke at gentage det, han sagde - hvor vigtigt dette problem rent økonomisk er for det indre marked.
Men ud over det økonomiske aspekt er det også en af borgernes grundlæggende frihedsrettigheder, at man kan udøve sit erhverv og realisere sit potentiale i en anden stat, f.eks. når man gifter sig eller af en eller anden grund flytter til et andet land. Dette er et reelt problem for borgerne i EU.
Det er vigtigt, at vi erkender, at der uundgåeligt vil være problemer. Det er kompliceret, det tager tid at gennemføre, og der er tale om forskellige kulturer og traditioner, især med hensyn til de forskellige erhverv og begreberne kvalitet og kvalifikationer inden for erhvervene. Man kan derfor ikke uden videre anerkende enhver kvalifikation, der er opnået i ét land, i et andet land. Det handler for mig og for os ikke så meget om de stærkt problematiske enkeltsager, der uvægerlig vil opstå, men mere om at undersøge - og det er her Solvit kommer ind i billedet - om der er en brist i strukturerne eller i systemet, og om og hvordan der kan ske forbedringer.
Jeg vil gerne påpege, at det aldrig vil være muligt at få denne problemstilling endelig afklaret. Det er en tilbagevendende problemstilling, fordi der jo konstant kommer nye erhverv og nye jobbeskrivelser. Det er derfor også en tilbagevendende opgave for Kommissionen og for Parlamentet, men også for medlemsstaterne, hvis gode vilje jeg på dette tidspunkt gerne vil appellere til.
Evelyne Gebhardt
Hr. formand! Indledningsvis vil jeg gerne sige, at det virkelig er skandaløst, at der ikke er nogen medlemmer af Kommissionen til stede her, for det er et spørgsmål, der er stillet til Kommissionen. Dette viser foragt for Parlamentet. Det er ganske enkelt en skandale, og vi finder det totalt uacceptabelt.
(Tilråb)
Ja? Ja, han rejste sig ikke op. Nå, det beklager jeg. Det kan jeg ikke acceptere.
Men nu videre til emnet, der drejer sig om unionsborgerskabet, om borgerne, der har ret til at bevæge sig frit i hele EU og udøve deres erhverv, hvor de bor, og hvor de vælger at arbejde. Vi har udarbejdet disse love, således at det bliver lettere, og således at processen med at få anerkendt erhvervsmæssige kvalifikationer virkelig kan gøres tidssvarende. Jeg finder det ganske enkelt uhørt, at medlemsstaterne i mange tilfælde ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger med henblik på at gennemføre denne lovgivning og sikre, at borgerne i realiteten har bevægelsesfrihed. Kommissionen har stadig meget at gøre på dette område.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på et punkt, der er særdeles vigtigt for mig, og som vi gentagne gange har bragt op her i Parlamentet. Vi skal sikre, at det europæiske erhvervskort, som vi har foreslået, indføres. Borgerne får dermed noget håndgribeligt, som sætter dem i stand til at bevæge sig rundt i hele Europa. Der er organisationer, som forsøger at gøre det. Men jeg føler, det er vigtigt at spørge Kommissionen om, hvorvidt det er et område, hvor den kunne involvere sig for at fremskynde processen.
Cristian Silviu Buşoi
Hr. formand! Den frie bevægelighed for personer er en af de grundlæggende rettigheder for EU's borgere. Det omfatter også den frie bevægelighed for erhvervsudøvere, hvilket er af afgørende betydning for at sikre, at det indre marked fungerer så effektivt som muligt.
Som nævnt i alle indlæggene hidtil støder erhvervsudøvere, der ønsker at udøve deres ret til frie bevægelighed, på trods af vedtagelsen af direktivet om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer i 2005 stadig på en lang række problemer. Personlig er jeg blevet bekendt med forskellige sager af denne type, som ikke alene rumænske statsborgere, men også andre EU-borgere, har gjort mig opmærksom på i forbindelse med en række erhverv.
Mine kolleger fra Udvalget om det Indre Marked og Forbrugerbeskyttelse gjorde mig den ære at udpege mig til ordfører for EU's problemløsningsnetværk Solvit. Som nævnt tidligere har en væsentlig del af de sager, der skal løses i Solvit, forbindelse med mangler i ordningen vedrørende gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer.
Jeg tror, vi er nødt til detaljeret at analysere de problemer, som er indrapporteret til Solvitcentrene, således at vi kan se, hvad vi kan forbedre.
Der er også brug for bedre kommunikation mellem kontaktstederne med henblik på at fremme den gensidige forståelse i medlemsstaterne. De er nødt til at forstå, hvordan de andre ordninger i EU fungerer, således at der ved anvendelse af direktivet kan opnås størst mulig fleksibilitet, samtidig med at man kan undgå de administrative hindringer, der blokerer for erhvervsudøvernes aktiviteter.
Endelig er det ønskeligt, at de fem medlemsstater, som endnu ikke er færdige med at gennemføre direktivet, eller alle de stater ud af de 22, som har gjort dette, men hvor man stadig har problemer med gennemførelsen eller har gennemført direktivet i utilstrækkelig grad, hurtigt retter op på situationen. Det endelige mål er, at få det indre marked for levering af tjenesteydelser, hvor der direkte er problemer vedrørende anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer, til at fungere problemfrit.
Heide Rühle
Hr. formand, hr. kommissær! Jeg tror, vi alle er enige om målet her. Vi vil naturligvis alle gerne, at borgerne i EU kan bevæge sig frit og udøve deres erhverv. Spørgsmålet er, hvorfor dette direktiv efter fire eller nu næsten fem år stadig ikke er blevet gennemført korrekt. Jeg synes, det ville give mening, hvis udvalget ikke alene var involveret i at udarbejde og gennemføre lovgivningen, men bagefter også foretog en analyse af årsagerne til, at gennemførelsen forsinkes på denne måde.
Direktivet om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer er ikke det eneste direktiv, som volder problemer. Når der er så mange sager i Domstolen, når der er så mange klageprocedurer, og når Solvit er så dybt optaget af dette spørgsmål, må det betragtes som et wake-up call. Vi må se nærmere på årsagerne til dette. Der er en række årsager. På den ene side er det altid meget let at sige, at medlemsstaterne er ansvarlige for forsinkelserne. Protektionisme er så afgjort en anden af årsagerne. De forskellige kulturer og retssystemer spiller givetvis også en rolle. Hvilken indvirkning har EU's lovgivning på de forskellige retssystemer? Det er et andet spørgsmål, vi skal tage fat på.
Vi skal desuden overveje, om direktivet har haft den påtænkte virkning, eller om man med direktivet lige fra starten ikke har kunnet opnå det, man ville. Jeg tror, det er meget vigtigt, at vi ser på dette spørgsmål igen. Denne type forudgående analyse er et af de væsentlige spørgsmål, som udvalget skal beskæftige sig med og sørge for at komme videre med.
Jeg har imidlertid også nogle spørgsmål til Kommissionen. Jeg er overrasket over, at disse retningslinjer først dukker op efter mere end fire år. Det kunne være sket langt tidligere. Men jeg glæder mig over retningslinjerne. Jeg har læst dem, og de er så afgjort nyttige. Det ville ikke desto mindre have været nyttigt at have haft dem noget før. Jeg vil gerne tilslutte mig fru Gebhardts spørgsmål om, hvad der sker med det europæiske erhvervskort. Det vil være det andet vigtige skridt.
Adam Bielan
Hr. formand! Krisen, som i den seneste tid har ramt EU, har uomtvistelig vist, hvor betydningsfuldt det indre marked er for, hvor velfungerende hele EU er. Vi vil ikke have afsluttet opbygningen af EU uden at have indført en vis frihed for mennesker til at bevæge sig frit, hvilket bl.a. sikres via direktivet om gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer. Det er derfor en trist og foruroligende kendsgerning, at det fire år efter vedtagelse af direktivet stadig ikke er i trådt kraft i fire lande, og ingen af medlemsstaterne gennemførte det, inden den i direktivet fastsatte frist, den 20. oktober 2007.
I den forbindelse er mit første spørgsmål til Kommissionen som følger: Har Kommissionen ikke været for passiv i sidste fire år, og hvad gjorde Kommissionen helt præcis, så alle lande kunne nå at gennemføre direktivet i tide? For det andet vil jeg gerne spørge om, hvornår Kommissionen vil fremlægge en evalueringsrapport om gennemførelse af direktivet, og hvad der vil blive lagt til grund for konklusionerne i rapporten. Direktivet om tjenesteydelser skal være gennemført ved årets udgang. Vi ved i dag i Parlamentet allerede, at mange lande ikke når at vedtage de fornødne love i tide. Jeg vil gerne spørge, hvilken forbindelse Kommissionen ser mellem disse to dokumenter?
Endelig er det for det land, jeg repræsenterer, særdeles vigtigt at få spørgsmålet om migration af sygeplejersker afklaret. Med direktivet indføres der harmonisering af uddannelseskravene til sygeplejersker. Jeg vil gerne spørge, hvilke konkrete initiativer Kommissionen har taget for at hjælpe sygeplejersker fra landene i Central- og Østeuropa, herunder Polen?
Andreas Schwab
(DE) Hr. formand, hr. kommissær! For det første vil jeg gerne sige Kommissionen hjertelig tak for at have fremlagt sin holdning. Jeg vil dog også gerne påpege, at Parlamentet ifølge den tværinstitutionelle aftale mellem Kommissionen og Parlamentet - og jeg har set det ske med direktivet om tjenesteydelser, som vi drøftede i Bruxelles for flere måneder siden - har ret til at kræve, at den ansvarlige kommissær skal være til stede for at svare på vanskelige spørgsmål. Jeg mener ikke, vi kan løse denne problemstilling med Kommissionen, som vi har nu, og det nytter ikke noget at forsøge på det.
På Parlamentets vegne vil jeg gerne forklare den repræsentant for Kommissionen, som er her, at vi mener, at denne del af den tværinstitutionelle aftale er særdeles vigtig. Hvorfor nu det? Ikke af formalitetsmæssige grunde, men fordi det er et særdeles vigtigt politisk spørgsmål for borgerne i EU. Hr. Bielan omtalte lige direktivet om tjenesteydelser, som kun kan fungere, hvis der er en gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer. Det er af stor betydning, men mange mennesker føler sig også noget hjælpeløse, hvis de får det indtryk, at deres arbejdsgiver bruger uoverensstemmelser vedrørende gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer på tværs af grænserne til simpelthen at reducere lønmodtagernes indtjeningsmuligheder.
Disse mennesker føler, at de er ladt i stikken og er hjælpeløse. Jeg har selv set det i en række sager her på grænsen mellem Tyskland og Frankrig. Men det er naturligvis ikke det eneste problemområde. Det er rigtigt, at vi ikke kan løse alle problemerne fra den ene dag til den anden, og at det bliver et tilbagevendende problem fremover, som ordføreren hr. Lechner sagde. Det er ikke desto mindre vores opgave at vise borgerne, at vi tager deres bekymringer alvorligt, og dette omfatter efter min mening også, at Kommissionen tillægger spørgsmålet tilstrækkelig stor betydning.
Jeg håber, vi vil kunne arbejde sammen med Kommissionen i den nye periode om dette med henblik på at komme videre. Jeg vil gerne bede Kommissionens repræsentant om at arrangere dette med det generaldirektorat, der har ansvaret for dette område.
Bernadette Vergnaud
(FR) Hr. formand, mine damer og herrer! Vi har allerede drøftet den frygt, der er i forbindelse med at gennemføre direktivet om tjenesteydelser. I den forstand har direktivet om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer symbolværdi. En række stater har undladt at overholde gennemførelsesfristen og har problemer på grund af lakunerne i teksten. Selv om dette direktiv udgør et solidt fundament for gensidig anerkendelse, er der ikke taget hensyn til de specifikke karakteristika for visse erhverv. Kendsgerningen er at anerkendelse af kvalifikationer uden fastsættelse af nogle egentlige fælles kvalifikations- og uddannelsesniveauer, bl.a. for videregående uddannelser, kun kan skabe besvær og mistillid i medlemsstaterne, hos erhvervsudøverne og hos borgerne.
Det mest åbenlyse eksempel er sundhedssektoren. F.eks. har franske jordemødre lov til at udskrive recepter og er uddannet til det, hvilket ikke er tilfældet i andre lande. Hvad sker der så, når en jordemoder uden en sådan tilladelse kommer til Frankrig uden supplerende uddannelse og skal udskrive en recept? På tilsvarende måde findes visse specielle erhverv ikke i alle medlemsstater.
Dette direktiv er afgørende for arbejdskraftens frie bevægelighed, der er det fundament, hvorpå det europæiske projekt er bygget, men direktivet skal forbedres og styrkes, og på baggrund af de opståede problemer skal man identificere de erhverv, hvor det er nødvendigt med sprogundervisning og en harmonisering af uddannelserne.
Jeg vil gerne nævne det bemærkelsesværdige initiativ, der støttes af alle erhverv inden for sundhedssektoren, om at etablere et EU-kort. Dette er en reel garanti for ihændehaveren såvel som for kunden eller patienten, og jeg opfordrer Kommissionen til at udvide ordningen til andre erhverv, da vi dermed kan forbedre den gensidige anerkendelse og vinde borgernes tillid.
Antonyia Parvanova
(EN) Hr. formand! Når vi drøfter gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer, og hvor velfungerende det indre marked er, er vi nødt til at se på den aktuelle situation i sundhedssektoren, idet direktivet og gennemførelsen deraf evt. skal drøftes yderligere, for så vidt angår denne sektor.
Ud over fuld gennemførelse af dette direktiv er det af afgørende betydning at indføre yderligere foranstaltninger vedrørende gensidig anerkendelse, ikke alene af eksamensbeviser, men også af kvalifikationerne hos personalegrupperne i sundhedssektoren. Levering af sundhedstjenesteydelser kræver passende sproglige færdigheder, registrering hos nationale tilsynsmyndigheder og vigtigst af alt evnen til at yde sikker og højkvalitativ pleje.
Jeg mener, der er behov for bedre informationsudveksling mellem medlemsstaterne om registrering af sundhedssektorens personalegrupper, f.eks. via en fælles EU-database. Et kompetencesikringssystem er også et afgørende element ved levering af sikre sundhedstjenesteydelser, og vi skal overveje fælles standarder for evaluering af kompetencer og færdigheder.
Mobiliteten for sundhedssektorens personalegrupper er også et spørgsmål om folkesundhed og offentlig sikkerhed. Ud fra disse præmisser har Domstolen allerede godkendt yderligere nationale sikkerhedsforanstaltninger vedrørende varebevægelser. Det er også logisk, at sådanne foranstaltninger skal gælde for levering af sundhedstjenesteydelser, især når ny kommunikationsteknologi gør det muligt at benytte kontroversielle fremgangsmåder som f.eks. elektroniske lægekonsultationer. Vi er nødt til tage udfordringen med en aldrende befolkning op, og det vil lægge endnu mere pres på personalegrupperne i sundhedssektoren i EU.
Samtidig med at vi sikrer mobiliteten for sundhedssektorens personalegrupper, skal vi desuden kunne garantere, at alle borgere i EU har adgang til sundhedstjenesteydelser, der ydes på rette tidspunkt og er af højeste kvalitet. Det er et ansvar, der påhviler os alle. Jeg håber, EU's institutioner og medlemsstaterne vil overveje dette seriøst, eftersom en række nationale sundhedssystemer næsten er drænet for erhvervsudøvere, og det vil gøre det overordentlig vanskeligt for os at tilvejebringe grundlæggende sundhedspleje.
Małgorzata Handzlik
(PL) Hr. formand! Hvis vi gerne vil have vores medborgere til at være mobile - og det er det, den europæiske økonomi har brug for - skal de være sikre på, at de, når de f.eks. har opnået deres kvalifikationer i Polen, ikke har problemer med at få anerkendt kvalifikationerne i alle andre medlemsstater. Jeg forstår så udmærket problemets omfang. De 800 regulerede erhverv, som hr. Samecki omtalte, udgør sammen med en lang række regler for disse erhverv på nationalt og regionalt plan en betydelig udfordring for forvaltningerne i medlemsstaterne. Men udfordringen for vores medborgere, som har problemer med at få anerkendt deres kvalifikationer, består først og fremmest i at finde rundt i denne komplekse jungle. Dette bekræftes af data fra Solvit, og derfor er problemet med at gennemføre direktivet i tide kun ét aspekt af vores drøftelse.
Vi må dog ikke glemme, at der dukker mange problemer op, fordi der i medlemsstaterne er en manglende tillid til uddannelses- og efteruddannelsessystemerne i de andre medlemsstater. Der mangler i sidste ende samarbejde, ressourcer og engagement fra de national forvaltningers side. Indførelsen af et EU-erhvervskort er en god idé, og vi havde mulighed for at drøfte det i Parlamentet i den foregående periode. Et sådan kort skal imidlertid fremme menneskers mobilitet, og ikke i stedet være en hæmsko. Indførelse af kortet - og jeg vil gerne meget kraftigt understrege dette - må ikke blive endnu en barriere på det indre marked.
Om knap ti dage udløber fristen for gennemførelse af direktivet om tjenesteydelser. Jeg nævner dette, fordi det også er vigtigt i forbindelse med vores forhandling i dag. Disse to direktiver supplerer i visse henseender hinanden. Gennemførelsen af direktivet om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer kan ikke kaldes en succes, og jeg vil således tillade mig endnu en gang fra dette sted at opfordre til at intensivere arbejdet med begge direktiver, fordi vi uden dem ikke kommer videre med det indre marked.
António Fernando Correia De Campos
(PT) Hr. formand! Som bekendt blev 15 direktiver konsolideret til en enkelt retsakt vedrørende gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer. Gennemførelsen i de forskellige medlemsstater har givet anledning til en række praktiske problemer. Problemerne er velkendte, og Kommissionen bør lave en oversigt over stridspunkterne og analysere de problemområder, der er identificeret i forbindelse med gennemførelsen af disse vigtige bestemmelser vedrørende det indre marked.
Protektionismen, som stikker sit grimme ansigt frem på forskellige niveauer, er en hindring ikke alene for den frie bevægelighed for personer, men også for det indre marked. Vi må forsøge at finde frem til de uklare områder, således at direktivet ikke gøres mindre effektivt på grund af mistillid. Vi beder ikke EU om at gøre det, som medlemsstaterne burde gøre, men der skal gøres en indsats for at gøre tingene nemmere ved at være med til at nedbryde erhvervsmæssig korporatisme.
For bedre at kunne gennemføre dette direktiv kræves det, at der opnås en større grad af anerkendelse af kvalifikationer via netværkene Solvit og Eures, at der opfordres til at skabe fælles platforme, at der etableres effektive kontaktsteder, og ikke mindst at dette direktiv sammenkobles med direktivet om tjenesteydelser.
Louis Grech
(MT) Hr. formand! Det største problem med at få dette direktiv gennemført ordentlig er medlemsstaternes manglende tillid til hinandens systemer. Medlemsstaternes manglende interesse i at samarbejde med hinanden giver sig også udtryk i den usammenhængende måde, hvorpå de opfatter informationssystemet for det indre marked. Alle medlemsstater hæver, at de anvender systemet, men anvendelsesgraden varierer alt efter til hvilket formål, det anvendes. Et informationsudvekslingssystem kan umuligt fungere efter hensigten, når medlemsstaterne ikke anvender det på samme måde. Man er nødt til at have komplette data, der opdateres løbende, og man er også nødt til at etablere et referencepunkt for alle medlemsstater, hvor hver enkelt medlemsstat leverer alle de data, der er nødvendige, for at direktivet kan blive anvendt helt konkret.
Jeg vil gerne bede Kommissionen om at informere os om de handlingsplaner, den agter at vedtage for at sikre ordentlig gennemførelse af dette direktiv, hvis vi virkelig ønsker at tilslutte os idéen om det indre marked og ikke blot tolker den efter forgodtbefindende.
Catherine Stihler
(EN) Hr. formand! Inden jeg går i gang med mit spørgsmål, har der her til formiddag været meget snak om Solvit. På det sidste IMCO-udvalgsmøde hørte vi om underfinansieringen af Solvitcentrene. Det er måske nyttigt, hvis hr. Barnier tager sig dette ad notam inden høringen af ham, men der er altså én praktikant, som kører organisationen i en stor medlemsstat. Det kan vi ikke acceptere fremover, for Solvit er en fremragende tjeneste.
Mit spørgsmål til Kommissionen har med erhvervsudøvere inden for sundhedssektoren at gøre. En erhvervsudøver med ringe kvalifikationer risikerer at bringe patienternes sundhed i fare og kan i yderste tilfælde være årsag til dødsfald.
Overvejer Kommissionen at pålægge de kompetente myndigheder en juridisk forpligtelse til proaktivt og effektivt at videreformidle oplysninger om erhvervsudøvere, der er slettet i de respektive registre, for at sikre, at mobiliteten for erhvervsudøvere inden for sundhedssektoren ikke bringer patientsikkerheden i fare?
Det nuværende informationssystem for det indre marked gør det muligt at udveksle informationer, men kun når en kompetent reguleringsmyndighed har et spørgsmål om en person, der søger om optagelse i et givet register, så vi skal have en bedre informationsudveksling, så myndighederne kan få besked, når en person på grund af inkompetence er blevet slettet i et register.
Jeg vil gerne takke formanden for at have taget denne problemstilling op med udvalget.
Philippe Juvin
(FR) Hr. formand! Der er blevet sagt meget om gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer. Spørgsmålet er: Hvorfor er det vanskeligt at anvende dette direktiv, der er så vigtigt, og som alle har savnet så længe? Tja, ganske enkelt fordi det er vanskeligt og kompliceret at anvende det i dagligdags, operationelle sammenhænge.
Jeg se tre hovedproblemer. Det første problem er naturligvis sproget, som er et punkt, der har været taget op. Det andet problem er kompleksiteten i forbindelse med de procedurer, der skal følges for at få godkendt en persons kvalifikationer som gyldige - til tider må de pågældende personer bogstavelig talt hoppe og springe for at få deres oprindelige eksamensbeviser anerkendt. Og det tredje problem er nok, at de oprindelige uddannelser ikke er ens.
Jeg mener, det i den henseende ville være en god idé, at Kommissionen bad medlemsstaterne om for hvert enkelt erhverv at udpege et enkelt kompetent fagligt organ, som har ansvaret for efter- og videreuddannelse - idet efter- og videreuddannelse er en af løsningerne. Disse kompetente organer skal anmodes om på EU-plan at træde sammen som en "bestyrelse" for at fastlægge en fælles europæisk form for udstedelse af certifikater. Vi vil på den måde efterhånden se, at erhvervsudøvere går fra oprindelig at have et uens uddannelsesniveau til at få et fælles niveau med hensyn til efter- og videreuddannelse.
Marc Tarabella
(FR) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Belgien er en af de fem medlemsstater, der endnu ikke har gennemført direktivet om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer fuldt ud. Men ifølge mine oplysninger mangler man kun at løse problemet med rejsende erhvervsudøvere for at overholde EU's lovgivning.
Bortset fra de indbyggede vanskeligheder i det belgiske institutionelle system med hensyn til at gennemføre de forskellige EU-direktiver ser det ud til, at direktivet, som vi drøfter her, er specielt kompliceret. Det er allerede blevet nævnt. Belgien er ikke det eneste land, hvor der er direktiver, som ikke er gennemført, er ringe gennemført eller kun til dels er gennemført. Af hensyn til erhvervsudøverne vil jeg derfor opfordre Kommissionen til at hjælpe de medlemsstater, som har problemer med gennemførelsen. Erhvervsudøverne bør kunne nyde godt af den frie bevægelighed for personer og etableringsfriheden, hvilket jeg gerne vil påpege, er hovedformålet af dette direktiv.
Seán Kelly
(EN) Hr. formand! For det første vil jeg gerne takke hr. Samecki for veludført arbejde. Jeg tror, vi alle er enige i det princip, vi drøfter her til formiddag, men det skal ikke alene finde anvendelse i hele EU, men også på verdensplan.
Det er noget, vi drøftede for nylig i den canadiske delegation, der er et skridt i den rigtige retning. Men hvis vi går efter den utopiske situation, må vi sikre, at de erhvervsmæssige kvalifikationer overholder samme standard i hele EU - og ideelt set på verdensplan.
Der går løse rygter om, at de studerende - i nogle lande i hvert fald - når deres uddannelsesmæssige baggrund ikke er god nok til at kunne komme ind på et studium, kan tage til et andet land og betale sig fra at blive optaget der.
Så der er behov for uafhængig verificerbar dokumentation for, at standarderne er ensartede, og hvis de er ensartede, er der ingen undskyldning for ikke at gennemføre princippet i hele EU - og forhåbentlig efterhånden på verdensplan - for at opnå det, vi gerne vil, nemlig arbejdskraftens frie bevægelighed for erhvervsudøvere.
Alan Kelly
(EN) Hr. formand! Lad os gå lige til sagen her. Medlemsstaternes svigt med hensyn til at tage sig sammen, for så vidt angår anerkendelsen af erhvervsmæssige kvalifikationer, koster os arbejdspladser. Medlemsstaternes svigt med hensyn til faktisk at tage dette alvorligt er et stort problem. Samhandelen på tværs af grænserne i det, der skulle være et indre marked, er langtfra, hvad den burde være. Vi er i færd med at genopbygge den europæiske økonomi, og en del af denne øvelse skal involvere måder, hvorpå vi kan forøge handelen på tværs af grænserne og gøre arbejdskraften mere mobil, end den er nu.
Vi skal bevæge os ind på et nyt område med initiativrig innovation, hvor vi i Europa arbejder sammen om at fremstille verdens mest avancerede produkter. Da vores produktionsbase er svundet ind - Irland er et godt eksempel på dette - udgør eksport af tjenesteydelser en ny måde, hvorpå vi kan styrke handelen i Europa. Men for at kunne gøre det skal man i Europa have nogle standarder med hensyn til kvalifikationer.
Indtil videre begrænser medlemsstaternes svigt med hensyn til at blive enige om reglerne for dette vores mulighed for at sælge de pågældende tjenesteydelser på tværs af grænserne. For de involverede personer begrænser det arbejdskraftens frie bevægelighed.
Jeg er enig med min kollega hr. Grech i, at medlemsstaterne ikke viser tilstrækkelig respekt især for det informationssystem, de anvender, og det er der nogen i hver medlemsstat, som skal stilles til ansvar for. Jeg opfordrer kraftigt Kommissionen til at identificere og gøre noget ved de faktorer, som hindrer, at det indre marked bliver realiseret på dette område.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Hr. formand! Jeg vil gerne fokusere på et enkelt aspekt i forbindelse med denne forhandling. Der mangler tilsyneladende mange folk inden for specialiserede faggrupper, hvilket har medført, at der foregår handel med kvalifikationer, og at man ikke tager hensyn til de ægte kvalifikationer. Det kan indebære store risici, både i f.eks. sikkerhedsbranchen og på store fabrikker som f.eks. kemiske fabrikker og olieraffinaderier. Nationalt tilsyn er i den sammenhæng tilsyneladende ikke nok.
Jeg vil gerne stille kommissæren tre spørgsmål. For det første om han kender til denne problemstilling, for det andet om Kommissionen kan give os en rapport om det, og for det tredje hvad vi kan gøre ved det.
Dette er et fuldkommen latterligt, uønsket fænomen, som jeg mener, skal ryddes af vejen.
Milan Zver
(SL) Hr. formand, mine damer og herrer! Det er virkelig et særdeles vigtigt spørgsmål, vi forhandler om her, nemlig om gensidig anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer i EU. Det er et stort problem, fordi kvalifikationer er et resultat af uddannelsessystemerne i EU's medlemsstater, dvs. mindst 27 systemer.
Nogle af de tilstedeværende kan formentlig huske, at vi i marts sidste år etablerede den europæiske referenceramme for kvalifikationer, der er en ordning, som gør det muligt at sammenligne forskellige uddannelsessystemer. Men det er problematisk, at medlemsstaterne ikke har gennemført denne referenceramme. Nogle af dem har ikke gennemført ordningen fuldt ud, og nogle har blot anvendt den som en praktisk måde, hvorpå de kan sammenligne kvalifikationer, stillinger, færdigheder og uddannelsesniveauer i de forskellige lande.
Der ligger efter min mening en stor opgave og venter på medlemsstaterne på dette specifikke område, og hvis de virkelig fik gennemført den europæiske referenceramme for kvalifikationer, der tidligere er vedtaget af institutionerne i EU, ville de i høj grad gøre det nemmere at sammenligne og reelt gensidigt anerkende uddannelsesmæssige kvalifikationer.
Paweł Samecki
Hr. formand, mine damer og herrer! Undskyld, at jeg ikke fik rejst mig op under mit første indlæg. Det skyldes manglende erfaring og det tidlige tidspunkt på dagen.
Jeg vil gerne generelt tage fat på et par udvalgte spørgsmål. Vi bør først og fremmest understrege, at Kommissionen har støttet medlemsstaterne med forberedelserne i forbindelse med at få direktivet gennemført. Hvis gennemførelsesperioden har været udløbet, har vi har også ihærdigt forlangt direktivet gennemført. I 2007 offentliggjorde vi en gennemførelsesvejledning. Og derefter udviklede vi informationssystemet for det indre marked, der nu anvendes ganske intensivt af alle medlemsstater, og vi offentliggjorde i juni i år også en adfærdskodeks for god forvaltningsskik.
For et år siden anlagde Kommissionen sag mod de medlemsstater, der ikke havde gennemført direktivet, ved Domstolen, og Domstolen afsagde seks for os positive domme, hvor man fordømte den manglende gennemførelse i de berørte medlemsstater. For ganske nylig offentliggjorde vi en resultattavle, der viser gennemførelsestatus i medlemsstaterne, og som også indeholder en brugervejledning for borgerne og erhvervslivet.
Afslutningsvis vil jeg gerne takke for alle spørgsmålene og bemærkningerne og især takke udvalgsformanden, Malcolm Harbour, for hans værdifulde input. Vi mener, at det nu er op til medlemsstaterne at gøre som forventet af dem. Kommissionen ser frem til at udvikle et særligt forhold med Parlamentet også med hensyn til denne sag. Specifikt er vi er parate til aktivt at drøfte, hvordan direktivet fungerer i praksis, og hvordan vi i de kommende år bedst tager højde for et miljø præget af hastige forandringer.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Christa Klaß  
Det er et erklæret mål med dette direktiv at få gennemført de nuværende lovbestemmelser om den frie bevægelighed for erhvervsudøvere inden for EU fuldt ud. Den frie bevægelighed for erhvervsudøvere blev allerede indført med direktiv 2005/36/EF. Men der opstår hele tiden problemer, navnlig i grænseregionerne inden for EU. Mange mennesker i den region, jeg kommer fra, arbejder i Luxembourg, Belgien eller Frankrig. Jeg får talrige forespørgsler fra borgere, som krydser grænsen til et af nabolandene for at arbejde. Disse forespørgsler drejer sig ofte om anerkendelse af erhvervsmæssige kvalifikationer. Den situation er man nødt til at gøre noget ved. Erhvervsorganisationer har indgået aftaler vedrørende specifikke erhverv, men det hjælper ikke altid, og alt for ofte skal borgerne kæmpe for at få deres kvalifikationer anerkendt. Det bliver navnlig svært, når et bestemt land ikke har et specifikt erhverv, eller når erhvervet er organiseret på en anden måde, f.eks. fysioterapeuter eller personer med en ph.d. i virksomhedsøkonomi. Samtidig mangler der personale på mange områder. F.eks. skal sygeplejersker og værktøjsmagere i fremtiden have bedre muligheder på vores arbejdsmarkeder, og frem for alt skal det indre marked fungere effektivt, for så vidt angår arbejdskraft. Vi skal have en gennemsigtig, enkel og klar anerkendelsesprocedure.
