Fastlæggelse af en ramme for jordbundsbeskyttelse - Temastrategi for jordbundsbeskyttelse (forhandling) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om
betænkning af Cristina Gutiérrez-Cortines for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om rammebestemmelser om beskyttelse af jordbunden og om ændring af direktiv 2004/35/EF - C6-0307/2006 - og
betænkning af Vittorio Prodi for Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om om temastrategi for jordbundsbeskyttelse
Martin Schulz
(DE) Fru formand! Jeg ville ikke have bedt om ordet igen, hvis kommissæren ikke i sin afsluttende bemærkning vil gøre sig til offer her. De er altså nødt til at leve med, hr. kommissær, at De befinder Dem i et europæisk forum, i hvilket De i særlig grad er forpligtet til at være meget nøjeregnende med, hvad De siger. Og det, De har sagt i interviewet med Messaggero, er faktuelt ukorrekt.
Ingen autoritet i Europa har ret til at gå til en eller anden lejr, stille en person spørgsmålet "Hvad lever du af?", og hvis spørgsmålet ikke besvares straks, så at udvise vedkommende. Det er ganske enkelt forkert. Men det er det, De har sagt i interviewet med Messaggero. Og når man stiller Dem til regnskab for det, spiller De den forfulgte uskyldighed!
Formanden
Forhandlingen er under alle omstændigheder afsluttet. Jeg beklager, men det er ikke muligt. Jeg troede, at De ønskede at sætte et punkt på dagsordenen. Forhandlingen er afsluttet. Lad os fortsætte. Jeg kan ikke bifalde denne afbrydelse. Vi kommer ikke længere med dette spørgsmål. Jeg troede, at hr. Schulz ønskede at sætte et punkt på dagsordenen.
Stavros Dimas
Fru formand! Lad mig starte med at takke Parlamentet og navnlig ordførerne, fru Gutiérrez-Cortines og hr. Prodi fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed, og de øvrige udvalg for deres bidrag under førstebehandlingen.
Det arbejde, der har ført til Kommissionens forslag til en temastrategi om jordbundsbeskyttelse, blev påbegyndt tilbage i 1998 efter initiativ fra den tyske miljøminister. Efter langvarige høringer af de interesserede parter og medlemsstaterne blev jordbunden anerkendt som en værdifuld naturressource, og jordbundsforringelser er ved at blive et problem i Europa. Kommissionen har efterfølgende samarbejdet med de involverede parter, frem for alt Parlamentet og Rådet, for at øge forståelsen for problemerne omkring jordbundsbeskyttelse og sikre enighed på området.
I Parlamentets beslutning om meddelelsen fra 2002 om jordbundsbeskyttelse blev der fremsat vigtige anbefalinger til Kommissionen vedrørende den kurs, den skal følge for at sikre en behørig jordbundsbeskyttelse i Europa. I Rådets konklusioner, som blev godkendt på Mallorca i 2002, anmodede Rådet Kommissionen om at foreslå en vidtrækkende helhedsstrategi for jordbundsbeskyttelse med generelle principper, passende kvantitative og kvalitative mål samt tidsplaner for vurdering og evaluering af de planlagte foranstaltninger.
Lad mig gå over til nogle mere specifikke spørgsmål. Det er en stor tilfredsstillelse for mig, at jordbundsforringelser anerkendes som et alvorligt problem, der skal findes en løsning på. I lyset af det nuværende Parlaments store bekymring f for eksempelvis ørkendannelse er det vigtigt, at vi her i Europa åbent erklærer vores vilje til at gøre noget ved årsagerne til dette problem både i Europa og rundt om i verden. Klimaændringer og visse former for uhensigtsmæssig jordbundsforvaltning bringer vores jordbund i fare. At fastslå jordbundsforringelsernes omfang og derefter udvikle metoder, der kan sikre en bæredygtig udnyttelse af jordbunden, er en direkte anvendelse af den videnbaserede tilgang, som Parlamentet med rette fremhæver. Indsatsen vil således med garanti være mere koncentreret, og ressourcerne vil blive udnyttet mere effektivt i forhold til opnåelsen af vores mål.
Virksomhederne skal kunne regne med, at medlemsstaterne anvender Fællesskabsretten på en ensartet måde. I den vurdering af virkninger på miljøet, som Kommissionen har udarbejdet, anslås det, at ca. 3,5 millioner grunde i EU sandsynligvis er forurenet. Ud af disse er måske 15 % med sikkerhed forurenet. Det er derfor afgørende, at virksomhederne får sikkerhed for, at der vil blive vedtaget ensartede procedurer for kortlægning af forurenede grunde, således at planlagte investeringer kan gennemføres.
Vi må også huske på, at der er en direkte forbindelse mellem klimaændringer og jordbunden. I henhold til f.eks. en nylig forskningsartikel, som blev offentliggjort i det ansete internationale videnskabelige tidsskrift Nature, har jordbunden i løbet af de seneste 25 år alene i Det Forenede Kongerige årligt udledt 13 millioner t CO2 til atmosfæren - hvilket ville svare til udledningen fra yderligere 5 millioner biler om året. Det er også værd at bemærke, at jordbundens evne til at optage kuldioxid og omdanne stoffet til nyttig muld endnu ikke udnyttes fuldt ud.
I lyset heraf vil jeg gerne opsummere de grundlæggende mål med de foranstaltninger, som Kommissionen har foreslået:
For det første skal der udformes en yderst fleksibel, men samtidig konsekvent og omfattende europæisk jordbundspolitik. Med skabelsen af en ramme for bæredygtig jordbundsudnyttelse og med vedtagelsen af foranstaltninger ved kilden vil denne politik forhindre yderligere forringelser af jordbunden og bevare dens vitalt vigtige sociale, miljømæssige og økonomiske funktioner.
For det andet skal de fornødne oplysninger om jordbundsforholdene i Europa indsamles, så vi kan træffe videnbaserede politiske beslutninger og koncentrere indsatsen de steder, hvor de alvorligste forringelser er blevet påvist.
For det tredje bør der, hvor det er muligt, ske en genopretning af jordbundsforringelserne på grundlag af en analyse af jordbundsforholdene, som foretages af medlemsstaterne. Formålet med genopretningen bør være at opnå en jordbundskvalitet, der som minimum opfylder kravene til den aktuelle og tilsigtede udnyttelse af jorden.
For det fjerde bør der vedtages fælles minimumsregler for EU som helhed for at sikre en ensartet tilgang til jordbundsbeskyttelse fra medlemsstaternes side. Disse fælles regler vil være med til at skabe gennemsigtighed og forhindre konkurrenceforvridning på det indre marked.
Formålet med strategien og direktivet er at indføre en langsigtet politik for jordbundsbeskyttelse i Europa, således at alle medlemsstater om nogle få år vil have gjort betydelige fremskridt på området.
Jeg vil gerne henlede Deres opmærksomhed på nogle vigtige aspekter i rammedirektivet om jordbundsbeskyttelse:
For det første skal det dokument, der udarbejdes efter den fælles beslutningsprocedure, være entydigt og sikre juridisk klarhed af hensyn til de interesserede parter, der er berørt af denne lovgivningsprocedure. Vi skal undgå at indføre ændringsforslag, der indeholder retlige smuthuller og unødigt indskrænker direktivets anvendelsesområde.
For det andet sikrer forslaget allerede en høj grad af nærhed og fleksibilitet. Jeg kan forstå, at visse ændringsforslag stilles for at tage yderligere hensyn til nærhedsprincippet. De må imidlertid være sikre på, at disse ændringsforslag ikke skaber vanskeligheder i forhold til direktivets gennemførelse i alle medlemsstater. Det gælder navnlig ændringsforslagene vedrørende indsatsprogrammer på de prioriterede områder, der er fastlagt i direktivet.
For det tredje skal vi blive enige om en ensartet tilgang for alle medlemsstater i forbindelse med kortlægning af forurenet jord, så vi opnår en høj grad af miljøbeskyttelse. Den foreslåede fjernelse af bilag II ville forhindre os i at nå vores mål.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige, at Kommissionen nu vil følge udviklingen under forhandlingen af forslaget i Rådet og i Parlamentet. Den vil derefter fastlægge sin holdning i overensstemmelse hermed.
Cristina Gutiérrez-Cortines  
Fru formand! Inden jeg kommenterer det forslag, som skal til afstemning i morgen, vil jeg gerne takke ordførerne fra alle de politiske grupper, og jeg vil især gerne takke fru Sornosa fra Den Socialdemokratiske Gruppe i Parlamentet og vores ven hr. Prodi, som jeg har arbejdet side om side med, og som har været med til at forbedre direktivet, hvilket også gælder Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance og mange andre medlemmer.
Det dokument, som vi skal stemme om i morgen, indeholder en række ændringsforslag, som blev stillet på et enigt grundlag, og dokumentet er således blevet forbedret gennem bidrag fra andre politiske partier. Det er et dokument, som i høj grad bygger på en konsensus, der er uventet i en miljøpolitik, som, man kunne sige, vil skabe en ny europæisk politik og åbner nye veje.
Dette dokument er meget nyskabende, idet det imødekommer en ny måde at håndtere direktiver på. Vi stod med det problem, at ud af 27 lande havde kun ni lovgivning om jordbundsbeskyttelse, og det er et problem, som vi bliver nødt til at se på igen på et senere tidspunkt. Europa har udviklet sig forskelligt, og der er i øjeblikket mange lande, som har en doktorgrad i jordbundspolitik, mens andre kun befinder sig på gymnasieniveau.
Hvordan kan vi nå frem til en konsensuspolitik, en fælles politik, når der er så enorme forskelle? Det var den udfordring, som vi stod over for. Hvad var løsningen? Vi konsulterede traktaten og så, at det af definitionen af direktiver i artikel 249 fremgår, at direktiver fastsætter fælles mål, men at gennemførelsen overlades til medlemsstaterne, og det var den strategi, vi fulgte.
Artikel 1 og 2 er skærpet helt frem til artikel 6 for at tydeliggøre de fælles mål. Med andre ord har vi opstillet målet. Vi kender det mål, vi skal nå, og vi må erkende, at bæredygtighed er en proces, der kræver klare mål, men at landene ikke kan opfylde dem i samme hastighed. Man kan ikke kræve af dem, som endnu ikke er kommet i gang, at skulle gøre det samme som resten.
Vi anmoder derfor om, at gennemførelsen overlades til medlemsstaterne under maksimalt hensyn til nærhedsprincippet for dermed at fjerne frygten i visse lande, som allerede har gjort fremskridt, for at skulle indføre deres officielle foranstaltninger en gang til. Der er ikke noget formål i, at de lande, som har en klar jordbundsbeskyttelse, skal gennemføre den forfra igen.
Politikkens fleksibilitet ses også af, at det anerkendes, at landene hver især - i betragtning af klimaet og forholdene i det enkelte land - skal have mulighed for at nå til enighed med deres borgere i gennemførelsen af disse politikker. Derfor garanterer vi eksempelvis i artikel 8, at landmænd kan indgå en aftale med deres medlemsstat om jordbundsbeskyttelse, og sparer dem, der allerede har gjort det, for dobbeltarbejde.
Det betyder, at vi samtidig er nødt til at sørge for, at der er en klar politik for forurenet jord, og i den forbindelse kommer borgernes helbred før alt andet sammen med målene om sundhedsbeskyttelse og gennemsigtighed i oplysningen af borgerne. Det er klart.
I lyset af kritikken af at der indføres et direktiv, hvorfor mener jeg da, at det er vigtigt, at der er et direktiv? Det er vigtigt, fordi vi skal opbygge et Europa, der er baseret på vores styrker, og derfor er vi nødt til at følge de lande, der har gjort en god indsats. Desuden vil vi gå uvished og usikkerhed i møde, hvis vi ikke lovgiver, og usikkerhed og uvished undergraver markedet og sundheden.
Lad os opbygge Europa omkring dets styrker, ikke dets svagheder. Det er den vej, vi skal gå.
Endvidere garanteres overholdelsen af nærhedsprincippet, og det fremgår, at der ikke bliver tale om dobbeltarbejde i forhold til allerede indførte officielle foranstaltninger eller lovgivning. Medlemsstaterne får ansvaret for at gennemføre direktivet, og frihed betyder ansvar.
I et EU med 27 medlemsstater må vi erkende, at vi ikke kan føre miljøpolitik gennem det retlige system. Vi kan ikke udelukkende overlade opgaven til de offentlige anklagere og Domstolen. Vi er nødt til at sætte vores lid til en fælles politik og have tillid til medlemsstaternes evne til at komme i gang og føre den bedste politik. Det er årsagen til, at vi primært har koncentreret os om god praksis.
Noget andet nyskabende ved direktivet er, at det er første gang, at et direktiv beskæftiger sig med klimaændringer i forhold til jordbunden, med behørig behandling af jordbunden med henblik på at afværge oversvømmelser og med bekæmpelse af ørkendannelse og erosion. Der er endnu en ting, som vi skal tage højde for. Europa og dets landdistrikter er menneskets værk. De er blevet skabt af landmænd, som er landdistrikternes gartnere. Vi må tage højde for, at fremtidens Europa skal bygges af borgerne, og derfor gentager jeg, at vi skal fastsætte fælles mål, men være med til at sørge for, at de også vil sikre sundhedshensyn og gennemsigtighed.
Vittorio Prodi  
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke Dem og også endnu en gang takke ordføreren fru Gutiérrez-Cortines. Der er tale om en opgave, som vi har løst i samarbejde, og jeg håber, at det har været med til at forbedre teksten.
Formålet med det direktiv, der er til forhandling i dag, er at beskytte den europæiske jordbund mod fænomener som ørkendannelse, erosion og forsaltning, der i stigende grad er forbundet med klimaændringer og decideret jordbundsforurening. Paradoksalt nok var der trods talrige bestemmelser om anvendelse og udledning til miljøet af forurenende stoffer intet direktiv, der indeholdt en pligt til at kortlægge og registrere alvorligt forurenet jord inden genopretning heraf.
Direktivet synes imidlertid at genere flere personer i Parlamentet og andre steder, som er kritiske over for, hvad de kalder et angreb på nærhedsprincippet og en kvælende tilstedeværelse af de europæiske institutioner, der anvender foranstaltninger som rammedirektivet om jordbundsbeskyttelse til at chikanere visse landmænd eller virksomheder med uretfærdige retsakter, urimelige bestemmelser og nye administrative og/eller økonomiske byrder.
Hvad er det, vi taler om? Vi taler om det samme direktiv, der giver medlemsstaterne ca. 25 år til at kortlægge alle arealer inden for det nationale område, som kan være alvorligt forurenet og dermed uegnet til forskellige anvendelsesformål, såvel offentlige som private, og alle arealer, der er alvorligt truet af ørkendannelse, erosion, forsaltning og jordpakning.
Hvor det er relevant, taler vi om retningslinjer for udarbejdelse af en systematisk forbedringsplan af almen interesse. Vi taler om beskyttelse af folkesundheden og miljøbeskyttelse. Vi taler om et rammedirektiv, som respekterer medlemsstaternes suverænitet og desuden ikke indeholder bebyrdende bestemmelser.
Så spørger jeg Dem, hvorfor der fra visse medlemsstaters og Parlamentets side er denne uvilje mod at godkende en liste over aktiviteter og arealer, der skal undersøges grundigt af de nationale myndigheder? Hvad har de at skjule? Hvorfor så stor modstand, når deres repræsentanter i Rådet allerede har accepteret den bindende karakter af forpligtelsen til at undersøge alle de arealer, som Kommissionen foreslår i bilag II, og accepteret gennemsigtighedsprincippet, der skal præge jordhandler?
Desuden er der en ekstragevinst forbundet med en paneuropæisk tilgang til jordbundsovervågning, som vil forbedre medlemsstaternes mulighed for at få kendskab til deres jordbund. Under alle omstændigheder vil rapporteringen til Kommissionen stort set foregå automatisk, da den vil være baseret på satellitovervågning. Det er muligvis ikke almindeligt kendt, at Kommissionen allerede har gennemført et projekt af denne type, der resulterede i det europæiske jordbundsatlas, som er et godt eksempel på, hvad der kan opnås, hvis vi samarbejder.
Der er imidlertid endnu en ting, der taler for en fællesskabsbaseret tilgang til jordbundsbeskyttelse, og det er klimaændringer, en udfordring, som hele Europa står over for. Denne udfordring vil bestå af ekstreme klimafænomener: mere regn, længere tørkeperioder, mindre sne og en stigning i havniveauet. Det betyder, at vi har pligt til at sikre en jordbundsforvaltning, der netop imødegår disse udfordringer, øger vandtilbageholdelsestiden i hele området og forhindrer oversvømmelse, fremmer en hævning af grundvandsstanden især langs kysterne og forhindrer saltvandsindtrængning, som hovedsageligt vil kunne forekomme på grund af et stigende havniveau.
Skovforvaltningen skal kontrollere risikoen for skovbrande, eftersom øget tørke vil medføre en større risiko for ørkendannelse i tilfælde af brand. I øvrigt vil denne form for arealforvaltning fremme anvendelsen af bæredygtig energi som vandkraft og biomasse. Endelig må vi ikke glemme, at jordbunden er med til at skabe balance i forhold til udledningen af drivhusgasser.
Ved afstemningen på onsdag vil jeg gerne bede Dem om at tænke på, at vi mere end noget andet har behov for en strategi og et direktiv, der garanterer, at kommende generationer kan udnytte og få glæde af den jordbund, som vi nu har ansvaret for at beskytte, i betragtning af at den enkelte medlemsstat står over for de samme trusler og de samme miljøfarer. Jordbunden er en ressource, en ressource, der er knaphed på i Europa, og vi skal maksimere tilgængeligheden af den.
Joan Calabuig Rull  
Fru formand! Tak til kommissær Dimas for hans klare opbakning til dette direktiv.
Jeg glæder mig over Kommissionens forslag, da det selvsagt tager sigte på at beskytte jordbunden og bevare dens evne til fortsat at varetage dens miljømæssige, økonomiske, sociale og kulturelle funktioner, som alle naturligvis er væsentlige for menneskelig aktivitet.
Desuden består det, som kommissæren rigtigt sagde, af forslag til fleksible bestemmelser, der indeholder ambitiøse mål, men ikke er strengt konkrete i deres indhold. Inden for en fælles ramme, en laveste fællesnævner, skal medlemsstaterne fastlægge deres eget interventionsniveau, som kan sikre en mere effektiv udnyttelse af den administrative kapacitet på nationalt plan.
Trods den ualmindeligt store modstand mod dette direktiv i visse sektorer står det klart, at jordbunden er en livsvigtig ressource, der i bund og grund ikke er vedvarende og er under et stigende miljømæssigt pres, som menneskelige aktiviteter i høj grad er ansvarlige for.
Ifølge de rapporter, der er blevet drøftet her, har man beregnet, at omkostningerne ved jordbundsforringelser beløber sig til ca. 40.000 millioner euro om året, omkostninger, som samfundet bærer i form af skader på infrastrukturen, stigende sundhedsudgifter og mange andre faktorer.
Dette direktiv er naturligvis baseret på forsigtigheds- og forebyggelsesprincippet og princippet om, at miljøskader skal udbedres ved kilden, og at forureneren betaler.
Disse bestemmelser vil reducere jordbundsforringelsernes grænseoverskridende effekter, hvilket også forekommer, og de vil være med til at sikre lige vilkår på det indre marked.
Jeg vil gerne fremhæve dette aspekt, fordi de forskellige forpligtelser, som de erhvervsdrivende kan blive pålagt i henhold til forskellige nationale jordbundsbeskyttelsesbestemmelser, kunne medføre konkurrenceforvridning.
Afslutningsvis vil jeg sige, at direktivet om jordbundsbeskyttelse er et skridt i den rigtige retning. Det vil sikre en mere gennemsigtig konkurrence og beskytte områder af fælles interesse såsom vand, fødevaresikkerhed og menneskers sundhed.
Neil Parish  
Fru formand! Jeg ville virkelig foretrække, hvis dette direktiv ikke blev forelagt os. Jeg ville støtte en forkastelse af det - ikke fordi jeg ikke ønsker beskyttelse af jord, for det er i alles interesse. Men er direktivet den rette vej at gå?
Kommissær Dimas! De har selv sagt, at der i øjeblikket kun er ni medlemsstater, der har ikraftværende lovgivning til beskyttelse af jord. Jeg mener, det bør være op til de øvrige 18 medlemsstater at gennemføre lovgivning til beskyttelse af jord, og at vi ikke nødvendigvis skal vedtage et nyt direktiv. Vi har allerede grundvandsdirektivet og nitratdirektivet. Hvad angår landbruget, har vi en masse krydsoverensstemmende lovgivning om jord og jordkomprimering. Jeg ved, at ordføreren gør sit absolut bedste for at få landbruget ud af forslaget, men jeg er bange for, at vi vil se endnu mere bureaukrati og endnu mere besvær for landmænd.
Kommissæren sagde også, at der findes 300 slags jord rundt omkring i EU. Det er meget svært at have et enkelt, overordnet direktiv, der skal omfatte alle disse positioner. Man behøver bare betragte landbruget et år som dette, hvor nogle medlemsstater har oplevet tørker, mens andre har haft meget vådt vejr, meget kraftig regn. Hvis man graver kartofler i mange af de nordlige medlemsstater i år, der har fået masser af regn, er det klart, at man vil forårsage komprimering. Det er nødvendigt for at kunne få fat i afgrøden. Det kan afhjælpes det følgende år ved hjælp af undergrundsløsning og ved at reparere skaderne på jorden.
Der er brug for fleksibilitet i forhold til alt dette. Jeg tror virkelig, at idéen om endnu et direktiv for at pålægge vores landmænd og vores industri mere regulering er den forkerte vej at gå.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
for PPE-DE-Gruppen. - (DE) Fru formand, mine damer og herrer! I denne mødeuge er jordbeskyttelsesdirektivet og jordrammedirektivet samt strategien for jordbeskyttelsen de vigtigste emner, hvilket i sidste ende også har været tilfældet i de seneste uger og måneder i udvalgene.
Principielt behandles en strategi, i dette tilfælde om jorden, af gode grunde før det pågældende direktiv. Fordelen ved den trinvise fremgangsmåde ligger normalt i, at man allerede i den indledende fase kan diskutere interesseforholdene åbent, således at der kan tages hensyn til de nye aspekter ved udarbejdelsen af direktivet. Når det gælder den kraftige kritik, som Kommissionens forslag til jordrammedirektiv har fået, ville en forudgående diskussion om emnet sikkert have været nyttig også for at berolige gemytterne.
I modsætning til et rammedirektivs normale karakter fastsætter Kommissionens forslag også efter min mening meget rigide og detaljerede regler og forpligter medlemsstaterne til utallige kontroller og rapporter, der ville medføre et meget omfattende forvaltningsmæssigt arbejde. Det er ikke acceptabelt.
De nye medlemsstater har allerede en velfungerende national lovgivning om jordbeskyttelse. For dem betyder Kommissionens forslag til dels en komplet revision af deres hidtidige systemer: dobbelt regulering og betydelige ekstra bureaukratiske byrder. Derfor stiller utallige medlemsstater sig, som allerede sagt, skeptiske over for dette direktiv.
Ikke desto mindre har jeg i de forløbne måneder i høj grad deltaget i arbejdet for at ændre, altså omdanne, Kommissionens forslag. Det har i det væsentlige drejet sig om at give medlemsstaterne et større spillerum for handling og samtidig at arbejde i retning af målet om at dæmme op for den stadig større forringelse af jorden på europæisk niveau.
Jeg håber, at vi sammen med vores veninde Gutiérrez i sidste ende kan nå frem til et fornuftigt resultat, også med hensyn til hele betydningen af jordbeskyttelsen, som ud over den europæiske dimension også kan opnå status som model på verdensplan. Derfor vil jeg endnu en gang rette en hjertelig tak til ordføreren, der her har tilbudt os en kompromisløsning.
María Sornosa Martínez
Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! I den europæiske lovgivning findes der specifikke fællesskabsretsakter om vigtige naturressourcer (vand, luft, arter og flora- og faunahabitater), mens der ikke findes nogen for jordbunden som ressource. Det er på tide at rette op på denne ubalance, og derfor takker jeg Kommissionen for dens forslag og også ordføreren, fru Gutiérrez-Cortines, for hendes indsats.
Som mange af os har fremført, er jordbunden en ikkevedvarende ressource og dermed en begrænset naturressource. Den udfylder mange vigtige miljømæssige og økonomiske funktioner og danner grundlag for næsten alle menneskelige aktiviteter. Der er ingen tvivl om, at inddragelsen af det europæiske institutionelle lovgivningssystem på dette område vil sætte gang i forbedringen af den lovgivning, der indføres i mange lande, idet der sikres en sammenhængende ramme, som hviler på europæisk lovgivning og muligvis støttes med europæiske midler.
Med hensyn til jordbundens uflyttelige karakter, som nogle synes at anvende som belæg for, at spørgsmålet bør behandles på nationalt plan i stedet for gennem en europæisk politik, indeholder Kommissionens meddelelse et tilstrækkeligt argument for, hvorfor der er behov for en strategi på europæisk plan, og visse kolleger, bl.a. hr. Calabuig Rull, har nævnt dette.
Visse medlemsstater er ikke særligt interesserede i en standardisering af jordbeskyttelsen på europæisk plan, og vi mener derfor, at både strategien og direktivet har det rette fokus, idet der er tale om et fleksibelt retligt instrument, som er ambitiøst, men ikke udpræget konkret i dets udformning. Det betyder, at den enkelte medlemsstat kan tilpasse det efter sine behov og sociale og økonomiske situation. Der er altså fastlagt en ramme og sat nogle langsigtede mål.
Kort sagt mener jeg, at fremgangsmåden i direktivforslaget, som er baseret på at forebygge, øge borgernes bevidsthed, informere, fastlægge prioritetsområder, kortlægge forurenet jord og udvikle programmer med nationale foranstaltninger og genopretningsstrategier, er en sammenhængende, effektiv og fleksibel tilgang til håndtering af problemet med jordbundsforringelse i Europa og samtidig tager hensyn til forskelligheden af de nationale situationer og løsningsmodeller.
Jeg anmoder derfor først og fremmest Parlamentet om et rungende "nej" til den direkte forkastelse, som forslaget er blevet mødt med i visse sektorer, og om at støtte de kompromisændringsforslag, som vi er nået frem til efter langvarige forhandlinger.
Måske er dette ikke det direktiv, som alle kunne have ønsket sig, men netop fordi vi alle på en eller anden måde er imod direktivet, kan det vise sig at gavne os senere hen.
Holger Krahmer
for ALDE-Gruppen. - (DE) Fru formand! Allerførst skal der lyde en særlig stor tak til ordføreren, fru Gutiérrez-Cortines, som i de sidste måneder har brugt meget energi på at mægle mellem fortalerne for og modstanderne af et direktiv, og som i sidste ende også har gødet grunden for et bæredygtigt kompromis.
Alligevel er jeg stadig enig med de medlemmer af parlamentet, der ønsker Kommissionens forslag. For at undgå misforståelser skal jeg understrege følgende: Vores jord udgør grundlaget for vores eksistens. Uden en sund jord findes der intet landbrug, intet naturligt stofkredsløb og på lang sigt intet liv. Det er vores pligt at beskytte vores jord mod skadelige påvirkninger og bevare den i god stand, hvor vi kan.
Men dette direktiv er netop ikke den rette vej derhen. Efter min mening er spørgsmålet for os ikke, om vi vil beskytte vores jord mere eller mindre eller ikke, men efter min mening er spørgsmålet på europæisk niveau, om vi er kompetente eller ej. Og det tror jeg netop ikke, at vi er.
En række medlemsstater har på konsekvent vis udviklet egne velfungerende jordbeskyttelseslove, der rummer større hensyn til og bedre løsninger på lokale problemer, end man kan opnå ved en central regulering fra Bruxelles. Derfor taler jeg for at støtte de ændringsforslag, der tilsvarende bevarer medlemsstaternes spillerum for at handle.
Bortset herfra er vi i stor stil ved at skabe nyt bureaukrati og omkostninger for forvaltninger og virksomheder. Der er ændringsforslag, der allerede vil tage en industrivirksomheds etablering som anledning til at foreskrive detaljerede undersøgelser og rapporter.
Lad mig kort nævne et eksempel, nemlig opførelsen af industrigasanlæg. Her bliver normal luft, en gasblanding, spaltet i sine bestanddele. Det skader overhovedet ikke jorden. Vi bør ikke bruge kræfter på sådan noget, men kun på ting, der virkelig giver anledning til en begrundet mistanke om forurening af jorden.
Jeg tror også, at det er på høje tid at tage afstand fra udarbejdelsen af offentliggjorte jordtilstandsrapporter. Det er et indgreb i aftalefriheden. Salg af grunde henhører med god grund under privatretten og bør også gøre det. Jeg håber, at vi til slut får et direktiv, som faktisk garanterer jordbeskyttelsen og ikke først og fremmest øger den administrative byrde.
Janusz Wojciechowski
Fru formand! "Bedre sent end aldrig" lyder et velkendt internationalt ordsprog. Vi har været længe om at sætte fokus på jordbundsbeskyttelse i betragtning af mange årtiers ødelæggelse, som er tydeligst i industrielle regioner, men det er godt, at vi har indset, at jordbunden brødføder os, og at vi ikke må ødelægge den. Vi må ikke behandle den som en kommerciel vare og føre en politik, der fremmer opkøb af landbrugsjord til andre formål end landbrugsproduktion.
Denne politik er allerede ved at give bagslag, og det er godt, at vi omsider kan se dette og begynde at beskytte vores jordbund, vores forsørger. Jeg vil gerne minde Dem om den tankegang, der kan findes i udtalelsen fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, om at en betingelse for effektiv jordbundsbeskyttelse er fastholdelsen og udviklingen af landbruget. Jord, der passes af landmanden, bevarer sin frugtbarhed, mens den forvandles til ørken, hvis denne pleje fjernes. På vegne af Gruppen Union for Nationernes Europa støtter jeg betænkningerne af fru Gutiérrez-Cortines og hr. Prodi.
Hiltrud Breyer
for Verts/ALE-Gruppen. - (DE) Fru formand! Vi står for et klart ja til jordbeskyttelse i hele EU. Vi har hørt, at jorden er vores vigtigste ikkevedvarende ressource. Jordforringelsen koster årligt EU mere end 38 milliarder euro. I Tyskland er kun 2 % af jorden stadig i en naturnær tilstand. I EU er 12 % af jorden ramt af erosion.
Jordforringelsen holdes heller ikke tilbage af nationale grænser. Vi er altså godt i gang med at trække jorden væk under fødderne på os selv som følge af vores nuværende udnyttelse af den. EU-forslaget var godt, gik i den rigtige retning, og vi ville gerne have forbedret det. Jeg ved, at ordføreren har kæmpet, men desværre har Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed efter pres fra de konservative og landbrugslobbien udvandet og forringet forslaget på rigtig mange punkter. Jeg kan ikke rekonstruere, hvorfor vi i Miljøudvalget har vedtaget en hemmeligholdelse for gammelt miljøaffald. Jeg håber, at vi kan nå at korrigere dette i morgen. Det er i strid med gennemsigtigheden, men det er også i strid med Århuskonventionen.
Vi ved også, at klimaændringerne og god jordkvalitet går hånd i hånd, at jorden er et vigtigt lager for kuldioxid, og at den er ved at miste denne evne til at binde C02. På grund af udvandingen i Miljøudvalget er jeg bange for, at et ambitiøst jordbeskyttelsesdirektiv desværre ikke er muligt. Men vi har brug for en effektiv jordbeskyttelse med en fælles tidsramme og fælles kriterier.
Det, vi også har brug for, er effektive konkrete målsætninger for at bremse jordforringelsen i EU. Vi må ikke på grund af dette såkaldte kompromis opgive at skabe juridisk bindende bestemmelser. Kun med reelt juridisk bindende bestemmelser er det også muligt at iværksætte en ambitiøs jordstrategi.
Roberto Musacchio
Fru formand, mine damer og herrer! Foran os har vi et meget vigtigt og positivt direktiv. Jeg vil gerne takke kommissær Dimas, som har stået for det. Jeg siger til mig selv som medlem af en gruppe, der ofte kritiserer direktiver og Kommissionen: Det er ikke tilfældet her.
Dette direktiv vil være et stort skridt fremad for Europa, både i forhold til bestemmelsernes kvalitet og effektivitet. Der er tale om fuldendelsen af rammedirektiverne om naturressourcer, hvor jordbunden nu bliver betragtet som en vigtig del af biosfæren, en grundlæggende del af miljøet og klimabalancen og ikke blot en platform, der kan bygges på.
Jordbunden er en levende organisme, den optager CO2, og den producerer biomasse. Derfor skal den beskyttes og også forbedres, for den europæiske jordbund er særdeles forurenet. Europa har forstået dette. Vi har haft en lang og vanskelig forhandling i udvalget, og jeg vil gerne takke fru Gutiérrez-Cortines for sin glødende interesse for emnet.
Der er imidlertid en risiko for, at Parlamentet vil ændre Kommissionens tekst. Det, håber jeg ikke, vil ske. Jeg foretrækker, når det er Parlamentet, der er længere fremme i skoene end Kommissionen. Nogle har endda anbefalet at forkaste direktivet. Det ville imidlertid være en alvorlig fejltagelse. Europa skal se fremad. Jorden under os er noget, vi alle deler, det er en del af vores planet. Det er den eneste jord vi har, og vi skal passe på den.
Kathy Sinnott
Fru formand! Jeg kan se noget af logikken i at regulere vand- og luftkvalitet på EU-plan. Det er noget, vi er fælles om i EU og i verden, for den sags skyld. Men logikken holder ikke, hvad angår beskyttelse af jord. Jord er meget mindre mobil, og ud over fastsættelse af rimelige standarder for beskyttelse burde det høre under medlemsstaterne, og i medlemsstaterne under de lokale myndigheder. Før EU overtager for meget af kontrollen med jord, skulle vi måske prøve lidt selvransagelse.
I Irland er nogle af de problematiske politikker, hvad angår jordforringelse, blevet pålagt oppefra af EU. F.eks. fjernede EU's sukkerreform roer fra hvedesædskiftet. Plantningen af roer forberedte jorden og gjorde den bedre egnet til korn. Desuden har EU's skovstøtte gennem årene ført til uegnede granplantager, hvis vækst har forsuret jorden, mens høstningen i nogle tilfælde har komprimeret jorden og gjort den ufrugtbar og i andre tilfælde har løsnet den fra bakkeskråninger, så den er blevet vasket ud i floder og søer.
Jord forekommer i vidt forskellige typer, men den bør være levende og forny sig. EU bør forbyde ødelæggelse af jorden, men lade behandlingen og reguleringen af den være op til folk, der forstår dens sammensætning i hvert enkelt område.
Irena Belohorská
(SK) Inden vi ser på den egentlige ordlyd i det foreslåede rammedirektiv om jordbundsbeskyttelse, bør vi overveje, om der reelt er behov for EU-lovgivning på dette område.
Der bør derfor tages højde for Retsudvalgets udtalelse. Heri afvises klart behovet for lovgivning om jordbundsbeskyttelse på EU-plan, eftersom jordbunden ikke er forbundet med grænseoverskridende virkninger og derfor er et regionalt anliggende. Trods det forhold, at andre udvalg i deres respektive udtalelser hovedsageligt er for EU-lovgivning på området, er visse fraktioner noget tilbageholdende. Af ændringsforslaget til artikel 5 fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter fremgår det klart, at forringelsen af jordbunden har lokale eller regionale årsager og virkninger, og at det derfor er vigtigt at vedtage nationale i stedet for europæiske foranstaltninger. Det synes at være i konflikt med resten af teksten, hvor man tydeligvis er tilhænger af rammedirektivet. En lignende ordlyd kan findes i ændringsforslaget til artikel 2 fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed.
På den anden side er det vigtigt at erkende, at forringelsen af jordbunden, som er en ikkevedvarende ressource, har betydelige konsekvenser for andre områder, hvor der allerede findes lovgivning, f.eks. vandkvalitet, fødevaresikkerhed og klimaændringer. Selv om begge parter har delvist ret med hensyn til behovet for et rammedirektiv, mener jeg, at beslutningen om at godkende eller forkaste den europæiske ramme bliver en politisk beslutning.
Jeg vil gerne kommentere betænkningens ændring af forslagets karakter fra negativ til positiv. Et eksempel er erstatningen af begrebet "risikoområde" med "prioritetsområde". Jeg mener, at vi med hensyn til områder, hvor forringelsen af jordbunden må ophøre øjeblikkeligt, er nødt til at bruge terminologi, der signalerer dette. Er jordbunden i risiko, skal dette beskrives med et negativt begreb for at understrege situationens alvor.
Jan Březina
(CS) Fru formand, hr. kommissær! Allerførst vil jeg gerne takke ordførerne for deres arbejde med det aktuelle forslag. Desværre må jeg dog tilslutte mig Retsudvalget, der opfordrer det korresponderende udvalg til at forkaste Kommissionens forslag.
Udvalgets grunde er gyldige og forbliver gyldige trods de kraftige ændringer af forslaget, der er foretaget inden for de seneste måneder. Jordbunden har simpelthen ingen grænseoverskridende virkninger og bør derfor forblive et medlemsstatsligt anliggende. Trods de positive ændringer er forslaget således stadig en overtrædelse af nærhedsprincippet. Hvad proportionalitetsprincippet angår, kunne vedtagelsen af sådan lovgivning opfattes som et spild af ressourcer. Desuden er det vigtigt at huske på, at der inden for EU's territorium er mange forskellige jordbundstyper, som anvendes på en lang række forskellige måder.
Det er korrekt, at dette direktiv er blevet, hvad man kunne kalde et fleksibelt rammedirektiv. Som et resultat af vores nye filosofi er direktivet desuden bindende i forhold til resultaterne, men overlader det til medlemsstaterne at vælge form og metode. Det er meget positivt, at medlemsstaternes eksisterende lovgivning på området ikke behøver at skulle ændres. I den forstand bevæger vi os bestemt i retning af nærheds- og proportionalitetsprincippet. En positiv bivirkning ved lovgivningen er det pres, der ville blive lagt på de medlemsstater, hvis jordbundsbeskyttelseslovgivning i dag er utilstrækkelig, men jeg er ikke sikker på, at dette er den bedste måde at lægge pres på dem. Efter at have vurderet fordele og ulemper mener jeg ikke, at det er nødvendigt at vedtage det foreslåede direktiv. Medlemsstaterne er i stand til at beskytte deres jordbund på egen hånd. Afslutningsvis vil jeg gerne citere den franske filosof, som sagde, at hvis en lov ikke er vigtig, skal den ikke nedfældes.
Karin Scheele
(DE) Fru formand! Nu er jeg jo én af dem, der mener, at jordbeskyttelse meget vel kan være EU's opgave, at også Europa-Parlamentet derfor skal vedtage dette rammedirektiv. Og jeg forstår ærligt talt ikke bemærkningerne om, at der ikke tages hensyn til de forskellige jordtyper, som findes i vores medlemsstater. Jeg vil gennemlæse dette direktiv endnu en gang for at se, hvad der henvises til. Jeg har ikke fået øje på disse ufleksible foranstaltninger og forslag.
Jeg vil også henvise til, hvilken rolle landbruget spiller. Jeg synes nemlig, at de forskellige partiers kompromisforslag er meget vigtigt. Ifølge dette skal medlemsstaterne nemlig, når det drejer sig om jordens anvendelse til landbrugsformål, fremme kulturer og dyrkningsmetoder, der har en positiv effekt på de organiske stoffer i jorden og jordens frugtbarhed og dermed kan forhindre jordskred og slettedannelse.
Ligeledes skal der gives støtte til landbrugsmetoder, der undgår en komprimering og erosion af jorden. Vi ved, at landbruget meget ofte er problematisk for jordkvaliteten, og derfor finder jeg denne præcisering meget nødvendig. Formuleringen "støtte af landbruget som sådan" anser jeg for at være utilstrækkelig til en jordbeskyttelse på regionalt, nationalt, men også europæisk niveau.
Zbigniew Krzysztof Kuźmiuk
(PL) Fru formand! Et rammedirektiv om jordbundsbeskyttelse vil efter min opfattelse være et instrument, som fremmer fødevareproduktionen og er med til at sikre en tilstrækkelig forsyning af rent vand til de kommende generationer af EU-borgere.
Jordbunden varetager desuden mange andre vigtige funktioner. Den er grundlag for menneskelig aktivitet samt byer og infrastruktur og også naturen og værdifulde landskaber. Beskyttelsen af jordbunden er afgørende for bevarelsen af vores naturarv og råstoffer.
I lyset af denne situation vil et fleksibelt rammedirektiv, der respekterer nærhedsprincippet, være et instrument, der tilskynder medlemsstaterne til at beskytte deres jordbund. Et direktiv, der hviler på et sådant grundlag, er bindende for medlemsstaterne i forhold til de resultater, der kan opnås på jordbeskyttelsesområdet, men overlader det til medlemsstaterne at vælge den form og metode, der skal anvendes for at opnå en sådan beskyttelse.
Direktivets forslag om, at medlemsstaterne skal udarbejde lister over forurenede områder, herunder på regionalt plan, med henblik på offentliggørelse og ajourføring hvert femte år, er værd at lægge mærke til. Det er vigtige oplysninger i forhold til beskyttelsen af EU-borgerens liv og sundhed.
Marie Anne Isler Béguin
(FR) Fru formand! Jeg vil også gerne først takke ordførerne og rose fru Gutiérrez-Cortines for trods sin vanskelige opgave at nå frem til et resultat, der kan beskytte vores jordbund.
I modsætning til andre medlemmer af Parlamentet mener jeg, at en mere restriktiv lovgivningstilgang ville have sikret en bedre beskyttelse.
Jeg synes også, at det er en skam, at vores kolleger fra de lande, som har en strengere lovgivning end den, der foreslås her, stadig forsøger at udvande betænkningen med ændringsforslag, som jeg kraftigt vil opfordre Dem til at forkaste i morgen.
Vores landbrugs- og industriaktiviteter og transportplaner har på drastisk vis påvirket kvaliteten af vores jordbund. Selvsamme jordbund er imidlertid grundlaget for biodiversitet og vores fødevarer. Den filtrerer og lagrer organisk materiale og mineraler og hjælper os desuden med at få adgang til vand. Den spiller en fremtrædende rolle i kampen mod klimaændringer. I lyset af at vi står over for en stigende efterspørgsel efter fødevarer og energi, er det endvidere afgørende, at vi beskytter og genopretter kvaliteten af vores jordbund og forhindrer ørkendannelse.
Uden lovgivning på europæisk plan kan vi ikke gøre os håb om at opnå resultater.
Bastiaan Belder
(NL) Fru formand! Jeg taler her på vegne af min kollega hr. Blokland.
Denne forhandling er endnu et eksempel på, at den foreslåede jordbundspolitik er meget kontroversiel. Nu da der er to forslag - strategien og direktivet - skulle man tro, at der var ved at blive udviklet en ny gren af miljøpolitikken. Jeg siger "skulle man tro", da intet kunne være længere fra sandheden. En bæredygtig forvaltning af jordbunden er allerede fremhævet i 33 europæiske direktiver, bl.a. i vandrammedirektivet. Hvorfor fremsætter vi så overlappende lovgivning, der medfører endnu flere byrder, især for de medlemsstater, der allerede har en velfungerende jordbundspolitik?
Jeg støtter hr. Prodis betænkning om temastrategien. Efter min opfattelse bør medlemsstater, som endnu ikke har udarbejdet en jordbundspolitik, gøre det på grundlag af denne strategi. Rammedirektivet er på den anden side at gå for vidt, og efter min opfattelse strider det mod nærhedsprincippet. I modsætning til luft og vand har jordbunden ikke en grænseoverskridende dimension, og politikken gennemføres ofte på regionalt eller lokalt plan. Det er også årsagen til, at jeg - dvs. hr. Blokland - har undertegnet ændringsforslaget om at forkaste Kommissionens forslag.
Jim Allister
(EN) Fru formand! Vi kender godt den opfattelse, at tilegnelse af jord er en uberettiget overtagelse af en andens ejendom. For mig virker det, som om dette jorddirektiv svarer til, at Bruxelles uberettiget tilegner sig magt, hvilket naturligvis følges op af et frisk lag uundgåeligt bureaukrati.
Som det er blevet nævnt under forhandlingen, bevæger jord sig i modsætning til luft og vand ikke fra stat til stat. Der er ingen grænseoverskridende dimension ved jord. Følgelig hører jordpolitik under medlemsstaterne, og det bør det også fortsætte med at gøre.
IPCC, forpligtigelser i forhold til krydsoverensstemmelse, affaldsdeponeringsdirektivet og nitratdirektivet giver alt sammen mere end rigelig indblanding fra EU. Jeg underskylder derfor ikke, at jeg går ind for total forkastelse af dette magtbegærlige forslag.
Men såfremt EU sædvanen tro alligevel beslutter at blande sig på dette nationale område, kunne det overveje at indføre betaling til landmænd til gengæld for at tilbyde kulstofbinding gennem jordbehandlings- og landbrugsmetoder.
Françoise Grossetête
(FR) Fru formand! Min første tanke med hensyn til dette forslag til direktiv var at forkaste teksten. Jeg mente desuden ikke, at et rammedirektiv umiddelbart var en hensigtsmæssig løsning.
Hvorfor indføre endnu en tekst om jordbundsbeskyttelse, når vi allerede har et væld af bestemmelser om jordbund, affald, pesticider og naturbeskyttelse? I forhold til aftalen om bedre lovgivning tænkte jeg ved mig selv, at vi ikke måtte give det indtryk at skulle igennem Kommissionens mølle igen. Jeg forestillede mig navnlig situationen for borgmestrene i vores kommuner, som ville stå med endnu en tekst at skulle få styr på.
Virkeligheden ser imidlertid sådan ud, at vores menneskelige aktiviteter ikke har taget hensyn til jordbunden. Vi har udpint jorden gennem intensiv produktion. Derudover er der klimaændringer og ørkendannelse. Vores byplanlægningspolitikker har skabt en forhøjet mineralisering i jorden, forringet den, og vores medborgere overraskes nu, når de oplever katastrofale oversvømmelser, fordi jorden ikke længere optager regnen. Hvem har ikke set de åbne sår i landskabet i form af de stenbrud, der forsyner os med værdifulde materialer?
En udpint, udtørret, forringet, forurenet og ødelagt jordbund - det er, hvad der er blevet af de arealer, som tidligere generationer talte ærbødigt om, fordi jorden betød alt for dem: deres arbejde, deres føde, deres liv og for mange deres eneste eje. Det, der engang var moder jord, betragter vi nu med mistænksomhed. Hvad vil konsekvenserne af denne forringelse, denne forurening, blive for vores miljø og vores sundhed?
Fru Gutiérrez-Cortines har gjort et fantastisk arbejde med at forsøge at finde en acceptabel tilgang og forsøge at bringe tilhængere og modstandere af direktivet tættere på hinanden. Hun har lyttet til Parlamentet. Hun har fundet frem til afbalancerede løsninger, der respekterer behovet for nærhed i valget af metode, for der er enorme forskelle medlemsstaterne imellem. Den endelige tekst har udviklet sig en hel del. Den undgår at forhøje de administrative omkostninger og tilskynder os til at rette op på fortidens fejltagelser, dvs. vores praksis inden for landbruget, industrien og i byerne, som ikke tog hensyn til jordbunden. Denne betænkning, som fru Gutiérrez-Cortines har vendt fuldstændig op og ned på, er tilfredsstillende. Jordbunden i EU er så forskellig, at overholdelsen af nærhedsprincippet er altafgørende, og samtidig skal vi beskytte og sikre en bæredygtig udnyttelse af jordbunden.
Gyula Hegyi
(HU) Fru formand! Det er vores grundlæggende mål at garantere et sundt miljø for vores borgere, og der findes stram EU-lovgivning på de fleste miljøområder. Jordbunden er det eneste miljøområde, som vi endnu ikke har været i stand til at regulere, så der er i øjeblikket ikke noget EU-instrument, der kan stoppe forureningen af jordbunden og den langsomme forringelse af dens kvalitet, selv om dette forårsager skader for mange millioner euro for os alle.
Ifølge den nuværende lovgivning stilles der kun krav om at gribe ind over for jordbundsforurening, når forureningen berører andre dele af miljøet, dvs. grundvandet, ferskvand og landbrugsvarer, eller når det reelt set er for sent at gribe ind. Det ville derfor glæde mig, hvis dette nye EU-direktiv blev vedtaget, og det glæder mig, at der er blevet udarbejdet en kompromispakke, som er endnu mere tilfredsstillende ud fra et miljøbeskyttelsesmæssigt synspunkt.
Set med ungarske øjne er det også vigtigt, at lovgivningen, som mange af os har foreslået, desuden håndterer problemet med forsuring af jordbunden. Det er en alvorlig trussel mod landbrugsproduktionen og skal også af denne grund bekæmpes ved hjælp af EU-instrumenter. Kortlægningen af de forurenede områder vil tilskynde genopretning, så vi kan forhindre forurening af grundvand, der anvendes til drikkevand, og naturligvis dyrkning af forurenede afgrøder. Bestemmelser om beskyttelse af jordbunden er derfor af interesse for landmændene.
Jeg håber således ikke, at visse højreorienterede medlemmer af Parlamentet, herunder overraskende nok visse ungarske medlemmer, vil lykkes med deres forehavende og forhindre vedtagelsen af et direktiv, der beskytter ungarsk landbrugs interesser og miljøet. I direktivets ånd vil genopretningen af de områder, hvor det fastslås, at jordbunden er forurenet eller forringet, være en opgave for Unionen, og der vil skulle findes ressourcer hertil i kommende fællesskabsbudgetter.
Jeffrey Titford
(EN) Fru formand! Dette forslag til et direktiv om beskyttelse af jord har enorme troværdighedsproblemer. For det første er der betydelige forskelle mellem jordens indhold og kvalitet i et lands forskellige egne. Hvor meget større vil de forskelle være, når man ser på jordtyperne i 27 forskellige lande med meget forskellige klimaer? Det er absurd at foreslå, at EU kan indføre et enkelt, fælles direktiv, der skal omfatte jord fra Middelhavet til Skandinavien.
Og nu et par ord på vegne af vores allerede hårdt pressede landmænd, hvoraf mange har skrevet til mit valgkredskontor for at udtrykke deres stærke tvivl om behovet for et direktiv om beskyttelse af jord. De har med rette gjort opmærksom på, at de selv har en direkte interesse i at beskytte jorden, eftersom den er deres levebrød. De giver også udtryk for, at det ville give dem endnu en besværlig byrde, fordi eksisterende national lovgivning ikke anerkendes i tilstrækkelig grad.
Det andet store troværdighedsproblem skyldes EU's kortsigtede politik om åbne grænser, som har tilskyndet til masseimmigration til mit land fra Østeuropa. Det har skabt behov for et tilsvarende enormt program for opførsel af boliger på hver eneste kvadratcentimeter land, der er tilgængelig - omkring 3 millioner nye boliger inden 2020, har vi fået at vide. Selv de grønne bælter er truet. Efter min mening er det at dække enorme arealer til med beton ikke nogen særlig god måde at beskytte jorden på.
Lambert van Nistelrooij
(NL) Fru formand, hr. kommissær! Jeg støtter strategien for jordbundsbeskyttelse i hr. Prodis betænkning, men er imod direktivet om beskyttelse af jordbunden. Det er jeg ganske enkelt af hensyn til nærheds- og proportionalitetsprincippet.
Jeg har derfor stillet forslag om at forkaste det, men samtidig vælge et andet instrument, nemlig den åbne koordinationsmetode. Målene kan fuldt ud nås på denne måde. Det står trods alt helt klart, at det alt sammen drejer sig om stimulering, videndeling og overvågning. Alt er muligt, inklusive finansiel støtte fra EU.
Desuden er der risikoen for overlapninger. Endnu engang udpeges der prioritetsområder, og selv havbunden er blevet trukket med ind i debatten. Borgerne i mit land, Nederlandene, forstår ikke, hvorfor der indføres unødig lovgivning ovenfra, på EU-plan. Som det blev sagt, er der allerede over 30 direktiver, der enten direkte eller indirekte beskæftiger sig med jordbundskvalitet. Hvad er formålet med en central lovgivning, når der også er mulighed for en decentral tilgang? Jeg værdsætter ikke desto mindre fru Gutiérrez-Cortines' forsøg på i højere grad at styre reglerne i retning af nærhedsprincippet.
Endelig har jeg fremsat mange andre forslag, som bærer 40 underskrifter. Det er ændringsforslag, som tager sigte på at lægge endnu større vægt på kvalitet og jordbundsbeskyttelse og imødegå nye udfordringer som klimaændringerne. Der bør imidlertid ikke vedtages lovgivning på EU-plan. Jeg opfordrer i den henseende mine kolleger i Parlamentet til at støtte mine ændringsforslag.
Dorette Corbey
(NL) Fru formand! Jeg vil gerne takke fru Gutiérrez-Cortines, men jeg må sige, at vi desværre ikke er enige med hende.
Utrolig mange steder i Europa er jordbunden forurenet, eller der er andre jordbundsproblemer såsom erosion. Disse problemer skal løses så hurtigt som muligt. Det formoder jeg, at alle er enige i.
Kommissionen foreslår at løse jordbundsproblemerne på europæisk plan - og det er efter min opfattelse deri, problemet ligger. Jordbundsproblemer er trods alt ofte lokale og har kun i særlige tilfælde egentlige grænseoverskridende virkninger.
Europæisk samarbejde er ønskværdigt i forbindelse med jordbundsproblemer med grænseoverskridende virkninger, og i den sammenhæng er solidaritet og samarbejde vigtigt. I forbindelse med lokale og nationale jordbundsproblemer er en europæisk politik imidlertid helt overflødig. Mange medlemsstater har allerede en god national politik for løsning og forebyggelse af jordbundsproblemer. Deres politik sikrer et beskyttelsesniveau, der er mindst lige så højt som det, der er på bordet nu.
Direktivet om jordbundsbeskyttelse bør tage hensyn til disse medlemsstater - de bør undtages fra europæiske krav - og vi agter derfor at stemme imod direktivet.
Mairead McGuinness
(EN) Fru formand! Jeg kom til denne forhandling fra Udvalget om Landbrug og Udvikling af Landdistrikter, hvor vi forkastede forslaget til et direktiv. Jeg går ind for Prodistrategien med visse forbehold.
Vi ønsker alle, at vores jord skal beskyttes, men jeg tror, at de af os, der er bekymret over dette direktiv, mener, at det ikke er nødvendigt at gøre det på denne måde. Hr. van Nistelrooij pegede på en meget bedre måde at gøre det på, gennem åben koordination. Den vanskelighed, jeg kan se, hvad angår beskyttelse af jord, er, at vi ikke udfører nok forskning i, hvordan jorden kan beskyttes, og at rigtig mange forskere og rådgivere på landbrugsområdet er beskæftiget med at udfylde formularer - formularer, der er skabt her i EU, og som trækker dem væk fra deres arbejde, der handler om landmænd og bedste praksis til beskyttelse af jorden.
Det er meget svært for landmænd at acceptere mere bureaukrati. De skal håndtere det hver eneste dag, krydsoverensstemmelse. Jeg mener, at godt landmandskab beskytter jorden. Det hører under medlemsstaterne. Jeg havde håbet, at forhandlingen her i aften ville overbevise mig om, at vi har brug for et direktiv, men indtil videre er jeg ikke blevet overbevist om det.
Jeg accepterer ordførerens arbejde, og hun har bestemt fjernet rigtig mange af de bekymringer, vi ville have haft, men det får mig til at undre mig over, hvorfor vi overhovedet har brug for det. Jeg tror, at irske landmænd, som for en stor dels vedkommende nu er bekymret over reformtraktaten, vil se dette som endnu et forsøg på at kvæle dem i deres daglige aktiviteter, medmindre vi kan overbevise dem om, at det ikke er tilfældet.
Jeg gentager den pointe, at min bekymring er, at forskning og rådgivning næsten bliver udslettet af omfanget af det bureaukrati, som EU har skabt. Ja, vi er nødt til at gøre noget ved forurenet jord, men vi har allerede direktiver, der gør det - de er i kraft. Dagens forhandling har ikke overbevist mig om, at vi har brug for sådan et direktiv. Jeg vil forblive åben, indtil forhandlingen er slut, og se, om jeg er blevet overbevist, men indtil videre tror jeg det ikke. Ja til strategien, men nej til direktivet.
Péter Olajos
(HU) Hr. formand! Først vil jeg gerne takke fru Gutiérrez-Cortines for at have brugt en hel del tid og kræfter på at udarbejde et udkast til en tekst, som rent faktisk har formået at komme til forhandling og afstemning i plenarforsamlingen trods den modstand, der kan opleves i Parlamentet.
I betragtning af at ekstreme vejrforhold, som er forårsaget af klimaændringerne og civilisationen, i dag medfører en øget belastning af jordbunden og dermed hele den levende verden, har denne lovgivning særlig stor betydning. Personligt mener jeg, at direktivet er en af de vigtigste erklæringer om betydningen af landbrugsaktiviteter og den ubestridelige værdi af de mennesker, som arbejder for at opretholde, beskytte og forbedre jordbunden. Uden dem ville vi ikke blot være afskåret fra fødevarer; miljøet rundt om os ville også lide alvorlig skade.
Et bæredygtigt landbrug, der forvaltes på grundlag af viden, er en af hjørnestenene i miljøbeskyttelsen. En af de vigtigste betingelser herfor er imidlertid oplysninger, og oplysninger om de jordbundsforhold, som offentligheden har adgang til, ville være et af resultaterne af den nye lovgivning, som omsider ville beskytte befolkningen og landmændene i stedet for forurenerne.
I mit hjemland, Ungarn, er der typisk to sider af sagen. På den ene side er der jord af fremragende kvalitet og en omfattende lovgivningsmæssig beskyttelse, men på den anden side er der en industriel forurening, som er forårsaget af 40 års kommunisme, og oprydningen vil tage mindst yderligere 40 år og koste 4 milliarder euro. Netop nu anvender vi EU-midler til at afhjælpe problemet, men vi ville gerne fremskynde processen i fremtiden, og da ville denne lovgivning være en stor hjælp.
Endelig vil vi med vedtagelsen af jordbeskyttelsesdirektivet fuldende en proces også i teologisk forstand. Vi har allerede reguleret alle de andre elementer, der skabte verden: luft, vand og ild - i betydningen energi - og deres betydning er på gennemgribende og hensigtsmæssig vis beskyttet af EU, og nu er turen så kommet til det fjerde element, jord, hvorved vi vil slutte cirklen.
Frieda Brepoels
(NL) Hr. formand, hr. kommissær! Jeg vil gerne starte med varmt at lykønske ordføreren, fru Gutiérrez-Cortines, og takke hende for hendes kæmpe indsats for at finde en balance mellem tilhængere og modstandere af dette direktiv, i hvad der trods alt er en meget vanskelig sag.
Personligt er jeg helt overbevist om, at der af forskellige årsager er behov for et europæisk direktiv om jordbundsbeskyttelse. Jeg håber, at jeg stadig vil have en chance for at overbevise fru McGuinness.
Nogle medlemmer af Parlamentet forkaster rammedirektivet, fordi deres land allerede har en vidtrækkende lovgivning om jordbundsbeskyttelse. I min region - Flandern - har man også gennem en årrække ført en progressiv jordbundspolitik. Der har eksempelvis gennem længere tid været et system med obligatoriske jordbundscertifikater i forbindelse med salg af fast ejendom - noget som selv i dag er utænkeligt i mange medlemsstater.
Jeg vil gerne vende disse medlemmers argumenter om. Ud over at opstille en ramme for de medlemsstater, som endnu ikke har en jordbundspolitik, kan dette fleksible direktiv i høj grad også forhindre en undergravning af konkurrencestillingen for de lande og regioner, som allerede gør en indsats. Af den grund er det meget vigtigt, at alle medlemsstater træffer de foranstaltninger, der er beskrevet i betænkningen.
Mange steder er der bestemt tale om grænseoverskridende virkninger. Erosion i Flandern kunne eksempelvis medføre slamforekomster i Nederlandene og omvendt. Direktivet skaber også en sammenhængende ramme i forhold til den eksisterende lovgivning om jordbundsbeskyttelse.
Jeg kunne nævne flere årsager, men på grund af tiden vil jeg i stedet slutte af med at sige, at den betænkning, som vi drøfter i dag, opfylder alle førnævnte behov langt bedre end Kommissionens oprindelige forslag. Jeg har selv fremsat mange ændringsforslag og er meget tilfreds med resultatet.
Forslaget sikrer medlemsstaterne tilstrækkeligt albuerum, medfører ingen ekstra administrative byrder eller overlapninger og anerkender desuden direkte de regionale myndigheders rolle. Jeg håber derfor på stærk opbakning fra mine kolleger under afstemningen i morgen.
Robert Sturdy
(EN) Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne gratulere fru Gutiérrez-Cortines. Efter min mening har hun udført et helt igennem fantastisk stykke arbejde med en betænkning, som de fleste af os hverken behøver eller ønsker. Kommissær Dimas! Efter min mening er det en betænkning, der bringer Parlamentet og Kommissionen fuldstændigt i miskredit. De fremsætter lovgivning, som er helt og aldeles unødvendig.
Det, De burde gøre, er at håndhæve den eksisterende lovgivning. Kommissionen forsømmer som regel fuldstændig at håndhæve allerede eksisterende lovgivning. Jeg kan nævne en række eksempler, men det ønsker jeg ikke at gøre lige nu. Hvis vi f.eks. ser på Deres kollega hr. Kyprianou: Vi har netop haft endnu et udbrud af mund- og klovsyge i Det Forenede Kongerige, vi har bluetongue, i dag blev det offentliggjort, at vi har fugleinfluenza. Han lovede at få stoppet det alt sammen. Han ville gøre alt for at stoppe det. Jeg troede på ham. Jeg tror på de ting, Kommissionen siger, men det, der sker, er, at den ikke håndhæver den lovgivning, der skulle forhindre, at disse ting kommer hertil. Jeg opfordrer Parlamentet til at forkaste denne lov fuldstændig.
Jeg synes, at fru Gutiérrez-Cortines har gjort et helt igennem fantastisk stykke arbejde, og jeg vil støtte hende fuldstændig, hvis Parlamentet beslutter ikke at forkaste det, men jeg vil kort nævne noget, som fru Scheele og fru Corbey sagde om erosion. Jeg er fuldstændig enig med dem. Erosion er et stort problem, men ikke nødvendigvis i EU. Det er et problem, hvor vi har skovrydning, og det kunne vi gøre noget ved.
Jeg synes, at det, hr. Allister sagde, var fuldstændig rigtigt. Jeg synes, at Kommissionen svigter os. Den forsømmer at håndhæve bestemmelser.
Jeg vil slutte af med at give Dem noget at tænke på. Som landmand er jord mit liv. Jeg vil beskytte den så godt, jeg overhovedet kan. Lad være med at indføre flere love. Lad mig passe mit arbejde med at beskytte jorden, som producerer mad, som producerer indtægter til de mennesker, der bor i landområderne.
Horst Schnellhardt
(DE) Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Det er helt sikkert rigtigt, når Kommissionen fastslår, at jorden er det afgørende grundlag for den langsigtede og bæredygtige produktion af fødevarer, foderstoffer og biomasse. Det hersker der jo ingen tvivl om.
Det er helt sikkert også rigtigt, at vi ikke kan være tilfredse med jordtilstanden i EU. Det hersker der heller ingen tvivl om. Men på dette grundlag at drage den konklusion, at vi har brug for et direktiv på europæisk niveau, er et skridt i den forkerte retning. Hvorfor? Fordi vi ignorerer, at der i EU allerede findes utallige regler, der har indvirkning på jorden, og via hvilke vi kan gøre vores indflydelse gældende. Jeg nævner her habitatdirektivet, direktivet om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, vandrammedirektivet, grundvandsdirektivet, reglerne om krydsoverensstemmelse. Her kan vi gøre vores indflydelse gældende økonomisk, så tilstanden forbedres i de enkelte lande. Det er foranstaltninger, der allerede er sat i værk, og hvis vi dertil også lægger jordbeskyttelsesdirektivet, så medfører det en dobbelt regulering, en parallel lovgivning, som egentlig kun resulterer i større administrative udgifter.
Hvis vi vil reducere bureaukratiet med 25 % inden 2010, så opnår vi netop det modsatte. Her opnår vi en stigning på 25 %. I traktaten har vi forpligtet os til, at de ting, der bedre lader sig regulere lokalt, også skal reguleres dér. Det er netop det, vi må gøre, og det må vi fremskynde. Påstanden om, at dette skal have været årsagen til klimaændringerne, er jo helt uacceptabel. Det er videnskabeligt ubestridt, at forringelsen er et resultat af ændringerne og ikke årsagen dertil.
Ordføreren har helt sikkert gjort sig stor umage. Men når vi ser, at regler, der opnås med andre direktiver, har forrang, så går det ikke. Der findes ingen direktiver af første og anden rang.
Hvis vi vil opnå noget, skal vi holde os til fremgangsmåden med åben koordinering og udveksle knowhow indbyrdes mellem landene. Så har vi den rigtige model, og så opnår vi sikkert også resultater. Her har vi kun bureaukrati og forvirrende lovgivning.
Markus Pieper
(DE) Hr. formand! Hvori ligger merværdien? Hvori ligger begrundelsen for en europæisk reguleret jordbeskyttelse? Kommissionens argumenter om, at landene er ramt på tværs af landegrænserne, er snarere kunstig - i det mindste set ud fra en miljømæssig synsvinkel. Heller ikke argumentet om, at det indre marked hindres af forskellig national jordbeskyttelseslovgivning kan jeg lade være gældende. Hvis Kommissionen mente dette alvorligt, ville den nu ikke forelægge et rammedirektiv, der giver medlemsstaterne selv meget vidtgående handlefrihed ved definitionen af målene for jordbeskyttelsen. Det forstærker da mere forskellene i jordbeskyttelseslovgivningen, end det udligner dem. Afslører denne model ikke, at Kommissionen er usikker på, hvordan den lovgivningsmæssigt skal håndtere subsidiariteten, når det gælder lokal jord? Skulle vi i et sådant tilfælde, hvor vi alle ønsker mere jordbeskyttelse, men hvor den nationale lovgivning er forskellig, ikke først anvende instrumentet åben koordinering? Jo, det mener jeg!
Rammedirektivet tager det andet skridt før det første. Vi forpasser chancen for, at stater uden lovgivning kunne lære af lande med god praksis inden for jordbeskyttelse. Og vi vil opleve bureaukrati netop for stater, der allerede har en ambitiøs lovgivning. Hvorfor skal disse til trods for en forbilledlig lovgivning undersøge hele deres statsområde og definere risikoområder? Vi behøver hverken dette bureaukrati eller en guldrandet jordbeskyttelse, som Europa nu kræver af os.
Afslutningsvis en kommentar til argumentet om, at parlamentet jo selv for år tilbage har krævet dette direktiv. Ja, det var tilfældet for fem og flere år siden. I mellemtiden har vi nu gjort vores erfaringer med habitatdirektivet, direktivet om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening, vandrammedirektivet og mange flere. Og i modsætning til Kommissionen bliver vi som EU-politikere draget til ansvar lokalt. Derfor holder vi ikke fast i femårs- eller tiårsplaner, når de lokale virksomheder og den lokale forvaltning siger til os, at det er alt for meget af det gode. Jeg anerkender ordførerens anstrengelser for at mildne direktivet. Bureaukrati undgår man imidlertid bedst ved at afstå fra direktivet. Endnu har vi en chance, ved at vi stemmer imod direktivet.
Jeg håber på et kraftigt signal til Rådet, der ikke kan byde deres nationer denne bølge af bureaukrati.
Stavros Dimas
Hr. formand! Først og fremmest vil jeg gerne takke talerne under forhandlingen for deres positive bidrag, og jeg vil gerne skitsere Kommissionens synspunkter på en række centrale spørgsmål, som Parlamentet har bragt på bane.
Kommissionen vil følge sit forslags udvikling i Rådet og i Parlamentet og overveje sit standpunkt i lyset af denne udvikling.
Jeg vil starte med de aspekter af den tematiske strategi, som omtales i betænkningen fra Miljøudvalget, og som ikke er omfattet af direktivet.
Jeg hilser det velkommen, at betænkningen støtter, at der skal gøres noget ved beskyttelse af jord på europæisk plan, og at der er en afgørende forbindelse mellem beskyttelse af jord og enhver strategi til bekæmpelse af klimaforandringer, tab af biologisk diversitet og ørkendannelse.
Jeg er også enig i, at eksisterende miljølovgivning skal revideres for fuldt ud at kunne udnytte og yderligere styrke de potentielle synergier for beskyttelse af jord.
Og til sidst, den beslutning, De har vedtaget, foreslår en række anbefalinger, hvad angår et nyt direktiv om bioaffald og en meddelelse om ørkendannelse.
Kommissionen vil tage disse anbefalinger i betragtning i forbindelse med udviklingen af yderligere tiltag til gennemførelse af den tematiske strategi.
Jeg vil nu gå videre til rammedirektivet om jord og skitsere Kommissionens aktuelle tanker om de emner, der blev bragt på bane.
Mange af ændringsforslagene fra Miljøudvalget præciserer forslaget, hvilket er gavnligt. Jeg henviser især til en bedre præcisering af lovgivningens formål og den rolle, jordens funktion spiller i forhold til at sikre bæredygtig brug af jord i artikel 1 i medfør af ændringsforslag 36. Endvidere kan elementer som indførelsen af frivillige koder for god praksis eller af et ikkebindende bilag om mulige tiltag til bekæmpelse af jordforringelse støttes i artikel 4 og 8, til dels i medfør af ændringsforslag 58 og 65.
Tilføjelsen af forsuring til listen over jordforringende processer, der skal gøres noget ved for at behandle de forskellige jordforhold, der gør sig gældende i visse nye medlemsstater. Kommissionen betragter også den præcisering, der indføres i bestemmelsen vedrørende identificeringen af forurenede lokaliteter i artikel 10 i medfør af ændringsforslag 74 som en forbedring af teksten.
Der er imidlertid også en række ændringsforslag, der giver grund til bekymring i Kommissionen. Først ændringsforslag 38 til artikel 1 om at gøre rammedirektivet om jord subsidiært til anden EU-lovgivning, således at bestemmelser om beskyttelse af jord i anden fællesskabslovgivning ville få forrang for bestemmelserne i dette direktiv.
For det andet er det klart, at der må være en deadline for, hvornår programmerne med foranstaltninger til at tackle trusler mod landbruget skal være udarbejdet.
For det tredje fjerner visse ændringsforslag såsom ændringsforslag 77 til artikel 12 bestemmelserne vedrørende de oplysninger om jordforurening, der skal fremlægges ved visse handler med fast ejendom.
Statusrapporten for jord er en meget vigtig del af Kommissionens forslag. Den vil styrke gennemskueligheden ved handler med fast ejendom, hjælpe de kompetente myndigheder med at identificere forurenede lokaliteter og fremskynde etableringen af opgørelsen. Omkostningerne ved at producere betænkningen er ubetydelige sammenlignet med beløbene i forbindelse med handler med sådanne industrielle lokaliteter.
Jeg vil gerne understrege vigtigheden af at føre en fælles liste over aktiviteter i bilag 2. Dette bilag er af afgørende vigtighed for at kunne udarbejde en meningsfuld, systematisk og omkostningseffektiv opgørelse over forurenede lokaliteter, som kan håndhæves.
Mange medlemsstater og regioner anvender allerede en meget tilsvarende liste som grundlag for deres undersøgelser. Det er meget vigtigt at have en fælles liste for at sikre harmoniseret gennemførelse og undgå skævvridning af det indre marked for de forskellige sektorer.
Dermed vil vi give investorer, erhvervsdrivende, offentlige myndigheder og samfundet i al almindelighed retssikkerhed og fælles grundlag for at vurdere, hvordan identificeringen af forurenede lokaliteter skrider frem.
Jeg vil fremsende en komplet liste over Kommissionens aktuelle holdninger til ændringsforslagene til Parlamentets sekretariat. Som allerede nævnt kan jeg forsikre Dem om, at Kommissionen vil følge sit forslags udvikling i Rådet og Parlamentet og overveje sit standpunkt i lyset deraf.
Endnu en gang tak til ordførerne for deres indsats.
Kommissionens holdning til Parlamentets ændringsforslag
Betænkning af Cristina Gutiérrez-Cortines
Kommissionen vil følge forslagets udvikling under forhandlingen i Rådet og i Parlamentet og overveje sin holdning i lyset heraf. Kommissionens nuværende holdning til ændringsforslagene er, at der er 50 ændringsforslag, som Kommissionen helt, delvist eller principielt kan godkende.
Det drejer sig om følgende ændringsforslag: 1, 7, 12, 13, 15, 20, 22, 30, 36, 41, 42, 45, 47, 49, 53, 55, 58, 59, 61, 62, 63, 64, 65, 69, 73, 74, 79, 80, 83, 86, 89, 90, 92, 96, 98, 99, 103, 104, 108, 115, 117, 137, 142, 143, 144, 145, 146, 147, 148 og 150.
Kommissionen kan ikke godkende følgende 111 ændringsforslag: 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 11, 14, 16, 17, 18, 19, 21, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31, 32, 33, 34, 35, 37, 38, 39, 40, 43, 44, 46, 48, 50, 51, 52, 54, 56, 57, 60, 66, 67, 68, 70, 71, 72, 75, 76, 77, 78, 81, 82, 84, 85, 87, 88, 91, 93, 94, 95, 96, 97, 100, 101, 102, 105, 106, 107, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 116, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 127, 128, 129, 130, 131, 132, 133, 134, 135, 136, 138, 139, 140, 141, 149 og 151.
Formanden
Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen om Gutiérrez-Cortines-betænkningen finder sted onsdag kl. 12.00, og afstemningen om Prodi-betænkningen finder sted tirsdag kl. 11.30.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Richard Seeber  
I lyset af den nylige aftale om reformtraktaten må Parlamentet og hele EU bakke op om og styrke denne fornyede bekræftelse af de tætte forbindelser mellem borgerne og af beskyttelsen af nærhedsprincippet og starte med de aktuelle initiativer.
Det foreliggende forslag til et rammedirektiv om jordbundsbeskyttelse yder imidlertid ikke denne hensigt retfærdighed. Det bureaukrati, som det nødvendigvis medfører, står slet ikke i forhold til direktivets reelle nytte, og det kan på ingen måde retfærdiggøres over for de europæiske borgere. Snarere tværtimod! Det er i strid med Rådets beslutning om at reducere EU-bureaukratiet med 25 % inden 2012. Jordbunden er først og fremmest en lokal ressource.
En effektiv jordbundsbeskyttelse skal derfor varetages på det mest hensigtsmæssige plan - på regionalt eller lokalt plan. Kun her kan man indgående håndtere jordbundsforholdenes meget forskelligartede karakter. Trods ordførerens omfattende forbedringer forkaster jeg dette forslag, fordi det er i strid med nærhedsprincippet. Nogle medlemsstater har allerede indført yderst effektive regler, som risikerer at blive svækket af dette direktiv. Den åbne koordinationsmetode kunne om nødvendigt være en løsning.
Witold Tomczak
(PL) Forringelsen af jordbunden er et faktum. En af årsagerne til denne situation er den fælles landbrugspolitik. Vi er blevet selvforsynende med fødevarer på bekostning af en intensivering af landbruget og en forringelse af jordbunden.
Øget økonomisk effektivitet fører til udryddelsen af små og mellemstore landbrug, som for de flestes vedkommende er mere miljøvenlige end de store profitorienterede landbrugsvirksomheder. Dette er sidste udkald for at bremse afvandringen fra landbruget og vende tilbage til en rationel og afbalanceret landbrugsmodel, som beskytter jordbunden. Den nuværende fordeling af landbrugsstøtten er imidlertid i strid med denne model. Støtten gives frem for alt til landbrugskoncerner og store intensive landbrug - 1,39 % af støttemodtagerne modtager næsten 30 % af støtten.
Den fælles landbrugspolitik skal ændres. Dens hovedformål bør være at sikre produktionen af sunde fødevarer, ikke øget konkurrence. En god jordbund bør være et vigtigt element i en sådan ny politik. Derfor støtter jeg alle tiltag, der er rettet mod at beskytte jordbunden og genoprette dens frugtbarhed.
Lad os ikke konkurrere med produkter fra monokulturer og intensive husdyrbrug. Lad os sige "nej" til billigt kød fyldt med hormoner. Lad os ikke konkurrere med frugt med et lavt næringsindhold, med billig vin af dårlig kvalitet eller med genetisk modificerede fødevarer, hvis følgevirkninger vi stadig ved meget lidt om.
Den europæiske landbrugsmodel bør reelt gøre os i stand til at skille os ud på verdensplan og være et eksempel for verden.
