Fremtidig EU-politik for internationale investeringer (kortfattet forelæggelse) 
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Arif for Udvalget om International Handel om etablering af en samlet EU-politik for internationale investeringer -.
Kader Arif
Fru formand, fru kommissær, mine damer og herrer! Jeg skal allerførst takke alle dem, jeg har haft fornøjelsen af at arbejde sammen med omkring dette spørgsmål.
Alle bidrag har været en hjælp under udarbejdelsen af denne betænkning, og takket være samarbejde fra alle politiske grupper, og her vil jeg især rette en tak til skyggeordførerne, kan vi i dag fremlægge en gennemført betænkning, som sender et kraftigt signal.
Vi befinder os virkelig ved et vendepunkt inden for europæisk investeringspolitik, og det på et tidspunkt, hvor vi skal tage de nye beføjelser i anvendelse, som Lissabontraktaten har givet os, for at kunne imødegå en dobbelt udfordring. Den første handler om, at vi skal udstyre europæiske virksomheder med de redskaber, de behøver for at kunne foretage udenlandske investeringer af høj kvalitet, som er beskyttet af en retlig ramme, der yder langsigtet støtte.
Den anden udfordring drejer sig om, at Europa skal styrke sin position som verdens største modtager af direkte udenlandske investeringer og give sig selv redskaberne til at kontrollere disse investeringer og på den måde opmuntre til bæredygtig udvikling, som skaber beskæftigelse af høj kvalitet.
Denne betænkning er den første tilkendegivelse fra vores institution, siden Lissabontraktaten trådte i kraft, og ved at stemme om denne betænkning påtager Parlamentet sig fuldt ud sin rolle som ny medlovgiver inden for handelsregulering og giver udtryk for sine prioriteringer på et tidspunkt, hvor de første forhandlinger om investeringsbeskyttelse skal til at begynde. Denne meningstilkendegivelse er væsentlig, da den har til formål at viderebringe en bekymring hos de borgere, der viser stigende interesse for handelsanliggender, og som vi skal støtte.
I en verden, hvor vi også ser konflikter inden for handelsverdenen, er vi nødt til at prioritere beskyttelse af de EU-virksomheder, der investerer i udlandet. Der findes internationale aftaler til beskyttelse af investorer mod grove urimelige ekspropriationer og skjulte love, der kun sigter mod at fjerne dem fra det ene eller det andet marked. Det gælder om at fastholde denne primære målsætning.
Selv om Europa er et af verdens mest åbne markeder, skal balancen i forhold til vores vigtigste partnere genoprettes, således at Europæiske virksomheder kan få lige vilkår. Det er det, der foreslås i denne betænkning, hvori vi understreger behovet for, at fremtidige aftaler indeholder standarder for ikkediskrimination, rimelig og retfærdig behandling og beskyttelse mod direkte og indirekte ekspropriation.
Disse standarder skal imidlertid defineres således, at enhver misforståelse undgås. Nogle virksomheder har nemlig anvendt vage formuleringer i førstegenerationsinvesteringsaftaler for at beskytte deres egne interesser ud over, hvad der er rimeligt, f.eks. ved at anfægte en ny lovning på social- eller miljøområdet, som skader deres interesser. De har ved internationale voldgiftsinstanser uden gennemsigtighed eller appelmuligheder krævet betydelig kompensation ved at hævde, at de pågældende love er det samme som indirekte ekspropriation. Da Europa fremover vil blive genstand for endnu flere investeringer, især fra nye vækstlande, må vi sikre os mod lignende misbrug.
Dette er idéen bag reformerne i USA og i Canada, to lande hvor regeringen og myndighederne har oplevet flere adskillige nederlag i internationale voldgiftssager og derfor har givet deres investeringsaftalemodel et gennemgribende hovedeftersyn.
Det foreslås i betænkningen, at der udformes nye definitioner af beskyttelsesstandarder, hvilket skaber en fair balance mellem beskyttelse af investorernes rettigheder og de offentlige myndigheders ret til regulering. Dette betyder ligeledes, at der i alle fremtidige aftaler skal indføjes særlige klausuler, der giver myndighederne mulighed for at lovgive og regulere inden for områder som den nationale sikkerhed, miljø, folkesundhed, arbejdstager- og forbrugerrettigheder, industripolitik og kulturel mangfoldighed.
Endelig skal øget investorbeskyttelse ledsages af en mere ansvarlig forretningsførelse, især i udviklingslandene, hvor den sociale lovgivning og miljøreglerne er mindre bindende. Derfor nævnes det i betænkningen, at sociale og miljømæssige klausuler bør medtages i alle frihandelsaftaler, der indgås af EU. Desuden skal vi gå videre end blot at hænge nogen ud og derfor i alle fremtidige aftaler indføje en række klare bestemmelser om virksomhedernes sociale ansvar, som virksomhederne skal rette sig efter, og som er baseret på OECD's retningslinjer.
Hvis vores målsætning virkelig er at udforme en ny europæisk investeringspolitik, opfordrer jeg til at lade denne betænkning være et foregangsbillede og til at fremme bæredygtige investeringer og investeringer, som respekterer miljøet og sikrer gode arbejdsvilkår i Europa såvel som i tredjelande. Derfor skal denne betænkning med den vægt, vi giver den med onsdagens afstemning, danne grundlag for alle Kommissionens fremtidige forhandlinger.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) Fru formand! I henhold til artikel 206 og 207 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde hører udenlandske direkte investeringer ind under EU's enekompetence. Kommissionen har allerede udarbejdet en liste over de lande, der skal være privilegerede partnere i forhandlingerne om de første investeringsaftaler. Det drejer sig om Canada, Kina, Indien, Mercosur, Rusland og Singapore.
Vi opfordrer Kommissionen, Parlamentet og medlemsstaterne til at skabe en integreret og sammenhængende investeringspolitik, der fremmer investeringer af høj kvalitet og yder et positivt bidrag til økonomiske fremskridt og bæredygtig udvikling i verden. Vi opfordrer til, at EU's fremtidige politik fremmer bæredygtige investeringer, som respekterer miljøet og sikrer gode arbejdsvilkår i de virksomheder, der investeres i. Vi anmoder indtrængende Kommissionen om at sikre gensidighed, når den forhandler om markedsadgang med sine vigtigste handelspartnere fra de udviklede lande og større vækstlande.
Som ordfører for aftaler om lufttransport mellem EU og tredjelande såsom Canada og Brasilien, vil jeg gerne spørge ordføreren og kommissæren om, hvordan man vil sikre sammenhæng i forbindelse med gradvis adgang til markedet og luftfartselskaber og disse internationale investeringsaftaler.
Jaroslav Paška
(SK) Fru formand! Ordføreren har i betænkningen om etablering af en samlet EU-politik for internationale investeringer gjort opmærksom på, at der er mange åbne spørgsmål i forbindelse med potentielle EU-aftaler. EU's vigtigste opgave er at beskytte de EU-borgeres interesser, som det repræsenterer, inden for de områder, det har fået tillagt af medlemsstaterne. Statsstøttede almene interesser støder imidlertid ofte sammen med aggressive udenlandske investorers interesser, og disse investorer er i stigende grad er dygtigere, når det kommer til internationale voldgiftssager, end de lande, der forsvarer deres borgeres interesser. De eksempler med Argentina, USA og Canada, som nævnes i betænkningen, er konkrete beviser på dette.
Derfor eksisterer der et reelt behov for at definere principper for beskyttelse, netop for at forhindre at de fortolkes ukorrekt af forskellige investorer. Dette vigtige og stadig uløste spørgsmål er fortsat EU's internationale ansvar navnlig i finansiel henseende, da det ikke står klart, hvem der bærer den finansielle byrde, hvis en domstolsafgørelse går imod EU. Rådet har endnu ikke givet et klart svar på dette spørgsmål.
Viviane Reding
næstformand i Kommissionen. - (EN) Fru formand! Kommissionen glæder sig over Parlamentets betænkning om etablering af en samlet EU-politik for internationale investeringer. Den er et vigtigt skridt på vejen mod gennemførelse af EU's nye enekompetence på investeringsområdet.
Som De ved, er investeringer et nyt område for den fælles handelspolitik. Vi bør benytte lejligheden - og her er vi fuldstændig enige med Parlamentet - til sammen at skabe en integreret og sammenhængende EU-investeringspolitik, der fremmer investeringer og yder et positivt bidrag både til økonomiske fremskridt og bæredygtig udvikling.
Kommissionen deler ligeledes fuldt ud Parlamentets udtalelse om, at investorbeskyttelse bør have førsteprioritet i europæisk investeringspolitik. Vi mener, at den nye politik skal give alle europæiske investorer garanti for, at de kan foretage deres investeringer i et åbent samt ordentligt og retfærdigt reguleret forretningsmiljø ikke kun på det indre marked, men også i tredjelande.
Jeg bemærker også Parlamentets anbefaling om, at EU skal tage udgangspunkt i medlemsstaternes bedste praksis fra de bilaterale investeringsaftaler. Linjen i EU's optræden på dette område bør da også være, at der skabes bedre resultater end dem, der kan opnås af de enkelte medlemsstater.
Selv om vi sigter efter at nå et højt beskyttelsesniveau for vores investorer, bør vi ikke bringe andre målsætninger i fare såsom det offentliges lovgivningskapacitet eller sammenhængen med andre EU-politikker. Staternes og EU's ret til at træffe foranstaltninger med henblik på at nå legitime målsætninger for den offentlige politik er en stående regel i den fælles handelspolitik. Den vil ligeledes gælde for vores investeringspolitik.
Tvistbilæggelsesordningen og det dertil hørende finansielle ansvar er ligeledes vigtige spørgsmål, og dem er vi nødt til at overveje nærmere. Vores målsætning er som nævnt i meddelelsen, at sikre gennemsigtighed, ensartethed omkring afgørelser og at gøre systemet så produktivt som muligt. Vi er også nødt til at tage fat på en række spørgsmål vedrørende EU's status i henhold til folkeretten. Vi vil tage hensyn til Parlamentets synspunkter, således som de kommer til udtryk i denne betænkning, når vi foretager en analyse af mulighederne for samt yderligere idéer til en overordnet løsning på disse spørgsmål.
Vi vil omhyggeligt overveje alle anbefalinger i Parlamentets betænkning, når vi gradvist udvikler og gennemfører vores investeringspolitik. Kommissionen har allerede fremlagt forslag til investeringsforhandlingsdirektiver med Canada, Indien og Singapore. Vi ønsker at benytte lejligheden til at fortsætte igangværende handelsforhandlinger og indgå i omfattende investeringsforhandlinger med disse lande. Parlamentets meningstilkendegivelse kommer derfor på det helt rigtige tidspunkt som en vejledning for Kommissionen og Rådet ved udformningen af de endelige respektive forhandlingsdirektiver.
Sidst, men ikke mindst, vil jeg gerne forsikre Dem om, at udviklingen af en omfattende europæisk investeringspolitik nu er et ansvar, som alle institutioner er fælles om, og Kommissionen vil stå parat til at samarbejde med Parlamentet og Rådet under hensyntagen til kompetencedelingen mellem de berørte institutioner.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag den 6. april 2011.
Skriftlige erklæringer (artikel 149)
Tokia Saïfi
Lissabontraktaten har udvidet EU's beføjelser til også at omfatte udenlandske direkte investeringer, hvilket betyder, at vi nu endelig kan se frem til en ægte europæisk politik på dette område. På dette stadie i udviklingen af denne politik handler det først og fremmest om at skabe mest mulig sikkerhed både for investeringer og investorer. Derfor må overgangen fra nationale beføjelser til EU-beføjelser ikke under nogen omstændigheder gribe forstyrrende ind i gennemførelsen af de ca. 1 200 aftaler, der findes mellem medlemsstater og tredjelande. Og for at sikre retssikkerhed og forudsigelighed skal EU nu finde frem til en effektiv gennemsigtig tvistbilæggelsesordning, som er tilgængelig for alle investorer, også de mindste (f.eks. små og mellemstore virksomheder). De ordninger, der er en del af de seneste bilaterale handelsaftaler, udgør et godt grundlag, men de vedrører kun tvister mellem staten og EU. Der skal fastsættes bestemmelser, der kan anvendes ved en potentiel tvist mellem EU og en virksomhed. Endelig bør EU benytte denne lejlighed til at gå videre og i fremtidige aftaler indføje ikke blot klausuler, der gør det muligt for investorer at operere i disse lande, men også grundlæggende bestemmelser vedrørende sociale og miljømæssige standarder.
