

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0070/2004) af Corbett og Méndez de Vigo for Udvalget om Konstitutionelle Anliggender om traktaten om en forfatning for Europa (2004/2129(INI)). 
Corbett (PSE ),
   Hr. formand, udvidelsen af EU betyder, at vi må lave forbedringer, så vi fra at have kørt i en minibus med plads til 15 passagerer går over til en bus i fuld størrelse med plads til 25 og nogle ekstra sæder, så vi kan tage nye passagerer op undervejs. Hvis vi ikke skal sætte farten ned, må denne større bus have en kraftigere motor, der kan klare de stejle bakker, vi møder på vores vej. Hvis vi skal have en kraftigere motor, får vi også nogle gange brug for kraftigere bremser - måske en nødbremse - og bedre sikkerhedsanordninger som f.eks. et sikkerhedsbælte til hvert sæde. Da vi laver forbedringer, må vi også have behageligere sæder, så alle passagerer føler sig hjemme og godt tilpas i denne bus. Og nu vi er ved det, hvorfor ikke få et GPS-system, så vi altid ved præcis, hvor vi er på vejkortet, og bedre kan planlægge, at de ture, vi tager sammen, går ad de mest effektive og behagelige veje? Det er derfor, vi har brug for nogle nye regler for EU, en ny forfatning, som kan erstatte den aktuelle forfatningsmæssige orden og samlingen af overlappende traktater.
Konkret betyder dette en række forbedringer, som Udvalget om Konstitutionelle Anliggender og Deres ordførere har inddelt i fire hovedkategorier. For det første betyder det øget klarhed om, hvad Unionen er, hvordan den arbejder og fungerer. Under denne overskrift kan man finde en enkelt traktat i stedet for flere overlappende traktater - et enkelt, mere forståeligt dokument, der redegør klarere for Unionens mål og værdier og dens beføjelser, hvad den er ansvarlig for, og hvad den ikke er ansvarlig for, og hvordan den fungerer med færre og klarere procedurer. Dette vil gøre det nemmere for borgerne at se og forstå, hvad Unionen drejer sig om. Vi slipper for at skulle skelne mellem "Union" og "Fællesskab", som kun jurister forstår, ved at skabe en enkelt retlig enhed. Det viser tydeligt, at vi ikke skaber et stort, ensartet monster - mytologien om superstaten, som nogle mennesker synes at frygte. Det er tydeligt, at vi ikke skaber en centraliseret Union.
For det andet vil det skabe en mere effektiv Union - en Union, der med 25 medlemsstater kan træffe beslutninger og handle. Der vil være flere afstemninger med kvalificeret flertal og mere kontinuitet i Det Europæiske Råds formandskab. Der vil komme en enkelt udenrigsminister, som skal repræsentere Unionen over for omverdenen, i stedet for at Kommissionen taler om nogle ting, og Rådets højtstående repræsentant taler om andre, hvilket har betydet, at tredjelande aldrig vidste, hvem de skulle tale med. De poster vil blive slået sammen til en enkelt.
For det tredje, og det er efter min mening det vigtigste, vil det skabe mere demokrati og ansvarlighed i Unionen. I henhold til forfatningen skal al lovgivning først kontrolleres af de nationale parlamenter og dernæst undersøges nøje på europæisk plan af både Rådet og Europa-Parlamentet, således at de begge i realiteten skal godkende alle dele af europæisk lovgivning. Dette gør faktisk EU til den mest demokratiske internationale eller overstatslige struktur i verden. Sammenlign EU med IMF, Verdensbanken, WTO eller enhver anden international struktur: Ingen af dem har eller vil få denne grad af parlamentarisk input eller parlamentarisk kontrol. Vi bør være stolte af det demokrati, der eksisterer i hjertet af denne Union.
Med forfatningen styrkes demokratiet væsentligt ved, at proceduren med fælles beslutningstagning oftere finder anvendelse, at Parlamentet får beføjelse til at vælge formanden for Kommissionen, og at den parlamentariske kontrol med Kommissionen og det såkaldte komitologisystem for delegeret sekundær lovgivning forbedres.
For det fjerde får borgerne med forfatningen større rettigheder gennem chartret om grundlæggende rettigheder, som er blevet inkorporeret. Dette gælder naturligvis kun på EU-lovgivningens kompetenceområde, men det er et omfattende kompetenceområde, og al europæisk lovgivning vil fremover skulle overholde chartret.
Alt dette har fået os til at konkludere, at forfatningen, som der står i udvalgets betænkning, er en "overordentlig stor forbedring". Den er en overordentlig stor forbedring i forhold til de eksisterende traktater og den eksisterende forfatningsmæssige orden. Den fortjener vores støtte. Disse forbedringer skyldes i høj grad Europa-Parlamentets bidrag til konventet og regeringskonferencen. Vi kan være stolte af de resultater, vi har opnået.
Den er et kompromis. Den er ikke en utopisk traktat. Vi ville alle sammen have skrevet den lidt anderledes, hvis vi havde haft frie hænder til at skrive den selv, men som en kompromispakke er den en klar forbedring. Jeg er overbevist om, at Parlamentet i morgen vil vedtage den med overvældende flertal. Europa-Parlamentet, som er valgt af borgere over hele Europa, med partier fra venstre til højre hen over det politiske spekter, partier i regering og partier i opposition, vil sende et kraftigt signal, hvis det vedtager forfatningen i morgen med et overvældende flertal. Det er jeg sikker på, at det vil gøre.
Méndez de Vigo (PPE-DE ),
   Hr. formand, da min gruppe på det sidste plenarmøde i den forrige valgperiode gav mig den ære at tale på gruppens vegne ved et møde, som vi arrangerede her i Parlamentet som en hyldest til Monnet, Schuman og Spinelli, spurgte jeg mig selv, hvad Europas visionære fædre ville have tænkt om den situation, som det europæiske samarbejde befinder sig i, og hvad de ville have tænkt om den europæiske forfatning.
Jeg tror ikke, det sagde jeg dengang, og det gentager jeg i dag, at de ville have troet, at det øjeblik, vi oplever nu, var virkeligt, for nu, hvor vi har lagt det Europa, der blev opsplittet af brodermorderiske konfrontationer, bag os, befæster forfatningen freden på vores kontinent, eller sagt med hr. Geremeks smukke ord, forfatningen syr de to Europaer sammen.
Fra et Europa, der var hærget af totalitære styreformer, har vi i dag bevæget os til et Europa - og forfatningen befæster det - der bygger på demokratiske styreformer, der respekterer de grundlæggende rettigheder. Efter et Europa med rationeringskort, befæster forfatningen et Europa med fremgang og velfærd. Nu, hvor vi har lagt et Europa, der var forsvundet fra verden, bag os, befæster forfatningen et solidarisk Europa, som det er blevet bevist af den enorme bølge af solidaritet, der er opstået på vores kontinent for at tackle den anden forfærdelige bølge i Asien. Forfatningen vil få og har instrumenter, der gør, at Europa fra nu af spiller en større rolle i verden.
Jeg synes, at vi med forfatningen er nået til et punkt, hvor der ikke længere er nogen vej tilbage, og ligesom den spanske forfatning for ikke så længe siden var et resultat af en overenskomst, som gjorde det muligt at komme videre fremad, vil den europæiske forfatning gøre det muligt for alle europæerne sammen at komme videre med det fælles civiliseringsprojekt.
Den europæiske forfatnings fortjeneste er, at den fjerner tvetydighederne. Det er det første dokument, der definerer, hvad Den Europæiske Union er som en union af stater og borgere, og som på ingen måde svækker staterne, for de beføjelser, som EU har, kommer fra staterne, og de svækker ikke de nationale forfatninger, tværtimod. De styrker dem, fordi den europæiske forfatnings styrke udspringer af de nationale forfatningers styrke.
Med forfatningen viser Europa, at det er meget mere end et marked. Det er det også, og det er vigtigt, men det er meget mere. Det er et fælles civiliseringsprojekt, der bygger på den religiøse, kulturelle og humanitære arv. Det står i den første sætning i præambelen, og det bygger på de frihedsværdier og den menneskelige værdighed, der er befæstet i chartret om grundlæggende rettigheder.
Forfatningen går også ind for et bestemt økonomisk system, nærmere bestemt et kapitalistisk system med en social dimension. Hvis vi betragter Europas historie, ser vi, at det, der ikke var så åbenbart for 50 år siden, er det i dag.
Af andre årsager tror jeg, hr. formand, at mange af de flag, som Parlamentet har hejst i de seneste år, i dag vajer lige så flot som dem, vi har bagved os. Jeg blev medlem af Parlamentet for 13 år siden, da det var et rådgivende parlament. Det er det ikke i dag. Da jeg kom ind i Parlamentet, talte man om demokratisk underskud i EU. Jeg tror, at den europæiske forfatning vil gøre op med det demokratiske underskud, for forfatningen indfører mere demokrati, mere effektivitet, mere klarhed og gennemsigtighed, som min ven, hr. Richard Corbett, så udmærket har sagt det.
Hr. formand, denne opgave har krævet en stor indsats fra mange mennesker igennem mange år. Jeg vil gerne minde om dem her. Jeg vil gerne minde om navne som Emilio Colombo, Marcelino Oreja, Fernand Herman, Giorgio Napolitano, Olivier Duhamel, Antonio Seguro, Dimitris Tsatsos, Antoinette Spaak og mange flere, der fra deres pladser i Parlamentet har forsvaret det, der i dag er ved at blive til virkelighed. De er ofte blevet kaldt utopiske eller drømmere. Nuvel, i dag bliver disse drømme, disse utopier til virkelighed. I Parlamentet kan vi føle os meget stolte over det arbejde, vi gør.
Hr. formand, for otte år siden var der et dengang ungt medlem, der her i salen forsvarede udtalelsen om Amsterdam-traktaten og sagde, at den som bekendt ikke var perfekt, men at det ikke var endestationen, og mindede om, som jeg vil minde om det i dag, en Miguel de Cervantes, der i sine sidste dage var desillusioneret over livet og sagde, at undertiden er man nødt til at vælge, om man vil være vejen eller kroen. Det var en vej, og denne vej har ført os frem til dér, hvor vi er i dag, og jeg tror, at vi europæere i dag i denne komfortable kro, som udgøres af den europæiske forfatning, i de kommende år vil finde et effektivt instrument, så vi kan komme videre med et Europa med fred, frihed, retfærdighed og solidaritet. Det vil derfor glæde mig meget, hvis Parlamentet i morgen med stort flertal stemmer for dette dokument, der indleder en ny æra på vores kontinent.
Formanden.
   - Jeg giver ordet til hr. Schmit på vegne af Rådet og takker ham meget for hans tilstedeværelse, samtidig med at jeg gerne vil viderebringe vores medfølelse til ham og det luxembourgske folk, som er i sorg over den tidligere storhertugindes død. 
Schmit,
    Hr. formand, jeg vil gerne takke Dem for Deres medfølelse med det luxembourgske folk i en tid med stor sorg. Hjertelig tak.
For mig personligt er det første gang, jeg har den ære at være her i Europa-Parlamentet, og det er derfor en stor ære og en stor glæde for mig på vegne af Rådet at kunne tale om et så betydningsfuldt emne som udkastet til den europæiske forfatning. Jeg har haft lejlighed til at arbejde med en del af Dem i konventet, og jeg kan bekræfte, at konventets arbejde var historisk og betydningsfuldt, og det understreger, hvor vigtig den proces, som finder sted nu, er. Jeg vil gerne i den forbindelse takke ordførerne for deres fremragende arbejde. Det signal, som De alle i morgen ønsker at give ved et massivt flertal i Europa-Parlamentet, er også et signal til befolkningen, for forfatningen er først og fremmest en forfatning for borgerne, og det er dem, der vil drage størst fordel af den.
Det er blevet nævnt, at forfatningen gør EU mere demokratisk. Den styrker borgernes rettigheder i særdeleshed ved chartret om grundlæggende rettigheder, og den giver nye rettigheder til borgerne i Europa, bl.a. ved at give dem mulighed for at tage initiativer over for institutionerne og i særdeleshed over for Kommissionen. Traktaten bekræfter, at vi ikke længere blot er en økonomisk Union, og at vi er mere end en politisk Union i sin vorden: Vi er først og fremmest en Union med et fælles værdigrundlag. I den forbindelse er forfatningen et vigtigt skridt i integrationsprocessen.
Når Europa-Parlamentet har talt, er det borgerne, der får ordet både direkte ved folkeafstemninger i de lande, hvor disse afholdes, eller indirekte ved parlamenternes ratificering. Rådet har forpligtet sig til at bruge alle nødvendige kræfter, for at forfatningen bliver vedtaget i alle medlemslandene. Det er nu op til hvert medlemsland, hver regering og hvert parlament at komme over dette punkt, så forfatningen kan træde i kraft og træde i kraft rettidigt. Europa-Parlamentet, regeringerne, men også de nationale parlamenter har et stort ansvar. I fællesskab kan vi klare denne udfordring.
Wallström,
    Hr. formand, denne forfatning ville ikke være blevet til noget uden Europa-Parlamentet. Det har spillet en afgørende rolle for, at fundamentet for vores fælles projekt blev styrket, ikke mindst gennem de væsentlige bidrag fra medlemmer af Parlamentet under Det Europæiske Konvent. Den ville heller ikke være blevet til noget uden Det Europæiske Konvent, som var en dynamisk, åben og nyskabende forhandlingsmetode.
Europa-Parlamentets deltagelse i denne enestående proces når sit højdepunkt i dag med en glimrende og velskrevet betænkning, som sender et klart budskab om forfatningens fordele og nødvendigheden af at ratificere den. Jeg ønsker Parlamentet og navnlig Udvalget om Konstitutionelle Anliggender og de to ordførere, Richard Corbett og Íñigo Méndez de Vigo, hjerteligt tillykke. Kommissionen støtter Deres beslutning fuldt ud. Vi er overbeviste om, at forfatningen giver Unionen mulighed for at gøre store fremskridt. For første gang er Unionens beføjelser, kompetencer, rettigheder og forpligtelser samlet i en enkelt forfatning. Forfatningen konsoliderer og forenkler et halvt århundredes traktatændringer og giver os dermed mulighed for at gå fra 12 grundlæggende traktatretsakter til en enkelt tekst. Den gør Unionen mere åben og lettere at forstå.
Med forfatningen moderniseres den institutionelle struktur. Europa-Parlamentets beføjelser øges, og borgerne får mulighed for at deltage aktivt i beslutningsprocessen i kraft af en anmodning med en million underskrifter. Vi får mere demokrati.
I 54 kortfattede artikler i forfatningen anføres de grundlæggende rettigheder, som vi garanterer borgerne. For første gang vil Unionen tiltræde den europæiske menneskerettighedskonvention, så vores borgere får flere rettigheder. Disse tre enkle begreber - flere rettigheder, mere demokrati og mere åbenhed - forklarer, hvorfor forfatningen bør ratificeres. Vi ville ganske vist gerne have været mere ambitiøse på visse politikområder, men det endelige resultat er det bedst mulige kompromis i den aktuelle politiske situation.
Jeg accepterer også, at nogle nærer frygt for og kritiserer denne forfatning. Det er ikke en perfekt tekst, og vi må ikke vige tilbage for at reagere på disse bekymringer. Vores seneste Eurobarometer-undersøgelse viser, at 68 % af borgerne støtter idéen og princippet om at have en europæisk forfatning. Andre opinionsundersøgelser viser, at mange føler, at de ved for lidt om forfatningens indhold. De har gjort en god begyndelse ved i Deres betænkning at mane nogle af misforståelserne og skræmmebillederne i forbindelse med forfatningen i jorden. I betænkningen gives der en række gode begrundelser for, at EU-specialisterne skal stemme ja, men det er ikke altid de samme begrundelser, der vil få en enlig mor i Gdansk eller en skibsværftsarbejder i Spanien til at gøre det. Ratificeringen af forfatningen giver mulighed for at diskutere, hvilket Europa vi ønsker. Jeg glæder mig over denne lejlighed til at huske på, hvad Europa har opnået, og hvad Europa står for, hvilket andre så elegant har forklaret.
I midten af 1980'erne syntes visionen om at skabe et ægte indre marked at være urealistisk. Men det skete alligevel, og i kølvandet på det opstod der en økonomisk dynamik, som vi stadig drager fordel af. Et simpelt eksempel er, at omkostninger og leveringstider er gået drastisk ned, fordi vi ikke skal gennem tolden ved grænser. Med ét slag afskaffede vi behovet for 60 millioner momsdokumenter årligt. I dag betragter den yngre generation idéen om et område med fri bevægelighed som en ret, ligesom de forventer, at Unionen sikrer et rent miljø og grænseoverskridende samarbejde om folkesundhed. I dag har vi i 12 EU-lande et stykke Europa i vores lommer med euroen, som bliver taget for givet i hele Unionen, og med nye medlemsstater, som står i kø for at indføre den. Endelig har vi først gennem Grækenlands, Spaniens og Portugals medlemskab og nu med de 10 nye medlemsstater bidraget til at garantere og konsolidere demokratiet og retsstatsprincippet over hele kontinentet.
Nu må vi koncentrere os om ratificeringen af forfatningen. Selv om vi respekterer vores forskellige forfatningsmæssige roller i forbindelse med de nationale ratificeringsprocesser, kan vi ikke tolerere, at debatten forplumres af myter og misforståelser om forfatningens indhold. Vi har alle sammen pligt til at give klare og pålidelige oplysninger om, hvad forfatningen betyder, og om de fordele, den kan give. Når vi gør det, må vi sammenholde forfatningens resultater med den aktuelle situation. Litauen og Ungarn har allerede ratificeret forfatningen. Jeg vil særligt hylde Litauen og formanden for det litauiske parlament, som er til stede i Parlamentet i dag.
Vi må nu begynde at vise, hvilken konkret indvirkning forfatningen kan få i dagligdagen for de mennesker, som vi repræsenterer. Der er masser af gode eksempler. Som jeg sagde før, er inddragelsen af chartret om grundlæggende rettigheder langtfra en symbolsk nyskabelse. Borgerne vil få en række rettigheder og principper, som de kan påberåbe sig ved domstolene, hvis de offentlige myndigheder - både de europæiske og de nationale - ikke respekterer dem.
Muligheden for konkret deltagelse i Unionens funktion går langt ud over valget af Europa-Parlamentets medlemmer. Borgerinitiativet vil for første gang gøre de europæiske borgere til hovedaktører i lovgivningsprocessen. En modernisering af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed vil give Unionen mulighed for at reagere på de stigende krav om mere effektive europæiske aktioner, hvad angår grænsekontrol, asyl og indvandring. Det samme gælder retligt samarbejde og politisamarbejde. Med forfatningen lægges grunden til et fælles område med frihed og garantier.
De nye bestemmelser om folkesundhed vil give højere kvalitetsnormer, hvad angår sikkerhed. Unionen vil kunne skride mere effektivt ind for at forhindre og bekæmpe grænseoverskridende trusler mod sundheden såsom fugleinfluenza og BSE.
I dag kan vi ikke lade være med at tænke på de tragiske begivenheder i Sydøstasien. Unionen spiller allerede en central rolle ved at yde humanitær bistand og bidrage til den politiske, økonomiske og sociale genopbygning af regionen. De nye bestemmelser om civilbeskyttelse, som giver Unionen den opgave at skabe sammenhæng i internationalt civilbeskyttelsesarbejde, vil betyde, at vi kan effektivisere vores internationale indsats yderligere i fremtiden.
Vi har naturligvis allerede iværksat en række initiativer, som tager sigte på at informere offentligheden om forfatningens indhold. Kommissionen har fremstillet skriftligt og audiovisuelt materiale, oprettet et websted, fremmet og finansieret informationscentre og sponsoreret seminarer og andre offentlige initiativer. Det Europæiske Råd har støttet vores indsats ved at opfordre medlemsstaterne til at forbedre deres kapacitet til at kommunikere om europæiske spørgsmål i forbindelse med ratificeringen af forfatningen.
Nu er det på tide at skifte til et højere gear. Jeg vil benytte lejligheden til at opfordre Dem til at undersøge muligheden for sammen med os at iværksætte fælles kommunikationsinitiativer, som kan optimere vores initiativers virkning. Jeg tænker især på muligheden for at organisere mediebegivenheder på både europæisk og nationalt plan under en europæisk uge omkring 9. maj 2005. I mellemtiden vil Kommissionen ikke afholde sig fra at undfange andre idéer, som kan hjælpe medlemsstaterne med at udvikle og gennemføre deres nationale kommunikationsstrategier. Jeg kan også forsikre Dem for, at kommissærerne selv vil deltage aktivt i debatten om forfatningen og Europas fremtid.
Medlemsstaternes og de europæiske institutioners hovedopgave er at sørge for, at forfatningstraktaten bliver ratificeret. Selv om vi ikke forsøger at tage forskud på gennemførelsen af forfatningen, må vi imidlertid også gøre en indsats for, at forfatningen kan træde i kraft gnidningsløst, når ratificeringsprocedurerne er tilendebragt med succes. Derfor skal vi indlede drøftelser om forberedelsen af gennemførelsen af de gældende bestemmelser.
Kommissionen har været i gang med denne proces fra begyndelsen. Vi er stolte af forfatningens ordlyd og vil gøre vores yderste for, at den føres ud i livet. Jeg er fortsat opsat på dialog med Europa-Parlamentet. Vores arbejde vil ikke stoppe i dag. Det er faktisk først lige begyndt. Jeg ser frem til at gå i dybden med disse spørgsmål sammen med Udvalget om Konstitutionelle Anliggender og til sammen med Dem at tale vores sag i forskellige fora.
Til sidst vil jeg vende tilbage til mine tre simple begreber, nemlig flere rettigheder, mere demokrati og mere åbenhed. I år vil vi fejre 15-årsdagen for genfødslen af demokratiet i Østeuropa. Bortset fra alle forfatningens øvrige bestemmelser understreger disse tre begreber alene, hvorfor lande er gået ind i EU, og hvorfor Kommissionen går ind for denne forfatning.
Poettering (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. formand for Rådet, fru kommissær, kære kolleger, vi er gået en lang vej, og de, der har hørt det foregående Parlament, vil mindes, da vi diskuterede Nice-traktaten her i denne sal. Mange af os var utilfredse dengang, og vi sagde, at vores endelige holdning til Nice-traktaten ville afhænge af, hvilke nye reformmetoder vi ville få i fremtiden, og hvad indholdet af reformbestræbelserne ville være.
Resultatet foreligger i dag: traktaten om en forfatning for Europa. I modsætning til december 2000, da vi diskuterede Nice-traktaten, og da de centraleuropæiske lande Estland, Letland og Litauen, Polen, Tjekkoslovakiet (i dag Den Tjekkiske Republik), Slovakiet, Ungarn, Slovenien samt Malta og Cypern endnu ikke var tiltrådt, er det en særlig lykkelig omstændighed, at vores kolleger fra disse lande, især fra de tidligere kommunistiske lande i Europa, er med i dag, den dag, hvor vi taler om forfatningen. Jeg synes, at det er et glimrende symbol på vores fælles fremtid på det europæiske kontinent.
Jeg vil takke vores kolleger Richard Corbett og ĺñigo Méndez de Vigo mange gange for deres glimrende arbejde, som de har udført sammen med Udvalget om Konstitutionelle Anliggender, samt alle dem, som har medvirket. Jeg vil i dag også takke formanden for konventet, Valéri Giscard d'Estaing, for hans arbejde, som også blev kritiseret af og til. Men hvis han ikke havde handlet sådan, som han handlede, ville vi sandsynligvis ikke have haft denne forfatning i dag, og derfor bør vi også takke Valéri Giscard d'Estaing mange gange i dag.
Vi er PPE-DE-Gruppen. PPE-delen i vores gruppe har 128 medlemmer, DE-delen har 40 medlemmer. Jeg kan på vegne af PPE-delen i vores gruppe forsikre Dem om, at vi siger ja til denne forfatning uden nogen forbehold overhovedet, og at DE-delen i vores gruppe har ret til at udvikle sine egne holdninger.
Der hører værdier til en forfatning. Følgende er afgørende ud over processen: de værdier, der forbinder os. For hvis vi ikke er bevidste om vores værdier, er der ikke noget grundlag, hvor vi kan handle politisk. Vi bifalder, at der blev taget højde for mange af vores værdier, som vi også opfatter som kristne værdier: menneskets værdighed, ældre menneskers værdighed og også børns værdighed. Jeg synes især, at det er dejligt, at børn nævnes i forfatningen, for uden børn har dette kontinent ikke nogen fremtid. Ligeledes at vi har beskrevet vores værdier, forbuddet mod kloning, og at vores principper om retsstaten, demokratiet, subsidiariteten og solidariteten er blevet nævnt. Alt dette er en anledning for os til at sige ja.
Men jeg vil heller ikke lægge skjul på i dag, at mange af os ville have bifaldet, at der var blevet henvist til Gud i forfatningen, fordi den menneskelige begrænsning dermed ville være kommet til udtryk. Vi ville også have bifaldet, at den kristne-jødiske arv var blevet nævnt, for netop i en tid med en nødvendig kulturel dialog med verden, netop også med den islamiske verden, er det - mener jeg - vigtigt at vide, hvor vores egne rødder er, og også at nævne den kulturelle og religiøse udvikling i forfatningen. Men selv om det ikke står i forfatningen, og enhver forfatning naturligvis er et kompromis, siger vi ja til denne forfatning, fordi den afspejler vores værdier.
Til en forfatning hører også, at den forfatningsmæssige opbygning af EU beskrives, og efter min mening er det særligt vellykket, at der tales om den nationale identitet. Europa er ikke nogen smeltedigel! Europa skal ikke være nogen superstat, men Europas rigdom består i dets mangfoldighed. Det begynder i vores byer og kommuner, hvor folk har hjemme, og det begynder i regionerne. Vores nationalstater har deres identitet. Det handler om en forfatningstraktat, hvor det også kommer til udtryk, at nationalstaterne er ophavsmændene til forfatningen. Det europæiske borgerskab formidles til os via vores respektive nationale borgerskab, på denne måde kommer denne subsidiære opbygning af Europa med udtrykkelig nævnelse af den kommunale selvforvaltning til udtryk. Det synes jeg er særligt vellykket.
Jean Monnet, den første æresborger i Europa, sagde engang: Intet er muligt uden mennesker, intet vedvarende uden institutioner. Denne sætning fra Jean Monnet gælder også i dag. Hvis vi ikke har de værdier, som er grundlaget for alle, og hvis disse værdier ikke til sidst udtrykkes i de institutioner, som repræsenterer dem, kan værdierne heller ikke realiseres. Derfor er det rigtigt at følge Jean Monnets vej, vejen for et fælles Europa. Og, kære venner - undskyld, det er et udtryk for mit parti, men på en eller anden måde er vi i dag, når vi taler om forfatningen, alle forbundet i fællesskab, uden at forskellene dog skal udviskes - udformningsprincippet for EU må heller ikke i fremtiden være regeringssamarbejdet. Den europæiske fremtid skal snarere bygge på fællesskabsmetoden, på de europæiske institutioners fælles handlen.
Det betyder for os, at vi har brug for et stærkt Parlament, som symboliserer demokratiet, at vi handler ligeberettiget i alle spørgsmål om europæisk lovgivning, at vi har brug for en stærk Kommission, som udleder sin legitimitet af valget til Europa-Parlamentet og dermed af europæiske valg, og at vi skal have et Ministerråd, der handler gennemsigtigt.
Lad mig afslutningsvis sige følgende: Meget i forfatningen har programkarakter og skal først gennemføres. Hertil hører artikel 750 om godt naboskab, hvor det reguleres, hvordan vi lever sammen med Europas folk, som har et europæisk kald - og jeg tænker netop i disse dage på Ukraine - i godt naboskab. Det vedrører også udenrigspolitikken, hvor vi ikke må tillade os selv i fremtiden at tale med to eller tre stemmer, men skal handle i fællesskab. Derfor skal EU-medlemslandene som sådanne heller ikke stræbe efter at følge vejen til FN, til Sikkerhedsrådet, men det skal EU gøre samlet, hvis det vil være en verdensaktør, hvad angår menneskerettigheder og demokrati. EU som sådant skal være repræsenteret i FN.
Der ligger mange opgaver foran os. Jeg ønsker på vegne af vores gruppe, at denne forfatning finder bred tilslutning, ikke kun her i Europa-Parlamentet, men i alle medlemsstater, fordi denne forfatning er vores vej gennem det 21. århundrede: for et Europa med frihed, demokrati og fred!
Schulz (PSE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, den 27. januar er det 60-årsdagen for befrielsen af koncentrationslejren i Auschwitz. Oprettelsen af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab få år senere var en umiddelbar konsekvens af hændelserne under Anden Verdenskrig. Fædrene og mødrene til det europæiske samarbejde havde for øje, at ultranationalisme, fascisme, at bolsjeviseringen af vores kontinent, som delte det, altid fører til undertrykkelse, terror og tab af værdighed for det enkelte menneske. Og at overnational handlen, at integrationen på overnationalt niveau - på europæisk niveau - skaber fred, skaber værdighed, skaber demokrati, og på daværende tidspunkt gennem Kul- og Stålunionen i øvrigt også skabte kontrol over de industrier, der producerede våben.
Hvis man følger linjen fra Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab til Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og videre via det næste integrationsskridt frem mod Det Europæiske Fællesskab og dernæst frem mod Unionen, som vi kender den i dag, er det en succeshistorie, som er enestående i verden, for dér har man ikke kun haft 1945 for øje, altså afslutningen på den ødelæggende krig på dette kontinent. Med de efterfølgende skridt blev staterne, som selv skulle klare deres egen politiske udvikling i efterkrigstiden, også integreret. De følgende integrationsskridt vedrørte nemlig Grækenland, Portugal og Spanien. Det betyder, at overvindelsen af de fascistiske diktaturer dér og stabiliseringen af demokratiet gennem et tilhørsforhold til EF var en enorm succes i de sene 1970'ere og i 1980'erne.
Det, vi oplevede i 1990'erne, var sammen med integrationen af de nu tiltrådte stater i princippet overvindelsen af den kommunistiske undertrykkelse i en del af Europa. EU er en Union, som har formået at overvinde Europas fascistiske og kommunistiske arv gennem demokratisk integration på grundlag af vores charter om grundlæggende rettigheder og de værdier, der er beskrevet dér.
Netop hændelserne i de seneste dage, folks hjælpeløshed over for vold, som de selv med nok så meget teknik ikke kan stille noget op over for, viser, i hvor høj grad det er nødvendigt at overvinde nationalstatslige grænser og handle overnationalt. I den globale landsby er EU Europas intelligente og moderne svar på udfordringerne i det 21. århundrede. De rammer, der er givet til formålet, er den forfatning, som vi diskuterer nu.
Vores gruppe vil stemme for Corbett/Méndez de Vigo-betænkningen. Af dyb overbevisning, også af overbevisning om, at de værdier, som beskrives i forfatningen, er civile værdier. Det skønne ved det er følgende: Man kan opfatte dem som kristne værdier, hvis man er kristen. Man kan opfatte dem som sine egne værdier, hvis man er jøde. Man kan opfatte dem som sine egne værdier, hvis man er muslim. Man kan opfatte dem som sine egne værdier, hvis man ikke er troende. Disse værdier er universelle og udelelige og derfor gyldige for alle.
Det gør det også let for os at godkende denne forfatning sammen på tværs af de kløfter, der ellers skiller os. Men hvis vi gør det, er den vores fælles basis for en demokratisk og værdig fremtid med socialt ansvar og i socialt fællesskab, med økonomisk fremgang. I fremtidens videnbaserede samfund skal denne Union samtidig - og det slås fast i denne forfatning - garantere sin sociale opgave, beskyttelsen af den enkelte, beskyttelsen af den enkelte borger mod farerne i denne splittede verden.
Det vil vi kunne opnå med denne forfatning, og vi er mange her, der er enige om, at vi vil og skal arbejde og kæmpe for det. Vi mangler kun én ting, og det vil jeg sige med al tydelighed på vegne af vores gruppe: Det er ikke tilstrækkeligt, at Europa-Parlamentet engagerer og mobiliserer sig. De damer og herrer, som satte deres underskrift under dette forfatningsværk ved den værdige ceremoni i Rom, hvor vi som gruppeformænd fik lov til at være til stede, stats- og regeringscheferne i Europa, udenrigsministrene skal optræde ligeså over for befolkningerne og sige: Det er vores forfatning, vi ønsker den! Det er ikke et partikulært anliggende, vi overlader til Europa-Parlamentet eller Kommissionen. Nej, Europas statsmænd og statskvinder skal for deres vedkommende sige: Det er vores værk! Det er ikke Europa-Parlamentets værk, ikke konventets værk alene. Det er det også, men det er også værket fra alle dem, der tager et ansvar for Europas fremtid. Og de skal også bekende sig til det offentligt over for Europas befolkninger. Hvis de gør det, vil forfatningen få flertal med støtte fra PPE og sandsynligvis også flertal selv hos DE-delen i denne gruppe.
Duff (ALDE ),
   Hr. formand, hr. Poettering minder os med rette om, at de beslutninger, som Parlamentet vedtog i forbindelse med tidligere reformer af traktaterne, var spækkede med beklagelser, kritik og ting, som vi protesterede imod, samt krav om yderligere reformer. Denne gang er det ikke nødvendigt, for vi har selv været meget involverede i udarbejdelsen af reformerne, både i konventet og i regeringskonferencen.
I denne betænkning af hr. Corbett og hr. Méndez de Vigo sættes tingene på plads, og jeg har den glæde at meddele, at alle de medlemmer af min gruppe, som vil tale i dag, vil gå ind for denne beslutning. Bagefter skal vi ud og tale for ikrafttrædelsen i de medlemsstater, hvor der skal afholdes folkeafstemning, også i Frankrig - for at opponere mod visse grupper på venstrefløjen - og i Storbritannien, hvor vi vil opponere mod højrefløjen.
Hovedargumentet for denne store reform er naturligvis, at den styrker EU. Den styrker vores evne til at handle uden for og i vores medlemsstater og forbereder os på at stå på egne ben i globale anliggender og fastlægge Europas politiske holdning til globalisering.
I forfatningen omdefineres EU. Der skabes en balance mellem stater - de gamle og de nye, de store og de små - mellem borgere og myndigheder, og, som hr. Giscard d'Estaing har sagt, mellem drøm og virkelighed. Forfatningen har skabt en ny, stor enighed om det europæiske integrationsprojekt.
Et par ord til dem, f.eks. de britiske konservative, der kritiserer fra sidelinjen: Hvis De går ind for Europa, bør De gå ind for forfatningen. Europa kan ikke bygges op uden klare, liberale og sociale værdier, utvetydige regler og et stærkt parlamentarisk demokrati. Europa vil ikke fungere uden stærke myndigheder i Bruxelles. Uden forfatningen vil tingene ikke fungere ordentligt, og kvaliteten af den politik, der kommer fra Bruxelles og Strasbourg, vil begynde at dale. Fremtidig udvidelse vil være udelukket, og jeg kan ikke tro, at det virkelig er, hvad det britiske Konservative Parti ønsker. Men Europa kan heller ikke fungere uden et stærkt lederskab. Parlamentet må lære at tage noget af den strategiske plads, som reformerne begynder at give os.
Vi har mange nye beføjelser, herunder noget, der er vigtigt, nemlig retten til at foreslå en reform - en fremtidig reform af selv forfatningen. Kommissionen må gøre sig gældende hurtigt, da de nye ordninger med udenrigsministeren og udenrigstjenesten, gruppeformandskabet og navnlig den såkaldte fuldtidsformand for Det Europæiske Råd bliver iværksat. Premierministrene og præsidenterne må koordinere deres kampagner. Det, som hr. Schmit sagde i den forbindelse, glæder mig. De må påtage sig deres individuelle og kollektive ansvar for at vinde disse afstemningskampagner ved at vise de stemmeberettigede, hvorfor disse reformer er til fordel for dem, og hvorfor dette virkelig er forfatningen for Europa.
Frassoni (Verts/ALE ),
   Hr. formand, flertallet i Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance går ind for en ratificering af traktaten om en forfatning for Europa, da vi anser den for at være et vigtigt skridt i retning af en politisk integration på vores kontinent. Det er et skridt, som ganske vist har mange mangler, men som der med den aktuelle politiske og institutionelle situation ikke er nogen alternativer til.
Med den foreslåede forfatning bliver EU et fællesskab, som er baseret på grundlæggende rettigheder, EU-politikkerne kommer til at bygge på et sæt fælles værdier, der opstilles klare og bindende målsætninger, og man forpligter sig til at tage hensyn til den økonomiske, sociale og miljømæssige bæredygtighed. De sociale rettigheder bliver medtaget blandt de klassiske menneskerettigheder, EU's indsats udadtil bliver afhængig af respekten for international ret, procedurerne forenkles, der skabes større klarhed omkring kompetencerne, fællesskabsbeslutningernes anvendelsesområde gøres mere omfattende, og EU's gennemsigtighed og demokratiske legitimitet bliver større, hvilket også gælder for borgernes mulighed for deltagelse.
Der er ikke så få risici og mangler ved denne tekst, og det er forståeligt, at mange borgere, foreninger og bevægelser, der ligger tæt på os politisk, i stadig større grad mister interessen for det europæiske projekt, eftersom de ser et EU, der endnu ikke er i stand til at finde en løsning på deres problemer eller til at være en politisk enhed, som til fulde kan gøre en indsats for en bedre og mindre uretfærdig verden. At benægte dette - sådan som vores kolleger gør i deres betænkning - er efter vores mening ikke hensigtsmæssigt.
Ved næsten at gøre Europa-Parlamentets beslutning til et propagandadokument, ved at lade, som om det er det ideelle resultat af et fint og harmonisk stykke arbejde, der er udført på den bedst mulige måde, og ved ligefrem sige, at regeringskonferencen lod konventets tekst være uændret - hvilket vi godt ved ikke er sandt, eftersom alle regeringskonferencens ændringer gjorde teksten ringere, og her behøver man blot at tænke på Det Lovgivende Råd eller striden om budgettet - overbeviser vi ikke en eneste EU-skeptiker, og samtidig hjælper det os ikke med at få alle dem over på vores side, som langtfra frygter en ikkeeksisterende europæisk superstat, eftersom de ved, at der i EU hverken er den tilstrækkelige samling eller samhørighed.
Vi grønne er af den opfattelse, at Europas integrationsproces ikke kan betragtes som afsluttet med forfatningens vedtagelse, også fordi andre lande og befolkninger foruden de nuværende 25 nu skal til at fuldføre eller påbegynde deres tiltrædelsesforløb. Også her mener vi - i modsætning til ordførerne - at EU's institutionssystem, som stadig er alt for rodet og kompliceret, ikke vil kunne holde ret længe uden en yderligere reform. Derfor mener vi, at enhver udvikling og forbedring af det kommende EU går gennem ratificeringen af denne tekst.
Det er en farlig illusion at tro, at en forkastelse af denne tekst ville bane vejen for en anden og bedre eller ligefrem optimal forfatning. Hvis vi forkaster den, bliver vi ved Nice-traktatens bestemmelser, der ikke er nær så langt fremme, hverken når det gælder de værdier, som målsætningerne bygger på, eller når det gælder institutionsstrukturen. Et evt. nej til traktaten ville give EU-skeptikerne en ideel lejlighed til at vise, at borgere ikke ønsker mere Europa, selv om vi udmærket ved, at det ikke forholder sig sådan, og det ville overbevise mange regeringer om, at selv det spæde og ufuldstændige forsøg på, man ved hjælp af konventet går bort fra en udemokratisk og ineffektiv reformmetode som diplomatiske konferencer og vetoret, ikke ville føre til noget.
Vi har således to målsætninger, nemlig at vedtage forfatningen, så vi hurtigt lægger grunden til at kunne forbedre den, idet vi forsøger at skabe en stærk og stabil alliance med de politiske, sociale, foreningsmæssige og økonomiske kræfter, der ligesom os er af den opfattelse, at vi for at nå vores målsætninger om social retfærdighed, miljømæssigt bæredygtig udvikling og fred naturligvis er nødt til at vinde valget i de enkelte medlemsstater, men også styrke og fuldstændiggøre det europæiske demokrati. I den forbindelse er det nødvendigt, at vi tager initiativet igen, og her tror jeg, hr. formand, at vi kan skabe samling mellem dem, som i dag ganske vist er overbevist om det europæiske demokratis absolutte nødvendighed, men som er uenige om vurderingen af denne tekst. 
Wurtz (GUE/NGL ),
   Hr. formand, hr. Corbetts og hr. Méndez de Vigos betænkning er næsten udelukkende koncentreret om en række nye bestemmelser i forhold til de nuværende traktater, som f.eks. afskaffelsen af det roterende rådsformandskab, som erstattes af et mere permanent formandskab, hvor formanden vælges for en periode på to et halvt år, oprettelsen af en EU-udenrigsministerpost, uden at den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik indføres i fællesskabsretten, skærpelse af Europa-Parlamentets beføjelser, de nationale parlamenters ret til at stille forespørgsler til Kommissionen, hvis de vurderer, at den har overskredet sine beføjelser, og millioner af borgeres mulighed for at foreslå Kommissionen at fremsætte et lovforslag om et hvilket som helst emne.
Hvis den tekst, der skal ratificeres af borgerne eller parlamenterne, virkelig begrænsede sig til denne form for bestemmelser, ville flertallet af min gruppe - ikke alle, men et stort flertal, og jeg ville være en af dem - ikke være imod udkastet til forfatningstraktaten. For vi er tilhængere af Europa, og alt, hvad der bidrager til en demokratisering og en god forvaltning af EU, fortjener efter vores mening at blive vurderet positivt. Vi vil ikke slås i hartkorn med Det Forenede Kongeriges Uafhængighedsparti. Vi mener, at der er et stort behov for EU i denne globaliserede verden, men spørgsmålet er, hvilke retningslinjer og europæiske strukturer vi har behov for.
Vi mener, at vi først og fremmest har brug for retningslinjer og strukturer, der gør det muligt på EU-plan at styre finansmarkederne i stedet for fuldstændig at underkaste os dem, som det sker i dag. Det er muligt, hvis man accepterer, at der gøres brug af betydningsfulde drivkræfter som Centralbanken eller beskatning af kapital fra de store offentlige instanser, at der udarbejdes bestemmelser, der sigter mod at give virksomhederne socialt, miljømæssigt, demokratisk og etisk ansvar, og at de således frigivne bevillinger rettes mod de store politiske prioritetsområder, der skal drøftes offentligt, fastlægges demokratisk og evalueres regelmæssigt. Det er relevant på EU-plan at drøfte disse udfordringer, som de enkelte lande i dag på grund af globaliseringen ville have svært ved at tage op.
Vi har dernæst af samme grund brug for retningslinjer og strukturer, der gør det muligt at vende den aktuelle tendens til at opretholde afstanden mellem de vigtigste beslutningscentre og borgerne, at genetablere folkesuveræniteten og muligheden for at træffe politiske valg i stedet for at krybe for markedskræfterne, selv om det måtte give næring til fatalismen, som er demokratiets dødsfjende. EU er imidlertid også det relevante niveau til opfyldelse af disse mål. Det er på EU-plan, at lønmodtagernes, borgernes, de folkevalgtes og de offentlige instansers ret til information og indflydelse skal fremmes, hvilket effektivt skal fortrænge den arrogante holdning hos de personer, der har tendens til at se sig selv som moderne tiders feudalherrer.
Hvis der er en rolle, som vi i særdeleshed har ret til at forvente, at EU påtager sig fuldt ud, er det rollen som ansvarlig aktør på verdensplan, hvilket vil sige, at det er fast besluttet på at bruge sin indflydelse til at få indført andre bestemmelser i internationale forhold. Hvilken gavnlig indflydelse kan man tænke sig af f.eks. den europæiske beslutning om fuldt ud at fordømme krig som middel til løsning af verdens konflikter med henblik på fra Mellemøsten til Kaukasus at gøre politisk indflydelse gældende frem for magtudøvelse, eller beslutningen om at indgå alliancer mellem EU og Syden og mellem de internationale finansielle eller kommercielle institutioner for at afvise den ødelæggende tankegang ved økonomisk krig eller beslutningen om over for USA at udvise vilje til at indgå partnerskaber, der er så ambitiøse som muligt, med dette betydningsfulde land og med andre lande, men stadig inden for rammerne af total politisk og strategisk uafhængighed? Når vi nærer sådanne ambitioner for EU, vil nogle måske spørge, hvorfor vi er imod udkastet til forfatningen.
Det er vi, netop fordi teksten gentager de bestemmelser, der er fastsat bl.a. siden Maastricht-traktaten, for højtideligt at gøre dem evigt gyldige, men det er bestemmelser, som i høj grad forhindrer blot en delvis gennemførelse af det europæiske projekt. Jeg tænker især på de centrale principper om en åben markedsøkonomi med fri konkurrence. Jeg tænker på Den Europæiske Centralbanks status og målsætning, som ikke længere kan være liberal. Jeg tænker på Kommissionens diskrete indflydelse på konkurrenceområdet eller på den fuldstændige underordning af alle europæiske sikkerheds- og forsvarspolitikker under den politik, der fastlægges i NATO.
Til disse tidligere bestemmelser tilføjes nye, som også er medvirkende til en forøgelse af den afstand, der er mellem den gældende opfattelse af Europa, og den opfattelse, som jeg lige har skitseret. Udkastet til traktaten indeholder således en artikel, der i forbindelse med den multilaterale aftale om investeringer opfordrer til ophævelse af restriktionerne for direkte udenlandske investeringer og andre meget tvetydige artikler om patentering af liv eller kulturel mangfoldighed. På alle disse områder har vi ikke behov for en propagandakampagne, der undgår enhver modsigelse, men en ærlig, offentlig og pluralistisk vurdering af den erfaring, som vi har opnået i løbet af de seneste år, og som har ført til et tillidsbrud mellem borgerne og EU-institutionerne.
Hr. Corbetts og hr. Méndez de Vigos betænkning indeholder ikke et enkelt lille ord om hele den del af udkastet til en forfatningstraktat, som er forbeholdt EU's politikker og forvaltning, som dog udgør to tredjedele af hele teksten. Vi stemmer derfor imod betænkningen og selve udkastet til forfatningstraktaten, men jeg understreger og gentager, at modstanden hos mange af os er åben for alternativer. Det er et europæisk nej.
De Villiers (IND/DEM ),
   Hr. formand, kære kolleger, der mangler et ord i forfatningen, nemlig ordet "suverænitet". Det er blevet erstattet af ordet "identitet". Det er slet ikke det samme, for alle ved, at der over hele verden findes befolkningsgrupper, der har en meget stærk identitet, og som netop kræver suverænitet, bl.a. palæstinenserne, irakerne og mange andre.
Men i Europa vil der desværre være befolkningsgrupper, som på et tidspunkt, hvor de er bange for at miste deres identitet med Tyrkiets tiltrædelse af EU, med forfatningen vil miste deres suverænitet. Et ord er forsvundet, nemlig "suverænitet", og et andet er kommet til, nemlig "lovgivning" - europæisk lovgivning - som er selve symbolet på de nationale demokratier. Der bliver altså en europæisk lovgivning, der desværre i juridisk forstand vil rangere over de nationale og forfatningssikrede love. EU-forfatningen vil for hele den europæiske befolkning være det samme som interne bestemmelser for en europæisk region. Den europæiske, overstatslige lovgivning skal imidlertid vedtages med flertal og ikke med enstemmighed. Det er derfor ikke længere muligt for en bestemt befolkningsgruppe at gå til modstand for at forsvare dens vitale interesser.
For det tredje vil denne overstatlige europæiske lovgivning blive udarbejdet af et bureaukrati i Bruxelles, som mener, at det har statslige beføjelser. Dette bureaukrati bliver en fuldtidsaktør på internationalt plan, som vil få ret til at indgå internationale aftaler, det har en udenrigsminister - ordet er ikke forkert - og det vil nyde godt af overdragelse til dets samling af kompetencer af en superstats beføjelser, nemlig fastlæggelse af rettigheder, definitionen af offentlige ydelser og spørgsmål om indvandring og grænser.
Samtidig, og det er min afsluttende bemærkning, vil de nationale demokratier blive trådt under fode. De nationale parlamenter vil opleve, at de ikke længere har ret til at udarbejde love. Som kompensation får de ret til at fremsætte udtalelser.
Crowley (UEN ),
   Hr. formand, jeg vil også takke ordførerne for at have påtaget sig den meget vanskelige opgave at finde nogle områder, hvorpå vi er enige om traktaten, i den meget forskelligartede og ophøjede institution, som Parlamentet er.
Men på en måde er debatten gået videre, for nu er det op til medlemsstaterne og debatten om den traktatratificeringsproces, som finder sted i medlemsstaterne. Det er op til borgerne at bestemme, på hvilket plan debatten og diskussionen skal finde sted, og hvad den endelige afgørelse om denne forfatningstraktat skal være. Når vi taler om de pågældende spørgsmål, ville nogle af os mange gange, selv om vi forsøger at lade være, gerne have, at der blev tilføjet nye ting til det, der allerede er opnået enighed om. Derfor skændes vi om det næste emne i stedet for at koncentrere os om den aktuelle debat. Hvis man lytter til noget af debatten, er det desuden som at gå tilbage til fremtiden, fordi der bliver kogt suppe på emner og spørgsmål, som blev rejst imod de første traktater i 1950'erne og den anden og de efterfølgende traktater i 1970'erne og 1980'erne. Folk siger, at dommedagsprofeten er ved at komme og tage magten fra os.
Lad os være realistiske med, hvad denne traktat indeholder, og hvad der er godt og skidt ved den. Som et grundlag for basislovgivningen om, hvad EU vil være i fremtiden, er den et meget godt dokument. Den sikrer, at der vil være reel respekt for og tillid til medlemsstaterne og deres rolle i den, navnlig mindre medlemsstater. Af doktrinen om kompetencetildeling fremgår det tydeligt, hvem der har beføjelse til at gøre hvad, og hvor grænserne er trukket. Når mennesker, der er modstandere af denne traktat og har været modstandere af andre traktater, siger, at traktaten vil tilsidesætte national lovgivning, er det spørgsmål allerede afgjort. Tilbage i 1960'erne afgjorde EF-Domstolen, at europæisk ret havde forrang frem for national ret. Men i traktaten defineres det klart, og betydningen indskrænkes til, at det kun gælder for europæisk ret. Medlemsstaterne har givet de europæiske institutioner og lovgivere beføjelse til at vedtage den ret.
Så lad os få en reel og ærlig debat. Lad os stoppe løgnene, frygten og det panikmageri, der finder sted. Nogle mennesker vil være berettigede til at opponere mod denne traktat på grund af deres politiske overbevisning, ideologi eller reelle bekymringer over, hvad den betyder for medlemsstaterne. Men lad os sørge for, at debatten er baseret på kendsgerninger, sandheder og den nedfældede tekst, ikke på misforståelser.
Allister (NI ).
   - Hr. formand, selv om Parlamentet i selvtilfreds eufori vil tilslutte sig denne forfatning, ligger den endelige beslutning heldigvis hos medlemsstaterne. Det er deres stemmer, der tæller.
Hvad jeg foragter mest af alt, er det falske foregivende, der især er fremherskende i Det Forenede Kongerige, at denne forfatning bare er en oprydningsmanøvre, som er blevet nødvendig på grund af udvidelsen, og at den vil fastholde Europas forfatningsmæssige form i generationer. Det er beviseligt forkert. De, der forsøger at sælge det bedrageriske synspunkt, afsløres bedst af forfatningens egne mest glødende og mere ærlige fortalere.
I Udvalget om Konstitutionelle Anliggender har jeg på første hånd observeret de ærkeeurofiles strategi og intriger. De lægger ikke skjul på, at denne forfatning ikke er et mål i sig selv, men er et fremadskridende arbejde, og de gør intet for at skjule deres ønske om på deres egne betingelser at få den styrket ved først givne lejlighed - naturligvis uden besværlighederne med yderligere nationale høringer. Deres utilslørede åbenhed beviser, at de, der ville narre vælgerne til at tro, at dette bare er en oprydningsmanøvre, er løgnere, for det er det ikke.
Nationalstaterne har følgende valg: De kan vælge mellem et Europa bestående af samarbejdende suveræne nationalstater eller et Europa, der i sig selv er en superstat. Til trods for alle benægtelserne er denne forfatning rammen om en status som superstat. Den erklærer sit overherredømme over nationale forfatninger, den bekendtgør national rets underordnede stilling, og den udpeger sin egen formand og udenrigsminister. Den forviser nationale parlamenter til rene rådgivende resonansbunde og erstatter meningsfuldt demokrati med Europa-Parlamentets pseudodemokrati. Den nedbryder nationalstatens sidste forsvar ved i stadig stigende grad at fortrænge det nationale veto med et langt større antal afstemninger med kvalificeret flertal, og den giver ubegrænset adgang til yderligere integration ved at tillade, at regeringscheferne og ikke befolkningen iværksætter ændringer. Enhver, der er stolt af sin egen nation og ikke ønsker at se den indordnet under et frygteligt konglomerat, må forkaste denne tarvelige forfatning.
Brok (PPE-DE ),
   Hr. formand, kære kolleger, vi har fået en forfatningstraktat her på grundlag af et konvents arbejde, som hovedsageligt bestod af parlamentsmedlemmer. Og dette gennembrud var muligt, fordi det var et parlamentarisk gennembrud, og Europas udvikling ikke længere blev overladt til diplomaterne. 90 % af konventudkastet gik via regeringskonferencen, og jeg mener, at denne metode, hvor Europas befolkninger deltog via valgte repræsentanter, var et afgørende punkt for fremskridtene.
Ikke alt i denne forfatning er perfekt, men det er bedre end det, vi har i dag. Det er efter min mening det afgørende. Med denne forfatningstraktat styrkes borgernes rettigheder. Gennem chartret om grundlæggende rettigheder vil borgerne få fordrings- og beskyttelsesrettigheder. Det styrker borgernes rettigheder, fordi valget af kommissionsformand i fremtiden umiddelbart vil afhænge af valget til Europa-Parlamentet. Borgerkravet styrker borgerne ligesom udvidelsen af Europa-Parlamentets rettigheder. Denne forfatning er blevet mere gennemsigtig, fordi den skaber klarhed i kompetencesystemet, fordi Rådet skal mødes offentligt i forbindelse med lovgivning - i hvert fald når det handler om afgørelserne - og fordi processen bliver mere forståelig gennem en mere klar tildeling.
Med den - ikke tilstrækkelige, men dog betydelige - udvidelse af flertalsafgørelserne blev EU's effektivitet styrket, hvilket også kommer til udtryk på andre områder, f.eks. ved fjernelsen af søjlestrukturen og indførelsen af en standardiseret juridisk personlighed samt især ved de væsentlige fremskridt på det udenrigs-, sikkerheds- og forsvarspolitiske område.
Vi har et Europa, som er baseret på værdier. Chartret om grundlæggende rettigheder, som efter min opfattelse i meget høj grad beror på det kristne menneskebillede, er - mener jeg - et af underne. Det er allerede blevet udarbejdet af et tidligere konvent. Underet er nu, at så mange folk kan orientere sig mod et sådant fælles værdigrundlag, og at lovgiverne fremover konstant - også retligt bindende, ikke kun politisk - skal orientere sig mod, at disse værdier overholdes.
Vi ønsker, at det er et fælles Europa, det var konventets vilje. Vi skal nu i forbindelse med gennemførelsen af denne forfatning lægge vægt på, at konventets vilje også bevares og ikke ændres ved teknokratiske gennemførelsesforsøg.
Vi har allerede et øvelsesfelt i disse dage, nemlig de nationale udenrigsministerier - hvilket man hører igen og igen - i hvis korridorer der allerede gøres forsøg på at bestride Kommissionens og dermed det fælles Europas og Parlamentets kompetencer for på den måde at opbygge en ny myndighed på regeringsniveau.
EU er også et fælles Europa, hvad angår repræsentation i udlandet, hvilket vi ser i udenrigsanliggender, i udviklingen og på mange andre områder, og det må ikke ændres med tildelingens teknokrati i et udenrigsministerium. Jeg vil gerne påpege over for Rådet og Kommissionen - vi har, hvad angår dette spørgsmål, tilkæmpet store rettigheder til Kommissionen, for uden Kommissionens billigelse går det ikke - at vi vil være meget opmærksomme i denne sag.
Europa har et kompetencesystem, hvor det understreges, at det har fået de kompetencer, det har, fra medlemsstaterne, og at snakken om en superstat derfor er noget fuldstændig vrøvl.
For medlemsstaterne er fortsat garant for suveræniteten, og hver kompetence, som ikke udtrykkeligt er defineret som europæisk, er fortsat en national kompetence. I den forstand er denne forfatning bedre end alle andre, vi hidtil har haft. Netop modstanderne af en superstat må være for denne forfatning, fordi Nice-traktaten er dårligere i sin argumentation. Det er sandheden, og jeg vil gerne endnu en gang bede hr. Allister og hr. de Villiers om at se ærligt på tingene og om ikke at fortælle deres vælgere og borgere noget forkert.
Dette Europa vil skabe suverænitet dér, hvor vi er for svage som enkelte stater til at gøre det alene. Det vil ikke sige, at vi vil fjerne suverænitet, men vi vil vinde den tilbage til borgerne dér, hvor vi ellers ikke kan handle.
Selv i forbindelse med tsunamien siger vi nu, at de nationale stater ikke længere kan hjælpe alene, fordi vi ikke kan klare det. Og derfor handler det om at styrke befolkningerne, idet vi står sammen for at have en chance for at overleve i denne globaliserede verdensorden. Det er netop meningen med dette europæiske foretagende med det klassiske mål at gøre krig i Europa umulig. Og dette mål må vi ikke tabe af syne. I den forbindelse skal borgerne, staterne og befolkningerne bevare deres identitet. Som tysker vil jeg også gerne fremover kunne ærgre mig, hvis vi taber en fodboldkamp til Holland. Vi vil bevare vores identitet. For det er i mangfoldigheden, at rigdommen er. Det kan imidlertid ikke betyde, at vi ikke handler sammen dér, hvor vi kun er stærke sammen.
Vi bør sørge for, at ratifikationen af forfatningen lykkes. Det må ikke være den nationale dagspolitik, der afgør i medlemsstaterne og deres partier, hvordan man omgås med ratifikationsprocessen, men derimod det historiske øjeblik, og her vil det vise sig, hvem der har statsmænd i deres medlemslande og fremmer ratifikationsprocessen.
Hänsch (PSE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg gratulerer Richard Corbett og Íñigo Méndez de Vigo med deres glimrende betænkning. Ja, denne forfatning er også vores baby, og selv om den har nogle fejl, bekender vi os imidlertid uden hvis og men til den. Vi ønsker, at den vokser og trives.
Endvidere er den største udfordring for EU ikke Tyrkiets medlemskab om 20 år, men ratifikationen af den europæiske forfatning om to år. Det vil historien måle os på. Og desuden vil ikke kun politikerne, men også Europas befolkninger måles på det. Jeg har tillid til befolkningernes og parlamenternes klogskab. Om to år vil vi have denne forfatning. For hvad sker der, hvis vi ikke får den?
Den, der tror, at Europa bliver stående ved status quo for Nice-traktaten, holder fast ved en illusion. Europa vil heller ikke blive rystet på plads i et kerneeuropa og i et randeuropa. Nej, uden en europæisk forfatning forfalder EU til et patchworkeuropa, som indadtil forvirrer borgerne og udadtil diskvalificerer Europa. EU gennemskæres af akser og alliancer af såkaldte strategiske partnerskaber. Hvis forfatningen mislykkes, vil det være et tilbagefald til et Europa af list og ondskab. Det er netop det gamle Europa, som vi ikke ønsker.
Med forfatningen afsluttes et 12-årigt reformstaccato fra Maastricht- over Amsterdam- til Nice-traktaten og fra 12 over 15 til 25 medlemsstater. Europa kan nu endelig igen hellige sig de politiske udfordringer i det 21. århundrede, og de er enorme. Men vi gør det på et nyt grundlag. De 25 forskellige befolkninger, som alle ønsker at bevare deres indentitet, som i hundredvis af år er faldet over hinanden med røveri og mord og krig og ødelæggelse, disse 25 befolkninger forbinder nu deres politiske skæbne uløseligt med hinanden. Det er en proces, som endnu ikke har eksisteret i europæisk historie og i verdenshistorien. Det gør det værd at kæmpe for denne forfatning.
Min næste bemærkning går på, at foreningen af Europa var rettet indad i 50 år, mod integration og optagelse af nye medlemsstater. Fremover skal den europæiske enhed være rettet udad. Europa er ikke nogen verdensmagt, men Europa har en verdensmagts ansvar. Og dette ansvar skal vi kunne leve op til. Det 21. århundrede stiller europæerne over for enorme udfordringer: globalisering af økonomien og de finansielle strømme, international terrorisme, klimaændringer og klimakatastrofer, indvandringsstrømme. En ny verdensorden opstår. Ikke først om 10 år, men i dag opstår den!
Økonomisk spiller Europa - endnu - i verdensligaen. Politisk er vi i regionalligaen. Hvis vi europæere ikke åbner os nu, træder vi ud af verdenshistorien. Først politisk og dernæst uvægerligt også økonomisk. Vi må ikke efterlade et sådant Europa til vores børn og børnebørn. Europas svar på globaliseringen er dets befolkningers enhed. Det er vores svar på udfordringerne i det 21. århundrede.
Og endelig en sidste bemærkning: Forfatningen sætter to ledestjerner for det fremtidige EU's handlen. Med chartret om grundlæggende rettigheder udtrykkes det i forfatningen, at Unionen ikke kun eksisterer til sikring af frihederne på markedet, men også til fordel for borgernes frihedsrettigheder. I artikel 3 i forfatningen forpligtes Unionen til at bidrage til fred, sikkerhed og en bæredygtig udvikling på jorden. Dermed udtrykkes det også i forfatningen, at Unionen ikke eksisterer for sin egen skyld, men bærer ansvaret for vores jord. Frihed for mennesker og ansvar for verden, heraf vokser det nye Europas identitet. 
Leinen (PSE ),
   Hr. formand, den amerikanske publicist Jeremy Rifkin skrev for kort tid siden en bog om EU og gav den titlen (den europæiske drøm). Jeg takker formanden for, at hr. Rifkin er her i eftermiddag, og for, at vi kan diskutere Europas fremtid og den europæiske idé med ham. Denne bog er en fremragende analyse af resultaterne og innovationerne fra 50 års europæisk enhed, som virkelig er enestående i verden. Der er ingen andre steder i verden, hvor man kan vælge et parlament direkte i 25 lande, hvor en domstol kan dømme overnationalt for alle borgere og for alle stater, hvor vi har én valuta i 12 lande for at bevare vores økonomiske suverænitet i globaliseringstider, og hvor vi nu har en europæisk forfatning på bordet.
Det bør europæerne være stolte over. De bør virkelig notere med stolthed, hvad der blev opnået dér. Det er unægtelig påfaldende, at en så euforisk analyse stammer fra en observatør uden for Europa, ligesom EU betragtes med forbløffelse og beundres rundt om i verden: i Afrika - vi hørte hr. Mbekis tale og ved, hvilke forventninger der er til Europa - i Asien - nu i forbindelse med katastrofen, hvor Europa hjælper i usædvanlig grad - og også i Syd- og Nordamerika. Jeg ville af og til ønske, at der var mindre modløshed, mindre ængstelighed og mindre skepsis i EU. Vi bør være stolte over og ikke være bange for projekt europæisk enhed.
Vi er en model, og med den europæiske forfatning sikres denne model. Der er nogle drømme, som allerede er blevet realiseret for europæerne. Der er andre drømme, som vi stadig skal arbejde på. Som det allerede er blevet sagt: Grundlæggernes store drøm var endelig at skabe fred på kontinentet efter tusinde års krig, og EU er det største fredsprojekt, der eksisterer globalt. Mange befolkninger har længtes efter frihed og demokrati. Og jeg siger endnu en gang følgende: EU er det største frihedsprojekt, som der nogensinde har eksisteret på dette kontinent. For mange rundt om os er EU meget attraktivt, og de vil også gerne være medlemmer. Der er imidlertid også drømme, som endnu ikke er opfyldt, netop i disse tider, hvor kriminalitet, terrrorisme og udfordringerne ved globaliseringen også gnaver i den europæiske socialmodel. Jeg mener, at vi bedre kan realisere drømmen om velstand og sikkerhed med denne forfatning end uden denne forfatning.
Det er de store emner, som skal forklares over for folk overalt i de 25 lande i forbindelse med ratifikationsdebatten i de næste 18 måneder. Europæernes store drømme, de grundlæggende værdier, de langsigtede mål for dette europæiske projekt, dem skal vi formidle, og vi må ikke fortabe os i småting og detaljer. En kollega i mit udvalg sagde engang, at vi ikke må tælle de enkelte træer nu, de 448 artikler, og så vælge et ud, men vi bør se hele skoven, hele projektet. Og så kommer man frem til det resultat, at det er et stort skridt fremad, fra en statsunion til en borgerunion, fra et diplomatiets Europa til et demokratiets Europa. Intet er graveret i marmor, og naturligvis vil der også være andre etaper for den europæiske enhed. Det bør man sige til alle, som endnu ikke er tilfredse.
Jeg takker Richard Corbett og ĺñigo Méndez de Vigo, som virkelig har fremlagt en god betænkning, på hvilket grundlag Parlamentet er egnet til dialog over for vores partnere i de nationale parlamenter og borgerne i de 25 lande. Jeg er glad for, at Parlamentet har en stor andel i den europæiske forfatning, fra Altiero Spinellis "krokodilleklub" til intergruppen om den europæiske forfatning i den sidste og i denne lovgivningsperiode, hvor mange kolleger har arbejdet på at fremskynde emnet. Vi er glade og lykkelige for, at dette udkast ligger på bordet nu.
Nu skal vi gøre alt, således at dette udkast ikke kun står på papiret, men også bliver en realitet. Vi har allerede haft to udkast på papir. Dette udkast, det tredje tilløb til en europæisk forfatning, skal blive virkelighed. Når vi stemmer for forfatningen med stort flertal i morgen, vil alle gå ud og kæmpe for det. Denne historiske chance må Europas vennner ikke lade gå fra sig. Vi må ikke overlade marken til modstanderne, således at deres lande og deres folk drives ud i isolation og ind i en politisk blindgyde! 
Martínez Martínez (PSE ),
   Hr. formand, Parlamentets Udviklingsudvalg gav udtryk for sin resolutte støtte til forfatningsteksten, idet det mener, at den er et historisk fremskridt, netop fordi den medtager solidaritet med de mest trængende, udviklingssamarbejde og ansvarlighed i forbindelse med den humanitære bistand dér, hvor der er brug for det, blandt de kendetegn, der definerer EU.
Efter Udviklingsudvalgets opfattelse er det en opfordring til mobilisering, så forfatningen bliver ratificeret og træder i kraft hurtigst muligt, og så de institutioner, ngo'er og enkeltpersoner, der i Europa har gjort Nord-Syd-solidariteten til en grundlæggende sag for vores politiske arbejde og vores sociale forpligtelse, involverer sig i nævnte mobilisering.
Lad os derfor huske på, at forfatningen gør disse solidariske værdier om samarbejde og humanitær ansvarlighed til EU's kendetegn, og at de derfor skal kendetegne alle EU's politikker og udstikke retningen for alle EU's handlinger.
Forfatningen betyder også, at EU i fremtiden får den retsevne, vi tidligere har savnet, og som vil gøre det muligt for EU at optræde som en union på den internationale arena, nærmere bestemt inden for rammerne af FN.
Det er et betydeligt fremskridt, hvad angår repræsentativitet, ansvar, effektivitet og potentiale, hvilket er særdeles vigtigt i forbindelse med EU's tilstedeværelse og arbejde i landene i den tredje verden, og når det gælder samarbejde om udvikling af disse. Vi må ikke glemme, at udryddelse af fattigdommen i verden netop er medtaget som et af EU's konstitutionelle mål.
Endelig vil jeg gerne, ikke mindst på grund af hændelserne i Sydøstasien, understrege, at der i forfatningen allerede er taget højde for oprettelse af et frivilligt europæisk korps for humanitær bistand, hvilket viser, at den er på omgangshøjde med og endda på forkant med udviklingen. 

Chatzimarkakis (ALDE ),
   Hr. formand, Europa-Parlamentets stilling på det handelspolitiske område er opvurderet betydeligt med denne forfatning. Den hidtidige manglende inddragelse af handelspolitikken i Europa-Parlamentets demokratiske kontrol har altid været genstand for kritik. Parlamentet måtte ikke engang høres formelt i forbindelse med vedtagelsen af den autonome handelslovgivning. Fremover gælder, at de nødvendige foranstaltninger fastlægges ved europæiske love eller rammelove. Dermed gælder i princippet Parlamentets ligeværdige deltagelse. Det bør vi notere med stor tilfredshed.
Det er imidlertid smerteligt, at det stadig ikke er lykkedes at gøre kvalificerede flertalsafstemninger i Rådet til reglen. Her var forfatningskonventet nået længere end regeringskonferencen. Denne forfatning skaber alligevel en større overensstemmelse i den handelspolitiske materie, således som vi har anvendt den siden Uruguay-runden inden for WTO. Med denne forfatning lægges grundstenen til en bedre retlig forhandlingsmulighed for EU. 
Pomés Ruiz (PPE-DE ),
   Hr. formand, for os, der arbejder på at sikre, at EU's økonomiske midler anvendes bedst muligt, er dette en god dag. Alle udgifter bliver omfattet af en større demokratiske kontrol fra Parlamentets og Rådet side, og udgiftseffektiviteten vil ligeledes blive øget, fordi muligheden for at styre den bliver styrket: Vi erstatter vetoer med demokrati. Det betyder, at vi vil kunne forbruge bedre, og hvis de midler, som borgerne giver os, forbruges bedre, får vi mere autoritet til at anmode om flere midler til at udvikle de politikker, som borgerne kræver af EU.
Derfor er det en stor dag, en dag, hvor vi skal sige "ja" med glæde på et tidspunkt, hvor vi med forfatningen er ved at virkeliggøre det europæiske projekt efter 50 år.
Forfatningen indeholder mange fremskridt, men som formanden for vores gruppe, hr. Poettering, gjorde opmærksom på, mangler der også noget. Vi har været ængstelige for at erkende vores kristne rødder, vi har været nervøse for at erkende det åbenbare. Vi har netop fejret jul. Parlamentet holder pause til påske. Her i Strasbourg er den vigtigste bygning ikke en bygning som denne, men en bygning fra Middelalderen, en katedral.
Vi har måske været ofre for en vis intolerant verdslighed, men det bliver jul og påske igen, katedralen i Strasbourg bliver liggende, og der er mange områder, hvor vi har kunnet gøre det bedre.
Vi skal derfor sige "ja", fordi vi tror på Europa og er klar over, at dette europæiske projekt vil løse borgernes dagligdagsproblemer. Vi vil gøre det på den bedste måde, nemlig ved at forbruge bedre, kontrollere vores udgifter bedre og få nogle mere demokratiske og effektive politikker.
Vores gruppe og jeg selv vil stemme ja til forfatningen. 
Andersson (PSE ),
   Hr. formand, i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender var vi et stort flertal, der stemte for udkastet til en ny forfatning. Vi gjorde det ikke, fordi vi mener, at udkastet som helhed er perfekt. Vi ser gerne, at flere beslutninger træffes med kvalificeret flertal på det sociale område. Personligt ville jeg ønske, at der fandtes muligheder for grænseoverskridende faglige rettigheder. Vi stemte for, da udkastet på det sociale område er bedre end det nuværende forslag. Vi må ikke gøre det bedste til det godes fjende, når vi vurderer udkastet til den nye forfatning.
Lad mig nævne nogle eksempler på forbedringer. For det første er der målsætningen om fuld beskæftigelse. Det er første gang denne målsætning er med i et udkast til den nye forfatning. For det andet er der den sociale klausul i det tredje afsnit, som forpligter Unionen til at tilgodese de sociale mål på alle kompetenceområderne. For det tredje er der de grundlæggende rettigheder i bestemmelserne om borgernes rettigheder, hvori også de faglige rettigheder indgår. For det fjerde styrkes arbejdsmarkedets parters rolle, ved at betydningen af den sociale dialog og de sociale trepartsmøder anerkendes. For det femte fremhæves sammenhængen mellem beskæftigelsespolitikken og den makroøkonomiske politik. For det sjette indføres der et retsgrundlag for tjenesteydelser af almen økonomisk interesse. For det syvende er der de europæiske borgeres mulighed for at tage initiativer.
Udkastet til den nye forfatning gør EU mere åbent, effektivt og demokratisk. For os, som værner om den sociale model, er det meget let at støtte udkastet til en ny forfatning, eftersom det indeholder en lang række forbedringer, som vil gøre det muligt at udvikle den sociale model på en betydelig bedre måde fremover.
Graça Moura (PPE-DE ),
   Hr. formand, Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed har vedtaget en holdning med hensyn til forfatningen, hvor de vigtigste punkter, som vi mener bør fremhæves, er, at gennemførelse af de tre søjler, hvad angår bæredygtig udvikling, figurerer blandt EU's mål, og at integration af miljøet og et højt sundhedsbeskyttelsesniveau er anerkendt som generelle principper.
Vi beklager, at forfatningsudkastets del III om Unionens politikker og funktionsmåde ikke er blevet ajourført og bragt i overensstemmelse med princippet om bæredygtig udvikling, navnlig hvad angår landbrugs-, samhørigheds-, transport- og handelspolitikkerne. En række miljøforanstaltninger, navnlig bestemmelser af fiskal karakter og foranstaltninger, der berører fysisk planlægning, kvantitativ forvaltning af vandressourcerne og arealanvendelse, er ikke omfattet af den almindelige lovgivningsprocedure, men skal vedtages af Rådet med enstemmighed.
Vi glæder os over, at vedtagelse af foranstaltninger til fastsættelse af høje standarder for kvaliteten og sikkerheden af lægemidler og medicinsk udstyr og af foranstaltninger, der vedrører overvågning af alvorlige grænseoverskridende sundhedstrusler, varsling i tilfælde af sådanne trusler og bekæmpelse heraf, er inkluderet i EU's delte kompetencer og følger den almindelige lovgivningsprocedure.
Vi glæder os over indføjelsen i forfatningsudkastet af afsnittet om Unionens demokratiske liv og princippet om, at beslutningerne skal træffes så åbent og så tæt på borgerne som muligt, og vi fremhæver betydningen af, at EU-institutionerne er ansvarlige over for borgerne, og at borgerne og deres organisationer er sikret domstolsadgang i miljøsager.
Personligt, hr. formand, er jeg spændt på, hvordan EU's borgere vil tage imod den nye forfatningsmekanisme, hvordan denne forfatning, der på sin vis er skabt oppefra og ned, vil blive modtaget og oplevet fra bunden til toppen, og hvordan princippet om medlemsstaternes ligeværd og fællesskabsmetoden nøje skal blive efterlevet i praksis. Det kan dog kun historien vise os. 
Swoboda (PSE ),
   Hr. formand, hr. Leinen sagde, at vi bør betragte hele skoven i forbindelse med forfatningen, ikke kun enkelte træer. Men som ordfører for Industriudvalget må jeg imidlertid kort vende mig mod de industripolitiske træer, og her ville jeg have ønsket, at nogle træer ville vokse bedre, end det er planlagt i forfatningen. Men der er også nogle væsentlige fremskridt.
Jeg vil nævne et eksempel, som måske ikke lyder særligt dagligdags og overbevisende, nemlig rumfartspolitikken, hvor der er en ekstra europæisk kompetence. I den forbindelse handler det ikke om, at vi nu - i konkurrence med amerikanerne eller russerne eller kineserne eller hvem ellers - sender vores mænd eller kvinder til Månen eller Mars. Nej, det handler om, at vi bruger rumfartspolitikkens informationsmuligheder til vores europæiske opgaver og også til fordel for de globale opgaver.
Tænk på den store katastrofe, som vi har at gøre med nu! Vi har brug for bedre informations- og advarselssystemer, netop også fra Europa med dets teknologier. Tænk på de daglige informations- og navigationsproblemer og opgaver, som vi skal udføre med Galileo, og tænk til sidst også på sikkerhedspolitikken. En indsats af vores tropper uden passende informationsmuligheder ved hjælp af rumfart er ikke mulig. Hvis vi ønsker at føre en fornuftig militær sikkerhedspolitik i denne verden, har vi også brug for en fornuftig civilorienteret og fredsorienteret rumfartspolitik, og der indrømmes også en ekstra mulighed i forfatningen på det område. Derfor stemmer Industriudvalget også helt og holdent for forfatningen. 
Iturgaiz Angulo (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg vil naturligvis begynde med at lykønske ordførerne for denne betænkning med deres fremragende indsats.
Jeg har haft den ære at være ordfører for udtalelsen fra Regionaludviklingsudvalget, og jeg vil gerne sige, at forhandlingen om denne sag har været meget positiv og intens, bl.a. fordi det er nødvendigt at huske på de regionale og lokale forvaltningers vigtige rolle i den europæiske integration. Og det er også meget vigtigt at huske på, at den europæiske forfatning anerkender det lokale og regionale selvstyre som en integreret del af medlemsstaternes nationale identitet. Det betyder bl.a., at den europæiske forfatning er en garant for ukrænkeligheden af de nuværende EU-medlemsstaters grænser.
Men i dag, hvor vi taler om forfatning og regioner, vil jeg også gerne fordømme, at der er en region i Europa, den spanske region Baskerlandet, hvor den ekskluderende nationalistiske regering for denne selvstyrende region ønsker at iværksætte en separatistisk løsrivelsesplan, nærmere bestemt Ibarretxe-planen, som er et frontalangreb mod den spanske forfatning og den europæiske forfatning. For Ibarretxe og hans regering, der kalder sig demokrater, har indgået en aftale med morderne fra ETA og Batasuna for at fremme denne plan. De har indgået en aftale med en organisation, der står på EU's liste over terrororganisationer, og Det Baskiske Nationalistparti har indgået aftaler og alliancer med bødlerne og morderne, kort sagt med EU's fjender.
I dag er jeg overbevist om, at den europæiske forfatning også vil få bugt med de separatiske løsrivelsestanker som f.eks. Ibarretxe-planen, og jeg er sikker på, at den nye europæiske forfatning bliver en uoverstigelig mur for denne Ibarretxe-plan og for alle andre, der ønsker at sønderlemme EU. 
Graefe zu Baringdorf (Verts/ALE ),
   Hr. formand, fru kommissær, siden begyndelsen på den fælles landbrugspolitik for næsten et halvt århundrede siden har Europa-Parlamentet næsten kun været en høringsinstans i lovgivningen. Hidtil har Rådet kunnet træffe afgørelser uden Parlamentet, og man råder over halvdelen af EU's budget uden nogen demokratisk kontrol.
Europa-Parlamentet, især Landbrugsudvalget, har aldrig affundet sig med det. Uformelt har vi fundet veje til at tvinge Rådet til en slags medbestemmelse ved at udsætte de endelige afstemninger. Vi har også udført et solidt stykke arbejde ved overvindelsen af kriserne, f.eks. BSE, således at den kendsgerning, at vi får medbestemmelse i princippet, til dels også er vores fortjeneste, og det hilser vi velkommen.
Vi må imidlertid indse, at nogle punkter stadig er utilfredsstillende. Rådet har i en særlig artikel taget forbehold for at stemme om kvoter, priser og mængdemæssige begrænsninger og denne gang uden overhovedet at høre Europa-Parlamentet.
Der er altså fortsat meget at gøre fremover. Vi skal fortsat bruge vores fantasi for også at gennemtrumfe vores demokratiske indflydelse i disse spørgsmål, og hvad angår en principiel fastlæggelse af landbrugspolitikken i den fælles beslutningsprocedure. Europa-Parlamentet får imidlertid også større ansvar gennem denne fælles beslutning, og jeg håber, at der som hidtil tages behørigt hensyn til landbrugets og landdistrikternes interesser her i Parlamentet.
Hudghton (Verts/ALE ),
   Hr. formand, Fiskerudvalgets medlemmers holdninger er i god samklang med holdningen i Europas kyst- og øsamfund. Udvalget tilsluttede sig næsten enstemmigt min udtalelse om denne forfatning. Det vigtigste punkt i den udtalelse, som i morgen vil blive indgivet til afstemning som ændringsforslag 13 på vegne af min gruppe, vedrører enekompetence. Det "mener, set i sammenhæng med de andre områder med enekompetence for Unionen, der er nævnt i forfatningsudkastet, at medtagelsen i denne kategori af bevarelsen af havets biologiske ressourcer er forfejlet og ubegrundet".
Den fælles fiskeripolitik har ikke været en af EU's succeshistorier. Beslutningstagningen er for centraliseret, for ufleksibel og for langt væk fra de samfund, som den berører. At befæste den fælles fiskeripolitik effektivt i primær forfatningsret er et stort skridt i den gale retning, som - tror jeg - vil være en hindring for den type store reformer, som de fiskersamfund, jeg kender, forlanger. Enekompetencen trækker den fælles fiskeripolitik væk fra subsidiaritetsprincippet og medfører, at de regionale rådgivende råd aldrig kan udvikle sig til forvaltningsorganer.
Jeg håber, at medlemmerne vil støtte ændringsforslag 13 i morgen og støtte fiskersamfundene, ligesom Fiskeriudvalget har gjort det. Disse samfund er overbeviste om, at enekompetence ikke blot er unødvendig, men også er forfejlet og ubegrundet.
Berger (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil også gerne gratulere begge ordførere mange gange, især også med den måde, hvorpå de har opbygget deres betænkning. For os i Retsudvalget er der slet ikke nogen plads tilbage til at placere flere forbedringer på. Det, vi har foreslået, er imidlertid blevet optaget, og det vil jeg gerne takke mange gange for.
Vi vil i Retsudvalget inden for rammerne af en initiativbetænkning imidlertid også beskæftige os med de spørgsmål, som berører os særligt. Hertil hører især reformen af retsakterne og lovgivningsproceduren, subsidiaritetsprincippet, forholdsmæssighedsprincippet og fornyelserne i det retlige system. Et spørgsmål, som også - tror jeg - vil beskæftige os i fremtiden, er, hvordan vi kan sikre sammenhæng mellem del I og del III i forfatningen.
I centrum af Retsudvalgets nuværende holdning står naturligvis den nye udformning af Unionens handlingsinstrumenter. Her har vi for øjeblikket en særlig alt for frodig vækst: I konventet har vi talt 35 forskellige typer handlinger i Unionen. Jeg vil især beskæftige mig med den rolle, som næstformanden for konventet, Giuliano Amato, har haft, hvor han som formand for arbejdsgruppen til forenkling har ydet enormt meget, og alle dem, som er til stede her, og som har medvirket i denne arbejdsgruppe, vil kunne bekræfte det. Desuden kan alle også være stolte over deres eget bidrag.
Det er allerede blevet sagt, hvor meget af den europæiske forfatning der er enestående. Jeg vil også påstå, at omfanget af den forenkling og afbureaukratisering, som er lykkedes for os med denne forfatning, er enestående og står tilbage for nationale reformer. Jeg tænker kun på den forfatningsreformproces, som for øjeblikket kører i Østrig og Tyskland. Jeg mener også, at det beviser, at Unionen ikke er den bureaukratiske Union, som den altid er blevet skudt i skoene, at den er, men at Unionen i høj grad er en reformegnet institution og har vist sig at være mere reformegnet end så mange nationalstater.
Vi vil få enkle lovgivningsakter i fremtiden - de vil klart kunne adskilles fra forvaltningsakter - og meget andet, som gør vores liv utroligt meget lettere, når vi får denne forfatning. Jeg mener heller ikke, at disse ændringer er så spektakulære som mange andre på det institutionelle område, men at de er meget vigtige med henblik på at gøre Unionen mere demokratisk og borgernær. 
Zappalà (PPE-DE ),
    Hr. formand, jeg vil gerne lykønske de parlamentsmedlemmer, der har udarbejdet denne vigtige betænkning. Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender vedtog med tilfredshed - endda med stor tilfredshed - det reviderede indhold i forfatningstraktaten, eftersom forskellige aspekter af området med frihed, sikkerhed og retfærdighed endelig får ny betydning, når det gælder borgernes krav. Når man taler om frihed, taler man naturligvis også om de vigtigste spørgsmål, der vedrører vores alle sammens tilværelse.
Nogle af de aspekter, som Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender behandlede, stiller vi os dog noget tvivlende over for, og dem vil jeg gerne nævne, uden at jeg dog ønsker at gøre tilfredsheden mindre eller fjerne ansporingen til, at Parlamentet vedtager denne betænkning enstemmigt.
Der er som sagt stadig nogle spørgsmål, vi stiller os tvivlende over for, nemlig den bestemmelse, som udelukkende giver de enkelte medlemsstater mulighed for at bestemme, hvor mange tredjelandsborgere der kan rejse ind på deres område, og som således udelukker muligheden for at indføre en egentlig EU-politik for forvaltningen af lovlig indrejse i EU; det hensigtsmæssige i at medtage en "nødbremseklausul" for det strafferetlige samarbejde; det hensigtsmæssige i, at visse medlemsstater nyder godt af specifikke undtagelser fra forfatningen; Europa-Parlamentets begrænsede rolle, når der med hensyn til det civilretlige samarbejde er tale om familieret; og den kendsgerning, at de bestemmelser om indefrysning af kapital, finansielle aktiver og økonomisk udbytte, der er nødvendige for at nå målsætningerne for området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, er begrænset til forebyggelse og bekæmpelse af terrorisme - i modsætning til det, som konventet havde foreslået - og således udelukker forebyggelse og bekæmpelse af organiseret kriminalitet og menneskehandel.
På trods af dette afgav Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender positiv udtalelse med stor tilfredshed, og derfor vil jeg på vegne af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender opfordre alle parlamentsmedlemmerne til at stemme for forfatningstraktaten i morgen. 
Kirkhope (PPE-DE ).
   - Hr. formand, i Laeken-erklæringen blev EU-institutionerne med rette opfordret til at udvikle sig på en sådan måde, at de kom nærmere på borgerne. Efterhånden som ratificeringsprocessen for forfatningen tager fart, må det siges, at de mål tydeligvis ikke er nået.
Som medlem af konventet gjorde jeg en stor indsats i forsøget på at overbevise mine kolleger om, at det foreliggende udkast i princippet var forkert for Europa og forkert for Europas borgere. Jeg argumenterede gennem hele forløbet for, at Europa ikke havde brug for en forfatning, men for en forenklet traktat. Det ville have været nok til at modernisere institutionerne og Unionens arbejde. Jeg stillede endog et forslag til et muligt alternativ. Premierminister Blair var enig med mig på det tidspunkt. Nu accepterer han forfatningen, som den er.
Der er ikke noget antieuropæisk i at være modstander af forfatningen. Men de britiske konservative og andre kolleger i PPE-DE-Gruppen mener, at den medfører, at flere beføjelser centraliseres, at afstanden til institutionerne bliver større, og at nationalstaternes beføjelser mindskes.
Europa har forpasset en historisk chance for at modernisere sit arbejde, så det kunne leve op til en udvidet og mere mangfoldig Unions krav. En forenklet traktat kunne have løst de reelle problemer: relativ økonomisk nedgang, svig og spild og større inddragelse af de nationale parlamenter i beslutningsprocesserne.
På et tidspunkt hvor de europæiske og hele verdens befolkningers generøsitet mod ofrene for tsunami-katastrofen er tydelig for enhver, er det uforklarligt, hvorfor Parlamentet afsætter en stor sum penge til et program af begivenheder og receptioner til støtte for den europæiske forfatning. De midler ville have været anvendt bedre til katastrofehjælp.
Forfatningen er af en så vidtrækkende betydning, at den ville blive ugyldig, hvis den blev forkastet i en eller flere af medlemsstaterne ved de kommende folkeafstemninger. Men i stedet for at være helt negative burde vi betragte det udfald - hvis det kom - som en ny lejlighed for os alle sammen til at skabe en moderne Union, der respekterer og lovpriser sin mangfoldighed, og som er ansvarlig over for borgerne og omvendt, i stedet for en, der kræver for meget ensretning.
Kósáné Kovács (PSE ).
   - Vi lever i en ganske særlig tid i det forenede Europas historie. Selv om det er meget vanskeligt at inddele den nære fortid i perioder, bevidnede, organiserede og deltog vi i begivenheder, der helt klart tillader os at konkludere og erklære, at vi er gået ind i en ny tidsalder. I dag består det forenede Europa af 25 medlemsstater, og vi ved, at der vil ske yderligere udvidelser. Det forenede Europas nye ansigt får mere og mere karakteristiske træk, og for at fastholde og bevare de træk har vi nu en forfatning, som er emnet for debatten i dag.
Forfatningen beviser, at det forenede Europa også vil kunne leve op til udvidelsens retlige krav. Denne forfatning giver flere muligheder for at gøre Europa til borgernes Europa. Parlamentet, hvis medlemmer er direkte valgt, kommer til at spille en vigtigere rolle, og vi mener, at de beslutninger, som Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter træffer, bør og vil være bygget på hinanden. På den måde kan der på længere sigt komme flere bestemmelser, som vedrører hele Fællesskabet, navnlig på det sociale område.
Ungarn ratificerede allerede forfatningen i slutningen af sidste år. Men det dokument, der er på dagsordenen i dag, er også meget vigtigt for os. Der har været spekulationer om, at visse oplysninger på mistænkelig vis er blevet tilbageholdt. Jeg er overbevist om, at vi ikke tilbageholder oplysninger, og at vi ikke har nogen hemmeligheder, vi har ikke noget at skjule. Det lader til, at vi må påtvinge de europæiske politiske systemer og Europas borgere oplysninger. Det kræver en vis viden at være europæisk borger og demokrat. I den såkaldte Lissabon-proces må vi være bekendte med forfatningens bestemmelser, dens sociale bestemmelser, og vi må også være klar over, at bestemmelser kræver flere og flere garantier, hvis det skal lykkes at opbygge et socialt Europa, styrke solidariteten og sikre social tolerance.
Forfatningen er vores basislov, men som mange allerede har sagt, er den ikke et endeligt dokument mejslet i sten. Lad mig nævne to områder, der afspejler vores fremtidige udfordringer. For det første udfordringen ved et multikulturelt Europa. Her tænker jeg ikke på spørgsmålet om islam, men på, at vores Europa er religiøst og verdsligt. For det andet mindretalsproblematikken. Under ratificeringsdebatten forlangte det ungarske parlament, at mindretalsrettighederne skulle styrkes i fællesskabslovgivningen. Jeg mener, at vores unionsborgerskab er nøglen til at overvinde forskelsbehandling og usikkerheden ved national identitet. Lad os udnytte de muligheder, som unionsborgerskabet giver!
Geremek (ALDE ).
   - Hr. formand, denne mødeperiode i Europa-Parlamentet har historisk betydning. Der er blevet stillet et beslutningsforslag om traktaten om en forfatning for Europa, og Parlamentet, Europas største demokratiske institution, vil sende et vigtigt signal til Europas nationer og borgere ved at vedtage det. I beslutningen godkendes forfatningstraktaten, og der opfordres til, at den ratificeres. Vedtagelsen af beslutningen vil være en lejlighed for alle dem, der mener, at Europa har brug for en forfatning, ikke bare til at få oplysninger om traktaten, men også til at overbevise Europas borgere om, at den bør vedtages. Desuden tror jeg også, at den vil fungere som en opfordring til Kommissionen om at involvere sig i at overbevise de europæiske borgere om fordelene ved traktaten.
Forfatningstraktaten har været genstand for voldsom kritik i Polen, og den levede ikke op til alle de forventninger, der var til den. Jeg er ikke i tvivl om, at traktaten, som den foreligger nu, giver mulighed for at styrke EU. For det første fremgår det klart af både traktaten og chartret om grundlæggende rettigheder, der er indføjet i den, at respekten for den menneskelige værdighed er grundlaget for vores fælles værdier, hvorved betydningen af vores jødisk-kristne arv bekræftes. For det andet styrker traktaten EU-institutionernes rolle. Det gælder især Parlamentet, Kommissionen og Domstolen. For det tredje øger den borgernes rettigheder og skaber et europæisk offentligt rum. For det fjerde styrker traktaten EU ved, at der oprettes en post som EU-udenrigsminister, og den giver mulighed for, at der kan opnås fuld kontinuitet ved hjælp af længere formandskaber, uden at EU bliver gjort til en superstat. For det femte styrker den EU som et fællesskab af stater, nationer og borgere baseret på fælles værdier og solidaritet. Det er sådan et EU, vi har brug for.
To nye medlemsstater, Litauen og Ungarn, var de første til at ratificere forfatningstraktaten. Jeg er sikker på, at mit eget land, Polen, hvor flertallet af borgerne går ind for at vedtage forfatningstraktaten, også vil vise sin utvetydige støtte til traktaten ved folkeafstemningen. Jeg mener, at dette bør betragtes som noget betydningsfuldt og på sin vis symbolsk. For 25 år siden fjernede den polske bevægelse Solidaritet den første sten fra Berlinmuren, og det må vores tyske kolleger ikke glemme. For 15 år siden viste rundbordssamtalerne i Polen, at det kan lade sig gøre at overgå fra et totalitært system til frihed uden at bryde den internationale fred. Dette var startskuddet til foreningsprocessen i Europa, og traktaten repræsenterer en fremragende mulighed for dette forenede Europa.
Voggenhuber (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære Parlament, kære kolleger, det handler om Europas skæbne. Jeg tror, jeg ved, hvad det handler om. Min far overlevede slaget i Stalingrad, og min mor overlevede koncentrationslejren i Auschwitz og koncentrationslejren i Dachau. Stammer vi ikke alle sammen fra en endeløs række af gerningsmænd til og ofre for en endeløs vold på dette kontinent?
Derfor fastholder jeg, at Europa er et løfte, et løfte, som blev givet for 60 år siden, ved afgrunden af Auschwitz, i Europas ruiner. Dette løfte var overvindelsen af nationalismen. Det var den ubetingede gennemførelse af demokrati og frihedsrettigheder, og det var den politiske forening af Europa. Det skal vi måle vores handlinger på.
Denne forfatning, som vi grønne stemmer for med stort flertal, er et stort skridt hen imod at indfri dette løfte. Det er ikke slutningen, det er ikke udførelsen af opgaverne. Derfor stemmer vi for, og derfor stemmer vi også for betænkningen. Med denne forfatning skabes fundamentet for et europæisk demokrati. Med denne forfatning oprettes der en Union som et fællesskab af grundlæggende rettigheder. Med denne forfatning grundlægges Unionens politik på et fælles kodeks af omfattende værdier og mål, erklæres sociale rettigheder for første gang som klassiske menneskerettigheder. Med denne forfatning forenkles traktaterne, bindes de ydre handlinger til folkeretten, styrkes handleevnen og gennemsigtigheden samt den demokratiske legitimation og udvikles mulighederne for medbestemmelse for Unionens borgere. Ja, med denne forfatning skabes ikke længere en Union af statsministerier, ikke længere en Union af stater, men borgernes Union.
Derfor stemmer vi for, og derfor - hr. Wurtz, jeg er glad for, at De er her - har jeg ikke forstået Deres kritik. I Deres ændringsforslag er der ikke tale om demokrati, selv om denne forfatning er uomgængelig for et europæisk demokrati. Hvorfor taler De ikke om det? De siger, at det ikke er noget socialt fremskridt. I menneskerettighedernes 200-årige historie anerkendes og forankres imidlertid for første gang i verden sociale rettigheder som klassiske menneskerettigheder i denne forfatning!
Vi har for første gang optaget fuld beskæftigelse og social markedsøkonomi - selv om med modsigelser - i denne forfatnings mål- og værdikatalog. Dette er ikke sandt: Vi har ikke truffet afgørelse om en militarisering af Europa. Det er en højst tvivlsom proces. Vi har et uafklaret forhold til NATO, og hvem kender mon vejen for frigørelsen af Europa så præcist? Men vi har bundet vores gøren og laden til folkeretten, til FN's charter og også for første gang i verden gjort civil konfliktforebyggelse til en forfatningsopgave. Så enkelt kan De ikke gøre det.
Vi skal ikke kun præstere ratifikationer, som jeg overvåger med bekymring. Da den litauiske parlamentsformand var her, da de ungarske kolleger talte, fandt disse ratifikationer sted uden nogen informationskampagne fra regeringernes side og uden nogen offentlig debat. Vil vi få forfatningen på den måde? Vi vil ikke få den på den måde! Vi har mindst ni folkeafstemninger foran os, og ét kritikpunkt må ordførerne tillade os at komme med, ordførerne, som jeg på alle måder gratulerer og takker: Der er ikke noget kritisk ord i denne betænkning. Det antaster Parlamentets troværdighed.
Vi er ikke regeringskonferencens hofpoeter. Vi skal ikke synge hymnerne om en forfatning her, som også har sine mangler. Vi har ikke skabt nogen europæisk social ordning. Det europæiske demokrati er ufuldstændigt. Ved dannelsen af en europæisk fredsorden forlanges der stadig store handlinger. Derfor ville jeg ønske, at vi ikke blot stemmer for denne forfatning med det største flertal, men at vi også åbner perspektiver for fortsættelsen af forfatningsprocessen. Vi grønne vil bidrage med vores dertil, idet vi iværksætter den første folkelige anmodning om et første ændringsforslag til forfatningen om gennemførelse af demokrati, fred og social orden i Europa.
Kaufmann (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, i modsætning til beslutningen fra flertallet i mit parti, PDS, og i modsætning til flertallet i min gruppe støtter jeg denne forfatning, og jeg siger nej til et nej.
Som socialdemokrat og overbevist europæer kan jeg ikke aftale med min samvittighed at forkaste den første europæiske forfatning. Den opstod - og det er en nyhed i EU's historie - i en demokratisk proces. Som medlem af konventet medvirkede jeg selv til det.
Udslagsgivende for mig er følgende grunde: I århundreder har Europas folk lidt under imperiale krige og forbitrede fjendskaber. Det skal og må være slut for altid. Netop det besejles med forfatningen.
Med forfatningen defineres Unionen som værdifællesskab. I den er en omfattende værdikanon forankret, der strækker sig fra det største gode - respekten for menneskets værdighed - til retfærdighed og solidaritet. Jeg er enig i alle disse værdier, og jeg vil gøre alt for, at de rent faktisk gennemføres i deres helhed i samfundet.
Med forfatningen styrkes borgernes rettigheder. EU bliver tydeligt mere demokratisk med forfatningen - ja, den giver først og fremmest også nye muligheder for at skabe et socialt Europa. Med forfatningen opnås et stort fremskridt for den europæiske integration, EU bliver alt i alt mere egnet til fremtiden. Forfatningen er væsentligt bedre end det, der for øjeblikket holder Unionen sammen retligt, end Nice-traktaten.
Min beslutning har også noget at gøre med, at venstrefløjen under forfatningskonventet i høj grad gav afkald på at gribe ind med egne konkrete forslag i det, der skete, at den nu godt nok forkaster forfatningen, men samtidig imidlertid ikke kan præsentere nogen virkelige alternativer til den. Det er ikke acceptabelt for mig.
Jeg ønsker et fredeligt, demokratisk og socialt EU, jeg ønsker et forenet Europa. Dette mål kan imidlertid kun nås, hvis man er parat til at nærme sig til hinanden. Jeg er overbevist om, at Europa aldrig var opstået, hvis hver politisk familie havde erklæret sine egne målsætninger for .
Kære kolleger, selvfølgelig betyder mit ja til forfatningen ikke, at dens mangler skal forties eller endda ignoreres, og jeg vil også fortsat kæmpe for forandringer i EU. Jeg vil selvfølgelig kæmpe mod en neoliberal politik, og jeg vil også bekæmpe alt, hvad der fremmer opbygningen af Unionen til en militærmagt. Det, der skal forhindres - og det ligger mig særligt på sinde - er, at EU forfalder til et overføringsbillede for amerikansk magtprojektion, og at det muligvis svækkes økonomisk og socialt på grund af oprustning.
Bonde (IND/DEM ).
   - Hr. formand. En blankocheck er en check, hvor modtageren skriver beløbet. Det kan man til nød gøre, hvis man kender modtageren meget godt. Men hvorfor anbefale vælgerne at skrive under på en aftale, som udfyldes af ledere, vi slet ikke kan kende i dag. Vi ved ikke, om de vigtigste og mest følsomme sager skal afgøres med flertal eller enstemmighed. Fremtidens uvalgte statsministre kan selv afgøre, hvor de vil bestemme i stedet for at give vælgerne det sidste ord. Vi kender heller ikke indholdet i vigtige artikler, hvor beslutninger overlades til Domstolen. Et sted gives der lovning om hensynet til landenes sociale systemer, et andet sted kan vores velfærd stemmes bort med en flertalsbeslutning eller en dom. Et sted bevares folkekirkens status, et andet sted sættes den danske grundlovs forrang med hensyn til folkekirken ud af kraft. Et sted sikres national identitet, et andet sættes grundloven til at vige, hvis den er i konflikt med en embedsmandsbeslutning fra Bruxelles. I artikel III-375 mister den danske højesteret retten til at afgøre EU-øvrighedens grænser. Mange steder er der frit valg, om man vil bruge en bindende beslutning eller frivillig koordination. Vi ved dermed ikke, hvad vi skal sige ja til. Derfor er det klogest at sige 'nej tak', indtil blankochecken er forsynet med beløb, modtager og fortrydelsesret, så vi i det mindste ved, hvad vi stemmer om, og hvordan vi kan fortryde et valg.
Forfatninger er for stater. Mellem stater laver man aftaler - traktater. Jeg ønsker et demokratiernes Europa, som løser praktiske problemer ved at fokusere på grænseoverskridende problemer, emner vi ikke selv kan løse. Så har vi ikke noget demokrati at tabe, men alt at vinde med samarbejde. Så får vi et demokratisk tilskud i stedet for et stigende demokratisk underskud, der kan ende med folkestyrets fallit. Folkestyre uden folk er bare styre, sagde den kendte digter Ebbe Kløverdal Reich. Styre uden muligheder for at justere kursen på næste valgdag er ikke demokrati men fåmandsvælde. Europa fortjener bedre, og det er overskriften på alternativudtalelsen, som jeg anbefaler vedtaget i stedet for Corbetts og De Vigos betænkning. 
Muscardini (UEN ).
   - Hr. formand, i sin tid udarbejdede konventet, som Europa-Parlamentet deltog i, en tekst, der blev betragtet som det bedst mulige kompromis. Derefter nåede Rådet for sin del frem til det bedst mulige gennemførlige kompromis, og den nye forfatningstraktat blev undertegnet i Rom.
Nu skal befolkningerne ved en folkeafstemning - eller de nationale parlamenter, alt efter de respektive landes forfatninger - vedtage dette nye forløb endeligt. Et forløb, hvor Europa - hvad enten man synes om det eller ej - ikke er en føderal superstat, der langsomt fjerner landenes identitet, traditioner og kulturer, men er en Union af suveræne stater, som frit vælger at indføre en fælles politik. Det sker på et tidspunkt i menneskehedens historie, hvor naturkatastrofer og tragiske, menneskeskabte begivenheder kræver, at vi ikke bare repræsenterer vores landes økonomiske interesser på den internationale scene, men også værdier som demokrati, frihed og respekt for den menneskelige værdighed, nemlig værdier, som vores kontinent endelig har opnået og defineret efter flere århundreder med krig og konflikter.
Hvis vi her i Parlamentet i dag er uenige om noget, som ikke længere afhænger af vores beslutninger, men af de enkelte medlemsstaters og de enkelte befolkningers ratificering, er det således ensbetydende med, at vi ikke anerkender Parlamentets evne til at planlægge fremtiden, men blot giver det rollen som snakkeklub, hvor man diskuterer meget, men ikke når særlig mange resultater. Alt dette står i skarp kontrast til de større beføjelser, som vi med møje og besvær endelig har opnået netop med den nye traktats formulering.
Det bør efter vores mening understreges, at selv om værdierne og principperne i chartret om grundlæggende rettigheder, som nu er medtaget i anden del af traktaten, udgør EU's etiske grundlag, er flere dele af forfatningschartret stadig ufuldstændige, og de burde have været ajourført i lyset af den aktuelle situation. Desuden skal vi holde øje med, at forfatningen ikke bliver brugt til partipolitiske formål mod regeringer, som på regulær vis er blevet valgt af deres egne borgere. EU må ikke risikere at blive et sted, hvor ideologiske flertal bekæmper hinanden for at anfægte frie nationale valg. 
Mölzer (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hvis EU ønsker en større integration, har det brug for denne forfatning, sådan hører vi det. Men - sådan fornemmer vi det netop på en af de heftigste forsvarer af denne forfatning - for ifølge ham er det ikke alt i det udkast, der skal træffes beslutning om, der er optimalt. Han mener dog, at det er bedre end det, der har været tidligere. Altså trods alt et fremskridt. Det lyder egentlig temmelig svagt. Vi hører imidlertid også, at denne forfatning på ingen måde vil bevirke en udvikling til en europæisk superstat, tværtimod: Den vil angiveligt styrke medlemsstaternes identitet.
Hvis det forholder sig sådan, bør man virkelig give borgerne i de europæiske stater en chance i ratificeringsdebatten til at fælde den sidste dom, og det så vidt muligt i folkeafstemninger. Det kræver imidlertid reel information, ikke kun den ensidige jubelpropaganda for denne forfatning. Svaghederne ved denne forfatning skal også diskuteres i den forbindelse, uden at man straks mistænkes for at være antieuropæisk: at f.eks. de mindre medlemsstaters muligheder for at varetage deres vitale interesser bliver mindre, at Europa-Parlamentet især på det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område fortsat er en tandløs tiger, og også at faren for løndumping og social dumping for de europæiske lønmodtagere ikke er afvendt.
Kun en åben diskussion også om svagheder og farer ved denne forfatning vil gøre det muligt, at de europæiske befolkninger og EU's borgere ikke kun opfatter denne forfatning som en påtvunget grundlov. 
Ferber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, fru kommissær, hr. formand for Rådet, hvad handler det om, når vi i dag diskuterer den europæiske forfatningstraktat? Jeg mener, at når man betragter den for sig, er der en række punkter, som jeg personligt, mit parti og vi i PPE-Gruppen gerne så blev ændret: en henvisning til den kristne-jødiske arv, en klar kompetenceafgrænsning, en beskrivelse af de geografiske grænser for EU, borgernes deltagelse i ratifikationen, fordi en forfatning egentlig er et udtryk for folkesuverænitet - det burde jo også komme til udtryk et eller andet sted.
Men på den anden side giver denne traktat et stort antal forbedringer i forhold til den eksisterende traktatsituation, og det er den sammenligning, forfatningstraktaten skal leve op til. Vi får mere demokrati, Europa-Parlamentet styrkes, de nationale parlamenter inddrages i lovgivningsprocessen. Vi får dobbelt flertal i Rådet, ikke længere vægtede stemmer. Der er enkeltbemyndigelser og ikke længere generalklausuler. Der er en begrænsning af Kommissionens størrelse. Det vil også bidrage til, at der indføres mere demokrati her. Og vi får større gennemsigtighed med denne forfatningstraktat. Hertil hører naturligvis også inddragelsen af de nationale parlamenter. Inden vi skal afgøre noget under førstebehandlingen, skal de nationale parlamenter udtale sig. Jeg mener, at det er et meget vigtigt punkt, også med hensyn til skabelsen af gennemsigtighed. Rådet skal mødes offentligt. Vi forlader endelig det hemmelighedsdiplomati, som har præget Europa i over 50 år.
Det betyder for mig som konklusion: Vi får et EU, som koncentrerer sig om de opgaver, det kan løse, og ikke nogen europæisk superstat. Hvis det stadig kan lykkes at bidrage til større information af folk og deres deltagelse, er det alt i alt et traktatværk, som syner af noget. Jeg kan på vegne af mit parti, på vegne af CSU, men også på vegne af CDU-kollegerne sige, at vi vil stemme for denne forfatningstraktat uden begrænsninger. 
Ouzký (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, beslutningen om den europæiske forfatningstraktat er skrevet i en meget positiv ånd. Vi synes at anbefale et fejlfrit stykke arbejde, som om vi var uvidende om dets svagheder. Vi bør nu ikke ignorere dem, der advarer om det foreliggende forfatningsudkasts mangler. Vi kan beslutte, at denne forfatning, til trods for alle bestræbelserne, hverken er gennemsigtig eller forståelig. Det slår mig også, at beslutningsforslaget ikke levner meget plads til demokratisk debat og dermed stempler dem, der har forbehold over for traktaten, som antieuropæere.
Den europæiske forfatning er et praktisk instrument, der vil få indflydelse på den europæiske integration i de kommende årtier. Europa kan arbejde sig hen imod enten en bureaukratisk føderalistisk superstat eller det i politisk forstand modsatte, nemlig et liberalt og konkurrencedygtigt Europa. Lad os gøre det helt klart, at spørgsmålet om, hvorvidt den europæiske forfatning vedtages eller ej, hovedsageligt er et politisk anliggende og ikke en forudsætning for integration. Derfor er det helt legitimt at stemme både for og imod forfatningen.
Ratificeringen beskrives ofte som et afgørende skridt, der ikke bør diskuteres for meget. Fortalere for den europæiske forfatning truer endog nogle gange med, at Unionen ikke vil lade sig bremse af nogle få lande, som ikke ratificerer forfatningen, og at disse lande vil blive marginaliseret og må stille sig tilfreds med en mere begrænset tilknytning. Jeg mener, at denne tilgang er helt urimelig.
Jeg har allerede gentagne gange talt om risikoen for, at demokratiske principper vil blive brudt. Jeg er vokset op i et politisk system, hvor en glad og fornøjet jastemme var den eneste mulighed ved ethvert valg. Nu vil jeg gerne advare imod brugen af de selvsamme principper.
Jeg forsøger ikke at ramme forfatningstraktaten direkte. Jeg vil blot fremhæve nødvendigheden af en åben og demokratisk debat og understrege, at det ikke er nogen katastrofe, hvis forfatningen ikke bliver vedtaget, og det betyder heller ikke, at integrationsprocessen i Europa stopper. Tværtimod kunne det måske føre til grundigere overvejelser af, hvor den europæiske integration er på vej hen, og i hvilken retning vælgerne gerne vil have den. Tak for Deres opmærksomhed.
Barón Crespo (PSE ).
   - Hr. formand, fru næstformand i Kommissionen, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, jeg har taget ordet for på egne og på de spanske socialdemokraters vegne at støtte betænkningen af hr. Corbett og hr. Méndez de Vigo, som er afslutningen på en historisk proces.
I EU har der været to forfatningsforhandlinger. Den første var forhandlingen på Europabevægelsens kongres i 1948, hvor Churchill, Reynaud, Ramadier, van Zeeland, Madariaga og Adenauer havde lejlighed til at indlede drøftelserne om en forfatning for Europa. Den anden er den, vi er ved at afslutte i dag, og som har ændret historien på et kontinent, hvor mere end et hundrede millioner mennesker døde en voldelig død mellem 1914 og 1945, og hvor freden i dag er reglen takket være en proces, som vi i dag giver dens sande dimension med forfatningen, og som udtrykker nogle grundlæggende, fælles værdier, der er befæstet i chartret om grundlæggende rettigheder, med et fælles unionsborgerskab og en Union, der bygger på borgerne og staterne. En verdslig Union og en Union med nogle ambitiøse mål, der allerede er blevet nævnt her.
Hr. formand, lad mig komme med en henvisning til mit eget land, Spanien, som er det første, der afholder en afstemning om ratificering af forfatningen med en offentlig og åben debat, som efter vores mening er vigtig for alle.
Det er rigtigt at sige, at Zapatero-regeringen, da den vandt valget den 14. marts, bragte processen til godkendelse af forfatningen ud af dødvandet, men jeg vil gerne sige her - og jeg kan ikke se nogen medlemmer fra det spanske Folkeparti, hvorfor jeg anmoder Kommissionens næstformand, fru Grossetête, om at viderebringe det i mit navn - at konventet begyndte, da hr. Aznars spanske regering havde rådsformandskabet, og at det var ham, der udskrev folkeafstemningen. Derfor tror og håber jeg, at også det spanske Folkeparti giver sin fulde støtte - jeg anser PPE's for sikker - til denne proces. På denne måde tror jeg, at vi kan sikre, at folkeafstemningen reelt kommer til at udstikke en positiv kurs for de andre folkeafstemninger i de øvrige stater, der har besluttet at afholde folkeafstemning, og at der kommer en reel offentlig og åben debat.
Jeg vil slutte med at påpege, at vi hermed afslutter en proces, hvor Europa er blevet opbygget med passion og fornuft, hvilket har fået det til at ændre historien. 
Guardans Cambó (ALDE ).
   - Hr. formand, enhver holdning til den europæiske forfatning må være baseret på en balance mellem, hvad denne forfatning siger, og hvad den ikke siger - noget, som måske ikke er fremhævet tilstrækkeligt i den betænkning, vi skal stemme om i denne mødeperiode.
Jeg vil stemme ja til denne forfatning på grund af det, den repræsenterer, og fordi den betyder endnu et skridt hen imod et stærkere og mere effektivt, mere gennemsigtig og mere demokratisk Europa. Med denne forfatning får Europa en stærkere stemme i verden. Borgernes grundlæggende rettigheder vil blive beskyttet bedre. Deres frihed og sikkerhed vil blive forsvaret bedre. Endvidere vil vores værdier, også dem, der ligger bag vores økonomiske og sociale model, blive tydeligt proklameret og beskyttet for at skabe betingelser for Europas vækst og samtidig beskytte Europas sociale samhørighed.
Men det forhindrer mig ikke i at erkende, at teksten afspejler den uheldige forudindtagethed, som nogle politiske flertal, der fandtes i Europa på det tidspunkt, da den blev udarbejdet, repræsenterede. Jeg beklager navnlig, at den afspejler et virtuelt Europa, et Europa, der ikke er det virkelige Europa, et Europa, der politisk set ikke eksisterer, hvor alt, hvad der befinder sig mellem de enkelte borgere og staterne, bare ignoreres.
Befolkningerne i Europa, regionerne, og deres politiske betydning for opbygningen af et mangfoldigt og pluralistisk Europa er ganske enkelt blevet negligeret, er forbigået i tavshed i denne tekst. Men dette er ikke virkeligheden i det Europa, vi alle bygger op sammen her. Hvad værre er, bliver nogle sprog som mit eget - catalansk - der er stærkere, end det erkendes offentligt på EU-plan, fuldstændig ignoreret i denne forfatning.
Nogle af disse problemer kan løses uden om forfatningen, og nogle af os vil vedblive med at kæmpe for det. Jeg vil derfor tilslutte mig dem, der støtter dette positive skridt til opbygningen af Europa, og jeg vil stærkt anbefale et ja ved den spanske folkeafstemning, selv om jeg fuldt ud forstår og respekterer ethvert andet syn på denne balance. Jeg vil ikke opfatte den tekst som noget, der står mejslet i sten, men som en forbedring, der giver os mulighed for fortsat at arbejde for et Europa, hvor alle borgere og befolkninger kan føle sig godt tilpas og bliver anerkendt, som de virkelig er og ønsker at være.

Hammerstein Mintz (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, i Gruppen De Grønne støtter vi et ja ved den kommende folkeafstemning i Spanien om den europæiske forfatning. Det er et stort ansvar at afholde den første folkeafstemning på hele kontinentet, og et resultat med en stærk opbakning fra de spanske borgere til forfatningen vil sende et klart og tydeligt signal til resten af de europæiske lande og tilskynde til en fortsat integration af det Europa, vi ønsker efter ratificeringen. Vores "ja" er et krævende "ja".
Til gengæld er vi bekymrede og forvirrede over det spanske Folkepartis holdning. Jeg spørger mig selv, hvor alle de personer, der sagde, at de ville dø for Nice, f.eks. hr. Aznar, er henne? Jeg kan se, at de fortsat lever og spøger, og at de på nuværende tidspunkt er i gang med at skabe forvirring og uro og taler med to tunger forud for folkeafstemning i Spanien og sætter snævre og partipolitiske interesser over den europæiske integration.
Denne tvetungethed sammen med deres ligegyldige og passive holdning til forfatningen og deres forvirring af folk med spørgsmål, der kun har lidt med forfatningen at gøre, gør den europæiske integration en meget ringe tjeneste. Nogle personer beder om et "ja" uden overbevisning og kommer med forvirrende og selvmodsigende budskaber til deres egne vælgere, idet de kun ønsker at undergrave den nuværende spanske regering.
Det krævende "ja", som De Grønne forsvarer, går ud på at udnytte det nye politiske rum i Europa konstruktivt til fordel for det sociale og økologiske Europa, vi ønsker. Forfatningen er ikke enden på vejen, det er ikke slutmålet, det er ikke engang kroen. Vi mener, som Antonio Machado udtrykte det, at vi åbner nye veje, mens vi går. Vi synes, at forfatningen er et skridt fremad, og vi vil følge vejen i fremtiden. 
Krarup (GUE/NGL ).
   - Hr. formand. Jeg må endnu en gang minde om visdommen i den norske håndbog for fjeldvandrere. I tilfælde af uoverensstemmelse mellem kortet og terrænet, skal man følge terrænet. Hvis ikke, ender vi i tragedien eller farcen. Og det er vi godt på vej til. Det består i, at forfatningen på afgørende punkter går imod de demokratiske intentioner, man påberåber sig og tilsvarende forårsager iltmangel for det ægte folkestyre. Forfatningen er en enorm koncentration, centralisering af EU-eliternes politiske magt, ikke mindst over retsvæsen og politi. EU-grundloven er en reel afskaffelse af det levende folkestyre i civilsamfundet, ikke mindst fordi EU's magtekspansion umuliggør reel demokratisk kontrol. Det eneste håb i denne proces er de kommende folkeafstemninger. Også dette ultimative demokratiske element forsøger EU-eliterne at afskaffe. Så dybt er folkestyret i dag kompromitteret, at det åbenlyst praktiseres som elitens magt til at styre folket. Kampen mod EU-grundloven er en kamp for demokratiet. Den agter vi at vinde uden for dette hus. 
Farage (IND/DEM ).
   - Hr. formand, det står temmelig klart, at det, vi er i gang med her, er et ensidigt forsøg på at sælge denne forfatning til Europas borgere. Når man lytter til noget af det, der bliver sagt, får man det indtryk, at det er Kristi genkomst, der bliver diskuteret. Fra denne uge vil De bruge mange af skatteydernes penge til at fortælle borgerne, hvad de bør tænke, og hvordan de bør stemme. Jeg henstiller til, at De først beskikker Deres hus.
For nogle uger siden røbede jeg kommissær Barrots fortid for Parlamentet, og sagen blev dysset ned. Nu viser det sig, at Siim Kallas, som har ansvaret for bekæmpelse af svig, under sin høring bevidst gav vildledende og unøjagtige oplysninger, og han brugte en misforståelse til at vige uden om et afgørende spørgsmål.
I går eftermiddag nægtede Parlamentets formand, hr. Borrell, mig ét minuts taletid for at nævne dette for Parlamentet. De vinder ikke det forfatningsmæssige slag ved at skjule sandheden og undlade at have en ordentlig debat. Hele processen vil komme endnu mere i miskredit, selv om jeg, eftersom jeg sammen med mange kolleger her vil opfordre folk til at stemme nej, måske burde være taknemmelig over den måde, De opfører Dem på.
Szymański (UEN ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, der har været tidspunkter under denne debat, hvor man nok ville blive tilgivet for at tænke, at forfatningen aldrig nogensinde var blevet kritiseret. Jeg tror, at dette vil ændre sig, når medlemmerne af Europa-Parlamentet tager hjem til deres lande og bliver mødt med al mulig kritik af forfatningen fra flere meget forskellige kanter. Gruppen Union for Nationernes Europa er ligesom mange andre politiske grupper i Parlamentet splittet i spørgsmålet om forfatningen. Medlemmerne af Partiet for Lov og Ret, som udgør det polske element i denne gruppe, er imod den, ikke fordi den ville være dårlig for Polen, men fordi den ville være dårlig for Europa.
For det første ændrer traktaten systemet for optælling af stemmer, således at lande med særlig interesse for politikker vedrørende Østeuropa, samhørighed og landbrug stilles dårligere. Dette gælder naturligvis i alle tre tilfælde for Polen, selv om det ikke er følgerne for Polen, der er det største problem, men svækkelsen af hele områder af den europæiske politik.
Traktaten styrker EU's beføjelser i forbindelse med økonomisk politik, beskæftigelsespolitik og socialpolitik i Unionen. Naturligvis går den endnu ikke så langt, at den giver enekompetence, og der er ikke taget noget afgørende skridt endnu. Alligevel styrker den EU's beføjelser væsentligt. Det er imidlertid ikke en harmonisering af de økonomiske politikker, Europa har brug for, men systemkonkurrence på dette område. Harmonisering vil køre Europa ud på et sidespor i den globale konkurrence.
Traktaten er et stort skridt hen imod anvendelse af fællesskabsmetoden på det udenrigspolitiske område. Igen er der ikke truffet nogen endelige beslutninger, men der er taget skridt i den retning. Det er vanskeligt at sige, hvor der kan trækkes en grænse mellem fællesskabsmetoden og den mellemstatslige metode inden for udenrigspolitikken, og hr. Rehn, den nye kommissær, indrømmede det under hans høring i Udenrigsudvalget. Endelig er traktaten baseret på falske forudsætninger fra de allerførste linjer. Et eksempel på en sådan falskhed og ekstrem fordom er, at henvisningerne til kristendommen og Gud, hvis tilstedeværelse mærkes i de fleste af EU's medlemsstater, er fjernet fra præamblen. Disse er alle sammen grunde til, at vi i dag må sige nej til traktaten og nej til dette beslutningsforslag for at kunne sige ja til Europa.
Czarnecki, Ryszard (NI ).
    -  Hr. formand, mine damer og herrer, forfatningsudkastet er ikke bare langtfra ideelt, det er også langt fra det kompromis, som det kunne have været. De, der går ind for en forfatning og en bedre europæisk forfatning, ville gøre klogest i at forkaste dette udkast, for jeg er ikke i tvivl om, at et senere udkast ville blive bedre. Medlemmerne af Selvforsvar vil stemme for ændringsforslag 202, som er et ekstremt vigtigt forslag fra hr. Bonde, som jeg selv har skrevet under på.
Det demokratiske underskud ville blive større, hvis de nationale parlamentariske beføjelser skulle overføres til, ikke det demokratisk valgte Europa-Parlament, men den ikke-valgte Europa-Kommission, og dette ville være meget uheldigt. Det ville også være meget uheldigt at gå bort fra princippet om "ét land, én kommissær". Men det ville være en god idé igen at overlade nationalstaterne alle sager, der i virkeligheden ikke er af overnational betydning, og mere frihed og mindre centralisme er et godt princip at følge. Til sidst vil jeg sige, at medlemmerne af Selvforsvar er åbne over for idéen om en EU-forfatning. Vi afviser den ikke som sådan, men vi kan ikke stemme for det foreliggende beslutningsforslag. Vi har vores tvivl, som millioner af indbyggere i EU's medlemsstater deler. Men vi er åbne over for dialog, for det er det, de mange millioner indbyggere i vores lande ønsker. Vi vil derfor undlade at stemme ved den endelige afstemning.
Grossetête (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, indledningsvis vil jeg gerne lykønske de to ordførere, hr. Corbett og hr. Méndez de Vigo, med deres fremragende betænkning. Men tillad mig også at takke Valéry Giscard d'Estaing, uden hvem vi ikke ville være, hvor vi er i dag, i færd med at drøfte dette historiske skridt for Europa. Vi kan nu se, hvor langt vi er nået.
Den største fare for EU er at vende tilbage til mellemstatslige metoder. Man kan for øvrigt kun beklage, at regeringerne i Europa ikke har fulgt alle konventets forslag, hvilket medfører, at forfatningen løbende må tilpasses. Vi har reelt brug for mere Europa i et globaliseret samfund, der står over for terrorisme, indvandringsstrømme, klimaforandringer og økonomiske forstyrrelser. Vi har brug for mere Europa og mere Union, som skal være en Union, der er baseret på vores universelle værdier, og for mere demokrati. Alt dette bliver muligt med forfatningen, som desuden styrker Europa-Parlamentets rolle og samtidig inddrager de nationale parlamenter.
Modstanderne af denne forfatning taler om bureaukratiet i Bruxelles, tab af den nationale suverænitet og om en europæisk supermagt. Med korte argumenter fremhæver de altid de samme fortidsforherligende slogans, som i dag er betydningsløse slogans, for de strider i den grad mod virkeligheden. Der ligger hele den manglende evne til at se fremad. Hvordan skal vi ellers forklare, at de 25 europæiske regeringer alle var enige om at vedtage forfatningen? De havde helt sikkert ikke til hensigt at begå harakiri.
Da vi alle bør samarbejde for borgerne i Europa og for de kommende generationer, siger vi altså ja til en forfatning for Europa. Europæerne skal vælge mellem snæversyn og lammelse eller åbning og fornyelse. Valget er enkelt. Hvis vi ønsker et frit og ansvarligt Europa, skal vi vedtage den europæiske forfatning.
Poignant (PSE ).
   - Hr. formand, som fransk socialist og medlem af De Europæiske Socialdemokraters Gruppe vil jeg i morgen bevæget og stolt stemme for mine to kollegers betænkning. Derfor er mit indlæg en hyldest til Altiero Spinelli. Han udarbejdede den første europæiske forfatning i denne demokratisk valgte forsamling. Jeg glemmer ikke, at han var gammel kommunist, og jeg henvender mig til mine kolleger for at sige, at De ikke må glemme, hvor de kommer fra! Han var gammel antifascist og føderalist, og jeg vil hylde alle de kolleger her i Europa-Parlamentet, der på mødet den 14. februar 1984 stemte for forslaget. Hr. Poettering og hr. Hänsch stemte for, hr. Wurtz og hr. Vergès stemte imod. De ville gøre det igen, da de jo er så loyale.
Hvis De læser den tekst, som vi skal stemme om i morgen, vil De bemærke, at der er mange gentagelser fra den gamle tekst. Jeg vil blot fremhæve et par eksempler. Artikel 3 i Spinelli-betænkningen handler om princippet for det europæiske borgerskab, artikel 4 handler om respekten for de grundlæggende rettigheder, artikel 6 om retsevne, artikel 9 om Unionens mål, herunder fuld beskæftigelse, artikel 34 drejer sig om europæisk lovgivning og artikel 44 om straffeforanstaltninger. I del 4, som i dag er del 3, handler artikel 82 om ratificeringen, og jeg kunne blive ved.
Det, som jeg vil sige, er, at forfatningen, som ved afstemningen i morgen bliver en del af denne lange historie, ikke kommer som et lyn fra en klar himmel. Den er en del af et historisk hele. Det startede med kul for mere end 50 år siden. Det var forsoningsmidlet. Den fælles valuta, euroen, var for mere end 10 år siden den valuta, der samlede Tyskland. Lad os derfor gøre denne forfatning til en udstrakt hånd til de folkeslag, som kommer ind i vores fællesskab efter mørke tider med totalitære regimer, som nu er forbi.
De Sarnez (ALDE ).
   - Hr. formand, de aktuelle begivenheder viser os hver dag, at vi mere end nogensinde har brug for EU. Vi har brug for EU til at beskytte os og til at udarbejde og indføre en unik social model. Vi har brug for EU til at skabe vækst, harmonisere de økonomiske politikker og bekæmpe arbejdsløsheden. Vi har brug for EU til at indføre en reel forsknings- og udviklingspolitik i lighed med den, som USA fører. Vi har brug for EU til at beskytte og bevare miljøet, og endelig har vi brug for et EU, som har indflydelse på verdensplan, med et militært og civilt europæisk forsvar og en reel udenrigspolitik. Verdensbalancen afhænger af EU's indflydelse.
Vi har for at kunne leve op til denne store forventning brug for institutioner, der er mere effektive, gennemsigtige og demokratiske. Vi har brug for institutioner, som endelig gør sig fri fra en forvaltning, der alt for ofte styres på regeringsniveau, og hvor beslutningerne altid træffes, uden at borgerne er med i det. Vi har brug for institutioner, der fremmer den fælles beslutningstagning, for den er den eneste virkelig demokratiske metode. Vi har også brug for stærke institutioner, som gør det muligt at få et mere integreret Europa på trods af stats- og regeringschefernes alt for store tilbageholdenhed.
Derfor støtter vi dels denne fremragende og enestående betænkning og dels udkastet til forfatningen. Selv om den ikke er så vidtrækkende, som vi ønskede, er forfatningen et symbolsk og vigtigt skridt hen imod et mere samlet Europa, der er stærkere og mere demokratisk. Det skylder vi alle de europæiske borgere.
Joan i Marí (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, for det catalanske republikanske venstre - - og for andre partier i vores europæiske koalition - fra f.eks. Baskerlandet, Aragonien og Andalusien - er dette ikke en god forfatningstraktat. Vores ønske om intern udvidelse anerkendes ikke i den. Statsløse nationer vil ikke blive anerkendt i denne traktat. Vi ville have accepteret traktaten, hvis den bare havde indeholdt et lille fremskridt, nemlig at det catalanske sprog fik officiel status.
I dag kan ca. 2 % af medlemmerne ikke tale på deres modersmål i Parlamentet. Af disse 2 % er langt de fleste catalanere. Jeg er det fjerde catalansktalende medlem - efter parlamentsformand Borrell, hr. Guardans Cambó og hr. Hammerstein Mintz - der i dag taler på et sprog, som ikke er hans eget - 
Vi forkaster denne forfatningstraktat, fordi vi ønsker at være direkte involveret i Europa og ønsker et stærkere, mere forenet og sammenhængende Europa bygget på dets egen mangfoldighed. Lige modsat en nationalstat bygget på den franske model og mod flersprogethed, mangfoldighed og flernationalitet.
Fungerende nationalstater er ikke et godt udgangspunkt for opbygningen af Europa. Europa skal bygges på grundlag af en national mangfoldighed bestående af statsløse nationer, nationalstater og forfatningsmæssige regioner med henblik på at skabe et nyt europæisk borgerskab.
Bertinotti (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, det er et parlaments vigtigste opgave at repræsentere folket. Med hensyn til forfatningstraktaten er det først og fremmest vores pligt at finde ud af, hvor stor afstand der er mellem de europæiske befolkninger og denne traktat, for uden et folk er der ikke nogen forfatning.
Til det demokratiske underskud i traktatens udarbejdelse kan vi nu føje manglen på demokrati i dens vedtagelse. Hvis ikke man ville holde en folkeafstemning for alle europæiske borgere, kunne man i det mindste holde en folkeafstemning på samme dag i alle EU-landene. I stedet går man frem på en usammenhængende måde, og borgerne er lige så langt fra traktaten i dag, som de var tidligere. Europa risikerer at blive et billede på titlerne fra en berømt trilogi af Italo Calvino, som var en stor europæisk intellektuel, nemlig , og .
I traktaten er der hverken noget folk eller nogen stifterånd, og der mangler en opfattelse af os selv i verden og i vores egen tid. Alt dette er meget alvorligt i en bekymrende tid, hvor krig og terrorisme er blevet dominerende i politik, og hvor naturkatastrofer som den i Sydøstasien viser os denne verdens sociale uretfærdighed og uacceptable fattigdom. Globaliseringens Europa risikerer at gå i forfald og er ikke velfungerende som følge af krisen i den interne sociale samhørighed, mens usikkerhed bliver vores tids sociale mantra.
Traktaten repræsenterer politikkens afvisning af alt dette. Forfatningen er nemlig tavs. Her er fred et vagt ønske og ikke en fornægtelse af krig. Her er menneskerettighederne - kvinders, mænds, arbejdstageres og indvandreres rettigheder - en variabel, der afhænger af budgetbalance og monetær stabilitet. Demokrati er en valgmulighed. I forfatningstraktaten er der ikke taget højde for andre rettigheder end markedets, og der foreslås ingen reformer. Den har ingen fremtid, men fastholder Europa i den nuværende krise.
Det er ikke alene utilstrækkeligt, men også en helt forkert retning at gå i. Derfor er Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe modstander af denne traktat, og vi vil føre kampagne imod den i alle medlemsstaterne. Hvis vi skal skabe fremtidens Europa, er vi nødt til at skaffe os af med denne hindring. 
Belder (IND/DEM ).
   - Hr. formand, Europa-Parlamentet drøfter i dag - i alt fald i henhold til ordførerne - en traktat, som ifølge sin art og sit indhold er en forfatning. De tager i betænkningen udgangspunkt i det tilsyneladende modsætningsforhold mellem Rådet og medlemsstaterne på den ene side og Europa-Parlamentet og borgerne på den anden side. Hermed forbigår ordførerne, at de europæiske institutioner kun består takket være medlemsstaternes frivillige overdragelse af beføjelser. Endvidere identificerer borgerne sig stadigvæk primært med deres egen stat. En ovenfra pålagt europæisk identitet med egen symbolik vil intet ændre herved. Traktaten giver EU de kendetegn, der knytter sig til en stat. Et beklageligt eksempel herpå er udenrigsministeren. En fælles figur skal således skjule den manglende fælles politik. Endvidere er den pågældende persons institutionelle forankring uheldig. Ordførerne må erkende, at det dobbelte ansvar over for Rådet og Kommissionen skaber forvirring og kan danne grobund for mulige loyalitetskonflikter. Hr. formand, jeg kan følgelig kun karakterisere denne traktat som et uigennemtænkt spring ud i det uvisse.
Pavilionis (UEN ).
   - Hr. formand, som litauer burde jeg være stolt over, at mit lands parlament var det første til at ratificere den europæiske forfatning. Men de fleste af Litauens borgere har hverken set, læst eller diskuteret den. Den blev ikke engang debatteret i Litauens parlament. På den anden side er jeg sikker på, at denne forfatning i det store og hele er i overensstemmelse med min nations og stats interesser.
Jeg vil imidlertid benytte lejligheden til at gøre Dem opmærksom på forfatningens del I, artikel 8, hvor det fastsættes, at ordet euro - navnet på EU's fælles valuta - skal anvendes på samme måde i alle EU-sprog. Det er i modstrid med forfatningens grundlæggende princip og princippet for oprettelse af selve EU, nemlig respekt for nationale sprog og kulturer. I medfør af denne artikel, som er baseret på Rådets forordning nr. 974/98 fra 1998, ville der være en hidtil uset indgriben i de grammatiske systemer, der er blevet opbygget i løbet af tusinder af år, og i semantiske forbindelser, der ikke er udtrykt i ordrækkefølge eller i ord med én form, men i bøjningen af ord, og det gælder for syv af de nye medlemsstaters sprog, herunder det litauiske sprog. I henhold til nævnte forordning, som blev vedtaget for seks år siden, før de nye lande kom ind i EU, må ordet euro ikke bøjes. Et sådant forbud er i modstrid med artikel 314 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, artikel 53 i traktaten om Den Europæiske Union om den samme gyldighed af EU's officielle sprog, artikel 5 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab om subsidiaritetsprincippet og artikel 151 om kulturpolitikkernes begrænsninger.
Jeg spurgte Kommissionen og Rådet, hvorfor disse forhold ikke er blevet taget i betragtning, og fire måneder senere svarede hr. Almunia, kommissæren for økonomiske og monetære anliggender, at det ikke-bøjelige ord euro anvendes i forfatningen, fordi det blev fastsat i Rådets forordning. Vi var tilbage ved udgangspunktet, og den manglende respekt for de nationale sprog eksisterede stadig. Hvis et sådant forbud forbliver i forfatningen, vil den litauiske udgave og al vores lovgivning være oversået med ikke blot grammatisk ukorrekte, men også absurde udsagn. Jeg håber, at Parlamentet vil tage disse forhold i betragtning. Tak for Deres opmærksomhed.
Le Pen, Jean-Marie (NI ).
   - Hr. formand, forfatningen er det grundlæggende dokument for en stat, og det er helt bevidst, man har valgt denne term, ligesom det er helt bevidst, man udstyrer EU med et flag, en nationalmelodi, et slogan og endda en nationaldag. På trods af Deres patetiske benægtelser er den europæiske forfatning altså det grundlæggende dokument for en europæisk superstat. Det betyder farvel til vores ofte årtusindgamle nationer, da de forvandles til forstæder uden indflydelse i denne almægtige og centraliserede bureaukratiske stat.
Jeg ved, at De ofte meget nemt beskylder dem, der ikke deler Deres blinde tiltro til det bruxellesskabte Europas lyksaligheder, for løgn, bagstræberiskhed og idioti. Det er helt almindeligt, for derved undgår man at komme med forklaringer, og det giver mulighed for at holde sig til de uimodsigelige holdninger hos de få indviede, der ved, eller tror at de ved, hvad der er bedst for de store masser, som de regner for udannede. Den frygt, som får de fleste af Dem til at afholde folkeafstemninger om forfatningen, er afslørende for den foragt, som De udviser for borgerne.
Hvilke lyksaligheder er der for øvrigt tale om? Personligt kan jeg som en direkte konsekvens af de europæiske politikker se, at vores landbrug og vores økonomier ødelægges, der sker virksomhedsudflytninger og afindustrialisering, der er endemisk arbejdsløshed og fattigdom, vores sociale sikringssystemer harmoniseres ikke, og grænserne åbnes for massiv indvandring, terrorisme og international kriminalitet. Det er korrekt, at det bruxellesskabte Europa ikke er den eneste ansvarlige, for det har kun kunnet skabe eller forværre disse fænomener med hjælp fra regeringerne, som repræsenterer alle mulige politiske overbevisninger, og som har besluttet at ofre deres lands uafhængighed og befolkningens frihed til uhyret i Bruxelles.
Den europæiske forfatning vil fuldende dette enorme værk, som blev påbegyndt for mere end 40 år siden. Det er det, De ønsker. Vi er imod, for Europa og europæerne fortjener bedre end denne superstat uden sjæl. Vi er imod på grund af frihed, uafhængighed og suverænitet, som udelukkende tilhører folket, og som ikke kan overdrages, og på vegne af folkets ret til selvbestemmelse. Europa-Parlamentets medlemmer har forrådt deres fædrelande. Deres ansvar er overvældende. Historien vil fordømme dem, og de vil blive fordømt af de kommende generationer.
Tajani (PPE-DE ).
   - Hr. formand, vi begår en alvorlig fejl, hvis vi blot betragter EU som en økonomisk enhed eller et stort frihandelsområde, eller hvis vi betragter EU som en slags superstat, der erstatter nationalstaterne. Europa er først og fremmest et stort ideal og var et ideal for stifterne, lige fra De Gasperi til Adenauer, fra Schuman til Spinelli og fra Martino til Helmut Kohl. Europa er vores historie, summen af vores kulturer og vores sprog, vores identitet og vores fremtid. Det er værdiernes Europa, hvor mennesket er i centrum, og det er frihedens, solidaritetens og subsidiaritetens Europa.
Vi kan ikke forestille os et EU, som er omsluttet af snævre grænser, og vi kan ikke forestille os, at Europa er en - ganske vist effektiv - maskine, der styres af et bureaukrati, som beskæftiger sig med alle mulige og umulige spørgsmål. Europa skal tværtimod - netop på baggrund af subsidiaritetsprincippet - løse de store problemer for borgerne, som de andre institutioner ikke er i stand til at tage op.
Men kommer disse værdier til udtryk i forfatningen? Svaret er overvejende ja, selv om vi ikke vil lægge skjul på vores dybe beklagelse af den manglende henvisning til EU's jødisk-kristne rødder. En sådan henvisning ville ikke have været et religiøst valg, men en identifikation af vores ubestridelige historiske rødder.
Beslutningen om at undertegne forfatningen i Rom repræsenterer for Italien en vigtig anerkendelse af det arbejde, der blev udført under det italienske formandskab. Hvis en grundlov skal være effektiv, har den brug for livskraft eller med andre ord for en konkret gennemførelse og politisk styrke. Derfor er det nødvendigt, at EU gennem forfatningen virkelig taler med én stemme på det udenrigspolitiske område, at det får sæde i FN's nye Sikkerhedsråd, og at det eksporterer fred og ikke særinteresser til Middelhavsområdet og Mellemøsten. Den globaliserede verden har brug for et sådant Europa, nemlig solidaritetens og subsidiaritetens Europa, et Europa, som forsvarer menneskerettighederne, og det politiske Europa, der tilhører de borgere, som Europa-Parlamentet repræsenterer.
Grabowska, Genowefa (PSE ).
    -  Tak, hr. formand. Der kan ikke herske nogen tvivl om, at Europa, medlemsstaterne og især Europas borgere har brug for en europæisk forfatning. Traktaternes nuværende ramme er for snæver for et Europa under udvidelse. Det, der var hensigtsmæssigt for 15 medlemsstater, er ikke længere hensigtsmæssigt for 25. Man ville jo heller ikke forsøge at give en fuldt udvokset 25-årig det tøj på, som han havde på, da han var 15. Det ville være nødvendigt at købe noget nyt. Det samme gælder for Europa, og det udvidede EU skal derfor have en retlig og organisatorisk ramme, der svarer til dets størrelse, intentioner og ambitioner. Den europæiske forfatning skaber sådan en ramme.
Forfatningen er et godt dokument, fordi den repræsenterer et kompromis. Den gør EU mere borgervenlig, mere effektiv og bedre. Den gør også Unionen til et sted, hvor mennesker værdsættes, og hvor der værnes om demokrati og sikkerhed. Desuden sikrer den en høj grad af beskyttelse af borgernes individuelle rettigheder, og den giver dem større indsigt i alle EU's anliggender og indflydelse på EU's lovgivningsbeføjelser. Det er EU's borgere udmærket klar over, og det er derfor, at så mange af dem støtter den europæiske forfatning, selv om de ikke er helt inde i alle detaljerne i den. Det er tilfældet i mit land, Polen. Jeg er stolt af at kunne fortælle Dem, at 73 % af polakkerne går ind for den europæiske forfatning til trods for de forbehold, som min regering gav udtryk for tidligere vedrørende traktatudkastet, og til trods for den kampagne, der er blevet ført imod forfatningen i landet.
Det står efterhånden klart, at det er en misforståelse at udnytte forfatningen i indenlandske politiske stridigheder. Intet politisk parti har ret til at forlange, at forfatningen bliver forkastet, heller ikke selv om det er i opposition. Folkeafstemningerne om forfatningen skal dreje sig om dens indhold og må ikke gøres til folkeafstemninger imod regeringerne. Det er EU's borgere klar over, og det er derfor, at de bedre end politikerne ved, hvad der er godt for dem. De har det synspunkt, at hvis man går ind for Europa, går man ind for den europæiske forfatning. Vi bør lytte til dem.
Koch-Mehrin (ALDE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, den europæiske forfatning, den europæiske forfatningstraktat er bedre end alt det, vi hidtil har haft som retsgrundlag i EU. Og den er et godt, acceptabelt kompromis, således at vi som gruppe faktisk også kan stemme for den.
Først og fremmest bør man betragte den europæiske forfatningstraktat som en stor mulighed for, at man kan opbygge en fælles europæisk identitet. For det er jo det, vi ubetinget har brug for i Europa, en vi-følelse, en samhørighed, at vi alle føler os som europæere og som tyskere, folk fra Nordrhein-Westfalen og Köln, som i mit tilfælde, at det bliver muligt via denne europæiske forfatningstraktat. Vi har fastsat fælles værdier i denne forfatningstraktat, og herigennem bliver det gamle kontinent også ligesom en ny verden. For vi definerer præcist det, der holder os sammen, og det er det vidunderlige ved denne forfatningstraktat.
For at denne vi-følelse, denne identitet, kan opstå, er det meget vigtigt, at alle europæere virkelig selv kan afgøre, om de ønsker denne forfatning. Derfor arbejder vi for, at der kommer folkeafstemninger i alle europæiske lande. Godt nok kan et flertal af befolkningerne allerede nu stemme om forfatningstraktaten, men ikke alle europæere. For at de europæiske borgere for det første ved, at denne forfatning findes, og for det andet også, efter at de har beskæftiget sig med den, ved, at de ønsker denne forfatning, er det vigtigt, at de selv bliver spurgt. Derfor bør vi selv lade folk stemme, og vi skal arbejde for, at der kommer folkeafstemninger i alle lande. Det vil desværre ikke være muligt at organisere det på én dag, men alligevel er deltagelsen, identiteten, vi-følelsen større, når folk selv bliver spurgt. 
Onesta (Verts/ALE ).
   - Kære kolleger, jeg opfordrer Dem til ikke at se forfatningstraktaten som et færdigt produkt, men i et større perspektiv. Idéen om Europa har aldrig været fastlåst, og det vil den heller ikke fremover være med den nye traktat. Forfatningen er en vigtig, grundlæggende og nødvendig etape, men den er blot en etape.
Hr. Giscard d'Estaing sagde om dette dokument, at det var uforudsigeligt. Jeg foretrækker at sige, at dokumentet stadig kan forbedres, så længe det stadig på trods af ubestridelige fremskridt er præget af tidligere teksters dårligdomme.
Borgerne er parate til at leve med dokumentet som en etape i deres fælles historie, men har ikke lyst til at blive taget som gidsler af det i de næste mange år med et politisk standpunkt, der er fuldstændig fastlåst på det, som var det europæiske kompromis i begyndelsen af det 21. århundrede. Det er netop meningen med ændringsforslag 17, som jeg har stillet på vegne af min gruppe, og som rigtig mange af mine kolleger støtter. Med det meget klare og meget korte ændringsforslag, agter Europa-Parlamentet "at gøre brug af den nye initiativret, som forfatningen giver det med henblik på at foreslå forbedringer i forfatningsteksten".
Jeg takker de to ordførere, hr. Corbett og hr. Méndez de Vigo, for deres støtte til ændringsforslaget, for derved tilkendegiver Europa-Parlamentet, at det er lydhørt over for de sociale og demokratiske fremskridt, som borgerne forventer, alt imens det stadig er og altid vil være den grundlæggende drivkraft i udviklingen af Europa. Med en fastlåst tekst risikerer forfatningen ligeledes at blive låst fast, og det ville ikke hue hr. Giscard d'Estaing, for hvis forfatningstraktaten skulle mejsles i marmor, ville det ikke blive i form af en statue af konventets formand til hest, men måske gravstenen for opbygningen af Europa.
Gruppen De Grønne opfordrer Dem på ny til et fremadstræbende Europa, for den forfatningsmæssige proces er kun lige i sin vorden og ungdom, hvilket netop giver den styrke og gør den interessant.
Ransdorf (GUE/NGL ).
   - Jeg skrev engang en bog om menneskerettighedsteoriens opståen og om den amerikanske forfatning, så jeg har en vis forståelse for de positive aspekter ved dette dokument. Hvad jeg imidlertid ikke forstår, er, hvorfor Europa-Parlamentet frivilligt ønsker at forvise sig selv til en andenrangsposition ved at støtte dette dokument.
I artikel III-330, stk. 2, står der følgende: "Ved en europæisk lov vedtaget af Europa-Parlamentet fastsættes statutten for dets medlemmer og de almindelige betingelser for udøvelsen af deres hverv. Europa-Parlamentet træffer afgørelse på eget initiativ efter høring af Kommissionen og efter Rådets godkendelse. Rådet træffer afgørelse med enstemmighed om alle bestemmelser og betingelser i forbindelse med beskatningsordningen for medlemmer eller forhenværende medlemmer".
Dette fastholder Kommissionens, den udøvende magts, overherredømme. Den har flere rettigheder, end vi har. Det fastholder også de uretfærdige uligheder mellem os som legitime repræsentanter for den europæiske befolkning. Det er reelt kun os, der er legitime, mens alle de øvrige europæiske organer er afledede, og derfor mener jeg, at denne bestemmelse skal udelades. Selv om fru Wallström lige har sagt, at vi ville få mere demokrati, mener jeg ikke, at det er mere demokrati, vi ønsker, men demokrati i det hele taget.
Karatzaferis (IND/DEM ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, hvis man gav forfatningen, eller hvad man nu vælger at kalde den, til en bladtegner i et europæisk land, hvor man respekterer principperne om demokrati, national suverænitet og den historiske og kulturelle arvs værdier, ville han tegne denne frembringelse som en kødhakkemaskine, hvor diverse dele af forskellige dyr, fra får til ko, kommer ud som kødfars. Men befolkningerne er ikke dyr, og det er en forbrydelse af behandle dem som hakkekød. Det var, hvad fascismen gjorde med våben, og det ser ud, som om der er nogle, der misunder den dens intentioner, og 65 år senere anvendes visse andre våben som penge og propaganda til det samme formål. Derfor siger vi nej til at putte Europas befolkninger på dåse. Nej til jungleloven, som kvæler den svage. Nej til lyssky holdninger og personer. Nej til forsøget på at gøre borgerne til lydige robotter i hænderne på multinationale selskaber og banker. Vi siger ja til retten til at have en holdning og til at forkaste. Ja til et Europa bestående af selvstændige nationer. Ja til kristendommen og menneskerettighederne. Ja til befolkningernes stolthed og værdighed. "Jeg genkender dig ved dit sværds frygtindgydende æg. Jeg genkender dig ved dit blik, som skarpt måler jorden". Og den vold, der øves på ånden, er værre end vold mod legemet. Vi kan stadig nå at gøre modstand. Vi kan stadig nå at afværge globaliseringen og den nye verdensorden. .
Camre (UEN ).
   - Hr. formand. De Europæiske Fællesskaber har, siden de første seks lande gik sammen, udviklet sig til et samarbejde, som ikke er perfekt, men dog er et samarbejde mellem ligeværdige stater, hvis regeringer har det afgørende ord om staternes deltagelse i samarbejdet. Tilhængerne af denne forfatning har heller ikke i dag lagt skjul på, at Europa ikke skal regeres af landenes regeringer, men af en stærk Kommission, som har sin parlamentariske legalitet i det direkte valgte Europa-Parlament.
Mit parti og jeg bestrider fornuften og holdbarheden i denne konstruktion. Med denne forfatning fratages landene deres selvstændighed til fordel for et uigennemskueligt regime, som forfølger mål, der i alt for mange tilfælde ikke har folkelig dækning. I mit lands ældste forfatningsdokument, Jyske Lov fra 1241, står der bl.a., jeg citerer: "Loven skal være ærlig og retfærdig, tålelig efter landets sædvane passende og nyttig og tydelig, så at alle kan vide og forstå, hvad loven siger". Om den forfatning vi behandler her i dag, kan man sige: Forfatningen er ikke ærlig om sine hensigter. Den er kun retfærdig set med øjne, der vil samle magten over hele Europa. Den er ikke tålelig for flertallet af europæere, for den svarer kun til få landes sædvane. Den er ikke nyttig for det frie samarbejde, og den er ikke tydelig, for ingen kan vide og forstå, hvad forfatningen siger.
Dette forfatningsforslag må forkastes, ellers ender EU i et stormagternes regime, som kommer til at skade helheden. Jeg anbefaler mindretallets ændringsforslag. Europa fortjener bedre. 
Baco (NI ).
   - Mine damer og herrer, tillad, at jeg bruger tiden på at forklare det foreliggende supplerende forslag og viger lidt bort fra ånden i den foregående diskussion. Det forslag, jeg refererer til, forslag 10, retter op på et af de misforhold, som forfatningen har foranlediget. Der er blevet talt meget om de misforhold i dag. Faktisk er teksten om landbrugspolitikken forældet i forfatningen, den er 50 år forældet. Det legitime mål med landbrugspolitikken for et halvt århundrede siden var at producere fødevarer nok.
I dag er situationen vendt om, Europa har problemer med at slippe af med sine overskud. Europa-Parlamentets Landbrugsudvalg har tilmed i sit syn på forfatningen påpeget den direkte konflikt mellem den fælles landbrugspolitiks oprindelige mål og forfatningen. På den anden side er øget konkurrenceevne et vigtigt mål i alle de reformer, der er ved at blive og allerede er gennemført inden for den fælles landbrugspolitik - men dette fremgår ikke af forfatningen. Forslaget til ændring retter op på det forhold. Det ville også være ønskværdigt for Europa-Parlamentet at vedtage dette forslag til ændring, for i hele Europa-Parlamentets beslutning er dette faktisk den eneste henvisning til den vigtigste fællesskabspolitik, nemlig landbrugspolitikken.
Szájer (PPE-DE ).
   - Emnet for denne forhandling, nemlig forfatningen, bliver måske det genforenede Europas første fælles værk. Medlemsstaterne kan også betragte den som deres egen, da vi, herunder jeg selv, deltog i konventets arbejde med forfatningen i halvandet år. Det er måske ikke tilfældigt, at to nye medlemsstater, nemlig Litauen og Ungarn, var de første til at ratificere forfatningen. Det ungarske parlament stillede endog et ændringsforslag om at inkludere mindretalsrettigheder i forfatningens grundlæggende principper. Det er et vigtigt grundlæggende princip, eftersom Europa også er mindretallenes Europa, og alle er et mindretal i Europa. Samtidig er det vigtigt, at mindretalsrettigheder udøves kollektivt og gensidigt, og at forfatningen også åbner mulighed for det. Derfor er dette meget glædeligt for os.
Jeg finder det imidlertid lidt foruroligende, at mange i Europa-Parlamentet og også i den europæiske offentlighed var forargede over erkendelsen af den historiske kendsgerning, at kristendommen bidragede til opbygningen af et fælles Europa, til skabelsen af nutidens Europa. Det var på ingen måde et forsøg på at slippe af med et verdsligt Europa, men vi fandt det nødvendigt, at man i præamblen ud over at henvise til den humanistiske arv, oplysning og andre fælles europæiske værdier, anerkendte kristendommens bidrag til dette fælles Europa og dens betydning for, at vi kan være her i dag. Jeg er dog glad for, at forfatningen giver mulighed for en institutionel dialog mellem kirker og EU, hvilket er meget vigtigt for kirkerne. Dette gælder, uanset hvor mange der misbilliger denne idé.
Tabajdi (PSE ).
   - Som leder af den ungarske socialdemokratiske delegation og formand for intergruppen for historiske nationale mindretal, regionale sprog og konstitutionelle regioner bifalder jeg forfatningstraktaten. Denne forfatningstraktat har historisk betydning i mange henseender. Den har det uden tvivl for nationale mindretal, da det vil være første gang i Unionens historie, at nationale mindretalsrettigheder bliver en del af EU's regelværk. Endelig kan der blive oprettet et velfungerende system til beskyttelse af mindretalsrettighederne inden for EU. Som ungarsk socialdemokrat er jeg især stolt af, at det var min regering, der tog initiativ til sektionen om mindretalsgrupper.
Millioner af mennesker, der tilhører nationale mindretalsgrupper, vil fejre forfatningstraktatens ikrafttræden. Jeg repræsenterer et land, hvor 10 % af befolkningen består af mindretal, og set ud fra et kulturelt synspunkt lever en tredjedel af landets befolkning uden for dets nationale grænser. Som repræsentant for Europa-Parlamentet havde jeg ret til under det ungarske parlaments ratificeringsdebat at sige, at ethvert land, også Ungarn, nu skal have to forfatninger. Den mest vidtgående forfatning skal overholdes. Vi skal sikre, at vi altid henviser til den forfatning, der giver flest rettigheder til vores borgere, til Europas borgere. Alle lande vil blive rigere i den henseende. Hvad angår mindretalsrettigheder, er den ungarske forfatning langt mere vidtgående end den europæiske forfatningstraktat, da den omfatter kollektive rettigheder og anerkender nationale mindretal som afgørende faktorer under lovgivningsprocessen, og ud over ligebehandling understreges betydningen af gunstig behandling og positiv forskelsbehandling. Desuden får mindretal mulighed for at oprette deres egne selvstyreinstitutioner på alle planer.
Maaten (ALDE ).
   - Hr. formand, der kan være god grund til at kritisere forfatningstraktaten, og selv om teksten afgjort betegner en forbedring sammenlignet med den nuværende situation, er det stadigvæk et spørgsmål, om den nye tekst er god nok. Personligt ser jeg den i flere henseender som en forspildt mulighed.
Lad os eksempelvis nævne valget af formand for Kommissionen. Efter min opfattelse burde denne simpelthen vælges af EU's borgere, eller i det mindste af Europa-Parlamentet. Jo, det står der også i den nye forfatning, men der er til at begynde med kun tale om en enkelt kandidat og ikke flere forskellige kandidater, og der er således ikke tale om noget valg.
Det samme gælder den fælles beslutningstagning. Det er en prægtig europæisk model, hvor der over hele linjen skal være tale om et bredt flertal af nationer og et bredt politisk flertal. Det står der i forfatningen, men i praksis slår det ikke igennem foreløbig i tilstrækkelig grad. Det kan alt sammen gøres langt mere effektivt og mere demokratisk. Ved ratifikationen og helt sikkert i de lande, hvor der vil blive afholdt folkeafstemning, vil man imidlertid snart se, at debatten ikke kommer til at dreje sig om subtiliteter og forskelle mellem den gamle og den nye situation. Det er en debat for feinschmeckere som os. Traktaten drejer sig om mere end sådanne fornyelser. Det drejer sig om en samlet tekst. Vi stemmer om en tekst, som gengiver, hvad Europa igennem et halvt århundrede har bygget op. Et halvt århundrede med fred, sikkerhed, fri bevægelighed for personer, varer, tjenesteydelser og kapital. Når jeg tænker på de muligheder og de udfordringer, som nederlænderne i lighed med alle europæere nu kan tage op i den store Union, så er der for mig ingen tvivl. Så stemmer jeg for.
I Nederlandene bliver der om et par måneder afholdt folkeafstemning. Jeg må straks vende mig imod argumentet om, at små medlemsstater som Nederlandene i medfør af den nye forfatningstraktat på det nærmeste vil forsvinde i det store intet, hvis Tyrkiet skulle blive optaget inden længe. Det er udtryk for demagogi. Tyrkiet-spørgsmålet er en sag for sig, som borgerne efter min opfattelse til sin tid selv skal træffe afgørelse om ved folkeafstemning. Det er imidlertid også udtryk for snæversindethed. Netop i det aktuelle institutionelle kaos i Europa kan store medlemsstater øve uforholdsmæssig stor indflydelse, og lov og orden tjener de mindre medlemsstater. Jeg går ind for ordentlige og demokratiske styreformer og er imod kaos.
Hr. formand, de nederlandske liberale vil ved den kommende folkeafstemning aktivt føre kampagne for den nye traktat om en forfatning for Europa. 
Schlyter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, den værste sætning i forfatningen, som strider mod Kul- og Stålunionens grundidé, er, at "medlemsstaterne forpligter sig til gradvist at forbedre deres militære kapacitet". Hvis formålet bare havde været at reducere forsvarsbudgettet gennem en effektivisering, havde det været acceptabelt. Nu er formålet åbenbart at øge EU's militære styrke.
Fra nedrustning går vi nu mod oprustning. Hvis vi kombinerer det med teksten om, at Unionens forbindelser med omverdenen sigter mod at bekræfte og fremme dens værdier og interesser, er det en tilbagevenden til en 500 år gammel kolonipolitik. Det kan give anledning til bekymring i omverdenen, som mindes vores tidligere forsøg på at udbrede vores civilisation med hærens hjælp. Det skaber måske fred mellem os, men det skaber uro i verden.
Dette er ikke en fremtidig tekst. Det er en tilbagevenden til tidligere tiders imperialisme og kolonialisme. Det takker jeg nej til.
Seppänen (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg går ind for at forkaste forfatningen, og det gør hele min gruppe også. Samtidig vil jeg minde alle om, at Europa-Parlamentet ikke har kompetence i denne sag. Denne debat og den udvalgsinitiativbetænkning, der skal vedtages og er baseret på den, har intet retsgrundlag og ingen retlig værdi.
En af grundene til, at forfatningen bør forkastes, er, at den indebærer en militarisering af EU. I henhold til forfatningen skal medlemsstaterne tilmed enes om at øge deres militærudgifter. Det er ufatteligt, at der er en bestemmelse om sådan noget på EU-forfatningsplan. Medlemsstaternes regeringer opfører sig, som om forfatningen allerede var trådt i kraft. Det er blevet besluttet at oprette 13 kampgrupper og at udstyre dem, som om de var stormtropper. Og det er de faktisk, for det er hensigten at bruge dem til ulovlige militære operationer, bare fordi EU beslutter at gøre det. I konventet vedtog vi ikke nogen bestemmelse til forfatningen om, at operationer uden for EU's grænser altid skal være lovlige - med andre ord, at de altid skal have et mandat fra FN.
Forfatningen bør forkastes, men lad befolkningerne gøre det. Faktisk vil bare en nations befolkning være tilstrækkelig.
Železný (IND/DEM ).
   - Hr. formand, det er første gang, at der har været delegerede til stede her, som medbringer 50 års erfaringer fra et liv under totalitarisme. Selv om vi behandler udkastet til den europæiske forfatning i dag, føler jeg mig ind imellem hensat til tidligere tider. En ikke-valgt komsammen kendt som konventet har udarbejdet et forhastet dokument. På samme måde traf en magtfuld elite engang beslutninger i Tjekkiet, og dernæst lod den sine beslutninger udgå som forudbestemte uundgåeligheder.
Vi får at vide i dag, at en forkastelse af forfatningen ville forårsage en katastrofe af kosmiske proportioner. Livet har, når alt kommer til alt, vist, at der ikke er sket nogen katastrofer, og det samme er tilfældet nu. Der er blevet udviklet en hybrid struktur, som blander forfatningsmæssige principper med praktiske politikker, og den åbner mulighed for, at ukontrollable EU-tjenestemænd kan fortolke den på utallige måder. Der er også en parallel på dette punkt, for vi har også haft dokumenter, der overfører beslutninger fra vores land til andre uden bemyndigelse.
Vi sidder i dag i en sal, der er smykket med flotte bannere om forfatningen. Ved sådanne lejligheder plejede vi også at hænge bannere op og lytte til støjende hornorkestre, så det væsentlige indhold i det dokument, der var blevet vedtaget, blev overskygget af euforien.
Vi har ikke brug for en europæisk forfatning, og vi har sandelig heller ikke brug for dette uklare dokument, som vi skal stemme om. Vi har heller ikke brug for at ofre EU-midler på flotte højtideligheder. Vi skulle hellere sende pengene til Sri Lanka.
Battilocchio (NI ).
   - Hr. formand, jeg taler på vegne af det nye italienske socialistparti. Vi kan kun være tilfredse med den nye europæiske forfatning. Medlemsstaterne giver i stadig større grad afkald på en del af deres suverænitet til fordel for et ambitiøst globalt projekt, hvor 25 lande står side om side og følger et fælles forløb.
Der er gået 21 år, siden Europa-Parlamentet med et stort flertal vedtog det udkast til en reform af EU, som det italienske parlamentsmedlem Altiero Spinelli havde udarbejdet. Det var et omfattende og modigt forslag, der klart tog sigte på at skabe et mere integreret Fællesskab. Siden da har det gamle kontinents nationer skridt for skridt fortsat med at øge og styrke enheden inden for de internationale rammer, som har undergået betydelige ændringer og forandringer.
Forfatningen, der ligesom i 1957 blev undertegnet den 29. oktober i Rom, er et grundlæggende mål i den forbindelse. Et halvt århundrede efter går Europas vej igen forbi det sted, hvor det hele begyndte. Det er en ny og spændende udfordring, som vi alle er involveret i, når vi skal skabe fremtidens Europa. 
Dehaene (PPE-DE ).
   - Hr. formand, som næstformand i konventet glæder jeg mig over, at Europa-Parlamentet i morgen efter al sandsynlighed med stort flertal vil vedtage en beslutning, som går ind for denne forfatning. Selv om Europa-Parlamentet endnu ikke skal afgive formel udtalelse herom, sender man med denne stillingtagen på basis af den glimrende betænkning, der er udarbejdet af vores to kolleger hr. Corbett og hr. Méndez de Vigo, efter min opfattelse et vigtigt signal til Europa.
Vi har i konventet virkelig forsøgt at give et svar på de udfordringer, som Europa nu står over for, nemlig udvidelsen og globaliseringen, og forfatningen ville uden Europa-Parlamentets væsentlige bidrag ikke have antaget den nuværende dimension. Den foreliggende forfatning betegner efter min opfattelse, om end der er tale om et kompromis, kvalitativt et afgørende skridt i den rigtige retning. Forfatningen etablerer den institutionelle ramme, som er påkrævet for et udvidet Europa. Europa kan virkelig ikke blive ved med at arbejde med de samme regler som dengang, der var 15 medlemsstater.
Samtidig er det min opfattelse, at den virkelig centrale dimension, hvad denne forfatning angår, er, at vi først nu går fra et økonomisk fællesskab til en politisk Union, selv om det første skridt blev taget med Maastricht-traktaten. Det er slut med søjlestrukturen, tredje søjle henlægges, hvad angår området med frihed og retfærdighed, under Fællesskabets kompetence, og udenrigspolitikken udbygges betragteligt, således at Europa kan tale med én røst i den globaliserede verden.
Det er mit håb, at et stort flertal i morgen vil støtte denne forfatning. Lad os imidlertid ikke glemme, at vi i Europa-Parlamentet også har et stort medansvar for at overbevise medlemsstaterne om, at Europa har behov for denne forfatning.
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session for afbrudt indtil kl. 15.00. 

Formanden.
   - Mine damer og herrer, kære kolleger, før vi gennemfører de to afstemninger i dag ved middagstid, giver jeg ordet til formanden for ad hoc-delegationen af valgobservatører til de palæstinensiske valg, vores kollega og næstformand McMillan-Scott, i et minut.
McMillan-Scott (PPE-DE ),
   Hr. formand, vi er alle sammen kommet godt hjem fra Palæstina. Jeg vil takke mine kolleger - vi var 28, den hidtil største delegation fra Europa-Parlamentet - næstformanden, fru Napoletano, og den stab, der ledsagede os og forberedte observatørmissionen.
Vores opgave som medlemmer af Europa-Parlamentet er at give en informeret politisk vurdering af dette afgørende valg under mødeperioden i Bruxelles senere på måneden. Vi mener imidlertid, at den palæstinensiske befolkning - især kvinderne - kan være stolte. Til trods for den israelske besættelse og for, at indbyggerne i Østjerusalem og andre ikke havde mulighed for at stemme, lægger dette valg grunden til det palæstinensiske parlamentsvalg i juli, og det kan tjene som en model for andre i regionen. Jeg håber, at Europa-Parlamentet vil reagere på ønsket om demokrati i den arabiske verden som helhed.
Formanden.
   - Vi går nu over til afstemning.
Nicholson (PPE-DE ),
   Hr. formand, jeg er taknemmelig for lejligheden til at tale til mine kolleger, før min betænkning forhåbentlig bliver vedtaget af Parlamentet. Peace-programmet har meget mere end ren finansiel betydning for Nordirland og de tilgrænsende områder i Irland. Det er EU's hidtil synligste bidrag til opbygningen af et stabilt samfund i Nordirland, og set i det lys har det også en enorm symbolsk værdi. Det er et fint eksempel på, at EU tilbyder hjælp uden at blande sig i den lokale politiske proces.
På vegne af Nordirlands befolkning vil jeg takke dem, der har arbejdet så hårdt for, at denne betænkning kunne komme hurtigt igennem de parlamentariske faser. Jeg takker Regionaludviklingsudvalgets formand og sekretariat for at have prioriteret forslaget, da det kom fra Kommissionen. Jeg takker også Budgetudvalget for dets effektive behandling af budgetspørgsmålet, hvilket har betydet, at vi kan stemme i dag. Selv om jeg også er taknemmelig over for Rådet og Kommissionen, beklager jeg, at den britiske og den irske regering ikke anmodede om et større beløb. Det tildelte beløb lever ikke helt op til de forventninger, der var til at begynde med. Jeg er imidlertid glad for, at Peace-programmet bliver forlænget, og jeg ville være taknemmelig for en stærk støtte til dette symbol på EU's forpligtelse over for alle Nordirlands borgere.

 - Næste punkt på dagsordenen er valg af Den Europæiske Ombudsmand. Valget finder sted i henhold til forretningsordenens artikel 194, stk. 5.
Jeg har modtaget følgende ansøgninger:
- Hr. Nikiforos Diamandouros
- Hr. Giuseppe Fortunato
To andre ansøgninger blev erklæret ugyldige.
Resultatet af afstemningen om valg af Den Europæiske Ombudsmand lyder som følger:
Antal stemmer: 643
Ugyldige stemmer: 34
Afgivne stemmer: 609
Nødvendigt flertal: 305
De fordelte sig således:
Nikiforos DIAMANDOUROS 564 stemmer
Giuseppe FORTUNATO  45 stemmer
Hr. Diamandouros har fået flertal af de afgivne stemmer. Han er således valgt til Europæisk Ombudsmand. Jeg gratulerer ham med valget og opfordrer ham til straks at aflægge ed for Domstolen i henhold til forretningsordenens artikel 194, stk. 7.
Wallström,
    Tillykke, hr. Diamandouros. Vi håber, at De aktivt vil udføre Deres opgaver i henhold til EF-traktatens artikel 195, ligesom De gjorde det i Deres foregående mandatperiode. Vi ved, hvilken afgørende rolle ombudsmanden spiller for at øge EU-administrationens ansvar og stimulere overvejelserne om fremgangsmåder og procedurer. Jeg lover, at Kommissionen fortsat vil arbejde aktivt og tæt sammen med Dem.
Kommissionen er også klar over, at borgerne i stigende grad gør brug af deres ret til at klage til Den Europæiske Ombudsmand. Antallet af klager steg væsentligt i løbet af de første 10 måneder af 2004 sammenlignet med den samme periode i 2003. Det tyder på, at det stigende antal klager snarere viser, at borgerne kender deres rettigheder, end at de europæiske institutioners administrative adfærd er blevet værre - det håber vi i hvert fald.
Kommissionen ser frem til at forbedre sit samarbejde med Den Europæiske Ombudsmand. Vi ønsker Dem held og lykke med Deres vigtige arbejde.
Formanden.
   - Afstemningen er afsluttet. 

Allister (NI ),
    I dag stemte jeg for forlængelsen af Peace-finansieringen, men jeg gjorde det med stort forbehold. Forbeholdet skyldes, at Peace-finansieringen i Nordirland hidtil er blevet tildelt meget skævt i det protestantiske/unionistiske samfunds disfavør.
Den har også begunstiget grupper af terrorfanger frem for grupper af ofre, der er blevet ofre på grund af de rædsler, som terroristerne har udsat dem for.
Under denne forlængelse af Peace-finansieringen forventer jeg, at der bliver dæmmet utvetydigt op for disse uretfærdigheder. Denne finansiering skal fordeles upartisk.
De Rossa (PSE ),
    Det er mig en glæde at støtte denne betænkning, og jeg bifalder den foreslåede forlængelse af Peace-programmet, så det fortsætter i år og hele 2006.
Denne beslutning vil betyde, at Peace-foranstaltningerne, som skal støtte forsoning, kan fortsætte i nogle få år endnu. Fortsættelsen af disse fredsinitiativer er afgørende for, at der kan opbygges tillid mellem samfundene, og at samfund fra begge sider af grænsen kan føres sammen.
Peace-programmet er særligt fokuseret på forsoning, og de projekter, som det har finansieret, har bidraget væsentligt til at fremme gensidig forståelse og bedre forbindelser mellem samfundene. Det glæder mig, at finansieringen nu er blevet forlænget indtil udgangen af 2006, og jeg håber inderligt, at der vil blive afsat flere midler i de finansielle overslag, når de til sin tid er fastlagt og træder i kraft i 2007.
Der er ingen tvivl om, at vores håb om en fredelig fremtid afhænger af det gode arbejde i form af de forskellige grænseoverskridende initiativer og nord-syd-initiativer, der finansieres under dette program.
Goudin, Lundgren og Wohlin (IND/DEM ),
    Peace-programmet har en berettigelse som et internt anliggende i EU. De aktører, som har det overordnede og endelige ansvar for at opnå en konsolidering af fredsprocessen, er dog Irland og Storbritannien.
For Junilistens vedkommende er det af afgørende betydning, at den økonomiske støtte ikke anvendes som en form for "strukturstøtte", men anvendes til at fremme konkrete og reelle forbedringer, som fremmer en positiv udvikling af fredsprocessen i Nordirland.
Isler Béguin (Verts/ALE ),
    Hvis det udelukkende var op til De Grønne, ville udkastet til forfatningen være meget mere ambitiøst end det, vi har fået forelagt i dag. Det ville gøre det muligt at konkretisere det politiske, sociale og miljøbeskyttende Europa, som vi forsvarer. Det ville være et udkast uden tvetydigheder og usikkerhed om målsætningerne, uden en del 3, som står i modsætning til et globalt, ambitiøst europæisk projekt, da det blot er en gentagelse af tidligere traktater. På trods af disse fejl vil jeg dog stemme for og samtidig opfordre til, at der stemmes for udkastet til forfatningen. For det ville være absurd og en stor politisk fejl at slutte sig til den fløj, der siger nej til forfatningen, udelukkende under påskud af at den endelige tekst ikke modsvarer det, der står på spil.
Vi har mere end nogensinde brug for EU, også selv om det ikke er perfekt.
Det vil med en forfatning lykkes os at opbygge et fredens Europa med fælles værdier som menneskerettigheder og demokrati. Det er i dette store hele, at de europæiske borgere kan føle sig forenet i et reelt fælles projekt. Det er med et aktivt ja, at jeg forsvarer min stemme for hr. Corbetts betænkning.
Hvis vi forpasser denne historiske mulighed, vil det svare til at fornægte vores egne bestræbelser på at opbygge Europa og fuldstændig bremse den ambitiøse udvikling af opbygningen af Europa, som vi ønsker …
Marques (PPE-DE ),
    Jeg takker James Nicholson for hans fremragende arbejde med forslaget vedrørende forlængelse af Peace-programmets varighed.
Peace-programmet, der gik i gang i 1995, har til formål at fremme fred og forsoning i Nordirland og de tilgrænsende områder i Irland. For at følge op på det vellykkede Peace I-program besluttede Det Europæiske Råd i Berlin i 1999 at forlænge programmet med yderligere fem år.
Jeg støtter ordføreren i, at der må gøres mest muligt for at sikre social inddragelse, økonomisk udvikling, beskæftigelse, genopretning af byer og landdistrikter samt grænseoverskridende samarbejde i denne del af Europa, der har oplevet mere end 30 års vold.
Det er derfor afgørende at forlænge gennemførelsen af Peace-programmet med to år indtil udgangen af 2006, hvilket falder sammen med programmeringsperioden for strukturfondene og med et forslag om at udvide Fællesskabets årlige støtte til Den Internationale Fond for Irland for samme periode. Det mere overordnede mål er at tilpasse de foranstaltninger, der finansieres ved hjælp af disse to instrumenter, til de interventioner, der i regionen gennemføres som led i EU's samhørighedspolitik. 
Ó Neachtain (UEN ),
    Jeg bifalder denne betænkning, som formelt giver Europa-Parlamentets støtte til fortsat EU-finansiering af Peace-programmet indtil 2006.
I 2005 og 2006 bliver der afsat 108 millioner euro til dette program, som støtter projekter i tilgrænsende områder og Nordirland. En tredjedel af disse midler, 36 millioner euro, vil blive brugt i de tilgrænsende områder, mens de resterende 72 millioner euro vil blive brugt i Nordirland.
Peace-programmet 2000-2004 støttede 4.000 projekter i Nordirland og de tilgrænsende områder alene. EU giver også 15 millioner euro om året til Den Internationale Fond for Irland og har støttet en række på hinanden følgende Interreg-programmer siden slutningen af 1980'erne.
I forbindelse med fredsprocessen i Irland har EU været førende i indsatsen for at yde politisk og finansiel støtte - og der er ingen tvivl om, at det fortsat vil spille en aktiv og central rolle på det område.
Queiró (PPE-DE ),
    Jeg har stemt for James Nicholsons betænkning om Peace-programmet for Nordirland, fordi jeg finder det særdeles vigtigt, at EU solidarisk støtter den irske fredsproces. Vi skal vise vores solidaritet ved at hjælpe en lang række sektorer, områder, grupper og lokalsamfund, der i særlig grad har været berørt af volden, og ved at stimulere projekter på tværs af befolkningsgrupper.
Forvaltning af finansieringen ved lokalt baserede partnerskabsstrukturer og sektorspecialiserede ikke-statslige organisationer vil medvirke til at styrke de freds- og forsoningsbånd, der er så afgørende, hvis der skal skabes et stabilt samfund i Nordirland. Jeg finder også målet om finansiel kontinuitet meget væsentligt, således som det aftegner sig, ved at Peace-programmets gennemførelse forlænges med endnu to år, eftersom de foranstaltninger, der finansieres ved hjælp af dette instrument og Den Internationale Fond for Irland, tilpasses til de interventioner, der i regionen gennemføres som led i EU's samhørighedspolitik. 
Ribeiro e Castro (PPE-DE ),
    I et Europa, der har formået at skabe fred inden for sine grænser, bliver der lykkeligvis længere og længere imellem fænomener som dem i Nordirland og Baskerlandet.
Da de tilfælde, hvor man tyer til vold som middel til at løse politiske problemer, imidlertid er alvorlige nok, skal EU fortsat fordømme dem så kraftigt og utvetydigt som muligt.
Jeg mener, at der bør udfoldes samme anstrengelser, når det drejer sig om at støtte initiativer, der skal bidrage til at skabe varig fred i Nordirland, som der udfoldes i forhold til våbenhvileinitiativer og for at få igangsat forhandlinger mellem konfliktens parter.
I denne sammenhæng finder jeg det fornuftigt, at den finansielle støtte til såvel Nordirland som de tilgrænsende områder i Irland fastholdes, og at Peace II-programmet forlænges med yderligere to år. 

Formanden.
   - Vi fortsætter forhandlingen om betænkning af Corbett og Méndez de Vigo om traktaten om en forfatning for Europa.
Costa, António (PSE ).
   - Hr. formand, hr. næstformand i Kommissionen, den nye traktat er et positivt skridt fremad ud fra et institutionelt synspunkt, sådan som alle har fremhævet. Med den nye traktat får vi en stærkere, mere effektiv og mere demokratisk union, der er tættere på borgerne. En forfatning er imidlertid først og fremmest et værdifællesskab og et politisk projekt, hvilket ses af, at forfatningen inkorporerer chartret om grundlæggende rettigheder, hvis principper gælder for et samfund, der ser sig selv som en social markedsøkonomi og tilstræber fuld beskæftigelse.
Det er ikke blot ord. Det er Unionens nye mål, som de fremgår af artikel 3 i traktatens del I, og de skal gælde for alle dens politikker og aktiviteter. Det tilkendegives således udtrykkeligt i del III, artikel 185 om den monetære politik, at, Det Europæiske System af Centralbanker - med forbehold for, at hovedmålet er at fastholde prisstabilitet - støtter de generelle økonomiske politikker i Unionen med henblik på at bidrage til gennemførelsen af Unionens mål som fastsat i artikel I-3.
De horisontale gennemførelsesklausuler, der gælder for Unionens politikker og aktiviteter, omtalt i traktatens del III, bør særlig fremhæves. Artikel III-115 til III-122 fastsætter således, at Unionens forskellige politikker skal sikre fremme af ligestilling mellem mænd og kvinder, miljø- og forbrugerbeskyttelse, sociale rettigheder, navnlig beskæftigelse, og sikre, at de nødvendige forudsætninger er til stede, for at offentlige tjenesteydelser og tjenesteydelser af almen økonomisk interesse kan udfylde deres rolle.
Disse eksempler viser, hvordan den nye traktat styrker den europæiske sociale model, idet den ikke indeholder nogen bestemmelser, der er udtryk for tilbageskridt i forhold til det allerede vundne, men derimod bestemmelser, der indebærer nye og vigtige skridt fremad. Den bringer derfor godt nyt ved at bekræfte vores ønske om at leve i et samfund med et højt socialt beskyttelsesniveau og høje standarder for miljøet. 
Malmström (ALDE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, for fem år siden var vi et par stykker her i Europa-Parlamentet, som ville genoplive Spinellis . Vi startede derfor en føderalistisk tværpolitisk gruppe, som sigtede mod at arbejde for en europæisk forfatning.
Der var mange, som lo overbærende dengang. I mit hjemland, Sverige, blev jeg klappet på hovedet, når jeg talte om behovet for et fælles dokument, som tydeligt slår fast, hvad vi står for, hvorfor vi gør det, og hvordan vi arbejder. I dag er der ingen, der ler længere, og at tale om en europæisk forfatning er ikke særlig kontroversielt. De fleste er tilhængere.
Gennem konventet og ved hårdt arbejde - ikke mindst her i Europa-Parlamentet - har vi i dag et udkast til en europæisk forfatning. Det er et fantastisk fremskridt, og det gør EU mere åbnet, demokratisk og handlekraftigt og sætter borgerne i centrum og forenkler beslutningstagningen. Hr. Corbetts og hr. Méndez de Vigos beslutningsforslag gør på meget god og pædagogisk vis rede for fordelene ved den nye forfatning, og det er et dokument, som faktisk kan bruges i kampagnen for forfatningen, fordi det er udfærdiget så pædagogisk.
Naturligvis kunne det have været meget bedre, som flere kolleger har talt om. Personligt havde jeg gerne set en tydeligere afgrænsning af EU's beføjelser. Med så mange medlemmer havde det været relevant at koncentrere sig om nogle færre spørgsmål på EU-plan for at øge effektiviteten der. Jeg havde også gerne set, at den permanente formand ikke var placeret i Rådet, men i Kommissionen.
Endelig beklager jeg, at konventet ikke diskuterede spørgsmålet om Europa-Parlamentets hovedsæde. Vi må stoppe med denne pendlen frem og tilbage mellem Strasbourg og Bruxelles. Det er dyrt og ineffektivt, og så længe det foregår, vil borgerne aldrig fuldt ud have tillid til denne institution.
Der vil komme nye tider. Vi skal kunne vedtage nye reformer og gå endnu et skridt videre til det næste konvent og den næste forfatning. Først skal denne forfatning ratificeres, og i det store og hele er det et meget godt udkast. Det er et fremskridt for det europæiske demokrati og de europæiske borgere.
Modstanderne skal tænke på, at alternativet er Nice-traktaten, som på ingen måde øger demokratiet i EU. Den gør det heller ikke lettere for os at samarbejde med så mange medlemslande. Jeg ser derfor med stor entusiasme frem til den debat, som nu kommer, og som allerede finder sted i de forskellige medlemslande, og til at være ude på gader og stræder sammen med Dem og forsvare den europæiske forfatning.
Staes (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, fru kommissær, sammen med De Flamske Grønne vil jeg i de kommende måneder føre kampagne for, at Belgien ratificerer forfatningen i det føderale og i det flamske parlament samt i parlamentet i Bruxelles. I morgen skal vi imidlertid ikke stemme om forfatningen, men om den betænkning, som er udarbejdet af vores to kolleger hr. Corbett og hr. Méndez de Vigo. Det er efter min opfattelse en skuffende betænkning. Det er et forsvarsskrift, en alt for ensidig opregning af de mange fordele ved forfatningen. Det er en forspildt mulighed, hr. Corbett!
Burde vi ikke i højere grad tage højde for den kritik, som nu også kommer til udtryk på venstrefløjen? Hvorfor må det ikke komme frem, eksempelvis, at vi stadig er på vej mod et fuldgyldigt europæisk demokrati, at de konstitutionelle regioners rolle ignoreres, at for mange politikområder fortsat overlades til det mellemstatslige samarbejde, at der fortsat på for mange områder er vetoret? Hvorfor må det ikke komme frem, at EU stadig i for vid udstrækning savner en social orden, og at det i for høj grad anlægger et neoliberalt syn?
Derfor anmoder jeg om, kære kolleger, at De endnu en gang nøje studerer de ændringsforslag, som Gruppen De Grønne/Den Europæiske Fri Alliance har stillet, især ændringsforslag 4, 9, 15 og 16, og forhåbentlig støtter dem under afstemningen i morgen.
Figueiredo (GUE/NGL ).
    Hr. formand, af de forskellige grunde, som vi har til at være imod denne nye traktat, vil jeg gerne fremhæve, at den vil betyde øget centralisering, føderalisme og europæisk bureaukrati, at den prioriterer politikker, der skal være gældende for alle Unionens medlemsstater uden undtagelse og uden hensyn til deres særlige forhold, og at den vil indebære yderligere neoliberalisme og militarisering i Europa.
De blinde krav, der stilles af stabilitetspagten, Den Europæiske Centralbank og eurolandenes fælles penge- og valutapolitik uanset det enkelte lands situation, har betydet, at de sociale forhold er blevet forværret, at der er kommet øget ulighed som følge af privatiseringerne af strategiske sektorer og offentlige tjenesteydelser ledsaget af kraftige angreb på arbejdstagernes rettigheder.
Vi ved også, hvad den neoliberale politik betyder for landbrug, fiskeri og udenrigshandel, hvor følgerne har været økonomisk tilbagegang, arbejdsløshed og ødelæggelse af produktionen i stadig større sektorer i de lande, der har en mere sårbar økonomi. Vi kan heller ikke billige en kampagne til fordel for den nye traktat, der ikke er særlig demokratisk og slet ikke pluralistisk, og som kun fremfører argumenterne fra jasiden, men udelader dem fra nejsiden, der kæmper for et socialt og mere demokratisk Europa, som bygger på princippet om suveræne stater med lige rettigheder, og som forsvarer freden. 
Lundgren (IND/DEM ).
   - Hr. formand, kære parlamentsmedlemmer, en forfatning skal fastlægge politikkens spilleregler og de rettigheder, som tilkommer borgerne i et demokrati. En forfatning skal ikke fastslå det politiske indhold. Borgerne skal i fællesskab udforme socialpolitikken, skattepolitikken, energipolitikken, bestemmelserne om politiet og alkoholspørgsmål i den demokratiske proces i hvert enkelt land. Når folkeviljen ændrer sig, skal disse forhold kunne ændres i landet. 
Det forslag, som vi nu står over for, er noget helt andet. Det er et udtryk for den politiske klasses egne ambitioner for det europæiske projekt. Det regulerer i detaljer, det omhandler turisme og landbrug, det legitimerer et korporativt samfund, det tvinger hvert medlemsland ind i en valutaunion, og det sigter mod magtkoncentration og et teknokratisk styre i Europa.
Det, som her præsenteres som en forfatning, er det politiske etablissements forsøg på at negligere det europæiske folks demokratiske ret til at udforme sin egen fremtid. Derfor siger Junilisten nej til dette forslag.
Toubon (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, arbejdet med opbygningen af Europa har skabt verdens største område med retfærdighed og økonomisk frihed, men opbygningen af vores kontinent bør ikke stoppe der. Europa bør blive en politisk aktør og en politisk enhed med demokratiske beføjelser og diplomatisk indflydelse. Vi ønsker et Europa med stater og befolkninger og ønsker derfor at øge borgernes tillid til EU. Det er faktisk det, som foreslås i den forfatning, der blev underskrevet i Rom.
Jeg lykønsker endnu en gang vores ordførere, hr. Corbett og hr. Méndez de Vigo, og vil gerne fremhæve de fremskridt, der er sket med den nye traktat. Ordførerne giver borgerne klar besked om, at forfatningen er god, og at teksten er så god som mulig. Forfatningen indeholder forslag om et Europa, der er mere integreret, mere effektivt, mere politisk, som lytter mere til borgerne, og som har større styrke både indadtil og udadtil. Forfatningen vil dog ikke som sådan øge EU's beføjelser. Den forhindrer dannelsen af en centraliseret superstat, da den giver EU retsevne, og det får et ansigt med en formand, der vælges for en lang periode, og en udenrigsminister. Samtidig sikrer den borgerne beskyttelse med chartret om grundlæggende rettigheder. Europa-Parlamentet får større indflydelse på den europæiske politiske scene, og endelig vil forfatningen gøre det lettere at skabe et stærkere samarbejde, som kan modstå de kommende udfordringer.
Et europæisk lands skæbne hænger nu uløseligt sammen med en bekræftelse af dets europæiske tilhørsforhold. Forfatningen er den bedste måde for alle medlemslandene at møde fremtiden på. Det er et stort mål at skabe fællesskab om et dokument, som alle landene har godkendt. Det er nu politikernes og først og fremmest vores vilje til at konkretisere dette mål, som er afgørende.
Van den Berg (PSE ).
   - Hr. formand, for de nederlandske medlemmer af PSE-Gruppen drejer forhandlingen sig om forfatningen og ikke om, hvorvidt vi er for eller imod EU. Vi er kritiske jasigere, da det for os drejer sig om forfatningens fordele frem for Nice-traktaten. Nice-traktaten er uklar, når det drejer sig om EU's rækkevidde. Den nye traktat sikrer imidlertid det regionale og decentrale niveaus indflydelse og giver det nationale parlament rollen som vagthund, den taler ikke om nogen superstat, men om effektivt og grænseoverskridende samarbejde mod kriminalitet og om sikre fødevarer.
Endvidere erstattes ved den nye forfatning mere end 30 forskellige typer retsakter med få og for borgerne nemt genkendelige termer såsom lov og rammelov. Forfatningen skaber således øget klarhed, hvad angår det Europa, vi ønsker, og den beslutningstagning, vi anvender i den forbindelse. Forfatningen sikrer også øget effektivitet ved udvidelse af antallet af områder, hvor der træffes afgørelser med kvalificeret flertal, således at et enkelt land ikke kan blokere arbejdet. Der bliver tale om øget demokratisk ansvar, da det sikres, at beslutningstagningen ikke længere tages i smug, og at Rådets beslutningstagende møder bliver offentlige.
Endelig sikrer forfatningen en styrkelse af borgernes rettigheder. Det drejer sig om den sociale dialog, om indføjelse af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og naturligvis om borgerinitiativet. Den, der ikke støtter dette afgørende skridt i den europæiske integrationsproces, pådrager sig et ansvar for håndhævelsen af den eksisterende, mere bureaukratiske, langsommere, uklare og i mange henseender udemokratiske Nice-traktat.
Hr. formand, vores ja er ledsaget af en kritisk bemærkning, for der savnes fortsat i for høj grad et Europa, som taler med en røst. Det sociale Europa er fortsat for svagt forankret, derfor et kritisk ja. Kort sagt, for de nederlandske medlemmer af PSE-Gruppen er det et kritisk ja til forfatningen. Det er den holdning, som vi af hjertet vil forfægte i forbindelse med forårets folkeafstemning, støttet af den catalanske nederlænder, eller den nederlandske catalaner, Johan Cruijff i den spanske kampagne. Vi håber dermed at vinde støtte i Nederlandene for dette nye projekt, for den nye forfatning. 
Harkin (ALDE ).
   - Hr. formand, Irland afholdt to folkeafstemninger om Nice-traktaten: ved den første stemte vi nej, og ved den anden stemte vi ja. Det var der mange årsager til, men den altovervejende var, at vores regering tog borgerne for givet. Irerne havde altid stemt ja til Europa, så denne gang troede de, at det ville være det samme. Men ved den lejlighed tog politikerne fejl. Vi må lære af vores fejl og sørge for, at borgerne denne gang har let adgang til alle de oplysninger, de har brug for.
Jeg ville gå så langt som til at foreslå, at alle husstande skal have et eksemplar af traktatudkastet - i hvert fald alle husstande, der anmoder om det. Det bliver dyrt, men de penge er godt givet ud. Desuden støtter jeg stærkt et forslag om at udgive et dokument, der på den ene side oplyser om det, der allerede gælder med de eksisterende traktater, og på den anden side oplyser om det, der er nyt, ændret eller anderledes. I modsætning til det, som visse talere har påstået i Parlamentet i dag, er dette ikke ensbetydende med at fortælle folk, hvad de skal gøre eller tænke, det er at give borgerne et valg.
Hvis man deltager i en offentlig eksamen i Irland, kan man blive bedt om at sammenholde og modstille. Det er det, vi skal gøre. Vi skal vurdere, om det, vi har nu, er en forbedring eller ej. Til trods for mange euroskeptikeres spidse bemærkninger, påstår jeg ikke, at dette forfatningsudkast er den hellige gral eller Kristi genkomst, men det er et positivt fremskridt for Europa, som jeg vil støtte.
Jeg har mange grunde til at sige dette, men tiden tillader kun, at jeg nævner en i dag. Denne traktat bringer EU tættere på borgerne. F.eks. kan en million borgeres underskrift udvirke, at Kommissionen udarbejder et forslag. Det er magt til folket! Forestil Dem bare mulighederne: Borgere fra f.eks. Letland, Spanien, Irland og Sverige finder en fælles sag og kræver handling. Det er sandelig en mulighed i borgernes Europa!
Smith, Alyn (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, der er nogle ting at beundre i denne forfatning, men der er også mange ting at foragte. Efter at have afvejet disse ting har mit parti besluttet, at det ikke kan anbefale den til Skotlands befolkning, og følgelig vil vi ikke stemme for betænkningen.
Vi har en række indsigelser imod selve forfatningen, men i de sidste sekunder vil jeg blot nævne de utilstrækkelige bestemmelser om subsidiaritet. Skotland er ikke uafhængigt endnu, men det skotske parlament er allerede det eneste organ, der er ansvarligt for retfærdighed, miljø, uddannelse, sundhed og mange andre dele af skotsk liv. Bestemmelserne i denne traktat om at inkorporere det i EU-lovgivningsprocessen er utilstrækkelige.
På fiskeriområdet har vi set de katastrofale følger af, at EU-lovgivningen ikke er følsom nok over for virkeligheden ude i Unionens medlemsstater eller territorier, og denne forfatning vil ikke forbedre EU's lovgivning tilstrækkeligt for Skotland. Den tager rent ud sagt ikke hensyn til mit lands værdighed. Vi kan ikke anbefale den til Skotlands befolkning, og vi vil ikke stemme for den.
Sinnott (IND/DEM ).
   - Hr. formand, jeg er fra et land med en forfatning, der siger sandheden om grundlæggende menneskerettigheder: Sandheden om, at de er en del af den menneskelige natur og er af afgørende betydning for den menneskelige værdighed, sandheden om, at det højeste væsen, ikke en simpel menneskelig institution, gav os disse rettigheder - os alle uden undtagelse. I Irland har vi haft regeringer, som har forsømt eller endog benægtet vores rettigheder, men under henvisning til vores forfatning kan selv de mest sårbare af os kræve dem.
I EU-forfatningen fremsættes den falske holdning, at EU skaber alle rettigheder, selv grundlæggende rettigheder. Her er EU ikke rettighedernes vogter, men deres giver.
Jeg kunne ikke drømme om at støtte denne forfatning. Den har ikke begrebet den enkle og vigtige sandhed om de grundlæggende menneskerettigheder. Historien fortæller os, at når menneskelige institutioner bliver rettighedsgivere, bliver rettigheder en gave. De kan skænkes selektivt, nægtes eller endog tages tilbage. Jeg vil støtte den sandhed, at menneskets grundlæggende rettigheder er fra Gud. Jeg vil forsvare den irske forfatning mod overgreb.
Demetriou (PPE-DE ).
   - Hr. formand, først og fremmest synes jeg, vi skal udtrykke vores taknemmelighed over for medlemmerne af Konventet om Europas Fremtid, der har udarbejdet denne forfatning, og samtidig lykønske stats- og regeringscheferne, som undertegnede forfatningen den 29. oktober 2004. Vi bør heller ikke glemme konventets formand, Giscard d'Estaing, som vi skylder tak.
Jeg vil ikke gentage, hvad der er blevet sagt til fordel for forfatningen, og heller ikke, hvad ordførerne har skrevet i betænkningen og udtalt. Jeg kan fuldt og helt tilslutte mig alt, hvad de har sagt, og jeg vil gerne rose dem for den fremragende betænkning, de har fremlagt. Jeg vil også komplimentere hr. Corbett og hr. Méndez de Vigo.
Den forfatningstekst, vi drøfter, er slet ikke perfekt. Det har alle givet udtryk for. Den er imidlertid det bedste, der kunne opnås under de aktuelle politiske omstændigheder. Den skaber et mere demokratisk og funktionelt EU og gør det mere troværdigt og seriøst både uden for og inden for EU's grænser. EU indskrives i verdenshistorien som en union af stater, hvis formål er at tjene nogle værdier. Mennesket, den europæiske borger, individet, står i centrum for forfatningsbestemmelserne. Den humanitære solidaritet overføres også til statsniveau med bestemmelsen om forsvar af en medlemsstat i tilfælde af angreb. Det er netop denne solidaritet, jeg vægter i det ændringsforslag, jeg har stillet, og som jeg vil opfordre Dem til at stemme for.
Indførelsen af en forfatning for Europa er et stort fremskridt. Det er en milepæl på vores vej til fremtiden. De, som ikke tror på EU, vil naturligvis finde spidsfindige juridiske anledninger og politiske påskud til at håne forfatningen. Det har de ret til! De er dog nødt til at respektere en ting, nemlig at deres regeringer, alle regeringerne, har undertegnet denne forfatning. Derfor er vi, uanset hvilke forbehold og konkrete indvendinger vi måtte have, nødt til at handle og arbejde for at få godkendt denne forfatning og få den ratificeret af alle medlemsstaterne.
Pahor, (PSE ).
   - Ved at støtte denne fremragende betænkning får Europa-Parlamentet både en god lejlighed til og et stort ansvar for at opmuntre vores europæiske medborgere til at støtte den europæiske forfatningstraktat. Vores budskab til de borgere, som vi repræsenterer her, er, at godkendelsen af den europæiske forfatningstraktat er et enestående fremskridt i opbygningen af vores fælles europæiske hjem, og at den også er en forudsætning for dets fremskridt på alle områder.
Der er kun et skridt fra europæisk diplomati til europæisk demokrati. Hvis det værste skulle ske, og traktaten af en eller anden grund ikke blev ratificeret, ville det ikke bare betyde, at Europa stod stille på stedet, det ville være et stort og farligt tilbageskridt.
Det ville være til fare for vores bestræbelser på at skabe en fremtid, der søger ikke blot fred, men også økonomisk og socialt fremskridt. En fremtid, hvor et demokratisk Europa vil forblive en aktiv og indflydelsesrig spiller på den internationale politiske scene.
I dag har vi derfor mulighed for at sende det opmuntrende budskab, at den europæiske forfatningstraktat er af største betydning for et mere demokratisk, mere succesfuldt og mere forenet fællesskab af borgere og stater, et fællesskab, der for første gang i historien på fredelig vis har bragt næsten en halv milliard mennesker sammen og også har plads til mindre nationer - som mit eget land, Slovenien - og dermed har givet dem mulighed for at udvikle deres identitet og, i en atmosfære af mangfoldighed, at alliere sig med andre for at nå vores fælles mål for opbygningen af vores europæiske fremtid sammen.
Wallis (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil også lykønske ordførerne. Jeg må imidlertid bede om mere spektakel og ophidselse over den lille sætning under "deltagelsesdemokrati", der drejer sig om borgernes initiativret. Dette bringer virkelig Europa tættere på borgerne. Det bygger på retten til at indgive andragender, men det er i langt højere grad en positiv ret, der giver vores borgere mulighed for at sætte dagsordenen.
Til sammenligning har borgerne i mit land, Det Forenede Kongerige, ingen initiativret, andragenderne ligger og samler støv på hylderne, lovgivningsinitiativer afhænger af, om parlamentsmedlemmer vinder et valg - det er en slags hasardspil - og selv da vil initiativet sandsynligvis blive snakket ihjel af kolleger, mens borgerne ikke rigtig har nogen rolle at spille. Jeg er meget stolt af, at denne vordende EU-rettighed tilbyder meget mere, nemlig en reel mulighed for, at vores borgere kan deltage i Europa og sætte det i bevægelse. Lad os derfor få en høj fanfare for dette skridt mod direkte demokrati på europæisk manér.
Wierzejski (IND/DEM ).
    -  Hr. formand, vi er alle sammen klar over, at forfatningstraktaten er dårlige nyheder. Den er juridisk sludder, den er overdrevent kompleks, og den er gennemsyret af ideologi. De digre bind på flere hundrede sider er uforståelige for gennemsnitsborgeren i enhver EU-medlemsstat. De er skrevet i Den Franske Revolutions ånd - en oplyst, revolutionær og verdslig ånd. Der er ikke plads til Gud eller traditionelle, europæiske, kristne, romerske, græske og latinske værdier i traktaten. Der er heller ikke plads til de værdier, som vi sætter højt, f.eks. nationen, familien, menneskelivet, tro og traditioner. Disse værdier er blevet erstattet med verdslige, socialistiske, dumme og sære værdier såsom tilbedelse af Moder Jord, eller rettere sagt Gaia, rettigheder til homoseksuelle og magt til Bruxelles-bureaukrater. Det er noget, vi ikke kan acceptere, og det vil vi aldrig komme til.
Den betænkning, vi debatterer, er vildledende, tendentiøs og skuffende. Den er ren propaganda og har kun positive ting at sige om traktaten. Hvor er sandheden henne i alt det her? De burde skamme Dem! En tendentiøs betænkning fuld af propaganda er blevet udarbejdet og uddelt på medlemsstaternes borgeres bekostning, og det er en plet på Europa-Parlamentets samvittighed. Vi skulle skamme os. Revolutionen må sandelig være kommet langt ud, for at sandheden kunne blive misbrugt sådan. Heldigvis vil Polen forkaste denne traktat, og jeg håber, at andre lande vil følge trop. Polske Familiers Liga og Gruppen for Selvstændighed og Demokrati vil stemme imod betænkningen. Nej til forfatningstraktaten!
Schwab (PPE-DE ).
   - Hr. formand, først vil jeg gerne sige, at jeg ikke kan tilslutte mig den foregående taler. Jeg vil takke konventmedlemmerne - og det er alle - mange gange for deres arbejde. Det glæder mig som ungt parlamentsmedlem, at PPE-Gruppens bidrag til Det Europæiske Konvent var særligt stort. Jeg vil i den sammenhæng især nævne Erwin Teufel, Elmar Brok og Joachim Wuermeling, men jeg vil udtrykkeligt takke alle deltagere mange gange for deres arbejde i forbindelse med dette vigtige skridt for Europas fremtid.
Så meget mere ubehageligt har jeg opfattet den kendsgerning, at Rådet relativt hurtigt efter afslutningen af det demokratiske arbejde i konventet i en lynprocedure endnu en gang har revideret sit resultat på sin egen måde. Jeg synes, at det er en skam, at den demokratiske karakter af konventarbejdet blev ødelagt lidt på grund af det. Ikke desto mindre støtter jeg forfatningen og mener ikke, at der er brug for tidkrævende bemærkninger, som den foregående taler sagde, men at der skabes et klart, gennemsigtigt Europa med forfatningen, som rykker tættere på borgerne.
Jeg mener - hvis De tillader mig at komme nærmere ind på et punkt - at et aspekt ved forfatningen, som udgør et vigtigt fremskridt, består i, at samarbejdet mellem Europa-Parlamentet på den ene side og de nationale parlamenter på den anden side også vil bringe os nærmere de nationale parlamenter, og at vi kan se nærmere, hvordan den lovgivning, som vi ofte kun sætter rammerne for, gennemføres direkte i nationalstaterne. Her hjælper det især, at vi har en klar kompetencefordeling mellem det nationale og det europæiske niveau, og systemet med tidlige advarsler i forbindelse med subsidiaritetskontrollen vil også have positive konsekvenser med sig her.
Jeg håber altså, at vi med disse bestemmelser for en mere klar og gennemsigtig kompetencestruktur samt gennem systemet med tidlige advarsler i forbindelse med subsidiaritetskontrollen vil komme frem til et mere effektivt og endnu bedre samarbejde med vores nationale kolleger for dermed at udarbejde lovgivningen i Europa endnu mere gennemsigtigt. 
Carnero González (PSE ).
   - Hr. formand, ethvert samfund, hvor adskillelsen af magten ikke er nedskrevet, og hvor borgernes rettigheder ikke er sikret, har brug for en forfatning. Det stod der i menneskerettighedserklæringen fra 1789.
Vi har ønsket at følge den sti, der for mere end 200 år siden førte til folkenes og befolkningernes frihed, og derfor vil vi med den europæiske forfatning få mere og bedre Europa. Først og fremmest takket være konventets indsats og takket være den aftale, der blev truffet på regeringskonferencen, får vi endelig en forfatning, som betyder en juridisk bearbejdning og ikke mindst en politisk relancering af EU, som gør EU i stand til at leve op til det 21. århundredes tre store udfordringer, nemlig at tage del i globaliseringen med henblik på at demokratisere den, at bidrage til opbygningen af en retfærdig og demokratisk international retsorden og naturligvis at leve op til folks forventninger.
Med forfatningen vil vi få pulsen fra Maastricht-traktaten tilbage, vi vil overvinde fiaskoen med Nice-traktaten, og vi vil sidestille udvidelse og udbygning af Europa i realtid.
Med forfatningen vil EU naturligvis få større legitimitet, flere værdier, flere rettigheder, mere demokrati og mere effektivitet i forbindelse med den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, den europæiske sikkerheds- og forsvarspolitik, på området frihed, sikkerhed og retfærdighed og i forbindelse med det sociale Europa. Jeg vil gerne her understrege Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisations opbakning til den europæiske forfatning, som jeg synes er meget fundamental og vigtig.
Det bliver nødvendigt at forbedre og naturligvis at gennemføre og udvikle forfatningen ambitiøst til sin tid. Der findes ingen perfekt forfatning, men en forfatning, der ikke træder i kraft, kan ikke forbedres. Derfor skal vi sikre, at den bliver ratificeret korrekt og til tiden. Og det skal vi altsammen gøre med tilstrækkeligt flertal til at kunne komme videre.
Dette er en forfatning for borgerne, og den skal opfattes som en sådan. I Spanien afholder vi folkeafstemning den 20. februar og mødes med to gode venner: forfatningen og Europa. Vi møder op. 
Ludford (ALDE ).
   - Hr. formand, vi udsættes for mange myter og kunstige spørgsmål, mens vi forsøger at fremme debatten om EU-forfatningen. Hr. Corbett og hr. Méndez de Vigo har udført et glimrende stykke arbejde med deres klare og ligefremme forklaring og forsvar for dens fortrin. Hr. Corbett, jeg kommer nok til at låne Deres ordvalg til en pjece i min valgkreds, men det er i en fælles god sags tjeneste.
Et af de kunstige spørgsmål går ud på, hvorvidt vi skal kalde dokumentet en forfatningstraktat eller en forfatning, men som ordførerne siger, er dette en steril debat. Det er en traktat i form, men en forfatning i indhold. Hvorfor er så mange mennesker, i hvert fald i mit eget land, Storbritannien, bange for ordet forfatning? Enhver klub, enhver forening har en. Det Forenede Kongerige har faktisk selv en, selv om den desværre aldrig er blevet skrevet ned i et enkelt dokument.
De største fordele ved den nye forfatning er, at den på den ene side begrænser EU, men på den anden side frigør det. EU's beføjelser vil blive begrænset af strammere regler om grænser for beføjelser, om parlamentarisk kontrol, om demokratisk ansvar og om definitionen af borgernes rettigheder vis-a-vis administrationen. Men Unionen vil også få frie tøjler til at reagere mere effektivt på de interne og eksterne udfordringer, vi står over for. Internt er dette mest tydeligt, hvad angår retlige og indre anliggender. Vi vil kunne handle mere beslutsomt i indsatsen for at forvalte vores grænser og indvandringen og håndtere grov kriminalitet, hvilket borgerne ønsker.
Vi vil også kunne handle mere effektivt i udlandet. Sikken virkning det ville have haft på offentligheden og på katastrofeindsatsen, hvis det f.eks. havde været et fransk hangarskib med tyske helikoptere og britiske marineinfanterister, der hjalp til i Aceh i Indonesien, og ikke bare amerikanske.
Nogle hævder, at de ser chartret om grundlæggende rettigheder - som bliver juridisk bindende - som en trussel. Jeg ser det som en mulighed. Antieuropæerne må forstå, at det nogle gange vil begrænse EU-institutionerne og forhindre dem i magtmisbrug. Derfor er der ingen grund til at frygte, men al mulig grund til at bifalde forfatningen - og sandelig også denne betænkning.
Sudre (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, kære kolleger, i henhold til udkastet til forfatningen bliver de europæiske borgere de største aktører i opbygningen af et fælles Europa. Det skal godkendes af alle landene, og Ungarn og Litauen har allerede sagt ja, hvilket vi glæder os over.
I forfatningen, som er samlet i et enkelt dokument, som er mere læsevenligt end de nuværende traktater, bekræftes den dobbelte legitimitet for en Union af stater og borgere. Ministerrådet vil træffe afgørelser med kvalificeret flertal inden for et stadig stigende antal områder. Rådets formandskab vil blive mere stabilt med et mandat på to og et halvt år. Antallet af kommissærer bliver reduceret, og Kommissionens koordination styrkes. På det udenrigspolitiske plan vil udnævnelsen af en europæisk udenrigsminister endelig give Europa mulighed for at tale med én stemme uden for vores fælles grænser. Flodbølgekatastrofen i Asien er endnu et eksempel på, hvor vigtig Europas synlighed og en øget handlekraft er på verdensplan.
Rådsformanden og kommissæren har i detaljer beskrevet de demokratiske fremskridt i udkastet til den europæiske forfatning. Forfatningen giver ligeledes europæere fra de oversøiske områder mulighed for at drage nytte af deres særlige situation og at bidrage til oprettelsen af en ny aktiv grænse til Europa, som er et vigtigt skridt fremad i forbindelse med solidaritet og mangfoldighed.
Borgerne i Europa har alt at vinde ved at acceptere ratificeringen af den europæiske forfatning. De bliver de vigtigste aktører, og EU kan forvaltes med større klarhed og gennemsigtighed, samtidig med at der kan ske en afbalanceret og varig deling af beføjelserne på de forskellige beslutningsniveauer, både europæisk, nationalt og regionalt.
Hutchinson (PSE ).
   - Hr. formand, i lighed med vores gruppe vil den belgiske socialistiske delegation stemme for betænkningen, som er en støtte til et dokument, der er et vigtigt skridt i opbygningen af Europa.
Europa-Parlamentets beslutning er meget væsentlig, både demokratisk og politisk, for de kommende drøftelser om ratifikationsprocessen.
Vi stemmer ja, selv om dette ja ikke er definitivt, men skabende. Det er med andre ord et kæmpende ja, som skal markere en begyndelse og ikke en afslutning. Vi stemmer for, eftersom, hvilket flere har gjort opmærksom på, den fremlagte traktat indeholder mange betydelige fremskridt. Hvordan kan man undlade at glæde sig over, at der ifølge forfatningstraktaten gives nye og øgede beføjelser til Europa-Parlamentet, hvilket også forpligter til en demokratisk drøftelse i den eneste europæiske institution, hvis medlemmer er direkte valgt? Hvordan kan man være uenig i indførelsen af chartret om grundlæggende rettigheder i forfatningstraktaten? Vi vil stemme for, men det er et indledende og krævende ja.
Hvad angår beslutningsprocessen i Rådet, vil den opmærksomme læser have bemærket, at selv om bestemmelsen om det dobbelte flertal er blevet udvidet, er bestemmelsen om enstemmighed bevaret for visse væsentlige afgørelser, som bl.a. omfatter beslutninger på social- og skatteområderne. Der er ligeledes mange af os, der ikke helt kan forstå, at forfatningen indeholder og fastlægger en programmatisk del, som vi ikke alle er enige i.
Dokumentet er ikke perfekt. Det bliver vanskeligt at skabe fremskridt inden for visse sociale og skattemæssige områder, men ikke mere vanskeligt end i dag. Det er vigtigt at huske på, at forfatningen kun er en etape i opbygningen af Europa. Den får kun betydning, hvis den er et varsel om et ambitiøst fremtidsprojekt, hvor alle borgerne i Europa med start hos de mindst velhavende kan skimte og håbe på en forbedring af deres levevilkår. EU bedømmes mere end på forfatningen på de tiltag, som det efterfølgende vil foretage, og på dets politiske vilje og styrke til at imødekomme de europæiske borgeres håb om gennemførelse af det sociale Europa for alle. Vi mener, at det fortsat skal prioriteres højest.
Stubb (PPE-DE ).
   - Hr. formand, dette er en festdag for Europa og for Europa-Parlamentet. Det har taget over 20 år at lave denne forfatning, men vi er meget tæt på.
Jeg vil stemme for denne betænkning og for forfatningen af tre simple grunde. For det første blev denne forfatning udarbejdet på en åben og demokratisk måde. Jeg har været tjenestemand i 10 år, og jeg har været involveret i forhandlingerne ved tre regeringskonferencer, herunder om Amsterdam-traktaten, Nice-traktaten og denne. Jeg kan forsikre Dem for, at hvis dette havde været en regeringskonference fra start til slut, ville vi aldrig have fået denne forfatning. Men fordi vi havde et konvent, fik vi minsandten en.
For det andet er denne forfatning en god ting. Der er 448 årsager til det, og de befinder sig alle sammen i traktaten som artikler. Der er tre centrale årsager: For det første gør den EU mere demokratisk, for det andet gør den det mere effektivt, og for det tredje gør den det meget mere forståeligt.
For det tredje vil jeg stemme for denne betænkning, fordi den er meget god. Jeg vil opfordre alle, der ikke har læst den fra ende til anden, til at gøre det, for den forenkler og tydeliggør traktaten på en fremragende måde. Jeg vil lykønske hr. Corbett og hr. Méndez de Vigo, som begge to taler i mobiltelefon - forhåbentlig Nokia-telefoner - med deres fremragende betænkning.
Hvis jeg skulle nævne bare en enkelt ting fra traktaten, ville det være de eksterne forbindelser. Hvis vi havde haft en formand, en udenrigsminister, en fælles sikkerhedspolitik, et forsvarssystem og et bedre krisestyringssystem, ville vi sammen være nået meget længere, hvad angår det, der skete i Asien.
Til sidst vil jeg opfordre alle medlemmer til at tage hjem og argumentere for denne traktat. Det vil jeg i hvert fald gøre.
Beňová (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær Wallström, ærede gæster i logen, mine damer og herrer. Debatten i dag er efter min mening den vigtigste debat, ikke bare i denne mødeperiode, men i hele Unionens historie. Forfatningstraktaten er en historisk milepæl og et særligt frigørende øjeblik for Det Europæiske Fællesskab.
Det faktum, at der på dette plenarmøde er repræsentanter for 25 nationalstater, som diskuterer på deres eget sprog, er et klart bevis på en evne til at eksistere sammen i lighed og til at respektere fælles værdier. Den 1. maj sidste år bød De os, eller de fleste af os, velkommen her, og vi, eller langt de fleste af os, var meget beærede. I dag træffer vi alle sammen i fællesskab beslutning om vedtagelsen af en fælles, grundlæggende og forenet retlig ramme, der respekterer netop de værdier, som har givet os mulighed for at udvide Deres forsamling.
Jeg respekterer, at De ventede på os, og jeg er personligt beæret over, at jeg kan afgive min stemme, for jeg opfatter forfatningstraktaten som en etisk og moralsk ramme for europæerne, der styrker vores fælles historiske identitet, men jeg respekterer også individuelle nationalstaters holdning og deres borgeres patriotisme. Hvilket vigtigere dokument kunne vi give vores borgere? Gennem forfatningen styrker vi jo også deres indflydelse på den politiske beslutningsproces og gør det muligt for dem at udøve tættere kontrol.
Jeg har lyttet opmærksomt til modstandernes forbehold, og jeg vil gerne sige helt ærligt, at forfatningen er et kompromis, men indgåelse af kompromiser er et positivt træk ved alle fornuftige, ansvarlige og tolerante mennesker. Den europæiske forfatningstraktat åbner nye horisonter for os, og den frigør også i høj grad EU inden for rammerne af international politik. Jeg mener, at vi ved at stemme for forfatningstraktaten sender et klart og positivt signal til ikke bare borgerne i nationalstaterne inden for Europa, men også til hele verden, et signal om, at vi er fast besluttede på at leve sammen i fred og solidaritet.
Andrikienė (PPE-DE ).
   - I Parlamentet repræsenterer jeg borgerne i en stat, der allerede har ratificeret EU-forfatningen. Den 11. november sidste år, knap to uger efter undertegnelsen af dokumentet i Rom, ratificerede Litauen det som den første EU-medlemsstat. Det er rigtigt, at beslutningen ikke blev truffet ved en folkeafstemning, men ved et af parlamentets sidste møder før valgperiodens afslutning. Det er også rigtigt, at EU-forfatningen blev ratificeret i Litauen uden omfattende diskussioner af dokumentets bestemmelser, som Litauens borgere burde være fortrolige eller i hvert fald bekendte med, frem for alt så de kan drage fordel af de muligheder, som EU-forfatningen giver. Hvorfor mener jeg, at det er nødvendigt at stemme for ratificeringen af denne forfatning i Europa-Parlamentet?
For det første kan vi godt leve efter Nice-traktaten indtil 2009, men det har i nogen tid været tydeligt, at det udvidede EU ikke kan arbejde effektivt uden de fornødne institutionelle ændringer, uden en ny og effektiv fordeling af ansvaret for de forskellige funktioner mellem EU's institutioner, mellem EU og medlemsstaterne og mellem Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter. EU kan ikke fungere ordentligt uden en effektiv mekanisme til vedtagelse af beslutninger, uden borgernes mere aktive deltagelse og uden et klart og gennemsigtigt ansvar over for borgerne. Dette er lige så indlysende som det, der er skrevet i mottoet for hr. Méndez de Vigos og hr. Corbetts betænkning - en voksen mand kan ikke have det børnetøj på, som han voksede ud af for længe siden.
For det andet stræber EU efter at blive en af verdens mest konkurrencedygtige regioner med den mest dynamiske udvikling. Jeg mener, at det er vigtigt, at vi, mens vi stræber efter at nå dette mål, ikke bare fastsætter prioriteringerne i forbindelse med EU's udvidelse og sikrer, at de finansieres tilstrækkeligt, men også sørger for, at der er orden i EU, navnlig hvad angår dets institutioner.
Jeg er næsten færdig, hr. formand. Jeg ser også gerne, at der indsættes en bestemmelse om EU's kristne rødder i EU-forfatningens præambel. Selv om der ikke er en sådan bestemmelse, vil jeg stemme for ratificeringen af dette dokument, som har visse mangler, men er godt nok. Tak.
Rouček (PSE ).
   - Mine damer og herrer, den europæiske forfatningstraktat er endnu et vigtigt skridt til udviklingen af den europæiske integration. Den skaber forudsætninger for, at EU, her efter udvidelsen, kan optræde som en afgørende faktor for den europæiske udvikling, og naturligvis også for, at det kan påvirke udviklingen i verden effektivt.
Nogle af fordelene ved den europæiske forfatningstraktat er efter min opfattelse, at den bringer EU tættere på borgerne, udvider EU-borgernes rettigheder, indføjer chartret om grundlæggende rettigheder i primærlovgivningen, forenkler det retlige system og erstatter de vigtigste europæiske traktater, der er gældende for øjeblikket, med en enkelt tekst. Forfatningen styrker også Unionens demokratiske natur og Europa-Parlamentets og de nationale parlamenters rolle. Den skaber betingelser for, at EU kan træffe beslutninger effektivt, og den skaber også klarhed over EU's beføjelser i forhold til medlemsstaterne. Desuden styrker den EU's evne til at optræde som en sammenhængende og forenet magt i det internationale samfund, hvilket er meget vigtigt i lyset af begivenhederne i Sydøstasien.
Af alle disse og mange andre årsager, som er for mange til, at jeg kan nævne dem her, støtter socialdemokraterne, herunder de tjekkiske socialdemokrater, som jeg repræsenterer her, fuldt ud udkastet til forfatningstraktat. Hvad angår mit hjemland, Den Tjekkiske Republik, bliver situationen i forbindelse med ratificeringen af den europæiske forfatning ikke nem. Ikke bare kommunisterne, men også den konservative højrefløj, som her er repræsenteret i Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, er imod den europæiske forfatning.
Jeg vil derfor opfordre hr. Poettering og de andre ledere af PPE-DE-Gruppen, f.eks. hr. Karas, som jeg kan se her i salen, til at komme til Den Tjekkiske Republik og indtrængende opfordre de proeuropæiske tjekkiske kræfter til at ratificere den europæiske forfatning. Borgerdemokratisk Parti, som De har accepteret i Deres rækker, vil ikke gøre det arbejde for Dem. Mange tak.
Esteves (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, den virkelige verden, vi lever i, er endnu langtfra så retfærdig, som den burde være, og det er derfor nødvendigt at ændre de traditionelle politiske modeller.
Det, der er nyt og fascinerende i den europæiske forfatning, er den snævre forbindelse mellem anerkendelse af et fælles værdisystem, de demokratiske værdier og menneskerettighederne, og anerkendelse af et fælles myndighedssystem. Det er en bemærkelsesværdig forbindelse mellem et retfærdighedsprojekt og en metode for politisk delagtighed i den betydning, som den store filosof Immanuel Kant så det.
Derfor bliver den europæiske forfatning både en politisk transformation og en moralsk transformation. Det ligger i, at traktaten ikke blot indebærer anerkendelse af de fælles værdier, men giver reel delagtighed i dem, fordi den rummer fastlagte bestemmelser i stedet for permanent forhandling, fordi den bekræfter rettighedernes suverænitet og menneskets ukrænkelige værdighed som de europæiske politikkers forudsætning og formål, fordi den udtrykker et program for global retfærdighed, der går ud over de nationale rammer, og som frugtbart supplerer staternes egne forfatninger, fordi den samler den moderne europæiske politiske identitet i et system af universelle værdier, som indbefatter alle de andre identiteter, fordi den repræsenterer følelsen af at være en del af en kosmopolitisk og antropocentrisk verden, fordi den er startsignalet for et folkeforbund i en mere rimelig og afbalanceret verdensorden, og fordi den udgør det forfatningsmæssige fædreland, hvor alle Europas fædrelande kan genfinde sig selv gennem et nyt Europa.
Jeg sender i dag et brev til formanden for Europa-Parlamentet og til kommissæren for institutionelle forbindelser med forslag om at oprette en tv-kanal, der i døgndrift kan transmittere til alle EU's lande fra Parlamentets arbejde og fra de kommende åbne møder i Det Europæiske Råd.
Til slut vil jeg gerne hylde ordførerne, Íñigo Méndez de Vigo og Richard Corbett. 
Kristensen (PSE ).
   - Hr. formand. De beslutninger, der er blevet truffet af stats- og regeringscheferne på Laeken-topmødet, har vist sig at få endnu større betydning, end nogen havde forudset på daværende tidspunkt. Hele debatten i dag har ganske tydelig vist det. Hvad var det, der drev regeringscheferne på Laeken-topmødet? Det var i realiteten to ting. Dels ønskede de et EU, der fungerede bedre, og dels ønskede de et EU, som kunne sikre, at vi også kunne fungere, når udvidelsen var blevet en realitet. Når vi har ændret samarbejdsmetoderne i det europæiske, er det normalt foregået i en lukket proces, bag lukkede døre, hvor Europas befolkning er vågnet en morgen for at konstatere, at nu havde toppolitikere endnu en gang ændret samarbejdsbetingelserne. Men sådan gik det ikke denne gang. Der blev nedsat et konvent, som jeg havde selv fornøjelsen af at deltage i. Jeg synes, at arbejdet dér var spændende, men det satte også et nyt mål for, hvordan vi i fremtiden skal lave ændringer i Europa: fremover skal det ske i en åben proces.
Nu står vi så med et forslag til en ny forfatningstraktat, som vi skal diskutere med borgerne, og for mig er der i hvert fald følgende afgørende punkter, som jeg gerne vil fremhæve. For det første får vi med den nye forfatningstraktat værdier ikke blot hvad angår demokrati og menneskerettigheder, men også miljø og social ansvarlighed, skrevet ind i vores forfatningstraktat. For det andet sikrer vi med den nye forfatningstraktat, at princippet om åbenhed og demokrati, som man må forvente respekteret i et moderne samarbejde, også finder anvendelse i det europæiske samarbejde. Jeg har som medlem af ministerrådet ofte undret mig over, at den europæiske befolkning ikke måtte vide, hvad jeg stemte som minister, når vi nåede dertil, at der skulle træffes beslutninger. Nu får vi en moderne forfatningstraktat med åbenhed. Endelig sikrer vi, at de folkevalgte via Europa-Parlamentet får større indflydelse. Det er alt i alt et godt produkt, som vi har drøftet i dag og som vi skal anbefale den europæiske befolkning. 
Dionisi (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, den udfordring, som Europa skal tage op i de kommende måneder, er afgørende for EU's opbygning. Borgere og parlamentsmedlemmer på hele kontinentet skal vedtage ét grundlæggende charter, der stadfæster og styrker de værdier, som EU bygger på, nemlig fred, fremgang, demokrati, retfærdighed, frihed og solidaritet.
Den nye forfatningstraktat er ganske vist ikke den bedste, vi kunne få, men alene dens eksistens er en hidtil uset politisk og historisk begivenhed, der var utænkelig indtil for et par år siden.
Den tekst, som vi skal vedtage, styrker EU-institutionernes demokratiske legitimitet og bringer dem nærmere på de 450 millioner kvinder og mænd, som er en del af EU. Forfatningen giver nemlig større beføjelser til de nationale parlamenter og Europa-Parlamentet, og det gælder både de lovgivningsmæssige og de politiske beføjelser. Også borgerne kommer i højere grad til orde i den demokratiske proces takket være den tættere forbindelse mellem EU-institutionerne og de lokale myndigheder, arbejdsmarkedets parter og foreningerne.
Som folkevalgte repræsentanter er det vores pligt at gøre denne inddragelse ægte, udbytterig og reel. På denne måde vil Europa styrke sin rolle som aktør på den internationale scene.
Dette er den grundlæggende udfordring. Det er vores pligt og ansvar at skabe et EU, der kan tale med én stemme i internationale spørgsmål. Endelig er der den kulturelle identitet. Som repræsentanter for De Kristelige Demokrater er vi - selv om vi beklager, at der ikke er nogen henvisning til de kristne rødder, som EU unægtelig bygger på - stærke tilhængere af en ratificering af denne tekst.
I de kommende uger vil det italienske parlament ratificere teksten, og det bliver en positiv og stimulerende beslutning for de lande, hvor der ikke er samme opfattelse af Europas værdi som i Italien. Italien, den italienske regering og vores parti, som er arvtager til de mænd, der stiftede og prægede Europa, vil bidrage til ratificeringsprocessens positive udfald, så vi til fulde når de idealer, som vi kristelige demokrater altid har troet på. 
De Rossa (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil indlede med at lykønske ordførerne med denne betænkning, som giver debatten klarhed og vægt. Jeg var en af de 200 parlamentsmedlemmer, der deltog i konventet og udarbejdede konventets tekst, som regeringskonferencen efterfølgende i meget stor udstrækning tilsluttede sig.
Jeg tvivler på, at nogen af medlemsstaternes forfatninger er blevet udarbejdet på sådan en åben og demokratisk måde. Jeg tvivler på, at der findes en forfatning i nogen medlemsstat, som har opnået den type enighed, som konventet opnåede. Af de 200 parlamentarsmedlemmere, der deltog i konventet, underskrev kun otte en alternativ tekst, der i bund og grund gik ud på at opløse Europa. Vi har hørt det argument i formiddags, hvor hr. Allister fra Nordirland argumenterede for en tilbagevenden til det 19. århundredes absolutte suverænitet. Hvis Sinn Féin havde deltaget i debatten i formiddags, ville de - selv om de er direkte politiske modpoler i Nordirland - have argumenteret for nøjagtigt det samme. Måske er det en slags fremskridt, at de er enige om det 19. århundredes absolutte suverænitet, selv om det er kedeligt, at de stadig ryger i totterne på hinanden over udfaldet af Slaget ved Boyne i 1690!
Sagen er, at dette er en verden, hvor reaktioner på naturkatastrofer og menneskeskabte problemer tydeligvis kræver transnational styring. Som noget helt enestående i verden udvikler Europa en demokratisk form for transnational styring. Denne forfatning vil give os mere demokrati, flere rettigheder og større muligheder for et velstående samfund i Europa og for solidaritet med resten af verden.
Til sidst vil jeg sige, at de resultater ikke kommer af sig selv. Vi skal arbejde for dem og lade denne forfatning være udgangspunktet for vores arbejde.
Rack (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, 2004 var et bemærkelsesværdigt år i den europæiske integrationsproces med absolutte højdepunkter og med lavpunkter. Højdepunkterne var uden tvivl udvidelsen fra 15 til 25 stater og signalerne fra december i år om yderligere udvidelse. Et højdepunkt var også undertegnelsen af forfatningen den 29. oktober i Rom, et lavpunkt var som bekendt datoen for og resultatet af valget til Europa-Parlamentet.
Deltagelsen ved valget til Europa-Parlamentet var så lav som aldrig før, og splittelsen, som resultatet af dette valg medførte her i Parlamentet - som ikke mindst ses på de mange små kulørte flag, der står rundt omkring, og det ikke kun foran bygningen - er endnu et bevis herpå.
I 2005 må vi derfor knytte borgerne til projekt Europa igen, og jeg mener egentlig slet ikke, det er så vanskeligt. Det er dog en kommunikationsopgave. Vi har et rigtig godt produkt - den nye europæiske forfatning - og her må vi bejle om folks tilslutning. Vi har ikke brug for propagandakampagner, vi har brug for seriøs information, især i forbindelse med argumentet om, at forfatningen tilbyder folk noget. Vi bør ikke love folk guld og grønne skove, vi bør derimod sige, hvad forfatningen tilbyder og kan tilbyde.
Herrerne Méndez de Vigo og Corbett har sammenfattet det i fire hovedpunkter. Forfatningen skaber mere klarhed om EU, den skaber mere effektivitet i EU, den skaber mere demokrati og ansvarlighed samt takket være de grundlæggende rettigheder flere rettigheder for borgerne.
At informere betyder ikke at undlade at forholde sig kritisk til tingene, men kritikken skal først og fremmest altid fokusere på, at vores produkt grundlæggende er et godt produkt.
Der er et sidste argument: Der argumenteres gang på gang med, at en forfatning ikke interesserer borgerne. Vi holdt et arrangement på universitetet i Graz, og her var folk mere interesserede i forfatningen end i giftsvampe og drømmetydning. Det bør være en incitament for os til at promovere forfatningen over for borgerne.
Bresso (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil starte med at sige, at Italiens socialdemokratiske delegation stemmer for hr. Corbetts og hr. Méndez de Vigos udkast til betænkning. Jeg vil gerne lykønske dem med kvaliteten af deres betænkning og ikke mindst med begrundelsen.
Der er ingen tvivl om, at Europa-Parlamentet i dag står over for en historisk etape, som får os til at tænke på den 14. februar 1984, hvor Parlamentet vedtog Spinellis udkast til traktat, som forfatningen på en måde er den ideelle fortsættelse af.
Det betyder ikke så meget, at vi rent juridisk set har at gøre med en traktat. Det, der betyder noget, er indholdet. I dag er vi nemlig alle villige til at kalde den en forfatning - en betegnelse, der indtil for få år siden ofte var utænkelig. De, der ligesom Spinelli og den føderalistiske bevægelse, som jeg har æren af at deltage i, anså og anser det for nødvendigt at skabe en egentlig føderal stat med få, men væsentlige beføjelser, som kunne give EU en rolle på verdensplan, ville gerne have haft en mere modig tekst. Når alt kommer til alt, indeholder forfatningen dog nogle vigtige passager, der skaber en stabil og varig ramme, som vi fra nu af skal tage udgangspunkt i, så EU på en effektiv måde kan gøre det, som de europæiske borgere forventer.
Jeg vil nøjes med at nævne et par eksempler, der efter min mening er væsentlige, og som i visse tilfælde hænger sammen med forholdet til det område, jeg kommer fra, og som er et grænseområde. Først vil jeg gerne nævne indførelsen af en EU-udenrigsminister, som repræsenterer EU på den internationale scene og står i spidsen for EU's udenrigspolitik. Procedurerne for EU-udenrigsministeren - der som medlem af Kommissionen står til ansvar over for Parlamentet - skal være en forudsætning for udenrigspolitikkens eksistens. I forbindelse med de mange - alt for mange - konflikter i de senere år spørger borgerne sig selv og os, hvad Europa gør.
Desuden skal EU være en udviklingsmodel og et konkret vidnesbyrd om, at udvikling og solidaritet kan gå hånd i hånd. Endelig vil jeg minde om, at subsidiaritetsprincippet i dag er et princip med forfatningsmæssig værdi, hvilket styrker og sikrer dette princip. Det er også en af årsagerne til, at vi efter min mening bør stemme for. 
Busuttil (PPE-DE ).
   - Jeg støtter denne forfatning, men alligevel mener jeg, at det er godt, at der er medlemmer af Parlamentet, som er imod den. Lad mig forklare hvorfor. Det er ikke, fordi jeg er enig i deres argumenter, tværtimod mener jeg, at mange af deres argumenter er baseret på urigtige eller endog falske forudsætninger. Men hvis der ikke var nogen, der var imod den, ville vi få en monoton debat, hvor alle ville være for, og hvor vi ville mangle en objektiv analyse. Der er ingen bedre måde at vinde en diskussion om Europa på end ved at have mod til at sammenholde argumenterne for med argumenterne imod. Vi skal tage alle modstandernes argumenter alvorligt og behandle dem med respekt. Men vi må ikke være bange eller flygte fra modstandernes argumenter og da slet ikke ignorere dem.
Vi kan ikke forvente at vinde en diskussion, hvis vi ikke deltager i en åben debat, ellers vil vi ender med at sige, at vi har vundet kampen, når sandheden er, at der kun mødte et hold op for at spille. Når man sammenholder argumenterne for forfatningen med argumenterne imod den, tager det jo ikke lang tid at konkludere, at der er mange flere gode end dårlige ting ved den, og at den fortjener de europæiske borgeres støtte. Der er ingen tvivl om, at hvis vi forklarer borgerne, hvad forfatningen betyder, vil de være mere for end imod den, for de forstår, hvor logisk foreningen af Europa er, at den er fornuftig, og at den er i deres interesse. Derfor er det af største betydning, at alle i denne sal, alle i Parlamentet, som går ind for denne forfatning, henvender sig direkte til borgerne for at sikre sig, at de forstår og støtter den. Denne støtte vil være baseret på sammenholdning af argumenter, og derfor vil det blive en mere åben, afbalanceret og demokratisk debat.
Reynaud (PSE ).
   - Hr. formand, det er nødvendigt med en forfatning for Europa. Det er et demokratisk krav. De franske socialister, som er faste tilhængere af enighed i partiet, vil føre den nationale debat uden på nogen måde at fornægte vores værdier og fremadrettede idéer. Jeg mener, at godkendelsen af betænkningen er en betingelse for at styrke Europa-Parlamentets indflydelse på forfatningstraktaten, men jeg beklager, at det ændringsforslag, som vi stillede, er blevet afvist.
Vi deltager ikke desto mindre i denne lange proces, der er fyldt med forhindringer, såsom ratificeringen af forfatningstraktaten. Vi anerkender, at forfatningstraktaten er stabil, men at den kan justeres. Det kan alle forfatninger, og traktaten er ikke anderledes. Vi beklager ligeledes, at et stort flertal af de udtalelser, der er kommet fra andre af Europa-Parlamentets udvalg, som har afsløret flere utilstrækkeligheder i udkastet til forfatningstraktaten, ikke er medtaget i betænkningen. Vi ønsker også helt klart at sige, at en særlig enhed, der er blevet oprettet under det nederlandske formandskab, vil fortsætte arbejdet under de kommende formandskaber og meget grundigt undersøge alle de mulige konsekvenser af et nej til forfatningen.
Jeg ønsker, at Europa-Parlamentet, hvis rolle er bekræftet med denne afstemning, forstår vanskelighederne med gennemførelsen af forfatningstraktaten og vil bruge dets parlamentariske initiativret. Det er vores ønske, og det er meningen med ændringsforslag 17.
Det pålægger os, de europæiske parlamentsmedlemmer, som er valgt af det europæiske folk, at deltage i gennemførelsen af forfatningstraktaten, som skaber rammerne for et "samliv" mellem mere end 450 millioner europæere. De vanskeligheder, som fremgik af udtalelserne fra de andre udvalg, vil før eller senere vise sig. Vi bør altså være forberedt på at udbedre de mangler, som stammer fra regeringskonferencen, og som har ændret den følsomme balancegang, som konventet nåede frem til med visdom og retfærdighed.
Kære kolleger, lad os forberede os på en ny runde. Vi skal reelt forsvare vores folkelige legitimitet i forfatningstraktaten, hvor vi har en helt klar pligt til at rette fejl og mangler, når den tid kommer. En række af mine kolleger fra den franske delegation stemmer hverken for eller imod betænkningen.
Van Nistelrooij (PPE-DE ).
   - Hr. formand, forfatningstraktaten fortjener støtte. Som kristelig demokrat glæder jeg mig over, at subsidiaritetsprincippet hermed præciseres, uddybes og forankres. EU har nu også anerkendt og forankret de lokale og regionale myndigheders hverv, den regionale dimension.
Der er behov for en bedre balance mellem det, der sker centralt, og det, der sker decentralt, mellem det, der sker i Bruxelles, og det, der sker i nationalstaterne, i regioner og kommuner. Jeg har som regionalpolitiker i årevis oplevet, hvordan EU-relaterede oplysninger for længe blev liggende i Rådet, hvordan regioner og byer for sent blev inddraget i debatten og beslutningstagningen.
Jeg har også som repræsentant for europæiske organisationer kunnet deltage i konventets høringer, især om subsidiaritet. Traktatteksten styrker regionerne og byerne, som er tæt på borgerne, og hvor der på mange områder udføres væsentlige opgaver.
Dermed rådes der bod på det demokratiske underskud, som også hr. Prodi omtalte i sin beretning om . Det er et væsentligt skridt, at Europa-Parlamentet nu også støtter dette og bevarer en kritisk holdning, når det gælder den måde, hvorpå traktaten udmøntes på decentralt niveau i de kommende år.
Jeg foreslår også, at vi fra Europa-Parlamentets side fra tid til anden spørger Rådet og Regionsudvalget, om, eksempelvis, nationalstaterne nu også har lært at kommunikere åbent om den europæiske politik, og om de nationale parlamenter ved kontrol af subsidiaritetsprincippets overholdelse også tager hensyn til regionernes og byernes holdninger.
Jeg ved, at Regionsudvalget også er i færd med at udarbejde en sådan kontrol. Kort sagt, traktaten fortjener virkelig støtte. Vi vil derfor arbejde for den i de enkelte medlemsstater, ikke mindst hvor der bliver tale om folkeafstemning. 

Lambrinidis (PSE ).
   - Hr. formand, der er tre store risici forbundet med denne forfatning. Den første drejer sig om, hvorvidt vi bliver en føderation. En føderation både i udenrigs- og forsvarsanliggender og andre sammenhænge, eller om vi bliver et Europa med en løs føderation bestående af uensartede samarbejdspartnere, især efter udvidelsen.
Den anden er, om vi bliver et Europa med social bevidsthed eller et Europa med et åbent, ukontrolleret marked.
Og den tredje er, om vi bliver et Europa uden et demokratisk underskud, hvor magten ligger hos borgerne, eller et Europa, hvor 30, 40 eller 50 % undlader at stemme ved europæiske valg.
Jeg mener, at denne forfatning besvarer alle disse spørgsmål klart positivt og i hvert fald langt mere positivt, end de gældende traktater behandler dem. Alle, som er imod denne forfatning af årsager, der angiveligt bunder i social bevidsthed, bør svare på, om de gældende traktater hjælper de fattige og svage i Europa mere, end denne forfatning gør. Jeg vil også tillade mig at være en smule stolt over at være græker og socialdemokrat. Det var nemlig under det græske formandskab, i juni 2003, at de indledende forhandlinger om forfatningen blev afsluttet, og det er jeg stolt af.
Nu mangler vi ganske vist at gennemføre den, og her har Europa-Parlamentets medlemmer og regeringerne et stort ansvar. Vi er nødt til at sikre os, at den spirende sociale bevidsthed, der er lagt ind i forfatningen, ikke bliver ved de pæne ord, men også føres ud i virkeligheden. Den berømte horisontale sociale klausul om EU's forpligtelse til at sørge for, at alle politikker fremmer målene om høj beskæftigelse, miljøbeskyttelse, folkesundhed, uddannelse og kønnenes ligestilling, kan kun gennemføres med gode love. Jeg er også nødt til at sige, at dette er en særlig møjsommelig, men også særlig kærkommen udfordring for alle de medlemmer af Europa-Parlamentet, der stræber efter et mere socialt retfærdigt Europa. 
Brejc, Mihael (PPE-DE ).
   - Mange mennesker har den opfattelse, at institutionerne i Bruxelles er langt borte. De opfatter dem som magtcentre, hvor der bliver truffet beslutninger, som de ikke har indflydelse på. Forfatningstraktaten er ikke en mirakelkur, der løser alle EU's problemer, men den er en mulighed for at dæmme op for de demokratiske svagheder og fremskynde Europas udvikling.
Hvorfor? Fordi den erstatter utallige aftaler og ændringer og dermed mindsker den manglende gennemsigtighed i vigtige EU-dokumenter. Fordi den i et enkelt dokument samler EU's vigtigste forfatningsmæssige og retlige fundamenter og politikker. Fordi den er grundlaget for, at de europæiske institutioner kan fungere bedre. Fordi den bidrager til gennemførelsen af Lissabon-strategien. Fordi den fjerner de problemer, der ville opstå, hvis de gældende aftaler fortsat skulle anvendes i fremtiden.
Forfatningstraktaten er et kompromis, der ikke er helt tilfredsstillende for nogen, men den repræsenterer alligevel det meste af det, vi har kunnet nå frem til i konventet. Vi har brug for forfatningstraktaten, for uden den kan vi ikke forvente nogen effektive reformer eller forvente, at det udvidede Europa fungerer effektivt. Selv om kapitlet om politikker ofte er blevet kritiseret, må jeg som skyggeordfører udtrykke min tilfredshed med, at der på det social- og beskæftigelsespolitiske område er blevet fastsat meget konkrete forpligtelser for Kommissionen og medlemsstaternes regeringer, herunder forpligtelsen til at oprette et udvalg for social beskyttelse og harmoniske forhold på det europæiske arbejdsmarked. Ved at acceptere betænkningen om forfatningstraktaten sender Europa-Parlamentet et klart signal til Europas befolkning om, at tiden er inde til en gennemsigtig og storstilet reorganisering af vores forfatningsmæssige og retlige fundamenter og dermed sikre, at Europa bliver et kontinent med fred, velstand, solidaritet og sikkerhed.
Endelig vil jeg nævne, at det slovenske parlament vil ratificere forfatningstraktaten i løbet af denne måned. Jeg er overbevist om, at det vil gøre det med stort flertal.
Záborská (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg afskyer totalitære regimer. Min bedstemoders familie døde i nazisternes gaskamre. Min far blev spærret inde af det kommunistiske regime. Vi har betalt med vores blod for vores ønske om samvittighedsfrihed, som var legemliggjort for os i form af Europa som et håb om demokrati, tankefrihed, religionsfrihed og samvittighedsfrihed.
Jeg tror ikke, at nogen af Dem ville betragte mig som antieuropæer, hvis jeg stillede nogle få spørgsmål. Hvorfor udtaler Europa-Parlamentet sig om forfatningstraktaten, før borgerne i de enkelte stater gør det? Er det nødvendigt, at Europa styres af en forfatning? Medlemsstaternes suverænitet må ikke trues. Men vil balancen mellem institutionerne gå fløjten, hvis forfatningen styrker Parlamentets rolle, men ikke definerer Domstolens beføjelser? EU's organer og medlemsstaterne vil være tvunget til at rette sig direkte efter Domstolens afgørelser uden nogen appelret. Domstolen vil være hævet over enhver kritik.
Kan vi foregive, at dette ikke vil ske? Forfatningsudkastet indeholder ingen garantier for, at Domstolen ikke vil overtage nogle af de suveræne staters enekompetencer, selv om det er i modstrid med nationale forfatninger. Selv om flertallet i Parlamentet ændrer sig efter valget, og Rådets sammensætning ændrer sig, kræves der dobbelt enstemmighed for at ændre politikker. Jeg spekulerer bare på, om sådan en Union kan udvikle sig, hvis dens retning er fastlagt i denne forfatning. Vores civilisationer har udviklet sig fra kristne rødder. Hvis denne historiske kendsgerning ikke fremgår af forfatningen, vil der opstå uro i samfundslivet. Der vil opstå en ny ideologi under en maske af tolerance. Skal vi bygge det europæiske hjem på en historieforvanskning? Er det rigtigt, at begrebet om et forenet Europa vil dø uden forfatningen? Det tror jeg ikke. Mine vælgere har sat deres lid til mig, og jeg ønsker at gøre Europa til et sted, hvor alle, også de mindste, svageste og fattigste, bliver accepteret og kan finde deres plads. Mine damer og herrer, i et demokratisk Europa anmoder jeg om, at vi respekterer samvittighedsfriheden, når vi stemmer.
Lehtinen (PSE ).
   - Hr. formand, til trods for alle de meningsforskelle, som debatten om dette emne har givet anledning til, skaber vi endnu en gang europæisk historie. Som sådan er denne traktat et vigtigt skridt i den rigtige retning. Jeg er sikker på, at grundlæggerne af bevægelsen for europæisk integration ville være stolte og tilfredse, hvis de nu var vidne til, hvor mange grundlæggende spørgsmål, der har resulteret i de kompromiser, som Parlamentet nu debatterer og stemmer om.
Det er uheldigt, at debatten om traktaten i nogle lande er blevet taget ud af sammenhængen og brugt til at nære interne og partipolitiske opgør. De værste træk ved europæisering, intolerance og chauvinisme er alt for ofte synlige og hørlige på sådan nogle tidspunkter, selv om der bliver gjort forsøg på at skjule dem i form af løgne forklædt som ædlere mål. Når denne traktat er trådt i kraft, er der ingen risiko for, at den vil føre til oprettelsen af en europæisk superstat, tværtimod vil dens ånd og tekst effektivt blokere for enhver egoistisk stræben fra staters, grupper af staters eller ekstremistiske bevægelsers side.
Traktaten vil stadig give økonomien mulighed for at spille den rolle, der passer den bedst i et samarbejde inden for kontinentet. Den gensidige økonomiske aktivitets dynamik og den fælles monetære politik er også forudsætninger for politisk samarbejde. Uden demokrati er der ingen social dimension, og der er intet demokrati uden markedsøkonomi. Jeg er også stolt over, at vi i Finland har kunnet blive enige om, at parlamentet kan træffe beslutning om ratificering af traktaten på nationalt plan.
Paleckis (PSE ).
   - Samtidig med at jeg går ind for den forelagte betænkning, vil jeg endnu en gang gentage, at Litauen, som følge af det nationale parlaments beslutning, var det første land, der ratificerede denne forfatning. Efter valget for nylig, deltog Litauens socialdemokrater, som var og forblev ved magten, aktivt i forberedelsen af forfatningstraktaten. Da landene blev opfordret til i juridiske vendinger at angive de ting, som alle efter nærmere drøftelser generelt var enige om, gjorde vi det ufortøvet. Det havde vi gode grunde til. Ved en folkeafstemning for halvandet år siden gav litauerne det klareste samtykke til EU-medlemskab af alle de nye medlemsstater. Støtten til EU-medlemskabet stiger fortsat i Litauen og er nået op på 82 %. Folk ser, at deres forventninger til EU bliver indfriet, og derfor vil de styrke det. Et uheldigt udfald af en folkeafstemning om forfatningen i et hvilket som helst land i EU ville, tror jeg, være et smertefuldt slag for de fleste europæere, deriblandt litauerne.
I dag rummer EU's skib allerede 25 stater, men det sejler med en motor, der er alt for svag til sådan en last, nemlig Nice-traktaten. Hvis den ikke bliver udskiftet med en meget kraftigere motor - forfatningstraktaten - vil vores fælles skib nedsætte farten og måske begynde at drive. Med den gamle Nice-motor vil vi aldrig nå de mål, der er defineret i Lissabon-strategien, og vi vil ikke kunne gennemføre de nye naboskabspolitikker effektivt. Dette er især vigtigt for de nye EU-lande.
Et stærkt, demokratisk EU, der gør fremskridt - det er væsentligt, ikke bare for vores land. Forfatningstraktaten bidrager til dette, uanset hvor kompliceret et kompromis den er. Litauen ratificerede den med beslutsomhed, så de nye landes energi og optimisme kunne smitte af på EU's veteraner. Tak.
Wuermeling (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, kære kolleger, jeg glæder mig meget over fremlæggelsen af denne indholdsrige betænkning af hr. Corbett og hr. Méndez de Vigo, og som tidligere stedfortrædende medlem af konventet må jeg tilstå, at jeg måske snarere vil anbefale folk at læse betænkningen end selve forfatningen, fordi betænkningen er virkelig læselig og indholdsmæssigt meget overbevisende.
Jeg vil gerne rette et par ord til dem, der har kritiseret forfatningen her. De advarer mod dannelsen af en europæisk superstat, de fremhæver brister, de vender sig mod fejl, der er begået tidligere. Efter min mening bør vi understrege over for dem, at netop denne europæiske forfatning er et middel til at fjerne disse brister.
Den europæiske forfatning afhjælper meget af det, ingen af os bryder os om i det nuværende reelt eksisterende Europa. Den europæiske forfatning giver en kompetencefordeling, den giver de nationale parlamenter medbestemmelsesret. Europa bliver således mindre centralistisk, mindre bureaukratisk. Forfatningen giver Europa-Parlamentet fuld medbestemmelse, hvilket gør Europa mere demokratisk, end det har været før. Forfatningen styrker også borgernes rettigheder, især takket være chartret om grundlæggende rettigheder, fordi borgerne kan henholde sig direkte til forfatningen, når Europa træffer beslutninger. Og endelig skaber forfatningen et værdigrundlag for dette Europa, således at den udgør et middel mod den teknokratiske tilgang til politiske problemer. Derfor burde netop europaskeptikere egentlig være tilhængere af forfatningen, for kun via forfatningen kan de tilstande, vi alle ønsker ændret, blive ændret.
I dag er det Alexander Hamiltons fødselsdag. Han er en af den amerikanske forfatnings fædre. I dag pryder hans billede 10-dollars-sedlen. Når jeg ser på den europæiske forfatnings fædre og mødre, håber jeg, man vil mindes dem lige så taknemmeligt om 200 år.
Mikko (PSE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil indlede med at lykønske ordførerne med en meget gennemarbejdet betænkning. I dette dokument opsummeres den europæiske forfatnings væsentligste punkter ualmindelig godt. 
Samtidig så jeg gerne en lidt anderledes vægt på præsentationen af forfatningen.
I betænkningens konklusioner fokuseres der på trykte materialer om forfatningen. Men offentlige undersøgelser og almindelig logik fortæller os, at de europæiske borgere hovedsageligt søger og modtager oplysninger via fjernsynet, det gælder også oplysninger om EU.
I betænkningen understreges nødvendigheden af at fremhæve ethvert punkt i forfatningstraktaten, der adskiller sig fra de gældende traktater. Dette er nu snarere et emne for en akademisk undersøgelse end oplysninger, som skal bibringes alle europæiske borgere. Den 300 sider lange traktat om en forfatning for Europa er omfangsrig nok i sig selv, og som følge heraf også mere kompleks end medlemsstaternes forfatninger.
Der er ingen fælles europæisk offentlig mening endnu, men i f.eks. mit hjemland, Estland, er støtten til EU steget hver eneste måned siden Estlands tiltrædelse. Samtidig falder støtten i mange medlemsstater. Alligevel gælder den samme regel inden for både journalistik og offentlig information over hele Europa: Borgerne skal have, hvad de ønsker.
I gamle såvel som nye medlemsstater, i byer og på landet, er folk primært interesserede i, hvilken virkning den europæiske forfatning vil få på deres dagligdag. Jeg mener, at vi skal fokusere på chartret om grundlæggende rettigheder, når vi forelægger forfatningen. Hvad betyder f.eks. retten til god forvaltning, som er fastsat i chartret, for den enkelte borger? I hvor stor udstrækning vil sådan et krav tvinge bureaukrater eller politikere til at begrunde deres beslutninger eller være åbne? Svar på spørgsmål som disse skulle være en integreret del af den offentlige information om forfatningen.
Til sidst vil jeg lige sige, at der ikke kan være tale om at informere Europas borgere, hvis fjernsynet ikke inddrages. Parlamentets generaldirektorat for information bør tage dette i betragtning i indsatsen for at præsentere forfatningen. Jeg ønsker dem og alle de europæiske fjernsynsstationer held og lykke med at oversætte forfatningens komplekse ordlyd til noget, som offentligheden kan kapere. Tak.
Varvitsiotis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, afstemningen i morgen er af historisk betydning. Den store fremgang, der sker med den europæiske forfatning, og de fordele, som forfatningens positive bestemmelser medfører, er allerede blevet præsenteret både i den fremragende betænkning fra Corbett og Méndez de Vigo og her i Parlamentet i dag. Da næsten alle emner således er blevet dækket, vil jeg nøjes med at udtale mig om en afgørende problematik.
I morgen begynder et nyt maraton med medlemsstaternes ratificering. Men hvad vil der ske, i det øjeblik der er problemer med en medlemsstats ratificering? Forfatningen indeholder ingen konkrete bestemmelser om, hvordan den situation håndteres. Det fremgår imidlertid af erklæringerne vedrørende forfatningens bestemmelser, at hvis 4/5 af medlemsstaterne har ratificeret traktaten to år, efter den er undertegnet, og en eller flere medlemsstater har problemer med ratificeringen, forelægges spørgsmålet Det Europæiske Råd. Men synes De, at denne bestemmelse er tilfredsstillende? Jeg mener, der bør være en klarere bestemmelse. Desværre er denne bestemmelse også fremkommet ved den række kompromiser, som vi måtte indgå, for at vi kunne nå dertil, hvor vi befinder os i dag. Vi kan altså ikke bare nøjes med at sige, at vi går uforbeholdent ind for ratificering af forfatningen. Både vi og alle regeringerne er nødt til at gøre en indsats for at undgå en sådan uheldig udvikling, hvis vi vil have, at vores kontinent går ind i en ny epoke. 
Sousa Pinto (PSE ).
   - Hr. formand, ved at vedtage Richard Corbetts og Íñigo Méndez de Vigos betænkning vil Europa-Parlamentet give sit sidste store bidrag til, at der kan vedtages en forfatningstraktat for Europa. En europæisk forfatningstraktat markerer den historiske overgang fra et fællesskab af folk og lande stadig mere forenede gennem stadig tættere økonomiske bånd til et ægte politisk fællesskab forenet omkring ønsket om en fælles fremtid.
50 års politik med små, forsigtige skridt har åbnet vejen til en ny virkelighed baseret på fælles værdier, civilisationsværdier, der udtrykker en fælles europæisk identitet på grundlag af fred, demokrati, menneskerettigheder og økonomisk og socialt fremskridt.
Europa opbygges ikke imod nationernes århundredgamle virkelighed på vores kontinent. Europa fødes af det frie og bevidste ønske om ikke at ville gentage fortiden og om at sikre, at dets folk - i forening - stadig selv kan bestemme deres skæbne i en fremtid, der rummer utallige udfordringer.
De suverænitetshævdere, der anklager Europa for at nedbryde den nationale suverænitet og i denne forfatning ser deres mareridt om en europæisk superstat blive til virkelighed, tager grundigt fejl i deres analyse. Den økonomiske, finansielle og teknologiske globalisering, den aktuelle eller potentielle opdukken af nye globale politiske og økonomiske magtcentre tvinger Europa til at søge svar, der ikke mere er at finde på nationalt niveau, så det kan forsvare, uddybe og eksportere det humanistiske projekt, som blev igangsat af efterkrigstidens sociale retsstat.
I en verden præget af uvished, kaos og deregulering er Europas stemme og aktive indsats stadig mere påkrævet - både for os og for de andre, der ser hen til vores eksempel og håber på, at vi griber ind i de store spørgsmål på den internationale dagsorden. Suverænitetshævderne er dog ikke de eneste modstandere af denne traktat, thi også andre har højlydt kritiseret den for at være utilstrækkelig, rumme for beskedne resultater eller mangle ambitioner. De nægter at anerkende de vigtige fremskridt, der er nået, fordi de formålsløst holder forfatningstraktaten op imod de idealiserede alternativer, som de ser for sig i deres drømme, i stedet for at foretage sammenligningen med de nuværende traktater og med Nice-proceduren i særdeleshed. 
Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, selv om Europa-Parlamentet ikke spiller nogen formel rolle for ratificeringsprocessen, glæder det mig, at vi som de valgte repræsentanter for EU's 25 medlemsstater afholder denne forhandling i dag på et tidspunkt, hvor ratificeringsprocessen lige er gået i gang på parlamentarisk plan og er lige ved at gå i gang på folkeafstemningsplan.
Den dag, da stats- og regeringscheferne undertegnede forfatningen i Rom, var jeg i Bratislava i Slovakiet, hvor jeg havde æren af at deltage i åbningen af Europahuset. Det var den første åbning af et Europahus i en af de nye medlemsstater. Den blev fulgt af åbningen af Europahuset i Prag i december.
Der er planer om at åbne Europahuse i alle medlemsstater. Disse Europahuses primære funktion er at bringe EU tættere på borgerne. De giver borgerne et informationscenter, som er centralt og synligt placeret i deres egen medlemsstat. Konceptet tilbyder undervisning i EU-anliggender, og i kraft af at der er plads til de politiske grupper, kan borgerne få oplysninger om Parlamentets synspunkter.
Hvis EU skal fungere, mener jeg, at vi må styrke og uddybe forbindelserne mellem Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter. Der findes ingen anden måde, hvorpå vi kan opnå det samarbejde på længere sigt. Det skulle ikke være en os og dem-situation, det skulle være alle, der arbejder sammen til gavn for alle borgerne i de 25 medlemsstater - eller måske 27 medlemsstater, hvis det skulle ske. Det er fremtidens udfordring, det er den udfordring, vi som demokrater skal tage op.
Der skal to sider til at skabe en debat. Fordi folk ikke nødvendigvis er enige i alt, hvad andre siger, betyder det ikke, at de ikke har nogen ret til at sige det. Jeg tror på alles ret, jeg tror på demokrati. Jeg mener, at de, der er uenige med mig, har ret til at have deres synspunkter. Flertallet vil i den sidste ende sejre, men de, der er uenige, kan gøre dette til en bedre debat, og de skal opmuntres til at gøre det og må ikke fratages deres holdning.
Obiols i Germà (PSE ).
   - Hr. formand, som det så tydeligt kommer til udtryk i denne betænkning, er der tre grundlæggende aspekter i udkastet til forfatning. For det første er der EU's værdier og mål, fællesskabet og ligestillingen mellem dets befolkninger samt beskyttelsen af mangfoldigheden blandt dets kulturer, identiteter og sprog. For det andet er der borgernes rettigheder, interesser og pligter, og for det tredje er der nogle spilleregler for institutionerne og for det europæiske politiske liv.
De to første aspekter - værdier og rettigheder - definerer det europæiske demokrati, vi ønsker, og som bygger på befolkningernes mangfoldighed og frihed og deres fremskridt og lighed. Det tredje aspekt, som der ikke må herske tvivl om, nemlig spillereglerne, er resultatet af nogle kompromiser mellem højre og venstre, mellem føderalister og personer, der går ind for det mellemstatslige samarbejde. Der skal ikke herske tvivl om, at der tænkes på disse regler, og ikke på de politikker, der skal udformes.
I denne henseende er forfatningen ikke et slutpunkt, men derimod et udgangspunkt med henblik på at overvinde den økonomiske og samfundsmæssige træghed i Europa, dets begrænsede evne til innovation, forskning og udvikling og dets utilstrækkelige internationale vægt.
Vi bør arbejde videre hen imod en europæisk regering og lægge den nuværende fremherskende metode med mellemstatslig koordinering og den afmagt, der er kommet til udtryk med den manglende gennemførelse af Lissabon-strategien eller de delte holdninger til invasionen af Irak, bag os.
Med udsigten til et sådant fremskridt vil vi opfordre til at stemme ja til den europæiske forfatning. 
Jeggle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, en mangeårig drøm for Europa-Parlamentet og især også en drøm for mange europæiske borgere bliver til virkelighed. Vi har arbejdet længe og intensivt for denne forfatning. Vi kan være stolte over det, vi nu har opnået, og her gælder min tak i dag hr. Méndez de Vigo og ligeledes hr. Corbett.
Som skyggeordfører for min gruppe i Landbrugsudvalget kan jeg sige, at vi er tilhængere af forfatningsudkastet. Der er ingen tvivl om, at Landbrugsudvalget har opnået en ekstra gevinst. I begyndelsen af den fælles landbrugspolitik i 1958 var vi kun en høringsinstans. Først med Amsterdam-traktaten fik vi medbestemmelse inden for miljø, forbrugerbeskyttelse og fødevaresikkerhed. Det alligevel stadig eksisterende demokratiske underskud afhjælpes nu med udvidelsen af den fælles beslutningsprocedure til at omfatte alle grundlæggende afgørelser inden for landbrugspolitikken.
Der er dog også en bagside. Fremover skal Rådet kunne træffe beslutninger alene om fastsættelse af kvoter, priser og mængdebegrænsninger. Forfatningsudkastet tager nemlig ikke højde for de nye mål i den fælles landbrugspolitik efter landbrugsreformen. Dette udgør absolut også et tilbageskridt i forhold til status quo og giver os arbejde i fremtiden.
Men som repræsentant for min delstat, Baden-Württemberg, mener jeg absolut også, vi har nået vigtige mål. De nationale forfatninger styrkes, regioner og kommuner får større vægt, subsidiaritetsprincippet overholdes. Forfatningsudkastet danner grundlaget for fælles økonomiske aktiviteter, og vi får - hvilket for mig personligt også er meget vigtigt - et fælles værdigrundlag, der binder os sammen. Foran os ligger et værk, der er en forpligtelse for alle, der bærer et ansvar for Europa.
Kreissl-Dörfler (PSE ).
   - Hr. formand, jeg bifalder meget den europæiske forfatning og lykønsker ordførerne med deres fremragende betænkning. Netop området med frihed, sikkerhed og retfærdighed bliver styrket med forfatningen. Med den har vi fået en milepæl på den vej, der fører til et mere sikkert og mere retfærdigt Europa. Med den har vi taget et kæmpe skridt hen imod et borgernes Europa. For med medtagelsen af chartret om grundlæggende rettigheder, Unionens tiltrædelse af den europæiske menneskerettighedskonvention og den forenklede adgang til domstolene styrkes borgernes rettigheder massivt. Derudover har vi nu bedre muligheder for at koordinere bekæmpelsen af f.eks. kriminalitet, racisme og fremmedfjendtlighed i Europa.
Jeg bifalder, at de CSU-delegerede stemmer for. Desværre har mange CSU-medlemmer i den tyske forbundsdag, der jo skal ratificere traktaten, tilsyneladende ikke engang tilnærmelsesvis forstået betydningen og rækkevidden af forfatningen, for de har bebudet, at de vil stemme imod. Det viser endnu en gang det dobbeltspil, CSU så gerne vil spille: fremskridtsvenlig her i Europa og fanen højt udadtil, men profylaktisk modstander hjemme. Men det er en CSU-tradition, for helt tilbage fra 1949 har partiet stemt mod grundloven i Tyskland.
Novak (PPE-DE ).
   - Mine damer og herrer, EU's dragt er blevet for lille og passer det ikke længere i dets nye, udvidede form. Derfor er det passende, at den nye forfatning vil erstatte de aftaler, der er gældende, og bevirke, at EU fungerer mere effektivt. Den vil også styrke Europa-Parlamentets og de nationale parlamenters rolle og dermed EU-borgernes indflydelse.
Som medlem af Kultur- og Uddannelsesudvalget støtter jeg især de artikler i forfatningen, som vedrører de områder. Jeg mener, at det er vigtigt, at betydningen af Europas kulturelle tradition, Europas humanistiske arv og de værdier, der definerer det væsentlige ved Europa og dets borgere, understreges i præamblen. Et af vores største mål er, at vores rige kulturelle og sproglige mangfoldighed respekteres, og at det sikres, at den europæiske kulturarv beskyttes og udvikles.
Forfatningen garanterer frihed for kunst og videnskab, ret til uddannelse og erhvervsuddannelse, ligestilling mellem kvinder og mænd og handicappede menneskers ret til at være fuldgyldige medlemmer af samfundet. Artikel 92 garanterer beskyttelse af unge på arbejdspladsen, og i artikel 93 fastsættes det, at familien skal nyde juridisk, økonomisk og social beskyttelse.
De foreliggende artikler udgør et godt grundlag for deres gennemførelse, men alligevel må EU gøre meget mere end blot at acceptere og ratificere forfatningen. Det må frem for alt skabe betingelser for, at familien anerkendes som noget dyrebart, og at unge par kan stifte familie og få den til at fungere. Hvis vi gør indvandring til det vigtigste middel til løsning af demografiske problemer, vil det true vores kulturarv, Europas sprog, vores kultur, vores tro, EU og den europæiske civilisation i almindelighed - kort sagt alle de værdier, som vi ønsker at bevare og styrke gennem forfatningen. Fordi vi i de 25 medlemsstater har valgt dette fællesskab, er det også på sin plads, at vi gør alt, hvad der står i vores magt, for at sikre, at det fungerer så godt og effektivt som muligt.
Moreno Sánchez (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke ordførerne for deres fremragende indsats og give udtryk for min fulde opbakning til den betænkning, vi drøfter i dag.
I morgen skal vi her i Parlamentet godkende den tekst, som afslutter den forfatningsproces, der har været i gang i årtier. Nuvel, vores arbejde stopper ikke her. Vi mangler den største udfordring, nemlig at få den vedtaget og ratificeret af de europæiske borgere. Uden deres opbakning giver forfatningen ingen mening.
Som bekendt, mine damer og herrer, har vi spaniere et særligt ansvar i forbindelse med denne proces, eftersom den første folkeafstemning blandt de europæiske borgere bliver i mit land den 20. februar.
Vi har således alle et ansvar for at forklare forfatningsteksten for de europæiske borgere, hvilket i mit land omfatter de spaniere, der bor uden for Spanien og endda uden for EU's grænser. Derfor glæder det mig, at flertallet af de spanske politiske partier, fagforeninger og andre repræsentanter for civilsamfundet støtter op om os og er dybt involveret i opgaven med at udbrede forfatningens indhold og omfang, hvilket er den eneste måde, hvorpå vi kan sikre en høj valgdeltagelse og et positivt svar på dette historiske møde. 
Caspary (PPE-DE ).
   - Hr. formand, det var en lang og vanskelig vej frem til forfatningstraktaten. Der er et par gode forslag, som er blevet kastet over bord. Alligevel har vi brug for forfatningen nu. Den skal ratificeres hurtigt i medlemsstaterne.
Grundlæggelsens fædre såsom Schuman og Adenauer har lagt fundamentet til det europæiske hus. Deres efterfølgere har rejst væggene, købt reoler og stillet mapper på plads. Nu når inventaret imidlertid helt op til loftet. Det er vores store opgave at rydde huset og gøre det fit for fremtiden, og det bidrager den europæiske forfatning til. Den udgør et kompromis, der skaber mere offentlighed og giver håndgribelige forbedringer for de europæiske borgere.
Den eksisterende fællesskabsret fastholdes i en traktat og gør Europa mere forståelig. Den fælles handelspolitik vil fremover være et godt eksempel på det indre markeds ansigt udadtil. Reduktionen af Kommissionen og den nye europæiske udenrigsminister styrker den udvidede Unions handleevne. Borgerne får flere rettigheder. Det charter om grundlæggende rettigheder, der blev udarbejdet under Roman Herzog, integreres i forfatningen. Europa-Parlamentet bliver styrket. Kommissionsformanden bliver valgt af os. Der vil forhåbentlig fremover komme spidskandidater til dette embede fra de europæiske partier.
Takket være EU-Konventet har også vi fået indflydelse på forfatningen, og Europa bliver ikke nogen centralistisk monsterstat, men bliver derimod opbygget på grundlag af subsidiaritetsprincippet. Den karakteristiske tilgang og principperne hos den stærkeste gruppe her i Parlamentet, PPE-DE, er absolut også genkendelig. Desværre har det ikke været muligt for os at gennemføre alle punkter, hvoraf vi har kæmpet hårdt for nogle af dem. Jeg beklager overordentlig meget den manglende henvisning til Gud og de komplicerede formler for kvalificeret flertal i Rådet for nu blot at nævne to eksempler.
Jeg ønsker dog for os alle, at denne forfatning er et fundament, som vi kan bygge Europa videre på: et Europa i fred, frihed og velstand.
Pīks (PPE-DE ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil indlede med at takke de ærede medlemmer hr. Méndez de Vigo og hr. Corbett for et yderst gennemarbejdet dokument, der ganske enkelt er klart og fremhæver de vigtigste ting.
Mine damer og herrer, udarbejdelsen af forfatningen er i overensstemmelse med den situation, der har udviklet sig historisk i nutidens Europa, og den aktuelle verdenssituation. Uanset om vi ønsker det eller ej, foregår der globaliseringsprocesser over hele verden, men først og fremmest hvad angår varer og kapitalbevægelser, dvs. i de materielle værdiers verden. Udvekslingen af åndelige og moralske værdier foregår meget langsommere. Jeg mener, at en af årsagerne til konflikter mange steder i verden i dag i høj grad er det store misforhold og den store uligevægt mellem den globale udveksling af materielle og åndelige værdier. Den nye forfatningstraktat er et skridt hen imod at mindske dette misforhold. Denne traktat vil ikke blot hjælpe os med bedre at forstå, hvem vi er, og hvor vi er på vej hen, den vil også tydeliggøre vores mål og de værdier, der styrer vores handlinger, over for vores partnere over hele verden. Derfor vil jeg gentage, at denne forfatning er betimelig og nødvendig til trods for visse mangler. En sådan mangel, som hr. Poettering og andre medlemmer allerede har nævnt, er, at den ikke indeholder nogen henvisning til kristne værdier.
Hvad enten vi indrømmer det eller ej, er vi kristne, ateister, muslimer eller på anden vis troende. Det, vi kalder fælles europæiske værdier, har udviklet sig i århundreder og er baseret på kristne værdier.
Vi har alle sammen, også de, der har deltaget i udarbejdelsen af forfatningen, og de, der har deltaget i analysen og diskussionerne, en forpligtelse til at forklare betydningen af dette dokument for borgerne i vores lande, da vi ikke kan forvente, at alle borgere i EU har læst det. Jeg vil gerne advare imod den tendens, der desværre kan konstateres i medlemsstaterne, til, at traktaten ofte anvendes til kortsigtede diskussioner om indenrigspolitik.
Lad os afstå fra denne fristelse og råde vores partimedlemmer til at gøre det samme. Dette er et langsigtet dokument, som vi, vores børn og også vores naboer har brug for.
De Poli (PPE-DE ).
   - Hr. formand, kære kolleger, jeg tror, at forfatningstraktaten - en forfatning for Europa - bliver en realitet i dag. Resultatet af konventets arbejde, som vi skal stemme om i morgen, viser viljen til at indføre mere demokrati, gennemsigtighed og effektivitet i EU-institutionerne, så de bliver styrket, og så beslutningsprocessen bliver mere effektiv. Det er borgerne, som er de egentlige vindere, eftersom forfatningen konsoliderer vores værdier og vores fælles principper.
Chartret om borgernes grundlæggende rettigheder, som EU også har udgivet i miniatureformat - sådan som det har været tilfældet med alle historiens vigtigste bøger - er medtaget i forfatningstraktaten. Dette er efter min mening et vigtigt tegn på gennemsigtighed, solidaritet, demokrati og rettigheder, nemlig de individuelle rettigheder, børns rettigheder, ældres rettigheder og handicappedes rettigheder. Denne gang tror jeg netop, at disse principper bliver vedtaget for at bringe Parlamentet tættere på borgerne og ud blandt borgerne, så vi kan give de svar, der er særligt behov for netop i disse dage. Derfor er fjernelsen af samfundets barrierer for at sikre borgernes fulde deltagelse i det forenede Europa efter min mening det grundlæggende aspekt i vores aktiviteter i disse dage.
Hannan (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg ønsker mindst af alt at spolere en fest. I de næste 48 timer vil Parlamentet bruge hundredtusinder af euro på at fejre forfatningen. Vi skal have balloner, lasershow og orkester, men jeg kan ikke lade være med at føle, at det er lidt for tidligt. I mindst 10 lande skal der afholdes folkeafstemning før ratificeringen. Vi kan ikke forudsige resultatet af de afstemninger med sikkerhed. Der er ikke afgivet en eneste stemme endnu. Hvis det kun var festen, der var for tidlig, ville det være temmelig gnavent af mig at gøre indsigelser, men vi foregriber forfatningen på andre, vigtigere måder. Vi arbejder f.eks. på livet løs med oprettelsen af en diplomatisk tjeneste for EU, et forslag, der, fordi den formelle ratificering ikke har fundet sted, ikke har noget retsgrundlag. På området for retlige og indre anliggender er vi gået endnu længere ved at tage forskud på mange af forfatningens bestemmelser, navnlig dem, der drejer sig om oprettelsen af et paneuropæisk retssystem og en europæisk anklagemyndighed. Før forfatningen overhovedet var undertegnet og da slet ikke ratificeret, havde Domstolen meddelt, at chartret om grundlæggende rettigheder ville kunne prøves ved en domstol.
Da Parlamentet formelt spurgte de nuværende kommissærer, hvilke dele af forfatningen de ville gennemføre uden at vente på den officielle ratificering, svarede kun fem, at det ville være forkert at foregribe resultaterne af de nationale folkeafstemninger. De øvrige 20 svarede på en eller anden måde, at de agtede at gå i gang med det samme uden at vente på resultatet af de nationale folkeafstemninger.
Dette skulle være et demokratisk Parlament, men dets holdning minder nogle gange om Bertolt Brechts berømte kuplet "Lad os opløse folket og vælge et nyt". Jeg håber, at Det Forenede Kongerige vil stemme nej til forfatningen, og det vil jeg argumentere for op til afstemningen, men hvis jeg taber, vil jeg acceptere resultatet uden at kny. Jeg vil opfordre dem af Dem, der støtter forfatningen, til at vise den samme respekt for den demokratiske proces og ikke forsøge at gennemføre store dele af denne forfatning, selv om en eller flere medlemsstater har stemt imod den. Et nej er et nej.
Karas (PPE-DE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg vil gerne starte med at henvende mig til Europas borgere: Gør forfatningen til Deres tema! Vi må sætte alt ind på, at Europas borgere godkender forfatningen, fordi den bringere Europa tættere på borgerne, gør Europa mere gennemsigtigt, demokratisk, klart og effektivt.
Jeg har indtryk af, at vi alle går for hurtigt videre til de næste punkter på dagsordenen. Forfatningen ligger på bordet, men den er endnu ikke ratificeret. Denne forfatning er en politisk milepæl for EU, en politisk milepæl for mere borgernærhed, gennemsigtighed og demokrati i EU.
Denne forfatning har imidlertid til dato været en kommunikativ katastrofe, og jeg siger derfor: Vi har brug for et europæisk informations- og kommunikationskoncept for alle europæiske institutioner, medlemsstater og nationale parlamenter. Jeg siger: Vi har brug for en Den Europæiske Forfatnings Uge i alle medlemsstater. Jeg siger: Vi har brug for at afskaffe enstemmigheden i Rådet og dermed styrke det fælles, gennemsigtige og demokratiske Europa i forfatningstraktatens ånd.
Jeg opfordrer regeringscheferne til at sørge for, at det bliver ånden fra konventet, ånden fra undertegnelseshøjtideligheden i Rom og ikke kritik- og målløsheden, distancen og den manglende deltagelse, der kommer til at bestemme de indenrigspolitiske debatter. Vi har brug for en europæisering af forfatningsdebatten og ikke en nationalisering af ratifikationsprocessen. Forfatningen er ikke blot en anledning for EU's institutioner til at handle, men vedrører alle Europas borgere.
Vi skal dog gøre én ting klar: Arbejdet begynder på ny med afstemningen i morgen. Afstemningen skal blot sende et tydeligt signal.
Ventre (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke hr. Corbett og hr. Méndez de Vigo, som virkelig har gjort et glimrende stykke arbejde med deres forenkling af forfatningens fortolkning.
De gamle romerske jurister sagde, at retten opstår som følge af kendsgerningerne - . Fra første dag, de begyndte at drømme, begyndte Europas stiftere at forestille sig denne fælles enhed, nemlig en fælles enhed, som omfatter flere tusinde års historie, geografi, samfund og fælles værdier, og fra dette øjeblik tænkte selve Europas stiftere på fælles regler og på det, som vi i dag kalder forfatningen.
Derfor er jeg her til morgen dybt skuffet over at høre fremtrædende parlamentsmedlemmer - hvis ytringsfrihed jeg selvfølgelig respekterer - give udtryk for deres modstand mod udkastet til forfatning. Man kan være modstandere af denne forfatningstype og af indholdet i forfatningstraktaten, men ikke af fælles regler, for indførelsen af fælles regler understreger efter min mening suveræniteten.
I dag skal vi nå til enighed i en verden, som er i stærk forandring, også når det gælder retssystemerne og de nye semantiske data. Man tager fejl, hvis man tror, at suverænitet stadig skal opfattes som i det 18. og 19. århundrede. Det nye suverænitetsbegreb ligger i dag i subsidiariteten. Det er nemlig de lokale myndigheders suverænitet, borgernes suverænitet og suveræniteten hos dem, der skal bidrage til at opbygge et retssystem for bedst muligt at kunne fortolke de stadig mere forskellige og komplekse behov i et samfund i udvikling. Vi forestiller os ikke, at vi skal bruge den terminologi, som juristerne har lært os, nemlig føderal stat, konføderal stat og suveræn stat, for Europa er en ny enhed. Det er netop en Union, som vi alle skal kunne identificere os med.
Til sidst vil jeg gerne give udtryk for min beklagelse over den manglende henvisning til ikke blot de kristne rødder, men også til Perikles' demokrati - som er ophav til selve demokratiets væsen - det romerske imperium og det karolingiske Europa. Lad os håbe, at disse ting bliver husket i den europæiske opbygningsproces. 
Casa (PPE-DE ).
   - Næsten 50 år efter undertegnelsen af Rom-traktaten om oprettelse af det Europæiske Økonomiske Fællesskab får Europa endelig sin egen forfatning. For første gang bliver 450 millioner mennesker og 25 nationer forenet af dette dokument, som definerer EU's værdier og principper.
Ratificeringen af denne forfatning vil føre til et mere demokratisk Europa. Chartret om grundlæggende rettigheder blev inkorporeret i denne forfatning, og dermed er det enkelte menneskes rettigheder angivet, og enhver borger kan påberåbe sig dette charter, når han eller hun mener, at hans eller hendes rettigheder er blevet krænket.
De sociale rettigheder er også en prioritering, og det er de gennem lovgivning. Retten til uddannelse, retten til, at enhver borger kan få adgang til informationer, beskyttelse i tilfælde af uretfærdig udvisning og retten til, at en anmodning om revision i tilfælde af forskelsbehandling på grund af klasse kan godkendes, er alle defineret og kan gennemføres.
Europa-Parlamentets rolle er derfor blevet styrket meget, og Parlamentet får sammen med Rådet ansvar for at godkende næsten alle dokumenter.
De nationale parlamenters rolle vil også blive styrket i kraft af, at de vil blive ansvarlige for at kontrollere, at enhver aftale mellem EU og medlemsstaterne overholdes, og derfor vil de nationale parlamenter have magt nok til at presse Kommissionen til at revidere sine forslag.
Med andre ord vil den europæiske forfatning bidrage til, at vi kan få et mere effektivt Europa. Et Europa, der er blevet opbygget i faser, og som er baseret på de traktater, der er blevet vedtaget igennem årene. Fra nu af vil vi virkelig have ét Europa. Integrationen af chartret om grundlæggende rettigheder og den klare anerkendelse af europæiske værdier og mål giver os nu, som europæiske borgere, mulighed for at kalde dette dokument "den europæiske forfatning". Jeg vil stemme for. Jeg opfordrer mine kolleger til at gøre det samme til gavn for de europæiske borgere.
Corbett (PSE ),
   Hr. formand, i min reaktion på denne debat vil jeg indlede med at takke alle dem, der har rost det arbejde, som Udvalget om Konstitutionelle Anliggender udførte, og den betænkning, det udarbejdede.
Det står klart, at denne forfatning får meget bred støtte på tværs af det politiske spektrum og på tværs af medlemsstaterne. Jeg håber, at afstemningen i morgen vil vise, at et flertal på mindst to tredjedele stemmer for den - over 400 stemmer for i Parlamentet. Det vil være et kraftigt signal.
Lad mig også svare på den kritik af forfatningen, der er blevet fremsat. Den synes at gå i to retninger. For det første er der nogle, som siger, at de ikke kan gå ind for forfatningen, fordi den ikke går langt nok. De siger, at den ganske vist vil gøre EU mere demokratisk, socialt osv., men ikke nok. Mit svar til dem er, at valget nu står mellem den nye forfatning og den gamle - vores gældende traktater. Hvis den nye forfatning indeholder forbedringer, er det bedre at vælge den end fortsat at måtte leve med den gamle.
Det er et argument, jeg også vil bruge over for dem, som klager over, at der ikke er nogen henvisning til kristendommen i den nye forfatning. Der er heller ingen henvisning af den art i de gældende traktater, selv om de blev udarbejdet af Sankt Schuman. Men den nye forfatning indeholder en henvisning til vores religiøse arv og andre former for arv, og dens værdier er kristne værdier og mange andres værdier. Det er værdier, som kristne, ikke-kristne, mennesker med andre religioner og uden religion er fælles om.
Mange modstandere af denne forfatning fremmaner frygt for en superstat, mange er imod selv eksistensen af EU. Det kan illustreres med dem, som er modstandere af EU-rettens forrang for medlemsstaternes ret, hvilket jo er den aktuelle situation. Hvad er meningen med at vedtage fælles europæiske love, hvis man ikke ønsker, at de love skal gælde over hele Europa? Det er hele meningen med at blive enige om fælles europæisk lovgivning på de områder, hvor vi ønsker det, f.eks. miljøet og fællesmarkedet. Der er ingen idé i at have den lovgivning, hvis man som udgangspunkt er imod den. Til de mennesker vil jeg sige: Vær ærlige, og argumenter for det, som De virkelig tror på, nemlig at Deres land skal ud af EU, og gem Dem ikke bag et angreb på forfatningen. Sikke noget vrøvl at sige, at denne nye forfatning vil skabe en centraliseret superstat! EU, centraliseret? Når det er baseret på en forfatning, der giver EU beføjelser med hver eneste medlemsstats samtykke til ratificeringen af traktaterne! Det er den eneste beføjelse, EU har. Selv når Rådet - og dermed medlemstaterne - udøver sine beføjelser, spiller det en central rolle for beslutningstagningen, mens centraladministrationen - Kommissionen - har færre ansatte end Leeds i min valgkreds. Det er vel nok en superstat!
Jeg vil slutte med at sige, at denne debat til dels er en debat om myter kontra virkelighed. Jeg er sikker på, at vi ved at informere om kendsgerningerne og muliggøre en ægte analyse af traktaten vil bidrage til en ærlig debat, der vil overbevise borgerne om, at denne forfatning er værd at have.
Schmit,
    Hr. formand, mine damer og herrer, jeg ønsker først og fremmest at hylde Europa-Parlamentet for denne konstruktive og i det store og hele positive forhandling. Jeg kan i vid udstrækning tilslutte mig det, som en af ordførerne netop sagde om både kvaliteten af denne forhandling og de konklusioner, der kan drages af denne. Faderskabet til denne forfatningsproces tilhører Europa-Parlamentet. Det er herfra, som en af talerne i formiddags gjorde opmærksom på, at forfatningsprocessen tog sit udspring, og jeg vil gerne på vegne af formandskabet hylde Altiero Spinelli, som med udkastet til den europæiske forfatning i 1984 indledte og åbnede denne proces med det første skridt, nemlig den europæiske fælles akt, som for øvrigt blev forhandlet under Luxembourgs formandskab.
Jeg vil også gerne sige til dem, der har angrebet og kritiseret udkastet til forfatningen, at vi naturligvis i en demokratisk forhandling respekterer deres holdning. Men det er ikke med taler fra det 19. århundrede, at man i det 21. århundrede indgyder håb hos befolkningerne i dag, ikke blot befolkningerne i Europa, men i hele verden. Snæversyn og en tilbagevenden til umoderne opfattelser af, hvad suverænitet betyder, er ikke et svar i en globaliseret verden. Det giver ingen svar, som sikrer fremgang, demokrati og fred, hverken til europæerne eller andre.
Jeg vil også gerne sige til dem, som nøje skelner mellem et proeuropæisk nej og et antieuropæisk nej, at det ganske enkelt er et nej, for afvisningen af forfatningen er ganske enkelt et nederlag for Europa og et nederlag for et mere åbent, gennemsigtigt og demokratisk Europa, der giver forhåbninger både indadtil og udadtil om et stærkere Europa. Jeg mener derfor ikke, at man skal fordybe sig i sådanne forskelle. Som ordføreren netop sagde, er forfatningen ikke fuldt ud perfekt. Vi kunne alle have ønsket os forbedringer på en række punkter. Men er drivkraften i demokratiet ikke netop en vis form for ufuldstændighed, for demokratiet består af kompromiser, og derfor skal vi i dag kunne acceptere et kompromis om fremskridt for i morgen at kunne komme endnu længere?
Forfatningen giver et solidt grundlag for vores fælles værdier, som flere talere har sagt. Den angiver de demokratiske rammer, som giver EU mulighed for at handle mere effektivt dér, hvor handling er nødvendig i henhold til subsidiaritetsprincippet. EU's slogan - forenet i mangfoldighed - er, som det er blevet nævnt, kendetegnende for Europa. Ligheden mellem de store og små medlemslande, ligheden mellem borgerne, respekten for de nationale identiteter, hvilket flere har nævnt, er selve drivkraften i EU, som på udmærket vis kommer til udtryk i forfatningsteksten.
Der er sket fremskridt. De er måske utilstrækkelige. Vi ville gerne have gået endnu længere på området om retlige og indre anliggende eller på området for udenrigspolitik, men jeg tror, at det er et meget vigtigt første skridt. Vi må heller ikke allerede nu planlægge revideringer. Alle forfatninger skal naturligvis indeholde muligheder for revidering, som også denne forfatning, og den åbner i øvrigt mulighed for flere forskellige former for revidering. Forbedringerne skal ske i årenes løb, på betingelse af at forfatningen vedtages, hvilket sikrer, at der bliver mulighed for med forfatningen at indføre og opbygge et reelt europæisk demokrati.
Teksten er blevet udarbejdet med stor deltagelse ikke blot af de nationale og europæiske parlamentsmedlemmer og repræsentanter fra medlemslandene, men også af repræsentanter for det civile samfund. Dette har været drøftet i det civile samfund, hvilket sikkert ikke har været tilstrækkeligt. Vi skal opmuntre og støtte denne drøftelse, særlig takket være de ratifikationsprocedurer, der allerede er blevet godkendt i to lande, som det er blevet fremhævet, og som snart vil starte i de øvrige lande. I den forbindelse er artikel 1.47, som drejer sig om deltagende demokrati, en nyhed, eftersom den næppe findes i de nationale forfatninger. Det handler om at virkeliggøre det og give det et konkret indhold. Forhandlingen om vedtagelsen af forfatningen er altså startet, nu skal den blot forstærkes. Borgerne skal fuldt ud deltage i dette, hvad enten der afholdes folkeafstemning eller ej.
Jeg tilslutter mig fuldt ud det, som Kommissionens næstformand sagde om den kommunikation, de forklaringer og bestræbelser, som er nødvendige for at gøre EU mere forståeligt. Formandskabet har erkendt dette. Jeg insisterer på, at arbejdet først og fremmest skal ske i medlemslandene, for det er dér, at borgerne kan forme Europa. Det er nødvendigt med engagement fra alle, først og fremmest regeringerne og parlamentsmedlemmerne, men også - og det vil jeg gerne gentage - repræsentanter for det civile samfund. Formandskabet vil i de kommende måneder overalt, hvor det er muligt, bidrage til denne proces og fremme denne drøftelse.
Wallström,
    Hr. formand, jeg vil takke alle for denne lange, men inspirerende debat. I langt de fleste indlæg er denne glimrende betænkning og ordførernes arbejde med rette blevet rost. Parlamentet støtter den forhåbentlig overvældende i morgen.
Jeg er bevidst om, at denne betænkning og forfatningen skal ses i et historisk perspektiv. Det er første gang, at Europa-Parlamentet ikke har haft en liste med beklagelser over resultatet af en regeringskonference, og det kan en af veteranerne i denne type arbejde tale med om. Hvis jeg sammenligner denne betænkning med f.eks. Planas-, Méndez de Vigo- og Tsatsos-betænkningerne, indeholder den den mest positive vurdering af resultatet af en regeringskonference.
Jeg er enig med dem, der opfordrer til en bred og ærlig debat. Uden debat har vi ikke demokrati, og uden debat kommer vi ikke sandheden nærmere. Derfor er det vores ansvar at give eksempler på, hvordan forfatningen vil få indflydelse på de europæiske borgeres hverdag.
Ordet perfekt er blevet nævnt. Jeg har været kommissær i fem år, og jeg har endnu ikke set det perfekte dokument. Hvis vi tænker over det, hvordan kunne vi finde et perfekt dokument? Vi må blive ved med at gå på kompromis, for vi er 25 medlemsstater med forskellige traditioner, sprog, politiske beslutningsprocedurer og synspunkter. Vi må vise vores vilje og evne til at gå på kompromis. Dette et kompromis, og det er det nødt til at være.
De ord, der er blevet brugt i dag, er værd at huske på. De fleste af dem har været politisk ladede - positivt eller negativt. Mange har nævnt rettigheder, demokrati, åbenhed, effektivitet og værdier. Hr. Méndez de Vigo mindede os i formiddags om, at forfatningen er en enestående mulighed for at garantere Unionens værdier. Vi er forenede i vores mangfoldighed, men med et sæt grundlæggende og sociale rettigheder, der bringer os sammen. Det er de værdier, vi garanterer, ikke bare for os selv, men også for vores børn.
Andre har forsøgt at sige, at forfatningen vil føre til en europæisk superstat, tab af national suverænitet eller svækkelse af de nationale parlamenters betydning. Hr. Corbett har allerede svaret dem.
Samtidig med at jeg forventer, at vi skal fremkomme med konkrete kendsgerninger og eksempler på fordelene ved forfatningen sammenlignet med Nice-traktaten, forventer jeg også, at de, der taler om national suverænitet eller nationale parlamenter, også fremkommer med nogle kendsgerninger. Er de nationale parlamenters betydning blevet svækket? Er det muligt at liste en europæisk lov igennem uden medlemsstaternes eller de nationale parlamenters opsyn? Vi skal kunne besvare de spørgsmål. Lad os arbejde på grundlag af kendsgerninger og forfatningens tekst. Den skal stilles til rådighed for borgerne i alle medlemsstaterne, ikke bare skrækhistorier og misforståelser.
Vi skal også sørge for, at vi er klar til forfatningens ikrafttræden, når den er ratificeret af alle medlemsstaterne. Vi vil påtage os vores ansvar, og det skal medlemsstaterne også gøre. Det er ikke nok at håbe, at vedtagelsen i en medlemsstat automatisk vil føre til accept i det næste land. Det er derfor, at jeg i Rådet har presset så stærkt på for, at der udarbejdes rigtige nationale strategier.
Som hr. Brok sagde, er det forberedende arbejde allerede indledt, hvad angår forfatningens ikrafttræden og den tjeneste for EU's optræden udadtil, der skal bistå EU-udenrigsministeren. Vi springer ikke ligefrem af sted, men vi er nødt til at forberede os lidt. Vi kan ikke bare vente og lade der gå to år til, før vi kan gennemføre bestemmelserne. Vi må være bedst muligt forberedt og finde den rette balance. Jeg er enig i, at vi skal sørge for, at forfatningens tekst respekteres.
Indlæggene i dag fra de nye medlemsstaters medlemmer af Parlamentet har vist den historiske værdi af det europæiske projekt og de principper og værdier, som det garanterer. Hvad enten vi har brug for en større båd, bus eller tøjstørrelse, erkender vi alle sammen, at vi har en ansvarsfølelse. Jeg ser frem til at deltage i den debat sammen med Dem.
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag kl. 12.00. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er meddelelse fra Kommissionen om grønbog om indrejse med henblik på beskæftigelse.
Frattini,
   Hr. formand, hr. Schmit, kære parlamentsmedlemmer, jeg har den ære at kunne meddele Europa-Parlamentet, at grønbogen om styring af økonomisk indvandring, som jeg fremlagde efter fælles aftale med min kollega, kommissær Spidla, i dag er blevet vedtaget af Kommissionen.
Kommissionen ønsker med grønbogen at bidrage til den igangværende forhandling, som blev indledt med mandatet fra Tampere om den mest relevante strategi for tilladelse til økonomisk indvandring samt om den merværdi, som vedtagelsen af en sådan fælles ramme giver. Rådet opfordrede i forbindelse med Haag-programmet Kommissionen til inden slutningen af 2005 at fremsætte et forslag om en fælles europæisk strategi for legal indvandring af økonomiske årsager. Kommissionen fremlagde et forslag for Rådet om dette for tre år siden, uden at der blev fulgt op på dette på grund af flere medlemsstaters modvilje mod at løse problemet i et fællesskabsperspektiv. Imidlertid har ændringerne på den internationale scene, behovet i Europa for en afbalanceret styring af indvandringen og de deraf følgende politiske, sociale og sikkerhedsmæssige konsekvenser, den længe ventede underskrivelse af forfatningstraktaten - som helt klart angiver skellet mellem de anliggender, der vedrører de nationale kompetencer, og de anliggender, der ligeledes eller udelukkende har EU-karakter - givet Rådet mulighed for at overveje dette og på ny sætte problemet på dagsordenen.
I Haag-strategien fastlægges målsætningerne og en tidsplan, som Kommissionen forventer at overholde. Det forholder sig naturligvis således, at forberedelsen af et forslag på dette område kræver en bred, global og åben debat og i særdeleshed deltagelse fra institutionelle aktører og arbejdsmarkedets parter til at foretage vurderinger, stille forslag og komme med bidrag hertil. De myndigheder, der står for undersøgelserne, og politiet kan ikke råde over alle oplysninger, som er påkrævet for at danne sig et billede af situationen lokalt og af indvandringsstrømmene fra forskellige dele af verden til de enkelte europæiske lande og samtidig danne sig et billede af de betingelser for integration, som allerede er på plads, og de, der skal fremmes med henblik på tredjelandsstatsborgere, som allerede opholder sig i eller er ved at etablere sig i EU.
Grønbogen sigter derfor mod at indsamle nye oplysninger og informationer ved at indlede en offentlig høring under deltagelse af det størst mulige antal aktører - også fra det civile samfund - som er interesseret i en ny europæisk strategi for økonomisk indvandring. Det er en strategi, som Kommissionen er blevet anmodet om at fremlægge inden udgangen af 2005, og som vi bør betragte som hjørnestenen i et meget større politisk projekt, som vil medvirke til at forebygge, bekæmpe og fjerne intolerance, vold og alle former for ekstremisme. Det er faktisk årsagerne til den usikkerhed, som borgerne føler, og den skal bekæmpes, uden at man derved begrænser sig udelukkende til strengt militære eller politimæssige reaktioner. Vi bør derimod ligeledes handle politisk og begynde med at fastlægge initiativer, som sigter mod at styre den stigende økonomiske indvandring, som uundgåeligt vil ske i vores lande, og som ofte er en umiskendelig fordel for europæisk økonomi.
Endelig giver den offentlige debat, som Kommissionen indleder med grønbogen, mulighed for at få indsamlet en masse fakta og oplysninger, som Kommissionen kan støtte sig til ved udarbejdelsen af de forslag, som Rådet anmoder om, og som vi vil fremsætte inden for de fastsatte frister.
Bourlanges (ALDE ).
   - Hr. formand, når jeg lytter til hr. Frattini, kommer jeg til at tænke på et motto fra den berømte belgiske digter, Henri Michaux, hvor han siger, at man aldrig skal fortvivle, men blot fremdrage fordelene. Jeg tror faktisk, at vi bør hylde Kommissionen for ikke at fortvivle og for at indlede en nødvendig og nyttig debat. Hr. Schmit, De bør blive, for det hører til Deres ansvarsområde. Vi er faktisk meget interesseret i at se Kommissionens arbejde ført til ende. I denne sag lykkedes det ikke ved det foregående forsøg på trods af Kommissionens initiativ og på trods af Europa-Parlamentets engagement, for det var Rådet, der ikke kunne nå til enighed.
Hr. næstformand, jeg vil gerne vide - ja, det er Dem, jeg taler til - hvilke objektive grunde, De har til at tro - spørgsmålet gælder også hr. Schmit - at Rådets blokeringer ved det forrige initiativ kan fjernes i dag, hvilket vi dog med en smule skepsis glæder os over.
Roure (PSE ).
   - Hr. kommissær, jeg glæder mig i lighed med min kollega hr. Bourlanges over, at Kommissionen og Europa-Parlamentet fortsat i fællesskab vil bestræbe sig på at åbne op for legale indvandringsmåder. Hr. kommissær, jeg vil dog gerne stille Dem tre spørgsmål. 
Det første spørgsmål hænger sammen med hr. Bourlanges' spørgsmål. Hvilke konkrete lovgivningsmæssige foranstaltninger agter De at træffe, og hvordan vil De sikre, at Rådet ikke blokerer dem, som det var tilfældet under Deres første forsøg i 2001? Mit andet spørgsmål vedrører Deres forslag til en sektoropdelt lovgivning for legal indvandring. Vil dette tiltag ikke bringe indvandreres rettigheder i fare ved at skabe forskellige ordninger for hver enkel gruppe? Endelig, og det er mit sidste spørgsmål, hvilke foranstaltninger vil De vedtage for at skabe sammenhæng mellem denne indvandringspolitik og en europæisk integrationspolitik?
Schroedter (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, mine spørgsmål knytter direkte an til det, vores kollega allerede har fremført. Først og fremmest bifalder vi, at Kommissionen har taget initiativet, og jeg håber ikke, Rådet blokerer for det igen. Jeg tror, at den europæiske dimension af denne opgave er vigtigere end medlemsstaternes enkelte interesser. Derfor er det vigtigt, at vi finder frem til nogle europæiske regler. Vi kan ikke udvikle det indre marked, hvis vi ikke også har nogle europæiske regler for dette område.
Nu ville det imidlertid naturligvis være interessant at høre, hvordan disse europæiske regler så skulle tage sig ud. Jeg har hidtil savnet i Deres forklaring, hr. Frattini, at De medtager vigtige allerede eksisterende bestemmelser - f.eks. ILO-konventionen - som grundlag.
Hvilken rolle får de hovedspørgsmål, der er anført i ILO-konventionen for migrationsarbejdere, i Deres dokument? Jeg vil i denne forbindelse gerne minde om, at Europa-Parlamentet også har anmodet Kommissionen om at medtage disse regler.
Formanden.
   - Hr. næstformand, vi har besluttet at dele spørgsmålene i tre, pr. gruppe. Ønsker De at tale nu i forbindelse med indlæggene fra de tre talere?
Frattini,
    Hr. formand, jeg vil gerne besvare de tre spørgsmål, der drejer sig om samme grundlæggende problematik.
Jeg vil gerne takke hr. Bourlanges og de parlamentsmedlemmer, der talte. Den første grund til, at jeg er rimelig optimistisk med hensyn til muligheden for at nå et konkret resultat, nemlig vedtagelsen af et europæisk initiativ, er, at det i modsætning til det, der skete i 2001, netop var Det Europæiske Råd - den institution, der i 2001 ikke gjorde det muligt at vedtage en sådan bestemmelse - som i november 2004 opfordrede Kommissionen til at vedtage et europæisk initiativ inden udgangen af 2005. I forbindelse med Haag-strategien blev Kommissionen af stats- og regeringscheferne - og således på højeste politiske plan - bedt om hurtigt at gå i gang. Dette viser efter min opfattelse en ny bevidsthed om, at kun Europa kan udgøre en merværdi, når det gælder en strategi for lovlig indvandring.
Den anden grund er, at vi i modsætning til tidligere har foretrukket en indfaldsvinkel, som jeg snarere ville kalde end . Vi har foretrukket at indlede en debat med Parlamentet, med Det Økonomiske og Sociale Udvalg og med arbejdsgiverforeningerne og fagforeningerne, så vi er først klar til at udarbejde et forslag, når vi har indhentet oplysninger.
Jeg er overbevist om, at denne metode for det første vil gøre debatten mere gennemsigtig, at den for det andet vil give civilsamfundets aktører mulighed for at være mere aktive i denne debat end tidligere, og at den for det tredje vil gøre det muligt for medlemsstaterne at vedtage eller forkaste Kommissionens forslag på baggrund af udtalelserne fra arbejdsgiverforeningerne, fagforeningerne og Europa-Parlamentet. Disse elementer vil styrke arbejdet.
Jeg kan således ikke på nuværende tidspunkt sige noget om de konkrete foranstaltninger, som Kommissionens initiativ kommer til at indeholde, og det er netop, fordi vi i dag indleder en europæisk debat med det formål at indhente oplysninger og forslag, som skal være genstand for en offentlig høring ca. midt på året, så vi kan stille et forslag inden udgangen af 2005. På det tidspunkt vil vi bedre kunne sige, hvilke konkrete foranstaltninger der skal træffes.
Jeg kan kun sige, at vi agter at vedtage et sæt minimumsregler, som gør det muligt for dem, der ønsker at arbejde med respekt for loven, at gøre dette, og som samtidig giver et forudgående kendskab til bestemmelserne på en mindre bureaukratisk måde. Som det er i dag, er der nemlig 25 forskellige bestemmelser om vandrende arbejdstageres indrejse - en for hvert land. Vi har til hensigt at fastlægge nogle europæiske rammer, som enhver uden for Europa kan få kendskab til i forvejen. Det vil efter vores mening også være med til at hindre illegal indvandring. 
Fava (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, det er så afgjort prisværdigt, at indvandrerne endelig ikke længere betragtes som et problem, men derimod som en ressource - sådan som der udtrykkeligt står i grønbogen - og at man satser på en permanent multikulturel og multireligiøs dialog. Vi er dog bekymrede over, at indfaldsvinkelen er produktionsbaseret - hvilket De i øvrigt selv kaldte den i et interview til et italiensk dagblad - nemlig at man vælger at gøre indvandringsstrømmene afhængige af det europæiske arbejdsmarkeds behov.
I grønbogen stilles et forslag om - det er en kun et forslag, men vi agter at kommentere det - at en indvandrers adgang til en ledig stilling skal være afhængig af, at det ikke har været muligt at besætte denne stilling med arbejdstagere fra EU, eller at en medlemsstat har særlige behov for arbejdskraft inden for specifikke sektorer.
Mener De ikke, hr. kommissær, at anvendelsen af dette princip risikerer at betyde enden på en fælles europæisk indvandringspolitik, og at det desuden ville være et tilbageskridt i forhold til det, som mange medlemsstater allerede har indført? 
Hennis-Plasschaert (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, tak for grønbogen. Der var og er i høj grad behov for handling, så dette initiativ glæder mig meget. Jeg har netop modtaget grønbogen, så jeg har endnu ikke haft lejlighed til at læse den i fuld udstrækning, kun de første sider. Jeg faldt umiddelbart over side 5 og de tre forslag, der stilles vedrørende den fremtidige EU-lovgivnings form med henblik på den tilsigtede harmonisering. Det ser i alt fald ud, som om der stadig er tre valgmuligheder, nemlig den horisontale tilgang, den sektorale tilgang og den såkaldte fælles hasteprocedure.
Har vi imidlertid ikke som følge af Rådets årelange ubeslutsomhed i al stilhed valgt den sektorale tilgang? Peillon-betænkningen om adgang for videnskabsmænd og forskere fra tredjelande er efter min opfattelse et glimrende eksempel herpå. Det støttes også af Rådet, og måske er det også lidt af forklaringen på Deres optimisme. 
Moraes (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mange medlemmer har ikke set grønbogen endnu, men i denne tidlige fase vil vi skitsere nogle grundprincipper for en meget tiltrængt diskussion.
For det første må integrationspolitikken, som fru Roure sagde, være en meget vigtig del af enhver foreslået lovgivning. Vi ved, at vi ønsker at dele bedste praksis, men vi har stadig en meget vag holdning til integrationspolitik.
For det andet betyder styret migration alt muligt forskelligt for Parlamentets medlemmer. For nogle betyder det kontrol, for andre betyder det måske familiens ret til at blive sammen. Det er en stor forskel, og i denne diskussion må vi definere, hvad styret migration egentlig betyder. Det drejer sig om mennesker, der kommer fra tredjelande for at arbejde i EU, ikke om varer. Vi skal have nogle principper og regler, der er indrettet efter det.
Endelig er jeg yderst tilfreds med, at det civile samfund får meget større indflydelse, men så må vi lytte til det civile samfund, til fagforeningerne og til erhvervslivet. De har nogle gode idéer, og vi skal ikke bare tale dem efter munden, men skabe en politik for styret migration, der vil være til fordel for både EU og de mennesker og deres familier, der kommer og bidrager til vores økonomier.
Frattini,
    Hr. formand, de tre indlæg gør det muligt for mig at give en samlet kommentar. Først vil jeg sige - og det siger jeg navnlig henvendt til hr. Fava, som godt ved dette allerede - at det ikke er et princip, som bliver nævnt i EU's forfatningstraktat for første gang, men blot en gentagelse af et accepteret, fælles og udbredt princip, der er almindelig kendt som princippet om, at arbejdstagere fra EU har forrang frem for arbejdstagere fra tredjelande. Netop for at undgå en vilkårlig og uafbalanceret anvendelse af dette princip mener vi, at vi med hjælp fra civilsamfundet, fagforeningerne og virksomhederne bør undersøge, i forbindelse med hvilke beskæftigelsesmuligheder der ikke er et direkte problem med, at arbejdet bliver taget fra borgerne i vores lande. Hvis det forholdt sig sådan, ville indvandringen så afgjort ikke have nogen positiv effekt på samfundet. Vi skal tværtimod sørge for, at den lovlige indvandring fører til en reel integration. Det betyder, at arbejdstagerne er accepteret i civilsamfundet, og at de integreres med uddannelse og en reel deltagelse i samfundet. Dette spørgsmål bliver naturligvis ikke taget op i grønbogen, men det er genstand for de integrationspolitikker, som Kommissionen vil foreslå i 2005.
Kommissionen vil arbejde videre med disse spørgsmål i årets løb i nært samarbejde med Parlamentet og formandskabet. Integration er et absolut nødvendigt aspekt i processen. I den forbindelse er vi interesseret i at lytte til forslag til, hvordan vi kan harmonisere EU-politikken for modtagelsen af arbejdstagere fra tredjelande. Dette er nemlig vores målsætning.
Til dem, der spurgte om det igen, vil jeg endnu en gang sige, at jeg i dag ikke kan udtale mig om, hvilke af de mulige, teoretiske løsninger vi foretrækker. Der var en, som spurgte mig, om man kunne indføre et ligesom i USA. Svarene vil De få i den offentlige debat, der bliver indledt, og svarene vil De få af Parlamentet og arbejdsmarkedets parter, som vi skal lytte til.
På ét punkt er det klart, at jeg vil bekræfte et løfte, som De allerede kan forestille Dem, nemlig at Kommissionen ikke vil nøjes med at lytte til rådene, men også tage højde for vurderingerne og de forslag, den modtager.
Jeg vil slutte af med at sige, at Kommissionen således vil gøre en indsats på to fronter, nemlig gøre en indfaldsvinkel europæisk, som hidtil kun har været national, så vi opnår en mere harmonisk politik, men også og ikke mindst give den lovlige indvandring en positiv indfaldsvinkel i vores samfund. Denne indfaldsvinkel er nødvendig for en reel integration, som det bliver svært at opnå uden denne indfaldsvinkel. 
Lambrinidis (PSE ).
   - Hr. formand, jeg takker Kommissionen for dens initiativ, som er meget tiltrængt. Jeg vil forsøge at give tingene en ny drejning. Over 10 millioner europæere, der lever uden for Europa, har draget fordel af indvandringspolitikken i andre lande - ikke bare i USA, men også i Australien, Sydafrika, New Zealand og mange andre lande. Disse mennesker - eller et meget interessant udsnit af dem - mødtes for første gang under det græske formandskab i juni 2003 i Thessaloniki. Nogle af de mest bemærkelsesværdigt succesfulde italienere, grækere, tjekker, rumænere og andre, som lever rundt omkring i verden, kom for at fortælle os om deres erfaringer. Deres erfaringer med som europæiske borgere at blive integreret i de lande kunne være meget værdifulde for Dem, hr. kommissær. Jeg var involveret i det, og jeg vil med glæde hjælpe Deres personale med at planlægge et møde med de mennesker. Jeg tror ikke, at nogen af de tilstedeværende mener, at de pårørende, som vi har i tredjelande, har skadet de lande, eller at værtslandene føler, at de har skadet dem. Så når vi som europæere frygter tanken om lovlig indvandring så meget, er det i modstrid med vores personlige erfaringer. Lad os lytte til de menneskers erfaringer. Deres erfaringer kunne tilmed gøre det lettere for os at få vores egne borgere - der vil identificere sig med dem - til at forstå fordelene ved lovlig indvandring til Europa.
Zaleski (PPE-DE ).
    -  Jeg har en bemærkning eller rettere sagt et spørgsmål til kommissær Frattini. Jeg har ikke læst grønbogen, men jeg mener, at dette dokument skal indeholde bestemmelser, der sikrer, at Europa i fremtiden ikke bliver mistænkt eller beskyldt for at forårsage hjerneflugt fra fattige lande, hvilket nogle gange har været tilfældet med USA. Vi må sørge for, at mennesker, der kommer til europæiske universiteter eller videnskabelige institutter for at studere eller uddanne sig, ikke bliver her på grund af arbejde eller af andre grunde, for det vil være et tab for deres egne lande. De berørte lande er ofte fattige lande, hvis udvikling i høj grad afhænger af uddannelsen af en sådan elite. Der skal udarbejdes en politik, som på den ene side sikrer, at det er muligt at arbejde her i et vist tidsrum, men på den anden side også sikrer, at der findes instrumenter, som ikke så meget tvinger folk til at rejse hjem, men snarere tilskynder dem til at gøre det, så den viden og erfaring, de har opnået, kan anvendes til at udvikle deres egne kulturer og samfund.
Lambert (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg har en følelse af deja-vu her, for jeg har udarbejdet Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggenders udtalelse på en række af disse områder. Jeg har nogle spørgsmål.
Hvilken opmærksomhed vil der blive rettet mod det arbejde, som Parlamentet allerede har udført om disse ting? Vi har stillet mange forslag, som vi har drøftet med det civile samfund, fagforeninger og erhvervsliv. Fagforeningerne vil kræve ligebehandling for tredjelandsstatsborgere, der rejser ind for at arbejde i EU, så de ikke betales dårligt for at underbyde arbejdstagerne her. Erhvervsfolk vil sige til Dem, at de ønsker, at det skal være lettere at rejse ind, så de ikke fungerer som et parallelt indvandringssystem.
En af de ting, der har ændret sig, siden Parlamentet sidst beskæftigede sig med dette her, er, at vi nu har 10 nye medlemsstater. Hvis vi ser på et hierarki af bevægelighed med henblik på beskæftigelse, agter Kommissionen formentlig at afskaffe overgangsperioderne for de nye medlemsstater som en del af ændringen i det hierarkiske system for indrejse med henblik på beskæftigelse.
Alvaro (ALDE ).
   - Hr. formand, jeg vil frem for alt også gerne knytte an til det, fru Lambert sagde vedrørende overgangsfristerne. Det er jo paradoksalt, og det burde så vidt muligt undgås, at vi bestræber os på at anmode tredjelandsstatsborgere om at komme til EU eller til det europæiske arbejdsmarked med henblik på at arbejde, men så fortsat begrænser EU-medlemmernes arbejdsmuligheder. Her skal tingene udlignes et eller andet sted. Jeg er i den forbindelse sikker på, at der også bliver fundet en sådan mulighed som led i det videre arbejde.
Grundlæggende vil jeg gerne takke hr. Frattini og hans medarbejdere for deres arbejde med at videreføre dette, især fordi arbejde rent faktisk - og det er noget, der har slået mig i mange samtaler med grupper og berørte personer - er den bedste integration for befolkningen.
Set fra en lidt anden synsvinkel har jeg noteret, at grønbogen er spækket med rigtig mange spørgsmål. Måske kune man skubbe nogle af disse spørgsmål til side, når man behandler netop et så komplekst emne som arbejdsindvandring efter princippet .
Frattini,
    Jeg takker samtlige medlemmer af Parlamentet for deres forslag og synspunkter.
Det grundlæggende formål med dette forslag er, at lovlig indvandring ikke skal ses som et problem, men som en mulighed for os alle og især for Europa. I denne periode vil vi indlede en offentlig debat. Vi vil tage det arbejde, som Parlamentet allerede har udført, i betragtning, navnlig hvad angår lige rettigheder og muligheder for lovlige indvandrere. Vi vil overveje henstillinger og konkrete forslag, og vi vil betragte alle forslag som et meget positivt bidrag i en ånd af åbent og frimodigt samarbejde.
Jeg vil gerne nævne det vigtige spørgsmål om hjerneflugt. Spørgsmålet om hjerneflugt, og hvad der kan gøres ved det, vil være et af de centrale emner i den særlige og specifikke meddelelse om migration og udvikling, som Kommissionen vil forelægge i foråret 2005. Jeg kan allerede forsikre Dem om, at Kommissionen er fuldt ud klar over, hvor alvorligt dette problem er, navnlig i bestemte lande og inden for bestemte sektorer såsom sundhedssektoren. Kommissionen har til hensigt at foreslå en skræddersyet tilgang med løsninger, som står mål med omfanget af dette meget omfattende og følsomme problem. På denne måde vil vi lægge vægt på den positive virkning, som migration kan have på oprindelseslandene.
Endelig kan jeg forsikre Dem om, at Kommissionen vil tage dette problem meget alvorligt.
Formanden.
   - Hermed er forhandlingen om Kommissionens meddelelse om grønbogen om indrejse med henblik på beskæftigelse afsluttet. Jeg vil takke kommissær Frattini og talerne. Hr. Ortuondo Larrea har anmodet om ordet for at fremsætte en personlig bemærkning.
Ortuondo Larrea (ALDE ).
   - Hr. formand, hvis jeg skulle definere ånden i forfatningstraktaten, ville jeg for det første sige, at den er integrerende, for det andet, at den bygger på frivillig tiltrædelse, for det tredje, at den respekterer de forskellige identiteter, kulturer, sprog og institutionelle strukturer, og at den skaber et europæisk statsborgerskab, som ikke udelukker, men derimod eksisterer sammen med resten af statsborgerskaberne i medlemslandene.
I Baskerlandet har vores parlament netop med absolut flertal vedtaget en ny selvstyrevedtægt for sameksistensen med den spanske stat, som netop er inspireret af fællesskabsmodellen. Den fastholder de principper, jeg netop har understreget, og den respekterer forfatningstraktaten. Her til formiddag er der imidlertid et medlem, som har betegnet den som et angreb mod den europæiske forfatning og har sagt, at den baskiske præsident og Det Baskiske Nationalistparti har allieret sig med Europas fjender. Det er helt forkert.
Vi vil støtte et "ja" og forsvare et "ja" til traktaten om en forfatning for Europa ved den kommende folkeafstemning. Og vi ønsker at kunne leve i fred og fordragelighed med de øvrige folk i den spanske stat på grundlag af gensidig respekt for de respektive identiteter og sprog, den frivillige tiltrædelse og det fælles arbejde inden for et forenet Europa.
Baskerne har været med i opbygningen af Europa fra starten af, vi ønsker at være mere europæiske, og vi arbejder for en fælles fremtid med alle europæerne under den nye forfatningstraktat. 

Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er spørgetiden (B6-0001/2005). Vi behandler en række spørgsmål til Kommissionen.
Formanden.
Som følge af Kommissionens afgørelse af 26. oktober 2004 vil importkvoter på tekstilprodukter blive afskaffet pr. 1. januar 2005.
Denne afgørelse vil få alvorlige følger i Unionen i form af industrielle strukturomlægninger og nedlagte arbejdspladser. Økonomer i den franske region Nord-Pas-de-Calais forudser allerede, at mellem 9000 og 29.000 arbejdspladser i denne industribranche vil forsvinde i Unionen.
Der er tale om personlige tragedier for de pågældende lønmodtagere og deres familier.
Hvilke konkrete hjælpeforanstaltninger agter Kommissionen at iværksætte for at bevare og udvikle beskæftigelsen i Unionens store tekstilindustriområder, navnlig gennem strukturfondene og med henblik på bekæmpelse af produktionsudflytning i og uden for Europa?
McCreevy,
    Mine damer og herrer, jeg besvarer dette spørgsmål på vegne af min kollega hr. Mandelson, som ikke kan være til stede i dag, fordi han er på vej til Indien.
WTO-aftalen om tekstiler og beklædningsgenstande, hvori der blev fastsat en tiårsperiode for afskaffelsen af kvoter, udløb den 31. december 2004, og handelen med tekstiler og beklædningsgenstande er fremover underlagt de generelle WTO-regler.
Afskaffelsen af kvoter vil sandsynligvis ændre eksporten af tekstiler og beklædningsgenstande og de globale outsourcingtendenser. Der vil måske være en substitutionseffekt blandt leverandører til fordel for de lande, som kan tilbyde en lang række produkter, stordriftsfordele, konkurrencedygtige priser og effektive tjenesteydelser. Virkningen af kvoternes afskaffelse vil uden tvivl være store, selv om det er vanskeligt at vurdere på dette stadium. Desuden vil den sikkert variere meget afhængigt af landeforhold, evnen til at opnå konkurrencefordele i det højere værditilførte produktionssegment og nationale politiske foranstaltninger. Der kræves en vedvarende indsats for at bidrage til at forbedre arbejdstagernes færdigheder og arbejdets kvalitet og sætte arbejdsmarkedets parter på alle niveauer i stand til at klare de mange udfordringer i sektoren.
For Europas vedkommende vil denne sektor utvivlsomt være værdifuld i fremtiden. Investeringer, et ryk mod den dyrere og mere eksklusive ende af markedet og en ledende rolle i verden inden for modeindustrien har gjort Europa til verdens største eksportør af tekstiler og næststørste eksportør af beklædningsgenstande.
Kommissionen mener, at dette kræver en indsats på tre planer: Der skal holdes opsyn med omfanget af import til EU, sektoren skal have hjælp til at styrke sin konkurrenceevne og forblive en vigtig sektor i EU, og opmærksomheden skal være særligt rettet mod de fattigste og mest sårbare udviklingslande. Kommissionens meddelelse af 13. oktober 2004 med titlen "Tekstil og beklædning efter 2005" er et vigtigt element i denne strategi. Denne meddelelse var en reaktion på en række anbefalinger fra den højtstående gruppe for tekstil og beklædning, hvor også fagforeninger var repræsenteret.
Hvad angår strukturfondene og produktionsudflytning, skulle tekstil- og beklædningssektorens deltagelse i multisektorielle programmer være en effektiv ramme for, at sektoren kan støttes, og produktionen kan spredes, og det vil i den sidste ende være i de pågældende regioners økonomiske interesse.
Endvidere foreslår Kommissionen, at medlemsstaterne i alle fremtidige programmer skal afsætte 1 % af det årlige bidrag til strukturfondene til "konvergensmålet" og 3 % af det årlige bidrag til strukturfondene til målet vedrørende "regional konkurrenceevne og beskæftigelse" til finansiering af uforudsete lokale eller sektorielle kriser, der skyldes økonomisk og social omstrukturering eller følgerne af åbning af markederne.
Henin (GUE/NGL ).
   - Fru formand, tillad mig her i Europa-Parlamentet at udtrykke min allerdybeste medfølelse med de millioner af lønmodtagere, som får deres liv ødelagt for endnu en gang at glæde et mindretal af velhavende personer.
Ja, økonomerne fra Den Internationale Fagforeningssammenslutning - hvis Kommissionen ikke ved det, så ved de det - taler om tab af 30 millioner arbejdspladser i Europa, Maghreblandene og Sri Lanka, og heraf 1 million i Indonesien. Hvis det, som disse lande skal leve af, ikke er tilstrækkeligt, skal vi hjælpe dem yderligere med at blive stærkere. Jeg vil gerne understrege, at det er Kommissionens, Rådets og Europa-Parlamentets pligt at stoppe denne sociale katastrofe.
Formanden.
Kommissionen må have kendskab til problemet med børn, der tvinges til at udføre illegalt arbejde inden for kakaodyrkningen.
Det meste af verdens kakao kommer fra Vestafrika, hvor over 200.000 børn formodes at arbejde under farlige vilkår på kakaofarme (Det internationale institut for tropisk landbrug, juli 2002). De europæiske forbrugere konfronteres med muligheden for, at noget af det chokolade, de spiser, er blevet fremstillet ved tvangsarbejde.
Kommissionen bedes oplyse, hvilke initiativer den har taget for at sikre, at eftersmagen af slaveri fjernes fra europæiske næringsmidler?
McCreevy,
    Mine damer og herrer, jeg besvarer dette spørgsmål på vegne af min kollega hr. Michel, der ikke kan være til stede i eftermiddag, fordi han deltager i donorkonferencen om tsunami-katastrofen.
I denne sag går Kommissionen indsats i to retninger. For det første støtter vi ILO's initiativer og programmer. For det andet styrker vi regionens landes muligheder for at gennemføre de relevante bestemmelser i Cotonou-aftalen og forskellige protokoller og initiativer fra Det Økonomiske Fællesskab af Vestafrikanske Stater, Ecowas, vedrørende beskyttelse af børn.
Den Internationale Arbejdsorganisation iværksatte gennem sit internationale program for afskaffelse af børnearbejde, IPEC, i 2000 et nyt initiativ med betegnelsen . I 2003 blev programmet , som er særligt fokuseret på kakaodyrkning, tilføjet.
Kommissionen har et strategisk partnerskab med ILO, hvor bekæmpelse af børnearbejde spiller en vigtig rolle. I den forbindelse er et program til 15 millioner euro under AVS-midlerne for øjeblikket under overvejelse. Målene ville bl.a. være for det første at iværksætte en bæredygtig mekanisme, som kan forhindre, at børn udfører alt muligt arbejde inden for landbrugssektoren og andre sektorer. For den andet at sørge for, at agenturer og organisationer på nationalt plan og fællesskabsplan får bedre mulighed for at planlægge, iværksætte, gennemføre og evaluere aktioner for at forhindre og gradvist udrydde børnearbejde. For det tredje at fjerne alle børn, der arbejder i kakaosektoren, fra arbejdet, at forhindre, at børn, der er i risiko for det, begynder på sådan et arbejde, og at forbedre voksne familiemedlemmers, navnlig kvinders, mulighed for at tjene penge gennem sociale beskyttelsessystemer.
Ecowas er aktiv som en regional organisation i kampen mod børnearbejde. Ud over bestemmelserne i Cotonou-aftalen vedrørende handel og arbejdsstandarder har Ecowas' statschefer vedtaget en erklæring og en handlingsplan til bekæmpelse af udnyttelse af børn, og Ecowas har for nylig oprettet en børneafdeling i sit sekretariat. Det regionale vejledende program under 9. EUF vil bidrage med kapacitetsopbygning til denne nye afdeling inden for Ecowas med henblik på at fremme effektiviteten af dens arbejde.
Evans, Robert (PSE ).
   - Jeg takker kommissæren for hans oplysninger om ILO og flere andre organisationer og om aktiviteter, som offentligheden allerede har kendskab til. Jeg spekulerer på, om Kommissionen egentlig overvejer en mere direkte indgriben over for virksomheder, der tjener penge på dette for øjeblikket, ved måske at understrege, at medmindre europæiske virksomheder - og glem ikke, at det er europæerne og amerikanerne, der forbruger de fleste af disse kakaoprodukter - kan garantere, at de ikke fremstiller deres produkter og tjener deres penge ved hjælp af børnearbejde, kan de ikke importere produkterne til Europa. Har Kommissionen overvejet det, og vil Kommissionen overveje det?
McCreevy,
    Kommissionen mener, at Cotonou-aftalen mellem EU og 77 AVS-lande giver reelle muligheder for at tackle de menneskelige og sociale aspekter af denne praksis og det element af korruption, der kan være forbundet hermed, gennem politisk dialog og støtte til god regeringsførelse i AVS-landene. Desuden mener den, at fattigdom og manglende lokale muligheder er nogle af hovedårsagerne til udnyttelsen af børnearbejdere og handel med børn. Strategien om fattigdomsbekæmpelse gennem EU's udviklingssamarbejde er et fornuftigt grundlag for løsning af problemet, fordi retfærdig vækst og bedre adgang til uddannelse prioriteres i den.
Endelig repræsenterer Cotonou-aftalen et vigtig skridt i retning af at fremme grundlæggende arbejdsstandarder i bilaterale aftaler. Artikel 50 indeholder en særlig bestemmelse om handel og arbejdsstandarder, hvor parterne bekræfter deres tilslutning til de internationalt anerkendte grundlæggende arbejdsstandarder som defineret i de relevante ILO-konventioner.
Harbour (PPE-DE ).
   - Er Kommissionen klar over, at den internationale chokoladefabrikantorganisation indgik en aftale i 2001 netop for at løse dette problem? Vil Kommissionen derfor påtage sig at læse den rapport fra de internationale chokoladefabrikanter, der udkommer midt på året, rose dem for det arbejde, de har udført, og tilskynde dem til at fortsætte med at udvikle deres certificeringsprogram?
Jeg aner ikke, hvorfor chokolade er blevet trukket frem i denne sammenhæng, for der er mange andre fødevarer fra tredjeverdenslande, hvor de samme forhold gør sig gældende - spørgsmål om mærkning og kvalitetsstandarder er meget vigtige i hele den sektor.
McCreevy,
    Jeg vil bestemt viderebringe hr. Harbours kommentarer til hr. Michel.
Formanden.
Vil Kommissionen omgående indlede forhandlinger med Den Russiske Føderation vedrørende truslen om at afbryde og lægge hindringer i vejen for fødevareeksporten til Rusland fra Polen og andre nye medlemsstater? Sådanne forhandlinger burde have en fremmende, normaliserende og fremskyndende virkning samt give mulighed for at definere inspektionskriterierne. Forespørgeren ønsker at protestere mod Kommissionens udtalelse om, at Den Russiske Føderations indførelse af veterinære inspektioner er et internt anliggende for de pågældende stater. Denne udtalelse er et udtryk for diskrimination over for de nye medlemsstater på området EU's indre anliggender, eftersom medlemsstaterne ikke har beføjelse til at træffe selvstændige afgørelser om veterinære anliggender i tilknytning til import af varer fra tredjelande. Det vil derfor ikke være muligt at løse problemet uden forhandlinger med alle implicerede parter. Denne situation er ikke ny for Kommissionen, som allerede har medvirket ved forhandlinger mellem Frankrig og De Forenede Stater i en lignende sag.
McCreevy,
    Jeg besvarer dette spørgsmål på vegne af min kollega hr. Kyprianou, som ikke kan være til stede i dag, fordi han er syg.
Kommissionen har gjort sig de største bestræbelser på at forhindre afbrydelse af eksport af animalske og vegetabilske produkter fra EU til Rusland. Denne potentielle afbrydelse skyldes, at Rusland forlanger, at EU's eksport overholder dets særlige importkrav.
For de animalske produkters vedkommende var der reel fare for, at handelen ville blive afbrudt fuldstændig fra 1. januar 2005. Fra den dato kræver Rusland et enkelt sæt sundhedscertifikater for import. De forhandlinger, som Kommissionen førte på vegne af EU, har imidlertid afværget den fare.
Hvad angår vegetabilske produkter, hvor en lignende risiko for eksporten kunne blive virkelighed fra 1. april 2005, forsøgte Kommissionen at indlede forhandlinger, så snart risikoen opstod, og den anmodede om Rådets samtykke. Efter en debat om denne anmodning blandt medlemsstaterne gav Rådet (landbrug) i december 2004 sit samtykke, og Kommissionen indledte omgående forhandlinger om disse spørgsmål på EU's vegne. Kommissionen har tiltro til, at dette vil føre til et positivt resultat.
De kan derfor være forvisset om, at selv om Kommissionen har meget få beføjelser, hvad angår eksportkrav i tredjelande, har den givet udtryk for sin vilje, og den har været proaktiv med hensyn til at bidrage til at løse denne type problemer, og så snart Kommissionen fik grønt lys fra Rådet, indledte den relevante forhandlinger.
Under forhandlingerne er der ikke blevet skelnet mellem nye og gamle medlemsstater. Rusland har imidlertid forlangt at inspicere alle virksomheder i de nye medlemsstater, som har anmodet om eksportgodkendelse. Kommissionen har fremhævet, at de selv samme virksomheder er blevet godkendt til handel internt i EU efter udvidelsesprocessen. Den har også presset på for, at inspektionen skulle ske så hurtigt som muligt.
Samlet har denne situation utvivlsomt ført til en afbrydelse af disse medlemsstaters handel med Rusland, og tingene er ikke blevet lettere af, at Rusland ikke er medlem af WTO og derfor ikke føler sig bundet af WTO's regler.
De kan være forvisset om, at Kommissionen har involveret alle medlemsstater og navnlig de nye i indsatsen for at forhindre, at handelen afbrydes. Denne indsats fortsætter, og Kommissionen vil vedblive med at forsvare Fællesskabets interesser.
Sonik (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, situationen er mere dramatisk, end kommissærens svar antyder. Siden 1. maj har Rusland teet sig og afvist varer fra Polen som gengæld for, at visse lande, f.eks. de baltiske, har nægtet at acceptere russiske importvarer, fordi de ikke opfyldte EU's sundhedskrav. Medlemsstaterne har imidlertid ikke beføjelse til at træffe uafhængige beslutninger om veterinære spørgsmål vedrørende import af varer fra tredjelande. Jeg anmoder Dem om at gøre noget ved denne sag omgående.
McCreevy,
    Som sagt har Kommissionen behandlet denne sag temmelig hurtigt, da vi anmodede Rådet om grønt lys, og da vi indledte forhandlingerne. De har ret i, at det påfører nogle af disse stater store vanskeligheder, og Kommissionen vil gøre sit bedste for at opnå en tilfredsstillende løsning. Jeg må imidlertid understrege, at der er grænser for, hvad vi kan opnå. Med velvilje fra alle sider kan der forhåbentlig opnås en tilfredsstillende løsning på problemet inden længe.

Formanden.
Der hersker udbredt bekymring for, at udkastet til tjenesteydelsesdirektiv, navnlig bestemmelsen om "oprindelsesland", vil føre til social dumping og hurtigt faldende standarder for så vidt angår udførelsen af tjenesteydelser.
Vil Kommissionen nu tage direktivforslaget tilbage og indlede en høringsproces med det formål at udarbejde et mere afbalanceret forslag, også under hensyntagen til behovet for et rammedirektiv, som vil gøre det muligt at levere forsyningspligtydelser af høj kvalitet?
McCreevy,
    Kommissionen vil understrege, at det, at hindringerne for det indre marked fjernes, ikke er ensbetydende med, at tjenesteydelsernes kvalitet falder, eller at tjenesteydelsesdirektivet vil føre til social dumping, tværtimod.
Hvad angår beskyttelse af arbejdstagere, har det foreslåede direktiv ingen indflydelse på den eksisterende fællesskabsret, nemlig direktivet om udstationering af arbejdstagere fra 1996. I dette direktiv fastsættes det, at udstationerede arbejdstagere, herunder vikarer, uanset de retsforskrifter, der gælder for ansættelsesforholdet, er beskyttede af en række vigtige beskyttende bestemmelser, hvad angår de arbejdsvilkår, der gælder i den medlemsstat, hvor arbejdstageren er udstationeret. Derfor kan virksomheder ikke bruge dette forslag til at etablere sig i lavlønlande for at omgå den sociale beskyttelse i værtsmedlemsstaten.
Desuden styrkes udstationerede arbejdstageres kontrol i det foreslåede direktiv, fordi der oprettes en samarbejdsordning mellem medlemsstaterne, og tjenesteyderens oprindelsesland forpligtes til at bistå værtsmedlemsstatens myndigheder med at kontrollere arbejdsvilkårene. Det foreslåede direktiv vil således bidrage til at forhindre social dumping.
Kommissionen deler ikke bekymringerne over, om direktivet vil føre til hurtigt faldende standarder hvad angår udførelsen af tjenesteydelser. For det første gælder oprindelseslandsprincippet kun for midlertidig udveksling af tjenesteydelser på tværs af grænserne. For tjenesteydelser, der leveres via et forretningssted i en anden medlemsstat - f.eks. et hospital eller et plejehjem - skal tjenesteyderen overholde alle relevante regler i den pågældende medlemsstat.
For det andet er oprindelseslandsprincippet forbundet med harmonisering og forbedret administrativt samarbejde mellem medlemsstaterne. Desuden dækker en række undtagelser fra oprindelseslandsprincippet f.eks. de arbejdsvilkår, der gælder i forbindelse med udstationering af arbejdstagere, forbrugeraftaler, sundhed og sikkerhed på byggepladser og folkesundhed.
Endelig vil Kommissionen understrege, at det foreslåede direktiv ikke kræver liberalisering eller privatisering af tjenesteydelser, der for øjeblikket leveres på nationalt, regionalt eller lokalt plan af den offentlige sektor eller offentlige virksomheder. Forslaget påvirker heller ikke medlemsstaternes frihed til at definere, hvad de mener er tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, og hvordan de skal organiseres eller finansieres.
Desuden påvirker det ikke medlemsstaternes mulighed for at fastholde passende bestemmelser om kvaliteten, tilgængeligheden og leveringen af forsyningspligtydelser eller andre bestemmelser, der sikrer forbruger- og brugerrettigheder. Det er også vigtigt at bemærke, at forslaget ikke dømmer arbejdet på eller resultatet af specifikke fællesskabsinitiativer på forhånd, navnlig opfølgningen på hvidbogen om forsyningspligtydelser.
Kommissionen har kastet sig ud i en reel dialog med både medlovgivere og interesserede parter for at finde løsninger på specifikke problemer. Til dato er nødvendigheden af at gøre et stort fremskridt for at åbne det indre marked endnu ikke blevet tilbagevist med gode begrundelser.
Jeg er sikker på, at medlemmet også ønsker, at virksomheder, forbrugere og arbejdstagere drager fordel af et åbent og konkurrencedygtigt, integreret marked for tjenesteydelser. Vi er alle bekendt med de økonomiske og sociale udfordringer, som EU står over for. I betragtning af servicesektorens betydning vil det foreslåede direktiv være et væsentligt bidrag til, at vi kan klare disse udfordringer.
De Rossa (PSE ).
   - Jeg vil allerførst byde kommissæren velkommen til hans første spørgetid i Parlamentet. Jeg ser frem til de kommende.
Jeg er lidt forvirret over kommissærens svar. Det viser, at dette direktiv ikke vil betyde noget, at det ikke vil få indflydelse på nogen af de områder, hvor vi har givet udtryk for bekymring. Han siger, at det kun vil gælde for midlertidig udveksling af tjenesteydelser på tværs af grænserne. På hvilken måde vil dette direktiv så føre til et konkurrencedygtigt, integreret marked for tjenesteydelser? Hvis det bare skal indeholde bestemmelser om midlertidig udveksling af tjenesteydelser på tværs af grænserne, hvordan kan det så føre til et konkurrencedygtigt, integreret marked for tjenesteydelser?
McCreevy,
    Som jeg påpegede i mit svar, gælder oprindelseslandsprincippet kun for midlertidig udveksling af tjenesteydelser på tværs af grænserne. Den øvrige del af direktivet drejer sig om alle andre områder. Hvis tjenesteydelser leveres via et forretningssted i en anden medlemsstat, skal tjenesteyderen overholde alle relevante regler i den medlemsstat.
Jeg vil påpege over for Dem, at jeg kan gå med til, at tjenesteydelsesdirektivet er meget ambitiøst, fordi det tager sigte på at fastsætte en overordnet ramme. Jeg er opmærksom på de bekymringer, som mange medlemmer af Parlamentet og mennesker uden for Parlamentet har. Jeg er meget bevidst om, at det har fået den politiske temperatur til at stige i en række medlemsstater. Jeg har indledt en åben og konstruktiv dialog med medlemmerne, og den vil jeg fortsætte. Jeg ser frem til fremtidige meddelelser fra Deres ordfører om parlamentsmedlemmernes synspunkter i det kompetente udvalg.
Harbour (PPE-DE ).
   - Er kommissæren enig i, at det er af afgørende betydning for medlemmerne af Parlamentet at forstå de mange forskellige diskriminerende og konkurrencebegrænsende metoder, som medlemsstaterne for øjeblikket anvender imod tjenesteydere? Det ville hjælpe meget, hvis De kunne forklare dem tydeligere til medlemmer af Parlamentet, der bliver ved med at beskrive dette direktiv på den helt uberettigede måde, som De så overbevisende har afvist i Deres svar om "social dumping" og "hurtigt faldende standarder". Der er intet som helst bevis på, at nogen af de to ting vil ske, og det ville være nyttigt, hvis der blev gjort ordentligt opmærksom på dette direktivs jobskabelseseffekt.
McCreevy,
    Jeg er helt enig med Dem i, at de muligheder for jobskabelse, som en åbning af markedet for tjenesteydelser over hele Europa giver, er enorme. Der er blevet iværksat flere undersøgelser, og der er store muligheder for jobskabelse. Da tjenesteydelserne tegner sig for godt og vel 60 % af Unionens BNP, er det indlysende, at enhver forbedring på serviceområdet vil føre til større velstand og flere job for Unionens borgere.
Jeg er enig med Dem i, at der i masser af medlemsstater findes mange konkurrencebegrænsende metoder, der forhindrer en reel åbning af markedet for tjenesteydelser. Tjenesteydelsesdirektivet er et forsøg på at åbne servicesektoren til gavn for alle i Europa. Men når det er sagt og som svar på hr. De Rossas spørgsmål før, er jeg også bevidst om de særlige bekymringer, som medlemmerne har givet udtryk for. Under den parlamentariske proces og andre processer vil vi forhåbentlig få mulighed for at se nærmere på disse bekymringer.
Martin, David (PSE ).
   - Hvis vi tager de forudsætninger, som kommissæren nævnte i sit svar på det første spørgsmål, alvorligt, er det klart, at dette direktiv ikke ville gælde for Det Forenede Kongeriges sundhedssektor, der er baseret på pleje, som er gratis på det tidspunkt, hvor den bliver ydet. Hvis vi kan tage hans forsikringer alvorligt, hvorfor udelukker han ikke bare sundhed fra direktivets anvendelsesområde?
McCreevy,
    Den strategi, som jeg har valgt med Europa-Parlamentet og andre, der har udtrykt bekymringer, er at få de bekymringer og problemer frem på bordet og ind i et dokument. Jeg kunne ikke tænke mig at begynde med en liste over ting, jeg synes skulle fjernes. Det ville ikke være den rigtige strategi.
Jeg ved godt, at dette er et meget ambitiøst dokument, for det, vi forsøger at opnå, er værd at kæmpe for. Medlemmerne rejser forskellige spørgsmål i Parlamentet set ud fra forskellige perspektiver, med deres egne erfaringer og politiske og økonomiske anskuelser. Det, som vi alle sammen må forstå, er, at hvis Europa skal kunne klare fremtidens udfordringer og bibeholde den sociale beskyttelsesmodel og andre ting, som vi efterstræber og ønsker i Europa, må vi sørge for, at den europæiske økonomi vokser. Stilstand er udelukket. Tjenesteydelsesdirektivet er et forsøg på at åbne netop dette marked. Som jeg påpegede i mit svar til hr. Harbour, tegner tjenesteydelserne sig for størstedelen af EU's økonomiske aktivitet, og derfor er det et mål, som det er værd at kæmpe for.
Formanden.
I begyndelsen af 2004 forelagde Kommissionen et forslag til direktiv om tjenesteydelser som et vigtigt bidrag til gennemførelsen af Lissabon-strategien. Dette forslag har foranlediget en omfattende debat, hvor der fra forskelligt hold er givet udtryk for både massiv opbakning og kraftig modstand.
Hvilke konklusioner drager Kommissionen af de reaktioner, forslaget har fremkaldt?
Kan Kommissionen oplyse, hvorfor den har valgt at forelægge et forslag med så bredt et anvendelsesområde, og hvorfor den lægger så stor vægt på den rolle, som tjenesteyderens etableringsland skal spille? Hvorfor har Kommissionen ikke valgt en sektor-for-sektor-løsning?
Hvilken rolle spiller servicesektoren i EU's økonomi, og hvor stor en del heraf er grænseoverskridende? Hvilke konkrete resultater med relevans for Lissabon-målsætningerne håber Kommissionen at opnå med dette forslag?
McCreevy,
    Som medlemmet har påpeget, er det foreslåede direktiv om tjenesteydelser på det indre marked centralt for vores indsats for at reformere den europæiske økonomi. Tjenesteydelserne tegner sig for ca. 70 % af EU's BNP og beskæftigelse. Fjernelsen af hindringerne på det indre marked for tjenesteydelser, som indgår i forslaget, er afgørende for, at vi kan nå de vækst- og beskæftigelsesmål, der er den vigtigste del af Lissabon-dagsordenen. De økonomiske muligheder, som dette forslag giver, er afgjort enorme. Dette bekræftes af den seneste nederlandske økonomiske forskning, der viser, at gennemførelsen af forslaget i dets nuværende form kunne føre til en stigning i den bilaterale handel og i de direkte udenlandske investeringer i handelsrelaterede tjenesteydelser på 15-35 %.
Kommissionen har foreslået et horisontalt direktiv af flere forskellige grunde. For det første omfatter det en lang række tjenesteydelser, fordi mange af de konstaterede hindringer er fælles for flere former for servicevirksomhed.
Det er mest effektivt at gribe disse hindringer an horisontalt. For det andet ville en storstilet og omstændelig harmoniseringsproces ved hjælp af sektorielle direktiver være unødvendig, urealistisk og ude af sammenhæng med principperne om bedre lovgivning og subsidiaritet. For det tredje tages der i forslaget om tjenesteydelser højde for visse aktiviteters særegenhed, der foreslås specifik harmonisering, hvor det anses for at være nødvendigt, og der er valgt en gradvis tilgang til gennemførelse.
Det er klart, at forslaget har skabt en masse debat. Men det er netop det, et så ambitiøst og vidtrækkende forslag må forventes at gøre. Det viser, at forslaget berører nogle meget vigtige spørgsmål. Det betyder samtidig, at der skal gøres et stort stykke arbejde for at nå et fælles mål.
Oprindelseslandsprincippet er et centralt element i forslaget, hvad angår udveksling af tjenesteydelser på tværs af grænserne. Det løser problemet med, at tjenesteydelser på tværs af grænserne bliver underlagt en masse forskellige regler. Dette vil stimulere udbuddet af tjenesteydelser på tværs af grænserne og forbedre EU's økonomis konkurrenceevne.
Oprindelseslandsprincippet er især vigtigt for små og mellemstore virksomheder, som ikke har råd til at etablere et datterselskab eller et kontor i en anden medlemsstat og derfor kun kan eksportere deres knowhow ved midlertidig udveksling af tjenesteydelser på tværs af grænserne. Jeg vil imidlertid gøre opmærksom på, at oprindelseslandsprincippet ikke gælder for tjenesteydelser leveret gennem en fast forretningsmæssig tilstedeværelse i værtslandet.
Samtidig vil jeg gentage, at oprindelseslandsprincippet ikke fungerer isoleret. Foruden den specifikke harmonisering, der er fastsat for visse aktiviteter, indeholder forslaget også bestemmelser om yderligere udbygning af det administrative samarbejde mellem medlemsstaternes myndigheder og forvaltninger. Harmoniseringen og samarbejdet vil skabe den grad af tillid mellem medlemsstaterne, der kræves, for at oprindelseslandsprincippet kan anvendes effektivt.
Endelig er der fastsat en række undtagelser for tjenesteydelser, som er særligt følsomme på grund af behovet for at beskytte forbrugerne, folkesundheden eller den offentlige sikkerhed, eller fordi den eksisterende forskel mellem medlemsstaternes lovgivning ikke giver mulighed for at tage oprindelseslandsprincippet i anvendelse.
Som jeg påpegede i mit svar før, har Kommissionen tiltro til, at forslaget er den bedste måde, hvorpå servicesektorens økonomiske potentiale kan udnyttes til gavn for vores arbejdstagere, forbrugere og virksomheder.
Crowley (UEN ).
   - Jeg vil også byde kommissær McCreevy velkommen til hans første spørgetid i Parlamentet og med det samme understrege, at jeg går helt ind for Lissabon-strategien og -målene, fordi de kan skabe øget velstand og beskæftigelse i EU.
Men hvad angår hans svar, vil jeg sige, at en af de største hindringer for grænseoverskridende handel og beskyttelse af oprindelseslandsprincippet er idéen om en kvikskrankeordning for registrering af en virksomhed, dvs. at hvis en medlemsstat godkender en virksomhed til at levere en bestemt tjenesteydelse i en bestemt medlemsstat, skulle det gælde i alle andre medlemsstater, for det burde være det samme beslutningsgrundlag i henhold til bestemmelserne for det indre marked, der gjaldt.
McCreevy,
    Oprindelseslandsprincippet, som er et centralt element i tjenesteydelsesdirektivet, vil omfatte de omstændigheder, hr. Crowley har skitseret. Som jeg sagde i mit svar, vil det give virksomheder mulighed for at operere i en anden medlemsstat uden at skulle gennemgå en lang række yderligere test. Det er grundlaget for oprindelseslandsprincippet, som det ville finde anvendelse på de skitserede omstændigheder.
Mitchell (PPE-DE ).
   - Jeg byder også kommissæren velkommen til hans første spørgetid i Parlamentet.
Jeg vil i forbindelse med konkurrenceevne og økonomisk kapacitet - som indgår i Lissabon-dagsordenen - spørge ham, om han kan bekræfte, at han er enig med mig i, at de strukturelle arbejdskraftproblemer skal løses, navnlig når man sammenligner Europa med USA. Er kommissæren i denne forbindelse enig i, at problemet med kvinders adgang til arbejdsmarkedet - som er meget begrænset i EU sammenlignet med situationen i USA, til dels på grund af manglen på økonomisk overkommelige børnepasningsordninger - skal løses? Vil Kommissionen tage det problem op?
McCreevy,
    Jeg glæder mig over hr. Mitchells indlæg, men vil dog gøre opmærksom på, at det emne henhører under min kollega hr. Spidla. Hr. Mitchell er dykket længere ned i problematikken vedrørende væksten i EU. Lissabon-processen drejer sig om at løse disse problemer, og som bekendt har hr. Barroso gjort Lissabon-dagsordenen til sin vigtigste prioritering for vores mandatperiode.
Jeg noterer mig medlemmets ord om kvinders adgang til arbejdsmarkedet og børnepasning. Jeg er sikker på, at andre kolleger i Kommissionen vil tage disse spørgsmål op.
Cederschiöld (PPE-DE ).
   - Jeg vil også gerne byde kommissær McCreevy velkommen. Når det gælder tjenesteydelsesdirektivet, er det åbenbart ikke alle, der har forstået, hvorfor det er nødvendigt. Derfor synes jeg, at det ville være relevant, og jeg vil også spørge kommissæren, om ikke han vurderer, at det ville være relevant at fremhæve nogle eksempler, som tydeligt viser, hvordan virksomheder konkret er blevet forhindret i at bidrage til økonomisk udvikling. Et eksempel er en fransk virksomhed, som ønskede at producere gravsten, men blev forhindret i dette af tyskerne og straffet med bøde.
Kan kommissæren komme tilbage med en liste - en konkret liste - over alle disse mange problemer, som vi har set i SOLVIT og i andre sammenhænge, som virksomhederne støder på, og som forhindrer økonomisk udvikling?
McCreevy,
    Vi har udarbejdet et sådant dokument, og jeg skal med glæde sende et eksemplar af det til Dem.
Martin, David (PSE ).
   - Fru formand, jeg ved, hvor vanskeligt det er at lede disse møder, men jeg spekulerer på, hvilken relevans det tillægsspørgsmål havde for hr. Mitchells oprindelige spørgsmål. Fru Cederschiöld syntes at have sprunget tilbage til det foregående spørgsmål. Jeg ved, at min kollega hr. De Rossa havde et rigtigt tillægsspørgsmål til det foregående spørgsmål, og han blev nægtet ordet!
Formanden.
   - Emnet er, hr. Martin, tydeligvis af stor interesse for hele Parlamentet. Der var rigtig mange medlemmer, der tog ordet, og jeg kan naturligvis ikke på forhånd vide, hvad spørgsmålet vedrører, når spørgeren bliver råbt op. Måske skulle De diskutere det med medlemmet igen.
Vi har allerede overskredet tiden med denne anden del af spørgetiden til Kommissionen, således at spørgsmål 31-33 ikke kan nå at blive drøftet. De bliver besvaret skriftligt, og så kommer vi til næste del af vores spørgsmål.
Formanden.
På topmødet mellem iberoamerikanske stats- og regeringschefer i San José de Costa Rica i november blev det vedtaget at fremme uddannelsesprogrammer som nøglen til udvikling i de latinamerikanske lande.
Er dette også en gunstig lejlighed for Kommissionen i forbindelserne mellem EU og Latinamerika?
Ferrero-Waldner,
    Fru formand, jeg vil gerne sige, at det er min første spørgetid, men jeg glæder mig. Det er altid godt, når man kan gå i detaljer.
Jeg taler nu engelsk.

Dette var et spørgsmål om uddannelse, som helt bestemt er et meget vigtigt område inden for rammerne af Kommissionens forbindelser med Latinamerika. Betydningen af dette område er blevet fremhævet af begge regioners stats- og regeringschefer i Rio, i Madrid og i Guadalajara og på flere forskellige topmøder, hvor der især er blevet opfordret til, at det regionale samabejde om videregående uddannelser styrkes.
Kommissionen er for øjeblikket i gang med at iværksætte samarbejdsprogrammer på nationalt, subregionalt og regionalt plan på uddannelsesområdet til en værdi af ca. 300 millioner euro. Især finansierer Kommissionen to regionale programmer i forbindelse med videregående uddannelser. Det ene er Alfa-programmet - - og det andet er Alban-programmet - .
Alfa-programmet fremmer samarbejdet mellem højere læreanstalter og andre relevante organisationer i de to regioner med henblik på menneskelig og institutionel kapacitetsopbygning, mobilisering af det civile samfund i både EU-regioner og latinamerikanske regioner som helhed og dermed oprettelse og styrkelse af varige forbindelser. Alfa 1 omfatter perioden 1994-1999, og Alfa 2 perioden 2000-2005.
Hvad angår bevillinger har Alfa 1 et budget på 32 millioner euro, mens Alfa 2 har et budget på 42 millioner euro.
Alban-programmet blev iværksat i 2002 på topmødet mellem EU og Latinamerika i Madrid og var en følge af anbefalingerne fra topmødet i Rio de Janeiro. Programmet tildeler legater til latinamerikanske statsborgere til uddannelse på kandidat- og ph.d.-niveau i institutioner i EU og til videregående uddannelse for akademikere fra Latinamerika i organisationer i EU.
På regionalt og nationalt plan er der blevet gennemført flere uddannelsesprojekter, især inden for grunduddannelse. Det er værd at bemærke, at programmet til 74,6 millioner euro er forbeholdt uddannelse i forbindelse med programmet til genopbygning og rehabilitering i Mellemamerika efter orkanen i 1998.
I Nicaragua bidrager Kommissionen til forbedring af uddannelsessektoren med en samlet budgetstøtte på 62,5 millioner euro. 
Yañez-Barnuevo García (PSE ).
   - Fru formand, jeg vil begynde med at byde velkommen til kommissæren, fru Ferrero, der udover at have fået et spansk efternavn behersker spansk og har kendskab til Latinamerika. Jeg er tilfreds med hendes svar. Det var det, jeg ønskede at få at vide om Kommissionens støtte til uddannelsesprogrammerne, og i særdeleshed til det instrument, jeg henviste til i mit spørgsmål, nærmere bestemt topmødet mellem de iberoamerikanske stats- og regeringschefer, som består af de spansk- og portugisisktalende lande i Latinamerika samt Spanien og Portugal. 
Jeg gentager min tak, fru kommissær. Vi får lejlighed til at tale nærmere om disse spørgsmål i fremtiden. 
Ferrero-Waldner,
    Da jeg allerede har besvaret spørgsmålet, har jeg ikke noget at tilføje.
Formanden.
Med sin oplysningskampagne "Lader du tilfældet råde? - Europa ikke!" tilkendegiver Kommissionen over for EU-borgerne, at Europa sætter mange midler ind for udviklingssamarbejdet. Af kommissær Ferrero-Waldners erklæring i tilknytning til denne kampagne fremgår det, at verden skal blive et bedre sted at leve i tilsyneladende først og fremmest for EU-borgerne, og at udviklingssamarbejdet i første instans skal føre til stabilitet i de nærmeste nabolande. Bekæmpelse af fattigdom bliver derved sekundær.
Kan Kommissionen oplyse om denne indsats, som i første instans synes at have som mål at gøre Europa sikrere i stedet for at byde på varige løsninger for udviklingen af den tredje verden, er i overensstemmelse med udviklingslandenes udviklingsagenda og med artikel 177 i FN-traktaten og målsætningerne i FN's Milleniumprojekt?
Ferrero-Waldner,
    Som Kommissionen påpegede, da den lancerede plakatkampagnen, er dens prioriteringer inden for udviklingssamarbejde følgende: at mindske og med tiden udrydde fattigdommen, at fremme bæredygtig udvikling, at opbygge demokratier, at bidrage til integration af udviklingslande i verdensøkonomien, at støtte god regeringsførelse og at fremme respekten for menneskerettighederne.
Kommissionen er forpligtet til at hjælpe udviklingslandene med at nå millenniumudviklingsmålene. Der er imidlertid vigtige mål og aktiviteter, som er meget mere vidtrækkende end millenniumudviklingsmålene. F.eks. fremme af fred og sikkerhed og støtte af institutionsopbygning.
For at opnå bæredygtig udvikling er det derfor væsentligt at have en omfattende, integreret strategi, hvilket også klart fremgår af artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union, hvor betydningen af at påse, at der er sammenhæng i de eksterne politikker og instrumenter som led i de fælles politikker for udenrigsanliggender, sikkerhed, udviklingssamarbejde, økonomi og handel, understreges. Dette fremhæves også i årsberetningen 2004 om EU's udviklingspolitik.
EU's optræden udadtil, herunder bistand, er ydermere tilpasset til vores partnerregioners og -landes forskelligartethed. Den europæiske naboskabspolitik er et udtryk for en sådan omfattende og integreret partnerstrategi. På samme måde omfatter vores forbindelser med de større udviklingslande i navnlig Asien og Latinamerika en lang række mål. I den forbindelse står det klart, at når vi giver vores partnere konkrete fordele, vil det gøre verden et bedre sted at leve ikke bare for de mennesker, der drager direkte fordel af EU's bistand, men også for de europæiske borgere. Det ændrer imidlertid ikke ved det overordnede mål for Kommissionens udviklingspolitik, som er at udrydde fattigdommen.
Staes (Verts/ALE ).
   - Fru formand, jeg glæder mig over kommissærens svar, for jeg må indrømme, at jeg blev noget forskrækket, da jeg læste hendes erklæring af 2. december. Den kunne nemlig efterlade det indtryk, at de målsætninger, hun gav udtryk for, ikke var i overensstemmelse med millenniummålene.
Vi har tidligere drøftet dette spørgsmål i Budgetkontroludvalget, fru kommissær. Også her kom De ind på emnet udviklingssamarbejde. Louis Michel er kommissær for udvikling, og det er efter min opfattelse vigtigt, at der også med hensyn til de udtalelser, der afgives, sker en nøje afstemning for at forhindre, at Deres udtalelser opfattes forkert i det videre perspektiv i forbindelse med millenniummålene. Jeg beder Dem drøfte dette indgående med hr. Michel. 
Ferrero-Waldner,
    Tak for Deres ord om, at denne kampagne fokuserer på de rigtige udviklingsmål. Den understreger de centrale områder af den eksterne bistandspolitik, som de er defineret i meddelelsen om udviklingspolitik og i udviklingsmålene.
Der er syv elementer i de syv prioriteringer i Kommissionens kampagne. Det første er velstand opnået gennem handel og den private sektor. Det andet er sikkerhed, som opnås gennem retligt og regionalt samarbejde. Det tredje er frihed opnået gennem menneskerettigheder og god regeringsførelse. Det fjerde er fødevarer: fødevaresikkerhed og udvikling af landdistrikter. Det femte er vand: vandinitiativet, der beskytter bæredygtig udvikling. Det sjette er uddannelse: uddannelsessystemer og adgang til skoler. Endelig siger EuropeAid-budskabet - - noget om, hvordan ekstern bistand skal ydes og hvorfor. Hvad angår kampagnens omfang, når den ud til over 150 lande over hele verden. Den medvirker til, at der etableres langsigtede partnerskaber, og strategien er at fokusere på ejerskab til projekter i partnerlande. Der skal også fokuseres på de prioriterede områders resultater: Der skal være en beviselig indvirkning på menneskers liv. Denne kampagne fokuserer på netop det, vi ønsker at gøre, og er omfattet af de overordnede mål.
Formanden.
Vil Kommissionen på baggrund af Israels fortsatte overtrædelse af protokollerne mellem EU og Israel overveje at suspendere aftalerne?
I henhold til menneskerettighedsklausulerne i associeringsaftalen EU-Israel udgør økonomisk frihed og principperne i FN-pagten, især respekten for menneskerettigheder og demokrati, selve grundlaget for associeringen.
I artikel 2, der indeholder de operative bestemmelser, formuleres det klart, at forbindelserne mellem parterne og alle aftalens bestemmelser er baseret på respekt for menneskerettigheder og demokratiske principper, som er bestemmende for parternes interne og internationale politik og udgør en essentiel del af aftalen.
Ferrero-Waldner,
    Som svar på Deres opfordring til at suspendere associeringsaftalen EU-Israel er det Kommissionens opfattelse, at foranstaltninger såsom sanktioner ville gøre de israelske myndigheder mindre, og ikke mere, velvilligt indstillede over for det internationale samfunds bestræbelser på at fremme en varig løsning. For øjeblikket forsøger EU at indtage en meget konstruktiv rolle for at sikre, at tilbagetrækningen fra Gazastriben sker i en positiv ånd og i samarbejde med et nyt og nu demokratisk valgt palæstinensisk lederskab. Jeg forstår fuldt ud frustrationerne hos dem, der forsøger at fremme fredsprocessen, når de ser Israels udvidelse af bosættelsesaktiviteterne.
Kommissionen har regelmæssigt givet udtryk for sine bekymringer over ikke blot den fortsatte terrorisme og vold, men også separationsmurens forløb og udvidelsen af bosættelserne. Vi ønsker at løse disse problemer gennem dialog. Kommissionen forsøger at udvikle forbindelserne med Israel og palæstinenserne gennem den europæiske naboskabspolitik ved at støtte de palæstinensiske reformer og udvikle en politisk dialog med Israel.
Den handlingsplan, der er vedtaget for Israel, omfatter foranstaltninger til at styrke dialogen og samarbejdet om betydningen af, at folkeretten overholdes, og nødvendigheden af at fastholde perspektivet om en realistisk, vidtrækkende ordning, der indbefatter minimering af sikkerheds- og terrorbekæmpelsesforanstaltningers indvirkning på civilbefolkningen.
Kommissionen mener derfor - og det tror jeg også, at medlemsstaterne gør - at foranstaltninger til at suspendere associeringsaftalen EU-Israel ville virke mod hensigten.
Martin, David (PSE ).
   - Jeg accepterer fuldt ud det, som kommissæren siger om de nye omstændigheder. Siden jeg stillede dette spørgsmål, er hr. Abbas blevet valgt som palæstinensernes leder, og hr. Peres er trådt ind i den israelske regering. Det givet et vist håb om dialog mellem de to parter.
Jeg vil imidlertid anmode kommissæren om, i sin nye rolle, at holde denne protokol under konstant opsyn og at blive ved med at presse Israel til at overholde den. Jeg ved, at Kommissionen tidligere har truffet forholdsregler over for varer fra Østjerusalem, Golanhøjderne, Vestbredden og Gazastriben. Jeg vil anmode hende om fortsat at overvåge situationen for at sikre, at varer fra de områder ikke mærkes som varer fra Israel.
Ferrero-Waldner,
    Jeg kan forsikre Dem for, at Kommissionen vil gøre det, for lige før jul havde vi det oppe på et møde i Rådet. Dette har naturligvis været et af de vigtige emner i Rådet, så vi vil gøre vores bedste for at få de to parter til at overholde deres forpligtelser.
Formanden.
Den 9. december, da de første handlingsplaner som led i den nye europæiske naboskabspolitik blev vedtaget, udtalte kommissionsmedlemmet med ansvar for eksterne forbindelser og den europæiske naboskabspolitik, at det var hendes målsætning at etablere en "vennekreds" ved det udvidede EU's grænser. Af de syv lande, med hvilke de første aftaler om handlingsplaner er blevet indgået, har kun Ukraine egentlige landegrænser til det udvidede EU. Til gengæld er Belarus, der har fælles grænser med tre af de nye EU-medlemsstater, ifølge kommissionsmedlemmet slet ikke demokratisk nok til at kunne deltage i programmet.
Agter Kommissionen at gennemføre andre interne foranstaltninger for at løse problemet med Belarus? Har den til hensigt at overveje forslagene om at udforme et horisontalt fællesskabsprogram for bistand til styrkelse af menneskerettighederne og demokratiet eller at sende radio- eller fjernsynsprogrammer fra nabolandene? Er det planen, at der skal være en EU-delegation i Minsk eller at udpege en EU-repræsentant i Belarus? Sådanne initiativer ville bidrage til, at der opstår et civilsamfund i Belarus, og at demokratiseringen fremmes, samtidig med at det kan undgås på nogen måde at kompromittere sig i forhold til det nuværende styre.
Ferrero-Waldner,
    Kommissionen understreger, at rammen for den europæiske naboskabspolitik er meget vigtig, og den ønsker at styrke forbindelsen mellem det udvidede EU og dets naboer, herunder Belarus, yderligere.
Et af "vennekredsens" hovedprincipper er at skabe medbestemmelse. Unionen kan ikke påtvinge nogen sin politik, men den er rede til at overbevise sine naboer om fordelene ved den europæiske naboskabspolitik. Unionen tilbyder tættere samarbejde på alle områder af dens forbindelser - fra politisk dialog til økonomisk integration - med udgangspunkt i forpligtelse over for fælles værdier. Dette tilbud gælder i princippet også Belarus.
Gennem den europæiske naboskabspolitik er Unionen rede til at styrke sin varige forpligtelse til at støtte den demokratiske udvikling i Belarus. Hvis og når der finder grundlæggende politiske og økonomiske reformer sted, vil Belarus kunne blive fuldt ud inddraget i den europæiske naboskabspolitik med alle de dermed forbundne fordele. Under de nuværende omstændigheder kan der imidlertid ikke være tale om nogen fuldt udbygget handlingsplan for Belarus. Parlamentsvalget og folkeafstemningen i oktober 2004 var vigtige mål for Belarus under den europæiske naboskabspolitik, men desværre nåede Belarus dem ikke. Der er dog stadig en klar mulighed for at udbygge forbindelserne, også inden for rammerne af den europæiske naboskabspolitik, forudsat at der gennemføres grundlæggende reformer.
For øjeblikket er det vigtigt - og dette er også et element i EU's politik over for Belarus - at støtte det civile samfund og demokratiseringsprocessen. Desuden vil Barlarus stadig kunne benytte sig af de relevante regionale, grænseoverskridende og tematiske programmer. Kommissionen øger bestræbelserne på at koordinere bistanden til demokratiseringen og det civile samfund.
Endvidere undersøger Kommissionen også - og her vil jeg gå i dybden - muligheden for at støtte det civile samfund og demokratiseringsprocessen på en fleksibel måde. Generelt skal bistanden være operationel og forvaltes i det pågældende land. Men Kommissionen udelukker ikke på forhånd specifikke situationer, hvor et projekt hovedsageligt blev gennemført uden for Belarus. Hvordan det kan gøres, skal overvejes grundigt på baggrund af de regler og bestemmelser, der finder anvendelse.
Støtte til uafhængige medier og udbredelse af informationer er nogle af de vigtigste elementer i EU's bistand. En radio- eller fjernsynsstation, der sender til Belarus udefra, er en interessant idé, men den kræver, at det undersøges, hvorvidt sådan et initiativ kunne støttes med EU-midler på grundlag af de eksisterende regler og bestemmelser.
Hvad angår spørgsmålet om at åbne en delegation i Belarus, må vi huske på, at EU har begrænsede ressourcer til udvide sit netværk af fuldt udbyggede delegationer. Belarus er omfattet af Kommissionens delegation i Kijev, som har et kontor for faglig bistand i Minsk. Kommissionen vil undersøge mulighederne for inden for de eksisterende strukturer at allokere yderligere menneskelige ressourcer til arbejde i Belarus. For øjeblikket overvejes det imidlertid ikke at åbne en EU-delegation i Minsk.
Paleckis (PSE ).
   - Fru kommissær, jeg vil også gerne lykønske Dem hjerteligt med Deres første spørgetid. Jeg konkluderer af Deres udførlige svar, at Kommissionen virkelig vil arbejde temmelig aktivt i Belarus. Jeg har et spørgsmål: Tror De, det er muligt at samarbejde med de nuværende myndigheder i Belarus også under de aktuelle omstændigheder?
Ferrero-Waldner,
    Fru formand, vi kan helt sikkert ikke samarbejde med myndighederne for øjeblikket. Men det, vi kan, er netop - og det har jeg gjort rede for - at støtte det civile samfund i særlig grad, men også især at arbejde med det akademiske samfund. Jeg vil gerne sige til Dem, at vi planlægger tre workshopper med ikke-statslige organisationer og også med så mange nabostater som muligt med henblik på at se, hvad vi kan gøre i detaljer. For vi tror også, støtten til det civile samfund for øjeblikket er vores eneste tilbageværende mulighed for at udvirke en ændring i Belarus.
Kudrycka (PPE-DE ).
    -  Mange tak. Fru kommissær, det er meget vigtigt at inddrage Belarus' naboer i bestræbelserne på at støtte udviklingen af civilsamfundet i landet. Akademiske programmer og programmer for uafhængige medier kan kun gennemføres med nabolandenes samarbejde. Jeg mener, at den bedste måde, hvorpå det kan sikres, at vi i fremtiden kan indlede et samarbejde med en ægte demokratisk regering i Belarus, er at finde projekter, der kan føre til yderligere finansiering af den type foranstaltninger.
Ferrero-Waldner,
    Jeg vil indlede med at sige, at jeg allerede i princippet har besvaret spørgsmålet om medierne. Jeg gav tydeligt udtryk for Kommissionens aktuelle holdning. Men hvad angår projekter og penge, kan jeg give Dem nogle eksempler: EU's støtte til det civile samfund skal styrkes. EU's Tacis-program - som beløber sig til 10 millioner euro til Belarus i 2005 og 2006 - vil være fokuseret på støtte til det civile samfund, uafhængige medier - netop det, De ønskede, vi skulle fokusere på - samarbejde om videregående uddannelser, herunder udveksling af studerende og undervisere, og afhjælpning af følgerne af Tjernobyl-katastrofen. Formidlingen af informationer til den brede offentlighed om EU og den europæiske naboskabspolitik vil også blive styrket. Desuden vil Tempus-programmet finansiere udveksling af unge belarussiske universitetsstuderende til udlandet, udvikling af læseplaner på europæiske studier og kapacitetsopbygning på lokale universiteter.
Som sagt er Belarus bestemt berettiget til støtte under de nye naboskabsprogrammer. Derfor vil det kunne drage fordel af den europæiske naboskabspolitik fra 2007.
Endelig vil Det Europæiske Initiativ for Demokrati og Menneskerettigheder, EIDHR, komme til at spille en aktivere rolle i Belarus i de kommende år. I 2005-2006 vil belarussiske ansøgere kunne søge om støtte under to kampagner: en om fremme af en menneskerettighedskultur og en om fremme af demokratiske processer.
Onyszkiewicz (ALDE ).
    -  Jeg vil gerne vide, om Kommissionen er klar over, at disse stærkt tiltrængte uddannelsesprogrammer er under de belarussiske myndigheders kontrol og derfor ikke kan betragtes som reel støtte til demokratiseringsprocessen i Belarus. Jeg vil også gerne i lyset af kommissærens bemærkninger spørge, om der vil blive øremærket et beløb under EIDHR-programmet til støtte af uafhængige initiativer i Belarus, i betragtning af at ikke en eneste euro fra fonden er blevet afsat til dette formål i de seneste år.
Ferrero-Waldner,
    Som sagt vil der være tre workshopper. Den sidste vil foregå i Litauen, som indbød Kommissionen til at arbejde sammen med nogle nabolande om nye idéer og strategier, om hvad der kan gøres med ngo'er og andre. Jeg skal nok tage dette forslag op i de workshopper og se, hvad der kan gøres, men det skal være i overensstemmelse med de gældende bestemmelser. Men vi vil bestemt overveje det.
Formanden.
   - Spørgsmål nr. 38-41 vil blive besvaret skriftligt, og her vil jeg gerne gøre opmærksom på, at spørgsmål nr. 39 og 40 falder bort, fordi de bliver omfattet af dagsordenen.
Formanden.
Ifølge artikler i den seriøse avis "To Vima" 5. og 7. december 2004 er der blevet afsløret et telefonaflytningsnet drevet af de italienske myndigheder, der har aflyttet samtaler over mobiltelefoner og fastnettelefoner mellem græske statsborgere i Grækenland. Dette bekræftes også i dokumentet fra anklagemyndigheden i Bari (Italien), som gengives i avisen. Det fremgår, at aflytningsnettet er blevet oprettet uden, at der var udstedt nogen retskendelse fra retsmyndighederne i Grækenland, mens repræsentanter for det græske politi og kontoret for efterforskning af økonomisk kriminalitet erklærer, at de "først bagefter er blevet underrettet om, at der fandtes et sådant aflytningsnet oprettet af italienske embedsmænd".
Agter Kommissionen at anmode de italienske og de græske myndigheder om oplysninger om sagen? Ved Kommissionen, om der hidtil er indløbet nogen form for protester fra de græske myndigheder over de italienske myndigheders aflytning - uden retskendelse - af græske borgere? Kan telefonsamtaler mellem statsborgere i et medlemsland aflyttes af et andet medlemslands myndigheder uden, at der foreligger en retskendelse fra førstnævnte medlemsland?
Frattini,
    Kommissionen er ikke blevet informeret om nogen erklæring fra de græske myndigheder om nogle af de forhold, som medlemmet har nævnt. Eftersom telefonaflytninger altid kræver en vurdering af rimeligheden af den potentielle krænkelse af grundlæggende rettigheder i forhold til den offentlige interesse, der tjenes med sådanne foranstaltninger, vil godkendelse af telefonaflytninger som led i efterforskning af straffesager i de fleste tilfælde kræve en retskendelse. Når de kompetente myndigheder i en medlemsstat som led i efterforskning af straffesager i deres eget land har behov for at foretage aflytninger af telefoner eller telekommunikationstjenester i en anden medlemsstat, må de følge de procedurer, der er fastlagt til det formål.
Kommissionen har naturligvis ikke midler til at dømme uafhængige retlige myndigheders adfærd. Det vigtigste europæiske instrument i denne situation er 2000-konventionen om gensidig retshjælp i straffesager mellem Den Europæiske Unions medlemsstater. Indtil denne konvention træder i kraft, kan medlemsstaterne henholde sig til Europarådets konvention fra 1959 om gensidig retshjælp i straffesager og Europarådets henstilling (85)10 om retsanmodninger om aflytning af telekommunikation.
Papadimoulis (GUE/NGL ).
   - Fru formand, hr. kommissær, jeg vil gerne byde Dem velkommen, men jeg må sige, at De overrasker mig! Det er uforståeligt, at Kommissionen undlader at kommentere en grov krænkelse af grundlæggende regler for beskyttelse af personoplysninger. I Grækenland er der af italienske myndigheder foretaget telefonaflytninger af græske borgere uden om alle græske myndigheder. For et par uger siden var De minister i den italienske regering, hr. kommissær. Hvorfor kan De ikke tage telefonen og spørge den italienske og den græske regering, hvad der er foregået? 
Frattini,
    Jeg beklager, hr. Papadimoulis, men jeg kan kun gentage, at Kommissionen ikke er blevet informeret om denne sag. Under alle omstændigheder har Kommissionen ikke beføjelse til at vurdere en krænkelse, som - hvis den er blevet begået - er blevet begået af en uafhængig retsmyndighed og ikke af en medlemsstats regeringsmyndighed. Der står juridiske instrumenter til rådighed i den forbindelse, og dem nævnte jeg før. Det gælder navnlig Europarådets henstillinger og konventionen - som også er fra Europarådet - om gensidig retshjælp i straffesager. 
Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Fru formand, hr. kommissær, jeg tror, der her er tale om endnu en fejltagelse, eller der er noget, De har misforstået. I december måned havde dagbladene og en grundig omtale af telefonaflytninger, hvor de oven i købet bragte konkrete tegninger af et apparat, som udfører denne kriminelle handling, evt. i anførselstegn, og dette apparat befinder sig et sted i Milano eller Syditalien. Derfor undrer det mig, at De ikke også har hørt om det på nuværende tidspunkt, så De kunne kommentere spørgsmålet i dag. 
Frattini,
    Det, som hr. Mavrommatis siger, er naturligvis korrekt. Der har stået noget om det i de italienske aviser, men Kommissionen må og skal holde sig inden for sine juridiske beføjelser, og den har ikke beføjelse til hverken at foretage undersøgelser eller anlægge sag mod retsmyndigheder som følge af disses adfærd. Der findes instrumenter - også i medlemsstaterne - der gør det muligt at retsforfølge en dommer, som har udført ulovlige handlinger, men dette kan naturligvis ikke ske efter anmodning fra Kommissionen. 
Martin, David (PSE ).
   - Hr. kommissær, vil De, uden hensyn til denne sags kendsgerninger, næste gang De mødes med justitsministrene, indskærpe over for dem, at det i henhold til de forskellige internationale konventioner, De nævnte, og i EU-medlemsskabets ånd er uacceptabelt, at en medlemsstats myndigheder - hvad enten de er politiske eller retlige - foretager telefonaflytninger i en anden medlemsstat uden dennes udtrykkelige samtykke?
Frattini,
    Hr. Martin, De har helt ret, og det er naturligvis den vej, vi skal gå. Som De sikkert ved, er det i Italien dels justitsministeren og dels dommerstandens selvstyrende organ, der skal gribe ind over for dommere, som har overtrådt loven. Jeg har selvfølgelig givet denne opfordring videre til den italienske justitsminister. 
Formanden.
Hvad mener Kommissionen om reaktionerne på Kommissionens årsberetning om indvandring (juli 2004), herunder udtalelser fra eksperter som f.eks. SOLIDAR (Katrin Hugendubel) og ngo'ernes sociale platform om, at det er vanskeligt at fastslå "bedste praksis" i forbindelse med integrationspolitikken, når situationen i de enkelte EU-medlemsstater er så uensartet? 
Frattini,
    Det er helt rigtigt, at der er forskellige strategier for indvandring i medlemsstaterne. Begreber og praksis varierer som følge af en række faktorer. Forskellige indvandringshistorier og forskel på regeringers og det civile samfunds indflydelse på integrationspolitikker er bare to eksempler.
Kommissionen understreger konsekvent, at integrationspolitik pr. definition er et område, hvor subsidiariteten er på spil. På den anden side overholder alle medlemsstaterne menneskerettighedsstandarderne og fælles værdier som ligestilling, ikke-forskelsbehandling, solidaritet, tolerance osv.
Ved løbende udveksling af informationer og erfaringer, navnlig som følge af det arbejde, som de nationale kontaktpunkter vedrørende integration har udført, ser vi nu nogen grad af overensstemmelse, hvad angår politiske strategier, mål og målsætninger. Dette blev bekræftet i december med Rådets vedtagelse af fælles grundprincipper for integration.
Kommissionens udgivelse i november 2004 af en håndbog om integration for politiske beslutningstagere og fagfolk, som indeholder eksempler på god praksis fra hele Unionen om introduktionsprogrammer, borgerdeltagelse og integrationsindikatorer, viser, at der er mange fælles problemer, og at vi kan lære meget af hinanden. Bedste praksis skal tages for, hvad den er: idéer, erfaringer, der kan drages, og forslag, som kan inspirere og informere politiske beslutningstagere, når de skal fastlægge de påkrævede politikker.
Moraes (PSE ).
   - Jeg takker kommissæren for det klare svar. Jeg ved fra den foregående debat, at De tager spørgsmålet om integration alvorligt.
Kommissionen har reel indflydelse på integrationspolitikken og spiller en direkte rolle for f.eks. håndhævelsen af eksisterende direktiver, som er afgørende for integration - jeg tænker her på beskæftigelsesdirektivet og direktivet om racelighed. Kommissionen har gjort en stor indsats for at håndhæve disse direktiver. De er ikke gennemført i mindst to medlemsstater, som jeg kender til. Vil De gøre brug af Deres beføjelser til at håndhæve den type direktiver, der spiller sådan en vigtig rolle for integrationsprocessen? Det har De beføjelse til.
Frattini,
    Ja, naturligvis har Kommissionen de beføjelser, og jeg kan forsikre Dem for, at den vil bruge alle sine beføjelser til at garantere, stimulere og tilskynde medlemsstaterne til at gennemføre alle direktiver fuldt ud i den fælles europæiske interesse.
Muscat (PSE ).
   - Hr. kommissær, jeg vil tale på Deres modersmål og udtrykke mig direkte om et gammelt spørgsmål, nemlig den illegale indvandring. De illegale indvandrere venter bestemt ikke med at fortsætte deres rejser over Middelhavet, til vi har fastlagt en fælles strategi. Hvis ikke de også fortsætter nu, er det, fordi de desperate mennesker befinder sig på havets bund. Derfor vil jeg gerne spørge, hvad Kommissionen gør, og hvad man regner med at gøre i den nærmeste fremtid for at hjælpe de lande, der ligger ved EU's grænser - her tænker jeg navnlig på mit eget land, Malta - med at yde støtte og tage imod de illegale indvandrere på en værdig måde? Hvor mange midler bliver der sat af til dette formål? 
Frattini,
    Den illegale indvandring er et af de spørgsmål, Kommissionen betragter som meget vigtige. Mens vi forbereder en politisk indsats og fælles europæiske løsninger, skal vi - sådan som De bemærkede - også tænke på den dramatiske situation, som desperate mennesker dagligt befinder sig i. Kommissionen må og skal gøre en indsats - hvilket den også vil gøre - for at sikre, at de grundlæggende rettigheder hos de mennesker, som rejser ind på EU's område, bliver respekteret, og det gælder selvfølgelig også dem, der rejser ind illegalt. Retten til respekt for menneskets liv og værdighed er jo ikke et spørgsmål om juridiske forskelle.
Når det er sagt, skal de strategiske politikker fremskyndes. Vi må ikke benytte en forsinkelse til fortsat at tillade en illegal indvandringsstrøm, men skal straks respektere menneskers grundlæggende rettigheder, og samtidig skal vi dels sørge for fælles modtagelsespolitikker og dels forebygge den illegale indvandring. 
Formanden.
I Rådets rammeafgørelse af 13. juni 2002 om bekæmpelse af terrorisme henstilles det til medlemsstaterne at lovgive på bestemte områder vedrørende bekæmpelse af terrorisme, således at der kan fastlægges fælles definitioner i forbindelse med terrortruslen. I henhold til afgørelsens artikel 11 undersøger Kommissionen og Rådet inden udgangen af 2003, hvordan medlemsstaterne har gennemført de specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme.
De i den forbindelse foreskrevne rapporter er nu endelig blevet forelagt af henholdsvis Kommissionen den 8. juni 2004 (KOM(2004)0409/endel.) og Rådet den 12. oktober 2004 (11687/2/04/rev. 2). I begge rapporter henvises der klart og utvetydigt til medlemsstaternes passivitet og manglende opfyldelse af målene i Rådets rammeafgørelse.
Kommissionen råder ikke over instrumenter, der med bindende virkning kan kræve af medlemsstaterne, at de overholder rammeafgørelsen. Hvordan agter Kommissionen for at sikre Europas troværdighed i kampen mod terrorisme at fremme og gennemføre en reel anti-terrorpolitik på EU-plan og sikre, at medlemsstaterne opfylder de lovgivningsmæssige forpligtelser, de har påtaget sig?
Frattini,
    I henhold til artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Union er rammeafgørelser bindende for medlemsstaterne med hensyn til det tilsigtede mål, men overlader det til de nationale myndigheder at bestemme form og midler for gennemførelsen. Men rammeafgørelser "indebærer ikke umiddelbar anvendelighed".
Mens Kommissionen inden for første søjle har bemyndigelse til at indlede en overtrædelsesprocedure mod en medlemsstat, eksisterer denne mulighed ikke inden for traktaten om Den Europæiske Union. Den situation, som medlemmet har skitseret, gør bestemt ikke Kommissionens opgave lettere, men det forhindrer den ikke i at udarbejde en lang række politiske initiativer, som har været grundlaget for definitionen af EU's politik på det vigtige område, som bekæmpelse af terrorisme er.
Kommissionen har taget den opgave meget alvorligt ved i juni 2004 at udarbejde den reviderede handlingsplan om bekæmpelse af terrorisme, ved at ajourføre den i december 2004 og ved at gennemføre over halvdelen af de respektive foranstaltninger. Det fremgår også tydeligt af, at der i oktober 2004 blev forelagt fire meddelelser om forskellige aspekter af forebyggelse, beredskab og reaktion på terrorangreb, af vedtagelsen samme år af en meddelelse om gensidig adgang til oplysninger, der er relevante for bekæmpelse af terrorisme, og af flere klassificerede dokumenter om konsekvensstyring og beskyttelse af kritisk infrastruktur.
Kommissionen i almindelighed og kommissionsformand Barroso og jeg i særdeleshed er fast besluttede på at samarbejde tæt med Rådets formandskaber for at fortsætte kampen mod terrorisme. Dette står meget højt på Rådets dagsorden, herunder RIA-Rådet og Det Europæiske Råd bestående af stats- og regeringscheferne.
Guardans Cambó (ALDE ).
   - Jeg ved godt, hvilket retsgrundlag EU's antiterrorpolitik kan bevæge sig inden for, hvad Kommissionen angår, og det beskrev De så udmærket. Men hvis ikke vi vil være hykleriske alle sammen, er vi nødt til at kalde tingene ved deres navn og sige, at der holdes store møder, hvor alle regeringscheferne deltager, hvorefter de afholder en pressekonference og offentliggør en beslutning, men efter denne beslutning sker der ingenting. Det indrømmede Kommissionen selv den 8. juni 2004. Derfor vil jeg gerne spørge, hvad Kommissionen politisk set vil gøre for at føre dette ud i livet. 
Frattini,
    Kommissionen vil ved udgangen af denne måned begynde at gøre rede for handlingsplanen til Haag-strategiens gennemførelse på indenrigsministrenes og justitsministrenes uformelle Råd. Handlingsplanen bliver fremlagt i maj i år, og jeg håber, at Det Europæiske Råd vedtager den i juni.
Handlingsplanen til bekæmpelse af terrorisme vil indeholde konkrete angivelser og foranstaltninger, præcise frister for medlemsstaterne og bindende bestemmelser med hensyn til en fælles politik for at styrke samarbejdet, informationsudvekslingen og beskyttelsen af ofre for terrorattentater. Det er disse foranstaltninger, som Kommissionen agter først at fremlægge for Europa-Parlamentet, hvilket vi vil gøre i begyndelsen af februar måned, dvs. længe før vi stiller vores forslag, og herefter indhenter vi Parlamentets udtalelse om de konkrete forslag. 
Formanden.
Hvilke fremskridt gør Kommissionen for så vidt angår udarbejdelsen af et forslag om et standardiseret sæt af kriterier for indberetning og indsamling af statistiske oplysninger om forbrydelser i Den Europæiske Union?
Så længe der ikke findes et sådant sæt kriterier, er det vanskeligt for lovens håndhævere at danne sig et klart billede af omfanget af organiseret bandekriminalitet og derfor meget vanskeligt at bekæmpe disse bander effektivt.
Frattini,
    Kommissionen er enig i, at manglen på sammenlignelige kriminalitetsstatistikker gør det vanskeligere at udvikle en effektiv retshåndhævelsespolitik.
Kommissionen er i færd med at udarbejde et udkast til handlingsplan om EU-kriminalitetsstatistikker. Kriminalitetsstatistikeksperter i medlemsstaterne bliver hørt om dette udkast til handlingsplan, som vil blive forelagt i form af en meddelelse fra Kommissionen i foråret 2005. De to hovedelementer i udkastet til handlingsplan er for det første, at der skal oprettes et passende samordningsorgan for at sikre, at medlemsstaterne, Kommissionen og andre vigtige aktører deltager i den proces, der går ud på at arbejde sig hen imod fælles dataindsamlingsmetoder og harmoniserede definitioner. Det andet element vedrører gennemførelsen af udarbejdelsen af sammenlignelige statistikker. Dette vil omfatte mange forskellige komponenter, som skal udvikles over en periode, f.eks. definition af forbrydelsestyper og en oversigt over definitioner på de områder, hvor der allerede er enighed på EU-plan.
Kommissionen udvikler i tæt samarbejde med Europol og andre leverandører og brugere af EU's kriminalitetsstatistikker dette projekt gradvist i henhold til medlemsstaternes evne til at levere de relevante data. Kommissionens udkast til handlingsplan blev drøftet med de europæiske socialstatistikchefer i september 2004. Det blev aftalt at oprette en taskforce, som skal undersøge passende statistiske metoder til overvågning af kriminalitet. Denne taskforce vil indlede arbejdet i maj 2005.
Jeg vil også nævne, at Kommissionen yder støtte til arbejdet med at foretage statistiske målinger af kvaliteten og effektiviteten af den retslige proces. I oktober 2004 var det italienske justitsministerium vært for et seminar om dette emne i Rom. Seminaret blev samfinansieret af EU's Agis-program.
Newton Dunn (ALDE ).
   - Tak, fordi De blev her for at besvare spørgsmålet, hr. kommissær. Jeg er glad for, at De anerkender dette problems alvor, for med åbne grænser over hele EU kan organiseret kriminalitet operere og trives, mens vores politistyrker er nationale og ikke kan krydse grænser. Derfor har vi et reelt problem. Det glæder mig, at De behandler dette så hurtigt.
Kunne De fortælle os, hvem der vil blive ansvarlig for samordningsorganet? Vil det være Europol eller Kommissionen - eller måske et nyt agentur?
Frattini,
    Jeg mener ikke, at man kan eller bør oprette nye organer. Jeg mener dels, at dette område - ud fra en strategisk og jeg vil endda sige politisk indfaldsvinkel - bør høre under Kommissionen, og dels, at det bør være muligt at anvende Europol på en anden måde. Europa er som bekendt ved at udvide sine funktioner og opgaver. Kommissionen har netop til hensigt at fremme denne udvikling og denne forøgelse af Europols funktioner. Her er der så afgjort tale om et område, hvor man kan gøre dette. 
Sbarbati (ALDE ).
   - Fru formand, jeg har et par bemærkninger. Der er parlamentsmedlemmer, der ligesom jeg har været her siden mødets begyndelse, og som har stillet skriftlige spørgsmål, de ikke har haft mulighed for at få besvaret her i salen, hvor de så evt. kunne stille et tillægsspørgsmål og fortælle, hvorvidt de var tilfredse eller ej.
Efter min mening ville det være hensigtsmæssigt, at formandskabet og de juridiske tjenester vurderede spørgetiden bedre og overvejede, hvor lang den skulle være, og hvor mange spørgsmål der kan besvares på denne tid, for man kan ikke tvinge et parlamentsmedlem til at vente i salen i al den tid og så ikke få fornøjelsen af et øjeblikkeligt og direkte svar fra den ansvarlige kommissær.
Jeg mener, at Parlamentets tjenestegrene bør se nærmere på dette spørgsmål, for det er helt uacceptabelt, at der opstår en sådan situation. 
Formanden.
   - Fru Sbarbati, vi har nogle helt klare regler for spørgetiden i forretningsordenen. Tidligere var der rigtig mange medlemmer, der bad om ordet i forbindelse med et emne, og her kunne jeg ikke give alle ordet. Det primære problem forekommer mig at være, at mange medlemmer stiller tillægsspørgsmål i lang tid, ikke overholder de 30 sekunder, og at vi derved naturligvis ofte bliver forsinkede. Jeg vil tænke på det, De sagde. Jeg vil gerne rette en hjertelig tak til alle, især igen til kommissær Frattini for, at han var parat til at være så længe sammen med os her i mødesalen med henblik på spørgetiden.
Spørgsmål nr. 46-76 vil blive besvaret skriftligt.

