Det Europæiske Råds resultater (19.-20. juni 2009) (forhandling) 
Formanden
- Mine damer og herrer! Vi har noteret os den indenrigspolitiske situation i Den Tjekkiske Republik. Jeg vil gerne på Deres vegne understrege, at dette ikke burde berøre det tjekkiske formandskabs arbejde, og vi må alle udvise vilje til at sikre, at arbejdet fortsætter. Vi støtter den tjekkiske premierminister, formanden for Det Europæiske Råd, i hans bestræbelser på at gøre det tjekkiske formandskab til en succes.
Jeg håber, at jeg kan tale på alles vegne, når jeg tilskynder formanden for Det Europæiske Råd til at fortsætte ratifikationsprocessen af Lissabontraktaten i hans land og også i andre lande, hvor der stadig er meget, der skal gøres. Vi har arbejdet på denne traktat om en reform af Den Europæiske Union i 10 år, siden beslutningen blev truffet i Nice, og vi ønsker at kunne tage de sidste vanskelige skridt, således at denne traktat forhåbentlig kan træde i kraft i begyndelsen af 2010. Vi har brug for Lissabontraktaten for at forbedre demokratiet, således at EU får større handlefrihed og mere gennemsigtighed.
(Bifald)
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om Det Europæiske Råds resultater den 19.-20. marts 2009.
Mirek Topolánek
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne hilse Dem alle velkommen i forbindelse med den regelmæssige redegørelse fra formanden for Det Europæiske Råd efter forårstopmødet. Først vil jeg bede Dem undskylde, at jeg ikke kan blive til forhandlingens afslutning, som det normalt er tilfældet. Min vicepremierminister, hr. Vondra, vil repræsentere mig under den anden del af forhandlingen efter indlæggene fra gruppernes repræsentanter. Som hr. Pöttering allerede har nævnt, er grunden til, at jeg må tage tilbage til Prag, den obstruktion uden fortilfælde, som vi har set fra socialisternes side under hele formandskabet, og som jeg har talt åbent om. Hvis regeringen falder, vil det helt klart ikke true formandskabet, og det faktum, at socialisterne ikke tog hensyn til, at Den Tjekkiske Republik havde formandskabet for Det Europæiske Råd, og at de afviste enhver form for samarbejde, vil først og fremmest komme til at skade socialdemokratiet. Formandskabet vil ikke lide under det, for jeg er sikker på, at det, som jeg sagde i min åbningstale i Europa-Parlamentet om, hvorledes vi ville prøve at moderere drøftelserne og finde et kompromis, helt sikkert er lykkedes for os. Det er forårstopmødet et bevis på. I mit land er det sædvane ikke at afbryde en taler, men det ser ud til, at der er andre skikke her.
Jeg vil nu, idet jeg strengt holder mig til Det Europæiske Råds konklusioner, komme ind på de spørgsmål, der er grunden til min tilstedeværelse her i dag og begrunde de skridt, vi tog i Det Europæiske Råd. Men først vil jeg kommentere trepartstopmødet med arbejdsmarkedets parter, som gik forud for rådsmødet. Der var et relativt stærkt fremmøde. Ud over mig selv og formanden for Kommissionen, José Manuel Barroso, deltog ligeledes de to næste premierministre, dvs. hr. Reinfeldt fra Sverige og hr. Zapatero fra Spanien. Jeg var opmuntret efter mødet og meget overrasket over enigheden blandt arbejdsmarkedets parter, ikke bare om formandskabets målsætninger, men generelt om løsningerne på den ændrede arbejdsløshedssituation, der er opstået i kølvandet på den globale finanskrise.
Hvis nogen skulle være interesseret, vil jeg komme nærmere ind på trepartsmødet, men vi blev enige om tre grundlæggende principper, nemlig meget større fleksibilitet på arbejdsmarkedet sammen med større arbejdskraftmobilitet, samt at der bør gøres en større indsats for at fremme arbejdsstyrkens uddannelsesniveau og kvalifikationer, således at det kan slå igennem på arbejdsmarkedet osv. Forårstopmødet var faktisk det andet møde blandt stats- og regeringschefer, som vi har afholdt, men det var ikke desto mindre det første formelle topmøde. Det spørgsmål, der blev helliget den største opmærksomhed, var naturligvis, hvordan man kan løse den aktuelle økonomiske krise. Jeg vil kraftigt tilbagevise alle påstande om, at vi gør meget lidt i form af gennemgribende foranstaltninger. Jeg skal blot nævne et tal, 400 mia. EUR. Disse 400 mia. EUR udgør 3,3 % af EU's BNP. Det er et skridt uden fortilfælde, og sammen med de automatiske stabilisatorer, som EU har, og som USA f.eks. ikke har, mener jeg, at det eksempel, som José Manuel Barroso nævnte i dag, er yderst sigende. En arbejdstager, der bliver afskediget fra Saab i Sverige, nyder godt af sociale standarder, der er helt forskellige fra dem, en arbejdstager, der bliver afskediget fra General Motors et eller andet sted i Chicago, har, og regeringerne i disse to tilfælde indtager helt forskellige holdninger, idet de automatiske stabilisatorer mangedobler de 400 mia. EUR og bringer dem op på et betydelig højere beløb, hvilket giver os en ubestridt fordel over for USA i den henseende. Det faktum, at alle 27 medlemsstater grundlæggende støttede aftalen, bekræfter Lissabonstrategiens fortsatte betydning, da den er en af de fire søjler, som hele strategien bygger på.
Gordon Brown var her i går, og han havde lejlighed til klart at forklare de 27 medlemsstaters holdning, G20-topmødets mandat og de tre andre de facto-søjler under denne strategi. Vi blev enige om, at alle de kortsigtede foranstaltninger skulle være midlertidige, og det er sådan, vi opfatter dem. De mellem- og langsigtede prioriteter og Lissabonstrategiens målsætninger blev bekræftet, og de kortsigtede foranstaltninger bør følge samme linje. Jeg vil gerne åbent sige, at Det Europæiske Råd var mere eller mindre forfærdet over den amerikanske finansminister, Timothy Geithners, udtalelser om permanente foranstaltninger. USA gentager ikke blot 1930'ernes fejltagelser i form af massive stimuluspakker, protektionistiske tendenser og opfordringer til protektionisme, "køb amerikansk"kampagnen osv. Kombinationen af disse skridt sammen med initiativet til at gøre dem permanente, hvilket er endnu værre, udgør vejen til helvede. Vi bør kigge lidt nærmere på historiebøgerne, som tydeligvis har ligget og samlet støv. Forårstopmødes største succes er efter min opfattelse, at man klart tog afstand fra denne vej og denne kortsynede holdning. Jeg afviser kategorisk de påstande, der er fremført af formanden for Den Socialdemokratiske Gruppe, Poul Nyrup Rasmussen, om, at Det Europæiske Råd har gjort meget lidt for at bekæmpe krisen, og at vi venter på, at USA redder os. Den vej, USA følger, er ikke blot blevet underkendt af historien, men der er ligeledes en slående forskel i socialsikringsniveauerne og de generelle sociale foranstaltninger for almindelige mennesker i USA, hvor niveauet er meget lavere. Den amerikanske vej er farlig, fordi USA vil få brug for penge til at finansiere deres stimuluspakker, og det vil de let kunne finde, fordi der altid er nogle, der er villige til at købe amerikanske obligationer. Men det bringer markedslikviditeten i fare, fordi det fratager de globale finansmarkeder likviditet, hvilket vil medføre risiko for salget af andre obligationer, muligvis europæiske og helt sikkert polske, tjekkiske og måske også andre, da der ikke vil være penge nok i systemet. Det er en situation, der giver anledning til bekymring, og efter min opfattelse vil dette spørgsmål blive diskuteret på G20-topmødet. G20-topmødet vil kun være én lejlighed til at diskutere dette. Drøftelserne kan fortsætte senere på det uformelle topmøde med de 27 medlemsstater og præsident Obama og den amerikanske regering i Prag. Jeg er fast overbevist om, at vi vil kunne finde fælles fodslag med USA, for vi ønsker helt klart ingen konfrontation mellem USA og Europa. Krisen har endnu en gang vist os, at ingen økonomi i verden i dag kan eksistere i isolation, og at de forskellige økonomier er tæt forbundne med hinanden, hvilket betyder, at vi i krisetider alle er fælles om problemerne, og vi kan kun løse dem ved at stå sammen.
Aftalens anden søjle i forbindelse med at finde en løsning på den aktuelle krise er forberedelsen af G20-topmødet. De dokumenter, der er blevet udarbejdet af Gordon Brown og hans regering, er fremragende, og De havde lejlighed til at sætte Dem ind i dem i går. Fremgangsmåden med tre søjler omfatter en løsning for den finansielle sektor og fiskale stimuleringsforanstaltninger, der regulerer og også retter op på systemets mangler, samt en indsats for at sætte nyt skub i verdenshandelen, hvilket betyder, at man må arbejde for nye drøftelser med Doha inden for rammerne af WTO. Denne fremgangsmåde er fuldstændig i overensstemmelse med de særlige træk i Det Europæiske Råds løsning, som vandt enstemmig tilslutning. Jeg vil ligeledes sige, at aftalen fortjener ros, fordi der endelig er blevet fastlagt et konkret tal for en forhøjelse af Den Internationale Valutafonds disponible midler, som blev fastsat til 75 mia. EUR. De 27 medlemsstater indtager en enig holdning, taler med én stemme og har en fælles målsætning forud for G20. Det betragter jeg som den største succes, fordi hele Det Europæiske Råds møde var en prøvesten for det europæiske sammenhold, den europæiske solidaritet, de europæiske værdier og et samlet europæisk indre marked. Hvis nogle af disse ting bliver undergravet, vil vi komme svagere ud af kisen. Omvendt mener jeg, at hvis vi respekterer disse principper, vil vi fremstå stærkere. Der er ingen grund til pessimisme forud for G20-drøftelserne, som hr. Rasmussen udtrykker frygt for. Jeg tror, at vi alle har forstået, at det er nødvendigt at handle solidarisk og samarbejde, som Graham Watson fra Gruppen Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa har fremhævet.
Som vi alle ved, er den aktuelle krise en tillidskrise. Det tredje vigtige aspekt i forbindelse med at løse krisen er derfor at få genoprettet tilliden. Det er ikke nok kun at hælde penge i systemet. Det har vi prøvet, og bankerne låner stadig ikke penge ud. Bankerne må starte deres långivning igen, men det vil de ikke gøre, hvis de ikke har tillid. Den likviditet, de har adgang til, har ikke løst problemet. Tillid kan hverken dekreteres eller købes. Derfor er vi gået et skridt videre for at styrke tilliden, idet vi har fordoblet garantirammen for lande uden for euroområdet til 50 mia. EUR, hvis det skulle vise sig at blive nødvendigt. Selv dét er vi blevet enige om. Vi blev endog enige om, at det var nødvendigt at undgå en generel fremgangsmåde og i stedet for arbejde med hver enkelt bank og hvert enkelt land sag for sag, og vi betragtede det som farligt at bruge samme procedure på alle på indeværende tidspunkt. Markederne er urolige, og de reagerer øjeblikkeligt, overdrevent og negativt på ethvert signal. Derfor har vi brug for bedre regulering. Jeg vil gerne understrege, at "bedre" kunne betyde, at man indfører regulering der, hvor det tidligere ikke har eksisteret. Det er her Europa-Parlamentet kommer ind i billedet. Det er vores ønske, og der er tegn på, at det er muligt at opnå enighed om en lovgivning, der i det store og hele ville tilfredsstille vores visioner og idéer om bedre regulering af kreditvurderingsinstitutter, forsikringsselskabers solvens, kapitalkrav til banker, grænseoverskridende betalinger, elektroniske penge osv. Det ville glæde mig, hvis Parlamentet kunne godkende disse retsakter under denne mødeperiode, og hvis de kunne træde i kraft og blive gennemført med det samme. Som alle andre hilser jeg Larosière-rapporten velkommen. Den indeholder et strålende analytisk afsnit og et meget instruktivt gennemførelsesafsnit, og her er Det Europæiske Råd nået frem til helt klare konklusioner. Forårstopmødets vigtigste opgave var måske at vurdere det fremskridt, der var blevet gjort indtil videre i forbindelse med gennemførelsen af den fornyelsesplan, som Rådet fremlagde i december. Det er netop her, at vi er blevet udsat for størst omtale og kritik, som efter min mening er ufortjent. Det påstås, at planen er utilstrækkelig, langsommelig og uambitiøs. Jeg vil gerne forklare situationen nærmere. Jeg har allerede nævnt de 400 mia. EUR, eller 3,3 % af BNP, som ikke omfatter midler til rekapitalisering af banker og garantier, der beløber sig til mere end 10 % af BNP, hvilket er det, EU har råd til for øjeblikket. Dette vil stadig have en betydelig indvirkning på stabilitets- og vækstpagten og en meget betydelig indvirkning på den offentlige gæld og på, hvordan spørgsmål afgøres i dagen derpå-perioden, med andre ord efter at krisen er overstået, for at udtrykke det enkelt. Efter min opfattelse er selv de 5 mia. EUR, som endelig er blevet godkendt, og som kun udgør en lille del af det samlede store beløb på 400 mia. EUR, et resultatet af meget vanskelige forhandlinger, der berører mange lande. Det skyldes for det første, at et beløb ikke udgør en antikriseforanstaltning, hvis det ikke kommer til udbetaling i 2009-2010. Det er ligeledes rigtigt, at vi ikke har et transparent system til vurdering af projekter, ingen rigtig liste over disse projekter, og visse ting mangler, mens der er for meget af andre ting. Vi nåede endelig til enighed efter meget komplicerede forhandlinger, og her spillede det tjekkiske formandskab helt klart en dominerende rolle i og med, at det fik istandbragt enighed om godkendelse af de 5 mia. EUR og om at sende pengene videre til Europa-Parlamentet til behandling.
Fornyelsesplanen har naturligvis et fællesskabsaspekt, under hvilket der i dag er ca. 30 mia. EUR til rådighed, og den har et nationalt aspekt, under hvilket de enkelte medlemsstater inden for planens rammer gennemfører deres egne fiskale stimuleringsforanstaltninger. Det vigtigste, som Det Europæiske Råd efter min opfattelse blev enig om, er vækst- og stabilitetspagtens væsentlige rolle. Hvis vi ønsker at komme ud af denne krise med et EU, der er intakt, uskadt og styrket, må vi respektere vores egne regler. Efter min mening ville det være en stor fejl at udarbejde nye pakker uden at sikre, at alle de nationale og fællesskabsmæssige procedurer var blevet iværksat, at vi ved, hvad deres konsekvenser vil være, og om det er nødvendigt med yderligere fiskale stimuleringsforanstaltninger, og det blev der opnået enighed om i Det Europæiske Råd. Hvis det bliver absolut nødvendigt, vil Det Europæiske Råd træffe yderligere foranstaltninger, men på nuværende tidspunkt ved vi ikke, om det er nødvendigt, da ingen ved, hvornår krisen vil have nået bunden, eller hvornår den vil ende. Det ville være fuldstændig absurd at træffe yderligere foranstaltninger, så længe vi ikke kender resultatet af de skridt, vi har taget indtil videre med den fiskale stimulering på 400 mia. EUR. Planen er ambitiøs, diversificeret og omfattende, og den vil løse vækst- og beskæftigelsesproblemerne forskelligt under hensyntagen til situationen i hvert enkelt land samt naturligvis de problemer, der er forbundet med den økonomiske situation.
Et andet vigtigt emne for Det Europæiske Råd var klima- og energispørgsmålet. Vi gjorde betydelige fremskridt, både hvad angår energisikkerhed og beskyttelse af klimaet. Bortset fra alt andet er energisikkerhed en af hovedprioriteterne for vores formandskab, og vi så i januar, hvor nødvendigt dette er. Gaskrisen er ikke blevet løst. En gaskrise kan udløses i morgen, i overmorgen, om en måned, næste år, når som helst. Beviset herpå er, at selv antikrisepakken på 5 mia. EUR for hovedpartens vedkommende, men dog ikke udelukkende, er beregnet på sammenkoblingen mellem de europæiske lande, og den indeholder en bred vifte af mekanismer og projekter, som har til formål at begrænse vores afhængighed af én forsyningskanal. Vi er blevet enige om, at vi inden næste vinter må have tilvejebragt en antikrisemekanisme, der skal håndtere sammenbrud i forsyningerne, således at vi kan reagere på eventuelle problemer. Det er indlysende, at vi har brug for noget sådant. Vi så det i januar, især i Slovakiet og Bulgarien, men også i en række andre lande.
I forbindelse med klimaspørgsmålet har vi allerede påbegyndt drøftelser og forberedelser af klimakonferencen i København. Både Danmark, som er værtsland, og Sverige under dets formandskab vil tage sig af dette spørgsmål, og det tjekkiske formandskab arbejder allerede intenst med spørgsmålet. Vi prøver at finde en fælles holdning på europæisk plan. Vi er begyndt at forhandle med de vigtigste aktører, uden hvilke mødet i København ikke kan blive en succes. Blandt disse er USA og naturligvis Japan, Kina og Indien samt andre store lande og store forurenere. Den største diskussion, som jeg kun ganske kort vil berøre, vedrørte spøgsmålet om, hvorvidt vi allerede nu skulle fastlægge ikke blot mekanismerne for, men også de enkelte medlemsstaters andel af den finansieringspakke, vi tilbyder udviklingslandene - tredjelande - for at hjælpe dem med at opfylde deres forpligtelser i kampen for at beskytte klimaet. Vi tog den rigtige beslutning. I en situation, hvor vi forhandler med alle de vigtigste aktører, som for øjeblikket taler mere, end de handler, ville det være en dårlig taktik og uklogt, hvis vi alene på vores side fastlagde tærskler og grænseværdier, som de andre ikke ville overholde. Vores forhandlingsposition er langt bedre, hvis vi står frit, og de lande, som rent faktisk stillede det sidste forslag, dvs. Sverige, Danmark, Holland, Det Forenede Kongerige og Polen, erklærede sig enige heri. I forbindelse med den polske holdning respekterede vi naturligvis interesserne i de lande, der forholder sig noget tøvende til denne mekanisme samt interesserne i de lande, der spiller en førende rolle inden for klimaændring. Alle lande, inklusive dem, der betragter dette som en absolut prioritet, var enige om, at man i god tid forud for mødet i København måtte finde den rigtige fremgangsmåde, løsningen og dens formulering.
Det tredje emne, vi drøftede, var eksterne forbindelser. Det Europæiske Råd godkendte formelt det østlige partnerskab som en tilføjelse til vores udenrigspolitik og naboskabspolitik. Da der er isbjerge mod nord, og vi har Atlanterhavet i vest, er det i syd og øst, at vores naboer bor, og det er i de regioner, at de lande, som eventuelt kunne true både vores økonomi og vores sociale og sikkerhedsmæssige situation, ligger. Det østlige partnerskab var en målsætning for det tjekkiske formandskab, og jeg er glad for, at det er blevet godkendt med en fast forpligtelse på 600 mio. EUR. Jeg vil gerne foregribe spørgsmål om Belarus' deltagelse. Det er noget, vi overvejer. Belarus har gjort et vist fremskidt, og vi forlænger suspensionen af forbuddet om visumudstedelse til medlemmer af styret. For øjeblikket holder vi døren åben for Belarus, men der er ikke blevet truffet nogen beslutning. Hvis medlemsstaterne ikke erklærer sig enige, og der ikke kan træffes en beslutning af alle 27 medlemsstater, vil præsident Lukashenko simpelthen ikke blive indbudt, selv om både oppositionen og nabolandene anbefaler, at vi indbyder ham. Jeg føler, at jeg ikke kan svare på det spørgsmål på indeværende tidspunkt, hvis De skulle stille det, og det er derfor, at jeg foregriber det.
Jeg underrettede Det Europæiske Råd om mødet og det uformelle topmøde med præsident Obama den 5. april i forbindelse med opfyldelsen af andre prioriteter, især de transatlantiske forbindelser. De organisatoriske detaljer foreligger endnu ikke, men Parlamentet vil blive grundig informeret. Topmødet vil blive tilrettelagt med tre hovedemner, nemlig drøftelse af G20-topmødet, samarbejde om energi og klima, hvor EU, ligesom USA, fortsat ønsker at være en hovedaktør, og eksterne forbindelser og det geostrategiske område fra Middelhavet til Det Kaspiske Hav, hvilket vil sige Afghanistan, Pakistan, situationen i Iran og naturligvis Mellemøsten. Topmødet med USA er vigtigt, men vi må helt klart undgå at have for høje forventninger, da der ikke er tale om Messias' komme. USA har en lang række interne problemer, der skal løses, og netop derfor er det godt, at Barack Obama i Prag vil tale om sit grundlæggende syn på dette år, og han vil naturligvis i den forbindelse ønske at sende et budskab til EU's borgere om den nye amerikanske regerings holdninger og målsætninger.
Det Europæiske Råd drøftede mange andre spørgsmål, som jeg er rede til at svare på. Hvis jeg har udeladt noget, vil jeg komme ind på det i mit svar efter gruppeformændenes taler. Vi vil sandsynligvis ikke mødes her igen, da De tager hjem for at påbegynde en valgkamp, men det ville glæde mig meget, hvis De kunne undgå at starte den allerede her og nu. Jeg håber, at vi vil se en fair kamp om pladserne i Europa-Parlamentet, og at De vil mødes igen efter valget og fortsætte Deres arbejde.
Formanden
- Hr. rådsformand! Vi siger tak, fordi De er fast besluttet på at fortsætte formandskabets arbejde til trods for den vanskelige situation i Deres land.
José Manuel Barroso
Hr. formand, hr. rådsformand, mine damer og herrer! Det sidste Europæiske Råd var et Råd, der gav praktiske resultater.
Jeg vil gerne udtrykke anerkendelse af det tjekkiske formandskab og især premierminister Topolánek, som holdt drøftelserne inden for strenge rammer ved at sætte fokus på konkrete målsætninger. Vi kan nu se resultatet i form af en række beslutninger, der i sig selv er vigtige, men det er også beslutninger, der klart og tydeligt understreger Europas beslutsomhed i dag. Realiteterne i vores beslutninger viser realiteterne i vores enhed og modbeviser de pessimistiske forudsigelser, som endnu en gang viste sig at være ubegrundede. Jeg vil koncentrere mig om de økonomiske aspekter. Premierminister Topolánek har været inde på de fleste spørgsmål, så der er ingen grund til at gennemgå dem igen.
For det første skal det fremhæves, at Rådet godkendte Kommissionens forslag om at sætte 5 mia. EUR af til energiprojekter og bredbåndsinternet. Den aftale, man nåede frem til i Det Europæiske Råd, er helt klart et udtryk for, at EU er fast besluttet på at bruge alle de til rådighed værende redskaber og gøre, hvad man kan for at forhindre krisen i at bringe vores langsigtede målsætninger i fare, især når det gælder energisikkerhed og bekæmpelse af klimaændringer.
Den anden vigtige beslutning var fordoblingen af den maksimale støtte til medlemsstaternes betalingsbalance. 50 mia. EUR er udtryk for et stærkt engagement, og det beviser, at selv i hårde tider er solidaritet ikke bare et tomt ord i Europa.
Det bedste, man i Europa kan gøre for at dæmme op for krisen og for at genetablere forudsætningerne for vækst, er at koordinere sine holdninger, handle samordnet og støtte hinanden.
Den tredje vigtige beslutning viser, at EU fuldt ud yder sit bidrag til bestræbelserne på at tackle krisen globalt. Stimuleringen af den europæiske økonomi via budgettet, hvis vi medtager de automatiske stabilisatorer, nærmer sig nu 4 % af BNP. Men i Det Europæiske Råd tilføjede vi yderligere et løfte om at støtte IMF med et maksimum på 75 mia. EUR. EU spiller helt klart sin rolle til fulde både ved kraftigt at bekæmpe krisen og ved at iværksætte et program for ambitiøse og fremadskuende reformer af de regulerende bestemmelser.
EU har i realiteten sat et eksempel for enhed og ledelse, og hvis det bliver fulgt, vil det bane vejen for mere vidtrækkende beslutninger på internationalt plan. Forhandlingen i går med den britiske premierminister, Gordon Brown, var et klart udtryk for dette. EU går til London-topmødet med en solid og konsekvent dagsorden, der hviler på fire søjler, nemlig omfattende og velkoordinerede budgetstimuleringer, en ambitiøs dagsorden for regulering, et stærkt budskab mod enhver form for protektionisme og en fortsat indsats for årtusindudviklingsmålene, især når det gælder verdens mest underprivilegerede mennesker.
Det er en dagsorden, der står for lederskab, men da det måske ikke var helt klart fra begyndelsen, er det ikke desto mindre vigtigt at fremhæve, at holdningen hos Kommissionen og de medlemsstater, som skal deltage i mødet i London, faktisk er et budskab fra alle EU's 27 medlemmer, som ønsker at bevare denne førende rolle med henblik på at få indført nye internationale regler. Det er ikke en teknokratisk dagsorden. Den udfordring, vi står over for, er at få genindført etiske værdier i det økonomiske system, og især det globale finanssystem, uden hvilke markedsøkonomien ikke kan fungere. Mennesket skal igen sættes i centrum for den globale økonomi. Vi går ind for åbne og konkurrenceprægede økonomier, men det skal være økonomier, hvor markedet tjener borgerne. Det er desuden grunden til, at jeg støtter fru Merkels ambitiøse forslag om at udarbejde et charter for en bæredygtig økonomi. Det understreger, at vi går ind for en social markedsøkonomi.
Men Det Europæiske Råd drøftede ikke kun krisen. På området eksterne forbindelser er jeg glad for, at de 27 bakkede op om Kommissionens forslag om at udvikle det østlige partnerskab, som vi vil få lejlighed til at drøfte mere indgående under det østlige partnerskabs topmøde den 7. maj. Med Middelhavsunionen har vi nu en sammenhængende ramme for vores naboskabspolitik, som uden tvivl er en af hovedprioriteterne i EU's eksterne forbindelser.
(EN) Hr. formand! Vi må nu arbejde videre med den økonomiske genopretning. De 5 mia. EUR er et virkeligt hasteanliggende. Denne investering er afgørende i disse vanskelige tider. Vi ved alle, at kreditkrisen har haft direkte konsekvenser for strategiske projekter. Der er visse udfordringer, især muligheden for et stop for olie- og gasforbindelserne. Det har bremset investeringerne i vedvarende energi. Det har ligeledes sat forskning i ren teknologi ud på et vigespor. Derfor er et klart europæisk svar nødvendigt.
Jeg ved, at Parlamentet er besluttet på at behandle dette spørgsmål hurtigt, og jeg håber, at Deres interne drøftelser af forslagene vil gøre det muligt hurtigt at påbegynde forhandlinger med Rådet, således at disse forslag kan blive vedtaget inden maj.
Det samme gælder for pakken af nuværende og kommende foranstaltninger for det finansielle system. Hvis Parlamentet og Rådet kunne sikre enighed om disse forslag i førstebehandlingen før valgpausen, ville det udsende et stærkt budskab om, at EU ved, hvad der skal gøres for at få bragt orden i det finansielle system igen.
Det er en vigtig byggesten i genoprettelsen af tilliden, og Kommissionen vil derfor fortsætte med at vedtage de forslag, der blev fremlagt i dens meddelelse fra den 4. marts 2009, om hedgefonde og privat egenkapital, cheflønninger og om opfølgning af idéerne i rapporten fra Højniveaugruppen, som jeg har oprettet under ledelse af hr. de Larosière. Denne rapport fik en varm velkomst i Det Europæiske Råd, og alle var enige om, at den skulle danne grundlag for det fremtidige arbejde. Jeg er meget glad for det resultat.
Det er ligeledes nødvendigt fortsat at forstærke koordineringsarbejdet. Koordinering er meget vigtig, koordinering og gennemførelse. Vores retningslinjer for forringede aktiver og for støtte til automobilsektoren bruges allerede som led i en effektiv styring af medlemsstaternes arbejde.
Nu da vi befinder os i gennemførelsesfasen af genopretningsplanen, vil Kommissionen fremskynde sit arbejde med at kontrollere, hvorledes erklæringerne om de nationale stimuluspakker bliver ført ud i livet. Vi har visse redskaber. Vi har også redskaberne fra Lissabonstrategien, som fortsat er i kraft. Vi vil ligeledes nøje holde øje med de forskellige nationale foranstaltninger, der vedtages for at håndtere krisen og stimulere efterspørgslen, for at se, hvad vi kan lære, og hvordan vi kan hjælpe.
Vi bør lade os inspirere af samme ånd i forberedelserne til beskæftigelsestopmødet. Jeg har allerede tidligere sagt i Parlamentet, at denne krise forårsager virkelige lidelser, og det ses tydeligst i dens konsekvenser for arbejdsmarkedet.
Arbejdsløsheden stiger, og den vil sandsynligvis fortsætte med at stige. Det er min største bekymring, og efter min mening bør det være Europas største bekymring. Arbejdstagerne i hele Europa må vide, at de europæiske ledere bekymrer sig om dette spørgsmål. Det er derfor, at det særlige topmøde om beskæftigelse i begyndelsen af maj er så vigtigt. Vi vil se på genopretningsforanstaltningernes indvirkning indtil videre, finde ud af, hvad der fungerer, og hvad der ikke fungerer, udveksle erfaringer og blive enige om de yderligere skridt, der skal tages.
Vi må sikre, at alle løftestænger er i brug på lokalt, regionalt, nationalt og europæisk niveau for at afbøde krisens virkninger og forberede folk til fremtidens job. Vi må især så godt som muligt udnytte de muligheder, vi har for at supplere medlemsstaternes indsats gennem Den Europæiske Socialfond og Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen.
Som De ved, besluttede Det Europæiske Råd, at topmødet skulle finde sted i trojka-format. Jeg må som altid udtrykke min åbne og ærlige mening og sige, at jeg var skuffet over denne beslutning. Jeg ville have foretrukket, at alle 27 medlemsstater brugte den nødvendige tid på sammen at drøfte, hvordan vi bedst kommer videre med det spørgsmål, som, når det kommer til stykket, er det allervigtigste for de europæiske borgere i denne krise, nemlig beskæftigelsessituationen.
Naturligvis ved vi, at de fleste instrumenter er nationale, men det burde ikke afholde de europæiske ledere fra på europæisk plan at drøfte, hvordan de kan koordinere deres bestræbelser. Og vi ved desuden, at når vi træffer beslutninger om finanssektoren, eller når vi vedtager en genopretningsplan, er det også beskæftigelsesforanstaltninger.
Men det er min opfattelse, at beskæftigelsen fortjener fuld opmærksomhed fra de europæiske ledere. Når det er sagt, er Kommissionen fuldt forberedt og rede til at levere et stærkt budskab den 7. maj 2009. Personligt mener jeg, at dette topmøde, som det blev besluttet at afholde i trojka-format, bør være åbent, således at de regeringschefer, som måtte ønske det, får lejlighed til at deltage.
Ligesom premierminister Topolánek vil jeg gerne understrege, at vi forud for Det Europæiske Råd havde vigtige drøftelser med arbejdsmarkedets parter sammen med Sveriges statsminister, hr. Reinfeldt, og Spaniens premierminister, hr. Zapatero. Jeg mener, at vi så vilje hos arbejdsmarkedets parter til at arbejde sammen med os. Det er vigtigt, at sende et budskab til alle europæere, og især til alle arbejdstagere i Europa, om, at vi i Europa også ønsker en social dialog.
Vi har indbudt arbejdsmarkedets parter til møde med Kommissionen. Vi har organiseret et møde i kommissærkollegiet, og jeg er fast besluttet på fortsat at arbejde sammen med arbejdsmarkedets parter, Europa-Parlamentet, Europas regeringer, formandskabet naturligvis og også med Regionsudvalget og Det Sociale og Økonomiske Udvalg, fordi det er min faste overbevisning, at der i lyset af beskæftigelsesproblemet er brug for en europæisk mobilisering, ikke bare af regeringer og de europæiske institutioner, men ligeledes af arbejdsmarkedets parter og hele samfundet.
Jeg er fast besluttet på, at alle muligheder skal lægges på bordet. Derfor vil Kommissionen i de kommende uger gøre en særlig indsats for at arbejde sammen med alle vores partnere, og jeg ville være særdeles glad for medlemmernes fulde deltagelse samt Parlamentets deltagelse som institution. De har en verden af viden om forholdene lokalt.
Sammenfattende vil jeg sige, at Det Europæiske Råd traf meget vigtige beslutninger om økonomiske og finansielle spørgsmål, og at det er meget konkrete resultater. Men det betyder ikke afslutningen på denne proces. Vi må holde gang i processen. Vi må være åbne for alle mulige tiltag i en krise, som især vil få store konsekvenser for sociale spørgsmål. Det er vigtigt, at vi holder fast ved vores beslutsomhed, og at Europa gennem koordinering og gennemførelse vil være i stand til ikke blot at leve op til udfordringerne internt, men ligeledes vil kunne yde et stort bidrag til den globale reaktion på denne omfattende krise.
(Bifald)
Joseph Daul
for PPE-DE-Gruppen. - (FR) Hr. formand, hr. Topolánek, hr. Barroso, mine damer og herrer! I fredags fremlagde Europa en køreplan for G20 den 2. april efter lige fra krisens begyndelse at have ledet vores amerikanske partnere og resten af verden i retning af en ambitiøs, men virkelig nødvendig reform af finansmarkederne.
Under forhandlingen i går om G20 sagde nogle medlemmer, at dette ikke var nok, medens andre sagde, at det var for meget. Virkeligheden er, at Europa i de successive kriser, vi har oplevet, har vist sit værd, har koordineret sine holdninger, og har arbejdet som et team.
Jeg gentager, at nationale løsninger i den krisesituation, vi oplever, som det er tilfældet med alle globale spørgsmål, som f.eks. energi, klimaændringer, udenrigsanliggender, sikkerhed og forsvar, ikke længere er nok. Når selv den britiske premierminister, som vi hørte i går, fremhæver EU's fortjenester og erklærer, at han er stolt af at være brite og stolt af at være europæer, føler jeg mig bestyrket i min overbevisning.
Det Europæiske Råds beslutning i sidste uge om at etablere en fond på 50 mia. EUR til hjælp for medlemsstaterne uden for euroområdet i disse vanskelige tider er rigtig, da det, der rammer én, rammer os alle. Det er det, europæisk integration handler om. Disse bevillinger vil, når de bliver lagt oven i de 400 mia. EUR i den europæiske genopretningsplan, være med til at genskabe forudsætningerne for vækst, skabe velstand og i sidste ende job. Det samme gælder de 5 mia. EUR, som vi har besluttet at investere i støtte til energiprojekter og foranstaltninger i forbindelse med internettet og andre spørgsmål.
Jeg opfordrer Rådet til at gøre, hvad det kan, for at sikre, at der bliver opnået enighed ved slutningen af denne valgperiode om de tre vigtigste spørgsmål, der ligger på bordet for øjeblikket, nemlig kreditvurderingsinstitutter, direktivet om krav til egenkapital og solvens II-direktivet. Med hensyn til sidstnævnte tekst må Rådet arbejde hurtigere for at sikre, at det kan vedtages under førstebehandlingen i april.
Mine damer og herrer! Vi har ikke brug for flere socialistiske økonomiske foranstaltninger. Vi har brug for flere jobs, og det vil denne pakke af foranstaltninger muliggøre. Jeg bemærker mig desuden med interesse, at ikke én europæisk leder, det være sig på højre- eller venstrefløjen, bakkede op om socialistiske foranstaltninger i Bruxelles i sidste uge. Det bekræfter også den fornemmelse, jeg har, af, at der ikke altid er stor overensstemmelse mellem det, der bliver sagt for øjeblikket af formanden for Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet og det, der bliver gjort fra socialdemokratisk ledede regeringers side, og jeg vil sige til hr. Schulz, at han stadig har meget at gøre for at overbevise sin politiske ven, hr. Steinbrück, om, at han skal være mere social.
Jeg vil også gerne nævne forberedelsen af klimakonferencen i København i december og anmode det tjekkiske formandskab om at udarbejde forslag om internationale finansieringsmekanismer inden juni. Hvad angår energi- og klimaændringspakken, har Europa slået tonen an og må ikke miste sin førerstilling. Klimaændringerne vil ikke vente på, at krisen er slut. Det er derfor vores ansvar at overbevise vores partnere om at følge vores eksempel i bekæmpelsen af klimaændringerne og vedtage målsætningen med en reduktion af CO2-emissionerne på 30 %.
Det ser ud til, at Barack Obama har besluttet at acceptere vores hjælpende hånd, idet han har besluttet at gennemføre et emissionskvotehandelssystem i USA. Afslutningsvis vil jeg gerne give udtryk for min tilfredshed med, at Europa endelig tager vores østlige naboer alvorligt med vedtagelsen af et strategisk partnerskab med Armenien, Aserbajdsjan, Belarus, Georgien, Republikken Moldova og Ukraine. Dette partnerskab vil være en nyttig tilføjelse til Euronest-forsamlingens arbejde. Initiativet til Euronest kom fra min gruppe, og det vil træde i kraft med alle parlamentsgruppernes tilslutning fra og med næste valgperiode.
På den anden side er det på høje tid, at Middelhavsunionen, som blev oprettet sidste sommer, får gang i sit sekretariat i Barcelona og begynder at arbejde på konkrete projekter. Det krævede de 27 i sidste uge, og vi forventer en køreplan i juni.
Martin Schulz
for PSE-Gruppen. - (DE) Hr. formand! Hr. Topolánek! Jeg finder det bemærkelsesværdigt, at De er her. Det tjener Dem til ære i lyset af de vanskelige omstændigheder, De befinder Dem i. Deres tilstedeværelse her til formiddag viser, at De har kampånd, men De må forstå mandatet for formanden for Den Europæiske Union. Hvis De kommer her for at føre tjekkisk indenrigspolitik, må De ikke blive overrasket over, at vi diskuterer tjekkisk indenrigspolitik. Men efter min opfattelse er De her som formand for Det Europæiske Råd, og derfor forstår jeg ikke Deres bemærkning om obstruktion fra socialdemokraternes side.
(Bifald)
Under alle omstændigheder blev De væltet af to stemmer fra Det Civile Demokratiske Parti og to grønne stemmer. Så hvad med obstruktion fra Deres egne folks side?
I går hørte vi en tale fra en stor europæisk regeringschef, der som vært for G20-topmødet i næste uge sagde det stik modsatte af, hvad De sagde her som formand for Rådet. Det, der blev sagt af Gordon Brown i går, var det stik modsatte af det, De sagde her. De sagde, at den vej, USA er slået ind på, historisk set er den forkerte vej. Det sagde De her for nogle få minutter siden. De sagde, at Geithners vej er den forkerte vej og fører til helvede. Det er ikke et niveau, som EU kan arbejde sammen med USA på. De repræsenterer ikke Det Europæiske Råd, De repræsenterer Dem selv. Det er den store fejl, som De begår her.
(Bifald)
Nu forstår jeg også, hvorfor folk til at begynde med fortalte os, at det er vanskeligt at føre en dialog med denne mand. Nej, hr. rådsformand! Denne vej leder EU ind i en blindgyde.
Formanden for Kommissionen sagde noget meget vigtigt i dag. Han sagde, at det ville være en alvorlig fejl at underkende det sociale topmøde, beskæftigelsestopmødet. På et tidspunkt hvor millioner af mennesker i Europa frygter for deres job, på et tidspunkt hvor fallitramte banker og forsikringsselskaber, også i USA, bliver hjulpet ud af vanskelighederne med offentlige midler, der beløber sig til milliarder og endog trillioner, hvilket De beskriver som vejen til helvede, i en situation hvor folk ved, at det i sidste ende er dem, der kommer til at betale via deres skatter, det være sig i euro eller kroner, i en sådan situation siger Det Europæiske Råd til disse mennesker, at deres beskæftigelsesproblemer ikke interesserer det. Det har vi ikke tid til. Det er et skæbnesvangert signal. Det er et forkert signal.
Derfor må jeg sige til formanden for Kommissionen, at det ikke er nok at give råd til formanden for Rådet. Vi ønsker ikke en trojka, vi ønsker en drøftelse, som alle kan deltage i. Han bør genindkalde til topmødet, således at stats- og regeringscheferne kan påtage sig deres ansvar og drøfte beskæftigelsessituationen i Europa i begyndelsen af maj.
(Bifald)
Hr. Topolánek! Jeg vil give Dem tre anbefalinger set ud fra vores synspunkt, som De kan tage med Dem hjem og overveje i de kommende dage. Hvis De forpligter EU's regeringer til at mobilisere 1,5 % af deres bruttonationalprodukt i 2009 og 1 % i 2010, og hvis det skulle udgøre en pakke til løsning af den kortsigtede økonomiske situation, og hvis jeg har fulgt rigtigt med, er der kun fire lande, der kan leve op til disse betingelser for indeværende, så er det ikke nok, og det er Deres job som formand for Rådet at sikre, at medlemsstaterne overholder de forpligtelser, de har pålagt sig selv.
For det andet vil jeg bede Dem om at genindkalde til det sociale topmøde. Vis den europæiske offentlighed, at beskæftigelsespolitik og initiativer til beskyttelse af arbejdspladser står i centrum for regeringernes indsats.
For det tredje bedes De sikre, at der endelig kommer klarhed i Rådet med hensyn til de institutionelle spørgsmåls fremtid efter valget. Personligt føler jeg med Dem. Jeg ved, at De har arbejdet for en ratifikation af Lissabontraktaten, men jeg ved også, at De har en række problemer med Deres præsident, og at man gør alt for at forhindre, at De får det igennem i senatet. Vi er her for at hjælpe Dem. Når vi kan, taler vi med Deres ODS-senatorer og prøver at få dem til at acceptere ratifikationsprocessen. Der er ingen problemer. Vi står ved Deres side, og vi vil gøre, hvad vi kan.
Der eksisterer dog stadig en helt anden problemstilling. De må i sidste ende fortælle os, på hvilket grundlag De ønsker at komme videre. På grundlag af Nicetraktaten, som er i kraft, eller på grundlag af Lissabontraktaten, som ikke er i kraft? Det går ikke at sige, at vi starter med Nice, og så tilføjer vi bagefter lidt Lissabon. Derfor siger jeg for vores vedkommende, at det er rigtigt at foretage høringer efter valget til Europa-Parlamentet, men først når Parlamentet er blevet konstitueret. Jeg er ikke rede til at blive hørt efter den 7. juni, før Parlamentet formelt er trådt sammen i dets første samling. Vi må stadig kunne kræve et minimum af respekt for institutionerne. Hr. Topolánek! Der er altså disse tre punkter, og så vil De kunne genvinde en vis anseelse hos os.
(Bifald)
Graham Watson
Hr. formand! Til trods for de virkelige lidelser vil jeg gerne komme med en lidt munter definition på en recession. Det er, når man går hen til banken for at hæve penge fra automaten, og teksten "utilstrækkelige midler" blinker i displayet, og man ikke ved, om det er ens egne eller deres!
(Latter)
Til trods for alle de mørke spådomme om splittelse og strid har Det Europæiske Råd fremlagt en positiv pakke, og jeg gratulerer det tjekkiske formandskab med det resultat.
Vi har et tilsagn om flere penge fra IMF, et løfte om mere støtte til Europas hårdest ramte økonomier og enighed om at gå videre med et europæisk tilsyn med finanssystemet. Det hilser vi alt sammen velkommen. Og det glædede mig især at se, at Rådet har raget kastanjerne ud af ilden for hr. Barroso ved at overføre 5 mia. ubrugte EUR til genopretningsplanen. Investering i transport, infrastruktur og bredbåndsforbindelser vil skabe arbejdspladser og forberede Europa til fremtiden. Og samtidig vil de penge, der går til Nabucco-pipelinen lette vores problematiske energiafhængighed af Rusland.
Vi har brug for en forsikring fra rådsformanden om, at de 5 mia. EUR rent faktisk vil gå til det projekt, men også at investeringer i gasforsyningsinfrastruktur ikke vil erstatte forskning i vedvarende energikilder. Grøn vækst er fortsat afgørende for vores borgeres sikkerhed nu og i fremtiden, og det samme er principperne i Lissabonstrategien om fleksibilitet og sikkerhed, en vidensbaseret økonomi og beskæftigelsesregler, der er afpasset efter formålet. Dette er nøglen til en konkurrencedygtig økonomi og et velfungerende indre marked. Det tjener til Rådets ros, at fortidens protektionistiske sprogbrug ikke kaster en skygge over dets konklusioner.
Men til trods for al den tilsyneladende enighed består der stadig en nagende tvivl om medlemsstaternes prioriteter. På den ene side er der dem, der fokuserer på en stram regulering på internationalt plan, og på den anden er der dem, som lægger vægt på en stærk stimuluspakke. Det er et forkert valg. Naturligvis har vi brug for tilsynsstrukturer og streng regulering, men vi har også brug for kontracykliske foranstaltninger til at håndtere recessionens problemer. Vi må arbejde både på det lange og det korte sigt.
Vores ledere må udtale sig klart om det på G20-topmødet. Hvis vi ikke kan blive enige om en fælles sag, kan vi ikke gøre os forhåbninger om at agere med vores samlede styrke. USA vil komme til G20 med sin egen dagsorden. Vi må komme med vores, og sammen må vi finde en løsning, der gavner alle.
Hr. rådsformand! I sidste uge i Rådet drøftede man næsten ikke retsgrundlaget for dannelsen af den nye Kommission, men det er ikke kun Irland, som sandsynligvis ikke vil ratificere Lissabon. Derfor vil jeg indtrængende opfordre Dem til at indkalde lederne af Rådet, Kommissionen og Parlamentet, før Parlamentet holder pause i maj for at blive enige om, hvordan Parlamentet og Kommissionen skal sammensættes med retlig sikkerhed.
Der er et øjeblik i den berømte melodi i Smetanas Má Vlast, hvor celloen og fagotten stiger i crescendo fra dystre dybder og når en tilsyneladende umulig høj tone. Det øjeblik er overstået for Deres regering. I Europa er vi endnu ikke nået til det øjeblik. De må sørge for, at interne hjemlige vanskeligheder ikke tapper Dem for kræfter.
(Bifald)
Adam Bielan
Hr. formand! Jeg vil indledningsvis gratulere premierminister Topolánek med hans fortræffelige forberedelse af det europæiske topmøde og med hans formandskab, som indtil nu har været fremragende. For flere måneder siden tvivlede mange politikere på, at et lille land i Central- og Østeuropa kunne bære byrden at lede EU. Hr. Topolánek og hans regering har bevist, at det er muligt. Jeg vil endnu en gang lykønske ham, især på et meget vanskeligt tidspunkt for ham på grund af interne problemer. Jeg håber, at han vil kunne løse disse problemer, og at han også vil forberede det næste topmøde om tre måneder.
Men netop fordi vi er blandt venner, må vi udtale os ærligt. Jeg vil gerne komme ind på adskillige spørgsmål vedrørende topmødet, som jeg forholder mig kritisk til, selv om min kritik ikke er rettet mod hr. Topolánek personligt.
Jeg vil begynde med støtten til det østlige partnerskab. Der er blevet afsat et beløb på 600 mio. EUR over fem år, men vi ved, at kun 350 mio. heraf er nye penge. Samlet udgør det knap 20 mio. EUR årligt for hvert enkelt land, som er med i projektet. Er det virkelig nok til, at EU kan opbygge sin indflydelse i området? Og når vi taler om vores østlige partnere, vil jeg gerne vide, hvilke beslutninger der er blevet truffet i visumspørgsmålet. Det forekommer mig, at der ikke er blevet besluttet noget som helst. Tværtimod er der blevet truffet beslutning om at afvise enhver form for samarbejde på det område. Vi må spørge os selv, om vi ønsker at støde vores østlige naboer fra os, eller om vi ønsker at tilskynde dem til at samarbejde med os. Det ser ud til, at visse lande prøver på at svække idéen med det østlige partnerskab for ikke at gøre sig upopulær i Rusland.
Vi ser obstruktion af samme grund i forbindelse med bygningen af Nabucco-gaspipelinen. Tildelingen af 200 mio. EUR til bygningen af projektet, som skønnes at beløbe sig til 8 mia. EUR, fremkalder blot et medlidende smil på vores partneres læber. Vi burde huske på, at vi ud fra vores egne energisikkerhedshensyn bør være dem, som er mest interesserede i at bygge en rute til transport af brændstof fra området ved Det Kaspiske Hav til Europa, og denne rute bør ikke være afhængig af Kremls gode vilje.
På topmødet blev der ligeledes afsat et beløb på 5 mia. EUR til krisebekæmpelsespakken. En del af disse penge vil gå til energiprojekter, herunder 330 mio. EUR til mit land, Polen. Men desværre blev der vedtaget en betingelse herfor, som det er meget svært at opfylde, nemlig at pengene skal være brugt ved udgangen af næste år. Det beløb er blevet til virtuelle penge, for når vi ved, hvor langsomt den polske regering absorberer EU-midler, vil pengene ikke blive brugt, og så vil de ikke længere være til rådighed. Jeg foreslår derfor, at tidsfristen for brugen af disse penge forlænges.
I forbindelse med topmødet vil jeg også gerne komme ind på det tidligere uformelle krisebekæmpelsestopmøde, der blev afholdt i Bruxelles på foranledning af hr. Topolánek. Deltagerne på det topmøde udtalte sig enstemmigt mod økonomisk protektionisme. Imidlertid fik vi for nogle dage siden bevis for, at topmødets afgørelser ikke har særlig stor betydning, idet den franske automobilkoncern Renault meddelte, at den flytter produktionen i Slovakiet tilbage til Frankrig. Det viser desværre, at når der er økonomisk krise, må EU's grundlæggende princip om solidaritet vige for økonomisk egoisme. Jeg opfordrer hr. Topolánek til at bringe dette til ophør.
Claude Turmes
for Verts/ALE-Gruppen. - (EN) Hr. formand! Jeg tror, at kun historien vil kunne fortælle os, hvorvidt sidste uges topmøde var et stort topmøde. Her til morgen vil jeg gerne se en opvågning. Vi befinder os i en systemkrise, og denne systemkrise vil hurtigt kunne udvikle sig til en samfundskrise.
Det var Roosevelt, som i 1930'erne vandt den politiske kamp mod fascisterne. Europa tabte den. Hvorfor vandt Roosevelt? Han vandt, fordi han havde de amerikanere borgeres tillid, selv fra dem som havde tabt meget økonomisk under den økonomiske krise i 1930'erne. Hvad var de fire elementer i den tillid, Roosevelt vandt?
Det første element var nyregulering. Roosevelt angreb kraftigt oligopolerne, de store selskaber i USA, og nyregulerede økonomien. Det er helt præcist det, der skal gøres på G20 i London. Selv om Gordon Brown er mester i deregulering, viser dette måske, at ting kan ændres.
For det andet forstærkede han de sociale strukturer. Roosevelts program bestod for det første af en omfordeling af velstanden samt beskatning af de rige og betalinger til de fattige, og for det andet af et omfattende program for unge mennesker i USA. Hvad tilbyder vi de unge på europæisk plan, så de ikke giver deres stemme til fascisterne i valget til Europa-Parlamentet? For det tredje, og det var Martin Schulz inde på, var topmødets største fejl at nedjustere det sociale topmøde i maj. Den eneste måde, hvorpå man kan holde sammen på et samfund, er ved at holde gang i alle multiplikatoreffekter i samfundet, så det er nødvendigt at opjustere mødet i maj, og det skal gøres bredere. Man må ligeledes indkalde alle ngo'erne på miljøområdet, udviklingsområdet og det sociale område, som sammen med borgerne forbereder de samfundsændringer, vi har behov for.
Roosevelts fjerde element var økonomiske investeringer. Her tabte han, for det var først under Anden Verdenskrig, at den økonomiske motor kom i gang igen i USA. Vi ønsker ikke krig. Den krig, vi skal vinde i dag, er krigen om planeten. Vores krig er grøn investering, og det er her, at vi skal vinde krigen. Der er derfor to spørgsmål, vi må se på.
Det første er, at vi har brug for grønne euro-obligationer. Vi må placere så mange som muligt af de 5 mia. EUR hos Den Europæiske Investeringsbank, således at vi har penge til vedvarende energikilder og energisikkerhed. For det andet må vi have Europas byer med på banen. De europæiske borgere bor ikke i Nordsøen, i CO2-dumpingområderne, man kan ikke vinde stemmer der. Vi skal vinde i de europæiske byer - og vinde borgerne i disse byer - gennem et smart program for byerne. Således vindes økonomien, og således vindes de europæiske borgeres hjerter.
Vladimír Remek
for GUE/NGL-Gruppen. - (EN) Hr. formand, mine damer og herrer! Det er indlysende, at vi må finde ud af, hvordan vi kan løse den krise, som Europa og andre dele af verden er ramt af for øjeblikket. Der hersker ingen tvivl om, at vi må bestræbe os på at genoprette tilliden og fremme finansiel stabilitet, som det også er blevet sagt af Det Europæiske Råd. Men problemet er, hvem der kan genoprette tilliden, og hvordan den kan genoprettes. Hvis vi mere eller mindre overlader det til dem, som var med til at udløse den aktuelle krise på grund af deres umættelige grådighed, og hvis vi ikke prøver at støtte dem, der skaber værdier, men som ikke har nogen indflydelse på virksomhedernes handlemåde eller på økonomierne, så ser det sort ud. Drøftelserne i Rådet om behovet for at tackle krisens sociale indvirkninger er derfor efter min mening meget vigtige. Den skarpe stigning i arbejdsløsheden er et problem, og for arbejdstagerne er det i høj grad vigtigt, at der vedtages foranstaltninger til at stimulere beskæftigelsen og til at forhindre tab af arbejdspladser. Hvis der kun ydes støtte til de største virksomheder og deres chefer, kan vi ikke udvise begejstring for planen. Jeg bifalder bestræbelserne på at forstærke energisikkerheden og sammenkoble Europas energinet samt den overordnede vægt på en udvikling af infrastrukturen på dette område. Bortset fra alt andet er dette en måde, hvorpå man kan fremme beskæftigelsen og skabe arbejdspladser og sikre os fordele i fremtiden. Vi vil helt sikkert komme ud for flere kritiske tidspunkter, og den aktuelle krise giver os en lejlighed til at forberede os på dem. Efter min opfattelse er det godt, at der på ny er støtte til kerneenergiens uerstattelige rolle, til trods for at der i den gruppe, som jeg tilhører, er diametralt modsatte opfattelser vedrørende denne form for energi.
Jeg vil gerne endnu en gang kommentere det østlige partnerskab. Generelt går jeg naturligvis ind for det bredest mulige internationale samarbejde, men her kan vi se et helt klart forsøg på at bringe staterne i det tidligere Sovjetunion tættere på Europa og distancere dem fra Rusland, hvilket for øvrigt siges klart. Vi etablerer derfor en indflydelsessfære, og derved gør vi selv noget, som vi kritiserer andre skarpt for.
Hanne Dahl
for IND/DEM-Gruppen. - (DA) Hr. formand! I sidste uge kunne man læse på EU-Observer, at Jacques Delors så pessimistisk på fremtiden for eurozonen. En af euroens faddere udtrykte altså sin bekymring for EU og euroen forud for det nyligt afholdte topmøde. Han sagde bl.a., at han var bekymret for den manglende vilje til at rydde op i den finansielle sektor og indføre nye regler for regulering. Nu har jeg ikke tidligere haft grund til at give Jacques Delors ret, men jeg må i dette tilfælde sige, at han desværre har fået ret i sin bekymring. Konklusionerne fra topmødet er, hvad dette angår, meget vage. Jeg har løbende igennem krisen stillet spørgsmål til Kommissionen om dens vilje til at regulere og kontrollere den finansielle sektor. Der er ingen vilje til dette. Der henvises ustandseligt til det indre markeds ret til at regere.
Jacques Delors sagde også noget andet, der for en euroskeptiker som mig nærmest giver følelsen af deja-vu i forhold til argumenter, jeg tidligere har fremført. Han sagde: Økonomierne i Europa er for forskellige til euroen. Bingo, Jacques Delors! Det er lige det, de er! Den fælles mønt er en del af problemet - ikke en del af løsningen. Europa har brug for en stærk fælles regulering af den finansielle sektor, men stor fleksibilitet i forhold til, hvilken økonomisk politik der bedst tackler krisen i de enkelte lande.
Jana Bobošíková
- (CS) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg er glad for, at Rådet i sidste uge udsatte en revision af den urealistiske Lissabonstrategi. Jeg er ligeledes glad for, at man har udsat beslutningen om finansieringen af klimatiltag. I denne forbindelse vil jeg rose formanden for Kommissionen, José Manuel Barroso, for hans udsagn om, at EU ikke bør forpligte sig i klimaspørgsmål, medmindre andre lande, især USA og Kina, gør det samme. Jeg vil gerne understrege, at det var helt rationelle konklusioner, som de 27 medlemsstater og Kommissionen nåede frem til i en situation, hvor EU står over for en skarp stigning i arbejdsløsheden og en økonomisk tilbagegang, og hvor Lissabontraktaten ikke er blevet godkendt. Dette viser helt klart, at Lissabontraktaten ikke er nødvendig for at kunne træffe de grundlæggende beslutninger, der tydeligvis er gode for medlemsstaternes borgere. Den er helt overflødig, og det bevises af de aktuelle rationelle skridt, som Det Europæiske Råd tog på grundlag af de nuværende traktater og under tjekkisk ledelse.
I går tabte den tjekkiske premierminister og EU-rådsformand Mirek Topoláneks regering en tillidsafstemning Jeg vil gerne understrege over for alle, der var så arrogante her i Parlamentet at kritisere det tjekkiske parlaments handlinger som værende uansvarlige, at dette var en demokratisk beslutning, truffet af et demokratisk valgt parlament i en suveræn medlemsstat. Det er ikke regeringen i Den Tjekkiske Republik som sådan, der har formandskabet for EU, men Den Tjekkiske Republik selv, hvis borgere jeg har den ære at repræsentere her. Jeg ved, at mit land har administrative og demokratiske systemer, der er stærke nok til, at det kan opfylde sine EU-forpligtelser uden problemer.
Efter Topolánek-regeringens fald har præsident Václav Klaus det stærkeste politiske mandat i Den Tjekkiske Republik. Som De har kunnet se her i Parlamentet, er han en statsmand med stærke demokratiske meninger, som ikke opfatter den europæisk integration som en ensrettet gade, der er kontrolleret af den politiske og bureaukratiske elite, men som en kompliceret proces, som kun kan blive en succes, hvis den udspringer af befolkningernes vilje. Præsident Klaus fortalte os klart for nogle uger siden, at han ikke så noget alternativ til Den Tjekkiske Republiks medlemskab af EU. Desuden betragter de fleste tjekkiske borgere landets EU-medlemskab som fordelagtigt. Derfor er der ingen grund til at nære bekymringer om Den Tjekkiske Republiks uansvarlighed.
Afslutningsvis vil jeg gerne understrege over for formanden for Sudetendeutsche Landsmannschaft, hr. Posselt, som offentligt har beklaget ministrene Vondras og Schwarzenbergers fald, og som har opfordret Den Tjekkiske Republik til at etablere en stærk proeuropæisk regering, at Den Tjekkiske Republik ikke er et Bøhmen-Mæhren-protektorat, men en suveræn stat, hvor ministrene bliver udpeget af præsidenten for Den Tjekkiske Republik, og hvor regeringens autoritet bygger på et parlament, der er valgt af tjekkiske borgere.
Formanden
- Fru Bobošíková! Demokrati betyder også, at alle demokrater kan udtale sig om procedurer i alle lande i og uden for EU. Det er også demokrati.
Mirek Topolánek
Hr. formand! Alvorligt talt formoder jeg, at vi allerede er startet med vores valgkampsretorik. Lad os prøve at se seriøst på disse spørgsmål og blive enige blandt de 27 lande, som hver især har deres egen historie, og som hver især oplever forskellige symptomer på den aktuelle finanskrise eller forskellige indvirkninger på realøkonomien. Hvis vi ikke kan blive enige om en fælles holdning, er det uden betydning, hvem der var i hvilken situation ved begyndelsen af denne krise, for vi vil alle komme til at betale prisen på grund af dominoeffekten. Det var det første, jeg ville sige.
Jeg kritiserede ikke USA's holdning bare for at kritisere, men jeg ønskede at understrege EU's fordele. Vi har fordelen af et omfattende socialt program, hvilket betyder, at vi ikke skal investere enorme beløb i en social stabilisering af folk, der har problemer. Systemet fungerer simpelt hen. Vores hovedopgave er at holde systemet i gang og sikre de europæiske borgere den samme sociale standard, som de nød godt af før krisen. Det er efter min opfattelse helt klart ikke nogen let opgave, og det vil koste mange penge. Vi har vedtaget nogle meget konkrete foranstaltninger, og tallene 5, 50 og 75 mia. viser efter min opfattelse klart Det Europæiske Råds vilje til at reagere meget konkret på denne situation, ikke blot via generelle foranstaltninger inden for forskellige rammer, men ved at tage meget konkrete skridt.
Der er stor forskel på at holde smukke taler på et gadehjørne og føre dem ud i livet. Det er nu vores fælles mål at gennemføre alle disse skridt, som vi har talt om, føre dem ud i livet og se, hvad reaktionen vil være. Der er ingen - og her kan jeg sige helt alvorligt, at det også gælder makroøkonomerne - der har en præcis idé om, hvad virkningerne af de forskellige skridt vil være. Men vi ved helt sikkert, at nogen vil skulle betale for denne redningspakke og for festen. Det ville være helt uansvarligt, hvis vi ikke overvejede følgerne, selv om vi ikke ved, hvor længe situationen vil vare, og hvis vi ikke overvejede, hvem der skal betale for alt dette, og hvilke konsekvenser det vil få for euroområdet og for vækst- og stabilitetspagten, og hvilke muligheder det vil give lande som f.eks. mit eget for at komme med i euroen. Jeg skal ikke svare på hr. Schulz' bemærkninger. Det gjorde Berlusconi før sidste valg, og jeg ønsker ikke at gentage hans fejl. Visse angreb kræver ikke noget svar. Ikke desto mindre må det ikke kun være dem, der trykker pengesedler, der vil kunne drage fordel af denne krise. Det ville ikke være godt.
Beskæftigelsestopmødet. Naturligvis foreslog vi det fulde format i Det Europæiske Råd. José Manuel Barroso og jeg var enige om det, for vi er ligesom Dem af den opfattelse, at det er nødvendigt at inddrage arbejdsmarkedets parter i drøftelser på et højere niveau end trepartsformatet og sammen med dem drøfte problemer i forbindelse med beskæftigelsen, gennemførelsen af forskellige nationale pakker, konsekvenserne for beskæftigelsen og de næste skridt, der skal tages for at beskytte de europæiske borgere mod virkningerne af denne krise. Det var ikke vores beslutning, at topmødet skulle være i form af en trojka. Jeg forstår den frygt, der blev udtrykt af mange stats- og regeringschefer, men selv gik jeg helhjertet ind for det fulde format. På den anden side må vi ikke glemme, at det er et uformelt topmøde, hvis konklusioner ikke er bindende. Set i det lys kunne det begrænsede format være en fordel, da det betyder, at det uformelle topmødes henstillinger kan forelægges på det ordinære rådsmøde i juni, hvor de måske vil blive entydigt godkendt. Det er efter min mening ikke en alvorlig fejl, og det er ikke nødvendigt at gøre det til et politisk problem. Det, der betyder noget, er, at vi havde mod til at indkalde til dette topmøde, at vi indbød arbejdsmarkedets parter til at deltage, at vi vil forberede det sammen med dem over en periode, idet vi forud for topmødet vil afholde tre rundbordsdrøftelser i Stockholm, Madrid og Prag, og at vi prøver at nå frem til konklusioner, der vil være nyttige for topmødet i juni.
Lissabontraktaten. Jeg vil give mig selv lov til en vittighed i dag. Jeg tror, at det telefonnummer, man skal ringe til om Lissabontraktatens fremtid, ikke længere er nummeret til premierminister Topoláneks kontor, men derimod parlamentets og Jiří Paroubeks nummer. Jeg må understrege, at ansvaret for at komme videre ligger hos dem, der skabte denne situation. Jeg gør naturligvis alt, hvad jeg kan, for at overholde mine forpligtelser, så jeg ikke må slette min underskrift på stenen foran Jeronimus klosteret i Lissabon.
Kommissionen. Der blev truffet en klar beslutning på Rådets topmøde i december, og vi ved, at situationen er kompliceret. Jeg må understrege, at det er vores ambition at opnå politisk enighed på Det Europæiske Råds møde i juni. Vi vil naturligvis høre Dem. Det er af afgørende betydning at drøfte sagerne med Europa-Parlamentet. I denne sammenhæng overvejer vi endda at foreslå at udsætte mødet i juni med en uge, hvis der skulle være tilstrækkelig stor interesse for det fra Parlamentets side, for således at forlænge de 10 dages forhandling til 17. Efter min mening vil 17 dage give os tilstrækkelig tid til drøftelserne. Disse høringer er vigtige, men vi må ikke desto mindre, før vi træffe en formel afgørelse, vide, om det sker under Nicetraktaten elle under Lissabontraktaten, da det vil gøre det muligt for os at foregribe aftalens form, om antallet af lande vil være det samme, og om alle lande får en kommissær osv. Vi må ligeledes tage resultatet af valget til Europa-Parlamentet i betragtning, og det eneste, jeg kan sige, er, at vi vil handle i henhold til den godkendte standardprocedure, for vi befinder os i en slags juridisk tomrum og i en situation, der skal tackles både politisk og praktisk.
Andre drøftelser vedrørte spørgsmålet om regulering kontra stimulerende foranstaltninger. Jeg sagde allerede i min indledning, at EU efter min opfattelse har indtaget en helt korrekt holdning ved ikke at vælge den ene eller den anden fremgangsmåde. Vi har blot sagt, at vi har reddet banksektoren, og nu står der kun tilbage at rydde op i den. Kommissionen har udarbejdet en plan til vurdering af individuelle forringede aktiver (konsekvensanalyse) og til at tackle problemet Den eneste måde, hvorpå man kan genskabe tilliden til bankerne og også banksektorens tillid, er efter min mening ved at rydde op i disse banker. Den Tjekkiske Republik og Sverige ved, hvordan det skal gøres, og den amerikanske finansminister har fremlagt sin plan for USA. Det er efter min mening den eneste mulige løsning på problemet. Jeg har allerede nævnt stimuluspakken. Denne strukturs anden søjle er regulering, som delvis er i Deres hænder. Det er også delvis nævnt i de Larosière-rapporten, som er et fremragende stykke arbejde. Det vil betyde en regulering af hedgefonde, privat egenkapital og naturligvis også en løsning for offshore-sektoren. Jeg er sikker på, at De forstår det store fremskridt, der er gjort her, og vi er i færd med at forberede os på en eventuel ny krise på dette område. Vi er ikke under dagligt tidspres med hensyn til at fremlægge nye reguleringer. Men vi er under tidspres for at begrænse mulige fremtidige problemer.
IMF's rolle blev ligeledes drøftet. Vi blev enige om, at IMF skulle have ansvaret for fremtidige løsninger, men problemet er ikke, at vi står med et lille antal institutioner, der kun har få beføjelser. Kernen i problemet er, hvorvidt de største aktører på de globale finansmarkeder vil respektere disse institutioner, hvilket ikke hidtil har været tilfældet. Under alle omstændigheder må der føres en grundlæggende diskussion, også på G20-mødet, om en godkendelse af en større rolle for IMF, Verdensbanken og OECD i systemet af internationale globale finansielle institutioner og respekt for disse institutioner og deres konklusioner.
Det vil nok også være en god idé at komme ind på det østlige partnerskab. Jeg mødtes igen i går med præsident Yushchenko, og jeg er glad for denne aftale og undertegnelsen af aftalen mellem Kommissionen og Ukraine. Det er et vigtigt skridt i retning af at stabilisere situationen. Jeg var for nylig i Aserbajdsjan, hvor jeg talte med præsident Aliyev. EU må fastholde rollen som en form for fyrtårn for disse lande. Det drejer sig ikke om at skabe nye hindringer, det drejer sig om, at EU har en opgave, og dens opgave er at udvide området med sikkerhed, frihed, velstand og solidaritet. Her er der ingen grænser, men det betyder ikke, at disse lande vil blive EU-medlemmer i morgen, i overmorgen eller overhovedet. Hvis lyset går ud i dette fyrtårn, vil udviklingen i disse lande ikke være under vores kontrol. Vi må inddrage disse lande i drøftelser, give dem rejsemuligheder uden restriktioner, samarbejde økonomisk med dem, fremme udveksling mellem uddannelsesinstitutioner og skoler og bedre regeringsførelse. Det er efter min mening vores pligt, og det østlige partnerskab er et klart bevis på, at vi bevæger os i den rigtige retning. Som svar på hr. Bielans indlæg vil jeg sige, at det var en større succes overhovedet at få de 600 mio. EUR godkendt. Vi var ikke alle enige om det, det var ikke en enstemmig beslutning, men det var det bedst mulige kompromis, som alle 27 lande kunne gå med til.
Til slut vil jeg gerne sige noget om de sociale konsekvenser. Her må jeg vende tilbage til trepartsmødet og rose arbejdsmarkedets parter. Vi talte ikke om, hvor mange penge vi ville give folk. Vi talte om, hvordan man kan forberede folk på denne situation eller på eventuelle lignende situationer i fremtiden ved at forbedre folks kvalifikationer, forbedre uddannelsen og støtte SMV'erne, som skaber hovedparten af arbejdspladserne. For øjeblikket falder arbejdskraftomkostningerne naturligvis, fordi vi ønsker at fastholde folk i arbejde så længe som muligt, for det koster langt mere at få dem tilbage i arbejde end at fastholde dem i arbejde.
Arbejdskraftens mobilitet. Jeg glæder mig virkelig til drøftelserne i de forskellige nationale parlamenter, og især mit eget, om, hvordan vi kan ændre arbejdsmarkedslovgivningen, således at vi får en mere fleksibel og mere mobil arbejdsstyrke. Dette er hindringen for en løsning. Det er nødvendigt at sikre en hurtig vækst i arbejdspladser og en hurtig løsning for folk, som uforskyldt er kommet i denne vanskelige situation.
Afslutningsvis vil jeg gerne sige lidt om EU-USA-topmødet. Jeg er meget glad for, at den amerikanske regering, ledet af Barack Obama, kommer til Prag efter G20-mødet i London og topmødet i Strasbourg-Kehl. Det har en stor symbolsk værdi for os, og vi har ligeledes indbudt formanden for Europa-Parlamentet, da jeg fornemmer en vis utilfredshed over, at den amerikanske præsident ikke besøger Europa-Parlamentet. Vi vil ikke have megen tid til drøftelser, men efter min opfattelse må vi have klarhed over, hvad USA ønsker, hvad vi ønsker og nå til enighed. Vi ønsker helt klart ikke at oprette nye barrierer. Det er, når det kommer til stykket, hovedformålet med den euro-atlantiske civilisation som sådan.
Endelig vil jeg gerne sige lidt om fru Bobošíkovás bemærkninger. Den tjekkiske regering har klaret situationen godt indtil videre. Jeg er simpelthen ikke enig i, at vi måske vil begå en organisatorisk fejl, at det ikke vil lykkes os at klare et af de mest krævende formandskaber i de seneste år, fordi vi gentagne gange er blevet konfronteret med en bred vifte af problemer, som ingen kunne have forudset. Vores fleksibilitet, vores kreativitet og vores evne til at reagere, handle og finde kompromisløsninger fortjener bestemt ikke en så hård kritik. Den aktuelle situation, hvor Den Tjekkiske Republik har tabt en tillidsafstemning, har man også set i Danmark og Italien, medens der i Frankrig fandt et regeringsskifte sted, selv om det var efter et valg. Jeg opfatter ikke situationen i et så dårligt lys, og jeg kan forsikre Dem for, at alle os, der har ansvaret for at forvalte EU's dagsorden, helt bestemt vil gøre lige netop det.
Formanden
- Jeg siger tak til formanden for Det Europæiske Råd. Hr. rådsformand! De vil kunne tage hjem med vores ønske om, at De vil kunne opfylde Deres forpligtelser som formand for Det Europæiske Råd, og at De vil gøre alt, hvad De kan for at opnå enighed om Lissabontraktaten også i Deres land. Med disse gode ønsker takker vi Dem for, at De er kommet til stede her til formiddag.
Timothy Kirkhope
(EN) Hr. formand! Jeg vil gerne sige, at jeg påskønner den imponerende måde, hvorpå det tjekkiske formandskab har tacklet nogle af de afgørende spørgsmål, som Europa står over for. Fra den økonomiske og finansielle krise til energisikkerhed og klimaændringer har formandskabet hele tiden stået fast og været klar i sine målsætninger, og det har givet Europa en klar ledelse i krævende tider.
Premierminister Topolánek har især udvist klart lederskab først og fremmest ved at advare mod protektionismens farer. Mens andre legede med tanken om at oprette skadelige handelshindringer, talte det tjekkiske formandskab konsekvent for åben handel og endnu mere afgørende for at opretholde det indre marked. Hr. Topolánek sagde tidligere på måneden, at protektionisme altid er skadelig, og at det for EU er ulogisk. Vi må lære af krisen og sige nej til isolation, nej til protektionisme og ja til samarbejde.
Han gjorde fuldstændig ret i at minde os om EU's grundlæggende princip. Denne ærlighed står i skarp modsætning til den uoprigtige og selviske tale, som den britiske premierminister holdt i Parlamentet i går. Hr. Browns tale var fuld af mange store og smukke ord, men han undlod at nævne den centrale kendsgerning, at Det Forenede kongerige under hans ledelse vil stå med den længste og dybeste recession i et industriland. Han levede ikke op til sin rolle, idet han etablerede og gennemførte en finansiel reguleringsramme, der var behæftet med grundlæggende fejl. Han så bort fra den enorme gældsbyrde, han har lagt på den britiske befolknings skuldre.
Europa har ikke brug for belæringer fra den britiske regering om, hvad der skal gøres for at komme ud af krisen. Europa og det internationale samfund må nu handle hurtigt for at genskabe tilliden til vores finansielle systemer, sikre et banksystem, der fungerer ordentligt, som privatpersoner og virksomheder kan have tillid til, og vi må få bankerne i gang med udlån igen, så tilliden kan styrkes. Vi må holde fast i frihandelsprincipperne og det indre marked, og jeg er helt overbevist om, at det tjekkiske formandskab fortsat vil arbejde hårdt på at nå disse vigtige mål.
Poul Nyrup Rasmussen
(EN) Hr. formand! Kun en uge før Det Europæiske Råd opfordrede vi her i Parlamentet Rådet til blive enige om klare retningslinjer og konkrete foranstaltninger til at sikre beskæftigelsen og skabe nye arbejdspladser. Rådet her i dag er et tavshedens Råd, et illusionernes Råd. Jeg er ked af at måtte sige det, men jeg har ikke set nogen konkrete foranstaltninger. Ja, der er de 5 mia. EUR, men hvad er det? Det er 0,04 % af EU's bruttonationalprodukt. Det er en god idé at investere i bredbånd, men man skal ikke fortælle mig, at det vil kunne være med til at dæmpe det frie fald i antallet af arbejdspladser, som vi ser for øjeblikket.
De har ikke forstået, at denne krise er en meget dyb og alvorlig recession. Erhvervslivet kræver, arbejdstagerne kræver og vi kræver, at der gøres mere. IMF har foreslået, at der investeres 2 % af BNP i år og næste år. Hr. Barroso! De sagde, at vi klarer os godt, vi investerer 3,3 %. Det sagde De for to uger siden, men nu er det steget til 4 % Jeg spørger mig selv hvorfor. Regnestykket er enkelt. Arbejdsløsheden stiger, og når udgifterne til arbejdsløshedsunderstøttelse stiger, vil de finansielle stimuleringsudgifter stige. Jeg formoder, at når antallet af ledige i Europa når op på 25 mio., vil De stolt stå frem her og forkynde, at vi nu stimulerer med 5 % af BNP. Men vi kan ikke gøre det på den måde. Kommissionen kan ikke gøre det på den måde. Vi har brug for virkelige investeringer.
Hr. Barroso! Paul Krugman har sagt, at Europa yder mindre end halvdelen af det, amerikanerne yder i form af reelle stimuli. Jeg vil bede Dem om, at De ikke, hver gang arbejdsløsheden stiger, fortæller folk, at De gør mere, fordi medlemsstaterne betaler mere i arbejdsløshedsunderstøttelse. Det, De må fortælle folk, er, at De arbejder for en ny genopretningsplan. Jeg takker Dem for det, De sagde i dag, da De gav udtryk for ønske om, at det kommende beskæftigelsesrådsmøde den 7. maj vil blive et virkeligt beskæftigelsestopmøde. Vi står på Deres side og vil støtte Dem i bestræbelserne på at opnå det.
Vi bør se på, hvad Frankrigs præsident Sarkozy gjorde og huske på, at der ikke var nogen grænser for, hvor mange ekstraordinære topmøder Frankrigs præsident afholdt under sit formandskab. Nu foreslås det, at topmødet den 7. maj skal begrænses til en trojka.
Denne arbejdsløshedskrise forsvinder ikke, fordi vi nægter at afholde flere møder. Den vil stadig eksistere. Derfor vil jeg fremsætte en bøn. Vi har en genopretningsplan, og den er veldokumenteret. Jeg ved, at formanden for Kommissionen ved det, og jeg er sikker på, at hvis vi sætter os til bordet sammen, vil vi kunne gøre mere, end vi har gjort hidtil. Det drejer sig om EU's økonomiske, monetære og sociale bestræbelsers skæbne.
Hr. kommissionsformand! Jeg vil gentage endnu en gang, at vi må afholde et seriøst, bredt baseret og velplanlagt topmøde om beskæftigelsen den 7. maj. Hvis De kan gøre det, er vi med Dem.
(Bifald)
Silvana Koch-Mehrin
(DE) Hr. formand, mine damer og herrer! EU har vist sig at være et held i den finansielle og økonomiske krise, og det tjekkiske formandskab har også gjort et godt stykke arbejde indtil videre.
Omfanget af og de dybereliggende grunde til den globale finansielle og økonomiske krise viser, at der er behov for en revision af den globale makroøkonomiske styring af finansmarkederne og de retlige rammer, der gælder for dem. Det skal ske på nationalt plan, i EU og i hele verden. Tilsynslovgivningen skal ændres, og man må forbedre forsigtighedsreglerne for krisestyring. En lovgivning for finanssektoren bør dæmpe snarere end en skærpe de økonomiske cyklusser. Men mere regulering betyder ikke nødvendigvis bedre regulering. Det, vi har brug for, er den rigtige regulering.
Den dramatiske krise på de internationale finansmarkeder og de forskydninger, den har medført, er en udfordring for den liberale økonomiske orden. Regeringernes fejlbeslutninger på det økonomiske og finanspolitiske område, regeringernes utilstrækkelige finanstilsyn og en række bankers eklatante fallit er alt sammen grunde til at kræve en reform af finanssystemet, ikke et nyt økonomisk system. Den Europæiske Centralbanks uafhængighed og dens holdning til monetær stabilitet er korrekt og har bevist sin værdi.
Vi har ligeledes bevis for, hvor vigtigt det indre marked er for velstand og stabilitet i Europa. Det indre marked spiller en væsentlig rolle i forbindelse med at forkorte og mildne recessionen i Europa. Medlemsstaterne må træffe hurtige, målrettede og midlertidige foranstaltninger til støtte for realøkonomien, for vi ved, at EU kan skabe velstand, hvis vi fortsat udvikler det indre marked, men ikke hvis vi uddeler subsidier.
EU må derfor konsekvent fortsætte med at arbejde på gennemførelsen af det indre marked og tilbyde en konkurrenceramme, der fungerer. Men det er imidlertid klart, at eksamenen endnu ikke er bestået. EU må holde fast ved sine principper. Vi må ikke falde tilbage til en gammeldags tankegang, til protektionisme, splittelse eller et kapløb om subsidier. Det står det tjekkiske formandskab for, og jeg håber, at vi fortsat kan regne med det.
Inese Vaidere
- (LV) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke det tjekkiske formandskab for, at Rådet under dets ledelse har taget et betydeligt skridt i retning af en erkendelse af de virkelige problemer og deres løsning. Jeg vil gerne fremhæve et par enkelte områder, som vi må arbejde videre med. Det drejer sig for det første om at skabe og bevare arbejdspladser, og her må vægten ikke så meget lægges på spørgsmål om socialhjælp, men fortrinsvis på investeringer i infrastruktur og et genopsving i erhvervslivet med henblik på at få skabt disse arbejdspladser. For det andet har bankerne modtaget generøs finansiel støtte for at få genetableret stabiliteten i finanssystemet, men de har ikke travlt med at starte långivningen. Der er her både brug for europæiske retningslinjer og proaktive nationale regeringsforanstaltninger, der gør bankerne opmærksom på deres forpligtelser og sikrer, at de begynder at give lån igen både til erhvervslivet og privatpersoner. For det tredje er det i realiteten strukturfondene, der er den eneste finansieringskilde for erhvervslivet, som vil gøre det muligt at få sat gang i forretningsaktiviteterne igen, og vi må på den ene side øge både deres tilgængelighed og deres rækkevidde, samtidig med at vi på den anden side mindsker de bureaukratiske hindringer og forlænger tidsfristen for adgang til midler.
Ian Hudghton
- (EN) Hr. formand! Den britiske premierminister, Gordon Brown, vil have os til at tro, at han nu pludselig er stolt over EU's enhed, og at EU-landene er stærkere sammen og sikrere sammen. Nu siger han, at bankreguleringen skal strammes, skattely tackles og IMF reformeres.
Hr. Brown har ikke en skygge af troværdighed nu. Hans egen forvaltning af den britiske økonomi bærer præg af forsømmelighed og er en katastrofe. Han er arkitekten bag den aktuelle økonomiske krise, ikke verdens frelser. Han var fortaler for den regulering med let hånd, som er den direkte årsag til problemerne i banksektoren.
Nedturens virkninger mærkes naturligvis overalt i verden. Skotlands decentraliserede regering gør alt, hvad deres begrænsede beføjelser tillader for at afbøde de værste konsekvenser ved at lette erhvervslivets skattebyrde gennem ejendomsskattelettelser, ved fremskyndelse af investeringer i infrastrukturprojekter og ved at prioritere programmer for faglig uddannelse og forbedring af kvalifikationer med henblik på at hjælpe folk til at finde arbejde.
Skotland er rig på energiressourcer og har et mægtigt potentiale til at udvikle vedvarende energikilder som f.eks. offshore vindenergi, bølgeenergi og tidevandsenergi. EU' støtte til en generation af ren energi og distribution vil ikke blot hjælpe den skotske økonomi, men vil også gavne andre europæere og bidrage til energisikkerheden og afbødning af klimaændringerne. Jeg håber oprigtigt, at det ikke vil vare længe, før Skotland kan spille en endnu mere aktiv og konstruktiv rolle i verden som en normal, uafhængig medlemsstat af EU.
Gabriele Zimmer
- (DE) Hr. formand! Det overrasker mig, at formanden for Rådet, som tabte en tillidsafstemning i sit parlament i går, er så hård i sine udtalelser om fortidens fejlslagne politik. Han siger, at den vej, USA har valgt, er blevet diskrediteret af historien. Han mener sikkert, at man ikke skal bruge sociale stimuli i krisetider, og han har offentligt erklæret, at man ikke skulle presse cheferne i AIG til at tilbagebetale deres bonusser. Han har imidlertid også offentligt erklæret, at ansvaret for finanskrisen og den økonomiske krise udelukkende kan tilskrives USA's forgangne handlemåde, og at han ikke behøver at udøve selvkritik og spørge, om EU's kommercialiseringsstrategi, konkurrencetryk og utøjlede globalisering ikke var en medvirkende årsag.
Det fremgår efter min opfattelse klart af de relevante afsnit i konklusionerne fra topmødet, hvor det siges, at den fornyede Lissabonstrategi, herunder de nuværende integrerede retningslinjer, i den aktuelle krise stadig er en effektiv ramme for at skabe vækst og arbejdspladser. Men det siges også ganske klart i referencedokumenterne, at der naturligvis skal være en forbindelse til indsatsen for holdbare offentlige finanser og i den sammenhæng til en fortsættelse af pensionsreformerne. Det overrasker mig. Det fremgår derfor, at en fortsættelse af pensionsreformerne hænger sammen med en fortsat privatisering af pensionssystemerne, med en stigning i den del af ældreplejen, der dækkes af kapitalen.
Dette forstærker igen to afgørende årsager til den aktuelle finansielle og økonomiske krise, nemlig en satsning på finansmarkederne, til trods for at krisen blev udløst af uro på finansmarkederne, og især en yderligere skærpelse af den sociale splittelse. Det var imidlertid netop eksplosionen i den likvide kapital, der førte til denne sociale splittelse, til en splittelse i indkomstfordelingen. Det er her, de korrigerende foranstaltninger bør sættes ind. Jeg er derfor ude af stand til at forstå, hvorfor Kommissionen og Rådet ikke vedtog de relevante korrigerende foranstaltninger under topmødedrøftelserne.
Når man taler om Lissabonstrategien, må man også nævne Kommissionens hvidbog om en politik for finansielle tjenesteydelser (2005-2010), som satser på en integration af det europæiske marked for finansielle tjenesteydelser i det globale marked for finansielle tjenesteydelser og på de relevante artikler i Nicetraktaten og Lissabontraktaten, som på den ene side forbyder enhver form for begrænsning af kapitalens frie bevægelighed, og på den anden side tilskynder de finansielle institutioner til at tilbyde et ubegrænset antal finansielle tjenesteydelser. Det er i skrigende modstrid med enhver form for bekæmpelse af krisens årsager.
Johannes Blokland
- (NL) Hr. formand! Med Lissabonstrategien sikrer vi, at Europa fortsat vil kunne konkurrere med resten af verden økonomisk. Det er helt klart kun muligt, hvis alle virkelig deltager, og vi sikrer ordentlige levevilkår, også i udviklingslandene.
Aftalen på EU-topmødet i sidste uge er ikke stærk nok til at foranledige, at man får indført en ny, bæredygtighedsorienteret økonomi. Den økonomiske krise, klimakrisen og energikrisen kræver en ny tilgang, og den tilgang behøver den nødvendige investering. EU må føre an her. Vi havde forventet enighed om finansieringen af klimaaftalerne fra Bali og Poznan. Det er bekymrende, at der ikke blev opnået enighed om dette på EU-topmødet efter miljø- og finansministrenes langvarige forhandlinger. Hvor er EU's lederskab, når det drejer sig om konkret finansiering? Det er en alvorlig underminering af klimaaftalerne, når man sætter finansieringen af udviklingslandenes klimaplaner ud på et vigespor. Det er ikke det lederskab, vi har bug for forud for klimakonferencen i København.
Andreas Mölzer
- (DE) Hr. formand! Den store europæiske vision har desværre gjort Bruxelles døv og blind for mange uønskede udviklinger i EU. Efterhånden som krisen skrider frem, er det de europæiske borgere, der må betale prisen for den, for neoliberale fejltrin begået i tidligere år og for en ikke særlig velforberedt udvidelse mod øst, der nu har vist sig at have pantsat dem. Tyrkiets tiltrædelse, som tydeligvis er afgjort, vil heller ikke medføre den nødvendige energisikkerhed, tværtimod vil det kun medføre politisk ustabilitet, islamisme og et milliardstort hul i vores finanser.
På det kommende G20-finanstopmøde må EU frigøre sig fra den vasalrolle, den hidtil har spillet i forhold til den amerikanske politik og få indført strenge regler og en stram kontrol. Det var Washingtons årelange afvisning af at foretage nogen som helst form for regulering af højeksplosive finansielle papirer, som lagde fundamentet til det aktuelle finansdilemma.
Det er nødvendigt at foretage nedskæringer under krisen. Der er en tilstrækkelig stor margen til besparelser, f.eks. i den ukontrollerede vækst i antallet af EU-agenturer. En forhøjelse af krisefonden kan kun være et første skridt. Vi har brug for flere planer i tilfælde af, at et land skulle gå fallit, og vi behøver foranstaltninger for de massive sociale problemer, som vil komme så sikkert som amen i kirken.
Werner Langen
- (DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne lykønske det tjekkiske formandskab. Til trods for store indenrigspolitiske problemer er det lykkedes dem at komme videre med den europæiske dagsorden under den værste økonomiske og finansielle krise i årtier. Disse lykønskninger er forbundet med en bøn om, at det tjekkiske formandskab afslutter sit formandskab lige så godt og målrettet som før.
Når jeg lytter til formanden for Den Socialdemokratiske Gruppe, føler jeg, at jeg befinder mig på en anden planet. Han roser hr. Brown, som, før han blev premierminister, var finansminister og derfor ansvarlig for EU's og Det Forenede Kongeriges finansielle politik og rammebetingelser. Det er blevet sagt her ved utallige lejligheder, at kun en holdningsændring fra Det Forenede Kongeriges side ville gøre det muligt at indføre de nødvendige regulerende foranstaltninger. Hvordan kan en person, som i årtier har modsat sig det, i dag blive fremholdt som vores frelser? Det forstår jeg ikke.
Den tjekkiske premierministers kritik af den amerikanske politik med en forøgelse af pengemængden er i alle henseender berettiget. Man kan ikke løse problemerne med de samme midler, som forårsagede krisen, nemlig en alt for stor forøgelse af pengemængden og det faktum, at man levede alt for meget på kredit. Det at leve på kredit er problemet.
Vores hovedprioritet er derfor at få bragt krisen på finansmarkedet under kontrol, ændre den globale uligevægt, sammen tackle de opgaver, vi står med i form af beskyttelse af klimaet og fattigdomsbekæmpelse og få indført en ny moral i verden, der er baseret på en social markedsøkonomi. Hvis det kan lykkes for os i denne krise, vil det tjekkiske formandskab fuldt ud have levet op til vores forventninger, ligegyldigt hvad der sker med Lissabontraktaten eller situationen internt i Den Tjekkiske Republik.
Libor Rouček
- (CS) Hr. formand, mine damer og herrer! Formanden for Det Europæiske Råd, Mirek Topolánek, indledte sin tale til Europa-Parlamentet i dag med et angreb på socialdemokratiet. Det er helt typisk og karakteristisk for denne regering. I stedet for at arbejde for enighed, samarbejde og finde kompromisser om spørgsmål vedrørende forvaltningen af EU har premierminister Topolánek søgt og søger stadig strid og konflikt. Disse karakteristika og den manglende evne til at samarbejde er den virkelige årsag til hans regerings fald. Jeg vil gerne minde om, at det ikke var oppositionen, der afsatte regeringen. Det var medlemmer af regeringens eget parti og af dens koalitionspartners parti, De Grønne.
Men jeg vil imidlertid ikke først og fremmest tale om den tjekkiske indenrigspolitik. Jeg vil gerne minde Den Tjekkiske Republik om dens ansvar over for EU og EU's borgere som formandskabsland. Vi står over for mange opgaver. Den økonomiske og finansielle krise er naturligvis allerede blevet nævnt. Der vil blive afholdt et EU-USA-topmøde i Prag. Vi har en ideel historisk lejlighed til at samarbejde med vores partnere i USA om problemerne i dagens globaliserede verden, fra økonomi og miljø til løsning af konflikterne i Mellemøsten, Afghanistan osv.
Jeg vil til slut endnu engang kommentere Lissabontraktaten. De tjekkiske socialdemokrater har altid støttet den europæiske forfatning og har altid støttet en ratifikation af Lissabontraktaten. Det var tilfældet i det tjekkiske parlament, og det vil også være tilfældet i det tjekkiske senat, når der skal stemmes. Jeg er fast overbevist om, at Det Borgerligt Demokratiske Parti fortsat vil være lige så konstruktivt og lige så proeuropæisk, og at det vil støtte dette dokument.
Margarita Starkevičiūt
- (LT) Hr. formand! Hver gang vi drøfter et stats- og regeringschefstopmøde, konstaterer vi, at de opnåede resultater er gode, men desværre halter vi efter begivenhedernes gang, og gennemførelsesmekanismerne for disse beslutninger ikke er klare.
Hvad skal vi gøre for at undgå disse problemer?
For det første må landene vurdere integrationens virkninger på deres egen nationale økonomiske politik. Der træffes for øjeblikket ofte afgørelser, der er baseret på tidligere erfaringer om, hvordan vi opførte os i krisetider. Uheldigvis lever vi nu i et integreret Europa med et indre marked, og ofte har alle disse afgørelser ikke længere den virkning, de tidligere havde.
For det andet skal der udarbejdes en eller anden form for institutionel ramme for gennemførelsesmekanismen for beslutningerne. Skal vi vente på, at Lissabontraktaten bliver ratificeret? Menneskers liv venter ikke, vi må træffe beslutninger i dag. Det er indlysende, at der skal være mere koordination mellem landene i euroområdet og landene uden for. Hvordan kan det gøres? Jeg mener, at en mekanisme for tættere samarbejde kan bygge på den såkaldte valutakursmekanisme, ERM II. Det kunne bidrage til at bringe de to Europaer, det nye Europa og det gamle Europa, tættere på hinanden og finde enighed.
Mirosław Mariusz Piotrowski
- (PL) Hr. formand! Der blev rejst mange spørgsmål under det nylige europæiske topmøde. Et af disse spørgsmål var det østlige partnerskab og alternative gasforsyningsruter. Indtil videre blev det besluttet at afsætte små beløb til disse målsætninger, men det er uden tvivl et skridt i den rigtige retning. Europa står i en omfattende økonomisk krise og må prøve at finde en effektiv vej ud af den. Men vi må ikke afvige fra vores grundlæggende solidaritetsprincip. Især bør vi være opmærksomme på de nye medlemsstaters problemer.
Selv om spørgsmål om klimaændringer blev drøftet på topmødet, kan man i praksis se, at krisen har marginaliseret dette ekstremt dyre pseudovidenskabelige projekt. De finansielle midler, der er afsat til det formål, bør overføres til en effektiv, samordnet bekæmpelse af krisens indvirkninger. Den indenrigspolitiske situation i Den Tjekkiske Republik bør på ingen måde gribe forstyrrende ind.
Rebecca Harms
- (DE) Hr. formand! Jeg var meget glad for hr. Vondras tilstedeværelse i plenarforsamlingen her til formiddag, og jeg er meget glad for, at formandskabet har signaleret, at det vil fortsætte med at arbejde. Vi vil efter min mening gøre Europa en dårlig tjeneste, hvis vi ikke alle står sammen og bidrager til, at det tjekkiske formandskab kan fungere. Efter hvad jeg har hørt fra Den Tjekkiske Republik, vil regeringen blive siddende ved roret, fordi det flertal, der sluttede sig sammen i går, ikke er tilstrækkelig stort til at støtte en ny regering. Det er min opfattelse, at denne form for stabilitet, og her mener jeg solidaritet med det tjekkiske formandskab, er aldeles nødvendig i denne krise. Jeg vil også opfordre mange vesteuropæere, som. f. eks. franskmændene, til at tøjle deres skadefryd over for østlandene, da det, når det kommer til stykket, var folkeafstemningen i Frankrig, der startede den europæiske krise.
Med hensyn til klimaspørgsmålet ville jeg gerne se en mere modig ledelse, og at det bliver medtaget i det, der er nødvendigt nu. Vi må have mod til at prøve noget nyt, hvis vi skal komme styrket ud af denne krise. Min kollega havde ret, vi lever på kredit. Men vi lever også på kredit, når det gælder miljø og klima. Vi har ødslet med ressourcerne i det uendelige. Vi forvalter ikke økonomien bæredygtigt. FN, Ban Ki-Moon, Verdensbanken, alle fortæller os, at det, der nu sker i Kina, i Sydkorea, hvor mere end halvdelen af det nationale kortsigtede økonomiske program er helliget klimabeskyttelse og bæredygtig udvikling, er rigtigt, og at det er fremtiden. Men desværre udviser Det Europæiske Råd ikke for øjeblikket særlig meget mod. Og jeg mener desværre heller ikke, at det udelukkende kan bebrejdes det tjekkiske formandskab.
Formanden
- Tak, fru Harms. De har helt ret. Vi er alle syndere - nogle mere end andre.
Mary Lou McDonald
- (EN) Hr. formand! I denne krise, der er foranlediget og drevet af fejlagtige politikker på EU- og medlemsstatsniveau, må beskyttelse af arbejdspladser og skabelsen af nye arbejdspladser have absolut førsteprioritet. Arbejdspladsernes forblødning må standses. Det kræver en proaktiv indsats af medlemsstaternes regeringer.
Den frie markedsteologi må ikke stå i vejen for at gøre det, der er rigtigt for arbejdstagerne. Reguleringen med let hånd af finansmarkederne har altid været en vej til plyndring og korruption. Og en alt for stor deregulering og privatisering af de offentlige tjenesteydelser vil ligeledes ende i tårer.
Så er det fælles omkvæd, vi hører om, at vi må lære af denne økonomiske krise, oprigtigt ment? Det er spørgsmålet. Hvis det er tilfældet, står argumentet for en grundlæggende ændring i EU's politik og EU's traktater nu uimodsagt, og det bør tages op i Rådets drøftelser. Lissabontraktaten er forældet. Den er et charter for fallittens politik. Vi har behov for en ny traktat til nye tider.
Paul Marie Coûteaux
- (FR) Hr. formand! Det er morsomt at læse konklusionerne fra det sidste Europæiske Råd. De ligner de sejrserklæringer, som hære på flugt kommer med alle vegne. De er som alle sådanne erklæringer patetiske, og de går endog så langt, som til at de gentagne gange hævder, at når krisen er slut, vil EU opbygge en stærkere økonomi for fremtiden, og som til at genbekræfte Lissabonstrategien, som fuldstændig er kørt af sporet.
Da eurokrater, eurofiler og euromaner i alle afskygninger lukker sig inde i deres glastårne, ender de derfor i sagens natur med ikke længere at have en fornemmelse af tingene. Alle er udmærket klar over, at euroområdet var først til at gå i recession, fordi det havde verdens laveste vækstrate i otte år. Det var desuden det område, som havde de største vanskeligheder konkurrencemæssigt og beskæftigelsesmæssigt. Og på grund af den generelle tendens til at fratage nationerne deres naturlige forsvar er det ligeledes euroområdet, som er dårligst væbnet til at klare problemerne.
Krisens eneste fortjeneste er i realiteten, at den vil vække befolkningerne, der er blevet lullet i søvn med forventninger om lette penge og antinational propaganda. Kun medlemsstaterne besidder de nødvendige legitime instrumenter til at træffe vidtrækkende beslutninger, og for at kunne handle må de fjerne EU's og euroens lænker. I det mindste for Frankrigs befolkning bliver det mere og mere klart, at der ikke vil være nogen sikkerhed uden Frankrig, intet Frankrig uden fransk politik, og ingen fransk politik uden national og folkelig suverænitet.
Roberto Fiore
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Det forekommer mig, at det centrale i denne forhandling stadig er dogmet om, at bankerne er centrale for økonomien, og at globaliseringsprocessen også bør udgøre en grundlæggende del af vores økonomiske fremtid.
Dette dogme er helt forkert. Vi bør vende tilbage til vores samfunds traditionelle opfattelse af økonomien, nemlig social retfærdighed og en reel produktion. Da vi alle spiser, sover om natten og klæder os på, bør vi fokusere vores arbejde og bestræbelser på at forbedre landbruget, bygge boliger og på produktions- og håndværksindustrierne.
Uden en sådan ny vision vil vi konstant komme ud i nye kriser, hvor bankernes ågerrenter fortsat vil kontrollere befolkningerne, og hvor uretfærdighed vil stå i centrum af vores liv.
Jana Hybášková
- (CS) Hr. formand! Jeg ved ikke, hvem jeg taler til, da det tjekkiske formandskab ikke engang prøver at være til stede. Jeg vil gratulere med topmødets resultater. Forhøjelsen af IMF-midlerne, fordoblingen af krisefonden, det østlige partnerskab, støtten til strategisk infrastruktur og støtten til Nabucco er alt sammen en opfyldelse af det tjekkiske formandskabs tre prioriteter (økonomi, energi og eksterne forbindelser). Det er en skam, at forberedelserne til København halter bag ud, og at det tjekkiske formandskab ikke har gjort brug af vores arbejde med energi- og klimapakken.
Men det er ikke det, det drejer sig om i dag. Hr. rådsformand! Deres formandskab fører ligesom Deres regering en dobbeltmoralsk politik. Når De er i Europa, fremstiller De Dem som proeuropæer og som en stor fortaler for integration, men hjemme taler De om, hvordan De nok skal styre dem, og De omtaler Lissabontraktaten, som om den bare var et stykke papir. De har undladt at integrere Deres egen regering. Václav Klaus' valg til præsident er også et udtryk for den dobbeltmoralske politik. Det er millioner af tjekkers og mæhrers mål at fastcementere vores bånd til Vesteuropa, hvilket vil hjælpe os til at overvinde de værste kriser. Det mål kan ikke nås uden en ratifikation af Lissabontraktaten. Traktaten er nu under alvorlig trussel, og det er delvis også Deres ansvar. Hvis De fortsat skal regere under en eller anden form, bør De udtale Dem klart for ratifikation. Der er sociale og politiske eliter i Den Tjekkiske Republik, som ønsker en ratifikation, og som er parate til at støtte den, der vil få det gennemført. Mit eget parti, Det Europæiske Demokratiske Parti, vil gøre, hvad vi kan for en ratifikation.
Den anden alvorlige undladelse er euroen. De kan deltage i G20-topmødet og repræsentere Europa på topmødet. Det er vigtigt, at Europa forsvarer sine regulerende foranstaltninger over for USA og ikke blot underkaster sig en politik med alt for store stimuluspakker, som kan føre til høj inflation. Det er vigtigt, at vi får et europæisk børstilsyn og at vi bevarer stabilitetspagten. Men det gælder også for os hjemme, og det er Deres parti, der har holdt os uden for euroområdet i mange år.
Hr. Topolánek! De foreslåede foranstaltninger er fremragende. For øjeblikket er de kun forslag. Som fru Merkel sagde, er det, der betyder noget, gennemførelsen. Det, der er brug for, er den politiske vilje og enhed, som kan omsætte forslagene i praksis. De talte om en tillidskrise. Det er det, vi har. De må føre Lissabontraktaten til vejs ende, ændre Deres holdning til euroen og fremme udbetalingen af strukturmidlerne. Ellers vil det blive meget vanskeligt for Dem at repræsentere de 60-70 % af tjekkerne og mæhrerne, som ikke ønsker at arbejde sammen med Europa på ulige betingelser, men som ønsker at leve normalt i Europa.
Jan Andersson
- (SV) Hr. formand! Der er et spørgsmål, der optager et stort antal europæiske borgere i dag. Det er den øgede arbejdsløshed og de bredere kløfter, den medfører. De må have været meget skuffede over det nylige topmødes resultater. Der blev ikke fremlagt nogen strategi til håndteringen af den stigende arbejdsløshed på topmødet. De siger, at De allerede har gjort, hvad der er nødvendigt. De siger ligeledes, at det topmøde, der skal finde sted i begyndelsen af maj, ikke længere skal være et topmøde. Det er nu blevet til et trojka-møde. Det sender et klart signal til borgerne om, at EU's ledere ikke opfatter arbejdsløsheden og bekæmpelsen af arbejdsløsheden som en prioritet.
Europa-Parlamentet er overhovedet ikke blevet inddraget. En måned før valget til Europa-Parlamentet opfordrede hr. Barroso i dag til drøftelser, men Rådets konklusioner nævner ikke engang Europa-Parlamentet.
Jeg vil ganske kort komme ind på de automatiske stabilisatorer. GM, USA og Sverige er blevet nævnt i forhandlingen i dag. Det er rigtigt, at vi i Sverige har et bedre socialsikringssystem, men understøttelsessatsen er faldet fra 80 %. En automobilarbejder, som bliver arbejdsløs, vil nu modtage en understøttelse på mellem 50 % og 60 % af sin løn. Det er altså ikke længere helt så vidunderligt.
Til slut vil jeg gerne sige et par ord om mobilitet. Mobilitet er vigtig i EU, ligesom bekæmpelse af protektionisme. Men Kommissionen og Rådet må påtage sig deres ansvar og sikre, at princippet om lige løn for lige arbejde gælder i hele EU. Så kan vi også arbejde for større mobilitet og bekæmpelse af protektionisme.
Sophia in 't Veld
- (NL) Hr. formand! Der er blevet sagt meget om, hvor mange penge vi faktisk skal afsætte for at bekæmpe denne økonomiske krise. Vi kunne drøfte det i mange timer. Efter min mening er det også nødvendigt at tage hensyn til fremtidige generationer og ikke blot overlade alle problemerne til dem. Samtidig vil jeg dog sige, at spørgsmålet om, hvad vi bruger disse penge på, nok er endnu mere vigtigt. Det bekymrer mig, når jeg ser, hvordan man nærmest pr. refleks endnu en gang smider penge efter gamle industrier og teknologier i et forsøg på at understøtte skrantende industrier.
Det er endvidere påfaldende, at afsnittene om økonomisk krise og om energi og bæredygtighed behandles som to forskellige emner i Rådets konklusioner, når tiden faktisk er moden til at binde disse sammen. Jeg ønsker ikke at være så pessimistisk, som hr. Turmes var tidligere, men tiden er i den grad kommet til at investere i nye teknologier og i viden. Det er uacceptabelt, at der hældes milliarder i bilindustrien, når der samtidig skal spares på uddannelsesområdet. Vi har helt sikkert fat i den gale ende her.
Et andet punkt er løsningerne for de østeuropæiske lande og de lande, der ikke er med i den fælles valuta. Disse lande bliver i nogen grad svigtet, når der tales om et beløb på 50 mia. EUR. Jeg tænker på, om Rådet og Kommissionen også overvejer muligheden for at fremskynde tiltrædelsen af euroområdet for de lande, der endnu ikke er medlemmer, idet disse landes stabilitet og styrke er i hele Europas interesse.
Endelig er jeg meget bekymret over den nationalistiske sprogbrug og den tendens, alle nationale ledere har til at benytte sig af "vores land først"løsninger. Vi skal alle tage fremgangen på den yderste højrefløj alvorligt, og vi skal alle være med til at sørge for, at denne fremgang imødegås før valget.
Seán Ó Neachtain
- (GA) Hr. formand! Jeg vil gerne udtrykke min støtte og mine lykønskninger til gruppen af europæiske ledere, der mødtes i sidste uge.
For så vidt angår Irland, fremgår det ikke særlig tydeligt, at vi i sidste ende ønsker at opnå støtte fra EU i Irland. Vores økonomi var stærk, men er blevet svækket i lighed med andre økonomier over hele verden. Det står klart for os, at vi kun kommer ud at denne krise ved at samarbejde, og at den største udfordring, som Europa står over for på nuværende tidspunkt, er, at vi skal samarbejde og styrke vores økonomiske enhed, så vi bliver i stand til at støtte hinanden snarere end at svække EU, som det foreslås. Det står også klart, at der mere end nogensinde er behov for de grundlæggende regler, der er fastlagt i Lissabontraktaten. Som det udtrykkes i et gammelt irsk mundheld: "Ingen styrke uden sammenhold".
Jean-Luc Dehaene
- (NL) Hr. formand! Der kan argumenteres for, at fællesskabsdimensionen ikke skinner tilstrækkeligt igennem i beslutningsprocessen på nogen af EU-topmøderne. Også jeg havde forventet en mere ægte europæisk dimension i tilgangen til krisen. Når det er sagt, er det i disse tider imidlertid vigtigere at gennemføre den lovgivning, vi har vedtaget, end evig og altid at snakke om nye planer og glemme at gennemføre det, der allerede er vedtaget. Derfor mener jeg, at Parlamentet sammen med Rådet og Kommissionen nu skal sørge for faktisk at gennemføre den lovgivning, vi har vedtaget. I den forbindelse støtter jeg fuldt ud Kommissionens tilgang.
Vi skal også vise, at vi virkelig står sammen om den globale tilgang til krisen, og jeg håber inderligt, at Europa - både i København og ved G20-topmødet, er i stand til effektivt at tale med én stemme. For at kunne tale med én stemme skal vi imidlertid sikre, at vi ikke internt sætter vores resultater over styr, at det indre marked forbliver et indre marked uden intern protektionisme, og at vi styrker den fælles valuta. Vi skal lære af vores fejl og øge finansieringen til Den Europæiske Centralbank samt yde finansiering for at kunne handle inden for en europæisk dimension. Vi skal også sikre, at udvidelsen rent faktisk bliver ført ud i livet, og at vi udviser solidaritet med de nye medlemsstater i disse vanskelige tider. Det er det, EU er her for. Solidaritet med mindre udviklede lande skal indgå i EU's globale tilgang.
Jeg vil afslutte med en hurtig bemærkning om Lissabontraktaten. Vi i Parlamentet skal afstikke en klar kurs. Vi skal være helt sikre på, hvad der kommer til at ske umiddelbart efter valget. Dette kræver dog, at Parlamentet fremstår som en enhed, og derfor forstår jeg ikke rigtigt Præsidiets synspunkt om, at vi ikke behøver at drøfte betænkninger om Parlamentets holdninger. Jeg opfordrer kraftigt til, at dette synspunkt revideres, så vi kan forhandle med Rådet med udgangspunkt i en fælles holdning i Parlamentet.
Riitta Myller
- (FI) Hr. formand! Den bedste måde at forbedre energisikkerheden i Europa på er ved at øge energieffektiviteten og anvendelsen af vedvarende energikilder. Alle medlemsstater skal investere i disse områder, og de skal gøre det med det samme, da vi ellers ikke når målene i vores klimapakke.
Sådanne investeringer giver god mening i disse tider. Ved at investere i energieffektivitet og vedvarende energi kan vi - som det allerede er blevet sagt mere end én gang - skabe nye bæredygtige arbejdspladser, men også skabe grundlag for en økonomi med lav CO2-emission.
Nu er der behov for reel handling. Desværre var man på topmødet ikke i stand til at overbevise folk om dette. Alt i alt bør alle løsninger på den økonomiske krise have som målsætning at forhindre, at den globale opvarmning når et kritisk niveau. Dette bør også være resultatet af G20-topmødet. Når Europa taler med én stemme, vil USA også tage denne målsætning til sig.
Olle Schmidt
- (SV) Hr. formand! Det er næsten 20 år siden, at Berlinmuren faldt. I den nuværende vanskelige økonomiske situation har vi kunnet skimte opbygningen af en ny mur i Europa - denne gang en økonomisk mur. Vi må ikke tillade, at dette sker!
Selv om der er sat ekstra ressourcer af til at hjælpe lande i vanskeligheder, lader det til, at engagementet blandt EU's ledere er noget blandet. Det er bekymrende, at Renault flytter sin produktion fra Slovenien til Frankrig. Vi må ikke tillade, at protektionismen igen forvolder skade. Omkostningen ved igen ikke at kunne holde sammen på Europa er alt for stor. Historien vil straffe dem, der ikke lever op til deres ansvar. Det var derfor dejligt i går at høre Gordon Browns tydelige erklæring: "Vi går ingen steder!". Det samme bør også gælde præsident Sarkozy.
Der er al mulig grund til at glæde sig over forslaget fra de Larosière-gruppen. Det er et afbalanceret forslag, der vil betyde, at EU undgår overregulering, men at overvågningen af de finansielle markeder styrkes betydeligt. Den Europæiske Centralbank vil få en endnu større rolle. De nationale tilsynsmyndigheder vil også få bedre mulighed for koordinering og udveksling af oplysninger. Politik skal være hensigtsmæssig, selv i krisetider. I disse vanskelige tider skal vi stille forslag, der gør tingene lettere i stedet for sværere.
Charles Tannock
- (EN) Hr. formand! Jeg glæder mig over Rådets erklæring om østpartnerskabet. Som ordfører for den østlige dimension af EU's naboskabspolitik støtter jeg tættere forbindelser med de seks lande mod øst. Meddelelsen om 600 mio. EUR til østpartnerskabet hilses velkommen, og jeg glæder mig over forslaget om at sætte ressourcer af til at forbedre energisikkerheden i EU gennem bedre olie- og gasoplagringsfaciliteter og etablere nye ledninger inden for rammerne af det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument.
Rådet støtter også med rette den nyoprettede parlamentariske forsamling EURONEST, der skal fremme løsningen af fastfrosne konflikter såsom striden i Nagorno-Karabakh og Transnistrien. Østpartnerskabet må imidlertid ikke bruges til at stoppe ambitionerne om EU-medlemskab hos de lande, der tydeligvis er berettiget til at ansøge om et sådant medlemskab, nemlig Ukraine og Moldova.
Rådet har også med rette besluttet at fordoble bistandspakken til økonomisk nødlidende østeuropæiske lande uden for euroområdet fra 25 mia. EUR til 50 mia. EUR. Denne foranstaltning vil bidrage til at stabilisere lande som Ungarn og Letland. Vi må dog ikke glemme Ukraine, der er præget af stor finansiel uro. Et bankkrak i Ukraine kan få katastrofale følger for resten af landene i Østeuropa og også for Italien og Østrig, hvis banker har størst berøring med det ukrainske marked.
Selv om jeg fuldt ud accepterer Tyrkiets og Ruslands ret til at fungere som observatører i EURONEST, bør ingen af disse lande udnytte denne position til at understøtte deres egen udenrigspolitik. Medlemmerne af EURONEST er suveræne stater, der har ret til at opstille deres egne euro-atlantiske målsætninger. Forslaget fra Ruslands udenrigsminister, Sergei Lavrov, om, at østpartnerskabet er en måde, hvorpå EU kan øge sin indflydelse uden for EU's grænser, er absurd. Sådanne udtalelser hører til den kolde krigs magtpolitik og ikke til moderne diplomati. Hvis nogen søger at gøre sin indflydelse gældende, er det Rusland, hvilket blev understreget under krigen mod Georgien sidste sommer og Kremls tilbagevendende politiske destabilisering af lande såsom Ukraine og de baltiske lande.
Proinsias De Rossa
- (EN) Hr. formand! Må jeg lykønske Dem med udtalelsen af mit noget vanskelige navn!
De konservative her i Parlamentet og i medlemsstaterne opfører sig som uartige børn. Efter at have stampet i jorden i årevis og krævet en deregulering af banker og den "grå" banksektor er de nu klar til at sluge en kraftig regulering - men kun hvis vi lader som om, at det var deres idé. De kræver dog stadig på barnagtig vis en deregulering af arbejdspladserne i form af større fleksibilitet, hvilket vil betyde manglende beskyttelse, manglende sikkerhed og nedskæringer i de sociale ydelser. Det, mine venner, må siges at være at puste til en ild, der allerede er ude af kontrol.
Rådsformand Topolánek valgte at sammenligne Sverige med USA. Hvorfor ikke Den Tjekkiske Republik? Hvorfor ikke Irland? Det er ganske enkelt, fordi den irske regering er ved at tage livet af sundhedsvæsen, uddannelse og børnepasning. Den forstærker følelsen af usikkerhed i Irland, skaber større arbejdsløshed - når den burde holde folk i arbejde - og gør intet for små virksomheders overlevelse. Jeg mener, at der er behov for en ny regering i Irland og en holdningsændring i Det Europæiske Råd. Lad os afholde et beskæftigelsestopmøde for alle medlemsstater den 7. maj.
Marco Cappato
- (IT) Hr. formand, mine damer og herrer! Skæbnens ironi vil, at denne del af debatten foregår uden formanden for Rådet, Mirek Topolánek, som skulle have været her. I går debatterede vi imidlertid strategien og fremtiden for Europa i lyset af G20-topmødet under overværelse af en anden formand, som i modsætning hertil måtte bede om og fik en invitation. Det står ikke klart, hvad grundlaget var, ud over det åbenlyse faktum at hans land spillede en rolle i debatten.
De undrer Dem måske over, at jeg indleder med disse måske lidt ubehagelige bemærkninger. Det skyldes, at den økonomiske krise, som Europa står over for, også er en institutionel krise, hvilket fremgår tydeligt af det faktum, at formanden for Rådet bliver nødt til at gå midt i forhandlingerne på grund af interne politiske problemer i hans eget land. Det samme gør sig gældende med den økonomiske krise, der udelukkende bliver tacklet på nationalt plan. EU har ikke fremlagt nogen løsninger, ej heller med hensyn til budgettet. Det er fint nok at nævne de 400 mia. EUR, men vi ved jo, at næsten hele dette beløb tages fra de nationale budgetter. Jeg mener ikke, at kommissionsformand Barroso har gjort nok i de seneste år for at gøre regeringer og nationalstater opmærksomme på, at der findes et andet EU, som gør mere end blot at koordinere medlemsstaterne - at EU i sig selv har en politisk funktion.
Eftersom hr. Topolánek har talt om at udvide østpartnerskabet med Belarus, vil jeg slutte med at nævne Yana Paliakova, som blev drevet til selvmord af de belarussiske myndigheder. Dette for at understrege, at disse partnerskaber burde være mere interesseret i lov, demokrati og frihed og ikke kun i at samarbejde med diktaturer af den værste slags.
Marian-Jean Marinescu
. - (RO) De konklusioner, som Rådet er nået frem til, stemmer overens med den krise, som medlemsstaterne gennemgår.
Vi må glæde os over et yderst positivt resultat, for så vidt angår aftalen om energiprojekter og bredbåndsinternet. Inddragelsen i disse projekter af Nabuccogasrørledningen og forbindelserne mellem medlemsstaterne, såsom mellem Rumænien, Ungarn og Bulgarien, kan bidrage til, at vi undgår en krise som den i januar i år.
Udnyttelse af energikilder fra landene ved Det Kaspiske Hav og bedst mulig udnyttelse af Sortehavets strategiske placering er vigtige forudsætninger for at kunne garantere EU's energisikkerhed. De politikker, der udarbejdes som en del af østpartnerskabet, skal helt afgjort omfatte maksimal udnyttelse af disse områder til gavn for EU.
Jeg blev overrasket over, at de anbefalinger, som Rådet (økonomi og finans) fremlagde, ikke tog højde for de foranstaltninger, som den nye rumænske regering bekendtgjorde gennem sit regeringsprogram, og som den er startet på at gennemføre med vedtagelse af budgettet for 2009.
Decentralisering med henblik på at styrke lokalt selvstyre og investering i prioritetsområder såsom infrastruktur og energi for at fastholde og skabe arbejdspladser er to af de foranstaltninger, som den rumænske regering allerede har igangsat. Af andre foranstaltninger kan nævnes en reduktion af udgifterne gennem budgetbevillinger og lancering af en reform af uddannelsessystemet.
Gennemførelsen af forslagene i Rådets økonomiske genopretningsprogram, især med hensyn til at lade fordelingen af ressourcer indgå i EU-programmerne og godkende statsstøtte, især i bilindustrien, vil reelt bidrage til at minimere konsekvenserne af krisen, ikke kun i Rumænien, men også i mange andre EU-medlemsstater.
Adrian Severin
- (EN) Hr. formand! Den krise, vi står over for, er ikke en krise i systemet, men en krise, der berører hele systemet. En krise, der berører det økonomiske system, men så sandelig også demokratiet. Kreditten strammes - ikke blot den økonomiske, men også den sociale. På gaderne i de europæiske byer kan vi allerede se tegn på mistillid og uro på det sociale plan, som kan føre til politiske og sociale omvæltninger.
Derfor er det nødvendigt med et socialt topmøde i EU med sigte på en europæisk pagt om beskæftigelse. På et sådant topmøde bør man bl.a. blive enige om, at virksomheder, der afskediger medarbejdere, ikke skal udlodde udbytte, at transnationale virksomheder ikke kun skal forhandle med nationale fagforeninger, men også med europæiske fagforeninger, og at rentabilitet skal gå hånd i hånd med social solidaritet.
Denne globale krise forværres af krisen i den europæiske integration. Der er medlemsstater med moderselskaber og medlemsstater med datterselskaber. Førstnævnte er med i euroområdet; det er sidstnævnte ikke. Programmer til fremme af stabiliseringen og integrationen af sidstnævnte er altafgørende for førstnævntes overlevelse. EU kan ikke overleve med nye skillelinjer.
Zbigniew Zaleski
- (PL) Hr. formand! Vi kan tale om topmødet ud fra to forskellige tidshorisonter. Den længste tidshorisont indebærer strategiske foranstaltninger, hvor jeg gerne vil medtage spørgsmålet om vores østlige partnere, herunder Belarus. Jeg mener, at dette er berettiget og vil gavne EU, vores østlige naboer og også fremtidige forbindelser med Rusland. Økonomisk støtte er afgørende, og selv om dette argument muligvis møder kritik i disse krisetider, er jeg overbevist om, at det kan betale sig at investere i østlige anliggender. Hvis den østlige strategi lykkes, vil EU vise sig at være en seriøs aktør på den globale politiske scene. Her tænker jeg ikke på EU som institution, men mere på, at virkningerne af en fælles indsats vil tale for det hensigtsmæssige i yderligere europæisk integration.
Den anden dimension vedrører udelukkende nutiden og dermed krisen, hvor tab af arbejdspladser og borgernes økonomiske hjælpeløshed er nogle af symptomerne. Der findes ingen universalløsning på disse problemer, men regeringernes og EU's overordnede strategi bør tage hensyn til de behov, som små og mellemstore virksomheder har. Det skyldes først og fremmest, at iværksættere i modsætning til arbejdstagere, der kun mister deres job, risikerer at miste både job, medarbejdere og hele virksomheden. Ejere af små virksomheder er de mest fleksible og vil sandsynligvis være dem, der klarer sig bedst i den aktuelle vanskelige situation, og eftersom de udgør størstedelen af Europas økonomiske styrke, kan de påvirke hele økonomien.
Hvis økonomisk kollaps munder ud i psykologisk sammenbrud, vil vi stå midt i en reel krise. Så længe folk bevarer motivationen og viljen til at udrette noget, er der altid chance for, at tingene vil ændre sig til det bedre. På dette område er EU's foranstaltninger et væsentligt element, som vi er ansvarlige for. Jeg ønsker os alle held og lykke i denne sag.
Edite Estrela
- (PT) Hr. formand! Resultatet af topmødet var ikke tilstrækkelig ambitiøst. Hvor er det stærke engagement med hensyn til at fjerne skattelyer og offshorefinanscentre? Hvor er beslutningen om at appellere til højere moral i forbindelse med bankdirektørlønninger? Det er korrekt at sige, at det er de rige, der skal betale for krisen, for det var dem, der var skyld i den.
For så vidt angår beskæftigelsestopmødet, kan dette ikke blive et minitopmøde, fordi beskæftigelsen ikke er et miniproblem. Det er et stort problem, der påvirker både enkeltpersoner og familier. Dette er ikke måden at genvinde folks tillid på.
Til slut vil jeg gerne bemærke, at jeg hørte nogen sige, at de ikke har brug for forslag fra socialdemokraterne. Det er en arrogant udtalelse. Hvis fortalerne for den neoliberale doktrin havde lyttet til socialdemokraternes advarsler, ville vi ikke stå midt i denne krise. Mon de nogensinde lærer det? Hvis de ikke har forstået alvoren i og omfanget af denne krise eller årsagerne til den, frygter jeg det værste. Jeg frygter, at krisen vil fortsætte i mange år, og det ønsker vi ikke.
Tunne Kelam
- (EN) Hr. formand! Efter min mening er det opmuntrende resultat, som Rådet har opnået, at de 27 medlemsstater nu kan tage til G20-topmødet med en fælles holdning. Dette er en stor præstation, og det er kun rimeligt at lykønske hr. Topolánek med hans konstruktive rolle som formand for Rådet. Jeg deler hans synspunkt, når han siger, at Rådets succes skyldes, at EU nægtede at springe over, hvor gærdet var lavest, i form af massive redningspakker og nationalisering.
Den uheldige krise i den tjekkiske regering øger nu Kommissionens og kommissionsformand Barrosos ansvar med hensyn til at lede Fællesskabet ud af krisen og skabe sammenhæng og stabilitet. Samtidig skal Kommissionen tilbyde mere fleksible mekanismer, der skal sikre rettidig udnyttelse af de yderligere midler, som Kommissionen træffer beslutning om. Gennemførelsesprocedurer kan være besværlige og tidskrævende. Det er især vigtigt at tilpasse rammebetingelser til små virksomheder og til innovation. Det er nu, vi skal investere mere i forskning og uddannelse.
Den økonomiske krise må imidlertid ikke medføre en moralsk krise. Som altid indeholder en krise muligheder for reform. Den økonomiske krise udspringer faktisk af en værdikrise, hvilket betyder, at genopretningen skal indledes med en styrkelse af vores fælles værdier, herunder først og fremmest større solidaritet. Vigtigst af alt må krisen ikke bruges som en undskyldning for protektionisme. Derimod er vi forpligtet til at arbejde sammen og forstå at ved at støtte hinanden og fremme reformer i Lissabontraktatens ånd, vil krisen gøre Europa stærkere.
Csaba Sándor Tabajdi
- (HU) Hr. formand! På trods af modstridende kræfter har Kommissionen og Rådet formået at bevare sammenholdet i EU. Dette topmøde var relativ vellykket, idet man ønskede at beskytte det indre marked, tog til orde mod den forestående protektionisme og sidst, men ikke mindst, tilbød fornyet bistand til medlemsstaterne i Central- og Østeuropa, der kæmper med stigende problemer.
Jeg vil gerne starte med at takke kommissionsformand Barroso for, at den økonomiske bistand til regionen er blevet fordoblet til 50 mia. EUR. For et år siden foreslog den ungarske premierminister - og på dette topmøde har man i den forbindelse endelig truffet en principbeslutning - at oprette et system til overvågning af de finansielle markeder og bankerne.
Igen behandlede man på topmødet det forhold, at bankernes moderselskaber - som hr. Severin også har understreget - er ansvarlige for deres datterselskaber, og man har ligeledes taget et meget vigtigt skridt med hensyn til energisikkerheden.
Laima Liucija Andrikien
(LT) Hr. formand! Først vil jeg gerne udtrykke min respekt for og takke Mirek Topolánek. Vi forstår alle, hvad det vil sige at have formandskabet i EU, og hvad det vil sige at have formandskabet i et EU, der står over for en global finanskrise og økonomisk recession. Derfor ønsker jeg oprigtigt Den Tjekkiske Republik held og lykke med de nye udfordringer og lederskabet af EU indtil midten af året.
Det Europæiske Råd i Bruxelles: Der er mange af os, der i dag nævner tal igen og igen som et slags mantra - tal, der afspejler de aftaler, der blev indgået på Det Europæiske Råd. 5 mia. EUR til strategiske energiprojekter og bredbåndsinternet. 50 mia. EUR til EU-medlemsstater uden for euroområdet, som skal anvendes til betalinger og til at bringe betalingsbalancen i ligevægt. 75 mia. EUR til Den Internationale Valutafond. 600 mio. EUR til østpartnerskabet. Af de nævnte 5 mia. EUR afsættes der 175 mio. EUR til den energibro, der skal forbinde Sverige med de baltiske lande, som indtil nu har fungeret som en slags ø adskilt fra EU's energimarked. Er dette for lidt eller for meget? Er glasset halvt fyldt eller halvt tomt? Under normale omstændigheder ville jeg anse de resultater, der blev opnået, og de aftaler, der blev indgået af Det Europæiske Råd, som tilfredsstillende. Vi havde naturligvis håbet på mere og på, at man var blevet enige om en bedre finansieringsplan for den europæiske økonomiske genopretning. Efter at have betragtet alle manifestationerne og alle eksemplerne på nationalisme og protektionisme, mener jeg dog, at den opnåede aftale utvivlsomt er et udtryk for solidaritet. Lad os bruge dette som udgangspunkt for det fremtidige arbejde.
Antolín Sánchez Presedo
- (ES) Hr. formand, hr. formand for Kommissionen! Kun hvis EU står sammen og prioriterer global vækst og beskæftigelse, kan vi gå forrest med hensyn til økonomisk genopretning, styrke kriseforebyggelse og krisestyring, forbedre reguleringen af de finansielle systemer og støtte de mest sårbare lande i denne første globale krise.
G20-landene repræsenterer størstedelen af verdens befolkning (to tredjedele) og 90 % af verdensøkonomien. Disse lande skal komme med en fælles, effektiv og vedvarende reaktion med henblik på at stimulere efterspørgslen og realøkonomien med fremtidige investeringer, genetablere lånemulighederne og fremme en solid international finansiel regulering og overvågning, der sikrer gennemsigtighed, stabilitet og passende incitamenter, som eliminerer systemrisici og sikrer, at vi ikke bringes tilbage til udgangspunktet.
Der er behov for en ny økonomisk orden og et globalt ledelsessystem for det 21. århundrede, som vil afhjælpe årsagerne til og skævhederne i krisen og fremme bæredygtig udvikling gennem en åben økonomi baseret på solidaritet.
Péter Olajos
- (HU) Hr. formand! Jeg glæder mig over Rådets beslutning om den holdning, man vil fremlægge på G20-topmødet. Jeg er glad for, at vores politiske ledere har forstået, at foranstaltninger til afhjælpning af den globale krise og bekæmpelse af klimaforandringerne hænger nøje sammen.
Essensen af udviklingsplanen for den nye miljøaftale, der blev fremlagt af premierminister Gordon Brown og præsident Barack Obama, er at skabe sammenhæng mellem økonomisk stimulering og miljøinvesteringer, støtte til øget energieffektivitet og miljøvenlige teknologier.
Jeg er imidlertid ikke enig med Rådet i, at de fremskridt, der er gjort med hensyn til gennemførelsen af EU's program for økonomisk stimulering, som blev vedtaget i december, er tilfredsstillende. Selv om der vil gå et stykke tid, før de positive virkninger af miljøplanen vil kunne mærkes på økonomien, er der ingen tvivl om, at den omfattende budgetpakke, der udgør 3,3 % af EU's BNP - dvs. mere end 400 mia. EUR - vil resultere i nye investeringer og nye arbejdspladser.
Programmet indebærer imidlertid kun et lille bidrag til omdannelsen af EU til en økonomi med lav CO2-emission. Selv om der tales udtrykkeligt om at forbedre energieffektiviteten og øge energibesparelserne, rettes der stadig mere opmærksomhed og stadig flere midler mod energileverandørerne, mod at diversificere forsyningsledningerne og mod at fremme EU's energiinteresser i forhold til tredjelande.
Der er ingen tvivl om, at vi skal udvikle energiinfrastrukturen, men ikke på bekostning af en reduktion af forbruget. EU ønsker stadig at spille en førende rolle i den aftale, der skal forhandles på plads på klimatopmødet i København. Dette kræver dog, at vi hurtigst muligt når til enighed om udviklingen af et globalt CO2-marked, om økonomisk kompensation til udviklingslandene, om teknologisk støtte og opbygning af kapacitet, og at vi langt om længe får afklaret principperne for, hvordan byrden skal deles blandt medlemsstaterne.
Dariusz Rosati
- (EN) Hr. formand! Jeg vil gerne indlede med at takke det tjekkiske formandskab for det vellykkede topmøde. Efter min mening er der kommet en række vigtige beslutninger ud af topmødet, men samtidig mener jeg, at der er behov for mere. Der er behov for, at tingene fremskyndes.
Når vi tager til G20-topmødet i London om en uges tid, er det min fornemmelse, at vi stadig er for integrerede til at handle på egen hånd og for opdelte til at handle som en enhed. Efter min mening er der tre ting, vi skal prioritere.
Den første er naturligvis arbejdspladserne. Millioner af europæere er bange for at miste deres arbejde, og hvis jeg skal være helt ærlig, så forstår jeg ikke den franske præsidents modstand mod topmødet. Et fuldgyldigt topmøde er netop hvad vi har behov for på nuværende tidspunkt.
For det andet er jeg glad for, at det er lykkedes os at eliminere - i hvert fald delvis - de protektionistiske tendenser. Ikke desto mindre lurer disse tendenser stadig, og derfor må vi udvise solidaritet.
Det tredje aspekt handler om at genskabe tilliden til markederne. Jeg er ikke af den opfattelse, at der er for få penge på markedet - der er tilstrækkeligt med penge. Problemet er at omdanne disse penge til effektiv efterspørgsel, og for at gøre det skal vi genskabe tilliden blandt husholdninger og virksomheder.
Mario Mauro
- (IT) Hr. formand, hr. formand for Kommissionen, mine damer og herrer! Spørgsmålet om kombinationen af foranstaltninger til støtte og stimulering og lovgivningstiltag er et af de væsentligste spørgsmål på den internationale dagsorden. De nuværende spændinger, som afspejler de store landes forskellige strategier til håndtering af krisen, vil forhåbentlig blive løst i et vist omfang på G20-topmødet.
Det er faktisk ingen hemmelighed, at USA fastholder, at der er behov for en yderligere kollektiv forpligtelse til at vedtage nationale foranstaltninger til stimulering af efterspørgslen og genoplivning af økonomien, mens den fremherskende holdning i Kommissionen i Bruxelles er, at alle nyttige og nødvendige skridt i denne forbindelse allerede er taget, og at man nu skal vente og se resultaterne af de kriseværktøjer, som medlemsstaternes regeringer har taget i brug.
Det er heller ingen hemmelighed, at EU mener, at vi nu skal koncentrere os om at genskabe finansmarkedernes troværdighed, stabilitet og pålidelighed gennem vedtagelse af strengere lovbestemmelser og mere effektive tilsynsordninger inden for bank- og kreditsektoren, mens der i USA er flertal for at udvise forsigtighed ved at gennemføre grundige reformer af lovrammerne og tilsynsmekanismerne.
Hvis jeg skal være helt ærlig, tror jeg ikke, at det er en god idé at spille disse to løsninger ud mod hinanden. Vi bør i stedet finde en kombination af løsningerne, og i denne forbindelse bør EU's synspunkter først og fremmest veje tungest som den europæiske metode, som Kommissionen er garant - eller sågar profet - for. Jeg er slet ikke i tvivl om, at kommissionsformand Barroso er den rette mand til at forme vores håb og hale os op af afgrunden.
Katrin Saks
- (ET) Hr. formand! Rådet traf beslutning om adskillige vigtige emner. Energi- og bredbåndsprojekter og beslutningen om at forhøje støttemidlerne til de østeuropæiske lande er et godt tegn.
Et fingerpeg om det, der blev opnået og ikke opnået på Det Europæiske Råds møde, er det, som vores premierminister sagde, da han vendte tilbage til Estland - nemlig at Europa var ved at finde tilbage til sine grundlæggende værdier. Han henviste til, at Europa var begyndt at miste interessen for yderligere stimuleringspakker, og at der er tegn på en tilbagevenden til en forsigtig budgetpolitik. Da han repræsenterer et ultraliberalt parti, er jeg ikke overrasket over hans udtalelser, men de afspejler det mere generelle problem med regeringsledere med visse ideologiske baggrunde, som ikke er indstillet på at tage modige skridt, der forudsætter, at de er visionære, og gennemføre foranstaltninger, der kunne kollidere med deres egne ideologiske opfattelser.
Få dage før Det Europæiske Råds møde hørte vi Nobelprisvinderen Paul Krugman sige, at EU's stimuleringspakke måske ikke er tilstrækkelig. Måske kommer vi til at mangle ikke 400 mia., men derimod 500 mia., i år og 3 000 mia. i alt. Der er således behov for en samlet indsats og en proaktiv strategi og ikke den usynlige hånd.
José Manuel García-Margallo y Marfil
- (ES) Hr. formand, hr. formand for Kommissionen! Indledningsvis vil jeg udtrykke bekymring over, at det beskæftigelsestopmøde, der skulle holdes i maj, er blevet erstattet af et trojkamøde, uanset hvor åbent dette måtte være. Efter min mening sætter denne beslutning os tilbage til 1996, hvor beskæftigelsespolitikken blev anset for at være noget, som kun medlemsstaterne skulle beskæftige sig med.
Med hensyn til valutapolitikken slår jeg i lighed med hele min gruppe til lyd for, at centralbanken gøres fuldstændig uafhængig, men det skal pointeres, at uafhængighed ikke er lig med uimodtagelighed over for kritik.
I denne forbindelse gør jeg opmærksom på, at jeg kunne have ønsket, at Den Europæiske Centralbank havde været mere modig med hensyn til rentenedsættelserne i lyset af rentens indvirkning på den europæiske eksport, og at den havde været mere rundhåndet ved fastsættelsen af frister for tilbagebetaling af lån. Den amerikanske centralbank yder treårige lån, mens Den Europæiske Centralbanks lån kun har en løbetid på seks måneder.
For lige at vende tilbage til valutapolitikken håber jeg, at redningsplanerne for de finansielle institutioner og de eventuelle planer om at købe giftige aktiver eller aktiver af meget lav værdi ikke omsættes i konkurrencefordele for de banker, der modtager støtte, på bekostning af de banker, der har ført en mere forsigtig politik og ikke har behov for støtte.
Hvad angår skattemæssige stimuli, er vi kommet vidt omkring i formiddagens forhandling. Er de tilstrækkelige? Har vi gjort for lidt? Gør USA mere, end vi gør? Uanset konklusionen på denne forhandling er det sikkert, at det, som vi oplever, er de mest omfattende skattemæssige stimuli, som vores generation har set siden 1929.
Dette tvinger os til at samordne de foranstaltninger, der iværksættes på begge sider af Atlanterhavet, og denne samordning skal øges på to områder. Vi skal således afslutte Doharunden for at sende et signal til hele verden om modstanden mod protektionisme og for det andet gennemføre en fælles analyse af ubalancen i verden, der ligger til grund for denne krise.
Med hensyn til stabilitetspagten er jeg stødt på visse modsigelser i Kommissionens holdning. Nutidens gæld er morgendagens skat, og Kommissionen bør sikre, at de nationale foranstaltninger er knyttet til Lissabonstrategien og ikke bringer finansernes bæredygtighed i fare. Kommissionen skal derfor meget nøje overvåge de planer, som disse lande - herunder Spanien, hvor jeg kommer fra - der har forvildet sig ud i et alt for stort underskud, har om at genvinde deres position.
Jeg takker Dem for, at De gav mig så lang taletid, hvilket jeg så afgjort har bemærket.
Formanden
- Jeg gør opmærksom på, at vi er imod inflation generelt, og at denne modstand også omfatter taletidsinflation.
Pierre Pribetich
- (FR) Hr. formand! På de 22 sider, som Det Europæiske Råds konklusioner fylder, henvises der kun i en lille bitte sætning til problemet med bilindustriens fremtid og en europæisk erhvervspolitik. Er dette en praktisk reaktion på forventningerne hos de 12 mio. ansatte i sektoren og på de bekymringer, som 6 % af EU's erhvervsaktive befolkning gør sig? Svarer det til det, der er på spil? Konklusionerne indeholder intet forslag om en EU-plan, ingen fremtidsudsigter for bilindustrien og ingen vilje til at samordne de nationale politikker.
Den 19. november 2008 talte jeg her på vegne af den franske socialdemokratiske delegation og stillede spørgsmål til alle de ansvarlige europæiske interesserede parter. Jeg udtrykte ønske om en ny bilpagt og om en solidaritetsbaseret, struktureret, hurtig og effektiv erhvervspolitik på kort, mellemlang og lang sigt, som kunne udgøre en samordnet indsats fra medlemsstaternes og EU's side.
Efter den fælles beslutning, som flere grupper står bag, fokuserer vi igen her fire måneder senere på bilindustriens fremtid. Hvad afholder Dem fra at reagere, at handle, at tage handsken op, før det er for sent? Dette spørgsmål er ikke retorisk, men derimod en opfordring til at handle!
Harlem Désir
- (FR) Hr. formand! Det er vanskeligt at skjule sin skuffelse ved dette topmødes afslutning.
Hvis selvtilfredshed og fiktion var vejen til økonomisk genopretning, kunne vi måske betegne mødet som vellykket. Jeg er klar over, at økonomi i høj grad handler om psykologi, og at vi skal forsøge at genskabe tilliden, men når krisen i sidste ende forværres i en grad, hvor alle medlemsstaterne falder dybere og dybere ned i recessionen, og arbejdsløsheden stiger voldsomt, er det virkelig temmelig forbløffende at høre Rådet erklære, at det har tillid til EU's økonomis udsigter på mellemlang og lang sigt, og at det er fast besluttet på at gøre alt i dets magt for at få beskæftigelsen og væksten tilbage på rette spor.
Fast besluttet på at gøre hvad? Dagsordenen for Rådets møde var allerede blevet støvsuget for ethvert beskæftigelsesrelateret forslag. Dette spørgsmål blev udskudt til maj. Rådet besluttede i sidste ende at reducere beskæftigelsestopmødet i maj til et trojkamøde. Tilsyneladende var det præsident Sarkozy, der fik heldet med sig og overbeviste de andre medlemsstater om, at det ikke var nødvendigt at udarbejde forslag, som ville indebære, at beskæftigelse skulle prioriteres i EU's arbejde. Dette fører tankerne tilbage på en undtagelse, som andre regeringer, Det Forenede Kongeriges regering, tidligere har anmodet om i forbindelse med hele beskæftigelseskapitlet i EU-traktaterne.
I dag opfordrer præsident Sarkozy således til en undtagelse fra beskæftigelsespolitikken. Det, der dog virkelig ville vække bekymring, var, hvis denne strategi smittede af på alle medlemsstaterne. Jeg er ikke særlig overrasket over, at Barroso-Kommissionen, der på visse områder har kørt den europæiske sociale dagsorden ud på et sidespor i sin mandatperiode, der har trukket sig i forhold til EU's sociale og beskæftigelsesrelaterede prioriteringer, og der har givet efter ved at adlyde den ordre, der lige er blevet givet af et medlem af Barroso-Kommissionens flertal, den konservative gruppe Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater, men jeg mener klart, at det i den grad er skammeligt, og at det, når det kommer til samordningen af ikke blot genopretningspolitikker, men også beskæftigelsespolitikker, er arbejdstagerne, der i sidste ende kommer til at betale prisen for denne udgave af et EU, der reelt ikke eksisterer.
Det er også det rene opspind at tale om 400 mia. EUR, da dette beløb ikke blot er summen af de nationale genopretningsplaner, men frem for alt af politikker, der ikke engang er nationale genopretningspolitikker, da de kun er almindelige økonomiske stabilisatorer, dvs. stigningen i sociale udgifter knyttet til stigningen i arbejdsløsheden. Kommissionen har lagt yderligere 5 mia. EUR på bordet, men det har gjort ondt.
Derfor mener jeg tværtimod, at det, vi nu har brug for, er en virkelig genopretningsplan i lighed med den, som USA indførte, og som satte over 780 mia. USD i omløb, og en samordning af den indsats, der gøres for at støtte arbejdstagere, der er ramt af krisen. Der er også brug for efterspørgsel, hvilket er en anden faktor, der vil vise sig at være langt mere effektiv med hensyn til at sætte gang i væksten igen og genskabe tilliden til og dynamikken i vores økonomi.
Elmar Brok
- (DE) Hr. formand, hr. formand for Rådet, hr. formand for Kommissionen! De vil ende med at give mig ret i, at det var bedre, at jeg satte mig herover.
For det første vil jeg i modsætning til Martin Schulz sige, at det tjekkiske formandskab under premierminister Topolánek indtil videre har været et fremragende formandskab.
(Bifald)
Jeg er stolt over, at dette var og er det første formandskab, som blev ledet af et tidligere Warszawapagtland, og det fortjener al mulig støtte, da det symboliserer Europas forening.
For det andet befinder vi os nu i en vanskelig situation i forhold til Lissabontraktaten. Jeg vil gerne støtte anmodningen om, at premierminister Topolánek og oppositionslederen hr. Paroubek sætter sig ned sammen og gennemfører en ansvarlig forhandling, da medlemsstaternes interne politiske problemer ikke må påvirke hele Europas skæbne.
Min slutbemærkning er rettet mod Martin Schulz. Gordon Brown hindrede reguleringen af finansmarkederne, og Gordon Brown og den tyske beskæftigelsesminister Scholz fra SPD hindrer et kompromis i arbejdstidsdirektivet, som er i overensstemmelse med Parlamentets beslutning. Martin Schulz skal ikke forsøge at sige, at han alene forsvarer et socialt Europa. Det stik modsatte er tilfældet.
Silvia-Adriana Ţicău
- (RO) Hr. formand! Den økonomiske krise er hård ved de europæiske virksomheder og borgere. Medlemsstaternes økonomier viser en kraftig nedadgående tendens, SMV'erne må lukke, og de ansatte mister deres arbejde.
Sammen med andre parlamentsmedlemmer overrakte jeg en skrivelse til kommissionsformand Barroso om situationen for arbejdstagerne i metallurgiindustrien i Rumænien og Frankrig, der bliver teknisk arbejdsløse, idet de kun modtager 70 % af deres løn. Vi har anmodet om en gennemgang af vilkårene for at få adgang til Den Europæiske Socialfond og Den Europæiske Fond for Tilpasning til Globaliseringen for at støtte flere arbejdstagere, der berøres alvorligt af den økonomiske krise og tabet af arbejdspladser.
EU har brug for økonomisk udvikling, og EU's borgere har brug for arbejdspladser og en rimelig løn. Den europæiske økonomiske genopretningsplan, der blev fremlagt i november 2008, er ikke blevet til mere end ord. Desværre fremgår energieffektivitet, der kan skabe arbejdspladser, ikke af forordningen fra januar.
Paul Rübig
- (DE) Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil også lykønske det tjekkiske formandskab. Gårsdagens aftale om roaming var sensationel, og Europas borgere vil få gavn af den.
Der er fundet en løsning på energi- og gaspakken, og efter vores mening har det tjekkiske formandskab gennemført forhandlinger om adskillige andre punkter på fortrinlig vis. Det samme gør sig gældende for motivationen af den europæiske befolkning, især i krisetider, til at rose dem, der gør en overmenneskelig indsats. Derfor bør vi også støtte kommissær Kovács' fremsættelse af flere forslag om progressiv afskrivning. Hvis vi antager, at der skal investeres mere end 1 000 mia. EUR indtil 2030 for at bygge nye kraftværker, skal vi begynde i dag. Det ville skabe arbejdspladser og vækst.
Alojz Peterle
- (SL) Hr. formand! Indledningsvis vil jeg ønske rådsformanden mange gange tillykke med den succes, som det tjekkiske formandskab har opnået under usædvanlig krævende omstændigheder.
Vi har lagt øre til nogle meget hårde ord i dag, men jeg er af den faste overbevisning, at EU's borgere ikke interesserer sig så meget for, hvor meget vi måtte dreje til venstre eller til højre, som for i hvor høj grad vi vil handle i den europæiske ånd, dvs. hvad vi kan opnå gennem et effektivt samarbejde.
Vi står navnlig over for to opgaver, nemlig at udtrykke social følsomhed og solidaritet over for de hårdest ramte, samtidig med at vi investerer i de redskaber, der bedst kan hjælpe os ud af krisen. Denne krise skal anvendes som en katalysator for økonomiske omstruktureringer, og dette skal ikke kun gælde for bilindustrien. Den økonomiske krise har vist, at vi har rigtig meget brug for en bedre samordning af den økonomiske politik og for stærkere fællesskabsinstitutioner som fastlagt i Lissabontraktaten.
I denne forbindelse glæder jeg mig over de konstruktive forslag i de Larosièr-betænkningen om de finansielle institutioner.
Christian Rovsing
- (DA) Hr. formand! Jeg vil gøre en bemærkning om de store tilskud, der ydes til virksomheder, som muligvis ikke overlever. Det har jo ingen mening at bede et antal arbejdere om at forblive i en virksomhed og betale disses lønninger med offentlige midler, hvis virksomheden lukker senere. De skulle have chancen for efteruddannelse, nyuddannelse og gå til virksomheder, der havde en chance for at overleve. Jeg synes, at vi i forbindelse med bilindustrien har lagt alt for lidt vægt på udviklingen af helt nye typer af biler, biler med brint, batteridrevne og fuelcelledrevne. Jeg tror, at en stor del af arbejdsstyrken kunne flyttes over til disse ting, og så vil de også have et job om 10 år.
Alexandr Vondra
Hr. formand! Jeg vil gerne komme med et kort sammendrag baseret på Rådets og det tjekkiske formandskabs synspunkter.
(CS) Efter min opfattelse er vi nu nået frem til en slags teoretisk halvleg i det tjekkiske formandskab, og jeg ønsker at takke de mange medlemmer, som har værdsat vores hidtidige arbejde.
Det er naturligvis opmuntrende, at der bliver vist respekt for det konstante arbejde, som vi udfører syv dage om ugen og 20 timer dagligt, og for de resultater, som vi opnåede på Det Europæiske Råds møde i sidste uge.
De beslutninger, der blev taget på mødet, var grundlæggende og vigtige. Til de medlemmer, der har konkrete tvivl og spørgsmål, vil jeg sige én ting. Giv foranstaltningerne og beslutningerne tid til at udmønte sig, og lad dem vise deres værd, når de træder i kraft, for jeg er helt sikker på, at de har deres styrke, at de har deres berettigelse, og at de vil give afkast, da vi kæmper med den værste økonomiske krise, der nogensinde har ramt EU.
De reelle beslutninger om at yde 5 mia. EUR til energiprojekter og bredbåndsinternet er af stor betydning. De er vigtige i lyset af gaskrisen, da vi her viser, at EU er i stand til at handle hurtigt og opfylde mange europæiske landes behov. Beslutningen om at bevilge 25 mia. EUR til at hæve grænsen for at bistå de EU-lande, der oplever problemer, er ligeledes yderst vigtig. Beslutningen om de 75 mia. EUR, som vi vil redegøre for på G20-mødet i London, giver også et klart signal om, at EU er parat til at tage sin del af ansvaret for en reform af verdens finansielle institutioner. Jeg ønsker også at fremhæve noget, som nogle medlemmer har nævnt, og som ikke omhandler Det Europæiske Råds møde, og det er de seneste ugers intensive arbejde med en række lovgivningsforslag. Dette arbejde var ikke tilfældigt, men takket være det konstante arbejde i Rådet under ledelse af det tjekkiske formandskab har vi formået at nå til enighed i trilogerne om ret grundlæggende reformforslag. Energipakken om det indre energimarked for gas og elektricitet, luftfartspakken om revision af det fælles europæiske luftrum, vejpakken om modernisering af adgangen til vejtransportmarkedet, herunder det følsomme spørgsmål om cabotage, roaminglovgivningen og endelig også pesticidpakken, der kan blive resultatet af de sidste to til tre måneders arbejde. Jeg vil også takke Parlamentet, fordi disse resultater er opnået gennem en fælles indsats fra vores, Kommissionens og Parlamentets side.
Et andet eksempel er, at forhandlingerne har kørt i over 10 år, uden at der er opnået nogen form for resultater med hensyn til nedsættelse af momssatserne for nogle sektorer, der indebærer yderst krævende manuelt arbejde eller en stor andel af manuelt arbejde. Under ledelse af den tjekkiske finansminister indgik Økofin-Rådet en aftale, som blev bekræftet på Det Europæiske Råds møde. Mange medlemmer spørger, hvordan vi vil håndtere arbejdsløshedsproblemet. Jeg vil nok engang understrege det, som den tjekkiske premierminister allerede har fastslået i denne forbindelse, nemlig at der foreligger en aftale mellem formandskabet og Kommissionen, og at der den 7. maj vil blive afholdt et beskæftigelsestopmøde om de punkter, der blev fastlagt på Det Europæiske Råds møde. På topmødet vil der blive præsenteret konkrete foranstaltninger til Det Europæiske Råds møde i juni. Dette betyder, at der vil blive afholdt flere drøftelser.
Mange af medlemmernes bemærkninger vedrørte spørgsmålet om EU's åbenhed. Jeg vil gerne fremhæve, at der under det tjekkiske formandskab i anledning af femåret for EU's største udvidelse blev afholdt en konference i Prag med titlen "Fem år senere" i samarbejde med Kommissionen. På konferencen blev det tydeligt illustreret i aktuelle tal, der er indsamlet af økonomiske eksperter, at udvidelsen måske var det mest vellykkede projekt nogensinde i EU's nutidshistorie, og at disse fem år klart vidner om, at udvidelsen har været til gavn for både gamle og nye medlemsstater.
For så vidt angår Østpartnerskabet har vi vedtaget en erklæring om, at det stiftende topmøde vil blive afholdt den 7. maj, og vi samarbejder med partnerskabets kommende medlemmer, f.eks. Ukraine, om at gøre det til en virkelig succes for EU. Et yderligere eksempel på det vellykkede arbejde er endelig mandagens konference om gasinfrastrukturen, der blev gennemført takket være Kommissionen i Bruxelles, og som udmøntede sig i en erklæring om modernisering af gasinfrastrukturen i Ukraine med henblik på at forebygge flere gentagelser af en krise som den i januar i år.
Jeg vil gerne berolige de medlemmer, der forholder sig tvivlende til et bestemt spørgsmål. Jo, vi har indenlandske problemer, og vi er fuldt ud klar over, hvem der står bag mistillidsvotummet. Det er Jiøí Paroubek, lederen af de tjekkiske socialdemokrater. Vi er imidlertid en ansvarlig regering, der håndterer situationen, og der er ingen grund til bekymring. Det tjekkiske formandskab kan, nu hvor vi er halvvejs, med sikkerhed sige, at den anden halvdel af formandskabet vil blive lige så god som den første og lige så ansvarlig, og ved formandskabets afslutning vil vi utvivlsomt fejre den samme succes, som medlemmerne har talt om i dag i forbindelse med vurderingen af arbejdet i januar, februar og marts. Jeg vil således gerne forsikre medlemmerne om, at vi har en seriøs og ansvarlig strategi, og at der absolut ikke er nogen grund til bekymring.
Formanden
- Hr. Vondra! Mange kolleger har takket det tjekkiske formandskab for dets bidrag. Jeg gjorde det i begyndelsen i overværelse af premierminister Topolánek. Jeg vil gerne takke Dem for Deres meget engagerede personlige bidrag. Vi vil gerne tilskynde Dem til at fortsætte, som De lige har beskrevet, således at den anden halvdel af det tjekkiske formandskab vil blive lige så vellykket, som det har været i den første halvdel. Held og lykke med det fortsatte arbejde.
José Manuel Barroso
formand for Kommissionen. - (EN) Hr. formand! Lad mig igen understrege det fremragende samarbejde, vi har haft med det tjekkiske formandskab. Det tjekkiske formandskab gør en stor indsats for Europa i en meget vanskelig situation, og jeg synes, at det fortjener vores fulde støtte.
Lad mig slutte af. Når jeg slutter af, kommer der altid hobe ind for at høre!
(Latter)
Lad mig slutte af ved at takke for den brede støtte til resultaterne fra Det Europæiske Råds møde. Der er ikke enstemmighed, men jeg tror, at det er rimeligt at sige, at det alt i alt blev anerkendt, at det drejede sig om en vigtig række beslutninger, og jeg glæder mig over det, som jeg opfatter som en fælles forpligtelse fra alle tre institutioner - Parlamentet, Rådet og Kommissionen - til at samle kræfterne for at føre Europa gennem krisen.
Vi har grund til at være stolte af det, vi har besluttet, men der er ikke plads til selvtilfredshed. Der skal gøres mere, og vi skal holde fokus, men vi vil nå langt og lykkes i vores bestræbelser, hvis vi viser tillid.
Tillid skal være nøgleordet. Tillid til vores mulighed for at levere det, vi har lovet, tillid til indsatsen og gennemførelsen og, som jeg tidligere har nævnt, gennemførelse og ikke gestikuleren. Jeg tror helt ærligt ikke, at tilliden vil blive højnet ved at bekendtgøre en ny plan hver måned eller hver uge. Tillid højnes ved, at vi koncentrerer os om gennemførelsen af det, der er besluttet i fællesskab, og ligeledes om den effektive samordning af disse bestræbelser.
Tillid er nødvendig for at komme videre med vores lovgivningsmæssige dagsorden, for uden en lovramme vil vi ikke kunne skabe tillid til, at ændringer vil have en varig virkning
Det er nødvendigt med tillid til euroområdets berettigelse og pålidelighed og til vores evne til at mobilisere den nødvendige støtte til alle de medlemsstater i eller uden for euroområdet, som har brug for det.
Der er også behov for tillid til vores fælles forpligtelse til at bevare vores særlige kendetegn som en social markedsøkonomi og til vores langsigtede mål om en kulstoffattig økonomi. Jeg stoler fuldt og fast på, at vi ikke når vores mål med selvmodsigende taler og en form for mindreværdskompleks i forhold til USA.
Det, som vi faktisk oplever nu, er at USA nærmer sig traditionelt europæiske holdninger. USA nærmer sig vores holdninger til kampen mod klimaændringer, og det glæder vi os over. USA nærmer sig vores holdninger til behovet for at styrke velfærdssystemet.
Jeg mener derfor ikke, at den debat, jeg nogle gange hører, om at USA og EU skulle have meget forskellige tilgange til krisen, er befordrende. Tværtimod er vi vidner til en øget konvergens mellem EU og USA og forhåbentlig andre - for det er ikke kun os og USA, det drejer sig om - og derfor har jeg tiltro til et positivt resultat af G20-topmødet.
Jeg tror, at det er vigtigt at være af den opfattelse, at det er inden for egne rammer og ikke i forhold til andre, vi skal løse situationen. Det er vigtigt at være bevidst om, hvilke europæiske instrumenter vi har, og at vi i dette udvidede EU med vores samordnede indsats til bekæmpelse af denne recession vil være i stand til at tage hånd om vores borgeres væsentligste bekymringer, herunder naturligvis det efter min mening største problem, nemlig den stigende arbejdsløshed.
Dette er årsagen til, at jeg mener, at vi bør bygge videre på det, der allerede er aftalt, og nu fokusere på gennemførelsen heraf, herunder en stærk samordning og en stærk forpligtelse til at opnå konkrete resultater.
(Bifald)
Formanden
- Forhandlingen er afsluttet.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Călin Cătălin Chiriţă  
Jeg ønsker at udtrykke min støtte til de beslutninger, der blev vedtaget på EU's nylige topmøde i Bruxelles. Det, der især er glædeligt, er den nødvendige beslutning om at øge nødhjælpsfonden fra 25 mia. EUR til 50 mia. EUR. Denne fond er oprettet særligt med henblik på de centraleuropæiske medlemsstater, der står over for en betalingsbalancekrise.
Denne beslutning, der er baseret på de foranstaltninger, som er blevet vedtaget med henblik på at beskytte staterne i euroområdet mod den globale krise, er et konkret bevis på EU's solidaritet og evne til at hjælpe stater uden for euroområdet med at komme igennem den økonomiske krise. Efter Ungarn og Letland er Rumænien blevet den tredje EU-medlemsstat, der har tyet til nødhjælpsfonden, da landet blev berørt af en kraftig ubalance på de løbende poster og var ude af stand til at optage nye lån hos udenlandske kreditorer.
EU's institutioner har pligt til at indfri forventningerne hos de europæiske borgere, der er dybt berørt af krisen. Kun europæisk solidaritet, transatlantisk samarbejde og effektive foranstaltninger kan bidrage til at overvinde den globale krise.
Genowefa Grabowska  
Mit hjemland, Polen, er især interesseret i god forvaltning af EU's nye Østpartnerskabsprogram. Det vedrører vores naboer og omfatter vores tætteste naboer, f.eks. Hviderusland, Ukraine og Moldova, samt lande længere væk såsom Armenien, Aserbajdsjan og Georgien.
Jeg tror, at programmet vil styrke EU's udenrigspolitik, medføre en reel økonomisk integration mellem EU og dens østeuropæiske partnere samt sikre et samarbejde, der er baseret på ikke blot markedsøkonomiske principper, men også på respekten for fælles værdier som f.eks. demokrati, lov og orden og overholdelse af menneskerettighederne. Når alt kommer til alt, har vi jo konkrete, fælles mål, nemlig at skabe frihandelsområder, fremme partnerlandenes borgeres bevægelighed, forbedre de administrative kompetencer og samarbejde om energisikkerhed og især om den langsigtede forsyning og transport af energiprodukter.
Vi har derfor en klar vision om partnerskab fra EU's side. Vi venter nu på svar fra de seks lande, der har en direkte interesse i programmet. Jeg udtrykker håb om, at Rådet den 7. maj i år officielt vil sætte gang i dette initiativ, der er lige så vigtigt for EU som for borgerne i alle deltagerlandene.
András Gyürk
Det forhold at EU har afsat 3,5 mia. EUR af den økonomiske stimuleringspakke til vigtige energiinvesteringer, er en glædelig udvikling. Jeg anser det for et væsentligt skridt i retning mod en fælles energipolitik. Af den endelige fortegnelse over de finansierede produkter fremgår det tydeligt, at Kommissionen og medlemsstaterne efter gaskrisen i januar endelig har forstået fordelene ved at forene nettene. En styrkelse af forbindelserne er først og fremmest vigtig, da den gør det muligt for medlemsstaterne at hjælpe hinanden hurtigt i tilfælde af forsyningsbrist.
Jeg ønsker samtidig at henlede opmærksomheden på, at den endelige fortegnelse over de investeringer, der vil blive støttet, er omgærdet af modsigelser. For det første er der sket et brud på princippet om regional balance. Det er nemlig netop de medlemsstater, der blev hårdest ramt af gaskrisen i januar, som vil få færrest midler. For det andet vil der i forhold til den økonomiske stimuleringspakke som helhed blive bevilget forholdsvis få midler til en styrkelse af alternative forsyningsruter. Jeg mener, at debatten om Nabucco-spørgsmålet var upassende. Den pågældende gasrørledning vil styrke hele EU's energisikkerhed, og anlægningen heraf vil således være af fælles interesse. Sidst, men ikke mindst, optræder investeringer vedrørende energieffektivitet ikke på fortegnelsen over de investeringer, hvortil der er bevilget midler. EU bevæger sig derfor på kanten af selve pakkens oprindelige mål, nemlig jobskabelse.
Af ovenstående årsager bør Parlamentet lægge større vægt på princippet om en regional balance og på alternative forsyningsruter og energieffektive investeringer.
Rareº-Lucian Niculescu  
Beslutningen på Det Europæiske Råds møde, om at tilvejebringe finansiering til Nabucco og om at udpege Nabucco som et prioriteret energiprojekt er hensigtsmæssige og rettidige løsninger på dette problem.
Inden rådsmødet fremsatte vi et beslutningsforslag for at henlede opmærksomheden på faren ved at skære i midlerne til Nabucco. Vi skal være opmærksomme på, at Nabucco-gasrørledningsprojektet er af strategisk betydning for Europas gasforsyningssikkerhed, da det er det eneste projekt, der garanterer forskellige leverandører og forsyningsruter.
Esko Seppänen  
skriftlig. - (FI) Beslutningerne på EU-topmødet omfattede en ændring af det ekstraordinære forårstopmøde om den sociale dialog, der bestod i at EU's ledere kun ville være repræsenteret ved formandskabstrojkaen i stedet for ved alle medlemsstaternes ledere. Efter min opfattelse er denne beslutning et tegn på den apati, der udvises med hensyn til fremtiden for et socialt Europa, hvilket ikke er acceptabelt for arbejdsmarkedets organisationer, som har forberedt sig til mødet. Forhåbentlig vil så mange stats- eller regeringschefer som muligt deltage på mødet.
Georgios Toussas  
skriftlig. - (EL) Forhandlingerne i Parlamentet bekræfter, at de politiske kapitalkræfter og de politiske kræfter bag den europæiske ensretning støtter hurtige, kapitalistiske omstruktureringer og mere fleksible arbejdskontrakter inden for rammerne af Lissabonstrategien og gennemførelsen af det indre marked. De slår til lyd for det strategiske valg af kapital og for, at EU skal lægge den byrde, som krisen medfører, over på arbejdstagernes skuldre.
Maastrichttraktaten og stabilitetspagten er grundlaget for et altødelæggende angreb på arbejdstagernes rettigheder og på arbejderklassefamiliernes indkomst under påskud af at ville mindske underskuddet. Kommissionens nylige beslutninger om varige nedskæringer vil få smertelige konsekvenser for folkesundheden og den offentlige sundhedspleje og for arbejdstagernes forsikringsrettigheder og pensioner, der kombineret med kravet om højere skatter vil medføre en kraftig forringelse af den almindelige befolknings levestandard.
Målet med den foreslåede vej ud af krisen og ind i en grøn økonomi, nemlig energi, bredbåndsnet og innovation, er at gøre de nye, indbringende sektorer til en rigtig god forretning, og ikke at beskytte miljøet og opfylde den almindelige befolknings behov.
Arbejdstagerne skal ikke yde ofre til fordel for pengeadelen, men bør gå til modangreb og organisere deres kamp, fordømme de parter, der støtter Maastrichttraktaten og den europæiske ensretning, og sende et ulydighedsbudskab til EU ved at støtte Grækenlands Kommunistiske Parti ved valget til Europa-Parlamentet i juni.
Jean-Marie Le Pen
- (FR) Fru formand, mine damer og herrer! Formanden for De Europæiske Socialdemokraters Gruppe, Martin Schulz, agter at sørge for, at Parlamentets forretningsorden bliver ændret under påskud af, at jeg muligvis vil være det ældste medlem i den næste valgperiode. For dog at støtte Martin Schulz' ....
(Formanden afbrød taleren)
Formanden
- Dette er ikke et indlæg til forretningsordenen.
Jean-Marie Le Pen
- (FR) Fru formand, mine damer og herrer! Martin Schulz er i denne forbindelse fremkommet med nogle ærekrænkende bemærkninger og har beskyldt mig for at have overtrådt lovgivningen om blasfemi. Jeg vil gøre opmærksom på, at dette argument intet har på sig, og at jeg blot sagde, at gaskamrene var en mindre detalje i historien om Anden Verdenskrig, hvilket er en kendsgerning.
(Blandede reaktioner)
Jeg påpeger, at jeg i denne forbindelse er blevet idømt en bøde på 200 000 EUR, der blot viser menings- og ytringsfrihedens ringe kår i Europa og i Frankrig. Uanset hvor højt De råber, kan De ikke skjule Deres ansvar for den krise, der har ramt euromondialismen, som De er fortaler for. De bedes derfor lade mig tale ud.
Jeg anmoder formanden for De Europæiske Socialdemokraters Gruppe om en undskyldning for at have fremsat en falsk anklage.
Martin Schulz
- (DE) Fru formand! Lad mig gøre det kort. Alle, der ikke ønsker, at denne mand skal lede Parlamentets højtidelige åbningsmøde, skal støtte mit forslag om ændring af forretningsordenen.
(Bifald)
