
Formanden.
   - Jeg erklærer Europa-Parlamentets session, der blev afbrudt den 13. oktober 2005, for genoptaget.
Formanden.
   - Før jeg fortæller Dem om de sædvanlige begivenheder, der har fundet sted mellem de to mødeperioder, skal jeg minde Dem om, at vi i dag fejrer oprettelsen af FN for 60 år siden.
I denne anledning bør Europa-Parlamentet overveje, hvad disse år har lært os med hensyn til samarbejde og dialog og multilateral politisk handling.
Generalsekretærens budskab er blevet omdelt til alle medlemmerne af Europa-Parlamentet i dets fulde længde. I dette budskab er Kofi Annan utvetydig, når han minder os om, at FN bør afspejle tiden og dermed tilpasse sig den udvikling, som verden har gennemgået siden 1945.
Jeg vil også gerne minde Dem om, at der i september i New York blev afholdt et møde for stats- og regeringscheferne, der skulle udarbejde en opgørelse over reformer og fastsætte konkrete forpligtelser om iværksættelsen heraf.
Topmødet levede ikke op til alle de forventninger, vi havde til det. Vi kan ikke sige, at den beslutning, som Europa-Parlamentet vedtog herom, er blevet taget fuldt ud i betragtning. Netop derfor bør vi meget opmærksomt følge, hvordan denne reformproces fortsættes.
På vores sidste plenarmøde vedtog vi en tredje beslutning om resultaterne af topmødet i september, og jeg vil gerne benytte denne årsdag til endnu en gang at minde om, at vi står fast på, at reformer som oprettelsen af et menneskerettighedsråd eller en fredskonsolideringskomité skal føres ud i livet før afslutningen på Generalforsamlingens 60. mødeperiode.
I dag gentager Europa-Parlamentet sin støtte til FN's aktioner og til de grundlæggende principper, der styrer dem.
Formanden.
   - Mine damer og herrer, jeg beklager at måtte meddele Dem, at det tidligere medlem af Europa-Parlamentet, Matti Wuori, afgik ved døden den 15. oktober.
Matti Wouri var medlem af Parlamentet i forrige valgperiode, han tilhørte Gruppen De Grønne og var ordfører for betænkninger om menneskerettigheder.
Parlamentet mindes i dag denne kollega. 
Formanden.
   - Det endelige forslag til dagsorden for mødeperioden oktober II som opstillet af Formandskonferencen på mødet den 20. oktober i overensstemmelse med forretningsordenens artikel 130 og 131 er omdelt. Der er foreslået følgende ændringer:
Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet anmoder om, at forhandlingen om Kommissionens redegørelse om patenter på bioteknologiske opfindelser ikke bliver afsluttet med en beslutning i modsætning til, hvad der i sin tid blev besluttet af Formandskonferencen.
Jeg giver ordet til hr. Schulz, så han kan forklare sin gruppes anmodning.
Martin Schulz (PSE ).
   - Hr. formand, det forholder sig rent faktisk sådan, at vores gruppe havde anmodet Formandskonferencen om, at forhandlingen om Kommissionens redegørelse om patenter vedrørende bioteknologiske opfindelser skulle finde sted, men at der ikke skulle træffes beslutning.
Hvis vi regner i dag med, vil der være 48 timer mellem forhandlingen og vedtagelsen, og vi mener ikke, at det er muligt at udarbejde et fælles beslutningsforslag om et af de vigtigste og mest kontroversielle emner i den europæiske politiske debat inden for så kort tid. Det mener jeg ikke, man seriøst kan forvente af os.
Vi mener, at det er hensigtsmæssigt at tage forhandlingen nu, men at Parlamentet bør have mere tid til at komme med en tilkendegivelse på et så vanskeligt område som dette. Vi anmoder derfor om, at forhandlingen bør finde sted uden beslutningsforslag, og at dagsordenspunktet bliver ændret tilsvarende. Forhandling uden beslutning! 
Formanden.
   - Jeg giver ordet til hr. Liese, som taler imod forslaget. 
Peter Liese (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne udtale mig imod forslaget fra Den Socialdemokratiske Gruppe i Europa-Parlamentet og argumentere for en beslutning. Problemet er, at der er frister, der skal overholdes i dette spørgsmål. Hvis vi ikke tager stilling til dette emne i oktober, vil afgørelsen blive truffet af andre. Det Europæiske Patentkontor behandler f.eks. et omstridt patent, og der er modstridende fortolkninger af det direktiv, som Parlamentet har vedtaget om patentering af menneskelige gener eller af dele af det menneskelige legeme. Hvis Parlamentet ikke giver udtryk for sin holdning, så er det også et politisk signal om, at vi ikke er i stand til at bidrage til debatten om dette spørgsmål, selv om det var Parlamentet, som vedtog direktivet. Derfor anmoder jeg om at forkaste hr. Schulz' forslag.

(1)

Formanden.
   - Vi går nu over til indlæg af et minuts varighed om politisk vigtige sager.
Mairead McGuinness (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne henlede Parlamentets opmærksomhed på resultaterne af mit besøg i Rumænien, hvor jeg især undersøgte forholdene for spædbørn og handicappede unge på institution. Det er et område, hvor EU måske kunne gøre mere for at få de rumænske myndigheder til at øge tempoet i deres reformer. Sidste år blev 4.600 spædbørn efterladt på fødehospitaler. Nogle er blevet genforenet med deres familie, men mange er der stadig. Jeg holdt en lille dreng på 18 måneder, som aldrig havde været uden for et fødehospital. Det bryder vi os ikke om at se. Der er brug for et familieplejesystem i Rumænien, og der er brug for, at EU presser på for at få det indført.
I forbindelse med institutionalisering af handicappede voksne besøgte jeg en institution, hvor 450 personer boede under frygtelige forhold, der er uacceptable for os her i EU. Der gøres fremskridt, men der kunne opnås mere, hvis vi lagde større pres på de rumænske myndigheder. Det opfordrer jeg til, at vi alle gør.
Pedro Guerreiro (GUE/NGL ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne udtrykke min skarpeste protest over den måde, hvorpå den spanske civilgarde opførte sig over for en portugisisk delegation, der den 15. oktober i 16 busser begav sig til Salamanca i Spanien for at deltage i en demonstration og udtrykke deres solidaritet med Cuba og Venezuela i forbindelse med det iberoamerikanske topmøde, der fandt sted dér.
Trods den samarbejdsvilje, der blev udvist fra de mange hundrede portugisere, der var med i delegationen, benyttede den spanske civilgarde alle kneb for at forsinke bussernes ankomst til Salamanca for at hindre, at disse mange hundreder portugisere kunne deltage i solidaritetsdemonstrationen med Cuba og Venezuela.
Der var tale om uantagelig politisk diskrimination, da det var de eneste busser, der blev bedt om at holde ind, og alle deltagerne i flere omgange blev anmodet om personlige oplysninger. 
Marian Harkin (ALDE ).
   - Hr. formand, traktaten om en forfatning for Europa blev undertegnet for under 18 måneder siden af alle stats- og regeringschefer. I traktaten bevaredes princippet om en fælles landbrugspolitik, som blev vedtaget i 1957, herunder den artikel, hvori det hedder, at EU-politikken skal sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskæftigede personer. Alligevel synes kommissær Mandelson under to år senere at være parat til at ofre den europæiske landbrugsmodel for at få en WTO-aftale i stand ved at tvinge landbrugerne til at bære en uforholdsmæssig stor del af byrden. Samtidig tilbyder hr. Barroso aftaler, der undergraver de tilsagn, som landbrugerne har fået i forbindelse med reformen af den fælles landbrugspolitik, med det formål at få premierminister Blair til at skifte mening med hensyn til budgettet.
EU kræver med rette sporbarhed, miljøkobling og fødevaresikkerhed af sine landbrugere, men truer samtidig med at bryde sine løfter, hvilket skaber stor usikkerhed i landbrugsbefolkningen. EU påtænker at forråde sine primære fødevareproducenter til fordel for en hurtig handel.
Antonio Masip Hidalgo (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne give udtryk for den skam, jeg som medlem føler over, at hr. Barroso for nylig har udpeget tre personer, der er endnu mere reaktionære end hr. Buttiglione, til at overtage Kommissionens ledige pladser i Den Europæiske Gruppe vedrørende Etik inden for Naturvidenskab og Ny Teknologi. Jeg synes ikke alene, at dette tilbageskridt er skamfuldt på grund af resultatet, men også på grund af den vej, der har ført til dette resultat. Hr. Barroso har siden april konsulteret formanden for Udvalget om Retlige Anliggender - som jeg tilhører, og som er det korresponderende udvalg på området - hvorved han fuldstændig har undgået en debat og ydermere ikke har overholdt gældende lovgivning. Det er også på sin plads at minde om, at mange andre medlemmer, inklusive formænd i Europa-Parlamentet, har givet udtryk for deres uenighed i denne sag.
At udpege personer, der er endnu værre end hr. Buttiglione, til en så følsom sag, og hvor der er blevet arbejdet så udmærket, er at ødelægge fremdriften og gå imod fremskridtet.
Gay Mitchell (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg har bare to korte kommentarer til fugleinfluenzasituationen. Dr. David Nabarro, FN's koordinator for bekæmpelse af fugle- og menneskeinfluenza, har understreget, at den globale indsats mod fugleinfluenzaepidemien skal intensiveres, hvis vi skal undgå en pandemi blandt mennesker. USA har bestilt vaccine for ca. 100 millioner dollars. FN har derimod et samlet budget på omkring 7 millioner amerikanske dollars til bekæmpelse af udbrud af fugleinfluenza blandt dyr, men et effektivt program kræver 175 millioner dollars. 
Min anden kommentar går ud på, at der som følge af det åbenlyse problem med den langsommelige fremstillingsproces sandsynligvis ikke vil være nok influenzavacciner til alle, som har brug for dem. Det vil dog måske være muligt at begrænse et H5N1-udbrud ved kilden, hvis den omgivende befolkning straks blev vaccineret. Jeg vil gerne spørge, om vi i EU er parat til at dele de vacciner, vi allerede har, med regioner, hvor der forekommer udbrud, for begrænse disse udbrud. Det bør ikke kun være et spørgsmål om at have vacciner i de tilfælde, hvor det berører vores egne borgere. Hvis der forekommer et udbrud, bør vi bekæmpe det, uanset hvor det forekommer, og prøve at sørge for, at det ikke spreder sig. 
Vytautas Landsbergis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, spørgsmålet om den europæiske grænse mod Rusland er ikke perifert eller marginalt, det er tværtimod helt grundlæggende. Estland er fuldgyldigt medlem af EU. Det vedrører Unionens ydre grænse.
Det, som det drejer sig om i dag, er vores værdier, dvs. Kommissionens pacificering af Rusland eller EU's troværdighed i de nye medlemmers øjne. Faren for, at EU mister troværdighed, sås på topmødet i London, hvor det russisk-estiske grænsespørgsmål, som indgår i forpligtelserne mellem Rusland og EU, blev marginaliseret. De to regeringer blev anmodet om selv at løse problemet, og Kommissionen holdt sig i baggrunden og vaskede sine hænder. Af disse to regeringer er den ene stor, og den anden lille. Den store, vrede regering vovede at bede Kommissionen om at tage Ruslands side og kalde de mindre, nye medlemsstater til orden. De var ulydige over for Rusland, og det var slemt. Det var lige præcis den holdning, som den russiske ambassadør, hr. Tjisjov, gav udtryk for i Bruxelles for nylig.
Parlamentet burde, som et mere uafhængigt og bevidst organ, drøfte dette spørgsmål og vedtage en resolution. 
Koenraad Dillen (NI ).
   - Hr. formand, kære kolleger, ifølge beretninger i de franskes aviser og bliver menneskerettighedssituationen i Cuba stadig værre. Marxismen bliver mere barbarisk, efterhånden som den marxistiske tyran, som den har indsat, føler livets ende nærme sig. Jeg nævner nogle eksempler. Journalisten Mario Henrique Mayo, som i 2003 blev idømt 20 års fængsel, har to gange forsøgt at begå selvmord, efter at han med et barberblad ridsede ordene uskyldig og frihed på sin egen krop. Den 4. oktober bragte journalisten Victor Arroyo, der er idømt 26 års fængsel for at have givet udtryk for en forbudt holdning, på kardinal Ortegas anmodning sin sultestrejke til ophør efter at have fået et delirium.
For 100 andre politiske fanger er der ikke nogen som helst udsigt til løsladelse, tværtimod. Den moderate modstander Manual Cuesta Morua blev gennempryglet af forsamlede tilhængere af regimet, og han fik slynget de groveste racistiske bebrejdelser i hovedet. Jeg håber, at Parlament enstemmigt vil fordømme krænkelserne af menneskerettighederne i Cuba. Det vil være et bedre signal end det, der afgives af en kommende EU-kommissær, der ryger havannacigarer og kører rundt med Fidel Castro på en Harley Davidson uden at nævne disse krænkelser med et ord.
Bogdan Pęk (IND/DEM ).
    -  Hr. formand, truslen fra en fugleinfluenzapandemi har kastet Europa og resten af verden ud i hysteri. Da jeg var i Bruxelles, spurgte jeg til situationen i det, der måske bliver Europas kommende hovedstad. Det viser sig, at Tamiflu, der er det eneste effektive antivirale lægemiddel imod fugleinfluenza, og som produceres af den schweizisk-baserede virksomhed Roche, ikke sælges på apoteker i Bruxelles eller med andre ord i Europas hovedstad. Medicinalfirmaerne tjener hundredvis af millioner euro ved at piske en voldsom stemning op i offentligheden. Vi lufter vores meninger om alle de vigtige europæiske og globale spørgsmål og om mange andre anliggender, men vi kan ikke indføre minimumsstandarder for vores egne borgere, selv om de bor i EU's hovedstad.
Hr. formand, efter min mening skal Kommissionen tage afgørende skridt for at håndtere denne sag. Hvis ikke den gør det, kommer vi enten til at se dumme ud, eller også står vi over for en mulig tragisk pandemi. 
Gerard Batten (IND/DEM ).
   - Hr. formand, der er en vældig god søndagsavis i Storbritannien, som hedder . Gårsdagens udgave var særlig interessant. Der stod, at prognoserne for Storbritanniens økonomiske vækst i 2005 og 2006 nedjusteres.
En undersøgelse fra Morgan Stanley viser, at Europas største virksomheder agter at lægge 40 % af deres investeringer uden for EU. Årsagen er indlysende. Det er den stigende regulering og det voksende bureaukrati fra EU's side, som lægger en dæmper på initiativet og erhvervslivet. En rapport fra Open Europe og Oxford Economic Forecasting viser, at Det Forenede Kongerige kunne øge sit bruttonationalprodukt med 1,4 %, hvis landet handlede frit med resten af verden og samtidig havde en frihandelsaftale med EU. Hvis landet med andre ord trådte ud af EU, men handlede frit med Europa og resten af verden. Det er naturligvis Det Forenede Kongeriges Uafhængighedspartis politik. Måske sejrer fornuften i sidste ende. 
Jim Higgins (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Irland er det eneste land i Europa, hvor fiskeri af vilde atlanterhavslaks med drivgarn er tilladt. Det, der foregår, er helt skandaløst. Vilde atlanterhavslaks fanges med drivgarn, når de er på vej mod deres naturlige levesteder i floderne for at yngle. Det gælder ikke kun irske floder, men også britiske, franske, spanske og skandinaviske floder. Derfor er antallet af vilde atlanterhavslaks faldet kraftigt.
Det er krystalklart, at arten er truet af udryddelse, medmindre der gøres noget drastisk. Desværre har den irske minister for maritime spørgsmål og den irske regering valgt at ignorere al videnskabelig dokumentation og lade dette skandaløse drivgarnsfiskeri fortsætte. Der er kun 877 fiskere i Irland, der fisker med drivgarn. Den irske regering bør kompensere dem ved at tilbagekøbe eller ophæve deres fiskerilicens. Kommissionens Generaldirektorat for Fiskeri bør forlange, at dette sker. 
Yannick Vaugrenard (PSE ).
   - Hr. formand, for nylig tillagde præsidenten for Den Franske Republik EU ansvar, som det juridisk set ikke har, da den pågældende sag drejede sig om afskedigelser på fransk jord. Vi har stærkt fordømt den slags politisk uansvarlighed.
Senere har generaldirektøren for Kommissionens GD Økonomiske og Finansielle Anliggender, Klaus Regling, hævdet, at EU bør sætte sig det mål at reducere lønningerne med 3,7 % for at øge væksten med 1 %. Denne udtalelse, som er lige så grotesk som det første eksempel, skal fordømmes lige så stærkt.
Kommissionen ville stå sig bedre ved at stille nyskabende forslag for at fremme forbruget. I stedet vælger den at gå ud over sin rolle, som er at stille forslag, ved sandt at sige at henfalde til at provokere. De etiske regler for EU's ansvar kræver, at stats- og regeringscheferne skal være klar over, hvem der gør hvad, men de kræver også, at Kommissionen - og det er det mest grundlæggende krav - tager sit arbejde alvorligt. 
György Schöpflin (PPE-DE ).
   - Hr. formand, der startede en revolution i Ungarn den 23. oktober 1956. Revolutionen har tre budskaber til eftertiden. Begivenhederne i 1956 var dybt demokratiske. Revolutionen involverede politisk deltagelse fra hele samfundet, den garanterede lige menneskeværdighed for alle, og den viste, at diktatoriske regimer ikke kan overleve. På den anden side forsøgte den at skabe et grundlag for et helt nyt politisk system. Endvidere havde revolutionen også et budskab til Europa. Den satte muligheden for at afvikle kommunistisk tyranni på den europæiske dagsorden. Vi i den ungarske delegation fra Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater erklærer tidsrummet frem til udgangen af 2006 for ungarsk sæson for at mindes halvtredsårsdagen for den store ungarske revolution.
Magda Kósáné Kovács (PSE ).
   - Hr. formand, fattigdommen er tavs. De fattiges tavshed kan kun omdannes til et råb om hjælp af dem, der har den nødvendige magt og politiske indflydelse. Synet er også et råb. Synet af sultne børn på gaden, af lurvet klædte ældre samt selvfølgelig af folk, der sover på gaderne. Den lydløse jamren bryder stilheden i St Michael's kirke i Gent i udstillingen bag alteret.
Over 68 millioner mennesker lever under fattigdomsgrænsen i Europa med 25 medlemmer. Fattigdommen i de forskellige medlemsstater er imidlertid ikke sammenlignelig. Der er en stor kløft mellem de gamle og de nye medlemsstater. Den tidligere og videre udvidelse af EU gør det til et meget passende tidspunkt også at tage den europæiske samfundsmodel op på det uformelle topmøde. Jeg er enig i, at det bedste våben mod fattigdom er flere og bedre job. I en verden af arbejdende voksne vil børnene ikke arve fattigdommens fordømmelse. De vil i stedet arve muligheder, og de ældre vil være i stand til at leve i sikkerhed. Det er imidlertid ikke muligt uden fællesskabsudgifter. Vi socialdemokrater håber, at man på topmødet i næste uge vil lytte til og forstærke de fattiges stemme. 
Georgios Karatzaferis (IND/DEM ).
   - Hr. formand, en førende europæisk journalist skrev for et par dage siden, at vi er ved at åbne vores dør for barbarismen. Tilsyneladende har han ret. Han beskriver begivenhederne i Tyrkiet, volden mod intellektuelle, journalister osv.
Forleden dag, under Gruppen for Det Europæiske Folkepartis besøg i Tyrkiet, blev det græske medlem af Europa-Parlamentet, hr. Varvitsiotis, forbudt adgang til landet og blev holdt som gidsel i tre timer, fordi man ikke ville anerkende det pas, som vi havde fået af Dem.
I dag vil jeg imidlertid tale om en anden form for vold, nemlig volden mod ærkebiskop Okhrid. Han er ærkebiskop i Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien. Han er blevet fængslet, er blevet frataget sit ornat og sin bibel, og han har fået forbud mod at modtage nadver. En sådan barbarisme oplevede vi ikke engang i den sorte middelalder.
Jeg vil derfor opfordre Europa-Parlamentet til at sende en delegation til landet for at se, under hvilke vilkår ærkebiskoppen er fængslet. Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien, eller hvad landet nu vil hedde, kan ikke ansøge om at blive optaget i den europæiske familie, når det holder sin ærkebiskop fængslet. Det er aldrig set før. Derfor, hvis vi virkelig vil tale om retfærdighed og om menneskerettighederne og vise, at vi respekterer menneskerettighederne, må vi sende en delegation ud for at undersøge grusomhederne i dette land, som ikke er ret langt væk fra Bruxelles.
Erna Hennicot-Schoepges (PPE-DE ).
   - Hr. formand, Luxembourg, som er en af de medlemsstater, der grundlagde EU, har aldrig krævet, at dets modersmål luxembourgsk skal have status som officielt EU-sprog. Med den seneste udvidelse er antallet af officielle sprog steget. Rådet har lige bevilget irsk status som officielt sprog, hvilket bringer det samlede antal officielle sprog op på 21.
I dets konklusioner fra juni 2005 afsagde Rådet også sin dom over sprog, og jeg citerer, "hvis status er anerkendt i en medlemsstats forfatning i hele eller i en del af dens territorium, eller hvis anvendelse som nationalt sprog er lovfæstet". Da luxembourgsk har været vores nationale sprog siden 1984, mener jeg, at Rådets konklusioner finder anvendelse i dette tilfælde. Luxembourgsk fortjener imidlertid mere anerkendelse, fordi mange ikke er klar over, at vi har vores eget sprog, som vi forsvarede og af denne grund blev voldsomt undertrykt under nazisternes besættelse. Jeg vil anmode Parlamentets Juridiske Tjeneste om at undersøge, hvordan denne tilslørede anerkendelse af det luxembourgske sprog kan gøres almindelig kendt og synlig i fællesskabsteksterne. 
Bogusław Rogalski (IND/DEM ).
    -  Hr. formand, Litauen har været medlem af EU siden 2004, hvilket betyder, at det skal overholde de retlige forpligtelser i henhold til fællesskabslovgivningen. Det er desværre ikke tilfældet. En af alle menneskers grundlæggende rettigheder er ejendomsretten og retten til at arve ejendomme og specielt jord. I hvor høj grad et land anerkender denne ret, er et tegn på dets demokratiske niveau.
Efter 1939 blev privat ejendom og i særdeleshed jord konfiskeret i Litauen i overensstemmelse med sovjetisk lov. Efter landets uafhængighed dømte den litauiske forfatningsdomstol, at al ledig og ikke-byggemodnet jord skulle returneres in natura til de retmæssige ejere eller deres arvinge. Desværre tager de udøvende og selvstændige lokale myndigheder meget lidt notits af den hellige ejendomsret. I strid med retsafgørelser har de ikke returneret den jord, der blev konfiskeret for mange år siden. Det berører primært de polakker, der bor i Litauen, og som udgør en betragtelig national minoritet. Ved at handle på denne måde krænker Litauen ikke kun ejendomsretten, men diskriminerer også nationale minoriteter - i dette tilfælde det polske mindretal. Det er på tide, at de relevante parlamentariske udvalg ser nærmere på denne sag. 
Claude Moraes (PSE ).
   - Hr. formand, som medlemmerne ved - og har været meget bekymrede over i den seneste tid - er ni blinde passagerer blevet smidt af et Ryanair-fly, fordi kaptajnen sagde, at der højst måtte medtages fire handicappede passagerer pr. flyvning. Men alle større flyselskaber i EU har en helt anden politik. Det har gjort livet surt for handicappede passagerer.
Forkæmperne i min valgkreds har også talt om adgang til varer og tjenesteydelser, og om, at f.eks. ejere af førerhunde behandles meget forskelligt i alle medlemsstaterne, også i Vesteuropa. Der er gjort en god indsats her i Parlamentet, men vi bør være opmærksomme på, at disse bekymringer lurer under overfladen. De seneste historier i pressen har afsløret mange tusinde beskæftigede i ngo'er, som ønsker, at vi gør mere.
Endelig, lidt mere lokalt, må vi sikre, at vores nye parlamentsbygninger bliver bruger- og handicapvenlige. Der er gjort en god indsats på dette område, men vi skal lægge vægt på det, for det vil hævne sig, hvis vi ikke gør det rigtigt. Det håber jeg, vi gør. 
James Nicholson (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne henlede Parlamentets opmærksomhed på de problemer, som Det Forenede Kongeriges destruktionsindustri oplever som følge af EU-lovgivning, der sætter standarder for forbrændingsanlæg i Det Forenede Kongerige, nemlig direktivet om forbrænding af affald, som skal gennemføres ved årets udgang.
Jeg var vildt forbløffet, da jeg i sidste uge erfarede, at kun tre af de 25 medlemsstater rent faktisk påtænker at gennemføre direktivet som oprindelig planlagt. Den talg, der i disse tre medlemsstater betegnes som affald, betragtes ikke som affald i de øvrige medlemsstater.
Det synes jeg er forkert, det er helt i strid med Lissabon-dagsordenen, og det er noget af det, vi ikke gør særlig godt i Europa. Hvis vi udfærdiger et direktiv, og hvis vi medtager et bestemt stof i et direktiv, så bør dette direktiv gennemføres på samme måde i alle 25 medlemsstater samtidig. Der bør ikke være forskellige tolkninger i de forskellige medlemsstater.
Vi kan ikke bare give de nationale regeringer skylden. Det er også vores skyld, for vi bør ikke lade det ske. 
Urszula Krupa (IND/DEM ).
    -  Hr. formand, Kommissionen har offentliggjort en rapport, der afslører omfanget af psykiske problemer, der rammer 27 % af EU-borgerne. Det tilhørende produktivitetstab samt øgede sundhedsudgifter beløber sig til 4 % af BNP.
Ud fra et medicinsk synspunkt omfatter bekæmpelsen af en sygdom både effektiv behandling og bekæmpelse af sygdommens årsager. Med hensyn til neuroser og depressioner omfatter årsagerne både belastningen fra en ubarmhjertig søgen efter penge og den destruktive liberalisme, der praktiseres i øjeblikket, og som fremmer et marked, der kun er frit for monopoler, og som berøver millioner af mennesker deres job, levebrød og uddannelse. Den vigtigste årsag til, at folk lider af følelsesmæssige sygdomme er imidlertid den, at de lever et liv uden principper og uden Gud. Et sådant liv udelukker personlig vækst og gør livet til et helvede for de 60.000 mennesker, der hvert år begår selvmord, samt for de talløse narkomaner, der dør lidt efter lidt.
Det er derfor nytteløst at øse milliarder af euro over i forebyggende programmer, hvis ikke formålet med disse er at sikre en ægte menneskelig værdighed, retten til social og lægelig sikkerhed samt en udvikling i en sund og kærlig familie, der lever efter moralske principper.
Sarah Ludford (ALDE ).
   - Hr. formand, De har mindet os om, at det er FN-dag i dag, og at beskyttelse af menneskesrettighederne har topprioritet. Den britiske indenrigsminister, Charles Clarke, som i øjeblikket er formand for Rådet (retlige og indre anliggender), udtalte for nylig, at der ikke kan forhandles om genoprettelse af kalifatet, indførelse af sharialovgivning, undertrykkelse af ligestilling mellem kønnene eller afskaffelse af ytringsfrihed. Han sagde, at disse værdier er grundlæggende for vores civilisation, og de er simpelthen ikke til forhandling. Det giver anledning til spørgsmålet om, hvorfor briterne og amerikanerne har tilskyndet til indførelsen af en forfatning i Irak, der omfatter sharialovgivning og kraftigt vil begrænse mange kvinders frihed.
Vi glæder os over, at over 70 kvinder er blevet valgt ind i parlamentet i Afghanistan. Redaktøren af et tidsskrift om kvinders rettigheder - en mandlig redaktør, i øvrigt - er imidlertid blevet fængslet for antiislamiske artikler. I begge lande risikerer kvinder chikane, voldelige overfald, dødstrusler og mord, fordi de er kvinder. Så jeg håber, at Parlamentet holder regeringer som den britiske fast på deres løfter om ligestilling mellem kønnene, ytringsfrihed og hindring af sharialovgivningens indførelse i Irak og Afghanistan. 
Marc Tarabella (PSE ).
   - Hr. formand, for et par uger siden blev ni blinde passagerer, som havde taget plads i London i et Ryanair-fly til Italien, anmodet om at tage senere flyafgange, da der allerede var checket fire handicappede ind til flyafgangen. Selv om luftfartsselskabet til sit forsvar nævner sikkerhedshensyn i tilfælde af nødevakuering, er det efter min mening uacceptabelt at bagatellisere en sådan forskelsbehandling.
En af de grundlæggende værdier i EU, som vi skal være særlig stolte over, er solidaritet over for de svageste. Der er større opmærksomhed på handicappede og deres mulighed for at få adgang til offentlige bygninger og tjenester. Det er derfor chokerende, at et europæisk luftfartsselskab gemmer sig bag et argument om sikkerhedshensyn for at forskelsbehandle blinde passagerer.
Sandheden er, at den overdrevne vægt på lave flyveomkostninger ikke længere gør det muligt at give passagerer, som har brug for hjælp, særlig opmærksomhed. Der er ikke personale til at tage sig af dem. Rentabilitet er det eneste mål uden hensyn til menneskelige følelser. Det er i strid med humanitære værdier, som Europa kan være stolt af. Jeg ønskede at tage afstand fra denne sag offentligt. 
Leopold Józef Rutowicz (NI ).
    -  Hr. formand, problemet med at gøre pesticider uvirksomme i Europa eller resten af verden er blevet prioriteret stadigt lavere i de seneste år. De internationale organisationer, der opererer på dette område, ringer med alarmklokkerne på grund af tikkende økologiske bomber i form af forkert oplagret kemisk affald, der udgør en stadig større trussel.
Der er skønsmæssigt mere end 25.000 t pesticider oplagret i de otte centraleuropæiske lande, der tilsluttede sig EU i 2004. I staterne fra det tidligere Sovjetunionen - eller med andre ord hos vores tætte og fjerne naboer mod øst og syd - er der muligvis oplagret mere end 200.000 t forældede og ubeskyttede kemikalier, der spredes af vinden og vaskes bort af regnvandet. Det betyder, at ingen egne af verden kan vide sig sikker for truslen.
Jeg vil derfor opfordre Parlamentet til at rette sin opmærksomhed mod dette emne, der hidtil er blevet negligeret. Der bør straks udarbejdes en detaljeret handlingsplan vedrørende oplagring, identificering og destruktion af alle forældede pesticider og andre farlige kemikalier.
Zita Pleštinská (PPE-DE ).
   - Jeg vil ganske kort vende tilbage til spørgsmålet om Kroatien, der endelig fik grønt lys den 4. oktober i form af den positive beslutning om at indlede tiltrædelsesforhandlinger. Med denne beslutning har EU understreget Kroatiens strategiske betydning og dets positive indflydelse på demokratiseringen af hele Balkanregionen. Der blev også skabt enighed om dette punkt blandt repræsentanterne for 15 central- og østeuropæiske lande på det 12. årlige topmøde mellem central- og østeuropæiske statschefer, der blev afholdt i Zagreb den 14.-15. oktober. Statscheferne gav støttetilkendegivelser til Kroatien og var enige om, at EU's udvidelse ikke må standses.
Slovakiet vil give sin meget aktive støtte til Kroatien for at hjælpe landet med at indhente Rumænien og Bulgarien, der har ført tiltrædelsesforhandlinger i adskillige år. Slovakiet vil dele sine erfaringer fra førtiltrædelsesprocessen, hvor det med stor succes lykkedes at indhente de andre tiltrædelseslande, med Kroatien. Kun gennem en aktiv tilgang til kampen for fred i Balkanlandene kan Europa opnå stabilitet og sikkerhed. Sikkerhed i Balkanlandene er lig med sikkerhed i Europa.
Bogusław Sonik (PPE-DE ).
    -  Hr. formand, jeg vil gerne opfordre til, at der træffes foranstaltninger i forbindelse med de danske mediers uretfærdige heksejagt på polske eksportører af landbrugsprodukter til Danmark.
Der er offentligt fremsat ubekræftede beskyldninger om salg af hindbær til Danmark, der angiveligt var rådne og inficeret med en sjælden virus, der giver fødevareforgiftning. De danske medier har opkastet sig selv til dommere over sagen og fremsat påstande om, at fem mennesker allerede er døde, mens næsten 1000 har fået fødevareforgiftning efter at have spist desserter med hindbær i. Disse beskyldninger er helt absurde, da hindbær fra de samme producenter er blevet eksporteret til Belgien, Tjekkiet, Frankrig, Tyskland, Sverige, Rusland og USA, uden at der har været tilfælde af fødevareforgiftning i disse lande. Ydermere viser grundige kontroller på de virksomheder, der har været genstand for beskyldningerne, at hindbærrene dyrkes under eksemplariske forhold.
De polske myndigheder foreslog danskerne, at handelen skulle indstilles, hvis hindbærrene virkelig gav fødevareforgiftning, men der har ikke været noget svar fra de danske myndigheder. Jeg forstår ikke sidstnævntes stiltiende offentlige samtykke. Til dato har myndighederne ikke truffet nogen som helst foranstaltninger i sagen, og de har heller ikke afvist de falske beskyldninger.
Csaba Sándor Tabajdi (PSE ).
   - Hr. formand, i løbet af det 20. århundrede skrev Ungarn historie og spillede en rolle i verdenshistorien ved to lejligheder. Første gang i 1956 og derefter i 1989-90, da landet frigav de tyske flygtninge i den centraleuropæiske overgangsperiode. Revolutionen i 1956 blev i Polen fulgt af oprøret fra fagbevægelsen Solidaritet og af foråret i Prag i 1968. 1956 markerede en ungarsk opstand imod den sovjetiske besættelse, en kamp for frihed og national uafhængighed og samtidig en kamp mod kommunistisk diktatur. Uden 1956-revolutionen var der aldrig kommet en forhandlet revolution i 1989 eller et fredeligt regimeskifte i Ungarn, ligesom Ungarn heller ikke ville være EU-medlem i dag. Med Albert Camus' ord: "Et besejret og lænket Ungarn har gjort mere for frihed og retfærdighed end noget andet folk i verden i de seneste 20 år". 
Marios Matsakis (ALDE ).
   - Hr. formand, i sidste uge krænkede formationer af tyrkiske kampfly gentagne gange på provokerende vis det cypriotiske luftrum. Samtidig har den tyrkiske hær, der har besat Nordcypern, styrket sin position på øen ved at øge og forbedre sine styrker med mere avancerede, amerikansk fremstillede tunge våben.
Disse yderst ulovlige handlinger skaber stor bekymring i den civile befolkning, risikerer at give anledning til en farlig konfrontation med Cyperns forsvar og undergraver kraftigt bestræbelserne på at opnå varig fred i regionen.
Vil parlamentsformanden være modig nok til at sende et stærkt budskab til regeringen i Ankara og i utvetydige vendinger bede den holde op med at krænke en EU-medlemsstats integritet og endelig begynde at opføre sig som en civiliseret nation? Eller skal vi alle bare acceptere og tilslutte os det, som mange almindelige mennesker mener, nemlig at EU bare er en stor virksomhed, der tjener flere penge til de store medlemsstater og ikke bryder sig en døjt om de mindre medlemsstaters sikkerhed og trivsel? 
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE ).
   - Hr. formand, på det forrige plenarmøde i Parlamentet gav De udtryk for Deres solidaritet med ofrene for det frygtelige jordskælv i Pakistan og oversvømmelserne i Mellemamerika. I weekenden ramte orkanen Wilma, den mest ødelæggende, som Mexico har oplevet, dette land og har efterladt kaos, ødelæggelse og død.
Hr. formand, jeg har talt med formanden for Europa-Parlamentets Delegation til Det Blandede Parlamentariske Udvalg EU-Mexico, fru Mann, og selv om hun officielt vil tale herom, har vi aftalt, at det ville være passende, hvis De på Parlamentets vegne retter henvendelse til de mexicanske myndigheder og udtrykker vores solidaritet i denne hårde tid og ligeledes anmoder Kommissionen om at overveje - da Mexico er en positiv og aktiv partner for EU - muligheden for at yde et bidrag til de humanitære opgaver med genopbygning og rehabilitering, der er nødvendige for at afbøde virkningerne af oversvømmelserne i landet. 
Árpád Duka-Zólyomi (PPE-DE ).
   - Min præsentation handler om aktiviteterne og bemandingen på Europa-Parlamentets informationskontor i Bratislava, Slovakiet.
I april 2004 bebudede Generaldirektoratet for Administration og Personale fri konkurrence om to stillinger - én i kategori A9 og en anden i kategori A12. Utroligt nok blev disse to stillinger under sagsbehandlingen reduceret til en enkelt, og der blev kun tildelt en kategori A9-stillling til chefen for informationskontoret. I mellemtiden viste kandidaten til A12-stillingen sig at være kvalificeret. Både udvælgelsesmetoden og den uansvarlige måde, hvorpå resultatet blev offentliggjort af GD Personale, fortjener kritik. Vores kandidat fik resultatet efter en periode på fire måneder.
Og så er der det andet problem. I øjeblikket har informationskontoret kun tre fastansatte og en midlertidigt ansat. Hvorfor kan informationskontoret i Slovakiet ikke blive bemandet på samme måde som i andre medlemsstater? Vi vil opfordre til, at der skabes passende forhold i Slovakiet, så borgerne bliver bedre informeret om Europa-Parlamentets aktiviteter. 
Roger Helmer (NI ).
   - Hr. formand, jeg spekulerer på, om det vil være et passende tidspunkt at lykønske hr. Lech Kaczyński, det polske Lov- og Retfærdighedsparti og det polske folk med valget af præsident Kaczyński i Polen i søndags.
Jeg vil også benytte lejligheden til at lykønske vores egen kollega her i Parlamentet, hr. Michał Tomasz Kamiński, som jeg mener har spillet en vigtig rolle i forbindelse med både den effektive parlamentskampagne og den effektive præsidentkampagne i Polen.
Jeg opfordrer Dem til at viderebringe vores lykønskning til præsident Kaczyński. 
Formanden.
   - Hermed har vi afsluttet indlæggene.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0267/2005) af Pack for Kultur- og Uddannelsesudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om etablering af et integreret handlingsprogram inden for livslang læring (KOM(2004)0474 - C6-0095/2004 - 2004/0153(COD)).
Ján Figeľ,
   Hr. formand, jeg vil gerne på det varmeste takke ordføreren, fru Pack, samt Kultur- og Uddannelsesudvalget og alle andre, som har bidraget til denne glimrende betænkning. Jeg vil især takke fru Pack for det engagement og den ekspertise, hun har lagt i betænkningen.
I det aktuelle politiske klima skal vores politikker i højere grad end nogensinde være direkte relevante for borgernes reelle behov. Uddannelse og erhvervsuddannelse er områder, hvor fordelene ved europæisk integration kan mærkes direkte af millioner af borgere. Derfor er jeg også vældig glad for hr. Böges betænkning for det midlertidige udvalg om de finansielle overslag. Det er en vigtig tilkendegivelse af støtte i en vanskelig finansiel sammenhæng. Jeg vil også gerne takke ordførerne fra de andre udvalg, som har bidraget med udtalelser om dette kommissionsforslag.
Jeg vil gerne kort kommentere ændringsforslagene i denne betænkning. Det er mig en fornøjelse at kunne sige, at Kommissionen kan godkende, enten ord for ord eller i alt væsentligt, 39 af de 79 ændringsforslag, som Parlamentet har stillet. Disse ændringer forbedrer teksten, enten ved at indføre nye elementer og prioriteter eller ved at præcisere de eksisterende.
Der er 16 ændringsforslag, som Kommissionen desværre ikke kan godkende, enten fordi de ligger uden for Fællesskabets kompetenceområde, eller fordi de ikke er forenelige med programmets struktur. Fire af dem vedrører Parlamentets beslutning.
Der er så yderligere 20 ændringsforslag tilbage, der vedrører nogle væsentlige spørgsmål, som jeg gerne vil kommentere. Hvad angår ændringsforslag, der afviger fra finansforordningen eller dens gennemførelsesbestemmelser, vil fire ændringsforslag til afgørelsens bilag - ændringsforslag 67, 68, 69 og 71 - afvige fra de eksisterende gennemførelsesbestemmelser i forbindelse med EU's budget. Ved ændringsforslagene indføres den type forenkling, som Kommissionen har påvist som nødvendig i sin begrundelse i forslaget, f.eks. øget anvendelse af faste støttebeløb, begrænsning af de administrative krav i forbindelse med ansøgere, der søger om mindre beløb, osv. Vi har således ikke noget imod disse ændringsforslag som sådan. Kommissionen mener dog, at disse ændringer i første omgang bør tilstræbes ved en revision af selve finansforordningen og dens gennemførelsesbestemmelser. Hvis ændring af Fællesskabets finansielle rammer sker via sektorprogrammer, bliver disse rammer meget sværere at læse og forstå. Derfor mener Kommissionen, at det er for tidligt at medtage sådanne bestemmelser i afgørelsen om livslang læring.
Med hensyn til de nævnte institutioner vil der i henhold til det nye program blive ydet støtte til driftsomkostninger i forbindelse med visse institutioner, der udfører kvalitetsarbejde inden for uddannelse og erhvervsuddannelse på europæisk plan, og som er vigtige partnere for EU. Det primære udvælgelseskriterium vil være kvalitet. I forbindelse med indkaldelse af forslag betyder det, at udvælgelsesgrundlaget er defineret på forhånd, så alle ansøgere kan vurdere sig selv ud fra disse kriterier.
Kommissionen har exceptionelt indstillet fire institutioner til modtagelse af driftstilskud uden indkaldelse af forslag. Forvaltningen og finansieringen af disse fire institutioner sker med deltagelse af medlemsstaternes regeringer. Regeringsdeltagelse garanterer en høj grad af kvalitet og fokus på de udpegede institutioners målsætninger, formål og fremtidige udvikling.
I forbindelse med de seks institutioner, som Parlamentet foreslår, konkluderer Kommissionen, at Det Europæiske Agentur for Udvikling af Undervisning af Personer med Særlige Behov, hvor medlemsstaternes regeringer deltager i finansiering og forvaltning, er i overensstemmelse med logikken i vores oprindelige forslag. Vi godkender derfor det pågældende ændringsforslag.
En kort kommentar til de budgetmæssige ændringsforslag: En gruppe ændringsforslag vedrører programmets budget. Jeg er som sagt meget taknemmelig for ordførerens forslag om at øge budgettet til 14.600 millioner euro, og jeg tilslutter mig fuldt ud hendes underliggende årsager. Før der foreligger en aftale om de finansielle overslag, kan Kommissionen dog ikke ændre sit oprindelige forslag, så jeg må forbeholde mig min stilling til de 10 pågældende ændringsforslag.
Endelig er det vigtigt, at afgørelsen færdiggøres og vedtages så tidligt som muligt i 2006, hvis programmet skal starte til tiden. Jeg ved, at det er en krævende tidsplan, som afhænger stærkt af, hvornår der foreligger en aftale om de finansielle overslag, men jeg kan forsikre Dem, at Kommissionen vil gøre alt, hvad den kan, for at hjælpe Parlamentet og Rådet med hurtigt at nå til enighed. 

Doris Pack (PPE-DE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det glæder mig, at programmet foreligger i sin nuværende form, idet der er taget hensyn til alle de erfaringer, som vi har gjort med Socrates-programmet i de seneste 10 år, og vi har forsøgt at undgå de gamle fejl og slå ind på nye veje. Ifølge ordsproget er der jo mange veje, der fører til Rom, og derfor har Parlamentet medtaget endnu flere nye tilgange, og vi bør prøve at se på dem alle sammen i det mindste én gang.
Lad mig for fuldstændighedens skyld forklare, hvilke underprogrammer vi har med at gøre her. Helt overordnet vedrører programmet det almene og det erhvervsfaglige uddannelsesområde, og det er en god ting, at erhvervsuddannelserne er medtaget nu. Programmet gør det muligt for alle at deltage i uddannelsesprogrammer praktisk talt fra vugge til grav.
Det første program, som er åbent for alle, er Comenius-programmet. Det tager sigte på dem, som under alle omstændigheder skal gå i skole, altså dem, som har skolepligt, og giver dem mulighed for i en ung alder at erfare, hvad kulturelle forskelle vil sige, eller at forskellige lande har en fælles tilgang til bestemte problemer.
Dette program efterfølges af Erasmus-programmet, som giver disse elever mulighed for, når de er er blevet studerende, at lægge en del af studiet i et andet europæisk land og tage det med hjem, de har tilegnet sig. Parallelt hermed løber Leonardo-programmet, som gør det muligt for lærlinge og elever at tage en del af deres uddannelse i form af et praktikophold i et andet europæisk land.
Det fjerde program er Grundtvig-programmet og vedrører voksenuddannelse, og det femte er Jean Monnet-programmet med supportforanstaltninger. Det drejer sig her om de berømmede institutioner, De nævnte, som vi vil udvide med yderligere to. Jeg håber, at Parlamentet godkender det. Vi ønsker dog også fortsat at støtte Jean Monnet-professoraterne og alt det, der allerede er påtænkt i Deres program.
Desuden findes der de tværgående programmer, som støtter de aktiviteter, der overlapper de allerede nævnte sektorprogrammer, navnlig med hensyn til udvikling af redskaber og materialer til sprogindlæring, e-learning og udbredelse af god praksis inden for de almene og de erhvervsfaglige uddannelser på nationalt, regionalt og lokalt plan. Vi har forbedret Deres forslag yderligere og navnlig lagt vægt på, at Comenius-partnerskaberne snarere skulle give én ud af 15 elever mulighed for at tilbringe et skoleår i udlandet frem for én ud af 20. Derved ville så i alt 6 millioner gymnasieelever få mulighed for at tilbringe et skoleår i et andet EU-land.
Sammen med kollegerne i Kultur- og Uddannelsesudvalget har jeg desuden sørget for, at lærernes europæiske bevidsthed kan blive styrket i det nye Comenius-Regio-program. Vi har også foreslået at forhøje mobilitetstilskuddet i Erasmus-programmet, som har været uforandret siden 1993, for 150 euro er ikke tilstrækkeligt til at bo og studere for i et andet land. Så bliver yderligere støtte fra forældre, bedsteforældre eller slægtninge uundgåelig. Vi bør gøre det muligt for alle studerende at deltage i en sådan udveksling, hvorfor vi foreslår at forhøje det månedlige tilskud lidt mere, end Kommissionen har foreslået.
Det er naturligvis lige så vigtigt for mig som for Kommissionen, at udgifterne til bureaukrati kommer ned i et fornuftigt leje. Administrative og regnskabsmæssige krav for tildeling og udbetaling af tilskud bør stå i forhold til støttens omfang.
Lad mig berøre økonomien kort. Der er kun givet vejledende tal for de finansielle ressourcer, vi taler om i dag. Ingen ved, hvor meget vi vil have til rådighed efter 2007. Derfor er tallene - Kommissionens, Böge-udvalgets og vores eget udvalgs - kun vejledende. Vi må vente og se, hvad det næste formandskab har at byde på, og derfor har Kulturudvalget tilladt sig at gå ud over de tal, som Kommissionen har foreslået, og også lidt ud over dem, som Böge-udvalget har godkendt. Vi bør sende et signal. Uddannelse og undervisning er en vigtig del af Lissabon-processen. Det har vi brug for, og det kræver flere penge, end de nationale regeringer i EU er villige til at bevilge. Mange tak, hr. kommissær, for det arbejde, Deres medarbejdere har udført!
Proinsias De Rossa (PSE ),
   Hr. formand, jeg vil gerne diskutere betænkningen ud fra Udenrigsudvalgets synspunkt. Jeg har udarbejdet en udtalelse for udvalget, hvori jeg anfører, at de forskellige programmer gradvist bør åbnes for alle de lande, der er omfattet af vores naboskabspolitik. Det er blevet foreslået, at de bør åbnes for en række af disse lande, men i lyset af disse programmers meget store bidrag til styrkelse af kontakten mellem borgerne bør der opnås generel enighed om at åbne disse programmer på en bredere basis, såfremt det kan ske på en effektiv måde.
Jeg er meget interesseret i at sikre, at Erasmus Mundus-programmet fortsætter under dette udgiftsområde efter 2009 sammen med det universitetsprogram, der blev oprettet sidste år med henblik på at fremme demokrati og forståelse mellem vores forskellige lande. En af de åbenlyse svagheder ved de nuværende forslag er efter min mening, at udviklingen af et demokratisk medborgerskab stort set ikke nævnes. Medborgerskab nævnes, men jeg synes ikke, der lægges nok vægt på det demokratiske aspekt. Eftersom Kommissionen og Rådet allerede havde accepteret, at dette er en nødvendighed, og allerede var blevet enige om at oprette universitetsprogrammet i Venedig, bør dette støttes. Jeg er skuffet over, at to af Kommissionens generaldirektorater tilsyneladende strides om, hvem der skal finansiere dette program fremover. Jeg håber, at problemet hurtigt kan blive løst.
Helga Trüpel (Verts/ALE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, i udtalelsen fra Budgetudvalget bliver Kommissionens foreslåede program for livslang læring hilst velkommen. Det omfatter de fire store programmer - Erasmus, Comenius, Leonardo og Grundtvig - og udtalelsen bygger på den grundlæggende overbevisning, at programmernes værdi for strukturforandringer i Europa ikke må undervurderes, og at de spiller en væsentlig rolle i Europas fornyelse. I vores udtalelse hilser vi det velkommen, at der med forslaget skal ske en forenkling af administrationen og de finansielle procedurer, men kritiserer dog, at de stadigvæk er uforholdsmæssigt belastende og langsomme.
Vi må gøre opmærksom på, at budgettallene er foreløbige, men Budgetudvalget er af den opfattelse, at de tal, som Kommissionen har foreslået til dette vigtige nøgleområde, kun kan betragtes som værende meget beskedne. At kommentere det, som Kommissionen har foreslået, i formelle vendinger er én ting, mens afstemningen, som er et politisk anliggende, i højere grad vil handle om behovet for at flytte sig på dette område for at opnå Europas vigtige uddannelsespolitiske mål. 
Françoise Castex (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg er ordfører for udtalelsen fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, og det støtter Kommissionens initiativ vedrørende Erasmus- og Leonardo da Vinci-programmerne og særlig integration af højere erhvervsuddannelse i Erasmus-programmet. At samle de to programmer på denne måde viser vores ønske om ikke at udskille studerende i forhold til deres studieområder, hvad enten det er akademisk og generelt eller erhvervsmæssigt.
Jeg lykønsker ordføreren, Doris Pack, med hendes betænkning, som er af høj kvalitet, og takker hende, fordi hun har taget hensyn til størstedelen af holdningerne i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, særlig med hensyn til livslang almen uddannelse og erhvervsuddannelse, der anses for at være en af nøglerne til vækst og garanti for beskæftigelse af bedste kvalitet. Livslang uddannelse burde være en ret og bør være virksomheders særlige ansvar, og alt dette bør anerkendes på EU-niveau som en grundlæggende social rettighed.
Takket være disse programmer er der gradvist ved at blive skabt et europæisk rum for uddannelse, og vi har i høj grad brug for dette rum til at støtte arbejdsmarkedet. Det er nødvendigt i højere grad at harmonisere kvalifikationer og at skabe større sammenhæng i dem, og europæiske arbejdstageres kvalifikationer skal sikres i hele EU og følgelig belønnes på passende vis. Det er efter vores mening en effektiv garanti mod social dumping. 
Magda Kósáné Kovács (PSE ),
   Hr. formand, Udvalget om Borgernes Rettigheder vil gerne udtrykke sin taknemmelighed over for ordføreren, der i årevis har været involveret i det parlamentariske arbejde med dette emne.
Vores udvalg mener, at retten til uddannelse er en af de vigtigste grundlæggende menneskerettigheder, og at ingen skal forhindres i at nyde godt af denne ret på grund af økonomiske forhold, fattigdom eller diskrimination. Vi skal også fortsat forlange ligebehandling. Ligebehandling til forskellige generationer, til de ikke-unge samt til kvinder og specielt enlige mødre, og i den forbindelse forventer vi naturligvis også en forstående holdning fra arbejdsgiverne, der skal betragte livslang læring som en strategisk interesse. Vi forventer, at etnisk diskrimination ophører, og at de handicappede får mulighed for at deltage i uddannelsesprocessen med fulde rettigheder. For os er der tale om et fællesskabsprogram, der bringer EU tættere på borgerne og borgerne tættere på hinanden, hvilket er grunden til, at vi elsker dette program.
Erna Hennicot-Schoepges,
   Hr. formand, jeg vil først lykønske fru Pack ikke kun med hendes udmærkede betænkning, men også med hendes personlige indsats for at fremme unge europæeres mobilitet. Erasmus-programmet er hendes stædighed tak skyldig, og den budgetstigning, som hun opfordrer til, er fuldt ud i overensstemmelse med hendes engagement.
For øvrigt vil jeg minde om hr. Barrosos tale i Berlin og alle gruppeledernes taler her i Parlamentet som led i kampagnen 70 cent for kultur. De lovede alle en stigning i de såkaldte kulturbudgetter.
Jeg vil komme med tre bemærkninger vedrørende den foreslåede reform. Det indre marked ville være mere konkurrencedygtigt og virksomhederne mere mobile, hvis unge lærlinge blev bedre forberedt på at være mobile. De protektionistiske tendenser i mange mindre virksomheder ville blive modvirket af den praktiske erfaring, som unge får gennem Leonardo da Vinci-programmet ved at give dem mulighed for at gennemgå praktikophold i andre lande.
Det budgetoverslag, der er lavet for 150.000 lærlinge, er utilstrækkeligt. Erasmus-programmet er for elitært, da de beløb, der er afsat til modtagerne, ikke er tilstrækkelige til at finansiere de samlede mobilitetsudgifter. De unge, der således er berettigede til støtte fra dette program, er studerende, hvis forældre kan betale det resterende beløb, medmindre medlemsstaterne påtager sig det, hvilket ikke er tilfældet for øjeblikket.
Endelig ville universitetsstuderende være mere mobile, hvis Rådet tog fat på de egentlige problemer, som er overførsel af tilskud, studerendes status, social sikring og retten til at arbejde, som alle kunne tages op, hvis de var blevet nævnt i Kommissionens grønbog fra 1996. Kommissæren kan måske fortælle os, hvordan arbejdet skrider frem.
Hr. formand, der kan ikke sættes en pris på kultur, men den medfører udgifter. Hvis vi vil give Europa en sjæl, skal der bevilges finansiering. Gruppen for Det Europæiske Folkeparti (Kristelige Demokrater) og De Europæiske Demokrater vil støtte fru Packs forslag. 
Christa Prets,
   Hr. formand, hr. kommissær, vi skulle måske hellere omdøbe programmet "Livslang læring" til "Læring gennem hele livet", for "livslang" lyder lidt som en straf, og læring skulle jo gerne være en glæde.
Selv om dette program er et uddannelsesprogram, hvis komponenter - Comenius, Erasmus, Grundtvig osv. - vedrører forskellige prioriteringer, så har de alle sammen én ting til fælles, nemlig at de fremmer mobiliteten, højner kvaliteten, anerkender præstationer og uddannelse, flersprogethed og kendskab til andre lande. Dermed bidrager de til en europæisk merværdi. Det er netop det, vi har brug for, for at nå Lissabon-målet inden 2010 - eller i det mindste komme nærmere på det - som består i at have 3 millioner Erasmus-studerende og 150.000 Leonardo-deltagere.
Jeg er enig med fru Pack i, at tilskuddet til Erasmus-studerende bør forhøjes, men det må ikke føre til, at de medlemsstater - som f.eks. Østrig - som forhøjer stipendierne med nationale støttemidler, sænker deres bidrag. De må tværtimod tilpasse sig de nye krav. 25 % af EU's befolkning har en universitetsuddannelse, og 75 % har studentereksamen. Mange af borgerne har fuldført en erhvervsuddannelse, selv om det er uheldigt - hvilket jeg gerne vil kritisere på dette sted - at Lissabon-papirerne ikke indeholder tal for dem. Mobilitet i jobbet eller under grunduddannelsen er forbundet med mange administrative og sproglige hindringer, hvorfor der er et stort behov for mere støtte til og fremme af Leonardo-programmet. Vi har ikke brug for et nyt Erasmus-program til lærlinge, men et velfungerende Leonardo-program, og for at få det skal der bevilges flere midler.
Vi venter spændt på de enkelte medlemsstaters Lissabon-handlingsplaner, men vi venter lige så spændt på, hvad de finansielle overslag og budgetforslagene indeholder vedrørende alle disse programmer for 2007. Det står klart, at det ville være en katastrofe for de studerende, elever, lærere og personer under uddannelse lige såvel som for kulturorganisationer, kunstnere og unge, hvis starten på de kommende programgenerationer blev forsinket. Det ville også stå i et grelt modsætningsforhold til Lissabon-strategien. 
Sepp Kusstatscher,
   Hr. formand, lad mig starte med at give fru Pack min kompliment.
Hvis vi ønsker at samle Europa, så vil det mest sandsynligt lykkes os gennem uddannelse. Vi har her meget forskellige uddannelsesinitiativer, som fremmer en udveksling af viden og kunnen mellem de europæiske stater, som gør det lettere for borgere fra forskellige kulturer at mødes, og som støtter dem i at lære sprog, navnlig nabolandenes. Jeg synes specielt godt om, at man søger at samle de forskellige foranstaltninger under én hat, at også Balkanlandene får adgang til støtten, og at også initiativer til undervisning i medborgerkundskab skal støttes eksplicit.
Jeg synes dog, at der er plads til yderligere forbedringer, idet der bør tages større hensyn til de socialt svage, og idet procedurerne bør forenkles - jeg vil gerne gøre opmærksom på, at ikke alle vanskelighederne skyldes EU. Jeg har praktisk erfaring i at gennemføre projekter, og i den forbindelse har jeg opdaget, at problemerne i medlemsstaterne ofte er større end på europæisk plan.
Jeg er ikke enig i beskæringen af Leonardo-projektet. Jeg er imod enhver form for beskæring af midlerne på erhvervsuddannelsesområdet. At en praksisorienteret uddannelse er dyrere end en ren teoretisk, kan ikke være en begrundelse for at beskære midlerne til den. Det er både uærligt og inkonsekvent at udråbe 2006 til europæisk år for arbejdstagernes mobilitet og så samtidig beskære midlerne. 
Adamos Adamou,
   Hr. formand, mine damer og herrer, som Lissabon-strategien ser ud efter forårets rådsmøde, underlægges uddannelsen markedets behov, og der lægges vægt på livslang læring og uddannelse udelukkende som et middel til at fremme lavtlønnede, faste job. Der opfordres hele tiden til større private investeringer inden for videnskabelig forskning for at tjene kapitalens behov. Samtidig orienteres innovation og nyskabelse ikke i en retning, hvor man fremmer teknologi og livskvalitet. Som Lissabon-strategien ser ud nu, ses der bort fra det voksende behov for offentlige udgifter til og investering i uddannelse, for stipendier og for detaljerede programmer for livslang læring, som støtter uformel uddannelse, samtidig med at de ikke er tilgængelige for en stor del af befolkningen.
Udvidelse af livslang læring i samarbejde med virksomhederne er et af de grundlæggende mål, der sættes i Lissabon-strategien. Med dette program vil de højere læreanstalter åbne dørene med henblik på specialisering af arbejderne i nye fag, så de fremover bliver til en billig arbejdskraft for den virksomhedsejer, der investerer sine penge i den konkrete læreanstalt. På denne måde skabes en ond cirkel for de unge, der først bliver fyret, så bliver de efteruddannet og dernæst ansat som billig arbejdskraft i nye fag. Det viser, at Kommissionens mål ikke er livslang læring, men livslang udnyttelse.
Konklusionen er den åbenlyse, at hvis disse politikker gennemføres, overgiver vi i bund og grund uddannelsesområdet til virksomhedernes forgodtbefindende, og den vil blive ofret på konkurrenceevnens og profittens alter. Det vil betyde, at forskningen skal følge virksomhedernes bud og behov, og statens bidrag skal nedsættes.
Vi mener, at EU-landene kan udvikle uddannelse og livslang læring, uden at den karakteriseres af spekulation og ensidig fokusering på de såkaldte markedsbehov og konkurrenceevne. Derfor kan Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe ikke stemme for forslaget om et program for livslang læring. 
Rolandas Pavilionis,
   Jeg glæder mig over Kommissionens indsats for at integrere og forenkle europæiske uddannelsesprogrammer, og jeg vil gerne gøre Dem opmærksom på ændringsforslagene fra vores ordfører Doris Pack, der ikke kun understreger det nødvendige i at sikre kontinuiteten i den livslange uddannelse, men også behovet for øget finansiering af europæiske programmer inklusive Erasmus. Det vil først og fremmest tage hensyn til antallet af deltagere i dette program, der er steget og fortsat er stigende. Vi er heller ikke uenige i forslaget om, at det gennemsnitlige tilskud skal hæves fra 210 til 300 euro ved programmets afslutning. I lyset af EU's ændrede nationale sproglige mangfoldighed er vi ikke uenige i forslaget om at skabe mere fleksible muligheder for at studere mindst to sprog. Jeg håber også, at De vil tage hensyn til et ændringsforslag fra mig om, at vi gerne vil have gjort det europæiske humaniorauniversitet, der blev landsforvist fra Belarus, men som blev genåbnet i Vilnius for to uger siden, til kandidat til prioriteret finansiering. Gruppen Union for Nationernes Europa godkender Doris Packs betænkning. 
Manolis Mavrommatis (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, i en tid med vigtige og grundlæggende ændringer på både europæisk og globalt plan er det naturligt, at Kulturudvalget og Parlamentet viser stor interesse for et integreret handlingsprogram inden for livslang læring.
I Lissabon-strategien gentages målene om en uddannelsessektor, der er tilpasset ny teknologi, flersprogethed, mangfoldighed og styrkelse af programmerne. Og inden for disse rammer lægges der også særlig vægt på studerendes mobilitet, udveksling mellem læreanstalterne og undervisernes mobilitet over grænserne.
Incitamenter til undervisning i og læring af to fremmedsprog, større tilskud til handicappede deltagere og læring og anvendelse af tegnsprog er vigtige forslag fra ordføreren, Doris Pack. Herudover vil jeg gerne påpege Europa-Parlamentets forpligtelse til at støtte de særlige aspekter af konkrete ændringsforslag, hovedsagelig inden for budgettet for særprogrammer, så vi på denne måde viser vores engagement i beskyttelse af kulturhistorien, hvor borgerne har behov for viden og efteruddannelse.
Vi må heller ikke glemme, at kravene om højtuddannet arbejdskraft i disse dage er en nødvendig forudsætning for at styrke konkurrenceevnen. En tilpasning af medlemsstaternes uddannelsespolitikker til perspektiverne i forbindelse med livslang læring er en påmindelse om og bekræftelse af, at uddannelse er hovedhjørnestenen i Lissabon-strategien, som også bidrager til den sociale og økonomiske udvikling. 
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   - Hr. formand, programmerne Erasmus, Leonardo og alle de andre, Comenius, Gruntvig m.fl., har fået virkelig succes og er måske de mest populære og kendte EU-programmer i den brede offentlighed. De har ikke kun bidraget til moderniseringen af skole- og uddannelsessystemerne, men bidrager som aldrig før til at støtte udveksling blandt navnlig unge mennesker, idet de hjælper dem til at komme i direkte kontakt med sprog, kultur og uddannelse i andre europæiske lande.
Derfor er det så vigtigt, at disse programmer udvides, så de omfatter så mange flere unge som muligt, navnlig de mindre privilegerede. Udvekslingen af studerende inden for Comenius-programmet bør omfatte mindst hver 15. studerende inden for programmet. Samtidig er det nødvendigt, at Erasmus-legatet fordobles, da det ikke er blevet ændret siden 1993 og ikke er tilstrækkeligt til at dække især de økonomisk svageste studerendes behov, sådan som ordføreren, fru Pack, helt korrekt har krævet. Derfor er vi nødt til at forhøje budgettet, så vi kan opfylde de europæiske borgeres ønsker og føre de ambitiøse mål i Lissabon-strategien ud i livet. 
Ljudmila Novak (PPE-DE ).
   - Der tales i stigende grad om en krise i EU. Da vi ved, at vi kun kan løse den moderne verdens problemer og globaliseringens udfordringer gennem et stærkt Fællesskab, skal vi gøre en konstant indsats for at bevare samhørigheden mellem nationerne i dette Fællesskab. Vi kan få stor hjælp hertil fra programmerne i betænkningen om livslang læring.
Vores fremtid ligger hos de unge, der snart kommer til at træffe beslutninger om politik, økonomi og alle de øvrige aspekter af vores liv. Det er derfor så meget desto vigtigere, at så mange unge som muligt involveres i de internationale uddannelsesprogrammer allerede i en tidlig fase af deres uddannelse. På denne måde bliver de også meget mere motiverede til at lære sprog, til at lære andre lande at kende samt til at udvise større tolerance over for andre nationer og kulturer.
Samtidig kan vi se, at de lande, der har investeret større summer i uddannelse, har haft en hurtigere fremgang, så de nu rangerer blandt de højest udviklede lande. Jeg støtter derfor ordfører Doris Packs ønske om at sikre flere midler end hidtil i de finansielle overslag til uddannelse.
Ordføreren forsøger også at sikre støtte til folk med særlige behov, der er vigtige og ligeværdige medlemmer af vores samfund. Hvis vi ønsker at være et samfund med social følsomhed, skal vi ofre dem særlig opmærksomhed.
Det er også vigtigt at involvere flest mulige små og mellemstore virksomheder i disse projekter samt folk med en erhvervsuddannelse for at motivere dem til livslang læring og hjælpe dem med at erhverve ny og nyttig ekspertise. 
Da en ekstra fordel ved EU er det faktum, at vores nationer kan lære af hinanden, støtter jeg samarbejde og mobilitet i forbindelse med livslang læring, hvilket både bliver et behov og en realitet for folk i alle samfundslag. 
Åsa Westlund (PSE ).
   - Hr. formand, hvert år får tusindvis af studerende fra hele Europa, takket være de programmer, vi taler om nu, chancen for at studere i udlandet. For mange er et sådant studieophold faktisk den mest konkrete fordel ved hele EU-projektet.
Ved at læse i udlandet får man jo ikke bare ny viden om og nye erfaringer fra en anden kultur. Man bidrager også gennem videndeling til at styrke den europæiske uddannelseskvalitet, som er en af hjørnestenene i Lissabon-processen. Ved afstemningen i morgen forenkler vi de administrative rutiner, hvilket kan føre til, at flere skoler og universiter deltager mere aktivt i programmerne og opmuntrer flere studerende til at læse i udlandet.
Jeg er også glad for, at vi socialdemokrater i denne proces har protesteret mod de forslag om nedskæringer, som PPE-Gruppen ville foretage i erhvervsuddannelserne, og at vi har kæmpet for, at erhvervsaktive studerende også skal have gode muligheder for at studere i udlandet fremover. Erhvervsuddannelserne udgør jo faktisk et meget vigtigt bidrag til EU's økonomi og arbejdsmarkedets funktionsmåde. Også erhvervsaktive studerende skal således opmuntres til øget bevægelighed, det bør ikke være sådan, at det kun er dem, der læser på universitet, som må studere i udlandet.
Hvad angår finansieringen, vil jeg også frygtelig gerne skyde penge i disse programmer, men samtidig synes jeg, at man skal tage alle budgetspørgsmål samtidig, således at man virkelig tvinges til at prioritere det, som er vigtigt. Derfor vil jeg støtte de ændringsforslag, som følger Parlamentets betænkning om hele budgettet, dvs. Böge-betænkningen. 
Tomáš Zatloukal (PPE-DE ).
    -  Hr. formand, mine damer og herrer, den igangværende forhandling handler primært om et initiativ, der får støtte fra alle de relevante parlamentariske udvalg uanset deres politiske overbevisning. Det er fordi, de fleste af os forstår, at det foreslåede integrerede handlingsprogram er et nødvendigt tiltag, hvis EU skal blive et avanceret videnbaseret samfund med bæredygtig økonomisk vækst, flere og bedre job, større samhørighed og stærkere kultur.
Jeg må imidlertid pointere, at det efter min mening er vigtigt for den enkelte medlemsstat at udarbejde sin egen nationale strategi for livslang læring, hvis systemet for livslang læring skal fungere effektivt. De finansielle instrumenter, der er til forhandling i dag, er og bliver nødvendige for gennemførelsen af disse strategier. Det siger sig selv, at de også er uundværlige for en vellykket gennemførelse af handlingsprogrammets forskellige komponenter, og jeg støtter derfor fuldt ud ordførerens opfordringer om flere midler til dette initiativ.
En af mange grunde til, at dette forslag fortjener vores støtte, er, at der tages hensyn til mobilitetsbehovene hos de enkelte elever på gymnasieniveau samt hos de voksne studerende ved at indføre nye mobilitetsaktioner i underprogrammerne Comenius og Grundtvig, samtidig med at der skabes nye muligheder for at levere naturalydelser til gennemførelsen af projekter. De personer, der arbejder med at organisere programmer for livslang læring og søge om midler gennem de tilhørende finansielle instrumenter, vil utvivlsomt glæde sig over enhver reduktion af bureaukratiet i forbindelse med disse procedurer. Jeg støtter derfor forslaget om at forenkle de administrative procedurer alt efter støtteniveauet.
Uddannelse nævnes i centrale EU-dokumenter som en afgørende komponent i fremtidens velstand og vækst. Uden den fornødne finansiering vil sidstnævnte mål imidlertid forblive på tegnebrættet uden for vores rækkevidde, sådan som det er tilfældet i en række medlemsstater. Jeg vil derfor takke ordføreren for hendes arbejde. 
Guy Bono (PSE ).
   - Hr. formand, jeg vil først lykønske ordføreren, fru Pack, med hendes arbejde vedrørende dette emne, der er så vigtigt for EU's fremtid.
Jeg vil blot sige et par ord for at gøre opmærksom på, at afstemningen i Kultur- og Uddannelsesudvalget har gjort det muligt at gøre betydelige fremskridt, særlig med hensyn til lærlinges mobilitet. De særlige betingelser, der er knyttet til lærlinges status, forhindrer i dag disse lærlinge i fuldt ud at deltage i EU's mobilitetsplan. Kun 0,15 % af en bestemt aldersgruppe i Frankrig og 1 % i Tyskland kan i dag få støtte fra Leonardo da Vinci-programmet. Afstemningen i Kultur- og Uddannelsesudvalget er et væsentligt kvalitativt fremskridt, da det har gjort støtteforanstaltninger, som træffes af alle de organisationer, der arbejder for at fremme lærlinges mobilitet, støtteberettigede inden for dette program. Med et sådant fremskridt burde man kunne nå Kommissionens mål, som er at sikre mindst 150.000 praktikophold i virksomheder inden 2013.
Vi håber, at dette fremskridt ikke bliver betvivlet. Unge menneskers og særlig lærlinges mobilitet inden for erhvervsuddannelse er et af instrumenterne til at skabe en ægte iværksætter- og innovationsånd i Europa. Det er en af forudsætningerne for at nå de mål, som stats- og regeringscheferne har fastsat som led i Lissabon-strategien. 
Thomas Mann (PPE-DE ).
   - Hr. formand, EU's uddannelsesprogrammer er blevet nyorienteret. Erasmus, Comenius, Comenius Regio til gymnasiet, Grundtvig og Leonardo er en del af det integrerede handlingsprogram inden for livslang læring - L L L, det er da nemt at huske, fru Prets!
Jeg lykønsker fru Pack med hendes betænkning, hvori hun forsøger at finde balancen mellem de forskellige sektorunderprogrammer frem for at spille dem ud mod hinanden, men Kulturudvalgets forslag om kun at reservere 23 % af programmet inden for livslang læring til Leonardo og ikke 25 % som oprindeligt planlagt har skabt uro blandt lærlinge, håndværkerforeninger og aktører inden for erhvervsuddannelser. Hvis de nuværende 45.000 praktikophold årligt skal blive til 70.000 eller sågar - som kommissærens institution har foreslået - langt over 100.000, vil der være behov for et solidt finansieringsgrundlag. Med Leonardo støttes erhvervsuddannelsesområdet langsigtet, styrkes den enkeltes handledygtighed, og det lever, som fru Pack understregede, fuldt ud op til målene for den nye Lissabon-strategi for vækst og beskæftigelse.
Alarmen er til en vis grad afblæst, da praktikophold for studerende ikke længere skal løbe via Leonardo, men via Erasmus. Dvs. at vi alene her - på et meget vigtigt område - sparer omkring 600 millioner euro. Og de små og mellemstore virksomheder skal inddrages langt mere i Leonardo end hidtil. Som jeg har gjort opmærksom på i Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender og også under samtaler med virksomheder og interesserede parter, er de finansielle overslag for 2007-2013 jo slet ikke vedtaget endnu, og det kan derfor meget vel være tilfældet - hr. kommissær Figel', jeg håber for os begge, at det vil være det - at der vil være væsentligt flere penge til Leonardo, end det har været tilfældet tidligere. EU's uddannelsesprogrammer er så effektive, fordi de når frem til de berørte med det samme, fordi de gør sprog, kultur og forskellige uddannelsesværdier synlige og derfor kan overbevise borgerne om den merværdi, som en europæisk orientering kan skabe. 
Ján Figeľ,
   Jeg vil gerne gentage min tak for ikke blot støtten, men også for den helt igennem konstruktive atmosfære under diskussionerne. Det viser, hvilken modenhed der skal til, for at sætte uddannelse og erhvervsuddannelse i centrum for EU's politik og samarbejdet mellem medlemsstaterne.
Jeg har nogle forslag og kommentarer. Vi skal erkende, at det fortsat er for tidligt at kommentere budgettallene, selv om der i første omgang har været meget stærk politisk støtte. Takket være Parlamentets holdning får både budgettet og de to budgetfinansierede programmer for kultur og ungdom stærk støtte, hvilket giver forventninger om, at de vil være vellykkede områder for et fremtidigt samarbejde i det udvidede EU. En appel om at iværksætte programmer for tredjelande er også undervejs. Selve programmet forventes at modtage 1 % af det samlede beløb, der er budgetteret med til samarbejde med andre lande. Der er endnu ikke sat navn på disse lande, men jeg vil gerne understrege, at på samme måde som Erasmus Mundus har omfattet og fortsat vil omfatte samarbejde med tredjelande, så vil Tempus- og Tempus+-programmerne også omfatte et sådant samarbejde.
Adskillige talere har omtalt livslang læring som en rettighed. Det er en stor forandring. Vi stræber efter at skabe de nødvendige systemer, betingelser, strategier og programmer for livslang læring i medlemsstaterne samt for at sikre deltagelse og en reel plads til mennesker i dette system. Til sammenligning findes der - trods betydelig skepsis og apati i Europa - kontinenter, hvor debatten fortsat samler sig om den grundlæggende rettighed til grundlæggende uddannelse, mens vi nu taler om retten til livslang læring. Det er et glimrende eksempel på samarbejdet mellem staterne.
Med hensyn til erhvervskurser eller erhvervsuddannelse er Københavnsprocessen og Bolognaprocessen nu langt mere synlige. Jeg er overbevist om, at det aktuelle forslag om at indføre en europæisk referenceramme for kvalifikationer, der er genstand for samråd med medlemsstaterne, vil give et ordentligt skub til mobiliteten og til anerkendelsen af kvalifikationer. Jeg vil også gerne gentage, hvad hr. Mann har sagt om, at en del af kvoten for fordeling af universitetsstuderende i virksomheder vil overgå fra det nuværende Leonardo Da Vinci-program til Erasmus-kvoten under det kommende program. Det skal man også lægge mærke til.
Jeg vil gerne slutte med nogle få ord vedrørende de institutioner, som hr. Pavilionis nævnte – institutioner, der er øremærket til støtte. Hvis Europa-Parlamentet og Rådet bliver enige, kan Kommissionen støtte medtagelsen af institutioner på listen over kandidater. På Det Fælleseuropæiske Universitetscenter i Venedig diskuterer man i øjeblikket, hvordan forordningen om menneskerettigheder skal tilpasses, og vi ønsker at være forberedt på fremtiden og finde en løsning, der gør det muligt at fortsætte finansieringen af denne institution.
Det var dybest set alt, hvad jeg gerne ville diskutere. Jeg er glad for, at man er nået til enighed om uddannelsesspørgsmålet i udvalgene samt mellem de politiske grupper og enkeltpersoner. Det er et godt udgangspunkt for succes. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.30.
Zita Gurmai (PSE ).
   - Udviklingen i retning af et videnbaseret samfund stiller store krav til arbejdsstyrkens uddannelsesniveau. I lyset af det nuværende økonomiske klima og de nye økonomiske konkurrenter er det endnu vigtigere, at der investeres i mennesker.
Livslang læring spiller derfor en hovedrolle i forbindelse med udviklingen af en integreret beskæftigelsesstrategi og især for fremme af en veluddannet arbejdsstyrke, der kan tilpasse sig de stadig skiftende markedsforhold. Hvis den forvaltes pragmatisk, vil den integrerede tilgang medføre økonomisk vækst, et mere aktivt medborgerskab og større velfærd.
Handlingsprogrammet er i sig selv forbundet med flere muligheder end rent økonomiske fordele. Det kan også opfylde medlemsstaternes mål og ambitioner om at skabe tolerante og demokratiske samfund, mindske ulighederne og forebygge marginalisering, og det kan bidrage til at skabe et bedre samfund med større ligestilling.
Det omfattende og integrerede program inden for livslang læring er afgørende for at nå Lissabon-målene. Dets sammenhæng og synergi gør det endnu mere effektivt. Det gælder om at sikre, at mulighederne er tilgængelige for alle europæiske borgere på alle niveauer.
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0263/2005) af Gröner for Kultur- og Uddannelsesudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om oprettelse af programmet "Aktive unge" for perioden 2007-2013 (KOM(2004)0471 - C6 0096/2004 - 2004/0152(COD)).
Ján Figeľ,
   Hr. formand, det andet af aftenens programmer og det tredje, som vi behandler senere, viser Europa-Parlamentets særlige interesse i at støtte områder, som vi mener er vigtige for Europas fremtid.
Kommissionen vedtog sit forslag om programmet "Aktive unge" i juli sidste år. Parlamentet, og især Kultur- og Uddannelsesudvalget, har altid støttet initiativer til fordel for unge. De forhandlinger, der fandt sted i år, har bekræftet dette, og i dag skal vi drøfte en glimrende betænkning, som er resultatet af et frugtbart samarbejde. Jeg vil især gerne takke ordføreren, fru Gröner, for dette samarbejde og hendes ledende rolle i forbindelse med de vellykkede beslutninger.
Programmet "Aktive unge" har til formål at sikre kontinuitet i de aktuelle ungdomsaktiviteter, men også at videreudvikle dem. Det omfatter uformel læring og mobilitet og giver unge mellem 13 og 30 mulighed for at deltage i projekter til fremme af solidaritet og medborgerskab. Disse underbygger den europæiske enhed, hovedsagelig gennem udveksling af unge, den europæiske volontørtjeneste og projekter vedrørende deltagelse i det demokratiske liv.
Da De kender programmets indhold, vil jeg ikke tale om det, men derimod om Kommissionens holdning til nogle vigtige ændringsforslag. Det glæder mig at kunne sige, at Kommissionen efter den gode udveksling af synspunkter og det gode samarbejde kan støtte de fleste af Deres ændringsforslag uden forbehold. Kun få ændringsforslag, hovedsagelig dem, der søger at udbygge artikel 8, kan ikke godkendes. Artikel 8 handler om gennemførelse og oprettelse af nationale kontorer, som skal forvalte programmet på nationalt plan. I Kommissionens tekst opstilles kun generelle krav i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet. Det vil være op til medlemsstaternes myndigheder at gennemføre disse krav under hensyn til nationale forhold.
Jeg vil gerne kommentere nogle meget vigtige ændringsforslag, som Kommissionen er enig i. Fru Gröners betænkning indeholder ikke forslag om ændring af den aldersgruppe, som Kommissionen har foreslået, men krav om, at den vigtigste målgruppe for programmet skal være unge i alderen 15-28 år. Jeg deler i høj grad bekymringen med hensyn til mindre begunstigede unges deltagelse i programmet og forebyggelse af forskelsbehandling i forbindelse med adgang til programmet. Der var muligvis ikke tilstrækkelig fokus på dette aspekt i vores forslag. Programmets gennemførelse er dog fleksibel nok til at tage højde for mindre begunstigede unges særlige behov.
Vi kan også forstå, at Parlamentet gerne vil sikre, at de forskellige aktioner under programmet tilgodeses med tildeling af mindstebevillinger. Denne tilgang er fuldt forenelig med den fleksibilitet, der kræves i forbindelse med programmets gennemførelse, og Kommissionen er derfor parat til at godkende den foreslåede fordeling mellem de forskellige aktioner.
Forslaget i betænkningen om forøgelse af programmets budget viser atter en gang Europa-Parlamentets forpligtelse over for et program, der direkte vedrører de unge og således bidrager til at bringe de yngre generationer tættere på Europa. Jeg må understrege, at de finansielle spørgsmål alle er med forbehold af udfaldet af forhandlingerne om de finansielle overslag.
Endelig vil jeg udtrykke min tilfredshed med forslaget om, at den europæiske ungdomsuge skal nævnes i programmet. Jeg er også meget glad for at se, at Europa-Parlamentet endnu en gang vil blive direkte involveret i ungdomsugen, som omfatter begivenheden "De unge tager ordet" i Bruxelles. Ungdomsugen finder sted i begyndelsen af december 2005, og jeg bifalder især Europa-Parlamentets formand Borrells deltagelse og arrangementerne med høring af unge her i Parlamentet.
Til slut vil jeg atter en gang takke fru Gröner for en betænkning af høj kvalitet. Jeg tror, at programmet "Aktive unge" nyder udbredt støtte her i Parlamentet, og det takker jeg for. Jeg håber, at det næste skridt bliver vedtagelsen af en politisk delaftale på næste rådsmøde i november.
Lissy Gröner (PSE ),
   Hr. formand, hr. kommissær, der hersker stor enighed i Parlamentet om Deres forslag. Samarbejdet har været fremragende. Vi har forstået de unges budskab, først fra valget til Europa-Parlamentet og siden fra folkeafstemningerne. Hvis vi ønsker at gøre europæisk politik til en succes, så må vi starte med de unge.
I det nye program "Aktive unge" prioriteres fremme af aktivt medborgerskab, og de 73 ændringsforslag, som Parlamentet har stillet, skal forbedre Deres forslag yderligere. Vi ønsker at reagere på det, som de unge selv gav udtryk for under høringsprocessen, og derved tager vi det vigtigste skridt, nemlig at fremme solidariteten og den gensidige forståelse blandt unge, støtte den nye naboskabspolitik og bringe de forskellige interesserede parter på nationalt, regionalt og europæisk plan sammen.
Hvad de fem aktioner angår, som det nye program omfatter, og som De netop har ridset op, hr. kommissær, har vi - til forskel fra livslang læring - foreslået, at der indføres minimumsfinansieringer til de enkelte aktioner, hvor mindst 30 % af budgettet skal afsættes til den klassiske udveksling af unge i aktion, 1,23 % til "Europæisk volontørtjeneste" og 4 % til den nye aktion "Unge for verden", fordi formålet er nogenlunde ens, ikke at forglemme 15 % til aktion 4, "Støtte til ungdomsledere og støttesystemer", og mindst 4 % til støtte til politisk samarbejde, herunder Ungdomsugen.
De, der er gode til hovedregning, vil have regnet ud, at der er hen ved 24 % tilovers af det samlede budget, og det er for at give Kommissionen større fleksibilitet og gøre det muligt at bevilge mere til Ungdomsugen det ene år og gøre mere for volontørtjenesten eller den direkte udveksling af unge det næste år. Det er meget vigtigt, at ordningen bliver fleksibel.
Vi kræver dog også af Kommissionen, at programmet bliver gjort mindre bureaukratisk. Vi ønsker, at ungdomsforeningerne bliver i stand til at planlægge forud med større sikkerhed, at de bliver i stand til at planlægge for flere år, ikke kun for et. Vi ønsker, at de modtager pengene hurtigt, og at der ikke må gå mere end højst fire måneder, fra ansøgningen indsendes, til pengene bliver udbetalt. Denne fleksibilitet bliver godt modtaget i foreningerne, navnlig i de mindre ungdomsforeninger, og gør os i stand til at nå vores mål.
Som De nævnte, ønsker vi fortsat at prioritere den oprindelige aldersgruppe for deltagerne. Der skal derfor ikke fokuseres på marginalgrupperne, deltagere på 13 og 30 år, som måske kan deltage under særlige omstændigheder, men som hidtil på kernegruppen af de 15-28-årige.
Vi så gerne et langt større budget. Lad mig give et eksempel. Jeg synes, det er utroligt, at EU bruger 6,5 milliarder euro på subsidier til sukkerproduktion, men stadigvæk kun investerer peanuts i livslang læring, udveksling af unge og kultur. Derfor går Parlamentet ind for en forhøjelse af midlerne vedrørende "Aktive unge" til 1,128 milliarder euro og en lempelse af kravene i Böge-betænkningen. Jeg synes, at det er beskedent nok, og her må vi sende klare signaler.
Antidiskrimineringspolitik og ungdomsseminarer bliver godt modtaget blandt unge, og vores ændringsforslag søger at sætte fokus på disse punkter og inddrage mindre begunstigede unge, give alle unge mulighed for ikke kun at deltage i teorien, men også i praksis, uanset nationalitet og etnisk tilhørsforhold, køn eller seksuel orientering, hvor de bor, eller hvilket erhverv de har, eller om de er arbejdsløse. Det handler om at opbygge intellektuel aktivitet, sprogkundskaber, interkulturel indlæring og om at omsætte dem til praksis.
Burde de unge ikke være mindst lige så meget værd for os som en brøkdel af det, der bruges på subsidier til tobaksdyrkning? Jeg agter at påtage mig rollen som en sand plageånd, navnlig i forhold til Rådet, indtil der sker nytænkning dér. Det er ikke nok at vedtage en ungdomspagt, den må også gennemføres! Det er første skridt. 
Ingeborg Gräßle (PPE-DE ),
   Hr. formand, mine damer og herrer, lad mig sige, at Budgetudvalget værdsætter fru Gröner højt for hendes arbejde og for også at benytte tallene i Böge-betænkningen i sin egen betænkning. Vi bakker fuldt ud op om disse tal. Kulturen vinder intet ved en svækket ordfører eller et svækket Parlament, hvor der i realiteten benyttes andre tal hver måned. Derfor slår vi meget til lyd for, at disse tal bliver benyttet som grundlag. Hvad sker der, når Luxembourg-tallene kommer? Hvis vi forfulgte en anden politik end den, som Parlamentets Præsidium og Formandskonferencen mener er rigtig og vigtig, ville kulturen ganske enkelt intet have vundet.
Vi er meget glade for programmet "Aktive unge", fordi det tager hensyn til en lang række forslag fra Revisionsretten - ikke mindst fra de foregående år - og har en forenkling af programmet som mål. Det er en meget interessant tilgang, som vi helt sikkert støtter. Som ordfører for reformen af finansforordningen må jeg sige, at disse punkter er meget vigtige og nyttige. Jeg konstaterer med beklagelse, at De har krævet en lang række undtagelser fra finansforordningen i dette program og fået dem gennemtvunget. Personligt havde jeg sat større pris på en ændring af selve finansforordningen, så man kunne arbejde med en række små organisationer og lavere tilskud under programmet "Aktive unge". De aspekter af programmet, der er blevet præsenteret, er efter min mening meget vigtige.
Vi har stillet to ændringsforslag mere, som ville give yderligere forbedringer på det område. For det første oprettelse af en database, som muliggør underretning af alle de organisationer, som beklager sig over de mange dokumenter, som de skal indlevere. Det ville derved være muligt at registrere disse data en gang for alle, så man kun behøver at tage hensyn til ændringerne. Det ville lette forvaltningen for Kommissionen, og det ville også medføre lettelser for modtagerne af støtten, hvilket igen ville have en direkte effekt på EU's image. Hvis det er lettere at få adgang til subsidier, så stiger efterspørgslen efter dem også, og det mener vi er nødvendigt, særligt ved små programmer.
Det samme gælder forslaget om "proportionalitet med hensyn til dokumenter og tilskudsbeløb", hvilket giver GD Uddannelse og Kultur alle muligheder for at handle, således som det finder det rigtigt i gennemførelsesforanstaltningerne. 
Piia-Noora Kauppi (PPE-DE ),
   Hr. formand, de seneste begivenheder viser, at Europas yngre generation er lige så splittet med hensyn til spørgsmålet om vores kontinents fremtid som deres forældre. På den ene side er antallet af studerende og unge jobsøgende, der krydser EU's grænser i jagten på nye erfaringer og karrieremuligheder konstant stigende. På den anden side kan vi se, hvor mange unge der føler sig distanceret fra denne nye multinationale realitet. De unge vælgere spillede rent faktisk en hovedrolle i forbindelse med det franske og nederlandske nej til forfatningen. Nogle på de politiske yderfløje, både venstre- og højrefløjen, fejrer denne fjendtlige holdning og slår til lyd for deres gammeldags idéer.
Jeg tror imidlertid, at de fleste vil se på dette med bekymring, for hvis de yngre generationer ikke bakker op om EU og gør det mere demokratisk og rummeligt, hvem gør så? Fru Gröners betænkning kommer derfor på et kritisk tidspunkt. Programmet "Aktive unge" er ikke kun en informationskampagne for EU, det er noget langt mere værdifuldt. Ved at øge udvekslinger på tværs af grænser og få de unge til at deltage i borgeraktiviteter kan programmet bidrage til at imødegå fordomme, udvide horisonter og bekæmpe apati. Samtidig kan det påvirke dem og give dem forståelse for nødvendigheden og værdien af europæisk samarbejde, noget, som alt for mange af deres ledere i øjeblikket hverken har evnen eller viljen til.
Jeg vil gerne fremhæve nogle få punkter. Programmets initiativer skal i størst muligt omfang bygge på eksisterende, lokalt baserede ungdomsorganisationer på græsrodsniveau. De bør ikke være bureaukratisk forvaltet fra Bruxelles. Desuden bør unge på helt ned til 13 år som hovedregel, ikke som undtagelse, kunne deltage, og der bør naturligvis sikres ligestilling.
Endelig bør der indgås partnerskaber om unge med så mange lande som muligt. Det sidste beslægtede punkt, som ligger uden for dagens dagsorden, men som vi i sidste ende er nødt til at forholde os til, er, hvordan vi forbedrer forholdene for unge, der ønsker at slå sig ned i et andet EU-land. Alt for ofte fører en forlænget udvekslingsperiode for studerende kombineret med erhvervsarbejde til, at de unge mister nogle af deres rettigheder til studiestøtte og sociale ydelser i hjemlandet. Vi er nødt til at forbedre overførselsmulighederne for nogle af de vigtigste sociale ydelser mellem EU-landene, især for de unge, hvis vi skal undgå, at de straffes på denne måde.
Rolf Berend,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, Kommissionens program "Aktive unge", hvortil vores udvalgs ordfører i sin afbalancerede betænkning har foreslået forskellige forbedringer, som vi skal stemme om, har vist sig at være et egnet middel til at opgradere ungdomspolitikken i hele Europa. I forhold til sin forgænger er det nye ungdomsprogram gjort betydeligt enklere, f.eks. fleksible og mindre bureaukratiske procedurer i forbindelse med ansøgning om økonomiske midler, hvilket Parlamentet altid har slået til lyd for. Derudover finansieres programmet kun via et udgiftsområde frem for fire, som det var tilfældet tidligere.
Min gruppe er enig med ordføreren med hensyn til tilpasningen af deltagernes aldersgrænser, så det sikres, at enhver form for forskelsbehandling fjernes, at mindre begunstigede unge kan deltage på lige fod med andre, samt at de unge inddrages i evalueringen og den løbende overvågning af målene for programmet. Udvidelsen af programmet til flere lande, den højere prioritering af europæisk samarbejde på ungdomsområdet samt udvidelsen af de unges aldersgrænser nødvendiggør en forhøjelse af den finansielle ramme til - som det allerede er nævnt - 1,128 milliarder euro, men jeg vil gerne understrege, at vi dermed er kohærente i forhold til Böge-betænkningen.
Hvad vægtningen af aktionerne angår, støtter min gruppe de foreslåede vejledende værdier for minimumsbevillinger til aktionerne 1-5. Som kommissæren understregede, forankres med betænkningen en mulighed for at gennemføre ungdomsseminarer og de europæiske ungdomsuger og dermed gøre dem til en integreret del af den europæiske ungdomspolitik. Jeg lykønsker ordføreren og takker hende for det gode samarbejde. 
Christa Prets,
   Hr. formand, hr. kommissær, programmet bærer titlen "Aktive unge", men de unge er egentlig altid aktive. Spørgsmålet er, hvilke aktioner vi kan hjælpe dem med, hvor vi kan støtte dem, og hvilken form for motivation vi kan tilbyde dem. Programmet er bestemt en mulighed, der giver dem et valg mellem måder at udvikle sig eller skabe netværk på på europæisk plan.
Men det kræver en ægte forenkling på det administrative område. Ungdomsorganisationerne har ikke kun brug for hjælp til indsendelsen af ansøgningerne - det kan Ungdomsforum ikke klare alene - men også til udbetalingen af midler, hvilket er et helt væsentligt punkt, for de unge venter på pengene. Aktiviteterne er i gang, og de skal betales. Hvis ikke, får de unge, som ikke selv har nogen penge, problemer med at betale deres forudbetalinger tilbage. Derfor retter jeg en indtrængende appel til Kommissionen om at udbetale disse penge senest tre måneder efter, at der er givet tilsagn.
Ungdomsugen som fast indslag i programmet er meget vigtig, for den gør det muligt for de unge - og også for os - at indgå i en dialog. Ved at fortælle her, hvad de har på hjerte, lærer de unge institutionerne at kende, og der bliver lyttet til dem. Frem for at lade det, de siger, gå ind ad det ene øre og ud ad det andet bør vi tage det til os og overveje det.
At det skal sikres, at mindre begunstigede unge kan deltage på lige fod med andre, siger sig selv - hvilket det også må i denne forbindelse - for kun på den måde vil unge blive i stand til at forstå andre mindre begunstigede og hjælpe med til at arbejde hen imod et fælles forstående Europa. 
Athanasios Pafilis,
   Hr. formand, med det fortsatte program "Aktive unge" forsøger EU at manipulere ungdommen og skabe den illusion, at EU er interesseret i de unges deltagelse i politik samt gøre dem til passive modtagere og tilhængere af den befolkningsfjendtlige politik, der føres, som også skaber blindgyder for de unge.
Men når en tredjedel af de unge er arbejdsløse, når en stor procentdel bogstaveligt talt bliver knust på grund af fleksible arbejdsformer, og når den herskende ideologi dyrker den uhæmmede individualisme, kommer programmets navn "Aktive unge" så ikke til at lyde som en ironisk provokation?
Når hele filosofien bag EU's politik er, at alt drejer sig om at maksimere kapitalens profit, når EU med dette mål for øje fjerner de rettigheder, der har været, og overlader de unge til grov og kynisk udnyttelse, er det så ikke at gøre grin med folk at afsætte nogle millioner euro til at indløse den elendige fremtid, som kapitalismen stiller de unge i udsigt? Er det ikke hyklerisk at sige, at EU støtter de unges solidaritet, når den imperialistiske politik ved at føre neokolonialistiske krige sender hundredtusinde unge i døden, i sult og i fattigdom?
Programmet finansierer aktiviteter, som vil fremme EU's såkaldte værdier, dvs. skabe arbejdskraft og videnskabsfolk uden rettigheder, så kapitalen får størst muligt udbytte af dem. Det fremmer frivilligt, dvs. ubetalt, arbejde og social konsensus. Med programmet foreslås, at der skabes frivillige, særlige kvalifikationer til udsendelse til lande uden for EU, så der oprettes agenturer til fremme af EU's politik.
Samtidig finansieres statsstøttede organisationer, som ikke har nogen forbindelse til den nye folkelige bevægelse og naturligvis accepterer EU's politik fuldt ud og lader, som om de repræsenterer landenes ungdom.
Vejen til løsningen af ungdommens problemer ligger i organiseret kamp, modstand mod EU's politik og mod selve EU, så vejen banes på nationalt og internationalt plan til dybtgående ændringer og omvæltninger til gavn for befolkningerne. 
Rolandas Pavilionis,
   Et af de meget vigtige punkter under dette fornyede program, som blev taget op af min kollega fru Gröner, handler om at skabe tolerance blandt de unge over for andre kulturer og sprog. Det er klart, at oprettelse og fremme af en tolerancekultur blandt unge samt tilskyndelse til samarbejde mellem unge fra forskellige nationer er en vigtig garanti for hele EU's succes. Det er også klart, at uddannelse og udvidelse af unge menneskers horisonter spiller en særlig rolle i processen med at fremme en tolerancekultur. Derfor skal prioriteten med hensyn til læring og adgang til uddannelse uanset race, nationalitet, køn, religion og social status være markant i hele filosofien bag dette programs gennemførelse. Det er særligt vigtigt, at programmet bliver tilgængeligt for de unge i EU's nabolande og specielt i de lande, der er i grebet på autokratiske regimer. I den forbindelse kan erfaringerne med Litauens unge, der samarbejder med unge mennesker i Belarus - specielt på akademisk plan - være et godt eksempel for hele Europa. Vi får således et overordentligt effektivt instrument til udvidelse af demokratiet og spredning af europæiske værdier. Gruppen Union for Nationernes Europa støtter denne betænkning.
Pál Schmitt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, ungdomsprogrammet 2000-2006 gav en masse udvikling. I mange tilfælde skabte det betydelige fremskridt for ungdomssamfund i Ungarn. Det var imidlertid ikke alle programmets mål, der blev opfyldt. Man nåede f.eks. ikke ud til de unge i landdistrikterne. Det har ikke været let for de dårligt stillede unge i de små landsamfund at blive involveret i programmet. Derfor skal vi sørge for, at flest mulige unge i landdistrikterne fra 2007 får mulighed for at blive involveret i programmet.
Det vil være nyttigt for ungdomssamfundene i de lande, der deltager i programmet, hvis detaljerne, informationsmaterialet og en eller anden form for database bliver mere tilgængelige. Vi ved, at der allerede er gjort fremskridt i denne retning, men det er vigtigt at gøre flere af de vellykkede projekter tilgængelige, så de unge og ungdomsorganisationerne kan få kendskab til dem. Disse projekter vil sætte deres fantasi i gang og hjælpe dem med at få nyttige erfaringer. Det er også et positivt fremskridt, at man i stigende grad sætter sin lid til afviklingsniveauet og lokalstyrets ungdomsarbejde. Det er den rette fremgangsmåde, fordi nærhedsprincippet skal gennemføres ensartet i ungdomsanliggender. Det er vigtigt, at det lokale ungdomsarbejde bliver en integrerende del af det internationale ungdomssamarbejde. Jeg vil gerne gøre Dem opmærksom på det faktum, at det ungarske parlament indgik en samarbejdsaftale - en programaftale med det serbiske parlament, der omfattede et toleranceprogram. Under dette program vil der blive afholdt lejre for unge, der måske kan bidrage til forebyggelsen af nationalt baserede eller etnisk motiverede episoder med deltagelse af ungarske og serbiske unge. Under disse arrangementer kommer de unge til at møde kendte kunstnere, politikere og sportsfolk fra begge lande. De vil skabe et virtuelt parlament, hvor de kan arbejde med menneskerettigheds- og mindretalsspørgsmål. Jeg er sikker på, at programmet "Aktive unge" vil give unge i mange lande en bedre forståelse for og kendskab til hinanden, hvilket vil skabe et stærkt grundlag for en indsats mod alle former for diskrimination og hæve de unges toleranceniveauer. Tillykke, fru Gröner! 
Justas Vincas Paleckis (PSE ).
   - Benjamin Disraeli sagde, at næsten alt stort skabes i ungdommen. Det er stærkt overdrevet, men man kan aldrig ofre for megen opmærksomhed på de unge, der udgør morgendagens Europa. Ungdomsprogrammet for 2007-2013 er et fremskridt i forhold til det nuværende program. Vi glæder os over det faktum, at programmet er mere specifikt i sin medtagelse af EU's nye naboer: Rusland, Ukraine, Belarus, Moldova og det nordlige Kaukasus. Det vil give de unge bedre muligheder for at blive fortrolige med europæiske værdier og initiativer og etablere forbindelser med partnere fra EU-landene. Det er meget godt, at programmet ikke kun vil omfatte unge mellem 15 og 25, men også dem mellem 13 og 30. De forenklede regler for indsendelse af projekter betyder, at vi vil se flere initiativer, og at langt flere unge vil kunne få udbytte af programmet. Det kræver imidlertid også større finansiering. Litauens ungdom tager aktivt del i arbejdet med det nuværende program. Forhåbentlig vil gennemførelsen af det nye program yderligere fremme den gensidige viden, forståelse og tolerance og reducere social isolation. Mange tak.
Ján Figeľ,
   Jeg vil gerne takke ordføreren, de forskellige udvalg samt de politiske grupper og enkeltpersoner for deres bidrag og synspunkter. Jeg ved, at vi ikke lever i nogen let tid, men der er håb. For de unge startede det med hvidbogen og fortsatte med ungdomsprogrammet, der fortsætter og forbliver populært. Med det aktuelle forslag bekræftes og udvides de eksisterende muligheder og den økonomiske støtte og udvides spektret af lande og geografiske områder samt aldersrammerne. For første gang i historien har et topmøde blandt stats- og regeringschefer ført til vedtagelse af særlige konklusioner i form af den europæiske ungdomspagt. I år har vi talt med unge om ungdomsspørgsmål og senere på ugen vil jeg diskutere disse spørgsmål i Cardiff med repræsentanter for medlemsstaterne og den europæiske ungdom.
Som svar på nogle af forslagene vil jeg pointere, at programmets iboende fleksibilitet skal være meget tydelig under ungdomsugen i Bruxelles i december. Den kan medvirke til at sammenkæde forskellige programmer - f.eks. om kultur og ungdom, sport og ungdom samt social integration og ungdom.
Med hensyn til finansielle regler og bestemmelser er jeg en stærk fortaler for mere enkle, gennemsigtige og hastige procedurer. Derfor har vi optaget mere end 100 forslag i ændringsforslaget til finansforordningen for EU. Forslaget ligger nu i Parlamentets og Rådets hænder. Jeg er overbevist om, at det vækker positiv genklang i begge organer, og at det bliver til fordel for alle berørte områder. Jeg vil også gerne sige, at Kommissionen støtter forslaget fra fru Grässle for Budgetudvalget samt mange andre ændringsforslag.
Afslutningsvis vil jeg stærkt anbefale, at programmet gennemføres som supplement til og i forenelighed med andre programmer som f.eks. programmet om livslang læring eller statsborgerskabsprogrammet. De har et stort potentiale, hvis de koordineres, hvis de er sammenhængende, og hvis de supplerer hinanden.
Og min sidste bemærkning lyder som følger: Jeg vil blive meget glad, hvis jeg efter afstemningen på torsdag kan fortælle Europas ungdom, at programmet Aktive unge vil være et af de første til at modtage støtte inden for rammerne af de finansielle overslag som et instrument for det kommende EU i 2007-2013. Mange tak, fordi De har overvejet denne tilgang. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen kl. 11.30. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0269/2005) af Graça Moura for Kultur- og Uddannelsesudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om oprettelse af programmet Kultur 2007 (2007-2013) (KOM(2004)0469 - C6-0094/2004 - 2004/0150(COD)).
Ján Figeľ,
   Hr. formand, jeg vil gerne sige ophavsmanden til denne betænkning om Kultur 2007, hr. Graça Moura, tak for hans glimrende indsats og for det gode samarbejde mellem vores to institutioner.
Jeg er meget glad for, at Parlamentet er enig i den overordnede linje, som Kommissionen har foreslået, og at betænkningsudkastet underbygger de vigtigste mål i vores forslag. Dette fokus på mål vil bidrage til, programmet skaber øget europæisk merudbytte.
Selv om støtte til projekterne naturligvis er en af programmets nøglekomponenter, godkendes i betænkningsudkastet Kommissionens forslag om ikke kun at se på den rene projektvinkel, men også støtte organisationer, undersøgelser samt indsamling og formidling af informationer vedrørende kulturelt samarbejde. Som De ved, nævnes der i Kommissionens forslag ingen specifikke sektorer. Hensigten er at dække alle områder af det kunstneriske og kulturelle liv uden forskelsbehandling og at fremme aktiviteter på tværs af sektorer.
Hvad angår budgettet, er jeg meget taknemmelig for, at dette program har fået stor politisk opbakning i Parlamentet, både fra udvalg og grupper, og jeg er glad for at se, at De foreslår endnu større finansiel støtte til dette samarbejde. Jeg er enig i, at forhøjelsen til 600 millioner euro, som Parlamentet har foreslået, ville gøre det lettere at opfylde programmets målsætninger og nå en kritisk masse, men Kommissionen kan ikke ændre sit oprindelige forslag, da vi venter på, at der opnås enighed om de finansielle overslag.
Jeg er glad for at kunne sige, at Kommissionen kan godkende nogle af de andre ændringsforslag i betænkningen, enten ord for ord eller i alt væsentligt.
Kommissionen kan tilslutte sig, at mindesmærkeaktionen overføres fra kulturprogrammet til programmet Borgere for Europa, og vil bekræfte dette i en særskilt erklæring. Det er vigtigt, at denne aktion fortsat støttes. Jeg er også enig i forslaget om, at denne aktion udvides til at omfatte ofre for det stalinistiske regime.
Hvad angår oversættelse, nævnes der, som jeg sagde i min indledning, ingen specifikke sektorer. Vi forstår dog Parlamentets anmodning om en henvisning til litterær oversættelse i afgørelsens bilag med henblik på at tage højde for de særlige forhold i forbindelse med denne aktivitet.
Nogle af Dem har med god grund fremhævet betydningen af vores europæiske kulturarv. Denne arv skal forstås i en bredere betydning, som omfatter de værdier og livsformer, som definerer vores identiteter. Vi forstår fuldt ud, at det ligger Dem på sinde. Bevarelsen af vores kulturarv er rent faktisk et af de mål, der er defineret i traktatens artikel 151.
På grundlag af denne artikel lykkedes det os i sidste uge at fremme den kulturelle mangfoldighed inden for rammerne af UNESCO via en særlig konvention herom. Det samme kan opnås inden for rammerne af dette program ved at medtage passende henvisninger i afgørelsens betragtninger. Vi kan imidlertid ikke godkende, at kulturarv anføres som et specifikt mål for programmet, da dette klart ville være i strid med det oprindelige forslags ikke-sektorspecifikke tilgang.
Der er andre ændringsforslag, som Kommissionen ikke er parat til at godkende. Jeg vil blot nævne nogle få af dem, da de vedrører spørgsmålet om adgang for små aktører eller små projekter. For Kommissionen er det vigtigt, at der findes den rette balance mellem små og store projekter og mellem lange og korte eller mellemlange projekter. Derfor kan Kommissionen ikke godkende den foreslåede nedsættelse af minimumsbeløbet for støtte til samarbejdsaktioner i forbindelse med korte projekter fra 60.000 euro til 30.000 euro, da det ville medføre en lavine af projektforslag, som ikke ville kunne samfinansieres på grund af manglende ressourcer. Afslagsprocenten ligger allerede på 70-75 %. Hvis et sådant ændringsforslag blev vedtaget, ville den blive endnu højere. Kommissionen er heller ikke enig i forslaget om at forhøje maksimumsniveauet for fællesskabsstøtte til 70 %. Vi må ikke glemme, at vores kulturpolitik er baseret på principperne om komplementaritet og subsidiaritet.
Endelig kan Kommissionen ikke godkende forslaget om at nedsætte minimumsantallet af partnere fra fire til tre for projekter af kortere varighed og nedsætte antallet af lande fra seks til fire for projekter af længere varighed. Hvis antallet af partnere eller lande nedsættes, vil det mindske programmets synlighed i et udvidet Europa. Alligevel håber jeg, at det fremragende samarbejdsklima, som har kendetegnet forbindelserne mellem vores institutioner hidtil, fortsat vil bestå og gøre det muligt, at vi finder et gensidigt tilfredsstillende kompromis. Det er så meget mere nødvendigt, som det nye program bør vedtages i så god tid, at der sikres en rettidig og smidig gennemførelse.
Til slut vil jeg sige, at jeg meget håber, at kulturministrene på deres næste møde i november vil nå til politisk enighed, når vi ser bort fra alle de budgetrelaterede spørgsmål. Jeg vil gerne endnu en gang understrege de fordele, som det nye kulturprogram forventes at bringe. Programmet vil aktivt bidrage til at fremme den interkulturelle dialog, øge bevidstheden om den fælles europæiske kulturarv, hylde vores rige og mangfoldige kulturer og øge åbenheden over for andre kulturer.
Vasco Graça Moura (PPE-DE ),
   Vi ser os som europæere, trods alle vores forskelle, i kraft af den europæiske kultur. Den udgør den fælles og dynamiske arv, hvor den identitetsmæssige og sproglige mangfoldighed er formet inden for en kompleks ramme med de græsk-latinske, jødisk-kristne og mediterran-muslimske traditioner som fremherskende bestanddele, men dog på en sådan måde, at ingen af dem tegner det samlede billede.
For at fremme det europæiske projekt bør der lægges særlig vægt på kulturen ved at genoplive den fælles arv og befordre mangfoldigheden, så der findes en ligevægt mellem de centraliserende og decentraliserende kræfter. Den fælles arv må fremhæves med sin fulde styrke, og Unionens mere end 400 millioner borgere må gives mulighed for at lære hinanden og deres særlige kulturelle og sproglige identitet bedre at kende.
Det ville i særdeleshed være forkert at tale om en europæisk kulturel integration. Et af de mest fascinerende aspekter ved vores civilisation er netop, at Europa ser sig selv som en fælles enhed og en enhed, der skabes i og ved dets mangfoldighed af perspektiver med hensyn til mennesket og verden.
Kultur 2007-2013 skal ikke være et rammeprogram for integration, men derimod for intens kommunikation mellem Europas borgere, europæisk i dets omfang og europæisk i dets værdier. Det betyder, at den europæiske kulturpolitik skal gennemføres med et systematisk sigte på den europæiske dimension, da den ellers ikke vil have nogen mening og ikke adskille sig fra medlemsstaternes kulturpolitik. Det betyder også, at der helt nødvendigt må være et samarbejde mellem de europæiske institutioner, medlemsstaterne, disses kulturelle aktører og instanser og deres transnationale netværk omkring virkeliggørelsen af den fælles kulturpolitik.
Programmet Kultur 2007-2013 er et tredjegenerationsprogram. Det bygger på erfaringerne med de foregående og søger herudfra mere hensigtsmæssige løsninger.
Personligt havde jeg foretrukket, at det var udformet som første generation - Raphael, Ariane og Kalejdoskop - med velafgrænsede dele for plastisk kunst, litteratur, scenekunst og kulturarv. Midlerne er knappe, der er stadig flere ansøgninger om støtte, og hvis indsatsen skal have effekt, må den koncentreres om nogle få meget klare og veldefinerede mål, også selv om det indebærer, at ikke alle muligheder udnyttes. Forhåbentlig vil den nye udformning give vellykkede resultater for hele området.
Vi har søgt at forbedre Kommissionens forslag ved at indføre nogle ændringer og tilpasninger, så de opstillede mål fremstår klarere, og ved at sætte tydeligere fokus på den fælles kulturelle arv, men uden at vi ofrer nutidens skabende aktiviteter.
Med al respekt for kommissær Figel' må jeg sige, at det ikke klæder Kommissionen at lade være med eksplicit at henvise til et aspekt ved kulturarven, den gigantiske levende materielle og immaterielle arv, som århundrederne har bygget op, og som på så afgørende vis har medvirket til at definere os som europæere. Dette aspekt angår ikke kun et enkelt område, men er den fælles ramme, den fælles dimension for alle områderne, og som er så fundamental.
Vi mener også, at bestemmelserne om bevarelse af mindesmærker til dyster erindring om den totalitære vold, såvel den nazistiske som den stalinistiske, vil høre bedre hjemme i Borgere for Europa-programmet. Dette synspunkt er ligesom Kommissionens accept af det blevet formelt nedfældet i udvalgets sagsakter.
Til slut, hr. formand, kan jeg ikke undlade at nævne et særdeles bekymringsvækkende spørgsmål, nemlig budgettet. Selv om tallene i hr. Böges betænkning kun er retningsgivende, er de taget som udgangspunkt. Hvor hans betænkning havde 566 millioner euro øremærket til dette program, øremærker vi 600 millioner, fordi hr. Böges betænkning havde afsat en reserve. Et alt, alt for lille beløb! Alle i de europæiske institutioner - Kommissionens medlemmer, deriblandt dens formand og kommissæren for kulturområdet, Parlamentets medlemmer, deriblandt de politiske gruppers formænd og utallige andre medlemmer, og medlemmerne af Rådet, deriblandt praktisk talt alle kulturministrene - har længe givet udtryk for, at budgettet for dette område bør udvides betydeligt.
Unionen er gået fra 15 til 25 medlemsstater. Europæisk enhed forudsætter i stadig større udstrækning, at der sættes målrettet ind på det kulturelle område. Lissabon-strategien bliver næppe til noget, hvis den europæiske kulturpolitik kollapser og ikke når sine mål for den fælles kulturarv og sproglig og kulturel mangfoldighed i medlemsstaterne.
Lissabon-strategien kan slet ikke lade sig gøre, medmindre vi lærer hinanden bedre at kende. Medmindre vi lærer hinanden bedre at kende, med den forskellige historiske, kulturelle og sproglige identitet, som vi har, kan vi ikke samarbejde med hinanden om et fælles mål. Det lader sig kun gøre med en europæisk kulturpolitik, der har en europæisk dimension, og som råder over de nødvendige midler.
Jeg foreslår derfor, at vi vedtager den betænkning, som jeg har haft den ære at udarbejde, og dermed også den lange række nyttige bidrag fra kolleger af alle de politiske retninger, som Parlamentets Kultur- og Uddannelsesudvalg omfatter. 
Alexandra Dobolyi (PSE ),
   Hr. formand, først og fremmest vil jeg gerne takke ordføreren for hans vidunderlige arbejde. Jeg er sikker på, at han har lagt meget tid i det.
Globaliseringen er et uomstødeligt faktum. Som følge heraf er det kulturelle udbud og systemet af forhold mellem mennesker og andre nationer vokset til et utroligt omfang. Særlige nationale forhold slækkes i nogle områder, og som følge af interaktionen mellem kulturerne har den nationale identitet fået en ny betydning. De nye omstændigheder kaster et anderledes lys over den nationale og den fælles europæiske identitet. I den forbindelse vil jeg gerne understrege, at kulturen i en globaliseret verden er et af de vigtigste midler til at styrke, uddybe og fremme en fælles europæisk identitet, samtidig med at man bevarer nationernes multikulturelle mangfoldighed.
I udvalgets evaluering på baggrund af en omfattende høring blev det påpeget, at rationalisering og styrkelse også er et krav inden for dette område af Fællesskabets aktiviteter. Det er vigtigt at understrege, at Fællesskabets aktiviteter for at skaffe effektive resultater og undgå unødvendig overlapning skal være tæt sammenkoblede inden for områderne kultur, uddannelse, ungdom, sport, forskning og diskrimination. Fællesskabets aktiviteter skal supplere hinanden og harmoniseres. For at få større effektivitet skal samarbejdet mellem medlemsstaterne og regionalprogrammerne øges mest muligt. Jeg er sikker på, at det foreslåede program kan medvirke til en bedre koordinering af Fællesskabets aktiviteter med fokus på fordelene ved et europæisk merudbytte.
Endelig vil jeg gerne understrege, at den kulturelle udenrigspolitiks rolle har fået en ny betydning, og at den har til formål at fremme oprettelsen af nationalstater med højere niveauer for kultur, standarder, uddannelse og demokrati. Det vil resultere i et fællesskab af europæiske stater, der er fuldt ud i stand til at forny sig selv, og som har en stærk selverkendelse og selvfølelse. Som kommissæren sagde i sin indledning, håber jeg, at ændringsforslagene ... 
Bogusław Sonik (PPE-DE ),
    Hr. formand, Parlamentets beslutningsforslag om programmet Kultur 2007 (2007-2013) vil sandsynligvis fremme kreativiteten og styrke det gensidige kendskab til de europæiske nationers kultur og historie og styrke samarbejdet på dette område. Et af de vigtigste skridt, vi kan tage hen imod dette mål, vil være at identificere beskyttelsen af den kulturarv, der er af europæisk betydning, som et af de grundlæggende mål for programmet Kultur 2007.
I Kommissionens forslag tilbydes der ikke klar støtte til projekter vedrørende europæisk tradition eller de fælles rødder, der er en integrerende del af det moderne Europas identitet. Det var trods alt vores kontinents kultur, der var undervejs i flere århundreder, som formede den europæiske identitet og fortsat gør det i dag. Denne kultur fremmer også anerkendelsen af vores fælles arv og civilisation, hvilket pave Johannes Paul II bemærkede i en tale til Europarådets parlamentariske forsamling.
Som medlem af sammenslutningen af europæiske kulturhovedstæder har jeg førstehåndskendskab til den entusiasme, der genereres af sammenslutningens initiativer hos befolkningen på vores kontinent. Sådanne initiativer giver millioner af borgere mulighed for at deltage i kunstneriske, informative og lærerige projekter af enorm undervisningsmæssig kvalitet. Denne indsats fra kunstnere og aktører på kulturområdet giver os god grund til at være stolte over den enorme talentmasse og den meget forskelligartede kunstneriske inspiration, der bygger på resultaterne af vores europæiske tradition.
Vi må ikke glemme, at Europa var delt i 50 år. Målet med programmet skal være at øge bevidstheden i Vesteuropa om kulturen i de central- og østeuropæiske lande. Denne kultur inklusive de aspekter, der var inspireret af kristne værdier, blev kvalt af det kommunistiske diktatur. Efter min mening er forslaget om at ændre minimumsbudgettet for støtteberettigede projekter derfor meget kærkomment, og på dette punkt er jeg uenig med kommissæren.
Hvis projektets minimumsbudget sænkes fra 60.000 til 30.000 euro pr. år, vil det øge antallet af aktører på kulturområdet, der kan deltage i programmet. Det vil være en markant ændring i specielt de nye medlemsstater, hvor sådanne aktører har langt større finansielle problemer end aktørerne i de gamle medlemsstater. Der er al mulig grund til at lade flere enheder nyde godt af den foreslåede finansiering, forudsat at de opfylder programmets materielle formål. 
Doris Pack,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, dette program er en udfordring for den såkaldte europæiske kulturpolitik, for uden en egentlig kulturpolitik bliver idéen om, at EU skulle forene ikke kun landene, men også befolkningerne, bragt i fare, særligt på et tidspunkt, hvor EU kun kan være alvorligt bekymret for sin egen fremtid. En sådan europæisk kulturpolitik kunne hjælpe med at bringe den kulturelle verdens og borgernes behov sammen og derved mere end noget andet appellere til Europas sjæl og dermed til folks hjerter, for det er i højere grad med hjertet end med forstanden, at folk vil stemme ja til en folkeafstemning.
Vi er af den opfattelse - selv om jeg konstaterer, at Kommissionen ikke deler den - at de kulturelle aktioner skal munde ud i mindre og mellemstore projekter, for netop de kan bidrage til at synliggøre den kulturelle rigdom i de enkelte regioner i EU og virkelig gøre borgerne bevidste om den. Jeg håber, at jeg, til en forandring, møder større forståelse for denne idé i Rådet end i Kommissionen.
Når kulturministrene og selv kommissionsformanden har for vane at komme med fromme udtalelser, hvori de understreger kulturens betydning og priser den som en faktor i integrationen, samhørigheden og medborgerskabet, så burde de også sørge for, at der er tilstrækkelige midler til rådighed til den. Programmet er virkelig ikke udstyret med midler nok, heller ikke engang med dem, som vi foreslår bevilget yderligere. Jeg håber meget, at de fine udtalelser bliver fulgt op af handling! 
Guy Bono,
   Hr. formand, jeg vil først lykønske ordføreren, hr. Graça Moura, med hans arbejde vedrørende et så vigtigt emne som kulturprogrammet. Jeg vil hurtigt vende tilbage til fire punkter, som efter min mening er vigtige, og som jeg forsvarede i Kultur- og Uddannelsesudvalget på vegne af Den Socialdemokratiske Gruppe i Parlamentet.
For det første skal det, hvad angår programmets horisontale aspekt, bemærkes, at Kommissionens forslag afspejler gode hensigter, som går i den rigtige retning. Man skal ikke modsætte sig en styrkelse af sammenhængen i programmet for at gøre en ende på den splittelse, der så længe har præget EU's indsats på kulturområdet.
På den ene side er der imidlertid hensigterne og på den anden side de foreslåede midler. Jeg kommer derfor til det andet punkt, nemlig budgetspørgsmålet. Det nytter ikke, at EU sætter sig ambitiøse mål såsom at fremme kulturel mangfoldighed og kulturelt samarbejde, hvis det disponible budget ikke bliver justeret. Vi har derfor opfordret til en logisk stigning i det budget, der er afsat til dette program, således at det er i overensstemmelse med kulturens opgave, som er at bidrage til udviklingen af en europæisk kultur og en europæisk identitet, som begge vil gøre det muligt for medlemsstaterne at gøre en ende på deres overdrevne nationale selvoptagethed og følgelig komme ud af den nuværende krise i EU.
Det tredje punkt vedrører de mindeværdige steder. Vi har opfordret til at skelne klart mellem kulturelle organisationer og disse steder, ikke fordi vi mener, at de ikke er vigtige, tværtimod. Derfor håber vi, at Kommissionen garanterer, at budgettet til medborgerskabsprogrammet, som på vores anmodning skal omfatte disse steder, forhøjes i overensstemmelse hermed.
Endelig - og det er det sidste punkt - har jeg insisteret på, at kulturindustrien, som skaber så mange arbejdspladser, skal nævnes i betragtningerne til dette program. Det gjaldt særlig ændringsforslag 7, 11 og 13, som Kultur- og Uddannelsesudvalget vedtog. En nylig undersøgelse fra Eurostat viste, at kulturindustrien i høj grad bidrager til den europæiske økonomi. I den forbindelse ville det være hensigtsmæssigt at udføre en undersøgelse med fokus på denne industris betydning for den europæiske økonomi. 
Claire Gibault,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, hr. Graça Mouras betænkning om oprettelse af programmet Kultur 2007 for perioden 2007-2013 opfylder som helhed professionelle kulturarbejderes behov. Den er afvejet, konsekvent og krævende. Der lægges stor vægt på forslagenes indhold, kulturel mangfoldighed prioriteres, og det foreslås at indføre et EU-borgerskab. Jeg takker hr. Graça Moura for hans evne til at lytte og for den dialog af høj kvalitet, som vi har været i stand til at etablere.
Jeg glæder mig særlig over, at det var muligt for kulturindustrien at blive anerkendt i en betragtning i denne betænkning. Jeg stod personligt stærkt fast på at opfordre til at medtage den i dette program, og selv om resultatet stadig langtfra opfylder målet, er der sket betydelige fremskridt, og de fortjener at blive fremhævet.
Jeg vil fortsætte med at forsvare holdningen om, at kulturindustrien bidrager til at fremme europæisk kultur ved at skabe beskæftigelse og tilføre kulturområdet økonomisk merværdi. Der er endog mindre grund til at forsømme kulturindustrien, da den er det ideelle instrument til at udvikle europæisk kultur og underbygge dens mangfoldighed.
Der er desværre en dråbe malurt i bægeret. Ingen af mine kolleger i Kultur- og Uddannelsesudvalget bestrider det, for hvis der er et punkt, som vi alle er enige om, er det spørgsmålet om budgettet. Jeg beklager, at Kommissionen stadig betragter kultur som en luksus, der kommer i anden række efter de væsentligste krav. Er kultur virkelig kun en luksus, som kommer i anden række efter de væsentligste krav? Der eksisterer vold; den har til formål at ødelægge kultur. En form for vold er at hævde, at kultur er nytteløst. Jeg er derfor dybt chokeret over det ringe beløb, der er afsat i budgetrammen til kultur. Der er imidlertid efter min mening et glimt af håb, hr. kommissær. Unesco-konventionen, som lige er blevet vedtaget af et stort flertal for et par dage siden, er en stor sejr for Europa, og viser endnu en gang, at hvis Europa står sammen, er det stærkt. Det er også en stor sejr for europæisk kultur. Nu da dens mangfoldighed endelig er blevet anerkendt, er det op til Europa at gøre sig gældende på den internationale scene. Det kan imidlertid kun spille en rolle som ambassadør, hvis De giver det økonomiske midler til at gøre det.
Jeg vil slutte med at sige til Dem, hr. kommissær, at det er op til Dem at handle for at opnå et anstændigt og anseligt budget til kultur, som ikke er på under 1 % af det samlede budget. 
Helga Trüpel,
   Hr. formand, hr. kommissær Figel', mine damer og herrer, Parlamentet har i de seneste måneder oplevet, hvordan der er blevet ført en støttekampagne for kulturen, hvor der er blevet krævet et europæisk kulturbudget på 70 cent pr. indbygger og år. For øjeblikket bruger vi 35 millioner euro på hele det europæiske kulturbudget, og det er et beskæmmende tal, der svarer til det beløb, som et stort teater i Tyskland får.
Nu, hvor muren er faldet, og vi har 25 medlemsstater, så ønsker vi virkelig, at europæerne mødes på ny, vi ønsker virkelig en kulturel udveksling og flere informationer, vi ønsker, at Vest- og Østeuropa virkelig får en mulighed for at knytte kontakter, men det umuliggør det nuværende budget. Min gruppe har forhøjet de beløb, som Kommissionen foreslog, eller som udvalget nu er kommet med, fordi vi har brug for 10 gange mere, end vi har nu. Nu får vi ikke mere end 7 cent, men vi har brug for 70 cent. Så ville vi virkelig have en chance for at sparke en kulturoffensiv for Europa i gang.
Jeg er enig i Kommissionens grundlæggende tilgang og dens tre store mål med mobilitet og udveksling af kulturelle værdier på tværs af grænserne samt interkulturel dialog, fordi disse mål så godt kan forenes ikke kun med fremme af moderne kultur, men også plejen af kulturarven. Jeg er ikke enig i hr. Graça Mouras supplerende ændringsforslag om et fjerde mål, for ved kun at lægge vægt på arven forrykkes den gode balance, som vi har fået skabt mellem nutidig kunst og plejen af arven. Derfor vil vi ikke støtte dette supplerende ændringsforslag.
Det glæder mig, at den snævre sektorbegrænsning er afskaffet, og at der er et virkeligt ønske om et ægte tværfagligt samarbejde omkring vores kulturprojekter. Jeg synes også, at mindre projekter bør have flere muligheder. 
Miguel Portas,
   For Kommissionen og Rådet er kultur et spørgsmål om EU's synlighed. Det har hele tiden været det egentlige formål med programmet Kultur. Den første fortjeneste ved hr. Graça Mouras betænkning er, at han lægger afstand til den opfattelse, der gør kulturel kreativitet til et redskab for politisk promovering.
Det er dog ikke den eneste fortjeneste, fordi Kommissionen og Rådet gerne vil have maksimal synlighed med minimale midler, og derfor samler de støtten på nogle få aktioner, organisationer og initiativer. Det er et dårligt valg. I synlighedens navn har Europa svigtet mange projekter, som behøver dets støtte. Det har betænkningen også som formål at udbedre på sin måde ved at støtte projekter i op til to år, forenkle procedurerne for finansiel støtte, lægge vægt på gennemsigtighed i ansøgningsprocedurerne og indføre kulturarv og sproglig mangfoldighed som væsentlige programmål. Det er mere end grund nok til at stemme for betænkningen.
Det britiske formandskab blokerer fortsat de finansielle overslag. Tony Blair prioriterer som bekendt anderledes, men jeg tror, at alle her er enige om én ting, nemlig at forslaget om 600 millioner euro til dette program er det lavest tænkelige minimum, hvis Unionen over for de skabende kunstnere og kulturproducenterne ønsker at fremstå som en institution, der stadig tror på det, som den selv siger. Jeg er sikker på, at Kulturudvalgets medlemmer vil kunne tage stilling til det endelige forslag ud fra det, og at Rådet vil forstå budskabet. 
Erna Hennicot-Schoepges (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil lykønske ordføreren med hans betænkning. Min kritik er selvfølgelig ikke rettet mod betænkningen, men snarere mod Rådets og Kommissionens tankegang i forbindelse med behandlingen af kulturområdet.
Forfatningstraktaten ville have givet os et grundlag til at tage fat på en fælles kulturpolitik baseret på kulturernes mangfoldighed og gensidig accept af principperne frihed og menneskerettigheder. Forfatningstraktaten gik imidlertid ikke så vidt som til at give kultur status som en egentlig fællesskabspolitik, hvilket var et argument for ikke at stemme for den. Det mål, der skal nås ved at øge vores viden om andre, er netop det mål, som alle medlemsstaterne søger at nå. At fjerne frygten for andre er en forudsætning for at leve i fred i et samfund med ægte kulturel pluralisme. At få viden om forskelle er målet med en fælles kulturpolitik.
Et af Kommissionens mål, som er personers mobilitet, får mig igen, hr. kommissær, - og jeg ved godt, at De ikke er den ansvarlige - at stille følgende spørgsmål: hvor i alt dette er Rådets arbejde med problemer vedrørende social sikkerhed, beskatning og status, som forhindrer personer i reelt at være mobile, for ikke at nævne Rådets arbejde med de utilstrækkelige finansielle midler til støtte for de egentlige ændringer mellem de nye og de gamle medlemsstater?
Kommissionen har holdt fast ved den interkulturelle dialog som et mål. Det var på høje tid, at dette problem blev taget op. Større synergi mellem uddannelse og et af ændringsforslagene fra Kultur- og Uddannelsesudvalget drejede sig om kultur. Større synergi er nødvendig, så meget desto mere som beskæftigelsesegnethed - et frygteligt udtryk - siden 1998 og under det britiske formandskab har indgået i EU-tekster som et uddannelsesprincip.
Det er en fejltagelse at tro, at det er spild af tid at lægge større vægt på kultur i skolernes undervisningsplaner. Kreativitet og et levende sind er egenskaber, som erhverves gennem værdsættelse af kunst, ligesom en tolerancekultur og forebyggelse af vold er baseret på respekt for fornemmelse for kunst og dyrkelse af sanserne. Fra i dag er budgettet for 2006 blevet revideret nedad til 36 millioner euro i stedet for 38 millioner euro. Jeg noterer mig, at trods de smukke taler fra hr. Barroso og lederne af grupperne til et begrænset antal aktive bidragydere til kulturområdet vil deres ord ikke blive fulgt op af handling. Det er behørigt gjort klart. 
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, programmet Kultur 2007 er det vigtigste middel til gennemførelse af EF-aktiviteter på kulturområdet. Det opstiller en række vigtige målsætninger som f.eks. mellemstatslig mobilitet for kulturinstanser i Europa, mellemstatslig bevægelighed for kunstnere og kulturelle værker samt en kulturel dialog, mål, som på grund af deres mellemstatslige karakter ikke kan nås på tilfredsstillende vis af medlemsstaterne. Vi må dog ikke glemme, at programmet også er et middel til finansiering af ovenstående mål. Derfor kan vi ikke sætte mål for kulturen uden samtidig at foreslå, hvilke økonomiske midler vi skal anvende til at nå disse mål. Som følge heraf er vi i Europa-Parlamentet nødt til at foreslå et konkret beløb til budgettet.
Når vi taler om programmets mål, er vi imidlertid nødt til at understrege, at der i programmets målsætninger bør indgå en klar omtale af vigtigheden af at bevare og kende den kulturelle arv. Inden for disse projekter bør aktiviteter, der skal redde Europas arkitektoniske arv, fortsat have en fremtrædende plads.
Et andet punkt, som vi også skal være opmærksomme på, er, at det skal være nemmere for små aktører at deltage i programmet, hvilket ofte er vanskeligt.
Ordføreren, hr. Graça Moura, som har gjort et fremragende stykke arbejde, har et indgående kendskab til emnet, og han tager i sin betænkning højde for de små kulturaktørers, og i udstrakt grad, de små landes behov. 
Margarita Starkevičiūtė (ALDE ).
   - Det er symbolsk, at Parlamentet i samme uge, som de europæiske landes ledere debatterer globaliseringens udfordringer, diskuterer EU's kulturprogram. Det er symbolsk, fordi kultursektoren sandsynligvis bliver EU's største konkurrencefordel. Vi kan ikke konkurrere på arbejdskraftomkostninger eller omkostningseffektivitet. Derfor er det meget vigtigt at fremme kreativiteten, og den skal have større opmærksomhed i kulturprogrammet. Jeg er uenig i Kommissionens udtalelse om, at kulturprogrammet bliver mere synligt, jo flere deltagere det har. Det er et grandiost synspunkt, eftersom vi skal skele til kulturel originalitet. Denne originalitet opnås bestemt ikke gennem antallet af aktører, og det bør ikke hæves.
Et andet vigtigt aspekt med betydning for fremme af kulturen og kreativiteten er den multilaterale udvekslingsproces. Det er selvfølgelig meget vigtigt for os at bevare vores kulturarv, men kulturprogrammet skal lægge klar vægt på fremtiden og den kreative generation af nye idéer. Mange tak. 
Bernat Joan i Marí (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, når vi ser på de finansielle overslag i forbindelse med Kultur 2007, er der et spørgsmål, som EU endnu ikke har gjort noget ordentligt ved, og som giver anledning til stor bekymring, nemlig spørgsmålet om fremme af de marginaliserede sprog og mindretalssprogene inden for EU.
Jeg vil gerne specifikt nævne Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprogs budgetproblemer - kontorets hovedmål er at bevare en reel sproglig mangfoldighed i EU. Ifølge chartret om regionale sprog og mindretalssprog har alle sprogsamfund ret til at bevare og udvikle deres eget sprog og videregive det til fremtidige generationer. I EU har vi officielle sprog, mindretalssprog og sprog som catalansk, som ganske vist er hovedsprog i deres eget land, men ikke tilhører den første eller anden gruppe. EU skal støtte alle disse sprog og den sproglige mangfoldighed i Europa. Det betyder, at der er behov for et budget for mindretalssprog og for Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog. Jeg ved, det er imod den jakobinske sprogpolitik, der praktiseres i nogle europæiske stater, men EU vil arbejde på at fremme mangfoldighed, demokrati og frihed og på at fastholde ligheden mellem sprogene i EU.
Marianne Mikko (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, ærede ordfører, mine damer og herrer.
Betænkningen om Kultur 2007, der i øjeblikket behandles af Parlamentet efter at være blevet accepteret af Kulturudvalget, har mistet alle ændringsforslag med henvisninger til bevarelsen af mindet om stalinismens forbrydelser.
Med hensyn til det samlede antal døde var stalinismen ikke mindre tragisk end nazismen. Massedeportationer og koncentrationslejre var en del af begge regimers arsenal. I mit hjemland Estland blev næsten 10 % af befolkningen deporteret og dræbt under Stalins ledelse. Ældre og børn udgjorde over halvdelen af det samlede antal deporterede. Selv gravide kvinder fandt ingen nåde.
Stalinismen og nazismen er to sider af samme ideologi. De blev undfanget sammen. De delte Europa med Hitler-/Stalin-pagten. Efter EU's udvidelse kan vi ikke undgå at fælde dom over stalinismens forbrydelser, der primært blev begået i Østeuropa. En sådan dom symboliserer, at vi er medlemmer af en europæisk familie.
Bærerne af en misantropisk ideologi er fortsat en trussel mod os. Deres ansigter ændres efter forholdene, men inderst inde er nynazister, nationalbolsjevikker, nystalinister osv. ikke desto mindre våbenbrødre. I Europas navn må vi ikke glemme nazismens eller stalinismens forbrydelser.
Kulturudvalget blev enig om at overføre bevarelsen af mindet om nazismen og stalinismen til Borgere for Europa-programmet. Det er ingen hemmelighed, at Borgere for Europa-programmet modtog endnu færre midler end Kultur 2007. Derfor vil jeg gerne have en offentlig og tydelig bekræftelse fra kommissær Figel' på, at overførslen af mindet om terrorofrene til Borgere for Europa-programmet vil resultere i den ekstra finansiering og opmærksomhed, det fortjener.

María Badía I Cutchet (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, som europæiske borgere bør vi glæde os over vedtagelsen af dette kulturelle program, der er blevet fornyet for perioden 2007-2013.
På denne måde viser EU, hvor stor betydning det tillægger borgerne ved at vedtage et program, hvor der gøres forsøg på at forbedre udbredelsen af alle de europæiske folks kultur og historie, at bevare og beskytte EU's kulturelle arv og fremme kunstneriske, litterære og audiovisuelle frembringelser.
Det drejer sig også om et meget nødvendigt program med hensyn til den udfordring, der ligger i udvidelsen, samt for at udvikle bevidstheden om unionsborgerskabet, for det er kun ved at udbrede vores fælles kulturelle værdier, at vi illustrerer den europæiske identitets forskellige fundamenter. Men dette program er også åbent for et stort antal lande, som ikke er medlemmer af EU.
Når der således tages højde for programmets meget ambitiøse mål, bør vi have et projekt, der lever op til det. I denne henseende mener jeg, at de behov, der blev defineret af Den Europæiske Kulturfond i juli 2004, der anmodede om et årligt budget på 315 millioner euro, på fornuftig vis antydede behovet for et mere gavmildt budget. Derfor støtter jeg ordførerens anmodning om et budget, der er større end de 408 millioner euro, som Kommissionen har foreslået.
Jeg vil slutte med at give udtryk for min tilfredshed med vedtagelsen af UNESCO's konvention om beskyttelse og fremme af mangfoldigheden i de kunstneriske udtryk. Jeg er tilfreds med vedtagelsen, men jeg er især tilfreds, fordi EU har talt med én stemme og har vist, at det giver resultat at stå sammen.
Lad mig herfra, hr. formand, bede medlemsstaterne om at ratificere dette instrument så hurtigt som muligt, da det betyder et vigtigt skridt fremad i anerkendelsen af den kulturelle og sproglige mangfoldighed. 
Christa Prets (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, tidligere på året iværksatte forskellige kulturorganisationer med støtte fra Parlamentet og Kommissionen aktionen "70 cent pr. borger". Alle blev klar over, hvor vigtigt det var at blive gjort opmærksom på alt det, vi kunne udrette med 70 cent, og hvor meget vi endte med at have.
Jeg må nu slutte mig til rækken af dem, der altid kommer tilbage til emnet penge, men det er en kendsgerning, at vi ikke kan gennemføre det ambitiøse kulturprogram med det budget, som vi har til rådighed. Kulturprogrammet, således som det fremstår i betænkningen, strækker sig fra bevarelse af kulturarven til moderne kulturbegivenheder. Der nævnes sproglig mangfoldighed og mindretallenes sprog, og her tror jeg, at der er behov for at tænke realistisk, for at fastsætte realistiske beløb og for at prioritere eller lade realismen træde lidt i baggrunden på budgetområdet i forhold til visionerne samt være realistisk med hensyn til programmets gennemførelse.
Jeg er enig med den af de foregående talere, som sagde, at det er vigtigt at værne om vores kulturarv, men jeg tror også, at vi har et stort ansvar i forhold til moderne kunst, og derfor må forsøge at finde en fællesnævner. 
Ján Figeľ,
   Mange tak for Deres mange opmuntrende ord og for Deres erklæringer til fordel for et europæisk kultursamarbejde. Jeg vil minde Dem om, at man for få år siden og i hvert fald før Maastricht ville have sagt, at det ikke er en dagsorden for Parlamentet, Unionen eller Kommissionen. Der er behov for langt mere i dag. I dag er der også en større politisk vilje til denne type samarbejde, og jeg er sikker på, at det vil bære frugt, fordi det er nødvendigt. Den første grund hertil er globaliseringen og dens medfølgende risiko for, at vi mister vores identitet. Den anden grund er selve den europæiske integration, der ikke er en integration eller harmonisering af kulturer, men en udformning af et kulturfællesskab, hvor mangfoldighed er et aktiv, og hvor enighed bygger på fælles værdier.
Aldrig tidligere har temaer og fænomener som identitet, statsborgerskab og kultur været diskuteret så intenst og indgående i EU-institutionerne. Det ser jeg som et tidens tegn på, at vi bevæger os fra den meget grundlæggende efterkrigs- og kul og stål-dagsorden til mere krævende emner, der kræver større modenhed.
Hvad angår nogle af forslagene vedrørende kultur - f.eks. fra hr. Bono og andre - synes jeg, at det nye ræsonnement i forslaget på fornuftig vis definerer kultursektorens rum. Med hensyn til småt og stort har vi allerede en høj afvisningsrate på 70-75 %. Det betyder, at en yderligere fragmentering ikke vil give en større succesrate, men vi ønsker at få højere rater i tilfælde af bilaterale og trilaterale dimensioner og projekter. Jeg vil foretrække at give medlemsstaterne en meget stærk støtte for at hjælpe dem med at generere såkaldte eller finansiering, der supplerer EU's fonde, hvilket vil hjælpe de små eller mellemstore aktører i det kulturelle rum. Og jeg vil gentage, at det primære ansvar for kulturpolitikken ligger hos medlemsstaterne. Vi er villige og i stand til at støtte og supplere dem, men vi kan ikke erstatte dem.
Fru Hennicot-Schoepges' bemærkninger om beskatning og socialforsikring til fremme af kunstneres mobilitet hører ind under kulturministrenes dagsorden. Deres næste møde er planlagt til november. Jeg er overbevist om, at det er til glæde for alle - dvs. ikke blot ministrene, men også alle aktører på det kulturelle område.
Hr. Joan i Marí, jeg mødtes for nylig med Det Europæiske Kontor for Mindre Udbredte Sprog (EBLUL). EBLUL har udvidet antallet af medlemsstater til 19, og jeg mener, at det har en chance for at udvikle sit forhold til EU. Jeg vil gerne minde Dem om det integrerede program for livslang læring, som vi diskuterede for kort tid siden, og som repræsenterer en ny chance for udviklingen af mindretalssprog og regionale sprog. I dag har vi mange flere officielle sprog, og der er naturligvis mere plads til sproglig mangfoldighed. Det er en værdi, der kræver yderligere investeringer.
Fru Mikko, stalinistiske gulager vil blive medtaget blandt vores mindebegivenheder. Historien er livets teater, men det er vigtigt, at de enkelte medlemsstater også tager skridt til at fremme den historiske bevidstgørelse. Vi skal ikke forvente, at EU overtager et af medlemsstaternes grundlæggende ansvarsområder - at huske deres historie og fremme forståelsen heraf i samarbejde med deres naboer og hele EU. Jeg kan forsikre Dem om, at der vil blive afsat tilstrækkelige midler og passende opmærksomhed til dette formål til trods for eller måske på grund af vores skift til borgerskabsprogrammet, da det i højere grad er et spørgsmål om civil modenhed end blot kultur. I den forbindelse har vi også finansieret særlige begivenheder som f.eks. Solidaritets årsdag i Polen. Der er også andre grunde. Jeg er overbevist om, at det her kan give et incitament til sådanne mindearrangementer.
Det var de vigtigste punkter, som jeg fandt det nødvendigt at kommentere. Jeg er også meget taknemmelig for, at De støtter 70 i stedet for syv. På den ene side hilser Kommissionen det velkommen, og på den anden side er det nødvendigt, at medlemsstaterne opfatter kultur som en integrerende komponent af europæisk samarbejde, fordi kulturen fremmer en bedre forståelse af det forenede Europas nutid og fremtid. Et forenet Europa handler i langt højere grad om kultur end om handel eller geografi. Det handler om de værdier, som kulturen omfatter. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted tirsdag kl. 11.30. Bilag - Kommissionens holdning 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er betænkning (A6-0278/2005) af Hieronymi for Kultur- og Uddannelsesudvalget om forslag til Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse om et støtteprogram for den europæiske audiovisuelle sektor (Media 2007) (KOM(2004)0470 - C6-0093/2004 - 2004/0151(COD)).
Viviane Reding,
   Hr. formand, jeg har med stor glæde lyttet til de tidligere debatter om projekter, der ligger mig stærkt på sinde, og som jeg hjalp til med at fremskynde og udvikle i den periode, hvor jeg var ansvarlig for kultur. Det glæder mig endvidere meget fortsat at tage aktiv del i kulturområdet ved nærmere bestemt at have ansvar for den audiovisuelle sektor. Den audiovisuelle sektor er faktisk fuldt ud integreret i programmerne vedrørende kulturel mangfoldighed, som er EU's største aktiv. I denne forbindelse kan jeg forsikre Dem om, at det glædede både mig og medlemmerne af Parlamentet, at Unesco vedtog den universelle erklæring om kulturel mangfoldighed. De skal vide, at det var en lang kamp at opnå dette resultat. Endvidere er det, som et medlem sagde i den tidligere debat, et tegn på, at hvis EU har et sundt forenende projekt baseret på en vision, der samler verden omkring EU, og hvis det taler med én stemme, kan det vinde. Det skal efter min mening være en lære for os alle. Kulturel mangfoldighed er ikke udelukkende europæisk, det er et globalt fænomen, og vi gør ret i at investere i de europæiske kulturer.
Det er i overensstemmelse hermed, at Media-programmet spiller en afgørende rolle. Media-programmet medvirker til, at den europæiske kulturelle og filmiske mangfoldighed kan eksistere. For det første hjælper det kommende filminstruktører med at finde vej og vælge faglig uddannelse. Derefter er det i den periode, hvor filmen udvikler sig fra blot at være en drøm til at blive et manuskript - en periode, som er fuld af vanskeligheder, og hvor ingen endnu tror på projektet - EU, som hjælper filminstruktørerne med at finde de nødvendige økonomiske midler. Så bliver i produktionsfasen det fulde ansvar for at støtte produktionen af filmen overgivet til medlemsstaterne, som støtter den nationale filmindustri med den statsstøtte, som Kommissionen bemyndiger. Samtidig gør vi den private sektor bevidst om dens ansvar for at investere i den kreative filmindustri. Og endelig, når filmen er færdig, tager EU over igen, fordi filmen også skal distribueres, ikke kun i det land, hvor den er lavet, men også ud over dette lands grænser. Kulturel mangfoldighed betyder faktisk, at en film bør ses, og ikke kun i det land, hvor den er lavet og på dette lands sprog, men også i resten af Europa. Er der en bedre måde at forstå vores naboers kulturer end ved hjælp af en film?
Jeg er stolt over at kunne sige, at ni tiendedele af de europæiske film, der eksporteres for at blive vist i et andet land, eksporteres med hjælp fra Media-programmet. Jeg kan også fortælle, hvor stolte netværkene af filminstruktører, biografer, filmskabere og filmfestivaler er. Alle disse netværk gør faktisk det, som EU er bedst til, nemlig at stå sammen og forene kræfterne for at give vores kulturer udtryk.
Hr. formand, det er meget vigtigt, at vi fortsætter i denne retning, for selv om vi hjælper den europæiske filmindustri, og selv om vi er stolte af vores filmskabere, er europæiske film i mindretal på deres egen jord. Det er derfor vigtigt, at vi i højere grad end hidtil fortsætter med at gøre filmene mere forskelligartede og at distribuere film. Derfor er der afsat et budget på over 1 milliard euro til Media-programmet, som blev fremlagt i juli 2004. Kommissionen anerkender faktisk dette programs betydning for kreativitetens og den audiovisuelle arvs fremtid.
Jeg håber, ligesom De alle gør, inderligt, at EU-debatten om finansiering kan medvirke til at føre denne investering i den europæiske filmindustri ud i livet, og at der ikke bliver skåret ned på budgettet. Jeg ved, at De er opsatte på, at dette skal blive resultatet, og jeg vil også takke Kultur- og Uddannelsesudvalget samt ordføreren, Ruth Hieronymi, for det fantastiske arbejde, de begge har udført. Jeg vil takke alle de andre udvalg - Udenrigsudvalget, Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling, Budgetudvalget og Udvalget om Industri, Forskning og Energi - som også selv har undersøgt problemet. Det gjorde de ret i, for europæiske film er meget mere end kultur. De inddrager handel, internationale forbindelser og erhvervslivet. Derfor bør alle medlemmer af Parlamentet, uanset hvilket udvalg de hører til, interessere sig for den kulturelle mangfoldighed, som den europæiske kulturindustri har skabt takket være filmskabernes talent.
Med hensyn til ændringsforslagene vil jeg sige, at jeg generelt kan acceptere næsten dem alle sammen. Der er 77 ændringsforslag. Kommissionen vil acceptere 56 af dem, simpelthen fordi Parlamentet har gjort et meget positivt, kreativt og konstruktivt stykke arbejde, og jeg vil takke det for dette arbejde, som i høj grad forbedrer det forslag, som Kommissionen har fremlagt.
For at vende tilbage til ændringsforslagene glæder jeg mig særlig over de ændringsforslag, som fremhæver betydningen af de nye prioriterede områder i Media 2007 sammenlignet med det foregående Media-program. På den ene side er det et spørgsmål om at finansiere små og mellemstore virksomheder, som er skrøbelige og har brug for hjælp, og på den anden side om at anvende digital teknologi. Digital teknologi udvikler sig hurtigt overalt, men den er stadig ikke perfekt. Vi skal medvirke til at forbedre digitaliseringen. Disse to punkter er en afgørende faktor for styrkelsen af konkurrenceevnen i den sektor. Endvidere skal vi også sikre, at europæiske film nyder godt af de nye muligheder i forbindelse med den digitale teknologi, f.eks. at man lovligt kan downloade film fra internettet. Parlamentet ved, at jeg tilskynder direktører for telekommunikations- og internetvirksomheder og indholdsskabere til at samles rundt om bordet for indbyrdes at løse problemet med piratkopiering og at fordele indtægterne mellem de to grene af industrien.
Hvad angår de ændringsforslag, som Kommissionen ikke kan acceptere - en meget lille del af ændringsforslagene, fru Hieronymi - vil jeg forklare hvorfor. Forklaringen vil gøre det muligt for Dem at forstå, at vi ikke er imod et eller andet bestemt ændringsforslag. Det er snarere af hensyn til deres hensigtsmæssighed eller på anden måde, at ikke kan acceptere dem.
Der er tre grupper ændringsforslag. Den første omfatter ændringsforslag, i hvilke der foreslås aktioner og mål, som ikke hører under Media-programmet. Uanset hvor anbefalelsesværdigt det pågældende ændringsforslag kan være, er Media-programmet f.eks. ikke beregnet til at opfylde handicappedes behov, hvilket f.eks. ville kræve, at biografer i visse medlemsstater skal tilpasses. Vi har ganske enkelt ikke ressourcer til at investere i dette område. Det er selvfølgelig imidlertid en politik, som vi støtter moralsk.
Den anden gruppe ændringsforsalg vedrører aktioner og mål, som allerede er omfattet af programmet. Der er derfor ingen grund til at gentage dem. Det tjener f.eks. intet formål at tilføje et prioriteret område, som allerede er et af udgiftsområderne i programmet.
Den tredje gruppe ændringsforslag vedrører et af de prioriterede områder i programmet, som efter min mening er en absolut prioritet - og det er nødvendigheden af at begrænse uligheder på det audiovisuelle marked mellem lande med en høj audiovisuel produktionskapacitet og lande, som dækker et lille geografisk område og sprogområde. Det er en prioritet af afgørende betydning i Media-programmet. De foreslåede ændringsforslag ville imidlertid have den virkning - utilsigtet er jeg sikker på - at begrænse de aktioner, som Kommissionen har foreslået til gavn for de nye medlemsstater. De ville heller ikke fremme koproduktioner, som for mig og sikkert også for Dem er en afgørende faktor for at styrke samarbejdet på tværs af grænserne. Når jeg derfor forkaster visse ændringsforslag, er det for at forhindre dem i at komme på tværs af en række af basisprioriteterne i den nye tekst.
Jeg vil kritisere to andre ændringsforslag. Det ene drejer sig om forfatningstraktaten og det andet om at åbne programmet for tredjelande. Hvad angår forfatningstraktaten, er det Kommissionens holdning ikke at acceptere sådanne henvisninger, så længe traktaten ikke er blevet ratificeret. Hvad angår det andet ændringsforslag, bør man følge den strategi, som allerede er etableret, og tage et sådant samarbejde op til overvejelse i den rigtige sammenhæng, som er opfølgning på konklusionerne fra Det Europæiske Råd i Thessaloniki.
Hr. formand, fru Hieronymi, i lyset heraf vil jeg sige, at Kommissionen ændrer sit forslag på baggrund af det meget store flertal af, ja, næsten alle Parlamentets ændringsforslag. Jeg takker igen for det arbejde, som Parlamentet har udført. 
Ruth Hieronymi (PPE-DE ),
   Hr. formand, fru kommissær, Media 2007 er tredje generation af Media-programmet for støtte til den europæiske filmindustri, som har et stort og et dobbelt mål, nemlig at bidrage til fremme af den grænseoverskridende europæiske kultur og samtidig fremme de vigtige fremtidsorienterede arbejdspladser i den audiovisuelle sektor. Media 2007 er et resultat af fælles bestræbelser, og derfor takker jeg Kommissionen - Dem, fru kommissær Reding, i særdeleshed - for det glimrende samarbejde og også Deres medarbejdere. Jeg vil også gerne takke det luxembourgske og det britiske formandskab for det gode samarbejde og naturligvis kollegerne i Kultur- og Uddannelsesudvalget og i alle de rådgivende udvalg.
Media 2007 er et program, som der er større behov for end nogensinde før, for europæiske film er stadigvæk i mindretal i Europa, hvor gennemsnitligt 70 % af de film, der bliver vist i biograferne, fortsat er af amerikansk oprindelse. Det er der tre væsentlige grunde til. For det første skaber den kulturelle og sproglige mangfoldighed i Europa, som også er vores store aktiv, mange meget opsplittede audiovisuelle markeder, som - for det andet - hovedsagelig er præget af små og mellemstore virksomheder, som - for det tredje - lider af kronisk underkapitalisering. På den baggrund er der hårdt brug for Media-programmet i de næste syv år.
Samtidig er det åbenbart, at Media er et meget succesfuldt program, idet ni ud af 10 film vist uden for deres oprindelsesland, modtog støtte via programmet. Nu handler det om at øge de europæiske biografers samlede markedsandel, og derfor skal dette tredje program indeholde de samme prioriteringer som hidtil: uddannelse, udvikling, distribution og markedsføring. Selve produktionen er fortsat et anliggende for medlemsstaterne.
Hvilke forandringer indebærer programmet? Først og fremmest en væsentlig forhøjelse af midlerne. Jeg må sige, at jeg her er særlig taknemmelig over for kommissæren, som lige fra starten af har stået fast på at kræve en forhøjelse til 1,055 milliarder euro. De kan være sikker på - det kan Rådet også - at Parlamentet som helhed ikke vil være indstillet på at gå under dette beløb, som repræsenterer det minimumsbeløb, der er behov for til den audiovisuelle sektor i de næste syv år.
Bortset fra det, hvad har ellers ændret sig? På alle områder er digitalisering et centralt punkt. Det er fremtidens teknologi, som skal benyttes og udbygges i de kommende år. For det andet er der behov for øget samarbejdet på alle planer. Bl.a. vil EU's deltagelse i Det Europæiske Observationsorgan for det Audiovisuelle Område være vigtig ligesom et tættere samarbejde med Eurimages, men netværkene må også styrkes.
Lad mig slutte med at sige lidt om de ændringsforslag, som mangler at blive behandlet, navnlig forslaget om beskyttelse af mindreårige fra Gruppen Union for Nationernes Europa. Vi går alle ind for beskyttelse af mindreårige, men det er ikke noget, som filmprogrammet primært er beregnet til. Det har vi andre programmer til, og derfor kan vi ikke støtte det, De foreslår på det punkt.
Jeg vil gerne rette en stor tak til Parlamentet som helhed. Vi har udarbejdet dette program i fællesskab, og det er det bedste grundlag for, at det får succes i fremtiden.
Ignasi Guardans Cambó (ALDE ),
   Hr. formand, det er klart, at europæisk kulturs styrke ikke ligger og ikke kan ligge i dets bygninger og katedraler. Det er den kreative kapacitet hos borgerne, de mennesker, som bor i Europa - deres drømme, som fru Reding sagde - der skaber Europas styrke og dets kulturelle styrke. Den europæiske audiovisuelle industri kan være et perfekt eksempel på det, ikke kun med hensyn til at beskytte Europa i en tid med omfattende global homogenisering, men også med hensyn til styrkelse af følelsen af en fælles identitet, der består af så mange forskellige identiteter, som skaber kulturel mangfoldighed.
Derfor er Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender og navnlig min gruppe gået fuldt ud ind for Media 2007-programmet fra begyndelsen. Programmet bidrager til at forme disse udefinerede elementer i EU-borgerskabet. Det er derfor vigtigt at støtte den nuværende tekst.
Jeg tror, fru kommissær, at det bliver et spørgsmål om at overveje nogle af de ændringsforslag, som De ikke ønsker. Jeg går ud fra, at der bliver lejlighed til at drøfte dem. Bortset herfra jeg glæder mig over, at De er tilfreds med de ændringsforslag, som forbedrer teksten en del. Jeg har på fornemmelsen, at vi i løbet af denne mødeperiode stemmer for en meget god tekst, som vil styrke den fremtidige europæiske kulturdimension. 
Marie Panayotopoulos-Cassiotou (PPE-DE ),
   Hr. formand, betænkningen fra fru Hieronymi om forslaget til et støtteprogram for den europæiske audiovisuelle sektor giver mulighed for at få en kortfattet, men systematisk diagnose af situationen inden for det europæiske audiovisuelle marked, hvor de små virksomheder dominerer på opsplittede, nationale markeder med minimal bevægelse over grænserne.
Imidlertid giver den korte status, der i dag gøres over de nye resultater fra Media og Media Plus, anledning til mange forhåbninger, fru kommissær, om at Media 2007 vil kunne bidrage til yderligere stabilisering af konkurrencen mellem de europæiske og de udenlandske audiovisuelle producenter og føre til rig udnyttelse af hver eneste af de 1.055 millioner euro til investeringer, uddannelse og udviklingsprojekter.
Jeg vil gerne i egenskab af ordfører for Kvindeudvalget komplimentere ordføreren, fru Hieronymi, for forslagene til forbedring af det foreslåede program. Det giver anledning til forhåbninger om, at det, ved at støtte ny teknologi og forbedre den europæiske filmindustris konkurrenceevne, vil styrke den europæiske mangfoldighed og sikre, at kulturarven på filmområdet bevares og spredes, så der skabes mulighed for at skabe kvalitetsværker, som promoverer de europæiske idéer, de menneskelige værdier, den menneskelige værdighed, gensidig respekt, kønnenes ligestilling og beskyttelse af børn og unge.
Samtidig vil investeringer under programmet både før og efter produktionen være med til at overvinde svaghederne på de små nationale markeder, så den kulturelle rigdom i små lande som Grækenland bevares og styrkes. Som ordføreren også bemærker, opnås dette imidlertid ikke kun med nationale, men også med ikke-nationale europæiske virksomheder, de skal blot have adgang til specialiserede kreditinstitutter.
Vi håber, at forholdet mellem europæiske og udenlandske audiovisuelle produkter under Deres kyndige vejledning, fru kommissær, i 2013 vil være mindst 50/50. 
Brigitte Douay (PSE ),
   Hr. formand, fru kommissær, i fru Hieronymis meget omfattende betænkning har hun understreget betydningen af forslagene i Media 2007-programmet. I programmet genanvendes strukturen og mekanismerne i de nuværende programmer, som har vist sig at have en meget positiv virkning på den audiovisuelle sektor. De overordnede mål i det fremtidige program er med held blevet tilpasset til virksomhedsstrukturen i sektoren og til disse virksomheders finansieringsbehov samt til udviklingen af teknologi og markedet i et meget konkurrencedygtigt miljø.
Jeg vil derfor blot understrege, at med en finansieringsramme, som udgør 15 % af det beløb, der i de finansielle overslag er afsat til at fremme kultur og et EU-borgerskab, bliver den audiovisuelle sektor og følgelig kulturel mangfoldighed styrket på en positiv måde.
Ved at gøre opmærksom på, at denne sektor ikke kun er af stor politisk og kulturel betydning, men at den også har et stort socialt og økonomisk potentiale, foreslår Kommissionen at afsætte et budget på 1,055 milliarder euro for 2007-2013 til Media 2007 til finansiering af aktionerne i og administrationsudgifterne til programmet.
Det kommende Media 2007-program vil således betyde, at det nuværende budget til Media Plus og Media-uddannelse vil stige med mere end 50 %. Det er det første program efter udvidelsen, og stigningen i budgettet bør gøre det muligt at yde effektiv støtte til erhvervsdrivende i de nye medlemsstater, som ofte stadig har begrænset investeringskapacitet og begrænset adgang til banklån.
I sit forslag anbefaler Kommissionen også at forenkle fællesskabsinterventionen med hensyn til administrative og finansielle procedurer. Når man tager alle disse forslag i betragtning, som sigter på at forbedre et program, der allerede har bevist sit værd, fortjener Media 2007 en positiv modtagelse, selv om rammen på 1,055 milliarder euro for øjeblikket kun er et vejledende beløb, indtil de finansielle overslag er blevet vedtaget. I betragtning af de betydelige finansieringsbehov i en sektor, som samtidig med at den vokser hurtigt, er opsplittet i talrige SMV'er i de 27 berørte lande, er det klart, at man utålmodigt afventer disse finansielle overslag.
Budgetudvalget støtter derfor dette nye program, som tager hensyn til udvidelsen og SMV'ers problemer med at få adgang til fællesskabsaktioner og -finansiering. At forbedre dette program, som sigter på at indføre mere fleksible procedurer takket være proportionaliteten i kravene til modtagervirksomhederne, er også et væsentligt punkt. Med Media 2007 kan filmindustrien og den europæiske audiovisuelle sektor således fortsætte med at udvikle deres aktiviteter ved at tage udfordringerne i den internationale konkurrence op. 
Catherine Trautmann (PSE ),
   Hr. formand, fru kommissær, jeg vil også lykønske fru Hieronymi med hendes betænkning, som er af høj kvalitet, og fordi hun har indarbejdet størstedelen af udtalelserne og bemærkningerne fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi i betænkningen. Jeg vil derefter gå videre til det væsentlige.
For at bibeholde den løftestangseffekt Media-programmet som bekendt har i dag på et marked med skærpet konkurrence, er det en afgørende faktor at vi fortsat sikrer os, at programmet kan justeres, at vi kan blive ved med at opfylde erhvervsdrivendes forventninger og endvidere at vi fortsat tager udfordringerne i forbindelse med, at der dukker nye formater op, og at de udvikles massivt, f.eks. digital teknologi, eller nye hjælpemidler såsom mobiltelefoner.
For at være stadig mere effektiv bør Media-programmet derfor ikke udelukkende følge den teknologiske udvikling, men foregribe den, ja, endog tilskynde til den. Der skal således være overensstemmelse mellem Media og andre lignende programmer inden for innovation og forskning, og dette skal løbende fremmes. Media 2007 er det første program efter udvidelsen. Alene at sikre de nye medlemsstaters filmproduktioner berettiger en stigning i EU-støtten, idet der skal tages særlig hensyn til at sikre proportionalitet til fordel for disse lande.
Vi skal også yde støtte til de indirekte udgifter i forbindelse med privat finansiering af produktionsprojekter. Dette ville gøre det muligt for en lang række virksomheder at få øget adgang til banklån, da risiciene ville blive begrænset. SMV'ers adgang til banklån er en afgørende faktor for udviklingen af en stærk audiovisuel industri. I denne geopolitiske og teknologiske kontekst er det budget på 1,055 milliarder euro, som Kommissionen foreslår, et minimum for syv år og 27 lande.
Selv om jeg glæder mig over initiativerne på dette område til fremme af nationale investeringer, som er blevet afgørende for at de kommende mål i Media-programmet kan opfyldes, kan jeg ikke tilslutte mig, at Media udsættes for vores luner, når vi drøfter de finansielle overslag. Dette er betingelserne for, at Media, som har afgørende betydning for opfyldelsen af Lissabon-målene, kan medvirke til, at en af de mest lovende sektorer med hensyn til jobskabelse og økonomisk vækst kan udvikles og styrkes. 
Marianne Mikko (PSE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, det glæder mig at kunne lykønske ordfører Ruth Hieronymi med det vellykkede resultat af vores fælles samarbejde.
Kultur- og Uddannelsesudvalget mener, at det er vigtigt at placere digitalisering og europæiske kataloger centralt i Media 2007-programmet. Vi betragter det som nøglen til at overvinde fragmenteringen af det europæiske marked.
Hvor en stor del af programmet kan sammenlignes med at give en fisk til en sultende, svarer digitalisering til at lære ham at fiske. Kommissionen bør gå aktivt ind i at finde den mest velegnede digitaliseringsplatform og i at etablere standarder.
Tilføjelse af undertekster hænger tæt sammen med digitaliseringen. Digitale medier gør det muligt at vælge en kombination af sprog og undertekster efter behov. Favorisering af undertekster i forhold til synkronisering fremmer sprogindlæringen, læsefærdigheden og en forbedret forståelse mellem kulturer. For mennesker med nedsat hørelse er undertekster imidlertid yderst vigtige. Jeg er meget ked af, at man i programmet ikke i tilstrækkelig grad er opmærksom på handicappedes behov.
Som repræsentant for et lille land er jeg også glad for, at man via kvotesystemet og andre foranstaltninger vil støtte producenter fra de mindste og fattigste sprogområder.
Det estiske marked er så lille, at international distribution er den eneste måde at dække udgifterne til filmproduktion på. Nogle af vores tegnefilmsproducenter har opnået international anerkendelse uden overhovedet at bruge tekst i deres arbejde. Det er et tilfælde, hvor man har gjort en dyd af nødvendigheden, og det er nu blevet en karakteristisk tradition.
For små producenter er det vigtigt, at digitaliseringen nedbringer distributionsomkostningerne markant. Desuden er der virkelig mulighed for at skære ned på omkostningerne ved at bruge undertekster i stedet for at hyre skuespillere.
Det ville glæde mig meget, hvis Media 2007 ville føre til en bedre udnyttelse af studier og andre filmproduktionsressourcer, som ikke udnyttes fuldt ud. Jeg ville gerne se EU spille en mere aktiv rolle i organiseringen af filmdistributionen. Tanken er, at Europa skulle genvinde sin position fra den amerikanske filmindustri.
Tak, og endnu en gang tillykke til ordføreren.
Alfonso Andria,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg vil også gerne ønske fru Hieronymi tillykke med det fremragende arbejde.
Vores audiovisuelle arv er uden tvivl en værdifuld kanal til at konsolidere vores fælles historiske identitet og til at forstå vores forskellige kulturer, som udgør grundlaget for at udvikle et europæisk borgerskab. Det er ikke tilfældigt, at film i nogle landes lovgivning allerede anerkendes som en kulturel værdi. Jeg støtter ordførerens forslag i ændringsforslag 71 om at etablere et netværk af databaser, som omfatter den europæiske audiovisuelle arv.
I denne forbindelse, hr. kommissær, må jeg påpege, at jeg under forhandlingen i Parlamentet om Hegyi-betænkningen om bevarelse af vores filmarv den 9. maj 2005 foreslog at oprette et europæisk tematisk filmarkiv for at bevare et omhyggeligt udvalg af film om historiske begivenheder og episoder i forbindelse med udviklingen af fællesskabsprojektet.
Et andet følsomt emne er finansieringen. Vi må afhjælpe den kroniske mangel på kapital i sektoren ved at give bedre adgang til kreditfaciliteter for den audiovisuelle industri og give små og mellemstore virksomheder mulighed for at benytte særlige finansieringstjenester. Jeg hilser derfor ordførerens ændringsforslag 10 og 59 velkommen. I EU's aktuelle situation betragter jeg naturligvis forslaget om at afsætte finansielle ressourcer i størrelsesordenen 1.005 millioner euro for perioden 2007-2013 som det absolutte minimum for at nå programmets mål.
Dernæst er det vigtigt at opmuntre udviklingen af nye talenter, og jeg vil derfor stemme for ordførerens ændringsforslag 56, hvor det foreslås at etablere et stipendium opkaldt efter Pier Paolo Pasolini for unge talenter.
Endelig foreslår jeg med hensyn til brugen af nye teknologier, som også Udvalget om Industri, Forskning og Energi har foreslået, at Kommissionen påtager sig at evaluere pilotprojekter, som er blevet gennemført, og udbrede kendskabet til dem, hvis de har vist sig at være vellykkede eksperimenter. 
Alyn Smith,
   Hr. formand, også jeg vil gerne lykønske vores ordfører med denne ambitiøse betænkning, og jeg bifalder også Kommissionens idéer her i aften, som efter min mening viser, at vores to institutioner har sammenfaldende mål.
Jeg har en stærk interesse i denne diskussion: Skotland burde - kunne - som engelsktalende EU-land lede Europas audiovisuelle sektor i bestræbelserne på at bygge bro til vores konkurrenter i USA. Mens der findes rigelige støttemuligheder på EU-plan, er dette område desværre stadig et håbløst uudnyttet potentiale for Skotland såvel som for Europa. Heldigvis ligger løsningerne lige for.
Jeg tror, der er bred enighed i Parlamentet her til aften om de overordnede politiske tanker, selv om de vigtigste politikområder for mig er digitalisering og distribution, og hvordan EU kan fremme spredningen af vores eget talent inden for EU.
Men jeg forventer desværre, at det i sidste ende vil dreje sig om penge og min egen britiske regerings smålige argumenter. Jeg håber, at mine kolleger vil bakke op om denne betænkning og sende et så kraftigt og tydeligt budskab til Rådet som muligt.
Hélène Goudin,
   Hr. formand, i denne betænkning konstateres det, at den kulturelle mangfoldighed er begrænset til flere af EU-landenes respektive filmindustrier. Det er tydeligt, at europæiske film har svært ved at hævde sig i forhold til deres amerikanske konkurrenter. Uanset om vi betragter dette faktum som et problem eller som noget, vi skal acceptere, så er det spørgsmål, som vi bør stille os selv, følgende: Skal EU behandle denne type politiske spørgsmål, eller ligger det inden for medlemsstaternes ansvarsområde? Junilistens svar er givet, dette er et spørgsmål for medlemslandene.
Hvis medlemsstaterne vil satse separate ressourcer på at fremme den nationale filmindustri, er de selvfølgelig i deres fulde ret til at gøre det. EU skal derimod ikke køre separate programmer for at fremme europæisk filmindustri. Hvis flere EU-lande mener, at det er nødvendigt at samarbejde på dette politikområde, kan de også gøre det uden EU's indblanding.
Mellemstatslige aftaler eller samarbejde mellem filmselskaber kan ske uden for EU's rammer. I ændringsforslag 15 henvises der til EU's forfatning, hvormed værdien af at respektere kulturel og sproglig mangfoldighed betones. Dette er dog ikke en legitim grund til at støtte EU-programmer som dette. Parlamentsmedlemmerne må acceptere, at befolkningerne i Frankrig og Nederlandene stemte nej til EU-forfatningen, som dermed er mislykkedes og ikke længere er relevant at henvise til.
Kulturudvalget vil satse over 1 milliard euro på dette program. EU har ikke brug for flere vidtløftige og dyre projekter. EU burde i stedet efterstræbe et begrænset samarbejde i forbindelse med betydningsfulde og virkeligt grænseoverskridende spørgsmål. 
Rolandas Pavilionis,
   Indholdet i dette program og i fru Hieronymis betænkning svarer fuldt ud til ånden i FN's kulturkonvention. Det er realistisk at håbe på, at et særligt vigtigt mål for programmet vil blive opnået med gennemførelsen af programmet, nemlig styrkelsen af den europæiske audiovisuelle sektor i den vanskelige konkurrence med lavkvalitetsprodukter, som har et meget ringe indhold, og som fortsat oversvømmer det europæiske marked. Sådanne kulturprodukter af lav kvalitet gør størst skade i de nye lande i EU, hvoraf nogle er små. Jeg kan inkludere mit eget land Litauen. Sådanne produkter ødelægger ikke kun den kulturelle bevidsthed, de skaber også en efterspørgsel efter lavkvalitetskultur, som ikke kræver nogen intellektuel indsats. Jeg beder Dem derfor støtte mit ændringsforslag, som tager højde for behovene i specifikke nye små EU-lande og deres samfund, om at støtte lande, som ikke har kapacitet til at skabe audiovisuelle produkter af tilstrækkelig god kvalitet, med bevillinger. Tak. 
Nikolaos Sifunakis (PSE ).
   - Hr. formand, fru kommissær, jeg tror, vi er enige om, hvordan det forholder sig. Vi har drøftet omstændighederne indgående og mange gange i udvalget, og vi er enige om konklusionerne.
Den europæiske audiovisuelle sektor er stærkt opsplittet. Den europæiske filmproduktion foregår inden for hver enkelt stat, hvilket naturligvis giver en kulturel og sproglig mangfoldighed i filmproduktionen. Imidlertid er den umådelige sproglige og kulturelle mangfoldighed i Europa samtidig også årsagen til det største strukturelle problem på det europæiske audiovisuelle marked.
På grund af denne situation, og af mange andre grunde, sidder de transatlantiske produktioner, som alle også har nævnt, på 70 % og har altså en dominerende position på det europæiske marked, samtidig med at underskuddet på EU's handelsbalance over for USA er på 8 milliarder dollars.
Problemet drejer sig imidlertid ikke om tal. Det er først og fremmest kulturelt. Har der f.eks. været nogen formidling af europæisk kultur via biograferne i Asien eller Afrika i de seneste 20 år? Svaret er naturligvis nej. 
Seán Ó Neachtain (UEN ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne lykønske ordføreren, fru Hieronymi, med hendes betænkning. Den audiovisuelle industri er en af de hurtigst voksende sektorer i Europa. I EU gik over en milliard mennesker i biografen i 2004, men amerikanske film dominerer industrien og tegner sig for 71 % af markedet. Indtil videre er det ikke lykkedes EU at udnytte sit eget audiovisuelle marked effektivt. Det betyder i sidste ende tabte muligheder for vækst og beskæftigelse i Europa.
Europa har en kolossal sproglig og kulturel mangfoldighed, og det bør den audiovisuelle sektor drage fordel af. Jeg har selv været vidne til denne sektors betydning i min egen region i den vestlige del af Irland, hvor det irske sprog tales. Den har vokset sig stærkere og stærkere i de seneste år. Folk går oftere i biografen i Irland end i noget andet EU-land.
Betydningen af en pulserende, europæisk baseret audiovisuel industri kan ikke overvurderes. Den byder på vigtige muligheder for at formidle de nøgleværdier, som ligger til grund for Europas rige kulturarv, og den skal derfor støttes på enhver tænkelig måde.
Viviane Reding,
   Hr. formand, jeg takker medlemmerne for deres meget positive bidrag. Det er rigtigt, at den europæiske filmindustri har flere dimensioner. Den har en økonomisk dimension. Det er uden tvivl en af de kulturindustrier, som yder et positivt bidrag til den vigtige industrielle konkurrenceevne, der er nævnt i Lissabon-strategien. Det er imidlertid ikke kun en kommerciel industri, det er også en kulturindustri, da den bliver beriget af kulturel mangfoldighed. Det drejer sig om europæeres historie, som skal fortælles af europæere, europæeres drømme, som skal filmes af europæere, og kulturel mangfoldighed som helhed, der skal finde vej til biograflærredet. Derfor er Kommissionen virkelig opsat på at investere i kulturel mangfoldighed og at medvirke til at få denne mangfoldighed til at fungere.
Jeg vil ikke gentage medlemmernes bemærkninger, fordi jeg er næsten helt enig med dem. Jeg vil imidlertid vende tilbage til to punkter, som jeg ikke nævnte i min indledning. For det første er jeg enig med alle dem, som har sagt, at digital teknologi har stor betydning, da den giver mulighed for mangfoldighed, for når først teknologien er indført, vil den gøre det muligt lettere og billigere at distribuere film. For det andet vil det blive meget lettere at vælge mellem sprog end med det nuværende analoge system. Digital teknologi giver derfor efter min mening den europæiske filmindustri muligheder, og den giver os mulighed for at få kendskab til andre kulturer i Europa. Endvidere er det en af grundene til, at man i Media 2007-programmet forsøger at gøre yderligere fremskridt i denne retning.
Jeg har været meget opmærksom på bemærkningerne om at beskytte unge mennesker. Jeg kan forsikre Dem om, at beskyttelse af de unge i den audiovisuelle sektor er en af mine hovedprioriteter. Det figurerer også i de særlige anbefalinger og i direktivet om fjernsyn uden grænser, som er ved at blive revideret. Medlemmernes krav vedrørende beskyttelse af de unge mod eventuelt misbrug bliver derfor taget i betragtning.
Jeg har også været meget opmærksom på bemærkningerne fra en række medlemmer om de nye medlemsstater og om lande med en lav audiovisuel produktionskapacitet og lande, som dækker et lille sprogområde. Jeg taler ikke kun her som kommissær, men også som luxembourger. Hver gang, der laves en film på luxembourgsk - og der findes virkelig luxembourgske film - bliver jeg stolt og bevæget. Mit ønske er, at alle de små sprogområder bliver i stand til at producere film på deres eget sprog, selv om markedet for sådanne film som bekendt er meget lille. Så meget desto mere grund er der til at hjælpe disse små sprogområder, og det gør vi i Media-programmet.
Der er et andet punkt, som jeg mener, at jeg fremlagde i Kultur- og Uddannelsesudvalget, men som jeg vil gentage her på plenarforsamlingen, nemlig mit forslag om positiv særbehandling af de nye medlemsstater, som har brug for mere målrettet hjælp, der kan sætte dem i stand til ubetinget at nyde godt af Media-programmet. Forslaget blev enstemmigt vedtaget i Rådet. Alle ministrene, selv de, der måtte opgive en bid af kagen for at hjælpe de andre, tilsluttede sig. Det er det Europa, som vi sætter højt. Det er solidaritetens Europa, og det glæder mig, at medlemmerne har styrket dette solidaritetsaspekt yderligere gennem ændringsforslagene. Filmproduktion skal være mangfoldig også i lande med en lav audiovisuel produktionskapacitet, og i lande, som dækker et lille sprogområde, fordi disse aspekter af Europa også bidrager til det europæiske patchwork af kulturer.
Vi har brug for alle. Vi har brug for meget udbredte sprog og store lande samt mindre udbredte sprog og små lande, fordi der i alt dette ikke er noget, der hedder stort og vigtigt og småt og ubetydeligt. Der findes kun storartede kulturer, uanset om de er store eller små, og jeg er stolt af at kunne bidrage til dette patchwork af mangfoldigheder. 

 - Forhandlingen er afsluttet. Afstemningen finder sted i morgen onsdag kl. 11.30. 
Katalin Lévai (PSE ).
   - Kommissionen udnævnte 2007 til Det Europæiske År for Lige Muligheder. Udsatte grupper skal være mere synlige i medierne for at fremme integrationen af disse grupper.
Den største etniske minoritet i Europa er de ca. 15 millioner romaer, der udgør en af de mest udsatte grupper i medlemsstaterne. Men romaernes kultur er samtidig med til at fremme og berige det sociale og kulturelle liv i de europæiske lande og gøre det mere farverigt.
Medierne spiller en fremtrædende rolle i et samfund med lige muligheder. Udsatte grupper, herunder romaerne, skal have mulighed for at være mere synlige i medierne - i et omfang, der viser deres betydning i samfundet. Der skal træffes foranstaltninger til etablering og anvendelse af nye medier, som er velegnede til dette formål, og disse foranstaltninger skal støttes af EU.
Vi skal opfordre de offentlige medier til at fremme forståelsen af forskellige kulturer. En minoritet som romaerne, der findes i alle de europæiske lande, skal støttes effektivt i medierne samt i forbindelse med integrationsprocessen og bevaringen af deres kulturelle værdier. Formuleringen og gennemførelsen af de europæiske og lokale strategier, der måtte være nødvendige for at opfylde disse målsætninger, skal understøtte de foranstaltninger, som for nylig blev truffet om etablering af det paneuropæiske roma-tv. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er indstilling ved andenbehandling (A6-0287/2005) fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om overførsel af affald (15311/4/2004 - C6-0223/2005 - 2003/0139(COD)) (Ordfører: Blokland).
Johannes Blokland (IND/DEM ),
   Hr. formand, med tilfredshed konstaterer jeg som ordfører, at Europa-Parlamentet under andenbehandlingen opnåede enighed med Rådet om forordningen om overførsel af affald. I Miljøudvalget er der vedtaget 90 ændringsforslag, og Rådet har fuldstændigt overtaget 50 af disse. 12 kompromisændringsforslag har erstattet 17 ændringsforslag, og de øvrige 23 ændringsforslag er bortfaldet inden for rammerne af det samlede kompromis.
Jeg synes, det er et godt resultat, især når vi tager i betragtning, at enstemmighed i Rådet er påkrævet på grund af Kommissionens holdning vedrørende retsgrundlaget. Jeg takker Rådet og i særdeleshed det britiske formandskab for det konstruktive og behagelige samarbejde. Det gælder bestemt også for skyggeordførerne i de andre grupper. Jeg er glad for, at der på så kort tid er udarbejdet en kompromispakke, som har fået bred støtte fra grupperne.
I sidste fase af forhandlingerne talte vi især om de to vigtigste dele, nemlig håndhævelse af forordningen og ophugning af udtjente skibe. Det vil jeg lige komme ind på.
Allerførst, hvad angår håndhævelsen, har vi siden 1993 haft en forordning om overførsel af affaldsstoffer. Det viser sig, at denne forordning ikke overholdes ordentligt. Der finder mange ulovlige affaldstransporter sted. Sandsynligvis kender De eksemplet med en britisk virksomhed, som i marts i år blev grebet i ulovligt at eksportere ikke mindre end 60 skibscontainere med råddent og stinkende husholdningsaffald til Kina. I de forfalskede dokumenter stod der, at det drejede sig om nyttig anvendelse af papiraffald. I sidste uge meddelte det britiske miljøagentur, at 75 % af affaldstransporter ved en kontrol af skibscontainere viste sig at være ulovlige.
I Frankrig viste det sig endda i juni 2005, at 100 % af de kontrollerede affaldstransporter ikke var i orden. Heraf kan vi konkludere, at det er meget vigtigt, at der er tydelige regler for affaldstransporter, og at der strukturelt er behov for en ordentlig håndhævelse og altså ikke blot af og til en håndhævelsesaktion. I kompromispakken er der nu optaget, at medlemsstater er forpligtede til at udføre kontrol, herunder kontrol af papirer og de fysiske overførsler. Desuden forpligtes medlemsstaterne til at samarbejde om forebyggelse og opsporing af illegale overførsler af affald.
Rådet er ligeledes gået med til, at medlemsstaterne permanent bruger personale til virkelig at gennemføre dette samarbejde. Hermed er der således truffet foranstaltninger for at støtte regelmæssig fysisk kontrol af faktiske overførsler. Jeg vil gerne bede Kommissionen om at fortsætte med håndhævelsesaktioner inden for rammerne af Impel-netværket og optage disse strukturelt i organisationen.
Hvad angår udtjente skibe, har alle grupper givet udtryk for bekymring over ophugningen af dem. I betragtning af at ekstra mange skibe vil blive taget ud af drift i de kommende år på grund af udfasningen af tankskibe med enkeltskrog, er det meget vigtigt, at der træffes globale foranstaltninger for at forhindre dumpning i f.eks. Asien. Strenge, ensidige EU-foranstaltninger med henblik på sikker og miljørigtig ophugning af skibe kan desværre nemt omgås ved at erstatte flaget med et flag fra et ikke-EU-land, når skibet er udtjent.
I ILO- og IMO-regi skal der derfor arbejdes hårdt på at opnå obligatoriske betingelser, som effektivt kan løse problemet med udtjente skibe. Rådet har erklæret, at det vil udvide kapaciteten for ophugningen af skibe i EU og gøre sit yderste for at nå frem til den førnævnte globale aftale om ophugning af skibe.
Hvor stor sympati jeg end har for en række ændringsforslag fra De Grønne, må jeg dog som ordfører fraråde, at de vedtages i betragtning af den aftale, der er opnået med Rådet.
Til sidst vil jeg indtrængende opfordre Kommissionen til ikke på ny at indbringe en sag ved Domstolen om retsgrundlaget. Jeg tror ikke, at miljøet er tjent med en juridisk strid mellem de europæiske institutioner. Det ville vanskeliggøre gennemførelsen af denne forordning. Jeg håber, at Kommissionen også indser, at revisionen af dette direktiv tjener større interesser, og jeg regner med miljøkommissær Dimas' støtte. 
Stavros Dimas,
   Hr. formand, jeg vil gerne sige tak til Europa-Parlamentets Miljøudvalg og især til ordføreren, hr. Blokland, for det arbejde, der er gjort i forbindelse med denne indstilling til andenbehandling.
Et af de vigtigste mål med den nye forordning om overførsel af affald, der er foreslået, er at sikre, at EU opfylder de internationale krav om overførsel af affald, både på OECD- og FN-plan, dvs. Basel-konventionen.
Det andet vigtige mål er at løse de problemer, der opstår under gennemførelsen, den administrative forvaltning og kravet om efterlevelse af den nugældende forordning. Derfor har den nye forordning også til formål at bidrage til større klarhed og bedre lovgivning, hvad angår overførsel af affald.
Forhandlingerne i Rådet har fundet sted under det italienske og det irske formandskab. Ved førstebehandlingen ændrede Kommissionen sit forslag og accepterede fuldt ud, delvist eller principielt 43 af de 103 ændringsforslag, Europa-Parlamentet havde stillet. I Rådets fælles holdning har man medtaget 41 af Europa-Parlamentets ændringsforslag. Den fælles holdning er et vigtigt skridt fremad med hensyn til mere klarhed i forordningen og dens bestemmelser, hele tiden i overensstemmelse med de mål, der forfølges.
Jeg vil gerne understrege, at vores mål er så hurtigt som muligt at få afsluttet denne sag. Vi har brug for denne nye forordning til at opnå bedre klarhed og bedre gennemførelse af reglerne for overførsel af affald og til at sikre, at EU overholder sine internationale forpligtelser.
Kommissionen godtog imidlertid ikke den fælles holdning på tre konkrete punkter, hvilket den begrundede i en udtalelse via en meddelelse til Europa-Parlamentet den 1. juli 2005. De tre spørgsmål er retsgrundlaget for forordningen, medlemsstaternes indvendinger med hensyn til overførsel af affald til genanvendelse og en bestemmelse om undtagelse af animalske biprodukter fra forordningens anvendelsesområde.
Europa-Parlamentets Miljøudvalg har vedtaget 90 ændringsforslag i forbindelse med den fælles holdning. Kommissionen kan acceptere 74 af disse, enten fuldt ud eller principielt, mens 16 af ændringsforslagene ikke kan accepteres.
Bevarelse af det indre marked er et spørgsmål af grundlæggende betydning for Kommissionen. I dag transporteres affald til genanvendelse frit mellem medlemsstaterne, når blot de overholder strenge miljøbeskyttelsesregler og proportionalitetsprincippet.
Et stabilt europæisk genanvendelsesmarked bidrager til at mindske miljøkonsekvenserne af vores udnyttelse af naturressourcerne. Fri bevægelighed for affald til genanvendelse er allerede indført ved den gældende forordning om overførsel af affald, bestemmelserne i traktaten om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber om fri bevægelighed for varer samt EF-Domstolens retspraksis.
De ændringer, der foreslås i Rådets fælles holdning, vil skabe alvorlige hindringer for det indre marked for genanvendelse, og Kommissionen kan ikke acceptere dem.
Ændringsforslag 35 vil kunne afværge eventuelle problemer på det indre marked. Der foreslås tidsfrister for indsigelse med hensyn til overførsel af affald til genanvendelse på grundlag af nationale standarder. Der kan kun rejses indsigelser frem til ikrafttrædelsesdatoen for konkret EF-lovgivning, og senest fire år efter nærværende forordnings ikrafttrædelse. Hvis dette ændringsforslag vedtages, vil det imødekomme de bekymringer, som Kommissionen har udtrykt med hensyn til genanvendelsesmarkedet. 
María del Pilar Ayuso González,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, jeg vil begynde med overordnet at sige, at Kommissionen har fremlagt et godt forslag. Jeg vil også gerne lykønske ordføreren med den store indsats, der har gjort det muligt at nå frem til nogle kompromisændringsforslag, der er blevet vedtaget af de fleste af de politiske grupper, hvilket vil gøre det muligt for os at opnå en aftale ved andenbehandlingen.
Jeg vil dog gerne understrege, at vi har vedtaget kompromisændringsforslagene, men at vi har et vist forbehold med hensyn til ændringen af retsgrundlaget. Vi kunne bedre lide Kommissionens forslag, som ikke fjernede retsgrundlaget for international handelspolitik, artikel 133. Uanset om vi kan lide det eller ej, er affald en vare og skal behandles som en sådan. Desuden handler mere end 50 % af teksten om transport af affald uden for EU. Det hindrer ikke, at vi også tager hensyn til miljøspørgsmålet, for det er meget vigtigt. Vi er heller ikke enige i, at vores forslag om stiltiende samtykke er blevet fjernet. Jeg synes, at vi skal give myndighederne tilstrækkelig tid til at svare på en anmodning om overførsel af affald, eller i modsat fald anvende det, der kaldes "positiv tavshed" eller "stiltiende samtykke".
Europa-Parlamentet har givet udtryk for sin bekymring over problemet med de skibe, der eksporteres med henblik på ophugning, og PPE-DE-Gruppen glæder sig over, at Rådet vil komme med en erklæring, hvori det hedder, at det er de medlemsstater, der har medindflydelse i IMO, der skal tilskynde til udarbejdelse af regler på internationalt niveau.
Jeg vil gerne påpege, at min politiske gruppe ikke kan acceptere nogen af de ændringsforslag, som Verts/ALE-Gruppen har stillet, især det, der drejer sig om animalske biprodukter. Vi har allerede en forordning, der omhandler disse, og som ydermere er meget strengere end denne forordning. Derfor kan vi ikke uden videre forøge bureaukratiet.
Endelig vil jeg gerne sige til Kommissionen, at det inden for rammerne af en bedre lovgivning er vigtigt, at den i forbindelse med en kommende ændring af rammedirektivet om affald reviderer alle definitionerne, f.eks. den om nyttiggørelse. Vi kan ikke blive ved med at benytte os af Domstolens domme til at fortolke vores egne direktiver.
Dorette Corbey,
   Hr. formand, allerførst vil jeg rose hr. Blokland og give ham en kompliment. Han har fordybet sig i affaldsproblematikken og vist sig at være en standhaftig forsvarer af miljøkvaliteten. Affald skal transporteres, når det skal forarbejdes og anvendes nyttigt. Hvis alt går, som det skal, får vi stadig mindre affald. Stadig flere dele af det, vi smider væk og kasserer, genvindes. Der er brug for store mængder for at kunne forarbejde affald fornuftigt, og det skal have et vist omfang for at kunne forarbejdes rentabelt. Da affaldsmarkeder derfor er blevet grænseoverskridende, er fælles regler hårdt tiltrængte.
Spørgsmålet er allerførst, hvilket retsgrundlag vi vælger. Jeg synes klart, at det i første række gælder om at beskytte miljøet. Målet er ikke at forstærke det indre marked, og jeg er glad for, at Rådet har overtaget Parlamentets holdning. Jeg er også glad for, at Rådet erkender, at der er et problem med ophugningen af skibe. Det er alt for nemt at lade et udtjent skib lægge til for sidste gang i et land, hvor miljøreglerne ikke betyder så meget.
Forarbejdning af affald er desværre stadig en sektor, som er kendt for ulovlig praksis, hvad enten det er berettiget eller ej. Af hensyn til affaldssektoren skal der gribes ind over for ulovlig praksis. Forarbejdning af affald er en normal og respekteret aktivitet, som er vital for samfundet, økonomien og miljøet. Lad os håndtere den så omhyggeligt som muligt. Medlemsstater skal i fællesskab forbyde ulovlige transporter og ulovlig praksis, men der er naturligvis ikke nogen som helst fordel ved at stille for store administrative krav.
For små transporter af affald, f.eks. det affald, som opstår under en rejse, er der ikke brug for indviklede procedurer. Erhvervslivet må desuden inden for rammerne af producentansvar selv kunne genvinde bestanddele uden først at udfylde et helt papirbjerg. Det kan vi hurtigt blive enige om. PSE-Gruppen støtter kompromispakken, som hr. Blokland har forelagt, men vi vil i hvert fald ikke støtte De Grønnes ændringsforslag om animalsk affald.
Endelig er der stadig meget, der ikke er tydeligt i affaldssektoren. Den europæiske lovgivning er stadig splittet op i et stort antal stykker. Der er brug for rammelovgivning, som tilskynder til forebyggelse af affald, genanvendelse og genvinding. Lovgivning, som giver erhvervslivet tydelige retningslinjer og viser, hvilke miljømålsætninger der er på lang sigt. Lovgivning, som også giver klare definitioner, og som frem for alt fremmer innovation i alle medlemsstater. Lovgivning, som også fremmer beskæftigelsen i affaldssektoren, for det er, hvad vi øjeblikkeligt har brug for. Lad os håbe, at vi ikke behøver vente for længe på forslagene om rammelovgivningen. 
Marios Matsakis,
   Hr. formand, jeg forlod Cypern kl. 7 i morges og har tilbragt det meste af dagen i fly, busser og biler for at være med her i aften. Jeg kan forsikre Dem, at det ikke er særlig befordrende for lysten til at deltage i langvarige forhandlinger, især når Parlamentet - forståeligt nok - næsten er tomt. Jeg vil derfor holde mig til at fremsætte følgende kortfattede kommentarer, idet jeg håber, at jeg ikke sætter Deres tålmodighed på alt for hård en prøve.
Europa-Parlamentets og Rådets forordning om overførsel af affald er en meget vigtig retsakt, som er yderst påkrævet og har været det længe. Emnet er altid kontroversielt. Det er meget ofte genstand for offentlighedens opmærksomhed og ligger den almindelige borger stærkt på sinde, fordi det er så væsentligt. Det er derfor Parlamentets, Rådets og Kommissionens altoverskyggende ansvar at bringe orden i sagerne.
Det er bemærkelsesværdigt, at Europa-Parlamentet har gjort en stor indsats for at gennemarbejde og strømline denne forordning. Det fremgår tydeligt af, at Europa-Parlamentet ved førstebehandlingen vedtog ikke mindre end 103 ændringsforslag, og ved denne lejlighed er 90 ændringsforslag blevet vedtaget af Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed.
I forbindelse med behandlingen af Rådets fælles holdning har ordføreren for denne indstilling ved andenbehandling, hr. Blokland, udvist stor klogskab og målrettethed, og for det fortjener han lykønskninger og støtte. Efter min mening er det vigtigste i denne fælles holdning og indstilling ved andenbehandling valget af miljø som eneste retsgrundlag, hvilket understreger, at Rådets primære fokus er miljøet, ikke - som nogle ønskede og ihærdigt prøvede at opnå - fremme af handelen med affaldsmateriale. Det er, hvad jeg håber på, at og jeg tilslutter mig dem, der opfordrede Kommissionen til ikke at indbringe dette for Domstolen.
Et punkt, hvor vi ikke har været enige med Rådet, har været den totale udelukkelse af animalske biprodukter fra forordningens anvendelsesområde. Det føler jeg ikke er berettiget. Jeg er enig med ordføreren i, at animalske biprodukter, der betragtes som affald, bør medtages for at sikre, at denne type affald overføres på en miljø- og sundhedsmæssigt korrekt og ansvarlig måde.
Til slut håber jeg, sammen med de fleste medlemmer af Miljøudvalget er jeg sikker på, at Kommissionen vil fremme denne forordning ved i god tid at fremsætte fornuftige og stringente forslag til rammedirektivet for affald og en strategi for affaldsforebyggelse og genanvendelse. Jeg håber også, som ordføreren netop nævnte, at det lykkes at finde en effektiv løsning på det evige problem med anvendelse og gennemførelse. 
Caroline Lucas,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke hr. Blokland for hans fremragende arbejde med denne retsakt, men min gruppe er skuffet over kompromispakken, og vi har derfor stillet en række ændringsforslag. F.eks. bør affald kun overføres, hvor det er strengt nødvendigt, og det fremgår desværre ikke tydeligt nok af forordningsforslaget.
Her er spørgsmålet om persistente organiske miljøgifte (POP) særlig vigtigt. Forordningen til gennemførelse af Stockholm-konventionen omhandler ikke overførsel af POP som affald eller indeholdt i affald, og det er derfor yderst påkrævet, at forordningen om overførsel af affald indeholder sådanne bestemmelser. Det vil medvirke til at hindre overførsel af POP i affald fra lande, der selv kan og bør behandle dette affald. Hvis disse bestemmelser havde været på plads for to år siden, kunne eksporten af den såkaldte "spøgelsesflåde" - faldefærdige amerikanske marineskibe fyldt med pcb'er, der sejlede fra USA til Det Forenede Kongerige - være blevet stoppet på et juridisk grundlag. Desværre omfatter kompromiset ikke dette område. Det behandler heller ikke ophugning af skibe fyldestgørende. Et stort antal EU-skibe skal snart skrottes efter den velkomne beslutning for nylig om at fremskynde udfasningen af enkeltskrogede tankskibe, men der består en helt reel fare for, at de vil blive dumpet på asiatiske strande til behandling under meget ringe forhold.
Af disse årsager vil min gruppe hverken stemme for eller imod denne pakke. 
Jonas Sjöstedt,
   Hr. formand, jeg vil takke ordføreren Hans Blokland for det meget omfattende og gode arbejde, han har udført med denne betænkning. Det er klart, at vi også gerne havde set, at vi havde fået mere ud af kompromiset med Rådet. Vi har valgt ikke at skrive under på det, da vi gerne havde set, at det var endnu stærkere, men samtidig er det højst tvivlsomt, om et forlig virkelig havde været tilstrækkeligt til at opnå et bedre resultat end det, som blev opnået i disse forhandlinger.
Hvad angår retsgrundlaget, vil vi absolut tale for, at dette behandles som et miljøanliggende. Formålet skal være at håndtere de alvorlige miljøproblemer, som opstår i forbindelse med handel med affald. At se farligt affald som en handelsvare ligesom andre synes vi er helt urimeligt, og vi mener derfor, at artikel 175 skal være eneste retsgrundlag.
Ordføreren kom i sin indledning ind på den manglende overholdelse af de regler, som allerede findes. Vi skal nok regne med, at der også vil være en del overtrædelser af de nye regler. Derfor bør man gøre alt for at sørge for, at de virkelig efterleves. I denne henseende kunne de regler, vi har foran os, have været strengere, men så meget desto større bliver Kommissionens ansvar for virkelig at sørge for, at disse regler gennemføres i praksis. Vi må håbe, at De vil koncentrere Dem om det i stedet for at sætte spørgsmålstegn ved retsgrundlaget.
Jeg er også enig med Dem i, at der, hvad angår skrotning af skibe, er behov for betydeligt strengere internationale regler, og det spørgsmål skal vi vende tilbage til så hurtigt som muligt. 
Irena Belohorská (NI ).
   - Jeg er enig med ordføreren, hr. Blokland, i, at artikel 175 er det mest passende retsgrundlag for den aktuelle lovtekst. Formålet med direktivet er primært at beskytte miljøet snarere end at lette handelen med affald eller støtte affaldsturismen, hvor affaldsvirksomheder eksporterer affald til de lande, der har de mest lemfældige miljøbestemmelser. Dette direktiv er særligt vigtigt for mindre medlemsstater og især for nye medlemsstater, som ofte mangler ressourcer og faciliteter til at behandle farligt affald. Vi skal forhindre, at de bliver lossepladser for større stater. Der er behov for en harmonisering af regler om transport af affald mellem staterne, for affald kender ingen grænser, og i tilfælde af ulykker eller katastrofer er det ikke kun farligt for det land, der er den endelige destination, men også for transitlandet. Det er ligeledes vigtigt at kræve godkendelse fra destinationslandet og indføre et skriftligt notifikationssystem. Jeg tror, vi er nødt til at have strenge, klare og gennemsigtige regler, som gør det muligt at kontrollere og overvåge affaldets type og placering. Destinationslandet skal i god tid underrettes skriftligt om transport af affald, så det kan afgøre, om det vil modtage affaldet eller ej. 
Horst Schnellhardt (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg synes, at hr. Blokland har gjort et godt stykke arbejde, og de endelige kompromisforslag beviser hans vilje til kompromis, hvilket varsler godt for affaldshåndteringen.
Forslaget indeholder dog en række ting, som jeg gerne vil vende tilbage til. Forslaget om, at affaldslovgivningen også bør omfatte animalske biprodukter, savner ikke blot enhver logik, men er også farligt. Forordning (EF) nr. 1774/2002 indeholder allerede skrappe regler for animalske biprodukter. Denne s foreskriver meget præcist, hvordan animalske biprodukter skal indsamles, transporteres, forarbejdes og anvendes, og den beskriver f.eks. nærmere, hvordan køretøjer og beholdere skal desinficeres og rengøres. Dermed er denne forordning skrappere end affaldslovgivningen. Som det kræves i Rådets fælles holdning, skal animalske biprodukter generelt holdes ude af hensyn til retsklarheden.
Forsøget på at få dem omfattet er også farligt. Vi overså nemlig noget i forordning (EF) nr. 1774/2002, hvor det er opført som en af undtagelserne, at døde dyr også kan begraves som affald. Som følge heraf forbød myndighederne adskillige steder dyrekirkegårde og opfordrede folk til at begrave deres døde dyr - da de faldt ind under affaldslovgivningen - på lossepladser. Denne forvirring er uacceptabel, og derfor er det meget vigtigt at fjerne dette punkt fra denne forordning.
Jeg har lige et par bemærkninger om overførsel. Jo, der er opnået et kompromis, og vi må nu se, hvordan det kan gennemføres, men før det er det, må vi sikre, at affaldshåndteringen ikke bliver fjernet fra det indre marked, og at overførsel af affald på det indre marked ikke bliver udelukket. Det ville være forkert. En følge heraf, som vi forhindrer - og det er det andet punkt - er noget, der praktiseres i nogle lande, nemlig at affaldshåndteringen igen bliver et kommunalt anliggende, hvor kommunernes egne anlæg bliver udnyttet til det yderste og forhindrer overførsel af affald. Det må regler forhindre i at ske. Så har vi et godt kompromis. 
Jillian Evans (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, jeg vil også gerne takke ordføreren for hans meget effektive arbejde med denne betænkning. Som det er blevet nævnt, har Verts/ALE-Gruppen dog stillet ændringsforslag, der afspejler vores holdning til en række specifikke punkter, som vi har været nødt til at understrege.
Affald, og især farligt affald, bør kun transporteres, når der ikke findes noget alternativ. Lovgivningen på dette område skal være effektiv, og den skal kunne håndhæves. Affald bør omfatte alle typer affald, også animalske biprodukter, og vi bør opstille en meget klar definition af begrebet skrotskibe. Som andre medlemmer allerede har nævnt, har dette spørgsmål fået større betydning, efter at EU har besluttet af udfase enkeltskrogede tankskibe. Vi ved, at vi ikke inden for EU har kapacitet til selv at behandle skrotskibene, men det er bydende nødvendigt, at vi sætter en stopper for ophugningen af europæiske skibe i Asien under frygtelige sociale og miljømæssige forhold.
Vi har allerede internationale aftaler om visse affaldspolitiske aspekter. Det er meget vigtigt, at der er overensstemmelse mellem disse aftaler og en ny europæisk lovgivning, så der vedtages særdeles høje standarder. 
Luca Romagnoli (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, det er en gammel og velkendt kendsgerning, at affald bliver eksporteret til lande, hvor man på grund af økonomisk eller politisk afhængighed blot indsamler og faktisk ikke bortskaffer resterne af det, rigere samfund konsumerer.
De mere udviklede landes manglende evne til at genbruge har også skabt paradokse situationer, hvor man er økonomisk afhængig af bestemte ressourcer. Et eksempel er jernholdige metaller. Det skete først i forhold til Østeuropa og derefter i forhold til udviklingslande. Disse lande har lært sig at skabe ny velstand af affaldet, men det sker ofte med store skader for miljøet.
I Blokland-betænkningen udtrykkes med rette bekymring om det miljømæssigt fornuftige i at transportere affald, som er en operation, som hverken kan eller må styres af frie handelsprincipper. Grundvandet, floderne og atmosfæren kender ikke til administrative grænser eller landegrænser, for kloden fungerer ikke i adskilte afdelinger.
Betænkningen markerer et skridt fremad med hensyn til at begrænse, om ikke afskaffe, miljømæssigt misbrug, med hensyn til at forbedre notifikationen af farerne ved affaldstransporter, med hensyn til at forbedre miljømæssigt fornuftige bortskaffelsesprocesser og med hensyn til at forsvare princippet om de enkelte landes suverænitet ved at garantere hvert enkelt land retten til at acceptere affaldet eller lade være. 
Bogusław Sonik (PPE-DE ).
    -  Hr. formand, det var hensigten, at det nye forslag om overvågning af affaldshandel skulle udarbejdes i tråd med princippet om bedre lovgivning. Dette blev vedtaget af Parlamentet, Kommissionen og Rådet i 2001, og det skal sikre, at der produceres den bedst mulige lovgivning, og at de vedtagne regler er gavnlige og klare. Efter min mening indeholder forslaget til betænkning imidlertid overflødige bestemmelser, som lægger unødvendige restriktioner på denne økonomiske sektor og hindrer dens udvikling i stedet for at forbedre affaldstransporten.
Det er endnu et eksempel på overregulering og lovgivning, som ikke tager højde for den faktiske situation. For at begrænse affaldsbevægelserne har ordføreren foreslået, at man forbyder eksport af alt affald, som kan behandles det sted, hvor det opstår. Det ville være umuligt for de nye medlemsstater at gennemføre denne bestemmelse, for det er næppe sandsynligt, at tusindvis af nye fabrikker ville blive bygget på steder, hvor affald opbevares og skabes.
Jeg går ind for handel med affald uden restriktioner i Fællesmarkedet. Nogle af de foreslåede bestemmelser er udtryk for en bekymrende tendens, for de repræsenterer overregulering og unødvendig dobbeltlovgivning. Nogle relevante eksempler på dette er tilføjelsen af skibe og flyvemaskiner til listen over farligt affald og forbuddet mod at eksportere skibe og flyvemaskiner som affald. Jeg vil bemærke, at sådanne emner er reguleret under konventioner, der er vedtaget af Den Internationale Søfartsorganisation og Den Internationale Luftfartsorganisation. Både medlemsstaterne og EU har underskrevet disse to konventioner.
Jeg forstår heller ikke, hvorfor det er nødvendigt at stramme bestemmelserne om eksport af husholdningsaffald. Igen, dette spørgsmål er reguleret i direktivet om deponering af affald fra 1999. Det samme gælder for handel med animalske biprodukter, som er dækket af det gældende veterinærdirektiv.
Efter min mening bør bestemmelserne harmoniseres og gøres mere detaljerede i lyset af internationale konventioner. Dette forslag bør ikke tjene som undskyldning for at fastsætte nye standarder og flytte målstolperne, når det gælder miljøbeskyttelse. 
Stavros Dimas,
   Hr. formand, jeg har lyttet omhyggeligt til medlemmernes kommentarer, og jeg vil gerne uddybe min holdning til ændringsforslagene.
Det glæder Kommissionen at se, at Europa-Parlamentets Miljøudvalg tillægger de miljømæssige konsekvenser i forbindelse med udtjente skibe og genanvendelse af skibe så stor betydning, og vi deler fuldt ud udvalgets bekymring. Ændringsforslagene er dog efter vores mening ikke formålstjenlige af følgende årsager: Der gøres i øjeblikket en indsats for at løse disse problemer inden for rammerne af Den Internationale Søfartsorganisation, Den Internationale Arbejdsorganisation og Basel-konventionen om kontrol med grænseoverskridende transport af farligt affald. Inden for Den Internationale Søfartsorganisation arbejdes der på at opnå en international aftale på området. Det vil derfor være hensigtsmæssigt at nå frem til enighed på internationalt plan om løsning af disse vigtige problemer, inden vi ændrer vores interne EU-forordning. På den anden side vil vi støtte en betragtning, hvor der henvises til arbejdet i de relevante internationale fora, i overensstemmelse med Rådets konklusioner om skibsophugning af 24. juni 2005. Vi kan derfor fuldt ud støtte kompromisforslaget på dette punkt.
Desuden er der en række ændringsforslag vedrørende yderligere begrænsning af fri transport af affald til nyttiggørelse, der efter Kommissionens mening ikke er i overensstemmelse med målet om at skabe en klarere og bedre forordning. På grundlag heraf kan Kommissionen ikke godkende ændringsforslag 4, 27, 30, 31, 33, 37, 54, 56 og 68. Kommissionen fastholder sin tekst vedrørende artikel 12, stk. 1, litra c), i den fælles holdning, som ændringsforslag 31 vedrører. Vi kan dog støtte kompromisforslaget på andre punkter.
Der er blevet spurgt til sammenhængen mellem forordningen om overførsel af affald og rammedirektivet for affald, der snart skal revideres. Vi kan bekræfte, at vi vil sikre fuld sammenhæng mellem denne forordning og den planlagte revision af rammedirektivet for affald, og vi vil naturligvis sikre overensstemmelse med hensyn til definitionerne i den tematiske affaldsstrategi.
Hvad angår animalske biprodukter, opfylder Kommissionens forslag de samme miljømæssige målsætninger som ændringsforslag 91. Vores mål er at sikre, at de nødvendige miljømæssige forholdsregler er på plads for overførsel af animalske biprodukter. Derfor skal den strengeste af de to forordninger gælde ifølge vores forslag. Kommissionen ønsker dog ikke, at begge forordninger skal gælde samtidig for samme overførsel, og vi kan derfor ikke godkende ændringsforslag 91.
Afslutningsvis er det mig en glæde at kunne sige, at Kommissionen kan godkende 87 af de 113 ændringsforslag, enten i deres fulde ordlyd eller i princippet. Ved ændringsforslagene styrkes forordningens håndhævelse, dens bestemmelser præciseres, og den bringes i yderligere overensstemmelse med Basel-konventionen.
Jeg vil sende Parlamentets sekretariat en udtømmende liste over Kommissionens holdning til ændringsforslagene. 
Formanden.
   - Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted i morgen onsdag kl. 11.30.
Bilag - Kommissionens holdning
Kommissionen kan godkende følgende ændringsforslag i deres fulde ordlyd: 1, 2, 6, 7, 8, 10, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 28, 29, 32, 34, 35, 36, 38, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 55, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 82, 84, 85, 90, 100.
Følgende ændringsforslag godkendes i princippet: 3, 39, 46, 67, 69, 83, 89.
Kommissionen kan ikke godkende følgende ændringsforslag: 4, 5, 9, 11, 27, 30, 31, 33, 37, 54, 56, 68, 81, 86, 87, 88, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 101.
Hvis kompromispakken vedtages, kan Kommissionen også godkende de nye ændringsforslag 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113. 
Formanden.
   - Næste punkt på dagsordenen er forhandling under ét om indstilling ved andenbehandling (A6-0301/2005) fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning om visse fluorholdige drivhusgasser (16056/5/2004 - C6-0221/2005 - 2003/0189A(COD)) (Ordfører: Doyle) og
indstilling ved andenbehandling (A6-0294/2005) fra Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed om Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om emissioner fra luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer og om ændring af Rådets direktiv 70/156/EØF (16182/4/2004 - C6-0222/2005 - 2003/0189B(COD)) (Ordfører: Doyle).
Avril Doyle (PPE-DE ),
   Hr. formand, dette er en pakke med to retsakter, og jeg er ordfører for begge. Derfor har jeg fået så meget tid. Jeg begynder med at sige tak til mine kolleger i PPE-DE-Gruppen og alle de andre politiske grupper for vidtspændende diskussioner og forhandlinger. Vi har ikke altid været enige, men vi har haft mange diskussioner om de meget interessante emner i begge retsakter.
Baggrunden er, at de fluorholdige gasser blev indført i 1990'erne som erstatning for de ozonnedbrydende stoffer CFC og HCFC. De anvendes mange forskellige steder af større eller mindre betydning, f.eks. i isoleringsskum, spraydåser, køle- og luftkonditioneringsanlæg, brandsikringsudstyr og endda sålerne i kondisko med luftteknologi.
I den debat om klimaændringer, der fulgte i kølvandet på FN's rammekonvention om klimaændringer, blev disse fluorholdige gassers skadelige virkninger på grund af deres høje globale opvarmingspotentiale, GWP, efterhånden anerkendt som en væsentlig faktor, der bidrager - med 5 % på vej opad - til drivhuseffekten. Tre af de seks drivhusgasser, der er anført i bilaget til Kyoto-protokollen fra 1997, er fluorholdige gasser. Disse retsakter har til formål at gøre det muligt for medlemsstaterne at opfylde deres Kyoto-mål ved at begrænse udledning og brug af fluorholdige gasser.
Kommissionens oprindelige forslag til Parlamentet blev stillet i form af en forordning med et indre marked-retsgrundlag (artikel 95), hvorimod Rådet nåede frem til en fælles holdning, der blev udformet som to forskellige tekster, nemlig et direktiv på grundlag af artikel 95 og en forordning med et dobbelt retsgrundlag bestående af artikel 175 og 95. Kommissionens forslag blev delt op i to forskellige tekster for at flytte alle krav vedrørende emissioner fra luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer fra den foreslåede forordning over i rammedirektiv 70/156/EØF om typegodkendelse af motorkøretøjer. Det var således hensigten, at den foreslåede forordning skulle fokusere på de resterende stationære anvendelser.
Hvad angår direktivet om emissioner fra luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer, mener jeg, at der må skabes balance mellem på den ene side at være foreskrivende med hensyn til anvendelsen af bestemte teknologier på grundlag af det globale opvarmningspotentiale for de gasser, det i henhold til direktivet vil være tilladt at anvende, og på den anden side at fremme udviklingen af alternative miljøteknologier. I øjeblikket gælder forbuddet i direktivet for gasser med et globalt opvarmningspotentiale på over 150, hvilket betyder, at HFC-152a (som har et GWP på omkring 120) stadig kan anvendes. Dette vil muliggøre yderligere innovation og udvikling af alternative teknologier vedrørende luftkonditioneringsanlæg.
At reducere GWP-grænsen i luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer betyder reelt, at udvikling af CO2-teknologi er den eneste mulighed for europæiske bilfabrikanter indtil videre. Jeg anerkender, at den europæiske bilindustri er førende på verdensplan inden for denne teknologi, og jeg bifalder dens resultater, men de nuværende avancerede CO2-anlæg har en række ulemper, som gør dem uegnede til eksport uden for Europa. For det første indebærer disse anlæg udstyr under meget højt tryk, der kan udgøre en sundheds- og sikkerhedsrisiko for mekanikere, som ikke har erfaring med udstyret. Uden for EU, hvor F-gasteknologi fortsat er den foretrukne metode, vil der simpelthen ikke være et netværk for service af disse anlæg. For det andet er CO2-teknologi ikke egnet til brug ved visse ekstreme temperaturer, f.eks. i et meget varmt klima. At fastsætte en GWP-grænse på 150 udelukker ikke videreudvikling af CO2-teknologi, men giver vores bilfabrikanter mulighed for at fastholde deres markedsposition over hele verden. En reduktion fra det nuværende niveau til et GWP på 150 medfører mindst 10 gange mindre emissioner - en nedgang på 1.000 % - og det ville kun give ubetydelige ekstra fordele - ca. 2,6 % - at fastsætte GWP-grænsen på 50. Jeg ved, at nogle kolleger føler stærkt for dette forslag, men det ville være svært at forsvare i verdenshandelens perspektiv på grund af den ubetydelige ekstra miljøfordel, og fordi det kan opfattes som en teknisk handelshindring.
Jeg understreger igen, at det vigtigste er, at vi ved at vedtage dette direktiv blokerer for anvendelse af HFC-134a med et GWP, der er 10 gange højere end GWP for HFC 152a.
Hvad angår de udfasningsdatoer, som forskellige medlemmer har foreslået, bør vi sigte efter at lade denne retsakt træde i kraft så hurtigt som muligt, så industrien kan komme i gang med at eliminere gasserne med et meget højt globalt opvarmningspotentiale og samtidig overholde tidsfristen på seks år for typegodkendelse. Jeg går derfor ind for at vedtage den fælles holdning om direktivet uden yderligere ændringsforslag.
Hvad angår forordningen om visse fluorholdige gasser, har der været alvorlig diskussion om, hvorvidt forordningens retsgrundlag skal være miljøorienteret (traktatens artikel 175) eller orienteret mod det indre marked (traktatens artikel 95), eller hvorvidt det dobbelte retsgrundlag, der foreslås i den fælles holdning (artikel 175 og 95), skal fastholdes. Europa-Parlamentet har en forpligtelse til at afgøre dette spørgsmål, og frem for alt har industrien brug for sikkerhed med hensyn til retsgrundlaget.
I min egenskab af ordfører har jeg søgt råd mange forskellige steder om dette spørgsmål, og jeg har undersøgt alle muligheder fra den ene ende af spektret til den anden. Min vigtigste prioritet har været sikkerhed om retsgrundlaget for industrien. Efter grundige overvejelser er jeg kommet frem til den faste konklusion, at den eneste logiske og retligt vandtætte løsning i overensstemmelse med forordningens formål og anvendelsesområde - og jeg råder mine kolleger og andre til at læse betragtningerne - er at vælge et enkelt retsgrundlag, der svarer til retsaktens vigtigste formål eller tyngdepunkt. I dette tilfælde er det miljøbeskyttelse, ligesom i forordningen om ozonnedbrydende stoffer, som denne forordning er beslægtet med. Det er forklaret tydeligt i forordningens betragtninger, at det vigtigste formål er at bidrage til at nå reduktionsmålene vedrørende global opvarmning. Det fremgår også helt tydeligt af forordningens anvendelsesområde, dvs. reduktionsmål for global opvarmning og forbedring af luftkvaliteten.
I Parlamentets responsum blev det kategorisk anført, at et ulige vægtet dobbelt retsgrundlag, som i den fælles holdning, ikke er retligt holdbart, og at det vil blive omstødt af EF-Domstolen. Hele Domstolens retspraksis bekræfter, at Domstolen vil omstøde henvisningen til det sekundære retsgrundlag - artikel 95 i dette tilfælde - og fortolke hele forordningen på basis af det primære retsgrundlag - artikel 175. Dette resultat vil dog først komme i stand efter adskillige års tovtrækkeri og langvarig usikkerhed for industrien. Vi bør have hånd i hanke med retsakterne på denne politiske arena - og selv i forligsproceduren er der stadig tale om politisk kontrol - frem for at lade domstolene afgøre tvivlsspørgsmål om retsakter for os.
Artikel 175 gør det også muligt for de medlemsstater, der allerede har en mere ambitiøs lovgivning som led i deres Kyoto-strategi, at beholde denne lovgivning, hvor det er hensigtsmæssigt for det indre markeds funktion, og ikke - således som det ville være tilfældet med den foreliggende fælles holdning - tvinge dem til at sænke deres miljøstandarder til et lavere EU-niveau.
Det er imidlertid vigtigt at huske på, at artikel 175 og 176 ikke giver medlemsstaterne fri adgang til at indføre foranstaltninger efter eget forgodtbefindende. Det indre marked er med det miljøorienterede retsgrundlag, artikel 175, fortsat beskyttet mod foranstaltninger, der indskrænker handelen i unødvendig grad. Det er klart fastslået i artikel 176, at en medlemsstat ikke kan indføre strengere foranstaltninger, medmindre de er forenelige med traktaten, dvs. at de skal stå i rimeligt forhold til formålet, være ikke-diskriminerende og ikke skabe unødvendige handelshindringer for det indre marked.
Det miljøorienterede retsgrundlag har i al væsentlighed samme effekt som indre marked-retsgrundlaget (artikel 95), der også tillader medlemsstaterne at indføre strengere foranstaltninger. Forskellene ligger udelukkende i bevisbyrden, som ifølge artikel 175 pålægges Kommissionen, mens den ifølge artikel 95 pålægges den pågældende medlemsstat, samt i håndhævelsesprocedurerne.
I den henseende opfordrer jeg Kommissionen til at fremsætte en officiel erklæring om, at den ihærdigt vil opfylde sine forpligtelser som traktatens vogter i forbindelse med denne forordning, og at den især vil overvåge eventuelle strengere foranstaltninger, som medlemsstaterne måtte foreslå, med henblik på at fremme det indre marked inden for rammerne af artikel 175. Hidtil har Kommissionen måske ikke altid været proaktiv nok med hensyn til at udnytte sine beføjelser vedrørende overtrædelse, og jeg håber, at sagen mod Danmark for nylig er tegn på, at tingene er ved at ændre sig, og at den vil dæmpe industriens bange anelser vedrørende for det indre marked.
Som en yderligere sikkerhedsforanstaltning, og for at hjælpe SMV'erne, har jeg stillet et ændringsforslag om at indføre et onlineregister over strengere foranstaltninger, der er forenelige med det indre marked i henhold til artikel 176, i ét lettilgængeligt samlet dokument. Jeg opfordrer indtrængende mine kolleger til at støtte forslaget.
I et udvidet EU med 25 - snart 27 - medlemsstater er det tænkeligt, at Rådet i højere grad vil benytte sig af et dobbelt retsgrundlag for at tilgodese forskellige nationale interesser. Det vil resultere i en fragmentering af lovgivningens formål og fokus. Det er meget foruroligende, at Rådet således giver sig til at sammenflikke sjuskede kompromiser ved forhandlingsbordet, når medlemsstaterne ikke kan nå frem til en acceptabel politisk aftale. Jeg mener, at Europa-Parlamentet har enestående muligheder for at sætte sig ud over snærende nationale hensyn og skabe politisk sammenhængskraft på områder, hvor der kræves handling på EU-plan. I vores egenskab af Parlament bør vi modsætte os, at lovgivningen udvandes og svækkes.
Når alt kommer til alt, vil denne forordning, hvis den fælles holdning om det dobbelte retsgrundlag fastholdes, alligevel ende med at have et enkelt retsgrundlag baseret på artikel 175, efter at EF-Domstolen har undersøgt den og omstødt det sekundære retsgrundlag. Jeg foretrækker, at Parlamentet skal træffe afgørelsen, og jeg kan ikke lægge navn til en forordning, der ikke er retligt holdbar, og som ikke kan holde til en domstols prøvelse.
Et vigtigt argument, som ikke har høstet megen anerkendelse i den ophedede debat indtil videre, er, at det ville gavne konkurrenceevnen at anvende artikel 175 for at nå vores Lissabon-målsætninger om at være verdens mest konkurrencedygtige videnbaserede økonomi, hvor bæredygtig vækst er en integreret del af målsætningen. Forslaget om at anvende et indre marked-retsgrundlag og desuden indføre yderligere forbud i bilaget er et stumpt instrument, som Kommissionen og Rådet ikke kan godkende. På nuværende tidspunkt er ingen af forslagene om yderligere forbud mod brug af F-gasser i visse anvendelser blevet underkastet en konsekvensanalyse, en omfattende sundheds- og sikkerhedsanalyse eller en cost-benefit-analyse i Kommissionen. Jeg mener ikke, at vi skal bruge dem uden en forudgående teknisk undersøgelse.
Jeg mener, at indeslutning og genvinding er særdeles nyttige og effektive redskaber til at afværge drivhusgasemissioner. Samtidig kan jeg dog også se, at det er nødvendigt at fremme udviklingen af alternative teknologier, som er mere miljøvenlige end de eksisterende teknologier. Ved at gøre det muligt for medlemsstaterne at satse på mere ambitiøs lovgivning, underlagt Kommissionens nøje overvågning, og ved at begrænse markedsføringen af visse produkter, når der findes bedre alternativer, tilgodeses disse mål.
Industrien har brug for langsigtet sikkerhed. Vi har pligt til at fastlægge retningslinjer for fremtiden, og sammen med Rådet og Kommissionen skal vi politikere vedtage lovgivning, hvorved Domstolen slet ikke får lov til at bestemme over den.
Stavros Dimas,
   Hr. formand, først vil jeg gerne takke Europa-Parlamentets Miljøudvalg og navnlig ordføreren, fru Doyle, for det fremragende arbejde, der er gjort med denne indstilling til andenbehandling.
De forslag, vi drøfter i dag, er en vigtig del af EF-politikken om klimaforandringer. Flourholdige gasser er meget stærke drivhusgasser. I det europæiske klimaændringsprogram er den lovgivning, der begrænser emissioner af flourholdige gasser, blevet kaldt en af de vigtigste aktuelle foranstaltninger for, at EU kan nå sit mål inden for Kyoto-protokollen.
De forslag, vi drøfter i dag, vil bidrage væsentligt til at reducere emissioner af drivhusgasser i EU. Reduktionen er beregnet til ca. 21 millioner t CO2-ækvivalent årligt frem til 2010 og 40 - 50 millioner t CO2-ækvivalent årligt efter 2020, når de foreslåede foranstaltninger er helt gennemført.
I Rådet er Kommissionens forslag om flourholdige gasser blevet drøftet under det irske og det nederlandske formandskab, og det stod hurtigt klart, at det måtte omformuleres til en vis grad. Rådet besluttede til sidst at ændre formen på Kommissionens forslag, men bevarede det som en pakke af foranstaltninger med et direktiv specifikt for hydroflourcarboner (HFC) fra luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer (MAC-anlæg) og en forordning, der dækker de øvrige emner i det oprindelige forslag.
Rådet mente desuden, at direktivet bør baseres udelukkende på artikel 95, da det vil indgå i typegodkendelsessystemet, mens forordningen bør have artikel 175 som retsgrundlag samt artikel 95, hvad angår forordningens artikel 7, 8 og 9.
Kommissionen gav sin tilslutning til denne ændring, da de to elementer betragtes som en samlet pakke, der styrker de miljømål, som indgik i det oprindelige forslag. Ændringen i form afspejler desuden Parlamentets ønske om, at MAC-spørgsmålet behandles gennem lovgivning om typegodkendelse.
Her vil jeg gerne fremhæve, at jeg vil overvåge udviklingen i Parlamentet og Rådet inden for visse uafklarede spørgsmål meget nøje, især det meget alvorlige spørgsmål om retsgrundlag, hvor det er Parlamentets Miljøudvalgs ønske, at forordningen om flourholdige gasser udelukkende baseres på artikel 175. Udfaldet af afstemningen i plenum om dette spørgsmål vil få stor betydning.
Jeg vil også gerne tilføje, at Kommissionen glæder sig over foranstaltninger, der er truffet af forskellige medlemsstater om reduktion af drivhusgasser. Nyere rapporter viser, at nogle medlemsstater vil skulle vedtage yderligere foranstaltninger, for at de kan nå de mål, de har forpligtet sig til. Derfor er aktiviteter til begrænsning af flourholdige gasser et effektivt middel til dette formål. Kommissionen ønsker blot at sikre, at disse foranstaltninger og aktiviteter ikke går imod andre forpligtelser i traktaterne, som medlemsstaterne skal overholde, især i forbindelse med det indre marked.
Med hensyn til de ændringsforslag, hvor der foreslås flere forbud mod markedsføring, har Kommissionen altid ment, at der skal foreligge en fyldestgørende teknisk og økonomisk vurdering, før man beslutter, om et produkt eller udstyr, der indeholder flourholdige gasser, skal forbydes. Dette er imidlertid ikke tilfældet med de nye forbud, som Miljøudvalget foreslår. Det skal bemærkes, at det i forbindelse med revisionen fire år efter forordningens ikrafttrædelse ifølge bestemmelserne skal undersøges, om der skal indføres flere forbud.
Kommissionen betragter mange af de øvrige ændringer, der er medtaget i den fælles holdning, og de ændringsforslag, som Parlamentet har foreslået, som forbedringer af sit oprindelige forslag. De medfører forbedringer af definitionerne og præciserer teksten, samtidig med at de øger gennemsigtigheden og ansvarligheden.
Kommissionen har desuden accepteret visse ændringsforslag i den fælles holdning, f.eks. den nye artikel om mærkning, som går videre end det oprindelige forslag, og artiklen om revision af forordningen, der er blevet væsentligt styrket og mere konkret.
Hvad angår direktivet om emissioner fra MAC-anlæg, støtter Kommissionen Parlamentets forslag om gradvis fjernelse af flourholdige drivhusgasser fra MAC-anlæg ved hjælp af typegodkendelsesproceduren i stedet for et system med omsættelige kvoter. Her er der sammenfald mellem Parlamentets, Rådets og Kommissionens holdning.
Kommissionen er indstillet på at se positivt på alle muligheder for kompromis, som måtte opstå i forbindelse med de ændringsforslag, Parlamentet har vedtaget.
Jeg håber, at vi snarest muligt kan færdiggøre proceduren i forbindelse med denne sag. Vi har brug for den nye forordning og det nye direktiv med det samme, så de kan medvirke til at begrænse emissioner af flourholdige gasser. De vil hermed gøre det nemmere at overholde vores forpligtelser inden for Kyoto-protokollen og i andre sammenhænge.
Det er også klart, at vi på denne måde vil sende et reelt positivt og aktuelt budskab, i det øjeblik - hvilket er i dag, for at være helt nøjagtig - anden fase af det europæiske klimaændringsprogram sættes i gang. 
Horst Schnellhardt,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, fru Doyle har gjort et glimrende stykke arbejde og bidraget væsentligt til forestående og store forbedringer på miljøbeskyttelsesområdet i Europa. Men det skal også siges, at det bliver stadig vanskeligere at få folk til at vise forståelse for miljøbeskyttelsesforanstaltninger, når artikel 175, som er retsgrundlaget for dem, gennemføres forskelligt i de forskellige lande, hvorved et velfungerende indre marked bliver bragt i fare.
Det er nu engang sådan, at tingene ikke er, som Rådet gerne ville have. Der er forskelle mellem landene, og det indre marked bliver forstyrret. Jeg kan kun henstille til, at vi accepterer artikel 175 og 95 som et dobbelt retsgrundlag, hvilket er nødvendigt i dette tilfælde, ellers ville jeg også gå ind for et enkelt retsgrundlag, selv om jeg så ville plædere for artikel 95, hvilket ikke helt passer sammen.
Parlamentet har altid forsvaret de små og mellemstore virksomheders interesser, og det er navnlig med hensyn til luftkonditioneringsanlæg, at vores mål giver dem anledning til bekymring og kritik. Målet - som er et ambitiøst og vigtigt miljøpolitisk mål - med at omstille luftkonditioneringsanlæg væk fra fluorholdige drivhusgasser i 2011 skal hilses velkommen, men det skaber problemer for små og mellemstore virksomheder. Derfor vedtog Parlamentet en undtagelse under førstebehandlingen, hvorefter indførelsen kan ske to år senere - altså først i 2013 - hvis produktionstallet ligger under 50.000 årligt. Rådet så sig desværre ikke i stand til at overtage dette forslag, og da jeg finder det nødvendigt at garantere fleksibilitet ved gennemførelsen, hvis omstillingen skal forløbe vellykket, har jeg stillet et ændringsforslag, som får støtte på tværs af grupperne.
Hvad går ændringsforslaget ud på? Hensigten er ganske enkelt at gøre det muligt for producenter af mindre serier at få en typegodkendelse for motorkøretøjer under den gamle ordning efter den 1. januar 2013. Vi bør give de små virksomheder denne mulighed, ikke kun producenterne af motorkøretøjer, men også underleverandørerne. Jeg beder Dem derfor om at støtte dette ændringsforslag. 
Dorette Corbey,
   Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, i aften står der et vigtigt emne på vores dagsorden, nemlig drivhusgasser og i særdeleshed fluorholdige drivhusgasser. Alle er enige om, at der uopsætteligt skal træffes foranstaltninger for at begrænse mængden af drivhusgasser. Men allerførst vil jeg takke Avril Doyle. Hun har som ordfører taget nogle vigtige initiativer til at holde fast ved miljøkvaliteten i disse forslag, og hun har været meget engageret. I stedet for at bruge bestemmelserne om det indre marked som retsgrundlag, vælger hun at bruge miljøbestemmelserne som retsgrundlag. Jeg tror, det er af overordentlig stor betydning, og det støtter størstedelen af PSE-Gruppen helhjertet.
Den fælles holdning er skuffende. En række lande stemte imod i Rådet, fordi de selv har truffet mere vidtgående foranstaltninger. Med det indre marked som retsgrundlag, skulle Østrig og Danmark ophæve deres mere vidtgående foranstaltninger. Det er virkelig uacceptabelt. Det indre marked bør gå ud fra et højt niveau af miljøbeskyttelse. Hvis det ikke er tilfældet, er miljøbestemmelserne bedre egnet som retsgrundlag, fordi det giver medlemsstater mulighed for selv at træffe mere vidtgående foranstaltninger.
Europa er ikke til for at pådutte medlemsstaterne forværringer eller for at fratage medlemsstater muligheden for at føre en ordentlig miljøpolitik. Europa er netop til for i fællesskab at forbedre levevilkårene. Det er klart mindre indviklet at bruge miljøbestemmelserne som retsgrundlag, og det er også i overensstemmelse med projektet bedre regulering, som vi alle ønsker. For tydeligheds skyld, miljøbestemmelserne som retsgrundlag er ikke en tilladelse til på må og få at udstede alle mulige forbud. Der skal naturligvis være en god miljømæssig grund til et forbud.
I Miljøudvalget var der et stort flertal for begrænsning af brugen af F-gasser. Mange virksomheder arbejder med F-gasser, og en lang række virksomheder har hyret lobbyister for at overbevise Parlamentet om deres holdning. Lobbyisthæren påstår, at der ikke findes et alternativ til anvendelsen af F-gasser, at anvendelsen slet ikke er så skadelig, og at de bruges forholdsvis lidt. Naturligvis har jeg forståelse for alle disse argumenter, men jeg tror, at innovation er nødvendig, og at anvendelsen af de skadeligste drivhusgasser virkelig hurtigst muligt skal bringes til ophør.
Vi skal naturligvis meget omhyggeligt se på de indvirkninger, som forbud får på miljøet, og vi skal sikre, at begrænsningerne for adgang til markedet er proportionale. Det vil vi gerne gøre i samråd med Rådet. I Parlamentet er der bred enighed om nødvendigheden af at føre en ambitiøs klimapolitik. Desværre ser det ud, som om en bred enighed om en stærk klimapolitik ikke kan magte bilindustrien. Socialdemokraterne ville gerne også have tilskyndet bilproducenterne til en hurtigere erstatning af F-gasser i airconditionanlæg, men det lykkedes desværre ikke.
Ved hjælp af kompromiset foreslår vores gruppe, at den yderste frist for indførelse fremskyndes med et år fra 2017 til 2016. Det er ikke en chokerende forandring, men tilstrækkelig til, at bilindustrien kan sætte en kraftig lobby i gang for at gøre det klart over for parlamentsmedlemmer, at dette virkelig er uacceptabelt. Produktionscyklussen for en model varer jo seks år, men jeg spørger bilindustrien, om dette ikke er alt for defensivt. Innovation er af allerstørste betydning, hvis bilindustrien skal overleve konkurrencen med Kina, og så er det ikke på sin plads at udsætte innovation på ubestemt tid. Hvis vi fortsætter med at gøre det, bliver Lissabon-dagsordenen heller ikke en succes, og også undtagelsen for små serier er desværre, hr. Schnellhardt, efter vores mening overflødig. 
Vittorio Prodi,
   Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, først vil jeg gerne takke fru Doyle, fordi hun har udarbejdet betænkningen og også ledet forhandlingen.
Vi må bekæmpe den globale opvarmning på grund af de enorme følger, den har for miljøet. Jeg vil blot nævne den kendsgerning, som vi kan se i aviserne hver dag, at ekstreme begivenheder bliver værre og værre, med kraftigere nedbør og længere tørker.
EU mener, at dette problem er centralt i spørgsmålet om bæredygtig udvikling, hvilket igen er et af EU's grundlæggende principper, nemlig solidaritet med kommende generationer, sammen med individets værdighed og demokrati. Jo mere kompleks molekylet er, jo mere intens er drivhuseffekten. Organofluoriner hører til denne kategori og skal overvejes alvorligt.
Der er al mulig grund til at tænke systematisk, altså at se på hele systemet, eftersom påvirkningen skal minimeres i forhold til den globale drivhuseffekt, og vi bør derfor ikke kun tænke på den pågældende gas, men også på hvordan den bruges. Derfor er det afgørende at minimere dens generelle globale opvarmningspotentiale, både gassens og udstyrets.
Hvis metoden til handel med emissioner fungerer, som den gør, tror jeg, at vi først bør indføre en form for intern emissionshandel for de systemer, hvor metoden bliver anvendt og dermed i første omgang reducere effekten af gassen og udstyret til et minimum og analysere omkostninger og fordele. Jeg tænker f.eks. på systemer som mobile luftkonditioneringsanlæg, stationære luftkonditioneringsanlæg, gaskomprimeringssystemer samt den energi, der skal bruges til at drive udstyret. Gas bliver brugt til at slukke ild og er ligesom ild en kilde til drivhusgas, så virkningerne af både gassen og emissionerne fra ilden må evalueres. Derfor er det vigtigt ikke at være for restriktiv og gå for meget i detaljer, men i stedet forsøge at minimere drivhuseffekten som helhed.
Der findes gasser som f.eks. svovlhexafluorid, som der ikke findes alternativer til, og som derfor skal undtages, fordi livsvigtigt udstyr er afhængigt af sådanne gasser. 
Caroline Lucas,
   Hr. formand, Jeg vil gerne takke fru Doyle for hendes fremragende arbejde med denne sag. Min gruppe støtter fuldt ud ændringen af forordningens retsgrundlag til artikel 175. Beskyttelse mod klimaændringer er helt klart forordningens eneste formål. Vi skal huske på, at disse gasser allerede i 1997 blev medtaget i den kurv af gasser, der ifølge Kyoto-protokollen skulle begrænses, og at denne forordning udsprang af et specifikt program, nemlig det europæiske klimaændringsprogram. Derfor skal vi ikke lade os narre af lobbyisterne, der går ind for F-gasser, og som både argumenterer imod en ændring af retsgrundlaget og for fastholdelse af status quo for deres klimaødelæggende produkter.
For næsten alle anvendelser er der allerede klimavenlige alternativer, eller de er under udvikling. Ingen af de udfasninger og forbud, som Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed har foreslået, er urealistiske, som nogle ellers ville hævde, da de alle tager højde for undtagelser af sikkerhedshensyn.
Jeg vil også gerne påpege, at F-gasserne blev sendt på markedet som erstatning for CFC, som nedbryder ozonlaget og forårsager hudkræft, af nøjagtigt de samme store kemiske virksomheder - som DuPont eller i mit eget land Ineos, som ICI nu hedder - som selv var de største producenter af ozonnedbrydende stoffer.
Parlamentet skal stå fast og sætte miljøet og EU-borgernes velfærd over disse kemigiganters snævre interesser.
Jonas Sjöstedt,
   Hr. formand, når vi diskuterer klimaspørgsmål her i Parlamentet, plejer vi at være ret enige. Vi plejer at være enige om, at vi er det største miljøproblem i vores tid, vi plejer at være enige om, at vi skal gøre mere. Nu er vi her, nu kan vi gøre mere, nu kan vi sørge for, at nogle af de allermest skadelige drivhusgasser forsvinder eller udfases eller i det mindste begrænses. Vi ved, at der er alternativer, og så gælder det om at bekende kulør.
Jeg støtter fuldt ud ordførerens krav om, at artikel 175 skal være retsgrundlag. Dette er et miljøspørgsmål. Det ville være absurd, hvis vi reducerede de miljøkrav, som allerede findes i nogle af EU's medlemslande, når de aktuelle krav burde skærpes. Det hindrer opfindelse og innovation, hvis man ikke lader lande gå forud. Der er indvendinger, men kan det ikke hindre det indre marked? Jo, det er muligt, men min gruppe mener, at demokratiske landes ret til at skærpe miljøkravene, hvis det er godt for miljøet - og det er det - går forud for virksomhedernes ret til at sælge præcis samme produkt via et bestemt marked.
Vi har set en uhørt og fræk lobbyisme i dette spørgsmål fra flere forskellige virksomheders side. Flere af disse virksomheder angriber medlemslandenes demokratiske ret til at skabe deres egen lovgivning. Samme virksomheder vil ofte kalde sig miljøvenner eller hævder, at de har en moderne miljøpolitik. Det kan kun sammenfattes i ét ord: hykleri.
Johannes Blokland,
   Hr. formand, jeg vil gerne takke fru Doyle for hendes fremragende betænkning. Især hvad angår retsgrundlaget, har hun stillet et velunderbygget forslag. Alligevel vil min gruppe gerne have, at medlemsstaters ret til at træffe supplerende foranstaltninger kommer noget mere eksplicit til udtryk i direktivet, og derfor har vi stillet ændringsforslag 45. Jeg håber, at ordføreren også kan støtte det som supplement til ændringen af retsgrundlaget.
Hvad angår de forbud, som er tilføjet i bilag 2, navnlig ændringsforslag 34 til og med 36, kan jeg sige Dem, at jeg ikke støtter disse. Jeg går dog ind for, at anvendelse af fluorgasser til disse formål forbydes på længere sigt, men vi ved ikke med sikkerhed, om alternativerne virkelig er mere energibesparende. I øjeblikket er det derfor for tidligt at indføre et forbud. I fremtiden kan der ved revisionen af dette direktiv måske godt indføres et forbud, men da kun hvis forskning viser, at det virkelig er mere energieffektivt. Jeg vil gerne vide, hvad Kommissionen mener om disse produktforbud.
Min sidste bemærkning gælder ændringsforslag 19. Vi har netop drøftet min egen betænkning om grænseoverskridende affaldstransport. Brugte fluorgasser er ligesom overordentlig mange stoffer et affaldsstof, som evt. kan forarbejdes bedre i et andet land. Fluorgasser er altså ikke så specielle, som det antages i dette ændringsforslag. Vi må derfor ikke undtage dem fra den normale tilladelsesprocedure for affaldstransport. Det ville da være særdeles mærkværdigt, hvis vi i morgen under afstemningen først viser, at vi går ind for en sammenhængende måde at gribe affaldstransport an på, mens vi i overmorgen skyder denne ensartede fremgangsmåde sønder og sammen. Jeg vil derfor bede ordføreren og medlemmerne om ikke at støtte ændringsforslag 19. 
Alessandro Foglietta,
   Hr. formand, mine damer og herrer, jeg ønsker ordføreren tillykke med hendes arbejde, som især udmærker sig ved at bringe hensigten med vores lovgivning tættere på de kriterier, vi lovede at opfylde i Kyoto. Selv i Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed følte jeg behov for at tage afstand fra visse holdninger, som kun synes at favorisere enkeltmål og ville give et endnu mere katastrofalt resultat både for miljøet og for mange medlemsstaters økonomi.
Med hensyn til spørgsmålet om retsgrundlaget kan flytningen til artikel 175 give en forvridning af det indre marked, fordi det giver de enkelte medlemsstater mulighed for at indføre mere restriktive krav og foranstaltninger. Valget af artikel 175 som retsgrundlag kan føre til et paradoks, hvor nogle lande vil vælge at forbyde brugen af SF6 og i stedet søge alternativer, som er mere forurenende og mindre sikre end fluorholdige gasser.
Vi må ikke glemme, at formålet med forordningen er at begrænse udledningen af fluorholdige gasser, ikke at forbyde dem. Forud for ethvert forbud - her tænker jeg især på artikel 7 og 8 - bør der gennemføres en undersøgelse, som både vurderer den økonomiske påvirkning og de miljømæssige fordele.
Jeg må understrege, at der ikke er nogen mening i at tilføre alvorlig økonomisk skade til lande, som baserer en del af deres økonomier på ansvarlig brug af disse gasser, hvis der ikke er udsigt til, at det vil føre til mærkbare miljøfordele og måske endda gøre større skade i nogle tilfælde.
Der er ingen grund til at indføre forbud, som ikke kan tilbyde realistiske videnskabelige alternativer, når det i øjeblikket ville være tilstrækkeligt at reducere udledningerne. Der er ingen grund til at forhindre harmonisering, hvis dette træk er til fare for arbejdssikkerheden. Fluorholdige gasser har en høj energieffektivitet, er ikke-brændbare og ugiftige, og det er helt sikkert for arbejderne at håndtere og bruge dem. Statistikker har vist, at de alternative løsninger har været skyld i mange dødsfald på arbejdspladsen.
En model, som bygger på ansvarlig brug med samme regler for alle medlemsstater, har den klare fordel, at den vil være en -løsning. Det giver en reduktion i energiudgifterne kombineret med et garanteret højt sikkerhedsniveau, og miljøet nyder godt af, at udledningen af drivhusgas skæres ned til et absolut minimum. 
Irena Belohorská (NI ).
   - Jeg vil gerne rose det fine og utvivlsomt meget krævende arbejde, som ordføreren fru Doyle har gjort med at forberede og drøfte dette lovforslag. Jeg er enig med hende i, at vi må gøre alt, hvad vi kan for at beskytte miljøet. Vi må tage den faretruende udvikling i den globale opvarmning alvorligt og anerkende vores ansvar også for kommende generationers skæbne. Derfor bør vi stræbe efter at reducere udledningen af drivhusgasser til et minimum. Hvis der findes erstatninger for fluorholdige industrielle gasser, som er mere fordelagtige med hensyn til miljøet, energieffektivitet eller helbred og sikkerhed, så bør vi ikke tøve med at udskifte sådanne gasser med de mere miljøvenlige substanser.
Jeg vil imidlertid gerne understrege, at dette kun bør gælde i de tilfælde, hvor der findes et alternativ. Jeg tror f.eks. ikke, der vil være problemer med at finde alternativer i bilindustrien inden 2010. Det skal imidlertid også understreges, at der også er planer om at forbyde brugen af svovlhexafluorid SF6, hvilket ville have negative følger for kræftbehandlingen, da dette stof bruges i strålebehandlingen, og der ikke findes alternativer. Hvis det bliver forbudt, vil mange patienter i Europa miste en meget effektiv behandlingsform. 
Richard Seeber (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, jeg vil gerne starte med at takke fru Doyle for det glimrende arbejde, hun har udført. Jeg er helt enig i hendes holdning.
At Kyoto-protokollen kunne træde i kraft var primært et resultat af EU's indsats. Tre af de seks gasser opført i Kyoto-protokollen er fluorholdige gasser, som Østrig og Danmark direkte har forbudt anvendelsen af. Både erfaringerne i de to lande og innovationer i andre medlemsstater viser med al tydelighed, at der findes tekniske og økonomiske alternativer til fluorholdige drivhusgasser, og at de skader miljøet mindre. Der findes alternativer til et bredt spektrum af produkter og udstyr, som kan bevirke en signifikant reduktion af drivhusgasemissionerne. Nogle af dem reducerer sågar samtidig energiforbruget.
Mange europæiske producenter kan tilbyde alternativer på markedet. Forbrugerne kan allerede købe ind i supermarkeder, hvor kølere og frysere benytter alternativer til fluorholdige gasser. Den tyske miljøstyrelse har foretaget en omfattende undersøgelse af, hvor effektive alternativerne er, og i hvilket omfang de er til rådighed. Rapporten viser, at der findes alternativer til en lang række vigtige anvendelser.
Det skal dog nævnes, at den fælles holdning ikke er ambitiøs nok. Forslaget til en forordning for bestemte fluorholdige gasser tager ikke tilstrækkeligt hensyn til de afprøvede og gennemtestede udviklinger, som allerede findes. Ved at udstede forbud og restriktioner, som blot kan tilsidesættes, hæmmes ikke kun den økologiske innovation på dette område, men Fællesskabet vil også miste enhver form for troværdighed, hvad udvikling af økologisk effektive løsninger angår.
Desuden tillader Rådets fælles holdning vedrørende forordningen ikke, at medlemsstaterne frivilligt og af egen drift tager mere ambitiøse skridt i retning mod tekniske alternativer. EU's byrdefordelingsaftale forpligter forskellige medlemsstater til yderst forskellige reduktionsmål for drivhusgasser, og derfor må de enkelte medlemsstater træffe forskellige foranstaltninger for at nå dem. Derfor er det så afgørende, at artikel 175 skal være retsgrundlag for hele forordningen. 
Åsa Westlund (PSE ).
   - Hr. formand, mange tak til fru Doyle, som efter min mening har gjort et meget fortjenstfuldt arbejde med denne betænkning. Jeg ser det som vores opgave som lovgivere at stimulere og lette udviklingen af ny og mere miljøvenlig teknik. Når der findes ny miljøvenlig teknik med rimelige omkostninger, er der for os at se ingen grund til at tillade ældre miljøødelæggende teknik.
I lovgivningen skal vi om muligt også undgå at låse os fast på en bestemt teknisk løsning, bare fordi den netop i lovgivningsøjeblikket er den bedste for miljøet. I stedet skal vi stille krav om maksimumsniveauer for emissioner og andre miljøpåvirkninger. På denne baggrund er jeg faktisk ret tilfreds med Miljøudvalgets forslag om at begrænse anvendelsen af drivhusgasser, selv om jeg selvfølgelig havde ønsket, at nogle af mine egne ændringsforslag, som gik lidt længere, f.eks. hvad angår anvendelse af hydrofluorcarbon, også var blevet bifaldet af flertallet i udvalget, men Miljøudvalget har trods alt besluttet at kræve, at flere stoffer end dem, som Rådet har foreslået, skal udfases.
Jeg er faktisk især glad for, at udvalget har støttet forslaget om at have artikel 175 som retsgrundlag, noget, som flere talere allerede har været inde på. Det er vigtigt, at udvalget vil gøre det muligt for lande, som har indført eller vil indføre strengere regler for anvendelse af drivhusgasser, at få det gjort. Miljøkravene skal ikke harmoniseres nedad, men opad inden for EU.
Hvad angår luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer, er vi ikke blevet overbevidste om, at der er i dag er grund til at kræve, at den gas, som anvendes, ikke må have højere opvarmningspotentiale end 50, bl.a. fordi klimafordelene ved en sådan reduktion er meget små, og det er samtidig meget dyr, men frem for alt fordi teknikken med kuldioxid stadig er alt for uprøvet til, at vi kan låse os fast på det. Derfor støtter vi i Den Socialdemokratiske Gruppe ordføreren i dette specifikke spørgsmål.
Til sidst vil jeg opfordre alle til at støtte Miljøudvalgets forslag om ændringer ved afstemningen i morgen og samtidig evt. også de ændringsforslag, som Den Socialdemokratiske Gruppe har stillet, bl.a. om at indføre strengere regler for luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer på et tidligere tidspunkt end det, Miljøudvalget har foreslået. 
Holger Krahmer (ALDE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, hvad direktivet om de mobile luftkonditioneringsanlæg angår, vil min gruppe ligesom et flertal i Parlamentet følge ordførerens fornuftige tilgang og vedtage den fælles holdning uden de store ændringer, for den er udtryk for et godt kompromis.
Med en grænseværdi for GWP på 150 nedsættes emissionerne med 90 %. Fristerne - 2011 for nye typer og 2017 for nye modeller - er ambitiøse nok, og det vil også være muligt for producenterne at overholde dem. Ved afstemningen i Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed blev kravet om at genindføre et GWP på 50 forkastet. I forhold til en grænseværdi på 150 har en grænseværdi for GWP på 50 ingen væsentlige indvirkninger på drivhuseffekten. Det er blevet bekræftet, ikke af bilindustrien, men i en britisk konsekvensanalyse, af Kommissionen og af det svenske miljøministerium. Med et GWP på 50 ville vi udelukke alle alternativer til CO2 som kølemiddel til mobile luftkonditioneringsanlæg, men det er ikke op til lovgiveren at foreskrive industrien en enkelt teknologi. Det bør vi i stedet for overlade til ingeniørerne, og vi bør fremme konkurrencen mellem miljøvenlige alternativer.
Det centrale punkt i forbindelse med forordningen om fluorholdige gasser er retsgrundlaget. Der er ikke nogen indlysende grund til, hvorfor vi skulle have forskellige retsgrundlag for stationære luftkonditioneringsanlæg på den ene side og for mobile på den anden. I begge tilfælde er der tale om produktorienteret lovgivning for det indre marked. For at sikre tilliden til at kunne planlægge forud, retssikkerhed og fælles standarder i det indre marked bør retsgrundlaget være artikel 95. Det er udtryk for en klar forpligtelse i forhold til høje miljøstandarder og et velfungerende indre marked, hvor der gælder de samme spilleregler for alle. I en tid, hvor vi ofte taler om bedre lovgivningsarbejde, vil jeg i dette konkrete tilfælde gerne minde om problemerne i forbindelse med gennemførelsen af direktivet om elektronikskrot, som baserer på artikel 175. 
Margrete Auken (Verts/ALE ).
   - Hr. formand, først en tak til fru Doyle for et flot stykke arbejde. Når man ser på, hvad det er, vi er oppe imod, den måde, hvorpå F-gasindustrien lobbyer os i øjeblikket, er det simpelthen hårrejsende. De misinformerer os, når de f.eks. taler om, at det er mere energieffektivt at bruge deres giftige gasser. Faktisk er det sådan, at stort set alle de energieffektive køleskabe, dvs. dem der har AA+ og A++, bruger naturlige kølere og ikke disse gasser. Det er heller ikke rigtigt, at man ikke har alternativer.
Vi har faktisk i Danmark i kraft af en skrap lovgivning og en moderne industri, der virkelig vil miljøet det godt, udviklet alternativer, og vi kan sige, at vi stort set er i stand til at leve op til de største krav, og det vil være en fuldstændig skandale, hvis vi bliver sparket tilbage igen af en gammeldags solnedgangsindustri, der kun tænker på sig selv. Lad mig så lige sige ét ord til sidst om de mobile gasser. Jeg begriber ikke, hvorfor man overhovedet skal belaste miljøet så meget, når man tænker på, hvor få lande i verden, der faktisk har brug for aircondition i bilerne. Så er det da komisk, at vi ikke kan få gjort noget ved det også. 
Jens-Peter Bonde (IND/DEM ).
   - Hr. formand, F-gasser kan ødelægger ozonlaget, og det er derfor vigtigt, at alle lande opfordres til at gøre en ekstra indsats for at slippe af med F-gasserne. Det bedste vil være et direkte forbud, som det er gennemført i Danmark. Dansk industri har, som fru Auken sagde det, vænnet sig til forbuddet og udvikler miljøvenlige alternativer. Alligevel indeholder hverken Kommissionens eller fru Doyles forslag det bæredygtige forbud eksplicit.
Fru Doyle skal have ros for at anvende minimumsbestemmelserne i artikel 175 i stedet for det indre markeds totalharmonisering. Vi ved, hun har været under stærkt pres, men fru Doyles forslag er næppe nok til at bevare det danske forbud. Jeg har derfor sammen med Hans Blokland fremsat et ændringsforslag nr. 45, der præciserer, at alle lande har lov til at gå længere i beskyttelsen af ozonlaget mod F-gasser. Jeg vil have sikkerhed for, at vi kan bevare vores forbud og dermed incitamentet til at skabe de bæredygtige alternativer. Vi ved, at Kommissionen forvalter artikel 175 meget strengt og altid ønsker ens regler i stedet for at støtte de lande, der vil gå forrest. Kommissionen repræsenterer totalharmonisering frem for miljøfremme, ozonhullet frem for ozonlaget, fortiden frem for vores fælles fremtid. Jeg vil derfor opfordre alle kolleger til at støtte ændringsforslag nr. 45. Det lyder: Denne regulering er ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan opretholde eller indføre strengere beskyttelse. 
Luca Romagnoli (NI ).
   - Hr. formand, mine damer og herrer, der hersker ofte stor forvirring og demagogi om de ødelæggende virkninger af menneskets aktiviteter på miljøet. Enten benægter folk, at vi har noget som helst ansvar, eller man kappes om at sige, at det har vi, hidtil med støtte i videnskabelige argumenter, som ikke er universelt anerkendte.
Under alle omstændigheder kan vi i hvert fald være mere sikre på, at de gasser, vi taler om, er ødelæggende for ozonmolekyler, end vi kan være på den antagede stigning i temperaturen, som skyldes højere kuldioxidniveauer.
Alt i alt kan jeg derfor støtte Doyle-betænkningen, selv om der er nogle punkter, jeg ikke er enig i. Et af dem er ændringsforslag 38, hvor der foreslås et forbud mod fluorcarboner i halvlederindustrien, selv om denne industri indtil videre ikke ser ud til at have brugt dem i større omfang og dermed overholder Kyoto-protokollen. Jeg vil derfor stemme imod dette ændringsforslag.
Jeg er også i tvivl om ændringsforslag 34, 35 og 36, hvor det foreslås at forbyde brugen af fluorholdige gasser i professionelt udstyr, og jeg vil hverken stemme for eller imod. Jeg vil i stedet stemme for ændringsforslag 45. 
Thomas Ulmer (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, mine damer og herrer, ifølge de tyske arbejdstidsregler burde jeg nu have holdt pause i 6 timer og 26 minutter, men debatten er ikke desto mindre meget interessant.
Jeg vil gerne rette en stor tak til ordføreren fra min gruppe for hendes glimrende arbejde. Det budskab, som vi sender med denne fælles holdning, er positivt. Vi viser, at vi tager målene i Kyoto-protokollen seriøst, at vi bestræber os på at være et eksempel for resten af verden i den henseende - et eksempel på, hvordan man forfølger ambitiøse klimamål og gør mindre brug af fluorholdige gasser.
Jeg kunne dog godt have ønsket mig, at Retsudvalget i Parlamentet havde gjort, hvad det burde, og afgivet sin udtalelse til tiden, så vi kunne have fået nogle fingerpeg vedrørende retsgrundlaget. Personligt går jeg ind for det dobbelte retsgrundlag med artikel 95 og 175, således som det er beskrevet i den fælles holdning - ikke, skal jeg tilføje, fordi jeg har noget imod miljøet, men fordi jeg ønsker at se hele det europæiske marked, og også Europas miljø, plejet og udviklet i overensstemmelse med de samme høje standarder.
Hvis vi skal have et fælles retsgrundlag, så ser jeg artikel 95 som et godt udgangspunkt, for den gør det muligt for os at finde flere fællestræk, end hvis vi fulgte artikel 175 og derved lod for meget være op til de enkelte medlemsstater. Jeg finder det også problematisk, at undtagelsen i artikel 175 vækker det indtryk i befolkningen, at vi ikke handler i fællesskab på dette område. 
Karin Scheele (PSE ).
   - Hr. formand, tre af de seks gasser opført i Kyoto-protokollen er fluorholdige drivhusgasser, som det er meningen, at denne lovgivning skal regulere. Hvis vi skal nå Kyoto-målene og bevæge os hen imod en bæredygtig udvikling, kunne man ønske sig, at den forordning, som vi diskuterer i dag, træder i kraft hurtigt.
Kommissær Dimas sagde i sin tale, at hensigten var, at vedtagelsen af denne lovgivning skulle sende et positivt signal, men det er kun muligt, hvis enten målene i hele EU er ambitiøse og strenge nok - og vi ved, at det ikke er tilfældet med dette forslag - eller hvis vi benytter artikel 175 som retsgrundlag og således giver de medlemsstater, som allerede er gået længere, mulighed for at gennemføre en skrappere og mere miljøvenlig politik, som også vil være gavnlig for klimaet.
Det er allerede blevet nævnt, at Østrig og Danmark har udstedt generelle forbud mod anvendelse af fluorholdige drivhusgasser, og erfaringerne i disse to lande viser med al tydelighed, at der findes alternativer til disse gasser. Der er også blevet henvist til en omfattende undersøgelse fra den tyske miljøstyrelse, som viser, at der findes et potentiale med henblik på både at nedbringe drivhusgasemissionerne og energiforbruget.
Vi må bruge denne lovgivning til at sikre, at skrappere regler kan bibeholdes. Det er vigtigt, hvis medlemsstaterne skal være i stand til at opfylde deres forpligtelser i henhold til Kyoto-protokollen. Denne option afspejler også et juridisk responsum fra Parlamentets Juridiske Tjeneste, ifølge hvilket artikel 175 er det korrekte retsgrundlag. Det ville også sende et politisk signal, hvis vi afholder os fra at få de lande til at makke ret, som allerede træffer foranstaltninger, der forebygger skader på miljøet og klimaet. 
Kathy Sinnott (IND/DEM ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, fluorholdige gasser er en alvorlig trussel mod vores miljø. Verden bliver tilsyneladende varmere og varmere, og vi ved godt, at der skal træffes omfattende foranstaltninger for at bekæmpe aktiviteter, der bidrager til dette problem. Vi skal også stå fast i vores erklærede forpligtelse til at overholde Kyoto-traktaten og gå endnu videre end miljøbeskyttelsesretorikken.
Vi skal udskifte fluorholdige gasser med sikrere alternativer og gøre noget konkret for at standse udledningen af disse gasser i miljøet. Det vil imidlertid give bagslag at forbyde disse gasser på en måde, der ganske enkelt ødelægger europæiske virksomheder, og som samtidig blot flytter fremstillede produkter, der anvender F-gasser, til andre lande, hvor de ikke er forbudt. Sådanne lande vil måske oven i købet betragte et EU-forbud mod fluorholdige gasser som en mulighed for at vinde indpas på kølemarkedet og andre lignende markeder. Hele jorden har kun ét ozonlag.
Udfasning af fluorholdige gasser til fordel for konkurrencedygtige alternativer er et vigtigt skridt mod reelle fremskridt på miljøområdet. Ved udfasning af stoffer skal vi dog også sikre os, at eksisterende F-gasser ikke bare udledes i miljøet. Lovgivning om F-gasser har i nogle lande ført til giftkirkegårde med utætte køleskabe.
Vi må spørge os selv om, hvordan vi bedst kan hindre, at F-gasser udledes i miljøet. Vi skal sætte mere fokus på kontrol med de gasser, der allerede er produceret. Vi skal sikre, at der også er en mekanisme til sikker afskaffelse af eksisterende fluorholdige gasser. 
Frederika Brepoels (PPE-DE ).
   - Hr. formand, hr. kommissær, kære kolleger, denne forordning er absolut et vigtigt skridt, når det gælder tacklingen af klimaforandringen, da den under alle omstændigheder fører til mindre brug af F-gasser, men det er kun et første skridt, som efter min mening skal tages forsigtigt.
Kommissionen skal allerede inden for nogle år forelægge en evalueringsrapport, og de vigtige foranstaltninger, som nu foreslås, skal også have en chance for at blive gennemført af sektoren. I lyset af udviklingen inden for videnskab og teknologi vil det vise sig, om yderligere begrænsninger er gennemførlige, og hertil er der brug for endnu flere analyser.
Den pågældende sektor er jo en global industri, og hvor varer skal kunne cirkulere frit inden for og uden for EU, kan det ikke være sådan, at hvert land indfører sine egne regler. Vi må ikke tillade, at der mellem de forskellige lovgivninger opstår ulighed, som fører til, at markedsdeltagerne har forskellige konkurrencepositioner. Derfor er det også vigtigt at sige, at der skal skabes en god ligevægt mellem på den ene side store fremskridt på miljøområdet og på den anden side ikke for mange begrænsninger for de indre marked. Det blandede retsgrundlag, som Rådet foreslår, er derfor efter min mening bedst egnet.
Dette er for øvrigt også den ideelle fremgangsmåde til i stor stil at tilskynde til forskning og udvikling. EU fastlægger retningslinjer, som garanterer en ansvarlig anvendelse af F-gasserne, og sektoren kan inden for disse rammer kreativt udvikle yderligere forskning. Det er derfor absolut uacceptabelt for os, hvis sektoren nu ensidigt, uden samråd, pålægges yderligere uigennemførlige begrænsninger for anvendelser, som der ikke findes tilstrækkelige alternativer til, eller hvis alternativer ikke er mere energieffektive, idet der tages hensyn til de samlede miljøomkostninger, om muligt inden for bestemmelserne i artikel 175. Jeg vil gerne høre Kommissionens mening om dette. 
Linda McAvan (PSE ).
   - Hr. formand, hvad angår direktivet om luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer, mener jeg, at vi har et fornuftigt kompromis i Parlamentet. Min eneste indvending vedrører ændringsforslaget fra hr. Liese og andre om lavvolumenbiler. Lavvolumenbiler er efter min mening ofte biler med mange egenskaber, og jeg gad vide, hvad Kommissionen mener om ændringsforslaget om på en eller anden måde at fritage disse biler fra kravet om sund teknologi i luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer.
Hvad angår forordningen, har De vist hørt, at der er almindelig enighed i Parlamentet om at støtte fru Doyles tilgang, og jeg er meget imod at bruge EU-lovgivningen til at sænke miljøstandarderne i forskellige medlemsstater. Vi har hørt kolleger fra forskellige lande sige, at det var lige det, de frygtede. Vi har brug for, at Rådet, Kommissionen og Parlamentet stikker hovederne sammen for at få en afgørelse i sagen.
Jeg er heller ikke meget for at stemme for en række forbud mod brug af F-gasser, som ikke har været underkastet en analyse af sundheds- og sikkerhedsmæssige eller økonomiske aspekter eller en konsekvensanalyse. Selv om mange af argumenterne i brevene fra lobbyister fra både den ene og den anden lejr meget vel kan være berettigede, bør der foreligge passende vurderinger, før vi forbyder noget. Hr. kommissær, jeg er enig med det, De sagde om forbuddene og nødvendigheden af at undersøge dem og komme videre i gennemgangen.
Tak til fru Doyle for hendes arbejde. 
Avril Doyle (PPE-DE ).
   - Hr. formand, jeg vil gerne takke mine kolleger. Det har været en meget interessant forhandling. Jeg siger også tak til kommissær Dimas.
Da jeg kom for at tale her i aften, var Retsudvalget kun lige begyndt at overveje - som det har pligt til - den foreslåede ændring af retsgrundlaget i den fælles holdning. Jeg vil gerne sige officielt, at ændringen blev overvejet, men uden ret megen debat, og at medlemmerne af Retsudvalget ikke engang blev informeret om, at Parlamentets responsum til Udvalget om Miljø, Folkesundhed og Fødevaresikkerhed gik ud på, at det dobbelte retsgrundlag ikke kunne holde til at blive prøvet ved EF-Domstolen.
De var enige om, at det dobbelte retsgrundlag, som foreslået i den fælles holdning, bør fastholdes. De råd, vi har fået af retlige eksperter, siger imidlertid tydeligt, at det ikke kan holde til at blive prøvet ved EF-Domstolen. På den baggrund og på baggrund af, hvad alle andre har sagt, appellerer jeg til mine kolleger om at støtte artikel 175 som retsgrundlag i morgen, idet Kommissionen på en passende måde, tak, holder øje med indre marked-aspektet, som den skal ifølge artikel 176. Det er essentielt.
Som led i kommissionsformand Barrosos meddelelse om bedre lovgivning for et par uger siden blev F-gasser nævnt i forbindelse med konsekvensanalyse og andre analyser. Parlamentets tidsfrist på fire måneder ved andenbehandlingen gav ikke mulighed for at finde ud af, hvad Kommissionen helt nøjagtigt mente. Det er uacceptabelt at bede os om at vedtage denne retsakt - men vi har ikke noget valg på grund af tidsfristen - uden en behørig og omfattende konsekvensanalyse, som mange kolleger har anmodet om, især hvad angår forbud. Generelt går jeg ikke ind for de ekstra forbud, især ikke mod SF6 og de andre. Jeg går generelt ind for artikel 175, men er imod ekstra forbud. På nuværende tidspunkt er det ikke acceptabelt, at denne byrde lægges på industrien.
De politiske realiteter er, at hvis vi ikke opnår kvalificeret flertal for artikel 175 som retsgrundlag i morgen - og der kræves jo kvalificeret flertal til en andenbehandling - fastholdes den fælles holdning med det dobbelte retsgrundlag. Det vil blive prøvet ved EF-Domstolen, som vi har fået at vide, og vi ved, hvilke lande der vil gøre det. Al den rådgivning, vi har fået af retlige eksperter, går ud på, at Domstolens afgørelse vil være til fordel for artikel 175 som retsgrundlag. De, der ikke ønsker dette, skal altså paradoksalt nok støtte artikel 175 i morgen, for det videre skridt er så forligsproceduren, og politisk vil vi bestemme formen, og det vil ikke udelukkende være artikel 175, fordi der vil være tale om kompromiser.
Vi bør træffe afgørelsen i forligsproceduren og ikke lade Domstolen træffe afgørelsen, selv om jeg er overbevist om, at min personlige mening vil komme til udtryk i Domstolens afgørelse. Vi er politikere, vi vil selv træffe afgørelsen. Tak for Deres støtte.
Stavros Dimas,
   Hr. formand, jeg har lyttet godt efter under de ærede parlamentsmedlemmers taler, og jeg har nogle kommentarer til de enkelte ændringsforslag.
Ændringsforslag vedrørende forordningens retsgrundlag er særlig vigtige. Ændringsforslag 1, 4, 5 (første del) og 45 vedrører etablering af artikel 175, og ændringsforslag 33 og 40 vedrører etablering af artikel 95 som det eneste retsgrundlag.
Som led i kompromiset har Kommissionen accepteret, at det eneste retsgrundlag for direktivet bør være 95, og at forordningens retsgrundlag bør være artikel 175 og 95 i forhold til artikel 8, 9 og 10. Kommissionen vil dog fortsat holde nøje øje med sagens videre forløb i både Parlamentet og Rådet. Jeg har i hvert fald taget Deres bekymringer til efterretning.
Ifølge ændringsforslag 2 og 7 specificeres det i artikel 1, med en tilsvarende ændring i betragtningen, at der kræves særlige foranstaltninger for at medlemsstaterne kan opfylde deres individuelle emissionsmål i henhold til Kyoto-protokollen. Som jeg allerede har nævnt, kan Kommissionen støtte disse ændringsforslag, forudsat at medlemsstaterne ikke overtræder andre traktatbestemmelser. Tilsvarende kan Kommissionen støtte ændringsforslag 6 og 31 vedrørende fremme af alternative teknologier, forudsat at teksten ændres.
En række tekniske ændringsforslag vedrører specifikt indeslutning. Kommissionen kan støtte de fleste af disse ændringsforslag, forudsat at formuleringen i visse tilfælde ændres, så den afspejler den tekniske virkelighed.
I princippet kan vi også godkende ændringsforslag 25, hvad angår angivelse af det globale opvarmningspotentiale på mærker på produkter med de anvendelser, der er omfattet af forordningen, selv om vi mener, at mærkningsspørgsmålet bedst kan afklares af Kommissionen via udvalget efter omhyggelige forberedelser.
Bestemmelsen om revision er meget vigtig, da forordningen kun er det første skridt. I den forbindelse er vi positivt indstillet over for nogle af de ændringsforslag, der styrker revisionsprocessen. Kommissionen kan dog ikke godkende ændringsforslag 27 og 30, som kræver, at Kommissionen stiller forslag inden en bestemt dato, uanset revisionsresultatet. Det underminerer Kommissionens initiativret vedrørende forslag til retsakter og kan ikke godkendes.
Kommissionen kan ikke støtte ændringsforslag 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38 og 41, som indfører nye forbud mod markedsføring. Kommissionen har altid sagt, at der kræves en fuldstændig teknisk og økonomisk vurdering, før det kan konstateres, om produkter eller udstyr, som indeholder fluorholdige gasser, bør forbydes. Revisionen giver mulighed for det fire år efter forordningens ikrafttrædelse.
Ændringsforslag 26, ifølge hvilket HFC kun må benyttes, hvor der ikke findes sikre, teknisk anvendelige, økonomisk forsvarlige og miljømæssigt acceptable alternativer, kan heller ikke godkendes. I praksis ville det betyde, at medlemsstaterne kunne gøre, som de ville med hensyn til produkter, der indeholder fluorholdige drivhusgasser, fordi der ikke ville være fastlagte kriterier for, hvornår alternativer er sikre, teknisk anvendelige og miljømæssigt acceptable osv.
En række andre ændringsforslag, der forbedrer nogle af forordningens generelle bestemmelser, kan godkendes. Kommissionen kan dog ikke godkende ændringsforslag 12, som indeholder en ny definition af markedsføring. Selv om Kommissionen støtter princippet i ændringsforslag 19 om behovet for at fremme transport af genvundne fluorholdige drivhusgasser i Fællesskabet, mener Kommissionen, at det er unødvendigt her, da dette er omfattet af den nye forordning om transport af affald.
Hvad angår direktivet, mener Kommissionen, at ændringsforslag 1 om skatteincitamenter ikke tilfører merværdi til forslaget. Medlemsstaterne må allerede indføre skatteincitamenter, hvis de overholder retningslinjerne for statsstøtte, især retningslinjerne for statsstøtte med henblik på miljøbeskyttelse, samt Kommissionens meddelelse om anvendelse af reglerne om statsstøtte på foranstaltninger vedrørende direkte beskatning af virksomheder. Det samme gælder ændringsforslag 2, eftersom medlemsstaterne allerede ifølge direktivet fra 1999 skal sikre, at mærket med angivelse af emission af kuldioxid findes på alle nye biler, der markedsføres i EU. Som led i gennemgangen af dette direktiv med henblik på at udarbejde et forslag til ændring i 2006 vil Kommissionen dog også, hvis det er nødvendigt, undersøge muligheden for medtagelse på mærket af oplysninger om drivhusgaseffekten af luftkonditioneringsanlæg i motorkøretøjer. Således medtages både oplysninger om det anvendte kølemiddel og om effekten på brændstofforbruget. Det vil efter min mening imødekomme alle indvendinger.
Mange af de nye ændringsforslag, der er stillet for at ændre den fælles holdnings endelige dato fra 2017 til 2016, kan Kommissionen ikke støtte, da vi mener, at de eksisterende datoer er i overensstemmelse med vores miljømæssige ambition, og at de giver industrien tilstrækkelig tid til at sikre overholdelse. Det er vigtigt, at udfasningen sker gnidningsløst, effektivt og teknologisk forsvarligt.
Sammenfattende mener Kommissionen, at i lyset af den forholdsvis begrænsede miljøgevinst ved at rykke datoen for udfasning frem er en sådan ændring ikke berettiget. Vi kan heller ikke støtte ændringsforslag, der ændrer GWP-grænsen fra 150 til 50, da det efter vores mening ville bestemme den teknologi, som industrien skal anvende, og miljøgevinsten herved er meget begrænset. Vi mener også, at den foreslåede undtagelse vedrørende fabrikanter af små biler ikke er forenelig med typegodkendelsessystemet.
Ud af de 45 ændringsforslag til forordningen kan Kommissionen altså godkende fem i deres helhed og 18 principielt eller delvis. Hvad angår direktivet, kan Kommissionen ikke godkende de 10 ændringsforslag. Jeg skal nok give Parlamentets sekretariat en fuldstændig liste over Kommissionens holdning til ændringsforslagene.
Endelig vil jeg blot tilføje, at Kommissionen i et brev fra generaldirektøren til hr. Florenz har givet en detaljeret beskrivelse af vores drøftelser i kollegiet af de forslag, der er præsenteret over for den lovgivende myndighed. Hensigten er blot at give Parlamentet de eksisterende oplysninger, men yderligere økonomiske undersøgelser er ikke nødvendige.
Formanden.
   - Forhandlingen under ét er afsluttet.
Afstemningen finder sted onsdag den 26. oktober.
Bilag - Kommissionens holdning
Forordning (2003/0189A (COD))
Kommissionen kan godkende fem ændringsforslag i deres helhed: 10, 13, 24, 28 og 29.
Kommissionen kan godkende 18 ændringsforslag principielt eller delvis: 2, 3, 5, 6, 7, 8, 11, 15, 16, 17, 20, 21, 22, 23, 25, 31, 43 og 44.
Kommissionen kan ikke godkende 22 ændringsforslag i deres helhed: 1, 4, 9, 12, 14, 18, 19, 26, 27, 30, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42 og 45.
Direktiv (2003/0189B (COD))
Kommissionen kan ikke godkende 10 ændringsforslag i deres helhed: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 og 10. 

