Naturkatastrofen i Kina (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er redegørelser fra Rådet og Kommissionen om naturkatastrofen i Kina.
Janez Lenarčič
formand for Rådet. - (SL) Fru formand! Vi følger med stor bekymring udviklingen i Kina efter det katastrofale jordskælv, som ødelagde et stort område af landet, og Sichuanprovinsen i særdeleshed.
Det anslås, at jordskælvet har berørt omkring 10 millioner mennesker. Dødstallet stiger time for time, mens håbet om at finde overlevende i ruinerne svinder. Det nuværende estimat af antallet af døde er steget til næsten 50.000 mennesker. Det er i sandhed en katastrofe. Måske kunne der reddes flere liv, hvis redningsarbejderne kunne nå frem til de berørte områder, men det bliver de forhindret i af en indgroet modvilje samt af en mangel på det nødvendige udstyr.
Situationen er yderligere forværret af, at jordskælvet har beskadiget en række dæmninger. Derfor er overlevende i Sichuanprovinsen i stor fare for at blive oversvømmet. Den kinesiske regering har anmodet om at få det basisudstyr, den har brug for til redningsoperationerne.
Det kinesiske sundhedsministerium forventer desuden, at der opstår et større behov for medicin og moderne medicinsk udstyr, da de overlevende skal have den nødvendige behandling for skader.
Omfanget af den igangværende hjælpeindsats er usædvanligt stort. Der er allerede nedkastet 12 t forsyninger fra luften for at afhjælpe problemerne i det berørte område. Adskillige helikoptere flyver redningsfolk og hjælp ind. Repræsentanter fra de lokale myndigheder har udtalt, at det, der er størst behov for lige nu, er tæpper, telte, mad og satellittelefoner.
Som De ved, om som det allerede er blevet nævnt tidligere i dag, mødtes Rådet ekstraordinært sidste tirsdag. Vi har givet udtryk for vores dybeste medfølelse med det kinesiske folk over antallet af døde og ødelæggelsen i dette område. I vores erklæring udtrykte vi også vores dybeste medfølelse med dem, der har mistet deres nærmeste slægtninge i denne katastrofe, med dem, der selv er kommet til skade, og med dem, hvis ejendom er ramt af omfattende ødelæggelser.
Det internationale samfund har reageret hurtigt og tilbudt Kina hjælp. Kina har officielt hilst dette velkommen i breve, der er afsendt af ministeriet for udenrigshandel. En lang række udenlandske hold, herunder hold fra Japan, Taiwan, Korea og Australien, er allerede i Kina eller er på vej dertil.
EU ønsker at hjælpe den berørte befolkning. Kommissionen og de fleste af medlemsstaterne har reageret massivt på den berørte befolknings behov for hjælp og er også parate til at yde hjælp fremover.
Louis Michel
Fru formand, mine damer og herrer! Jeg vil også sige tak, fordi De har sat en debat om den humanitære situation i den kinesiske Sichuanprovins efter jordskælvet den 12. maj på dagsordenen. Kommissionsformand Barroso, fru Ferrero-Waldner og jeg har tilkendegivet vores deltagelse og understreget det europæiske folks ønske om at hjælpe det kinesiske folk.
De kinesiske myndigheder og ikke mindst hæren reagerede hurtigt og massivt. Vi må indrømme, at krisen blev håndteret effektivt, og det bør vi lykønske dem med. I betragtning af skadernes og behovets omfang anmodede Kina om international bistand den 13. maj, og EU efterkom meget hurtigt denne anmodning. Kommissionen sendte en ECHO-humanitærhjælpsekspert en uge til det ramte område. På grundlag af denne eksperts oplysninger traf Kommissionen den 16. maj en afgørelse om at yde 2 millioner euro til akut nødhjælp. Med dette beløb kan Røde Kors levere telte, tæpper, drikkevand og basale fødevarer.
Kommissionens vurderings- og koordineringshold vedrørende civilbeskyttelsesordningen er også i Chengdu. Det er i kontakt med de lokale myndigheder for at få den europæiske bistand hurtigere frem til de nødlidende. Medlemsstaterne har også imødekommet Røde Kors Forbundets katastrofeappel om hjælp med fremsendelse af nødhjælpsmateriel og bistand fra beredskabs- og redningskorps. Samlet har EU allerede bidraget med over 10 millioner euro. Kommissionen, MIC og Den Fælles Tjeneste for Eksterne Forbindelser arbejder sammen og holder løbende medlemsstaterne og Kina underrettet om EU's nødhjælpsarbejde. Det skal bemærkes, at de kinesiske myndigheder fører streng kontrol med de internationale nødhjælpsarbejderes adgangstilladelser på stedet.
Ud fra vores vurderinger er de største behov vand og sanitet, midlertidigt husly, basale fødevarer, medicin og medicinsk udstyr. Desværre hæmmer de mange efterskælv stærkt redningsarbejdet. Det frygtes mest, at vitale infrastrukturer som dæmninger, diger og elværker bryder eller styrter sammen og forårsager endnu en humanitær katastrofe.
Georg Jarzembowski
for PPE-DE-Gruppen. - (DE) Fru formand, repræsentanter for Rådet, hr. kommissær, mine damer og herrer! PPE-DE-Gruppen deler Rådets og Kommissionens sorg og deltagelse med det kinesiske folk i forbindelse med det dramatiske jordskælv den 12. maj i år. Vi vil gerne udtrykke vores dybeste medfølelse med alle, som har mistet deres slægtninge ved jordskælvet eller selv er kommet til skade.
Vi hilser det også velkommen, at de kinesiske myndigheder hurtigt har indledt redningsarbejdet, og vi glæder os over, at den kinesiske regering er villig til at modtage hjælp fra udlandet. Jeg vil tilføje, at vi håber, at den også vil gøre dette fremover, effektivt på stedet.
Vi glæder os desuden over, at den kinesiske regering i dette tilfælde har tilladt en detaljeret rapportering om jordskælvet også gennem udenlandske medier, og vi håber, at den kinesiske regering også vil tillade udenlandske medier i forbindelse med genopbygningen i de ramte områder.
Vi beklager især, at så mange skoleelever omkom, da offentlige skoler styrtede sammen, og vi støtter de kinesiske myndigheders erklæring om at ville undersøge årsagerne til, at skoler muligvis ikke var opført på en jordskælvssikker måde, og drage de ansvarlige til ansvar.
Frem for alt er vi villige til at give det kinesiske folk den støtte, det behøver. Det er ikke mange penge, de har brug for, for de har verdens største valutareserver. Det, de har brug for, er praktisk hjælp, og denne praktiske hjælp kan vi europæere og medlemsstaterne tilbyde, og vi takker kommissæren for de hjælpeforanstaltninger, han allerede har indledt.
Vi vil støtte alle aktiviteter for at hjælpe menneskene i katastrofeområderne og støtte dem i genopbygningen af deres landsbyer. Nogle må muligvis flyttes til andre områder. Her skal vi yde den hjælp, der er brug for. Det er en virkelig stor menneskelig tragedie, og vi føler med befolkningen og hele det kinesiske folk.
Libor Rouček
Fru formand, hr. kommissær, hr. Lenarčič, mine damer og herrer! Først vil jeg på vegne af Den Socialdemokratiske Gruppe tilslutte mig alle dem, der har udtrykt deres dybeste medfølelse med familierne til de titusinder af ofre for det frygtelige jordskælv, der ramte Sichuanprovinsen. Jeg vil også udtrykke min fulde solidaritet med de hundredtusinder af mennesker, som har mistet deres tag over hovedet eller blev tvunget til at forlade deres hjem på grund af katastrofen.
For kort tid siden drøftede vi situationen i Burma og kritiserede den burmesiske juntas helt uacceptable opførsel. Helt anderledes forholder det sig med Kina, som vi må rose. Kina bad straks det internationale samfund om hjælp og åbnede landets grænser for hjælp udefra. Som min kollega glæder jeg mig over de kinesiske myndigheders åbenhed, både på nationalt niveau og i Sichuanprovinsen. Jeg hilser den måde, hvorpå de har organiseret redningsarbejdet og informeret offentligheden, både i Kina og udenlands, om hændelserne i forbindelse med katastrofen, velkommen. Denne åbne måde at informere på omfattede f.eks. også en indrømmelse af, ud over at der var titusinder af ofre, at der var begravet 32 kilder til radioaktive udslip i ruinerne.
Både kommissæren og hr. Lenarčič oplyste os om omfanget af den humanitære bistand, EU har tilbudt og givet Kina. Jeg vil takke Dem begge for, at Kommissionen og Rådet har handlet så hurtigt, og jeg opfordrer Dem også til at sikre, at EU er parat til at reagere hurtigt på mulige anmodninger om yderligere hjælp fra vores kinesiske partnere, ikke kun med hensyn til humanitær bistand, men også med genopbygningen af de berørte områder, hvis anmodningen om hjælp kommer.
Dirk Sterckx
Fru formand! Jeg vil også gerne på vegne af vores Gruppe Alliancen af Liberale og Demokrater for Europa først og fremmest udtrykke min medfølelse med alle ofrene. Jeg tilslutter mig for øvrigt den sørgeperiode, som den kinesiske regering har bebudet. I mandags, inden jeg tog til Strasbourg, skrev jeg på vegne af Delegationen for Forbindelserne med Folkerepublikken Kina og antageligt også på hele Parlamentets vegne i kondolencebogen i EU-repræsentationen i Bruxelles. I sidste uge havde delegationens kontor for øvrigt også et møde med den kinesiske ambassadør, som fortalte mig, at han satte stor pris på Europa-Parlamentets solidaritet.
Vi står også over for en enorm katastrofe. I titusindvis af mennesker er dræbt eller savnes stadig, millioner af mennesker er hjemløse, og der er en materiel skade, hvis omfang vi faktisk i øjeblikket næppe kan vurdere. Hvad vi så i Burma under den forrige forhandling, har vi ikke set i Kina. Her ser vi et land, hvor alle, fra højeste til laveste plan, gør alt for at hjælpe og for at sikre, at alt, hvad der kan reddes, bliver reddet. Jeg ser også et land, som har kommunikeret åbent og stadig kommunikerer, når det gælder den smerte og den fortvivlelse, som befolkningen i Sichuan oplever, og de vanskeligheder, som redningsfolkene støder på, redningsfolk, som endda har mistet et par kolleger. Jeg ser et land, som endog står åbent over for kritik, som ofrene for katastrofen havde af hjælpen. Det er et billede, vi også kender udmærket fra os selv, hver gang der sker noget lignende her.
Vi må se på fremtiden. Jeg tror, at Kina har anmodet os om en helt præcis slags hjælp. Jeg ser, at vi viser solidaritet, og jeg takker Kommissionen og Rådet for det, de har gjort, og opfordrer dem til at yde mere hjælp, hvis kineserne beder om det.
Når redningsaktionerne er forbi, skal genopbygningen begynde, og også der må vi kunne hjælpe med alt, hvad vi kan gøre. På længere sigt vil jeg også gerne bede om, at vi undersøger, hvordan vi kan yde teknisk bistand, ved byggeforskrifter og byggeteknikker, som gør bygninger bedre modstandsdygtige over for den slags begivenheder. Det kunne ligeledes være en opgave for det internationale samfund at undersøge, hvad vi kan gøre for at få en slags system til hurtig varsling, et system, som advarer folk mod sådanne katastrofer. Vi må i det mindste forsøge at udvikle et sådant system. Jeg tror, at der er temmelig mange regioner i verden, som kunne have gavn af et sådant. Jeg synes i hvert fald, det er vigtigt, at vi i Europa-Parlamentet under denne forhandling har givet udtryk for vores solidaritet med kineserne.
Hélène Flautre
Fru formand! I forbindelse med dette frygtelige jordskælv, som hensætter Kina og resten af verden i sorg, har myndighederne for første gang udvist åbenhed og imødegået katastrofen med en massiv redningsindsats, som EU og hele det internationale samfund bestræber sig på at støtte bedst muligt.
Imidlertid har alle været vidne til den meget skarpe kritik i Kina af bygningernes kvalitet, hovedsagelig nyere byggeri og offentlige faciliteter såsom skoler, hvilket har ført til, at tusindvis af elever meldes savnet og meget få har overlevet. Med denne katastrofe bringes byggeriets dårlige kvalitet for dagen, og det er et yderst følsomt emne i Kina, hvor millioner af mennesker er blevet eksproprieret i de større byområder op til betydningsfulde begivenheder som De Olympiske Lege.
Andre foruroligende spørgsmål svæver som allerede nævnt over denne tragedie f.eks. vandbygningsanlæggenes modstandsevne, navnlig frygtes det værste for de 600.000 mennesker, som bor 10 km neden for betondæmningen i Zipingpu. Jordskælvet skulle i øvrigt have ødelagt 391 vandforsyningsanlæg. Plutoniumberigelsesanlæggene i den nordøstlige del af Sichuanprovinsen tales der ikke meget om i øjeblikket, selv om de ligger tæt ved epicentrum, men de vækker også stor bekymring.
Ville det ikke være ønskeligt at få lavet en international, uafhængig ekspertundersøgelse, en objektiv situationsrapport om disse livsvigtige spørgsmål, eftersom de kinesiske myndigheder opretholder en vis uklarhed med betryggende officielle erklæringer?
Konrad Szymański
for UEN-Gruppen. - (PL) Fru formand! Europa skal yde Kina maksimal støtte, ikke blot af humanitære årsager, men også af politiske. Jeg tilhører den store gruppe parlamentsmedlemmer, der meget bestemt modsætter sig Kinas barbariske politik over for Tibet eller de kristne. Jeg synes, at vi skal reagere med størst mulig styrke på enhver aggression rettet mod Taiwan.
På den anden side skal vi udnytte enhver lejlighed til at vise kineserne, at vores forventninger til Beijing ikke er udtryk for aggression mod deres land eller traditioner, at det er muligt at have et venligtsindet partnerskab. Denne lejlighed har netop vist sig. Vi skal yde ekstraordinær bistand til ofrene og ekstraordinært engagere os i at fjerne de skader, som den seneste naturkatastrofe har skabt. Det ville være en fejl ikke at udnytte denne mulighed for at opbygge tilliden mellem Europa og Kina.
Patrick Louis
Fru formand, mine damer og herrer! Naturkatastrofer bedrøver os, især når de kræver mange ofre som for nylig i Kina og i Burma. De minder os dels om det enkelte menneskelivs værd dels om, at vi ikke kan styre naturen. Vi vil udtrykke vores medfølelse med dem, der er lider under naturbetingede og politiske katastrofer.
En af politikernes målsætninger er at afværge befolkningsulykker i det samfund, de har ansvaret for. Så hvis de ikke kan forhindre naturkatastrofer, kan de forsøge at forudse dem og advare befolkningen, og navnlig er det deres pligt at minimere risiciene gennem forebyggende ansvarlige politikker. Eksempelvis har Kinas prometheiske infrastrukturer som de enorme vandkraftdæmninger og atomkraftværkerne holdt stand. Men hvor længe? Er det ikke bedre at bruge flere mindre anlæg for at sprede risikoen og give befolkningen mere information om risiciene?
Men det kinesiske folks største tragedie hænger sammen med politiske katastrofer. Samtidig med at vi anerkender dette folks arbejdsomhed, dygtighed og udsøgte kultur, kan vi dømme de politiske handlinger uden at blande os i landets indenrigspolitik. Den ulykkelige etbarnspolitik er en stor katastrofe, som rammer børnene. Mange landbofamilier ser sig nødsaget til at skille sig af med deres døtre, fordi de er en ringere indtægtskilde og ikke sikrer gårdens beståen og alderdomsforsørgelsen. Og det andet barn har ikke ret til at eksistere på Kreons befaling. Sikke en foragt for menneskers rettigheder, når en politisk befaling forbyder forældre at få de børn, de vil! Her bliver livet heller ikke tillagt sit rette værd men kun en nyttefunktion. Men når naturkatastrofe og politisk katastrofe forenes, og taget på en skole falder ned og knuser det eneste barn, står forældrene magtesløse.
Når de 30. 000 journalister, som ventes til De Olympiske Lege, kommer til Beijing, bør de forsøge bag det ydre skin at se virkeligheden i dette land, som i magtstræb og higen efter effektivitet risikerer at miste al respekt for det menneske, der er dets egentlige politiske grundlag.
Karsten Friedrich Hoppenstedt
(DE) Fru formand, hr. kommissær, mine damer og herrer! Under det minuts tavshed, som blev dekreteret over hele landet, rejste folk sig op på gaden, i busserne og i forretningerne, og deres ansigtsudtryk efterlod ingen tvivl om, at de gjorde det med en helt anden indre deltagelse end ved de sædvanlige kollektive forordninger. Hvad skyldes det? Det skyldes, at der døgnet rundt blev berettet om jordskælvet og menneskenes ubeskrivelige lidelser i kriseregionerne i det statslige fjernsyn. Det har ændret samhørighedsfølelsen i Kina. Værdsættelsen af det enkelte menneske er atter blevet synlig - sågar fra statsledelsens side.
Hidtil har der kun været den økonomiske udvikling og i øjeblikket De Olympiske Lege som store nationale samlingspunkter, men på baggrund af den aktuelle katastrofe forekommer den horisont uvirkelig for mange. Hvad bør det internationale samfund gøre? Det er til dels allerede blevet nævnt. Ud over at sende nødhjælp, katastrofeplaner og naturligvis teknisk udstyr bør man samle de erfaringer, vi har gjort med de store jordskælv i Armenien - over 100.000 omkomne, et beskadiget atomkraftværk - i Tyrkiet med mange tusinde omkomne, i 1976 i Kina med nogle hundrede tusinde omkomne - og uddrage bedste praksis for det internationale samfund og anvende den i Kina.
Det er allerede blevet nævnt, at netop det, som kunne ske med dæmningerne, bør få os til at gennemføre undersøgelser af offentlige bygningsværkers jordskælvssikkerhed, sygehuse og skoler. Her kan man gøre meget og opstille retningslinjer for, hvilke regler der bør gælde for jordskælvssikkert byggeri.
Som medlem af Kinadelegationen tilslutter jeg mig naturligvis de foregående talers udtryk for kondolence.
Edite Estrela
(PT) Fru formand! Hr. kommissær, vi beklager alle den katastrofe, der har ramt det sydlige Kina. Mere end 50.000 personer er omkommet, og 4,8 millioner er blevet hjemløse. Vi føler os alle solidariske med de berørte familier.
EU gjorde det, der var nødvendigt, dvs. vi aktiverede civilbeskyttelsesmekanismen og støttede de kinesiske myndigheder. Det internationale samfund gav generelt også sin støtte. Kina har aldrig tidligere modtaget så mange udtryk om solidaritet og materiel støtte, for denne gang gjorde de kinesiske myndigheder ikke noget for at skjule tragediens omfang. De gav tværtimod de nødvendige oplysninger og gav den internationale presse adgang, kort sagt, de handlede åbent og effektivt i modsætning til det, der skete i Burma.
Klimaændringerne er årsag til det øgede antal naturkatastrofer. Vi er alle ansvarlige for at forhindre, at jorden bliver oversvømmet. Det er derfor nødvendigt, at Kina også bidrager til reducere at CO2-udledningerne ved at støtte EU's indsats for at nå frem til en international aftale på konferencen i København i december 2009.
Bastiaan Belder
(NL) Fru formand! Med hidtil uset åbenhed har de kinesiske massemedier berettet om de frygtelige følger af det kraftige jordskælv, som ramte provinsen Sichuan for godt en uge siden. I selve landet har denne officielle åbenhed ført til en enestående solidaritet med ofrene. Det viste et harmonisk samfund. I titusindvis af frivillige har meldt sig. Fra alle provinser strømmer redningshold til katastrofeområdet. Den materielle hjælp når rekordhøjde. Kort sagt, officiel åbenhed kan betale sig.
De europæiske institutioner bør derfor anmode de kinesiske myndigheder om også i fremtiden at udvise denne hidtil usete åbenhed. Hertil passer for øvrigt bestemt det kritiske spørgsmål, der er stillet i Kina, om, hvorfor så mange skolebygninger styrtede sammen. Kina har været lige så åben over for resten af verden. Således accepterede Beijing det japanske tilbud om at sende et redningshold. I mellemtiden har Taiwan lovet 42 millioner euro til at afhjælpe nøden for ofrene for jordskælvet. Jeg håber inderligt, at denne medfølelse vil føre til den påkrævede normalisering af forbindelserne mellem Kina og Taiwan.
Jeg kan helhjertet tilslutte mig de medlemmer, som har udtrykt deres dybe medfølelse med det kinesiske folks ubeskrivelige lidelser, og jeg er hr. Sterckx særdeles taknemmelig for, at han på vegne af os alle har skrevet i kondolencebogen i den kinesiske repræsentation i Bruxelles. Det kan jeg fuldt ud støtte.
Cornelis Visser
(NL) Fru formand! Allerførst vil jeg udtrykke min medfølelse med de pårørende til de mange ofre for naturkatastrofen den 12. maj i provinsen Sichuan. De kinesiske myndigheder har heldigvis handlet hurtigt efter katastrofen. Jeg er også glad for EU's reaktion. Jeg vil derfor støtte de europæiske institutioner, Kommissionen og Rådet, i den måde, hvorpå de hidtil har tacklet situationen. Kina har, efter først at have afvist udenlandsk hjælp, åbnet grænserne. De kinesiske myndigheder har selv sagt, at de kan bruge al mulig støtte til at klare denne omfangsrige katastrofe. Japanske, sydkoreanske og russiske redningshold er allerede til stede i det ramte område. Dette og den kendsgerning, at også nabolandene Singapore og Taiwan yder hjælp, finder jeg meget positivt. De politiske forbindelser med nabolandene er ikke altid lige gode, og dette kan forbedre dem.
I de nationale og internationale medier er katastrofen genstand for stor opmærksomhed. Jeg er glad for, at medierne får adgang til det ramte område og får mulighed for at skrive frit for at informere resten af landet og verden. Gennemsigtighed er vigtig for at få et godt billede af katastrofen, men også for at få den rette hjælp på stedet. Det øger resten af befolkningens engagement. Frie medier og god forvaltning følges som regel ad. Frie medier kan i tide gøre opmærksom på politiske fejl, og politikken kan tilpasses.
Byggeriet og myndighedernes tilsyn med dette bør også belyses. Heraf kan der drages konklusioner for fremtidige byggeprojekter og for en bedre forvaltning og tilrettelæggelse.
Forebyggelse og forberedelse af naturkatastrofer hører ind under myndighedernes primære opgaver. Også i mange europæiske lande er dette først i de seneste år blevet tilrettelagt ordentligt. Jeg vil derfor til sidst bede Kommissionen og Rådet om evt. at tilbyde Kina hjælp til at uddanne myndighederne og embedsmandsapparatet i at udarbejde krise- og katastrofeplaner.
Alexandra Dobolyi
(HU) Fru formand! Ethvert anstændigt menneske blev chokeret over sidste uges naturkatastrofe i Fjernøsten. Det er naturligt, at verdens opmærksom skal rettes mod disse lande.
Den offentlige interesse er i øjeblikket i høj grad rettet mod Kina: sommerens olympiske lege, den kinesiske premierministers besøg i Taiwan, hændelserne i Tibet, Dalai Lamas rundrejse i Europa, og hvordan den blev modtaget, samt Kommissionens besøg i Kina. Alle disse ting har bidraget til, at der rettes opmærksomhed mod Kina. Det er dog ikke tiden til at tale om boykot eller Tibet nu.
Jordskælvet, som havde en styrke på 8,0 og lagde Sichuanplateauet i ruiner, dræbte 50.000 mennesker og gjorde millioner af overlevende hjemløse for ikke at nævne de økonomiske skader, det forårsagede. Derfor opfordrer jeg alle EU-institutioner til, at vi giver al den humanitære bistand, vi kan, og stiller humanitær hjælp til rådighed for alle dem, der er berørt af katastrofen, så lang tid det er nødvendigt.
Lad os takke redningsholdene og hjælpeorganisationerne for deres hjælp. De har arbejdet i døgndrift for at forbedre situationen for befolkningen i regionen, og lad os udtrykke vores uforbeholdne solidaritet og medfølelse med den kinesiske befolkning.
Glyn Ford
(EN) Fru formand! Et jordskælv med en styrke på 7,8 og et epicenter nær Chengdu i Sichuanprovinsen dræbte over 100.000 mennesker den 12. maj 2008. Vi kan kun udtrykte vores medfølelse med alle dem, som har mistet familiemedlemmer, og i særdeleshed med forældre, der har mistet børn. I modsætning til den lignende tragedie i Burma, hvor nogle har argumenteret for, at ansvaret for at beskytte burde føre til direkte international intervention, har kineserne indsat usædvanligt mange nødhjælpsressourcer sammen med soldater og lægepersonale. Kina har budt hjælp udefra velkommen, herunder japanske redningsarbejdere, som arbejder i området i øjeblikket, og tilladt, at de kinesiske og udenlandske medier kan følge eftervirkningerne af katastrofen.
EU har allerede givet 10 millioner euro i bistand, som kommissær Michel har sagt. Vi opfordrer Rådet og Kommissionen til at give mere nødhjælp, teknisk assistance og hjælp til genopbygning til den ramte region i de kommende måneder og år.
Józef Pinior
(EN) Fru formand! Det er nu, at vi skal vise solidaritet og medfølelse med Kina. I disse tragiske dage har vi set ofre, og vi har set en stor tragedie for det kinesiske samfund.
Jeg er blevet imponeret over den måde, de kinesiske myndigheder har handlet på - statsledere, ledere på administrations- og provinsniveau samt partiledere - den kinesiske stat har handlet rationelt, hvilket er en god ting på nuværende tidspunkt.
Men samtidig må jeg som forkæmper for menneskerettigheder meddele Parlamentet, at 55 nonner blev arresteret den 14 maj 2008 ifølge Det Tibetanske Center for Menneskerettigheder og Demokrati. Det sker også i disse dage i Kina. Jordskælvet må ikke blive en undskyldning for at overtræde menneskerettighederne.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Fru formand! De frygtelige tragedier med det kinesiske jordskælv og cyklonen, der forud for jordskælvet ramte Burma, rystede hele verdens befolkning. Reaktionen fra lande i hele verden var eksemplarisk, hvor lande fra Japan til USA og fra Rusland til Jordan har ydet bistand for mere end 2 milliarder dollars.
EU og EU's medlemsstater reagerede med det samme, og Kommissionen handlede også uden tøven med at sende 2 millioner euro i nødhjælp til Kina og støtte den humanitære indsats ved at sende mobile hospitalsenheder, medicin, redningsudstyr og udstyr til oprydning. Der skal lyde en særlig ros til den tibetanske eksilregering i Indien for at bede dens støtter om at standse deres demonstrationer mod Kina midlertidigt og donere bidrag for at hjælpe jordskælvsofrene.
Økonomisk bistand fra Ungarn, der oprindeligt skulle gå til Burma, blev omdirigeret til Kina på grund af det burmesiske militærdiktaturs isolationistiske holdning. De kinesiske ledere var i modsætning til regimet i Myanmar kloge nok til at tage imod hjælp udefra. Den ansvarlige måde, hvorpå Kina håndterede den offentlige opmærksomhed, var også meget positiv, og det viser, at der er sket betydelige fremskridt med hensyn til udvikling af demokratiet.
Genowefa Grabowska
(PL) Fru formand! Naturen har atter en gang vist menneskets hjælpeløshed over for store katastrofer og naturkatastrofer. Et jordskælv med tragiske følger har ramt Kina, den mest folkerige stat i verden, en stat med en accelererende økonomi, en stat, der i stor stil er ved at forberede sig til den kommende Olympiade.
Kineserne sammenligner denne katastrofe med tidligere megakatastrofer, der har ledsaget store historiske forandringer i denne stat. Jeg ved ikke, om man kan fortolke den skrækkelige begivenhed på denne måde, men jeg ved, at vi nu skal udtrykke vores solidaritet med de titusindvis af almindelige kvinder, mænd og børn, der som helte gennemlever denne personlige og nationale tragedie. Det er derfor godt, at Europa-Parlamentet sender det kinesiske samfund et tydeligt signal om, at vi, parlamentsmedlemmer, holder sammen med dem, at vi samarbejder med dem, og at vi ønsker at hjælpe, for solidaritetsprincippet hører jo blandt de vigtigste af EU's værdier.
Colm Burke
(EN) Fru formand! Vi må rose Kina for den måde, hvorpå landet har reageret i forbindelse med denne katastrofe. Jeg vil også takke Kommissionen og Rådet for den måde, de har handlet på i forbindelse med denne tragedie. Det er en velkommen udvikling i Kina, at landet har åbnet området op for alle dem, der kan hjælpe. Forhåbentlig er det noget, landet også vil gøre i fremtiden inden for andre områder. Det er et skridt i den rigtige retning, at landet har tilladt, at de nødvendige oplysninger kan nå ud til medierne i hele verden. Jeg vil også rose medierne for at sætte fokus på omfanget af katastrofen og den hjælp, der er nødvendig.
Jeg håber også, at Kina lærer af dette i forhold til, hvordan landet kan anvende sin magt til at lægge pres på andre regimer, især i Burma, for at forsøge at få dem til at indse, at de også har brug for hjælp fra verdenssamfundet. Det er en prioritet at redde liv i Kina. Lad andre, som f.eks. juntaen i Burma, lære af denne hændelse.
Bogdan Golik
(PL) Fru formand! Jeg vil gerne udtrykke min medfølelse med alle dem, der har lidt og mistet deres kære i Kina. Med dem, der har mistet børn, koner og mænd. Da den skrækkelige katastrofe fandt sted i sidste uge, var jeg i Kina, i Beijing og Shanghai. På vegne af Parlamentet åbnede jeg en fødevaremesse i Shanghai. Det skete i mandags, og straks efter ankomsten sendte jeg kondolencebreve til ambassadøren i Polen og Bruxelles. I fjernsynet havde jeg selv mulighed for at se, hvordan det så ud, jeg kunne se den menneskelige tragedie og den enorme hjælp fra mennesker, regeringen og hæren - en øjeblikkelig hjælp, en ikke tidligere set støtte til ofre.
Jeg vil i dag gerne takke alle medlemsstater, EU, for denne hjælp, jeg vil også gerne takke for det, I gør i dag, for denne solidaritetsgestus i form af en forhandling, og jeg tror, at denne hjælp stadig vil være nødvendig.
Zbigniew Zaleski
(PL) Fru formand! Med hensyn til Kina kan jeg se to reaktioner. Den første: Vi kan kun reagere på ulykken ved at hjælpe. Det er vores moralske forpligtelse, hvilket også skyldes, at vi er bedre økonomisk og finansielt stillet. Og det er vores opgave.
Vi må for det andet ikke glemme, at vi under normale omstændigheder, når der ikke finder nogen ulykker sted, skal hjælpe kineserne - jeg mener hermed de kinesiske borgere - ved at minde myndighederne om deres rettigheder. Også dette skal vi gøre på en meget bestemt måde. Vi skal sørge for, at vi reagerer passende på enhver situation. Og det vil være tydeligt, og jeg tror, at kineserne vil anerkende det og være taknemmelige for det.
Janez Lenarčič
formand for Rådet. - (SL) Fru formand! Jeg mener, at det er meget vigtigt, at Parlamentet har besluttet, at dagens forhandling kun skal omhandle naturkatastrofen i Kina. Primært så vi kan sende en besked til Kina, hvor vi på den ene side giver udtryk for EU's medfølelse og på den anden side, som fru Grabowska udtrykte det, udtrykker EU's solidaritet med Kina og landets befolkning.
Forskellen på tonen i forhandlingen om dette emne og tonen i forhandlingen om det forrige emne er også tydelig. Naturligvis er en del af grunden til dette også den måde, som de kinesiske ledere har reageret på, og vi kan i sandhed sige, at deres reaktion på denne forfærdelige katastrofe var hurtig og effektiv, at de har anvendt et betragteligt antal nationale ressourcer, og at de har udnævnt premierministeren personligt som hjælpekoordinator. Der skal være god koordinering for at overvinde sådanne vanskeligheder, hvilket der tydeligvis var.
Medierne holdt også regelmæssigt offentligheden, både nationalt og internationalt, orienteret om udviklingen. Udenlandske journalister og også nogle udenlandske eksperter, bl.a. fra Japan ifølge vores oplysninger, fik adgang til de berørte områder.
Jeg mener derfor, at vi kan sige, at de kinesiske myndigheders indsats i forbindelse med denne kæmpemæssige katastrofe og deres hjælp til befolkningen har været godt organiseret, og hvad der er vigtigst af alt, at de er villige til at tage imod hjælp udefra, herunder vores. Og jeg kan forsikre Dem om, at Rådet fortsat vil være parat til at yde hjælp.
Louis Michel
Fru formand! Jeg vil kort sige, at jeg naturligvis tager Deres indlæg til efterretning og vil besvare dem med, at vi selvfølgelig er indstillet på at yde mere hjælp end den allerede iværksatte baseret på en egentlig behovsanalyse.
Desuden tror jeg, alle bifalder Kinas reaktion og myndighedernes samarbejdsvilje med hensyn til adgang og gennemsigtighed. Jeg mener bl.a. adgang for pressen.
Jeg vil måske også følge fru Flautres forslag om at stille internationale eksperter til rådighed til at vurdere risikoen for parallelle skader bl.a. på atomanlæg. Jeg tror, det ville være godt at lade tanken gå videre. Det er naturligvis ikke en forpligtelse, men jeg tror, det i det mindste ville være formålstjenligt at diskutere det med de kinesiske myndigheder.
Formanden
Jeg har modtaget seks beslutningsforslag, jf. forretningsordenens artikel 103, stk. 2
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted torsdag kl. 12.00.
