Euroopan unionin kansalaisten oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella
Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Santinin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0009/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella (KOM(2001) 257 - C5-0336/2001 - 2001/0111(COD)).

Vitorino
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää esittelijä Santinia ja kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa hyvin myönteisen mietinnön laatimisesta.
Mietinnössä käsitellään kauan odotettua ehdotusta direktiiviksi, joka on ensiarvoisen tärkeä henkilöiden vapaan liikkuvuuden helpottamisen kannalta ja jossa otetaan huomioon 1990-luvun loppupuolella tehty Euroopan unionin kansalaisuutta koskeva työ ja aivan erityisesti Simone Veilin johtaman korkean tason asiantuntijaryhmän tekemä työ.
Ehdotuksessa määritellään ehdot, joilla säännellään vapaan liikkuvuuden ja oleskelun perusoikeuksien käyttämistä. Nämä oikeudet kuuluvat jokaiselle EU:n kansalaiselle perustamissopimuksen nojalla, ja ne on vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjassa. Tässä mielessä ehdotus on ensiaskel Euroopan unionin kansalaisuuden vakiintuneen käsitteen määrittelyssä, mikä käykin ilmi ehdotuksen perustavoitteista.
EU:n kansalaisten pitäisi voida siirtyä jäsenvaltiosta toiseen periaatteessa samoin kuin minkä tahansa jäsenvaltion kansalaiset voivat vaihtaa asuinpaikkaa oman valtionsa alueella. Direktiivillä on tarkoitus helpottaa erityisesti vapaan liikkuvuuden oikeuden käyttämistä karsimalla hallinnolliset muodollisuudet vain kaikkein välttämättömimpään, määrittelemällä paremmin perheenjäsenet, ottamalla käyttöön pysyvä oleskeluoikeus neljän vuoden keskeytymättömän oleskelun jälkeen vastaanottavassa jäsenvaltiossa ja rajoittamalla entisestään tilanteita, joissa oleskelu voidaan kieltää tai keskeyttää yleiseen järjestykseen vedoten.
Ehdotuksessa esitetään tärkeitä uudistuksia nykyiseen yhteisön säännöstöön verrattuna. Siinä ehdotetaan erityisesti, että jaksoa, jonka aikana kansalaisiin ei sovelleta mitään muita muodollisuuksia kuin voimassaolevan henkilöllisyystodistuksen tai passin omistaminen, pidennettäisiin kolmesta kuukaudesta kuuteen kuukauteen. Siinä ehdotetaan, että Euroopan unionin kansalaisilta poistetaan velvollisuus hankkia oleskelulupa ja korvattaisiin se pelkällä rekisteröitymisellä asiasta vastaavalle viranomaiselle. Näin onkin jo joissain jäsenvaltioissa. Ehdotuksessa esitellään järjestelmä, jossa Euroopan unionin kansalaisten tulee pelkästään ilmoittaa täyttävänsä oleskeluoikeuteen liittyvät ehdot. Siinä ehdotetaan myös pysyvää ja ehdotonta oleskeluoikeutta neljän vuoden keskeytymättömän oleskelun jälkeen.
Vapaata liikkuvuutta rajoittavat yhä lukuisat esteet, kuten esittelijä Santinin mietinnössä perustellusti korostetaan. Samaa kertovat yhteisöjen tuomioistuimen toistuvasti antamat tuomiot. Ehdotukseen sisältyvät yhteisöjen tuomioistuimen viimeaikaisissa päätöksissään antamat selvennykset. Ehdotuksen hyväksymisellä helpotetaan huomattavasti kaikkien Euroopan kansalaisten perusoikeuksien käyttöä.
Santini (PPE-DE)
. (IT) Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän aluksi komission jäsentä Vitorinoa keskustelun aloittamisesta ja perustan luomisesta mietintöni esittelylle. Nyt käsittelemämme direktiivi on todellakin suuri askel eteenpäin keskustelussa Euroopan unionin kansalaisuudesta ja henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta. Ensi kertaa kansalaisilla tunnustetaan olevan oikeuksia henkilöinä, eikä pelkästään taloudellisina yksikköinä. Nyt kansalaiset saavat yksilön oikeudet, jotka yleisten oikeuksien kanssa muodostavat Euroopan kansalaisuuden. Oikeus vapaaseen liikkuvuuteen ja oleskeluun johtuu suoraan EY:n perustamissopimuksesta. Kuten komission jäsen totesi, nämä oikeudet ovat olleet olemassa jo pitkään, ja ne tuovat kansalaisille uusia, tärkeitä perusoikeuksia. Voitaisiinkin ajatella, että direktiivillä valetaan perusta jäsenvaltion ja Euroopan kaksoiskansalaisuudelle. Tämä käsite muotoutui luonnoksessa perustamissopimukseksi, ja siitä keskusteltiin myös Euroopan tulevaisuutta käsittelevässä valmistelukunnassa. Pysyvän oleskeluoikeuden käyttöönotto on konkreettinen esimerkki tästä.
Ennen direktiivin yksityiskohtaisempaa tarkastelua sen soveltamisalaa on tarkennettava. Direktiivi koskee Euroopan unionin kansalaisia ja heidän perheitään näiden kansalaisuudesta riippumatta. Kuusikymmentäluvulta saakka on tunnustettu Euroopan unionin kansalaisten kolmansista maista tulevien perheenjäsenten yhdenvertaisen kohtelun periaate, ja tällä direktiivillä sitä tehostetaan ja parannetaan entisestään. 
Kolmannen maan kansalaisen oikeus johdetaan suoraan perheeseen kuuluvan unionin kansalaisen oikeudesta. On heti alusta lähtien tehtävä selväksi, ettei direktiiviä sovelleta niihin kolmansien maiden kansalaisiin, jotka eivät ole sukua unionin kansalaiselle, vaikka he asuisivatkin unionin jäsenvaltiossa ja heillä olisi oikeus liikkua vapaasti unionin alueella.
Direktiivin tärkein ansio on se, että siinä kootaan yhteen ja samaan tekstiin kaikki aiempi säännöstö. Toinen ansio on selkeys, johon pääsemisessä erityisesti jotkut esittelijän tekemistä tarkistuksista ovat auttaneet. Niillä on yksinkertaistettu mahdollisimman paljon tekstin byrokraattisimpia kohtia.
Kaikkein edistyksellisimpiin osiin kuuluu ehdotus oleskelulupa-asiakirjan korvaamisesta yksinkertaisella todistuksella tai rekisteröitymisellä asiasta vastaavalle viranomaiselle, kuten komission jäsen mainitsikin. Rekisteröitymismenettelyjen on oltava selkeät ja nopeat. Itseilmoitusperiaatetta on sovellettava kaikissa tapauksissa, kuten joissain jäsenvaltioissa jo tehdäänkin. Itseilmoitusperiaatetta on sovellettava myös todistukseen, jolla osoitetaan henkilöllä olevan riittävät tulot ja sairausvakuutus. Perheenjäsenten, jotka ovat kolmannen valtion kansalaisia, on toimitettava henkilöllisyystodistus, jossa perhesuhde käy ilmi. Näin toimitaan mahdollisten väärinkäytösten ehkäisemiseksi.
Toinen direktiivin tuoma edistyksellinen periaate koskee niiden kolmansien maiden kansalaisten karkottamista, joilla on oikeus oleskella unionin alueella. Direktiivissä säädetään, ettei heitä voida karkottaa missään olosuhteissa. Tämän lähestymistavan tarkoituksena on saavuttaa Amsterdamin tavoite eli luoda vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva rajaton alue. Jotkin jäsenvaltiot halunnevat kuitenkin päättää omista säännöistään.
Olen säästänyt kaikkien kiistanalaisimman kysymyksen viimeiseksi, kuten tämän parlamentin keskusteluissa on tapana. Kysymys koskee perhettä ja sen koostumusta sekä pariskunnan ja puolison määritelmää. Olen esittelijänä pyrkinyt olemaan mahdollisimman avoin ja venyttämään äärimmilleen omia ja edustamani poliittisen ryhmän periaatteita, jottei näin laajaa ja uudistuksellista lainsäädäntöä romutettaisi turhalla kinastelulla, kuten usein käy, ja jotta direktiivin laatimisprosessi saataisiin päätökseen. Yhteisön lainsäädännössä puolison määritelmä on yksiselitteinen, kuten yhteisöjen tuomioistuin on moneen otteeseen vahvistanut. Puolison määritelmästä ja avopareista puheen ollen olen esittelijänä noudattanut monia PSE-ryhmän tekemiä ja myöhemmin peruuttamia tarkistuksia. Niissä vedottiin eri jäsenvaltioiden lakeihin ja niillä on tarkoitus poistaa yhteisön tasolla vielä vallitsevat erot. Mielestäni demokraattinen vetoaminen toissijaisuuteen ja kansalliseen päätäntävaltaan on kaikkien etujen mukaista. Samalla vältyttäneen usein tapahtuvilta mielenilmauksilta, jotka vain köyhdyttäisivät mietinnön sisältöä ja supistaisivat sen soveltamisalaa. Lyhyesti sanottuna jokainen jäsenvaltio voi säätää perhekysymyksistä oman lainsäädäntönsä mukaisesti ja haluamallaan tavalla. Meillä on nyt käsissämme loistava tilaisuus soveltaa yhteispäätösmenettelyä. Olisikin todella sääli, ellemme pystyisi saamaan aikaan tekstiä, jonka neuvoston laaja enemmistö hyväksyy. Emme myöskään voi ajatella, että pakottaisimme 13 valtion hyväksymään mallin, jota vain kaksi niistä kannattaa. Emme saa pitää vertauskuvia ja opinkappaleita tärkeämpinä kuin vastuullisia sääntöjä, joita odottavat miljoonat kansalaiset, jotka tahtovat saada elämänsä järjestettyä.
Lyhyesti sanottuna totean, että lähestymistapani esittelijänä on ollut enimmäkseen komission lähestymistavan mukainen. Komission teksti oli johdonmukainen ja objektiivinen, ja siitä käy ilmi myös neuvoston kanta, kuten jo tiedämmekin. Meillä on tilaisuus antaa kansalaisille uudet, uudenaikaiset säännöt, joilla heille taataan paremmin kansalaisoikeudet. Uskon vahvasti, että parlamentti hyväksyy ne äänestyksessään. Haluaisin vielä kiittää valiokuntien valmistelijoita ja kaikkia jäseniä, jotka ovat osallistuneet mietinnön laatimiseen tekemillään tarkistuksilla. Ne ovat aivan varmasti tehneet direktiivin sisällöstä paremman.
Medina Ortega (PSE)
Arvoisa puhemies, Euroopan kansalaisuus oli Euroopan unionista Maastrichtissa vuonna 1992 tehdyn sopimuksen suurimpia saavutuksia.
Yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden mukaisesti Euroopan kansalaisuuteen kuuluvat oikeudet, myös oikeus vapaaseen liikkuvuuteen ja oleskeluun, olivat Euroopan kansalaisten perusoikeuksia. Niiden tunnustamiseksi ei tarvittu minkään erityisen lain täytäntöönpanoa.
Tämän oikeusperustan mukaisesti oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta oli sitä mieltä, ettei ollut syytä säätää mitään hallinnollisia rajoituksia maahanpääsylle tai vapaalle liikkuvuudelle ja oleskelulle.
Schengenin sopimusten ansiosta alan lainsäädännöstä on saatu järjestelmällisempää. On kuitenkin vielä joitakin valtioita, jotka vastustavat kehitystä ja jättäytyvät sen ulkopuolelle.
Sen takia oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunta toivoi, että tämä ehdotus direktiiviksi olisi todellinen edistysaskel ja että sillä saataisiin poistettua kaikki hallinnolliset ja sisällölliset rajoitukset kansalaisten mahdollisuudelta asettua asumaan toiseen jäsenvaltioon.
Tämä oli oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan hyväksymien tarkistusten tarkoitus.
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta ei hyväksynyt oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan tekemiä tarkistuksia. Esittelijä toivoisi tietenkin, että ne säilytettäisiin, muttei kuitenkaan vaadi niiden säilyttämistä, jottei vaarannettaisi tässä asiassa jo saavutettua yksimielisyyttä.
Haluaisin kuitenkin kiinnittää huomionne erääseen tarkistukseen, jolla jossain määrin voitaisiin vastata oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan huolenaiheisiin. Tarkoitan tarkistusta 23, jolla laaditaan uusi artikla 4 b, jossa todetaan: "Tämä direktiivi ei saa johtaa siihen, että Euroopan unionin lainsäädännössä vahvistettuja tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksillä vahvistettuja oikeuksia kumotaan."
Mielestäni tämä tarkistus on keskeinen, jollemme halua palata taaksepäin Euroopan unionin kansalaisten oikeuksissa.

Karamanou (PSE)
Arvoisa puhemies, komission ehdotus kansalaisten oikeudesta vapaaseen liikkuvuuteen on epäilemättä tärkeä askel yhdistyneessä Euroopassa vieläkin sitkeässä olevien perusteettomien teknisten esteiden poistamiseksi. Parlamentin ehdottamien tarkistusten ansiosta komission ehdotuksesta on tietenkin tullut huomattavasti parempi. Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan tekemillä tarkistuksilla on tarkoitus parantaa naisten vapaata liikkuvuutta monin tavoin. Tarkistuksissa on otettu huomioon naisten kohtaamat erityisongelmat ja syrjimättömyyden periaate sukupuoleen liittyvissä kysymyksissä.
Arvoisa komission jäsen, tavoitteenanne oli myöntää kaikille Euroopan kansalaisille oikeus oleskella vapaasti ja vaivatta kaikissa jäsenvaltioissa. Ikävä kyllä ette ole saanut aikaan sukupuolineutraalia tekstiä, jossa otettaisiin huomioon naisten kohtaamat erityisongelmat. Suurimpana ongelmana ovat naiset, jotka ovat miehestään taloudellisesti riippuvaisia ja joilla ei ole mitään mahdollisuutta saada pidennystä oleskeluoikeuteensa tai jatkaa oleskelua toisessa jäsenvaltiossa, jos he eroavat miehestään tai jos tämä kuolee. Heiltä evätään toisin sanoen samalla kaikki lailliset oikeudet, jotka johtuvat siitä, että he asuvat toisessa unionin jäsenvaltiossa. Mielestämme tilanne on korjattava.
Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunta pitää myös erittäin tärkeänä, että kaikkia ihmissuhteita suojellaan antamalla avopuolisoille sukupuolesta riippumatta samat oikeudet kuin aviopuolisoille. Yhä useammat jäsenvaltiot etsivät nyt tapoja tunnustaa yhdessä asuvat parit, jotka eivät ole virallisesti avioliitossa. Useimmissa maissa pariskunnat voivat rekisteröityä virallisesti, joten rekisteröidyt liitot pitäisi myöskin sisällyttää perheen määritelmään.

Pirker (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tänään tarkastelemamme direktiiviluonnos on suuri edistysaskel Euroopan yhteisön toteuttamisessa, sillä tavoitteeseemme päästään antamalla EU:n kansalaisille oikeus vapaaseen liikkuvuuteen. Direktiivillä on tarkoitus mahdollistaa se, että EU:n kansalaisten tekemiin jäsenvaltioiden välisiin matkoihin sovelletaan samoja ehtoja kuin jäsenvaltion sisäisiin matkoihin. Tarkoituksena on siis poistaa jäljellä olevat rajoitukset ja päästä eroon byrokraattisista ja poliittisista esteistä, jotka ovat vapaan liikkuvuuden tiellä. Tämän vuoksi esitänkin PPE-DE-ryhmän puolesta lämpimän tukeni komission ehdotukselle ja niille parannuksille ja muutoksille, joita erinomainen esittelijämme on siihen tehnyt. Tällaista tavoitetta kohti kuljemme. Olen varma, että voimme päästä tavoitteeseemme, kunhan joitakin ehtoja noudatetaan.
Keskustelumme aiheena on tärkeä kysymys vapaasta liikkuvuudesta. Olen pettynyt siihen, miten jotkut parlamentin jäsenet ovat keskittäneet kaiken huomionsa perheen määritelmään kaiken muun kustannuksella. Perheen määritelmä on vain pieni osa kokonaisuutta ja siitä on toki keskusteltava. Meidän olisi kuitenkin luovuttava näkemyksestä, jonka mukaan vain tarkkaan valittu pieni joukko tietää, mitä "perhe" tarkoittaa, ja että kaikkien parlamentin jäsenten ja kaikkien jäsenvaltioiden olisi hyväksyttävä heidän määritelmänsä. Näin ei voi olla. Meidän olisi saatava aikaan kompromissi hyväksymällä se, että eri jäsenvaltioilla on eri käsitykset asiasta ja että ne hoitavat asian eri tavoin. Meidän ei pitäisi antaa muutaman jäsenvaltion pakottaa muita hyväksymään oman määritelmänsä siitä, mikä perhe on. Jos voimme vastustaa tätä ja pääsemme yhteisymmärrykseen hyväksymällä yksittäisten jäsenvaltioiden erilaiset järjestelyt, ehdotus saa suuren enemmistön kannatuksen. EU:n kansalaisten vapaan liikkuvuuden vuoksi pyydän kaikkia ehdotuksien tekemiseen osallistuneita seuraamaan järjen ääntä.
Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, kollegani ja mietinnön varjoesittelijän Carmen Cerdeiran puolesta, joka ei tänään valitettavasti pääse tulemaan paikalle, yritän parhaani mukaan puhua poliittisen ryhmäni puolesta.
Euroopan unionin kansalaisuus, joka institutionalisoitiin ja perustettiin Maastrichitin sopimuksella ja jota myöhemmin muutettiin Amsterdamin sopimuksella, tuo kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisille joukon oikeuksia ja velvollisuuksia.
Tarkoituksena on ottaa kansalaiset mukaan Euroopan yhdentymiseen lisäämällä heidän osallistumismahdollisuuksiaan, suojelemalla paremmin heidän oikeuksiaan ja edistämällä käsitystä eurooppalaisesta identiteetistä niin, että Euroopan kansalaisissa herätetään yhteenkuuluvuuden tunne. Kansalaisoikeudet ja unioni ylipäätään tuntuvat kansalaisista uskottavilta vain, jos niillä on käytännön merkitystä heidän arkielämässään.
Yhdestä unionin kansalaisuuden tuomasta perusoikeudesta säädetään perustamissopimuksen 18 artiklan 1 kohdassa, jonka mukaan kansalaisilla on oikeus vapaaseen maahanpääsyyn, liikkumiseen ja oleskeluun jäsenvaltioiden alueella.
Sama oikeus samaan tapaan ilmaistuna annetaan Euroopan kansalaisille myös perusoikeuskirjan 45 artiklan 1 kohdassa, ja tämä on meistä todella merkittävää.
Nämä oikeudet ovat siis perustuslainomaisia, eivät deklaratorisia. Toisin sanoen oikeudet ovat olemassa ilman jäsenvaltioiden erityistä lupaa.
Olemme tyytyväisiä komission ehdotukseen, joka on mielestämme todellinen edistysaskel. Unionin kansalaisten liikkumiseen jäsenvaltioiden välillä pitäisi soveltuvin osin soveltaa samoja ehtoja kuin jäsenvaltioiden kansalaisten liikkumiseen omassa kotijäsenvaltiossaan.
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin kansalaiset ovat omaksuneet tämän periaatteen huomattavasti hallituksiaan nopeammin ja perusteellisemmin. He ovat omaksuneet sen ja he käyttävät sitä. Oman alueeni rannikolla, jossa vietän paljon aikaa, on paljon laittomasti oleskelevia Euroopan unionin kansalaisia. Heillä on kaksi kotia, toinen lähtömaassaan ja toinen minun kotimaassani. Näiden kahden kodin välillä he tulevat ja menevät niin kuin haluavat täyttämättä mitään papereita. Ei voida osoittaa, ovatko nämä ihmiset viettäneet viimeiset kuusi kuukautta kotipaikassaan, koska se on joskus vain 60 km:n päässä naapurimaasta. Euron ansiosta tämä on paljon helpompaa, ja toivonkin, että komissio pääsee asiassa eteenpäin. Sen takia ryhmäni ehdotti tarkistuksia, joiden tarkoituksena on kerralla lopettaa ihmisten taloudellisen tilanteen tarkkaileminen, antaa etusija kansalaisuudelle ja tunnustaa, että kansalaiset perheineen käyttävät jo nyt oikeutta liikkua vapaasti Euroopan unionin alueella.

Sørensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmän puolesta haluaisin todeta, että kannatamme esittelijä Santinin ehdotusta sellaisena kuin valiokunta sen hyväksyi. Direktiivillä on tarkoitus antaa EU:n kansalaisuudelle enemmän sisältöä ja edistää henkilöiden vapaata liikkuvuutta yhteisön alueella.
Ehdotuksen hyväksyminen tarkoittaisi nykyisten moninaisten säännösten, direktiivien ja tuomioiden koontamista. Tällä tavoin lainsäädännöstä tulisi selvempi ja yksiselitteisempi. Selkeä lainsäädäntö tarkoittaa samalla sitä, että monet yhä lujassa olevat henkilöiden vapaan liikkuvuuden käytännön esteet on helpompi poistaa.
ELDR-ryhmä tukee täysin syrjimättömyyden periaatetta, jonka mukaan muista jäsenvaltioista tulevia EU:n kansalaisia on mahdollisimman pitkälti kohdeltava samoin kuin vastaanottavan jäsenvaltion omia kansalaisia. Nyt käsittelemämme direktiivi on askel oikeaan suuntaan.
Kannatamme kuitenkin myös ehdotukseen sisältyvää asteittaista perheen määritelmää. Yleisesti toteaisin heti, ettei ehdotuksen tarkoituksena ole määritellä perhettä vaan yksinkertaisesti säilyttää perheen yhtenäisyys. Perheen määritelmää ympäröivässä keskustelussa huomion ei pitäisikään kääntyä pois ehdotuksen tarkoituksesta ja direktiivin hyväksymisestä koituvista myönteisistä vaikutuksista, joita ovat vapaata liikkuvuutta säätelevien sääntöjen vahvistaminen, työvoiman liikkuvuuden parantaminen ja tietenkin perheen yhtenäisyyden säilyttäminen.

Di Lello Finuoli (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, ehdotus direktiiviksi Euroopan kansalaisten ja heidän perheidensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella on todella tärkeä vapaamman ja avoimemman Euroopan aikaansaamiseksi. Sen tarkoituksena on lisäksi työntekijöihin, vapaisiin ammatinharjoittajiin, eläkeläisiin, opiskelijoihin ja kaikkiin toisessa jäsenvaltiossa asuviin kansalaisiin sovellettavan todellisen säädösten viidakon yksinkertaistaminen ja keventäminen. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan hyväksymät tarkistukset ovat parantaneet alkuperäistä tekstiä huomattavasti, koska niiden ansiosta työntekijöiden oikeusturva paranee ja heitä suojellaan laittoman maahanmuuton vaaroilta. Euroopan kansalaisia pitäisi tietenkin myös suojella näiltä vaaroilta. Paljon työtä on vielä tekemättä, kuten parlamentin jäsenet Karamanou ja Medina Ortega ovat havainnollisesti todenneet.
Olemme ottaneet huomioon odotukset, joita toiseen jäsenvaltioon asumaan haluavilla perheenjäsenillä on. Olemmekin tehneet töitä etenkin kansalaisoikeuksien lisäämiseksi ja sukupuoli-identiteettiin, sukupuoliseen suuntautuneisuuteen ja yhteisasumisen muotoon perustuvan syrjinnän poistamiseksi. Suurin osa eurooppalaisista hyväksyy oikeuden avioeroon tai aborttiin, joten uskomme vakaasti, että meidän on annettava oikeus asua toisessa jäsenvaltiossa myös niille, jotka haluavat asua yksin, samaa sukupuolta olevan kumppanin kanssa tai perustaa perheen ilman, että heidän on solmittava avioliitto.
En tiedä, aikooko neuvosto päättää säilyttää tai voiko se säilyttää parlamentin päätösten poliittisen ja kulttuurisen tasapainon tai aikooko se tukea mietintöä siinä muodossa, jossa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien ja sisämarkkina-asioiden valiokunta sen hyväksyi. Olemme kuitenkin varmoja siitä, että jos neuvosto ei näin tee, se toimii vastoin useimpien Euroopan kansalaisten tahtoa. Kuten parlamentin jäsen Terrón i Cusí totesi, tällöin olisi vaarana toimielinten ja kansalaisten välisen kuilun syveneminen.

Buitenweg (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, minunkin ryhmäni on todella tyytyväinen ehdotettuun direktiiviin ja mietintöön. Kuulemme usein, että Euroopan unioni haluaa edetä yhdentymisen muilla aloilla liian nopeasti. Tämä kysymys olisi kuitenkin monen mielestä pitänyt hoitaa jo ajat sitten. Monet itse asiassa luulevat, että asia on jo hoidettu, ja pettyvät huomatessaan, ettei vapaa liikkuminen olekaan niin vapaata kuin he olivat kuvitelleet.
Esimerkkinä voisi olla ruotsalainen, joka haluaa muuttaa Italiaan ja työskennellä siellä. Tällaista tilannetta on nyt tarkoitus helpottaa. Tiedän joidenkin parlamentin jäsenten ja erityisesti joidenkin jäsenvaltioiden ajattelevan, että ehdotus voi johtaa muuttoliikkeeseen. Mielestäni tällainen ajattelu on aika kaukaa haettu. Kyseessä on pääasiassa EU:n kansalaisten vapaa liikkuvuus. Se koskee kolmansien maiden kansalaisia vain, jos he ovat naimisissa tai pysyvässä suhteessa EU:n kansalaisen kanssa. Pitäkäämme tämä mielessä.
Tähän kuuluu erottamattomasti tietenkin se, että moni ihminen, joka haluaa matkustaa EU:ssa tai muuttaa toiseen jäsenvaltioon asumaan, ottaa mieluummin perheensä tai kumppaninsa mukaansa kuin lähtee yksin. Tästä puhutaan mietinnössä paljon, määritelmää on laajennettu ja ryhmäni on tähän tyytyväinen. Päättelen parlamentin jäsenen Pirkerin tarkistuksista ja kommenteista, että määritelmä on edelleen hyvin kiistanalainen. Avioliitto on mielestämme täysin yksiselitteinen - henkilöiden on voitava ottaa puolisonsa mukaan. Rekisteröidyt parisuhteet ovat mielestämme vielä hyväksyttäviä - henkilön rekisteröidyn kumppanin on myös voitava tulla mukaan. Meillä on kuitenkin vaikeuksia pysyvien suhteiden kanssa.
Haluaisinkin lainata jäsen Pirkerin sanoja osoittaakseni, että olen kuunnellut häntä tarkkaan. Hän totesi näin: "Meidän olisi luovuttava näkemyksestä, jonka mukaan vain tarkkaan valittu pieni joukko tietää, mitä perhe tarkoittaa." Yhdyn lämpimästi tähän mielipiteeseen. Mielestäni tärkeintä on, että ihmiset ovat sitoutuneet toisiinsa, haluavat ottaa vastuun toisistaan ja välittävät toisistaan. Mielestäni olisikin absurdia tuhota perhe-elämä sen vuoksi, että yksi virallinen allekirjoitus puuttuu. Voitte tarkastella myös vaihtoehtoja, esimerkiksi sitä, kuinka kauan henkilöt ovat asuneet yhdessä. Vaihtoehtoja on. Tärkeintä on, että ihmiset ovat sitoutuneet toisiinsa ja että heillä on perhe-elämää. Ehkäpä virallinen allekirjoitus puuttuu, mutta katsokaamme, mitä Euroopan unioni voi asialle tehdä. Älkäämme tuhotko perhe-elämää vain puuttuvan allekirjoituksen vuoksi.

Blokland (EDD).
Arvoisa puhemies, niin esittelijä Santini kuin komission jäsenkin kannattavat Euroopan kansalaisuutta, jolle nyt on tarkoitus antaa konkreettinen muoto ehdotuksella EU:n kansalaisten oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti unionin alueella. Näistä oikeuksista, komission tekstiä lainaten, "on tullut erottamaton osa jokaisen unionin kansalaisen oikeusperintöä".
Mitä perintöä komissio tässä tarkkaan ottaen mahtaa tarkoittaa? Tämä sanamuoto on mielestäni yhtä yllättävä kuin termi "Euroopan kansalaisuus". Tunteeko alankomaalainen yhtäkkiä itsensä Euroopan kansalaiseksi vain siksi, että voi mennä helpommin töihin Ranskaan? Ei, vaan hän on edelleen alankomaalainen, joka on Ranskassa töissä. Käytännön kannalta ehdotus on hyvä ja jopa edistyksellinen. Sillä poistetaan paljon byrokratiaa ja hallitsemattomia sääntöjä.
Komissio loukkaa mielestäni kahdessa kohdassa jäsenvaltioiden päätäntävaltaa. Sitä loukataan 25 artiklassa, jossa vastaanottavaa jäsenvaltiota kielletään antamasta karkotuspäätöstä henkilölle, jolla on pysyvä oleskeluoikeus. Lisäksi 30 artiklan 2 kohdassa todetaan, että henkilö voi hakea uudelleen lupaa tulla maahan jo kahden vuoden kuluttua karkotuksesta. Asiaa ei ole mietitty loppuun saakka.
En voi hyväksyä Santinin mietinnön niitä tarkistuksia, joilla laajennetaan kumppanin käsitettä ja joilla komission laimennetaan tarkistuksia.

Cappato (NI).
Arvoisa puhemies, olemme odottaneet direktiiviä henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta jo monia, liiankin monia vuosia. Nyt kun ehdotus vihdoin on laadittu, kannatamme ja tuemme sitä. Olen oikeastaan pyytänyt puheenvuoroa erityisesti esittääkseni mietinnön esittelijälle suullisesti ja kirjallisesti TRP-puolueen (Transnational Radical Party) vetoomuksen, jonka on allekirjoittanut 1122 henkilöä 30 maasta. Allekirjoittaneet vaativat henkilöille täyttä oikeutta liikkua vapaasti Euroopan unionin alueella ja samaa sukupuolta olevien parien syrjinnän lopettamista.
Haluaisin sanoa tästä pari sanaa erityisesti mietinnön laatijalle Santinille ja jäsen Pirkerille. Pirker näyttää pitävän joitakin kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan tekemiä tarkistuksia ja mietintöön laatimia kappaleita yrityksenä käyttää vapaata liikkuvuutta koskevaa direktiiviä siihen, että kaikki Euroopan valtiot pakotettaisiin hyväksymään sama perheen määritelmä. Syytös on täysin perätön ja heidän hyväksymänsä tekstit osoittavat sen. Emme yritä pakolla tuputtaa yhtä perheen määritelmää, vaan varmistaa, ettei ketään kohdella eri tavalla tai syrjitä vapaaseen liikkuvuuteen liittyen tai Euroopan lainsäädännössä ylipäätään vain, koska he elävät tietynlaisessa parisuhteessa joko samaa tai eri sukupuolta olevan kumppanin kanssa. Tätä me vaadimme. Mielestämme henkilöiden vapaan liikkuvuuden edistäminen ei tarkoita samaa sukupuolta olevien henkilöiden solmiman avioliiton käyttöönottamista koko Euroopassa, mutta jos tällainen avioliitto tunnustetaan yhdessä valtiossa, se pitäisi tunnustaa vapaan liikkuvuuden kannalta parin muuttaessa toiseen valtioon. Tämä ei tarkoita sitä, että heille olisi myönnettävä kaikki perhettä koskevat oikeudet. Tätä tarkoitamme ja siksi pyydämme muita ryhmiä olemaan poistamatta lauseketta "sukupuolesta riippumatta". On esitetty vastalauseita, että lauseke olisi tarpeeton ja ylimääräinen. Emme ole lakimiehiä. Olemme ainoastaan sitä mieltä, että tämä lauseke olisi säilytettävä tekstissä. Jos se sitten osoittautuukin turhaksi, parempi niin. Joten: vapaa liikkuvuus sukupuolesta riippumatta henkilöille, jotka ovat solmineet avio- tai avoliiton.

Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kuten korostin Euroopan kansalaisuudesta laatimassani mietinnössä, joka hyväksyttiin viime syyskuun täysistunnossa, Euroopan kansalaisuuden tunnustaminen on ollut hidas prosessi, jota haittaavat edelleenkin liian monet esteet. Aloitteita on tehtävä sen varmistamiseksi, että Euroopan kansalaisuuden käsite saadaan poliittisesti, hallinnollisesti, oikeudellisesti, sosiaalisesti ja taloudellisesti toteutettua.
Suosittelin tuolloin myös, että nyt käsittelemämme ehdotus direktiiviksi hyväksyttäisiin mahdollisimman nopeasti. Näin voitaisiin poistaa esteet, jotka edelleen haittaavat Euroopan unionin kansalaisten oikeutta liikkua ja oleskella vapaasti. Ehdotukseen on koottu nykyisiä tekstejä, ja sen tarkoituksena on tuoda paljon odotettua kevennystä yhdistämällä yhteen ja samaan säädökseen oikeus liikkua ja oleskella vapaasti Euroopan unionin alueella sekä erityisesti ottaa käyttöön pysyvä oleskelulupa neljän vuoden keskeytymättömän oleskelun jälkeen. Ehdotus on tervetullut.
Esittelijämme Santinin erittäin hyvin tekemän työn ansiosta ehdotukseen on voitu ottaa mukaan monta mielestäni todella myönteistä uudistusta. Kaksi jo aiemmin keskustelussa mainittua kohtaa ovat kuitenkin edelleen ongelmallisia. Ensimmäinen kohta on turhan laaja perheen määritelmä, jolla näköjään pyritään pakottamaan jäsenvaltiot tunnustamaan kansallisessa lainsäädännössään avopuolison perheenjäseneksi. Mielestäni tässä kohtaa on terveen järjen mukaista noudattaa kansallisia lakeja ja kussakin jäsenvaltiossa voimassa olevia säädöksiä. Sama pätee myös turhan laajaan perheenjäsenen määritelmään. Itse olen sitä mieltä, että olisi järkevämpää ylläpitää yhteisön säännöstön määritelmä sukulaisista suoraan ylenevässä tai alenevassa polvessa eikä laajentaa määritelmää ehdotuksen mukaisesti. Määritelmän laajentaminen voisi johtaa siihen, että perheen yhdistämistä vaativien määrä kasvaisi valtavasti. Esittelijä Santinin ehdottama määritelmän laajentaminen olisi siis perusteltua vain humanitaarisista syistä tai vakavien terveydellisten perusteiden vuoksi.

Evans, Robert (PSE).
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää ja komissiota siitä, että he ovat saaneet aikaan tämän tärkeän mietinnön, jossa käsitellään merkittäviä asioita asianmukaisella tavalla. Meidän parlamentin jäsenten on tehtävä kaikkemme, jotta Euroopan unionin kansalaisten olisi helpompi liikkua vapaasti unionin alueella.
On jokseenkin kummallista, että tällä hetkellä tavaroiden ja pääoman liikkuminen Euroopan unionin alueella on helpompaa kuin kansalaisten liikkuminen jäsenvaltiosta toiseen. Komission jäsen Vitorino totesi alussa, että vapaalle liikkuvuudelle on liikaa esteitä, ja jäsen Buitenwegin juuri mainitsemat esimerkit kertovat samaa. Jos Euroopan unionin on tarkoitus siirtyä lähemmäs kansalaisiaan, unionista on tehtävä kansalaisille nykyistä helpommin lähestyttävä.
Sääntely on kuitenkin tarpeen, jotta asiat toimisivat tehokkaasti, aivan kuten liike-elämässäkin. Espanjaan muuttavat brittieläkeläiset ja valtiosta toiseen työn takia siirtyvät henkilöt pitäisi vapauttaa turhasta ja tarpeettomasta byrokratiasta. Euroopan kansalaisten on voitava muuttaa vapaasti asumaan ja työskentelemään toiseen jäsenvaltioon, jos haluamme saavuttaa tavoitteemme tehdä Euroopan unionin taloudesta maailman kilpailukykyisin talous vuoteen 2010 mennessä ja tehdä liikkuminen jäsenvaltiosta toiseen yhtä helpoksi EU:n kansalaisille kuin osavaltiosta toiseen siirtyminen on Yhdysvaltain kansalaisille. Euroopan kansalaisten ja heidän perheidensä on voitava siirtyä vapaasti asumaan tai työskentelemään minne haluavat. Nuorilla on myös oltava oikeus saada oleskelulupa siihen valtioon, jossa he ovat varttuneet.
Mietinnössä on kuitenkin kohtia, joita voidaan tulkita tai käyttää väärin. Siihen onkin lisättävä muutamia uusia lausekkeita. Oma hallitukseni haluaa varmistaa, etteivät yrityksemme helpottaa todellisten EU:n kansalaisten vapaata liikkuvuutta avaa uusia mahdollisuuksia rikollisryhmille ja muille vastaaville.
Tiedämme kaikki liiankin hyvin, että elämme vaarallisessa maailmassa. Pieni joukko ihmisiä - oli joukko sitten kuinka pieni tahansa - saattaa käyttää mietinnöllä helpotettavaa vapaata liikkuvuutta laittomiin ja väkivaltaisiin tarkoituksiin. Meidän ei siksi tulisikaan viedä jäsenvaltioilta niiden oikeutta olla antamatta oleskelulupaa niissä tapauksissa, joissa kansallinen turvallisuus on todistettavasti uhattuna.
Tarvitsemme muutamia muita turvakeinoja, joilla ihmisiä voidaan suojella nykyajan vaaroilta. Olen samaa mieltä Di Lello Finuolin kanssa: ei ole tärkeää, onko henkilö naimisissa tai kenen kanssa hän on pysyvässä parisuhteessa. Perustamissopimus takaa kaikille kansalaisille oikeuden perhe-elämään, ja parlamentin on pidettävä tästä kiinni. Muutkin ovat puhuneet tästä. Laillisia ja pysyviä parisuhteita ei koskaan saisi vaarantaa. Vastapainoksi on ehkä toisaalta taattava varokeinoja, joilla estetään sitä pientä vähemmistöä, joka saattaisi käyttää avioliittoa keinona tulla laittomasti maahan, tekemästä näin. Henkilöille on taattava vapaa liikkuvuus ja vapaus elää haluamallaan tavalla: henkilöiden vapaa liikkuvuus, yhteismarkkinat EU:n kansalaisille ja heidän perheilleen.
Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, ehdotuksella täytetään vihdoin 50 vuotta sitten tehty lupaus siitä, että EU:n kansalaiset ja heidän perheensä saisivat asua toisessa jäsenvaltiossa. Tämä on loistava uutinen vapaudelle. Kun kuuntelemme joitakin puhujia, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuolueen hallituksen "konservatiiveja", saamme sen käsityksen, että kyseessä onkin vain laittoman maahanmuuton ja terrorismin helpottaminen. Tietämättömyyteen perustuvan hysterian on aika loppua Yhdistyneessä kuningaskunnassa! Mietintöön ja EU:n lainsäädäntöön sisältyvät varotoimet ovat riittävät.
Määritelmän perheestä, jonka EU:n kansalaiset voivat ottaa mukaan muuttaessaan, on noudatettava vähintään alkuperäisen jäsenvaltion lainsäädäntöä. Miksi ruotsalaisen homopariskunnan laillisesti tunnustettu liitto menettäisi asemansa parin muuttaessa vaikkapa Italiaan? Hallitukset, Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus mukaan lukien, puolustavat kyllä mielellään vastavuoroista tunnustamista rikosasioissa, muun muassa eurooppalaisen pidätysmääräyksen osalta. Puolustakaamme myös niin Yhdistyneen kuningaskunnan kuin muidenkin valtioiden kansalaisten vapauksia ja oikeuksia!

Klaß (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvä parlamentin jäsenet, ehdotus direktiiviksi Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella on seurausta uudesta oikeudellisesta ja poliittisesta tilanteesta, johon Euroopan unionin kansalaisuuden käyttöönotto on johtanut. Tällä hetkellä voimassa oleva moninainen lainsäädäntö on tarkoitus korvata yhdellä ainoalla säädöksellä, ja ehtoja ja muodollisuuksia aiotaan muuttaa. Nyt on selvitettävä, mitkä rajoitukset voidaan hyväksyä yleisen järjestyksen, turvallisuuden ja terveyden perusteella.
Keskustelun aiheena ovat EU:n kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudet. Naisten oikeuksien ja tasa-arvoasioiden valiokunnan neuvotteluissa törmäsimme perheenjäsenten määrittelyn ongelmaan. Tämänaamuisesta keskustelusta päätellen emme ole ainoat samaan ongelmaan törmänneet. Miten perhe nykypäivänä määritellään? Kuuluuko perheeseen isä, äiti, lapset, vanhemmat ja isovanhemmat? Tarkoitetaanko perheellä myös avopareja sukupuolesta riippumatta? Voimme huomata, että oikeudellinen asema vaihtelee eri jäsenvaltioissa, ja mielestäni tässä kohtaa jäsenvaltioiden toissijaisuusperiaatteen olisi oltava etusijalla. Samalla olen sitä mieltä, että tarvitaan kipeästi eurooppalaista perheen määritelmää, ja sitä varten meidän on tehtävä töitä.
Kuka antaa turvaa isälle tai äidille, joka kasvattaa lapset eikä siten voi käydä töissä osoittaakseen hankkivansa riittävästi omia tuloja siltä varalta, että työssäkäyvä kumppani kuolee tai jättää perheen? Kun henkilö on oleskellut toisessa jäsenvaltiossa yli kuusi kuukautta, häneltä vaaditaan yhä todistus, josta ilmenee hänen taloudellinen riippumattomuutensa. Naiset joutuvat kuitenkin usein epävakaaseen tilanteeseen taloudellisesti riippuvaisen asemansa takia. Puolisoille on siis annettava riippumaton oikeudellinen asema. Mielestäni voidaan puhua perheestä, kun henkilö ottaa vastuulleen toisen henkilön kouluttamisen, toimii hänen huoltajanaan ja huolehtii hänestä. Yhteiskunnan on taattava turvallinen asema niille, jotka sitoutuvat tähän - ja tähän ryhmään kuuluvat toki myös ne, jotka ovat solmineet avioliiton.
Cashman (PSE).
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä komission jäsenen kanssa siitä, että kyseessä on Euroopan unionin kansalaisuus ja että asia on todella tärkeä kansalaistemme vapaan liikkuvuuden helpottamiseksi. Arvoisa komission jäsen, kuten aivan perustellusti totesittekin, EU:n kansalaisten pitäisi voida siirtyä jäsenvaltiosta toiseen ja hallinnolliset kiemurat pitäisi rajoittaa ehdottoman välttämättömään.
Mietinnössä esitetty perheen laajempi määritelmä on mielestäni hyvä samoin kuin humanitaarisille perusteille annettu tärkeä asema direktiivin soveltamisessa. Perheen laajempi määritelmä ei kuitenkaan miellytä kaikkia. En olekaan samaa mieltä siitä, miten Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus, siis oma työväenpuolueen hallitukseni, tarkastelee direktiiviä.
Meidän on tutkittava omia ennakkoluulojamme ja syvälle juurtuneita uskomuksiamme laajempaa määritelmää miettiessämme. Kyseessä on jäsenvaltion ja Euroopan unionin kansalaisuus. Etenemistahdistamme ei saa päättää se jäsenvaltio, joka kaikkein epätodennäköisimmin tekee uudistuksia. Puolison määritelmä voi olla selvä yhteisöjen tuomioistuimen mielestä, mutta meidän on lainsäätäjinä määriteltävä se uudelleen ja mietittävä määritelmiä erityisesti nykyistä perhe-elämää ja pitkien ja pysyvien parisuhteiden monimuotoisuutta silmällä pitäen.
Tässä yhteydessä totean, että olen elänyt 20 vuotta parisuhteessa samaa sukupuolta olevan henkilön kanssa. Kanssani 20 vuotta ollutta kumppaniani ei määriteltäisi perheenjäsenekseni, jos hän haluaisi muuttaa kanssani Brysseliin, kun olen parlamentissa töissä. Saan maksaa samoja veroja ja noudattaa samoja lakeja, mutta tasa-arvo evätään sekä minulta että suhteeltani, jota ei tunnusteta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Voimme joko kannustaa ihmisiä rehellisiin, kestäviin parisuhteisiin tai sitten voimme kannustaa heitä solmimaan kulissiavioliittoja, joilla vesitettäisiin koko direktiivi ja kaikki sen tavoitteet.
Kyseessä joko on kaikkien kansalaistemme vapaa liikkuvuus tai sitten ei. Parlamentin jäsen Ludford on täysin oikeassa: vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta olisi sovellettava. Pyydän PPE-DE-ryhmää liittymään meihin, tutkimaan mahdollisuuksia ja pääsemään järkevään sovitteluratkaisuun neuvoston kanssa sekä tunnustamaan nykyolosuhteet ja antamaan samat oikeudet kaikille kansalaisillemme, ei vain osalle heistä.

Swiebel (PSE).
Keskustelumme aiheena oleva henkilöiden vapaa liikkuvuus kuuluu Euroopan unionin perusperiaatteisiin, ja onkin kummallista, että meillä on edelleen siitä näin paljon näkemyseroja. Nykyiset työmarkkinat, opiskelumahdollisuudet tai mahdollisuus eläkepäivien viettämiseen toisessa jäsenvaltiossa vaativat Euroopalta joustavia sääntöjä. Säännöillä ei pitäisi turhaan estää ketään. Näyttää kuitenkin siltä, että komissio haluaa evätä tämän oikeuden tärkeältä kansalaisryhmältä eli henkilöiltä, jotka haluavat ottaa perheensä mukaansa toiseen valtioon, mutta jotka eivät ole naimisissa tai elävät rekisteröidyssä parisuhteessa, jota vastaanottava jäsenvaltio ei tunnusta. Esimerkiksi ranskalainen naishenkilö ei voi ottaa mukaansa elämänsä miestä tai naista Italiaan, koska siellä ei tunnusteta rekisteröityä parisuhdetta. Parlamentin jäsenen Pirkerin mielestä tämä on vain mitätön yksityiskohta, mutta minusta se on katastrofi. Kaksi miestä tai naista, jotka ovat solmineet avioliiton Alankomaissa tai Belgiassa, eivät edes voi muuttaa yhdessä Kreikkaan toisen mennessä sinne töihin. Kuvitelkaa, miltä se mahtaa tuntua. Komission ehdotuksen mukaan perheenjäsenet voivat seurata toisiaan toiseen valtioon vain, jos he ovat solmineet heteroseksuaalisen avioliiton tai avoliiton siinä tapauksessa, että vastaanottava jäsenvaltio rinnastaa avoparit aviopareihin. Tällainen lähestymistapa johtaa kuitenkin kansalaisuuteen perustuvaan syrjintään, joka kiellettiin Euroopan unionissa jo kauan sitten. Tämä ristiriitainen tilanne meidän on korjattava.
Minä ja monet muut parlamentin jäsenet olemmekin tehneet tarkistuksia, joissa ehdotetaan vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamista. Myös kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta hyväksyi tarkistukset. Periaatteella varmistetaan, että jäsenvaltiot tunnustavat kaikki mahdolliset parisuhteen muodot, niin avioliiton, rekisteröidyn parisuhteen kuin avoliitonkin, niiden rakenteesta, toisin sanoen sukupuolesta riippumatta. Emme tarkoita pelkästään samaa sukupuolta olevia pareja. Yhä useammat miehet ja naiset eivät valitse avioliittoa, vaan haluavat asua yhdessä menettämättä kaikkia oikeuksiaan. Onneksi jo kahdeksan jäsenvaltiota antaa kansalaistensa toimia näin. Valinnanvapautta ei kuitenkaan saa menettää, kun kansalaiset ylittävät valtion rajan. Olenkin tyytyväinen, että parlamentin jäsenten suuri enemmistö näyttää kannattavan vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamista. Tämä on suuri edistysaskel ja hyvä alku neuvoston kanssa käytäville keskusteluille. Jos näin on, miksi ryhmäni sitten haluaa poistaa lausekkeen "sukupuolesta riippumatta"? Syynä on, etteivät kollegamme PPE-ryhmässä eivät ole saaneet päätettyä, kannattavatko he vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta kaikissa tapauksissa eli parisuhteissa, avioliitoissa ja avoliitoissa samaa sukupuolta olevien välillä, jos pari on kotoisin valtiosta, jonka laissa ne hyväksytään. Mielestämme osittainen tasa-arvo ei ole mitään tasa-arvoa. Epävarmuustilanteessa ei voi olla mitään haittaa siitä, että puhutaan hiukan enemmän homoseksuaalisten miesten ja naisten oikeuksien puolesta. Voin ainoastaan korostaa, mitä jäsen Cashman sanoi, ja toivonkin, että PPE-ryhmän kollegamme lämpenevät aiheelle lainsäädäntöprosessin seuraavassa vaiheessa.

Hedkvist Petersen (PSE).
Arvoisa puhemies, vapaa liikkuvuus on EU:n lainsäädännön ydin. Meidän on toteutettava vapaa liikkuvuus unionin alueella. Olenkin siksi tyytyväinen säädökseen, jolla voidaan helpottaa kansalaisten liikkumista EU:n jäsenvaltiosta toiseen. Unionin laajentuessa on entistä tärkeämpää, että vapaata liikkuvuutta koskevat säännöt ovat selkeät ja yksinkertaiset niin, että kaikki niin uusien kuin vanhojenkin jäsenvaltioiden kansalaiset tuntevat oikeutensa ja niihin sovellettavat säännöt.
Meidän on aluksi yksinkertaistettava sääntöjä voidaksemme edistää liikkuvuutta EU:n alueella. Säännöt eivät myöskään saa olla liian rajoittavia. Olenkin tyytyväinen, että kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta on ehdottanut sääntöjä, joilla helpotetaan perheenjäsenten liikkumisvapauden harjoittamista. Olen erityisen tyytyväinen siihen, että valiokunta ehdotti perheen määritelmän laajentamista. Henkilöillä, jotka juridisesti katsottuna eivät elä perinteisessä perheessä, on oltavat samat oikeudet yhteisasumiseen kuin aviopareillakin on EU:n jäsenvaltioissa. Heidän on voitava olla varmoja siitä, että meillä kaikilla on samat oikeudet. Tämä on tietenkin haaste useille Euroopan unionin jäsenvaltioille, koska perinteiset käsitykset joudutaan asettamaan kyseenalaisiksi. Meidän on kuitenkin otettava vastaan haaste ja sen tarjoamat mahdollisuudet juuri siksi, että elämme yhteisessä unionissa ja haluamme luoda yhteisen Euroopan unionin kansalaisuuden. Kyseessähän on loppujen lopuksi kunnioitus ja kaikkien henkilöiden tasa-arvo. EU:n perhekysymyksistä antamat säännöt eivät saa olla liian rajoittavia eivätkä ne saa johtaa syrjintään.

Vitorino
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi vielä kerran kiittää esittelijää erinomaisesta mietinnöstä ja vahvistaa, että komissio voi ottaa huomioon suurimman osan ehdotetuista tarkistuksista pian esiteltävässä tarkistetussa ehdotuksessaan.
Palaan kahteen tämän keskustelun kiistanalaiseen kysymykseen. Ensinnäkin puutun 2 artiklaan ja perheen käsitteeseen. On tunnustettava, että Euroopan unionin kansalaisten oleskeluehtojen yhtenäistäminen ei saa johtaa siihen, että pakotamme jäsenvaltiot muuttamaan perheen asemaa koskevaa lainsäädäntöään. Ymmärrän kyllä keskustelun ja sen, että on vaikeaa taata yhteensopivuus perustamissopimuksen 13 artiklan kanssa. Artikla tarjoaa oikeudellisen perustan myös avopuolisoiden ja samaa sukupuolta olevien puolisoiden syrjimättömyydelle. Samalla perustamissopimuksessa perhelainsäädäntö määritellään kuitenkin kuuluvaksi jäsenvaltioiden toimivaltaan. Aihe on todella arkaluonteinen, ja yhteisön on kunnioitettava jäsenvaltioiden lainsäädäntöä tässä kysymyksessä ja pysyttävä joustamaan. Avoliitoille, rekisteröidyille parisuhteille tai samaa sukupuolta olevien välisille avioliitoille ei ole olemassa yleispätevää lakiratkaisua.
Haluaisin korostaa, ettei meidän pitäisi liioitella niitä käytännön vaikeuksia, joita avopuolisot tai samaa sukupuolta olevat pariskunnat kohtaavat oleskeluvapautta harjoittaessaan. Kun molemmat puolisot ovat Euroopan unionin kansalaisia, heillä kummallakin on perustamissopimuksen 18 artiklan nojalla oleskeluvapaus, oli heidän parisuhteensa luonne mikä tahansa. Myönnän, että ongelmia ilmenee toisen osapuolen ollessa kolmannen valtion kansalainen. Tällä hetkellä komission ehdotuksessa avioliitto määritellään puolison käsitteen kautta, ja puolison käsitettä taas emme halua määritellä. Tällä hetkellä vain kahden jäsenvaltion lainsäädännössä tunnustetaan kahden samaa sukupuolta olevan henkilön välinen avioliitto.
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti avioliitolla tarkoitetaan kahden vastakkaista sukupuolta olevan henkilön välistä liittoa. Komissio pitää tällä hetkellä parempana noudattaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä ja käyttää sanamuotoa, joka mahdollistaa käsitteen asteittaisen uudelleentulkinnan sitä mukaa, kun jäsenvaltioiden lainsäädäntö muuttuu.
Komission mielestä myös avoliittojen ja rekisteröityjen parisuhteiden tunnustamisen on tapahduttava vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti. Ymmärrän kyllä vaatimuksen vastavuoroisesta tunnustamisesta, mutta meidän on toimittava varoen. Avoliittojen tunnustaminen oleskelua varten kotijäsenvaltion lainsäädännön perusteella voisi tuottaa ongelmia niille jäsenvaltioille, joiden perhelainsäädännössä näitä mahdollisuuksia ei tunneta. Syrjimättömyyden periaatteen mukaisesti on lisäksi välttämätöntä, että vastaanottava jäsenvaltio kohtelee muista jäsenvaltioista tulevia avopuolisoita samoin kuin omia kansalaisiaan. Uskonkin kaikkien olevan kanssani samaa mieltä siitä, ettei ole syytä aiheuttaa käänteistä syrjintää etenkään tässä asiassa. Näin tapahtuisi, jos tällainen ehdotus hyväksyttäisiin.
Aion seurata hyvin tarkkaan huomista keskusteluanne ja neuvotteluja neuvoston kanssa. Olen varma, että te kaikki tiedätte, kuinka vaikea tämä keskustelu on ja että jäsenvaltioiden lähestymistavat vaihtelevat.
Esittelijä on ehdottanut tarkistusta 21 artiklaan, joka koskee tasavertaista kohtelua. Tarkistuksessa ehdotetaan, ettei työelämän ulkopuolella oleville henkilöille myönnetä sosiaaliavustuksia ensimmäisten kuuden oleskelukuukauden aikana sen sijaan, että niitä ei myönnettäisi ensimmäisten neljän oleskeluvuoden aikana eli pysyvän oleskeluluvan saamiseen asti, kuten komissio ehdotti. Tiedän, että komission tekstiä on muokattava, jotta se noudattaisi yhteisöjen tuomioistuimen äskettäin tällä alalla antamaa tuomiota. Siinä todettiin, että kaikkia toisessa jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevia kansalaisia on kohdeltava tasavertaisesti jäsenvaltion omiin kansalaisiin verrattuna sosiaaliavustuskysymyksissä. Vaikka esittelijä Santinin tarkistus on oikeansuuntainen, sitä ei voida hyväksyä sellaisenaan. Se ei nimittäin ole täysin yhdenmukainen juuri mainitsemani yhteisöjen tuomioistuimen tuomion kanssa. Komissio pitää parempana harkita ehdotusta ja tutkia vielä tarkemmin yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota. Esittelemme tarkistetun ehdotuksen mahdollisimman pian.

Ludford (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää komission jäsenelle kysymyksen. Hän totesi äsken, että avopuolisoille aiheutuu ongelmia vain, jos toinen heistä on kolmannen maan kansalainen. Jos molemmat avopuolisot ovat jonkin EU:n jäsenvaltion kansalaisia, he voivat vapaasti muuttaa toiseen jäsenvaltioon 18 artiklan nojalla. Tämä onkin totta. Samalla heidän rekisteröity parisuhteensa kuitenkin menettää asemansa ja puolisot menettävät siihen liittyvät verotukselliset ja sosiaaliset oikeudet, vaikkapa oikeuden tulla tunnustetuksi lähimpänä omaisena, jos toinen puoliso joutuu sairaalaan. Komission jäsen ei puutu vastauksessaan tähän.
Kysymys ei ole vain maahanmuutosta, vaan myös perheen tunnustamisesta. En usko, että asia voidaan kiertää noin vain. Mielestäni vastavuoroisen tunnustamisen vaatimuksella on paljon painoarvoa, aivan kuten muissakin asioissa, kuten rikoksissa
Vitorino
Arvoisa puhemies, parlamentin jäsen Ludford on tietenkin oikeassa, mutta hänen huomionsa tuo esiin toisen ongelman: vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntö voi syrjiä rekisteröimättömiä parisuhteita. On ymmärrettävä, että kumppanit, jotka säilyttävät kotijäsenvaltionsa heille antamat edut, nauttivat etuoikeuksista, joita vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisilla ei ole. Tämä on kysymyksen ydin.
Jäsen Ludford, kunnioitan mielipidettänne ja odotan innolla keskustelua neuvoston kanssa yhteispäätösmenettelyn ja määräenemmistöäänestyksen yhteydessä. Ne te varmasti tunnette paremmin kuin minä.

Puhemies.
 Kiitos, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.
KIRJALLINEN LAUSUMA (TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Zrihen (PSE)
Mietintö ja ehdotus direktiiviksi ovat tärkeä askel kohti henkilöiden vapaan liikkuvuuden toteutumista Euroopan unionissa. Vapaa liikkuvuus on Euroopan kansalaisuuden kulmakiviä.
Haluaisin kuitenkin esittää kritiikkiä eräästä asiasta, jota ikävä kyllä ei ole otettu huomioon.
Eriarvoisuus vallitsee edelleen tietyn jäsenvaltion kansalaisten ja niiden kyseisessä valtiossa pysyvästi asuvien toisen jäsenvaltion kansalaisten välillä, joilla on pysyvällä oleskeluluvalla vahvistettu pysyvä oleskeluoikeus. Toisen jäsenvaltion kansalaiset ovat varsinaisia kansalaisia huonommassa asemassa ylittäessään Euroopan unionin sisärajan. Heillä on nimittäin silloin oltava passi tai henkilöllisyystodistus, jonka on myöntänyt se valtio, jonka kansalaisia he ovat. Tähän tarvitaan enemmän hallinnollisia toimia ja kustannuksia. 
On valitettavaa, ettei nyt ole käytetty hyväksi tilaisuutta tämän epäoikeudenmukaisen tilanteen lopettamiseksi. Tämä olisi voitu tehdä suunnittelemalla eurooppalainen henkilöllisyystodistus tai päättämällä, että pysyvä oleskelulupa käy henkilöllisyystodistuksesta Euroopan unionin sisärajaa ylitettäessä.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Terrón I Cusin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0010/2003) komission ehdotuksesta neuvoston direktiivin hyväksymiseksi kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä palkkatyötä tai itsenäistä ammatinharjoittamista varten (KOM(2001) 386 - C5-0447/2001 - 2001/0154(CNS)).

Vitorino
Arvoisa puhemies, aloitan kiittämällä esittelijä Terrón i Cusía ja kaikkia niitä, jotka olivat mukana laatimassa tätä hyvin myönteistä mietintöä, josta tänään keskustelemme.
Direktiiviehdotuksessa esitämme kehystä, jolla hyväksymisen jälkeen ohjataan jäsenvaltioita noudattamaan avoimuutta maahanmuuttopolitiikassaan. Tämä on selkeä askel eteenpäin. Jäsenvaltiot eivät tunne toistensa maahanmuuttopolitiikkaa. Monissa maissa maahanmuuttopolitiikkaa on aikaisemmin harjoitettu varsin vaivihkaa. Kansa tietää lähinnä sen, että jäsenvaltiot virallistavat lopulta tavalla tai toisella laittomasti maahan tulleiden aseman. 
Ehdotuksemme on ensimmäinen toimenpide tällaisen tilanteen saattamiseksi päätökseen. Maahanmuuttajien on voitava saapua maahan laillisesti, ja heille on myönnettävä työluvat ja tietyt oikeudet, jos sellaisia työpaikkoja on tarjota, joita ei saada täytettyä kotimaan työmarkkinoilla. Tiedämme yhä paremmin, että tällaisia työpaikkoja on. Tässä yhteydessä on syytä korostaa, että näihin oikeuksiin ei kuulu työttömänä oleskelu Euroopan unionissa. Ehdotuksella autetaan lisäksi keventämään hankalia menettelyjä ja lisäämään selkeyttä ja oikeusturvaa.
Kuten selkeästi totesimme marraskuussa 2000 antamassamme yhteisön maahanmuuttopolitiikkaa koskevassa tiedonannossa, tarkoituksena ei ole päättää direktiivillä maahanmuuttajien määrää, jonka taloutemme ja yhteiskuntamme pystyvät ottamaan vastaan. Direktiiviehdotuksessa jätetään tämä päätös jäsenvaltioille, jotka yhdessä kansalaisyhteiskunnan ja ennen kaikkea paikallis- ja alueviranomaisten kanssa tietävät, kuinka paljon maahanmuuttajia ne pystyvät kotouttamaan.
Tämän vuoksi painotan, kuten olen aikaisemminkin todennut, että ehdotuksella ei myönnetä maahanmuuttajille lupaa tulla Euroopan unionin työmarkkinoille. Komissio ei todellakaan ole perustamassa subjektiivista maahanmuutto-oikeutta. Sen tarkoituksena on yksinkertaisesti yhdenmukaistaa maahanpääsymenettelyt, mitä se pitää tarpeellisena. Haluamme vain, että jäsenvaltiot tiedottavat toisilleen ja komissiolle tilanteesta, jotta oppisimme toinen toistemme kokemuksista ja saisimme selville, mitä lisäarvoa eurooppalaisista toimista voitaisiin saada. Tämä on entistä tärkeämpää, koska elämme enimmäkseen alueella, jossa maiden välillä ei ole rajoja ja jossa päätökset vaikuttavat myös naapureihimme. Euroopan unionin on ensisijaisesti hyödynnettävä nykyistä työvoimaansa unionissa laillisesti asuvat siirtotyöläiset mukaan lukien.
Koulutusta on tehostettava ja ikääntyneet henkilöt ja naiset on saatava työmarkkinoille. Ehdotuksessa asetetaan tässä mielessä kotimaan työmarkkinat selkeästi etusijalle. Työttömyyden torjunnan ja ehdotuksen välillä ei siis ole ristiriitaa. Yhteisön työttömällä on neljä viikkoa aikaa ilmoittautua ja ottaa vastaan työ ennen kuin ulkomaiset työnhakijat voivat hakea kyseistä työpaikkaa. Kun otetaan kuitenkin huomioon, että yhteisön työttömät eivät aina halua tai voi ottaa työtä vastaan, väestön ikääntymisen ja siihen liittyvän osaamisvajeen vaikutukset merkitsevät sitä, että rajoittamalla laillista maahanmuuttoa saatetaan vaarantaa taloutemme terveys. Kuten olen aikaisemminkin todennut, vaikka jäsenvaltiossa olisi työvoimapula, jäsenvaltio voisi vapaasti päättää, kuinka paljon maahanmuuttajia se on valmis ottamaan vastaan, jos se katsoo esimerkiksi, että yhteiskuntaan kotouttamisesta on jo aiheutunut liikaa taakkaa yhteiskunnalle.
Maahanmuuttoluvut ovat yksi tärkeimmistä asioista kansalaisillemme ja yksi niistä aiheista, joita kansalaiset odottavat meidän käsittelevän eurooppalaisella tasolla. Toivon, että tämä keskustelu ja sen vaikutus neuvostoon auttavat meitä pääsemään asiassa eteenpäin.

Terrón i Cusí (PSE)
Arvoisa puhemies, olemme todenneet tuhannet kerrat täällä parlamentissa, että Euroopan yhteisen maahanmuuttopolitiikan on perustuttava siihen, että ensiksi luodaan laillista maahanmuuttoa koskevat säännöt ja sitten vahvat välineet, joilla varmistetaan, että näitä sääntöjä noudatetaan. Keskustelemme tänään direktiiviehdotuksesta, josta voisi tulla tämän politiikan kulmakivi ja jonka käsittelyssä neuvosto ei tietenkään ole juurikaan edistynyt. Parlamentinkin olisi pitänyt antaa siitä lausuntonsa jokin aika sitten, mutta olemme aina jäljessä näissä asioissa.
Olen valinnut tämän tilaisuuden mietintöni esittelemiseen, sillä olen iloinen, että laillinen maahanmuutto on pitkästä aikaa otettu poliittiselle asialistalle, ja sen on tehnyt Kreikan puheenjohtajavaltio. 
Komission direktiiviehdotuksessa tarkoituksena on yhdenmukaistaa niiden kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytykset, jotka tulevat jäsenvaltioon työllistymistä varten. Ehdotuksessa myönnetään kolmansien maiden kansalaisille oikeus tulla maahan siinä tapauksessa, että työpaikkaan ei löydetä kyseisen jäsenvaltion tai unionin muun jäsenvaltion kansalaista tai kolmannen maan kansalaista, jolla on pääsy työmarkkinoille. Ehdotuksessa säädetään työsopimuksesta, joka siirtotyöläisellä täytyy olla jo lähtömaastaan lähtiessään, lukuun ottamatta niitä, jotka asuvat laillisesti Euroopan unionissa jostain muusta syystä. Oleskelulupa ja työlupa yhdistettäisiin yhdeksi ainoaksi asiakirjaksi.
Direktiivin hyväksyminen merkitsisi sitä, että tunnustetaan tarpeet luoda lailliset kanavat maahanmuutolle, luodaan avoimemmat säännöt yksinkertaisempine menettelyineen, annetaan talouselämän toimijoille enemmän välineitä toimia ja lisäksi lujitetaan maahanmuuttajien oikeuksia.
Suhtaudun omalta osaltani myönteisesti komission ehdotukseen. Pahoittelen ainoastaan, ettei komissio ole kyennyt direktiiviehdotuksessa toistamaan aiemmissa tiedonannoissa esittämiään ajatuksia, mikä johtunee varmasti realismista. Olen nimittäin aidosti sitä mieltä, ettemme voi jatkaa niiden samojen mallien kopioimista, joilla hallitsimme maahanmuuttoa viime vuosisadalla, jolloin teollisuusyhteiskunta eli huippuaikojaan. Meidän on sen sijaan kyettävä pohtimaan uusia menettelyjä, jotka sopivat nykymaailmaan, nyky-yhteiskuntaan ja nykyisille työmarkkinoille, jotka toimivat hyvin erilaisilla periaatteilla kuin sodan jälkeisinä vuosikymmeninä. Jotkin komission tarkastelemista menettelytavoista, kuten liikkuvuus, olivat askel oikeaan suuntaan ja tosiasiat pakottavat meidät palaamaan niihin. 
Arvoisa puhemies, tämä on vain lausuntoja sisältävä mietintö. Olisin laatinut mieluummin päätöslauselman kuin joukon tarkistuksia, joita todellisen päätösvallan käyttäjät tuskin edes lukevat tai ottavat huomioon. Mutta menettelyllisistä syistä meidän on täytynyt laatia tämä tarkistusluettelo, jossa tuodaan esille kaksi perusasiaa.
Ensinnäkin mietinnössä esitetään vahva tahdonilmaisu ja viesti Euroopan maahanmuuttopolitiikan puolesta. Tarvitsemme selkeitä, noudatettavia sääntöjä. Siksi olemme hylänneet ennen kaikkea PPE-DE-ryhmän esittämät tarkistukset, joiden tarkoituksena oli muuttaa direktiivi jonkinlaiseksi suositukseksi, jota jäsenvaltiot voisivat halutessaan noudattaa. Emme myöskään hyväksyneet tarkistuksia, joissa esitettiin muuhun kuin työllisyyteen liittyviä vaatimuksia, joita oli vaikea osoittaa oikeiksi. Jos hyväksymme, että mahdollisuus työssäkäyntiin on se asia, jolla oikeutetaan Euroopan unionin alueelle tulo ja siellä oleskelu, meidän on varmistettava, että järjestelmä toimii. Vaatimalla, että maahanmuuttajalla on työsopimus tai sitova työtarjous jo lähtömaastaan lähtiessään, säätelemme maahanpääsyä työmarkkinoiden perusteella. Jopa työttömyystilanteessa tästä ei yksinkertaisesti tulisi mitään.
Toiseksi meidän on laadittava noudatettavissa olevat säännöt kannustamalla maahanmuuttajia käyttämään laillisia kanavia ja ennaltaehkäisemällä laittomien sopimuksien tekeminen, estämällä se, että unionissa jo olevat siirtotyöläiset päätyvät laittomaan tilanteeseen byrokratian vuoksi, ja yrittämällä mahdollisimman tehokkaasti estää maahanmuuttajien saapuminen yhteisöön ilman tarvittavia lupia. Ehdotimme tässä yhteydessä kolmea asiaa: unionin alueella laillisesti oleskelevat ja ne, jotka ovat täällä jostain perustellusta syystä tai joilla on tullessaan ollut oleskelulupa mutta jotka ovat sen hukanneet, voisivat saada laillisen asemansa takaisin eivätkä jäisi pysyvästi laittomaan tilanteeseen. Lisäksi jäsenvaltio voisi halutessaan ottaa käyttöön kuudeksi kuukaudeksi myönnettävän oleskeluluvan työnhakua varten.
Lisäksi esitimme, että työntekijöiden yhtäläisiä edellytyksiä on vahvistettava kaikenlaisen syrjinnän torjumiseksi ja sellaisten toisen luokan työmarkkinoiden syntymisen estämiseksi, joista sekä maahanmuuttajat että maan syntyperäiset työntekijät saattaisivat kärsiä. Tavoitteemme on myös suoda työntekijöille yhtäläiset oikeudet ja velvollisuudet, mahdollisuus liikkua vapaasti kyseisessä jäsenvaltiossa - ilmeisistä syistä en usko, että meidän tarvitsee mennä tämän pidemmälle - ja yleisesti ottaen lyhentää muodollisuuksiin kuluvaa aikaa ja vähentää byrokraattisia esteitä tätä maahanmuuttopolitiikkaa luotaessa.
Toivon kansalaisten, heidän edustajiensa, työnantajien ja ammattiliittojen tavoin, että pystymme luomaan selkeät säännöt, jotka perustuvat tehokkuuden kriteereihin eivätkä ideologisiin ongelmiin, joista ei ole paljonkaan hyötyä.
Lambert (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää. Minäkin olen tyytyväinen, että monet parlamentin puolueryhmät ovat esittäneet joitakin niistä työllisyys- ja sosiaalivaliokunnan esittämistä tarkistuksista, joita kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta ei hyväksynyt. Suurin osa valiokunnastamme on sitä mieltä, että menettelyjä on yksinkertaistettava ja selkeytettävä.
Olemme kuulleet monelta arvossa pidetyltä yritykseltä, että työlupien saamiseen työntekijöille voi kulua todella pitkä aika, joten jotkin yritykset ovat turvautuneet turistiviisumeihin saadakseen työntekijänsä maahan ja voidakseen täyttää sopimusvelvoitteensa. Jotkin yritykset ovat tehneet tappiota tämän vuoksi. Olemme kuulleet, että sellaisten pk-yritysten, joilla ei ole henkilöstöyksikköä, on todella vaikea löytää sopiva ihminen ja hoitaa kaikki paperityö. Voi kestää hyvinkin kauan ennen kuin työntekijä todella aloittaa työn. 
Olemme kuulleet yksityishenkilöiltä, kuinka turhauttavaa ja naurettavaa voi olla, kun hakemus hylätään jonkin pienen teknisen syyn takia eikä kukaan ota vastuuta syyn ilmoittamisesta asianomaiselle. Olemme myös kuulleet tapauksista, joissa henkilö on joutunut palaamaan lähtömaahansa voidakseen anoa uuteen työhön tarvittavaa uutta työlupaa, mikä on aiheuttanut suuria kustannuksia ja hankaluuksia. Tämän kuulimme Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön UNICE:n työntekijältä.
Näin ollen tuemme tarkistuksia, joiden mukaan työluvan myöntämiseen liittyviä aikatauluja ja vastauksen antamisen määräaikoja on tiukennettava, hakijalle on ilmoitettava hakemukseen liittyvistä ongelmista ja työnantajan ei enää tarvitse osoittaa, miksi se on palkannut jälleen kerran kolmannen maan kansalaisen tehtävään, joka on tullut uudestaan avoimeksi 12 kuukauden kuluessa. Tosin kun otetaan huomioon kuulemamme kauhutarinat siitä, kuinka kauan lupien saaminen voi kestää, tämän ajan pitäisi ehkä olla pidempi.
Olemme yrittäneet karsia jotakin niistä päällekkäisistä velvollisuuksista, jotka työnantajan ja valtion on täytettävä yrittäessään kohdella työntekijää velvollisuudentuntoisena aikuisena. Tuemme Yhdistyneiden Kansakuntien talous- ja sosiaalineuvoston (ECOSOC) ehdotusta pohtia ajatusta työnhakijalle myönnettävästä luvasta, joka auttaisi valtavasti pk-yrityksiä.

von Boetticher (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, vetoomusvaliokunta saa lukuisia vetoomuksia puutteellisista mahdollisuuksista muuttaa Eurooppaan, ja tämä on toinen syy, miksi direktiivi on tarpeen. Komission jäsen Vitorino, olette oikeassa sanoessanne, että direktiivin voimaan tulon jälkeen jäsenvaltioiden päätettäväksi jää, ottavatko ne vastaan maahanmuuttajia ja kuinka paljon. Direktiiviehdotuksella korostatte ajatusta, että maahanmuutto on oikeus. Te ette palaa torstaina maahan, jossa on tällä hetkellä 4,6 miljoonaa työtöntä. Voin esittää kysymyksen myös toisin: onko Portugalissa kouluja, joissa puolet oppilaista ei ymmärrä portugalia?
On totta, että lailliselle maahanmuutolle on oltava säännöt ja sitä on pystyttävä hallitsemaan, mutta on myös totta, että talous- ja koulutusongelmiemme vuoksi meillä ei ole tarjota asianmukaista työtä omille kansalaisillemme. Muutamia hyviä tarkoitusperiä lukuun ottamatta tällä direktiivillä lähettämänne viesti on väärä, ja se on lähetetty väärään aikaan. Tarkoituksenne on esimerkiksi myöntää kolmannen maan kansalaiselle oikeus maahanmuuttoon, jos hän näyttää toteen, että jokin työpaikka on ollut avoinna neljä viikkoa, ja te Terrón i Cusí, haluatte lyhentää tämän määräajan kolmeen viikkoon. Tämä tuo mieleeni erään kohtauksen James Deanin elokuvasta, jossa kaksi miestä ajaa autolla kohti jyrkänteen reunaa kilpaillen siitä, kumpi hyppää autosta viimeisenä. Elokuvan saksalaisen version nimi on muuten "He eivät tiedä mitä tekevät".
Vaikka Saksassa on korkea työttömyys, siellä on tällä hetkellä monia avoimia työpaikkoja. Yksi syy tähän on se, että koulutusjärjestelmä on nujerrettu. Viestinne on: "älkää murehtiko oman maanne koulutusjärjestelmästä - maahanmuuttajat tekevät työt". Tämä ei kuitenkaan voi olla ratkaisu.
Toistan siis, että ehdotuksen tarkoitus on hyvä, mutta sen viesti on väärä. Arvoisa komission jäsen, kuten tiedätte, olen sitä mieltä, että yleissopimuksen on oltava näiltä osin vieläkin tiukempi.
Nassauer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komission jäsenen Vitorinon esittelemä direktiivi on perustava eurooppalainen lakiluonnos Eurooppaan suuntautuvasta maahanmuutosta. Komission jäsen omaksuu ehdotuksessa erityisen järjestelmällisen kannan, jonka mukaan Euroopan työmarkkinat olisi yleisesti ottaen avattava maahanmuuttajille, mutta samalla jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus soveltaa poikkeusta ja ottaa huomioon oma valmiutensa ottaa vastaan maahanmuuttajia, jolloin ne voivat vähentää maahanmuuttajien määrän tarpeen vaatiessa nollaan. Näin on tapahtumassa aikana, jolloin Euroopassa on 15 miljoonaa työtöntä ja jolloin omassa maassani työttömien määrä on lähes 5 miljoonaa. Asiantuntijat ovat yksimielisiä todetessaan, että asiat jatkuvat näin vuosikausia, joten voimme todeta pitemmittä puheitta, että Eurooppa ei yleisesti ottaen tarvitse moneen vuoteen lisää työntekijöitä. 
Työntekijöitä tarvitaan lisää tietyillä aloilla, tietyillä toimialoilla, tietyillä alueilla ja väliaikaisesti, mutta periaatteessa ja yleisesti ottaen heitä ei tarvita. Tämä tarkoittaa sitä, että jos direktiivistä tulee laki, entistä kovempi paine kohdistuu Euroopan työmarkkinoille, mistä kärsivät työttömät ja etenkin ne kolmansien maiden kansalaiset, jotka ovat Euroopan unionissa laillisesti ja jotka unionin kansalaisia todennäköisemmin jäävät työttömiksi. Avaatte oven tällaiselle mahdollisuudelle, jos johonkin työpaikkaan ei löydetä työntekijää neljässä viikossa. Viime vuonna Saksassa kului keskimäärin noin 70 päivää täyttää avoin työpaikka siitä ilmoittamisen jälkeen. Tämä osoittaa, että neljän viikon määräaika on järjettömän lyhyt, ja asettaa omille työttömillemme paljon enemmän paineita, kuten olen jo todennut. 
Tämän järjestelmän ongelma on se, että siihen sisältyy hakijan oikeus hakea muutosta kansalliselta tuomioistuimelta, jos hänen hakemuksensa hylätään. Olemme kauhuksemme nähneet, mitä tapahtuu, kun turvapaikanhakijat tekevät tämänkaltaisia muutoksenhakuja, emmekä halua kokemuksen toistuvan tulevaisuudessa uusien mahdollisten maahanmuuttajien kanssa. Arvoisan Terrón i Cusín mietinnöllä tehdään tilanteesta huomattavasti vaikeampi varsinkin, kun enemmistö valiokunnasta meni niin pitkälle, että poisti sääntelymahdollisuuden eli komission jäsenen Vitorinon ehdottoman maahanmuuton hallintaan liittyvän kansallisen oikeuden, jolloin maahanmuuttajat pääsisivät esteettä maahan. Lisäksi he ovat sitä mieltä, että jopa laittomilla maahanmuuttajilla tulisi olla mahdollisuus anoa työlupaa, mikä merkitsisi samaa kuin antaisi heille palkinnon laittomasta maahanmuutosta. Tätäkään näkemystä ei voida kannattaa.
Neuvostossa on käsitelty tätä luonnosta jo heinäkuusta 2001 alkaen. Olen melko varma, että Terrón i Cusín mietintö päätyy neuvoston suureen roskakoriin ja että myös komission jäsenen Vitorinon on tehtävä huomattavia muutoksia luonnokseensa, mikäli hän haluaa saada ehdotukselle tarvittavan enemmistön kannatuksen.
Evans, Robert (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä ja esittelijää tämän mietinnöstä. Olen hyvin tyytyväinen siihen, että tämä asia on otettu keskusteltavaksi. Tämä on merkittävä askel kohti Euroopan yhteistä maahanmuuttopolitiikkaa. Monet turvautuvat vaarallisiin ja laittomiin keinoihin päästä maiden rajojen yli, koska laillisia keinoja siihen ei ole. Ilman laillista maahanmuuttoa meillä on täysi työ saavuttaa tavoitteemme tehdä Euroopasta maailman kilpailukykyisin talous vuoteen 2010 mennessä. 
Minua surettaa jäsen Nassauerin kanta. Meidän on siirryttävä keskustelussa eteenpäin. Euroopan unionissa on tällä hetkellä 350 miljoonaa ihmistä ja kohta heitä on 500 miljoonaa. Nassauer korosti, että työttömiä saattaa olla noin 50 miljoonaa, joista 5 miljoonaa asuu Saksassa. Kuten Nassauer kuitenkin tietää ja kuten olemme kuulleet edellisissä keskusteluissa, unionin jäsenvaltiosta toiseen muuttaminen työn vuoksi ei ole niin helppoa kuin haluaisimme. Meidän on luonnollisesti tehtävä enemmän helpottaaksemme sitä, mutta samalla meidän on myös tehtävä enemmän saadaksemme laillisia maahanmuuttajia ja varmistaaksemme, että avoimet työpaikkamme täytetään. Meidän on myös varmistuttava tarvittavista suojatoimista, sillä kannustaessamme kolmansien maiden kansalaisia muuttamaan Euroopan unioniin meidän on oltava varmoja, ettemme riistä näiltä mailta tärkeitä työntekijöitä, jotka ovat olennaisia maan kehittämisen kannalta. Emme halua viedä kehitysmailta kaikkia lääkäreitä, sairaanhoitajia ja opettajia pelkästään siksi, että tarvitsemme heitä. Toisaalta emme myöskään halua sanoa kolmansien maiden kansalaisille: "voitte tulla Euroopan unioniin, mutta saatte tehdä ainoastaan vaatimatonta, ruumiillista ja inhottavaa työtä, jota me emme halua tehdä." Meillä on siis oltava tasapainoinen järjestelmä, jossa kunnioitetaan laillisia maahanmuuttajia ja heidän asemaansa ja tuetaan sekä kolmansia maita että Euroopan unionia. 
Yhdistynyt kuningaskunta ei ehkä ole päättänyt kannattaa tällaisia toimia tällä hetkellä, mutta vien keskustelua eteenpäin ja osallistun siihen kuten muut brittiläiset kollegani, koska haluamme olla varmoja, että meillä on järkeviin säädöksiin perustuva vahva lainsäädäntö, jota Yhdistynyt kuningaskunta voi kannattaa tulevaisuudessa.

Sørensen (ELDR).
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmän puolesta pidän Terrón i Cusín mietintöä myönteisenä. Se on tärkeä ja tarpeellinen mietintö. Kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytykset palkkatyötä tai itsenäistä ammatinharjoittamista varten vaihtelevat suuresti jäsenvaltioiden välillä. Jäsenvaltioissa sovelletaan vain muutamia yhteisiä sääntöjä ja menettelyjä, mikä tarkoittaa, ettei ole olemassa oikeudellista tai hallinnollista välinettä, jolla voitaisiin paremmin hallita maahanmuuttovirtoja. Ehdotuksella korjattaisiin tämä tilanne.
Direktiivin hyväksyminen johtaisi yhteisten sääntöjen laatimiseen kolmansien maiden kansalaisten oikeuksista ja velvollisuuksista. Direktiivillä varmistettaisiin lisäksi, että nykyiset säännöt pannaan oikeudenmukaisesti täytäntöön. Ehdotuksella luotaisiin helpompi pääsy työmarkkinoille, mikä lisäisi joustavuutta ja edistäisi liikkuvuutta Euroopan työmarkkinoilla. Samalla direktiiviin sisältyy tarpeeksi voimakkaasti muotoiltuja lausekkeita taloudellisista syistä tapahtuvan maahanmuuton rajoittamiseksi.
Mielestäni mietinnön hyväksyminen toisi mukanaan joitakin selkeitä etuja. Ensinnäkin menettelyjä selkeytettäisiin ja tähän kolmansien maiden kansalaisten ryhmään Euroopan unionissa sovellettavia sääntöjä yhdenmukaistettaisiin, mitä on kovasti kaivattu. Lisäksi tämä ehdotus lisäisi laillisesti asuinmaahansa tulleiden kolmansien maiden kansalaisten omillaan toimeen tulevan ryhmän oikeuksia. Lopuksi ehdotuksella annettaisiin jäsenvaltioille keino varmistaa, että ne voivat vastata nopeasti työmarkkinoidensa taloudellisten ja väestörakenteeseen liittyvien olosuhteiden muutoksiin. 
Toisin kuin edellinen puhuja toivon, että neuvosto suhtautuu ehdotukseen suopeasti ja hyväksyy sen nopeasti. Ehdotusta on kierrätetty eri toimielimissä kauan, ja siksi on tärkeää, ettei neuvosto panisi kapuloita rattaisiin tällä tärkeällä alalla.

Boumediene-Thiery (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tänään tarkasteltavassa ehdotuksessa tarkoituksena on perustaa yhdenmukainen oikeudellinen kehys kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksille. On kuitenkin todettava, että Euroopan unioni on tässä aiheessa yhä hyvin varovainen. Eurooppalaisten toimintamallien tekopyhyys on valitettavaa. Vaikka kaikki maat pitävät kehitysapua keinona torjua laitonta maahanmuuttoa, kehitysyhteistyömäärärahoja on leikattu, vastuuta koulutuksesta ei tunneta ollenkaan ja aivovientiin osallistutaan tuntematta minkäänlaisia omantunnontuskia. Hyväksymme epäröimättä lupaavimmat ja omiin tarkoitusperiimme sopivat maahanmuuttajat. Muiden osalta sovelletaan yhteistyösopimuksissa olevia takaisinottolausekkeita, jotta voitaisiin karkottaa entistä tehokkaammin ne, joiden luvat eivät ole kunnossa mutta jotka ovat jo osa yhteiskuntaa, joilla on työpaikka ja jotka osallistuvat täysin Euroopan rakentamiseen. Maahanmuuttajien tulevaisuutta tai heidän suojelemistaan ei ajatella ollenkaan, eikä kunnioiteta edes heidän perusoikeuksiaan terveydenhoitoon, koulutukseen ja asuntoon. Jäsenvaltioiden taloudelliset ja väestönrakenteeseen liittyvät tarpeet tyydytetään käyttämällä hyväksi hallittua maahanmuuttoa, jota hyödynnetään ja manipuloidaan törkeästi ja jota käytetään lähinnä korjaamaan työvoimapula ja tasapainottamaan epätasaista väestörakennetta.
Terrón i Cusí on oikeassa. Maahanmuuttoasioiden on oltava osa Euroopan unionin kokonaisvaltaista ja pitkän aikavälin yhteisöpolitiikkaa. Tässä yhteydessä on hyvä syy käsitellä maahanmuuttovirtojen hallintaan liittyviä kysymyksiä, joihin kuuluvat muun muassa viisumipolitiikka, perheiden yhdistämispolitiikka - erityisesti Euroopan kansalaisuuteen liittyvien oikeuksien yhteydessä - ja aitoa yhteistyötä edellyttävän kehitysavun uusi määritelmä. Vaikka Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä todettiinkin, että tarkoituksena on varmistaa kolmansien maiden kansalaisten yhtäläinen kohtelu, tavoitteen saavuttamista ei olla vielä lähelläkään, kun tarkastellaan lähemmin maahantulon ja oleskelun edellytyksien lisäksi kansalaisten oikeuksia, erityisesti oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen, oikeutta perhe-elämään ja oikeuksia, jotka pitäisi liittää oleskeluun eikä kansallisuuteen.
Jos Euroopan lainsäädännössä annetaan mahdollisuus käyttää kolmansista maista tulleita kansalaisia halpana työvoimana tai epävarmoihin työsuhteisiin tuomittuna työvoimana, Euroopan unioni menettää uskottavuutensa, jonka se on rakentanut vuosien varrella erilaisilla syrjinnän torjuntaohjelmillaan, joita se on velvollinen tukemaan oikeutta ja vapautta koskevien ihanteidensa perusteella. Jokainen tietää, ettei kansalaisten Eurooppaa voida rakentaa perustumaan syrjintään, joka synnyttää epäoikeudenmukaisuutta, syrjäytymistä ja rasismia. Meidän velvollisuutemme on siis työskennellä sellaisen humanitaariseen ja yhteisöllisen maahanmuuttopolitiikan puolesta, jossa kunnioitetaan perusoikeuksia ja nähdään maahanmuutto mahdollisuutena Euroopalle.

Berthu (NI).
Arvoisa puhemies, tänään tarkasteltavana olevassa direktiiviehdotuksessa tarkoituksena on yhdenmukaistaa eurooppalaiset säännöt, joiden mukaan työlupia myönnetään kolmansien maiden kansalaisille. Ehdotus sisältää itsessään merkittävän ongelman: mikä sen tarkoitus oikeastaan on?
Perusteluissa annetaan kolme syytä. Ensinnäkin nykyiset säännöt, joilla säännellään kolmansien maiden kansalaisten maahantuloa, vaihtelevat selvästi jäsenvaltioiden välillä. Mutta missä on ongelma? On pikemminkin hyvä ja toissijaisuusperiaatteen mukaista, että jokainen valtio voi itse hyväksyä säännöt, joiden perusteella se ottaa vastaan ulkomaalaisia työntekijöitä sosiaalisten tarpeidensa ja työmarkkinatilanteensa mukaan. 
Perusteluissa mainittu toinen syy on, että työnhakijat ja työntekijät joutuvat tekemisiin kansallisten hallinnollisten menettelyjen kanssa, jotka kuulemma saattavat olla hyvin monimutkaisia. Tämäkin on kuitenkin jäsenvaltioiden ongelma, johon Euroopan toimielinten ei tulisi puuttua. 
Kolmas mainittu syy on, että kolmansien maiden kansalaisten maahanmuuttoa koskeva säännöstö on ilmeisesti yleisen maahanmuuttopolitiikan kulmakivi. Tämä ei todista mitään, sillä Amsterdamin sopimuksessa ei katsota maahanmuuttopolitiikan olevan yleisesti ottaen Euroopan unionin asia. Arvoisa komission jäsen, mielestäni kulmakivi on pidemminkin laittoman maahanmuuton torjunta ja työlupien myöntämättä jättäminen. 
Kaikki nämä asiat huomioon ottaen tällainen työlupien yhdenmukaistaminen yhteisössä ei ole perusteltua. Se avaisi maahanmuuttopolitiikkaa vain hieman aikana, jolloin työttömiä on jo liikaa. Mainittakoon esimerkiksi ehdotuksen hämmästyttävä 29 artiklan 4 kohta, jossa säädetään, että jäsenvaltion päätökseen olla myöntämättä työlupaa kolmannen maan kansalaiselle pitäisi liittää - siteeraan - "objektiivisiin ja todennettavissa oleviin perusteisiin pohjautuvat perustelut". Mielestäni työlupien myöntäminen kolmansien maiden kansalaisille on valtioiden yksinomainen oikeus, eikä tähän oikeuteen pitäisi puuttua varsinkaan nykyisessä taloudellisessa tilanteessa, jossa valtioiden on suojeltava omia perusetujaan. Direktiiviehdotuksella luotaisiin lisäksi perusteet entistä laajemmalle keskittämispolitiikalle tulevaisuudessa. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta on kokouksessaan ymmärtänyt tämän niin hyvin, että se on mennyt ja ehdottanut myös muiden jäsenvaltioiden oikeuksien poistamista. Näihin kuuluu esimerkiksi oikeus keskeyttää lupien myöntäminen, jos valtiolla ei ole tarvittavia valmiuksia ottaa maahanmuuttajia vastaan. On nähtävissä, mihin kaikki tämä johtaa, jos direktiivi hyväksytään. Direktiivillä rikotaan kuitenkin niin avoimesti toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita, joilla petämme itseämme päivittäin, että toivon jonkun neuvostossa pysäyttävän ehdotuksen käsittelyn.

Pirker (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, komission jäsen Vitorino on oikeassa todetessaan, että tämä on ensimmäinen yritys laatia yhdenmukaiset säännöt työntekijöiden ja yksityisten ammatinharjoittajien lailliselle maahanmuutolle. Minäkin suhtaudun myönteisesti yksityiskohtaisiin ehdotuksiin, kuten päivänselvään jäsenvaltioiden mahdollisuuteen rajoittaa maahanmuuttoa, minkä ansiosta ne voisivat päättää, kuinka paljon tietyntyyppisiä työntekijöitä voidaan ottaa vastaan Euroopan unioniin. Lisäksi suhtaudun myönteisesti muun muassa rikollisten karkottamiseen maasta ja velvollisuuteen osoittaa varallisuus.
Ehdotuksessa on paljon hyvää, mutta me PPE-DE-ryhmässä katsomme, että siinä on kaksi perusongelmaa. Ensinnäkin ehdotuksessa ylitetään mielestämme Euroopan unionin lainsäädännölliset valtuudet. Vaikka Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa määrätään maahanmuuttoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, tässä on tarkoituksena luoda Euroopan unionille yleispätevä säännöstö. Haluamme, että pääasiallinen toimivalta pysyy siellä missä se on, eli jäsenvaltioissa, ja että Euroopan unionissa päätetään asioista, jotka kuuluvat sen toimivaltuuksiin. Yhteisesti olisi päätettävä siitä, kuinka säännellään kolmansien maiden kansalaisten pääsyä Euroopan unioniin esimerkiksi työviisumien ja asianmukaisten tarkastusten osalta, ja siitä, mitä sääntöjä olisi sovellettava heidän vapaaseen liikkuvuuteensa unionissa. Tämä on nykyinen tilanne ja tällaisena sen pitäisi pysyä.
Komission ehdotukseen sisältyvä lähestymistapa on niin ikään väärä, sillä se perustuu oletukseen siitä, että maahanmuutto on yleisesti ottaen välttämätöntä. On kuitenkin todettu, että tilanne vaihtelee kaikilta osin jäsenvaltioiden välillä maahan haluavia työntekijöitä koskevien pätevyysvaatimusten osalta ja sen suhteen, minkä verran maahanmuuttajia tarvitaan. Tästä oletuksesta päätellään, että maahanmuutto on oikeus, jota voidaan harjoittaa sellaisenaan. Näin ei kuitenkaan ole missään päin maailmaa, emmekä halua asian olevan näin tulevaisuudessakaan. Kun tähän ehdotukseen on otettu mukaan valiokunnan tekemiä ehdotuksia, mietintö menee niin pitkälle, ettemme voi äänestää sen puolesta. Kun kyse on tulosta Euroopan unionin alueelle, me haluamme periaatteelliset puitteet, emmekä yleistä säännöstöä, joka heikentää huomattavasti jäsenvaltioiden toimivaltuuksia.
Oreja Arburúa (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, pystyäksemme laatimaan maahanmuuttoa koskevan yhteisön lainsäädännön meidän on kiinnitettävä erityistä huomiota tänään aiheena olevan maahanmuuton myönteisiin vaikutuksiin. Tulen Espanjasta, josta monet muuttivat pois vielä muutama vuosi sitten etsiäkseen työtä. Nykyään Espanja on maa, joka kasvun ja vakauden ansiosta voi ottaa vastaan paljon usein kunniallista työtä etsiviä maahanmuuttajia, jotka kiistatta vaikuttavat myönteisesti yrityselämään ja jotka tekevät usein työtä, jota omat kansalaisemme eivät suostu tekemään. 
Espanjan lehdistössä puhutaan päivittäin nykyisestä tilanteesta eli maahanmuuttovirtojen jatkuvasta kasvamisesta. Espanjaan saapuu tuhansittain marokkolaisia ja muita afrikkalaisia Saharan eteläpuolisista maista etsimään työtä. 
Koska todellisuus on tällainen muidenkin maiden kuin Espanjan osalta, meidän on löydettävä keino hallita tilannetta ja säännellä sitä, jotta pystymme torjumaan yhä kasvavia ihmiskaupan verkostoja, joiden uhreiksi joutuvat maahanmuuttajat. 
Laittoman maahanmuuton torjunta edellyttää laillisen maahanmuuton sääntelyä. Jos työmahdollisuuksia on, mutta emme ota vastaan laillisia maahanmuuttajia, edistämme laitonta maahanmuuttoa ja sen mukana epäinhimillistä ja epärehellistä työtä, joka joissakin tapauksissa muistuttaa kiristystä.
Tämän vuoksi suhtaudun myönteisesti komission ehdotukseen, koska sillä edistetään koordinoitua taloudellisiin syihin perustuvaa maahanmuuttopolitiikkaa. Kuten muut ryhmäni esittelijät ovat todenneet, jäsenvaltioilla on kuitenkin edelleen oltava toimivalta säädellä, kuinka paljon maahanmuuttajia ne voivat ottaa työmahdollisuuksien rajoissa. 
Meidän on toimittava varovaisesti. Maahanmuuttajien päästäminen työmarkkinoillemme voi muodostua ongelmaksi tulevaisuudessa, jos maittemme tilanteet muuttuvat ja jos työmarkkinoidemme työttömyysluvut kasvavat entistä suuremmiksi. 
Emme voi sallia laittomien maahanmuuttajien suoraa pääsyä työmarkkinoille, varsinkaan niiden, jotka ovat tulleet maahan laillisesti mutta jotka oleskelevat maassa laittomasti ja etsivät työtä epätoivoisesti. Tämä johtaisi epäilemättä aikaisemmin mainitsemaani monien työnantajien harjoittamaan hyväksikäyttöön ja kiristykseen. 
Meidän on parannettava kaikkia mahdollisia välineitä maahanmuuttajien työllistämiseksi lähtömaasta käsin. Meidän on annettava työnantajille mahdollisuus palkata maahanmuuttajia niin, että työnantajien ja lähtömaissa olevien maahanmuuttajien yhteydet ovat mahdollisimman sujuvat.

Ceyhun (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, uskon meidän kaikkien olevan samaa mieltä siitä, että Euroopan unioni tarvitsee maahanmuuttoa, koska talouselämämme työvoimavaatimuksia ei yksinkertaisesti voida täyttää nykyisellä maahanmuuttajien määrällä. Tämän vuoksi maahanmuutto on välttämätöntä. On myös selvää, että tällaista maahanmuuttoa on hallittava parhaalla mahdollisella tavalla, jotta työmarkkinoiden ja samalla kansalaisten ja maahanmuuttajien tarpeet voidaan täyttää. Kaikki ovat samaa mieltä tästä. On myös itsestään selvää, että joillakin talouden aloilla tarvitsemme työntekijöitä ja joillakin emme. Tästäkin olemme samaa mieltä. Yhtä lailla on selvää, ettemme voi emmekä halua sallia omien työntekijöidemme joutuvan kilpailuasemaan. Tähän asti olemme kaikki samaa mieltä. 
Haluan huomauttaa, että saamme olla kiitollisia Terrón i Cusílle hänen mietinnöstään ja hänen rohkeudestaan tukea komission ehdotusta. Hän on osaltaan vaikuttanut siihen, että voimme lopulta muotoilla yhtenäiset maahanmuuttoa ja Euroopan työmarkkinoita koskevat säännökset. On tietenkin itsestään selvää, että joillakin on ongelmia hänen ehdotustensa kanssa aivan kuten komissionkin ehdotuksen kanssa. Jäsen Nassauer, en toisaalta kuitenkaan näe, miksi tämä mietintö tai komission direktiiviehdotus tulisi heittää roskakoriin. Miksi Euroopan yhteisön perustamissopimusta pitää kohdella kuin pyhää kirjaa? Miksi meillä eurooppalaisilla poliitikoilla, jotka haluamme, että kaikilla muilla Euroopan politiikan aloilla toimivaltuuksista päätetään Brysselissä, on yhtäkkiä valtavia ongelmia, kun kyse on työmarkkinoista ja haluamme, että kaikki hoidetaan jäsenvaltioissa? Mielestäni meidän pitäisi tarkastella asiaa pitkällä aikavälillä, omaksua jalomielisempi lähestymistapa ja osoittaa enemmän halukkuutta. Asiat, jotka eivät sovi nykyiseen ajatusmalliimme, voivat olla osa Euroopan politiikkaa viiden vuoden kuluttua. Tästä syystä katson, että voisimme omaksua asiassa jalomielisemmän lähestymistavan. 
Coelho (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan unioni on ollut jatkuvan muuttopaineen alla työmarkkinoiden muuttuessa yhä maailmanlaajuisemmiksi. Tätä muuttopainetta on hallittava asianmukaisesti. Kannatan tarvetta luoda uusi yhteinen maahanmuuttopolitiikka, jossa on kuitenkin aina otettava huomioon työmarkkinoiden ja kunkin jäsenvaltion talouden todelliset tarpeet. 
Voimme tästä syystä hyväksyä Terrón i Cusín esittelemän mietinnön ainoastaan siinä tapauksessa, että PPE-DE-ryhmän ehdottamat tarkistukset hyväksytään. Haluan korostaa kahta seikkaa. Ensinnäkin tässä direktiiviehdotuksessa on tarkoituksena luoda yhteinen oikeudellinen kehys maahanmuuttajien työtä varten tapahtuvan maahantulon ja oleskelun edellytyksistä. Tästä seuraa, että direktiivillä sallitaan maahanmuutto työntekoa varten Euroopan unionissa tietyin edellytyksin. 
Mielestämme jäsenvaltioilta ei kuitenkaan voi eikä saa poistaa oikeutta säännellä hallitustensa kautta sitä, avaavatko ne työmarkkinansa vai eivät. Toisin sanoen ainoastaan jäsenvaltiot voivat tehdä tämän päätöksen, ei yhteisö. Jokaisen jäsenvaltion velvollisuutena on arvioida ja päättää, pitääkö sen lisätä työvoiman määrää, kuinka paljon ja millä aloilla, ja ottaa huomioon maan todelliset tarpeet ja - ja tästä uskon meidän kaikkien olevan samaa mieltä - kyky ottaa vastaan ja kotouttaa kolmansien maiden kansalaisia.
Toiseksi Terrón i Cusín mietinnössä arvostellaan sitä, että komission alkuperäisessä ehdotuksessa käsitellään ainoastaan unionin alueella laillisesti oleskelevien henkilöiden tilannetta. Siinä väitetään lisäksi, että laittomilla työntekijöilläkin tulisi olla oikeus anoa oleskelulupaa, joka pitäisi myöntää heille. Huolimatta esittelijän jalosta lähestymistavasta tällä ainoastaan lisättäisiin laitonta maahanmuuttoa, koska viesti näille ihmisille olisi pohjimmiltaan se, että kun he kerran ovat päässeet unionin alueelle, heillä on oikeus tulla tunnustetuksi laillisiksi maahanmuuttajiksi, vaikka he olisivat saapuneet maahan laittomasti. 
Arvoisa puhemies, meidän on oltava varovaisia niin tässä kuin muissakin maahanmuuttoon liittyvissä kysymyksissä. Kyse ei ole vain jäsenvaltioiden kansalaisten suojelemisesta. Kohtuuttoman jalomieliset ratkaisut synnyttävät näissä kysymyksissä enemmän ongelmia kuin niiden on tarkoitus ratkaista.
Banotti (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, komission jäsenellä Vitorino-paralla on yksi komission vaikeimmista tehtävistä, ja hän tekee työnsä erinomaisen hyvin. Tulen maasta, joka on historiansa aikana kärsinyt satojen vuosien ajan massoittain tapahtuvasta maastamuutosta. Historiamme valossa suhtautumiseni näihin kysymyksiin saattaa olla hieman liberaalimpi. Espanjalaiset ja portugalilaiset kollegani ovat myös viitanneet samaan asiaan. 
Olen samaa mieltä ryhmäni kanssa siitä, että toimivalta on suurilta osin jäätävä yksittäisille jäsenvaltioille. Syy ei ole se, että ehdottaisin, että tällä tavalla maahanmuuttajat pidetään maan ulkopuolella, vaan se, että alkaisimme käsitellä vakavasti maahanmuuttajien hakemusten käsittelemiseen ja hyväksymiseen liittyvää kaoottista tilannetta, joka monessa jäsenvaltiossa vallitsee. Se on vakava ongelma oman maani kaltaisille pienille maille. 
Monia tiettyihin jäsenvaltioihin, ja omaan maahani, saapuvia kohdellaan erittäin huonosti. Osittain tämä johtuu työnantajista, jotka eivät itse joudu käymään läpi tarkastuksia, joita sovelletaan ilmeisesti laillisesti maahan tulleisiin maahanmuuttajiin. Nämä maahanmuuttajat ovat alipalkattuja ja asuvat usein häpeällisen huonoissa olosuhteissa. Monissa tapauksissa vaikuttaa siltä, että maahan on tuotu pikemminkin eläimiä kuin ihmisiä. 
Meidän on hyväksyttävä, että jäsenvaltiot tietävät oman tilanteensa parhaiten. Meillä on sattunut myös niin, että työttömyyden lisääntyessä useille Irlantiin laillisina työntekijöinä tulleille maahanmuuttajille on annettu potkut yksinkertaisesti siitä syystä, että heidän pitämisensä ei enää sovi työnantajille. Vaikka olen samaa mieltä monista komission jäsenen esittämistä kohdista, meidän on oltava realistisia näissä kysymyksissä. Kyse ei ole ihmisten pitämisestä maan ulkopuolella, vaan siitä, että maahan tulleita maahanmuuttajia kohdeltaisiin ansaitsemallaan arvokkuudella.
Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, työjärjestyspuheenvuoroni aluksi toteaisin, että mielestäni maahanmuuttopolitiikka sisältää monia tekijöitä, enkä halua mietinnössäni käsitellä sosiaaliavustusten kaltaisia asioita. Käsittääkseni asiaa käsitellään avoimen koordinaation menetelmän avulla jossakin tulevassa mietinnössä. 
Toiseksi haluan painottaa Nassauerille ja Coelholle, että mietinnössäni ei missään kohdassa edistetä laitonta maahanmuuttoa tai hyväksytä työlupien myöntämistä Euroopan unionissa ihmisille, jotka ovat tulleet laittomasti unionin alueelle. Puhun mietinnössäni ihmisistä, joiden asema on muuttunut laittomaksi byrokraattisista syistä ja joita ei ole karkotettu maasta ja jotka ovat uudestaan täyttäneet maahanpääsyn edellytykset. Mielestäni tämä on kaukana laittoman maahanmuuton edistämisestä. Mietinnössäni ei millään tavalla anneta mahdollisuutta saapua maahan laittomasti työn etsimistä varten. 
Jäsen Nassauer, lopuksi pahoittelen, että haluaisitte hylätä parlamentin mahdollisen enemmistön mielipiteen. Toivon, että yleissopimuksen osapuolet suhtautuvat eri tavalla ja että parlamentin enemmistön mielipiteet otetaan tulevaisuudessa huomioon.

Nassauer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, oikaistakseni asian viittaan tarkistukseen 17, jolla muutetaan komission jäsenen Vitorinon alkuperäistä luonnosta siten, että hakemuksen voi tehdä jokainen, joka "on jäsenvaltiossa laillisesti tai on jo siellä ja on tullut sinne laillisesti asuakseen siellä".
Kohdan perustelussa sanotaan, että "laittomasti maassa oleville henkilöille tulisi kuitenkin antaa mahdollisuus" saada työsopimus. Tämä tarkoittaa, että hakemuksen voi tehdä laittoman aseman perusteella, jopa teidän omassa perustelussanne todetaan niin.
Vitorino
Arvoisa puhemies, toteaisin aluksi jäsen Pirkerin esille nostamasta aiheesta, oikeusperustasta, että perustamissopimuksen 63 artiklan 3 kohta maahantuloa ja oleskelua koskevista edellytyksistä on mielestämme oikea oikeusperusta tälle direktiiviehdotukselle, jossa käsitellään yhteisiä määritelmiä, perusteita ja menettelyjä, jotka koskevat kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksiä palkkatyötä varten. 
Tunnustan, että tämä on vaikea keskustelu. Jäsen Nassauer ja minä olemme keskustelleet rehellisesti sanottuna pitkään näistä asioista, ja me kaikki tiedämme, ettei tähän monimutkaiseen maahanmuutto-ongelmaan ole yksinkertaista ratkaisua. Hyväksyn arvostelun ja voin jopa myöntää, että saatan olla väärässä. Minun on kuitenkin vaikea hyväksyä sitä, että minua syytetään asioista, joita en ole koskaan sanonut ja jotka eivät sisälly ehdotukseeni. En ole koskaan sanonut, että maahanmuutto on oikeus. Maahanmuutto ei ole oikeus. Aion toistaa sen satoja kertoja: turvapaikka on oikeus, mutta maahanmuutto ei ole oikeus. Maahanmuutto on vain mahdollisuus. Ehdotuksessamme todetaan tämä hyvin selvästi. Maahanpääsystä päättävät ainoastaan kunkin jäsenvaltion hallitus tai jäsenvaltioiden alueelliset ja paikalliset viranomaiset. Brysselissä ei päätetä yhdestäkään maahanpääsystä.
Tunnustan, että maahanmuuton ja työttömyyden välinen yhteys on hyvin monimutkainen. Tosiasiat osoittavat, että maahanmuuttajat saattavat vaikuttaa jäsenvaltioiden työmarkkinoihin ja häiritä niitä. Uusien maahanmuuttoaaltojen ensimmäiset uhrit ovat edellisten maahanmuuttoaaltojen maahanmuuttajat, ainakin kun kyse on jäsenvaltioiden työmarkkinoiden toiminnasta, koska uusien ja edellisten maahanmuuttajien välille syntyy suoraa kilpailua. Tämä on huolestuttavaa, sillä maassa jo olevat maahanmuuttajat muodostuvat taakaksi hyvinvointivaltiolle.
Onko maahanmuuttajien saapumisen ja Euroopan omien kansalaisten työmarkkinoille paluun välillä suora yhteys? Tämä yhteys on paljon monimutkaisempi, sillä joissain tapauksissa työmarkkinoille paluun vaikeudet liittyvät enemmän omia kansalaisiamme hyödyttävien hyvinvointivaltion ja sosiaaliturvajärjestelmän erityisominaisuuksiin. On epäreilua väittää, että Euroopan unionin kansalaisilla olisi vaikeuksia palata työmarkkinoille maahanmuuttopolitiikan vuoksi. Todellisuudessa syy siihen, miksi ihmisiä on vaikea kannustaa palaamaan työmarkkinoille, on se, ettei hyvinvointivaltiota ole uudistettu. On selvää, että eri jäsenvaltioissa tämä uudistuksen puute vaihtelee. En halua yhdenmukaistaa mitään, mikä liittyy hyvinvointivaltion uudistamiseen. 
Komissio suhtautuu mietinnön osalta myönteisesti tarkistuksiin 6, 11, 8 ja 12 ja on niistä täysin samaa mieltä. Tällä hetkellä emme kuitenkaan voi sitoutua tarkistuksiin, jotka koskevat sääntöjä yhtiönsä väliaikaisesti toiseen maahan lähettämistä henkilöistä ja sopimusperusteisten palvelujen tarjoajista. Nämä säännöt ovat hyvin mielenkiintoisia ja pidämme ne mielessä. Ne kuitenkin liittyvät läheisesti kansainvälisen kaupan kysymyksiin, ja meidän on odotettava Maailman kauppajärjestössä parhaillaan käytävien neuvottelujen päättymistä nähdäksemme, miten neuvottelut vaikuttavat maahanmuuttopolitiikkaan ennen kaikkea palvelujen osalta. Kehotan teitä pitämään Eures-järjestelmän ensisijaisena ennen kuin voidaan palkata kolmansien maiden kansalaisia, sillä tämän järjestelmän ylläpitämisellä taataan suosituimmuusperiaatteen soveltaminen Euroopan työmarkkinoilla. Tämä on ehdotuksemme perusperiaate. 
Odotan parlamentin tarkistuksia ja kiitän tästä erittäin mielenkiintoisesta ja ajatuksia herättävästä keskustelusta.

Puhemies.
 Kiitos komission jäsen Vitorino.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.
KIRJALLINEN LAUSUMA 
(TYÖJÄRJESTYKSEN 120 ARTIKLA)

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Hernández Mollarin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö (A5-0005/2003) ehdotuksesta neuvoston asetukseksi luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, annetun asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamisesta (KOM(2002) 679 - C5-0609/2002 - 2002/0280(CNS)).

Vitorino
Arvoisa puhemies, Sevillassa 21. ja 22. kesäkuuta 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto asetti tietyn määrän ensisijaisia tavoitteita laittoman maahanmuuton torjunnassa, ja yksi näistä oli erityisesti viisumeja koskevan asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttaminen ennen vuoden 2002 loppua. 
Komissiolla on yksinoikeus aloitteiden tekemiseen tällä alalla, mutta se piti tarpeellisena hyödyntää jäsenvaltioiden saamia kokemuksia. Jäsenvaltioilta kerättiin erityisen kyselylomakkeen avulla merkitykselliset tiedot kriteereistä, joiden perusteella kolmansien maiden kansalaisilta vaaditaan viisumi tai joiden perusteella heille on myönnetty viisumivapaus. Jäsenvaltioiden vastaukset olivat yhteneväisiä kahden kohdan osalta: Ecuadorista peräisin oleva laiton maahanmuutto oli lisääntynyt merkittävästi ja vastavuoroisuuden periaatteen noudattamista pidettiin tärkeänä viisumien myöntämisessä. Vastavuoroisuuden osalta kävi ilmi, että tietyt viisumipakosta vapautetut kolmannet maat eivät ole vapauttaneet tiettyjen jäsenvaltioiden kansalaisia viisumipakosta tai myöntävät vapautuksen hyvin tiukoin edellytyksin. 
Kun nämä kaksi seikkaa otetaan huomioon, komissio ehdotti Ecuadorin sisällyttämistä asetuksen (EY) N:o 539/2001 liitteeseen 1, jossa luetellaan maat, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi. 
Lisäksi ehdotamme, että komissio toimittaa neuvostolle ja Euroopan parlamentille kertomuksen viisumeihin liittyvän vastavuoroisuuden vaikutuksista. 
Komissio on hyvin tyytyväinen Euroopan parlamentin kanssa tehtyyn yhteistyöhön. Parlamentti käsitteli ehdotuksen pikaisesti. Lisäksi komissio arvostaa sitä, että Hernández Mollarin mietinnössä vahvistettiin noudattamamme lähestymistapa. Onnittelemme mietinnön esittelijää.

Hernández Mollar (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, muuttovirtojen asianmukainen hallinta kaikissa jäsenvaltioissa, sekä lähtömaissa ja kauttakulkumaissa, ihmiskaupan ja laittoman maahanmuuton torjunta sekä maahanmuuttopaineiden suhteuttaminen vastaanottavan yhteiskunnan kapasiteettiin ovat näkökohtia, joiden on useista eri näkökulmista todettu olevan välttämättömiä - kuten olemme juuri kuulleet - niiden inhimillisten tragedioiden ja draamojen lopettamiseksi, joita hallitsematon maahanmuutto aiheuttaa rajojemme sisällä ja niiden ulkopuolella. 
Emme myöskään saa unohtaa, että unionin sisärajojen asteittainen poistaminen on hanke, johon liittyy tiettyjä riskejä. Rajojen poistamisella on tarkoitus luoda vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue, kuten Tampereella julistettiin. 
Kaikenlaisen mafian, terrorismin ja rikollisryhmittymien yleistymistä ja vapaata liikkumista unionissa on torjuttava niin, että kaikki jäsenvaltiot täyttävät velvollisuutensa, ja näin ollen unionin ulkorajojen valvontaa on lujitettava. 
Euroopan unionissa päätettiin näin ollen, että on laadittava niiden maiden luettelo, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi Euroopan unioniin saavuttaessa. Tämä olisi ensimmäinen askel jäsenvaltioiden lainsäädännön yhteensovittamiseksi viisumien alalla. Tämän jälkeen laittoman maahanmuuton torjumista koskevassa kattavassa suunnitelmassa, joka ratifioitiin Sevillan Eurooppa-neuvoston kokouksessa, asetettiin tavoitteeksi kyseisen kolmansien maiden luettelon tarkistaminen vuoden 2000 loppuun mennessä, kuten komission jäsen juuri selitti. 
Tämä on aiheena esittelemässäni mietinnössä, josta keskustelemme tänään. Se on vastaus jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin, joiden perusteella voidaan havaita, että Ecuadorista peräisin olevien laittomien maahanmuuttajien määrä on lisääntynyt. Tästä syystä Ecuador on sisällytettävä niiden maiden luetteloon, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi Euroopan unionissa. 
On totta, että Euroopan etelärannikon lähes jokapäiväiset dramaattiset tapahtumat ovat laittoman maahanmuuton näkyvin ja eniten uutisoitu muoto. Emme kuitenkaan saa unohtaa, että tällä ilmiöllä on monia muitakin ilmenemismuotoja. 
Määrällisesti näitä päivittäin veneillä EU:n rannikoille pieninä joukkoina saapuvia laittomia maahanmuuttajia ei voida verrata niihin ulkomaalaisten määriin, jotka saapuvat yhteisöön muiden rajojen, kuten lentoasemien kautta. Suurin osa laittomista maahanmuuttajista saapuu EU:hun turisteina, joilla on mukanaan ainoastaan vähän rahaa - joka sekin tulee usein mafian kautta - ja Eurooppaan saavuttuaan heistä tulee laittomia maahanmuuttajia, jotka hakevat töitä harmaasta taloudesta ja joita näin ollen käytetään armottomasti hyväksi työmarkkinoilla. 
Hyvät parlamentin jäsenet, tämän vuoksi on tärkeää, että niiden toteuttamiemme rankaisutoimien ohella, jotka kohdistuvat ainoastaan osaan laittomasta maahanmuutosta, vahvistamme myös sellaisia sääntöjä, joilla edistetään ihmisten saapumista Euroopan alueelle laillisin keinoin. 
Tänään käsittelemämme ehdotus liittyy juuri tähän. Käytettävissämme olevan tiedon perusteella todellisuus näyttää olevan se, että meidän on helpotettava ecuadorilaisten laillista saapumista EU:hun ja estettävä näin heidän joutumisensa sydämettömien rikollisryhmien käsiin. On myös vältettävä virheellisen käsityksen antamista ecuadorilaisille niistä oloista, jotka heitä Euroopassa odottavat. 
Arvoisa komission jäsen, arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, tämä toimenpide edellyttää sitä, että Ecuadorin tasavalta täyttää velvollisuutensa ja hallinnoi asianmukaisesti kansalaistensa maastamuuttoa ja että Euroopan unioni asettaa siirtolaisuuden etusijalle Latinalaisen Amerikan maita koskevassa yhteistyöpolitiikassaan. Näin ollen äänestämme PSE-ryhmän asiasta esittämien tarkistusten puolesta.

Terrón i Cusí (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi selventää, että edeltävää mietintöä koskevissa keskusteluissa halusin lukea espanjankielisen lauseen, sillä se oli oikea kieliversio. Minulla oli tuolloin oikeus tehdä niin, mutta luenkin lauseen vasta huomisen äänestyksen yhteydessä, vaikka se ei olekaan aivan yhtä sopivaa, sillä lause ei ole sama kuin jäsen Nassauerin lukema lause.
Mitä tulee Hernández Mollarin mietintöön, jota nyt käsittelemme, haluaisin todeta, ettei tämä ole iloinen hetki. Emme voi olla tyytyväisiä siihen, että oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen rajoitetaan, sillä se on olennainen osa eurooppalaisten maailmankäsitystä, kuten totesimme aiemmin tänään. 
PSE-ryhmä äänestää kuitenkin sen puolesta, että Ecuador sisällytetään niiden maiden luetteloon, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi Schengenin alueella. Teemme näin, vaikka jotkut PPE-DE-ryhmän jäsenet ovat syyttäneet minua vastuuttomasta laittoman maahanmuuton puolustamisesta. Ryhmäni on tutkinut Ecuadorin luetteloon sisällyttämistä pyytäneiden maiden toimittamat tiedot ja on päättänyt äänestää mietinnön puolesta. Ryhmä katsoo nimittäin, että näin voidaan paremmin suojella niiden ihmisten oikeuksia, joilla tällä hetkellä ei ole asiaa Euroopan unionin lentokenttien terminaaleihin, sillä tämä vaikuttaa usein myös niihin ihmisiin, jotka toivovat pääsevänsä EU:hun tavallisina matkailijoina. 
Haluan joka tapauksessa kehottaa komissiota huomioimaan, että tämä on vakava kehotus kiinnittää huomiota maahan, jossa äärimmäinen köyhyys lisääntyy jatkuvasti. Komission olisi unionin maahanmuuttopolitiikkaa koskevien lausuntojensa mukaisesti annettava tälle maalle ensisijainen asema kehitysyhteistyössä ja yhteisissä kehityshankkeissa. 
Mielestäni voimme näin lieventää sitä ikävää viestiä, joka meidän on valitettavasti annettava unionilta Ecuadorin kansalaisille. 
Kiitän esittelijää hänen työstään ja tämän tarkistuksen hyväksymisestä, sillä olen vakuuttunut siitä, että huoli on yhteinen.

Fitzsimons (UEN).
Arvoisa puhemies, Tampereella vuonna 1999 järjestetyn Euroopan unionin johtajien huippukokouksen jälkeen toimielintemme asialistan kärjessä on ollut yhteisen eurooppalaisen toimintamallin laatiminen laittoman maahanmuuton torjumiseksi. Ratkaisevinta tässä on, että elämme Euroopan unionissa, jossa vallitsee palvelujen, pääomien, tavaroiden ja henkilöiden vapaa liikkuvuus. 
Kuten kaikki tiedämme, Euroopan unionissa asuu 370 miljoonaa asukasta ja unionin laajennuttua asukkaita on 500 miljoonaa. Kyse ei enää ole eri Euroopan unionin jäsenvaltioissa työskentelevien Euroopan unionin kansalaisten oikeuksista vaan yhtäläisesti myös yhteisten toimintamallien laadinnasta Euroopan unioniin turvapaikanhakijoina tai pakolaisina saapuvia ihmisiä tai elintasopakolaisia varten. 
Meidän on päätettävä, kuinka Euroopan unionin ulkorajoja suojellaan. Ihmiskauppa on maailmassa tällä hetkellä nopeimmin kasvavaa rikollista toimintaa. Eurooppalaiset toimet, joita on toteutettu ongelman ratkaisemiseksi, eivät riitä. Viime aikoina olemme myös valitettavasti joutuneet näkemään useita traagisia ihmiskohtaloita, kun Euroopan unioniin pyrkivät ihmiset ovat menettäneet henkensä järkyttävissä olosuhteissa. 
Ihmiskaupan vitsauksen voittamiseksi meidän on toimittava Euroopan unionin tasolla koordinoidusti ja järjestelmällisesti. Järjestäytyneiden rikollisliigojen, joilla on huomattavia varoja ja jotka tuovat ihmisiä laittomin keinoin Euroopan unioniin, ei voida missään tapauksessa antaa toimia rangaistuksetta. 
Tähän liittyvä erillinen asia on Euroopan tulevaisuutta käsittelevä valmistelukunta, jonka vapautta, turvallisuutta ja oikeutta käsittelevä työryhmä on tehnyt joitakin mielenkiintoisia ehdotuksia tällä alalla. Monet ovat sitä mieltä, että maahanmuuttoa koskevat päätökset olisi tehtävä määräenemmistöllä ja yhteispäätösmenettelyssä. 
Lisäksi ollaan sitä mieltä, että yhteisen maahanmuuttopolitiikan tavoite olisi sisällytettävä ehdotettuun uuteen perustamissopimukseen. Perustamissopimuksen laatijat keskittyvät varmasti tähän aiheeseen tulevien kuukausien aikana ennen seuraavaa hallitustenvälistä konferenssia. Ehdotus siitä, että siviilioikeudellisten asioiden yhteistyötä olisi säänneltävä määräenemmistöpäätöksin, on kuitenkin kiistanalainen. Esimerkiksi Irlannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa noudatetaan "common law"järjestelmää, mutta useissa muissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa on vallalla siviilioikeusjärjestelmä. Tämä seikka on otettava mitä tarkimmin huomioon.

Vitorino
Haluan kiittää esittelijää hänen mietinnöstään ja tuestaan. 
Komissio ei voi hyväksyä yhtä tarkistusta puhtaasti oikeudellisista syistä. Tarkoitan tarkistusta, jossa komissiota kehotetaan raportoimaan viisumipakon vaikutuksista ja esittämään tarvittaessa ehdotuksia menettelyjen yksinkertaistamiseksi. Tätä asiaa ei voida hallinnoida viisumeja koskevalla asetuksella, jossa sen oikeudellisen perustan, eli perustamissopimuksen 62 artiklan 2 kohdan b alakohdan, mukaisesti säädetään ainoastaan sellaisten maiden luettelon laatimisesta, joita viisumipakko koskee tai jotka on vapautettu viisumipakosta. 
Komissio pitää tätä tarkistusta tuen osoituksena asianmukaisessa oikeuskehyksessä toteuttamilleen toimille, joiden tarkoituksena on varmistaa viisumien myöntämismenettelyjen asianmukainen soveltaminen ja arvioida toimenpiteiden riittävyyttä, josta se raportoi parlamentille.

Puhemies.
 Paljon kiitoksia komission jäsen Vitorino.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Marset Camposin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A5-0024/2003) Euroopan unionin ja Valko-Venäjän välisistä suhteista: kohti tulevaa kumppanuutta (2002/2164(INI)).

Marset Campos (GUE/NGL)
. (ES) Arvoisa puhemies, kun laajentumisprosessi ja Euroopan rakentamisprosessi on saatettu päätökseen valmistelukunnan työn ja unionin uuden, vuoden 2003 perustamissopimuksen valmistuttua, Euroopan unionilla on uudet ulkorajat. Näiden ulkorajojen valvonta edellyttää uudenlaista taloudellista, sosiaalista ja kulttuurista kumppanuutta ja yhteistyötä uusien naapurimaiden kanssa ja ennen kaikkea vakaata, kattavaa ja tehokasta yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa. 
Syyt löytyvät näiden uusien naapurimaiden, muun muassa Ukrainan, Georgian ja Valko-Venäjän, merkityksestä, ja jättiläismäisen Venäjän läsnäololla on keskeinen merkitys näissä maissa. Näin ollen Euroopan unionin haasteellisena tehtävänä on varmistaa, että suhteet näihin maihin kehittyvät myönteisesti. 
Yksi näistä maista eli Valko-Venäjä, jolla on yhteistä rajaa Latvian, Liettuan ja Puolan kanssa, kehittyi vuoteen 1996 asti suhteellisen samalla tavoin kuin muut entisen Neuvostoliiton valtiot. Vuodesta 1996 lähtien maassa on kuitenkin vallinnut autoritaarinen järjestelmä, jolla on rajoitettu ihmisoikeuksia ja demokratiaa ja alistettu kansalaiset heidän elämäänsä rajoittavalle yhteiskunnan valvonnalle, jonka vuoksi Euroopan unioni ei ole pystynyt luomaan Valko-Venäjän kanssa sellaisia suhteita, yhteyksiä ja yhteistyötä, jotka sillä on muihin entisen Neuvostoliiton valtioihin. 
Tilanne on kehittynyt sellaiseksi, että Valko-Venäjän tapahtumia seuranneet eurooppalaiset instituutiot, kuten Etyj, Euroopan neuvosto ja Euroopan unioni - eli parlamentaarinen troikka - ovat epäröimättä todenneet, etteivät tapahtumat täytä demokratian vähimmäisvaatimuksia, ja sanoneet irti suhteensa Valko-Venäjään siihen asti, kunnes maa täyttää nämä vaatimukset. 
Tämän päätöslauselman esittäminen on viivästynyt huomattavasti sen vuoksi, että EU:n suhteista Valko-Venäjään vastaavan valtuuskunnan alustava mietintöluonnos oli muutettava ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan oma-aloitteiseksi mietinnöksi siksi, että tilanne maassa huononi demokratian harjoittamisen ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen kannalta.
Euroopan unioni oli valmistellut vuonna 1995 kauppaa ja kaupallista yhteistyötä koskevan sopimuksen, joka perustui Neuvostoliiton ja ETA:n väliseen, vuodesta 1989 voimassa olleeseen sopimukseen. Lukashenkon vaalivoitto oli lisännyt toiveita sopimuksen syntymisestä. Tilanne ajautui kuitenkin umpikujaan, kun presidentti Lukashenko alkoi vuonna 1996 jarruttaa demokratiakehitystä.
Lukashenkon autoritaariselle lähestymistavalle on ominaista opposition vainoaminen, kritiikin vaientaminen ja suosikkiverkoston luominen vallan väärinkäytön avulla. Samalla maata on yritetty lähentää Venäjään ja tehdä entistä riippuvaisemmaksi siitä, mutta Putin on vastikään sanoutunut irti tällaisesta kehityksestä. Parlamentaarinen troikka on todennut useista vuoden 1996 jälkeen järjestetyistä vaaleista, että ne eivät ole antaneet todellisia takeita demokratian harjoittamiseen. Tämä on johtanut demokraattisen opposition lujittumiseen. Oppositio on kehittynyt vuosien varrella, ja se käsittää useita tahoja, niin oikeisto- kuin vasemmistopuolueita - muun muassa kommunistipuolueen - jotka ovat samaa mieltä perusasioista, kuten demokratian ja kumppanuuden luomisesta ja tarvittaessa myös liittymisestä Euroopan unioniin. 
Tietoisuus demokratian tarpeesta lisääntyy Valko-Venäjän yhteiskunnassa. Valko-Venäjän nykyisen parlamentin jäsenistä yhä useammat kannattavat demokraattisia uudistuksia, joilla lähennetään vapauksia koskevaa oikeuskehystä Euroopan unionin vaatimuksiin. 
Näin ollen Euroopan unionin on annettava suositus, jota tässä päätöslauselmassa ehdotamme ja joka sisältää kaksi näkökohtaa. Toisaalta on kieltäydyttävä tiukasti tekemästä assosiaatiosopimusta tällä hetkellä, sillä se viestittäisi meidän pitävän nykyistä autoritaarista järjestelmää oikeutettuna ja haittaisi demokratiakehitystä. Toisaalta on tehtävä lisää aloitteita, joilla annetaan selkeä viesti yhteistyöstä ja solidaarisuudesta esimerkiksi T?ernobylin uhreille. Niillä voitaisiin myös edistää maan sosiaalista, kulttuurista ja kaupallista lähentymistä niin, että samalla helpotetaan demokratian palauttamista. Tämä on ehdotuksemme tarkoitus. 
Emme saa unohtaa Venäjän merkittävää osaa tässä kehityksessä. 
Haluan lopuksi kiittää kaikkia ulkoasioiden valiokunnan jäseniä erinomaisesta yhteistyöstä. Minun on kuitenkin todettava, etten hyväksy kaikkia ryhmäni ehdottamia tarkistuksia edellä esittämistäni syistä.

Patten
Arvoisa puhemies, olen erittäin tyytyväinen tähän mahdollisuuteen keskustella Valko-Venäjästä ja Valko-Venäjän ja Euroopan unionin suhteista. Kiitän esittelijä Marset Camposia hänen erinomaisesta valmistelutyöstään. Otan jäljempänä esille ne kohdat, joista olemme täysin samaa mieltä esittelijän kanssa. 
On erittäin valitettavaa, että joudumme keskittymään useisiin erittäin vaikeisiin aiheisiin, kuten usein aikaisemminkin Valko-Venäjästä keskustellessamme. Näitä ovat henkilöiden katoamistapaukset, tiedotusvälineiden toiminnan vaikeuttaminen, sanan- ja uskonnonvapauden rajoitukset sekä Valko-Venäjän viranomaisten ja Minskissä sijaitsevan Etyjin neuvoa-antavan seurantaryhmän välinen selkkaus. 
Emme valitettavasti ole pystyneet tekemään kumppanuus- ja yhteistyösopimusta Valko-Venäjän kanssa. Se on ainoa entisen Neuvostoliiton valtioista, jolla ei ole etuoikeutettua sopimussuhdetta Euroopan unioniin, eikä sen kanssa ole tehty molemminpuolista sitoumusta demokratian ja ihmisoikeuksien yhteisten arvojen kunnioittamisesta. 
On selvää, että Euroopan unionin ja Valko-Venäjän suhteiden tämänhetkinen tilanne on täysin epätyydyttävä molempien osapuolten kannalta. Valko-Venäjä on valitettavasti päättänyt seurata kehitystä vierestä, kun me puolestamme kehitämme uusia yhteistyömuotoja esimerkiksi Venäjän federaation kanssa ja pääsemme piakkoin vastaamaan laajentumisen haasteisiin ja hyödyntämään sen tarjoamia mahdollisuuksia määrittelemällä uusia yhteistyömuotoja niiden maiden kanssa, joista tulee laajentumisen jälkeen uusia itäisiä naapurivaltioitamme. 
Kööpenhaminassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti komissiota esittämään ehdotuksia EU:n tulevista suhteista naapurimaihinsa ja myös Valko-Venäjään. Olen varma, että useat arvoisat parlamentin jäsenet viittaavat keskustelussa tähän uusia naapurimaita ja laajempaa Eurooppaa koskevaan aiheeseen. Meidän on luonnollisesti oltava valmiita toimimaan, jos Valko-Venäjä ilmaisee meille halunsa tehdä yhteistyötä. Kun otetaan huomioon tämänhetkinen demokratiaa, sananvapautta ja tiedotusvälineitä sekä yleensä ihmisoikeuksia koskeva tilanne, on vaikea ennakoida, milloin EU:n ja Valko-Venäjän suhteet normalisoituvat. 
Olen erittäin kiitollinen siitä, että lähetämme tässä keskustelussamme ja parlamentin päätöslauselmassa selkeän viestin. Olen kuitenkin täysin samaa mieltä päätöslauselman kohdista, joissa korostettiin Valko-Venäjän merkitystä sekä Euroopan unionin että koko alueen vakauden ja vaurauden kannalta. Useat muutkin tämänpäiväiset puhujat toteavat varmasti näin. Voin vakuuttaa, että yhteinen työmme perustuu nimenomaan tähän näkemykseen. Komissio haluaa laajentaa toimintaansa ja Valko-Venäjän kanssa tekemäänsä yhteistyötä useilla eri aloilla, esimerkiksi rajatylittävän järjestäytyneen rikollisuuden ja laittoman maahanmuuton aiheuttaman yhteisen uhan torjunnassa sekä aluekehityksen, talous- ja rakenneuudistusten ja ympäristönsuojelun aloilla. Jokainen menetetty päivä, jolloin näitä asioita ei saada edistettyä, lisää Valko-Venäjän kansalaisten vastoinkäymisiä ja tulevan itärajamme tällä osalla mahdollisesti syntyviä riskitekijöitä.
Euroopan unioni on tehnyt useaan otteeseen ja erityisesti vuoden 2000 alusta lähtien yhteistyötä Etyjin ja Euroopan neuvoston kanssa auttaakseen Valko-Venäjää normalisoimaan suhteensa kansainväliseen yhteisöön. Valko-Venäjä on useaan otteeseen jättänyt käyttämättä hyväkseen nämä mahdollisuudet erityisesti vuosien 2000 ja 2001 vaalien alla. 
Euroopan parlamentti ja sen suhteista Valko-Venäjään, Moldovaan ja Ukrainaan vastaavat valtuuskunnat ovat toimineet erittäin aktiivisesti Etyjin ja Euroopan neuvoston parlamentaarisesta yleiskokouksesta ja Euroopan parlamentista muodostuvassa troikassa. Vaikka Euroopan unioni on vähentänyt virallista yhteydenpitoaan Valko-Venäjään mahdollisimman paljon, tällainen vaihtoehtoinen poliittisen vuoropuhelun muoto on erittäin hyödyllinen ja osoittaa, että kaikkien kolmen organisaation valituilla edustajilla on Valko-Venäjän kanssa käytävässä vuoropuhelussa yhteinen kanta demokratian ja ihmisoikeuksien vähimmäisstandardeista. 
Komissio on täysin samaa mieltä päätöslauselmassa korostetusta vuoropuhelun lisäämisestä Valko-Venäjän kansalaisyhteiskunnan, kansalaisjärjestöjen, demokraattisten voimien, tiedotusvälineiden ja korkeakoulujen kanssa. Päätöslauselmaluonnoksen 9 artiklassa komissiota kehotettiin kehittämään "laajempaa Eurooppaa käsittelevän ehdotuksensa yhteydessä Valko-Venäjän demokratisoimista ja sosiaalisen markkinatalouden luomista maahan koskeva erityisstrategia". Mielestäni on kuitenkin selvää, että komissio voi antaa tukea tai avustusta ainoastaan kattavan hallintostrategian tukemiseksi. Komission strategia ei koskaan voi korvata Valko-Venäjän itsensä laatimaa strategiaa. Muutos on pantava alulle Valko-Venäjällä, mutta tällaisia muutosvoimia ei valitettavasti vielä näytä olevan. 
Se, mitä me komissiossa voimme ja aiommekin tehdä, on jatkaa käytettävissä olevien välineiden hyödyntämistä ruohonjuuritason kansalaisyhteisön organisaatioiden, toimittajien ja riippumattomien tiedotusvälineiden, yliopistojen sekä tarvittaessa paikallisviranomaisten tukemiseksi ja avustamiseksi. Lisäksi komissio jatkaa teknisen avun toimittamista yleisten asiain neuvoston syyskuussa 1997 asettamissa rajoissa raja-alueita koskevissa ja muissa alueellisissa hankkeissa sekä T?ernobylin katastrofin jälkiseurauksiin liittyvissä hankkeissa. 
Kun kehotamme laajempaan sitoutumiseen avustustyöhön, meidän olisi myös muistettava, että toimintaolot Valko-Venäjällä ovat hankalat. Viranomaiset tekevät ulkomaisten tuen antajien ja heidän valkovenäläisten kumppaniensa työstä erittäin hankalaa surullisenkuuluisan asetus nro 8:n kaltaisilla välineillä. 
Toteutimme joitakin yhteisiä hankkeita Valko-Venäjällä Etyjin demokraattisten instituutioiden ja ihmisoikeuksien toimiston kanssa. Etyjin neuvoa-antavan seurantaryhmän Minskin toimiston tosiasiallinen sulkeminen viime lokakuussa on luonnollisesti vaarantanut hankkeiden jatkamisen. Vasta kun 14 Euroopan unionin jäsenvaltiota päätti 19. marraskuuta 2002 määrätä presidentti Lukashenkolle ja seitsemälle muulle Valko-Venäjän johtavalle henkilölle viisumipakon, päästiin vihdoin kompromissisopimukseen uuden Etyjin toimiston avaamisesta Minskiin 1. tammikuuta 2003. 
Tulevat viikot ja kuukaudet osoittavat, sitoutuvatko Valko-Venäjän viranomaiset vihdoinkin toteuttamaan toimia vapauden, demokratian ja ihmisoikeustilanteen parantamisen alalla. Suhteiden normalisointi Etyjin kanssa voisi olla ensimmäinen askel. Toinen askel voisi olla vähimmäisstandardien noudattaminen maaliskuun alussa pidettävissä paikallisvaaleissa. Tämän jälkeen Valko-Venäjä voisi vakuuttavasti sitoutua täyttämään kaikki parlamentin päätöslauselmaluonnoksessa asetetut ehdot. 
Näiden välitavoitteiden saavuttaminen voisi tasoittaa tietä Valko-Venäjän mahdolliselle liittymiselle Euroopan neuvostoon, ja näin maan olisi vähitellen mahdollista normalisoida suhteensa Euroopan unioniin. 
Olen erittäin kiitollinen esittelijälle kaikesta hänen työstään sen varmistamiseksi, että nämä asiat ovat toivottavasti mahdollisia tulevaisuudessa. 
Sacrédeus (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää Marset Camposia hänen erinomaisesta työstään ja mietinnöstään, josta ollaan oltu merkittävän yksimielisiä. Komission jäsen Patten kiinnitti huomiomme erittäin tärkeään keskusteluun. Euroopan unioni on nyt hyökkäyskannalla, ja se toimii Valko-Venäjän suhteissaan melko eri tavalla kuin aikaisemmin. Meillä on selvästi rajamme takana hylkiövaltio. Tästä huolimatta on tärkeää luoda suunnitelmallinen vuoropuheluyhteys Valko-Venäjään, kuten korostetaan useissa esimerkiksi PPE-DE-ryhmän esittämissä tarkistuksissa. Komission jäsen on antanut viitteitä tämän vuoropuhelun mahdollisesta sisällöstä. Euroopan parlamentin jäseninä meidän tehtävänämme on vaatia tällaisen suunnitelmallisen vuoropuhelun aloittamista. Kyseessä ovat molempien osapuolten kannalta tärkeät rajatylittävät ja sisäpoliittiset asiat, kuten laiton maahanmuutto ja ihmiskauppa sekä naiskauppa. Kysymys on myös siitä, kuinka Euroopan unioni lähtee nyt suunnitelmallisesti käynnistämään keskusteluja ja painostamaan Valko-Venäjän viranomaisia. Tarkoituksena on osallistaa viranomaiset aktiivisesti ja keskustella niiden kanssa sen sijaan, että maa eristettäisiin ulkomaailmasta. 
Mielestäni Euroopan unionin olisi todellakin annettava Valko-Venäjälle ensisijainen asema nykytilanteessa. Erityisesti kun otetaan huomioon, että Euroopan unionin kanta Irakista on jakautunut kahtia, on ehkä sitäkin kiireemmin annettava Valko-Venäjää koskeva ulottuvuus Maastrichtin sopimuksessa luodulle ja nyt niin hajanaiselle yhteiselle ulko- ja turvallisuuspolitiikalle. Juuri nyt, kun Euroopan unionin kanta on jakautunut, meidän olisi yhdessä keskityttävä niihin aloihin, joilla meillä on mahdollisuus toimia tarmokkaasti. Mielestäni meidän olisi tutkiskeltava itseämme ja kysyttävä, olemmeko toimineet riittävän tarmokkaasti ja aktiivisesti Valko-Venäjän suhteissamme. 
Valko-Venäjällä on luonnollisesti suuria ongelmia. Yksi ongelmista on maan johtaja, joka tietoisesti johtaa maataan diktaattorin elkein, sekä oppositiopoliitikkojen ja muiden sellaisten henkilöiden katoamiset, joiden kohtalosta ei ole tietoa, kuten Viktor Gontshar, Anatoli Krasovski ja Juri Zaharenko. Muita ongelmia ovat yhdistymisvapauden rajoittaminen, jolla hallitus pyrkii kontrolloimaan ammattiliittoja, uskonnonvapautta koskeva lainsäädäntö, jolla rajoitetaan useiden uusien evankelisluterilaisten kirkkojen toimintaa maassa, sekä poliitikkojen katoamiset ja vangitsemiset. Meidän on kuitenkin sovellettava Valko-Venäjän viranomaisiin strategiaa, joka todistaa, ettemme aio eristää Valko-Venäjää vaan pikemminkin luoda vuoropuhelua suhteissamme maahan. Valko-Venäjä on itse valinnut nykyisen eristäytymisensä. Yhdistäkäämme voimamme EU:ssa uusien suhteiden luomiseksi Valko-Venäjään ja kehottakaamme maata edistämään demokratiakehitystä ja noudattamaan ihmisoikeuksia.

Wiersma (PSE).
Onnitteluni Marset Camposille erityisesti siitä, kuinka hän säilytti mietinnön yhtenäisyyden ja teki siitä johdonmukaisen kaikkien parlamentin viime vuosina antamien lausuntojen ja toteuttamien toimien kanssa. Kaikkien niiden, jotka ovat lukeneet ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan hyväksymän mietinnön, on vaikea kuvitella, että mietintö koskee eurooppalaista valtiota, josta tulee ensi toukokuussa Euroopan unionin rajanaapuri. Valtiolle annettu arvosana on ala-arvoinen. Demokratiatilanne ei ole parantunut ollenkaan vuodesta 1997 huolimatta toimista, joita muun muassa Euroopan parlamentti on toteuttanut toimiessaan osana parlamentaarista troikkaa Etyjin ja Euroopan neuvoston kanssa. Itse asiassa voitaisiin sanoa, että tilanne on huonontunut. 
Keskeisenä päätelmänä on siis oltava, että tämänhetkisiä suhteellisen jäädytettyjä suhteita Valko-Venäjään nykyhallitukseen ei ole syytä muuttaa niin kauan kun presidentti Lukashenko jatkaa eristäytymispolitiikkaansa. Tämä on erittäin valitettavaa maan 10 miljoonan asukkaan kannalta, sillä he ansaitsevat parempaa. Hallituksen harjoittama politiikka haittaa suhteiden parantumista ja estää sitä kautta toivottavaa yhteistyötä useilla aloilla, kuten humanitaarisella alalla. Ennen kuin presidentti Lukashenko ottaa merkittävän askelen kohti demokratisoitumista, Euroopan unioni ei voi soveltaa myönteistä politiikkaa. Tämä on valitettavaa, sillä meidän olisi toimittava juuri näin, eikä vähiten siksi, että Valko-Venäjästä tulee pian Euroopan unionin naapurimaa. 
Euroopan unionin on kuitenkin edelleen tuettava Valko-Venäjän vaihtoehtoisia voimia, kuten riippumattomia tiedotusvälineitä sekä osuus- ja yhteisötaloutta ja niin sanottua kansalaisyhteiskuntaa. Tilanne ei muutu lähitulevaisuudessa ilman maan sisäisiä muutosvoimia ja sisäistä demokratialiikettä. T?ernobylin uhrien auttamista on myös tehostettava. Olemme jo keskustelleet parlamentissa talousarviovaroista myönnettävästä lisätuesta Valko-Venäjän syöpäsairaaloille.
Marset Camposin mietintöön sisältyy myös Venäjän federaatiolle osoitettu epäsuora kehotus siitä, että se kiinnittäisi enemmän huomiota Valko-Venäjän hallituksen demokraattisiin ansioihin. Venäjä on useammin kuin kerran onnitellut presidentti Lukashenkoa vaalituloksesta, jota Euroopan neuvosto tai EU eivät ole tunnustaneet. Tätä ei luonnollisesti voida hyväksyä. Tällainen ristiriita ei johda mihinkään. Aikooko Venäjä todellakin liittoutua sellaisen maan kanssa, jonka johtajalla on näin huono maine Euroopan unionissa ja muissa Euroopan organisaatioissa? Tästä syystä pyydän neuvostoa ja erityisesti komissiota korostamaan tätä seikkaa Venäjän federaation kanssa käytävissä keskusteluissa. Euroopan unionin ja Venäjän yhdessä harjoittama taloudellinen ja poliittinen painostus ja vahvemmat muutosvoimat Valko-Venäjän sisällä, joihin jo viittasin, ratkaisevat lopulta asian. Painostuksen on oltava ulkoista ja sisäistä ja erityisesti osittain taloudellista. Toivomme, että tämä asenne heijastuu laajentunutta Eurooppaa koskevassa tulevassa tiedonannossa. Sillä aikaa meidän on pärjättävä nykyisellä menetelmällä eli parlamentaarisen troikan avulla, jonka luomiseen osallistuimme, jotta saisimme ylläpidettyä edes jonkinlaisen vuoropuheluyhteyden Valko-Venäjään. Tämä on kuitenkin ikävää ja turhauttavaa.

Malmström (ELDR).
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmä toivoo, että Valko-Venäjä voitaisiin jonakin päivänä hyväksyä Euroopan yhteisön jäseneksi. Toivomme, että maassa otetaan käyttöön demokraattinen järjestelmä ja noudatetaan ihmisoikeuksia ja muita oikeusvaltiolle ominaisia periaatteita. Toivomme, että maassa aletaan noudattaa markkinataloutta, jotta puutteen vaivaamat valkovenäläiset saisivat kokea taloudellisen vaurauden ja pystyisivät uskomaan tulevaisuuteen. Valitettavasti näiden toiveiden toteutuminen on vielä hyvin kaukana. Nykysuuntaus on täysin päinvastainen, eikä ole liioiteltua sanoa, että Lukashenko on hirvittävä kommunistinen diktaattori. Hänen äskettäiset ystävyydentunnustuksensa diktaattorikollegalleen Saddam Husseinille ovat täysin tämän valkovenäläisen johtajan toiminnalle ominaisia. 
Kauhutekojen luettelo Valko-Venäjällä on loputon: vangittuja ja kadonneita toimittajia, opposition jäsenten vainoa, pahoinpitelyjä ja kidutusta, farssimaisia vaaleja, useita kuolemantuomioita eikä minkäänlaista ilmaisunvapautta. Lisäksi Valko-Venäjä on laajan nais- ja lapsikaupan lähtömaa ja kauttakulkumaa, ja liikkeellä on runsaasti laittomia aseita. 
Valko-Venäjän hallitukseen ei luonnollisesti ole mahdollista luoda virallisia ja muodollisia suhteita. Pidän suunnitelmallisen vuoropuhelun käynnistämistä hyvänä ajatuksena, mutta en ymmärrä, kuinka sellainen olisi mahdollista kyseisen hallituksen kanssa. Kuten komission jäsen Patten totesi, on kuitenkin tärkeää lujittaa olemassa olevaa vähälukuista ja rohkeaa oppositiota: tuulimyllyjä vastaan taistelevat oppositiopuolueet, ihmisoikeusjärjestöt, vapaaehtoisjärjestöt ja toimittajat tarvitsevat kipeästi apuamme. Tukea voitaisiin parhaiten toimittaa yhteistyössä Etyjin, Euroopan neuvoston ja YK:n kanssa. Troikalla, johon Euroopan parlamentti kuuluu, on myös erittäin tärkeä tehtävä. 
Valko-Venäjän tapahtumia voidaan oikeutetusti pitää erittäin kielteisinä, mutta emme saa sen takia pettää valkovenäläisiä, jotka ovat joutuneet kestämään paljon. Meidän on jatkettava hallituksen ja viranomaisten painostamista. Voimme keskittyä muun muassa tuleviin paikallisvaaleihin. 
Ryhmäni tukee Marset Camposin erittäin hyvin valmisteltua mietintöä ja haluaa onnitella esittelijää hänen työstään.

Frahm (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kuten hyvin tiedetään, Valko-Venäjä on tuleva Euroopan unionin naapurivaltio. Sen vuoksi on erittäin tärkeää, että pidämme silmällä maan tapahtumia ja suhtaudumme siihen vakavasti. Tästä syystä puolueryhmäni kollegan laatima mietintö on tärkeä, sillä siinä tehdään kaikille selväksi, miten kriittinen ja vaikea Valko-Venäjän tilanne on, jos joku ei vielä tiennyt sitä. Siinä korostetaan myös, kuinka huonosti muun muassa ihmisoikeus- ja demokratia-asiat maassa ovat. 
Haluan osoittaa Marset Camposille erityiset kiitokseni todella hyvästä ja tärkeää asiaa käsittelevästä mietinnöstä. Ryhmäni on eri puolueryhmien liittoutuma, emmekä näin ollen ole aina toistemme kanssa samaa mieltä asioista, mutta voin kuitenkin ilmoittaa, että Pohjoismaiden vihreä vasemmisto tukee kaikkea, mitä Marset Campos on mietinnössään todennut. 
Liittoutuma tarkoittaa myös sitä, että ryhmä on esittänyt tarkistuksia, joista emme ole samaa mieltä ja joita minäkään en esittelijän tavoin tue. Mietinnöstä käy ilmi, että paljon on vielä tehtävä, jotta Valko-Venäjä jonakin päivänä pääsisi siihen pisteeseen, että se voisi liittyä EU:n jäseneksi. Toivon näin tapahtuvan. Ennen kaikkea tarvitaan demokratiakehitystä, ja mielestäni Euroopan unioni voi halutessaan toimia ratkaisevassa roolissa tässä asiassa. Hyvien demokraattien tavoin meidän tehtävänämme pitäisi olla sellaisten toimien tukeminen Valko-Venäjällä ja maan ulkopuolella, joilla on tarkoitus muuttaa nykytilannetta tavallisten ihmisten ja demokraattisten liikkeiden kannalta. Kirkko on mainittu, mutta tarkoitan myös ammattiliittoja ja useita toimittajia, jotka ovat tehneet loistavaa työtä maansa ohjaamiseksi oikealle tielle.

Schroedter (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, minäkin haluan aluksi kiittää esittelijä Marset Camposia hänen mietinnöstään, jossa tehdään erinomainen yhteenveto parlamentin viime vuosina tekemistä ratkaisevista päätelmistä. Tästä syystä mietintö on erittäin tärkeä osa Valko-Venäjää koskevia keskusteluja. 
Tässä yhteydessä voi olla hyvä toistaa, etteivät Euroopan instituutiot ole vastuussa Valko-Venäjän eristäytymisestä, vaan maa itse ja maan kriisiin syössyt diktaattori, joka kieltää ja torjuu kaikenlaiset demokraattisen ilmaisun muodot. 
Normaalien suhteiden luominen Valko-Venäjään on vielä pitkään mahdotonta. Arvoisa komission jäsen, olen tästä täysin samaa mieltä kanssanne. Valko-Venäjä on tästä huolimatta naapurimaamme, ja on meidän etujemme mukaista, että se pääsee irti itse aiheuttamastaan eristäytymisestä. Jos tätä ei ole mahdollista saavuttaa normaalilla yhteydenpidolla, Euroopan unionin on kehitettävä erillinen strategia Valko-Venäjää varten. Mielestäni olisi joka tapauksessa hyvä, että kiinnittäisitte huomionne kohtaan 9, jossa kehotetaan kehittämään strategia Valko-Venäjää varten. Tässä yhteydessä olisi luonnollisesti pohdittava, missä tilanteessa on parasta käyttää tärkeitä diplomaattisia välineitä, kuten keppiä ja porkkanaa, ja millaisia välineitä olisi käytettävä, milloin olisi paras soveltaa rangaistusluonteisia seuraamuksia ja milloin tarjota tukea. Tähän asti käyttämämme välineet eivät ole olleet tarkoituksenmukaisia, joten meidän on mukautettava niitä tarkoituksiimme Valko-Venäjän osalta. Kohdassa 9 käsitellään erittäin selvästi, miten ja mitä varten niitä on mukautettava ja millä aloilla on tehtävä enemmän kuin edellisessä ohjelmassa tehtiin. Tämä on kyseisen kohdan tarkoitus, ja mielestäni siinä annetaan komissiolle erittäin selvät ohjeet tulevia toimia varten. 
Haluan myös toistaa, että paikallisvaalit ja niiden tarkkailu on erittäin tärkeää tulevien suhteidemme kannalta. Toivon, että voimme tältä osin luottaa komission strategiseen yhteistyöhön. 
Belder (EDD).
Arvoisa puhemies, Valko-Venäjän merkitys Euroopan unionille on päivänselvä. Yli 60 prosenttia Euroopan unionin ja Venäjän välisestä kaupasta liikkuu jo nyt Valko-Venäjän kautta. Sen jälkeen, kun Puola, Liettua ja Latvia liittyvät unioniin vuonna 2004, Valko-Venäjästä tulee yksi Euroopan unionin uusista naapurimaista. Tästä syystä on erittäin tärkeää, että suhteemme ovat normaalit. Minskin hallitus on tähän asti estänyt normaalien suhteiden kehittämisen, mutta se ei ole syy heittää pyyhettä kehään. Valko-Venäjän viranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan kanssa on kommunikoitava. Tässä mietinnössä Venäjän federaatiolle annettu tehtävä on asianmukainen. Venäjällä on erittäin hyvä mahdollisuus saada jalka oven väliin, sillä maalla on merkittävät taloudelliset suhteet Valko-Venäjään. Tämä on täysin presidentti Putinin talouskäsitteen, "nykyaikaistaminen eurooppalaistamisen kautta", mukaista. 
Euroopan unionin näkemyksen mukaan Euroopan nykyaikaisuuteen kuuluvat erottamattomana osana demokraattisen oikeusvaltion periaatteet. Lukashenkon johtama Valko-Venäjä on kaukana tästä. Esittelijä Marset Campos ottaa esille useita perusoikeusloukkauksia rehellisesti, mutta samalla myötätuntoisesti nopeasti köyhtyvää kansaa kohtaan. Tältä osin haluan pyytää neuvostoa, komissiota ja parlamenttia kiinnittämään tulevaisuudessa erityistä huomiota Valko-Venäjän entistä ankarampien uskonnonvapautta koskevien lakien seurauksiin. Kuinka kristillisten yhteisöjen ja kirkkojen rekisteröinti oikein tapahtuisi? Uskonnonvapauden ei pitäisi olla Lukashenkoa tai ortodokseja häiritsevä asia. Tämän tärkeän perusoikeuden kunnioittaminen edistää myös EU:n ja Valko-Venäjän suhteiden normalisointia.

Kronberger (NI)
Arvoisa puhemies, vaikka on täysin oikeutettua kritisoida Valko-Venäjän poliittista järjestelmää, samaa kritiikkiä voidaan esittää myös muista entisen Neuvostoliiton maista. Haluan käyttää tilanteen hyväkseni ja osoittaa, että Valko-Venäjällä on havaittavissa myös erittäin myönteisiä merkkejä. Tällä tarkoitan Minskissä sijaitsevaa Sakharov-yliopistoa, jonka ympäristöön liittyvää tutkimusta voidaan pitää esimerkillisenä. Euroopan unionin olisi tuettava enemmän tällaisia uudistusliikkeitä, jotka tekevät maasta pitkällä aikavälillä demokraattisemman. Sain viime vuonna sen käsityksen, että maan elinolot olisivat parantuneet edeltävien vuosien tilanteesta, vaikkei lyhyellä vierailulla voikaan saada täydellistä kuvaa asiasta. 
Valitettavasti T?ernobylin katastrofin seurausten osalta ei voida vielä sanoa asioiden olevan kunnossa. Gomelin alueella kuolee edelleen paljon ihmisiä. Varojen puutteen vuoksi yli 45-vuotiaita ei pystytä hoitamaan. Kansainvälisen yhteisön on kiinnitettävä enemmän huomiota tähän ongelmaan ja annettava ennen kaikkea enemmän aineellista tukea.

Stenzel (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionin laajentuminen muuttaa poliittista ympäristöämme. Toukokuun 2004 jälkeen tulevilla jäsenillä, eli Latvialla, Liettualla ja Puolalla on yhteinen ulkoraja Valko-Venäjän kanssa. Valko-Venäjä on Euroopan unionin naapurimaa, joka syntyi Neuvostoliiton romahtamisen yhteydessä ja jota voidaan valitettavasti kuvailla poliittiseksi, taloudelliseksi ja oikeudelliseksi ongelmatapaukseksi, joka on jäänyt jälkeen kaikista muista maista. Emme voi suhtautua välinpitämättömästi tämän Euroopan unionin tulevan naapurimaan taantumiseen autoritaarisen järjestelmään ja diktatuuriin. Valko-Venäjä eristäytyy yhä enemmän. Osoituksena tästä on epäonnistuminen Minskissä sijaitsevan Etyjin toimiston toimikauden pidentämisessä. Euroopan neuvosto ei hyväksy Valko-Venäjää jäsenekseen, ja maa eristäytyy yhä enemmän ja tilanne pysyy pääosin muuttumattomana. Näin ollen on suhtauduttava myönteisesti parlamentin yritykseen vaikuttaa jollakin tavoin tilanteeseen mietinnön kautta jopa pelkästään siksi, että siinä annetaan rohkaiseva merkki demokraattisille oppositiovoimille, jotka ovat harvassa mutta kuitenkin olemassa, jotta ne antaisivat elonmerkkejä tulevissa maaliskuun paikallisvaaleissa. 
Maa, joka sulkee itsensä tällä tavoin Euroopan kehityksen ulkopuolelle, voi Euroopan unionin kannalta olla ainoastaan turvallisuusongelma. Koska Valko-Venäjän ja Venäjän, johon Valko-Venäjällä on läheiset talous- ja poliittiset yhteydet, välinen raja ei tosiasiassa ole tarpeeksi hyvin valvottu, Valko-Venäjästä on tullut pääasiallinen kauttakulkumaa Venäjältä EU:hun pyrkiville laittomille siirtolaisille. Laittoman maahanmuuton kannalta maa on merkittävämpi kauttakulkumaa kuin lähtömaa. On selvästi havaittavissa, että Etu-Intian niemimaalta ja Irakista peräisin olevat maahanmuuttajavirrat suuntautuvat Itävaltaan yhä useammin Valko-Venäjän ja Ukrainan kautta. Viime kuukausina Minskistä Itävaltaan suuntautuneilla lennoilla on ollut ongelmia. Yhä useampia Minskin kautta matkanneita irakilaisia ja intialaisia laittomia maahanmuuttajia on saatu kiinni Wienin Schwechatin lentoasemalla. Näin ollen suunnitelmallinen vuoropuhelu on erittäin toivottavaa heti, kun tilanne sen sallii. 
Volcic (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisimme, että Valko-Venäjästä tulee yksi Euroopan yhteisön naapurimaista ja ehkä jonakin päivänä myös osa yhteisöä. Saatamme miettiä, kuinka läheisesti jotkut maat kuuluvat Eurooppaan, mutta Valko-Venäjän kanssa tätä ongelmaa ei ole, sillä se sijaitsee Euroopassa. Euroopan neuvosto laati kuitenkin muutama kuukausi sitten arvionsa tilanteesta ja sulki siinä pois mahdollisuuden hyväksyä Valko-Venäjä parlamentaarisen yleiskokouksen jäseneksi. Demokratian näkökulmasta paljonkaan muutosta ei ole tapahtunut, mutta Euroopan parlamentti odottaa kuitenkin kärsivällisesti aloitetta, jotka edistäisivät edes joidenkin oikeuksien palauttamista. Aluksi kyseeseen voisi tulla yksittäisistä määritelmistä sopiminen, sillä joskus minusta vaikuttaa, että vuoropuhelua käydään kuurojen kesken tai kahden sellaisen osapuolen kesken, joilla on hyvin erilainen käsitys demokratia-sanan merkityksestä. On totta, että Valko-Venäjä voisi haluta liittyä Venäjään useista syistä, mutta on sen kansallisen edun mukaista säilyttää tietty tasapaino. Seuraavien paikallisvaalien avulla pystytään joka tapauksessa mittaamaan, onko edistystä tapahtunut perusoikeuksien alalla. Kuolemantuomion poistaminen sekä lehdistön-, liittymis- ja uskonnonvapauden kunnioittaminen ovat vähimmäisedellytyksiä, mutta kuinka pitkään niiden täyttymiseen menee ennen kuin vuoropuhelu voidaan aloittaa? Geopoliittisesti tässä on järkeä, se tapahtuu ennemmin tai myöhemmin. Lukashenko pääsi valtaan vuonna 1994 erittäin laajan korruption, köyhyyden ja epäjärjestyksen turvin, mutta hänen tarjoamansa lääke oli liian raju: hän poisti osan korruptiosta, mutta hänen autoritaariseen vallanhimoonsa yhdistyi sellainen valtiojohtoisuus, joka oli jo johtanut Neuvostoliiton romahtamiseen. Asiat eivät ole muuttuneet kovinkaan paljon tämän jälkeen. Toivokaamme, että jonkinlaista edistystä tapahtuu pian.

Väyrynen (ELDR).
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni pyrkii kaikin tavoin vaikuttamaan siihen, että Valko-Venäjällä ryhdyttäisiin kunnioittamaan ihmisoikeuksia ja toteuttamaan demokraattisia uudistuksia. Tähän mennessä olemme käyttäneet enemmän keppiä kuin porkkanaa.
Tulevaisuudessa meidän on viisasta pyrkiä löytämään myönteisempiä keinoja tavoitteidemme saavuttamiseksi. Valko-Venäjästä tulee EU:n laajentumisen jälkeen meidän rajanaapurimme, jolla on yhteistä rajaa peräti kolmen uuden jäsenvaltion - Latvian, Liettuan ja Puolan - kanssa. Meidän tulee rohkaista Valko-Venäjää säilyttämään valtiollinen itsenäisyytensä ja suuntautumaan eurooppalaiseen yhteistyöhön. Monenkeskinen yhteistyö tarjoaa meille hyvän foorumin yhteistyöhön Valko-Venäjän kanssa.
Itämeren valtioiden neuvostossa asetelmat muuttuvat, kun Baltian maat ja Puola siirtyvät naapuruudesta jäsenyyteen. Tässä tilanteessa EU:n tulee tähänastista vahvemmin olla mukana neuvoston työssä ja suunnata lisää varoja sen yhteydessä toteutettaviin hankkeisiin. Unionin laajentuessa rajatylittävän yhteistyön merkitys kasvaa. Meidän tulee rohkaista erityisesti Latviaa, Liettuaa ja Puolaa kehittämään rajatylittävää yhteistyötä Valko-Venäjän kanssa. Unionin tulee varautua tulevaisuudessa rahoittamaan sen yhteydessä toteuttavia hankkeita.
Rajatylittävää yhteistyötä varten Euroopan unionissa on luotava uusi rahoitusjärjestelmä, joko Tacis-yhteistyön yhteydessä tai erillisenä järjestelynä. Unionin tulee suunnata merkittävästi tähänastista enemmän varoja naapurimaidemme ja erityisesti rajantakaisten lähialueidemme kehittämiseen. Elintasoeroja on kavennettava tehokkaasti myös unionin ulkorajoilla.

Coûteaux (EDD).
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenvaltioiden edustajat, vaikka olemmekin samaa mieltä Marset Camposin mietinnön yleistavoitteesta eli siitä, että yhteyksiä Valko-Venäjään on lujitettava, niin kuin Venäjäänkin, emme kuitenkaan voi hyväksyä tälle asetettuja edellytyksiä ja keinoja, jotka siinä asetetaan ensisijaiseksi. Olemme itse asiassa yleistämässä Irakiin soveltamaamme oikeuskäsitystä, jos näin voidaan sanoa. Toisin sanoen tavoitteenamme on valita mieleisemme hallitukset eikä tunnustaa valtioita. 
Tästä ajattelutavasta voi olla kauaskantoisia seurauksia. Meidän tehtävänämme ei nimittäin ole hallitusten tuomitseminen. Lukashenkon hallitus ei välttämättä täytä samoja perusteita kuin meidän demokratiamme, jotka nekin ovat kaukana täydellisistä ja lisäksi yhä enenevässä määrin sisällöttömiä, sillä jäsenvaltiot luopuvat yhä enemmän suvereenisuudestaan. Parlamentin valtuuskunnan matkalla Minskissä saatoin kuitenkin todeta, että kaikesta huolimatta demokratian saavuttamisessa edetään selvästi ja että moniarvoinen ei ole täysin sopimaton sana luonnehtimaan maata. Ennen kaikkea presidentti Lukashenkon asema on tietyssä määrin legitiimi. Tämä voidaan selittää sillä, että Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen Lukashenkon hallitus korvasi toisiaan seuranneet lyhytaikaiset hallitukset, jotka katkeroittivat valkovenäläiset yksityistämällä kaiken mahdollisen ja jopa tärkeät julkiset palvelut, joiden tarjoaminen siirtyi länsimaisten yritysten vastuulle. Ennen kaikkea Valko-Venäjää yritettiin lisäksi irrottaa Venäjästä, mikä oli vastoin Valko-Venäjän kansan tahtoa.
Meidän tehtävänämme ei myöskään ole kannustaa oppositiota tai mitä tahansa poliittista puoluetta eikä tehdä kansalaisjärjestöistä vallankumouksen välineitä, kuten mietinnössä ehdotetaan Emme myöskään voi päättää, mikä talousmalli Valko-Venäjän olisi omaksuttava. Hyvät kollegat, nämä ovat vaarallisia asioita, sillä kansainvälinen yhteisö ei voisi elää rauhassa, jos tietty valtio tai tietyt valtiot - ainoastaan siksi, että ne ovat rikkaita ja voimakkaita valtioita - omivat itselleen oikeuden kaataa hallituksia, jotka eivät toimi niiden mielen mukaisesti, ja korvata ne haluamillaan hallituksilla. Näillä ehdoilla ei voi vallita rauhaa. 
Kunnioittakaamme siis valtioita ja kansoja sellaisina kuin ne ovat. Tapahtuipa mitä tahansa, Valko-Venäjä on ja on ollut jo vuosisatojen ajan osa Eurooppaa. Se on joka tapauksessa tärkeä kumppani maillemme ja tietenkin ennen kaikkea Ranskalle.

Tannock (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Valko-Venäjä on viimeinen uusneuvostoliittolaisen ideologian linnake Euroopassa. Se on nyt myös poliittisesti merkittävä, sillä siitä tulee vuonna 2004 Euroopan unionin naapurivaltio. Valko-Venäjän eduksi voidaan sanoa, että toisin kuin joissakin sen naapurimaissa, Valko-Venäjällä ei ole etnisiä konflikteja ja se on yksipuolisesti luopunut ydinaseistaan sekä suurimmasta osasta tavanomaisia aseitaan. Lisäksi maan talouskasvuaste on yllättävän hyvä eli 4 prosenttia. 
Sen jälkeen, kun Lukashenko valittiin presidentiksi vuonna 1994, Valko-Venäjä on valitettavasti ajautunut autoritaariseen järjestelmään, jossa kielen- ja uskonnonvapautta rikotaan. Hän ei kuitenkaan ole mikään Saddam Hussein. Lukashenkon valinta herätti aluksi toiveita siitä, että valtarakenteet pysyisivät pystyssä, korruptio kitkettäisiin pois ja talouskasvu johdettaisiin oikeille urille erityisesti lopettamalla muissa IVY-maissa vallalla oleva valtion omaisuuden myynti ja veronkierto. 
Valko-Venäjällä on tällä hetkellä valtavat paineet lujittaa Venäjän ja Ukrainan vastaisia rajojaan, jotta maahan ei saapuisi lisää maahanmuuttajia. Euroopan unionin on tehtävä yhteistyötä tällä alalla huolimatta siitä, kuka on vallassa Minskissä. Valko-Venäjän yksityiset yritykset eivät pysty toimimaan tehokkaasti, ja T?ernobylin katastrofin vaikutukset aiheuttavat edelleen suurta huolta. Väitetään, että opposition edustajia vainotaan, kriittisten mielipiteiden esittäjiä eliminoidaan ja että kaikkialla maassa toimii suosikkiverkosto. 
Maaliskuussa 2003 järjestettävien kunnallisvaalien perusteella voidaan arvioida, onko Valko-Venäjällä tapahtunut myönteistä poliittista kehitystä. Toivomme, että parlamentin jäseniä kutsutaan vaalitarkkailijoiksi. Euroopan unionin olisi odotettava vaalitulosten selviämistä ja vastattava Valko-Venäjälle sen mukaisesti asteittain toteutettavaa politiikkaa noudattaen. 
Valko-Venäjällä arvostetaan demokratiaa enenevässä määrin, joten länsimaiden on lisättävä yhteyksiä demokratiaa kannattaviin parlamentin jäseniin itseaiheutetun eristäytymisen välttämiseksi. 
Jos Valko-Venäjän kansalaiset niin haluavat, meidän on tarjottava heille myös mahdollisuus liittyä EU:n jäseniksi pitkällä aikavälillä.

Patten
Arvoisa puhemies, minulla ei ole mitään oleellista lisättävää alustavaan puheenvuorooni. Keskustelussa on kuitenkin viitattu useaan otteeseen laajempaa Eurooppaa koskevaan keskusteluun, joten voisin tässä kertoa parlamentin jäsenille, kuinka asiat kehittyvät siltä osin. 
Komissio on sitoutunut laatimaan laajempaa Eurooppaa koskevan tiedonannon ennen maaliskuussa järjestettävää yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston kokousta meille Kööpenhaminan kokouksessa annetuin valtuuksin. Tiedonannossamme käsitellään itäisten naapurimaidemme, joihin olemme tänään kiinnittäneet paljon huomiota, lisäksi kauempana etelässä ja idässä sijaitsevia naapureitamme. Samalla aiomme käsitellä Väyrysen taitavasti esille ottamia rahoitusvälineitä sekä kaikenlaisessa vakavassa naapuripolitiikassa tarvittavan pohjoisen ulottuvuuden merkitystä ja sen eri osa-alueita. Näitä aiheita haluamme käsitellä tarmokkaasti. 
Teen lopuksi yhteenvedon aiemmista toteamuksistani. Haluamme tarjota Valko-Venäjälle ystävyyttämme ja yhteistyötä, mutta edellytyksenä on, että Valko-Venäjä muuttaa suhtautumistaan meille erittäin tärkeisiin poliittisiin ja taloudellisiin arvoihin. Toivon, että Valko-Venäjällä tapahtuu tarvittavat muutokset, jotta voimme kehittää läheisemmät suhteet tähän tärkeään valtioon. Urheilutermejä käyttääkseni pallo on kuitenkin nyt Valko-Venäjän hallituksella.

Puhemies.
 Paljon kiitoksia komission jäsen Christopher Patten.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 12.00.
(Istunto keskeytettiin muutamaksi minuutiksi ennen äänestyksiä.)

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana äänestykset.
Anna Karamanoun laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö Espanjan kuningaskunnan aloitteesta neuvoston asetuksen antamiseksi Schengenin sääntöjen muuttamisesta viisumien myöntämisestä rajalla, tällaisten viisumien myöntäminen kauttakulkumatkalla oleville merimiehille mukaan lukien (8372/2002 - C5-0289/2002 - 2002/0810(CNS)) (A5-0006/2003) 
Ennen äänestyksiä:

Karamanou (PSE)
Arvoisa puhemies, kuten parlamentissa tiedämme, mietintöni käsittelee Espanjan aloitetta Schengenin sääntöjen yksinkertaistamiseksi ja muodollisuuksien karsimiseksi sallimalla ryhmäviisumien myöntäminen ulkorajoilla kauttakulkumatkalla oleville merimiehille. Näin helpotetaan rannikoilla sijaitsevien jäsenvaltioiden työtä.
Mietinnössäni parannetaan alkuperäistä ehdotusta huomattavasti, koska siinä suojataan kansalaisten yksilönoikeudet ja henkilötiedot käyttämällä Schengenin säännöksiä, joihin asetus perustuu. Mietintö on lisäksi laadittu siten, että teksti on sukupuolinäkökulmasta neutraali, tunnustuksena siitä, että monet naiset ovat valinneet merenkulkualan ammatin viimeisten vuosien aikana. Tärkeämpää on, että hylkäämme vaatimuksen yhteisestä kansallisuudesta, sillä ei ole riittäviä perusteita vaatia, että merimiesten on oltava saman valtion kansalaisia, jotta heille voidaan myöntää ryhmäviisumi. Mietinnössä ehdotetaankin, että lyhytaikainen ryhmäviisumi voitaisiin myöntää vähintään viisi- ja enintään viisikymmenjäsenisenä ryhmänä matkustaville merimiehille, vaikka nämä kaikki eivät olisi saman valtion kansalaisia. Tämä helpottaa huomattavasti merenkulkua Euroopassa.

Paulsen (ELDR)
Arvoisa puhemies, lisäaineen E 425 (konjac) kieltämisessä ei pitäisi olla mitään ongelmia. Se on täysin tarpeeton lisäaine ja kaiken lisäksi vaarallinen.
Melko kiistelty on kuitenkin ehdotukseni - jota valiokunta tuki yksimielisesti - että komissio tarkistaisi kaikki elintarvikelisäaineiden luettelot kiinnittäen huomiota aineisiin, joita lapset kuluttavat. Olemme huolissamme ennen kaikkea virvoitusjuomista, makeisista ja muista vastaavista tuotteista, joita lapset kuluttavat suositeltua suurempia määriä. Kehotan äänestämään tarkistuksia 1 ja 3 vastaan, jos komissio nyt vakuuttaa vilpittömästi muuttavansa lisäaineluetteloita ja huolehtii luetteloiden tarkistamisesta kohtuullisen ajan kuluessa. Pallo on siis komissiolla.

Patten
. (EN) Arvoisa puhemies, haluan aloittaa ilmoittamalla jäsen Paulsenille myös kollegani, komission jäsenen Byrnen puolesta, että olemme erittäin kiitollisia hänen työstään esittelijänä tässä äärimmäisen tärkeässä asiassa.
Vastaan ensimmäiseksi suoraan hänen mainitsemaansa kysymykseen. Voin vahvistaa, että sallittujen elintarvikelisäaineiden tarkistamista edellytetään laaja-alaisessa puitedirektiivissä ja useista lisäaineiden luokista annetuissa kolmessa erityisdirektiivissä. Puitedirektiivin mukaan elintarvikelisäaineita on arvioitava uudelleen aina tarvittaessa. Erityisdirektiiveissä edellytetään jäsenvaltioita seuraamaan elintarvikelisäaineiden kulutusta ja komissiota käyttämään seurantatietoja antaakseen kertomuksen parlamentille ja neuvostolle. Komissio antoi ensimmäisen kertomuksensa kaksi vuotta sitten vuonna 2001. Haluan korostaa, että kertomuksessa käsiteltiin aikuisten ja lasten elintarvikelisäaineiden kulutusta. Kertomuksessa eriteltiin lisäaineet, joista on välttämättä saatava yksityiskohtaisempaa tietoa. Siinä todettiin erityisesti, että jäsenvaltioiden olisi arvioitava tarkemmin lasten lisäaineiden kulutusta, esimerkiksi sulfiittien ja bentsoaattien kulutusta. Toinen kertomus on määrä laatia ensi vuonna, vuonna 2004.
Viime lokakuussa komissio muistutti jäsenvaltioita virallisesti näiden velvollisuudesta toimittaa tiedot uutta kertomusta varten. Tähän mennessä kolme jäsenvaltiota on toimittanut tiedot ja neljä on vahvistanut, että niillä on tutkimuksia meneillään. Vaikka kaikki jäsenvaltiot eivät toimittaisi tietoja, on mahdollista arvioida, onko joidenkin lisäaineiden nykyistä käyttötapaa muutettava. Jos uuden kertomuksen perusteella on tarpeen, komissio ehdottaa rajoituksia nykyisin sallittuihin käyttötapoihin varmistaakseen erityisesti, että kulutus on turvallista lapsille. Toivon, että nämä vakuuttelut vastaavat esittelijän mainitsemiin erittäin tärkeisiin kysymyksiin.

Puhemies.
Haluaako esittelijä pitää kiinni neuvosta, jonka hän antoi ennen komissiolle esittämäänsä kysymystä?

Paulsen (ELDR)
Arvoisa puhemies, kehotan kollegojani äänestämään tarkistuksia 1 ja 3 vastaan ja tarkistuksen 2 puolesta sekä äänestämään tietenkin puolesta lopullisessa äänestyksessä.

McNally (PSE).
Arvoisa puhemies, äänestyslaitteestani kuuluu kummallista ääntä ja siinä on paljon valoja.
Puhemies.
Pannaan merkille niin kutsuttu McNallyn ennakkotapaus eli äänekäs laite.

(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Jorge Salvador Hernández Mollarin laatima kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintö ehdotuksesta neuvoston asetukseksi luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, annetun asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamisesta (KOM(2002) 679 - C5-0609/2002 - 2002/0280(CNS)) (A5-0005/2003) 
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)
Pedro Marset Camposin laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö Euroopan unionin ja Valko-Venäjän välisistä suhteista: kohti tulevaa kumppanuutta (2002/2164(INI)) (A5-0024/2003) 
Ennen tarkistuksesta 5 toimitettua äänestystä:

Schroedter (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, kohdasta 14 on lukuisia käännöksiä, mikä on sekavaa. Asiayhteyden perusteella on selvää, että kohdassa tarkoitetaan Yhdistyneitä Kansakuntia, ei Yhdysvaltoja. Asia on tehtävä selväksi. Englannin- ja saksankielisissä käännöksissä kohta on väärin. Espanjankielisestä versiosta käy täysin selvästi ilmi, että kohdassa tarkoitetaan Yhdistyneitä Kansakuntia, sillä aiheena ovat kansainväliset järjestöt. Asia on pidettävä mielessä, ja sillä on ehkä merkitystä äänestettäessä.

Puhemies.
Huomautuksenne merkitään pöytäkirjaan, ja varmistetaan, että kaikki kieliversiot vastaavat toisiaan.
Ennen tarkistuksesta 3 toimitettua äänestystä:

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, olen jättänyt tarkistuksen 6, joka on mitätön ja tarpeeton, jos tarkistus 3 hyväksytään. Tarkistuksella halusin pyytää, että Euroopan unionin ja Valko-Venäjän välillä käynnistetään välittömästi vuoropuhelu rikollisuuden ja ihmiskaupan torjumiseksi. Tarkistuksessa 3 vaaditaan Valko-Venäjää täyttämään kaikki mietinnössä esitetyt edellytykset, ennen kuin vuoropuhelu voidaan aloittaa. Tällöin rikollisuuden torjuntaa koskeva yhteistyö ei alkaisi useisiin vuosiin, vaikka se olisi aloitettava heti.
Ehdotan, että tarkistuksestani äänestetään ennen tarkistusta 3, tai muussa tapauksessa toimitetaan kohta kohdalta -äänestys, ja äänestetään erikseen lausekkeesta, joka kuuluu "heti, kun perusedellytykset täyttyvät". Pyydän teitä äänestämään kyseistä lauseketta vastaan, koska mielestäni rikollisuuden torjuntaan keskittyvä yhteistyö on aloitettava välittömästi huolimatta kyseisessä maassa vallitsevista olosuhteista.

Puhemies.
Äänestyslistan mukaan tarkistuksesta 3 olisi äänestettävä ensin. Tarkistus 6 riippuu kyseisestä tarkistuksesta. On esitetty äänestyksen toimittamista kohta kohdalta. Pyydän esittelijän neuvoa asiaan.

Marset Campos (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, en vastusta erillistä äänestystä, mutta kannatan ennalta asetetun järjestyksen säilyttämistä, sillä järjestys hyväksyttiin ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnassa.

Korakas (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, tarkistusta 3 ei jätetty ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokuntaan. Valiokuntaan jätettiin vain yksi tarkistus eli tarkistus 6.

Puhemies.
Se ei muuta asiaa. Käsiteltävänämme ovat pätevät tarkistukset, joista ensimmäinen on tarkistus 3. Pyysitte kohta kohdalta -äänestystä, ja esittelijä ilmoitti puoltavansa pyyntöä. Onko asia näin?

Marset Campos (GUE/NGL)
Arvoisa puhemies, ehdotukseni on: ensin tarkistus 3, sitten tarkistus 6. Jos tarkistus 6 säilyy, toimitetaan erillinen äänestys.

Puhemies. -
Jos siis tarkistus 3 hyväksytään, tarkistus 6 raukeaa. Jäsenet, jotka haluaisivat puoltaa tarkistusta 6, tietävät nyt seuraukset.
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Puhemies. Äänestykset ovat päättyneet.
ÄÄNESTYSSELITYKSET

Bordes ja Cauquil (GUE/NGL)
 - (FR) Tavalliselle ihmiselle vapaa liikkuvuus tarkoittaa, että jokainen Euroopan unionin jäsenvaltion kansalainen tai henkilö, joka on tullut Euroopan unionin ulkopuolelta ja asuu nyt unionin alueella, voi matkustaa ja oleskella unionissa oman mielensä mukaan. Tämä lienee kuitenkin liian yksinkertaista "Euroopan perustajiksi" itseään kutsuville sukupolville. 
Jäsenvaltioita yhdistää ainoastaan halu taata pääomien vapaa liikkuvuus, ja loputon tinkiminen jäsenvaltioiden välillä onkin johtanut viisumeja koskevien säännösten sekamelskaan, joka haittaa jopa liike-elämän toimintaa. Espanjalaisten veri kuohahti, ei ihmisoikeuksien vuoksi vaan siksi, että tilanne "vie kallista aikaa ja aiheuttaa vakavia haittoja merimiehille, laivayhtiöille sekä lentoyhtiöille, sillä se johtaa usein myöhästymiseen lennolta tai jatkoyhteyden menettämiseen." Näin saatiin pontta toimille, joilla helpotetaan tiettyjen viisumien saamista.
Emme äänestäneet mietintöä vastaan, sillä uusi asetus estänee muutamia vaikeuksia ja jopa nöyryytyksiä, joita merimiesten pitää nykyisin sietää. Säälittävä tinkiminen ja nämä lyhytnäköiset toimenpiteet ovat kuitenkin oiva esimerkki kuilusta, joka vallitsee näennäisen pyrkimyksen välillä rakentaa yhtenäinen kansojen Eurooppa ja jakautuneena pysyvän todellisen Euroopan välillä. Todellista Eurooppaa ympäröi piikkilanka-aita, eikä aidan sisäpuolella oleville voida taata aitoa liikkumisen vapautta.

Coelho (PPE-DE)
. (PT) Vaikka rajoilla olisi myönnettävä viisumeita vain poikkeustapauksissa, jäsenvaltioissa on otettava käyttöön yhtenäiset menettelyt kauttakulkumatkalla oleville merimiehille, sillä he muodostavat erittäin liikkuvan ammattikunnan.
Aloitteen tarkoituksena on uudistaa, selventää ja järkeistää sääntöjä, jotka koskevat kauttakulkumatkalla oleville merimiehille myönnettäviä viisumeja. Suurin lainsäädännön uudistus on mahdollisuus myöntää tietyin edellytyksin ryhmäviisumi kauttakulkua varten merimiehille, jotka matkustavat samalla aluksella ja yhtenä ryhmänä, jossa on vähintään viisi ja enintään viisikymmentä henkilöä, edellyttäen että kauttakulku kestää rajoitetun ajan. Heiltä ei pidä kuitenkaan vaatia saman valtion kansalaisuutta, sillä vaatimus mitätöisi käytännössä ehdotuksen vaikutukset.
On tärkeää saada laivameklarit ja laivayhtiöt vastaamaan viisumipyynnöistä. Tietojenvaihdon tarpeellisuutta on myös korostettava, jotta varmistetaan, onko yksittäinen henkilö esimerkiksi ollut pidätettynä, onko henkilöllä rikosrekisteri tai epäilläänkö häntä sekaantumisesta ihmiskauppaan tai laittomaan maahanmuuttoon.
Aloite voi tehdä, Euroopan parlamentin esittämine tarkistuksineen, monimutkaista Schengenin säännöstöä hieman ymmärrettävämmäksi ja tarjota ratkaisuja, jotka ovat mahdollisia, vaikkakaan eivät ehkä ihan sellaisia, kuin olisimme halunneet (kuten perinpohjaisemmat uudistukset Schengenin säännöstöön).

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestin mietinnön puolesta pääasiassa kahdesta syystä. Tunnustan, että on selkeä tarve edistää alan monimuotoisen lainsäädännön yhdenmukaistamista, mikä on tärkeä edellytys, jotta Schengenin säännöstöstä tulee ymmärrettävä ja helppotajuinen. Painottaisin kuitenkin, että vaikka asia olisi toisin, mielestäni ei ole lainkaan ongelmallista, että maahanmuuttoa koskevissa kansallisissa lainsäädännöissä on eroja. Olen päinvastoin sitä mieltä, että kaikki keinotekoiset yhdenmukaistamiseen tähtäävät yritykset, jotka ylittävät EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan 3 kohdan a alakohdan määräyksen, ovat vahingollisia. Olen lisäksi samaa mieltä esittelijän kanssa siitä, kuinka tärkeää on valvoa ulkorajoja laittoman maahanmuuton ja rikollisuuden torjumiseksi.
Yhteenvetona totean olevani tyytyväinen, että yhteiseen käsikirjaan lisättiin kauttakulkumatkalla oleviin merimiehiin sovellettavat käytännöt. Korostaisinkin, kuinka tärkeä ryhmäviisumi on. Kuten esittelijä aivan oikein totesi, ryhmäviisumista voisi tulla merkityksetön, jos se myönnettäisiin vain saman valtion kansalaisille.
Pahoittelen kuitenkin "poliittisesti korrektia" lähestymistapaa, jonka esittelijä omaksui vaatiessaan sukupuoleen viittaavien sanojen lisäämistä. Tosiasiassa tulkinnanvaraiset perussäännöt olisivat riittävät, eikä komission teksti selvästikään ollut syrjivä.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, lentäessäni eilen Bergamosta Strasbourgiin suljin koneessa hetkeksi silmäni ja näin edessäni italialaisen näytelmähahmon, Pantalonen, joka on kuuluisa rahattomuudestaan ja köyhyydestään. Pantalone jutteli jäsen Santinin kanssa, ja kysyi tältä: "Miksi ette mietinnössänne anna minun liikkua ympäri Eurooppaa?" "Minäkö?", vastasi jäsen Santini, "mutta sinähän voit liikkua ympäri Eurooppaa!" Pantalone intti kuitenkin: "Ei, en voi, sillä mietinnössä sanotaan, että niillä, jotka haluavat matkustaa, on oltava varaa maksaa matka, lentolippu. Se tarkoittaa, että on oltava kohtalaisen varakas. Minä olen Pantalone, olen köyhä. Minulla ei ole rahaa, enkä siis voi liikkua ympäri Eurooppaa. En pidä tästä, joten neuvon jäsen Fatuzzoa äänestämään esitystä vastaan." Niinpä minä äänestin esitystä vastaan.

Puhemies.
Voit keskustella asiasta jäsen Santinin kanssa lounaalla.

Schulz (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan tehdä lyhyen huomautuksen jäsen Santinin mietinnöstä, jota Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän jäsenet puolsivat kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan esittämien, sisältöä koskevien tarkistusten kera. Meistä on kuitenkin selvää, että mietinnössä on osia, jotka tulevat herättämään neuvostossa suurta epäluuloa. Osin epäluuloisesti tulee suhtautumaan Saksan hallitus. Palaamme kyseisiin kiistanalaisiin kohtiin tulevissa keskusteluissa ja erityisesti silloin, kun neuvosto tulee esittelemään yhteisen kantansa. Kiistanalaiset kohdat koskevat pääasiassa velvoitetta elättää perheenjäsenet. Annan tämän äänestysselityksen siksi, että meidän on ehkä määritettävä kantamme uudelleen toisessa käsittelyssä.

Evans, Robert (PSE).
Arvoisa puhemies, suurin osa Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuolueen jäsenistä äänesti tyhjää Santinin mietinnöstä. Näin tein myös minä. Vaikka kannatamme mietinnön perustavoitteita, joilla on hyvä tarkoitus, olemme huolissamme siitä, että tällaisena hyväksytyssä mietinnössä arvokkaan tavoitteen saavuttamiseksi laaditut säännökset eivät tarjoa riittäviä takeita siitä, etteivät rikolliset ryhmät ja unioniin laittomasti pyrkivät henkilöt voisi käyttää säännöksiä hyväkseen. Emme hyväksy esimerkiksi tarvetta poistaa perhesuhteita osoittavia asiakirjoja.
Vaikka haluamme suojella avopuolisoiden ja samaa sukupuolta olevien kumppanien oikeuksia, emme voi sallia tilannetta, jossa unionin kansalaisen avopuolisolla olisi laajemmat oikeudet saapua jäsenvaltioon kuin saman maan kansalaisilla. Lisäksi on oltava vakuudet, joilla taataan, ettemme rohkaise solmimaan avioliittoa keinona laittomaan maahantuloon. Ennen toista käsittelyä on muokattava ja selvennettävä säännöksiä, joilla lievennetään oleskeluun liittyviä taloudellisia edellytyksiä.
Emme hyväksy 26 artiklan 2 kohdan säännöstä, jolla estetään jäsenvaltioita karkottamasta pysyvän oleskeluoikeuden saaneita henkilöitä poikkeuksellisissa olosuhteissa. Karkottamista käytetään harvoin, mutta oikeus karkottamiseen on säilytettävä yleisen turvallisuuden vakavasti vaarantavia tilanteita varten.

Alavanos (GUE/NGL)
. (EL) Esitys Euroopan unionin kansalaisten oikeudesta liikkua ja oleskella yhteisön alueella on oikeilla jäljillä, minkä ansiosta puolsin esitystä. Kansalaisille tarjotaan paremmat mahdollisuudet käyttää oikeuttaan liikkua vapaasti kaikkialla yhteisössä vaatimalla menettelyjen yksinkertaistamista ja vähentämistä. Yli kuuden kuukauden mittaisen oleskelun tekeminen riippuvaiseksi rahavaroista voi tietenkin aiheuttaa sosiaalista syrjintää. Nyt kun perheen määritelmä on ulotettu koskemaan samaa sukupuolta olevia kumppaneita ja avopuolisoja, direktiivi vastaa paremmin nyky-yhteiskunnan monimuotoisia perhesuhteita. Ulkomailla opiskelevat opiskelijat tarvitsevat lisää joustavuutta: opiskelu voitaisiin katsoa opiskeluun nykypäivänä kuluvan ajan takia oleskeluluvan myöntämisen perusteeksi.

Berthu (NI)
. (FR) Ehdotus direktiiviksi Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella muuttaa asteittain kaikkia kyseisen oikeuden merkityksen näkökohtia. Perustamissopimuksen mukaan oikeus tarkoittaa, että kunkin jäsenvaltion kansalainen voi periaatteessa liikkua ja oleskella toisen jäsenvaltion alueella. Se ei kuitenkaan tarkoita, ettei asuinvaltiolla olisi mitään oikeutta valvoa asiaa tai oikeutta luvan perusteltuun hylkäämiseen.
Komission ehdottamassa direktiivissä siirrytään merkityksestä toiseen ottamalla perustaksi yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, jota kuitenkin tulkitaan laajemmin tekemättä perustamissopimukseen tarvittavia muutoksia demokraattisen keskustelun jälkeen.
Tekstin mukaan jäsenvaltioilta poistettaisiin toimivaltaa, ja ne menettäisivät hieman lisää alueensa valvontavaltaa, mitä emme hyväksy. Jopa yhteisön toimielimiä kohtaan yleensä suopea Ranskan hallitus on vastustanut erityisesti sitä, että direktiivillä poistetaan oikeus karkottaa yhteisön kansalainen, joka on oleskellut maassa pysyvästi yli neljän vuoden ajan. Äänestimme näin ollen esitystä vastaan.

Bordes ja Cauquil (GUE/NGL)
. (FR) Oikeudesta liikkua vapaasti jäsenvaltioiden alueella päätettiin periaatteessa, kun Rooman sopimus allekirjoitettiin vuonna 1957, ja oikeuden piti tulla voimaan samanaikaisesti sopimuksen kanssa. Vielä 45 vuotta myöhemmin meidän on edelleen äänestettävä päätöslauselmista, jotta oikeutta voidaan käyttää, mikä on todellinen osoitus siitä, että Euroopan yhdentymisestä päättäville osapuolille ainoa merkittävä seikka on pääoman ja tavaroiden vapaa liikkuvuus, ei kansalaisten oikeus vapaaseen liikkuvuuteen. Jopa direktiiviehdotuksessa oikeus on osittainen ja sen soveltamisala huolellisesti rajattu.
Jäsenvaltiolla, jossa henkilö asuu, on esimerkiksi valta päättää, aikooko se myöntää toimeentulotukea tai opintotukea. Tästä huolimatta puhumme kuitenkin jatkuvasti Euroopan kansalaisuudesta!
Äänestimme kuitenkin mietinnön puolesta, koska siinä olevat suositukset parantavat huomattavasti valmisteilla olevaa direktiiviä kansalaisten oikeudesta liikkua ja oleskella Euroopan unionin alueella. Erityisesti kohentuvat puolisoiden ja lasten oikeudet.

Figueiredo (GUE/NGL)
. (PT) Olen tyytyväinen parannuksiin, joilla on kohennettu niiden unionin kansalaisten tilannetta, jotka haluavat asettua asumaan toiseen jäsenvaltioon. Erityisen tyytyväinen olen nykyisin rehottavan byrokratian vähentämiseen.
Euroopan komission antaman direktiiviehdotuksen perusteella Euroopan unionin kansalainen voi nyt oleskella toisen jäsenvaltion alueella ilman mitään muodollisuuksia kuusi kuukautta, eikä ainoastaan kolme kuukautta, mikä on nykysääntö. Yli kuuden kuukauden mittaista oleskelua varten unionin kansalaisen on tehtävä asiasta ilmoitus, jos hän harjoittaa taloudellista toimintaa. Jos hän ei harjoita taloudellista toimintaa, hänen on tehtävä ilmoitus siitä, että hänellä on riittävät varat, eikä jäsenvaltio voi vahvistaa mitään varojen vähimmäismäärää. Kansalaisen on myös hankittava sairausvakuutus ensimmäisten neljän oleskeluvuoden ajaksi.
Pysyvän oleskeluoikeuden myöntäminen neljän vuoden oleskelun päätteeksi on direktiivin suurin uutuus. Oleskeluoikeus myönnetään Euroopan unionin kansalaiselle ja hänen perheenjäsenilleen. Mietinnössä tehdään muutamia myönteisiä parannuksia: siinä laajennetaan esimerkiksi perheen käsitettä, poistetaan ja yksinkertaistetaan byrokratiaa sekä taataan alun perin suunniteltua laajemmat oikeudet. Tämän vuoksi äänestimme sen puolesta.

Kirkhope (PPE-DE)
. (EN) Yhdistyneen kuningaskunnan työväenpuolueen jäsenet ja liberaalidemokraatit tukevat toimenpiteitä tilanteessa, jossa oman hallituksemme on pitänyt tunnustaa, että Yhdistyneen kuningaskunnan maahanmuuttojärjestelmä on hajoamaisillaan.
Ehdotukset on annettu samaan aikaan, kun terrorismin uhka kasvaa Euroopan unionissa ja kun jäsenvaltiot yrittävät hallita joka puolelta maanosaa tulevien ihmisten muuttovirtaa.
Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit eivät voi näin ollen puoltaa mietintöä.

Lund ja Thorning-Schmidt (PSE)
 - (DA) Olemme tänään Euroopan parlamentissa jättäneet puoltamatta jäsen Santinin mietintöä (A5-0009/2003) Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella.
Pohjimmiltaan olemme sitä mieltä, että komission ehdotus on liian kauaskantoinen, jos jäsenvaltiot eivät pysty karkottamaan henkilöitä, joilla on pysyvä oleskelulupa. Äänestimme kuitenkin muutamien Euroopan parlamentin korjaavien tarkistusten puolesta. Tarkistuksissa annettiin esimerkiksi rekisteröidyille pareille sama asema kuin aviopareille.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Euroopan unioni on onnistunut yhdessä asiassa. Viidentoista jäsenvaltion asukkaiden tietämyksen mukaan jokaisella jonkin jäsenvaltion kansalaisella on vapaus vierailla toisen jäsenvaltion alueella ja oleskella siellä pitkän aikaa tai tehdä jopa palkkatyötä. Tosiasiassa kukaan ei enää usko, että edelleen on olemassa sääntöjä, jotka rajoittavat suuresti kyseistä oikeutta. Siksi on melko naurettavaa, että keskustelemme vielä tänäänkin siitä, millä edellytyksillä oleskeluoikeus voidaan antaa, miten pitkäksi aikaa ja mitkä ovat eri kansallisuutta mutta samaa sukupuolta olevien kumppanien ja avopuolisoiden oikeudet. Näyttää siltä, että nyt rajoitetaan jo olemassa olevia vapauksia, sen sijaan, että niitä laajennettaisiin, lähinnä jättämällä ihmiset sosiaaliturvan ulkopuolelle ensimmäisten neljän vuoden ajaksi. Keskustelemme jatkuvasti työvoiman liikkuvuuden lisäämisestä, mikä tarkoittaa, että eurooppalaisten, kuten amerikkalaistenkin, on oltava halukkaita muuttamaan tuhansia kilometrejä palkkatyön perässä. Ihmiset eivät kaipaa tällaista painostusta. He haluavat vapauden (jonka luulivat heillä jo olevan) päättää itse ulkomailla asumisesta ja työskentelystä. Äänestän säädöksen puolesta, koska sillä vähennetään nykyisiä rajoituksia ja poistetaan mahdollisuus karkottaa henkilöitä sairauden tai onnettomuuden perusteella.

Queiró (UEN)
. (PT) Tiedämme, että mietinnön käsittely vaikutti alussa vaikealta. Syypäänä ei ollut ainoastaan kysymys siitä, ketkä olisi määriteltävä "perheenjäseniksi" - eli henkilöiksi, joilla on Euroopan unionin kansalaisen lisäksi oikeus liikkua ja erityisesti oleskella Euroopan unionissa. Asiaa vaikeuttivat myös ongelmat, joita esiintyy määritettäessä edellytyksiä, jotka unionin kansalaisten on täytettävä voidakseen hyödyntää oikeuttaan.
Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa sekä täysistunnossa hyväksytyillä ratkaisuilla, jotka koskevat näitä keskeisiä määritelmiä, on kaikilla ollut parlamentin vasemmiston enemmistön tuki.
Termistä "perhe" annetun määritelmän ratkaisuista suurin osa hyväksyttiin sellaisessa merkityksessä, ettei määritelmä vastaa minulle rakkaita arvoja (erityisesti tarkistus 53): "puoliso" sukupuolesta riippumatta, "avopuoliso" tai "henkilö, jonka kanssa hän asuu" sukupuolesta riippumatta, "liitossa", "jonka kanssa unionin kansalaisella on pysyvä suhde" ja "rekisteröity" kansallisen lainsäädännön mukaisesti; "kumppani" tai "henkilö, jonka kanssa hän asuu" ja joka ei ole unionin kansalainen tai jolla ei ole oleskelulupaa sekä vielä viimeiseksi sukulaiset suoraan ylenevässä polvessa ja jälkeläiset suoraan alenevassa polvessa sekä samassa taloudessa asuvan puolison tai rekisteröidyn kumppanin vastaavat sukulaiset.
Kantani ei perustu mihinkään ideologiseen tai uskonnolliseen fundamentalismiin. Minä en tuomitse, eikä ole minun asiani tuomita kenenkään oikeuksia seksuaalisen tai minkään muunkaan suuntautumisen perusteella. Minun mielestäni unionilla ei ole mitään syytä edistää oikeudellisia määritelmiä perheestä, jotka ovat hyvin kaukana kansallisen lainsäädännön määritelmistä, jolloin säännöksiä on vaikea siirtää kansalliseen lainsäädäntöön. Määritelmät ovat kaukana myös yleisesti hyväksytyistä perinteisistä arvoista. Määritelmät rohkaisevat ennen kaikkea väärinkäytöksiin henkilöitä, jotka yrittävät muuttaa ja asettua laittomasti Euroopan unioniin. Siksi äänestin vastaan.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Minun oli äänestettävä mietintöä vastaan, vaikka olenkin sitä mieltä, että kun Eurooppaan luodaan todellinen vapaan liikkuvuuden alue ja kun todella määritetään unionin kansalaisten oleskeluoikeutta, on perusteltua edistää johdonmukaista ja selkeää toimintamallia. Valitettavasti lähinnä valiokunnan vasemmiston kannattamien ehdotusten kohtuuton lähestymistapa kumoaa kaikki mietinnön ansiot ja etäännyttää mietinnön paljon tasapainoisemmasta lähestymistavasta, jota esittelijä edusti.
Lopullisen tekstin puutteena on, ettei oikeuksiin ja vapauksiin liitetä niihin kuuluvia velvoitteita, jolloin sivuutetaan tarve ottaa huomioon niiden todellinen arvo ja todellinen olemassaolo. Mietinnössä pyritään myös määrittämään eurooppalainen identiteetti jättäen todelliset kansalliset identiteetit huomiotta. Mietinnössä esitetään keinotekoisesti samanarvoisina perhe ja muut ihmissuhteet tavalla, joka ei ole enää yllättävä ja joka käyttää häikäilemättömästi hyväkseen yhtä kysymystä saadakseen mukaan toisen. Samalla unohdetaan Euroopan kansalaisia kolmanneksi eniten huolestuttava kysymys - järjestäytyneen rikollisuuden torjunta.
Asiakirjassa avataan unionin sisärajat, mutta jäsenvaltiolle ei annettaisi lupaa tutkia ja seurata muuttoliikkeitä, jotka vaikuttavat jäsenvaltioiden sisäiseen sosiaaliseen tasapainoon sekä talousarvion täytäntöönpanoon erityisesti sosiaalitukien osalta.
Euroopan parlamentti valitsi siis selvästi kohtuuttoman lähestymistavan, jossa ylitetään välttämättömän raja. Vastoin alkuperäistä tarkoitusta aiheutetaan vaikeuksia ja uusia tarpeettomia esteitä sääntöjen hyväksymiselle. Kuten olen jo todennut, haluamalla saavuttaa liian paljon estetään perustavoitteiden saavuttaminen.

Sacrédeus (PPE-DE)
Äänestin mietintöä vastaan yhdessä koko Euroopan kansanpuolueen (kristillisdemokraatit) ja eurooppalaisten demokraattien ryhmän kanssa. Mietintö hyväksyttiin kuitenkin äänin 269 puolesta, 225 vastaan ja 46 tyhjää.
Me kristillisdemokraatit emme voi hyväksyä vesitettyjä määritelmiä "avioliitosta" tai "perheestä". Parlamentin enemmistö tukee määritelmiä haluten lisätä niihin samaa sukupuolta olevat kumppanit, naimattomat avoparit ja rekisteröidyt kumppanit sukupuolesta riippumatta. Lähtömaan tai vastaanottajamaan on näin joko laissa tai käytännössä asetettava kyseiset henkilöt samanarvoiseen asemaan avioparien kanssa.
Me kannatamme sen sijaan täysin komission ehdotusta, joka perustuu vanhoihin hyviin määritelmiin avioliitosta ja perheestä. Länsimaiset kristityt ovat käyttäneet näitä määritelmiä vuosisatojen ajan, ja niiden mukaan avioparilla on tarkoitettua aviomiestä ja aviovaimoa.
Unionin kansalaisuutta vailla olevien henkilöiden liikkumisen ja oleskelun vapautta unionin alueella säätelevien edellytysten on oltava selkeitä ja yksinkertaisia soveltaa oikeudellisesti. Tarkistusten 14 ja 16 hyväksyminen tänään (äänin 262 puolesta, 238 vastaan ja 30 tyhjää) osoittaa, että enemmistö haluaa edetä päinvastaiseen suuntaan.
Mielestäni on erittäin vastenmielistä ja unionin yhteistyöhengen vastaista yrittää käyttää pienimmän mahdollisen poliittisen enemmistön turvin liikkumisen ja oleskelun vapaudesta annettuja yhteisön säädöksiä tällä tavalla: muihin jäsenvaltioihin viedään - niille syötetään epäsuorasti - näkemys perheestä ja avioliitosta, jota ei hyväksytä maiden kulttuurissa eikä kansallisessa lainsäädännössä.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, heti sen jälkeen, kun olin nähnyt italialaisen teatterihahmon, Pantalonen, joka neuvoi minulle, miten äänestää Santinin mietinnöstä, näin mafioson. Mafian jäsen tuli luokseni ja sanoi hekotellen: "Heh, heh! Keskustelette nyt Hernández Mollarin mietinnöstä, jonka tarkoituksena on estää meitä mafiosoja liikkumasta vapaasti ympäri Eurooppaa. Minun on kerrottava teille, jäsen Fatuzzo, että minusta on mukava kuunnella äänestysselityksiänne. Vaikka päätätte estää minkä tahansa kolmannen maan kansalaisen liikkumisen Euroopassa ilman viisumia, me mafiosot olemme niin fiksuja, että onnistumme pääsemään maahan ja tekemään rikoksia kuten ennenkin. Eikö olisi siksi parempi myöntää kaikille vapaus liikkua viisumitta ja huolehtia meistä erikseen, mikäli ette halua meitä, jotta estätte näin mafian maahantulon ja vahinkojen aiheuttamisen?"

Kirkhope (PPE-DE)
. (EN) Toimi haittaisi Euroopan unionin jäsenvaltioiden kykyä päättää omasta viisumipolitiikastaan eli siitä, vaaditaanko kyseisten valtioiden kansalaisilta viisumia matkustamista varten ja miten ja milloin vaatimuksia muutetaan turvallisuuden tai muiden syiden vuoksi.
Viisumit ovat tarpeellisia ja hyödyllisiä valvontavälineitä.
Yhdistyneen kuningaskunnan konservatiivit eivät voi siksi hyväksyä ehdotusta.

Meijer (GUE/NGL)
. (NL) Viisumit ovat hallitusten tapa piinata kansalaisia. Ihmisten mielestä passilla pääsee muihin maihin, mutta maahantulo kielletään, koska he tulevat maista, joita pidetään liian vihamielisinä, liian köyhinä tai liian kaukaisina. Euroopan unionin kansalaisilta, kuten amerikkalaisiltakin, vaaditaan paljon harvemmin pakollisia viisumeja kuin monilta muilta, koska alueemme on rikas ja vaikutusvaltainen ja näkee itsensä maailman napana. Tarkastelemalle Serbian tai Valko-Venäjän kautta matkustavien unionin kansalaisten kokemuksia meille selviää, mitä esteitä asetamme muille. Ensimmäinen opetus on, ettei ihmisiä saa panna jonottamaan tullitoimiston ovella tai kauttakulkuveroa keräävän toimiston ovella. Toinen opetus on, ettei ihmisiä pidä koskaan lähettää takaisin kaukaiseen lähetystöön jossain pääkaupungissa tai jopa lähtömaahan hakemaan viisumia. Jos käännytämme ihmisiä, meillä on oltava pätevät syyt. Jos hyväksymme ihmisiä, emme saa tehdä niin ainoastaan siksi, että toivomme maidemme yhtiöiden voivan käydä kauppaa heidän kanssaan. Viisumipolitiikkaa on sovellettava järkevästi myös opiskelijoihin, matkailijoihin ja henkilöihin, jotka tulevat esittämään ongelmiaan kansainvälisille järjestöille.

Queiró (UEN)
. (PT) Euroopan parlamentti on saanut tänään todeta, että viisi jäsenvaltiota on ilmoittanut puoltavansa Ecuadorin lisäämistä luetteloon niistä kolmansista valtioista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi. Perusteina ovat laiton maahanmuutto, ihmiskauppa, alueellinen yhtenäisyys ja yleinen järjestys. Toimitettujen tietojen mukaan monet ecuadorilaiset tulevat Eurooppaan laillisesti turisteina, mutta viipyvät sitten alueella laittomasti yli kolme kuukautta. Ecuadorin kansalaisten karkottaminen on entistä yleisempää, ja useimmiten syynä on, ettei henkilö pysty todistamaan, että hänellä on riittävästi rahaa tullakseen toimeen, tai ettei henkilöllä ole esittää pitäviä todisteita matkan tarkoitusperästä.
Asiaan vaikuttaa myös maantieteellinen yhtenäisyys, sillä viisumeja vaaditaan nykyisin muilta Andien alueen mailta, jolloin Ecuadorin passit ovat "arvokkaampia", mikä johtaa passien väärentämiseen.
Koska komission ehdotus laadittiin vastauksena Sevillan Eurooppa-neuvoston asettamille painopisteille laittoman maahanmuuton torjumiseksi, äänestimme sen puolesta.

Ribeiro e Castro (UEN)
. (PT) Äänestän mietinnön puolesta lähinnä siksi, koska se on lisäosoitus siitä, että Itä-Timor tunnustetaan erilliseksi valtioksi.
Ymmärrän kyllä tarpeen tarkistaa luetteloa kolmansista maista, joiden kansalaisilta vaaditaan viisumi, sillä on välttämätöntä torjua kiireesti rikollisuutta ja laitonta maahanmuuttoa. Olen tyytyväinen mahdollisuuteen arvioida uudelleen viisumipakon vaikutuksia erityisesti liikematkailuun, lomamatkailuun tai tutkimustarkoituksessa tehtyihin matkoihin.
Vilkkainta keskustelua herättäneestä kysymyksestä totean, että ottaen huomioon jäsenvaltioiden vastaukset komission julkaisemaan kyselyyn on selvää, että laitonta maahanmuuttoa, ihmiskauppaa, alueellista yhtenäisyyttä ja yleistä järjestystä koskevien kysymysten vuoksi on perusteltua siirtää Ecuador asetuksen (ETY) N:o 539/2001 liitteessä I olevaan luetteloon. Ecuadorin hallituksen huolestuminen keskustellusta lainsäädännön muutoksesta on ymmärrettävää, mutta emme voi vähätellä varoittavaa vaikutusta, jota on kokemusten mukaan ollut tarpeen vahvistaa. Tosiasiassa muutoksen täytäntöönpanon myötä on paremmat mahdollisuudet välttää heti alkuunsa inhimillinen tragedia, jonka syynä ovat juurettomuus, laiton oleskelu ja selviytymiskeinojen puute, kun Ecuadorin passi ei ole väärentäjistä enää yhtä houkutteleva.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jos sallitte, haluaisin osoittaa puheenvuoroni Valko-Venäjän päämiehelle. Presidentti Lukashenko, Marset Camposin mietinnön sivulta 13 käy ilmi, että olette käytännössä lopettanut eläkkeiden maksamisen eläkeläisille: maksatte eläkkeet erittäin myöhässä. Haluaisin ehdottaa teille menetelmää, jota käytetään joissakin Euroopan unionin valtioissa, kun valtio ei enää pysty maksamaan eläkkeitä. Esimerkiksi Italiassa säädettiin laki, jonka mukaan tietyt kansalaiset eivät enää saa eläkkeitä. Miksi siis maksatte eläkkeet myöhässä, presidentti Lukashenko? Säätäkää laki - teillä on oikeus tehdä se - jolla lakkautetaan suuri osa Valko-Venäjän eläkkeistä. Näin voitte tehdä laillisesti sen, mikä katsotaan nyt vain kehnoksi hallinnoksi.

Alavanos (GUE/NGL)
Valko-Venäjä erkani kansainvälisestä yhteisöstä valtiojohdon itsevaltaisen hallintotavan takia. Hallintotapaan kuuluvat opposition vainoaminen, lehdistönvapauden ja ammattiyhdistysoikeuksien rajoittaminen, vangitsemiset, pahoinpitelyt, oppositiojohtajien eliminointi ja kuolemantuomion käyttö. Valko-Venäjän on aloitettava demokratisointi, jos se haluaa ratifioida Euroopan unionin ja Valko-Venäjän välisen kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen kohtuullisen ajan kuluessa. On itsestään selvää, ettei Euroopan parlamentin demokratisointivaatimukseen saa kätkeytyä unionin yritystä kyseenalaistaa Valko-Venäjän oikeus päättää omasta ulkopolitiikastaan.

Bordes ja Cauquil (GUE/NGL)
. (FR) Valko-Venäjällä on vallassa selvästi täysin korruptoitunut diktatuuri, joka alistaa kansaansa. Kun annetaan ymmärtää, että nopeampi edistyminen markkinatalouteen siirtymisessä olisi toivon lähde Valko-Venäjän kansalle, jätetään huomiotta kymmenet köyhät valtiot ympäri maailmaa, esimerkiksi Haiti ja lähes kaikki Afrikan maat. Kyseiset maat ovat siirtyneet täysin markkinatalouteen, mutta osa maista kärsii kuitenkin aikaisempaa suuremmasta köyhyydestä ja elää yhtä viheliäisen diktatuurin ikeen alla. Puhumattakaan Argentiinan kaltaisista maista, jotka ovat varakkaampia kuin Valko-Venäjä mutta joissa työväenluokka on köyhtynyt markkinatalouden arvaamattomuuden takia.
Mietinnössä verrataan lisäksi epädemokraattista Valko-Venäjää demokraattiseksi esitettyyn Venäjään. Kaikkein intohimoisimpien Venäjän vallanvaihdon ylistäjien on kuitenkin pakko tunnustaa, että maata johtavat klaanit ovat ylen määrin korruptoituneita, että viralliset tai rikolliset mafiaryhmät ovat vallassa ja että jotkut ovat voittaneet kauhistuttavan paljon ryöstelyllä samaan aikaan, kun väestö yleisesti köyhtyy, T?et?enian sodan kauhuista puhumattakaan. Näin ollen emme voi missään tapauksessa tukea asiakirjaa.

Korakas (GUE/NGL)
 Kreikan kommunistista puoluetta edustavat Euroopan parlamentin jäsenet äänestivät Valko-Venäjästä laadittua mietintöä vastaan, koska mietintö on osoitus unionin laajamittaisesta sekaantumisesta itsenäisen valtion sisäisiin asioihin. Euroopan unionin ongelmana ei ole demokratia. Ongelmana on, että Valko-Venäjä vaatii kunnioittamaan kansainvälistä oikeutta, alueellista koskemattomuutta ja kansallista itsemääräämisoikeutta sekä vastustaa maan myymistä monikansallisille yrityksille.
Mietintö on pelkkää kiristystä, sillä siinä tehdään tulevat suhteet Valko-Venäjään riippuvaisiksi välittömästä siirtymisestä markkinatalouteen. Mietinnössä vaaditaan jopa yhteistyötä USA:n kanssa, jotta väliintulo - joka voi nykyisin tarkoittaa mitä tahansa, myös sotilaallista väliintuloa - olisi tehokkaampi.
Valko-Venäjällä on ihmisoikeuksia ja demokraattisia vapauksia koskeva ongelma. Asia koskee kuitenkin maan omia kansalaisia, eikä anna oikeutta ulkomaiseen väliintuloon. Väitetyt demokraattiset vapaudet, joita kansainväliset imperialistiset järjestöt ja tämä mietintö yrittävät kiristää Valko-Venäjää hyväksymään, ovat suuryritysten toiminnan vapautta sekä vapautta pyyhkäistä pois tieltä kaikki sosialistihallinnon jättämät saavutukset.
Edellä esitettyä kuvastaa erinomaisesti se, että Kreikan kommunistisen puolueen Euroopan parlamentin jäsenten jättämä tarkistus, jossa pyydettiin unionia tekemään Valko-Venäjän kanssa suoraa yhteistyötä ihmiskaupan torjumiseksi, hylättiin. Sen sijaan hyväksyttiin tarkistus, jossa Valko-Venäjää vaaditaan kulkemaan unionin viitoittamaa polkua.

Puhemies.
Äänestysselitykset ovat päättyneet.
(Istunto keskeytettiin klo 12.44, ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana Salafranca Sánchez-Neyran laatima ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunnan suositus (A5-0017/2003) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Chilen tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen tekemisestä (13767/2002 - KOM(2002) 536 - C5-0589/2002 - 2002/0239(AVC)).

Patten
Arvoisa puhemies, haluan aivan ensiksi todeta, että minusta tuntuu monestakin syystä siltä, että minun kuuluisi puhua tästä aiheesta vasta arvoisan jäsenen, Salafranca Sánchez-Neyran, jälkeen, koska hänellä on ollut niin merkittävä osa tänään käsittelemämme sopimuksen aikaan saamisessa. Hän on tietyllä tavalla Johannes Kastaja tälle sopimukselle - eikä tätä ole tarkoitettu jumalanpilkaksi. Meillä molemmilla on ollut ilo ja kunnia puhua tästä aiheesta konferensseissa aiemminkin ja keskustella siitä Santiagossa ja muuallakin. On erittäin tärkeää tunnustaa, kuinka tärkeässä osassa Salafranca Sánchez-Neyra ja muut jäsenet ovat olleet tässä tärkeässä ja myönteisessä tapahtumassa.
Käsittelemme tänään erittäin tärkeää ehdotusta sen assosiaatiosopimuksen hyväksymiseksi, jonka allekirjoitimme Chilen kanssa viime vuoden marraskuussa. Tämä sopimus ei ole tärkeä ainoastaan Euroopan unionin ja Chilen välisille suhteille, vaan se on erittäin tärkeä myös koko Latinalaiselle Amerikalle. Sopimus on todellakin hyvin konkreettinen ilmaus Euroopan unionin halusta luoda strateginen kumppanuus Latinalaisen Amerikan kanssa huolimatta maanosan tämänhetkisistä talousongelmista, poliittisesta levottomuudesta, väkivallasta ja etenkin terrorismista, josta tietyt maanosan maat yhä kärsivät. Arvoisa jäsen on ilmaissut ymmärrettävästi olevansa tästä asiasta hyvin huolestunut. Tulemme molemmat maista, jotka ovat kärsineet menneisyydessä järjettömästä ja raa'asta terrorismista, ja Kolumbian kaltaiset maat, jotka kärsivät terrorismin järjettömyydestä nykyään, saavat kaiken myötätuntomme.
Nyt on tärkeämpää kuin koskaan ennen, että lähetämme myönteisen viestin tuestamme - Euroopan unionilta Latinalaiselle Amerikalle.
Parlamentilla on ollut aktiivinen ja kannustava osa näissä sopimusneuvotteluissa. Marraskuussa 2001 parlamentti hyväksyi päätöslauselman, jossa komissiota kehotettiin saattamaan päätökseen EU:n ja Chilen välisen sopimuksen neuvottelut Euroopan unionin, Latinalaisen Amerikan ja Karibian maiden toisessa huippukokouksessa Madridissa toukokuussa 2002. Minulla on ilo todeta, että komissio saavutti tämän tavoitteen ja onnistui neuvottelemaan erittäin kunnianhimoisen sopimuksen. Työskentelimme tämän saavuttamiseksi hyvin tiiviisti puheenjohtajavaltio Espanjan kanssa viime vuoden ensimmäisellä puoliskolla, ja se oli hyvin tärkeä edistysaskel.
Tämä assosiaatiosopimus on ensinnäkin poliittinen sopimus, sillä Euroopan unionin on todella tärkeää luoda erityissuhteet Chilen kaltaisiin maihin, joilla on EU:n kanssa yhteiset arvot ja tavoitteet. Kuten tiedämme, Chile toimii rakentavasti kansainvälisillä kentillä ja kannattaa samoja arvoja ja toimintaperiaatteita, joita me puolustamme Euroopan unionissa. Ei esimerkiksi ole yllättävää, että Chile ratifioi Kioton pöytäkirjan viime vuonna. Esimerkkejä on monia muitakin. Haluamme ehdottomasti syventää poliittista vuoropuhelua Chilen kanssa ja määritellä yhtenevät kannat yhteisistä mielenkiinnon kohteista.
Olen iloinen siitä, että Chile tahtoo luoda tiiviimmät poliittiset suhteet Euroopan unioniin. Tämä näkyy siinä, että Chilen kongressi kannatti sopimusta lähes yksimielisesti tammikuussa, alle kaksi kuukautta siitä, kun sopimus oli allekirjoitettu Brysselissä.
Euroopan unionin ja Chilen välinen sopimus on myös laaja vapaakauppasopimus. Komissio teki erittäin tärkeän arvioinnin kestävään kehitykseen kohdistuvista vaikutuksista, ja tämän arvioinnin mukaan sopimuksen avulla Chilen bruttokansantuotteen kasvu lisääntyisi noin 0,5 prosenttia ja chileläisten elintason nousisi. Euroopan unioni on ollut pitkään Chilen tärkein kauppakumppani, ja tämän sopimuksen tarkoituksena on lujittaa ja parantaa kauppasuhteitamme entisestään. Saanen kertoa esimerkkinä, että vain kaksi vuotta täytäntöönpanonsa jälkeen EU:n ja Meksikon välinen sopimus - joka monessa suhteessa oli mallina EU:n ja Chilen väliselle sopimukselle - on johtanut jo 28 prosentin kasvuun kahdenvälisessä kaupassa.
Sopimuksen avulla meidän olisi kyettävä poistamaan kaupankäynnin esteet ja luomaan yrittäjille toimintapuitteet, joilla lisätään ennustettavuutta ja varmuutta sekä kasvatetaan kauppavirtoja. Chile ja Euroopan unioni eivät ainoastaan sopineet, että ne vapauttavat kahdenvälisestä tavaroiden kaupasta asteittain yli 97 prosenttia, vaan maat sopivat myös lukuisista kauppaa helpottavista säännöistä, palveluja koskevan vapaakauppa-alueen perustamisesta ja julkisten hankintojen markkinoiden vastavuoroisesta avaamisesta. Kauppaa koskeva sopimuksen luku tuli pääosin voimaan 1. helmikuuta, ja uskonkin, että yrittäjät ja kuluttajat molemmissa maissa pääsevät pian hyötymään sopimuksen tuomista eduista.
EU:n ja Chilen välinen kumppanuus ulottuu kuitenkin paljon laajemmalle kuin vain politiikkaan ja kauppaan: se lisää yhteistyötämme useilla aloilla ja edistää sosiaali-, talous- ja ympäristökehitystä. Chilen viranomaisten kanssa vuosiksi 2000-2006 laadittua yhteistyöstrategiaa saatetaan joutua muokkaamaan siten, että siinä otettaisiin paremmin huomioon suositukset, jotka esitetään kestävään kehitykseen kohdistuvien vaikutusten arvioinnissa, ja että sitä sovellettaisiin yhdessä sopimuksen kanssa.
Lopuksi puhuisin lyhyesti tässä assosiaatiosopimuksessa mainitusta toimielinjärjestelmästä. Sopimuksessa mainitaan erikseen, että kansalaisyhteiskunnan toimintaa on lisättävä, ja tämä olisi toteutettava Chilen ja Euroopan unionin kansalaisyhteiskunnan edustajien säännöllisillä tapaamisilla, jotta sopimuksen eri kohtien täytäntöönpanosta voitaisiin keskustella. Haluan myös tuoda esiin sopimuksessa perustettavaksi määrätyn parlamentaarisen assosiointikomitean, josta tulee keskustelufoorumi Euroopan parlamentin ja Chilen kongressin jäsenille. Toivon, että arvoisat parlamentin jäsenet osallistuvat aktiivisesti tämän komitean toimintaan. Niin tuleekin käymään, ainakin päätellen siitä, miten innokkaasti he ovat painostaneet meitä tämän sopimuksen tekemiseen.
Haluan vielä kerran kiittää parlamenttia hyvästä johtajuudesta, jota se on osoittanut tässä kysymyksessä. Olen varma, että sopimuksesta eivät hyödy ainoastaan Euroopan unionin ja Chilen kansalaiset, vaan se myös parantaa suhteita koko tähän tärkeään ja dynaamiseen maanosaan.

Salafranca Sánchez-Neyra (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan ensiksi kiittää parlamentin poliittisia ryhmiä yhteistyöstä tämän mietinnön laatimisessa, jonka ulkoasioiden, ihmisoikeuksien sekä yhteisen turvallisuuden ja puolustuspolitiikan valiokunta yksimielisesti hyväksyi, ja haluan korostaa tätä yhteistyötä, sillä se ei useinkaan suju näin hyvin.
Toiseksi haluan onnitella komissiota siitä, että se neuvotteli menestyksellisesti tämän assosiaatiosopimuksen Chilen kanssa - kuten komission jäsen Patten huomautti - ja otti huomioon Euroopan parlamentin ehdotukset aikataulusta sekä voitti neuvottelujen suuntaviivoista aiheutuneet vaikeudet. Komission jäsen Patten pyysi meitä luottamaan harkintaansa, jotta aikatauluun liittyvät ongelmat saataisiin ratkaistuiksi, ja hän on osoittanut olevansa oikeassa. Arvoisa puhemies, tämän tuloksena olemme tehneet sopimuksen, joka on innovatiivisempi, kunnianhimoisempi ja kattavampi kuin mikään muu sopimus, jonka Euroopan unioni on koskaan aikaisemmin tehnyt ehdokasvaltioiden ulkopuolisen kolmannen maan kanssa. Komissio on kutsunut sopimusta - mielestäni aivan asianmukaisesti - nimillä "alkaneen vuosisadan sopimus" ja "neljännen sukupolven sopimus."
Mielestäni saamme olla tyytyväisiä, että tämä sopimus tehtiin Chilen kaltaisen maan kanssa, sillä tavallaan tämä sopimus on tunnustus maan kansalaisten suuresta yhteiskunnallisesta valmiudesta ja heidän lujasta tahdostaan lisätä avoimuutta ja kaupankäyntiä.
Kuten komission jäsen Patten totesi meille hetki sitten, tämä sopimus edustaa myös toivon sanomaa alueelle, jonka tilanne on tällä hetkellä vaikea erityisesti Venezuelan epävakaan tilanteen, Argentiinan kriisin, Brasilian uuden presidentin Lula da Silvan valinnasta johtuvien toiveiden ja haasteiden, niemimaan köyhyyden ja Kolumbian väkivaltaisuuksien vuoksi.
Haluan erityisesti kiittää komission jäsentä Pattenia siitä, että hän aikoo myös ilmaista parlamentin myötätunnon Kolumbian viranomaisille Bogotássa viime viikonloppuna tehdyn hyökkäyksen johdosta. Hyökkäyksessä kuoli useita ihmisiä.
Tämän sopimuksen lähestymistapa - kuten komission jäsen aivan oikein huomautti - on samankaltainen kuin Meksikon kanssa tehdyssä assosiaatiosopimuksessa, joka on voimaantulonsa jälkeen johtanut kaupan kasvuun ja jossa kaupasta määrätään paljon laajemmin kuin WTO:n velvoitteissa. Siinä mahdollistetaan kaupan täydellinen vapauttaminen, joka on toteutunutkin monelta osin paljon laajemmin kuin Maailman kauppajärjestön neuvotteluissa laadituissa ennusteissa.
Haluan tähdentää seikkaa, joka mielestäni on erityisen tärkeä, eli että Chile teki tämän assosiaatiosopimuksen Euroopan unionin kanssa ennen kuin se solmi sopimuksen Yhdysvaltain kanssa.
Haluan myös korostaa komission todenneen, että tässä sopimuksessa ajatellaan paljon muutakin kuin kauppaa, sillä assosiaatiosopimuksilla pyritään luomaan strateginen kumppanuus, joka perustuu demokratialausekkeen mukaisiin ja molempia osapuolia koskeviin periaatteisiin ja oikeuksiin.
Tässä sopimuksessa määrätään hyvin perusteellisesti kaupan vapauttamisesta. Siihen sisältyy lähes kaikki tuotteet, eikä ainoastaan maataloustuotteet vaan kaikenlaiset tuotteet, siinä esitetään määräyksiä muista sopimuksia ja teknisistä lausekkeista ja sillä vapautetaan palveluala laajemmin kuin missään aiemmassa sopimuksessa. Arvoisa puhemies, sopimuksessa päätetään myös avokätisimmästä kohtelusta, minkä Chile on koskaan suonut kolmannelle maalle, ja siinä käsitellään ensimmäisen kerran Euroopan unionin kanssa käytävissä neuvotteluissa ja tämänkaltaisen sopimuksen ollessa kyseessä ulkomaisten sijoittajien maahanpääsyä.
Mielestäni tämä sopimus täydentää niiden sopimusten verkoston, joista neuvotellaan tällä hetkellä. Enää puuttuu Mercosur-maiden kanssa tehtävä sopimus, ja odotamme neuvottelujen suuntaviivoja Andien ja Keski-Amerikan tehtäviä, poliittista vuoropuhelua ja yhteistyötä koskevia sopimuksia varten. Toivomme, että näistä sopimuksista voi tulla assosiaatiosopimuksia, kuten parlamentti on monissa tilaisuuksissa vaatinut.
Arvoisa puhemies, mielestäni voimme näin reagoida vaikeisiin tilanteisiin tietyissä Latinalaisen Amerikan maissa, ja luoda alueidemme välille hyvät suhteet, jotka kulminoituisivat - kuten parlamentti haluaa - tulevassa valtionpäämiesten huippukokouksessa Meksikossa. Lisäksi toivomme, että nämä sopimukset voivat johtaa kahdenväliseen strategiseen kumppanuuteen ja sitä kautta toivomaamme laaja-alaiseen kumppanuuteen.
Arvoisa puhemies, tällä sopimuksella vahvistetaan näin ollen maantieteellisesti näiden kahden alueen välisiä yhteyksiä. Näiden alueiden on määrä olla toistensa poliittisia, kaupallisia ja strategisia kumppaneita. Sopimuksen kautta saamme myös käyttöömme lisää keinoja, joilla voimme vastata globalisoituvassa maailmassa kohtaamiimme haasteisiin ja epävarmoihin tilanteisiin.
Haluan kiittää kaikkia poliittisia ryhmiä myönteisestä ja rakentavasta yhteistyöstä, joka johti assosiaatiosopimuksesta annettuun puoltavaan lausuntoon.

Ferrer (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, haluan aivan ensiksi kertoa, että Euroopan kansanpuolue (kristillisdemokraatit), eurooppalaisten demokraattien ryhmä ovat minun itseni ohella tyytyväisiä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Chilen välisen assosiaatiosopimuksen tekemiseen. Euroopan komission sanoja lainatakseni, sopimus on kunnianhimoisempi, innovatiivisempi ja kattavampi kuin mikään muu sopimus, jonka Euroopan unioni on koskaan aikaisemmin tehnyt ehdokasvaltioiden ulkopuolisen maan kanssa, ja siinä noudatetaan, kuten on jo sanottu, parlamentin ehdottaman, Euroopan unionin ja Latinalaisen Amerikan välisen strategisen kumppanuuden periaatetta.
Lisäksi haluan, ja minun kuuluukin, onnitella jäsen Salafrancaa hänen työstään tämän sopimuksen aikaansaamiseksi ja komissiota niistä toimista ja ohjeista, joilla se osallistui tämän sopimuksen tekemiseen. Sopimusta alettiin laatia välittömästi sen jälkeen, kun Chile oli saanut takaisin oikeutensa ja vapautensa. Oikeudet ja vapaudet saatiin takaisin ainoastaan Chilen johtajien, muun muassa presidentti Elwinin ja nykyisen presidentin Lagosin, poliittisen näkemyksen ja määrätietoisuuden ansiosta. Sopimus ilmentää Chilen sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden tahtoa muodostaa erityissuhteet sopimukseen sisältyvillä politiikan, kaupan ja yhteistyön aloilla ja vahvistaa maiden välisiä siteitä, koska samankaltaiset arvot yhdistävät näitä maita.
On selvää, että markkinoiden vapauttamisella on sellaisia myönteisiä vaikutuksia talouskasvuun ja kestävään kehitykseen, jotka saattavat johtua vastavuoroisista talous- ja kauppasuhteista. On selvää, että myönteisiä vaikutuksia on myös poliittisella vuoropuhelulla, jota käydään demokratian edistämiseksi ja yhteisten vastausten laatimiseksi tämän vuosituhannen suuriin haasteisiin. Tämän vuoksi olen vakuuttunut siitä, että tämä sopimus - jota ryhmäni määrätietoisesti kannattaa - on hyvin myönteinen askel niin Euroopan unionin ja Chilen välisille suhteille kuin Chilen kansalaisten taloudelliselle ja sosiaaliselle hyvinvoinnillekin heidän matkallaan kohti demokratiaa. Demokratia on tähän mennessä saatu palautetuksi ihailtavalla tavalla, ja Chilen on oltava, ja todellisuudessa se onkin, esimerkkinä Latinalaiselle Amerikalle nyt, kun joissakin sen valtioissa eletään vaikeita aikoja.

Sakellariou (PSE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluan aluksi kiittää lämpimästi esittelijä Salafrancaa. Tämä sopimus eteni ongelmitta valiokunnassa, ja sitä kannatettiin siellä yksimielisesti. Tämä johtui siitä, että yhteistyömme sujui todella hyvin, eikä ainoastaan tämän sopimuksen parissa vaan yleensäkin, ja jäsen Salafranca on ollut Chilen asioille juuri sopiva esittelijä.
Kuten on jo mainittu, tämä on kokonaisvaltainen sopimus, johon sisältyy useita tavoitteita ja joka on tarkoitettu kattamaan merkittävä määrä asioita sekä lähentämään meitä toisiimme. Komission jäsen totesi, että jo sopimuksen laadintavaiheen aikana kahdenvälinen kauppa kasvoi 28 prosenttia, ja vaikka mielestäni lisäkasvulle ja entistä paremmalle yhteistyölle on yhä tilaa, haluan huomauttaa, että todellinen syy, jonka vuoksi Chile ansaitsee tämän uuden erityissopimuksen, on se, että maa on tällä hetkellä vakauden tyyssija Latinalaisessa Amerikassa, jonka taloudellinen, poliittinen ja yleinen tilanne on hyvin levoton. Etujemme mukaista on säilyttää tämä vakaus ja turvata se entistäkin paremmin.
Tärkein kiinnostuksenkohteeni on poliittinen ulottuvuus, ja haluan sen osalta nyt puhua kahdesta asiasta. Ensimmäinen on kansainvälistä rikostuomioistuinta koskevan sopimuksen ratifiointi, josta aluksi näytti muodostuvan ongelma mutta joka saatiinkin ratkaistuksi yhteistyössä Chilen Brysselin suurlähetystön kanssa ja hallituksen antamien vakuuksien avulla. Pidämme erittäin tärkeänä sitä, että Chile ratifioi tämän sopimuksen. Olemme tietoisia tämänhetkisistä perustuslakiin liittyvistä vaikeuksista, mutta saatuamme varmistuksen siitä, että hallitus työskentelee asian parissa, toivomme sopimuksen pikaista ratifiointia.
Toinen asia on se, että Chile on nykyään turvallisuusneuvoston jäsen. Näinä hyvin vaikeina aikoina on erittäin tärkeää, että Chile edistää rauhanomaisen ratkaisun löytämistä tämänhetkiseen konfliktiin neuvotellen ja koordinoiden kantansa asianomaisten Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa.

Vallvé (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, meillä on aihetta iloita Euroopan unionin ja Chilen tasavallan välisen sopimuksen tekemisestä. Lisäksi esittelijä Salafranca ansaitsee kiitokset hänen panoksestaan ja työn tuloksista. 
Sopimus on hyvin kattava, ja sen ansiosta kaupankäynti Euroopan unionin ja Chilen välillä epäilemättä lisääntyy. Tämä on myönteistä aikana, jona monet Latinalaisen Amerikan maat ovat erityisen vaikeassa tilanteessa.
On korostettava, että chileläisten teollisuustuotteiden tullit poistetaan täysin vuonna 2006, ja maataloustuotteiden tullit vuonna 2012.
Sopimuksessa tarjotaan myös erinomaisia mahdollisuuksia palvelu- ja rahoituspalvelualoilla sekä kaikenlaiseen sijoitustoimintaan. Myönteistä on myös se, että sopimus sisältää kalastusyrityksiä koskevan pöytäkirjan.
Olen lukenut Kansainvälisen ihmisoikeusliiton raportin Chilen alkuperäisväestöstä. Sen osuus kokonaisväestöstä on tilastoista riippuen 4,4 prosenttia tai 13 prosenttia.
Mapuche-intiaanit ovat prosentuaalisesti suurin alkuperäisväestöryhmä. Alkuperäisväestön ongelmat liittyvät metsänhakkuisiin ja suurten vesivoimalaitosten rakentamiseen.
Meidän on muistettava, että nämä ongelmat pahenivat huomattavasti Pinochetin diktatuurin aikana. Olemme tyytyväisiä siihen, että mietinnössä on tarkat viittaukset ihmisoikeuksien suojeluun ja että siinä erityisesti mainitaan vähemmistönä olevien alkuperäiskansojen oikeudet.
Toivomme, että tämän sopimuksen avulla avoimuus ja keskinäinen ymmärrys lisääntyvät ja että sopimuksessa tunnustetaan myös alkuperäiskansojen oikeudet.
Koska nyt käsitellään Chileä, haluaisin tässä yhteydessä ilmaista Katalonian kansalaisena kiitokseni siitä, että Chile otti aikoinaan vastaan katalonialaisia, jotka pakenivat Francon diktatuuria.

Isler Béguin (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, EU:n ja Chilen välisessä assosiaatiosopimuksessa määrätään erityisen kunnianhimoisesta, vahvistetusta yhteistyöstä. Tällaista intensiivistä vuoropuhelua olisi toki pyrittävä käymään mahdollisimman monen kolmannen maan kanssa, jotta talouskehitystä voitaisiin tukea ja jotta Euroopan unionin ympäristöarvoja ja demokratialausekkeita voitaisiin korostaa. Sitä paitsi mielestämme tämä laaja-alainen sopimus tehtiin liian nopeasti, etenkin kun otetaan huomioon, että ympäristövaikutusten arviointi aloitettiin samalla. On vahinko, ettei ympäristövaikutusten arviointia tosiasiassa käytetty tämän assosiaatiosopimuksen perustana.
Euroopan unionin käymissä neuvotteluissa kauppa on tärkeässä asemassa ja sen vapauttaminen mielestämme turhankin tärkeässä asemassa. Neuvottelujen olisi kuitenkin vastedes perustuttava tasapuolisesti myös ihmisoikeus- ja ympäristöasioihin. Chilen synkän historian vuoksi meidän olisi kohdistettava kaikki huomiomme poliittisiin oikeuksiin ja erityisesti mapuche-intiaanien kohtaloon.
Unionin kalastusalan intressejä Chileä kohtaan olisi tasapainotettava. Näillä intresseillä on merkitystä ja niillä on tulevaisuus ainoastaan kalavarojen kehittämisen ja kestävän hoidon yhteydessä. Säästäkäämme Chilen kalastajat maan kalavarojen liikakalastamiselta, jolla on jo hävitetty eurooppalaiset kalavarat. Säästäkäämme Chile erityisesti siltä, että sitä ei pidettäisi enää muun kuin yhteisön satamien kalakauppiaiden korvikkeena.
Lopuksi totean, että sopimuksen laajuuden vuoksi olisi myös pitänyt käytä laajaa keskustelua ennen sen tekemistä. Tätä sopimusta, jonka halutaan olevan esikuva alkaneelle vuosisadalle, käsitellään liian kursorisesti. Sopimus on mielenkiintoinen, koska siinä käsitellään yhdessä ihmisoikeuksia ja kansalaisyhteiskunnan kuulemista, ja erityisesti sen vuoksi sen myönteisistä ja kielteisistä vaikutuksista olisi pitänyt käydä laajempaa keskustelua. Esitimme tästä asiasta suullisen kysymyksen, jossa vaadimme, että sopimuksesta keskusteltaisiin sen laajuuden edellyttämällä tavalla, mutta ehdotuksemme hylättiin.
Näillä huomioilla ei pyritä estämään sopimuksen täytäntöönpanoa, vaan niiden tarkoituksena on - tahdomme korostaa tätä - lisätä sopimuksen merkitystä ja kestävyyttä. Vihreät/Euroopan vapaa allianssi -ryhmä haluaisi, että tästä "alkaneen vuosisadan sopimuksesta" tulisi esimerkki uudenlaisesta kaupasta, joka perustuisi reiluun kauppaan sekä ympäristön ja ihmisoikeuksien kunnioittamiseen.
Lang (NI).
Arvoisa puhemies, komission mukaan Chilen ja Euroopan unionin välinen uusi assosiaatiosopimus on sopimus on kunnianhimoisempi, innovatiivisempi ja kattavampi kuin mikään muu sopimus, jonka Euroopan unioni on koskaan aikaisemmin tehnyt ehdokasvaltioiden ulkopuolisen maan kanssa. Sopimusta kutsutaan nimellä "neljännen sukupolven sopimus," ja sen olisi tarkoitus olla, näin meille kerrotaan, esikuva assosiaatiosopimuksille, joita tehdään muiden Latinalaisen Amerikan valtioiden kanssa.
Nämä suurisuuntaiset tulevaisuudennäkymät antavat kuitenkin enemmän aihetta huoleen kuin juhlaan. Sopimuksessa määrätään talouden osalta, että tullirajat poistetaan täysin, mutta toisin kuin vapaan kaupan innokkaat puolustajat väittävät, rajat eivät ole kaupan este. Aivan päinvastoin. Niillä on samanlainen tehtävä kuin suluilla kanavajärjestelmässä, eli niiden avulla voidaan tasoittaa eroja maiden välillä, joissa vallitsee erilainen elintaso. Monet yrityksistämme ovat jo maksaneet kalliin hinnan tullien poistosta. Brysselissä hyväksyttyjen Maailman kauppajärjestön sopimusten vuoksi ne ovat siis joutuneet siirtämään tuotantoaan muualle pystyäkseen vastaamaan kilpailuun. Itälaajentuminen, josta päätettiin kiireessä, pahentaa tätä ilmiötä. Koko Latinalaista Amerikkaa koskevan "Neljännen sukupolven sopimuksen" vuoksi miljoonia miehiä ja naisia lisää jää työttömäksi. On hyvin epätodennäköistä, että ne viimeiset jäljellä olevat maanviljelijämme, jotka selviävät itälaajentumisesta, selviävät myös länteen avautumisen prosessista, koska sopimuksessa määrätään maataloustuotteiden tuonnin lähes täydellisestä vapauttamista seuraavien kymmenen vuoden kuluessa.
Politiikassa on tavallista, että muistutetaan kaunopuheisesti EU:n ja Latinalaisen Amerikan välisen päättävän elimen perustamisesta. Vaikka Brysseliin on jo rakennettu byrokraattinen supervalta ja vaikka juuri Neuvostoliiton ylivallan alta vapautunut Itä-Eurooppa on kahmaistu unioniin, EU:n liittovaltion kannattajat eivätkä ole vieläkään tyytyväisiä. Milloin ja mihin he lopettavat? Eräänlaisen poliittisen ahneuden vallassa he tahtovat liittää taloussuunnitelmiinsa niin Turkin ja Vähän-Aasian kuin koko Latinalaisen Amerikankin. Tietenkin Euroopan ja Latinalaisen Amerikan kansojen välillä vallitsee yhä luonnollinen yhteenkuuluvuuden tunne. Koska haluamme kansallisvaltioiden ja yhteiskunnan vastaisen Euroopan sijasta vapaiden kansojen Euroopan, haluamme myös, että Euroopan kansojen ja Latinalaisen Amerikan kansojen välinen yhteistyö perustuu kansallisen itsemääräämisoikeuden ja talousrealismin periaatteisiin.

Linkohr (PSE).
Arvoisa puhemies, haluaisin kertoa jäsen Langille, että Chile on hyötynyt siitä, että se on avannut markkinansa maailmalle. Elintaso on noussut ja Chilen talouskasvu on paljon nopeampaa kuin muissa Latinalaisen Amerikan maissa. Toivon, että myös nämä muut maat tulevat hyötymään tästä kehityksestä.
Haluaisin todeta komission jäsenelle Pattenille, että me teemme jo aktiivista yhteistyötä Chilen parlamentin jäsenten kanssa. Tapasimme heidät täällä Strasbourgissa jo syksyllä - ennen sopimuksen ratifiointia - ja meillä oli, yllättävää kyllä, tavattoman vilkas keskustelu Chilen kongressin ja edustajainhuoneen jäsenten kanssa. Ongelmanamme ei nyt ole sopimus. Sopimus on erinomainen, ja myös minä tahdon onnitella jäsen Salafrancaa hänen erinomaisesta mietinnöstään. Sopimus on tehty, eikä sitä saa jättää pelkäksi sanahelinäksi. Siihen on saatava todellista sisältöä - sitä on ryhdyttävä soveltamaan. Haluan vielä ohimennen muistuttaa, että meillä on Chilen kanssa myös sopimus tieteellisestä yhteistyöstä. Mikäli sen tarkoitus ei ole jäädä pelkäksi muodollisuudeksi, myös sitä on ryhdyttävä soveltamaan, ja juuri niin haluan meidän tekevän. Siihen tarvitaan kuitenkin rahaa, mutta raha ei ole kaikkein tärkein asia. Soveltaminen edellyttää ennen kaikkea sekä eurooppalaisten toimielinten tahtoa että yritysten ja järjestöjen tahtoa.
Toivon, että loppujen lopuksi tämä sopimus, jonka tavoite on myös hyvin poliittinen, auttaa osaltaan Latinalaisen Amerikan maita lähentymään toisiaan ja vahvistaa Euroopan ja Latinalaisen Amerikan suhteita. Ennen kaikkea toivon, että yhteistyö Chilen kanssa auttaa ratkaisemaan ristiriitoja niissä Latinalaisen Amerikan maissa, joissa on puhjennut avoimia konflikteja, kuten Kolumbiassa.

Mayol i Raynal (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, useimmat aiemmista puhujista ja erityisesti mietinnön esittelijä ovat ylistäneet tätä sopimusta. Toivoisin voivani liittyä tähän ylistyskuoroon, mutta minun on tunnustettava, että olen ymmälläni.
Todellinen - ja ainoa kysymisen arvoinen - kysymys on, tuleeko kyseisen valtion kansalaisista sopimuksen ansiosta rikkaampia ja paremmin koulutettuja ja pidetäänkö heistä parempaa huolta vastaisuudessa. Voivatko he halutessaan surffailla Internetissä tai matkustella? En ole varma tästä. Joka tapauksessa ainakin yksi kansa jakaa epäilyni, nimittäin mapuche-intiaanit. Ensinnäkin Chilen hallitus ei ole vielä ratifioinut Kansainvälisen työjärjestön yleissopimusta nro 169 alkuperäiskansojen oikeuksista. Monet poliisin suorittamat mielivaltaiset väkivallanteot alkuperäisyhteisöjä kohtaan jäävät rankaisematta. Lisäksi yksi tämän sopimuksen perusperiaatteista on kestävä kehitys, ja kuitenkin mapuche-intiaanien alueen luonnonvaroja käytetään silmittömästi hyväksi: vesivoimasuunnitelmien mukaisesti hakataan metsiä ja rakennetaan patoja, jotka aiheuttavat tulvia ikivanhoille maille. Lopuksi haluan todeta, etten ole vakuuttunut siitä, että sopimuksen mukainen kaiken kattava liberalisointi edistää sopusointuista talouskehitystä tässä valtiossa. Taloudellinen ja rahoituksellinen riippuvuus saattaa johtaa maassa samanlaiseen kehitykseen kuin Argentiinassa. Nämä ovat riskit ja epäilykseni. Äänestän tästä sopimuksesta tyhjää.

McKenna (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, yksi asia on jäänyt mainitsematta tässä keskustelussa, nimittäin sopimuksen liitteenä oleva kalaspöytäkirja. Pöytäkirjan ansiosta EU:lta tukea saavat yritykset voivat nyt tehdä investointeja Chilessä ja hankkia yrityksissä jopa 100 prosentin omistusoikeuksia. Pöytäkirjan mukaan niillä on vapaa pääsy Chilen kalakantoihin. Monet asiat huolestuttavat Chilen rannikkoyhteisöjä. Näitä ovat esimerkiksi EU:n yritysten ja paikallisen pienimuotoisen kalastuksen välinen epäreilu kilpailu ja merivaroihin kohdistuvat tuntemattomat vaikutukset. Riittää, kun pidämme mielessä, mitä Argentiinassa tapahtui.
EU:n yritykset voivat ostaa kaikki Chilen täysin kalastettuja kalakantoja koskevat kalastuskiintiöt, ja niillä on myös vapaat käyttöoikeudet niihin Chilen kalavaroihin, joita on kalastettu vain vähän. Pöytäkirjassa EU:n kalastusyrityksille tarjotut mahdollisuudet ja Chilen kalastustoiminnan yksityistämisprosessi uhkaavat pienimuotoisen kalastuksen kestävyyttä. Pöytäkirjan avulla siirretään osa EU:n liikakapasiteetista Chilen vesille. 
Olen täysin kyllästynyt tähän vastuuttomaan ja riistävään tapaan lähestyä ongelmia, jotka EU:n kalastusalusten liikakapasiteetti muodostaa. Liekö sattumaa, että tämä pöytäkirja liitettiin sopimukseen Espanjan puheenjohtajakauden aikana ja vietiin väkisin läpi? Näyttää siltä, että sitä käytettiin pelinappulana, eikä siinä ole otettu huomioon alaa, joka työllistää yli 60 000 kalastajaa ja tarjoaa noin 400 000 työpaikkaa alan teollisuudessa. 
Pienimuotoisessa kalastuksessa pyydetään yli 90 prosenttia paikallisesti kulutetusta kalasta, ja sen osuus kalastusmarkkinoiden vientituloista on 25 prosenttia. On siis kestämätöntä, ettei tätä näkökohtaa ole kunnolla arvioitu eikä otettu huomioon.

Patten
Arvoisa puhemies, tämä keskustelu on ollut hieman vilkkaampi kuin jotkut meistä olisivat ehkä osanneet odottaa. Yhdyn täysin Jäsen Linkohrin jäsen Langille esittämiin huomautuksiin. Jäsen Lang saattaa asua oikealla planeetalla, mutta sen täytyy olla eri planeetta kuin se, jolla minä asun. Byrokraattisen supervallan edustajana haluaisin ensin vastata jäsen Sakellarioun esittämään tärkeään kysymykseen, joka koski kansainvälistä rikostuomioistuinta.
Hän varmaankin tietää, että Chile osallistui aktiivisesti kansainvälisen rikostuomioistuimen perussäännön valmistelutyöhön. Chilen edustajainhuone hyväksyi perussäännön 22. tammikuuta 2002 suurella enemmistöllä, mutta senaatti pyysi siitä Chilen perustuslakituomioistuimen lausuntoa. Tuomioistuin totesi, että Chilen perustuslakia jouduttaisiin muuttamaan ennen sopimuksen hyväksymistä.
Perustuslain muuttaminen kestää kauan, sillä se vaatii kahden kolmasosan äänten enemmistön kongressissa, joten sopimusta ei voida vielä ratifioida. Sopimuksen ratifioiminen on kuitenkin yhä tärkeässä asemassa Chilen hallituksen poliittisessa toimintaohjelmassa, sillä se on täysin maan ihmisoikeuksien noudattamista edistävän ulkopolitiikan mukainen. Jos jonkin maan pitäisi ymmärtää kansainvälistä rikostuomioistuinta puoltavat perustelut niin ainakin Chilen. Tästä arvoisa jäsen ja minä olemme yhtä mieltä.
Hän sanoi myös toivovansa, että Chilen hallitus yrittäisi turvallisuusneuvoston jäsenenä yhteensovittaa vastauksensa Irakin kriisiin Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa. Toivon, että hän ei pidä anteeksiantamattomana, jos sanon toivovani, että Euroopan unionin jäsenvaltiot yrittäisivät yhteensovittaa tätä Irakin kauheaa kriisiä koskevan kantansa turvallisuusneuvostossa.

On olemassa perustamissopimuksen 19 artikla ja on olemassa Maastrichtin sopimus, mutta ehkäpä minun ei kannata nyt paneutua niihin syvällisemmin. On mielenkiintoista, että keskustelemme Eurooppa-valtuuskunnassa siitä, kuinka voisimme lisätä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan koordinointia, vaikka emme toteuta emmekä sovella edes Maastrichtin sopimuksen määräyksiä. Joka tapauksessa käytän nyt parlamentin jäsenen sanoja pelkästään kimmokkeena tuodakseni esiin joitain ajatuksiani tästä asiasta. 
Monet parlamentin jäsenet ottivat esille alkuperäiskansoja koskevan kysymyksen, ja se on aina erityisen tärkeä aihe tällaisessa tilanteessa. Niin vaikeita kuin nämä kysymykset ovatkin, Chilen hallitus yrittää käsitellä niitä hienotunteisesti ja demokraattisesti. Hallitus on perustanut julkisen viraston, jossa yritetään vastata joihinkin näistä haasteista. Hallitus on toteuttanut ainakin 16 konkreettista toimenpidettä ratkaistakseen nämä ongelmat, joista on tiedotettu parlamentin jäsenille.
Mielestäni voimme auttaa Chilen hallituksen jo aloittamissa toimissa, esimerkiksi yhteistyöhankkeissa, jotka rahoitetaan tämän parlamentin myöntämillä varoilla.
Kalastuskysymyksestä - ymmärrän, että se voi olla hyvin kiistanalainen kysymys - puhuneita jäseniä haluaisin muistuttaa siitä, ettei assosiaatiosopimukseen sisälly kalastussopimusta, vaikka olisimmekin kiinnostuneita liittämään siihen sellaisen. Sopimukseen sisältyy pöytäkirja, johon on viitattu. Yhteisön kalastusyrityksillä voi olla jopa 100 prosentin omistusosuus Chilen kalastusyrityksistä. Tämä on kuitenkin sallittua yhteisön kalastusyrityksille vain täysin samoin ehdoin kuin chileläisille sijoittajille. Yhteisön kalastusyritysten on näin ollen noudatettava esimerkiksi Chilen laissa määriteltyjä pyyntikiintiöitä. Chilessä on tarkka sääntelyjärjestelmä kalakantojen ehtymisen estämiseksi, sillä tiettyjen kalalajien pyyntimäärissä kirjattiin jyrkkä lasku 1990-luvun loppupuolella. On väärin sanoa, että sopimuksen täytäntöönpano johtaa kalavarojen liikakalastukseen.
Meidän kaikkien olisi tunnustettava, että pienimuotoinen kalastustoiminta on Chilessä nykyään varsin vireää, mitä on korostettava näistä asioista keskusteltaessa. Pienimuotoista kalastusta harjoittavat kalastajat toimittavat suurimman osan kala- ja äyriäistuotteista kotimaisille tuoreen kalan markkinoille. Pienimuotoisen kalastuksen osuus kalatuotteiden vientituloista on tällä hetkellä 25 prosenttia. Pienimuotoinen kalastus on lisääntynyt merkittävästi viime vuosina, ja alan etuja suojellaan hyvin äskettäin hyväksytyllä kalastuslailla. Pienimuotoisen kalastuksen alalta katoaisi työpaikkoja - ja niin voi hyvinkin käydä, koska pienimuotoinen kalastus on erittäin työvoimakeskeistä, mutta ei kuitenkaan pääomakeskeistä, liiketoimintaa - todennäköisesti riippumatta siitä, hyväksytäänkö tänään käsiteltävänä oleva sopimus vai ei.
Suosittelen tätä sopimusta parlamentille täysin varauksetta. Olen varma siitä, että myös komission varapuheenjohtaja kannattaisi lämpimästi kaikkea sitä, mitä yritämme saavuttaa tämän tärkeän sopimuksen avulla.
Haluan vielä kerran kiittää jäsen Salafranca Sánchez-Neyraa ja hänen kollegojaan, jäsen Linkohria ja muita, jotka ovat aktiivisesti osoittaneet kiinnostuksensa tähän asiaan. Tämä on esikuva tämänkaltaisille sopimuksille. Tällä sopimuksella ei köyhdytetä maailmaa eikä tuoda kansalaisille Pohjois-Korean talouden "riemuja" - kuten jotkut väittävät - vaan sen tarkoituksena on tehdä maailmasta vauraampi ja varmistaa, että suojelemme ympäristöämme paremmin ja että sen avulla lisätään poliittista vakautta.

Puhemies.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Caverin aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan puolesta laatima mietintö (A5-0019/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Itävallan kautta kulkeviin raskaisiin tavarankuljetusajoneuvoihin sovellettavan ekopistejärjestelmän käyttöönotosta vuodeksi 2004 (KOM(2001) 807 - C5-0699/2001 - 2001/0310(COD)).

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä ehdotus esitettiin 20. joulukuuta 2001 vastauksena Laekenin Eurooppa-neuvoston pyyntöön. Komissio ei kuitenkaan usko, että haavoittuvien alueiden liikenteeseen liittyviä ongelmia voitaisiin pitkällä aikavälillä ratkaista ekopistejärjestelmällä. 
Esittämäämme tekstiin sisältyy joitakin merkittäviä näkökohtia. Siinä esimerkiksi poistetaan 108 prosentin lauseke, jolla yhteisön kuorma-autojen kauttakulkumatkojen vuosittaista enimmäismäärää Itävallassa rajoitettiin. Toisaalta ehdotuksessa säilytetään Itävallan alueella voimassa oleva ekopistejärjestelmä, ja vuonna 2003 käytettävissä olevien ekopisteiden määrä säilyy myös samana. Itse asiassa järjestelmän tavoite, joka oli kokonaispäästöjen vähentäminen 60 prosentilla viimeisten kahdentoista vuoden aikana, saavutetaan vuonna 2003.
Ehdotus vastaa siis valtioiden ja hallitusten päämiesten toiveita, sillä siinä jatketaan järjestelmän soveltamista rajallisen ajanjakson ajan - yhden vuoden ajan ja tarvittaessa vielä enintään kahden vuoden ajan, toisin sanoen enintään kolme vuotta - mutta missään tapauksessa tämä ei ole lopullinen vaan pikemminkin siirtymävaiheen ratkaisu, jota sovelletaan muita ratkaisuja odotettaessa.

Caveri (ELDR)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, tämä asia koskee koko Eurooppaa, vaikka suurin osa puhujaluettelossa olevista puhujista onkin italialaisia tai itävaltalaisia. Ennen kuin jatkan haluan joka tapauksessa itsekin vuoriston asukkaana sanoa, että ymmärrän täysin itävaltalaisten huolen. Itävallan tilanne ja Alppeja koskeva kysymys kokonaisuudessaan ovat suoraa seurausta liikennepolitiikasta, jota on tarkistettava läpikotaisin, kuten selvästi todetaan valkoisessa kirjassa, jota täysin sattumalta käsittelemme tänään iltapäivällä.
On olemassa kaksi vaatimusta: toisaalta on turvattava tavaroiden vapaa liikkuvuus yhtenäismarkkinoilla ja toisaalta on huolehdittava ympäristönsuojelusta, tieliikenteen turvallisuudesta ja kansanterveydestä - siitä, mitä periaatteessa tarkoitetaan iskulauseella "kestävä kehitys". Minkälaista liikennestrategiaa me tarvitsemme? Vähemmän kuorma-autoja, enemmän junia, siirtymistä yhden liikennemuodon kulttuurista kohti liikennemuotojen yhteiskäyttöä, vähemmän teitä ja maantietunneleita ja enemmän rautatietunneleita. Nyt tarvitaan tilanteen kokonaisvaltaista palauttamista tasapainoon ottaen asianmukaisesti huomioon niin markkinoiden vapaus kuin ohjaavien rajoitusten tarve. Tämä kattaa myös selkeän tiedon liikenteen todellisista kustannuksista ja johdonmukaisesta hinnoittelusta, voimavarojen vapauttamisen rautateihin tehtäviin investointeihin, Euroopan rautatieverkoston rakenteen kehittämisen raideliikennepaketin avulla sekä tunneleista annetussa direktiivissä ja tieliikenteen turvallisuuden lisäämiseen tähtäävissä yhteisissä säännöissä tarjotut turvallisuustakeet. Lisäksi tarvitaan myös entistä tehokkaampia toimenpiteitä pienempien päästöjen liikennejärjestelmien käyttöönoton tehostamiseksi, ja lisäisin vielä, Galileo-satelliittijärjestelmän kaltaisia kuorma-autojen paikannusjärjestelmiä.
Itävaltaa koskeva kysymys liittyy Alppeihin, mutta tilanne on vastaavanlainen muillakin vuoristoalueilla, kuten Pyreneillä. Maantiekuljetukset lisääntyvät voimakkaasti, ja laajentuminen lisää niitä entisestään. Itävalta sovelsi ennen tätä ekopistejärjestelmää - josta se joutui pian luopumaan - ja Laekenin kokouksen jälkeen Eurooppa-neuvosto oli oudon päättämätön aivan viime vuoden loppuun saakka, kunnes päästiin ratkaisuun, jota valiokunnassa nimitettiin näennäisratkaisuksi, mikä tosiasiassa tarkoitti, että luvut olivat teoreettisia. Tämän vuoksi Euroopan parlamentin laaja enemmistö päätti aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnassa toimintasuunnitelmasta, joka perustui siihen olettamukseen, että meidän on pyrittävä edelleen löytämään oikeusperusta, joka perustuu ensisijaisesti kuljetuksia koskevaan Alppien suojelusta tehdyn yleissopimuksen pöytäkirjaan, joka vaikuttaa ainoalta välineeltä, joka olisi omiaan pakottamaan Euroopan unionin sääntelemään kuorma-autoliikennettä myös Alppien alueella. Tarvitaan uutta, Sveitsin malliin perustuvaa politiikkaa.
Valiokunta, jonka puheenjohtajana toimin, on pyrkinyt kaikin tavoin löytämään tasapainoisen ratkaisun. Olemme kuulleet ministereitä. Olemme jopa saaneet aikaistettua lopullisesti tunnelin rakentamisen käynnistymistä vuodesta 2021 vuoteen 2012. Parlamentin käsiteltäväksi jättämiemme tarkistusten avulla olemme ennen kaikkea pyrkineet löytämään ratkaisun, jonka avulla ekopistejärjestelmästä voitaisiin luopua, ja joka tapauksessa löytämään ratkaisun ajanjaksolle, joka ulottuu tästä hetkestä vuoteen 2006. Ratkaisu perustuu, kuten olen sanonut, tarpeeseen ottaa huomioon Alppeja koskevan yleissopimuksen määräykset ja yleisemmin Alppien haavoittuvat alueet. Ei ole sattumaa, että tarkistuksessa 15 viitataan muihin alueisiin, kuten Luoteis-Italian Alppien Frejusiin, Mont Blancin alueeseen ja Itävallan Alppeihin, toisin sanoen koko Alppien alueeseen, sillä mielestäni meidän on tarkasteltava juuri tätä kokonaistilannetta. Erityisesti tarkistuksessa 13 olemme pyrkineet hyvin huolellisesti raskaiden kuljetusajoneuvojen korvaamiseen ottamalla käyttöön kiintiöjärjestelmän vuosiksi 2004, 2005 ja 2006. Järjestelmän mukaan vuosina 2005-2006 otetaan käyttöön käyttökielto EURO 0- ja 1 -luokkiin kuuluville raskaille tavarankuljetusajoneuvoille ja kiintiöjärjestelmä EURO 2 -luokalle. EURO 3 -luokalle ei aseteta rajoituksia.
Lopuksi toteaisin tarkistuksista, ettei Swobodan ja Simpsonin tarkistuksia voida hyväksyä, sillä ne muuttaisivat huomattavasti valiokunnan enemmistön kannattamaa ehdotusta. Rackin tarkistusta ei voida hyväksyä, koska myös se muuttaisi täysin ehdotettuja määriä. Minä hyväksyn vihreiden esittämän tarkistuksen 19, jossa vaaditaan lisää keskustelua asiasta. Myös tarkistukset 20 ja 21 on mielestäni hylättävä, sillä nekin muuttaisivat ehdotuksen täysin.
Arvoisa puhemies, totean lopuksi, että valiokunnan puheenjohtajana ja mietinnön esittelijänä tehtäväni oli löytää tasapaino tässä asiassa. Vuoriston asukkaana olisin toivonut enemmänkin, mutta minusta oli oikein, että parlamentti voi nyt nähdä keskustelun nykytilan.

Peijs (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, esittelijän koordinointityön ansiosta olemme päässeet laajaan yhteisymmärrykseen parlamentissa. Vanhan ekopistejärjestelmän tilalle ehdotetaan uutta asetusta. Koska vuoden 2003 lopussa päättyvän vanhan järjestelmän tavoitteet saavutettiin vuonna 2002, tulimme siihen tulokseen, ettei vanhaa järjestelmää enää kannata jatkaa. Uudessa asetuksessa luodaan hyvä tasapaino toisaalta Alppien haavoittuvien alueiden suojelun ja toisaalta Itävallan väestön toiveiden ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden kerta kaikkiaan perustavan periaatteen välillä. Tasapainoisen ratkaisun löytäminen Itävallan Alppien kauttakulkuliikenteen ongelmaan ei ole helppoa. Ympäristökuormitusta ja kansanterveyttä koskevat huolet ovat ymmärrettäviä. Maantieteellisesti ajatellen Itävalta on loppujen lopuksi kauttakulkumaa, minkä vuoksi ehdotimme kaikkein eniten ympäristökuormitusta aiheuttavan kuorma-autoliikenteen kieltämistä alueella. Kehotamme samalla neuvostoa ja komissiota edistämään ympäristöystävällisempien EURO 4 -luokkaan kuuluvien kuorma-autojen käyttöä heti, kun sellaisia tulee markkinoille, tarjoamalla kuljetusyrityksille hankintatukea. Näin niitä autettaisiin selviytymään uusien kuorma-autojen hankinnasta aiheutuvasta huomattavasta taloudellisesta rasitteesta.
Mielestäni tämä on yksi parlamentin ehdotuksen merkittävimmistä eduista neuvoston ja komission ehdotukseen nähden. Jos edistämme vähemmän ympäristöä kuormittavien kuorma-autojen käyttöä, kuljetusyrityksiä kannustetaan hankkimaan ympäristöystävällisempiä ajoneuvoja. Niin kutsuttujen EURO 3 ja EURO 4 -luokkien kuorma-autoihin ei siis sovelleta kiintiöjärjestelmää, vaan ne voivat kulkea vapaasti. Komission ja neuvoston ehdotuksissa puhdasmoottoristen kuorma-autojen käyttöön ei kannusteta millään tavoin. Niissä jopa rangaistaan puhdasmoottoristen EURO 4 -luokan autojen käytöstä vähentämällä niiden käytössä olevia ekopisteitä.
Kaikille osapuolille on myös oltava täysin selvää, että järjestelmä todella päättyy vuoteen 2006. Sen jälkeen ei tule missään tapauksessa kyseeseen järjestelmän jatkaminen tai mikään muukaan kiintiöjärjestelmä. Itävallan erikoisasema ei voi jäädä ennalleen varsinkaan vanhan järjestelmän syrjivän luonteen vuoksi. Vain 10 prosenttia Itävallan alueella ajetuista tonnikilometreistä on kauttakulkuliikennettä halki Itävallan, eikä kansalliselta kuljetukselta vaadita mitään toimia haitallisten hiilidioksidipäästöjen rajoittamiseksi. Infrastruktuurin käyttömaksuja koskevan direktiivin voimaantulo ja ekopistejärjestelmän päättyminen ovat siis yhteydessä toisiinsa vain, jos käyttömaksuja koskeva direktiivi tulee voimaan ennen vuoden 2006 loppua.
Minulla on kaksi kiireellistä pyyntöä. Komission olisi ensinnäkin tehtävä mahdolliseksi se, että neuvosto voisi esittää parlamentille EURO 4 -luokkaa tukevan asetuksen ilman, että siitä seuraa valtiontukea koskevia syytöksiä. Toinen kiireellinen pyyntö koskee Itävaltaa: tehkää tekin jotain, lisätkää junien määrää ja huolehtikaa siitä, että ne ovat ympäristöystävällisempiä. Lopuksi toteaisin, että Brennerin tunnelin rakentamista on kiirehdittävä: vuosi 2021 on aivan liian kaukana. Olen vakuuttunut siitä, että kollegani Paul Rübig hyväksyy tällaisen tuen, joka on tarkoitettu myös pienille ja keskisuurille kuljetusyrityksille.

Fava (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, Caverin mietintö on erinomainen, vaikka se ei estäkään meitä suhtautumasta hieman levottomasti tulevaan äänestykseen. Minun on korostettava, että suhtaudumme levottomasti neuvoston käytökseen, jota pidämme kaavamaisena ja täysin sopimattomana, koska neuvosto teki muutaman tunnin aikana uudenvuodenaaton kokouksessaan 31. joulukuuta päätöksen enemmistöratkaisusta, jolla ei ole mitään arvoa sen vuoksi, ettei sitä ole hyväksytty, koska valtiot, joita se koskee, nimittäin Itävalta ja Italia, eivät kannata sitä. Emme suhtaudu myönteisesti myöskään päätökseen antaa kahdelle valtiolle, Kreikalle ja Portugalille, joitakin kuorma-autoluokkia koskeva vapautus, aivan kuin olisimme edelleen yhdentymismenettelyn alkuvaiheessa ja olisi tarpeen edetä asiassa poikkeuksin.
Arvoisa puhemies, levottomuuteni johtuu myös siitä suuresta ristiriidasta, jota ekopistejärjestelmä ilmentää, koska asiaa, jonka myös komission jäsen de Palacio mainitsi, ei ole ratkaistu. Me todellakin jatkamme siirtymävaiheen järjestelmää, joka hyväksyttiin väliaikaisesti Itävallan liittyessä Euroopan unioniin nimenomaan sen vuoksi, että kyseessä on poikkeus tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevista perustamissopimuksen määräyksistä ja koska tässä tapauksessa on kysymys Alppien alueesta, joka on joka tapauksessa luonnon este tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle tietyissä valtioissa.
Kuten komission jäsen perustellusti korosti, ratkaisun on edelleen oltava vain välivaiheen ratkaisu, ja tästä pääsemme levottomuuteemme kolmanteen syyhyn, joka on intermodaaliliikenteen luonnollisen ratkaisun, Brennerin tunnelin, rakennustöiden hidas eteneminen. On kuitenkin myönteistä, kuten Caveri totesi, että tunnelin rakentamisen aloitusajankohtaa on saatu aikaistettua hieman vuodesta 2021, joka oli Itävallan hallituksen alun perin ehdottama epävarma ajankohta töiden aloittamiselle.
Arvoisa puhemies, lopuksi toteaisin, että levottomuutemme johtuu myös kovaotteisesta yrityksestä erottaa jokseenkin liian yksinkertaistetusti toisistaan ne parlamentin jäsenet, jotka vaalivat ja pyrkivät turvaamaan ympäristön kunnioittamista ja ympäristön laatua, ja toisaalta ne jäsenet, jotka ovat huolissaan maantiekuljetuksista vastaavien yritysten eduista. Kyse ei ole tästä. Tällainen on asioiden yksinkertaistamista, joka ei ole hyväksyttävää. Ryhmämme - ja uskoakseni koko parlamentti, joka ei ole säästellyt vaivojaan pyrkiessään pääsemään sopuun kompromissitarkistuksista - on katsonut ensisijaiseksi tavoitteeksi ennen kaikkea kestävän kehityksen ja ympäristön laadun Alppien alueella. Caverin mietinnön etuna on, kaikkien sen valmisteluun osallistuneiden jäsenten ansioksi, että se sisältää kompromissitarkistuksia, joissa sovitetaan yhteen ympäristönsuojelu sekä vapaan liikkuvuuden perustava periaate, ja saavutetaan tasapaino niiden välillä.
Arvoisa puhemies, palautan lopuksi mieleen, että laajentamalla ekopistejärjestelmää me emme hyväksy sitä ratkaisuna, vaan siirrämme päätöksentekoa. Puheenvuoro on nyt hallituksilla.

Vermeer (ELDR).
Arvoisa puhemies, haluan tänään puolustaa Alankomaiden polderiekopistejärjestelmää, Skotlannin ylämaiden maksua ja Espanjan Pyreneiden veroa. Tiedoksi ja kääntäjille: en ole vakavissani. Alppien ekopistejärjestelmällä, jonka tarkoituksena on suojella paikallista ympäristöä, luodaan itävaltalaisille perusteeton erityisasema tavaroiden vapaan liikkuvuuden osalta, minkä vuoksi en kannata nykyistä järjestelmää. Tämän vuoksi en innostunut kuullessani puheenjohtajavaltio Tanskan onnistuneen jatkamaan järjestelmää vuoteen 2006 saakka. Myös Ranskalla ja Italialla on osansa Alpeista, ja myös Pyreneitten alue on hyvin haavoittuvainen.
Kollegani Caverin mietinnössä onnistuttiin rajaamaan kohtuullisiin mittasuhteisiin tämä huonon järjestelmän odottamaton jatkaminen, josta neuvosto oli päättänyt. Jos järjestelmää on jatkettava, jatkettakoon sitä näin. Saastuttajan on maksettava ja vähiten ympäristöä kuormittavat kuorma-autot on edelleen vapautettava ekopisteiden vaikutuksilta. Olen myös tyytyväinen lähestymistapaan, jossa Itävallan Alppeja ei enää tarkastella yksittäisenä kokonaisuutena, vaan jossa alueita, joilla ympäristö on erityisen haavoittuvaa, tarkastellaan erikseen. Jos Itävalta todella haluaa puuttua ympäristöä kuormittavaan kauttakulkuliikenteeseen, sen on investoitava infrastruktuuriin, rautateihin ja tunneleihin. Vastuun siirtäminen siten, että vaaditaan entistä tiukempaa ekopistejärjestelmää, ei minusta vaikuta yhteisvastuulliselta toiminnalta naapurivaltioiden suhteen. Sehän vain lisäisi liikennettä naapurivaltioissa, eikä hyötyä koituisi eurooppalaiselle ympäristölle, sillä liikenteen olisi kuljettava kiertoteitse. Odotan kiihkeästi, että huomisessa äänestyksessä saadaan hyvä tulos.

Meijer (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, Sveitsi pyrkii pitämään maan läpi kulkevat raskaat ajoneuvot poissa Alppien läpi kulkevilta teiltä ja pistää ne ajoneuvot, jotka onnistuvat kulkemaan maan läpi, maksamaan rautateiden parannuksista. Itävalta haluaisi varmaan tehdä samoin pohjoisesta etelään kulkevalle liikenteelle, mutta Euroopan unionin jäsenyys estää sitä toimimasta näin. Saksalaiset ja italialaiset maantiekuljetusalan toimijat haluaisivat mieluummin vapaan kulun, kuten myös alalla vahvasti mukana olevat alankomaalaiset toimijat. Itävallan liittyessä Euroopan unioniin jakelujärjestelyistä päästiin kompromissiratkaisuun. Sen jälkeen valtiota on painostettu sallimaan yhä useampien ja suurempien kuorma-autojen kauttakulku. Tämän tuloksena kaikilla, jotka haluavat suojella alueen asukkaita ja heidän ympäristöään vilkkaan kuorma-autoliikenteen aiheuttamilta ilmansaasteilta ja melusaasteilta, on aihetta epäillä kaikkien uusien järjestelyjen motiiveja. Koska nyt ehdotettu ratkaisu on kiintiöiden, kieltojen ja maksujen yhdistelmä, ryhmäni enemmistö katsoo asian olevan kunnossa vuoteen 2004, mutta ongelmaa ei voida ratkaista ilman, että Brennerin tunneli rakennetaan.

Echerer (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisat komission jäsenet, hyvät kollegat, ekopistejärjestelmää tarkasteltaessa Itävalta käsitetään yleisesti valtioksi, joka itsepäisesti ajaa läpi omia etujaan EU:n hampaissa. Tämä on meitä kaikkia koskeva huolenaihe, ja sekä Itävallan vihreät että heidän kollegansa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmässä täällä Euroopan parlamentissa katsovat, että tällä alalla tarvitaan lisää tietoja. Ongelma ei koske ainoastaan Itävaltaa, vaan vaakalaudalla on Alppien haavoittuva alue kokonaisuudessaan. Tältä osin olen eri mieltä Vermeerin kanssa.
Meidän ei pitäisi asettaa vastakkain tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja ekosysteemin tasapainoa. Olen samaa mieltä Caverin kanssa siitä, että ongelma koskee koko Eurooppaa, joten juuri Euroopan on pyrittävä se ratkaisemaan.
Itävalta ei pysty yksin ratkaisemaan ongelmaa, joka koskee aluetta kokonaisuudessaan. Ekopisteistä voidaan olla monta mieltä. Ne olivat yksi väline. Itävaltaa voidaan syyttää siitä, ettei se ole tehnyt kotitehtäviään, ettei se ole löytänyt tai edes etsinyt liittolaisia. Se on kenties ollut liian varovainen tekemisissään, koska rautatiekapasiteettia ei ole hyödynnetty kokonaisuudessaan. Näin voi hyvinkin olla.
Me kuitenkin odotamme! Me odotamme Euroopalta ehdotusta. Tämän päivän keskustelu ei kenties olisi ollut edes tarpeen, jos liikenteen monimutkaiseen ongelmaan olisi tartuttu ajoissa, jos infrastruktuurimaksut olisi määritelty kiinteästi ja jos olisi annettu liikennealan infrastruktuurimaksuja koskeva direktiivi, jota niin innokkaasti toivomme. Huhutaan jopa, että asiakirja olisi olemassa, mutta siitä ei tiedetä mitään. Emme myöskään tiedä, sisältyykö siihen Alppien haavoittuvaa aluetta tai Euroopan haavoittuvia alueita koskevia erityistoimenpiteitä.
Pyydän teitä tarkastelemaan käsiteltäväksi jättämiämme tarkistuksia ilmauksena halustamme tehdä oikeutta liikennettä, ympäristöä ja terveyttä koskeville ongelmille, jotka johtuvat sekä liikenteestä Alppien alueella että sen läpi. Ilman rajoituksia tämä liikenne ei toimi. Emme halua rajallisia ja siirtymävaiheen ratkaisuja. Tarvitsemme tehokkaan ratkaisun siihen asti kun liikenteen infrastruktuurimaksuja koskeva direktiivi tulee voimaan - mitä nopeammin, sen parempi.
Pyydän teitä tarkastelemaan ehdotuksiamme osana Euroopan monimutkaista yhteistä liikennepolitiikkaa, joka noudattaessaan Alppeja koskevaa yleissopimusta voisi olla malli ei pelkästään Itävallan - tai muiden valtioiden - Alppien alueelle, vaan myös kaikille Euroopan haavoittuville alueille. Näin ansaitsisimme kaikkien tällaisilla alueilla asuvien eurooppalaisten kiitollisuuden.
Raschhofer (NI).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Itävalta koettelee nyt vakavasti Jarzembowskin kärsivällisyyttä, mutta toivon häneltä pitkämielisyyttä. Hyvät kollegat, Itävallan kannalta ratkaisevat edut ovat vaakalaudalla, kun äänestämme ekopistejärjestelmän jatkamisesta. Kauttakulkua koskevassa sopimuksessa esitettyä tavoitetta, jonka mukaan ilmansaasteita olisi vähennettävä pitkällä aikavälillä pysyvästi, ei ole vielä saavutettu. Joissakin kotimaani osissa kauttakulkuliikenteestä on tullut sietämätöntä.
Caverin mietinnössä esitetyissä ehdotuksissa ekopistejärjestelmästä jätetään jäljelle pelkät kuoret. Pyydän teitä tämän vuoksi kannattamaan tarkistusta 18, jonka ovat esittäneet useat itävaltalaiset kollegat kaikista poliittisista ryhmistä ja joka perustuu puheenjohtajavaltio Tanskan kompromissiehdotukseen. Vaikka ehdotus ei mielestäni olekaan riittävä, tullaan siinä kaikkia osapuolia puolitiehen vastaan. Itävalta ei halua pelkästään säilyttää ekopistejärjestelmäänsä pitkälle hamaan tulevaisuuteen. Mekin haluamme tasapuolisen ja ennen kaikkea kestävän ratkaisun Euroopan liikenneongelmiin, mutta niin kauan kuin sellaista ei ole näköpiirissä ja uutta infrastruktuurimaksuja koskevaa direktiiviä odotetaan, kauttakulkuliikenne tarvitsee siirtymävaiheen järjestelyjä, joissa otetaan huomioon Itävallan huolet.

Rack (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, Itävallan halki kulkevat raskaat kuljetusajoneuvot nähdään Itävallassa merkittävänä sisäpoliittisena kysymyksenä. Se oli tärkeää silloin, kun niin kutsutusta kauttakulkuliikennesopimuksesta neuvoteltiin vuosina 1992-1994, jolloin jopa asetimme ehdoksi yhteisön jäsenyydellemme järkevän ja tulevaisuuteen suuntautuvan ratkaisun ongelmaan. Aivan kuten silloin, me katsomme edelleen kauttakulkuasetuksen merkittäväksi asiaksi. Emme silloin emmekä nytkään halua minkäänlaista suosituimmuuskohtelua sellaisten valtiotamme koskevien erityisjärjestelyjen muodossa, joista seuraisi pitkäaikaisia poikkeuksia sisämarkkinoihin. Halusimme silloin, kuten edelleenkin, sellaista EU:n liikennepolitiikkaa, jossa viitoitetaan tietä myös muille ottaen huomioon sisämarkkinoihin kuuluvien vapauksien lisäksi huolet, jotka koskevat liikenteen kuormittamien alueiden ympäristöä erityisesti haavoittuvilla alueilla, sekä lähellä tällaista liikennettä asuvien kansalaisten huolet.
Katsomme, että huolenaiheemme ovat yhdenmukaisia liikennealaa koskevien komission tavoitteiden kanssa. Liikennettä koskevassa valkoisessa kirjassaan, josta pian keskustelemme, komissio lupaa, että suunnitteilla olevaan uuteen infrastruktuurikustannuksia koskevaan direktiiviin sisältyy säännöksiä infrastruktuurin käyttömaksuista sekä ulkoisten kustannusten yhdentämisestä, ja että näissä säännöksissä tarkastellaan perusteellisesti ristikkäisiä tukia ympäristöystävällisempien liikennevälineiden eduksi. Mekin haluamme kaikkea tätä. Tämän vuoksi on niin tärkeätä, että kauttakulkujärjestelyn päättymisen ja uuden direktiivin voimaantulon väliin ei jää aikaa. Juuri tämän vuoksi tarvitsemme asianmukaista siirtymäajan järjestelmää. Neuvoston puheenjohtajavaltio Tanska, joka teki paljon työtä kompromissiratkaisun löytämiseksi tässä arkaluonteisessa asiassa neuvoston tasolla kaikkien niiden kesken, joita asia koskee, oli lähellä saavuttaa tavoitteensa. Tavoite jäi toteutumatta ainoastaan, koska riittävästi liikenneministereitä ei tullut Brysseliin.
Parlamentin päätöslauselman antamisen jälkeen me kehotamme nyt neuvostoa liikenneministerien kokouksessa antamaan muodollisen päätöslauselman, jossa se hyväksyy asiassa jo aikaansaadun kompromissiratkaisun, ja tämän tukemiseksi olisi tärkeää, että mekin täällä parlamentissa voisimme tuoda esiin uskomme siihen, että ongelmaan voidaan löytää yhteinen, järkevä ja kaukonäköinen ratkaisu. Parlamentin itävaltalaisten jäsenten puolesta pyydänkin teitä tukemaan kaikin tavoin tarkistusta 18, jota kaikki neljä poliittista ryhmittymää Itävallassa pääpiirteissään tukevat. Ympäristö ja kuormitetun alueen väestö kiittävät meitä siitä.

Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, vaikka kunnioitankin suuresti kollega Caveria, en ole samaa mieltä hänen kanssaan siitä, että ehdotus, josta pian äänestämme, olisi kovin tasapainoinen; missään tapauksessa hän ei ole ottanut riittävällä tavalla huomioon Itävallan etuja. En kuitenkaan ole pettynyt nyt käsiteltävänä olevaan asiakirjaan nimenomaan itävaltalaisena, vaan erityistä huolta ympäristöstä kantavana henkilönä. Mielestäni voimme perustellusti lähteä siitä, että kestävä ratkaisu liikenneongelmaan on löydettävissä, ja että meidän on todellakin lähdettävä liikkeelle tästä olettamuksesta. Sattuu vain olemaan niin, että kauttakulkuliikenne on erityinen ongelma, koska siitä ei seuraa käytännössä mitään etua valtiolle, mutta kylläkin suuria menoja ja ympäristöhaittaa.
Tästä huolimatta olen muiden tänään puheenvuoron käyttäneiden kanssa samaa mieltä siitä, että meidän on löydettävä yleinen ja kestävä ratkaisu, jota voidaan soveltaa kaikkiin huomattavissa määrin saastuttaviin raskaisiin tavarankuljetusajoneuvoihin. Olen samaa mieltä sen kollegan kanssa, joka sanoi, että voimme kyllä toivoa ympäristöystävällisiä raskaita tavarankuljetusajoneuvoja, mutta sellaisia ei ole vielä olemassa; tiedämme aivan hyvin, ettei EURO 4 -luokan kuorma-autoja vielä ole juurikaan markkinoilla, ja tämä on toinen syy siihen, että tarvitsemme siirtymäajan asetuksen. Sanomme tässä ja nyt mahdollisimman selvästi, että nyt tarvitaan siirtymävaiheen asetusta! Aivan totta, rautateitä on kehitettävä, mutta hyvä Peijs, vuonna 2000 pelkästään Brennerin reitillä kulki vapaasti 36 miljoonaa tonnia tavaraa - eikä mikään ole sittemmin muuttunut. Rautateiden kokonaiskapasiteetti ei ole käytössä. Syy on yksinkertaisesti se, että niin kauan kuin asianmukaista maksujärjestelmää ei ole, rautatieliikenne on liian kallista. Toinen kollega oli sitä mieltä, että on epäreilua asettaa ainoastaan Itävaltaan sovellettavia edellytyksiä. Olemme valmiita ja halukkaita yhteisvastuullisuuteen muiden maanosamme alueiden kanssa, mutta ei todellakaan ole hyväksyttävää, että vain Sveitsi voi periä asianmukaisia maksuja ja sijoittaa varat tunneleihin. Olemme myös valmiita ja halukkaita - kannatan tätä varauksetta - aloittamaan Brennerin tunnelin rakentamisen aikaisemmin, mutta meidän on löydettävä keinot sen rahoittamiseen. Jos emme onnistu hankkimaan rahoitusta ja toisaalta toteamme, että rautateitä on kehitettävä, vaikka näitä kehitettyjä rautateitä ei nytkään käytetä tarvittavien kannusteiden puuttuessa, järjestelmästä tulee kokonaisuudessaan toimintakyvytön.
Toivomme todella, että liikenneinfrastruktuurikustannuksia koskeva direktiivi tulee voimaan, mutta suhtaudun jo nyt uteliaasti siihen, mitä sitä koskevassa keskustelussa käsitellään. Tiedän, että monet täällä parlamentissa sanovat, että myös ympäristökuluja on tarkasteltava, että ne eivät tee yhteensä kovin paljoa, ja että meidän on oltava varovaisia ristikkäisten tukien suhteen. Voin jo kuvitella tarkistukset, joita esitetään seuraavaan Izquierdo Colladon mietintöön, jossa tehdään sitoumus ristikkäisestä rahoituksesta - ainakin periaatteessa. Euroopan kansanpuolueen ryhmän jäsenet ovat jo valmiita hylkäämään ajatuksen Sveitsin mallin soveltamisesta, sillä ympäristön ottaminen huomioon tällä tavoin on heille liian radikaalia. Tämän vuoksi uskon, että meidän olisi kauniiden kestävää kehitystä koskevien lupausten lisäksi myös luotava välineitä sitä varten. Tiedämme liiankin hyvin, että ympäristöpainotteinen liikennepolitiikka on yksi merkittävimmistä välineistä, jolla luodaan kestävää kehitystä Euroopassa. Joten sen sijaan, että olisi kyse erityisjärjestelyistä Itävaltaa varten, voi ollakin kysymys siitä, että valtiomme näyttää muille tietä ja luopuu tästä tehtävästään vasta kun käytettävissä on vaihtoehto, vaikka olemmekin valmiita etsimään vaihtoehtoa ja hyödyntämään sellaista täysipainoisesti.
Dhaene (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, huomasin, että useat täällä puheenvuoron käyttäneet ovat olleet alankomaalaisia, mutta kyse ei kenties ole sattumasta, sillä Alankomaissa on suosikki-iskelmä, jonka sanat menevät jotakuinkin näin: "Syöksyn läpi Brennerin solan 30-tonnisella kuorma-autollani, kaukana kotoa, mutta maailman huipulla." Siinä ei mainita Itävallan eikä Alppien alueen asukkaita. Sillä, ovatko itävaltalaiset maailman huipulla, ei ole laulussa mitään osaa, mutta tässä mietinnössä kylläkin. Mietintö ilmentää Euroopan liikennepolitiikkaa. Sen merkitys ulottuu Itävaltaa ja koko Alppien aluetta laajemmalle. Se on kestävän kehityksen väline Euroopan liikennepolitiikassa. Tästä syystä Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmä pyrkii tarkistusten 19, 20 ja 21 avulla löytämään nopean, kestävän ja kattavan ratkaisun niihin ekologisiin, taloudellisiin ja sosiaalisiin ongelmiin, joita liikenne Alppien halki on jo vuosikymmeniä aiheuttanut ja joista Euroopan unioni on tietoinen.
Itävallan ekopistejärjestelmän lakkauttaminen on hyväksyttävää vain, jos koko Alppien alueella, eikä pelkästään Itävallassa, otetaan käyttöön toisenlainen suojelu, joka perustuu Alppeja koskevaan yleissopimukseen. Suojelu ei saisi lakata hetkeksikään. Myös Alppien halki kulkevien kuorma-autojen määrää on jotenkin rajoitettava. Ilman selvää tavoitetta tässä kaikessa ei ole juurikaan mieltä. Tämän vuoksi vaadimme pysyvän kahdeksan prosentin rajoitusta liikennemäärien kasvulle verrattuna vuoteen 1991. Emme voi kannattaa mietintöä ennen kuin keskipitkän aikavälin ratkaisu Alppien koko alueelle löydetään.

Kronberger (NI).
Arvoisa puhemies, Itävallan liittymissopimuksen yhdeksännessä pöytäkirjassa määrättiin, että 1. tammikuuta 1992 ja 31. joulukuuta 2003 välisenä aikana sen kautta kulkevien raskaiden kuljetusajoneuvojen päästöjä on vähennettävä 60 prosentilla pitkällä aikavälillä ja kestävällä tavalla. Tämä on Itävallan ja EU:n primäärilainsäädäntöä. Tähän päivään mennessä 60 prosentin tavoitetta ei ole saavutettu eikä päästöjä ole vähennetty pitkällä aikavälillä tai kestävällä tavalla. Sekä Euroopan komissio että Euroopan ympäristövirasto ovat todenneet nämä tosiseikat, viimeksi mainittu 68. teknisessä raportissaan. Kauttakulkuliikenteen määrä sen sijaan on lisääntynyt valtavasti, ja päästöjen aiheuttamat haitat ovat lisääntyneet 52 prosenttia verrattuna vuoteen 1992.
Ekopisteitä koskevan asetuksen voimassaolo päättyy vuoden 2003 lopussa, vaikkei sen tavoitetta, päästöjen kestävää vähentämistä, ole saavutettu. Koska komission usein mainostama liikenneinfrastruktuurikustannuksia koskeva direktiivi ei vieläkään ole toteutunut, Itävallan kanssa sovittiin siirtymäajan ratkaisusta liikennettä vuodesta 2004 eteenpäin koskevan asetuksen muodossa. Tällä on taattava se, että kauttakulkuliikenteen päästöt eivät lisäänny vuoden 2003 tasosta. Tämän mietinnön hyväksymisen vaikutukset olisivat päinvastaiset, toisin sanoen kauttakulkuliikenteen päästöjen tasot nousisivat dramaattisesti.
Ensimmäiseksi mietinnöstä on todettava, että se on huonompi kuin komission ehdotus, huonompi kuin puheenjohtajavaltio Tanskan johdolla tehty neuvoston päätös ja huonompi kuin Eurooppa-neuvoston Laekenissa tekemä päätös. Toiseksi mietinnössä ei lainkaan oteta huomioon ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausuntoa, jonka kyseinen elin hyväksyi suurella enemmistöllä. Kolmanneksi se on ristiriidassa Kioton pöytäkirjan ja Alppeja koskevan yleissopimuksen tavoitteiden kanssa sekä vastoin Euroopan unionin ympäristötavoitteita ylipäätään.
Euroopan parlamentin ensisijaisena tehtävänä on puolustaa Euroopan kansalaisten etuja. Jos epäonnistumme tässä tehtävässä, huonosti kohdellut kansalaiset tekevät sen, minkä ovat ilmoittaneet aikovansa tehdä ja turvautuvat tiesulkuihin oikeuksiensa puolustamiseksi.
Jarzembowski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, en ymmärrä itävaltalaisia kollegojani. Loppujen lopuksi heidän olisi oltava tyytyväisiä siihen tapaan, jolla Caverin mietinnössä annetaan heille toinen järkevä siirtymäajan asetus. Haluan muistuttaa teitä yhdestä asiasta, jonka neuvosto on aiemmin hyväksynyt ja jota komissio kannattaa, nimittäin siitä, että tätä Itävaltaa koskevaa erityisjärjestelyä sovelletaan yhtä lailla niihin osiin valtiota, jotka eivät ole Alpeilla ja joista Alpit eivät edes näy. Nämä alueet ovat silkkaa tasankoa. Haluan muistuttaa arvon kollegoja siitä, että kyseessä on erityistapaus, ja täysin perusteeton sellainen. Kuvitteletteko te, ettei meillä Pohjois-Saksassa ole kauttakulkuliikennettä? Luuletteko, että muissa osissa Saksaa tai Belgiassa ei kärsittäisi siitä? Tilanne on siellä vielä pahempi. Te vaaditte erityiskohtelua! Ette voi perustella sitä millään tavoin!

Pyydän anteeksi, arvon herra, mutta voisitteko käyttäytyä vaihteeksi parlamentaarikon tavoin? Emme ole täällä edustamassa Itävallan kansalaisten etua, vaan Euroopan unionin kansalaisten, kaikkien niiden 370 miljoonan kansalaisen, joilla on oikeus hyödyntää palvelujen vapaata liikkuvuutta. Kyse ei ole vain itävaltalaisten yksipuolisista oikeuksista; myös 360 miljoonalla muulla kansalaisella on oikeus siihen, että yhteisön lainsäädäntöä noudatetaan. Hieno asia Caverin mietinnössä on se, että siinä ehdotamme jälleen kerran kolmen vuoden siirtymäajan järjestelyä Alppien alueelle. Tarkastellaanpa tätä lähemmin: Caverin mietinnön mukaan vuonna 2005 läpikulku kielletään jopa 0- ja 1-luokkiin kuuluvilta raskailta kuljetusajoneuvoilta. Tämä osoittaa, että tulemme puolitiehen vastaan kansaanne ja sen etuja! Te pelottelette kuvitteellisella möröllä väittäessänne, että muu EU olisi teitä ja ympäristöä vastaan, ja että muka vain te välittäisitte ympäristöstä. Hyvät kuulijat, tämä on sietämätöntä.
Caverin mietinnössä ehdotetaan järkevää kompromissia EU:n 360 miljoonan kansalaisen ja alle kymmenen miljoonan muun EU:n kansalaisen välille. Tasapainoa on tarkasteltava. Uskon, että Caverin mietinnön tuloksena teille tehdään hyvä tarjous siirtymäajan järjestelyjen muodossa. Itävaltalaisten ei kuitenkaan pidä sanoa haluavansa erityisoikeuksia, sillä sanokaapa hyvät ystäväni Itävallan sosialistisessa ryhmässä, mitä viime vuosina on tapahtunut? Te olette vaatineet jatkuvasti ristikkäisiä tukia. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että te vaaditte liian korkeita maksuja, ja kuitenkaan edes näiden mahtavien varojenkaan avulla te ette onnistuneet rakentamaan Brennerin tunnelia. Siinä tosiseikat tässä asiassa.

Lisi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää esittelijää hänen kärsivällisyydestään ja päättäväisyydestään. Minäkin olen vakuuttunut siitä, että aluepolitiikan, liikenne- ja matkailuvaliokunnan päätelmien tulos on oikea ratkaisu, toisin kuin meille esitetty neuvoston ratkaisu. Se on hyvä ratkaisu juuri siksi, että siinä sovitetaan yhteen kaksi vaikeasti yhteen sovitettavaa asiaa: toisaalta siinä kunnioitetaan, kannustetaan ja kiirehditään kaikkia ympäristöä säilyttäviä toimenpiteitä molemmin puolin Alppeja - sillä Alppien toinen puoli on Italiassa ja toinen Itävallassa - ja toisaalta siinä kunnioitetaan yhtä Euroopan unionin perustavista periaatteista, jos todella uskomme Euroopan unioniin, toisin sanoen sisämarkkinoita sekä henkilöiden ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta, jotka ovat vähimmäisedellytykset, jos todella halutaan sekä kansalaisten yhteisöä että taloudellista yhteisöä. Ratkaisu on tasapainoinen, ja siinä ratkaistaan lopullisesti - eikä toisin voida edes toimia pitämättä perustamissopimuksia ja lainsäädäntöä pilkkana - kerrassaan lopullisesti ekopisteitä koskeva kysymys. Siinä kuitenkin tunnustetaan tarve siirtymäajanjaksoon ja esitetään aikakehys, jota pidämme parempana kuin komission ehdottamaa. Pyydämmekin komissiota arvioimaan aikakehystä.
Tämän vuoksi kannatan täysin tätä lähestymistapaa, jonka muotoilemiseen olemme lisäksi osallistuneet. Minun on kuitenkin rehellisesti sanottava jotakin itävaltalaisille kollegoille. Minua surettaa se, että itävaltalaiset kollegat saavat parlamentissa paljon tukea maanmiehiltään, luonnollisesti kaikilta poliittisilta ryhmiltä, mutta kollegat muista jäsenvaltioista eivät tue heitä lainkaan. Kehotan heitä pohtimaan tätä. Hyvät kollegat, Euroopan parlamentin jäseninä meidän vastuullamme on näinä Euroopan unionin vaikeina aikoina - tässä ja muissa asioissa - selittää kansalaisille, että unioniin kuuluminen tuo mukanaan etuja, mutta toisinaan myös ongelmia. Eurooppalaista ratkaisua ei löydy, jos korostamme ongelmia. Kehotan teitä pohtimaan tätä vakavasti. Mekin olisimme voineet omaksua kielteisen asenteen ja kieltäytyä antamasta periksi tässä asiassa, mutta päätimme valita sen sijaan järkevämmän lähestymistavan. Minusta teidän asenteenne olisi Euroopan edun vuoksi oltava maltillisempi ja sovittelevampi.

Ferber (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, paljon on jo sanottu, ja voin puhua suhteellisen lyhyesti. Mistä tässä on kysymys? Ensinnäkin parlamentti on hyväksynyt sen, että Itävaltaan sovellettua poikkeusta jatketaan. Mielestäni tämä on varsin poikkeuksellista toimintaa, jota en ole kannattanut enää pitkään aikaan, ja jonka kuitenkin huomenna hyväksymme suurella enemmistöllä. Meidän on pidettävä tämä mielessämme. Varoitan teitä kuitenkin siitä, että meidän ei pidä ryhtyä pitämään toisia ihmisiä arvokkaampina kuin toisia.
Minulla on kunnia edustaa aivan Itävallan rajalla sijaitsevaa vaalipiiriä. Itävalta on upea maa, ja haluan nyt tehdä hyvin selväksi, etten todellakaan voi hyväksyä sitä, että tirolilaiset olisivat jotenkin arvokkaampia ihmisiä kuin Lindaun tullikamarin lähistöllä asuvat ihmiset, jotka päivittäin, öin ja päivin joutuvat kestämään liikennettä, joka kulkee kiertoteitse Baijerista Sveitsiin. Ei tällä ole mitään tekemistä Alppien ylittämisen tai ekologian kanssa; se johtuu siitä, että moottoritien käyttäminen edellyttäisi ekopisteitä.
Tämä ei kerta kaikkiaan ole hyväksyttävää, ja tämä teidän on ymmärrettävä. Ei ole mitään mieltä siinä, että liikenne ohjataan kiertoteille tai kokonaan muualle. Ainoastaan 11 prosenttiin Itävallan raskaista tavarankuljetusajoneuvoista sovelletaan ekopistejärjestelmää. Kansalaisaloitteiden tekijät Tirolissa kertoivat minulle, ettei heillä ole ongelmia, jos raskaissa tavarankuljetusajoneuvoissa on itävaltalaiset rekisterikilvet, mutta että ongelmia tulee, jos ajoneuvot on rekisteröity muualla. Tällainen ei ole enää hyväksyttävää, ja haluan tehdä sen selväksi täällä ja nyt.
(Keskeytyksiä)
Eivät nämä ole tarinoita. Olen käynyt tällaisia keskusteluja. Minähän asun siellä ja minulla on siellä yhteyksiä. En voi hyväksyä sitä, että joitakin Euroopan kansalaisista pidetään muita arvokkaampina. Luvuista voitte päätellä, että itävaltalaisille on tärkeää, että heidän omat kuljetusyrityksensä pääsevät vahvempaan asemaan, ja juuri tähän tarkoitukseen ekopistejärjestelmää koskevaa asetusta on käytetty. Ei kuitenkaan ole Euroopan unionin tehtävä toimia yhden alueen taloudellisten etujen hyväksi.

Cocilovo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, jos se vain olisi mahdollista, minäkin haluaisin yrittää palata takaisin ajassa ja aloittaa uudelleen tämän keskustelun parlamentissa, kuitenkin jokseenkin eri sävyisenä, kuin mitä se nyt on joissakin puheenvuoroissa ollut. Juuri puhunut kollega Lisi sanoi jo, että odotimme enemmän suurpiirteisyyttä, ainakin harjoittaessamme tehtäväämme Euroopan kansalaisten parlamentaarisina edustajina - toistan vielä: Euroopan kansalaisten - sillä ongelmia, joiden syyt ovat meidän kaikkien tiedossa, on mahdollista käsitellä ilman, että kansallisista eduista aiheutuva marttyyrimainen, hyväksikäyttävä tai alistuva asenne saa meistä vallan. Asia ei edisty lainkaan niin kauan kuin ajattelemme, että pyhiä ja perusteltuja asioita - ympäristön suojelua ja säilyttämistä - voidaan ajaa ainoastaan tyrmäämällä ja tallomalla muut. Näin emme edisty lainkaan!
Uskon, että Caverin mietinnössä valittu ratkaisu, joka on jälleen siirtymävaiheen toimenpide, on näissä olosuhteissa paras mahdollinen. Pyrimme pikemminkin lisäämään kannustettavaa toimintaa sen sijaan, että vähentäisimme ei-toivottua: tuemme toisaalta vähemmän kuormittavien ajoneuvojen käyttöä ja toisaalta myönteistä pyrkimystä kohti kauan odotettujen hinnoittelujärjestelmien määrittämistä, joiden avulla saamme yhtenäisen ratkaisun ongelmaan, kohti ratkaisua, joka ajaa asiaamme eteenpäin. Valitsemme lähestymistavan, jossa tunnustetaan eurooppalaiset ensisijaiset tavoitteet, mikä kuitenkin edellyttää jatkuvaa kansallisen vastuun tukemista, sellaisia investointeja, jotka tulevaisuudessa tekevät mahdollisiksi sovittaa yhteen ympäristön suojelun pyhän tarpeen ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden sekä Alppien eteläpuolella elävien tuottajayhteisöjen oikeudet. Niitä ei voida huijata ratkaisuilla, joita ne pitävät tarpeettomina rajoituksina.
Jos päätämme yhdessä vaalia tällaista vastuuta, johon kansalliset hallitukset ovat suhtautuneet piittaamattomasti jo liian kauan, sekä valiokunnan tätä koskevia ehdotuksia, uskon että seuraava tätä asiaa koskeva keskustelu on enemmän meille osoitetun kollektiivisen tehtävän arvoinen.

Flemming (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, minäkin pidän italialaisista appelsiineista ja brittiläisistä skottihameista, mutta on täysin tarpeetonta kuljettaa esimerkiksi perunoita Saksasta halki Euroopan kuorittavaksi Italiaan ja sitten kuljetettavaksi takaisin. Ei tällä ole enää mitään tekemistä tavaroiden vapaan liikkuvuuden kanssa, kuten ei myöskään tuhansilla ja tuhansilla tyhjillä kuorma-autoilla, jotka jyristävät täyttä kyytiä halki Baijerin ja Itävallan.
Itävallan ja Tirolin kauttakulkufoorumi, yksi Itävallan suurimmista kansalaisjärjestöistä, on esittänyt tämän selkeinä lukuina: on tosiseikka, että vuosina 1991 ja 2001 Brennerin solan läpi kulkevalla tiellä raskaiden kuljetusajoneuvojen aiheuttamat hiilidioksidipäästöt lisääntyivät 18 prosenttia. On tosiseikka, että raskaiden kuljetusajoneuvojen liikennöinti Itävallan alueen halki on lisääntynyt 50 prosenttia. On myös totta, että yhtenäkään vuonna perustamissopimuksen allekirjoittamisen jälkeen liikenne ei ole siirtynyt maanteiltä rautateille. Päinvastoin: maantietä Brennerin solan kautta kulkeva rahtiliikenne on kasvanut 15 miljoonasta tonnista 26 miljoonaan tonniin. Tämä tarkoittaa 73 prosentin nousua.
Kauttakulkuteiden varrella asuvat ihmiset ovat epätoivoisia. Monet heistä ovat maanviljelijöitä, joiden suvut ovat asuneet tiloillaan vuosisatoja. Ei ole kyse siitä, että heitä pidettäisiin muita arvokkaampina, mutta he asuvat muita korkeammalla. Pyydän teitä olemaan riistämättä näiltä ihmisiltä heidän viimeistä toivoaan.
Parahin Georg, ekopistejärjestelmä on aina ollut pääosin kompromissi. Katsoin neuvoston uudenvuodenaattona antaman päätöslauselman viimeiseksi mahdollisuudeksi löytää yhdessä tie eteenpäin. Caverin mietinnön näen sitä vastoin kivenkovan eturyhmän työn tuhoisaksi tulokseksi. Ryhmällä on taloudellista vaikutusvaltaa ja paljon muutakin vaikutusvaltaa, ja tällä tarkoitan kuljetusliikkeitä.
Sanomattakin on selvää, että Itävallassakin on ryhmiä, jotka pyrkivät sisällyttämään perustellut vaatimuksensa politiikkaan. Se brutaali ja häpeämätön tapa, jolla tämä on toteutettu Euroopan unionissa, on kuitenkin jotain aivan uutta - ja minä olen sentään ollut mukana politiikassa useita vuosia! Voisin mainita monia parlamentin jäseniä - älkää pelätkö, en aio tehdä sitä - jotka sanoivat minulle ymmärtävänsä meitä itävaltalaisia ja olevansa meidän puolellamme, mutta kysyivät mitä muutakaan he voisivat tehdä, sillä kuljetusliikkeet tekisivät heistä selvää.
Pyydän ja rukoilen teitä hylkäämään Caverin mietinnön ja hyväksymään puheenjohtajavaltion Tanskan kompromissiehdotuksen. Haluan kiittää vilpittömästi komission jäsentä.
Puheenvuoroni ulkopuolella haluan oikaista tuota nuorta miestä; jos hän mieltää Alpit, jumalan kätten loistavan luomuksen vain liikenteen esteeksi, se on hänen oma asiansa!
Jeggle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tarkasteltavanamme oleva ehdotus koskee Itävallan kautta kulkeviin kuorma-autoihin sovellettavan ekopistejärjestelmän jatkamista. Katson tärkeäksi korostaa tässä vaiheessa, että kyseessä on sellaisen Itävallan poikkeuksen jatkaminen, johon Itävallalla on ollut oikeus sen Euroopan unioniin liittymisestä alkaen. Poikkeuksen edellytyksenä oli, että Itävalta parantaa liikenneinfrastruktuuriaan tavalla, jolla on myönteinen vaikutus sisämarkkinoilla toteutuvaan tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen. Kun nyt keskustelemme poikkeuksen jatkamisesta, meille on oltava täysin selvää, ettei kyse ole pelkästään vallitsevan tilan jatkamisesta vielä kolmen vuoden ajan, joten nyt tehtävässä päätöksessä on otettava huomioon poikkeuksen päättyminen viimeistään vuonna 2006.
Vaalipiirini sijaitsee Baden-Württembergin osavaltion eteläosassa kieltämättä kauniin Itävallan valtion rajan läheisyydessä, jossa kuljetusyritysten valitukset ekopistejärjestelmän käsittämättömyydestä ovat tuttuja. Olen samaa mieltä ryhmäni kanssa siitä, että nykyistä järjestelmää on muutettava seuraavin tavoin. Ensiksi haluan sanoa, että poikkeukset ovat perusteltuja Alpeilla, jotka ovat haavoittuvaa aluetta. Ekopistejärjestelmää olisi tämän vuoksi sovellettava, kuten alun perin oli tarkoituskin, ainoastaan Alppien kauttakulkuliikenteessä eikä muualla Itävallassa. Muuten ekopistejärjestelmä on täysin mielivaltainen toimenpide, ja muutkin jäsenvaltiot voisivat vaatia oikeutta soveltaa omia järjestelmiään. Toiseksi ekopistejärjestelmän soveltamisen on ehdottomasti päätyttävä vuonna 2006. Kolmanneksi teknisen kehityksen tila merkitsee, että ekopistejärjestelmän soveltaminen 3- ja 4-päästöluokkien raskaisiin tavarankuljetusajoneuvoihin on lopetettava kokonaan.
Lisäksi vaadin, että erityisesti vaalipiiriäni koskevaan "Hörbrenzin kauttakuluksi" kutsumaani liikenteeseen, toisin sanoen Saksan A 96 -tien ja Sveitsin A 14 -tien väliseen ainoastaan 16 kilometriä pitkään tienpätkään sovellettaisiin erityiskohtelua asianmukaisten ekopisteiden muodossa.

Santini (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, meidän ei pidä unohtaa, että vaikka käsittelemmekin Itävallan erityistapausta, näkökulmamme on oltava laajempi. Jos haluamme olla objektiivisia ja tehdä jossain määrin kaikille sopivia päätöksiä, sen on katettava Alppien välisten solien koko verkosto. Se, mitä yhdelle solalle tapahtuu, vaikuttaa todellakin välittömästi kaikkiin muihin. Brennerin tunnelin edistyminen on viime aikoina ollut vähintäänkin puuskittaista. Haluan korostaa, että sen lisäksi, että Brennerin sola on luonnollisesti houkutteleva kohtisuora linja, joka yhdistää Pohjois-Euroopan Välimereen, Brennerin tunneliin kulkeva liikenne - Itävallassa, mutta myös Italiassa - on lisääntynyt valtavasti jo pitkän aikaa, koska ensin suljettiin Mont Blancin tunneli ja sitten Sankt Gotthardin tunneli. Aivan viime aikoina myös Frejusin solassa ja Sveitsin solissa on ollut ongelmia. Kaikki tämä on tehnyt Itävallan ympäristönsuojelukysymyksistä entistä toivottomampia, mutta meidän ei pidä unohtaa - eikä tätä ole koskaan otettu huomioon - että Alpeilla on toinenkin puolensa Italian puolella, eikä teille varmaankaan tule yllätyksenä, että minä asun siellä. Meidän täsmälleen Itävallan ongelmia vastaavia ongelmiamme ei ole koskaan tunnustettu, vaikka Itävallalle on annettu oikeus soveltaa ekopistejärjestelmää ja muita useiden puhujien mainitsemia järjestelmiä. Me emme ole koskaan saaneet soveltaa ekopistejärjestelmää tai senkaltaisia maksuja, joita peritään "Ponte Europalla" tai Itävallan moottoriteillä ja jotka sitä paitsi ovat Euroopan korkeimpia.
Olen tämän vuoksi tullut siihen johtopäätökseen, että Caverin mietinnössä ehdotettu ratkaisu on kohtuullinen. On perusteltua soveltaa ekopistejärjestelmää EURO 1- ja EURO 2 -luokkien kuorma-autoihin ja vapauttaa EURO 3 -luokan kuorma-autot ja sitä uudempien sukupolvien ajoneuvot järjestelmästä, mutta on myös oikein luopua ekopisteistä vuoden 2006 jälkeen ja etsiä vaihtoehtoisia ratkaisuja ulkoisten kulujen tasoittamiseksi, eikä pelkästään Itävallassa, vaan kaikilla Euroopan kriittisillä ja haavoittuvilla alueilla. Lisäksi on oikein keskittyä suurten rautateitä ja intermodaaliliikennettä koskevien hankkeiden täytäntöönpanoon alkaen Brennerin tunnelista, sillä nyt on jo aika ryhtyä hankkeiden lisäksi myös panemaan niitä täytäntöön.

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluan aluksi kiittää Caveria työstä, jota hän on tehnyt asiassa, joka - kuten olemme täällä tänään nähneet - on hyvin vaikea ja arkaluonteinen. On olemassa suuri määrä intressejä, jotka ovat kaikki perusteltuja, mutta täysin ristiriitaisia ja vastakkaisia. Haluan yksinkertaisesti huomauttaa eräille parlamentin jäsenille, että nyt tarvitaan nopeasti päätöslauselma, sillä nykyinen siirtymävaiheen järjestelmä päättyy 31. joulukuuta 2003.
Toiseksi nykyinen järjestelmä on siirtymävaiheen järjestelmä. Toisin sanoen liittymissopimuksen pöytäkirjassa, johon koko ekopistejärjestelmä perustuu, määrätään rajallisesta ajanjaksosta.
Kolmanneksi meidän on ymmärrettävä, että Euroopan unionin neljätoista muuta jäsenvaltiota hyväksyvät ajatuksen sellaisista toimista ja poikkeuksesta, joilla pyritään tekemään Itävalta tyytyväiseksi Euroopan yhdentymisen - alun perin yhtenäismarkkinoiden ja nyt Euroopan unionin - kannalta olennaisen vapauden, ihmisten vapaan kauttakulun osalta.
Komissio esitti tämän perusteella ehdotuksen nykyisen järjestelmän jatkamisesta enintään kolmella vuodella - vuosi kerrallaan - jotta saataisiin aikaa yleisten sääntöjen määrittämiseksi. Tämä ei tietenkään tarkoita, että Itävalta tai mikään muukaan valtio voisi säilyttää ekopistejärjestelmän tai mitään vastaavaa järjestelmää. Sanon tämän siksi, että on selvää, ettei nyt ole kyse ekopistejärjestelmästä täysin poikkeavan järjestelmän kehittämisestä, sillä järjestelmä on voimassa vain lyhyen rajallisen ajanjakson. Haluan korostaa, että pyrimme nyt sellaiseen siirtymävaiheen järjestelmään, jonka myötä ekopistejärjestelmää soveltava Itävalta voi muiden 14 jäsenvaltion kanssa - muutaman kuukauden kuluttua 24 jäsenvaltion - liittyä yhteiseen järjestelmään. Eri infrastruktuurien ulkoisista kuluista on pystyttävä vastaamaan paremmin kaikkialla Euroopan unionissa ilman kenellekään myönnettyjä poikkeuksia. Tämän vuoksi siirtymävaiheen poikkeusjärjestelyn on perustuttava periaatteessa nykyiseen järjestelmään, sillä muu ei olisi kovinkaan järkevää, kun aikaa on vain kaksi tai kolme vuotta.
Caverin ehdotuksessa on kohtia, joissa lähestymistapa on sama kuin puheenjohtajavaltio Tanskan 31. joulukuuta esittämässä periaatesopimuksessa. Kyseessä on kompromissi, ja olen iloinen siitä, että sopimukseen on päästy esimerkiksi kaikkein eniten saastuttavien kuorma-autojen käytön kieltämisestä, kaikkein vähiten saastuttavien kuorma-autojen jättämisestä ekopistejärjestelmän ulkopuolelle ja siirtymävaiheen järjestelmän keston vahvistamisesta vuosittain enintään kolmeksi vuodeksi. Ehdotukseen sisältyy kuitenkin myös säännöksiä, joiden uskomme vaikeuttavan komission ja neuvoston välisen sopimuksen syntymistä ja - sanon tämän suoraan - joista aiheutuisi enemmän haittaa kuin hyötyä.
Tällä tarkoitan järjestelmän soveltamisen rajoittamista ainoastaan Itävallan Alppeihin, jotka ovat aidosti haavoittuvimpia, sillä muilla Itävallan alueilla haavoittuvuus - monet puhujat olivat oikeassa - vastaa muita Euroopan alueita. Vaikka ymmärränkin tämän periaatteessa, se aiheuttaisi kuitenkin valtavia vaikeuksia hankkeen hallinnoinnissa. Pyydän tämän vuoksi säilyttämään soveltamisalana koko Itävallan alueen. Olemme lisäksi keskustelleet neuvostossa siitä, olisiko Hörbranzin sola Lindausta Sankt Margaretheniin jätettävä soveltamisalan ulkopuolelle. Kyseessä on alle 15 kilometrin mittainen lyhyt tieosuus. Myös tämä aiheuttaisi ongelmia. Pyydän teitä tämän vuoksi olemaan hyväksymättä tätä kohtaa.
Myös säännökset luokittain vaihtelevien kiintiöiden järjestelmästä aiheuttaisivat vaikeuksia. Lisäksi ekopisteiden määrä liittyy nykyisiin jäsenvaltioihin, ja järjestelmän soveltaminen tuleviin jäsenvaltioihin monimutkaistaisi asioita edelleen.
Toivokaamme, että tämä ongelma ratkaistaan kokonaan ennen uusien jäsenvaltioiden liittymistä.
Pyydämme myös, että ette vaatisi 108 prosentin lausekkeen ottamista uudelleen käyttöön, sillä emme voi säilyttää ehdotuksessa jotakin, mitä - voin vakuuttaa teille - neuvosto ei koskaan hyväksy ja jonka komissiokin hylkäsi. Lauseke ei myöskään sisältynyt ehdotukseen.
Arvoisa puhemies ja hyvät parlamentin jäsenet, näin ollen voimme hyväksyä kuusi tarkistusta, joista yksi on perustava, ja tarvittaessa tarkistukset 1, 5, 11 ja 12, jos niiden sanamuotoa muutetaan joiltakin osin, sekä ensimmäisen virkkeen tarkistuksesta 15 ja tarkistuksesta 18.
Haluan sanoa teille, että todellinen ratkaisu on Brennerin tunnelin rakentaminen, Lyonin ja Torinon välisen tieosuuden rakentaminen sekä todellinen intermodaaliliikenne. Nämä ovat ratkaisut.
Teidän on ymmärrettävä, että meidän on pyrittävä kompromissiin ja että ratkaisua tarvitaan kiireesti. Meillä ei ole monta kuukautta aikaa. Täydellinen on lisäksi aina hyvän vihollinen. Osoitan sanani teille kaikille. Pyydän teitä toimimaan yhteistyössä, jotta voimme kaikki yhdessä ratkaista tämän ongelman, joka on yhdessä unionin jäsenvaltiossa hyvin arkaluonteinen. Meidän on etsittävä ratkaisua ja päästävä sellaiseen tulokseen, joka mahdollistaa edistymisen, kun esitämme ehdotuksia järkevämmän infrastruktuurimaksujärjestelmän tarjoamiseksi koko Euroopan unionissa.
Haluan vielä kerran kiittää jäsen Caveria siitä vaativasta työstä, jota hän on tehnyt pyrkiessään löytämään kaikkia tyydyttävän ratkaisun. Komissio tarkastelee tietenkin hyvin huolellisesti parlamentin kantaa, kuten aina, ja pyrkii sisällyttämään nämä näkökohdat sopimukseen, jonka sekä parlamentti että neuvosto voivat hyväksyä.

Puhemies.
 Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies. -
Esityslistalla on seuraavana Izquierdo Colladon laatima aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietintö (A5-0444/2002) komission valkoisesta kirjasta "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika".
Izquierdo Collado (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, liikennettä koskeva valkoinen kirja on päivätty 12. syyskuuta 2001, ja saattaa vaikuttaa siltä, että olemme käyttäneet liikaa aikaa komission meille toimittaman merkittävän kertomuksen käsittelyyn. Minun on kuitenkin sanottava, että olemme käyttäneet tämän ajan hyvin, voisin sanoa jopa perusteellisesti, keskustellaksemme ja sovittaaksemme yhteen parlamentin eri ryhmien kantoja. Kantoja arvioidaan edelleen, ja vetoan teihin, jotta pääsisimme laajaan yhteisymmärrykseen huomisessa äänestyksessä.
Olemme käyttäneet ajan tiedottaaksemme asiasta liikenteen aloille ja olemme ottaneet ne mukaan yhteistyöhön. Olen varma, että komissio oli ennen valkoisen kirjan laatimista tiiviisti yhteydessä liikenteen aloihin, mutta minun on sanottava, ettei parlamentti ole jäänyt tässä jälkeen ja että parlamentti on kuullut käytännössä kaikkia eri liikennemuotoja edustavia eurooppalaisia järjestöjä, ja monet niiden esittämät ehdotukset on sisällytetty työstämäämme lähestymistapaan.
Lähestymistapaamme kuvaa yksi perustava tosiseikka: arvoisa komission jäsen, tässä asiassa parlamentti ei vastusta komissiota. Päinvastoin, se ilmaisee halukkuutensa ja antaa myönteisen arvion komission ja valkoisen kirjan ehdotuksista. Uskomme, että parlamentin valtaenemmistö voi hyvin kannattaa useimpia siinä esitetyistä ehdotuksista ja arvioista.
Jatkamme kuitenkin asian arviointia ja esitämme joitakin rakentavia huomautuksia ja erityisehdotuksia, joita komission olisi tarpeen mukaan tarkasteltava.
Elämme liikenteen kannalta ratkaisevaa aikaa. On totta, että tietyt vuonna 1992 annetussa edellisessä valkoisessa kirjassa asetetut tavoitteet on saavutettu miltei kokonaan. Voidaan sanoa, että valkoisen kirjan strategisena ja perustavana tavoitteena oli liikenteen vapauttaminen: uusien tekniikoiden käyttöönoton, liikenteen hintojen alentamisen ja kilpailukyvyn lisäämisen tavoitteet saavutettiin. Taistelu liikenteen kestävästä hallinnoinnista hävittiin, ja olenkin iloinen siitä, että komissio ensimmäisenä tunnustaa ongelman vakavuuden ja sen, että emme voi enää pitkittää päätösten tekoa, jos haluamme toimia tehokkaasti.
Kestävyyden ongelma on laajasti käsitettynä tietysti ympäristöä koskeva, sillä liikenteen aiheuttaman saastumisen seuraukset ovat vakavia. Saastuminen tekee tyhjäksi muilla teollisuudenaloilla aikaansaadut säästöt Kioton sopimuksen mukaisten sitoumusten noudattamiseksi. Sillä on yleisten luontoon kohdistuvien vaikutusten lisäksi myös vaikutusta kansalaisten terveyteen. Eräiden raporttien mukaan vaikutus on verrattavissa liikenneonnettomuuksien vakavuuteen.
Varsinaisen ympäristönäkökohdan lisäksi myös ruuhkautuminen on huolestuttavaa. Meillä oli ennen toimiva ja kilpailukykyinen liikennejärjestelmä, mutta nyt päätiet ruuhkautuvat, kaupungit tukkeutuvat, maantiet ja rautatiet sekä tiet lentokentille ovat osoittautuneet kilpailukyvyn kannalta rakenteellisesti heikoiksi. Ja tämä haittaa vakavasti kilpailukykyä. Nyt ei ole aika luetella lukuja, kieltäydyn tekemästä sitä, sillä meillä ei ole siihen aikaa, mutta minun on sanottava, että kuljemme kohti ruuhkautumista.
Hinnoittelu on valkoisen kirjan hiomaton timantti, jota meidän on työstettävä edelleen. Tämä on tärkeää. Meidän on edistettävä ympäristöä kunnioittavia liikennemuotoja, saatava aikaan synergiaa eri liikennemuotojen yhdistämisellä ja logistiikka-asemilla mahdollisimman tehokkaan liikenteen luomiseksi.
Maantieliikenteen keskeistä asemaa on kunnioitettava ja arvostettava, rautatieliikenne on vapautettava, on lisättävä lyhyen ja keskipitkän matkan kabotaasia jne.
Turvallisuus on ehdoton tekijä. Euroopan parlamentti on ehdottanut Euroopan tieliikenteen turvallisuudesta vastaavan viraston perustamista - ainoa asia, joka puuttui liikennettä koskevasta valkoisesta kirjasta - ja toivon, että ehdotukseen suhtaudutaan myönteisesti, kuten myös meriliikenteen ja rautateiden turvallisuutta koskevien ja muiden vastaavien ongelmien ratkaisemiseen.
Arvoisa komission jäsen, on tullut aika sanoa hyvin selvästi, ettei Euroopan unionin liikennepolitiikka voi toimia ilman johdonmukaista talousarviopolitiikkaa. Tämän vuoksi parlamentti ehdottaa tarvitsemamme Euroopan liikennerahaston ja liikennealan rahoitusvälineen perustamista.
On totta, että valkoisessa kirjassa ei tarkastella riittävällä tavalla Euroopan epäsymmetrisyyttä, että kaupunkeja koskevia asioita ei ole käsitelty, koska niitä pidetään toissijaisina ja komission ehdotuksen ulkopuolelle jäävinä, että julkista liikennettä ei ole vielä tarkasteltu asianmukaisesti - me pyydämmekin komissiolta täydentäviä asiakirjoja - ja että valkoisessa kirjassa ei oteta todellisuudessa huomioon laajentumista. Jos Eurooppa kuitenkin haluaa osallistua globalisaatioprosessiin eikä vain odottaa muiden toteuttavan sitä, jos se haluaa olla mahdollisimman elinkykyinen, sen liikenteen on parannuttava. Valkoisessa kirjassa olette toimineet yhteistyössä tämän osalta, ja parlamentti haluaa toimia samoin.

De Palacio
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, haluan aluksi kiittää Izquierdo Colladoa työstä, jota hän on tehnyt pitkään. Uskon, että hänen tekemänsä työn vuoksi olemme saaneet käydä niitä toisinaan intohimoisia keskusteluja, joita valkoinen kirja on herättänyt.
Puhumme liikennepolitiikan edistämisestä, uusien näkökohtien huomioon ottamisesta, kuten sanottua, selkeällä ja huolellisella tavalla. Tällaisia ovat kestävän kehityksen ja kasvun yhteensovittaminen, toisin sanoen elämän laadun ja ympäristön suojelun sisällyttäminen olennaisina tekijöinä politiikan valmisteluun.
Tämän osalta nykyhetkestä aina vuoteen 2010 ehdotetut miltei kuusikymmentä toimenpidettä on suunnattu liikennemuotojen tasapainottamiseen, mikä ei tarkoita maantieliikenteen tai meriliikenteen alas ajamista - tehtäköön tämä täysin selväksi - sillä ne ovat kaksi kilpailukykyisintä liikennemuotoa, vaan yksinkertaisesti sitä, että ehkäistään rautatieliikenteen tai sisävesiliikenteen heikkeneminen tulevaisuudessa Pohjois-Euroopassa, sillä ne ovat kerta kaikkiaan olennaisia liikennemuotoja, joilla on oltava merkittävä asema liikenteen uuteen kysyntään vastaamiseksi. Tämä koskee myös meriliikenteen kehittämistä.
Kyse on näin ollen uuden tasapainon löytämisestä liikennemuotojen välillä, pullonkaulojen poistamisesta, turvallisesta liikennepolitiikasta - käyttäjien palvelujen osalta turvallisuus on olennainen tekijä - sekä vastaamisesta haasteisiin niillä liikenteen aloilla, jotka muuttuvat maailmanlaajuisiksi, etenkin lento- ja meriliikenteessä.
Valkoisessa kirjassa esittämäämme analyysia on käsitelty perusteellisesti myös teollisuudessa ja niillä aloilla, joita se eniten koskee. Myös neuvostossa. Tässä suhteessa komissio on esittänyt useimmat valkoisessa kirjassa ehdotetuista toimenpiteistä parlamentille ja neuvostolle. Jotkin niistä ovat edistyneet merkittävästi, kuten Galileo, liittyminen Eurocontrol-järjestöön, lento- ja meriliikenteen turvallisuusvirastojen perustaminen - puhun myöhemmin maanteiden turvallisuudesta, jonka Izquierdo Collado mainitsi - maantiekuljetusalan työaikoja koskeva aloite ja se, että neuvostossa päästiin hiljattain sopimukseen yhtenäisestä eurooppalaisesta ilmatilasta ja Marco Polo -ohjelmasta.
Toista rautatiepakettia koskevat neuvottelut ovat edenneet hyvin pitkälle, ja parlamentti on ilmaissut kantansa asiasta hyvin selvästi pari kuukautta sitten. Jotkin tärkeät ehdotukset, kuten Euroopan laajuiset verkot, ovat kuitenkin edelleen valmisteluvaiheessa. Kuten tiedätte, neuvosto katsoi paremmaksi viivyttää komission ehdottamaa osittaista uudistusta, jolle parlamentti on antanut tukensa, ja edetä asiassa yleisempien tarkistusten kautta. Hyvä on. Toivon tältä osin, että Euroopan laajuisten verkkojen yleistä tarkistamista laajentumisen yhteydessä tarkasteleva Van Miertin ryhmä saa aikaan hyvän tuloksen ennen Kreikan puheenjohtajuuskauden päättymistä ja että asiakirja voidaan esittää Italian puheenjohtajuuskaudella. Se kattaa siis 27 jäsenvaltion unionin, sillä siihen sisältyvät kaikki valtiot, joiden kanssa neuvottelut joko on saatettu päätökseen tai niissä on edistytty pitkälle. Asiakirjasta olisi tämän vuoksi keskusteltava myös parlamentissa.
Haluan sanoa, että myös infrastruktuuripaketin käyttöönotossa olemme loppuvaiheessa. Tähän pakettiin sisältyy kolme merkittävää infrastruktuurien kehittämiseen liittyvää tekijää: hinnoittelumenetelmä - jonka Izquierdo Collado mainitsi hetki sitten ja jota käsittelimme myös ennen keskustelua Itävallan ekopistejärjestelmästä - jota sovelletaan ennen sellaisen kustannuksia koskevan direktiivin antamista, josta käy ilmi, kuinka pitkälle neuvosto ja parlamentti ovat valmiit menemään tässä asiassa, ja jossa säädetään hinnoittelun muodoista, keinoista ja rajoituksista.
Toiseksi pakettiin sisältyy järjestelmä, jolla kannustetaan infrastruktuurin perustamiseen tähtääviä yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuuksia. Meidän on saatava yksityistä pääomaa uuden infrastruktuurin kehittämiseen nopeuttaaksemme uuden infrastruktuurin käyttöönottoa 25 jäsenvaltion - pian 27 jäsenvaltion - Euroopassa.
Kolmanneksi eurooppalainen sähköinen hinnoittelujärjestelmä tukee Euroopan unionin eri jäsenvaltioiden käytännön järjestelmien ja teknisten järjestelmien yhteensopivuutta ja yhteentoimivuutta. Keskipitkällä aikavälillä tavoitteena on yhdenmukaisuus, yhtenäinen järjestelmä, joka perustuu satelliittivalvontajärjestelmiin, siis Galileo-järjestelmä.
Tieliikenneturvallisuuden osalta olen iloinen voidessani todeta, että parlamentin jäsenillä on sama tavoite kuin meilläkin, nimittäin kuolemaan johtavien onnettomuuksien vähentäminen 50 prosentilla vuoteen 2010 mennessä. Komissio on äskettäin antanut ehdotuksen direktiiviksi tunnelien turvallisuudesta, ja esitämme lähiaikoina tieliikenneturvallisuutta koskevan yleisen toimintasuunnitelman. Esitämme tällä alalla myös merkittäviä ehdotuksia maantiekuljetusten valvonnasta moottoriteiden vaarapaikkojen tunnistamiseksi.
Toivon näiden uusien toimenpiteiden auttavan tavoitteen saavuttamisessa, ja niitä onkin täydennettävä kansallisilla ja paikallisilla toimenpiteillä, sillä tällä alalla toissijaisuudella on merkittävä sija.
Hyvät parlamentin jäsenet, olemme keskustelleet meriliikenteen turvallisuudesta useita vuosia Erikan traagisen onnettomuuden jälkeen ja jälleen hiljattain Prestigen onnettomuuden jälkeen. Hyvät parlamentin jäsenet, komissio voi kuitenkin todeta, että olemme esittäneet yhtenäisen toimenpidepaketin, jolla meriliikenteen turvallisuutta Euroopan unionissa lisätään merkittävällä tavalla. Se on vaan pantava täytäntöön, ja loput toimenpiteet esitetään piakkoin. Joitakin niistä on jo esitetty, kuten yksirunkoisten öljysäiliöalusten käytöstä poistamista ja niiden korvaamista kaksoisrunkoisilla öljysäiliöaluksilla koskeva aikataulu sekä vaatimus siitä, että saastuttavien hiilivetyjen kuljetuksessa on käytettävä entistä turvallisempia ja nykyaikaisempia öljysäiliöaluksia, ja esitämme lähiaikoina sellaisia asioita kuten rikosoikeudellinen vastuu vakavan laiminlyönnin tapauksessa. Meidän on vaadittava suurimpia mahdollisia korvauksia ympäristön pilaantumistapauksissa. Tarvitaan ehdotuksia kansainvälisen meriliikennelainsäädännön tarkistamisesta yhdessä unionin jäsenvaltioiden kanssa. Nykyinen tämän alan kansainvälinen lainsäädäntö nimittäin perustuu pikemminkin täysin vanhentuneisiin 1800-luvun periaatteisiin kuin 2000-luvun vaatimuksiin.
Lentoliikenteessä keskitämme toimemme vuonna 2003 ulkosuhteisiin. Tähän liittyy niin sanottujen open skies -sopimusten neuvotteleminen uudelleen, mikä on hyvin kiireellinen asia alkaen Yhdysvaltojen kanssa tehdyistä sopimuksista.
Hyvät parlamentin jäsenet, olen tutustunut esittelijän tekemiin ehdotuksiin yleisesti, mutta keskustelen eri kohdista yksityiskohtaisemmin myöhemmin. Uskon, että työskentelemme samassa hengessä. Toivon, että valkoista kirjaa koskevan mietinnön hyväksyminen täällä parlamentissa sen asianmukaisiksi katsomine tarkistuksineen nopeuttaa nyt parlamentin ja neuvoston tarkasteltavina olevia toimenpiteitä, ja toivon, että tulevissa toimenpiteissä selvennetään edelleen mahdollisuuksia, liikkumavaraa sekä rajoituksia ja että ne ennen kaikkea auttavat nopeuttamaan tästä asiasta parlamentin kanssa käytävää keskustelua.

Isler Béguin (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tämän keskustelun aiheena ei ole pelkästään tulevaisuuden liikennettä koskeva mietintö. Kyseessä on itse asiassa yksi viimeisistä ulospääsyteistä sen jälkeen kun tuotannon ja liikkuvuuden sukupolvi on kuluttanut itsensä loppuun.
Kuka vielä uskaltaa puhua katastrofeilla pelottelusta tai huijariekologien esittämistä planeettamme ympäristön tilaa koskevista huonoista enteistä, kun WHO:n tutkimusten mukaan ajoneuvojen pakokaasupäästöt aiheuttavat vuosittain 800 000 kuolemantapausta?
Emme nyt voi enää tehdä muuta kuin pyrkiä hillitsemään ympäristökriisistä aiheutuvia nykyisiä ilmiöitä. Se, mikä oli tärkeää viidentoista jäsenvaltion unionissa, on nyt välttämätöntä ennen kuin jäsenvaltioita on 25, ja liikennepolitiikka, johon ei sisältyisi kestävä kehitys, olisi täysin tehotonta.
Elämäntapaamme kohdistuvat uhat pakottavat meidät käynnistämään todellisen liikennekulttuurin vallankumouksen. Olemme toki ymmärtäneet tämän suhteellisen myöhään, mutta nyt pystymme sentään erottamaan toisistaan liikenteen määrän lisääntymisen ja talouskasvun.
Aivan toisin kuin aikaisemmin liikennettä koskevassa uudistusohjelmassa ympäristövaatimukset on sisällytettävä tutkimuksiin ensisijaisina tekijöinä, liikennettä käyttävät kansalaiset on miellettävä sen keskiöön ja kansalaisjärjestöt on otettava mukaan kaikkeen keskusteluun. Lisääntyvä kaupungistuminen edellyttää julkisen liikenteen parantamista. Kaikissa hankkeissa on katsottava ensisijaisiksi mahdollisuudet kehittää jo olemassa olevien tai suunniteltujen verkkojen intermodaalisia yhteyksiä. Uuden vuoteen 2010 ulottuvan liikennepolitiikan laatimista ei myöskään pidä estää taloudellisella saivartelulla. Yhteisössä on toteutettava kunnianhimoinen tutkimusta ja kehittämistä koskeva ohjelma melusaasteen ja kuljetusalan haitallisten päästöjen torjumiseksi sekä Kioton pöytäkirjan tavoitteiden saavuttamiseksi.
Ympäristöasioiden, kansaterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunta käsittelee lausunnossaan tällaisten saasteiden vaikutuksia ihmisten terveyteen. Tilanne on hälyttävä kaikkialla, mutta se ei ole mikään syy todeta katastrofin uhkaavan ja olevan pysäyttämätön. Olemme edenneet asian tiedostamisesta varoituksiin. Nyt on aika toimia.
Arvoisa komission jäsen, unionin ei todellakaan pidä luovuttaa uhkaavan ekologisen katastrofin edessä, vaan sen on muutettava suuntaa liikenteen alalla ja vaadittava, että kaikki sopimukset ja ohjelmat - ja luoja tietää, että niitä on paljon - laaditaan ympäristövaatimusten mukaisesti. Muuten ajaudumme kohti tuhoa täysin tietoisina tosiseikoista.
Puhemies.
 Hyvät parlamentin jäsenet, julistan keskustelun keskeytetyksi. Jatkamme keskustelua klo 21.00.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto rahoitusnäkymien mukauttamisesta laajentumisen perusteella. 
Puheenvuoro on komission jäsenellä Schreyerillä.

Schreyer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, Kööpenhaminan huippukokous oli erittäin onnistunut sekä uusien jäsenvaltioiden että Euroopan unionin kannalta. Se oli menestys kaikkien niiden kannalta, jotka olivat työskennelleet useiden vuosien ajan tehdäkseen laajentumisesta totta, ottaakseen mukaan uudet jäsenvaltiot, eli Itä-Euroopan ehdokasvaltiot ja Maltan ja Kyproksen. Huippukokouksen ansiosta voitiin myös saattaa päätökseen neuvottelut rahoituspaketista, joka ei ole täysin helppotajuinen. 
Unioniin liityttyään toukokuussa 2004 uudet jäsenvaltiot voivat osallistua kaikkiin yleisestä talousarviosta rahoitettuihin tukiohjelmiin. Markkinatoimenpiteiden toteuttaminen helpottaa maatalouden edistämistä. Maanviljelijät saavat suoria tukia, ja erityisesti pienviljelijöille tuen merkitys tulee olemaan suuri.
Yhteensä 6,7 miljardia euroa rakennerahastovaroja osoitetaan työllisyyttä, infrastruktuureja, tiukempia ympäristöstandardeja ja liikenneväylien parantamista koskeviin hankkeisiin. Uudet jäsenvaltiot osallistuvat laajemmin tutkimushankkeisiin ja kaikkiin muihinkin hankkeisiin, kuten energia- ja ympäristöohjelmiin, opiskelijavaihtoon ja nuoriso-ohjelmaan. 
Lisäksi uusista jäsenvaltioista kotoisin olevia virkamiehiä siirtyy vähitellen yhä enemmän Euroopan unionin tehtäviin Brysseliin ja Luxemburgiin. Lisäksi perustetaan täysin uusi ohjelma, niin sanottu Schengen-väline, jonka tarkoituksena on yhteisrahoittaa ulkorajojen valvontaa. 
Rahoitussuunnitelmia on mukautettava, jotta nämä menokohdat saadaan sisällytettyä talousarvioon. Kööpenhaminassa käydyissä neuvotteluissa päästiin tasapainoiseen kompromissiin eri intressien välillä. Laajentumista koskeva rahoituskehys pysyy vuonna 1999 toimielinten välisessä sopimuksessa kaudelle 2000-2006 vahvistetuissa rajoissa. Komissio antoi tänään ehdotuksensa rahoitusnäkymien mukauttamiseksi. Ehdotuksessa luokitellaan Kööpenhaminan neuvottelujen tulokset yksittäisten otsakkeiden alle. Samalla rahoitusnäkymiä mukautetaan vuoden 2004 hintatason mukaisesti. 
Laajentumista koskevassa komission ehdotuksessa todetaan, että nykyisen hintatason mukaisesti ilmaistuna maatalouden ja rakennerahastojen sekä sisäisten politiikkojen ja hallintomenojen osalta maksusitoumusmäärärahoja lisätään yhteensä 45 miljardia euroa, joka on vielä Berliinin kehyksen mukainen lisäys. Toisin sanoen enimmäismääriä alennetaan 1,7 miljardilla eurolla verrattuna toimielinten välisessä sopimuksessa vuoteen 2006 saakka vahvistettuihin mahdollisiin enimmäismääriin.
Hyvät parlamentin jäsenet, keskeistä tässä on komission ehdotus, joka koskee otsaketta 7 eli liittymistä valmistelevaa tukea. Ehdotamme, että otsake jätetään ennalleen. Bulgarian ja Romanian liittymistä edeltävä tuki on tulevaisuudessa maksettava tästä otsakkeesta, ja ehdotamme, että näitä apupaketteja lisätään vuoden 2003 tasosta 20, 30 ja lopulta 40 prosenttia vuonna 2006, jolloin apupakettien määrä vastaa vuonna 2006 enimmäismäärää eli 1,4:ää miljardia euroa. Mielestäni kummallekin mainitulle maalle maksettavalla merkittävällä tuella mahdollistetaan se, että voimme työskennellä aktiivisesti auttaaksemme niitä saavuttamaan tavoitteensa eli Euroopan unionin jäsenyyden vuonna 2007. 
Komissio ja neuvosto ehdottavat myös, että Turkin liittymistä valmisteleva tuki, joka on tähän mennessä rahoitettu ulkosuhteita koskevasta budjettikohdasta, rahoitetaan tulevaisuudessa otsakkeesta 7. Esitämme piakkoin ehdotuksen Turkille myönnettävän tuen huomattavasta lisäämisestä. Mielestäni on koko Euroopan unionin etujen mukaista, että maan uudistuspyrkimyksiä tuetaan voimakkaasti liittymistä valmistelevaa tukea varten tarkoitetuista varoista. 
Rahoitusnäkymiin on luotava uusi otsake, jotta talousarvioon voidaan sisällyttää sitomaton taloudellinen tuki eli Kööpenhaminassa sovitut niin sanotut könttäsummatuet. Ehdotamme, että otsakkeen lisäys tehtäisiin kaikin tavoin samalla tavalla kuin rahoitusnäkymien mukautus, joka tehtiin EU:n laajennuttua viimeksi Suomen, Ruotsin ja Itävallan liittyessä jäseniksi. Myös silloin sovittiin könttäsummista ja jouduttiin lisäämään silloin voimassa olleisiin rahoitusnäkymiin uusi otsake. 
Komissio on päättänyt seuraavasta Kyprosta koskevasta ehdotuksesta: Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa sovittuihin laajentumista koskeviin taulukoihin ei vielä sisälly taloudellisen tuen muodossa Pohjois-Kyprokselle tarkoitettuja käyttökelpoisia varoja, joten komissio esittää teille nyt kaksi taulukkoa, joista toisessa on tehty rahoitusnäkymien mukautus Pohjois-Kyprosta varten ja toisessa ei. Käytännössä tämä merkitsee sitä, että jos Pohjois-Kyproksen tilanteeseen löydetään poliittinen ratkaisu, koko prosessia ei tarvitse aloittaa alusta alkaen uudestaan. Sen sijaan mukautettu taulukko, johon on lisätty Pohjois-Kyprosta varten 273 miljoonaa euroa, voi tällöin tulla voimaan heti. Mielestäni tämä toimintatapa antaa ensinnäkin asianmukaisen poliittisen viestin ja toiseksi se on tietysti yksinkertaisempi toimintatapa. 
Tulevaisuudessa 25 jäsenvaltion Euroopan unionin yleisessä talousarviossa ei enää tehdä eroa uusien ja vanhojen jäsenvaltioiden välille. Seuraavaan, vuoden 2004 talousarvioon voidaan ehdotuksen mukaisesti kirjata maksusitoumusmäärärahat, jotka ovat enintään 1,12 prosenttia BKTL:stä - eli 115 miljardia euroa - ja maksumäärärahat, jotka ovat enintään 1,08 prosenttia BKTL:stä - eli 111 miljardia euroa. Vuonna 1999 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen 25 kohdan mukaisesti seuraavaksi tästä komission ehdotuksesta keskustellaan, ja se käsitellään parlamentissa ja neuvostossa. Toimielinten välisessä sopimuksessa todetaan nimittäin selvästi, että rahoitusnäkymien mukauttamisesta laajentumisen perusteella on annettava Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteispäätöslauselma.
Seuraava kolmen toimielimen vuoropuhelu järjestetään jo ensi torstaina, jolloin toimielimillä on ensimmäinen tilaisuus työskennellä yhdessä komission ehdotuksen perusteella, jotta 25 jäsenvaltiosta koostuvan Euroopan unionin ensimmäisen yleisen talousarvion kehys saataisiin ajoissa valmiiksi.

Puhemies.
Paljon kiitoksia komission jäsen Schreyer.
Läsnäolevilla jäsenillä on nyt mahdollisuus esittää työjärjestyksen 38 artiklassa tarkoitettuja lyhyitä ja tarkoin rajattuja kysymyksiä. Noudatamme niin sanottua catch the eye -menettelyä. Tämä on aina hieman hankalaa, jos puhemies on likinäköinen, mutta koska kaikki tavanomaiset epäillyt ovat läsnä, uskon sen toimivan.

Rübig (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, rahoitusvaikutukset ovat luonnollisesti merkittävät, joten haluaisin tietää, kuinka hyvin suunnittelussa on otettu huomioon Lissabonin prosessi, jossa ilmenevät yksittäisten valtioiden vahvuudet ja heikkoudet. Näkyykö se yksittäisissä budjettikohdissa ja millaisia strategioita harkitsette sitä varten?

Schreyer
Arvoisa jäsen Rübig, rahoitusnäkymien mukauttaminen tarkoittaa luonnollisesti sitä, että ensiksi mukautamme uusille jäsenvaltioille myönnetyt varat rahoitusnäkymien eri otsakkeiden mukaisesti. Koska tilanne on tämä, kysymyksenne liittyy rahoitusnäkymien otsakkeeseen 3 eli sisäisiin politiikkoihin. Otsake sisältää useita yksittäisiä ohjelmia, joilla tuetaan Lissabonin prosessia. Kööpenhaminan päätöslauselmien ja komission ehdotuksen mukaisesti sisäisiin politiikkoihin vuonna 2004 kohdennettavat lisämäärärahat ovat yhteensä 1,6 miljardia euroa, sitten 1,5 miljardia euroa ja vielä 1,5 miljardia euroa tämänhetkisen hintatason mukaan. Näistä määristä myönnetään vuosittain noin miljardi euroa perinteisille sisäisten politiikkojen aloille, eli otsakkeen 3 ohjelmiin, ja määrät jaetaan yksittäisten ohjelmien kesken vuoden 2004 talousarviomenettelyssä. Riippuen valituista menettelyistä, esimerkiksi joissakin tapauksissa vaadittavasta yhteispäätösmenettelystä, yksittäisten ohjelmien rahoituspuitteiden jatkamisesta tehdään yhteispäätöslauselma.

Colom i Naval (PSE).
Arvoisa puhemies, tämä on todellakin asiaan perehtyneiden keskustelua, jossa käytetään yhteisön 12. virallista kieltä eli budjettislangia. Arvoisa komission jäsen, käsittääkseni Kööpenhaminassa vahvistetut luvut ovat talousarviolukuja, kun taas nyt keskustelemme ehdotukseenne liittyvistä rahoitusnäkymien luvuista. Toisin sanoen, rahoitusnäkymien otsakkeiden luvut voivat olla suuremmat kuin Kööpenhaminassa hyväksytyt talousarvioluvut. Pitääkö tämä paikkansa? Aikooko komissio ehdottaa, että meidän pitäisi pitää Kööpenhaminan lukuja vähimmäismäärinä ja edetä niistä ylöspäin, jos tarpeet osoittautuvat neuvoston arviota suuremmiksi?

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisa jäsen Colom i Naval, Kööpenhaminan neuvottelut toteutettiin niin, että lopputulokseksi saatiin laajentumista koskevat enimmäismäärärahat. Kööpenhaminan päätöslauselmassa käytetään sanaa "enimmäismäärä". Myös liittymissopimuksissa täsmennetään, että määrät ovat rahoitusnäkymien mukauttamista koskevat enimmäismäärät.

Wynn (PSE)
Arvoisa puhemies, aiheesta jatkaakseni haluan todeta, että meille annetut Kööpenhaminassa vahvistetut luvut ovat itse asiassa pienemmät kuin jälkeenpäin toimitetut luvut. Tästä syystä Kööpenhaminan kokouksessa vahvistetut luvut eivät voineet olla enimmäismääriä, koska tämän jälkeen saamamme luvut ovat tosiasiassa suuremmat. 
Haluaisin kuulla komission näkemyksen siitä, mitä tapahtuu, jos neuvosto sisällyttää Kööpenhaminan huippukokouksessa vahvistetut luvut liittymissopimuksiin. Kuten tiedätte, keskustelemme aiheesta ensi viikolla Ateenassa puheenjohtajavaltion kanssa. Parlamenttina meillä on kuitenkin ongelmana se, että neuvosto saattaa sisällyttää kyseiset luvut sopimuksiin varmistaakseen, että äänestämme liittymissopimusten puolesta. Jos näin tapahtuu, mikä merkitys tällöin on toimielinten välisen sopimuksen 25 artiklalla ja mikä asema parlamentilla on rahoitusnäkymien uudelleen arvioimista koskevissa neuvotteluissa? Jos neuvosto tekee näin, mikä komission jäsenen mielestä on rahoitusnäkymien merkitys?

Schreyer
Arvoisa puhemies, jäsen Wynnin ensimmäinen kysymys koski Kööpenhaminan päätöslauselmiin sisältyvien lukujen ja komission ehdotukseen sisältyvien lukujen vertailua. Vastaan siihen, että Kööpenhaminan neuvotteluissa käytettiin vuoden 1999 hintatasoa, sillä hyödynsimme Berliinin päätöslauselmia, jotka perustuivat kyseiseen hintatasoon. Tänään komissio on samalla myös päättänyt mukauttaa rahoitusnäkymät vuoden 2004 hintatason mukaisiksi, mikä aiheuttaa tämän eron. Haluan myös huomauttaa, että olemme sisällyttäneet Kyproksen yhteen näistä taulukoista.
Jäsen Wynnin toiseen kysymykseen vastatakseni haluan sanoa, että vuoden 1999 toimielinten välinen sopimus oli kaikkien kolmen toimielimen välinen sopimus, joten myös neuvoston on noudatettava sitä.

Böge (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, jos puhutte mahdollisesti virheellisestä laskentamenetelmästä, voidaan kysyä erityisesti otsakkeen 3 osalta, oliko mukautuksesta, joka selvästikin toteutettiin yksittäisiä otsakkeita koskevien tiettyjen arviointimenetelmien perusteella, kielteisiä vaikutuksia yhteispäätösmenettelyssä tehtyjen monivuotisia ohjelmia koskevien sopimusten kannalta. Tarkoitan sitä, että kun monivuotisissa ohjelmissa on sovittu tietyistä menoista, näillä arviointimenetelmillä voisi olla kielteisiä vaikutuksia päätöksiin, jotka on tehty aiemmin parlamenttia kuullen. Ennen kuin nämä luvut sisällytetään lainsäädäntöön, on ensin selvitettävä perusteet sille, pitäisikö näitä asioita tarkastella yksityiskohtaisemmin ja kuinka yksityiskohtaisesti. 
Jäsen Colom i Navalille annetun vastauksen vuoksi joudun esittämään toisen kysymyksen. Mikä on komission kanta asiaan? Onhan loppujen lopuksi täysin selvää, että Kööpenhaminan taulukoita ja lukuja on pidettävä vähimmäismääränä, joka taataan ainoastaan siihen asti, kunnes toimielinten välisen sopimuksen 25 artiklassa tarkoitetut toimintatavat on määritelty. Haluan käyttää tämän tilaisuuden hyväkseni erityisesti pyytääkseni komissiota tekemään kaiken voitavansa estääkseen neuvostoa yrittämästä luoda ennakkotapauksia salaa ja vahingoittamasta tällä tavoin pysyvästi toimielinrakenteita talousarviolainsäädäntöön liittyvissä asioissa. Tulevien viikkojen menettelyissä myös komission on päätettävä, kenen puolella se seisoo.

Schreyer
Jäsen Böge, en täysin ymmärrä, mitä tarkoitatte virheellisillä laskentamenetelmillä. Kööpenhaminassa käytiin pitkällisiä neuvotteluja eikä niinkään tehty laskelmia. Sisäisiä politiikkoja koskevat luvut vahvistettiin samalla tavoin kuin muidenkin otsakkeiden kohdalla, eli niissä ilmoitettiin, kuinka paljon varoja mihinkin oli myönnetty. Haluan lisäksi toistaa, että sisäisten politiikkojen alalla aloitetaan uusien ohjelmien toteuttaminen, ja Schengen-väline on yksi näistä. Sitä ei voida lainkaan verrata nykyisissä jäsenvaltioissa toteutettuihin ohjelmiin. Jopa ydinvoimaloiden käytöstä poistamisen tukemista koskeva ohjelma on uusi. Tulevaisuudessa kaikki uudet jäsenvaltiot voivat luonnollisesti osallistua nykyisiin ohjelmiin - kuten niistä jotkut jo tekevätkin - ja ohjelmien mukauttamiseen kohdennetaan noin miljardi euroa vuodessa.
Kysyitte, mitä voidaan tehdä tilanteessa, jossa meillä on toisessa kädessä Kööpenhaminan päätöslauselmat ja toisessa kädessä liittymissopimukset ja tietysti myös toimielinten välinen sopimus, jossa korostetaan, että rahoitusnäkymien mukauttamisesta on tehtävä yhteinen päätös. Komissio on jatkuvasti korostanut tätä seikkaa neuvostolle. Näin todetaan myös Kööpenhaminan päätöslauselmissa. Tuolloin Eurooppa-neuvosto totesi, että komission oli ehdotuksessaan otettava huomioon taulukko, jossa tehdään yhteenveto neuvottelujen tuloksista. 
Tiedämme, ettei neuvottelutuloksiin ollut helppo päästä. Myös ehdokasvaltiot osallistuivat perusteellisiin neuvotteluihin menojen määrien lisäksi menojen rakenteesta. Mielestäni meidän on otettava tämä huomioon. Tästä syystä esimerkiksi komissio hyväksyi ehdotukset ja neuvottelutulokset rakennerahastovarojen määrästä verrattuna könttäsummiin. Mielestäni on erittäin tärkeä ja hyvä asia, että meillä on jo ensi viikolla mahdollisuus keskustella neuvoston kanssa asian eteenpäinviemisestä.

Walter (PSE)
Arvoisa komission jäsen, minun on jälleen lisättävä jotain, sillä on niin, että liittymissopimusten osalta parlamentissa järjestetään hyväksyntämenettely, jossa emme voi perustella kantaamme vaan todeta ainoastaan "kyllä" tai "ei". Liittymissopimukset ovat luonnollisesti sitovaa kansainvälistä lainsäädäntöä, ja niissä määrätään myös rahamääristä, joista olisi tavanomaisesti päätetty yhteispäätösmenettelyssä, jos niitä kaikkia olisi käsitelty yhdessä ja jos niihin olisi sovellettu rahoitusnäkymiä koskevia edellytyksiä. Tällöin olisimme voineet vaikuttaa edes jonkin verran neuvottelutulokseen. Jos oletetaan, että Kööpenhaminan luvut sisällytetään sopimuksiin ja ne vahvistetaan lopullisesti pelkässä hyväksyntämenettelyssä, joka järjestetään pian, onko meillä, kuten totesitte, tosiasiallinen mahdollisuus vaikuttaa rahoitusnäkymiin yhteispäätösmenettelyssä, johon osallistuvat kaikki budjettivaltaa käyttävät osapuolet? Vai joudummeko takaisin asemaan, jossa ainoina vastausvaihtoehtoina on "kyllä tai ei", eli jossa voimme vain joko hyväksyä tai hylätä päätöksen? Tämähän olisi vastoin jo vuonna 1999 määriteltyä toimintatapaa. 
Sitten toinen kysymykseni. Ilmoititte, että aiotte luoda liittymistä valmistelevaa tukea koskevan otsakkeen, joka kattaa tulevaisuudessa Bulgarian ja Romanian, ja että tukea on tarkoitus lisätä. Bulgaria ja Romania ovat viimeisten kymmenen vuoden aikana käyneet läpi melko merkittävän prosessin, joka sisältää monia yksittäisiä toimenpiteitä, kuten yhteisön säännöstön täytäntöönpanoa ja muita vastaavia asioita. Olette sanoneet ehdottaneenne, että liittymistä valmistelevaa tukea koskevaan otsakkeeseen olisi sisällytettävä vielä yksi valtio, eli Turkki, jonka asema ei aikaisemmin ole ollut verrattavissa Bulgarian tai Romanian asemaan. Myöskään Turkin kanssa käytävät neuvottelut eivät ole edenneet yhtä nopeasti kuin muiden maiden kanssa. Aiotteko nyt asettaa nämä maat samalle lähtöviivalle? Ehdottaako komissio, että pyrimme antamaan Turkille saman aseman kuin Bulgarialle ja Romanialle? Kuinka voitte perustella tätä lähestymistapaa, joka sisältää aiempaa huomattavasti pidemmälle menevän arvion? Kun puhumme liittymistä valmistelevasta tuesta, josta olemme aikaisemmin kuulleet eri lähteistä eri asioita, kuten sen, että puheenjohtaja Prodi kannattaa henkilökohtaisesti ehdokasvaltion aseman myöntämistä Kroatialle ja muille Balkanin maille, haluaisin tietää, onko nämä maat jo sisällytetty otsakkeeseen 7, josta nyt puhutte. Jos ei ole, kuinka niiden kanssa toimitaan tulevina vuosina?

Schreyer
Arvoisa puhemies, vuoden 1999 toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettiin myös ne enimmäismäärät, jotka voitaisiin lisätä määrärahoihin laajentumisen yhteydessä, ja näin vahvistettiin tietyt rajat. Juuri näiden rajojen puitteissa laadittiin komission ehdotus ja neuvoteltiin ehdokasvaltioiden kanssa. 
Haluan kuitenkin korostaa uudelleen, että oikeudellinen kysymys on erittäin tärkeä, kun otetaan huomioon liittymissopimusten ja niihin sisältyvien lukujen hyväksymisen merkitys toimielinten välistä sopimusta koskevien neuvottelujen kannalta. Ensi viikolla järjestettävässä kolmen toimielimen vuoropuhelussa meidän on kiinnitettävä tähän erityistä huomiota. 
Turkista on sanottava, että myös neuvosto on tänä vuonna hyväksynyt ehdotuksen Turkin sisällyttämisestä otsakkeeseen 7, jolloin se olisi oikeutettu liittymistä valmistelevaan tukeen. Meillä on eräänlainen Turkin liittymistä valmisteleva strategia, ja oikeudellinen perusta, jonka mukaisesti otsakkeen 4 tuet - jälleen vahvasti sisäinen asia - maksetaan, sisältää juuri tämän toteamuksen, joten uutta oikeudellista perustaa ei tarvita Turkin siirtämiseksi rahoituksellisesti otsakkeesta 4 otsakkeeseen 7. 
Balkanin maita koskevaan kysymykseen minulla on seuraava vastaus: Kuten useista lehtiartikkeleista on tänä vuonna voitu lukea, Kroatia on päättänyt hakea EU:n jäsenyyttä. Neuvoston on nyt päätettävä, mitä seuraavaksi tapahtuu. Se luultavasti pyytää komissiota tutkimaan asiaa, ja komissio toimii näin. Meidän ei vielä tällä hetkellä tarvitse pohtia, täytyykö otsakkeeseen 7 sisällyttää vielä yksi uusi valtio. 
Haluan kuitenkin jälleen korostaa, että komissio ehdottaa, että otsake 7 jätetään ennalleen ja että maataloutta, rakennerahastoja, sisäisiä politiikkoja ja hallintomenoja koskevien otsakkeiden 1 ja 2 rahoitusohjelmaa mukautetaan laajentumisen huomioon ottamiseksi.

Puhemies.
Paljon kiitoksia komission jäsen Schreyer. Pyydän teitä antamaan seuraavien puhujien kysymyksiin yhteisen vastauksen.

Garriga Polledo (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, Kööpenhaminassa neuvoteltiin otsakkeista 1 ja 2 ja tosiasiassa sisäisten ja ulkoisten politiikkojen tukimäärät on suurin piirtein laskettu. Kun otetaan huomioon antamanne selitykset, tarkoittaako tämä sitä, että otsakkeiden 3 ja 4 määriä voidaan pitää ohjeellisina, kun taas otsakkeiden 1 ja 2 määrät on vahvistettu.

Mulder (ELDR).
Ensinnäkin haluan todeta, että minäkin olen samaa mieltä jäsen Walterin kanssa. Ei luonnollisesti ole kovinkaan loogista, että Kööpenhaminan Eurooppa-neuvosto toteaa, että vuonna 2004 arvioidaan, voiko Turkista tulla EU:n jäsenvaltio ja voidaanko neuvottelut aloittaa, kun se samalla antaa ymmärtää, että Turkki voidaan sisällyttää otsakkeeseen 7, eli liittymistä valmistelevan tuen otsakkeeseen. 
Haluan esittää kysymyksen rahoitusnäkymien otsakkeesta 6. Jos olen ymmärtänyt oikein, ette ole maininneet sitä lainkaan. Onko komissio tai neuvosto ollenkaan harkinnut takuuvarauksen laajentamista koskemaan uusia jäsenvaltioita, kun otetaan huomioon Euroopan investointipankin ja Lontoossa sijaitsevan Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin lisääntynyt toiminta. Toinen kysymykseni on seuraavanlainen: On aina ollut olemassa rahoitusvaraus, joka liittyi YMP:hen ja erityisesti euroalueen ulkopuolisiin maihin. EU:hun liittyy piakkoin kymmenen uutta valtiota, joista yhdestäkään ei tule euroalueen jäsentä. Onko rahoitusvarauksesta tullut tarpeeton ja mistä syystä?

Schreyer
Arvoisa puhemies, vastaan ensin jäsen Garriga Polledon kysymykseen otsakkeesta 4. Kuten tiedätte, otsakkeesta 4 ei keskusteltu Kööpenhaminassa. Otsakkeesta 3 sen sijaan on tehty rahoituskehystä koskeva komission ehdotus vuoden 1999 toimielinten välisen sopimuksen mukaisesti, ja neuvotteluissa käsiteltiin erityisohjelmia, joita parhaillaan käynnistetään. Kuten sanoin, niihin kuuluu Schengen-väline ja mielestäni erittäin tärkeä ohjelma, jolla on tarkoitus tarjota lisää apua tehokkaiden hallintorakenteiden perustamiseen, sekä ohjelma ydinvoimaloiden käytöstä poistamiseksi. 
Vastaan seuraavaksi jäsen Mulderin kysymykseen rahoitusvarauksesta. Vuonna 1999 tehtiin rahoitusvarauksen lopettamista koskeva päätös, joka sisältyy myös toimielinten väliseen sopimukseen, joten tästä syystä sitä ei enää ole. Takuurahaston tilanne on se, että siitä on jouduttu takaamaan myös ehdokasvaltioille ja esimerkiksi useisiin EIP:n ohjelmiin myönnettyjä lainoja. Kun ehdokasvaltioista tulee jäsenvaltioita, talousarviossa ei enää ole tarpeen antaa kyseisiä takuita. Toisin sanoen laajentumisen jälkeen takuurahastosta on enemmän varoja käytettävänä kolmansille maille myönnettävien lainojen takaamiseen.

Puhemies.
Paljon kiitoksia komission jäsen Schreyer.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana kyselytunti. Käsittelemme komissiolle osoitettuja kysymyksiä (B5-0010/2003).
Ensimmäinen osa
Puhemies. -
Seuraavana on Didier Rodin kysymys nro 36 (H-0050/03):

Aihe: Tupakkamainontadirektiivin vaikutukset yhteisön kilpailupolitiikkaan

Kansainvälisen autourheiluliiton (FIA) edustajien lehdistölle antamien lausuntojen perusteella vaikuttaa siltä, että liitto uhkaa estää kaikki formula 1 -kilpailut Euroopan unionin jäsenvaltioiden kilparadoilla johtuen uudesta eurooppalaisesta tupakkamainonnan kieltävästä direktiivistä, joka jäsenvaltioiden on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöään vuoteen 2005 mennessä. Mitä kilpailuoikeutta koskevia johtopäätöksiä komissio voi tehdä tästä erityisesti, kun otetaan huomioon komission ja FIA:n väliset sopimukset?
Miten komissio arvioi kilpailuoikeuden kannalta ja ottaen huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön sekä Eurooppa-neuvoston, komission ja parlamentin urheilua koskevat kannat, FIA:n päätöstä antaa formula 1 -tallien itse päättää, osallistuvatko ne kilpailuihin niiden jäsenvaltioiden kilparadoilla, jotka ovat säätäneet tupakkamainonnan urheilutapahtumissa kieltävän lain?

Monti
Jäsen Rod toi esiin yhden moottoriurheilun ongelmallisimmista kysymyksistä: formula 1 -kilparatojen valinnan ja formula 1 -osakilpailujen aikataulun vahvistamisen. Tämänhetkisten tietojemme perusteella formula 1 -mestaruuskilpailuista vastaavaa järjestöä edustava Bernie Ecclestone itse ilmoitti julkisesti, että tupakkateollisuuden harjoittamaa sponsorointia koskeva kielto, jonka on tarkoitus tulla Euroopan unionissa voimaan ennen vuotta 2006, saattaa johtaa siihen, että formula 1 -kilpailut järjestetään Euroopan unionin sijasta jossakin muualla.
Mitä tulee kansainväliseen autourheiluliittoon FIA:aan, jäsen Rod on luonnollisesti tietoinen tupakkateollisuuden harjoittamasta autourheilun sponsoroinnista annetun FIA:n julistuksen ja vuonna 2006 voimaantulevasta kiellosta tehdyn kansainvälisen sopimuksen. FIA selittää, millä tavalla formula 1 -kilpailuja voidaan edelleen järjestää Ranskassa ja Yhdistyneessä Kuningaskunnassa, vaikka nämä maat kieltäisivätkin tupakkateollisuuden harjoittaman sponsoroinnin. Komissiolle on lisäksi ilmoitettu, että Spa-Francorchampsin radalla tavallisesti järjestetty Belgian osakilpailu on jätetty pois vuoden 2003 MM-kilpailukalenterista. Tämä johtuu ilmeisesti vuoden 2003 aikana voimaantulevasta Belgian laista, jossa kielletään tupakkatuotteiden mainonta ja sponsorointi. Bernie Ecclestonen lausuntojen mukaan Itävallan Spielbergin osakilpailulle näyttäisi käyvän samoin vuonna 2004, jolloin vastaava kielto tulee voimaan Itävallassa.
Kilpailulainsäädännön näkökulmasta on tärkeää, että kaikki formula 1 -mestaruuskilpailujen kalenterin laadinnassa mukana olevat tahot täyttävät tehtävänsä ja kantavat vastuunsa. Näyttäisi siltä, että päätös järjestää formula 1 -kilpailu jossakin tietyssä valtiossa tehdään pikemminkin taloudellisin kuin autourheiluun sovellettavin oikeudellisin perustein. MM-kilpailukalenterin laadintaan sovelletaan edelleen järjestelmää, jonka formula 1 -kilpailujen järjestämiseen osallistuvat tahot ovat kehittäneet komissiolle toimitettujen sopimusten perusteella. Komissio aikoo varmistaa, että Spa-Francorchampsin erityistapauksessa on noudatettu yhteisön kilpailulainsäädäntöä.
Tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä, josta neuvosto teki poliittisen sopimuksen joulukuussa 2002, kielletään 31. heinäkuuta 2005 alkaen sponsorointi, jossa on mukana useampia jäsenvaltioita tai jolla on maiden rajat ylittäviä vaikutuksia. Kielto koskee siis luonnollisesti myös formula 1 -kilpailujen sponsorointia. Direktiivissä otetaan huomioon, että sponsorointia koskevat säännökset, jotka liittyvät tupakkatuotteiden myynninedistämiseen, ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa, mikä saattaa johtaa kilpailun vääristymiseen. Direktiivillä pyritään poistamaan nämä ongelmat ja lähentämään alan lainsäädäntöä.

Rod (Verts/ALE).
Arvoisa komission jäsen, kiitos tähän kysymykseen antamastanne erittäin selkeästä vastauksesta. Esitimme tämän tärkeänä pitämämme kysymyksen, sillä vaikka asia koskeekin nyt ainoastaan Spa-Francorchampsin kilpailua, se koskee luonnollisesti myöhemmin myös muita kilpailuja, joihin tämä tupakkadirektiivi vaikuttaa. Me kannatamme voimakkaasti tupakkamainonnan kieltävää direktiiviä. Mielestämme on hyvin tärkeää, että terveysongelmat ovat etusijalla tupakkamainontaan liittyviin ongelmiin nähden, ja olemme erittäin huolissamme kansainvälisen autourheiluliiton kannasta tässä asiassa. Kuten korostitte, komission jäsen Byrne tarkastelee parhaillaan mahdollisuutta laajentaa tupakkamainonnan kielto maailmanlaajuiseksi ja tehdä siten tässä asiassa yhteistyötä Maailman terveysjärjestön WHO:n kanssa. Tästä on jo keskusteltu komission jäsenen Byrnen kanssa.
Autourheiluliittojen parhaillaan toteuttamat toimet tietenkin huolestuttavat suuresti niitä, jotka yrittävät vähentää kaikenlaista tupakointia edistävää toimintaa. Me kaikki tiedämme, että tupakointi on erittäin vaarallista terveydelle. Lisäksi autourheiluliittojen toimet vääristävät työllisyyttä erityisesti urheilun alalla, ja myös tämä on erittäin vahingollista.

Monti
Haluan kiittää jäsen Rodia hänen kohteliaista huomautuksistaan, joiden en katso edellyttävän minulta uutta vastausta.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, periaatepäätös kieltää sellaisen tuotteen mainonta, jolla käydään laillisesti kauppaa, herättää kysymyksen siitä, miten kilpailulainsäädännön tulevaisuudessa käy. Jos lisäksi päätämme kieltää makeisten, autojen ja muiden tuoteryhmien mainonnan, kohtaamme markkinataloudessa ongelmia. Siinä tapauksessa meillä on laillisia tuotteita, joita ei kuitenkaan saa mainostaa. Miten uskotte tämän vaikuttavan muihin sellaisiin tuoteryhmiin, kuten alkoholiin, joiden mainonnasta muun muassa autourheilu saa huomattavasti varoja?

Monti
Tämä on hyvin mielenkiintoinen kysymys, johon voin vastata ainoastaan lyhyesti ja periaatteellisella tasolla. Jäsen Rübig, kuvailemanne kaltaisessa tilanteessa komission on kilpailupolitiikan osalta tapauskohtaisesti tutkittava, onko kilpailusääntöjä nimenomaisesti rikottu. Kysymykseen ei näin ollen voida antaa yleistä vastausta. Tarpeen mukaan ja erityistilanteessa annamme kuitenkin tällaisen vastauksen.

Puhemies. -
Seuraavana on Anna Karamanoun kysymys nro 37 (H-0031/03):

Aihe: Seksuaalisen väkivallan uhriksi joutuneelle henkilölle määrätty kielto lähteä Yhdistyneistä arabiemiirikunnista
Ranskalaisten sanomalehtitietojen mukaan Yhdistyneiden arabiemiirikuntien viranomaiset ovat 15. lokakuuta 2002 lähtien kieltäneet Ranskan kansalaista Touria Tioulia lähtemästä maasta. Touria Tiouli esitti poliisiviranomaisille syytöksen, että kolme Yhdistyneiden arabiemiirikuntien kansalaista oli käyttänyt häntä seksuaalisesti hyväkseen. Yhdistyneiden arabiemiirikuntien viranomaiset syyttivät häntä avioliiton ulkopuoliseen sukupuolisuhteeseen ryhtymisestä, josta määrätään vähintään kuuden kuukauden vankeusrangaistus.
Aikooko komissio painostaa samanaikaisesti Ranskan hallituksen kanssa Yhdistyneiden arabiemiirikuntien hallitusta, jotta vangittu nainen vapautetaan ja hänet raiskanneet miehet tuomitaan, koska Euroopan unionin perusarvoihin kuuluu naisten oikeuksien suojelu, ja erityisesti seksuaalisen väkivallan torjuminen?

Patten
. (EN) Haluan tehdä täysin selväksi, että komissio on yhtä närkästynyt Touria Tioulin pidätykseen liittyvistä olosuhteista kuin jäsen Karamanoukin. Touria Tiouli on marokkolaista syntyperää oleva Ranskan kansalainen, jota on pidetty vastoin tahtoa Dubaissa 15. lokakuuta 2002 alkaen. Olen lukenut asiakirjat ja ymmärrän hyvin, miksi parlamentin jäsen otti asian esiin.
Komissio seuraa tarkoin asian kehitystä. Sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jonka kansalainen on kyseessä, on ryhdyttävä tarvittaviin toimiin kyseisen kansalaisen auttamiseksi. Komission tietojen mukaan Ranskan hallitus tekee kaiken mahdollisen tämän valitettavan tilanteen korjaamiseksi. Komissio on valmis tukemaan Ranskan viranomaisia, mikäli ne pitävät sitä tarpeellisena ja toivottavana. Voin vakuuttaa parlamentin jäsenelle, että toimimme tilanteen vaatimalla tavalla ja tarkastelemme tilannetta jatkuvasti.

Karamanou (PSE).
Arvoisa komission jäsen, olen osittain tyytyväinen vastaukseenne. Olisin kuitenkin toivonut, että komissio käyttäisi vaikutusvaltaansa Yhdistyneiden arabiemiirikuntien painostamiseksi. Myönteistä tässä asiassa kuitenkin on se, että Yhdistyneiden arabiemiirikuntien tuomioistuin on vapauttanut Touria Tioulin syytteistä, joita tämän raiskanneet miehet olivat esittäneet häntä vastaan. Hänen vaikeutensa eivät kuitenkaan ole vielä ohitse, koska hänen on odotettava passiaan vielä kaksi viikkoa tuomion antamispäivästä. Tuomio julistettiin 26. tammikuuta, ja ellen ole erehtynyt, siitä on tänään kulunut kaksi viikkoa. Pian näemme, saako hän passinsa takaisin, jotta hän voi lähteä maasta.
Arvoisa komission jäsen, haluan kysyä teiltä, aiotteko tehdä yhteistyötä Ranskan hallituksen ja Yhdistyneissä arabiemiraateissa sijaitsevan Ranskan suurlähetystön kanssa sekä aiotteko käyttää sitä auktoriteettia ja valtaa, joka teillä on Euroopan unionin komission jäsenenä, päättääksenne tämän ranskalaisnaisen painajaisen.

Patten
Hyvä parlamentin jäsen, voin vakuuttaa teille, etten millään tavalla vähättele huoltanne tästä asiasta, kun tuon jälleen kerran esiin komission aseman tässä asiassa.
Ranskan hallituksella on valtuudet päättää, miten tämänkaltaisessa asiassa toimitaan. Olemme valmiita toimimaan Euroopan unionin tasolla, jos ja kun Ranskan hallitus katsoo sen tarpeelliseksi. Seuraamme näin ollen tätä asiaa edelleen, ja olemme valmiita ryhtymään toimiin, jos Ranskan hallitus katsoo, että meidän olisi puututtava asiaan.

Puhemies.
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, seuraavan kysymyksen esittäjä ja kysymykseen vastaava komission jäsen eivät ole nyt istuntosalissa, ja aion näin ollen pysäyttää kellon kolmeksi tai neljäksi minuutiksi, minkä jälkeen kyselytuntia voidaan jälleen jatkaa.

Puhemies.
 Seuraavana Rodi Kratsa-Tsagaropouloun kysymys nro 38 (H-0054/03):

Aihe: MEDA-ohjelma ja naiset
Komissiota pyydettiin laatimaan MEDA-ohjelman alueellisiin ohjelmiin liittyvä ja Brysselissä Belgian puheenjohtajuuskauden aikana 14. heinäkuuta 2001 järjestetyn alueellisen foorumin päätelmien mukainen ensimmäinen alueellinen ohjelma naisten osallistumisesta taloudelliseen ja sosiaaliseen elämään ja kehitykseen.
Komissio ei ole sen jälkeen kuitenkaan tehnyt tosiasiallista kyseiseen ohjelmaan kuuluvaa ehdotusta. Voiko komissio ilmoittaa syyt tähän viivästelyyn? Onko komissiolla vuodeksi 2003 aikataulu, jonka mukaan se toimii tämän ohjelman käynnistämiseksi?
Mitkä ovat komission kaavaileman naisia koskevan alueellisen ohjelman pääasialliset suuntaviivat, ja mihin ensisijaisiin tarpeisiin ohjelmalla vastataan?

Patten
Olen iloinen siitä, että jäsen Kratsa-Tsagaropoulou on läsnä. Voin näin ollen vastata kysymykseen, joka koskee minua. Lisäksi voin kertoa, että myös komission jäsen Solbes Mira on hyvin kiitollinen siitä, että jäsen Kratsa-Tsagaropoulou on läsnä, koska sen ansiosta Solbes Miralla on hieman enemmän aikaa siirtyä komission vielä kesken olevasta kokouksesta tänne.
Käsittelen nyt jäsen Kratsa-Tsagaropouloun esittämää tärkeää kysymystä. Komissio myöntää, että Välimeren alueen kumppanimaissa on tärkeää vahvistaa naisten asemaa talouselämässä. Tämän vuoksi suhtauduimme myönteisesti puheenjohtajavaltio Belgian ja neuvoston tästä aiheesta heinäkuussa 2001 järjestämään kokoukseen ja kannatimme sen järjestämistä. Kyseisen kokouksen jälkeen komissio sisällytti muun muassa tätä aihetta koskevan alueellisen ohjelman vuosien 2002-2004 MEDA-alueohjelmaan.
Koska voimavaroja on rajallisesti, komission on tehtävä tärkeissä asioissa vaikeita valintoja. Vain noin 10 prosenttia MEDA-ohjelman varoista voidaan käyttää alueellisiin toimiin, ja näiden varojen on riitettävä kaikkeen tarvittavaan, kuten oikeusvaltion tukemiseen, hyvän hallintotavan edistämiseen, alueellisen yhdentymisen ja kaupan edistämiseen, perusrakenteiden yhteenliittämissuunnitelmiin, lainsäädännön yhdenmukaistamiseen, kulttuurien ja kansojen väliseen vuoropuheluun, oikeudellisen yhteistyön tukemiseen, järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjuntaan sekä maahanmuuttoalan toimiin.
Alueohjelmassa toteutetaan vuonna 2004 "Naisten asema talouden kehityksessä" -ohjelma, jonka määrärahat ovat 5 miljoonaa euroa. Jotta ohjelma voidaan käynnistää vuonna 2004, sen määrittely- ja valmisteluvaihe aloitettiin viime vuoden joulukuussa, ja tämä vaihe saadaan päätökseen vuoden 2003 maalis- tai huhtikuussa järjestettävässä MEDA:n alueellisessa seminaarissa.
Ohjelman tosiasiallisen täytäntöönpanon vauhdittamiseksi vuoden 2003 toisella puoliskolla julkaistaan edellä mainitun seminaarin tulosten perusteella ehdotuspyyntö, johon sisältyy toimenpiteiden keskeyttämistä koskeva lauseke.
Vuoden 2004 alueellinen rahoitussuunnitelma on tarkoitus esittää MED-komitealle vuoden 2003 loppuun mennessä, jotta valituille hankkeille voidaan myöntää rahoitusta seuraavana vuonna.

Kratsa-Tsagaropoulou (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, kiitos vastauksestanne. Sain sellaisen vaikutelman, ettette taaskaan sanoneet mitään uutta. Tiedämme jo kaiken komission yksiköiden ohjelmasta. Halusin kysyä, suhtautuuko Euroopan komissio mielestänne todellakin tosissaan tasa-arvoulottuvuuteen ja naisten osallistumiseen tähän kunnianhimoiseen ja meidän kannaltamme tärkeään suunnitelmaan todellisen Euro-Välimeri-yhteistyön kehittämiseksi, kun otetaan huomioon tätä ohjelmaa varten asetetut määräajat ja vähäiset määrärahat? Ehkäpä tämä ohjelma määräaikoineen ja surkean pienine määrärahoineen on ainoastaan jälkiviisautta? Onko komissio mielestänne sitoutunut asiaan riittävästi? Eikö pitäisi tehdä enemmän naisten taloudelliseksi integroimiseksi, ei välttämättä pelkästään lisäämällä joitakin asioita, kuten pienlainoja, kunnon työpaikkoja tai koulutusta, vaan takaamalla ja rahoittamalla menetelmiä, joiden avulla valvotaan, että näitä asioita ja haasteita käsitellään yhtäläisesti?

Patten
Hyvä parlamentin jäsen, voin vakuuttaa, että suhtaudumme asiaan hyvin vakavasti. Tarkoitus ei ole keskittyä pelkästään tähän ohjelmaan. Kun tarkastelemme tulevia ohjelmiamme, tutustun oikein mielelläni YK:n kehitysohjelman UNDP:n äskettäin laatimaan poikkeuksellisen tärkeään raporttiin. Parlamentin jäsen saattaa muistaa, että UNDP on laatinut erinomaisen alueellisen johtajansa - joka on sattumoisin nainen - johdolla raportin, jossa pyritään selvittämään, miksi Arabiliiton valtiot eivät ole vaurastuneet yhtä paljon kuin muut vastaavat yhteiskunnat.
Vastaus tähän kysymykseen on selvä: hallinnossa ja oikeusvaltion toteuttamisessa samoin kuin koulutuksen alalla on todellakin ollut ongelmia. Erityisen merkittävä ongelma on kuitenkin ollut naisten ja ylipäänsä sukupuolinäkökohtien aliarviointi kyseisten maiden talous- ja yhteiskuntaelämässä.
Kannatan vahvasti sitä, että tarkastelemme kyseisen alueen ohjelmiamme edellä mainitun raportin perusteella. Merkille pantavaa on, etteivät raporttia laatineet eurooppalaiset tai amerikkalaiset vaan arabit: arabimiehet ja arabinaiset, arabipoliitikot, arabitoimittajat ja arabiakateemikot. He ovat tärkeällä tavalla herättäneet meidät tarkastelemaan näitä asioita vakavammin. Hyvä parlamentin jäsen, voin vakuuttaa, että suhtaudun näihin asioihin hyvin vakavasti ja että myös komissio suhtautuu niihin hyvin vakavasti. Olen hyvin iloinen siitä, että jäsen Kratsa-Tsagaropoulou on - muiden kysymysten esittäjien tapaan - antanut minulle mahdollisuuden esittää tämän huomautuksen, ja on hienoa, että olen voinut puhua tästä asiasta näinkin pitkään.

Puhemies.
Aloitamme kyselytunnin toisen osan, jonka aikana kysymyksiin vastaa komission jäsen Solbes Mira.
Toinen osa
Komission jäsenelle Solbes Miralle esitetyt kysymykset
Puhemies.
 Seuraavana on Alexandros Alavanosin kysymys nro 39 (H-0024/03):

Aihe: Ajantasaistettu Kreikan vakausohjelma 2002
Komissio katsoo johtopäätöksissään ajantasaistetusta Kreikan vakausohjelmasta 2002 (9. tammikuuta 2003) muun muassa, että Kreikan talous kasvaa voimakkaasti, mutta valtionvelka pienenee vain hitaasti.
Miten komissio suhtautuu siihen, Kreikan valtionvelka pienenee vain hitaasti, vaikka bruttokansantuote nousee, mikä on pääasiassa yhteisön kolmannen tukikehyksen ja olympialaisten ansiota?
Mitä komissio arvelee Kreikan valtionvelan kehittyvän vuoden 2004 jälkeen, jolloin on todennäköistä, että bruttokansantuotteen nousu on hitaampaa?

Solbes Mira
Kreikan velkaantumisaste on yhteisön suurimpia. Se kasvoi aina 1990-luvun puoliväliin saakka, ja nousi vuonna 1996 huippuunsa, 110 prosenttiin bruttokansantuotteesta. Tämä johtui julkisen talouden epätasapainon lisääntymisestä ja BKT:n hitaasta kasvusta.
Vakauttamistoimilla, joilla valmisteltiin talous- ja rahaliittoon liittymistä ja pyrittiin parantamaan makrotalouden indikaattoreita, on vähennetty velkaantumisastetta, vaikkakin hyvin hitaasti. Vuonna 2001 velkaantumisaste oli yhä 107 prosenttia BKT:sta.
Tähän kehitykseen on vaikuttanut kolme tekijää: perusjäämän suuruus (ilman maksusuorituksia), BKT:n nimelliskasvuaste ja muut vastaavat tai riippumattomat tekijät. Näistä tekijöistä merkille pantavia ovat rahoitustoimet, jotka eivät vaikuta julkisen talouden tasapainoon mutta vaikuttavat kylläkin velan määrään. Itse asiassa julkisen talouden velan - joka oli 7,1 prosenttia BKT:sta vuonna 2001 ja jonka arvioidaan olevan 4 prosenttia BKT:sta vuonna 2002 - korkea sopeuttamisaste merkitsee, ettei velka-asteen kehitys vastaa täysin julkishallinnon talouden kehitystä, perusylijäämien lisääntymistä entisestään tai BKT:n kasvua.
Lisäksi eri rahoitustoimissa käytettyjen tilastollisten menetelmien tarkistaminen on osaltaan vaikuttanut Kreikan vuoden 2002 vakausohjelmassa kuvatun julkisen velan kehitykseen. Menetelmiä tarkistettiin Eurostatin perustaman järjestelmän mukaisesti, jotta ESA 95:n, Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmän, vaatimuksia voitaisiin noudattaa.
Vuonna 2002 tehdyn tilastollisen arvioinnin seurauksena Kreikan velkaantumisaste BKT:een verrattuna kasvoi vuonna 2001 seitsemän prosenttiyksikköä ennakkoarvioita suuremmaksi. Ottaen huomioon tämän tarkistuksen mukaiset uudet julkisen talouden näkymät tarkistetussa vakausohjelmassa velkaantumisasteen ennakoidaan laskevan 1,7 prosenttiin vuonna 2002. Tämän jälkeen velkaantumisasteen laskun odotetaan nopeutuvan, ja velkaantumisasteen arvioidaan olevan noin 0,4 prosenttia vuoden 2006 loppuun mennessä. Vuodesta 2003 alkaen velkaantumisasteen muutos vastaa paremmin perusylijäämän tasoa.
Komission viime syksynä laatimien talousennusteiden mukaan Kreikan velkaantumisaste pienenee vuoden 2004 lopulle saakka, vaikkakin hitaammin kuin vuoden 2002 vakausohjelmassa ennakoitiin.
Vuoden 2004 jälkeen, jolloin reaalituotannon kasvu voi tarkistetun vakausohjelman mukaan hieman hidastua, on tarpeen soveltaa uskottavaa julkisen talouden sopeuttamisstrategiaa, jotta vakausohjelmassa vahvistettu velkaantumisasteen väheneminen voidaan varmistaa.
Julkisen talouden tilinpidon äskettäisen tarkistuksen jälkeen tilinpidon avoimuus on lisääntynyt, mikä on lisännyt myös tilinpidon ja Kreikan vakausohjelmassa yleisesti kuvatun julkisen talouden sopeuttamisstrategian luotettavuutta.

Alavanos (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, kiitän ensinnäkin teitä joustavuudesta ja toiseksi komission jäsentä hänen yksityiskohtaisesta vastauksestaan. Arvoisa komission jäsen, puhutte jonkinlaisesta strategiasta, jolla puututtaisiin BKT:n kasvun kaikenlaiseen hidastumiseen, mutta millaisia keskeisiä tekijöitä tällaiseen strategiaan pitäisi mielestänne sisältyä? Entä miten olisi otettava huomioon uudet tekijät, kuten mahdollisen Irakin sodan vaikutukset?

Solbes Mira
Vastaan tähän hyvin nopeasti. Ohjelman strategian laadinnassa ei selvästikään ole otettu huomioon Irakin sotaa. Strategiassa luonnollisesti ennakoidaan perusylijäämän kasvavan ja toisin sanoen käytetään pohjimmiltaan talouden kasvupotentiaalia verojen laskemistarkoituksessa.
Sodan ongelmaa on arvioitava aivan eri lähtökohdista. En katso tässä vaiheessa tarpeelliseksi tarkastella tätä skenaariota, mutta on selvää, että jo vakaus- ja kasvusopimuksessa otetaan huomioon poikkeusolot, joihin sotakin epäilemättä kuuluu. Mielestäni tässä vaiheessa on kuitenkin ennenaikaista harkita mitään asiaan liittyviä jatkotoimia.

Puhemies.
 Seuraavana on Jonas Sjöstedtin kysymys nro 40 (H-0045/03):

Aihe: Voittovarojen siirto valtionpankista valtionkassaan
Ruotsin valtiopäivät päätti 17. toukokuuta 2001, että Ruotsin valtionpankki tekee Ruotsin valtionkassaan tänä vuonna ylimääräisen 20 miljardin kruunun siirron sen lisäksi, että se siirtää sinne valtionpankin 8,2 miljardin kruunun voiton tavalliseen tapaan. Näin parannettiin luonnollisesti Ruotsin valtion talousarvion uudistusmahdollisuuksia. Samanlainen siirto tehtiin myös edellisenä vuotena.
Olisiko tällainen siirto valtionpankista valtionkassaan ollut mahdollinen, jos Ruotsi olisi osallistunut tuolloin täysin talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen? 
Komission jäsenelle Lamylle osoitetut kysymykset
Solbes Mira
Jäsen Sjöstedtin mainitsema asia tuotiin esiin lähentymiskehityksen arvioinnista 22. toukokuuta 2002 annetussa komission kertomuksessa ja Euroopan keskuspankin laatiman lähentymisraportin 6.2 kohdassa.
On syytä panna merkille, että komission kertomukseen sisältyvissä huomautuksissa korostetaan, ettei Ruotsin keskuspankin Ruotsin valtionkassaan tekemistä varainsiirroista eikä erityisesti voittojen jakamisesta ja ylimääräisistä siirroista ole annettu yksityiskohtaista lainsäädäntöä. Tällaisessa lainsäädännössä olisi vahvistettava säännöt ja edellytykset kyseisten siirtojen tekemiselle ja varmistettava Ruotsin keskuspankin riittävät taloudelliset voimavarat, jotta se voi noudattaa Euroopan keskuspankkijärjestelmään liittyviä velvollisuuksia.
Koska tällaisia sääntöjä ei ole, Ruotsin keskuspankin riippumattomuutta, erityisesti sen taloudellista riippumattomuutta, ei voida asianmukaisesti varmistaa. Lisäksi on huomattava, että tätä asiaa käsitellään EY:n perustamissopimuksen 108 artiklassa (keskuspankin riippumattomuus) ja 109 artiklassa (kansallisen lainsäädännön ja perustamissopimuksen sopusointuisuus). Näitä molempia artikloja sovelletaan sekä rahaliittoon kuuluviin jäsenvaltioihin että jäsenvaltioihin, joille on myönnetty poikkeuksia.

Sjöstedt (GUE/NGL).
Kiitän komission jäsentä hänen vastauksestaan. Haluan kuitenkin vielä selvittää tässä yhteydessä erään asian. Tulkintani mukaan vastauksessa todettiin, ettei komissio voi hyväksyä - tai se pitää yhteensopimattomana talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen jäsenyyden kanssa - sellaista tilannetta, jossa huomattavia määriä voittovaroja siirretään Ruotsin keskuspankilta Ruotsin valtionkassaan, kuten Ruotsin hallitus on tehnyt. Kahden vuoden aikana varoja on siirretty kaikkiaan 40 miljardia Ruotsin kruunua. Pyydän teitä vahvistamaan, että tulkintani äskeisestä puheestanne on oikea.

Solbes Mira
Yritin käsittääkseni esittää vastaukseni melko selkeästi. Koska täsmällisiä sääntöjä tällaisten siirtojen tekemisestä ei ole, Ruotsin keskuspankin riippumattomuutta ei voida varmistaa, mikä on kuitenkin keskeinen edellytys talous- ja rahaliittoon kuulumiselle. Tämä on minun näkemykseni, ja tämä näkemys sisältyy myös komission kertomukseen.
Ruotsilla on tietenkin vielä aikaa panna säännöt täytäntöön ennen talous- ja rahaliittoon liittymistä, mutta mainitun kaltainen sääntöjen ajantasaistaminen on olennainen edellytys talous- ja rahaliittoon osallistumiselle. Tärkeää on saavuttaa taloudellinen riippumattomuus, joka on olennainen osa kansallisen keskuspankin itsenäisyyttä.

Schmidt, Olle (ELDR).
Haluan aluksi todeta, että jäsen Sjöstedtin mainitsemat 20 miljardia Ruotsin kruunua voitaisiin nykyisen sijasta käyttää Ruotsin valtionvelan pienentämiseen ja niillä voitaisiin siten vahvistaa Ruotsin taloutta.
Esitän nyt komission jäsenelle jatkokysymyksen: eivätkö kokemus ja lukuisat tieteelliset tutkimukset ole osoittaneet, että riippumaton keskuspankki ja yhteisvaluutta vahvistavat huomattavasti taloutta ja nostavat siten ihmisten reaaliansioita ja lisäävät ostovoimaa, toisin sanoen parantavat jäsen Sjöstedtin kysymyksessään mainitsemia talousarvion uudistusmahdollisuuksia?

Solbes Mira
Totean lyhyesti, että kuten tiedätte, kunkin jäsenvaltion viranomaiset päättävät varojen käytöstä. Komission velvollisuutena on varmistaa, että vakaus- ja kasvusopimusta noudatetaan, eli valvoa sellaisten päätösten tekoa, jotka vaikuttavat vakausohjelmiin tai, kuten tässä tapauksessa, lähentymisohjelmaan.
Esiin tuomanne ongelma on kauaskantoisempi. Ongelma koskee julkista taloutta, sitä, mihin varat olisi käytettävä ja millaisia menoja olisi toteutettava. Olemme luonnollisesti laatineet joitakin kertomuksia tämänkaltaisista päätöksistä, mutta kertomukset eivät kuitenkaan ole luonteeltaan sitovia vaan ainoastaan arvioita siitä, miten joitakin päätöksiä olisi meidän mielestämme pantava täytäntöön.

Lamy
Kahvin hinnan lasku on todellakin ollut katastrofaalisen suuri. Kaikkihan me varmasti tiedämme, mitä vaikutuksia näillä hinnan muutoksilla on kahvinviljelijöihin, mutta, kuten olemme jo pitkään tienneet, tämä on ainoastaan yksi näkökohta, joka liittyy yleisempään ongelmaan eli köyhien maiden riippuvuuteen muutamista perustuotteista. Olemme panneet tarkoin merkille Intermón-Oxfamin esittämät luvut, joista käy ilmi erityisesti mainitsemanne valtaisa ero valintamyymälöissä perittävän vähittäismyyntihinnan ja viljelijöille maksetun hinnan välillä. Emme ole kuitenkaan tarkastelleet tilannetta perinpohjaisesti emmekä voi arvioida, ovatko jonkin yhtiön kaupan marginaalit kohtuullisia, kun otetaan huomioon muun muassa käsittely- ja kuljetuskustannukset sekä vähittäismyynnin voittomarginaali.
Jos näin ollen Intermón-Oxfam tai muut kansalaisjärjestöt esimerkiksi katsovat, että joidenkin yhtiöiden käytäntöjä olisi todennäköisesti tarpeen tutkia Euroopan unionin kilpailusääntöjen perusteella, niiden on toimitettava meille tarvittavat todisteet, jotta voimme edetä asiassa tavalla, jolla tällaisissa asioissa tavanomaisesti edetään.
Mistä kahvin hinnan romahtaminen johtuu? Se johtuu yksinkertaisesti tarjonnan ja kysynnän välisestä epätasapainosta. Mitä me sitten voimme tehdä? Ongelma on vaikea ja monitahoinen. Voimme esimerkiksi auttaa niitä, jotka ovat investoineet reiluun kauppaan ja jotka yrittävät siten auttaa köyhimpien maiden tuottajia saamaan suuremman osuuden loppukuluttajan maksamasta hinnasta. Komissio myöntää apuaan, tukeaan ja rahoitusta jo monille tämän alan toimille. Tuemme - ja myös minä tuen kauppapolitiikan yhteydessä - hankkeita, joissa tarkoituksena on esimerkiksi hyväksyä menettelytapasääntöjä tai ottaa käyttöön sosiaalisen vastuun merkkejä. Sanoisinpa, että tällä tavalla tuemme kaikkia niitä, jotka ovat investoineet reiluun kauppaan.
Pitkällä aikavälillä avainasemassa on luultavasti kuitenkin monipuolistaminen, jolla voidaan vähentää perustuotteiden hinnanvaihteluista kärsivien valtioiden ja kansojen riippuvuutta ja haavoittuvuutta. Tämä on osa kehitysyhteistyö- ja kauppapolitiikan yhdennettyä lähestymistapaa, jonka parissa olemme Poul Nielsonin kanssa työskennelleet jo useita vuosia, kuten tiedättekin. Yritämme parantaa käytettävissämme olevien välineiden koordinointia. Esimerkkinä voin todeta, että aloitimme toiminnan "kaikki paitsi aseet" -aloitteella, jonka ansiosta monet maailman köyhimpiin lukeutuvat valtiot voivat monipuolistaa vientiään. Olemme tukeneet tällaista politiikkaa ja edistäneet sitä myös useissa kansainvälisissä järjestöissä, kuten Maailmanpankissa. Toimimme näiden toimintalinjojen mukaisesti myös soveltaessamme Cotonoun sopimusta. Lisäksi olemme tukeneet Kansainvälisessä kahvijärjestössä kaikkia pyrkimyksiä parantaa laatua, asettaa vähimmäislaatuvaatimuksia ja siten poistaa heikkolaatuiset kahvit kahvimarkkinoilta, koska, kuten tiedämme, myös ne ovat vaikuttaneet haitallisesti hintoihin.
Teemme parhaillaan yhteistyötä useiden kansalaisjärjestöjen, erityisesti Intermón-Oxfamin, kanssa. Olemme yhteydessä tärkeimpiin kahvinpaahtajiin ja joihinkin jakelijoihin. Otamme mielellään vastaan rakentavia ajatuksia tästä asiasta, joka - toistan - on monitahoinen. Joka tapauksessa tämän esimerkin pitäisi pysäyttää ajattelemaan kaikki ne, jotka kannattavat kaikkien maatalousmarkkinoiden täydellistä vapauttamista.

Nogueira Román (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, haluan kiittää komission jäsentä Lamya hänen vastauksestaan. Välitän tämän viestin Intermón-Oxfamille sellaisena kuin komission jäsen sen esitti parlamentille.

Puhemies.
 Seuraavana on Glenys Kinnockin kysymys nro 42 (H-0039/03):

Aihe: Talouskumppanuussopimukset
Onko komissio tietoinen, että Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioissa (AKT) on vallalla käsitys, jonka mukaan talouskumppanuussopimusneuvotteluissa ei keskitytä oikeisiin tavoitteisiin? Mihin käytännön toimiin voidaan ryhtyä, jotta AKT-valtiot vakuuttuisivat, että neuvottelujen tavoitteena on muutakin kuin kaupan vapauttaminen?

Lamy
Arvoisa puhemies, jäsen Kinnockin kysymys koskee edistymistä neuvotteluissa, joita käydään Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden kanssa tehtävistä talouskumppanuussopimuksista. Näiden sopimusten käsittely on ensimmäisessä keskusteluvaiheessa. Sopimukset ovat johdonmukainen seuraus Cotonoussa sovituista asioista. Pyrimme varmistamaan, että AKT-kumppanimme järjestäytyvät riittävän suuriksi ryhmiksi, jotta tämänhetkinen tilanne voitaisiin korjata. Tilanne on pääpiirteissään seuraavanlainen: annoimme -tai myönsimme, kuten tuolloin sanottiin - näille maille merkittäviä kauppaetuja, jotka ovat aiheuttaneet ongelmia muille maille, kuten olemme WTO:ssa todenneet, eivätkä nämä maat hyödynnä tarpeeksi näitä etuja. Tähän on näin ollen tultava muutos.
Koko tässä prosessissa ohjenuoranamme ovat kehitysnäkökohdat, ja aiomme tehdä kauppaa koskevat päätelmät selkeästi kehitysnäkökohtien perusteella, koska ne ovat keskeisiä suhteissamme kaikkiin AKT-valtioihin. Haluan tältä osin siten lieventää jäsen Kinnockin huolta, mikäli se on tarpeellista. Neuvotteluja eivät ohjaa liikemiehet, jotka palavat halusta päästä erityisen houkutteleville markkinoille. Neuvotteluissa noudatetaan edelleen parlamentin ja neuvoston kanssa sovittuja suuntaviivoja, toisin sanoen neuvotteluissa etusijalla on kehitys.
Tästä huolimatta on syytä tunnustaa, että monet AKT-valtioiden edustajat suhtautuvat edelleen varauksellisesti alueellisiin talouskumppanuussopimuksiin - mihin epäilemättä myös jäsen Kinnockin kysymyksessä viitataan. Monet AKT-valtiot ovat todellakin esittäneet meille kysymyksiä esimerkiksi siitä, miten laajan vapauttamisen tai vastavuoroisuuden pyrimme saavuttamaan, aivan kuin ne olisivat näiden sopimusten tavoitteina. Toistan niin moneen kertaan kuin se on tarpeellista, ettei näiden sopimusten päätavoitteena ole avata AKT-valtioiden markkinoita lisää yhteisön tuotteille.
Talouskumppanuussopimukset eivät mielestämme merkitse pelkästään vapaakauppa-alueita, jotka toimivat vain kaupan välineinä. Haluamme kehittää näillä sopimuksilla liiketoimintaa ja muodostaa prosessin, kumppanuuden, jolla edistetään näiden maiden kehitystä erityisesti siksi, että tällaisen kumppanuuden ansiosta voimme puuttua ongelmaan, joka koskee Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioissa edelleen olevia lukuisia sisäisiä kaupan esteitä. Näin voimme lisäksi poistaa näiden alueiden kilpailukykyä heikentäviä rajoituksia ja tehdä niistä talouskehityksen keskittymiä. Olemme lisäksi käynnistäneet asiaa koskevia tutkimuksia, joita nimitämme vaikutusten arvioinneiksi ja kestävään kehitykseen kohdistuvien vaikutusten arvioinneiksi ja joissa arvioidaan näiden sopimusten yhteiskunnallisia ja taloudellisia vaikutuksia sekä ympäristövaikutuksia. Muistutan vielä, että nämä sopimukset ovat ennen kaikkea asianosaisten valtioiden keskinäisiä sopimuksia. Varmistamme lisäksi, että neuvotteluissa otetaan huomioon mainitsemieni tutkimusten tulokset. Haluan myös huomauttaa, että olemme asettaneet AKT-valtioiden käyttöön tarvittavat taloudelliset voimavarat, joiden avulla ne voivat tehdä omia arvioitaan ja hankkia tarvittavaa teknistä apua.
Neuvotteluprosessi on siis vasta alkuvaiheessa, ja haluaisimme siirtyä neuvotteluissa toiseen vaiheeseen tämän vuoden syyskuussa. Olemme ottaneet useaan otteeseen yhteyttä AKT-valtioiden alueisiin, ja tiedämme, että jotkin niistä ovat toisia valmiimpia neuvottelemaan kanssamme. Valinta on tehtävä AKT-valtioryhmän sisällä. Me emme aio, enkä minä aio, tehdä valintaa niiden puolesta. Neuvottelemme niiden kanssa, kun ne ovat valmiita, ja ne, jotka ovat ensimmäisenä valmiita, aloittavat kanssamme neuvottelut sitten, kun ne niin päättävät.

Kinnock (PSE).
Arvoisa komission jäsen, kiitos, että kerroitte ymmärtävänne, että AKT-neuvottelijoilla on tällaisia näkemyksiä. Ne saattavat johtua siitä, että edustajanne totesi äskettäisessä kokouksessa, etteivät talouskumppanuussopimuksista käytävät neuvottelut koske kehitystä vaan uusia kauppajärjestelyjä ja että ne ovat neuvottelujen lähtökohtana. AKT-neuvottelijoiden käsitykset saattavat perustua tähän toteamukseen.
Eteläafrikkalaiset pääsivät sopimukseen siitä, että heidän kanssaan käytäviä kauppaneuvotteluja kutsutaan vastedes kauppaa ja kehitystä koskeviksi neuvotteluiksi. Se vaikutti merkittävästi neuvottelujen onnistumiseen. Mitä mieltä olette neuvottelujen uudelleennimeämisestä? Eikö se voisi olla osoitus vilpittömyydestänne AKT-valtioita kohtaan?
Näyttää myös siltä, että kehitysnäkökohtien mukaan ottamista neuvotteluihin vastustetaan. Voisitteko vahvistaa, pitääkö tämä paikkansa? Onko siinä tapauksessa niin, että se, ettette ole valmiita käsittelemään kehitysnäkökohtia neuvotteluissa, vahvistaa jälleen näkemyksen siitä, ettette ole valmiita pitämään kehitysnäkökohtia näiden neuvottelujen keskeisenä osana, koska katsotte niiden antavan AKT-valtioille enemmän painoarvoa neuvottelujen myöhemmässä vaiheessa?

Lamy
Vastaan jäsen Kinnockille uskovani, että näiden sopimusten neuvotteluvauhtia ja tavoitteita koskevat näkemykset vaihtelevat sen mukaan, mikä alue on kyseessä. En halua käsitellä tätä asiaa yksityiskohtaisesti, mutta tiedän, että jotkin AKT-valtioiden alueet olisivat valmiita aloittamaan neuvottelut jo huomenna. Näillä alueilla on oltava riittävän selkeä käsitys neuvottelujen tavoitteesta, jottei se aiheuta heille ongelmia.
Talouskumppanuussopimus on mielestäni aivan asianmukainen nimi. Siitä käy ilmi, ettei kyse ole pelkästään EU:n ja AKT-valtioiden välisistä kauppa- ja vapaakauppasopimuksista vaan myös talouskumppanuussopimuksista, ja haluan korostaa, että näiden sopimusten päätavoitteena on rohkaista AKT-valtioita tekemään keskenään sijoituksia, tekijänoikeuksia, liikennettä ja infrastruktuurien ylläpitoa koskevia kauppasopimuksia sekä asettamaan vaatimuksia, jotta ne voisivat keskenään muodostaa merkittäviä taloudellisia alueita.
Entä onko kehitys näiden neuvottelujen tavoitteena? Tietenkin se on, kehityksestä vaan ei voida neuvotella samaan tapaan kuin kaupasta. Tämän vuoksi mukana on joitakin kauppaneuvottelujen näkökohtia, vaikka tavoitteenamme onkin kehitys, ja kuten aikaisemmin sanoin, lähtökohtanamme on yksinkertainen toteamus, josta uskon teidän olevan komission kanssa samaa mieltä: tilanne, jossa olemme viimeisten 20 vuoden aikana olleet ja joka on perustunut näille maille yksipuolisesti myönnettyihin etuisuuksiin, ei ole monestakaan syystä johtanut siihen, että kaupan vapauttamisesta, josta yksipuolisesti päätimme, olisi tullut aidosti kehitystä edistävä väline. Kaupan ja kehityksen välinen yhteys ei ole näin yksinkertainen: AKT-valtioiden on nimittäin luotava keskenään markkinat, jotka ovat riittävän suuret houkutellakseen sijoittajia.
Joka tapauksessa voin vakuuttaa teille, että kyseessä ovat kauppaneuvottelut, joiden tavoitteena on vaikuttaa aiempaa myönteisemmin ja tehokkaammin näiden maiden kehitykseen.

Puhemies.
 Kysymys 43 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjät eivät ole läsnä.

Puhemies.
 Seuraavana on Richard Howittin kysymys nro 44 (H-0058/03):

Aihe: Thaimaan ja Filippiinien pyyntö tölkkitonnikalan suosituimmuusasemasta
Vastauksena Thaimaan ja Filippiinien esittämään pyyntöön näiden maiden tölkkitonnikalalle myönnettävästä suosituimmuusasemasta EU:n markkinoilla, WTO:n apulaispääjohtaja antoi asiasta suosituksia joulukuussa 2002. Jos EU hyväksyy ja panee täytäntöön kyseiset suositukset, ne aiheuttavat suurta haittaa AKT-maiden ja Andien sopimuksen maiden tölkkitonnikalan viennille.
Katsooko komissio, että suosituimmuusaseman myöntäminen Thaimaalle ja Filippiineille syrjäyttäisi AKT-maiden ja Andien sopimuksen maiden tuonnin EU:n alueelle, joka uhkaisi köyhien kalastajien elinkeinoa AKT-maissa, joiden kanssa EU on solminut 16 kahdenvälistä kalastussopimusta kyseisen maiden kalavesille pääsemiseksi? Voiko komissio vahvistaa, että se ei myönny WTO:n sovittelijan suosituksiin, vaan aikoo tarkastella kysymystä laajemmin meneillään olevan WTO:n Dohan kierroksen yhteydessä, jolloin voidaan paremmin päästä kaikkia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun tasapainoisemmalla tavalla? 
Komission jäsenelle Diamantopouloulle esitetyt kysymykset
Lamy
Arvoisa puhemies, jäsen Howittin kysymyksessä viitataan sitoumukseen, jonka komissio teki Dohan neuvotteluissa ja jonka mukaan komissio tutkii Thaimaan ja Filippiinien hyvin päättäväisesti esittämää pyyntöä, joka koski AKT-valtioista tuotavaan tölkkitonnikalaan sovellettavaa hinnoittelujärjestelmää.
Pääpiirteisesti ja lyhyesti totean, että sovellamme AKT-valtioihin tullietuuksia, joita emme sovella Thaimaahan ja Filippiineihin, ja että nämä kaksi maata katsoivat - samaan aikaan, kun pyrimme laatimaan WTO-sopimuksen, jossa hyväksyttäisiin kaikki tällaisia etuuksia koskevat poikkeukset - etteivät ne hyväksy tätä sopimusta, ellei myös niiden kanssa käytäisi vastaavia neuvotteluja.
Suostuimme tähän pyyntöön pääasiassa AKT-valtioiden etua ajatellen, sillä WTO voisi hyväksyä näiden valtioiden tullietuusjärjestelmän ainoastaan, jos suostuisimme kyseiseen pyyntöön. Lupasimme neuvotella Thaimaan ja Filippiinien kanssa ja tarvittaessa soveltaa sovittelumenettelyä. Jotta asia olisi mahdollisimman selvä, toistan, että WTO:n poikkeusta Cotonoun sopimuksesta ei olisi hyväksytty ilman tätä neuvottelu- tai sovittelumenettelyä.
Tämän vuoksi neuvottelimme Thaimaan ja Filippiinien kanssa joulukuussa 2001, viime vuoden tammikuussa sekä viime vuoden keväällä. Neuvottelujen perusteella ei syntynyt sopimusta. Näiden maiden esittämät pyynnöt päästä markkinoillemme vaikuttivat meistä tuolloin kohtuuttomilta, eivätkä Thaimaa ja Filippiinit pitäneet tuolloin tarjouksiamme riittävinä. Tämän vuoksi me kaikki pyysimme viime syksynä Maailman kauppajärjestöä käynnistämään sovittelumenettelyn.
Joulukuussa WTO:n sovittelija antoi ratkaisunsa ja suositti, että yhteisö avaisi 25 000 tonnin kiintiön tölkkitonnikalalle, josta perittäisiin 12 prosentin suuruinen tuontitulli. Haluan tässä yhteydessä huomauttaa, että tavanomainen tulli on 24 prosenttia ja AKT-valtioilta perittävä tulli 0 prosenttia. Näin ollen AKT-valtioiden tulli on 0 prosenttia, tavanomainen tulli 24 prosenttia ja sovittelijan ehdotus on 25 000 tonnin kiintiö, josta peritään 12 prosentin tulli.
Komissio kannattaa näiden suositusten hyväksymistä. Mielestämme kyseessä on uskottavuutemme, luotettavuutemme ja tapamme hoitaa suhteitamme WTO-järjestelmään kuuluvien kauppakumppaneittemme kanssa. Mielestämme sovittelumenettelyn käyttö tämäntyyppisissä tapauksissa on rehellinen tapa toimia, sillä siinä asetetaan samalle lähtöviivalle Euroopan unionin kaltaiset jättiläiset sekä Thaimaan ja Filippiinien kaltaiset pienemmät oliot. Lisäksi tämä on osa sitä tapaa, jolla tarkastelemme joidenkin maiden, erityisesti kehitysmaiden, kanssa solmimiamme kauppasuhteita.
Olemme tutkineet WTO:n sovittelijan suosituksia, ja arviomme mukaan kyseinen 25 000 tonnin kiintiö ei vaikuta merkittävästi AKT-valtioista tai muista sellaisista valtioista peräisin olevaan tuontiin, joihin sovelletaan yleisiä tullietuuksia. Viittaan tässä erityisesti joihinkin Latinalaisen Amerikan valtioihin. Kyseinen kiintiö koskisi noin 9:ää prosenttia kaikesta unioniin tuodusta tölkkitonnikalasta ja 4:ää prosenttia unionin kokonaiskulutuksesta.
Yhteisöön AKT-valtioista tuotavan tölkkitonnikalan määrä on lisääntynyt merkittävästi viime vuosina. Sen osuus kokonaistuonnista on tällä hetkellä 60 prosenttia, ja kun otetaan huomioon hyvin läheiset ja usein hyvin toivotutkin yhteydet AKT-valtioiden teollisuuden ja joidenkin yhteisön teollisuuden alojen välillä, emme katso tämän sovitteluratkaisun uhkaavan vakavasti AKT-valtioista peräisin olevaa tuontia. Tämän vuoksi kannatamme sovittelijan ehdotusta ja olemme ehdottaneet, että sovittelijan lausunto hyväksyttäisiin ministerineuvostossa. Tämän kuulemisen tuloksen perusteella esitämme lähiaikoina kiintiön täytäntöönpanoa koskevan asetusehdotuksen.

Howitt (PSE).
Haluan kiittää komission jäsentä hänen yksityiskohtaisesta vastauksestaan. Minulla on kolme lisäkysymystä. Ensinnäkin, vaikka komission jäsen puhuikin ihailtavan selkeästi, meidän kannaltamme ja kaikkien tuntemiemme henkilöiden kannalta olisi selkeämpää, jos tietäisimme ministerineuvoston hyväksyntää koskevan aikataulun ja sen, mitä tapahtuu, jos ministerineuvosto ei hyväksy ehdotusta määräenemmistöäänestyksessä. Tämän asian yhteydessä komission jäsen kutsui ystävällisesti minut ja muutaman muun viime viikolla pidettyyn vaikutusten arviointia käsitelleeseen kokoukseen. Kokous oli erittäin onnistunut, mutta pelkällä lausunnolla ei ole juurikaan merkitystä AKT-valtioiden kannalta. Sen tukena on oltava jotain muutakin. Koska Senegalista peräisin oleva tuonti on suuruudeltaan 8 000 tonnia ja Norsunluurannikolta peräisin oleva tuonti 41 000 tonnia, AKT-valtiot pelkäävät, että järjestelystä koituu niille erittäin vakavia seurauksia.
Lopuksi kommentoin vielä vastausta, joka annettiin kollegani jäsen Kinnockin esittämään kysymykseen Cotonoun sopimuksen mukaisista velvollisuuksistamme laajentaa kauppaneuvotteluissa AKT-valtioiden markkinoille pääsyä. Eikö tämä nyt käsiteltävänä oleva asia ole vastoin edellä esitetyn kysymyksen yhteydessä annettuja lupauksia ja eikö se kyseenalaista sitoutumisemme näiden maiden kehitykseen?

Lamy
Jäsen Howitt, aloitan vastaukseni kolmeen kysymykseenne puhumalla aikataulusta. Olemme parhaillaan yhteydessä jäsenvaltioihin teknisellä tasolla. Uskon, että saavutamme tarvittavan määräenemmistön. Muussa tapauksessa minun olisi ratkaistava, veisinkö tätä asiaa enää eteenpäin. Niin tapahtuu silloin tällöin. Kyseessä on uskottavuutemme. Dohan kokouksessa AKT-valtiot tiesivät varsin hyvin, miksi ja miten tämä poikkeus olisi toteutettava, jotta se kattaisi tullietuusjärjestelmämme myös baananialan kaltaisilla arkaluonteisilla aloilla. Ne ovat näin ollen täysin tietoisia asiasta. Koko ajan on toimittu avoimesti. Filippiinit ja Thaimaa eivät ole salailleet AKT-valtioilta, että niiden tavoitteena on hyötyä markkinaosuudesta, jonka ne loogisesti katsovat kuuluvan niille. Tämä ei ole näin ollen tullut kenellekään yllätyksenä, ja kun suostumme sovitteluun, meidän olisi myös hyväksyttävä sen tulokset - käsittääkseni tämä on pelin henki.
Uskomme, että vaikutukset AKT-valtioiden kanssa käytävään kauppaa olisivat vähäiset, koska kyseessä on tölkkitonnikala, ja kuten epäilemättä tiedätte, tölkkitonnikalan ja tölkittämättömän tonnikalan, välillä on pienoinen ero. Tölkkitonnikalan teollinen tuotanto nimittäin tapahtuu verkostoissa, ja yhteisön teollisuudella on keskeinen asema sen tuotantomenetelmissä. Luulemme, että paljon ehtii joessa vettä virrata, ennen kuin Filippiinit tai Thaimaa saavuttavat vastaavan suhteellisen edun ja ennen kuin ne aiheuttavat mitään todellista uhkaa tässä asiassa. Jos jokin AKT-valtio haluaa näin ollen keskustella kanssamme näistä teknisistä seikoista, olemme täysin valmiita siihen.
Kolmannessa kysymyksessä tiedusteltiin, onko tässä kyseessä poikkeus ja AKT-valtioille antamamme markkinoille pääsyä koskevan sitoumuksen muuttaminen. Näin ei luonnollisestikaan ole. Kyse ei ole sitoumuksen muuttamisesta. Etuuksia ei millään tavalla muuteta. Meidän ei pidä yksinkertaisesti unohtaa sitä, että jos emme olisi suostuneet toimimaan tällä tavoin Thaimaan ja Filippiinien kanssa, unionin AKT-valtioita koskeva kauppaetuusjärjestelmä olisi kokonaisuudessaan kärsinyt. Tällaiset seikat ovat tämän asian taustalla, ja meidän kaikkien olisi muistettava tämä, jotta voimme arvioida tasapuolisesti tänään saatavillamme olevia tuloksia.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, komissio on tehnyt yksityiskohtaisen vaikutusten arvioinnin, joka perustuu pääosin työvoimanvuokrausalan kansainvälisen yhteisjärjestön CIETT:n toimittamiin tietoihin ja tämän tekemässä tutkimuksessa esitettyihin väitteisiin.
Arvioitaessa ehdotuksen vaikutuksia on otettava huomioon myös ehdotetun direktiivin tarjoama merkittävä joustovara. Poikkeukset syrjimättömyyden periaatteesta ovat mahdollisia. Poikkeukset ovat mahdollisia asiallisista syistä, työehtosopimusten perusteella sekä vakituisissa työsuhteessa olevien vuokratyöntekijöiden kohdalla.
Poikkeuksilla on erityisen tärkeä merkitys, kun otetaan huomioon alan epäyhtenäisyys. Joustavuuden ja monimuotoisuuden vuoksi on mahdotonta tehdä minkäänlaisia yksinkertaisia päätelmiä direktiivin aiheuttamista kustannuksista tai hyödyistä. Näistä vaikeuksista huolimatta komissio on tehnyt kaikkien käytettävissä olevien tietojen perusteella laadullisen arvion direktiivin mahdollisista vaikutuksista. Seuraavat päätelmät ovat tässä yhteydessä erityisen tärkeitä.
Ensinnäkin direktiivin vaatimat todelliset muutokset ovat kaikkiaan hyvin vähäiset, koska direktiivissä lähinnä vain kodifioidaan ne säännöt, jotka jo ovat osa yhteistä käytäntöä ja jotka sisältyvät kansalliseen lainsäädäntöön, työehtosopimuksiin ja menettelytapasääntöihin.
Toiseksi myös niissä tapauksissa, joissa joitakin muutoksia on ehkä tarpeen tehdä, direktiivin joustavuus lieventää direktiivin käytännön vaikutuksia.
Kolmanneksi direktiivin mahdollisesti aiheuttamat kustannukset jäävät näin ollen hyvin pieniksi, ja ehdotettua direktiiviä voidaan pitää merkittävänä tekijänä laadittaessa asianmukaista lainsäädäntökehystä työvoimanvuokrausalan jatkuvaa laajentumista varten.
Kaiken kaikkiaan komissio katsoo, että ehdotuksen avulla voidaan aiempaa paremmin hyödyntää Euroopan työvoimanvuokrausalan tarjoamia työllisyysmahdollisuuksia. Sillä parannetaan vuokratyön sosiaalista hyväksyttävyyttä ja tehdään siitä houkuttelevampaa. Myös CIETT on korostanut tutkimuksessaan tätä näkökohtaa. Kun tarjolla on hyvin ammattitaitoista ja monipuolista työvoimaa, monet yritykset kiinnostuvat aiempaa enemmän vuokratyövoiman palkkaamisesta. Tällä tavoin työvoimanvuokrausalan yritykset voivat palkata työntekijöitä laajemmasta valikoimasta ja laajentaa toimintaansa uusille aloille.
Yhdistyneestä kuningaskunnasta puheen ollen on tärkeää mainita Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa- ja teollisuusministeriön tekemä lainsäädäntövaikutusten arviointi. Arvioinnin mukaan direktiivillä on myönteisiä vaikutuksia kokonaistyöllisyyteen ja vuokratyöntekijöiden tuottavuuteen. Lisäksi arvioinnissa todetaan, että direktiivin ansiosta vuokratyöntekijöiden työturvallisuus voi parantua ja vuokratyöstä voi tulla aiempaa houkuttelevampaa.

Harbour (PPE-DE).
Haluan kiittää komission jäsentä hänen kiintoisasta vastauksestaan. Haluaisin kuitenkin palauttaa hänet todellisuuteen kertomalla, että Britannian teollisuuden liiton (CIB) tutkimuksesta, jonka kohteena oli yli 200 Yhdistyneen kuningaskunnan - missä on enemmän vuokratyövoimaa kuin missään muualla - yritystä, käy ilmi, että komission jäsenen direktiivin vuoksi 60 prosenttia näistä yrityksistä palkkaa aiempaa vähemmän vuokratyöntekijöitä.
Haluan kertoa komission jäsenelle näistä tutkimustuloksista, joiden mukaan 40 prosenttia vuokratyönteon aloittavista on ollut tätä ennen pitkäaikaistyöttömiä ja 40 prosenttia heistä saa pysyvän työpaikan vuoden kuluessa. Haluaisin komission jäsenen selvittävän, miten hänen kantansa tästä direktiivistä ja edellä mainitut tutkimustulokset sopivat yhteen komission kertomuksen kanssa ja sen juuri julkaistun kertomuksen kanssa, jossa todetaan, että "ilman lisäponnisteluja - - unioni ei näytä yltävän [työllisyysastetta koskevaan] vuoden 2005 välitavoitteeseensa". Haluan huomauttaa komission jäsenelle, että Yhdistynyt kuningaskunta on jo täyttänyt 70 prosentin työllisyysasteen tavoitteen.
Voiko hänen kantansa direktiiviin ja sen käytännön soveltamiseen vuokratyöntekijöitä palkkaavissa yrityksissä olla mitenkään yhteensopiva koko Euroopan unionia koskevan työttömyyden vähentämistavoitteen kanssa? En yksinkertaisesti käsitä tätä. Työllisyysasioista vastaavana komission jäsenenä hänen on otettava huomioon ne seikat, joita ihmiset hänelle kertovat.

Diamantopoulou
Aivan aluksi haluan sanoa, että todellisuus käsittää myös muutkin valtiot kuin vain Yhdistyneen kuningaskunnan. Uskon, että olette tästä samaa mieltä.
Ei pidä paikkaansa, että Yhdistyneessä kuningaskunnassa olisi enemmän vuokratyövoimaa kuin missään muussa valtiossa. Vuokratyövoiman osuus Yhdistyneessä kuningaskunnassa on 3,2 prosenttia, kun se Hollannissa on 4,6 prosenttia, Ranskassa 2,5 prosenttia ja paljon tätä pienempi Saksassa.
Nämä erityiset markkinat, työvoimanvuokrausala, toimivat omien sääntöjensä mukaisesti, mutta voimme todeta kustakin maasta tekemämme arvion perusteella, että Alankomaiden kaltaisissa valtioissa, joissa käytetään täsmälleen samanlaista järjestelmää kuin direktiivissä, ongelmia ei ole, vaan alasta on pikemminkin tulossa entistäkin vireämpi. Amerikan yhdysvalloissa työvoimanvuokraus on hyvin kannattavaa, ja se houkuttelee paljon sijoituksia. Meillä on siis käytössämme malli, joka ei lisää palkkakustannuksia. Emme puutu millään tavalla työntekijöiden nettopalkkaan, vaan varmistamme ainoastaan heidän vähimmäisoikeutensa. Voimme lisäksi todeta, että tämä malli on onnistunut varsin hyvin niissä kahdessa Euroopan valtiossa, joissa sitä on sovellettu.
Tämä lainsäädäntötoimenpide koskee tällä hetkellä vain hyvin pientä osaa työntekijöistä, kaikkiaan 1,5:tä prosenttia Euroopan työntekijöistä. Nyt on kuitenkin tärkeää luoda kehys, joka turvaa työntekijöiden vähimmäisoikeudet alan tulevaisuuden kehitystä silmällä pitäen.
Tutkimuksemme osoittaa, että työvoimanvuokrausalalla on hyvin huono maine työmarkkinoilla, koska työntekijöillä ei ennen usein ollut edes perusoikeuksia, ei minkäänlaista suojaa, ei eläkeoikeutta eikä sairausvakuutusoikeutta. Jos vähimmäisoikeuksia suojellaan - ei sen enempää eikä vähempää - alasta voi tulla hyvin dynaaminen. Tämä on myös Britannian teollisuuden liiton kanta.
Kuten alussa totesin, CIETT on tutkinut näitä työvoimanvuokrausalan yrityksiä, jotka katsovat, että laaja lainsäädäntökehys johtaa aiempaa parempiin tuloksiin ja laajentaa markkinoita. Voin esittää tämän tueksi myös joitakin lukuja:
CIET?:n viimeisimmässä tutkimuksessa todettiin, että oikeanlaisen lainsäädäntökehyksen ja työntekijöiden perusvakuutuksen ansiosta näissä yrityksissä voisi työskennellä 6,5 miljoonaa ihmistä vuoteen 2010 mennessä. Työntekijöiden määrä lisääntyisi siis neljällä miljoonalla. Toistan vielä tarkastelevani myös näiden yritysten omia arvioita, en pelkästään komission arviota.

Bushill-Matthews (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, vastauksenne ovat mielenkiintoisia. Ensiksi sanotte, että suuri osa todisteistanne perustuu siihen, mitä CIETT on kertonut teille. CIETT:n edustajat ovat kuitenkin sanoneet minulle, että he ovat tyrmistyneitä tästä direktiivistä. Aion keskustella vielä heidän kanssaan tänään antamanne vastauksen pohjalta.
Kerroitte myös, kuinka vuokratyö kukoistaa Alankomaissa. Minun tietojeni mukaan työvoimanvuokrausalan merkitys on heikentynyt siellä kansallisen lainsäädännön muututtua. Alankomaiden teollisuuden ja työnantajien keskusliitto VNO-NCW haluaa lisätä jälleen joustavuutta. Olen tavannut sen edustajia useaan otteeseen, ja se on tiedustellut minulta, saanko lisätukea asiaa koskeville tarkistuksilleni.
Sanotte, että direktiivi perustuu kaikkeen saatavilla olevaan tietoon. Viime viikolla Birminghamin kaupunginvaltuusto - yksi merkittävimmistä alueviranomaisista paitsi kotiseudullani myös koko Euroopassa - totesi, että se arvioi uudelleen vuokratyövoiman käyttöä. Sen vuosittaiset kustannukset ovat 20 miljoonaa euroa. Kyse on tuhansista työpaikoista. Tämän uudelleenarvioinnin syynä on teidän direktiivinne. Suostutteko näiden uusien tosiseikkojen perusteella arvioimaan vielä kerran tätä vahingollista direktiiviä, ennen kuin se aiheuttaa lisävahinkoa koko Euroopan unionin työllisyysnäkymille?

Diamantopoulou
Jäsen Bushill-Matthews, kuten tiedätte, ammattiliitot ja työnantajat keskustelivat tästä direktiivistä ennen kuin komissio antoi siitä nyt kyseessä olevan ehdotuksen. Sekä ammattiliitot että työnantajat ovat tyytymättömiä nykyiseen direktiiviin, koska siinä pyritään löytämään tasapaino ja noudattamaan perustamissopimuksen mukaista työntekijöiden vähimmäissuojelun tasoa ja eurooppalaisia perusperiaatteita sekä luomaan samalla kannustimia vuokratyövoiman palkkaamiseksi. Emme ole muuttaneet millään tavoin työntekijöiden vähimmäissuojelun tasoa.
Sanoitte, että perusteluni pohjautuvat siihen, mitä CIETT on kertonut minulle. En ole keskustellut CIETT:n kanssa enkä ole saanut siltä mitään suullista tietoa. Hyödynsimme sen toteuttamaa tutkimusta ja sen laatimia asiakirjoja, mutta keskustelisin kyllä erittäin mielelläni joistakin asioista CIETT:n kanssa. Olen valmis kuuntelemaan, mitä tietoja sillä olisi antaa minulle.
Tosiasia on, että olen keskustellut alankomaisten työvoimanvuokrausalan yritysten kanssa. Nämä yritykset kehittyvät nopeasti, ja niiden toiminta on ollut hyvin tuottoisaa kahden vuoden takaista lyhyttä laskusuhdannetta lukuun ottamatta.
Viittasitte kustannuksiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. En voi luonnollisestikaan tällä hetkellä vahvistaa tai arvioida esittämiänne tietoja. Käsittääkseni viittasitte näiden ihmisten vakuuttamisesta aiheutuviin kustannuksiin. En tietenkään voi myöskään väittää tai sanoa, ettei vakuutuksia, eläkeoikeuksia tai muita vastaavia maksuja olisi. Tästä riippumatta direktiivissä ei kuitenkaan puututa millään tavalla palkkaan, eikä siinä vaadita minkäänlaista samanarvoisuutta muulloin kuin silloin, kun toisen tilalle tulevalla työntekijällä on täsmälleen sama pätevyys, yhtä pitkä työhistoria ja sama kokemus. Ainoastaan tällaisissa tapauksissa direktiivissä edellytetään samanlaisia työskentelyoloja, ja tällainen tapaus on luonnollisesti varsin monimutkainen. Joka tapauksessa keskustelen erittäin mielelläni direktiiviin liittyvistä yksityiskohdista minkä tahansa työvoimanvuokrausalan yrityksen kanssa.

Puhemies. -
Seuraavana on Lennart Sacrédeusin kysymys nro 46 (H-0902/02):

Aihe: Demografinen haaste, perheet ja työelämä
Sairauspoissaolot ovat viime vuosina dramaattisesti lisääntyneet Ruotsissa ja myös muissa EU-maissa on havaittavissa merkkejä huolestuttavasta kehityksestä. Syntyvyysluvut ovat Euroopassa samalla ennätysmäisen alhaiset. Väestön määrä vähenee siksi seuraavien 50 vuoden aikana dramaattisesti muun muassa Saksassa, Italiassa ja Ranskassa. Väestön ikääntyminen vaikeuttaa eläkejärjestelmien ja sosiaaliturvan ylläpitämistä. Tukholmassa maaliskuussa 2001 pidetyssä EU:n huippukokouksessa vahvistettiin demografisen haasteen olevan yksi ensisijaisista tulevaisuuden kysymyksistä EU:ssa.
Mitä tästä vakavasta kehityksestä voidaan oppia ja mitä aloitteita komissio on tehnyt edistääkseen kokonaisvaltaisesti perheiden perustamista ja lasten hankkimista sekä vastatakseen demografiseen haasteeseen, vähentääkseen sairauspoissaoloja ja ylläpitääkseen kestäviä eläkejärjestelmiä?

Diamantopoulou
Väestönkehitystä koskevaan haasteeseen vastaaminen on yksi Euroopan valtioiden merkittävimmistä ongelmista. Luonnollisesti kaiken väestöpolitiikan on perustuttava yksittäisten toimenpiteiden sekä taloudellisten ja sosiaalisten kannustimien yhdistelmään, joka kuuluu pääosin jäsenvaltioiden toimivaltaan.
Haluan kommentoida Euroopan lisäarvoa tällä alalla, kun otetaan huomioon, että väestönkehityksen suunta on sekä yksittäisten valtioiden että koko Euroopan ongelma, sillä alueiden väestö paitsi ikääntyy myös vähenee.
Tällä ongelmalla on kaksi puolta. Ensinnäkin väestö ikääntyy, mutta odotettavissa oleva elinikä kasvaa. On hyvä asia, että ihmiset elävät pidempään, ja se johtuu aiempaa paremmista elinoloista sekä terveydenhuollosta. Sitä varten tarvitaan kuitenkin erityispolitiikkaa, jotta ikääntyvästä väestöstä voidaan huolehtia. Tällä alalla, joka koskee erityisesti ikääntyvää väestöä, Euroopan unionin politiikka on tärkeää erityisesti julkisen talouden menojen osalta, julkisten varojen käytön tehostamisen osalta ja sen yhteyden osalta, joka niillä on terveydenhuoltoon, eläkkeisiin ja luonnollisesti myös työllisyyspolitiikkaan. Haluan muistuttaa teitä siitä, että työllisyyden, köyhyyden ja syrjäytymistä koskevien ohjelmien avoimessa koordinointimenetelmässä painotetaan yhä enemmän ikääntyviä työntekijöitä. Tämä on yksi lähestymistavan perusperiaatteista.
Toisella toimenpidepaketilla pyritään vahvistamaan perheiden asemaa siten, että lapsia voidaan hankkia enemmän. Monissa maissahan syntyvyys on hyvin pieni. Toimenpiteisiin kuuluu erityisesti sellaisen lainsäädännön antaminen, jolla tuetaan pienten lasten vanhempia ja käytännössä autetaan heitä yhteensovittamaan työ- ja perhe-elämä. Lisäksi toimenpiteillä edistetään sukupuolten välistä tasa-arvoa, naisten pääsyä työmarkkinoille - haluan muistuttaa, että perheillä on usein vakavia taloudellisia ongelmia - ja tietenkin sosiaalipolitiikkaa, erityisesti sosiaalisten perusrakenteiden vahvistamista.
Sosiaaliset perusrakenteet kuuluvat jäsenvaltioiden vastuualueeseen, mutta haluan ensinnäkin muistuttaa, että niihin ja erityisesti työllisyyteen myönnetään paljon rahoitusta yhteisön tukikehyksestä, ja toiseksi, että ensimmäiset täsmälliset tavoitteet asetettiin vuosi sitten Barcelonassa, missä kaikki jäsenvaltiot lupasivat tarjota 95 prosentille kaikista 3-6-vuotiaista lapsista joko yhteiskunnan järjestämän hoitopaikan tai yksityisen hoitopaikan vuoteen 2010 mennessä. Tämä auttaa jo paljon lapsiperheitä.

Sacrédeus (PPE-DE).
Haluan kiittää komission jäsentä lämpimästi hänen vastauksestaan. Suhtautuisiko komission jäsen Diamantopoulou myönteisesti siihen, että kasvutavoitteiden ohella tarkasteltaisiin tosiasiassa jatkuvasti tilastoja syntyvyyden kehityksestä Euroopan unionissa? Perheen perustaminen on yksi elämän suurimmista hankkeista. Sain kokea sen itse 1990-luvulla. Mielestäni meidän on kaikin tavoin suhtauduttava lasten syntymään ja Eurooppaan pian syntyvään uuteen sukupolveen niiden ansaitsemalla myönteisyydellä ja osoitettava, että maamme ovat elinvoimaisia. Kyse on todellakin taloudellisista tarpeista mutta tosiasiassa myös elämäinilosta ja Euroopan unionin tulevaisuuden hengestä. 
Voisiko komission jäsen harkita, että kasvutavoitteiden ohella seurattaisiin tilastojen avulla hyvin tarkoin myös Euroopan syntyvyyskehitystä?

Diamantopoulou
Jätin epähuomiossa ensimmäisessä puheenvuorossani mainitsematta, että yksi komission perustehtävistä on seurata väestönkehitystä. Sitä kuvataan vuosittaisessa sosiaalisessa raportissa, jonka laadintaa tukee tärkeitä tutkimuksia rahoittava sosiaalisen tilanteen, väestönkehityksen ja perheen seurantakeskus. Kyseisessä raportissa kuvataan Euroopan tilannetta hyvin yksityiskohtaisten tilastotietojen avulla, ja siinä viitataan mainitsemiinne indikaattoreihin, joilla määritellään kussakin valtiossa ja kullakin alueella syntyvien lasten lukumäärä sekä maahanmuuttajien ja kunkin valtion väestön välinen suhde. Nämä tilastot ovat yksityiskohtaisia ja täsmällisiä, ja ne antavat kuvan kunkin vuoden tilanteesta Euroopassa.

Fatuzzo (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen Diamantopoulou, minäkin kannatan syntyvyyden lisäämistä Euroopan unionissa. Italian hallituskin on samaa mieltä. Itse asiassa ministeri Roberto Maroni on ilmoittanut, että juuri voimaan tulleella lailla lisätään nuorille pareille tarjottavia kannustimia. Pyydän myös eläkeläisiäni tekemään voitavansa syntyvien lasten lukumäärän lisäämiseksi, ja he ovat vakuuttaneet tekevänsä parhaansa. Haluaisin nyt kysyä seuraavaa: uskotteko, että pelkkä syntyvyyden lisääminen riittää ratkaisemaan niin monien ikääntyneiden ihmisten ongelmat ja eläkeongelmat? Eikö mielestänne olisi yhtä tärkeää luoda uusia työpaikkoja? Niin kauan kuin on työttömiä, nuorten lukumäärän lisääntyminen ei ratkaise ikääntyvien ihmisten ongelmaa, vaan ainoastaan sellaisten nuorten määrä lisääntyy entisestään, jotka ovat työttömiä ja jotka eivät pysty maksamaan ikääntyvien ihmisten eläkkeitä. Eikö olisi parempi lisätä sekä työpaikkoja että syntyvyyttä?

Diamantopoulou
Jäsen Fatuzzo, pelkäänpä, että kohtaamme hyvin epämiellyttäviä yllätyksiä, jos yhdistämme työpaikkojen lukumäärän syntyvien lasten lukumäärään. Riittää, kun totean, että vaikka syntyvyys lisääntyisi merkittävästi Euroopassa ja vaikka maahanmuuttajien määrä kaksinkertaistuisi, Euroopan väestönkehitys ei pysy ennallaan, vaan väestö vähenee edelleen. Tämän vuoksi väestönkehityksen ongelma on todella polttava aihe hallituksille. Työmarkkinoiden kannalta suurempi väestön määrä tekee tietenkin taloudesta entistä dynaamisemman. Hyvä esimerkki tästä on Yhdysvallat, missä väestö lisääntyy nopeasti maahanmuuttajien kotoutuessa maahan.
Meidän on näin ollen tärkeää ymmärtää, että tämänhetkinen tilanne aiheuttaa myöhemmin vakavia ongelmia nykyisillä työmarkkinoilla, joilla arvioidaan olevan pulaa alle 30-vuotiaista työntekijöistä vuodesta 2030 alkaen. Tämän vuoksi meidän on myös toteutettava suoria toimia Euroopan väestön lisäämiseksi riippumatta siitä, kuinka tehokkaasti meidän on toimittava työllisyysongelman ratkaisemiseksi. Olette lisäksi aivan oikeassa siinä, että meidän on luotava entistä enemmän työpaikkoja.

Khanbhai (PPE-DE).
Ensinnäkin on hieno asia, että komission jäsen Diamantopoulou on täällä. Olen kuunnellut keskustelua työhuoneeni televisiosta ja olen kuullut kollegoilleni antamanne vastaukset.
Haluan jatkaa jäsen Fatuzzon esittämän kysymyksen käsittelyä, koska se sisältyy mietintööni, jonka olen laatinut tieto- ja viestintätekniikasta ja sen vaikutuksista yrityksiin. Toivon, että olette samaa mieltä yhdestä mietinnössäni esittämästäni suosituksesta. Nimittäin monet yli 55-vuotiaina eläkkeelle jääneistä ikääntyvistä ihmisistä palaisivat mielellään töihin, jos heille tarjottaisiin taloudellisia kannustimia sitä varten. Voisimme hyödyntää heitä tieto- ja viestintätekniikan alalla, jos heidän kouluttamistaan tuettaisiin taloudellisesti. Kun he myöhemmin mahdollisesti olisivat töissä, olisi tärkeää, ettei heidän tuloistaan kanneta veroa, koska he saavat myös eläkettä.
Tällä olisi kahtalaisia vaikutuksia. Ikääntyvät ihmiset voisivat ensinnäkin käydä töissä ja hyödyntää taitojaan. Myös näiden ihmisten käytettävissä olevilla tuloilla olisi näin ollen vaikutusta maaseudun talouksiin, koska he todennäköisesti myös käyttäisivät rahaa. Tällä tavoin emme olisi toiseksi niin riippuvaisia ulkomaisesta työvoimasta. Korkea syntyvyys on luonnollisesti hyvä asia, mutta kestää vuosia, ennen kuin sen vaikutukset näkyvät työvoimassa. Suosittelen nopeaa ratkaisua. Haluaisin kuulla komission jäsenen näkemyksen tästä asiasta.

Diamantopoulou
Olen samaa mieltä siitä, että meidän on nyt kiireesti otettava yli 55-vuotiaat työntekijät mukaan eurooppalaisille työmarkkinoille.
Nämä luvut ovat todellakin huolestuttavia. Euroopassa ainoastaan 37 prosenttia yli 55-vuotiasta on yhä mukana työelämässä. Varhaista eläkkeelle siirtymistä on käytetty useimmissa valtioissa rakennetoimenpiteenä jo useita vuosia. Näin monet ihmiset ovat jääneet ilman työtä, ja tietoyhteiskunnan rakenneuudistuksessa ikääntyvät ihmiset joutuvat tietenkin jättämään työnsä ensimmäiseksi. Kun tarkastelemme eläkejärjestelmiä ja niihin liittyviä ongelmia, puhumme yleensä tarpeesta korottaa eläkeikää. Useiden valtioiden on omaksuttava tämä taloudellinen lähestymistapa. Emme kuitenkaan voi nostaa eläkeikää, ellei samanaikaisesti oteta käyttöön mainitsemianne erityistoimenpiteitä ja kannustimia ikääntyvien ihmisten työmarkkinoille pääsemistä varten. Tämän vuoksi ainakin Euroopan tasolla työllisyysstrategiassa ja äskettäin laaditussa tarkistetussa työllisyysstrategiassa on keskitytty yli 55-vuotiaisiin työntekijöihin.
Barcelonan tavoitteiden mukaisesti kukin maa lupasi huolehtia siitä, että 50 prosenttia yli 55-vuotiaista on mukana työelämässä vuoteen 2010 mennessä. Jokainen maa lupasi myös toteuttaa koulutustoimenpiteitä ja järjestää elinikäistä koulutusta osalle yli 55-vuotiaista, toisin sanoen luvattiin, että näitä ihmisiä kannustetaan palaamaan työelämään verohelpotusten tai tukien avulla.
Laajalla sosiaalialalla, johon viittasitte, ei luonnollisesti ole täystyöllisyyttä mutta alalla kuitenkin tarjotaan sosiaalisia palveluja ja erityiskannustimia. Näihin kuuluu aktiivista ikääntymistä koskeva politiikka, jolle annamme jatkuvan tukemme ja joka sisältyy myös suuntaviivoihimme.

Puhemies. -
Seuraavana on María Izquierdo Rojon kysymys nro 47 (H-0014/03):

Aihe: Naisten pääsy puolustusvoimiin ja seksuaalinen häirintä
Miten puolustusvoimissa aiotaan panna täytäntöön direktiivi 2002/73/EY(1) ja erityisesti sen kohdat 8, 9, 10 ja 12? Milloin mukautetaan Espanjan puolustusvoimien ohjesääntöä, jossa ei ole seksuaalista häirintää koskevia määräyksiä, vaikka puolustusvoimissa on huomattava määrä naisia (9,3 prosenttia)? Tietääkö komissio, että monissa tapauksissa kanteluiden on kierrettävä häirintään syyllistyneen henkilön kautta?

Diamantopoulou
Olen iloinen saadessani olla paikalla, varsinkin kun keskustelu on näin mielenkiintoista ja kun siihen osallistuu näin moni parlamentin jäsen.
Äskettäin annettu direktiivi 2002/73/EY on ensimmäinen sitova yhteisön teksti, jossa sukupuoleen liittyvä häirintä ja sukupuolinen häirintä määritellään työpaikalla tapahtuvaksi syrjinnäksi sekä näin ollen kielletään ne. Lisäksi jäsenvaltioiden on tarvittavin toimin kannustettava työnantajia ehkäisemään työpaikalla tapahtuvaa sukupuolista tai muuta häirintää. Direktiiviä sovelletaan yksityisellä ja julkisella sektorilla sekä puolustusvoimissa.
Uuden direktiivin erityissäännöksissä, jotka ovat yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisia, vahvistetaan sukupuolisen syrjinnän uhriksi joutuneiden henkiöiden suojelua.
Direktiivin noudattamiseksi kaikkien jäsenvaltioiden, luonnollisesti myös Espanjan, on toteutettava toimia direktiivin täytäntöön panemiseksi viimeistään 5. lokakuuta 2005 mennessä. Tähän päivään mennessä kyseisiä toimia, jotka koskevat muun muassa sukupuolista ja muuta häirintää, on sovellettava myös puolustusvoimissa. Siihen mennessä jäsenvaltioiden on myös varmistettava, että kaikki tarvittavat toimet on aloitettu sukupuoleen liittyvän syrjinnän torjumiseksi kaikilla direktiivin kattamilla aloilla.

Izquierdo Rojo (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, paljon kiitoksia vastauksestanne, joka oli hyvin hyödyllinen. En kuitenkaan tiedä, miten voisimme sen perusteella vaatia Espanjan puolustusministeriä tutkimaan vakavat raiskaustapaukset ja seksuaaliset väkivallanteot, muun muassa sotilas Quiñoalle puolustusvoimissa tehdyt teot. Nimittäin jo vuosi sitten Espanjan ministeri lupasi Espanjan parlamentissa noudattaa joitakin sitoumuksiaan näiden tapausten käsittelyn vauhdittamisesta, mutta niin ei ole kuitenkaan tapahtunut.
On olemassa vakava oikeudellinen tyhjiö, koska näitä seksuaalisia väkivallantekoja käsitellään sotilastuomioistuimessa vallan väärinkäyttönä eikä ihmisoikeusrikkomuksina, joita ne ovat.
Arvoisa komission jäsen, millä tavoin voisimme edistää tämän direktiivin soveltamista? Toivoisin todellakin, että tässä asiassa ryhdyttäisiin joihinkin toimiin. Ehkäpä tilanteeseen voitaisiin vaikuttaa teille osoitetulla kirjeellä, joka toimitettaisiin Espanjan puolustusministerille, jotta hän tutkisi sotilas Quiñoan tapausta. Uhri ei ole saanut yli kahteen vuoteen kutsua palvelukseen, ja hänen arvoasemaansa puolustusvoimissa on alennettu, mutta uhrin raiskaaja, luutnantti Iván Moriano, toimii edelleen puolustusvoimissa ja uusii rikostaan, eikä mihinkään toimenpiteisiin ole ryhdytty. Tämä on vakava puolustusvoimissa tapahtunut seksuaalinen väkivallanteko, jota ei ole vielä käsitelty loppuun.
Arvoisa komission jäsen, tämä tapaus koskettaa koko Eurooppaa, sillä olen ottanut selville, että tällaisia tapauksia on kaikkialla Euroopassa. Arvoisa puhemies, näin ollen haluaisin osoittaa komission jäsenelle kirjeen, jossa selvitetään tämä asia ja joka voitaisiin toimittaa edelleen puolustusministeri Trillolle, ja hänen pitäisi käsitellä tätä vakavaa ongelmaa.

Diamantopoulou
Arvoisa puhemies, komissio ei voi ryhtyä tehokkaisiin toimenpiteisiin, koska direktiiviä ei ole vielä pantu täytäntöön. Katson, että on hyvin tärkeää ilmoittaa kyseiselle ministerille eräästä hyvin erityisestä välineestä, jota hän voi käyttää ennen kyseisen lainsäädännön täytäntöönpanoa. Tämä väline on komission käytännesäännöt, jotka ovat komission vuonna 1991 antaman suosituksen liitteenä.
Käytännesäännöissä käsitellään tarvetta ehkäistä sukupuolista ja muuta työpaikoilla tapahtuvaa häirintää. Niissä esitetään erityisiä toimenpiteitä, joita ovat muun muassa työntekijöille tiedottaminen tärkeimmistä asioista, työntekijöiden kouluttaminen, keskijohdon kouluttaminen tästä asiasta ja vastuun ottaminen.
Työnantajan on vastattava seksuaalista häirintää ehkäisevän työympäristön luomisesta. Työnantajan on annettava työntekijälle mahdollisuus ja oikeus kannella ongelmista jollekin johdon henkilölle ja keskustella ongelmista tämän kanssa. Työnantajat voivat jo toteuttaa nämä ensi askeleet, jotta puolustusvoimat valmistautuisivat tämän direktiivin täytäntöönpanoon.
Lähetän mielelläni käytännesäännöt kyseiselle ministerille. Niistä saattaa olla hyötyä Espanjan puolustusvoimille.

Puhemies. -
Jäsen Moraes, emme voi käsitellä enää muita kysymyksiä, ellette sitten ole esittämässä jäsen Izquierdon kysymykseen liittyvää lisäkysymystä. Lisäkysymys siis.

Moraes (PSE).
Tiedän, että komission jäsen on henkilökohtaisesti sitoutunut rasismin torjuntaan ja EY:n perustamissopimuksen 13 artiklan mukaiseen pakettiin. On hyvin ystävällistä, että hän vastaa vielä tähän lisäkysymykseen. Lyhyesti sanottuna, komission jäsen ei voinut osallistua YK:n rasisminvastaiseen maailmankonferenssiin, mutta hänen sitoumuksensa tuotiin siellä esille. Kansalaisjärjestöjen ja monien muiden tahojen huolena tässä 13 artiklan mukaisessa paketissa on se, että samalla kun ne jäsenvaltiot, joissa on rotujen tasa-arvoa koskevia säännöksiä...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies.
 Komissiolle osoitetuille kysymyksille varattu aika on lopussa. Näin ollen kysymyksiin nro 48-81 vastataan kirjallisesti

Puhemies.
Esityslistalla on seuraavana keskustelu eurooppalaisesta liikennepolitiikasta vuoteen 2010.

Peijs (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kaikki ryhmät ovat yhdessä esittelijän kanssa tehneet parhaansa - itse asiassa ne ovat päässeet jo pitkälle - saavuttaakseen tässä asiassa vankan yhteisymmärryksen, ja kiitän esittelijää hänen tekemästään yhteistyöstä. Arvoisa komission jäsen, kuten tänään iltapäivällä totesimme, aikaa olisi voinut kulua enemmänkin, mutta kaiken kaikkiaan olimme silti paljon neuvostoa nopeampia.
Aluksi yleinen huomio: Euroopan liikennepolitiikkaa vuoteen 2010 luotaavassa valkoisessa kirjassa on mielestäni yksi vakava puute: siinä painotetaan liikaa raideliikennettä ikään kuin se olisi tulevaisuudessa ainoa oikea liikenneväline. Meidän on kuitenkin oltava realistisia. Emme voi antaa rautateille suurempaa tehtävää kuin sen, jonka ne ansaitsevat tai josta ne pystyvät suoriutumaan nykyisessä kunnossaan. On ehdottoman tärkeää, että se rautateiden vapauttaminen, josta parlamentti äskettäin päätti, lisää turvallisuutta rajat ylittävässä liikenteessä, vähentää byrokratiaa sekä lisää asiakaslähtöisyyttä ja ennustettavuutta, eikä suinkaan automaattisesti yksityistämistä.
Sitä vastoin maantieliikenne ja etenkin vesi- ja lentoliikenne saavat valkoisessa kirjassa osakseen kohtuuttoman vähän huomiota. Maantieliikenteen suuri joustavuus, tehokkuus ja luotettavuus ovat johtaneet valtavaan kasvuun tällä sektorilla. Maantieliikenteen laatu on ratkaisevan tärkeä asia, ja juuri se tukee Euroopan talouselämää. Meidän on näin ollen edelleen panostettava parannuksiin, esimerkiksi tekemällä tieverkosta älykkäämpää ja kehittämällä sitä. Euroopan talouden kilpailukykyisyys rakentuu terveen eurooppalaisen liikennesektorin varaan tai sortuu sen puutteeseen.
Sisävesiliikenne, jolla on osassa Eurooppaa juniin verrattuna enemmän potentiaalia purkaa maantieliikenteen paineita, ei saa valkoisessa kirjassa lähestulkoon lainkaan huomiota. Tämä on suuri pettymys. Olen näin ollen tyytyväinen siihen, että antaessaan palautetta valkoisesta kirjasta parlamentti pitää sisävesiliikennettä merkitykseltään innovatiivisena, ympäristöä säästävänä ja verraten edullisena liikennemuotona, joka kohta yhdistää Itä-Euroopan Länsi-Eurooppaan. Tällä sektorilla kasvun mahdollisuudet ovat edelleen varsin huomattavat. Sisävesiliikenteen yhdistäminen lyhyen matkan merenkulkuun tekee sisävesiliikenteestä todella varteenotettavan liikennemuodon.
Kaikkien liikennemuotojen liikenneinfrastruktuurien rahoittaminen näyttää olevan kaikkialla Euroopassa huomattava ongelma. Tulevaisuudessa erityisesti raideliikenteen infrastruktuuri maksaa kansalaisille miljardeja. Tämä on rahoitettava panemalla kiertämään ulkoiset kustannukset, ja tämä on toteutettava kaikkien liikennemuotojen kohdalla. Komission ehdottama liikennemuotojen välinen tukeminen voidaan hyväksyä ainoastaan tietyillä alueilla, kuten Alpeilla ja Pyreneillä. Arvoisa Swoboda, emme siis vastusta asiaa. Emme vain voi määrätä liian raskaita veroja maantieliikenteelle niistä saatavien tulojen käyttämiseksi rautateiden rahoittamiseen. Tämä on vastoin vapaan markkinatalouden periaatetta, sillä kaikilla liikennevälineillä on oltava samat kilpailuedellytykset. Näin ollen ei ole hyvä ajatus käyttää hinnoittelua välineenä, mutta jos siihen ryhdytään, se on tehtävä tasapuolisesti. Kuluttaja ja saastuttaja maksavat, mutta kaikkien olisi maksettava omista, eikä kilpailevan liikennemuodon saasteista ja kulutuksesta.
Tästä näkökulmasta en voi todellakaan ymmärtää jäsen Bolkesteinin ehdotusta alkajaisiksi tieliikenteeltä kantamastamme uudesta valmisteverosta, joka kohdistuisi bensiiniin ja dieseliin. Olen asiasta eri mieltä, koska samassa yhteydessä kaikkia liikennemuotoja on kohdeltava samaan aikaan yhdenveroisesti. Emme koskaan luvanneet, että jotkut poliitikot määräisivät jopa lisää veroja junaliikenteelle. Luovuimme siitä, joten älkäämme salliko sen tapahtuvan tieliikenteelle.
Arvoisa puhemies, seuraavaksi haluaisin ottaa esiin pari tärkeää seikkaa: Euroopan tieliikenneturvallisuusviraston ja Euroopan liikennerahaston perustamisen. PPE-DE-ryhmän enemmistö ei missään nimessä iloitse näiden kahden aloitteen mahdollisesta toteutumisesta. Käsittelen ensin virastoa. On itsestään selvää, että tieturvallisuuden lisääminen on Euroopassa hyvin tärkeää: jokainen liikenneonnettomuuden uhri on liikaa. Kysymys kuitenkin kuuluu, onko virasto tällä hetkellä tehokas keino ratkaista ongelma varsinkin siksi, että EU:n laajuinen tieturvallisuuden alan viranomaistaso on lähes olematon. Väljempi koordinointimuoto olisi meistä tarkoituksenmukaisempi. Arvoisa puhemies, mielestäni liikennerahasto on kerta kaikkiaan aivan liikaa maille, jotka eivät voi maksaa omista teistään saatikka sitten muiden maiden teistä.

Piecyk (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää esittelijää hänen tekemästään työstä ja myös pyrkimyksestä sovittaa yhteen eriäviä kantoja, joita olemme tänään kuulleet.
Mielestäni valkoisessa kirjassa tarjotaan merkittävä tilaisuus tehdä Euroopan liikennepolitiikan osalta oikeita johtopäätöksiä tähän kirjaan sisältyvän suorasukaisen analyysin perusteella. Työ ei saa valua hukkaan. Emme saa työntää päätämme pensaaseen, sillä se saattaisi hyvinkin johtaa liikennepolitiikan väistämättömään tärveltymiseen. Analyysi on karua kertomaa, ja arvoisa Peijs, meidän on tartuttava asiaan, sillä Euroopan teillä on päivittäin 7 500 kilometrin matkalta liikenneruuhkia, vuosina 1990-1998 hiilidioksidipäästöt lisääntyivät 15 prosenttia, rautatierahtien määrä on laskenut viime vuosina 21 prosentista 8,5 prosenttiin ja yksistään vuosina 1990-1996 rakennettiin päivittäin 10 jalkapallokentän edestä uusia moottoriteitä.
Emme yksinkertaisesti voi jatkaa tällä tavalla, ja liikennepolitiikan suuri suunnanmuutos on ainoa vastaus. Tämän vuoksi katson, että valkoisen kirjan analyysillä ei ole enää yhteyttä haluamaamme aitoon liikkuvuuteen tai ympäristöä säästävämpään liikennepolitiikkaan. Tarvitsemme perusteellista uudelleenarviointia etenkin rahtiliikenteessä, jossa on siirryttävä käyttämään raiteita ja vesireittejä. Näin ollen kyse on siirtymisestä ympäristöä säästävämpiin liikennemuotoihin ja siitä, että kestävyys otetaan lähtökohdaksemme ja mittapuuksemme. Myöskään taloudellista kasvua ja liikenteen kasvua ei voi pitää itsestäänselvyyksinä, koska liikennepoliitikkoina meidän on myös harkittava, voitaisiinko osasta liikennettä päästä kokonaan eroon. Nähdäkseni valkoisessa kirjassa tämä seikka on yleisesti ottaen jätetty huomiotta.
Mielestäni komissio on tehnyt tästä analyysistä oikeat päätelmät ja on ryhtynyt moniin hyviin toimiin. Olemme saaneet aikaan olennaista edistymistä rautatiepolitiikassa, samoin meriturvallisuudessa, eikä jälkimmäisestä käy valitettavasti vähiten kiittäminen Erika- ja Prestige-alusten onnettomuuksia.
Vielä on käsittelemättä eräs varsin mutkikas ala, ja tarkoitan sillä ulkoisten kustannusten sisällyttämistä. Selkokielellä tämä tarkoittaa sitä, etteivät kaikki teillä, raiteilla tai vesiteillä kulkevat matkustajat maksa samaa hintaa siitä, mitä he tosiasiassa käyttävät. Siksi toivon, että komissio antaa pikapuoliin vakavasti otettavan ehdotuksen, josta sen jälkeen keskustelemme yksityiskohtaisesti taataksemme sen, että kaikkiin liikennemuotoihin kohdistuu tasapuolinen, todellisiin ja vertailukelpoisiin kustannuksiin perustuva kustannustaakka.
Arvoisa komission jäsen, viimeinen huomioni liittyy siihen, mitä käsittelitte puheessanne aiemmin. Laajentuminen on hyvin lähellä, ja mielestäni meidän on tehtävä kaikkemme välttääksemme lankeamisen samoihin virheisiin tai välttääksemme sen, että harjoittaisimme edelleen samaa valitettavaa liikennepolitiikkaa, jota olemme nähneet jäsenvaltioissa toteutetun 30?40 viime vuoden aikana. Emme saa toistaa näitä virheitä uusien jäsenvaltioiden kohdalla. Tästä syystä katson, että teillä on hyvin suuri vastuu näiden virheiden välttämisessä uusien jäsenvaltioiden kohdalla ja myös siinä, että niiden kanssa toimitaan yhdessä hyvän ja tasapuolisen eurooppalaisen liikennepolitiikan täytäntöön panemiseksi alusta alkaen.
Vermeer (ELDR).
Arvoisa puhemies, minusta on selvää, että olisimme helposti voineet tehdä komission liikennepolitiikkaa käsittelevästä 150-sivuisesta valkoisesta kirjasta 300-sivuisen esityksen. Menettelyllisesti tämä mietintö sitoo meitä Euroopan parlamentissa. En kadehdi esittelijää. Hänen oli koottava yhteen parlamenttimme eriävät näkemykset liikenteestä, pohdittava niitä ja laadittava niistä yhteenveto, jotta Euroopan komissio voisi muodostaa niiden perusteella selkeän näkemyksen tai kannan. Selkeän mietinnön laatiminen näin laajasta aiheesta, jonka otsikkoon sisältyi haasteellinen ilmaus "vuoteen 2010", vaikutti valtavalta tehtävältä. Olin iloinen voidessani osallistua esittelijän ja muiden varjoesittelijöiden tukena valmistelutyöhön sellaisen näkemyksen hahmottamiseksi, jota Euroopan komissio voisi työstää edelleen. Olen tyytyväinen työn yleislinjoihin ja uskon, että voimme jatkaa näin eteenpäin. Ne kohdat, jotka saavat liberaalien sydämet sykkimään, liittyvät seuraaviin aloihin: infrastruktuurien käytön hinnoittelu, eri liikennemuotojen ulkoisten kustannusten sisällyttäminen, taloudellisen kasvun ja liikenteen kasvun suhteellinen erottaminen, multimodaalisen liikenteen kehittämisen parempi huomioon ottaminen ja sisävesiliikenteen huomioon ottaminen. Se, mitä kannatan, on esitetty erittäin hienosti, ja olen tyytyväinen esittelijä Izquierdon panokseen.
Ennen kuin juutun komission esittämiin yksityiskohtiin, haluan vielä kommentoida komission metodologiaa ja myös sen tavoitetta tässä valkoisessa kirjassa. Liikennemuotojen välinen kustannusten siirtäminen, jonka tarkoituksena on siirtää maantieliikenteeseen kohdistuva paine muihin liikennemuotoihin, ei saa johtaa kilpailun vääristymiseen liikennemarkkinoilla. Tarkoitan tällä siis sitä, että kullakin liikennemuodolla on omat suhteelliset etunsa, ja tähän meidän on ensi kädessä keskityttävä. Näen tulevaisuudennäkymät suotuisina sekä raideliikenteelle että sisävesiliikenteelle, mutta myös rannikkoliikenteelle. Olen siis tyytyväinen siihen, että myös komission jäsen de Palacio suhtautui tänään iltapäivällä hyvin myönteisesti sisävesiliikenteeseen, ja toivon, että multimodaaliset yhteydet otetaan riittävässä määrin huomioon samoin kuin laatu tieto- ja viestintätekniikkoja käytettäessä.

Meijer (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, sotilaita ja merimiehiä lukuun ottamatta aikoinaan yleensä vain rikkaimmat ja kaikkein vaikutusvaltaisimmat ihmiset oleilivat kaukana kotoaan. Ainoastaan pieni etuoikeutettujen joukko pystyi ostamaan kaukana valmistettuja tavaroita. Nykyään talouselämässä on tapahtunut valtaisa volyymin kasvu, ja moni työskentelee muualla kuin asuinpaikallaan ja viettää lomansa jopa vielä kauempana kotoaan. Raaka-aineita sekä puolivalmisteita ja valmiita tuotteita kuljetetaan valtavia matkoja sieltä, missä niiden valmistaminen on halvinta, sinne, missä odotetaan löytyvän paljon ostajia, jotka ovat valmiita maksamaan niistä korkean hinnan. Euroopan unionin olemassaolo on entisestään vahvistanut tätä suuntausta, osittain yhteisvaluutan käyttöönoton, verottomalle lentoliikenteelle annetun suuren vapauden ja rajat ylittävien moottoriteiden rakentamisen myötä.
Kauan aikaa painotettiin ainoastaan tämän volyymin kasvun etuja. Pidettiin suurena edistysaskeleena sitä, että välttämätön liikenne suhteellisesti halpeni halpenemistaan. Mielipidejohtajat olivat mieluummin myöntämättä, että kasvavat liikennevirrat aiheuttivat tilaan, ilmansaasteisiin, melusaasteeseen ja tieliikenneonnettomuuksiin liittyvien paineiden lisääntymistä. Yhä useammat joutuvat tällä hetkellä kärsimään haitoista. Tiedämme nyt, että on tärkeää vähentää tarpeetonta liikennettä ja valita sellaisia liikennemuotoja, jotka vievät vähän tilaa ja pilaavat ympäristöä vähemmän. Näin ollen valinnan hetki on käsillä. Sattumalta se on tänään arvioitavanamme olevan Euroopan komission liikennettä vuoteen 2010 käsittelevän valkoisen kirjan nimen osana.
Aiommeko todella valita? Komissio on ainakin yrittänyt erottaa toisistaan yhtäältä auton ja lentokoneen, jotka kuormittavat yhä enemmän ympäristöä, ja toisaalta ympäristöä säästävän raide- ja vesiliikenteen. Tämä merkitsee muutosta nykyisissä liikennevirroissa ja tulevan kasvun ohjaamista siten, että ihmiset ja ympäristö voivat kohtuullisesti tulla toimeen yhä tiheämmin asutetulla alueella. Sekä asianomaisten osapuolten organisaatioiden että parlamentin ensimmäiset reaktiot olivat valitettavasti kielteisiä. Kukaan ei vastusta juna- tai laivaliikenteen kasvua, mutta lentoliikennettä ja maantieliikennettä pyrittiin kohtelemaan yhtäläisesti eli siten, että niiden olisi mahdollista kasvaa vähintään yhtä nopeasti. Euroopan unionin politiikka olisi näin ollen suunnattava ylikapasiteetin luomiseen veronmaksajien kustannuksella. Tämän ylikapasiteetin vuoksi tavaraliikenteen asiakkaat voisivat tapauskohtaisesti valita vapaasti sen liikennevälineen, joka olisi heille kulloinkin nopein tai halvin.
Tämä ylikapasiteetti voisi johtaa myös lisääntyvään kilpailuun. Tämä tarkoittaisi sitä, että erityisesti rautateillä ja satamissa työskentelevät työntekijät olisivat epävarmempia työpaikkojensa ja elantonsa säilymisestä. Tällöin heidät asetettaisiin vastakkain muiden alojen työntekijöiden kanssa, ja jälkimmäisetkään eivät olisi yhtään sen varmempia työnsä pysyvyydestä. Kaikenlaisilla vapauttamisehdotuksilla saattaa olla kielteisiä vaikutuksia ihmisiin ja heidän elinympäristöönsä. Valitettavasti näyttää siltä, että niitä valintoja, jotka olisivat kaikkein välttämättömimpiä, ei vielä vuoteen 2010 mennessäkään ole tehty riittävässä laajuudessa. Tuolloin saamme huomata, kuinka moottoritiet uusissa jäsenvaltioissa korvaavat rautatiet, ja tästä kehityssuunnasta jäsen Piecyk meitä äskettäin perustellusti varoitti. Näin ei voida jatkaa, mutta valitettavasti meillä ei ole tästä riittäviä takeita.

Bouwman (Verts/ALE).
Kaikki tietävät, että liikenteemme kasvaa valtavaa vauhtia, ja jäsen Piecyk toi äsken julki kaikki siihen liittyvät ikävät seuraamukset. Tiivistetysti sanottuna niissä on kyse sosiaalisista vaikutuksista, ympäristö- ja terveysvaikutuksista ja turvallisuusvaikutuksista, ja maailmanlaajuistumisellakin on oma osuutensa asiassa. Ongelma on mielestäni kuvattu tarkasti valkoisessa kirjassa. Ajamme tietenkin periaatteessa takaa taloudellisen kasvun ja toisaalta liikenteen ja siihen liittyvien ongelmien erottamista toisistaan, esimerkiksi ympäristösyistä, mutta myös muista syistä.
Mielestäni yksi puute on se, mitä kutsumme Alankomaissa liikenteen ehkäisemiseksi tai liikenteen rajoittamiseksi, ja tässä olen samaa mieltä liikenteen välttämisestä puhuneen jäsen Piecykin kanssa. Alankomaissa tämä on todella olemassa oleva poliittinen linjaus, ja haluaisin, että siihen suhtauduttaisiin vakavasti Euroopan laajuisesti. Kyse on alakohtaisesta lähestymistavasta. Jokainen osaa ajatella, mitä seuraa, jos tuotanto päätetään hajauttaa alueille esimerkiksi maatalouden alalla. Silloin ei tarvitse kuljettaa lihaa tai eläimiä.
Toinen mahdollisuus on tietenkin ratkoa ongelmaa uuden tekniikan avulla. Kaikenlaiset asiat ovat mahdollisia tässä asiassa: muun muassa niukkapäästöiset ja vähän energiaa kuluttavat autot. Kuljetusmuodon muuttamisen osalta kuulin jäsen Peijsin äsken väittävän, ettei Euroopan unionin olisi tarjottava raideliikenteelle tällaista kannustinta. En ole tästä alkuunkaan samaa mieltä. Mielestäni se on sen sijaan tarpeellista, mutta olen myös sitä mieltä, että on ehdottoman tarpeellista suhtautua vakavasti raideliikenteen päästöongelmiin muihin liikennemuotoihin verrattuna.
Viimeisenä käsittelen hinnoittelua. Jos tarkastelemme tähän asti hinnoittelusta käytyä keskustelua, epätyydyttävää on mielestäni se, että oltuani neljä vuotta parlamentissa, työryhmän työstettyä tätä asiaa korkealla tasolla ja Costan mietinnön laatimisen jälkeen emme ole edenneet tällä tasolla yhtään. Sanottakoon suoraan, että pidän teoreettisia näkökulmia hyödyllisempinä käytännön lähestymistapoja, esimerkiksi Sveitsin lähestymistapoja. Lopuksi kerron vielä tukevani laajenemiseen liittyvissä kysymyksissä esitettyä kannanottoa ja kehotusta olla lankeamatta samoihin virheisiin, mihin aiemmin viitattiin.

Van Dam (EDD).
EU:n liikennepolitiikassa keskeinen piirre on kestävyys. Sen alalla ympäristö on mielestämme tärkein seikka. Olemme tyytyväisiä siihen, että Kioton tavoitteet ovat päätöslauselmassa keskeisessä asemassa. Sopimuksen täytäntöönpano ei vaikutakaan yhtä helpolta. Ainoastaan tiukoilla toimenpiteillä pystymme vähentämään kasvavien liikennevirtojen ja lisääntyvän ympäristön pilaantumisen välisiä jännitteitä. Kysymys kuuluu, haluaako EU ryhtyä ja pystyykö se niihin toimiin, joilla on vaikutusta kuljetusmuodon vaihtumiseen. Tältäkin osin kuulemme väitettävän, ettei sellainen ole toivottavaa. Viime kädessä käyttäjien - markkinoiden - on päätettävä, mitä liikennemuotoja ne lopulta käyttävät. Kukaan ei voi kieltää, eikä aio kieltää, että tällä on ollut merkittäviä sivuvaikutuksia. Näin ollen tämän suunnan korjaaminen on oikeutettua, ja voimme kannattaa esimerkiksi seuraavia aloitteita: pyrkimystä liikennemuodon muuttamiseen, kustannusten jakamista, ulkoisten vaikutusten vähentämistä sekä liikenteen vähentämistä ja ehkäisyä.
Älkäämme kadottako näköpiiristä todellisuutta ja näihin toimiin liittyviä markkinaehtoja. Kaikki ihanteelliset ehdot eivät ole saavutettavissa. Tämä pätee varmasti unioniin liittyviin maihin, joissa liikennepolitiikka kulkee epätyydyttävään suuntaan. Vaikka näiden maiden on kehitettävä omaa infrastruktuuripolitiikkaansa, EU:n on tarjottava voimakkaita kannustimia siihen, että kestävät liikennemuodot (vesi-, raide- ja putkikuljetus) saisivat tasapuoliset edellytykset sen hankalan tilanteen välttämiseksi, johon EU on tällä hetkellä ajautunut.
Lopuksi käsittelen alueellista kehittämistä ja mahdollista EU:n aluesuunnittelupolitiikkaa. Minua hämmästyttää, että monet vapaiden markkinoiden puolesta puhuvat kollegat erityisesti täällä kannattavat holhouspolitiikkaa. Mielestämme tiettyjen aluesuunnittelutilanteiden menestyksellä on tavallisesti historialliset tai maantieteelliset syyt. Yritykset jäljitellä tällaista onnistumista suurilla pääomasijoituksilla tulevat kalliiksi, eikä niillä pystytä poistamaan eroja. Näin ollen eurooppalainen aluesuunnittelupolitiikka ei meidän mielestämme ole järkevää. Arvoisa puhemies, meillä on käsissämme kattava päätöslauselma. Siinä on hyviä piirteitä ja vähemmän hyviä piirteitä. Siksi suosittelen tarkistuksiamme jäsenkollegoillemme.

Gorostiaga Atxalandabaso (NI).
Arvoisa puhemies, valkoisen kirjan koko lähestymistapa eurooppalaiseen liikennepolitiikkaan on epäjohdonmukainen, vaikka myönnämmekin esittelijän tehneen hyvää työtä. Työ on hyvä perusta myöhemmin laadittavalle kriittisemmälle mietinnölle. Meidän on syytä olla tyytyväisiä siihen, että komissio on päättäväisesti ryhtynyt jakamaan vastuuta liikennepolitiikan alalla, ja myös siihen, että komissio pitää tärkeänä periaatteena, että tähän politiikan laadintaprosessiin otetaan mukaan paikalliset ja alueelliset viranomaiset, ammattiliitot, asianomaiset järjestöt ja liikenteen käyttäjät.
Meidän on myös osoitettava kunnioitusta esittelijää kohtaan, kun hän luodessaan kokonaiskuvaa yleisistä taloudellisista ja sosiaalisista vaikutuksista ja ympäristövaikutuksista kehottaa komissiota liikenteen vähentämiseksi edistämään parhaita käytäntöjä liikenteen tarvetta vähentävien uusien tuotantoprosessien käyttöönoton avulla. On kuitenkin ristiriitaista ehdottaa samanaikaisesti rautatiesektorilla markkinoiden vapauttamista ja niiden avaamista sivuuttaen samalla kokonaan julkiset palvelut.
Emme voi myöskään hyväksyä kantaanne siitä, että julkisen sektorin rasitukseksi sälytettäisiin jatkossakin liikenneinfrastruktuurin kustannukset turvallisuussyistä - jotka ovat sangen ilmeiset - samalla antaen yksityisten yritysten kerätä taloudelliset voitot.
Liikenne on ratkaisevan tärkeää kaikkien yhteisöjen taloudelliselle kestävyydelle ja sisäiselle tasapainolle, olipa kyseessä Euroopan unioni kokonaisuudessaan tai pieni maa, kuten oma maani.
Haluaisin teidän kiinnittävän huomiota asiaan, joka koskee Länsi-Euroopan käytävää pitkin kulkevaa Pariisin Madridiin yhdistävää huippunopeaa rautatieyhteyttä, jonka solmukohta on Baskimaassa. Sen asemesta, että elvytettäisiin rautatieverkkoa ja otettaisiin siten huomioon baskien selkeä tahto, painopisteenä on ollut huippunopea rautatielinja ja on suosittu moottoritiepolitiikassa jo ilmenevää ympäristön kannalta vahingollista asennetta tämän liikennemuodon käyttöön liittyvistä ulkoisista kustannuksista huolimatta.
Tämän ristiriitaisen lähestymistavan vuoksi on täysin mahdollista sivuuttaa erittäin haavoittuvalla Pyreneiden alueella eräs haavoittuvien alueiden komitealle erittäin tärkeä käsite. Kuten jäsen Bouwman totesi, meidän olisi otettava huomioon, mitä Sveitsissä tällä liikenteen alalla tapahtuu.
Voisiko komission jäsen kertoa minulle, milloin Pyreneetkin saavat oman "alppisopimuksen"?

Hatzidakis (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, onnitteluni komission jäsen de Palaciolle tässä keskustelussa käsittelemästämme liikennettä koskevasta valkoisesta kirjasta. Se on hyvää työtä komissiolta ja sen avulla voimme katsoa niinkin kauas tulevaisuuteen kuin vuoteen 2010.
Haluaisin kiittää myös esittelijä Izquierdo Colladoa hänen tekemästään mietinnöstä. Otaksun, että kaikki poliittiset ryhmät äänestävät huomenna kutakuinkin samalla tavalla useista seikoista, jotka ovat elintärkeitä Euroopan unionin liikenteen tulevaisuuden kannalta.
Omasta puolestani toteaisin, että johtavia periaatteitamme Euroopan liikenteen välittömässä kehittämisessä ovat yhtenäismarkkinoiden saattaminen päätökseen, kilpailun edistäminen, erityisesti vapauttamalla liikenne siellä, missä siihen ei ole vielä ryhdytty, kaikkien liikennemuotojen turvallisuuden varmistaminen ja ympäristön suojelun etusijalle asettaminen.
Haluaisin tarkentaa näitä periaatteita kommentoimalla muutamia yksittäisiä kysymyksiä. Ensinnäkin keskustelun Euroopan laajuisista verkoista on jossain vaiheessa lakattava olemasta vain keskustelua, ja on ryhdyttävä konkreettisiin toimiin, millä tarkoitan, että Euroopan laajuisia verkkoja on kehitettävä käytännössä. Tämä edellyttää jäsenvaltioilta poliittista tahtoa ja toisaalta sekä kansallista rahoitusta että yhteisörahoitusta. Meidän on näin ollen lisättävä yhteisön talousarviosta maksettavia määrärahoja etenkin Euroopan laajuisille verkoille.
Toiseksi meidän on avattava rautatiemarkkinat. Neuvostossa on parlamentin ehdotusten pohjalta ajettava läpi toinen rautatiepaketti mahdollisimman nopeasti, jotta Euroopan unionilla on rautatiesektorilla jotakin, mitä esitellä.
Kolmanneksi meidän on vahvistettava lyhyen matkan merenkulkua. Tämä on elintärkeää erityisesti tietyillä Euroopan unionin alueilla, ja tietenkin siitä on hyötyä myös ympäristön suojelemisessa.
Neljänneksi keskustelussamme on otettava huomioon se erityinen asema, joka Euroopan unionin reuna- ja saarialueilla on oltava, jos halutaan liikenneverkkojen kehittyvän unionissa tasapainoisesti.
Viides seikka on tieliikenneturvallisuus. PPE-DE-ryhmä ei ole tästä asiasta yksimielinen. Kannatan itse tieliikenteen turvallisuudesta vastaavaa virastoa, koska 40 000 ihmistä saa vuosittain surmansa Euroopan tieliikenteessä, ja meidän on mielestäni ryhdyttävä toimiin Euroopan tasolla toissijaisuusperiaatetta noudattaen.
Lopuksi esitän kaksi lyhyttä huomiota toimenpiteistä meriturvallisuuden parantamiseksi ja infrastruktuurien käytön hinnoittelusta. Meidän on perehdyttävä asiaan, mutta meidän on oltava hyvin varovaisia, koska asia on ongelmallinen, ja vaikka komission on toimittava, sen on arvioitava tilanne huolellisesti ennen ehdotusten esittämistä.

Swoboda (PSE).
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi kiittää kovasti komission jäsentä hänen esittelemästään valkoisesta kirjasta. Uudistus ei ole radikaali, mutta sillä on kauaskantoisia seurauksia tulevan liikennepolitiikan kannalta. Haluan myös kiittää espanjalaista esittelijää, Izquierdo Colladoa, joka on tehnyt valkoisen kirjan parissa työtä sellaisella perusteellisuudella, jota pidetään yleensä ainoastaan saksalaiselle ominaisena, ja joka on käyttänyt erittäin paljon energiaa mietintönsä laatimiseen.
Kuten aina tällaisia kompromisseja tehtäessä, mietinnössä on kuitenkin epäjohdonmukaisuuksia, jotka haluaisin ottaa esille. Kohdassa 9 todetaan, että olisi jossain määrin siirryttävä raideliikenteeseen, mutta se ei saisi missään tapauksessa vaikuttaa kielteisesti maantieliikenteen kilpailukykyyn. Näin ollen on syytä todeta, että tällä hetkellä kilpailu ei ole tasapuolista, ja kilpailua on oikaistava nimenomaan siksi, että tiettyjä tieliikenteeseen liittyviä kustannuksia - erityisesti ympäristökustannuksia - ei oteta huomioon.
Kyse ei ole myöskään, kuten kohdassa 10 todetaan, kuljetusmuodon muuttamisesta väkisin. Muuttaminen koskee joka tapauksessa vain tiettyjä sektoreita. Tietenkin tarvitsemme myös raskaita tavarankuljetusajoneuvoja, mutta olennaista on se, että kun teihin kohdistuu kohtuuttomia paineita eikä ympäristökustannuksia oteta huomioon, raideliikenteen käyttämätöntä kapasiteettia olisi hyödynnettävä paremmin. Jo nykyhetkellä voin sanoa, että jopa varsin kiistanalaisessa Brennerin solassa on käyttämätöntä kapasiteettia, joka voitaisiin ottaa käyttöön, ja tällä voitaisiin osaltaan kohentaa ympäristön tilaa.
Lopuksi käsittelen liikennemuotojen välistä rahoittamista. Mielestäni on oikein, että kohdassa 75 viitataan siihen, että komission ehdottama tapa on oikea tapa edetä. Kyse ei ole myöskään mielivaltaisesta tuesta, vaan olemassa olevan epäedullisen aseman hyvittämisestä ja sen liikennemuodon vahvistamisesta, joka on viime vuosikymmeninä joutunut valitettavasti kärsimään siitä, että ensisijaista on ollut maantieliikenteen aseman vahvistaminen. Kyse on näin ollen vain tasapainon palauttamisesta, ja se olisi tässä kohdin tuotava julki.
Jälleen kerran sanottakoon, että toivon, että tästä mietinnöstä, jos se hyväksytään nyt, on todellista hyötyä komissiolle sen toteuttaessa valkoisen kirjan ehdotuksia.

Pohjamo (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, minäkin haluan kiittää esittelijä Izquierdo Colladoa hyvästä ja perusteellisesta mietinnön valmistelusta. Esittelijä on tuonut merkittäviä parannuksia komission ehdotukseen. Ruuhkien purkaminen, solmukohtien aukaiseminen, turvallisuuden parantaminen ja kestävän liikenteen edistäminen ovat keskeisiä tavoitteita. Nämä toimet kohdistuvat ennen kaikkea unionin ydinalueille.
Haluan muistuttaa syrjäseutujen, etäisten alueiden ja maantieteellisesti vaikeiden alueiden liikennetarpeesta. Hyvät ja toimivat liikenneyhteydet ovat näille ohuiden liikennevirtojen alueille elintärkeitä. Nämä tarpeet jäävät komission valkoisessa kirjassa vähälle. Yhteistä liikennepolitiikkaa kehitettäessä harvaan asuttujen saaristo- ja vuoristoalueiden erityistarpeet on otettava huomioon. Hyvillä liikenneyhteyksillä varmistetaan, että koko unionin alue pysyy toimivien yhteismarkkinoiden piirissä ja kaikki unionin resurssit tulevat käytettyä.
Lopuksi yksi yksityiskohta: ankara talvi on paljastanut uudenlaisen turvallisuusriskin merikuljetuksissa. Öljykuljetukset Itämerellä Venäjän uudesta öljysatamasta ovat lisääntyneet. Samalla öljyonnettomuuksien riski talven poikkeuksellisissa jääoloissa on kasvanut. EU:lta samoin kuin IMO:lta puuttuu sopimus öljylaivojen jääkelpoisuudesta. Tämä turvallisuusaukko olisi korjattava nopeasti.

Ainardi (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan liikennepolitiikkaa vuoteen 2010 käsittelevässä valkoisessa kirjassa kannatetaan selvästi liikennemuotojen tasapainottamista raide- ja vesiliikenteen hyväksi, mistä olen iloinen. Kirjassa määritellään tämän tasapainottamisen painopisteet: pyrkimys oikeudenmukaiseen hinnoitteluun, ruuhkautumisen ja ympäristön pilaantumisen torjunta ja käyttäjien roolin korostaminen. Kuten kaikkia tätä alaa koskevia direktiivejä annettaessa, aina korostuu kuitenkin pyrkimys kaikkien liikenteen alojen vapauttamiseen ikään kuin se olisi ainoa hyvä ratkaisu.
Kollegani Izquierdo Colladon mietinnössä esitetään useita kannatettavia parannuksia ympäristön suojelemiseksi. Hän esittää myös polttoaineverotuksen ja liikenteen hinnoittelun yhdenmukaistamista koskevia ehdotuksia. Tieliikenteen turvallisuuden kannalta on mielestäni hyvä asia, että esittelijä kehottaa perustamaan tieliikenteen turvallisuudesta vastaavan viraston.
Koska raideliikenteen yhteentoimivuutta koskevaa direktiiviä laadittaessa yritin koko ajan kiinnittää huomiota keskeiseen rahoituskysymykseen, annan täyden tukeni esittelijä Colladon eräälle toiselle ehdotukselle, jonka tarkoituksena on perustaa Euroopan liikennerahasto ehdotettujen toimien rahoituksen ja uskottavuuden takaamiseksi. Ymmärtänette sen sijaan sen, etten voi kannattaa esittelijää hänen antaessaan tukensa käynnissä oleville vapauttamisprosesseille.
Ensi viikolla käsittelemme raideliikenteestä, lentoliikenteestä, teknisistä palveluista ja merenkulkupalveluista annettavia direktiivejä, joissa kaikissa pyritään näiden alojen vapauttamiseen. On tietenkin kannatettava sitä, että komissio kehottaa arvioimaan vapauttamisen vaikutuksia, mitä myös Collado esittää. Olen kuitenkin sitä mieltä, että myös julkisia palveluja olisi vahvistettava niitä uudistamalla. Näkemykseni on, että julkisten palvelujen tai yleishyödyllisten palvelujen on oltava keskeisessä asemassa unionin liikennepolitiikassa, ja ne on sisällytettävä sellaisenaan tuleviin perussopimuksiin.
Katson, että on todella aika ryhtyä liikennemuotojen tasapainottamiseen raideliikenteen hyväksi, mutta kilpailun vääristymisen korjaamisessa olisi yhä edistyttävä paljon enemmän, sillä vääristymät ovat edelleen suuret. Erityisesti olisi paljon päättäväisemmin vaadittava rekka-autonkuljettajien työajan lyhentämistä, mikä on myös turvallisuutta lisäävä tekijä.
Ryhmäni arvioi lisäksi, että mietinnössä olisi otettava paljon paremmin huomioon sosiaaliset näkökohdat. Ryhmäni on esittänyt joukon tarkistuksia, jotka koskevat lisäksi olennaista kysymystä kaikkien liikennemuotojen sosiaalisten normien yhdenmukaistamisesta ylhäältä käsin.
Liikenteeseen kuuluu tietenkin myös meriliikenne, ja Prestige-aluksen onnettomuuden ollessa yhä päällimmäisenä mielessämme haluaisin teidän kiinnittävän huomiota ryhmäni esittämään tarkistukseen. Siinä komissiota kehotetaan esittämään lainsäädäntöehdotus, jossa saastuttajat - öljy-yhtiöt, luokituslaitokset, laivanvarustajat ja rahtaajat - velvoitetaan korvaamaan kokonaisuudessaan niiden onnettomuuksien vahingot, joihin ne ovat osallisina. Haluan muistuttaa myös siitä, että Euroopan parlamentti on esittänyt mukavuuslippulaivojen kieltämistä, ja toivon, että komissio ryhtyy nopeasti tätä koskeviin toimiin.
Ymmärrätte varmaan, että kaikista näistä syistä johtuen ryhmäni odottaa ensin voivansa ottaa huomioon tarkistusten hyväksymisestä johtuvat mahdolliset parannukset ennen kuin se ottaa lopullisesti kantaa tähän mietintöön.

Bautista Ojeda (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, ensinnäkin haluan kiittää ja onnitella esittelijä Izquierdoa hänen erinomaisesta työstään. Toiseksi pyydän anteeksi arvoisalta komission jäseneltä sitä, että tämä on ensimmäinen kerta tämän toimikauden aikana, kun viittaan parlamentin jäsenenä suoraan omaan kotiseutuuni, Andalusiaan.
Kuten tiedätte Andalusia on yksi Euroopan unionin laajimmista alueista, sen väkiluku on lähes 8 miljoonaa ja vuonna 2002 sinne saapui 21 miljoonaa matkailijaa, jotka toivat alueelle 13 200 miljoonan euron tulot. Kuten tiedätte, Andalusia on unionin tavoite 1 -alue, jossa tulotaso on yksi unionin alhaisimmista, mutta joka silti pärjää maatalouden ja matkailusektorin ansiosta.
Mietinnössäkin puhutaan liikenteen merkittävästä vaikutuksesta eurooppalaiseen matkailuun ja pohjoisen ja etelän yhdistävien käytävien luomisen tarpeellisuudesta Euroopan ja Välimeren välisen vapaakauppa-alueen edistämiseksi sekä syrjäseutujen kehittämisestä. Arvoisat kollegat, miltähän teistä mahtaa kuulostaa se, että Euroopan unionin Välimeren alueen suurimman konttialussataman Algecirasin ainoalla sisämaayhteydellä, joka on rautatieyhteys, on ikää yli sata vuotta, eikä sillä voida ajaa yli 17 kilometrin keskituntinopeutta? Tiedättekö, että koko Euroopan unionin Välimeren alueella ainoa rannikko-osuus, jolla ei ole moottoritietä, sijaitsee Almerian ja Malagan provinssien välillä? Niiden väliin sijoittuu Granadan provinssi, joka on viimeisellä sijalla Espanjan ja Euroopan tulovertailussa. Jos infrastruktuurit eivät kohene, kuinka kehitymme? Nämä ovat oivia esimerkkejä syrjäseutujen infrastruktuurien puutteellisuuksista unionissa.
Jos tällaiset pullonkaulat ovat erilaisten yhteisöpolitiikkojen vuoksi mahdollisia, on vain vähän tai ei mitään tehtävissä sen hyväksi, että liikenne olisi alueita yhdistävää ja intermodaalisuus toteutuisi sosiaalisesta ja ympäristön näkökulmasta.
Olen iloinen siitä, ettei mietinnössä ole unohdettu kaksipyöräisten ajoneuvojen käyttäjiä, sillä niillä on suuri merkitys yksilöliikenteen kannalta ja sen kannalta, miten kestävää yksilöliikenne on kaupungeissa, jotka ovat niiden ansiosta inhimillisempiä. Meidän on tehtävä edelleen työtä liikenteen ja liikenneinfrastruktuurin turvallisuusstandardien kohottamiseksi ja selvitettävä heikot kohdat ja suojattava niitä. Arvoisat parlamentin jäsenet, vaikkakin vain rahasta, tehkäämme silti työtä ja sijoittakaamme turvallisuuteen. Yksi kuollut maksaa meille miljoona euroa, ja vuosittain teillä saa surmansa 40 000 ihmistä.
Mietinnössä ei ole mainittu liikennevälineetöntä liikkumista. Meidän onkin kehitettävä erästä innovatiivista aluetta eli jalankulun lisäämistä kaupungeissa.

Jarzembowski (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, ensiksi vilpittömät kiitokseni varapuheenjohtajalle valkoisesta kirjasta, jonka hän on laatinut kollegojensa kanssa. Mielestäni valkoisessa kirjassa Euroopan liikennepolitiikkaan omaksuttu näkökulma on onnistunut, nimittäin se, että kehitetään tarjontapuolta liikennemuotojen välisen tasapainon palauttamiseksi vuoteen 2010 mennessä.
Arvoisa komission jäsen, pyydän teitä myös tekemään nyt kaikkenne rohkaistaksenne puheenjohtajavaltio Kreikkaa sisällyttämään toisen rautatiepaketin neuvoston asialistalle ja tavoittelemaan yhteistä kantaa, koska rautatiepolitiikka on yksi valkoisen kirjanne keskeisimmistä osatekijöistä. Jos emme siltä osin edisty, voimme unohtaa kirjassa esittämänne koko ajatuksen rautateillä kulkevien rahtien ja matkustajien määrän lisäämisestä jälleen. Tätä on todella syytä pelätä, jos suuret valtiot kokoontuvat yhteen todetakseen vain, etteivät ne halua avata markkinoita, eivätkä uudistaa rautatierakenteita.
Toivon, että kerrotte meille, kuinka todennäköisenä pidätte sitä, että pystymme yhä saattamaan päätökseen toisen rautatiepaketin tämän toimikauden aikana. Jos emme onnistu siinä tämän parlamentin aikana, kysymys kuuluu, onnistummeko siinä vuonna 2005, 2006 tai 2007. Jos emme onnistu, se horjuttaa valkoisen kirjanne koko tavoitetta liikennemuotojen välisen tasapainon palauttamisesta vuoteen 2010 mennessä.
Seuraavaksi osoitan sanani erinomaiselle esittelijällemme kertoakseni, että minun on samanmielisten kollegojeni kanssa joka tapauksessa hylättävä kaksi asiaa, joista ensimmäinen on kohdassa 66 mainittu tieliikenteen turvallisuudesta vastaavan viraston perustaminen. Arvoisa Izquierdo Collado, komission jäsen de Palacio on oikeutetusti todennut valkoisessa kirjassaan, ettemme halua viiden seuraavan vuoden aikana tieliikenteen turvallisuutta koskevaa lainsäädäntöä. Haluamme hyödyntää parhaita käytäntöjä ja todeta, kuinka voimme vähentää tieliikennekuolemia ja saavuttaa tältä pohjalta paremman tieliikenteen turvallisuuden. Jos ei ole eurooppalaista lainsäädäntöä, mihin tarvitsemme uutta tieliikenteen turvallisuudesta vastaavaa virastoa? Ehdottaisinkin sen varmistamista, että meriturvallisuusvirasto, lentoturvallisuusvirasto ja rautatievirasto toimivat tehokkaasti. Älkäämme perustako enää uutta virastoa!
Minun on kerrottava esittelijälle, etten voi myöskään tukea kohtaa 79, jossa kannatetaan toisen uuden liikennerahaston perustamista. Totean edellisille puhujille, että teidän oman alueenne ja teidän oman jäsenvaltionne on kehitettävä paikallista julkista liikennettä kaupungeissanne. Emme voi käyttää unionin varoja tehtäviin, jotka ovat jäsenvaltioiden vastuulla. Tarvitsemme voimavaramme Euroopan laajuisiin verkkoihin. Nykyisellään meillä on niitä varten liian niukasti voimavaroja. Jos katsotte, mitä olemme saavuttaneet Essenin hankkeilla, joista sovimme yhdessä vuonna 1996, huomaatte, ettei edes kaikkia 14 hanketta ole toteutettu, eikä meillä ole niitä varten riittävästi rahaa.
Meillä on jo koheesiorahasto, aluerahasto ja ISPA-rahasto. Hyvät parlamentin jäsenet, älkäämme perustako enää uutta eurooppalaista liikennerahastoa! Meidän on tuettava Euroopan laajuisia verkkoja ja jätettävä loput jäsenvaltioille.

Stockmann (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kun lähes puolitoista vuotta on kulunut valkoisesta kirjasta ja siten liikennepoliittisesta strategiastamme käydystä keskustelusta, käsiteltävänämme on nyt mietintö, jolle on kutakuinkin saatavissa enemmistön tuki. Kiitoksemme esittelijälle siitä, että hän on menestyksekkäästi rakentanut yhteisymmärrystä, mikä on aina hankala tehtävä.
Valkoinen kirja itsessään ansaitsee ehdottomasti sen, että sitä kutsutaan strategiseksi asiakirjaksi, koska siinä pidetään mielessä ajatus Euroopan liikenteen kokonaisvaltaisesta optimoinnista ja koska siinä tuetaan kirjassa esitettyä tavoitetta liikennetarpeiden tasapuolisesta jakamisesta liikennemuotojen kesken noin 60 yksittäisen erityistoimen avulla. Täsmälleen sama määrä - tarkalleen 60 - erityistä lainsäädäntöehdotusta pölyttyy edelleen neuvoston huomassa. Tällainen on liikennepolitiikan todellisuus, ja mielestäni se on pöyristyttävää. Puhtaasti laskennallisesti arvioituna olemme näin ollen käytännössä palanneet vuoden 1992 tasolle, edellisen valkoisen kirjan täytäntöönpanoprosessin alkuun.
Haluaisin seuraavaksi korostaa kahta seikkaa. Ensinnäkin tarvitsemme kiireellisesti kompromissia Galileo-hanketta koskevissa asioissa. Vaarana on, että umpikuja saattaa kyseenalaistaa yhden johtavista liikenne- ja teollisuuspoliittisista hankkeistamme. On käsittämätöntä, että ensin mikään jäsenvaltio ei halunnut maksaa, ja nyt ne kiistelevät siitä, pitäisikö maksaa enemmän.
Kehityksestä puhuttaessa todettakoon, että olimme kolme vuotta edellä Yhdysvaltojen GPS3-järjestelmää. Yhden vuoden tuhlasimme, ja vielä yhden vuoden Yhdysvallat ottaa kiinni tekemällä valtavia investointeja, ja jos emme lisää vauhtia, tuhoamme innokkaasti vaalimamme hankkeen menestymisen mahdollisuudet.
Toiseksi Euroopan ilmatilassa on paljon vilskettä, mikä näkyy tällä hetkellä lainsäädännössämme. Kun yhtenäinen ilmatila -hanke on nyt saanut ilmaa siipiensä alle, kehottaisimme komissiota saattamaan päätökseen sen avoin taivas -strategian, vaikka se onkin vastoin kansallisia etuja, koska tarvitsemme yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa.
Vielä yksi loppuhuomautus: meidän ei itse asiassa pitäisi keskustella liikennepolitiikasta joka kymmenes vuosi, vaan jatkuvasti muun muassa täysistunnoissa, ja, kuten tänään tapahtuu, järkevään aikaan.

Costa, Paolo (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, valkoisen kirjan myötä on voitu aloittaa mielenkiintoinen keskustelu, jonka pohjalta on syntynyt sellainen strateginen näkemys. Sen avulla voimme pyrkiä tavoitteeseen niiden edellytysten luomisesta tavaroiden ja henkilöiden liikkuvuudelle, jotka ovat olennaisia sen kannalta, että laajentunut Eurooppa voi todella yhdentyä, että saavutetaan alueellinen yhteenkuuluvuus samalla vähentäen maan haaskausta ja haitallisia vaikutuksia ympäristön, turvallisuuden ja kansanterveyden kannalta. Tämä on mittasuhteiltaan valtava tavoite, johon nähden vuosi 2010 tuntuu kaukaiselta, mutta ottaen huomioon eri rakenne- ja infrastruktuurimuutosten edellyttämän aikajänteen, voimme jo todeta olevamme kovasti myöhässä. Tästä näkökulmasta on huolestuttavaa, että liikenneasioiden neuvosto jarruttaa strategisen asiakirjan ja myös muiden asiakirjojen edistymistä, vaikkakin voimme vain innokkaasti tukea sitä, kuinka ponnekkaasti komissio edistää kaikkia näitä aloitteita. Mielestäni kannattaa edelleen tämänsuuntaisesti ja tähän tavoitteeseen pyrkien perehtyä myös niihin vielä teoreettisilta ja keskeneräisiltä vaikuttaviin ajatuksiin, joista mainitsen esimerkkinä pyrkimyksen vähentää liikenteen vaikutusta kehitykseen. Kukaan ei tietenkään halua hidastaa kehitystä. Näin voimme ottaa selvää oheistoimista aluesuunnittelun alalla ja infrastruktuurien optimoinnin alalla käyttäen apuna uusia tekniikoita.
Yhtä tärkeää on, että tuemme liikennemuotojen tasapainoista valintaa ulkoisten kustannusten hajauttamisella ja sillä, että käytetään hyväksi hintojen ja sisäisten kustannusten välisiä eroja myös sopivampien liikennemuotojen koordinoimiseksi.
Nämä ovat kiperiä ja vaikeita kysymyksiä, joihin sotkeutumisen vaara on olemassa, mutta ne ovat ratkaisevia ja tärkeitä käsittelemiemme aiheiden kannalta. Kuten on jo todettu, toivon, että ulkoisten kustannusten siirtämismenetelmiä koskeva komission tiedonanto valmistuu pian, sillä sen avulla voimme saavuttaa nykyistä oikeudenmukaisemman liikenteen kustannusten jaon ja korvata tällä hetkellä maksamamme yleiset hinnat asianmukaisilla erityishinnoilla.

Caudron (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, Euroopan liikennettä koskeva asia, josta keskustelemme käsitellessämme valkoista kirjaa, jolla on paljonpuhuva nimi "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika", ja kollegamme Izquierdo Colladon tästä valkoisesta kirjasta laatimaa mietintöä, kuvaa mielestäni erinomaisesti Euroopassa tällä, kuten niin monella muullakin alalla olemassa olevaa kuilua tai suorastaan rotkoa tarpeiden ja todellisuuden, ja toisaalta julkituotujen tavoitteiden ja niiden saavuttamiseksi käytettyjen keinojen välillä. Kaikki tämähän johtuu siitä, että "markkinavoimien" logiikka, jonka perusta on vuoden 1992 valkoisessa kirjassa, josta saivat alkunsa kilpailukykyä ja vapauttamista koskevat direktiivit, on johtanut turvallisuuden, ympäristön, sosiaalisten näkökohtien ja aluesuunnittelun laiminlyömiseen.
Järjetön usko vapauttamisen tehoon, ellei suorastaan sen täydellisyyteen, on heikentänyt kykyämme nähdä tulevaisuuteen, aiheuttanut julkisten toimien ja palvelujen vähättelyä, syyllistänyt ne, jotka uskovat julkisen sektorin pitkän aikavälin investointien tarpeellisuuteen, ja jakanut rahoituksen siten, että pois on suljettu yleinen etu ja lyhyellä aikavälillä tehtyjen päätösten joko myönteiset tai kielteiset vaikutukset. Esittelijä on arvostellut tätä ankarasti, ja kiitän häntä siitä. Tietenkin tuen häntä hänen todetessaan, että liikenne on aluesuunnittelun sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta strateginen sektori. Lisäksi tuen häntä hänen puhuessaan vakavista ympäristöseuraamuksista. Esittelijä kertoo meille, että kestävän kehityksen on oltava Euroopan liikennepolitiikan perusta. Olen tästä samaa mieltä. Hän vaatii kokonaisvaltaista liikenteen hallintaa, mistä olen myös samaa mieltä. Samaa mieltä olen tietenkin myös hänen turvallisuutta ja sosiaalisia vaatimuksia koskevista huolenaiheistaan. Kannatan siis useita hänen vaatimuksiaan, mutta epäilen silti vahvasti, että äänestyksen koittaessa tarpeellinen sokkitilannekaan ei riitä saamaan aikaan perusteellista politiikan muutosta tässä asiassa.
Esittelijämme puhuu siitä, että liikennemuotojen välistä tasapainoa on parannettava. Tämä on hyvä asia, mutta se ei riitä, ei alkuunkaan. Alalla on toteutettava enemmän tutkimusta, kuten vaadin tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen kuudennesta puiteohjelmasta käydyissä keskusteluissa. Varsinkin julkiset investoinnit on suunnattava nopeasti uudelleen ja otettava niiden vuoksi paljon julkista velkaa. Vuoteen 2010 on seitsemän vuotta, se on hyvin lähellä. Jos Eurooppa ei halua tyytyä pelkästään hyvien aikomusten listaamiseen, sen on nykyhetkestä, vuodesta 2003, lähtien suunnattava tässä asiassa uudelleen kaikki investointinsa ja tehtävä uudet valinnat ottaen samalla käyttöön tarkoituksenmukaisia uusia lainsäädäntövälineitä ja taloudellisia voimavaroja.

Dhaene (Verts/ALE).
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, arvoisa komission jäsen, olen iloinen siitä, että olemme oikeastaan valmiita tänään syntymäpäivänäni, mikä on varmasti täydellinen ajoitus parlamentilta. Nyt on kuitenkin jo vuosi 2003, ja huomenna hyväksymme lopullisesti kollegamme Izquierdo Colladon mietinnön liikennepolitiikkaa käsittelevästä valkoisesta kirjasta. Parempi myöhään kuin ei milloinkaan. Valkoisessa kirjassa tehdään vuoteen 2010 ulottuvia suunnitelmia. Koko toimenpidepaketin toteutus on nyt mahdutettu seitsemään vuoteen. Näin ollen toivotan komissiolle hyvää onnea tämän kaiken täytäntöönpanossa. Varsin monissa komission itselleen asettamissa tavoitteissa keskeistä on liikennemuotojen ja infrastruktuurien tasapuolinen hinnoittelu. Näin ollen komission on vihdoin aika esittää direktiivi hinnoittelusta. Komissio on puhunut asiasta pitkään, ja tätä asiakirjaa eivät ole parlamentissamme kannattaneet äänekkäästi ainoastaan ne, jotka pitävät tärkeinä ympäristöä ja liikenteen turvallisuutta, vaan myös jäsenvaltiot, jotka haluavat, että tosiasiallinen saastuttaja maksaa.
Tähän läheisesti liittyvä keskustelunaihe on vaatimus kerosiiniverosta. Komission on toimittava tällä alalla. Emme voi yhtäältä tukea Euroopan laajuisia rautateitä ja toisaalta tehdä tietä leivän hintaisille lennoille Brysselistä Lontooseen. Valkoinen kirja tekee mahdolliseksi tehokkaan vastaamisen tällaisiin kysymyksiin. Nyt on komission vuoro työstää nopeammin niitä ehdotuksia, joita tämän valkoisen kirjan pohjalta on laadittava.
Lopuksi haluan toistaa sen, mitä sanoin muutamia kuukausia sitten pitämässäni ensipuheessani: kaikkein ympäristöä eniten säästävä kilometri on matkaamaton kilometri, ja tässä valkoisessa kirjassa ei esitetä ratkaisua liikenteen välttämiseksi. Tässä menetettiin yksi tilaisuus.

Puhemies.
Arvoisa Dhaene, hyvää syntymäpäivää ja mukavaa juhlailtaa ystävienne seurassa.

Lisi (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, kiitän esittelijää tästä vaikuttavasta työstä, mutta haluan silti mainita erään seikan. Rehellisesti sanottuna en ole kovinkaan vakuuttunut siitä, että on parlamentaarisen työskentelymme kannalta hyödyllistä, että olemme puolitoista vuotta kiinni tässä asiakirjassa ? vaikka se onkin vaikuttava valkoinen kirja, joka sisältää yli 400 tarkistusta ja paljon muuta ?jo siitäkin syystä, että lopputulos on tämä pakosta hyvin lyhyt ja tiivis keskustelu, jonka yhteydessä on vaikea saada käsiteltyä tällainen aihe. Ehkä olisi parempi etsiä uudenlainen menetelmä valkoisten kirjojen pääkohtien käsittelemiseksi ja edetä osissa. Ehdotan tätä, koska on hyvin vaikeaa tietää, mitä sanoa kahden minuutin aikana näin laajasta aiheesta. Arvoisa komission jäsen, en siis keskity siihen, mistä olen samaa mieltä ?sellaistahan on paljon, suurin osa valkoisesta kirjasta ?vaan siihen, mikä jää mielestäni epäselväksi alueeksi eli Euroopan laajuisiin verkkoihin.
Kuten kollegani Jarzembowski totesi osuvasti, jos haluamme keskittää unionin voimavarat, myös taloudelliset voimavarat, katsokaamme tähän suuntaan, eli sellaisiin hankkeisiin, joilla on todellista eurooppalaista merkitystä. Emme voi kuitenkaan olla huomaamatta, että niitä on valkoisessa kirjassa aliarvioitu, eikä niitä ole käsitelty kunnolla. Olemme päivittäneet listan hankkeista, jotka ovat jo vaikeuksissa, myöhästyneet, eivätkä etene, mutta sen sijaan, että selvittäisimme sitä, miksi ne eivät etene, ja etsisimme keinoja ja tapoja viedä niitä nopeammin eteenpäin, olemme päättäneet tämän listan pidentämisestä ja kaiken lisäksi päättäneet lisätä suuritöisiä ja vaativia hankkeita. Ajatuksenne siitä, että osoitetaan joidenkin näiden hankkeiden eurooppalainen intressi, oli hieno, mutta tätä ajatusta ei ole toteutettu.
Arvoisa komission jäsen, lopuksi toteaisin, että on yleisesti tarpeen keskittyä enemmän perustavoitteisiin, etenkin Euroopan unionin infrastruktuurikysymyksiin siten, että jäsenvaltioita kehotetaan pyrkimään tähän, mutta myös valiokuntamme työskentelyä ja voimavaroja on suunnattava tälle alalle.

Hedkvist Petersen (PSE).
Arvoisa puhemies, meidän on panostettava Euroopassa sellaiseen liikennejärjestelmään, jolle asetamme suuria ympäristö- ja turvallisuusvaatimuksia. Siksi kiitän komissiota ja esittelijää valkoisen kirjan osalta tehdystä työstä. Nyt osoitamme vielä selvemmin sen, minkä haluamme saavuttaa ympäristön ja turvallisuuden alalla. Pidän arvossa sitä, että voimme nyt aloittaa tämän työn.
Pidän myös arvossa ehdotusta rahtiliikenteen siirtämisestä maanteiltä rautateille ja vesille ja annan sille kaiken tukeni. Tämä on tärkeää. Meidän on kuitenkin muistettava, että teillä on hyvin suuri merkitys eräissä unionin osissa, muun muassa harvaan asutuilla ja syrjäisillä alueilla. Tämän vuoksi eri liikennemuotojen on täydennettävä toisiaan. On suuri haaste luoda EU:hun liikennejärjestelmä, sillä Eurooppa ei ole yhtenäinen maantieteellinen alue. Meidän on siten otettava huomioon eri olosuhteet, ja Euroopan laajuiset verkot ovat tärkeä asia. On tärkeää luoda TEN-käytäviä. Jos panostamme itä-länsi-suuntaisiin TEN-käytäviin, voimme helpottaa keskisten osien varsin raskaita liikennemääriä. Panostaminen Euroopan laajuisiin verkkoihin luo etuja.
Esittelijä on varsin selvästi onnistunut korostamaan syrjäisten alueiden ja niiden alueiden merkitystä, joilla välimatkat ovat pitkiä. Tämän seikan huomioon ottaminen on mietinnössä vielä selvempää. Esitän kuitenkin muutamia näkökulmia. Yhdyn siihen, että meillä on suuria investointitarpeita ja että meidän on hyödynnettävä Euroopan laajuisia verkkoja. Kohdan 79 osalta voin hyväksyä ehdotuksen siitä, että komissio laatii selvityksen uusien menetelmien kehittämisestä suurten infrastruktuurihankkeiden rahoittamiseksi.
Tieliikenteen turvallisuudesta vastaavaa virastoa koskevan ehdotuksen osalta katson, että tällaisen viraston tehtävä on edistää rakentavia malleja, sen on seurattava tilannetta alhaalta ylöspäin ja edistettävä yhteistyötä eri tasoilla. Meidän on parannettava tieliikenteen turvallisuutta EU:ssa. Odotamme parhaillaan komission kolmatta tieliikenteen turvallisuutta koskevaa ohjelmaa, ja olemmekin jo odottaneet sellaista kauan. Toivon, että se valmistuu piakkoin.

Miranda (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, esittelijä Izquierdo Collado on oikeassa muistuttaessaan siitä, että liikennepolitiikalla on edistettävä sekä tasapainosta kehittämistä että taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Itse asiassa liikennepolitiikkaa pohtiessamme ja suunnitellessamme on huomattava, että kyse on strategisesti tärkeästä alasta sekä yleishyödyllisestä palvelusta, jonka on oltava perustavoitteiden mukainen. Aivan yhtä tärkeää on se, että otetaan huomioon kansalaisten oikeus turvalliseen, kohtuuhintaiseen ja korkealaatuiseen liikkuvuuteen. Se, että pidetään ensisijaisina ympäristön kanssa sopusoinnussa olevia liikennemuotoja, on mielestämme myös kannatettava asia, vaikka onkin heti korostettava tämän periaatteellisen kannanoton ja mietinnön tieliikennettä suosivan linjan välistä ristiriitaa.
Haluan kuitenkin todeta myös sen, että eräiden olennaisten seikkojen kohdalla olemme hyvin eri kannalla kuin komissio valkoisessa kirjassaan tai myös Izquierdo Collado mietinnössään, koska mietinnössä ei näiden seikkojen osalta irrottauduta riittävästi valkoisesta kirjasta. Erityisesti emme hyväksy tai suorastaan torjumme sen, että koko ajan lisätään voimakkaasti tukea liikenteen vapauttamiselle, liikennealan markkinoiden avaamiselle ikään kuin ne olisivat ihmelääke, joka voisi ratkaista kaikki vuosien kuluessa kehittyneet ongelmatilanteet, jotka ovat johtaneet julkisen liikenteen joutumiseen yksityisen liikenteen jalkoihin sekä julkisen palvelun heikentymiseen.
Toistaiseksi ei ole laadittu sellaista tutkimusta, eikä kukaan ole pystynyt osoittamaan, että liikenteen avaamisella kilpailulle voidaan ratkaista alan ongelmat. Päinvastoin siellä, missä vapauttaminen on toteutettu, tulokset osoittavat aivan päinvastaiseen suuntaan. Tämä on syynä raide- ja lento-onnettomuuksiimme, jotka aiheutuvat pääasiassa puutteellisista investoinneista kalustoon ja turvallisuuteen tai irtisanomisista ja työntekijöiden sosiaalisten ehtojen heikentämisestä.
Lisäksi ajatus useiden toimijoiden toiminnan turvaamisesta näillä väylillä tai reiteillä vie siihen, että alkuvaiheen näennäinen avoimuus johtaa järjestään todellisten monopolien syntymiseen. Nykyinen lentoliikenteen alasta käyty keskustelu on tässä asiassa valaiseva. Loppujen lopuksi en pidä hyväksyttävänä sitä, jos tarkoituksena on varmistaa korkeatasoinen ja turvallinen liikenne, että valtioille kuuluvat ainoastaan infrastruktuurit, joihin niiden on investoitava raskaasti, ja samanaikaisesti samat valtiot edelleen tukevat julkisin varoin palveluja tarjoavia yhtiöitä, jotka viime kädessä keräävät näiden palvelujen hoitamisesta kertyvät voitot. Tällainen on varmasti tuottoisaa liiketoimintaa näille yhtiöille. Sama ei sen sijaan päde valtion kassaan.

Foster (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ensiksi haluan kiittää kollegaani Peijsiä siitä, että hän on nähnyt kovasti vaivaa pyrkiessään sopivaan kompromissiin näinkin kiistanalaisessa ja hankalassa mietinnössä. Tästä huolimatta näkemyksemme ei ole valitettavasti muuttunut. Mietinnön oli määrä sisältää ehdotuksia ja liikenteen toimintaohjelman vuoteen 2010, mutta olen vahvasti sitä mieltä, että se sisältää lähinnä vain heikosti selvitettyjä puolivillaisia ajatuksia.
Ei liene kenellekään yllätys, että suurimpaan osaan ehdotettuja ajatuksia ei voida suhtautua vakavasti, koska alkuperäinen komission ehdotus oli niin menneisyyteen suuntautunut. Valkoisessa kirjassa keskitytään lähes yksinomaan rautateihin muiden liikennemuotojen kustannuksella, ja sen lisäksi sillä ei helpoteta millään tavoin sitä uhkaavaa tilannetta, johon ilmailuala on valitettavasti ajautunut erityisesti syyskuun 11. päivän jälkeen.
Jälleen kerran on kaivettu esiin ikiaikainen suosikki kerosiinivero, toinen tapa ujuttaa se mukaan takaovesta. Myös kilpailu näyttää jääneen syrjään tässä ehdotuksessa. Joko se sivuutettiin tahallaan tai sitten se vain unohtui tohkeissaan olevilta komission rautatieintoilijoilta. Kuluttajalla on oikeus valita oma liikennevälineensä, joten kenties kaikkien liikennemuotojen kehittäminen pelkästään raideliikenteeseen keskittymisen sijasta olisi mahdollistanut liikennealan tasapuolisen kilpailun.
On ilmeistä, että tämän kirjan kaikkein kiistanalaisimmat seikat liittyvät toissijaisuusperiaatteeseen. On selvää, että Euroopan tieliikenteen turvallisuudesta vastaava virasto olisi silkkaa veronmaksajien rahojen tuhlausta ja ylimääräinen hyödytön byrokratian taso. Lisäksi vastustamme Euroopan liikennerahaston perustamista, koska siinä haiskahtaa tiettyjen piirien etujen ajaminen. Erään toisen verotukseen ja infrastruktuurien käytön hinnoitteluun liittyvän seikan ottaa esiin kollegani Bradbourn.
Rohkenen lopuksi todeta, että tässä ehdotuksessa komissio haaskasi tilaisuutensa keksiä kauaskantoisia ja innovatiivisia ajatuksia, joita monet meistä olisivat voineet kannattaa. Lyhyesti sanottuna ehdotus on menneisyyteen suuntautuva, eikä siihen ole paneuduttu kunnolla, ja aiomme äänestää sitä vastaan.

Poignant (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, mielestäni Euroopan unionin on paneuduttava muutamiin aloihin. Mainitsen tällaisina aloina, vaikka ne eivät liitykään valkoiseen kirjaan, koulutuksen, sillä tehokkuus riippuu tiedosta. Lisäksi mainitsen tutkimuksen, sillä kasvumme riippuu osittain innovatiivisuudesta, ja liikenteen, sillä kehityksemme kestävyys riippuu sen laadusta.
Tämän vuoksi unioni tarvitsee resursseja ja rahaa. Näin ollen ajatus eurooppalaisesta rahastosta ei ole huono. Muistan vieläkin sen, mitä Jacques Delors'lla oli tapana todeta: tarvitaan suurta eurooppalaista lainaa suuria hankkeita varten. Tällä hetkellä tällaista pidetään tietenkin epäajanmukaisena. Ajatuksessa on jotakin vanhanaikaista, mutta talous ei ole tiedettä. Toisinaan vanhat ajattelutavat palaavat, ja vain siksi, että John Keynesin ajattelutapa ei enää ole yhtä suosittu kuin ennen, se ei tarkoita, että ajatus olisi huono. Tämän taloudellisen näkökohdan ohella haluan teidän kiinnittävän huomiota kolmen muuhun näkökohtaan.
Ensinnäkin Eurooppa laajenee itään, ja siksi alueemme tasapaino horjuu. Komission on mielestäni tarkkailtava kaikkia äärialueita maantieteellisesti monimuotoisessa Euroopassa, johon siihen kuuluu saaria, vuoria ja niemiä. Lisäksi on huolehdittava siitä, ettei laajentuminen vie Eurooppaa liikaa itään. Puhun asiassa Länsi-Euroopan Atlantin rannikon puolesta, mutta olen varma, että otatte sen tarpeet huomioon.
Toinen seikka on se, että Euroopassa on paljon satamia, rantoja ja rannikoita. Siksi on laadittava voimavaroja säästämättä meriliikennettä koskeva paketti. Luultavasti voisimme tehdä enemmän. Tämä edellyttää sitä, että meriturvallisuuden osalta on jatkettava siihen suuntaan, jonka olette valinneet ja jota pidän oikeana.
Viimeinen ja kolmas seikka liittyy alueisiimme. Liikenneasiassa juuri alueidemme osalta on edistyttävä. Tulevaisuudessa aluepolitiikkaan saattaa sisältyä kolmikantasopimuksia, ja tästä näkökulmasta liikenne on hyvä valtioita, alueita ja koko Eurooppaa yhdistävä aihe. Mielestäni tämän valkoisen kirjan ja tällaisen tehtävän myötä komissiolla on hyvä tilaisuus rakentaa kaikkia näitä yhteyksiä.

Rack (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, hyvät kollegat, sekä valkoisesta kirjasta että Izquierdo Colladon mietinnöstä ilmenee varsin selvästi, että liikenteen alalla on vielä varsin paljon tekemättä. Tässä vaiheessa on kuitenkin asianmukaista antaa tunnustusta nykyisen liikenneasioista vastaavan komission jäsenen tekemälle työlle. Hän on saanut lyhyessä ajassa asiat liikkeelle. Voimme suhtautua luottavaisesti siihen, että ne edistyvät tasaisesti ja pikaisesti.
Aiemmassa puheenvuorossaan esittelijä totesi Euroopan unionin liikennepolitiikan olevan eräässä suhteessa edelleen puutteellista: hän arveli meidän hävinneen kamppailun liikenteen kestävyydestä. Haluan tarkastella tätä asiaa viittaamalla erääseen liikennepolitiikan erityispiirteeseen. Izquierdo Colladon mietinnössä käsitellään perustellusti hintoja ja rahoitusvälineitä erityisesti kohdassa 75 ja sitä seuraavissa kohdissa. Liikenteen osalta avainkysymys on aina se, mitä liikennepalvelu maksaa. Tämän vuoksi yksittäisten liikennemuotojen todellisia kustannuksia ja kustannushyötyjä on voitava verrata asianmukaisesti ja perusteellisesti.
Tänään iltapäivällä olemme keskustelleet Itävallan läpikulkujärjestelmästä. Minun on seuraavaksi toistettava ja korostettava jo aiemmin kuulemaamme: vaikka tarjolla olevat vaihtoehtoiset infrastruktuurit olisivat kuinka hyviä tahansa, niin kauan kuin on halvempaa kulkea Alppien ja muiden herkkien alueiden läpi kuorma-autoilla, ne ovat turhia. Edes Itävallan alitse kulkevasta tunnelista ei ole hyötyä, jos on halvempaa kulkea Itävallan läpi maan päällä.
Näin ollen pyydän teiltä niin pian kuin mahdollista muutamia liikennettä ja erityisesti herkkiä alueita koskevia kunnon ehdotuksia.

Ripoll y Martínez de Bedoya (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission varapuheenjohtaja, arvoisat parlamentin jäsenet, ensinnäkin suotte minulle varmaan sen, että osoitan kunnioitusta liikenteen kanssa tekemisissä olleelle paikalliselle poliisipäällikölle, jonka terroristijärjestö ETA äsken surmasi.
Toiseksi siirryn selvemmin mietintöä koskevaan asiaan kommentoidakseni eräitä seikkoja. Onnittelen esittelijää hänen tekemästään työstä sekä Karla Peijsiä, varjoesittelijäämme, sillä hän on vaikuttanut suuresti tähän asiakirjaan.
Käsittelen seuraavaksi mietintöä koskevia seikkoja. Ensinnäkin useat valtuuskunnat, useat ryhmät ovat huolestuneita siksi, että ymmärtääksemme mietinnössä ei oteta huomioon tai otetaan hyvin vähäisessä määrin huomioon niiden maiden tilanne, joiden infrastruktuurit eivät ole vielä valmiina verrattuna niihin maihin, joissa infrastruktuurit, investoinnit infrastruktuureihin, pääasiassa teihin, on saatu täysin valmiiksi, jolloin ne tarvitsevat lähinnä vain parannuksia. Tämä on yksi ryhmämme huolenaiheista.
Toiseksi ilmoitan tukemme tieliikenteen turvallisuudesta vastaavan viraston perustamiselle. Se seikka, että niin monet saavat tällä hetkellä surmansa Euroopan teillä, ei edellytä pelkästään viestin antamista vaan tehokasta ja aktiivista unionin politiikkaa. Ymmärtääksemme tieliikenteen turvallisuudesta vastaava virasto voisi olla hyvä väline.
Lopuksi todettakoon, että tuemme myös sitä, että perustetaan liikennerahasto, jonka tavoitteet ja painotukset ovat erilaiset kuin Euroopan laajuisissa verkoissa ja liikenteen alan rakennerahastoissa. Annamme tukemme näille kahdelle myönteisinä pitämällemme ajatukselle.

Musotto (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, valkoiseen kirjaan sisältyy useita Italiaa merkittävästi ja välittömästi koskettavia seikkoja, kuten alppisolat, suurten infrastruktuurihankkeiden rahoitus, liikennemuotojen välisen tasapainon palauttaminen, kestävyys ja Euroopan yhteenkuuluvuus. Liikennepolitiikan avulla on mielestäni pyrittävä merkittävästi parantamaan taloudellista ja sosiaalista tilannetta Euroopassa, ja erityisesti on otettava huomioon syrjäseutujen ja saarialueiden erityisluonne siten, että vaaditaan toimia näiden alueiden epäedullisen aseman kohentamiseksi, mikäli se vain on mahdollista, ja alueellisen jatkuvuuden takaamiseksi.
Essenissä ja Dublinissa pidetyissä Eurooppa-neuvoston kokouksissa yksilöitiin 14 ensisijaista hanketta. Näiden tavoitteiden toteutumista odottamatta valkoisessa kirjassa on lisätty tavoitteiden määrää, mikä on ilmiselvästi voimavarojen hajottamista. Tältä osin pidän tärkeänä korostaa sitä, ettei mikään näistä hankkeista koske Etelä-Italiaa, jossa tilanne on kriittinen, ja laajentumisen jälkeen se uhkaa yhä selvemmin jäädä Euroopassa sivuraiteelle. Kun puhun kriittisestä tilanteesta, viittaan maantieliikenteeseen, Euroopan laajuisiin verkkoihin, meriliikenteeseen, lentoliikenteeseen ja yleensä liikenteen turvallisuuteen. Minun on siis täsmennettävä, että nämä ovat alueita, joilla on vakavia rakenteellisia ongelmia ja puutteita, jotka johtuvat vääristä päätöksistä ja toimista. Edustan parlamentissa kahden suuren, väkiluvultaan yhteensä noin seitsenmiljoonaisten Sisilian ja Sardinian saarten asukkaita. Vaadin, ettei unohdeta Euroopan ministereiden Amsterdamin sopimuksessa näiden syrjäisten alueiden ja saarialueiden osalta tekemiä sitoumuksia. Toivon, että liikenteen lisääntyvä vapauttaminen antaa takeita kehityksestä epäedullisessa asemassa olevilla alueilla.

Bradbourn (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, keskustelussa pitämässäni puheenvuorossa haluaisin keskittyä joihinkin keskeisiin aloihin, joilla käsitykseni eroavat sekä mietinnön että komission alkuperäisten ehdotusten käsityksistä. Heti alkajaisiksi haluaisin sanoa tukevani voimakkaasti kollegani Fosterin aiemmin esittämiä huomioita.
Ensinnäkin tässä mietinnössä ilmenevä tieliikenteen vastainen henki on mielestäni äärimmäisen hämmentävää. Tiet ovat ja tulevat aina olemaan liikennesektorimme tukipilari, ja niiden avulla pääsemme joka kolkkaan omissa kotimaissamme ja kaikkialla maanosassamme. On näin ollen tavattoman epärealistista uskotella, että koko sektorin tulevaisuus olisi turvattu, jos emme välitä liikennesektoria asiakkaisiin yhdistävästä linkistä eli maantieverkosta. Tässä asiakirjassa kuitenkin sivuutetaan jääräpäisesti maantiesektori, ja siksi se on täysin vinoutunut.
Teiden yhdistäminen muihin liikennemuotoihin on olennaisen tärkeää. En epäile lainkaan, ettei julkisella liikenteellä olisi elintärkeää osaa tässä liikennestrategiassa. Suurimmalle osalle maantieliikenne on kuitenkin perustellusti paras vaihtoehto helppoutensa ja joustavuutensa vuoksi. Se, että ihmisiä rangaistaan teiden käyttämisestä, on erittäin vaarallista, vaikka juuri tätä mietinnössä kannatetaan. Yksi tällainen esimerkki on infrastruktuurien käytön hinnoittelu. Kyse on ensisijaisesti toissijaisuusperiaatteen alaisesta asiasta, eikä sitä olisi edes syytä käsitellä Euroopan laajuisesti. En nyt puutu lainkaan siihen, onko tällainen hinnoittelu periaatteellisesti oikein, kun otetaan huomioon, kuinka tavattomasti veroja autoilijat maksavat jo nyt. Ainoastaan pieni osa näistä verotuloista käytetään liikenteen kehittämiseen. Tämä on varmasti totta Yhdistyneen kuningaskunnan kohdalla.
Brittikonservatiivit vastustivat jyrkästi infrastruktuurien käytön hinnoittelua omassa maassaan ja vastustamme sitä yhtä kiihkeästi täällä Euroopassa. Tässä mietinnössä mennään kuitenkin vielä pitemmälle, eikä pelkästään määrätä kansalaisille välittömiä maksuja. Yrittäessämme katkaista liikenteen ja talouskasvun välisen yhteyden jätämme huomiotta vuosisataisen selkeän viestin. Kaikessa yksinkertaisuudessaan lisääntyvä kauppa vahvistaa kansakunnan taloutta ja nostaa sen BKT:tä. Edes perusluonteinen kauppa ei olisi kuitenkaan mahdollista ilman kaikkien käytettävissä olevaa tehokasta liikennejärjestelmää.
Myönnän, että tämä mietintö olisi joka tapauksessa ollut vaikea, ja tunnen myötätuntoa esittelijää kohtaan, sillä tappio oli vääjäämätön. Yhdessä konservatiivikollegojeni kanssa suhtaudun kuitenkin epäluuloisesti siihen, mihin tällainen asiakirja saattaisi johtaa meidät, koska koko liikennesektoria ajatellen vaikutukset ovat vakavat. Näin ollen kehotan parlamenttia hylkäämään mietinnön kokonaisuudessaan.

Doyle (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ei ole syytä epäillä, ettei liikennemarkkinoiden vapauttamisesta olisi aiheutunut myönteisiä vaikutuksia tavaroiden ja ihmisten liikkuvuudelle, mutta samalla on muistettava maantieliikenteen jatkuva ylivalta, pahentuvat ruuhkat ja ympäristöön ja kansanterveyteen kohdistuvat haittavaikutukset.
Valkoisessa kirjassa yritetään kohentaa tilannetta sillä, että asteittain murretaan liikenteen kasvun ja toisaalta talouskasvun tai BKT:n kasvun välinen yhteys, vaikkakin kirjassa todetaan, että talouskasvu lisää liikkuvuuden tarvetta. Käänteisesti sanoen emme voi sivuuttaa sitä, kuinka tärkeä asia liikenne on talouskasvun ja kehityksen kannalta. Irlannin tilanne on erinomainen esimerkkitapaus. Tieliikenne on kasvanut Dublinissa viime vuosikymmenellä räjähdysmäisesti samalla, kun taloutemme kasvu on ollut ennätyksellisen suurta. Tästä aiheutunut ruuhkautuminen on kuitenkin tällä hetkellä kasvun jatkumiselle vakava este. Tässä kyse on tasapainosta ja oikeiden päätösten tekemisestä. Meidän on muistettava myös ilmanlaatuumme kohdistuvat ympäristövaikutukset.
Vastaavasti myös laajentuminen lisää maantieliikennettä entisestään. Infrastruktuurin kohentaminen ehdokasvaltioissa edellyttää mittavia investointeja. Samalla, kun niiden BKT ja tulo asukasta kohden kasvavat - mitä me kaikki toivomme - liikenne ja ruuhkautuminen kasvavat samassa suhteessa. Valkoisessa kirjassa ehdotetaan seuraavia toimia: eri liikennemuotojen tasapainottaminen, korkeatasoisten rautatiepalvelujen kehittäminen, lyhyen matkan merenkulun, sisävesiliikenteen ja yhdistelmäliikenteen edistäminen sekä sektorien välisen reilun kilpailun edistäminen. Euroopan laajuisia verkkoja koskevia uusia hankkeita tarvitaan nykyisten ja tulevien pullonkaulojen avaamiseksi samoin kuin riittävää infrastruktuurien käytön hinnoittelua. Lentoliikenteen alalla kannatan ehdottomasti aloitetta yhtenäisestä eurooppalaisesta ilmatilasta.
En usko, että polttoaineverojen yhdenmukaistamisella on olennaista merkitystä. Maantieliikenne on jatkossakin pääasiallinen liikennemuoto niissä jäsenvaltioissa, joissa vaihtoehtoiset liikennemuodot eivät ole mahdollisia, eivätkä realistisia. Kuinka voisimme luopua autolla ajamisesta sielläkään, missä näin ei ole?
Lopuksi toteaisin, että vaikka tieliikenneturvallisuus on tärkeä asia ja teillämme sattuvat kuolemantapaukset ja vammautumiset ovat huolestuttavan korkealla tasolla - EU:ssa 40 000 vuosittain - kaihdan monien kollegojen tavoin ajatusta jälleen uudesta eurooppalaisesta virastosta ja katson, että kansallisten viranomaisten olisi kyettävä suunnittelemaan kunkin omaan erityistilanteeseen sopivia strategioita.

Sudre (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, valkoisen kirjan päätavoitteita ovat kestävän kehityksen valitseminen painopisteeksi, meri- ja raideliikenteen piristäminen, intermodaalisuuden edistäminen, laajentumisesta aiheutuvien liikennevirtojen vaikutusten ennakoiminen ja syrjäseutujen saavutettavuuden parantaminen. Kannatan ehdottomasti liikennemuotojen välisen tasapainon palauttamista, mihin olisi pyrittävä hinnoittelun tarkistamisesta, tieliikenteelle vaihtoehtoisten liikennemuotojen elvytyksestä ja Euroopan laajuiseen verkkoon tehtävistä kohdennetuista investoinneista koostuvista toimista.
Ei pidä silti missään nimessä unohtaa, että Maastrichtin sopimuksen mukaan liikennetoimilla on edistettävä yhteenkuuluvuutta, ja tässä mielessä Euroopan laajuisen liikenneverkon on oltava unionin taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden väline. On laadittava äärettömän tarkkoja analyyseja syrjäseutujen ja erityisesti saarialueiden ja syrjäisimpien alueiden liikenneyhteyksistä siten, että asetetaan julkinen palvelu velvollisuudeksi, johon liittyy alueellisen jatkuvuuden periaatteen ja mahdollisimman hyvien toimintaedellytysten varmistaminen.
On edelleen havaittavissa todellista päättämättömyyttä, kun puhutaan liikenteen merkityksestä syrjäseutujen ja vielä suuremmalla syyllä syrjäisimpien alueiden alueelliselle kehitykselle, vaikka perussopimuksissa tunnustetaan, että näiden alueiden tapauksessa tarvitaan toimia, joissa voidaan poiketa liikennemarkkinoiden yhteisistä säännöistä. Näitä mainitsemiani nykyisiä puutteita kuvaa erinomaisesti Ranskan merentakaisten departementtien lentoliikenteen erityisen huolestuttava tilanne osittain näihin lentoihin erikoistuneen Air Lib -lentoyhtiön lopetettua toimintansa. Tämä ilmentää myös sitä, että tarvitaan kiireellisesti syrjäseutujen tulevasta kehityksestä yhteensovitettua näkemystä, jossa liikenteen sääntelypolitiikkaan yhdistetään myös aluekehitys. En ole lainkaan varma, että valkoisessa kirjassa on todella otettu huomioon tämä asianomaisten Euroopan kansojen kannalta olennainen kysymys, sillä mainitussa kirjassa tätä asiaa käsitellään siitä näkökulmasta, olisiko mahdollista joustavoittaa sitä yhteisön kehystä, joka koskee aluetukia liikennepalveluille, erityisesti syrjäseutujen ja pienten saarien liikenneyhteyksien osalta.

Vatanen (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva de Palacio, on ilahduttavaa, että komissio suhtautuu vakavasti Euroopan liikenteen ongelmiin. Varsinkin tieliikennekuolemien puolittaminen on tavoite, joka ansaitsee kaiken tukemme. Yksikään ihminen ei kuole tiellä hyvän syyn takia. Keski-Euroopan ruuhkat ovat myös suuri ongelma, samalla kun reuna-alueilla huolena on yhteyksien turvaaminen Euroopan markkinoille.
Monien hyvien ehdotusten lisäksi valkoinen kirja sisältää valitettavasti vakavia virhearviointeja. Komissio haluaa katkaista talouskasvun ja liikenteen kasvun välisen yhteyden. Se ei ole mahdollista, mutta talouskasvun saamme kyllä pysäytettyä. Liikenteen haittoja lieventämällä voimme huoletta antaa kuljetusten kasvaa. Uudet ajoneuvot aiheuttavat jopa 95 prosenttia vähemmän päästöjä kuin ennen vuotta 1970 valmistetut ajoneuvot. Tätä ei huomaa, jos tarkastelee asiaa tummanvihreiden linssien läpi. Poistamalla koko Euroopassa autojen rekisteröintiverot ja alentamalla puhtaiden autojen käyttöveroa voimme dramaattisesti parantaa ympäristön tilaa.
Toinen kummallinen ehdotus on liikennemuotojen markkinaosuuksien jäädyttäminen vuoden 1998 tasolle. Tällaista voisi odottaa vanhan Neuvostoliiton politbyroolta, mutta komission arvovaltaa se heikentää pahemman kerran. Olisi järjetöntä lähteä väkisin ohjaamaan markkinaosuuksia kohti norsunluutornissa päätettyä tavoitetta. Sen sijaan on syytä luoda tasapuolinen kilpailutilanne kaikille kuljetusmuodoille. Päättäkööt sitten markkinat itse luonnollisista kuljetusosuuksista.
Kolmas virhe koskee työ- ja sosiaalilainsäädännön yhtenäistämistä. Vain silloin, kun kyseessä on liikenneturvallisuus, kuljetusten enimmäiskeston yhdenmukaistaminen on paikallaan. Silloinkin edellytyksenä on, että hyötyjä ja kustannuksia on tarkasteltu huolellisesti. Jos lähdemme toteuttamaan näitä kolmea virhettä, olemme entistä kauempana dynaamisesta Euroopasta.
Neuvostoliitto hajosi omaan mahdottomuuteensa, mutta hieno eurooppalainen hankkeemme ansaitsee parempaa. Kankea taloutemme on hoidon tarpeessa, ja itseaiheutettu sairautemme ei todellakaan ole pelkkää luulotautia. Pahaksi onneksi komission jäsenen lääkkeet ovat - rohkenen sanoa - kuin basaarista hankittuja. Olisiko vihdoin aika lopettaa puheet eurooppalaisesta mallista ja hakea menestysreseptit parhaiten pärjääviltä?

Izquierdo Collado (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, kiitos siitä, että osallistutte keskusteluun. Jokaisesta puheenvuorosta käy ilmi eräs mielestäni olennainen seikka. Tämä olennainen käsite on yhtenäinen eurooppalainen liikennealue, joka ei tarkoita pelkästään Euroopan epäsymmetrisyyden hyväksymistä, vaan myös sen huomioon ottamista. Eurooppa ei ole yhdenmukainen, kuten jäsen Sudre äsken totesi, vaan Euroopassa on tiettyjä infrastruktuurin alueita, tiettyjä syrjäseutuja, tiettyjä yhteenkuuluvuuden alueita, tiettyjä ydinalueita, joilla tarvitaan varsin huomattavaa kohentamista, varsinkin nyt, kun Eurooppa laajenee. Tämä ei kuitenkaan ole ristiriidassa yhtenäisen eurooppalaisen liikennealueen kanssa.
Arvoisa komission jäsen, parlamentissamme ja neuvostossa hyväksyttiin pari kuukautta sitten kuudes tutkimuksen puiteohjelma. Tässä puiteohjelmassa määriteltiin yhtenäinen eurooppalainen tutkimusalue.
Arvoisa komission jäsen totesi eurooppalaisille tutkijoille seuraavaa: olemme jo siinä vaiheessa, että kokoonnutte yhteen kertomaan toisillenne siitä, mitä teette, ja jopa tekemään sopuisaa yhteistyötä. On tarpeen luoda yhtenäinen eurooppalainen tutkimusalue, jotta koko Euroopan tutkimuskapasitetti ja -toimet kohdentuvat samoihin hankkeisiin, jotta tavoitteet ovat samat, alue on sama ja jottemme keksi pyörää 15:tä kertaa. Tällä perusteella yhtenäinen eurooppalainen tutkimustila on punainen lanka, jonka avulla voidaan ymmärtää kaikki toisistaan eriävät tilkkutäkiltä vaikuttavat tämäniltaiset puheenvuorot. Vakuutan teille kuitenkin, että huomisesta äänestyksestä piirtyy kuva, joka ei olekaan hajanainen, kuten tämäniltaisen keskustelun perusteella voisi tuntua, vaan hyvin tarkkapiirteinen kuva. Arvoisa komission jäsen, teillä on onnea, koska parlamentti kehottaa teitä jatkamaan eteenpäin. Teillä on parlamentin tuki sille, että sisällytätte direktiiveihin valkoisessa kirjassa meille esittelemänne aiheet, ja tässä teille joitakin Euroopan parlamentin täydentäviä ehdotuksia, jotka voivat osoittautua hyödyllisiksi. Tällä tavoin moni ovi avautuu, eikä neuvosto voi olla kuulematta liikennettä käsittelevän valkoisen kirjan keskeisiä vaatimuksia ja kehotusta, jonka mukaan on koittanut päätöksenteon hetki, todella eurooppalaisen politiikan tekemisen hetki. Tämän eurooppalaisen politiikan ansiosta syntyy synergiaa, joka vie mennessään niiden vastalauseet, joiden mielestä Euroopan tieliikenteen turvallisuudesta vastaava virasto tulee kalliiksi tai joiden mielestä Euroopan liikennerahastoa ei käytetä hyvin tai jotka eivät usko, että tietyn sataman intermodaalisuus hyödyttää koko Eurooppaa ja että investoinnit ja käytävät kaikilla alueilla hyödyttävät unionin laajentumisen jälkeen noin 400 miljoonaa eurooppalaista.
Arvoisa komission jäsen, vaikka näyttäisikin siltä, että parlamentissa erilaisuuden kirjo on valtava, voin vakuuttaa teille, että mielipiteemme ovat hyvin lähellä toisiaan.
Lopuksi osoitan kiitokseni kaikille tämän mietinnön tekoon osallistuneille kollegoille, koska olen saanut heiltä paljon ajatuksia ja he ovat tehneet kanssani ehdottoman rakentavaa yhteistyötä.

De Palacio
Arvoisa puhemies, haluan aivan ensiksi kiittää esittelijä Izquierdoa hänen tekemästään työstä, kaikkia aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan jäseniä mietinnön laadukkuudesta kokonaisuutena sekä tämän keskustelun aikana eri valiokuntien puolesta puheenvuoron käyttäneitä eri puhujia. Haluan myös kiittää kaikkia puheenvuoron käyttäneitä jäseniä, muun muassa heitä, jotka esittivät ankaraa arvostelua, koska mielestäni he tuovat mukaan väriä ja vaihtelevuutta ja ennen kaikkea viestittävät tuntemuksista ja mielipiteistä, jotka on otettava huomioon puhuttaessa ratkaisujen tarjoamisesta alalla, joka on, kuten Izquierdo Collado totesi, yhtä laaja ja moninainen sekä toisinaan yhtä epäyhtenäinen kuin Euroopan alue.
Haluan tähdentää, että olen samaa mieltä arvoisten jäsenten kanssa. Izquierdo Colladon mietinnössä, jota pidän hyvin tasapainoisena, tuodaan selvästi esiin, että kyse on kestävästä liikenteestä, mikä edellyttää ensimmäiseksi kilpailukykyistä liikennejärjestelmää. Jos emme luo Eurooppaan kilpailukykyistä liikennejärjestelmää, koko teollinen verkostomme, koko tuotantosektorimme joutuu kärsimään. Meidän on näin ollen luotava kilpailukykyinen liikenne, mutta samalla meidän on otettava huomioon yhteiskunnan tarpeet, jotka ovat yhteydessä elämänlaatuun ja ympäristönsuojeluun. Tämä tehtävä, johon meidän on ehdotuksillamme vastattava, ei ole aina helppo.
Olen pannut merkille esittelijä Izquierdolta ja parlamentin mietintöehdotuksesta saadun selvän tuen. Hyvät parlamentin jäsenet, teillä kului tähän asiaan aikaa, mutta sanottakoon varsin selvästi, ettei neuvosto anna yhtään sitä nopeammin tukeaan kuljetusmuodon muuttamiselle, rautateiden avaamiselle, yhtenäisen ilmatilan luomiselle ja Galileo-ohjelman käynnistämiselle, vaikka viimeiseksi mainitun kohdalla päätökset olisi tehtävä ja toimiin ryhdyttävä todella kiireellisesti.
Meidän tavoin teidänkin painopisteisiinne sisältyy turvallisuus ja tarve vastata Euroopan laajuisten verkkojen investointitarpeisiin erityisesti veloittamalla tarpeen vaatiessa infrastruktuurien käytöstä.
Olen myös iloinen, että mietinnössä korostetaan seikkoja, jotka liittyvät liikenneyhteyksiin syrjäseuduilla, teiden taloudelliseen merkitykseen ja liikenteen vähentämisen tarpeellisuuteen. Kun puhun syrjäseuduista, tarkoitan saaria, jotka sijaitsevat useiden tuhansien kilometrien päässä Manner-Euroopasta.
Mielestäni kaikki nämä seikat ovat hyvin kiinnostavia ja ansaitsevat huomiomme, ja niitä on syytä korostaa tässä mietinnössä. Haluan kuitenkin kommentoida muutamia tärkeitä seikkoja, jotka on otettu esiin tässä yhteydessä ja tässä mietinnössä.
Ensimmäiseksi käsittelen tieliikenteen turvallisuudesta vastaavaa virastoa. Ymmärrän täysin tämän ajatuksen, koska sen taustalla on tarve luoda keinoja vastuullisuuden lisäämiseksi kaikilla tasoilla, jotta voitaisiin reagoida teiden turvattomuuteen toissijaisuusperiaatteesta ja komission aloiteoikeudesta tinkimättä.
Mielestäni meidän olisi harkittava toimenpiteisiin ryhtymistä tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Toivon voivani esittää yksityiskohtaisempia tietoja tieliikenneturvallisuutta käsittelevässä tiedonannossa, jonka esittelen teille lähitulevaisuudessa, mutta ero seurantakeskuksen ja viraston välillä ei ole suuri. Loppujen lopuksi ajatus on niissä sama.
Haluan käsittelemäämme tekstiin liittyen esittää muutamia huomioita kilpailukyvystä, ympäristösuojelusta ja palvelujen laadun, turvallisuuden ja elämänlaadun sisällyttämisestä.
Kohdassa 9 todetaan, että rahtikuljetusten siirtämistä maanteiltä muihin kuljetusmuotoihin olisi edistettävä parantamalla näiden ympäristöä säästävämpien liikennemuotojen palvelun laatua ja niin, ettei missään tapauksessa pyritä vaikuttamaan kielteisesti maantieliikenteen kilpailukykyyn. Mielestäni tämä virke on olennaisen tärkeä.
Euroopalla ei ole varaa tinkiä tieliikenteen kilpailukyvystä, koska se on Euroopan taloudellisen kehityksen, sen kasvun ja kansainvälisen kilpailukyvyn perusta. Kyse on esimerkiksi rautateiden tekemisestä tieliikenteen kanssa yhtä kilpailukykyiseksi. Niille, jotka torjuvat täysin rautateiden vapauttamisen - he ovat parlamentissa vähemmistö - tai kilpailun käyttöönoton - sillä kyse on pikemminkin kilpailun, eikä vapauttamisen käyttöönotosta, koska kilpailu on erittäin säännelty vapauttamisen muoto - haluan sanoa, että tiedämme, mihin nykytilanteen säilyttäminen johtaisi: rautatiemme siirtyisivät museoihimme, eivätkä olisi enää todellisuutta.
Mielestäni meidän olisi yritettävä hyödyntää muita keinoja, joista on saatu hyviä tuloksia muilla liikenteen aloilla, mutta haluan korostaa seuraavaa lausetta: kyse ei ole rankaisemisesta vaan muiden järjestelmien laadun parantamisesta.
Arvoisat jäsenet ehdottavat myös suurten (itä-länsi, pohjoinen-etelä-suuntaisten) tie- ja rautatieakseleiden luomista, kuten muun muassa kohdassa 36 todetaan. Haluan tähdentää sitä, että kyse on laajentumisen ottamisesta huomioon Euroopan laajuisissa verkoissa, kaupankäynnissä ja Euroopan alueella, jolla liikenne takaa todelliset markkinat, sekä tavaroiden ja ihmisten liikkumismahdollisuuksista koko Euroopan alueella.
Meidän on panostettava edelleen rautateiden vahvistamiseen. Tämä on olennaisen tärkeä seikka, jota emme voi jättää huomiotta. Kohdassa 36 ja muissa kohdissa viitataan tähän. Olen tietoinen siitä, että tässäkin kyse on sisävesiliikenteen ja merenkulkualan edistämisestä, mutta on tilanteita, joissa uusien teiden rakentamista ei voida välttää, koska on edelleen alueita, joilla tieinfrastruktuurit ovat puutteelliset. Näin ollen emme saa olla ahdasmielisiä, vaan meidän on arvioitava käytännön näkökulmasta Euroopan liikennetarpeiden todellisuutta.
Liikenteen rahoittamisesta vastaavasta suuresta rahastosta olen tietenkin aivan samaa mieltä Izquierdo Colladon kanssa siitä, että tarvitsemme enemmän eurooppalaista rahoitusta tukeaksemme ja edistääksemme infrastruktuurien ja erityisesti rautatieinfrastruktuurien luomista ja pullonkaulojen korjaamista eurooppalaisten infrastruktuurien käytön parantamiseksi.
Voidaanko asiaa lähestyä Izquierdo Colladon ehdottamalla tavalla? Mielestäni meidän on pikemminkin uusien rahoitusnäkymien ?niiden suurista linjoista keskustellaan piakkoin ?yhteydessä otettava esiin Euroopan laajuisiin verkkoihin osoitettavien määrärahojen tarpeellisuus. Niitä varten meidän on mielestäni löydettävä lisää määrärahoja, resursseja, sillä on selvää, että meidän on nopeutettava infrastruktuurien luomisprosessia. Euroopan laajuisiin verkkoihin tällä hetkellä osoitetut määrärahat ovat riittämättömät, ja meidän on edistyttävä tällä alalla, koska nämä verkot ovat koko Euroopan kannalta hyödyllisiä ja tärkeitä riippumatta siitä, mitä maita ne yhdistävät tai minkä maiden kautta ne kulkevat. Ne ovat Euroopan laajuisesti kiinnostavia, koska niillä edistetään - korostan tätä - sisämarkkinoiden syntymistä ja Euroopan alueen yhdentymistä.
Seuraavaksi siirryn Euroopan investointipankkia koskevaan asiaan: on tietenkin muitakin keinoja, joilla voimme lähestyä asiaa, ja meidän on myös edistettävä rahoituksessa julkista ja yksityistä rahoitusta. Esittelen kohta kaikki nämä seikat mainitsemassani infrastruktuuripaketissa, ja yksi niistä on hinnoittelu. Jäsen Costa mainitsi asiasta, mutta sanoisin vielä, että hinnoittelusta puhutaan kohdassa 75 ja 76, joissa todetaan, että otetaan käyttöön yhtä aikaa järjestelmä kaikkien liikennemuotojen hinnoittelusta sekä infrastruktuurien että niihin liittyvien ulkoisten kustannusten osalta. Näissä kohdissa todetaan lisäksi, ettei missään tapauksessa saa rangaista joitakin tahoja vaan meidän on edistettävä tasapainoa ja mahdollistettava liikennemuotojen välinen tukeminen.
Hyvät parlamentin jäsenet, annan täyden tukeni tälle lähestymistavalle yhtä poikkeusta lukuun ottamatta. Tarkoitan sitä, että liikennemuotojen välisen rahoittamisen on rajoituttava poikkeustapauksiin vaihtoehtoisilla reiteillä, eikä liikennemuotojen välisestä rahoittamisesta tai käyttömaksuista tai hinnoittelusta saa missään tapauksessa tulla maalle keino kerätä tuloja sen perusteella, mikä on sen maantieteellinen sijainti Euroopan alueella. Muuten palaamme keskiaikaan, jolloin esimerkiksi joen ylittävän sillan valvonta takasi riittävästi tuloja yltäkylläiseen elämään ja ylhäisön jäseneksi pääsemiseen. Kyse on hinnoittelun luomisesta niiden kustannusten kattamiseksi, jotka aiheutuvat infrastruktuureista, infrastruktuurien ja tieliikenneturvallisuuden parantamisesta ja niiden paikkakuntien kohentamisesta, joilla maksuja peritään. Joissakin tilanteissa liikennemuotojen välinen tukeminen voidaan sallia, sillä se on selvästi hyvä väline, ja se on johtanut hyviin tuloksiin, esimerkiksi Sveitsin järjestelmästä puhuttaessa.
Komissio laatii ennen vuotta 2004 tiedonannon ehdokasvaltioiden liikennetilanteesta. Emme pidä erityistä tiedonantoa tarpeellisena vuonna 2003, koska aiomme laatia kaksi kertomusta. Ensimmäinen on kuusi kuukautta ennen liittymisajankohtaa, suunnilleen marraskuussa 2003 julkistettava täydellinen seurantakertomus, jossa tarkastellaan ehdokasvaltioiden valmiuksia kaikilla aloilla, muun muassa liikenteen alalla. Toinen on vuonna 2003 annettava tiedonanto yhteistyöstä ehdokasvaltioiden ja naapurimaiden kanssa Euroopan laajuisten verkkojen alalla. Kaiken tämän lisäksi van Miertin ryhmä laatii vielä selvityksen 27 maata kattavasta verkoista eli yleiseurooppalaisesta verkosta.
Hyvät parlamentin jäsenet, valkoisessa kirjassa luvattu vuoden 2005 väliarviointikertomus on otollinen tilaisuus käsitellä näitä kysymyksiä ja ottaa kaikki nämä tiedot huomioon.
Arvoisa puhemies, päätän tämän pitkän ja erittäin tärkeän keskustelun kiittämällä vielä kerran esittelijä Izquierdo Colladoa hänen työstään, joka on harkittu, tasapainoinen ja haastava, koska kantojen yhdistäminen ei ole helppoa. Loppujen lopuksi toivon, että sen jälkeen, mitä olen kuullut tämänpäiväisten keskustelujen aikana, huomenna ilmenee selvästi, että Euroopan unionin 10 seuraavan vuoden liikennepolitiikan tärkeimmät suuntaviivat kuvastuvat parlamentissa pidettävästä äänestyksestä.

Puhemies.
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Puhemies.
 Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan mietinnöistä:
Van Velzenin laatima mietintö (A5-0025/2003) ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäytöstä ja kaupallisesta hyödyntämisestä (KOM(2002) 207 - C5-0292/2002 - 2002/0123(COD)),
Auroin laatima mietintö (A5-0016/2003) kolmannen sukupolven matkaviestinnän toteuttamisesta (2002/2240(INI)),
Paasilinnan laatima mietintö (A5-0013/2003) komission tiedonannosta eEurope 2005: Tietoyhteiskunta kaikille - Toimintasuunnitelma Sevillan Eurooppa-neuvostolle 21.-22. kesäkuuta 2002 (2002/2242(INI)) ja
Khanbhain laatima mietintö (A5-0434/2002) komission tiedonannosta sähköisen kaupan vaikutukset Euroopan yrityksiin: Talousanalyysi ja vaikutukset politiikkaan (KOM(2001) 711 - C5-0285/2002 - 2002/2145(COS)).

Van Velzen (PPE-DE)
Tämä on itse asiassa melko surullinen hetki. Keskustelu kestää kenties yli puolenyön, joten parlamentin puhemiehistö on siirtänyt näiden mietintöjen käsittelyn keskelle yötä vaikka aihe on erittäin tärkeä ja sillä on vaikutusta satoihin miljooniin työpaikkoihin. Arvoisa puhemies, toivon, ettei tämä kuvasta Eurooppa-neuvoston kohtapuoliin pidettävän kevätkokouksen tulevaisuutta.
Minun on kuitenkin sanottava jotakin julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäytöstä ja kaupallisesta hyödyntämisestä. Ensimmäiseksi todettakoon, että kannattaa jälleen kerran painottaa sitä, että tämän direktiivin ainoa tarkoitus on säätää riittävästä yhdenmukaistamisesta. Tämä yhdenmukaistaminen on tärkeää, koska muutoin ei synny yleiseurooppalaisia sisältöpalveluita julkisen sektorin tiedon alalla. Tiedämme esimerkiksi Yhdysvalloissa tehtyjen tutkimusten perusteella, että julkisen sektorin hallussa olevan tiedon markkinointiin liittyy paljon mahdollisuuksia. Tämä pätee erityisesti hyvin pieniin yrityksiin, pk-yrityksiin, joihin voi tämän ansiosta syntyä huomattavan paljon työpaikkoja, ja juuri sitä haluamme. Yhdysvalloissa olemme jo nähneet, että tämä voidaan saavuttaa erinomaisen hyvin lisäämällä uudelleenkäyttöä ja tuomalla tämä tieto saataville hintaan, joka kattaa ainoastaan kustannukset. Ensimmäinen poliittinen kysymys tietenkin kuuluu, miksemme toimi samoin Euroopassa?
Tiedämme kaikki, että niin sanottu kolmannen sukupolven (3G) sektori, 3G-matkaviestintä on ajautunut suuriin vaikeuksiin, ja olemme harvoin olleet tällaisessa tilanteessa, jossa näin paljon yksityisen sektorin rahaa siirtyy julkiselle sektorille. Tämän vuoksi erityisesti tässä tilanteessa on yritettävä parantaa kaikin tavoin 3G-sektorin mahdollisuuksia. Niinpä olen sitä mieltä, että on suurta haaskausta tuoda tieto saataville jälleen kerran korkeaan hintaan, koska se tarkoittaa, etteivät sisältöpalvelujen toimintaa saada käynnistettyä. Kehotan voimakkaasti kaikkia kollegojamme Euroopan parlamentissa olemaan pelkästään puhumatta kauniisti Lissabonin tavoitteista vaan myös ryhtymään tositoimiin mahdollisuuksien mukaan, ja tämä on siitä hyvä esimerkki.
Paljon keskustelua herätti se, olisiko tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jätettävä kulttuurilaitokset, yliopistot, tutkimuslaitokset jne. Alun perin kannatin niiden sisällyttämistä, mutta loppujen lopuksi pääsimme yhteisymmärrykseen niiden poistamisesta, ja siksi en ymmärrä, miksi tarkistus 33 on edelleen tarpeellinen. Kehotan kiireesti sosiaalidemokraattisia kollegojamme poistamaan tarkistuksen 33, koska se oli alun perin kompromissitarkistus, joka ei ole enää tarpeellinen, sillä olen jo myöntynyt asiassa.
Arvoisa puhemies, on edelleen jäsenvaltioita, jotka yrittävät rakentaa erityistä väliporrasta muun muassa sen varmistamiseksi, että jokaisen on haettava luvat uudelleen. Tämä on ylimääräinen kanto kaskessa, ylimääräinen asia, joka on hoidettava, ja etenkin hyvin pienten yritysten kannalta tämä on äärettömän turhaa, joten mielestäni tällaistakaan ei saa tapahtua.
Mietinnössä erotetaan toisistaan muu tieto ja perustieto. Perustieto on sellaista tietoa, jonka on oltava jokaisen kansalaisen käytettävissä tavanomaisessa perustuslaillisessa valtiossa. Tämä tieto on voitava tuoda kansalaisten saataville maksutta, jotta kansalaiset voivat käyttää omia tavanomaisia kansalaisoikeuksiaan. Lisäksi tämän tiedon on oltava saatavilla hintaan, joka kattaa ainoastaan kustannukset. Vain tällä tavoin olemme edistyksellisiä. Miksi parlamenttimme ei voisi joskus toimia tietoyhteiskunnan alalla tapahtuvan uuden kehityksen alkuunpanijana? Näin ollen kehotan lisäksi kiireellisesti parlamentissa olevia kollegojamme asettumaan kanssani tälle kannalle.
Seuraavaksi jätän esittelijän tehtäväni, ja esitän muutamia huomioita PPE-DE-ryhmän jäsenenä Auroin ja Paasilinnan mietinnöistä. Ensimmäiseksi haluan kiittää kumpaakin esittelijää oikein paljon heidän tekemästään työstä, siitä, että he ovat jakaneet vastuuta, ja ennen kaikkea heidän näkemästään vaivasta näin erinomaisten mietintöjen laadinnassa. Me kaikki tiedämme, että 3G-sektori on suurissa vaikeuksissa - viittasin siihen äskettäin - ja nyt kyse on tietenkin sen varmistamisesta, että me parlamentissa annamme tulevalle Eurooppa-neuvostolle merkin sellaisiin toimiin ryhtymisestä, jotka vievät meitä askeleen eteenpäin. Tarkoitamme toimia, joiden tarkoituksena on palauttaa kansalaisten sekä sijoittajien luottamus alaan ja tehdä ihmiset tietoisiksi siitä, mitä alalla tulee tapahtumaan. Olen esimerkiksi sitä mieltä, että olisi hyödyllistä pyrkiä pääsemään tilanteeseen, jossa jäsenvaltiot eivät pelkästään, kuten tällä hetkellä, salli verkon yhteiskäyttöä ja kiitokset komission jäsenelle siitä, että hän on paneutunut asiaan varsin hyvin vaan myös huomaavat, että 3G on melko erilainen tuote 2G:hen verrattuna. Se on erittäin monimutkainen tuote. Tämä innovatiivinen ketju, jota on kehitettävä, edellyttää varsin suuria investointeja, joita operaattorit eivät pysty yksin tekemään. Siksi teidän on edistettävä operaattoreiden välistä yhteistyötä, koska muutoin kärsijöitä ovat loppujen lopuksi asiakkaat, kuten te, arvoisa puhemies, ja minä.
Näin ollen kehotan komission jäsentä kiireellisesti käyttämään suuntaviivoja siihen, että mahdollistetaan operaattoreiden välinen yhteistyö ja niiden palveluiden välinen kilpailu, joita operaattorit aikovat tarjota. Sillä jos nämä laitteet, nämä ihanat kannettavat käsipuhelimet, eivät pysty viestimään keskenään, koska ne eivät toimi yhteen, emme edisty. Tämä on mielestäni ratkaiseva seikka.
Pidän myös tärkeänä niiden alueiden kokoamista yhteen, joilla 3G on jo kehitteillä, sillä ihmisethän oppivat toisiltaan. Tällä tavoin myös estetään kompurointi samoissa asioissa. Arvoisa puhemies, on varsin tärkeää, että edistämme tutkimusta, jottei nykyinen 3G:hen liittyvä tutkimus keskity erityisesti Japaniin. Meidän ei pidä keskittyä Yhdysvaltoihin, vaan suuriin takaiskuihin kilpailussamme Japanin kanssa.
Arvoisa puhemies, lopuksi todettakoon, että esittelijä Paasilinna on tietenkin perustellusti korostanut sitä, että meillä on varsin vankka eEurope-suunnitelma, joka on hyvä asia tulevaa Eurooppa-neuvostoa ajatellen. Kannatan uuden sääntelykehyksen pikaista ja yhdenmukaistettua täytäntöönpanoa ja olen hyvin tyytyväinen siihen, että Euroopan komissio on tänään lopultakin perustanut tietoverkkojen turvallisuutta käsittelevän työryhmän. Jo oli aikakin, koska me kaikki tiedämme, että turvallisuus on keskeinen huolenaihe. Suosionosoituksia komissiolle, sillä se on todella onnistunut asiassa. Mielestäni meillä on sellainen paketti, jonka voimme esitellä kansalaisille ja jonka avulla viemme 3G-sektoria jälleen aimo askeleen eteenpäin. Meillä on hyvä vastaus tietoon perustuvan talouden osalta, koska tällä tavoin voimme viedä Lissabonin tavoitetta taas yhden askeleen eteenpäin.

Auroi (Verts/ALE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, tänä iltana puitavana on eEurope-hanke, jos rohkenen näin sanoa, ja käsittelen erityisesti kolmannen sukupolven matkaviestinnän toteuttamista.
Arvoisa komission jäsen, keskustelu on ollut varsin sekava, sillä aloitimme van Velzenin mietinnöllä, joka on pikemminkin täydentävä, sillä se koskee kolmannen sukupolven GSM-puhelimista saatavia tietoja, kuten julkisen sektorin tarjoamia säätietoja tai tieliikennetietoja. Loppujen lopuksi tällä ei ole juurikaan merkitystä, koska kolmannen sukupolven GSM-puhelimien tavoitteena on lisäksi välttää digitaalinen kuilun syntyminen, jota esittelijä Paasilinna arvostelee kohta ankarasti. Meillehän on loppujen lopuksi aivan normaalia käydä tällainen yhteiskeskustelu.
Ehkä olisi tähdennettävä sitä, että maaliskuussa 2002 Barcelonan neuvostossa todettiin seuraavaa: "Teknologinen lähentyminen tarjoaa liike-elämälle ja kansalaisille uusia mahdollisuuksia hyötyä tietoyhteiskunnasta. Digitaalinen televisio ja kolmannen sukupolven matkaviestimet ovat avainasemassa tarjottaessa laajaa mahdollisuutta käyttää vuorovaikutteisia palveluja." Tämä kolmannen sukupolven sektori näyttää kuitenkin ajautuneen vaikeuksiin. Ehkäpä digitaalisen kuilun syntymisen ja eEurope-hankkeen jatkuvuuden katkeamisen välttämiseksi olisi syytä todeta, että 3G-palvelut on järjestettävä maailmanlaajuisesti, mutta meidän on myös otettava huomioon kuluttajien terveyttä ja ympäristön laatua koskevat tärkeät kysymykset. Meidän on myös otettava oppia nykyisiltä GSM-markkinoilta saaduista kokemuksista välttääksemme lankeamisen samoihin virheisiin, joita kenties teimme takavuosina.
Eräs matkaviestinnän kehityksen keskeinen kysymys on päätelaitteiden yhteentoimivuus. Tältä osin komissio muistuttaa siitä, että 3G-päätelaitteiden kehittämisessä edistyttiin vuonna 2002. Ensimmäiset mallit ovat valmiina. Ne ovat valmiina myös Kiinassa, ja korostan tätä teille, koska saimme tiedon tästä viime viikolla. Lisäksi nykyisiä 2G-verkkoja on uudistettu 2.5G-verkoiksi. Joitakin teknisiä ongelmia saattaa yhä esiintyä, mutta sanokaamme, että kaikki kuitenkin toimii.
Markkinatilanteesta puhuttaessa 3G-palvelujen nykyinen saatavuus Euroopassa ei ole selvä. Niitä on tarjolla Japanissa, mutta operaattorit ovat luottavaisia, ja koska loppujen lopuksi näitä palveluja pystyy tarjoamaan noin 50 operaattoria, kilpailuongelmakin on hoidettu. Palveluille on edellytykset.
Sääntelyasioiden osalta komissio korostaa, että 3G-lupien myöntämismenettely on alkanut kaikissa Euroopan unionin maissa. Tällainen lupien määrä on riittävä. Näin ollen kilpailuolosuhteet eivät ole ongelmia.
Kolmannen sukupolven matkaviestinnän toteuttamisessa mukana olevien osapuolten kanssa käytyjen keskustelujen myötä päästiin yhteisymmärrykseen kolmesta seikasta. Ensinnäkin 3G-palvelujen toteuttaminen ei edellytä lainsäädännöllisiä toimia. Markkinavoimien on annettava toimia. Toiseksi pitkällä aikavälillä 3G-viestinnästä on tultava yksi ajasta ja paikasta riippumattoman tietoyhteiskunnan palveluympäristöistä. Kolmanneksi julkisten viranomaisten on sitouduttava toteuttamisprosessiin antamalla jatkuvaa tukea. On siis yksilöity kolme tekijää: vakaa, yhdenmukaistettu ja avoin sääntely-ympäristö, jossa otetaan huomioon kuluttajan tarpeet, unionin ennakoiva, avustava tehtävä ja kolmanneksi pitkän aikavälin aloitteet, joissa otetaan huomioon 3G-viestinnän alalla tähän mennessä saavutetut tulokset erityisesti laajentumista silmällä pitäen. Meidän on siis parannettava kaikkien näiden päätösten koordinointia.
Komissio katsoo, ettei lupien myöntäminen edellytä muutoksia ja ettei lupien voimassaoloaikaa muuteta lyhyellä aikavälillä. Lainsäädännön alalla tarvitaan kuitenkin verkkoinfrastruktuurin yhteiskäyttöä koskevaa selventämistä.
Esittelijänä olen näin ollen sitä mieltä, että komissio on arvioinut asiaa talouden kannalta asianmukaisesti, mutta muutamia muitakin seikkoja olisi pitänyt ottaa huomioon. Tämä tekniikka on kallista ja se voi saada kilpailijoita, esimerkiksi WiFi:stä, mikä tarkoittaa, että tällä hetkellä ei ole selvää, sisällyttääkö 3G-viestintä itseensä osan tämänhetkisestä tietotekniikasta, vai korvaako tietotekniikka sen sijaan asteittain sen, mihin GSM-puhelimet pystyvät. Viime kädessä markkinat päättävät, mutta on järkevää esittää tämä kysymys ja varautua ennakolta.
Yleisesti ottaen 3G-palvelujen on oltava helposti kaikkien saatavilla ja heikommassa asemassa olevat käyttäjät on otettava huomioon, esimerkiksi lapset ja vammaiset saattavat tarvita erityispaketteja. Lopuksi todettakoon, että turvallinen maksuliikenne on taattava tai kuluttaja ei luota järjestelmään.
Seuraavaksi otan esiin ennalta varautumisen periaatteen, jonka oikeiston edustajat halusivat jättää pois. Haluan nostaa keskustelunaiheiksi mahdolliset terveysongelmat, koska tällä hetkellä monet tutkijat ovat ottaneet ne esiin. Yksimielisesti esitettiin pyyntö siitä, että Euroopan laajuisesti on edellytettävä ainakin Maailman terveysjärjestön vaatimusten noudattamista. Meille kerrotaan, että tällä hetkellä asia olisi näin, mutta se on vielä tarkistettava.
Lopuksi toteaisin, että 3G-tukiasemat on sijoitettava ottaen asianmukaisesti huomioon ympäristö ja kaupunkisuunnittelu. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että maankäytön suunnitteluviranomaiset noudattavat selviä menettelytapoja ja kuulevat yleisöä. Kolmannen sukupolven järjestelmät edellyttävät neljästä kuuteentoista kertaa enemmän tukiasemia kuin 2G-järjestelmät. Näin ollen komission suosittelema tukiasemien yhteiskäyttö on tavattoman tärkeää.
Lopuksi haluan todeta, että vakaa sääntely mahdollistaa tämän teknologian kehittymisen tasaisesti, jos Euroopan unionissa pidetään sosiaalisia ja ympäristönäkökohtia yhtä tärkeinä kuin taloudellisiakin näkökohtia.

Paasilinna (PSE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, kiitän oikeastaan kaikkia esittelijöitä hyvästä yhteistyöstä. Mehän annamme nyt neuvostolle selvän viestin ja toivottavasti sysäyksen, jonka ansiosta tällä alalla ei enää hidastella.
Haluaisin puhua enemmänkin kollega van Velzenin mietinnöstä. Se on erittäin tärkeä avaus ja ratkaiseva muutos tietoyhteiskuntakehityksessä. On ehkä hyvä luottaa hänen puheeseensa, joka oli kyllä paikallaan. Tietoyhteiskunta-ala on merkittävä työllistäjä ja Euroopassa kokonaisuudessaan meitä yhdistävä tekijä aivan uudella tavalla. Sen kehitys tuo mukanaan huomattavia taloudellisia, poliittisia ja kulttuurillisia mahdollisuuksia. Ihmisten välinen rajatylittävä kanssakäyminen tulee nyt käteväksi ja asiointi niin ikään helpottuu. Kuitenkin luottamus tähän alaan on romahtanut ja me tiedämme syyn, koska niin monta kertaa olemme siitä puhuneet: huutokaupat ja yleinen epävarmuus.
Vaikka digitalisointi ja verkottuminen tarjoavat monipuolisia kehitysmahdollisuuksia, ne ovat myös johtaneet maailmanlaajuiseen kuiluun vauraiden ja kehittyvien maiden ihmisten välillä. Myös sukupuolijakauma esimerkiksi opiskelijoiden keskuudessa on huomattavan syvä ja se kärjistyy varsinkin unionin maaseutualueilla ja kehittyvissä maissa. Tietotekniikan käyttöönotto on lisäksi johtanut toimenkuvien rakennemuutokseen: monien työt ovat loppuneet ja jotkin keski-ikäiset ovat joutuneet luopumaan työtehtävistään. Lisäksi heikoimmassa asemassa olevat ryhmät ovat vaarassa syrjäytyä kaksinkertaisesti. Ne jäävät nähtävästi tietoyhteiskunnan ulkopuolelle - en näe tässä helppoja vaihtoehtoja - ja se on suurin haasteemme.
Verkosta on tullut myös poliittinen väline. Se lisää kansalaisaktiivisuuden mahdollisuuksia ja toivottavasti myös vaikutusmahdollisuuksia. Olen tyytyväinen komission eEurope 2005 -toimintasuunnitelmaan, koska sillä lisätään investointeja, pyritään luomaan työpaikkoja ja antamaan kaikille mahdollisuus tietoyhteiskunnassa. Kehotankin komissiota nopeuttamaan kolmannen sukupolven matkaviestinnän käyttöönottoa ja poistamaan alalla olevia teknisiä ja hallinnollisia esteitä. Jäsenvaltioiden puolestaan tulisi noudattaa joustavaa lähestymistapaa taajuuksien kaupassa ja infran luomisesta aiheutuvissa kustannuksissa ja tehdä se nopeasti uudella tavalla. Jäsenvaltioiden tulisi tarjota kansalaisilleen riittävästi Internet-aikaa eli yhteiskuntaan osallistumisen määrän verran.
Komission tulisi tutkia mahdollisuuksia kehittää ääniohjattavia palveluja. Ne ovat piakkoin saatavilla ja ne helpottavat meidän kaikkien Internetin käyttöä. Pyydän komissiota tutkimaan myös alan aikuiskoulutusta ja sitä, tarvittaisiinko yleinen tutkinto seuraaviin teknisiin vaiheisiin siirtymistä varten. Jäsenvaltioiden tulisi niin ikään tukea pk-yritysten toimintaa ja verkkoon siirtymistä, sillä niihin liittyy suuri työllisyyden kasvun mahdollisuus. Ehkä jäsenvaltioissa tarvittaisiin myös rahastoja, joiden avulla tuettaisiin sosiaalisesti syrjäytyneiden kansalaisten integroimista verkkoyhteiskuntaan.
Mielestäni on hyvä, että komissio on nyt asettanut tietoturvallisuuden työryhmän. Lissabonin strategian luomisesta on nyt kolme vuotta ja se on kohdannut sekä poliittista että taloudellista epävarmuutta. Kehitystä tapahtuu, mutta se ei ole riittävän nopeaa eikä koordinoitua. Viimeisinä kuutena vuotena olemme saaneet noin miljoona uutta työpaikkaa, mutta viime vuonna enää noin puoli miljoonaa. Mitä talousosaamista saadaan aikaan silloin, kun koulutusta ja tutkimusta laiminlyödään niin paljon kuin tänään ja monet jäsenvaltiot eivät noudata sovittuja sääntöjä eivätkä toteuta hankkeita? Arvoisa komission jäsen, mitä voisitte tehdä, jotta eräät jäsenvaltiot eivät hidastaisi kehitystä tällä alalla? Saattaa nimittäin käydä niin, että muutamat jäsenvaltiot perustavat keskenään eräänlaisen oman "tietoyhteiskunta-Eurooppansa", ellemme saa kaikkia jäsenvaltioita mukaan tähän kehitykseen.
Lopuksi sanoisin, että yhteiskunnallisen informaation - myös tiedon - siirtyminen verkkokäyttöön digitalisoituna, joka on tullut esille kollega van Velzenin mietinnössä, luo aivan uuden vaiheen tietoyhteiskuntakehityksessä: se luo työtä ja mahdollisuuksia, mutta myös ongelmia. Näistä ongelmista vähäisin ei ole yksityisyyden suoja, mutta kun yhteiskunnan toiminnot ovat verkossa, olemme tilanteessa, jossa voidaan sanoa, että tietoyhteiskunta on syntynyt, mikäli olemme siinä kaikki mukana.

Khanbhai (PPE-DE)
. (EN) Arvoisa puhemies, ensinnäkin kiitokset komission jäsenelle Liikaselle, on ilo nähdä teidät täällä. Olen aina pitänyt häntä innovaatioita suosivana komission jäsenenä, joka suhtautuu suopeasti pk-yrityksiin, ja olen ilman muuta huomannut hänen olevan niistä kumpaakin, joten meidän on syytä iloita, että meillä hänet komission jäsenenä.
Lissabonin Eurooppa-neuvoston unelmaa siitä, että EU on vuoteen 2010 mennessä maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, ei voida toteuttaa, ellemme kannusta, toistan vielä kannusta pk-yrityksiä. Pk-yritykset ovat taloudellisen kasvun moottori, niissä koulutetaan ihmisiä, joilla on heikko osaamistaso, niissä huomataan paikalliset tarpeet ja vastataan niihin tuottamalla tai valmistamalla tarvittavia tuotteita. Nämä yritykset kohentavat paikallisyhteisöjen työllisyyttä, vaurautta ja turvallisuutta.
Mitkä ovat EU:ssa pk-yritysten kohtaamat esteet, vaikeudet ja pullonkaulat? Miksi pk-yritykset eivät kasva yhtä nopeasti kuin Yhdysvalloissa? Byrokratiaa on liikaa, välitön ja välillinen verotus on kohtuutonta, lainojen ja avustusten saaminen on kallista ja vaikeaa, tuet ovat riittämättömiä työntekijöiden "jatkokouluttamiseksi" ja oppisopimuskoulutuksen tukeminen on puutteellista.
Euroopassa 50- ja 60-vuotiaat isät ja äidit omistavat ja hoitavat yrityksiään perinteisesti. He ovat haluttomia investoimaan uuteen tekniikkaan, koska ensinnäkin he epäilevät, ettei investoinneilla saavuteta riittävää hyötyä. Toiseksi he eivät ymmärrä uuden tekniikan merkitystä ja tehtävää tuottavuuden nostamisessa ja myynnin kasvattamisessa. Kolmanneksi he ovat huolestuneita toimitusvarmuudesta, laadusta, maksamisesta ja oikeudellisesta vastuusta.
Olen mietinnössäni tutkinut pk-yritysten ongelmia ja esittänyt toimintaohjelman niiden kannustamiseksi, jotta ne voisivat kilpailla maailmanlaajuisesti. Haluaisin, että komission jäsen Liikanen panee hyvin tarkasti merkille tämän tiivistelmän, josta mielestäni ilmenee se, mitä EU:n on syytä tehdä ja heti.
Tarkistaa sähköistä kauppaa koskeva nykyinen sääntely ja vähentää pieniin yrityksiin kohdistuvia kaikenlaisia rasitteita tuntuvasti.
Vähentää yrityksiin kohdistuvaa hallinnollista taakkaa yksinkertaistamalla tietojen, erityisesti verotietojen keräämistä.
Vähentää byrokratiaa, etenkin yksityisyrittäjien kohdalla.
Kohentaa sähköisen kaupan turvallisuutta vahvistamalla yritysten käyttämien verkkojen luotettavuutta ja turvallisuutta.
Taata oikeudellisen neuvonnan saatavuus helposti ja kohtuuhintaan.
Edistää rajatylittävää kauppaa eurooppalaisen sähköisen kaupan takaamiseksi. Tämä on hyvin tärkeää.
Käyttää esikuva-analyysia parhaiden käytäntöjen edistämiseen ja vakiinnuttamiseen, pk-yritysten integroimiseen sähköiseen kauppaan.
Antaa jäsenvaltioille mahdollisuus tarjota matalakorkoisia lainoja ja verokannustimia pk-yritysten tukemiseksi. Tiedän, että komission jäsenen Montin mielestä se saattaa olla ongelmallista, mutta mielestäni se on olennaisen tärkeää.
Luoda liike-elämän, koulutusalan ja hallitusten virastojen välille tiiviin yhteistyön tietotekniikan osaamisvajeen supistamiseksi.
Yksi tärkeimmistä seikoista on, että tarjotaan taloudellisia kannustimia työttömille ja eläkkeelle siirtyneille iäkkäille ihmisille. En vaadi jäsenvaltioita muuttamaan eläkkeelle siirtymistä koskevia sääntöjään, mutta pyydän EU:ta harkitsemaan sitä, että jo eläkkeelle siirtyneille ihmisille olisi tarjottava taloudellisia kannustimia kouluttautua ja hankkia taitoja. Kun he tekevät työtä käyttäen näitä taitoja, heitä ei pitäisi verottaa lainkaan, se olisi mielestäni parasta. Kenties haluaisitte määrätä nimellisen veron, mutta verottomuus olisi parempi tapa. Tämä tosiasiassa vähentää työvoiman tuontia ja kanavoi samalla välittömästi rahaa niille ihmisille, jotka todennäköisesti käyttävät rahansa maaseutualueilla ja siten vahvistavat maaseutujen taloutta.
Tarjota taloudellisia kannustimia teknisen tuen yrityksille, jotta ne voisivat puolestaan tarjota pk-yrityksille kohtuuhintaista teknistä tukea. Tämä on yksi heikoimmista lenkeistä EU:ssa: ihmiset ostavat mielellään laitteita ja tekniikkaa, mutta missä on tekninen tuki, jos jokin menee pieleen? Tuki on hyvin kallista ja epäluotettavaa, ja meidän on tarjottava tältä osin taloudellisia kannustimia.
Toivon, että kohta jokaisella EU:n kansalaisella on kädessään se, jota kutsuisin "käsitietokoneeksi" (Hand C), enkä "PC":ksi, ja tarkoitan tällä rannekelloa, joka on PC:n, matkapuhelimen ja nestekidenäytön yhdistelmä ja jonka avulla voimme viestiä audiovisuaalisesti, käsitellä tietoa, ostaa, myydä ja maksaa ääniviestillä, seurata kaikenlaista urheilua ja kuunnella lempimusiikkiamme. Arvoisa komission jäsen Liikanen, tekniikka voi tarjota tämän meille jo nyt, tuottakaamme enemmän helposti, olkaamme vähemmän stressaantuneita ja pitäkäämme enemmän hauskaa.

Liikanen
. (EN) Arvoisa puhemies, olen iloinen huomatessani, että kaikki, joita ala kiinnostaa, ovat tänä iltana paikalla. Odotan sitä päivää, jolloin voimme keskustella tästä aiheesta päiväsaikaan - sekin hetki saattaa koittaa.
Tieto- ja viestintätekniikat ovat tehokas keino lisätä kasvua ja tuottavuutta, minkä kautta voimme kohottaa elintasoamme. Tämän vuoksi sektorin elpyminen on niin tärkeää nykyhetkellä.
Viidessä parlamentin tänään ja huomenna käsittelemässä mietinnössä meille tarjotaan mahdollisuus säilyttää poliittinen noste pyrittäessä saavuttamaan Lissabonin tavoitteet, kuten monet arvoisat parlamentin jäsenet ovat tänään todenneet. Näillä mietinnöillä myös edistetään luottamuksen syntymistä tieto- ja viestintätekniikan alaa kohtaan.
Aivan ensiksi haluaisin kiittää kaikkia esittelijöitä van Velzeniä, Auroita, Paasilinnaa, Khanbhaita ja Readia sekä varjoesittelijöitä ja poliittisia ryhmiä perusteellisesta paneutumisesta näihin komission tiedonantoihin ja ehdotuksiin.
Olen myös iloinen voidessani kertoa teille, että komissio hyväksyi tänään neljä tärkeää asiakirjaa. Ne ovat seuraavat: tiedonanto televiestintäalan tilanteesta, ehdotus asetukseksi Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston perustamisesta, joka on täällä jo mainittu, loppuraportti eEurope 2002 -ohjelmasta ja merkityksellisiä markkinoita koskeva suositus. Toivon, että löydätte ne tietokoneiltanne palatessanne työhuoneisiinne.
Toistaisin sen, että olemme yhdessä sitoutuneet uuden sääntelykehyksen tehokkaaseen ja oikea-aikaiseen toteuttamiseen. Kehyksellä edistetään investointeja ja infrastruktuureihin perustuvaa kilpailua, joka on keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä paras tae kestävistä kuluttajahyödyistä, innovaatioista ja investoinneista. Merkityksellisiä markkinoita koskevalla suosituksella pyrimme takaamaan oikeusvarmuuden ja edistämään luottamuksen palautumista alaa kohtaan.
Voinen seuraavaksi palata tämäniltaisiin aiheisiimme ja sanoa muutaman sanan kolmannen sukupolven (3G) matkaviestintää koskevasta mietinnöstä. Auroin mietinnössä, sellaisena kuin se hyväksyttiin teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa, annetaan merkittävä viesti samalla, kun ensimmäisiä 3G-palveluja ollaan käynnistämässä. Tässä vaiheessa 3G:n toteuttaminen on selkeästi ensisijaista. Meidän on kannustettava sellaisiin ratkaisuihin, joilla edistetään verkkojen nopeaa toteuttamista kuitenkin niin, että otetaan huomioon ympäristötarpeet.
Tämänpäiväisessä televiestintäalan tilannetta koskevassa tiedonannossa komissio ehdottaa toimia, joilla poistetaan 3G-matkaviestinnän toteuttamisen esteitä. Niiden joukossa on verkkoinfrastruktuurien yhteiskäytön selkiyttäminen, jonka tärkeyttä korostettiin myös mietinnössä.
Tiedottaminen kansalaisille matkaviestintään liittyvistä terveysnäkökohdista ja jatkuva tutkimus ovat tärkeitä. Tieteellisten tutkimustulosten on oltava yleisesti käytettävissä. Komissio edistää tiedon levittämistä, esimerkiksi erityisen Internet-sivuston kautta. Maailman terveysjärjestö on tällä alalla johtava asiantuntija, ja teemme sen kanssa tiiviisti yhteistyötä.
Lopuksi haluan korostaa 3G:n tärkeyttä avointen ja yhteentoimivien järjestelmien saatavuuden yhteydessä. Tämä lisää kuluttajien valinnanmahdollisuuksia ja siten edistää kaikille tarkoitetun tietoyhteiskunnan syntymistä. Osallisuus on eEurope 2005 -toimintaohjelman johtava periaate.
Komissio on sitoutunut ryhtymään toimiin järjestelmien avoimuuden ja yhteentoimivuuden lisäämiseksi, mitä parlamentti varsin selkeästi vaati.
Seuraavaksi toistaisin lyhyesti eEurope 2005 -toimintaohjelman tärkeimmät tavoitteet. Tällä ohjelmalla pyritään piristämään kysyntä-tarjonta-sykliä siten, että kysynnän osalta edistetään sisältöä, palveluja ja sovelluksia, joissa on ratkaiseva merkitys julkisilla online-palveluilla - sähköisellä hallinnolla (eGovernment), sähköisellä terveydenhuollolla (eHealth) ja tietotekniikkaa hyödyntävällä opetuksella (eLearning) - kuten myös sähköisellä kaupankäynnillä (eBusiness).
Tällä piristetään tarjontapuolta ja tarjontapuolella piristetään kysyntää siten, että mahdollistetaan monikanavajärjestelmien ja turvallisten laajakaistaverkkojen laaja saatavuus ja käyttö.
On olennaisen tärkeää varmistaa tietoyhteiskunta, jossa ketään ei jätetä ulkopuolelle. Näin ollen edistämme monikanavajakelua, johon sisältyvät digitaalinen televisio, 3G-matkapuhelimet, PC:t, kioskit ja kaikenlaiset käytettävissä olevat päätteet.
Olen tyytyväinen siihen, että Paasilinnan mietinnössä tuetaan erittäin voimakkaasti eEurope-toimintasuunnitelman tärkeimpiä ajatuksia. Olemme täysin samaa mieltä siitä, että kilpailukykyisen ja dynaamisen talouden kannalta olennainen kohtuuhintaisten laajakaistayhteyksien takaaminen edellyttää jäsenvaltioiden hallituksilta päättäväisiä toimia.
Jäsen Paasilinna kysyi minulta, kuinka voisimme nopeuttaa käyttömahdollisuuksia jäsenvaltioissa. Teemme edelleen jäsenvaltioiden toimista säännöllisiä kertomuksia ja vertailuanalyysejä. Samanaikaisesti olemme käynnistäneet kaksi Euroopan parhaiden käytäntöjen esittelyä eGovernment- ja eHealth-hankkeiden osalta. Aiomme nimetä nämä parhaat käytännöt ja varmistaa, että niitä levitetään laajasti kaikkien jäsenvaltioiden julkisten viranomaisten keskuudessa.
Äsken hyväksymässämme televiestintäalan tilannetta koskevassa tiedonannossa kehotamme jäsenvaltioita sitoutumaan kansallisen laajakaistastrategian toteuttamiseen tämän vuoden loppuun mennessä.
Kuten Khanbhain sähköisen kaupan vaikutuksia käsittelevässä mietinnössä todetaan, pk-yritykset ovat talouskasvun keskeinen moottori, ja niitä olisi kannustettava aktiivisesti lähtemään mukaan sähköiseen kauppaan. Olen paljolti samaa mieltä Khanbhain mietinnössään esittämistä näkemyksistä, esimerkiksi siitä, että pk-yrityksillä täytyy olla helposti saatavilla sovellettavia lakeja koskevia oikeudellisia neuvoja sekä tieto- ja viestintätekniikan ja sähköisen kaupan osaamista. Olemme samaa mieltä siitä, että eurooppalaiset yritykset ja erityisesti pk-yritykset tarvitsevat tukea digitalisoitumisessa. Komissio tekee parhaillaan yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa uuden toimintakehyksen luomiseksi pk-yrityksiä koskeville sähköisen kaupankäynnin toimille, joihin sisältyy mahdollisia määrällisiä tavoitteita.
Verkkoturvallisuudesta on tullut suuri poliittinen huolenaihe ja näin ollen keskeinen kysymys eEurope 2005 -toimintasuunnitelmassa. Parlamentin viime lokakuussa tässä asiassa esittämää kannanottoa pidettiin erittäin suuressa arvossa. Kuten edellä totesin, komissio hyväksyi tänään virastoa koskevan asetusehdotuksen.
Komissio on eEurope 2005 -toimintasuunnitelmallaan sitoutunut myös edistämään parempaa saatavuutta ja suurempaa osallisuutta tietoyhteiskunnan hyödyistä, erityisesti epäedullisessa asemassa olevien ryhmien osalta. Komissio aikoo MODINIS-ohjelmaan kuuluvien erityistoimien lisäksi edistää ja ylläpitää useita aloitteita, joita järjestetään Euroopan vammaisten vuoden yhteydessä ja joiden lähtökohtana on komission aiempi tiedonanto Internet-sivustojen saatavuudesta.
eEurope 2005 pannaan täytäntöön osittain MODINIS-ohjelman kautta, ja vaikka se ei ole osa tämänpäiväistä keskusteluamme, haluaisin myös kiittää parlamenttia sen komission ehdotukselle antamasta tuesta erityisesti määrärahojen osalta.
Seuraavaksi voinkin palata tällä hetkellä käsittelemäämme säädökseen eli direktiiviin julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäytöstä. Kuten van Velzen tänään totesi ja painotti mietinnössään, sisältö on olennaista tietoyhteiskunnan kehittymisen kannalta jatkossa. Tältä osin viesti on selkeä, ja se annetaan juuri silloin, kun alan taloudelliset reunaehdot saavat huomion kiinnittymään siihen, että julkisen sektorin tieto on keskeinen sisältövoimavara kaikissa tietoyhteiskunnan palveluissa. Keskeiset tekijät ovat menettelyjen ja uudelleenkäytön ehtojen avoimuus, syrjimättömyys ja tasapuolinen kilpailu.
Direktiivillä kannustetaan luomaan sellaisia tietopalveluja, jotka perustuvat julkisen sektorin tietoon tai jotka sisältävät kyseistä tietoa. Tämä on tärkeää sisällöntuottajille ja myös televiestintäalalle, jonka täytyy löytää tapoja, joilla voidaan luoda sisältöä 3G-palveluille.
Olen aivan samaa mieltä van Velzenin kanssa siitä, että operaattoreiden olisi tehtävä yhteistyötä markkinoiden syntymiseksi. Tarvitsemme yhteistyötä ja yhteentoimivuutta sellaisten markkinoiden luomiseksi, joihin kuluttajat uskovat.
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kaikkia jäseniä tästä tärkeästä keskustelusta ja siitä, että he ovat osallistuneet prosessiin, sillä aloitamme televiestintäalan kehyksen työstämisen.
Puhemies.
Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen. Minäkin toivon, että ensi kerralla keskustelua käydään päivällä. Se on myös puhemiehestä parempi.

Hernández Mollar (PPE-DE)
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, ensiksi haluan korostaa sitä, että teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnassa on hyväksytty kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan esittämät tarkistukset ja erityisesti perusoikeuskirjan 41 ja 42 artiklan vaatimus hyvästä hallinnosta ja oikeudesta tutustua toimielinten asiakirjoihin (tämä vastaa kansalaisvapauksien valiokunnan tarkistusta 1).
Julkishallinto on päättänyt yhä useammin suosia ilmaisia tietokoneohjelmia, ja se on lisännyt julkisten asiakirjojen ja tiedon saatavuuden ja käytön demokraattisuutta. Jos siis tuomme asiakirjat saataville sellaisessa muodossa, joka ei edellytä tiettyjen maksullisten tietokoneohjelmien käyttämistä, vähennämme käyttäjien varallisuuteen perustuvaa syrjintää.
On tärkeää edistää aistivammaisten ihmisten tiedonkäyttöä, esimerkiksi siten, että asiakirjoihin sisältyvät kaaviot ja kuvat esitetään sanallisesti. Lisäksi kaikkien yleisesti saatavilla olevien asiakirjojen, muun muassa oikeudellisiin ja hallinnollisiin menettelyihin liittyvien asiakirjojen julkisuusvaatimuksen on koskettava myös julkista sektoria. Tämä on olennaisen tärkeä väline kansalaisten tiedonsaantioikeuden ja demokratian perusperiaatteen kehittämisessä.
Tätä tavoitetta voidaan soveltaa kaikentasoisiin instituutioihin: paikallisiin, kansallisiin ja kansainvälisiin instituutioihin. Lisäksi on tarpeen, että julkishallinnot niiden institutionaalisesta tasosta riippumatta edistävät ja tukevat tarjotun tiedon uudelleenkäyttöä.
Lopuksi korostan sitä, että luonnollisestikin olemme sitä mieltä, että kaikkia näitä periaatteita olisi sovellettava myös unionin toimielimiin.

Niebler (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, aluksi esittäisin muutamia huomioita Auroin mietinnöstä. Ennen kuin aloitan, haluaisin tietenkin kiittää esittelijää oikein paljon hänen mietintöluonnoksestaan ja myös hänen halukkuudestaan sisällyttää siihen muiden jäsenten ehdottamia tarkistuksia.
Matkaviestintäteollisuus on huonoissa kantimissa. Japaniin verrattuna 3G-teknologia on lähdössä liikkeelle vain hyvin hitaasti. Meidän on myös tehtävä kaikkemme unionin tasolla tämän sektorin tukemiseksi. Tämä edellyttää luotettavia reunaehtoja, mikä tarkoittaa televiestintäpaketin johdonmukaista täytäntöönpanoa ja soveltamista, malttia sääntelyn alalla ja tietenkin myös yhteisten voimavarojen käyttämistä. Kuten tiedätte, kaikki tämä sisältyy myös komission asiakirjaan.
Tilanteen ollessa tämä on mielestäni melko valitettavaa, että kansainvälisten verkkovierailupalvelujen ja kohdeverkossa tapahtuvan puhelinliikenteen välittämisen (terminointi) hinnoittelua olisi säänneltävä, kuten asia jo on esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Arvoisa komission jäsen, tältä osin minua kiinnostaa myös merkityksellisiä markkinoita koskeva suositus, jonka myös mainitsitte ohimennen ja joka on käsittääkseni määrä esitellä huomenna. Vaikka kuluttajat hyötyvät sääntelyn mukanaan tuomista kohtuullisista hinnoista, näin tapahtuu vain lyhyellä aikavälillä. Pitkällä aikavälillä on kaikkien kannalta haitallista, jos emme tee kaikkea sektorin vahvistamiseksi, 3G-palvelujen edistämiseksi ja luodaksemme siten työpaikkoja keskipitkällä aikavälillä.
Edellä mainitun perusteella teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan valtaenemmistö antoi tukensa mietinnölle ja 3G-matkaviestinnän edistämiselle. Tämä mietintö merkitsee selvää myönteistä kannanottoa kolmannen sukupolven matkaviestinnän käyttöönoton puolesta Euroopan unionissa.
Seuraavaksi haluan esittää joitakin ajatuksia julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäyttöä ja hyödyntämistä koskevasta van Velzenin mietinnöstä. Ensiksi minun on tietenkin kiitettävä erityisesti van Velzeniä hänen esittelijänä tekemästään työstä. Hän on osoittanut paneutuneensa perusteellisesti mietintöönsä, ja jälleen kerran paneutuminen on tuottanut tulokseksi hienon mietinnön.
Olen teollisuusvaliokunnan enemmistön tavoin sillä kannalla, että periaatteessa julkisen tiedon olisi oltava saatavilla kaikkien osapuolten hyväksi. Jäsenvaltioiden viranomaisilla on valtavan paljon tietoa, jota on kerätty pitkien aikojen kuluessa. Myös kansalaisten ja yritysten olisi voitava hyötyä tästä tiedollisesta aarrearkusta, jonka kaupallista arvoa on vaikea laskea. Uskon siihen, että julkisen tiedon yleinen saatavuus lisää merkittävästi kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä Euroopan unionissa.
Kaikesta toistaiseksi keskustelun aikana osoitetusta yksimielisyydestä huolimatta eräs olennainen seikka on minulle edelleen epäselvä. Ei liene yllätys, että toistan sen, mitä olen sanonut valiokunnassa jo monta kertaa: onko unionin todella ryhdyttävä toimiin tässä asiassa? Eikö kuulukin jäsenvaltioille määrittää julkisen tiedon saataville asettamisen ehdot ja se, missä laajuudessa näin tapahtuu?
En omasta puolestani näe, että yhdenmukaistamiselle on oikeusperusta tällä alalla. Tähän pätee vanha sanonta siitä, etteivät kaikki ongelmat Euroopassa ole Euroopan ongelmia. Tämän vuoksi myös monet ryhmäni saksalaiset kollegat aikovat äänestää mietintöä vastaan. Muistuttaisin teitä vielä siitä, että toimivaltuuksien rajoittaminen on myös osoittautumassa merkitykselliseksi asiaksi parhaillaan valmistelukunnassa käytävässä keskustelussa.
Jos aiomme valiokunnissa ja päivittäisessä parlamentaarisessa työskentelyssämme välittää aina yhtä vähän toimivaltakysymyksistä, katson, ettei se ole hyvä enne. Suonette minulle anteeksi sen, että vaikka sanonkin kannattavani mietintöä sisällöllisesti, emme aio ryhmäni saksalaisten jäsenkollegoitteni kanssa tukea mietintöä lopullisessa äänestyksessä.

Read (PSE).
Arvoisa puhemies, onnittelen kaikkia neljää esittelijää, jotka ovat työstäneet kauan ja suurella vaivalla mietintöjään. Onnittelen myös minulle tuttuja tietotekniikkakeskustelujen veteraaneja. Meidän olisi varmaan myönnettävä itsellemme Lissabonin kestävyysmitali jossain vaiheessa. Yhdyn siihen, mitä sanoitte keskustelun ajoituksesta. Meidän täällä parlamentissa olisi hävettävä sitä, että viesti, jonka lähetämme niille harvoille, jotka ovat tähän aikaan yöstä kuuntelemassa, on se, ettemme osoita suhtautuvamme asiaan vakavasti. Meidän on syytä liittyä yhteen ja esittää tulevaisuudessa vakava vastalause.
Haluan aivan ensiksi kommentoida van Velzenin mietintöä julkisen tiedon uudelleenkäytöstä. Kiitän häntä siitä, kuinka paljon hän on nähnyt vaivaa asian eteen.
Mikä on tärkeää tässä ehdotuksessa? Ensinnäkin edistyminen on tärkeää. Minulle on käynyt varsin selväksi mietinnön varjoesittelijänä toimiessani, miten merkittävä taloudellinen vauhdittaja julkisen tiedon uudelleenkäytöstä tulee. Meidän on varmistettava, että asiassa edistytään. Toiseksi on tärkeää tukea komission ehdotukseen sisältyviä poikkeuksia, jotka koskevat Euroopan unionin yliopistoja, kirjastoja ja museoita. Haluamme näitä poikkeuksia sovellettavan jatkossakin.
Kolmas tärkeä asia on investointien kohtuullisen tuoton varmistaminen. Olen kuunnellut tarkasti, mitä esittelijällä oli sanottavanaan. Haluan säilyttää ryhmäni puolesta esitetyn tarkistuksen, tarkistuksen 33. Sillä selkiytetään parlamentin kantaa. Toivon, että se saa kannatusta. Investointien kohtuullinen tuotto on tärkeää, ja se olisi otettava huomioon. Olen ymmärtänyt, että todennäköisesti edessä on toinen käsittely ja että neuvostossa on tehtävä paljon työtä. Epäilemättä voimme palata tähän tuonnempana.
Seuraavaksi haluan käsitellä Paasilinnan mietintöä. Hän on tavanomaisella perusteellisuudellaan ja kyvyllään tehdä käytännön ehdotuksia esittänyt järkeviä ajatuksia koulutuksesta, terveydenhuollosta, vammaisista ja ikääntyneistä kansalaisista sekä sen tärkeydestä, että varmistetaan saatavuus maaseutualueilla ja pientenyrityksille. Kaikkea tätä on pidettävä hyvänä asiana.
Jäsen Kanbhai, joka ei näytä olevan paikalla, lopetti puheenvuoronsa sanomalla, että hän haluaa pitää hauskaa. En ole varma, kuinka paljon hauskuutta hän katsoo liittyvän tähän aikaan yöstä tästä asiasta käytäviin keskusteluihin. Hän on oikeassa eräässä asiassa: vaikka asia onkin hyvin tärkeä liike-elämälle, se on myös tärkeä puhuttaessa ihmisten elämänlaadusta ja siitä, mitä he tekevät vapaa-aikanaan.
Jäsen Auroilla oli varsin vaikea tehtävä. Onnittelen häntä. Hänen työnsä kohdalla haluan korostaa sen tärkeyttä, että 3G-yrityksiä ja tekniikoita johdetaan moitteettomasti ja hoidetaan hyvin. Näin ei ole aina ollut maailmanlaajuisesti.

Plooij-van Gorsel (ELDR).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, liberaalien ryhmän puolesta onnittelen kaikkia esittelijöitä mietinnöistä, jotka ovat mielestäni merkityksellisiä eEurope-hankkeen ja kaikille tarkoitetun tietoyhteiskunnan kehittämiselle. Van Velzenin mietinnöstä ottaisin esiin kaksi seikkaa.
Esittelijän ehdottama julkisen tiedon uudelleenkäyttö ja kaupallinen hyödyntäminen johtavat kaikille tarkoitettuun todelliseen tietoyhteiskuntaan. Perustiedosta, esimerkiksi lakiteksteistä ja oikeuskäytännöstä, todettakoon, että niiden on oltava Euroopan kansalaisten saatavilla ilmaiseksi. Loppujen lopuksi kansalaisethan ovat veronmaksajina jo maksaneet näistä tiedoista. Emmehän salli sitä, että kansalaisemme joutuvat maksamaan samasta asiasta kahteen kertaan. Lisäksi toimiva demokraattinen perustuslaillinen valtio edellyttää hyvää tiedottamista. Mielestäni meidän on parlamenttina toimittava määrätietoisesti kansalaisten oikeuksien puolesta. Siksi julkisen tiedon on oltava kansalaisten saatavilla ilmaiseksi tai hintaan, joka kattaa asiakirjojen jäljentämisestä ja jakelusta aiheutuvat kustannukset. Ryhmämme tukee täysin esittelijä van Velzenin linjaa.
Tästä pääsenkin toiseen asiaan: eräät jäsenet kannattavat sitä, että tietyt julkishallinnolliset laitokset voivat vaatia kohtuullista tuottoa investoinneilleen, koska niiden tulot ovat osittain peräisin omien tietojen, kuten sääennusteiden ja karttojen julkaisemisesta. Tietenkin tämä on mahdollista siellä, missä lisäarvo on yksi tekijä. Poikkeuksissa tämä on otettu huomioon. Se, että direktiiviin on ajattelemattomasti sisällytetty investoinneista saatavan kohtuullisen tuoton salliminen, on mielestäni erittäin vaarallista. Kysymyshän kuuluu: mikä on kohtuullista? Onko se 10, 20 vai 30 prosentin tuotto, ja onko kansalaistemme maksettava se? On myös tärkeää, että kaikissa jäsenvaltioissa noudatetaan samoja edellytyksiä. Toissijaisuusperiaate on tässä asiassa täysin väärä. Tämä johtuu siitä, että tarvitsemme tasapuolisia toimintaedellytyksiä, ja julkisen tiedon sisämarkkinat ovat saavutettavissa vain tällä tavoin.
Seuraavaksi siirryn viimeiseen seikkaan: tällä direktiivillä on edistettävä julkisen tiedon uudelleenkäyttöä ja hyödyntämistä. Hallituksen on siten toimittava toiminnan käynnistävänä ensimmäisenä asiakkaana, jotta tämä tieto saadaan saataville edulliseen hintaan ja jotta sen hyödyntäminen on mahdollista pk-yrityksille, jolloin tätä varten kehittyvät hyvät markkinat, kuten Yhdysvalloissa. Nykyisen kaltaiset monopolien hallitsemat markkinat eivät tuota lisää työpaikkoja ja vaurautta.
Seuraavaksi siirryn 3G-matkaviestintään. On jo todettu, että miljardien suuruinen rahansiirto yksityiseltä sektorilta julkiselle sektorille on ollut katastrofi matkaviestintäsektorille. Tämä tarkoittaa sitä, ettei meidän pidä nyt asettaa tarpeetonta sääntelyä. Toimet voivat kuitenkin olla tarpeellisia kilpailun takaamiseksi. Tässäkin tapauksessa meidän on varmistettava tasapuoliset toimintaedellytykset. Jäsenvaltiot eivät saa ryhtyä yksipuolisiin toimiin matkaviestintäoperaattoreiden taakan keventämiseksi. Emme voi hyväksyä tilannetta, jossa Ranska antaa luvista alennuksia ja muut jäsenvaltiot uusivat luvat. Mielestäni komission on esitettävä selkeitä toimia tasapuolisten toimintaedellytysten takaamiseksi.
Lopuksi muutama sana Khanbhain ja Paasilinnan mietinnöistä, koska niillä edistetään meidän täällä parlamentissa kannattamaamme eEurope-hanketta, jolla varmistetaan, että kansalaiset ja yritykset voivat kaikin tavoin hyödyntää tietoyhteiskuntaa. Tällaista kehitystä on tapahtunut toistaiseksi liian vähän. On totta, että Lissabonissa vuonna 2000 sovimme siitä, että meidän on oltava kilpailukykyisin ja dynaamisin tietotalous vuonna 2010, mutta ne lienevät pelkästään kauniita sanoja, jotka on kiireellisesti muutettava teoiksi.
Käytännössä näyttää siltä, että jälleen kerran jäsenvaltiot haluavat puuhastella kansallisten lempiteemojensa parissa, olipa kyseessä sitten eurooppalainen patentti tai julkisen tiedon saatavuus. Tästä syystä on hyvä, että komissio pysyy ajan hermolla ja huolehtii jäsenvaltioiden johtajien mielenkiinnon säilymisestä asiaa kohtaan. Perusperiaatteet ovat erinomaiset, mutta on häpeällistä nähdä, mitä todella tapahtuu sähköisen terveydenhuollon (eHealth), sähköisen hallinnon (eGovernment) ja tietotekniikkaa hyödyntävän opetuksen (eLearning) kaltaisten sovellusten toteuttamisen alalla. Toivotan meille kaikille, parlamentille ja komissiolle, menestystä eEurope-hankkeen toteuttamiseksi paremmin.

Seppänen (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, aluksi etsin ja aion löytää syyllisiä kolmannen sukupolven matkaviestinnän lamaan. Syyllisiä ovat niiden maiden hallitukset, jotka järjestivät radiotaajuuksien huutokauppoja ja siirsivät alan yhtiöiden investointirahat itselleen. Julkisen vallan toimenpiteet tämän investointilaman lievittämiseksi eivät ole olleet riittävän tehokkaita. On annettu lupia laitteiden rinnakkain sijoittamiseen ja yhteiskäyttöön, mutta siinä kaikki. Näin ollen kolmannen sukupolven matkaviestinnän investointilama jatkuu, eivätkä hurskaat toiveet Feirassa, Lissabonissa, Barcelonassa ja Sevillassa asetetuista kunniahimoisista tavoitteista toteudu. Olisi asetettava realistisempia tavoitteita.
Moitteiden jälkeen annan kiitokset. Herra Paasilinnan mietinnössä on kiinnitetty huomiota Tietoyhteiskunta kaikille -toimintasuunnitelman tärkeään perusteeseen: tietoyhteiskunta on tuotava kaikkien - siis kaikkien - ulottuville. Se on demokratiaa. Tätä demokratiaa on edistettävä julkisin investoinnein. Teknisten välineiden ja nopeiden yhteyksien lisäksi on kiinnitettävä huomiota käyttäjien ohjaukseen ja opastukseen, sillä laitteet ovat hyödyttömiä, elleivät tietoyhteiskunnan toimijat osaa niitä käyttää.
Herra van Velzeniä haluan muistuttaa hänen mietintönsä perusteluosaan kirjatusta lausumasta, jonka mukaan tiettyjen julkisten laitosten toiminnan jatkumiselle on välttämätöntä, että ne saavat laskea tietojen luovutushintaa myös kohtuullisin korvauksin niistä investoinneista, joita on tarvittu tiettyjen tietokantojen tuottamiseksi. Perustietopalvelujen pitää olla ilmaisia tai edullisia, mutta esimerkiksi maarekistereiden, museoiden, korkeakoulujen ja tutkimuslaitosten tietokantojen uudelleenkäytössä tuotantokustannuksissa on otettava huomioon myös historialliset investoinnit.
Ryhmämme kannattaa PSE-ryhmän tarkistusta, jossa tämä asia otetaan huomioon ja toivomme herra van Velzenin voivan tukea yleishyödyllisten palveluiden säilyttämistä käyttäjämaksuin ilman, että ne kaikki joudutaan rahoittamaan verovaroin.

Ribeiro e Castro (UEN).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, kuten olen jo muissa yhteyksissä todennut, tietoyhteiskuntaan liittyvien kysymysten on oltava keskeisimpiä Euroopan unionin ja yhteisön toimielinten huolenaiheiden ja toimien joukossa. Tämä on yksi tulevaisuuden suurista kysymyksistä, joihin liittyy verrattoman suuria mahdollisuuksia, jotka moninkertaistuvat meidän toimiessamme yhdessä. Ei ole sattumaa, että eEurope 2002 -toimintaohjelman jälkeen tähtäämme jo eEurope 2005 -toimintaohjelmaan erityisesti oman maani puheenjohtajakaudella pidettyjen Lissabonin ja Feiran Eurooppa-neuvostojen ja myöhemmin Barcelonassa ja Sevillassa pidettyjen Eurooppa-neuvostojen tavoitteiden saavuttamiseksi.
On kuitenkin muistettava, että haluamme nimenomaan kehittää Euroopan unionista maailman kilpailukykyisimmän yhteiskunnan, ja eEurope 2005 -toimintaohjelma laadittiin myös tästä syystä. Ohjelman tarkoituksena on luoda yksityisiä investointeja ja työpaikkojen syntymistä edistävä ympäristö, lisätä tuottavuutta, uudistaa julkisia palveluja ja tarjota kaikille tilaisuus osallistua maailmanlaajuiseen tietoyhteiskuntaan.
Tässä yhteiskeskustelussa haluan aluksi onnitella esittelijä Paasilinnaa hänen erinomaisesta työstään, joka ilmenee selvästi mietinnön täysistunnossa saamasta yksimielisestä vastaanotosta. Erityisesti pidin arvossa hänen lähestymistapaansa, jonka mukaan on tarjottava tavoitteiden toteuttamiseen tarvittavat tekniset keinot, esimerkiksi laajentamalla kaistanleveyttä ja käyttämällä monikanavajakelua, sekä hänen lähestymistapaansa hankalassa tietoturva-asiassa. Seuraavaksi siirryn julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäyttöä ja kaupallista hyödyntämistä koskevaan asiaan, josta totean ymmärtäväni van Velzenin esittämää näkemystä ja tukevani häntä hänen suosittaessaan linjaksi yleistä yksinkertaistamista. Katson myös, että kaiken sen, mikä liittyy perustietoon ja demokraattiseen oikeusvaltioon, on oltava saatavilla ilmaiseksi, ja muun tiedon on oltava saatavilla hintaan, joka ei ylitä asiakirjojen jäljentämisestä ja jakelusta aiheutuvia kustannuksia. Tämä ei kuitenkaan saa rajoittaa erityisjärjestelmän määrittelemistä julkiselle kulttuurisektorille ilmiselvistä tekijänoikeuksiin ja taiteilijoiden oikeuksiin liittyvistä syistä.
Lopuksi puhun lyhyesti Khanbhain mietinnöstä onnitellakseni myös häntä hänen työstään ja esittääkseni toiveen, että komission menestys olisi täydellinen niissä toimissa, joita se suosittaa sen varmistamiseksi, että EU:n yritykset voivat käyttää hyväkseen sähköisen kaupan mahdolliset hyödyt. Muun muassa sähköisen kaupan selkeän ja ennakoitavan sääntelykehyksen luomisen nopeuttaminen, jotta pk-yritykset voivat osallistua täysimääräisesti tähän talouteen, ja riskipääoman ja markkinarahoituksen saatavuuden parantaminen ovat toimia, joiden tarkoituksena on saavuttaa tavoite kaikille tarkoitetusta tietoyhteiskunnasta ja huolehtia, että myös tällä ratkaisevan tärkeällä alalla Lissabonin strategian kunnianhimoisiin tavoitteisiin pyritään ja ne saavutetaan.

Harbour (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, myöhäisestä ajankohdasta huolimatta keskustelu on ollut virkistävä. On tärkeä ja hyvä asia, että olemme koonneet yhteen niin monta erinomaista esittelijää. Kiitän heitä kaikkia siitä, että he ovat käsitelleet aihetta eri näkökulmista.
Pohdin komission jäsenen uutista siitä, että hän on antanut meille työstettäväksi nyt neljä muuta selvitystä. Meidän on pohdittava, mikä olisi tehokkain tapa osallistua prosessiin. Onnittelen molempia täällä tänä iltana paikalla olevia esittelijöitä, van Velzenia ja Paasilinnaa, heidän tekemästään aloitteesta toissaviikolla pidetystä kuulemistilaisuudesta, johon komission jäsen osallistui. On yhteisen etumme mukaista viedä tietoon perustuvaa taloutta eteenpäin. Tänään keskustelemme välineistä ja keinoista sekä kehyksestä, jossa ne toteutetaan.
Olen ollut huomaavinani hieman synkkyyttä useissa kollegoissani. Kannattaa kuitenkin pohtia sitä, että parin viikon kuluessa eräässä suuressa maassa käynnistyvät ensimmäiset kaupalliset kolmannen sukupolven palvelut. Niitä tarjoaa markkinoilla toimiva uusi sijoittaja, joka ei ole millään lailla sidoksissa yhteenkään vakiintuneeseen yhtiöön. Uusi sijoittaja on tehnyt kaupallisen investoinnin markkinapaikkaan.
Muistakaamme se, että tietoon perustuvaa taloutta ohjaavat yksityiset investoinnit. Sieltä saadaan suurin osa rahoista. Myös innovaatiot ja tekniikka tulevat sieltä. Kukaan meistä ei tiedä, kuinka ja millä tavoin tämä tekniikka kehittyy. Olen kuitenkin sitä mieltä, että yksi asia on varmasti ennustettavissa: muutaman vuoden kuluessa - todennäköisimmän ennusteen mukaan - voimme olettaa, että useampi ihminen Euroopassa ja maailmassa on liittynyt Internetiin langattoman laitteen välityksellä kuin jonkin muun välineen avulla.
Tämä on kolmannen sukupolven merkitys. Älkäämme aliarvioiko sitä. Siirtyminen kolmanteen sukupolveen avaa uusia markkinoita pienille ja suurille yrityksille. Se myös vie kustannuksia pois yrityksiltä ja auttaa niitä toimimaan toisella tavalla.
Japanissa olen käynyt DoCoMon, Japanin televiestintäyhtiön tutkimuslaboratorioissa, joissa työskentelee ihmisiä keksimässä kolmannen sukupolven kaupallisia sovelluksia. Muistakaamme ennen kaikkea, että poliitikkoina meidän on annettava markkinoiden toimia. Meillä on oikea oikeudellinen kehys, mutta meidän on varmistettava, etteivät sääntelijät puutu tilanteeseen liian pian tai liian voimakkaasti vaan että ne antavat markkinoiden luovuudelle tilaa. Tämä on toistaiseksi onnistunut matkapuhelimissa ja onnistuu myös kolmannen sukupolven kohdalla. Tämä on tietoon perustuvan talouden voimanlähde. Tässä se ratkaisevin viesti, joka meidän kaikkien on muistettava.

Zrihen (PSE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät kollegat, voimme vain iloita mietinnöissä omaksutusta yhtenäisestä linjasta. Näillä mietinnöillähän pyritään johdattamaan Eurooppa kohti uutta vaihetta teknologisessa kehityksessä erittäin konkreettisella tavalla.
Ehkäpä markkinat eivät kuitenkaan ole ainoat hyötyjät, kuten äsken väitettiin. Katson, että hyötyä saadaan siitä, että tietoyhteiskuntaa kehitetään yhtä lailla ihmisiin panostavan yhteiskunnan suuntaan.
Tietoyhteiskunta, johon pyrimme, on kiistatta sellainen yhteiskunta, jossa käytetään tehokkaasti tietoteknisiä verkkoja ja jossa tuotetaan paljon innovatiivisia viestintäpalveluja ja tietoa. Kyse on kuitenkin myös sellaisesta yhteiskunnasta, jossa syrjäytymisen vaarat ovat monet. Se, ettei välitetä yksilötasolla näistä kehityskuluista, tarkoittaa, että otetaan riski niiden seuraamuksista. Kollektiivisesti kyse on siitä, että kokonaiset väestöryhmät ovat vaarassa jäädä osattomiksi.
Tämä edistys tarjoaa myös kehitysmahdollisuuksia. Tieto ja osaaminen ovat tässä yhteiskunnassa raaka-aineita ja uusi vaurauden lähde. Niiden yhdistäminen ja saattaminen yleiseen käyttöön tarkoittaa olemassa olevan innovaatiopotentiaalin lisäämistä. On kuitenkin olennaista, että Euroopan unionin julkinen politiikka pidetään näiden markkinoiden kehityksessä ajan tasalla ja että sillä hyödynnetään kehityksestä saatavia etuja. Näin ollen meidän on ensinnäkin huolehdittava, ettei yksikään kansalainen jää tietoyhteiskunnan ulkopuolelle, koska julkisten palvelujen ja yleisen edun kehittäminen tarkoittaa jossain määrin sitä, että tietotekniikkaa käytetään alueiden ja yhteisöjen kehittämisessä.
Aktiivisen osallistumisen eri keinojen asettaminen kaikkien käyttöön ja niiden saatavuuden pitäminen kansalaisoikeutena ja yleisen edun mukaisena jäsenvaltioiden velvoitteena ovat tapoja, joilla voidaan varmistaa, että tietoyhteiskunta todella luodaan kansalaisille ja kansalaislähtöisesti. Näin ollen oikeudenmukainen tietoyhteiskunta rakennetaan järjestelmällisesti ja kärsivällisesti määrätietoisilla strategioilla. Nämä ovat olennaisia seikkoja, jotta vuosi 2010 ei olisi pelkästään teknologinen kangastus.

Alyssandrakis (GUE/NGL).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, hyvät parlamentin jäsenet, tieteellinen kehitys on ollut viime vuosikymmenen aikana häikäisevää erityisesti tietotekniikan alalla. Eri olosuhteissa tämä edistys saattaisi johtaa koko yhteiskunnan vaurastumiseen.
Kapitalistisessa järjestelmässä tieteellinen kehitys palvelee kuitenkin markkinoita, eikä yhteiskuntaa. Tiede kehittyy sellaisissa puitteissa, joissa edellytetään, että ennen julkisen sektorin vastuulla olleet palvelut, kuten hyvinvointi, terveydenhuolto, jopa kulttuuri ja koulutus, yksityistetään ja kaupallistetaan ja ajetaan ahtaalle Euroopan unionin Lissabonissa päättämällä kilpailukykyisimmän, tietoon perustuvan yhteiskunnan tavoitteella. Kehityksestä tulee siis rahanlähde muutamille sen sijasta, että se toisi vaurautta monille.
Näissä oloissa Paasilinnan mietintöön sisältyvillä myönteisillä seikoilla ei ole juurikaan käytännön merkitystä epäedullisessa asemassa oleville sosiaalisille ryhmille, jotka ovat vaarassa jäädä tietoyhteiskunnan ulkopuolelle. Jos nämä riskit kohdistuvat muun muassa syrjäseutuihin ja vammaisiin, mikä onkaan työttömien ja alityöllistettyjen ihmisjoukkojen ja jopa vielä suuremman huonosti palkattujen joukon tilanne? Mitä merkitystä on esimerkiksi telemaattisilla terveydenhuoltopalveluilla tai kuuluisalla eurooppalaisella terveyskortilla näille ihmisille? Kuka pystyy tarjoamaan näitä palveluja? Perhelääkäri vai monikansalliset yhtiöt, jotka jatkavat terveydenhuoltosektorin ryöväämistä? Ratkaisevatko kehittyvät kolmannen sukupolven palvelut tai eurooppalaiset operatiiviset järjestelmät tämän ongelman?
Lopuksi minun on kommentoitava ehdotusta julkisen tiedon markkinoiden luomisesta. Euroopan unionissa, jossa kaikkea ostetaan ja myydään, jossa on luotu radiotaajuuksien markkinat ja jopa ilman epäpuhtauksien ja päästöoikeuksien markkinat, meillä on nyt julkisen tiedon markkinat.
Ihailen komission yrittäjähenkistä kekseliäisyyttä ja pohdin, mikäköhän on seuraava markkinoiden uhri? Ehkäpä hengittämämme ilma?

Crowley (UEN).
Arvoisa puhemies, haluaisin kollegojeni tavoin onnitella neljää esittelijää heidän mietintöjensä hyväksi tekemästään työstä. Ajankohta on varsin merkittävä. Monet kollegat ovat jo puhuneet yksityiskohtaisesti mietintöjen sisällöstä ja tulevaisuuden tavoitteistamme.
Nykyään kuulemme usein väitettävän, että maailma on sormen mitan päässä meistä: yhdellä painalluksella koko maailma on edessämme. Monille ihmisille tämä painallus muistuttaa Mount Everestille kiipeämistä, koska he eivät ole kasvaneet tietotekniikka-aikakaudella, eikä heillä ole mahdollisuutta hankkia koulutusta tai käydä kursseja pystyäkseen käyttämään tätä ainutlaatuista uutta välinettä. Lisäksi monia niistä palveluista, joita olisi Internetin kautta tarjottava kansalaisille, ei olekaan tarjolla. Puhun erityisesti vammaisista; kuulovammaisista, joille voitaisiin lähettää tekstiviestejä, tai näkövammaisista, joiden olisi voitava käyttää ääniohjattuja viestejä. Monet näistä uusista tekniikoista ovat liian kalliita, jotta ne voisivat olla tavallisten käyttäjien ulottuvilla.
Tämän uuden tietotalousnäkymän kokonaiskontekstia ja sen tarjoamia mahdollisuuksia tarkastellessamme huomaamme, että mahdollisuuksia kyllä on, mutta riskinä on, että syrjäiset ja maaseutualueet ovat häviäjiä näiden mahdollisuuksien käyttämisessä, sillä investoinnit ja infrastruktuuri nielevät valtavasti rahaa, elleivät hallitukset ja muut laitokset osallistu rahoitukseen yksityisten rahoittajien ohella.
Yksi koulua koskeneista aloitteista oli se, että kouluissa olisi oltava yksi tietokone jokaista 15 oppilasta kohti. Onneksi olemme Irlannissa onnistuneet tässä asiassa: olemme tämän keskiarvon yläpuolella. Meillä on yksi tietokone jokaista 12 oppilasta kohti ja jokaisella oppilaalla on sähköpostin ja Internetin käyttömahdollisuus ja päivittäin opinto-ohjelmassaan osaamiseen perustuvaa opetusta.
Terveydenhuollon alalla yksi tärkeä kehitysaskel, joka voidaan toteuttaa, on terveydenhuoltopalvelujen toimittaminen maaseutualueille ja syrjäisille alueille. Tätä voidaan soveltaa erityisesti saariin, joilla ei ole yksinkertaista tai helppoa järjestää sellaista tekniikkaa tai asiantuntemusta, jollaisen yhteys lähimpään sairaalaan - apua tarvitseva yhdessä päässä ja paikallinen lääkäri tai sairaanhoitaja toisessa päässä - voi tarjota. Tällä tavoin voidaan järjestää apua ilman, että henkilöstöä tarvitsee kuljettaa pitkien matkojen päähän.
Viimeiseksi haluaisin käsitellä erästä 3G:hen liittyvää seikkaa. Olen hyvin perillä Malcolm Harbourin puheessaan esittämistä kommenteista, ja olen samaa mieltä hänen kanssaan siitä, että 3G:hen liittyy valtavasti potentiaalia. Olemme jo nähneet kannettavan tekniikan käytön valtavan leviämisen. Ne kustannukset ja se rahamäärä, jonka 3G-lupien huutokauppaan osallistuneet yhtiöt ovat menettämässä, koituvat kuitenkin lopulta kuluttajien maksettavaksi, ellemme valvo ja huolehdi siitä, että näiden palvelujen hintoja säännellään asianmukaisesti.

Rovsing (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, mielestäni käymme jännittävää keskustelua, ja mielestäni esittelijämme ovat tehneet erinomaista työtä, jolle on myös osattu antaa arvoa.
Minulla on muutamia huomioita julkisen tiedon käytöstä ja uudelleenkäytöstä. Joissakin maissa tässä asiassa on päästy paljon muita maita pitemmälle, ja on selvää, että tämä kuvastaa sitä eroa, joka ilmenee myös esimerkiksi eri maissa harjoitetussa avoimuudessa. Yhtenä esimerkkinä voitaisiin mainita Tanskassa osoitettu huomattava kiinnostus erään kaupunginjohtajan ravintola- ja matkalaskuja kohtaan. Koska tällaiset asiakirjat ovat Tanskassa kaikkien saatavilla pelkästään pyytämällä, liian monet ihmiset pyysivät saada tutustua niihin. Siksi asiakirjat pantiin Internetiin, jotta jokainen kansalainen voisi tutustua jokaiseen siellä olevaan asiakirjaan. Komission jäsenten tai heidän kollegojensa tapauksessa en usko, että pääsemme tutustumaan yksityiskohtaisesti heidän työhönsä ja matkoihinsa tai heidän käyttämiinsä välineisiin. Tanskassa tällainen näihin henkilöihin liittyvä tieto on kuitenkin saatavilla, ja tässä yhteydessä käytetään Internetiä, joka on käytettävissä ilmaiseksi.
On pitkä lista "palveluja", joissa käytetään samoja tietoja yhä uudelleen ja uudelleen, ja ne asetetaan kansalaisten saataville, jolloin he voivat tällä tavoin itse päivittää niitä ja esimerkiksi muuttaa automaattisesti maksamiaan veroja ja muuta vastaavaa. Miksi tällainen tieto on saatavilla ilmaiseksi ja miksi tällaiseen Internetin käyttöön kannustetaan? Siihen on kaksi syytä. Ensinnäkin mitä enemmän ihmiset tekevät itse, sitä nopeammin he saavat vastauksen ja sitä vähemmän meidän on palkattava virkamiehiä. Toiseksi yhteiskunnalle koituu valtava hyöty näiden tietojen käytöstä ja uudelleenkäytöstä, sillä emme voi luottaa siihen, että meillä on tulevaisuudessa riittävästi virkamiehiä hoitamassa näitä tehtäviä. Tiedot voidaan asettaa saataville ilmaiseksi myös siksi, että julkiset säästöt ovat näinkin huomattavat.

Puhemies.
 Minäkin olen ollut kaupunginjohtaja, ja siksi minua kiinnostaisi tietää, oliko tämä erityistapaus vai olivatko kaikki kaupunginjohtajat samassa tilanteessa. En kuitenkaan pyydä teitä vastaamaan nyt. Voitte vastata minulle toiste henkilökohtaisesti.

Gill (PSE).
Arvoisa puhemies, onnittelen kaikkia esittelijöitä heidän näiden mietintöjen hyväksi tekemästään työstä. Niistä on tullut yksi EU:n pääasiallisista painopisteistä. Mietinnöistä ilmenevä pyrkimys hyväksyä nykyinen politiikkaa ja lainsäädäntö ja tehdä niistä kokonaisstrategia on kiitettävä asia. Tämän onnistumiseksi kaikkien jäsenvaltioiden on kuitenkin liityttävä yhteen, jotta varmistettaisiin yleispätevät interaktiiviset julkiset palvelut, joilla voidaan toivottavasti edistää tietoyhteiskuntaa ja taata tiedon yhtäläinen saatavuus kansalaisille.
Paasilinnan sähköisen hallinnon (eGovernment), tietotekniikkaa hyödyntävän opetuksen (eLearning), sähköisen terveydenhuollon (eHealth) ja sähköisen kaupankäynnin (eBusiness) sisältävällä toimintasuunnitelmalla on varsin hienot tavoitteet. Tavoitteella kilpailukyisen tietotalouden luomisesta on merkittävä vaikutus kasvuun, tuottavuuteen, työllisyyteen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen Euroopassa. Tätä tavoitetta kannatan erittäin lämpimästi, ja sitä on kovasti tarjottu EU:n tärkeimmäksi painopisteeksi. Meidän on kuitenkin myönnettävä, että tällä alalla kehitys on ollut aivan liian hidasta. Meidän on pystyttävä saamaan aikaan paljon enemmän kuin olemme toistaiseksi pystyneet. Meidän on otettava selvää, kuinka voimme lisätä osallistumista, ja varmistettava, ettei meillä ole kahta eri tahtia etenevää Eurooppaa, eikä tietoteknistä alaluokkaa. Kannatan suuresti sitä, mitä Paasilinna totesi.
Julkisen tiedon uudelleenkäyttöä käsittelevästä van Velzenin mietinnöstä toteaisin, että tämä uudelleenkäyttö voi olla ratkaiseva ja hyvin tärkeä taloudellinen tekijä, joka luo lisäarvotuotteita ja -palveluja sekä saa yritykset jälleen kukoistamaan, erityisesti pk-yritykset. Kotialueellani West Midlandsissa, monet pk-yritykset etsivät tällaista tietoa. Kuten van Velzen totesi, meidän on kuitenkin poistettava esteet ja luotava unioniin yhtäläiset pelisäännöt.
Olen työskennellyt julkisella sektorilla huomattavan pitkän ajan. Olen huolestunut siitä, että julkisille laitoksille sälytetään kohtuuttomia rasituksia. Siksi vaadin, että sallitaan investointien kohtuullinen tuotto. Olemme vaikeassa tilanteessa, koska yhtäältä meidän on kannustettava yrityksiä ja toisaalta yritykset haluavat tietoa halvalla tai ilmaiseksi. Meidän on varmistettava, etteivät nämä kustannukset kaadu julkisille laitoksille, joilla on tuottamisvelvollisuus, mutta joiden liikkumisvara on rajallinen.
Tuen myös vahvasti sitä, mitä jäsen Read sanoi asiasta, ja olen hänen kanssaan samoilla linjoilla.

Matikainen-Kallström (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, tietoyhteiskunnasta puhuttaessa on syytä muistaa, että on juuri tehty suuri viestintämarkkinalain uudistus, jonka yhteydessä luotiin uudet lainsäädännölliset normit tele- ja muulle verkkoliiketoiminnalle. Jäsenvaltiot ovat vasta panemassa pakettia täytäntöön.
Tämä keskustelu ei saa vääristää kuvaa telelainsäädännöstä, mikä vain aiheuttaisi epävarmuutta kolmannen sukupolven matkaviestinnän investoinneissa. Meidän tulee auttaa vaikeuksissa olevaa kolmannen sukupolven mobiililiiketoimintaa, ei kahlita sitä. Viidessä vuodessa hyvin kasvanut GSM-mobiililiiketoiminta on kilpailukykymme kulmakivi ja Lissabonin strategian lähes ainut veturi. Pieleen menneen kolmannen sukupolven matkaviestintään liittyvän rahastuksen jälkeen meidän on osoitettava yhteistä vastuuta. Matkapuhelinteollisuus on merkittävä työllistäjä ja innovaation keihäänkärkituote. Ala on saatava uuteen nousuun, muuten japanilaiset karkaavat meiltä lopullisesti.
Otin asiakseni tutkia väitettä aivosyöpien lisääntymisestä Suomessa 1990-luvulta lähtien. Samaan aikaan kun tukiasemaverkko on kasvanut räjähdysmäisesti, Suomen syöpäluvut ovat laskeneet radikaalisti. Julkisuudelle on vaikea myydä tylsiä faktoja. EU:ssa on säädelty tarkat säteilyrajat, jotka ovat WHO:n normeja alhaisempia. Mikroaaltouunit säteilevät tukiasemia voimakkaammin. Espanjalaisten operaattorien arvot ovat vain jopa yksi kahdessadasosa turvallisista raja-arvoista. Helpompi on vain väittää, että matkapuhelimet sulattavat aivomme.
Julkiset asiakirjat on saatava sähköisiksi. Perustietojen tulee olla ilmaisia. Viranomainen saa periä kulunsa, mutta ylimääräisiä korvauksia on turha vaatia. Jäsenvaltioiden on vastattava siitä, että julkisilla instituutioilla on riittävät resurssit käytössään. Lopuksi parhaimmat kiitokset esittelijöille.

Martin, Hans-Peter (PSE).
Arvoisa puhemies, minulla on ilo puhua 13 jäsenelle, jotka eivät näytä pystyvän irtautumaan tästä paikasta, ja erityisesti eräälle naishenkilölle, joka on edelleen kuuntelemassa meitä. Viisi minuuttia ennen keskiyötä meillä on käsiteltävänä aihe, joka ilmiselvästi vetää yleisöä puoleensa. Voitaisiin sanoa myös niin, että tiedämme, että haluamme Euroopan ja tarvitsemme sitä, joten suonette minun käyttää puheenvuoroni jäljelle jäävät 90 sekuntia siihen, että puhun siitä, kuinka tämä voidaan saavuttaa.
Hyvät kollegat, kokeilkaapa käytännössä sitä, mistä täällä keskustelemme. Menkääpä käymään vaikkapa neuvoston Internet-sivulla ja menkää suoraan sinne, missä sanotaan "asiakirjoihin tutustuminen" ja valitkaa se. Mitä tapahtuu? Ei mitään. Valitkaa se uudelleen. Mitä tapahtuu? Ei mitään. Pyytäkäämme hyviä ystäviämme neuvostossa ja komissiossa - jonka sivusto näyttää olevan peräisin teoksesta "Valkoinen hevonen", joka oli kulttioperetti 50-luvun Itävallasta - käyttämään rahaa, jonka voimme säästää esimerkiksi luopumalla tällaisten kokousten pitämisestä tässä muodossa, noin 50 000, 60 000 tai 100 000 euroa, sellaisen ajan tasalla olevan Internet-sivuston laatimiseen, josta on enemmän hyötyä kuin nykyisestä. Tekisitte itse asiassa äänestäjille palveluksen.
Myös hakutoiminnot olisi syytä saada toimiviksi. Jos nämä erittäin yksinkertaiset asiat hoidetaan, voimme mielestäni pohtia, mihin voisimme käyttää tätä uutta sähköistä Eurooppaa. Voisimme esimerkiksi ottaa käyttöön välineitä kansalaisten mielipiteiden tutkimiseksi. Samalla olisi myös mahdollista pitää Euroopan laajuisia kansanäänestyksiä varsin vaivattomasti ja vähäisin kustannuksin.
Tätä kaikkea on aina arvioitava siltä pohjalta, mitä itse arvelen - demokratiaa ei voi olla ilman avoimuutta, ja oikein käytettynä Internet on erittäin hyvä keino sen saavuttamisessa.

Rübig (PPE-DE).
Arvoisa komission jäsen hyvät parlamentin jäsenet, Hans-Peter Martin on oikeassa. Meitä ei ole istuntosalissa kovin monta. Emme tiedä, kuinka moni seuraa keskustelua työhuoneestaan, emmekä tiedä, kuinka moni seuraisi sitä, jos voisimme välittää tämän istunnon Internetin kautta. Jos olisi edes mahdollista käyttää virtaavaa videotekniikkaa tämän istunnon näyttämiseksi sopivaan vuorokaudenaikaan, luulen, että Internet-sivustomme käyttö moninkertaistuisi, ja siten voitaisiin avoimemmin ja myös paljon tehokkaammin analysoida ja seurata sitä, mitä täällä tapahtuu.
Mitä tarvitsemme? Lisää nopeutta ja tehokkuutta. Tarvitsemme hakukoneita, jotka johdattavat käyttäjän oikeaan paikkaan mahdollisimman nopeasti avainsanojen perusteella. Avainsanojen "Hans-Peter Martin", "Paul Rübig", "e-commerce" ja "läsnäolijat" olisi johdatettava käyttäjä suoraan tähän istuntoon. Katson, että maailmamme on muuttunut, verkostunut yhteiskuntamme on itse asiassa jo totta. On jo kauan aikaa ollut mahdollista hoitaa hallinnollisia muodollisuuksia ja harjoittaa liiketoimintaa sähköisesti, mutta eräät keskeiset edellytykset puuttuvat.
Kun maailman kauppajärjestön neuvotteluja käydään ensi syksynä Cancunissa, meidän on kysyttävä itseltämme: missä määrin maailmankauppa on vapautunut? Jos Hans-Peter Martin menee nyt jollekin kotisivulle tilatakseen kirjan tai tietokoneohjelmiston Yhdysvalloista, millaisten esteiden ja byrokratian kanssa hän joutuu tekemisiin? Millaisia tullimaksuja hänen on maksettava ja ennen kaikkea mitä postipalvelu aikoo tehdä lähetys- ja toimituskuluille, jotka ovat tällä hetkellä kerta kaikkiaan kohtuuttomat pienten pakettien kohdalla?
Tarvitsemme postipalvelujen alalle lisää kilpailua. Tarvitsemme turvallisia maksujärjestelmiä, tarvitsemme asiakkaita petoksilta suojaavaa korvausjärjestelmää ja tarvitsemme sähköistä rahaa, jonka avulla voimme maksaa ikään kuin käteisellä. Tulevaisuudessa tarvitsemme ehdottomasti setelijärjestelmän soveltamista sähköiseen rahaan. Lopuksi toteaisin, että tarvitsemme myös Euroopan laajuista selvitystä näiden uusien tekniikoiden käyttöä haittaavista esteistä.

Vlasto (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keventääkseni hieman tunnelmaa sanoisin, että tätä tärkeää asiaa koskevaa keskustelua käydään toista päivää, sillä nyt on 12. helmikuuta.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämän sanottuani todettakoon, että julkiset tiedot ovat erityisen arkaluonteinen ala, koska ne liittyvät julkiseen tietoon, jota julkiset viranomaiset hallinnoivat joko suoraan tai epäsuorasti.
Avoimuutta ja julkisen tiedon saatavuutta koskeva yhteisön lainsäädäntö muodostaa jo erittäin kattavan kehyksen, mutta joillakin aloilla tarvitaan selventämistä mahdollisen lainsäädännöllisen tyhjiön aiheuttaman kilpailun vääristymisen estämiseksi.
Onnittelen Euroopan komissiota tästä julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäyttöä ja hyödyntämistä koskevasta ehdotuksesta. Olen kuitenkin pahoillani, että tekstin eräissä osissa on epätäsmällisyyksiä. Tarkoitan esimerkiksi niitä asiakirjoja, joihin viitataan mutta joita ei määritellä selvästi ja täsmällisesti. Kuten ehdotin asiasta vastaavalle valiokunnalle, julkisen asiakirjan käsite on rajattava tarkemmin. En tarkoita yhdenmukaistamista, vaan pelkästään tarkoituksenmukaista määritelmää, jonka avulla kansalaiset tietävät tarkalleen, minkä julkisten asiakirjojen katsotaan kuuluvan direktiivin soveltamisalaan.
Olisi myös ollut suotavaa lisätä viittaus julkisten asiakirjojen saatavuuden aikarajoihin. Toisaalta olen tyytyväinen siihen, että ehdotukset tiedon tuottamisen yksipuolisesta lopettamisesta ja ehdotukset tällaisen lopettamisen ehdoista hyväksyttiin ja erityisesti ilmoituksen antaminen kohtuullisessa ajassa. Yhtäkkisesti toteutettu tiedon tuottamisen lopettaminen on riski asianomaisille toimijoille. Tarkoitan erityisesti pk-yrityksiä sekä pieniä ja keskisuuria tuotannonaloja, joilla ei ole teknisiä tai taloudellisia resursseja selviytyä tällaisista tilanteista, jos niille ei ilmoiteta ajoissa.
Hyvät kollegat, tämän vuoksi kehotan teitä äänestämään van Velzenin mietinnön puolesta. Esittelijä on onnistuneesti täydentänyt komission perusehdotuksia kattavalla mietinnöllä, josta on viisaasti neuvoteltu niiden eri poliittisten ryhmien kesken, joihin me kuulumme.

Oreja Arburúa (PPE-DE).
Arvoisa puhemies, ei ole tarpeen painottaa sitä, miten tärkeä tietoyhteiskunta tällä hetkellä on kaikille, niin julkiselle sektorille kuin yrityksille ja kansalaisille.
Keskityn tänään keskustelun aiheena olevista mietinnöistä ainoastaan kahteen. Julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäyttöä koskevan komission aloitteen osalta todettakoon, että yhä useampi yritys Euroopassa hyödyntää ja käyttää uudelleen julkisen sektorin tietoa. Meidän on taattava, että tämän tiedon saatavuuden edellytykset ovat samat kaikkialla Euroopassa. Tiedon hinnan on oltava ilman muuta verrannollinen sen tuottamisen kustannuksiin, mutta toisaalta, kuten kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta on todennut, emme voi velvoittaa julkishallintoa tuottamaan kaikkea tätä tietoa, jos se ei ole merkityksellistä tai tarpeellista.
Neuvoston ehdottaman eEurope-toimintaohjelman seurantaa sekä hyvien käytäntöjen levittämistä ja verkkojen turvallisuutta koskevan päätöksen osalta haluan korostaa kahta seikkaa. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta, joka valmisteli lausunnon mietinnön pääasiallisesti laatineelle teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnalle, on myös todennut, ettei ole tarpeen edistää pelkästään hyvien käytäntöjen kaikenlaista vaihtoa julkisten ja yksityisten toimijoiden välillä, vaan että komission olisi myös rahoitettava tiedotuskampanjoja verkkojen turvallisuudesta.
Haluan onnitella komissiota tämänpäiväisestä aloitteesta yhtenäisen järjestelmän esittämisestä verkkojen turvallisuutta varten. On selvää, että työmme ja taloutemme perustuvat yhä enemmän tietoyhteiskuntaan, ja näin ollen on tärkeää vähentää verkkojen turvattomuuteen liittyvää riskiä.
Meidän on taattava sekä turvallinen käyttömahdollisuus että tietojen yksityisyyden suoja niille, jotka käyttävät julkisen sektorin palveluja ja yleensä verkkoja.
Sähköisen talouden vahvistamiseksi elinkeinoelämän alalla on myös olennaisen tärkeää edistää yrittäjähenkeen perustuvaa kulttuuria ja kannustaa yrittäjiä osallistumaan enemmän tietoyhteiskuntaan. Vaikka Lissabonissa, kuten muut jäsenet totesivat, strategiseksi tavoitteeksi asetettiin tietoon perustuvan talouden muuttaminen maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi taloudeksi, tavoite tietoyhteiskunnasta on ilman muuta tärkeä ja olennainen kehityksen vauhdittaja.

Liikanen
Arvoisa puhemies, keskustelu on ollut laaja-alainen ja varsin mielenkiintoinen. Haluan kiittää van Velzeniä hänen tekemästään julkisen sektorin tietoa koskeneesta työstä. Olemme kaikki hyvin pitkälti samaa mieltä siitä, että laatu on yksi olennaisimmista tekijöistä uusien tietoyhteiskuntapalvelujen ja etenkin 3G-palvelujen kehittämisessä.
Esittäisin komission kannan tarkistuksiin mieluummin kirjallisena, koska työturvallisuusdirektiivi alkaa työaikojamme koskevilla rajoituksilla!

Puhemies.
Varsin viisas päätös. Kiitän teitä, arvoisa komission jäsen.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään keskiviikkona klo 12.00.

Sylla (GUE/NGL)
Onnittelen Terrón i Cusía hänen työstään.
Komission ehdotuksessa kolmansien maiden kansalaisten maahantulosta ja oleskelusta korostetaan taas laillista tai laitonta maahanmuuttoa ja nostetaan esille kysymys työllisyydestä, jota pidetään ensisijaisesti välttämättömänä edellytyksenä pysyvän aseman myöntämiselle. 
Pidän kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan direktiiviehdotukseen tekemiä parannuksia myönteisinä, mutta haluan painottaa, että esittelijä on osoittanut työssään huomattavaa selkeyttä ja käsitellyt asiaa ilman demagogiaa. 
Mietinnössä on joitakin mielenkiintoisia ehdotuksia ja etuja, mainittakoon erityisesti suurempi avoimuus, menettelyjen yksinkertaistaminen ja kolmansien maiden etujen parempi huomioon ottaminen. Esittelijä pyrkii yleisesti ottaen parantamaan oleskeluluvan ja työluvan haltijoiden oikeuksia ja korostaa, että kaikille ulkomaalaisille tulisi antaa yhtäläiset mahdollisuudet koulutukseen ja asumiseen. Pidän valitettavana, ettei näiden ehdotusten tueksi ole esitetty konkreettisia lukuja eikä mietinnössä ole painotettu enemmän kysymystä kansalaisuuden saamisesta.
Meidän kaikkien on työskenneltävä vapaan liikkuvuuden periaatteen takaamiseksi, jotta työntekijöiden mahdollisuudet löytää työtä ja laajentaa ammatillista pätevyyttään paranisivat ja jotta heidän liikkuvuuttaan edistettäisiin tiukemman liiton luomiseksi kansojen välille.
(Työjärjestyksen 120 artiklan 7 kohdan mukaisesti lyhennetty kirjallinen lausuma.)
