Esityslista
Puhemies
Ennen kuin siirrymme kohtaan " pöytäkirjan hyväksyminen" , olen ottanut vastaan neljältä poliittiselta ryhmältä - Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmältä, Euroopan kansanpuolueen ryhmältä, Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmä - Pohjoismaiden vihreä vasemmisto -ryhmältä ja Vihreältä ryhmältä - pyynnön, että neuvosto ja komissio antaisivat tänään iltapäivällä julkilausuman Irakin tilanteesta. Ryhmät ehdottavat, että tämä kohta lisättäisiin klo 15.0-15.45 välille ja että tämän seurauksena keskustelu ajankohtaisista aiheista jäisi lyhyemmäksi.
Toimitan tätä pyyntöä koskevan äänestyksen, ja sen jälkeen sovimme toimintatavoista.
(Parlamentti hyväksyi pyynnön.) Lisäksi minulla on PPE-ryhmän tekemä ehdotus, että kohta " Rank Xeroxin liiketoiminnan siirtäminen" ja kohta " Filippiinit" poistettaisiin esityslistalta, jotta tämä keskustelu voitaisiin lisätä niiden tilalle.
Onko jollain muulla ryhmällä muuta huomautettavaa? Jos ei ole, toimitan äänestyksen kohdan 4 ja 5 poistamisesta ajankohtaiskeskustelusta.

Green
Arvoisa puhemies, tiedätte aivan yhtä hyvin kuin minäkin, että tämä on hyvin kiireellinen ja ajankohtainen aihe. Voisitteko tavata ryhmien pääsihteerit päättääksenne tänä iltapäivänä järjestettävästä ajankohtaiskeskustelusta? Kukaan meistä ei ole ehtinyt pohtia yksityiskohtaisesti sitä, missä järjestyksessä keskustelu pitäisi käydä, voivatko neuvosto ja komissio olla mukana ja mitä kiireellisiä aiheita on jätettävä pois. Olisi reilua antaa meille hieman enemmän aikaa, ja voitte ilmoittaa asiasta myöhemmin.

Puhemies
Se sopii minulle. Pääsihteerien kokous pidetään äänestyksen jälkeen. Keskustelun kulusta ja kiireellisten aiheiden poistamisesta voidaan antaa ehdotuksia alkuiltapäivästä. Parlamentin on päätettävä esityslistan muuttamisesta.

Spencer
Arvoisa puhemies, haluaisin puoltaa ehdotusta, koska kyse on ulkoasioista. Paikalla on käsittääkseni itävaltalainen ministeri, joka voi puhua puheenjohtajavaltion puolesta, ja tämä on mielestäni oikea tapa edetä tällaisessa tilanteessa. Meidän pitäisi kuunnella puheenjohtajavaltiota ja komissiota ja käydä sitten keskustelu. Olen täysin tyytyväinen teidän ehdottamaanne menettelyyn.

Martin
Arvoisa puhemies, tilanne on todellakin poikkeuksellinen, ja puollan ehdotustanne. Haluaisin kuitenkin sanoa, että jos päätämme poistaa esityslistalta kaksi kiireellistä aihetta, meidän pitäisi noudattaa aiemmin luomaamme ennakkotapausta ja äänestää niistä, vaikka emme keskustelekaan niistä. Viikon alussa sovittiin näiden kahden aiheen ottamisesta mukaan esityslistalle.

Puhemies
Siitä keskustellaan pääsihteerien kokouksessa, ja parlamentti päättää siitä tämän iltapäivän istunnon alussa. Olen varma, ettei se tuota ongelmia, mutta parlamentin on päätettävä siitä.

Green
Arvoisa puhemies, haluaisin vain selvennystä siihen, aiotaanko Irakista laatia päätöslauselma. Minun ryhmäni haluaisi mielellään päätöslauselman; meillä on teksti, josta haluaisimme keskustella muiden ryhmien kanssa.

Puhemies
Luulen, että PPE-ryhmä on pyytänyt päätöslauselmaa, mutta en tiedä, olenko saanut oikeanlaista tietoa.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, mielestäni parlamentilla pitää olla tilaisuus keskusteluun, kuten ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan puheenjohtaja juuri sanoi. Emme tarvitse tällä hetkellä päätöslauselmaa. Jos sellainen pitäisi kuitenkin olla, arvoisa puhemies, niin silloin se on tammikuuhun kuuluva asia, johon varmasti taas palaamme, mutta emme missään tapauksessa nyt.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmäni on sitä mieltä, että olipa aihe miten mutkikas tahansa, niin siinä on joukko asioita, jotka ovat hyvin selviä. Ne liittyvät YK: hon, ne liittyvät tavoitteisiin ja ne liittyvät siihen, että on välttämätöntä ryhtyä lailliseen toimintaan Saddamin suhteen. Kannatamme siis sosialistiryhmän tavoin sitä, että täällä käytävä keskustelu päätetään todella päätöslauselman nojalla. Muuten sanamme lentävät vain tuuleen...

Cox
Arvoisa puhemies, ryhmäni mielestä se, kenelle kuuluu poliittinen vastuu siitä, mitä Irakissa tänään tapahtuu, on erittäin selvä. Keskustelimme lyhyesti tänä aamuna, ja olen iloinen siitä, että suhtauduitte myönteisesti pyyntöön keskustella asiasta. Tässä tilanteessa olisi sopivaa keskustella asiasta ilman päätöslauselmaa.

Moreau
Arvoisa puhemies, haluan ilmoittaa, että GUE/NGL-ryhmä paheksuu viime yönä käynnistettyjä ilmaiskuja...

Puhemies
Rouva Moreau, nyt ei ole aika ryhtyä keskustelemaan siitä.
Nyt yritämme saada vastauksen siihen, onko annettava julkilausuma. Varsinaisesta asiasta keskustellaan puolestaan tänään iltapäivällä.
Rouva Moreau, olkaa ystävällinen ja kertokaa meille, haluaako ryhmänne julkilausumaa vai ei, älkääkä aloittako keskustelua asian sisällöstä.

Moreau
Arvoisa puhemies, parlamentin on ilmoitettava, että se paheksuu hyökkäyksiä...
(Vaihtelevia reaktioita)

Puhemies
Teiltä evätään puheenvuoro, rouva Moreau.
Alistan päätöslauselmaesitystä koskevan kysymyksen äänestykseen.

Berès
Arvoisa puhemies, paheksun tapaa, jolla keskeytitte kollegamme Gisèle Moreaun puheenvuoron, ja pyydän, että annatte hänen ilmaista kantansa päätöslauselmasta.

Puhemies
Olen pahoillani, rouva, mutta jos sääntöjä ei noudateta ja jos keskustelu aloitetaan silloin, kun ei ole sen aika, en voi hyväksyä sitä.
Käynnistän äänestyksen saadakseni tietää tarkalleen, onko päätöslauselmaesitys perusteltu.
(Parlamentti hylkäsi ehdotuksen.)
Puhemies
Virallisella lehterillä on meidän entinen kollegamme rouva Claudia Roth. Haluaisin tervehtiä häntä, sillä hän on ystävällisesti tullut tapaamaan meitä jätettyään tehtävänsä.

Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Gallagher
Arvoisa puhemies, parlamentti päätti eilen sisällyttää 50 000 tonnia makrillia Venäjän elintarvikeapupakettiin. Vetoaisin teihin, että tiedottaisitte ystävällisesti kalastusalasta vastaavalle ministerineuvostolle, joka kokoontuu tänä aamuna Brysselissä, että sen pitäisi kunnioittaa parlamentin mielipidettä ja ottaa huomioon tämä suositus, josta päätettiin hyvin selvällä ääntenenemmistöllä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Gallagher. Ilmoitamme asiasta välittömästi neuvostolle.

Miranda De Lage
Arvoisa puhemies, haluaisin kertoa teille tänä aamuna hyviä uutisia. Kansainväliset näkymät eivät ole niin miellyttävät kuin haluaisimme, mutta eilen 100 vuotta kestäneiden konfliktien jälkeen - Argentiinan ja Chilen välillä on ollut 23 konfliktia rajakiistojen vuoksi - allekirjoitettiin sopimus, jolla saadaan aikaan lopullinen rauha näiden maiden välille. Tämä on mielestäni iloinen uutinen, ja mikäli se parlamentille sopii, pyytäisin puhemiestä välittämään sekä Chilelle että Argentiinalle meidän onnittelumme niiden juuri allekirjoitettaman rauhansopimuksen johdosta.

Puhemies
Kiitos, rouva Miranda. Tällaisena päivänä ei ole pahitteeksi, että on edes yksi paikka, jossa vallitsee rauha. Välitän parlamentin tyytyväisyyden osoituksen välittömästi.

Metten
Arvoisa puhemies, pöytäkirjasta, kiireellisistä aiheista, eilisen ajankohtaiskeskustelun 4 kohdassa on pyyntö korvata aihe uudella aiheella: Rank Xerox -yhtiön siirtäminen. Se on väärä muoto. Yrityksen nimi on pelkkä Xerox. Joten haluaisin pyytää sekä korjaamaan eiliset pöytäkirjat että puhumaan tänä iltapäivänä käytävässä keskustelussa pelkästään Xeroxista Rank Xeroxin sijaan. On älytöntä parlamentin taholta, jos emme edes osaa käyttää yrityksen varsinaista nimeä.

Puhemies
Kiitos, herra Metten. Asia tarkistetaan.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Äänestykset
Päätöslauselmaesitys, joka sisältyy Dührkop Dührkopin ja Violan budjettivaliokunnan puolesta laatimaan mietintöön neuvoston muuttamasta esityksestä Euroopan unionin yleiseksi talousarvioksi varainhoitovuodeksi 1999 (kaikki pääluokat) (C4-0600/98) ja vuoden 1999 alustavaa talousarvioesitystä koskevasta oikaisukirjelmästä nro 1/99 - Pääluokka III: Komissio (C4-0666/98)

(Parlamentti hyväksyi päätöslauselmaesityksen.)
Samland (PSE), budjettivaliokunnan puheenjohtaja. (DE) Arvoisa puhemies, olen kuullut, että neuvoston puheenjohtaja on vielä ilmassa eikä hänen lentokoneensa voi laskeutua. On kuitenkin tärkeää, että vähintäänkin kuuntelemme, mitä neuvoston puheenjohtajalla on sanottavaa. Olette nyt saaneet päätökseen esityksen talousarvioksi vuodeksi 1999 ja samalla nykyisten rahoitusnäkymien viimeisen talousarvion. Pyydän parlamentin varapuhemiestä kertomaan sen, mitä neuvoston puheenjohtajan oli määrä kertoa, toisin sanoen, että hän yhtyy parlamentin toisessa käsittelyssä tekemään päätökseen, jonka mukaan emme ole ylittäneet enimmäismäärää ja että hän hyväksyy talousarvion myös neuvoston puolesta. Arvoisa puhemies, teidän pitäisi esittää tämä neuvoston puheenjohtajan puolesta.

Puhemies
Todellakin, herra Samland.

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, istuntoasiakirjaa tarkastellessani siitä näyttäisi puuttuvan yksi kohta, joka on rakennerahastoja koskeva tarkistus, jonka puolesta äänestimme budjettivaliokunnassa ja jota ei ole - luullakseni kiireen vuoksi - sisällytetty istuntoasiakirjaan. Ymmärtääkseni kohta 7 oli se, joka hyväksyttiin täysin tämänpäiväisessä äänestyksessä sisällytettäväksi tähän asiakirjaan. Haluaisin varmistaa yksiköiltä, että asia on näin.

Puhemies
Yksiköiden taholta sanotaan, että se on sisällytetty, mutta tämä vahvistetaan aikanaan, ja lisäksi kaikki kieliversiot tarkistetaan.

Wynn
Arvoisa puhemies, tämä on joillekin valiokunnan ansioituneille jäsenille viimeinen talousarvio: puheenjohtaja herra Samlandille; lordi Tomlinsonille; herra Dankertille meidän puoleltamme, herra Brinkhorstille liberaaliryhmästä, luultavasti herra Kellett-Bowmanille; ja uskoakseni myös herra Bardongille PPE-ryhmästä. Haluaisin koko budjettivaliokunnan puolesta kiittää heitä sydämellisesti heidän tekemästään työstä ja toivottaa heille kaikkea hyvää tulevaisuutta varten.
(Jatkuvia suosionosoituksia)

Puhemies
Paljon kiitoksia aloitteestanne, herra Wynn. Itse asiassa olen vastaanottanut neuvoston puheenjohtajalta seuraavanlaisen julkilausuman: " Te olette saaneet esityksen talousarvioksi vuodeksi 1999 toisen käsittelyn päätökseen. Äänestystulos vastaa odotuksiamme, ja minulla on kunnia ilmoittaa, että neuvosto voi hyväksyä teidän toisen käsittelynne tuloksena olevan määrärahojen lisäämisen enimmäismäärän."
Tämän neuvostolta vastaanottamani julkilausuman myötä voin julistaa vuoden 1999 yleisen talousarvion lopullisesti hyväksytyksi.
(Vuoden 1999 yleinen talousarvio allekirjoitettiin.)

Puhemies
Mielestäni parlamentti voi onnitella esittelijä Dührkopia ja esittelijä Violaa sekä parlamentin neuvottelijoita siitä erinomaisesta työstä, jonka he ovat tehneet.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, ennen kuin alamme äänestää mietinnöstä, haluaisin muistuttaa työjärjestyksen liitteessä V olevasta määräyksestä. Olen itse asiassa hieman yllättynyt siitä, että äänestys aloitetaan johdannosta ja perusteluista, vaikka liitteen V 3 artiklan 3 kohdan mukaan, silloin kun on kyse vastuuvapauden myöntämistä koskevaa päätösehdotusta käsittelevästä mietinnöstä, ensimmäisenä äänestetään päätösehdotuksesta ja sen jälkeen päätöslauselmaesityksestä.
Sekaannusta aiheuttaa epäilemättä se, että talousarvion valvontavaliokunnan ehdotus päätökseksi sekä päätöslauselmaesitys esitetään yhtenä tekstinä, mutta liite on erittäin selkeä, minkä voi hyvin ymmärtää. Tärkeintä on saada selvyys siitä, mistä keskustellaan - joka näkyy tässä tapauksessa päätöslauselman 23 artiklassa - eli siitä, hyväksytäänkö vastuuvapauden myöntäminen vai ei, äänestetäänkö perusteluista, jotka muodostavat yleensä niiden jälkeen tulevan päätöslauselman.
Pyydän teitä tältä osin noudattamaan työjärjestystä, koska talousarvion valvontavaliokunnan lausuntojen osalta ei ole aina menetelty sen mukaisesti. Kokemus osoittaa myös, että parlamentin on aina helppo purkaa paineitaan päätöslauselman ensimmäisessä osassa, ennen kuin se paneutuu jälkimmäiseen osaan.

Puhemies
Olette tietenkin oikeassa, herra Fabre-Aubrespy. Valiokunnan hyväksymä päätöslauselmaesitys ei ole muodollisesti täysin työjärjestyksen liitteen V mukainen. Mielestäni on paras alistaa kysymys parlamentin käsiteltäväksi, jotta se voi päättää, missä järjestyksessä se haluaa äänestää, sillä toimivaltaisen valiokunnan ehdotuksessa noudatetaan toista järjestystä.

Theato
Arvoisa puhemies, uskon, että tässä yhteydessä on kuitenkin noudatettu määrättyä menettelyä, sillä tekstistä käy aivan selvästi ilmi, että ehdotus päätökseksi jatkuu 25 kohtaan asti, ja 25 kohdasta eteenpäin kyse on päätöslauselmaesityksestä. Tämän jälkeen on esitetty perustelut, jotka tavallisesti, kun ne on ilmaistu selvästi otsikoilla, on annettu huomautuksissa tai ehdoissa, jotka komission on täytettävä vastuuvapautta koskevan päätöksen yhteydessä. Tässä asiakirjassa niitä ei ole tosin erotettu selvästi otsikolla vaan käyttämällä tähtiä. Yksiköiden laatima otsikko - ne ovat kirjoittaneet ainoastaan osa A - on näin ollen harhaanjohtava. Se ei ollut tarkoituksemme, ja meille olisi pitänyt sanoa selvästi, että tähän kohtaan on lisättävä otsikko. Mielestäni se voidaan kuitenkin lisätä jälkikäteen.

Puhemies
Kiitän teitä, rouva Theato, sillä on selvää, että päätöslauselmaesitys ulottuu 24 kohdan loppuun asti, ja että ehdotus päätökseksi alkaa 25 kohdasta. Eikö niin? Esittelijä voi varmaankin selventää asiaa. Päätöslauselmaesitys ulottuu 24 kohtaan asti, joka on vielä osa sitä, ja ehdotus päätökseksi sisältää 25 ja 26 kohdan. Eikö niin?

Elles
Arvoisa puhemies, minun on sanottava, että vastuuvapauden myöntämistä koskevan työjärjestyksen liitteen V noudattaminen on meille todellinen painajainen. Olemme saaneet ristiriitaisia arvioita koko menettelyn ajan. Kehottaisin teitä, että pyytäisitte parlamenttia yhdenmukaistamaan työjärjestyksen perustamissopimuksen mukaiseksi mahdollisimman pian.
Mitä tulee rouva Theaton mainitsemaan seikkaan, hän on mielestäni oikeassa ja meidän pitäisi äänestää siitä parlamentissa menettelyn selventämiseksi.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, minusta on hyvin huono asia, jos päätetään sattumanvaraisella enemmistöllä siitä, noudatetaanko työjärjestystä vai ei. Minusta työjärjestys on päivänselvä. En niin ollen ymmärrä, miten sen kohdalla sitten voidaan tehdä poikkeus sattumanvaraisella enemmistöllä. Pyydän, että käsittelemme työjärjestystämme oikein ja äänestämme määräysten mukaan emmekä oman päämme mukaan.

Puhemies
Työjärjestyksen 3 artiklan 3 kohdassa sanotaan:
" Päätösehdotuksesta äänestetään ennen päätöslauselmaesitystä. Vastuuvapauden myöntämistä koskevan menettelyn viimeisenä vaiheena äänestetään päätöslauselmaesityksestä kokonaisuudessaan." Tämä tarkoittaa sitä, että 25 ja 26 kohdasta on äänestettävä ennen muita kohtia ja että sen jälkeen äänestetään jäljellä olevista kohdista ja että lopuksi äänestetään päätöslauselmaesityksestä kokonaisuudessaan.

Theato
Arvoisa puhemies, jos erotatte osat toisistaan, se on tehtävä osasta 26-29. Jos tarkastelette asiakirjaa, huomaatte, että tekstissä on tehty tässä kohtaa jako.

Puhemies
Rouva Theato, haluaisin pyytää teitä vielä selventämään asiaa. Yritämme saada selville, mikä kuuluu päätökseen ja mikä päätöslauselmaan. Mielestäni 23 kohdassa sanotaan:
" Näitä havaintoja silmällä pitäen päättää myöntää vastuuvapauden komissiolle..."

Puhemies
Tämä näyttäisi olevan päätös, eikä päätöslauselma. Näin ollen päätös alkaa 23 kohdasta jatkuen siitä eteenpäin.

Theato
Arvoisa puhemies, minähän sanoin juuri samaa. Teksti sisältää ehdotuksen päätökseksi ja päätöslauselmaesityksen. Näin määrätään työjärjestyksessä. Ehdotuksessa päätökseksi on esitetty, mitä tehdään ja miten tämä parlamentti tekee päätökset. Näin te juuri totesitte. Päätöslauselmaesitys sisältää ne huomautukset, jotka liittyvät ehdotukseen päätökseksi ja joita on noudatettava. Siksi päätöslauselmaesitys alkaa 26 kohdasta.

Elles
Arvoisa puhemies, tämä sekaannus vain osoittaa sen, miten omituinen työjärjestys oikeastaan on. Toistaisin rouva Theaton lausunnon, että ehdotus päätökseksi alkaa 1 kohdasta ja loppuu 25 kohtaan. Kaikki se kuuluu päätökseen, ja päätöslauselmaesitys alkaa 26 kohdasta.
Ennen 23 kohtaa koskevaa äänestystä

Puhemies
Herra Martensilla on puheenvuoro.

Martens
Arvoisa puhemies, pyydän puheenvuoroa ja pyydän anteeksi kollegoiltamme, mutta äänestämme 23 kohdasta poikkeuksellisissa olosuhteissa, koska parlamentin puhemies on eilen jakanut meille Euroopan komission julkilausuman. Olemme puhuneet siitä emmekä ole samaa mieltä tämän julkilausuman päätelmistä. Niissä sanotaan, että mikäli 23 kohtaa ei hyväksyttäisi vuoden 1996 vastuuvapauden myöntämisen kanssa, vaan se hylättäisiin, niin silloin olisi jätettävä epäluottamuslause. Emme ole samaa mieltä. Poliittisen ryhmämme suuri enemmistö toivoo 23 kohdan hylkäämistä. Se merkitsee parlamenttimme työjärjestyksen perusteella, että asia lähetetään takaisin talousarvion valvontavaliokuntaan ja että keskustelua parlamentin ja komission välillä jatketaan. Vastuuvapauden epääminen merkitsee sitä.
Haluaisin vielä lisätä tähän, että me ryhmänä säilytämme täyden luottamuksen Euroopan komission puheenjohtajaan ja että luotamme häneen hänen ehdottamiensa uudistusten läpiviemisessä. Siksi tarvitsemme äänestystä.
Lopuksi haluaisin sanoa tämän. Epäluottamuslause ei ole oikea menetelmä tämän parlamentin hyväksynnän ja luottamuksen osoittamiseksi. Komission puheenjohtaja voisi toimia välittäjänä ja me voisimme sen jälkeen hyväksyä luottamuslauseen. Se olisi se todella hyvä menetelmä.
(Suosionosoituksia oikeistolta)

Green
Arvoisa puhemies, en ollut aikonut pitää puheenvuoroa ennen tätä äänestystä, mutta minun on sanottava, etten ole koskaan kuullut yhtä tekopyhää roskaa kuin se, mitä herra Martens päästi äsken suustaan!
(Voimakkaita suosionosoituksia vasemmistolta) Sen perusteella, mitä parlamentissa on viime viikkoina tässä asiassa tapahtunut, kaikki täällä tietävät, että tästä on nyt tullut suuri poliittinen kysymys, joka koskee luottamusta Euroopan komission kykyyn hoitaa raha-asioita. Haluaisin ilmoittaa teille, koska herra Martens otti sen juuri esille, että mikäli komissiolle ei tässä äänestyksessä myönnetä vastuuvapautta, esitän Euroopan komissiolle välittömästi epäluottamuslauseen useamman jäsenen puolesta kuin parlamentin työjärjestyksessä edellytetään.
(Välihuomautuksia) Arvoisa puhemies, ne henkilöt, jotka voivat sanoa kansalaisille, Euroopan komissiolle ja parlamentille, etteivät he luota Euroopan komission kykyyn hoitaa raha-asioita, mutta jotka eivät kuitenkaan ole valmiita tekemään niin kuin on poliittisesti välttämätöntä ja erottamaan komissiota, eivät yksinkertaisesti sovellu tähän parlamenttiin. Haastamme heidät tekemään niin!
(Voimakkaita ja jatkuvia suosionosoituksia vasemmistolta)
Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, toimimme todellakin poikkeuksellisissa puitteissa, sillä työjärjestyksen rikkomisesta seuraa äänestyspuolustelu eikä äänestysselitys, ennen kuin ryhdytään aivan yksinkertaisesti kiristämään sanan pelkistetyimmässä
(Suosionosoituksia oikeistolta) ja, sanoisinpa vielä, karkeimmassa merkityksessä!
Haluaisin sanoa, että valiokunnan kanta, joka ei perustu juridiseen säännökseen - 206 artikla ja 144 artikla eivät liity juridisesti toisiinsa - näyttää meistä poliittisesti johdonmukaiselta ja että olemme omalta osaltamme sitä mieltä, ettei olisi ollut poliittisesti johdonmukaista kirjoittaa muistiin sitä, mistä juuri äänestimme, ettei olisi poliittisesti johdonmukaista olla myöntämättä vastuuvapautta ja olla sen jälkeen antamatta epäluottamuslausetta.
On siis itsestään selvää, että aiomme heti äänestyksen jälkeen, jonka tuloksen toivon olevan, että vastuuvapautta ei myönnetä, ehdottaa vastuuvapauden epäämistä ja epäluottamuslausetta, jotta aluksi ainakin 63 kollegaa ja sitten perustamissopimuksen edellyttämä enemmistö osoittaisi lopulta kerrankin olevansa sanojensa veroinen.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmäni mielestä on erittäin selvää, että emme voi myöntää vastuuvapautta komissiolle. Protestoimme muodollisesti sitä tosiasiaa vastaan, että meille eilen noin kello kuudelta jaettiin julkilausuma kolmelle kielelle käännettynä, niin että poliittisten ryhmien ei enää tarvinnut tehdä työtä, ja missä parlamenttia oikeastaan uhattiin ja kiristettiin. Emme hyväksy, että niin tehdään.
(Suosionosoituksia keskustalta ja oikeistolta) Sellainen parlamentti, jolla on vähänkin itsekunnioitusta, ei hyväksy sitä. Olemme muuten vakuuttuneita siitä, että tuo julkilausuma on tullut sen jälkeen, kun sosialistit olivat keränneet sillä välin allekirjoituksensa. Sillä muuten sitä ei ilmaistaisi niin painokkaasti.
Meidän mielestämme ei ole oikein asettaa samanarvoisiksi vastuuvapauden epäämistä ja epäluottamuslauseen ilmaisemista. Meille ne eivät ole samanarvoisia. Emme siis astu siihen ansaan.
(Suosionosoituksia keskustalta ja oikeistolta) Lopuksi on luonnollisesti päivänselvää, että vastuuvapauden epääminen todella osoittaa erittäin vakavien ongelmien olemassaolon ja että me toivomme, että niihin vakaviin ongelmiin saadaan vakava vastaus. Se on tarkoituksemme, kun me tänään olemme myöntämättä vastuuvapautta.
(Suosionosoituksia keskustalta ja oikeistolta)
Cox
Arvoisa puhemies, pahoittelen sitä, että olemme ryhtyneet tähän keskusteluun ennenaikaisesti ennen äänestystä, mutta tässä sitä ollaan. Tämä asia herättää mielestäni kolmenlaisia kysymyksiä. Ensiksi on menettelyä koskeva kysymys; toiseksi on institutionaalisia tai toimielinten välisiä käytäntöjä koskeva kysymys; ja kolmanneksi on poliittinen kysymys.
Menettelyä koskevan kysymyksen osalta yksinomaan menettelyn kannalta katsottuna on aivan selvää, että meillä on kaksi erillistä äänestystä. Vastuuvapauden epäämistä koskeva äänestysmenettely on täysin erillään siitä, haluammeko me siirtyä epäluottamuslausetta koskevaan menettelyyn. Menettelyä koskeva kysymys on siis aivan selvä.
Institutionaalisen kysymyksen osalta minun täytyy sanoa, että kun sain komission julkilausuman eilisiltana noin klo 18 tai 19, suoraan sanottuna pidin sitä sekaantumisena parlamentin menettelyihin ja suvereenisuuteen.
(Suosionosoituksia keskustalta ja oikeistolta) Julkilausumassa sanottiin muun muassa, että ellei talousarviosta myönnetä vastuuvapautta, Euroopan parlamentin on selvitettävä tilanne toimittamalla äänestys epäluottamuslauseesta. Euroopan komissiolla ei ole mitään oikeutta kertoa parlamentille, miten meidän pitää menetellä.
(Jatkuvia suosionosoituksia keskustalta ja oikeistolta) Sanoessaan näin parlamentille komissio on mielestäni todella varmistanut sen, että se saa pettyä pahasti, jos se toivoo parlamentin myöntävän sille tänään vastuuvapauden. Ryhmäni on kaikkien ryhmien tavoin keskustellut pitkään tästä asiasta, ja mielipiteemme ovat jakautuneet. En selitä asiaa sen tarkemmin, mutta aion itse asiassa äänestää vastuuvapauden myöntämisen puolesta. Paheksun kuitenkin syvästi sitä, että komissio sekaantui eilen asiaan etukäteen - ja harjoitti tavallaan institutionaalista kiristystä.
Lopuksi puhuisin poliittisesta kysymyksestä. Menettelyn osalta on kyse kahdesta eri asiasta; institutionaaliselta kannalta komissio oli mielestäni väärässä; mutta poliittiselta kannalta parlamentin on hyväksyttävä ne johdonmukaiset seuraukset, joita tällä asialla on. Olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että ellemme luota komission kykyyn hoitaa raha-asioita, sillä on johdonmukaisesti tietyt poliittiset seuraukset, ja meidän on kannettava oma vastuumme.

Miranda
Arvoisa puhemies, haluaisin sanoa, että myös minun ryhmäni pohti erittäin syvällisesti ja tyynesti aihetta, josta tulemme äänestämään, sekä erityisesti komission vastausta, ja tulimme siihen lopputulokseen, että komission enemmistö ei ansaitse vastuuvapauden myöntämistä.
Haluaisin selvittää seuraavaa: vastuuvapauden myöntäminen ei ole hallinnollinen toimenpide. Se on ainoastaan poliittinen toimenpide, jolla on poliittista merkitystä. Emme ole arvioimassa sitä, toimiko komissio kirjanpidon kannalta asianmukaisesti vai ei. Tämä poliittinen toimenpide, jota parhaillaan suoritamme, on itsessään merkityksellinen. Mielestämme on selvää, ettei epäluottamuslauseella ja vastuuvapaudella ole laillista yhteyttä riippumatta siitä, ansaitseeko komissio itse kunkin mielestä epäluottamuslauseen vai ei - se on toinen kysymys.
Siksi nämä kaksi toimenpidettä ja kaksi tilannetta ovat mielestämme täysin erilaisia. Komission toiminnan kyseisen ongelman osalta voi ymmärtää ainoastaan poliittisena painostuksena tai kiristyksenä. Komission vastaus kertoo ainoastaan poliittisesta kiristyksestä ja parlamentin painostuksesta, jota ei voi hyväksyä.
Haluaisin myös sanoa selkeästi, ettei komission pidä, eikä se voi sanella, mitä parlamentti voi tai ei voi tehdä. Komissio ei voi sanella toimenpiteitä, joihin meidän tulee asian johdosta ryhtyä.
(Suosionosoituksia ) Parlamentti on itsenäinen ja sen tulee nyt harjoittaa riippumattomuuttaan ja äänestää komissiota vastaan.

Pasty
Arvoisa puhemies, hyvä kollegat, on aivan tavallista, että jokainen ryhmä voi ilmaista kantansa ennen näin tärkeää äänestystä kuin minkä kohta toimitamme.
Olen samaa mieltä kuin suurin osa niistä kollegoistani, jotka ilmaisivat mielipiteensä, lukuun ottamatta tietenkään rouva Greeniä. Emme voi hyväksyä minkäänlaista kiristystä emmekä minkäänlaista pelottelua, tulipa se sitten komission tai sosialistiryhmän puheenjohtajan taholta.
(Suosionosoituksia oikeistolta) Kiristys ja pelottelu ovat heikkojen käyttämiä keinoja, älkää unohtako sitä. Kun otetaan huomioon äänestys, jonka juuri toimitimme hyvin suurella enemmistöllä, minkä olette luultavasti huomanneet täällä annetuista äänistä, en ymmärrä sitä, kuinka voitte nyt nämä äänet annettuanne myöntää vastuuvapauden. Vastuuvapaus ja epäluottamuslause eivät liity juridisesti mitenkään toisiinsa. Aiomme äänestää vastuuvapauden myöntämistä vastaan, ja pohdimme sitten ryhmissämme, jatkammeko asian käsittelyä epäluottamuslauseen antamisen jälkeen. Se on kiinni jokaisesta ryhmästä, mutta kyseistä kahta asiaa ei saa yhdistää toisiinsa.

Lalumière
Arvoisa puhemies, komission eilen illalla jakama teksti on kiistämättä todella tahditon.
Kaksi asiaa, vastuuvapaus ja epäluottamuslause, tai luottamuslause, ovat juridisesti hyvinkin erillään toisistaan, mutta poliittisesti nämä kaksi asiaa liittyvät erottamattomasti yhteen.
Meidänkin ryhmässämme ollaan eri mieltä vastuuvapaudesta. Emme ole kaikki samaa mieltä. Henkilökohtaisesti aion äänestää vastuuvapauden myöntämisen puolesta, koska pelkään suuresti heikkoa komissiota. Viime tuntien tapahtumat osoittavat kuitenkin - ja pahoittelen sitä syvästi - että komissio itse heikensi eilen illalla itseään. Voimme vain todeta sen ja pahoitella sitä.

Elles
Arvoisa puhemies, esittäisin kaksi kommenttia. Jotkut parlamentissa tuntuvat tänään ajattelevan, että äänestämme lopullisesti vastuuvapauden epäämisestä. Muistuttaisin kollegoille, ettei meille ole sallittu työjärjestyksemme mukaista tarkistusta vastuuvapauden epäämiseksi lopullisesti. Äänestämme toivottavasti mahdollisimman pian siitä, haluammeko evätä vastuuvapauden tässä vaiheessa, koska asia on palautettava valiokuntaan, kuten olen työjärjestyksen perusteella ymmärtänyt. Esitetyt perustelut, etenkin sosialistiryhmän johtajan esittämät perustelut, ovat siis asiaankuulumattomia. Tämä menettely jatkuu ja seuraan esittelijänä tätä asiaa talousarvion valvontavaliokunnassa, mikäli asia päätettäisiin äänestyksessä palauttaa valiokuntaan.
Toiseksi kehottaisin työjärjestyksen 122 artiklan mukaisesti, että siirtyisimme välittömästi äänestykseen.

Puhemies
Nyt kun kaikki ryhmät sekä esittelijä ovat esittäneet mielipiteensä, toimitan PPE-ryhmän, Euroopan yhtyneen vasemmiston ryhmän, Unioni Euroopan puolesta -ryhmän, sosialistiryhmän, Kansakuntien Eurooppa -ryhmän, Euroopan radikaaliallianssin ryhmän ja Vihreän ryhmän pyynnöstä 23 kohtaa koskevan nimenhuutoäänestyksen.
Kohdan hylkääminen merkitsisi, kuten esittelijä selitti, mietinnön palauttamista asiasta vastaavaan valiokuntaan.
Siirrymme 23 kohtaa koskevaan äänestykseen.
(Parlamentti hylkäsi 23 kohdan ja asia palautettiin asiasta vastaavaan valiokuntaan.)

Green
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä täysin selväksi sen, etten olisi puhunut ennen äänestystä, ellei herra Martens olisi puhunut ennen äänestystä. Hän aavisti sen, ja minun oli tuolloin välttämätöntä puhua.
Parlamentti on juuri toimittanut äärimmäisen tärkeän äänestyksen. Minulla on tässä epäluottamuslause, jota aion nyt esittää ja jonka on allekirjoittanut useampi jäsen kuin työjärjestyksessämme edellytetään. Ryhmäni äänestää sen puolesta, että annetaan luottamuslause Euroopan komissiolle, jotta se voisi jatkaa työtään ensi vuonna, emmekä me voi mitenkään sallia sitä...
(Vaihtelevia reaktioita)

Puhemies
Rouva Green, nyt ei ole oikea aika jatkaa tästä aiheesta. Voitte esittää epäluottamuslauseenne ja selittää ryhmänne kannan keskustelussa.

Green
Arvoisa puhemies, huomautan, että annoitte herra Martensin pitää puheenvuoron, kun hän halusi, mutta epäätte minulta tuon oikeuden.
(Vaihtelevia reaktiota) Esitin komissiolle epäluottamuslausetta. Huomautan, että ryhmäni aikoo äänestää epäluottamuslausetta vastaan ja antaa Euroopan komissiolle luottamuslauseen. Äänestäkää sitten te sen puolesta - ne teistä, jotka ovat äänestäneet sen puolesta. Mielestämme se on...
(Vaihtelevia reaktiota)
Puhemies
Rouva Green, annoin teidän ilmoittaa epäluottamuslauseestanne ja kertoa ryhmänne kannasta kahdesti. Keskeytin teidät, kun aloititte keskustelun tästä asiasta. Nyt ei ole oikea aika keskustella asiasta, jota ei ole esityslistalla. Voitte keskustella siitä sopivana ajankohtana. Jäsenet tekevät tärkeän äänestyksen jälkeen omat johtopäätöksensä ja hyväksyvät omat poliittiset kantansa.
Sanon samoin esittelijälle. Asia on palautettu valiokuntaan. Jatkatte valiokunnassa esittelijänä. Herra Elles, asia on loppuun käsitelty, ellette halua käyttää työjärjestyspuheenvuoroa.

Elles
Arvoisa puhemies, meidän on päätettävä mietintöä koskeva äänestys ennen henkilökohtaisten lausumien esittämistä. Meidän on äänestettävä vielä neljästä kohdasta. Meidän on äänestettävä niistä, ennen kuin voimme palauttaa mietinnön valiokuntaan. Puutteellista mietintöä ei voida palauttaa valiokuntaan.

Puhemies
Herra Elles, työjärjestyksemme on niin erikoinen, että siinä sanotaan, että ellei vastuuvapautta myönnetä, asia on palautettava valiokuntaan ja valiokunnan on tehtävä siitä päätöksensä. Minä en laatinut työjärjestystä, mutta niin siinä sanotaan. Emme voi äänestää uudestaan. Asia palautetaan heti valiokuntaan. Tämä on ainoa mahdollinen menettelytapa.

Muscardini
Arvoisa puhemies, tämä kyvyttömyys ymmärtää demokratian koko merkitystä on mielestäni todellakin järkyttävää. Olen pyytänyt puheenvuoroa jo puolen tunnin ajan: monet poliittisten ryhmien jäsenet ovat puhuneet, jotkut jopa kahdesti, mutta minulle ei ole annettu oikeutta puhua.
Ennen kaikkea totean, että tämän vaalikauden lähetessä loppuaan me täällä parlamentissa olemme varsin traagisella tavalla todistamassa, kuinka huonosti ymmärrämme kansalaisten vaatimuksia: komissio kiristää parlamenttia ja parlamentissa yksi suuri ryhmä kiristää komissiota ja muita parlamentin jäseniä esittäen toimia, joiden puolesta se ei itsekään äänestä. Olemme naurettavia: Euroopan kansat pyytävät meitä tekemään työmme, mutta me kykenemme ainoastaan pelleilemään!

Jackson
Arvoisa puhemies, voisitteko kertoa meille, mitä rouva Green tarkoittaa? Ymmärsin hänen tarkoittavan, että hän aikoo esittää epäluottamuslausetta. Onko sopivaa, että jäsen ilmoittaa aikomuksestaan ehdottaa jotakin ja että hän ilmoittaa samalla, ettei hän aio äänestää sen puolesta?

Puhemies
Kyseessä on poliittiseen johdonmukaisuuteen liittyvä ongelma. Jokainen voi arvioida oman poliittisen johdonmukaisuutensa, ja kaikki muut voivat tehdä siitä omat tulkintansa.

Crowley
Arvoisa puhemies, työjärjestyksen liite V on hyvin selvä, mitä tulee asian palauttamiseen valiokuntaan. En aio puuttua rouva Greenin aiempaan puheenvuoroon. Mietintö ja esitetty kritiikki on kuitenkin ollut hyvin selvää. Yksittäiset komissaarit voivat aivan vapaasti erota, jos heistä tuntuu, ettei heillä ole parlamentin tukea.

Puhemies
 Sanoin juuri teille, että myönnän ainoastaan työjärjestyspuheenvuoroja. En salli, että tästä kysymyksestä keskustellaan enempää.

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, koskien työjärjestyksemme163 artiklaa, pahoittelen suuresti sitä, että sekä esittelijä että te sanotte, että meidän sääntömme ovat kummallisia. Jokaisella tässä parlamentissa on vapaus tehdä niin, ja talousarvion valvontavaliokunta on työskennellyt jo vuosia jättääkseen esityksen työjärjestyksen muuttamiseksi. Talousarvion valvontavaliokunta ei ole tehnyt sitä. He olisivat voineet tehdä sen jo aikoja sitten, ja nyt säännöt ovat sellaiset kuin ne ovat, ja niitä pitää siis soveltaa sellaisinaan.

Cox
Arvoisa puhemies, olemme käsittääkseni edenneet menettelyssä siihen vaiheeseen, että palautatte Ellesin mietinnön äänestyksen jälkeen talousarvion valvontavaliokuntaan. Haluaisin pyytää teiltä, että palauttaessanne mietinnön valiokuntaan kehottaisitte komissiota antamaan nyt julkilausuman vastauksena äänestykseen, erotukseksi sen eilisiltana antamasta ennenaikaisesta julkilausumasta.

Robles Piquer
Arvoisa puhemies, haluan vain kysyä teiltä, onko meillä mahdollisuus antaa äänestysselitys juuri tekemästämme tärkeästä päätöksestä.

Puhemies
Kaikki äänestysselitykset annetaan äänestysten lopussa. Jokainen voi antaa selityksen oman äänensä osalta.

Liikanen, Erkki
Komissio keskusteli eilen siitä, pitäisikö sen antaa julkilausuma vasta äänestyksen jälkeen. Asiasta oltiin kahta mieltä. Lopulta komissio päätti avoimuuden nimissä ilmoittaa kantansa etukäteen. Komission kanta on ennallaan. Voitte lukea teille eilen annetun kirjallisen julkilausuman.

Puhemies
Nyt kun komissio ja kaikki muutkin ovat esittäneet oman kantansa, jatkamme äänestystä suunnitelmien mukaisesti.

Pimenta
Arvoisa puhemies, tarkistuksista ei tarvitse pyytää erillisiä äänestyksiä. Työjärjestyksen mukaan tarkistuksista on äänestettävä erikseen. Täällä on henkilöitä, jotka vastustavat kokonaisuutta koskevaa äänestystä. Ette kuulleet tätä, mutta niin se vain on. Näin ollen on toimitettava erilliset äänestykset.

Puhemies
Olen pahoillani siitä, että joudun väittämään vastaan, herra Pimenta, mutta työjärjestyksessä määrätään tarkistusten osalta erillisiä äänestyksiä koskevien pyyntöjen jättämisen määräajasta. Tämä määräaika on kulunut umpeen, eikä sen aikana jätetty yhtään erillistä äänestystä koskevaa pyyntöä.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, minun täytyy vielä sanoa herra Pimentalle, että ryhmämme ei ole pyytänyt kohta kohdalta -äänestystä tarkistuksista 20 ja 23, koska ryhmän virallisen äänestysluettelon mukaan me äänestäisimme molempien tarkistusten puolesta. Mutta se yksinkertainen tosiasia, että joukko ihmisiä ei nojaudu siihen, johtaa tähän tulokseen.

Kuhn
Arvoisa puhemies, kyse ei todellakaan ole puolesta kilosta kaloja tai puolesta kilosta herneitä. Kyse on kaikille Euroopan unionin ihmisille kuuluvista takuista. Jos molemmista tarkistuksista halutaan äänestää erikseen, toimisin näin yleisen edun vuoksi, sillä on mahdollista, että toista tarkistusta kannatetaan ja toista ei.

Lataillade
Arvoisa puhemies, sen jälkeen, mitä esittelijä sanoi, olen hänen kanssaan täysin samaa mieltä siitä, että toinen tarkistus liittyy 5 artiklaan ja toinen puolestaan 6 artiklaan, mikä puoltaa sitä erillisiä äänestyksiä koskevaa pyyntöä, jonka esitimme eri artikloihin liittyvien tarkistusten osalta.

Puhemies
Hyvät kollegani, emme voi palata kohtiin, joista on jo äänestetty, varsinkin kun kyseinen äänestys on työjärjestyksemme mukainen. Muistutan teitä siitä, että ryhmäkohtaiset äänestystulokset voidaan asettaa kyseenalaisiksi vain tietyn määräajan kuluessa. Minun on näin ollen katsottava, että äänestys on toimitettu.
(Puhemies julisti yhteisen kannan hyväksytyksi näin muutettuna.)

Rack
Arvoisa puhemies, haluaisin esittää yhden työjärjestystä koskevan kysymyksen, jonka olen halunnut esittää jo koko päivän. Jos ymmärrän oikein, sosiaalidemokraattisessa ryhmässä on uusia jäseniä, joista ei tosin ole vielä ilmoitettu. He ovat omituisia nimettömiä henkilöitä. Olisikohan syytä ilmoittaa heistä asianmukaisesti noudattamalla työjärjestystä.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Graenitz
Arvoisa puhemies, hyväksyimme valiokunnassa tarkistuksen 15, mutta valiokunnassa läsnä ollut komission edustaja ei valitettavasti ilmoittanut meille siitä, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on antanut tämän vuoden heinäkuussa aiheesta tuomion, jossa todetaan, että halogenoitujen kloorifluorihiilivetyjen käyttö palonsammuttimissa ja vastaavasti niiden markkinointi on kielletty Euroopan unionissa. Tämän vuoksi tarkistus on ristiriidassa tuomioistuimen antaman tuomion kanssa. En olisi äänestänyt tämän tarkistuksen puolesta, jos olisin tiennyt sen aiemmin. Komissio ilmoitti meille siitä vasta eilen illalla, ja uskon, että myöskään muut valiokunnan jäsenet eivät olisi äänestäneet tarkistuksen puolesta. Siksi haluaisin kehottaa parlamenttia äänestämään tätä tarkistusta vastaan, sillä en usko, että meidän tulisi kumota salaa tuomioistuimen tuomio tällä tarkistuksella.
(Parlamentti hylkäsi tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.)

Schaffner
Kiitän teitä, arvoisa puhemies, lämpimistä onnitteluistanne, mutta haluaisin ilmoittaa teille, että äänestin mietintöäni vastaan. Olemme keskustelleet tästä mietinnöstä ja teimme sen osalta erittäin huomattavia molemminpuolisia myönnytyksiä. On kuitenkin aina helpompaa tehdä toivottua vähemmän kuin mennä sitä pitemmälle. En voinut hyväksyä mietintöäni yhden tarkistuksen vuoksi. Mietintö hyväksyttiin. Näin ollen palautan tapani mukaan mietintöni, sillä se on jo muodostunut perinteeksi, kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puheenjohtajalle.

Puhemies
Hyvä esittelijä, puhemiehistöllä ei ole tapana ottaa kantaa hyväksyttyjen tai hylättyjen mietintöjen sisältöön. Haluan kuitenkin antaa tunnustusta sille huomattavalle työlle, jonka olette tehnyt tässä asiassa.

Pradier
Arvoisa puhemies, haluaisin tietää, keskeytetäänkö istunto, vai aiotaanko äänestää seuraavasta mietinnöstä.

Puhemies
Pelkäänpä, että seuraavaa mietintöä, eli teidän mietintöänne, koskeva äänestys on lykättävä iltaan. Kello on jo 13.10, ja olemme äänestäneet tauotta kello puoli kymmenestä lähtien, tosin hyvällä menestyksellä.

Pradier
Arvoisa puhemies, mihinkäs 400 000: n vangitun kohtalo siitä muuttuisi, että parlamentin jäsenet käyvät välillä syömässä - siinäpä seikka, joka puhuu omaa kieltään parlamentistamme.

Puhemies
Herra Pradier, mietinnöstänne äänestetään tänä iltana sellaisen levollisuuden ja joutuisuuden ilmapiirissä ja enemmistön läsnä ollessa, joita emme voi taata nyt, kun kaikki ovat uupuneita, lukuun ottamatta niitä, jotka esittävät meille äänestysselitykset.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, Kansakuntien Eurooppa -ryhmä äänesti vuoden 1999 talousarvion toista käsittelyä vastaan. Äänestäessämme olimme samalla iloisia siitä, ettei keskeistä tarkistusta, jonka parlamentin jäsenten enemmistö hyväksyi ensimmäisessä käsittelyssä, otettu huomioon toisessa käsittelyssä.
Tällä tarkistuksella pyrittiin itse asiassa varaamaan huomattavia summia luokkia 3, 4 ja 5 varten, jotta parlamentilla olisi paremmat edellytykset keskustella uusia rahoitusnäkymiä koskevasta uudesta toimielinten välisestä sopimuksesta.
Tämä tarkistus, niin kuin oikeudellinen yksikkö muistutti äskettäin antamassa lausunnossaan, ei ollut talousarviota koskevien sääntöjen mukainen. Se oli vastoin talousarvion erityisyyden ja rehellisyyden periaatteita. Haluaisin kuitenkin ennen kaikkea vastustaa ryhmäni puolesta sitä, mikä oli tämän strategian takana, tai pikemminkin sitä, mitä se tarkoitti. Tällä strategialla otettiin itse asiassa panttivangeiksi eri jäsenvaltioiden veronmaksajat. Määrärahojen varaaminen kasvattaa luonnollisesti talousarviossa määrättyjä summia. Tämä nostaa näin ollen jäsenvaltioiden kansallisia osuuksia eli kansalaisten, jäsenvaltioiden veronmaksajien, verotusta.
Esimerkiksi Ranskan osalta kyseinen tarkistus aiheutti sen, että Ranskan osuus nousi 4 miljardia. Talousarvion valvontavaliokunta, joka ymmärsi, ettei sen strategiasta tulisi mitään, luopui tästä tarkistuksesta. Olemme tyytyväisiä siihen. Olemme myös tyytyväisiä siihen, ettei rakennerahastoja koskevista varauksista pidetty kiinni, mutta toteamme, että Euroopan parlamentti lisäsi jälleen kerran menoja, vaikka niitä vähennetään nykyään. Tämän vuoksi ja siksi, että parlamentin toinen käsittely on askel kohti lisämenoja, emme hyväksyneet tätä toista käsittelyä.

Andersson, Hulthén, Lööw, Palm, Sandberg-Fries ja Theorin
Pidämme myönteisenä niin kutsuttuja strategisia varauksia koskevaa kompromissia, johon Euroopan parlamentti on päässyt neuvoston kanssa. On tärkeää, että näiden kahden budjettivallan käyttäjän tekemä budjettityö sujuu ongelmitta, erityisesti, kun ajatellaan tulevia neuvotteluja, jotka koskevat uutta taloudellista näkökulmaa, Agenda 2000: ta, maatalouden muotoja sekä uusia panostuksia, joita on tehtävä laajennusprosessin helpottamiseksi. Suhtaudumme sen vuoksi myönteisesti neuvoston kanssa tehtyyn sopimukseen, joka on merkinnyt sitä, että on luovuttu periaatteesta perustaa varainhoidollisia strategisia varauksia.
Tuemme myös sitä tosiasiaa, että budjettiviranomainen on sopinut siitä, että Phare-ohjelman maksusitoumusmäärärahoja lisätään vielä 48 miljoonalla eurolla parlamentin ensimmäiseen budjettikäsittelyyn verrattuna. On tärkeää, että annetaan selkeitä poliittisia signaaleja ja että liittymistä edeltävän ajan odotukset täytetään. Pidämme myönteisenä myös sitä, että neuvosto on luonut uuden budjettikohdan, johon parlamentti voi siirtää 400 miljoonaa euroa varainhoitovuodelta 1998 Venäjälle annettavaa elintarvikeapua varten. Komission on mitä pikimmin ryhdyttävä konkreettisiin toimiin petosten estämiseksi, jotta elintarvikkeet Venäjällä todellakin menevät niitä tarvitseville.
Vaikka yhteisen maatalouspolitiikan uudistamiseksi tehtävät ponnistelut ovatkin askel oikeaan suuntaan, suosittelemme, että panoksia lisätään merkittävästi entisestään, jotta maatalouspolitiikka suuntautuisi enemmän ympäristöön ja kuluttajaan ja jotta se sopeutuisi paremmin markkinoihin. Vastustamme myös määrätietoisesti sitä tukea, jota Euroopan yhteisö maksaa tupakan viljelylle.
Vastustamme periaatteessa sitä, että vastuuvapauteen liittyvästä kysymyksestä, jota käsitellään erillisessä mietinnössä, keskustellaan vuoden 1999 talousarvion yhteydessä. Ei ole vain oikeudellisesti kyseenalaista yrittää liittää vastuuvapauteen liittyviä ehtoja A-1100 budjettikohdan perusteluosaan, vaan on myös asiallisesti ja poliittisesti perustelematonta, että nämä ehdot otetaan esiin näin.
Euroopan parlamentin jäsenten matkakorvauksista olemme sitä mieltä, että korvauksia on maksettava vain tehtävään liittyvien matkojen aiheuttamista todellisista kuluista.

Bébéar
Talousarvio, josta juuri äänestimme, on samanaikaisesti sekä järkevä että kohtuullinen. Järkevä sen vuoksi, että sen pitäisi antaa meille mahdollisuus toteuttaa hankkeemme, ja kohtuullinen sen vuoksi, että se kasvaa vähemmän kuin jäsenvaltioiden julkiset menot.
Haluaisin kuitenkin korostaa kolmea kohtaa, jotka ovat minulle erityisen tärkeitä: Euroopan parlamentin on jatkettava ponnistelujaan, jotta Euroopan unionilla olisi huomattava liikkumavara talousarvion puitteissa tulevia toimia silmällä pitäen; niitä toimia varten, joita pidämme ensisijaisina, on varattava riittävästi varoja; humanitaarista apua ei saa unohtaa.
Varainhoitovuosi 1999 on luultavasti vaikein, jonka olemme joutuneet kohtaamaan, kun otetaan huomioon se tasapaino, johon olemme päässeet talousarvion kasvun rajoittamisen, todellisten tarpeiden toteuttamisen ja uusien rahoitusnäkymien arvioinnin välillä. Euroopan parlamentti haluaisi siis vuoden 1999 talousarvioonsa varauksia. Pahoittelen sitä, ettei komissio ollut samaa mieltä. Ohjelmat ovat päättymässä. Tiedämme, mitä haluamme tulevaisuudessa. Meillä on varat sitä varten; vielä on suoritettava niiden täydellinen arviointi.
Euroopan unionin tehtävänä on 2000-luvun alussa saada päätökseen talous- ja rahaliitto sekä laajentuminen, jolle ei löydy vertaa menneisyydestä. Kaikki tämä onnistuu vain riittävien varojen turvin. Menojen täytäntöönpanon tiukka valvonta antaa mahdollisuuden siihen, että monet hankkeet ja toimet voidaan aloittaa ja viedä onnelliseen päätökseen. Sama koskee humanitaarisia toimia, olipa kysymys sitten tuleville kumppaneille annettavasta avusta tai ei.
Olkaamme siis valppaina. Olemme hyväksyneet onnistuneen talousarvion, joka liittää hyvin lähimenneisyytemme lähitulevaisuuteen. Seuratkaamme nyt erittäin tarkkaavaisesti sen täytäntöönpanoa, jotta noudatettaisiin niitä periaatteita, jotka onnistuimme neuvottelemaan.

Gallagher
Agenda 2000 perustuu tiettyihin perusperiaatteisiin, jotka on tärkeä luetella. Ensiksi Euroopan tasolla on noudatettava ankaraa budjettikuria vuoteen 2006 ulottuvalla ajanjaksolla. Tämän mukaisesti on ehdotettu, että jäsenvaltioiden maksuosuuden yläraja olisi edelleen 1, 27 % yhteisön BKTL: stä. Kaikki kulut, myös laajentumisesta aiheutuvat kulut, on katettava tästä osuudesta. Vaikka Irlannin hallitus on hyväksynyt 1, 27 %: n ylärajan säilyttämisen neuvottelujen peruslähtökohdaksi, olemme epäilleet, riittääkö se kattamaan menotarpeet etenkin laajentumiskehityksen jälkeen.
Realistisesti ajatellen on hyvin epätodennäköistä, että lisämenoja saadaan aikaan höllentämällä tulopuolta. Nettomaksajat huolestuisivat siitä ja sitä paitsi Euroopan unioni olisi silloin epäjohdonmukainen, koska se vaatii talous- ja työllisyyspolitiikan osalta budjettikuria niiltä jäsenvaltioilta, jotka toimivat Euroopan tasolla tämän määräyksen vastaisesti ilman selvää syytä.
Euroopan unioni käsittelee parhaillaan yhtä nykyisten neuvottelujen kannalta hyvin hankalaa kysymystä, nimittäin joidenkin nykyisten jäsenvaltioiden niin sanottuja nettoepätasapainoja. Saksa, Itävalta, Alankomaat ja Ruotsi väittävät, että niille nykyisin sälytetyt nettomaksut EU: n talousarvioon ovat liian suuret, ja ne haluavat korjata asian Agenda 2000: sta käytävissä kokonaisneuvotteluissa.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on jo hyvitysjärjestelmä, mikä tarkoittaa käytännössä sitä, että se maksaa vain kolmasosan sille kuuluvasta uusien lisämenojen osuudesta. Euroopan komissio laati äskettäin nettoepätasapainoja koskevan kertomuksen, jossa esitettiin joitakin vaihtoehtoja tilanteen korjaamiseksi, jos on olemassa poliittinen yksimielisyys toimien tarpeellisuudesta. Irlannin näkökulmasta katsottuna kaikkein epäsuotuisin vaihtoehto oli se, joka koski 25 %: n suuruista kansallista yhteisrahoitusta joistakin YMP-menoista. Tämä maksaisi Irlannille noin 160 miljoonaa puntaa vuoteen 2006 mennessä, ja Irlannin hallitus on oikeassa, kun se vastustaa voimakkaasti tätä ajatusta periaatteessa.
On selvää, että meidän on tarkasteltava nettomaksajien esittämiä vaihtoehtoja etenkin laskettaessa maksuosuuksia EU: n talousarviossa. Irlannille kansallisessa kehityssuunnitelmassa vuosina 2000-2006 annettava rakennerahastoja ja YMP: tä koskeva lopullinen sopimus riippuu siitä, mitä liian suuriksi väitetyille nettoepätasapainoille oikein tapahtuu. Näiden kysymysten välillä on selvä yhteys, ja meidän on tällä kertaa hyväksyttävä tämä tosiasia.
Pexin mietintö (A4-0505/98)
Hawlicek
Suhtaudun myönteisesti Ariane- ja Kaleidoskooppi-ohjelmien jatkamiseen 31. joulukuuta 1999 asti. Olisi ollut vastuutonta, jos vuosi 1999 olisi ollut vuosi ilman kulttuuriohjelmia. Kulttuuri 2000 -puiteohjelmalla, joka käynnistetään 1. tammikuuta 1999, voidaan siten varmistaa kulttuuriohjelmien jatkuminen.
Olen myös hyvin tyytyväinen, että kulttuuriministerien konferenssissa kannatettiin tätä tulosta ja että kulttuuriministerit hyväksyivät myös budjettisuunnitelman niin, että voitiin päästä yhteisymmärrykseen yhteensä 14, 3 miljoonan ecun budjetista (10, 2 miljoonaa ecua Kaleidoskoopille ja 4, 1 miljoonaa ecua Arianelle).
Suhtaudun hyvin myönteisesti tänään tarkasteltavaan lainsäädäntöehdotukseen, joka koskee Kaleidoskooppi- ja Ariane-ohjelmien jatkamista. Kulttuuriasioita käsittelevä valiokunta arvosteli jo ennen kesää, että jos vuonna 1999 toteutetaan vain pilottihankkeita eikä yhtään kulttuuriohjelmaa, kulttuuribudjetti pienenisi 40 %.
Olen erityisen tyytyväinen siihen, että tämä päätös tehtiin neuvoston Itävallan puheenjohtajakauden aikana tri Peter Wittmannin toimiessa neuvoston puheenjohtajana. Valtiosihteeri tri Peter Wittmannin ansiosta kulttuuriministereiden konferenssissa 17. marraskuuta 1998 päätettiin jatkaa molempia ohjelmia yhdellä vuodella. Kulttuuriasioita käsittelevän valiokunnan puheenjohtajan Pexin erityisten ponnistelujen ansiosta päätimme valiokunnassa jo 14. syyskuuta 1998 vastaavasti tarkistetusta talousarviosta, ja 21. syyskuuta neuvosto, parlamentti ja komissio pääsivät poliittiseen sopimukseen Kaleidoskooppi- ja Ariane-ohjelmien jatkamisesta vuodella.
Tähän sopimukseen kuuluu, että budjettimäärärahat säilytetään vuoden 1998 tasolla, toisien sanoen ne ovat 14, 3 miljoonaa ecua eikä 10, 9 miljoonaa ecua, kuten komission ehdotuksessa on esitetty.
Kuhnin mietintö (A4-0469/98)
Grossetête
On syytä olla tyytyväinen siihen, kuinka huomattavasti on edistytty tämän direktiiviehdotuksen ansiosta, jota Euroopan parlamentti on vaatinut jo vuodesta 1994 lähtien.
Oli jo korkea aika säätää oikeudellisia takuita (vastakohtana kaupallisille takuille) koskeviin järjestelmiin liittyvien kansallisten lainsäädäntöjen lähentämisestä kuluttajien kanssa tehtyjen kauppasopimusten puitteissa. Kansallisten järjestelmien erot aiheuttavat vakavia ongelmia kuluttajille, jotka tekevät yhä enemmän ostoksia ulkomailla.
Pahoittelen syvästi sitä, ettei neuvoston yhteistä kantaa voida hyväksyä ilman tarkistuksia. Se itse asiassa viivästyttää yhtenäismarkkinoiden todellisen toteutumisen kannalta tärkeän tekstin voimaantuloa. Tekstiin oli kuitenkin tehtävä oleellisia parannuksia.
Niinpä olenkin tyytyväinen siihen, että tarkistukseni, jonka tarkoituksena on sisällyttää käytettyjä tavaroita koskeva johdanto-osan 14 kappale direktiivin artikloihin, hyväksyttiin. Toivon, että neuvosto voisi hyväksyä sen juridisen yhdenmukaisuuden vuoksi. On itse asiassa käsittämätöntä, että tästä terveen järjen mukaisesta säännöksestä, jossa sanotaan, ettei kuluttaja voi vaatia käytetyn tavaran vaihtamista järjestelmällisesti, mainitaan vain kiertoteitse yhdessä johdanto-osan kappaleessa eikä itse artikloissa.
Äänestin sitä vastoin monia esittelijämme, rouva Kuhnin tarkistuksia vastaan. Jotkin niistä, kuten esimerkiksi vähittäismaksua koskeva tarkistus 17, eivät todellakaan liity mitenkään takuujärjestelmään.
Niin kuin ensimmäisessäkin käsittelyssä todettiin, nämä tarkistukset ovat epärealistisia ja kohtuuttomia. Ne rikkovat toisaalta kuluttajien etujen ja toisaalta tuottajien velvollisuuksien ja pakotteiden välisen välttämättömän tasapainon. Tarkoitan erityisesti pk-yrityksiä ja pk-teollisuutta, joihin tietyt tarkistukset vaikuttaisivat raskaalla tavalla.

Hager
Äänestin ensimmäisessä käsittelyssä tätä mietintöä vastaan, koska en voinut tuolloin hyväksyä yksittäisten kohtien sisältöä, kuten en hyväksy niitä nytkään. Vastustan yhä edelleen muun muassa takuuajan pidentämistä nelinkertaiseksi, sillä mielestäni se merkitsee sietämättömiä rasituksia etenkin pk-yrityksille. Monista hylkäämistäni kysymyksistä ei enää äänestetä toisessa käsittelyssä, ja suhtaudun myönteisesti nyt ehdotettuihin tarkistuksiin, sillä ne ovat kuluttajaystävällisiä. Mielestäni ne eivät myöskään rasita taloutta kohtuuttomasti.
Vaikka suhtaudun yhä epäilevästi itse ehdotukseen direktiiviksi, olen äänestänyt useimpien ehdotettujen tarkistusten ja koko mietinnön puolesta.
Torres Couton mietintö (A4-0466/98)
Delcroix
Euroopan parlamentissa ei ole sopimatonta puhua unionin kansalaisten puolesta. Viime viikonloppuna rouva Y. Hobben Rixensartista, Belgiasta, lähetti minulle kirjeen, jossa hän muistuttaa ihmisoikeuksien (ranskaksi " droits de l'homme" , " miesten oikeudet" ) käsitteestä.
" Ranskan kieli on yksi niistä harvoista kielistä, joissa tätä termiä käytetään. Olipa kyse sitten hollannista, saksasta, espanjasta, tanskasta ja niin edelleen, puhutaan " inhimillisistä oikeuksista" , nimitys, joka ei ole kaksiselitteinen ja joka kattaa samanaikaisesti niin naiset, miehet kuin lapsetkin.
Olin äskettäin eri Afrikan maiden ihmisoikeusvaltuutettujen, naisten ja miesten, seurassa.
Keskustelumme aikana kysyin heiltä hymyillen: " Miten luulette naisten, afrikkalaisten, ranskankielisten, maaseudun asukkaiden suhtautuvan siihen, että heille kerrotaan asioista, joiden pitäisi kannustaa naisia, tuoda heidän pyrkimyksensä ja oikeutensa esiin: pikkutyttöjen koulunkäynnistä, naisopiskelijoiden mahdollisuudesta keskitason ja korkeakouluopintoihin, mahdollisuudesta harjoittaa heidän itsensä valitsemaa ammattia, heidän paikkansa ja oikeuksiensa myöntämisestä perheyhteisössä, äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden mahdollisuudesta ja niin edelleen? Tämä pitkä puhe päättyy niin, että väkijoukolle sanotaan: rakkaat ystävät, olette tietoisia kaikista pyrkimyksistämme ja vaatimuksistamme, ja sen vuoksi velvoitan teidät tukemaan voimakkaasti ihmisoikeuksia ( "miesten oikeuksia" ) ajavan yhdistyksen toimintaa."
Tämä hieman humoristinen puhe sai aikaan sen, että keskustelukumppanini purskahtivat valtavaan nauruun.
Yksi heistä, mies, sanoi minulle sanatarkasti näin: " Hyvä rouva, esimerkkinne on täysin asiallinen. Olisi itse asiassa johdonmukaista korvata rajoittava käsite " ihmisoikeudet" ( "miesten oikeudet" ) yleisemmällä käsitteellä " inhimilliset oikeudet" . Oletteko ihmisoikeusyhdistyksen edustaja?"
Sitten hän kääntyi naisten puoleen ja sanoi: " No niin, rakkaat ystävät, nyt tiedätte, mitä teidän on tehtävä!"
Muut herrat myöntelivät varauksetta.
Kuvitelkaamme, että samanlaiset puheet pidettäisiin belgialaisille naisille, esimerkiksi brysseliläisille naisille. Naurunpurskahdukset olisivat silloinkin yhtä yleisiä kuin afrikkalaisten keskuudessa. " Kuulepas, rouva, puhut meille kaikista niistä oikeuksista, jotka naisten olisi saavutettava mutta joiden saavuttamiseksi on äänestettävä miesten oikeuksien puolesta. Alleie, alleie, zieversse !"
Ihmisoikeuksien yleismaailmallisesta julistuksesta, joka on pelkkä Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen hyväksymä päätöslauselma ja jolla on vain moraalista, ei juridista, arvoa, voitaisiin tehdä lähitulevaisuudessa - toivokaamme sitä - tämän saman yleiskokouksen vahvistama kansainvälinen yleissopimus. Tässä tilanteessa olisi oikea aika muuttaa ihmisoikeudet ( "miesten oikeudet" ) " inhimillisiksi oikeuksiksi" .
Silloin nainen on perheessä ja lasten silmissä samanarvoinen kuin mies ja hänellä on samat oikeudet tehdä päätöksiä ja toimia.
Kestelijn-Sierensin mietintö (A4-0489/98)
Fitzsimons
Joulukuussa 1997 Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen mukaisesti pidetyn Kioton huippukokouksen jälkeen annettiin ehdotus Euroopan unionin strategiaksi, jonka tehtävänä on vähentää henkilöautojen CO2-päästöjä ja parantaa polttoainetaloutta. Strategiassa on kolme välinettä: valmistajien kanssa tehtävä ympäristösopimus, verotustoimet ja polttoainetaloutta koskeva tiedotusjärjestelmä kuluttajaa varten. Ehdotuksen tavoitteena on tarjota uusien yksityisautojen mahdollisille ostajille polttoaineenkulutusta koskevia tietoja, jotta heidät saataisiin valitsemaan kaikkein taloudellisimpia malleja.
Tiedot on tarkoitettu tukemaan valmistajien toteuttamia ja suunnittelemia autojen polttoainetalouden parantamista koskevia toimia ja jäsenvaltioiden toteuttamia ja suunnittelemia verotustoimia, joiden tarkoituksena on rohkaista ihmisiä ostamaan vähemmän polttoainetta kuluttavia ajoneuvoja. Tiedotusjärjestelmässä on neljä osaa:
uusiin henkilöautoihin kiinnitettävä polttoainetaloutta koskeva merkintä; -opas, joka sisältää tietoa kaikkien markkinoilla olevien uusien autojen polttoainetaloudesta; -myyntipaikalla oleva juliste näytteillä olevien autojen polttoainetaloudesta; -vaatimus, joka koskee polttoaineenkulutusta koskevien tietojen sisällyttämistä kaikkeen valmistajien käyttämään myynninedistämismateriaaliin.Puollan tätä eurooppalaista ehdotusta, mutta on tärkeää, että merkinnän sanamuoto olisi mahdollisimman selkeä ja yksinkertainen. Kun esimerkiksi puhutaan polttoaineenkulutuksesta, merkinnässä pitäisi lukea selvästi, kuinka monta litraa jotakin tiettyä polttoainetta kuluu 100 kilometriä kohden tai kuinka monta gallonaa bensiiniä kuluu tiettyä mailimäärää kohden.
Pidän myönteisenä myös sitä, että julkaistavassa polttoainetaloutta koskevassa oppaassa luetteloidaan markkinoiden kymmenen vähiten polttoainetta kuluttavaa uutta autoa. Tämä on järkevä ja käytännöllinen ehdotus, joka lupaa hyvää EU: n kuluttajien etujen ja oikeuksien puolustamisen kannalta. Amsterdamin sopimus on lisännyt Euroopan unionin toimivaltuuksia kuluttajapolitiikan osalta Amsterdamin sopimuksen uuden 152 artiklan nojalla kuluttajan oikeuksien alalla. Tällä ehdotuksella on kaksi tavoitetta, nimittäin: panna täytäntöön Kioton sopimuksen mukaiset velvoitteemme sekä vahvistaa ja suojella EU: n 340 miljoonan kuluttajan oikeuksia.
Graenitzin mietintö (A4-0465/98)
Andersson, Hulthén, Lööw, Sandberg-Fries ja Theorin
Ihmisten henkiin jäämistä uhkaa suunnattoman suuri vaara ja tilanteeseen on löydettävä yhteinen ratkaisu hyvin pian. Otsonikerros heikentyy parhaillaan erittäin nopeasti, minkä seuraukset ulottuvat pitkälle tulevaisuuteen, ja meidän on mahdotonta aavistaakaan niitä tällä hetkellä.
Rajat ylittävän yhteistyön tärkeys ei voisi olla selvempää kuin tässä asiassa. Ja muutosten aikaansaamisella on erittäin kiire. Tiedämme, että on odotettavissa otsonikerroksen nopea heikkeneminen lähivuosina, jos emme pääse yhteisymmärrykseen siitä, että otsonikerrosta heikentävien aineiden päästöjä pitää vähentää perusteellisesti.
Pidämme sen vuoksi myönteisenä komission tekemää aloitetta, jossa ehdotetaan otsonikerrosta heikentäviä aineita koskevan asetuksen parantamista ja tiukentamista. Haluamme myös kiittää esittelijä Graenitziä siitä, että hän on erinomaisesti ja taitavasti huolehtinut tästä erittäin teknisestä ja vaikeasta asiasta.
Tiedämme, että otsonikerroksen vauriot ovat suurempia kuin koskaan. Tiedämme myös, että otsonikerros heikkenee edelleen voimakkaasti tulevien vuosien aikana sitä heikentävien aineiden jälkivaikutuksesta.
Tämä vakava tilanne vaatii, että toimimme yhdessä ja voimakkaasti. Sen vuoksi on kummallista ja järkyttävää, jos osallistumme tähän parlamentissa nyt esitettyyn kompromissiehdotukseen, jossa ehdotetaan, että metyylibromidin käyttöä jatketaan unionin tiettyjen osien maataloudessa.
Mielestämme on tärkeää, että suhtaudumme erittäin ymmärtäväisesti ja kunnioittavasti niihin vaikeuksiin, joita eri jäsenmaat kohtaavat yrittäessään toteuttaa yhteisön lainsäädäntöä. Emme kuitenkaan voi ymmärtää sitä, että vaikka otsonikerrokseen kohdistuva uhka on niin suuri, olisi edelleenkin mahdollista jatkaa otsonikerrosta heikentävien aineiden käyttöä tilanteissa, joissa on muitakin vaihtoehtoja.

Bowe
Haluaisin EPLP-ryhmän jäsenten puolesta selittää, ettemme voineet puoltaa Graenitzin mietinnön tarkistuksia 32, 33, 15, 14, 13, 12, 11 ja 10. Mielestämme tarkistukset 32 ja 33 pitkittäisivät tarpeettomasti monissa Euroopan unionin osissa laajalle levinnyttä metyylibromidin käyttöä, kun sen käyttö muissa unionin osissa on lakkautettu ja sille on löydetty sopivia vaihtoehtoisia aineita.
Emme myöskään voineet puoltaa tarkistusta 15, koska siinä otetaan uudelleen käyttöön sellaisia otsonikerrosta heikentäviä aineita, joille on jo olemassa vakiintuneita ja parempia vaihtoehtoja. Tarkistusten 10, 11, 12, 13 ja 14 osalta ne määräajat, joita komissio on ehdottanut otsonikerrosta heikentävien aineiden poistamiselle käytöstä, ovat mielestämme käytännölliset ja realistiset. Aikataulun nopeuttaminen ei juurikaan hyödytä ympäristöä ja se aiheuttaa ongelmia etenkin pk-yrityksille. Emme siksi voi puoltaa niitä.

McKenna
Vihreiden mielestä on erittäin tärkeää, että otsonikerrosta heikentävät aineet poistetaan markkinoilta välittömästi, ja kiellon olisi pitänyt tulla voimaan jo kauan sitten.
Euroopan sosiaali- ja kristillisdemokraatit ovat ilmeisesti päättäneet lykätä otsonikerrosta tuhoavan vaarallisen metyylibromidin kieltämistä. Mielestämme ehdotukset tämän myrkyllisen aineen käytön jatkamiseksi uhkaavat ihmisten terveyttä ja ympäristöä.
Otsonikerroksessa oleva aukko on kasvanut 20-25 % pelkästään kahden viime vuoden aikana. On uskomatonta, että yksikään Euroopan parlamentin jäsen sallii tai puoltaa sellaisia käytäntöjä, jotka antavat otsonikerroksen heikentyä entisestään. Tutkijat ovat yhtä mieltä siitä, että metyylibromidin tuotannon ja käytön nopea lakkauttaminen on Montrealin pöytäkirjan tehokkain yksittäinen lisätoimi otsonikerroksen heikentymisen estämiseksi.
Metyylibromidi on maataloudessa käytettävä erittäin myrkyllinen kaasumainen kasvinsuojeluaine. Se tappaa kaikenlaisia maaperän eliöitä, sekä hyviä että pahoja. Eurooppa on maailman toiseksi suurin metyylibromidin käyttäjä, ja 90 % metyylibromidista käytetään maataloudessa lähinnä Italiassa ja Espanjassa. Nämä maat vaativat voimakkaasti tämän myrkyn käytön jatkamista pitemmän siirtymäjakson aikana. On vastuutonta, että joidenkin italialaisten ja espanjalaisten maanviljelijöiden lyhytnäköisten etujen takia koko maailma saa kärsiä UV-säteilyn lisääntymisestä, josta on tuhoisia seurauksia, kuten ihosyövän lisääntyminen ja muita peruuttamattomia ympäristöhaittoja.
Se, että rouva Graenitz ja herra Poggioloni ehdottavat tämän aineen käytön lopettamista vuoteen 2005 mennessä, ei kerta kaikkiaan riitä. Se on neljä vuotta myöhemmin kuin itse EU: n komission ehdottama määräaika. Saksa ja Alankomaat ovat jo onnistuneesti luopuneet metyylibromidin käytöstä, ja Tanska, Ruotsi ja Suomi tekevät samoin vuoteen 2001 mennessä.
Vihreät haluavat palauttaa komission ehdottaman määräajan.
Toinen häiritsevä tekijä on ehdotuksen ilmeinen kaksinaismoralismi. Otsonikerrosta heikentävien kloorifluorihiilivetyjen käyttö kielletään EU: ssa, mutta EU: n yritykset saavat edelleen viedä EU: n ulkopuolelle täsmälleen samoja kemikaaleja. Tätä ei voida hyväksyä, ja se on ristiriidassa maailmanlaajuisen ympäristönsuojelun kanssa.

Puhemies
Ellesin mietintö on palautettu valiokuntaan. Tähän mietintöön ei siis ole äänestysselityksiä.
(Rouva Lullingin vastalauseita) Ei, ei, olen pahoillani. Huomautan teille, että äänestysselitykset annetaan - muistelkaapa työjärjestystä, jonka tunnette erittäin hyvin - lopullisen äänestyksen osalta. Lopullista äänestystä ei ole toimitettu, koska mietintö palautettiin valiokuntaan.

Lulling
Arvoisa puhemies, esitän vastalauseen siitä, ettette salli Ellesin mietintöön liittyviä äänestysselityksiä.

Lulling
Arvoisa puhemies, Wienin kokous jää Euroopan unionin historiaan siirtymäkokouksena. Se ei varmastikaan ole puheenjohtajamaa Itävallan syytä. Minusta tämä on sitäkin valitettavampaa, kun nyt puheenjohtajuus siirtyy Saksan uudelle hallitukselle, ja kuten se on jo osoittanut erinäisiä kertoja, siltä puuttuu niin paljon kokemusta, että sen edustajien - ranskalaislehtien mukaan he ovat pelkkiä harrastelijoita - ristiriitaiset ilmoitukset ovat jo saaneet aikaan vahinkoa kentällä. EU olisi ansainnut tässä vaikeassa tilanteessa parempaa, kuin tulla luovutetuksi todellisille aloittelijoille eurooppalaisella näyttämöllä. Ministerineuvostossa on tosin yhä poliitikkoja, joilla on kokemusta, suhteellisuudentajua ja vastuuntuntoa. Jäsenvaltioille ensisijaisen tärkeillä aloilla, kuten veropolitiikassa, vaaditaan luojan kiitos yhä yksimielisyyttä, joten voimme toivoa, että seuraavien kuuden kuukauden aikana vahingot rajataan mahdollisimman pieniksi.
En kuulu niihin, jotka arvostelevat kielteiseen sävyyn sitä, että Wienin kokouksessa käsiteltiin verovapaan kaupan muodostamaa ongelmaa. Olen jopa sitä mieltä, että tässä kysymyksessä omassa kannassaan tiiviisti pysytelleen komission tehtävä oli yksi tämän kokouksen konkreettisimmista tuloksista tai saavutuksista. Nykyisen työllisyystilanteen perusteella meidän on ehdottomasti jatkettava verovapaata kauppaa vähintään vuoteen 2002, jolloin kukkaroissamme on euroseteleitä ja eurokolikoita. Verovapaa kauppa ei tuo epäjärjestystä sisämarkkinoille. Lentokenttien kustannukset, jotka katetaan nyt verovapaasta kaupasta saatavilla voitoilla, on katettava verovapaan kaupan loppumisen jälkeen muilla verotuloilla. On täysin epärealistista väittää, että verovapaa kauppa aiheuttaisi verotulojen vähenemistä, josta jäsenvaltiot eivät selviydy. On vaarana, että verovapaan kaupan lakkauttaminen maksaa enemmän, kuin sen on luuloteltu tuovan verotuloina.

Berthu
Arvoisa puhemies, ennen kuin annan äänestysselitykseni, haluaisin pitää työjärjestyspuheenvuoron. Luulin, että velvollisuutenanne oli hyväksyä äänestysselitykset vastuuvapauden epäämisen jälkeen. Vastuuvapauden epäämisestä äänestettiin, minkä jälkeen asia palautettiin automaattisesti valiokuntaan, mikä estää lopullisen äänestyksen, mutta vastuuvapaus on kuitenkin evätty. Työjärjestystä käsittelevässä valiokunnassa on jo käsitelty samankaltaisia aikatauluun liittyviä tapauksia ja päätetty, että vaikkei lopullista äänestystä toimitettukaan, muita äänestyksiä oli toimitettu aikaisemmin, minkä vuoksi äänestysselitykset hyväksyttiin tämän alustavan äänestyksen osalta. Ei siis todellakaan ole minkäänlaista epäilystä siitä, arvoisa puhemies, että teidän on hyväksyttävä äänestysselitykset, jotka eivät koske valiokuntaan palauttamista vaan vastuuvapauden epäämistä.

Puhemies
Herra Berthu, olen täysin varma tästä asiasta. En voi hyväksyä äänestysselityksiä, sillä vastuuvapauden epäämistä ei ole tapahtunut. Vastuuvapauden myöntämiseen liittyvää ehdotusta koskeva äänestystulos oli kielteinen, mikä ei ole sama asia ja minkä jälkeen ehdotus palautetaan valiokuntaan. Emme aio nyt aloittaa pitkää keskustelua tästä asiasta, mutta korostan sitä, ettei vastuuvapauden epäämistä tapahtunut, senhän pitäisi olla tiedossa.
(Rouva Lulling keskeytti puhemiehen.) Vastuuvapauden epäämistä ei ole tapahtunut, hyvä rouva. Katsokaapa, mistä äänestitte. Äänestitte talousarvion valvontavaliokunnan laatiman vastuuvapauden myöntämistä koskevan ehdotuksen hylkäämisen puolesta. Ette siis myöntänyt vastuuvapautta, ja palautitte mietinnön valiokuntaan.

Berthu
Arvoisa puhemies, pyydän, että talousarviota käsittelevä valiokunta käsittelee asiaa ja että, äänestysselityksemme hyväksytään takautuvasti, jos valiokunta toteaa meidän olevan oikeassa.
Mitä tulee Wienin Eurooppa-neuvostoon, onnittelemme puheenjohtajavaltio Itävaltaa, joka yritti viimeisen puolen vuoden aikana todella vilpittömästi ratkaista unionin ongelmat innovatiivisemmin kuin yleensä esimerkiksi maahanmuuttoasioita käsittelevässä asiakirjassaan " Pour une stratégie en matière d'immigration " . Valitettavasti pattitilanteet ovat nykyään niin valtavia ja ne liittyvät niin tiiviisti jo pitkän aikaa harjoitettuihin politiikkoihin, ettei yksi ainoa puheenjohtajavaltio pysty selvittämään niitä, vaikka sillä olisi kuinka paljon hyvää tahtoa.
On puhuttu paljon siitä, ettei Wienin Eurooppa-neuvosto ratkaissut unionin tulevaan rahoitukseen, maatalouspolitiikkaan ja laajentumisesta vastuussa oleviin toimielimiin liittyviä ongelmia eikä ongelmaa, joka liittyy Amsterdamin sopimuksen soveltamiseen henkilöiden liikkuvuuden osalta, mutta on puhuttu, että ainakin siellä asetettiin määräajat näiden ongelmien ratkaisemiseksi tulevaisuudessa. Emme tiedä, noudatetaanko näitä määräaikoja. Moni epäilee sitä. Vielä ei ole kuitenkaan tehty tarpeeksi, ja Kansakuntien Eurooppa -ryhmä haluaisi korostaa sitä, että kaikki nämä määräajat sovitetaan vaaleihin liittyviin määräaikoihin, niin etteivät äänestäjät joutuisi pohtimaan todellisia kysymyksiä.
Suurin osa vuoden 1998 neuvotteluista jäädytettiin Saksan eduskuntavaalien vuoksi, ja nyt olisi keskusteltava täyttä vauhtia Agenda 2000: sta, jotta keskustelut saataisiin päätökseen maaliskuussa, ennen ensi kesäkuussa järjestettäviä Euroopan parlamentin vaaleja. Komissiokaan ei esittänyt Wienissä kokonaisehdotustaan, joka koskee perustamissopimusten muuttamista Amsterdamin sopimuksen jälkeen, eli Amsterdam II: ta tai Maastricht III: a, miten vain halutaan, etteivät ranskalaiset äänestäjät säikähtäisi nyt, kun parlamentissa käydään parhaillaan keskustelua Amsterdamin sopimuksen rakenteen tarkistamisesta.
Euroopan unionin toimielimet ovat jo monen vuoden ajan pyrkineet lisäämään toimivaltaansa ja väistelleet ja vääristelleet samalla äänestäjien mielipiteitä. Ne luulevat näin välttävänsä ongelmat. Todellisuudessa ne vain syventävät ongelmia, minkä muuten osoittaa hyvin kysymys EMUn demokraattisesta vastuusta, jota piiloteltiin Maastrichtin sopimuksessa, niin ettei olisi peloteltu äänestäjiä liiallisella federalismilla, jota piiloteltiin sitten uudelleen Amsterdamin sopimuksessa, niin ettei avattaisi uudelleen Pandoran lipasta, ja joka on nyt jälleen ajankohtainen koko komeudessaan, pahimmissa mahdollisissa oloissa, niin kuin sitä paitsi itse puhemies Gil-Robles korosti Wienissä.
Tämä menettelytapa ei voi jatkua.

Posselt
Arvoisa puhemies, uskon, että Wienin kokous oli monessa suhteessa menestys. Haluaisin kuitenkin sanoa, että sinänsä hyvin asiantunteva neuvoston puheenjohtajamaa Itävalta teki anteeksiantamattoman virheen neuvoston julistuksessa, sikäli kuin se käytti sanaa Länsi-Balkan kuvaamaan Kroatian tilannetta. Mielestäni meidän pitäisi tehdä selvä ero tähän alueeseen, joka liitettiin aikoinaan keinotekoisesti Jugoslaviaan. Meillä on Kroatia, joka olisi lopultakin liitettävä eurooppalaisiin rakenteisiin, vaikka joitakin asioita on vielä parannettava. Toisaalta meillä on Bosnia-Hertsegovina, jossa kyse on alkeellisen valtion luomisesta ja jossa voimme ennen kaikkea seurata, miten yksi osavaltio, Bosnian serbitasavalta, kieltää pakolaisilta oikeuden paluuseen ja oikeuden kotimaahansa.
Näiden lisäksi meillä on Serbia, jossa mielivaltainen hallitus likaa yhä edelleen Serbian kansan hyvän nimen ja yrittää toteuttaa Miloseviin sota- ja sortopolitiikkaa. Uskon, että kaikkia näitä yksittäisiä alueita on tarkasteltava erikseen ja että meidän olisi unohdettava keinotekoinen käsite " Länsi-Balkan" Euroopan neuvoston arkistoon!

Caudron
Tunnustan olevani jonkin verran pettynyt Wienin huippukokouksen tuloksiin. Tosin työttömyyden torjumisen ensisijainen tavoite, jota on kuulutettu ja vakuuteltu, on erittäin myönteinen. Konkreettiset toimenpiteet lykätään kuitenkin tuonnemmaksi.
Tämä asenne on valitettava, varsinkin kun talousasioista vastaavien ministerien kokouksessa oli herätetty toiveita ja annettu aihetta odottaa uusia tuulia Euroopan unionin tulevaisuuden kannalta.
On pakko todeta, että jäämme nyt jotensakin nälkäisiksi. Kaikki ratkaisematta olevat kysymykset on lykätty tuonnemmaksi, aivan niin kuin aika auttaisi sovittamaan yhteen eri lähestymistavat.
Nämä vitkastelut tuovat jälleen kerran esiin Euroopan unionin toimielinten kykenemättömyyden hoitaa asioita, vaikka talousasioiden pilarista vastaava päättävä elin on vahva.
Vaikka voidaankin tyytyä julistuksiin hyvistä aikeista, on oikeus ihmetellä unionin poliittisen organisaation asianmukaisuutta tilanteessa, joka on meidän kaikkien edessämme.
Laajentuminen voi tosin osoittautua mahdollisuudeksi Euroopalle. Se edellyttää kuitenkin sitä, että meidän on mukautettava päätöksentekomenettelyt tämän uuden jaon mukaisiksi. Aikeiden toteuttamiseksi tarvitaan todellinen ja oikeutettu toimeenpanovallan käyttäjä ja sellainen lainsäädäntövallan käyttäjä, jonka käytössä olevat välineet riittävät takaamaan sen demokraattisen luonteen.
Tässä mielessä kiertävä puheenjohtajuus on tullut käännekohtaan, jossa päätöksenteosta tulee yhä epävarmempaa, mikä tahansa valtio sitten toimiikin puheenjohtajana ja mistä tahansa neuvoston poliittinen enemmistö sitten muodostuukaan.
Amsterdamin sopimus näyttää rajallisuutensa jo ennen kuin se on tullut voimaan, vaikka se onkin tärkeä edistysaskel Euroopan kansalaisuuden ja Euroopan parlamentin kannalta. Jottei Euroopan unioni keskittyisi vain taloudellisiin asioihin ja jottei se turvautuisi sosiaalisiin keinoihin vain hätätapauksessa, toimielinten uudistus on aloitettava uudelleen poliittisen Euroopan vireyden palauttamiseksi, jopa sen luomiseksi.

Delcroix
Vastoin sille asetettuja odotuksia Wienin huippukokouksessa ei tehty yhtään Euroopan unionin tulevaa rahoitusta koskevaa päätöstä. Muutama päivä ennen euron käyttöönottoa jäsenvaltiot katsoivat parhaaksi olla keskustelematta tästä liian arasta aiheesta. Jotkin jäsenvaltiot haluavat, etteivät heidän maksuosuutensa kasva ja että niitä jopa pienennettäisiin; jotkin vetoavat rouva Thatcherin aikoinaan esittämään juste retour -periaatteeseen: " I want my money back! " Asia otetaan väistämättä maaliskuussa 1999 Brysselissä käytävien neuvottelujen esityslistalle.
Vuonna 1992 pidetyssä Edinburghin huippukokouksessa määritettiin unionin rahoitusnäkymät vuoteen 1999 saakka. Sen jälkeiselle ajalle ei ole sovittu mistään. Jos pidetään kiinni joidenkin valtioiden julistuksista, Euroopan rakentamisen tulevaisuus näyttää kovin synkältä... Espanja, Kreikka ja Portugali, jotka ovat koheesiorahaston edunsaajamaita, ovat päättäneet korjata taloudellisen jälkeenjääneisyytensä. Ne ovat suhtautuneet vastahakoisesti todellisten kokonaismenojen " vakauttamiseen" , nimittäin ylärajan pitämiseen 1, 27 %: ssa.
Keskustelut niiden välillä, jotka haluavat maksaa vähemmän, ja niiden, jotka eivät halua saada vähempää, ovat käynnistyneet huonosti. Jotkin seikat antavat minulle kuitenkin aihetta kuvitella, että jos valtiot joutuvat selkä seinää vasten, ne eivät voi loputtomasti pitää itsepintaisesti kiinni näistä kannoista. Varat kasvoivat huomattavasti vuosina 1988 ja 1992; erityisesti rakennerahastojen varat kaksinkertaistettiin. Tähän asti Euroopan unioni on aina sovittanut varansa maltillisesti pyrkimystensä mukaisiksi. Olisi ensimmäinen kerta, kun vaikeudet ratkaistaisiin... säästämällä.
Yksi Wienin myönteisistä saavutuksista on vuodelle 1999 laadittu kunnianhimoinen ja dynaaminen aikataulu: unionin rahoituksesta neuvotteleminen Brysselissä maaliskuussa; työllisyyssopimuksesta, verotuksen yhdenmukaistamisesta, suurista infrastruktuuriverkoista ja puolustuksesta neuvotteleminen Kölnissä kesäkuussa; oikeus- ja sisäasioihin liittyvästä yhteistyöstä neuvotteleminen lokakuussa Tampereella; talouspolitiikkojen yhteensovittamisesta, petosten torjunnasta, ympäristöasioista ja ulkopolitiikasta neuvotteleminen Helsingissä joulukuussa. Yhteenveto on seuraava: Brysselissä järjestettävän kokouksen epäonnistuminen vaarantaa kaikki nämä suunnitelmat, ja siitä vain muutaman viikon päässä ovat Euroopan parlamentin vaalit, jotka pidetään kesäkuussa 1999 ja joiden perusteella valitaan uudet Euroopan parlamentin jäsenet ja epäsuorasti komission jäsenet sekä uusi komission puheenjohtaja.
Toinen myönteinen seikka liittyy siihen kehitykseen, jota Euroopassa on tapahtunut Amsterdamin sopimuksen allekirjoittamisesta lähtien. Euroopan vastustuskyky Aasian kriisin osalta osoittaa, että sen rahaliitto voi hyvin, ja sai jäsenvaltiot hellittämään ylivarovaista suhtautumistaan sellaisia aloja koskeviin keskusteluihin, jotka liittyvät niiden kansalliseen riippumattomuuteen: puolustukseen, verotukseen ja toimielimiin liittyviin uudistuksiin. Uusien tuulien myötä näyttää siltä, että Eurooppa on yhä enemmän tietoinen siitä, että sen vahvuus kasvaa silloin, kun sen jäsenten välinen yhteys voimistuu.
Brysselin kokouksen epäonnistuminen sammuttaisi euron mukanaan tuoman innostuksen ja merkitsisi Euroopan unionille epävarman ajanjakson, jopa kriisin, alkamista, joka vaarantaisi Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanon ja hukuttaisi unionin uudelleen pysyviin taloudellisiin ongelmiin. Euroopan unioni ei voi lykätä loputtomiin aktiivisen vastuun ottamista työttömyyden ongelmasta - sen kipeästä paiseesta - jonka se on osittain aiheuttanut työtä verottamalla.
Rauhalla ja kasvulla Euroopassa, vaikka vaatimattomallakin, on hintansa. Jokainen tietää, ettei rauha synny itsestään, että se kehittyy päivittäin ja että se tulee kalliiksi. Jokainen tietää myös sen, ettei rauhasta maksettava hinta ole missään suhteessa niiden sotien inhimillisiin ja taloudellisiin kustannuksiin, jotka ovat tuhonneet maanosamme kaksi kertaa. Meidän velvollisuutemme on, itsemme ja lastemme vuoksi, rakentaa tämä rauhan Eurooppa.

Nicholson
Se, että Wienin huippukokouksen päätelmissä näyttää olevan kovin vähän asiasisältöä, ei välttämättä ole huono asia. Puheenjohtajavaltio Itävalta ainakin vältti sen kiusauksen, että tavoitteita liioitellaan kauden alussa, ja näin se välttyi siltä väistämättömältä asialta, että kuudessa kuukaudessa saadaan aikaan vähemmän kuin toivottiin. Itävallan hallitus ilmeisesti ymmärtää vakaan hallinnon periaatteen ja on keskittynyt sellaisiin asioihin kuin sopimus Sveitsin kanssa. Sosialistiryhmän johtaja oli oikeassa todetessaan eilisessä keskustelussa, että sopimus saatiin aikaan siksi, että Itävalta ymmärsi kyseisen maan erityisvaikeudet. Tästä on ehkä opittavaa niillä, jotka ajavat sitä naurettavaa ajatusta, että eräänlainen ulkoasioista vastaava EU-ylikomissaari olisi sitäkin naurettavamman yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan keulakuva. EU-maiden eri reaktiot Persianlahden tapahtumiin korostavat sitä, että meidän on saatava itse päättää omista ulkopolitiikoistamme. Kansainvälinen yhteistyö toteutuu paljon paremmin siten, että yksittäiset maat käyttävät hyväkseen omia diplomatiakanaviaan, jotka ovat usein olleet olemassa vuosisatojen ajan.
Mainitsisin erityisesti sen asian, että pidän myönteisenä Pohjois-Irlantia koskevaa päätelmää. Olen iloinen siitä, että siinä vahvistetaan kesäkuussa pidetyn Cardiffin huippukokouksen päätelmä, jossa komissiota pyydettiin tekemään ehdotuksia siitä, miten Belfastin sopimusta voidaan tukea käytännön toimin. Olen iloinen siitä, että komissio on pannut jollakin tavalla merkille sen, mitä neuvosto on siltä pyytänyt, ja lisännyt Peace-ohjelman määrärahoja. Se on myös ilmaissut pohtivansa Interreg-ohjelman rahoituksen lisäämistä tuntuvasti, mikä olisi mielestäni todella myönteistä. Uskon kuitenkin, että komissio sopii laajemmasta paketista Pohjois-Irlantia varten. Rajat ylittävä yhteistyö on yksi Belfastin sopimuksen osa-alue. Se ei ole koko sopimus.
Roubatisin mietintö (A4-0409/98)
Andersson, Hulthén, Lööw, Palm, Sandberg-Fries ja Theorin
Ihmisoikeuksien ylläpitäminen on ihmisten turvallisuuden ja rauhan edellytys. Niin kauan kuin emme voi taata sitä, että hyvä terveys ja hyvinvointi olisivat kaikkien ihmisten oikeus, ei myöskään rauhasta ja turvallisuudesta ole mitään takeita.
Nykyiset ihmisoikeuksien loukkaukset ovat syitä huomisen konflikteihin. Tämä loukkauksien ja konfliktien noidankehä on mahdollista pysäyttää, ja niin pitääkin tehdä. Sen on tapahduttava taistelemalla nälänhätää ja köyhyyttä vastaan. Maailman epäoikeudenmukaisuudet lisääntyivät voimakkaasti kahden uusliberalistisen vuosikymmenen aikana. Meidän kaikkien on yhdessä taisteltava näitä niin unionissa kuin sen ulkopuolellakin vallitsevia epäoikeudenmukaisuuksia vastaan.
Emme ole samaa mieltä 23 kohdassa esitetyn näkemyksen kanssa, jossa valitetaan sitä, että yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka muodostaa unionissa jatkossakin erillisen pilarin. Mielestämme mikään ei estä toimimasta ihmisoikeuksien ja EU: n toiseen pilariin liittyvän yhteisen EU: n politiikan hyväksi. Ihmisoikeudet ja ulkopolitiikka ovat päinvastoin osa muita politiikan alueita, esimerkiksi kauppa- ja kehitysapupolitiikkaa. Mielestämme sotilaallisista puolustuskysymyksistä on jatkossakin päätettävä kansallisella tasolla.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat jättäneet äänestämättä mietinnön sellaisista osista, joissa viitataan ihmisoikeusasioita koskevan yhteistyön harmonisointiin. Ulko- ja turvallisuuspolitiikan kuuluminen kolmannen pilarin alaisuuteen ei periaatteessa estä yhtenäistä ja johdonmukaista unionin ihmisoikeuspolitiikkaa; se riippuu paljon enemmän poliittisesta tahdosta.

Caudron
Haluan aivan ensin onnitella sydämellisesti kollega Barros Mouraa ja kollega Roubatisia heidän mietintöjensä korkeasta laadusta ja vakavuudesta. Euroopan parlamentti täyttää heidän työnsä ansiosta täysin ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50-vuotispäivään liittyvän tehtävänsä. Lisäksi mietinnöissä tehdään mielenkiintoisia ehdotuksia tulevaisuuden suuntaviivoiksi.
Haluan lisäksi antaa tunnustusta Ison-Britannian hallitukselle sen päätöksestä hyväksyä Augusto Pinochetin luovuttaminen, jotta hänet saataisiin vastaamaan hänen käskystään tai hänen nimissään tehdyistä rikoksista. Näin pyritään vain tekemään oikeutta niille tuhansille chileläisille, jotka kuolivat, katosivat tai joita vainottiin tämän monia vuosia kestäneen julman diktatuurin aikana.
Mitä tulee José Barros Mouran mietintöön, haluan kannattaa sitä varauksetta ja olen iloinen siitä, että Barros Moura haluaa aivan yksinkertaisesti kunnioittaa ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen arvoja.
Lisäksi toivon hänen laillaan, että kansainvälisiä rahoituslaitoksia uudistetaan ottamalla erityisesti huomioon kehitysmaille määrättyjen rahapoliittisten suunnitelmien yhteiskunnalliset seuraukset.
Tässä yhteydessä on mielestäni tärkeää ottaa käyttöön liikeyritysten menettelysäännöt WTO-neuvottelujen jälkeen. On tartuttava ajatukseen " sosiaalisen merkinnän" luomisesta, jota jotkut ovat kehitelleet. Tältä osin katson, että julkisyhteisöjen sopimukseen olisi voitava sisällyttää niin sanotut sosiaalilausekkeet. Liberaalit ajatelkoot mitä hyvänsä. Kuulun niihin, joiden mielestä ihmisoikeudet ja sosiaaliset oikeudet kuuluvat läheisesti yhteen.
En halua käsitellä enempää ystäväni José Barros Mouran tekstiä, sillä haluan myös antaa tukeni Yannis Roubatisin mietinnölle, jossa mainittujen asioiden avulla voitaisiin löytää sellainen varteenotettava väline, jolla Euroopan unioni pystyisi reagoimaan tilanteeseen pikaisesti.
Sillä, hyvät ystävät, kymmenillä tuhansilla nimettömillä ihmisoikeuksien puolesta taistelevilla on kiire. Meidän on siis löydettävä omalla tasollamme sellainen väline, joka voisi korvata nämä taistelujoukot.
Näyttää siltä, että tällaisen järjestön, joka liittyy ihmisoikeuksia puolustaviin yhdistyksiin, olemassaololla on oikeutuksensa kaikkialla maailmassa. Tässä yhteydessä ei ole sitä paitsi tarpeen kertoa siitä esimerkkejä. Päivä ja tunti toisensa jälkeen loukataan lisää miesten, naisten ja lasten kaikkein perustavimpia oikeuksia.
Vuotta ennen 2000-lukua on selvitettävä, mikä tilanne on... ja aloitettava uusien konkreettisten toimien toteuttaminen.

Eriksson, Sjöstedt ja Svensson
Jätämme äänestämättä Roubatisin mietintöä koskevassa lopullisessa äänestyksessä.
Mietintö sisältää useita hyviä ihmisoikeuksia koskevia pyrkimyksiä, mutta vastustamme ajattelemattomasti tehtyjä vaatimuksia varojen huomattavasta lisäämisestä ja Euroopan unionin oikeudellisesta yhtenäisyydestä.

Lindqvist
EU: n ja Euroopan maiden tärkeimpiä tehtäviä on puolustaa ihmisoikeuksia ja edistää demokratiaa ja sananvapautta. Pidän hyvänä mietinnön ehdotusta, jonka mukaan EU: n on sisällytettävä ihmisoikeuslauseke kaikkiin kolmansien maiden kanssa tehtäviin sopimuksiin. Ihmisoikeuksia mahdollisesti loukkaaviin konflikteihin liittyvä varhaisvaroitusyksikkö on myös hyvä.
Koko EU: n ihmisoikeuspolitiikan heikkous liittyy seurannan, valvonnan ja tarkkailun puutteeseen. Esimerkkinä tästä on Turkki, joka on tehnyt sopimuksen tulliliitosta EU: n kanssa. Tässä sopimuksessa Turkille asetetaan konkreettisia demokratiaan, sananvapauteen, mielivaltaisten vangitsemisten ja kidutuksen lopettamiseen liittyviä vaatimuksia. Mitään ei ole kuitenkaan tapahtunut, vaikka sopimus on ollut voimassa neljä vuotta. Sellaiset sopimukset, joita toinen osapuoli ei noudata, on lopulta purettava. Sitä ennen on otettava käyttöön painostuskeinot ja pakotteet. On luotava solmittujen sopimusten noudattamista koskeva tarkkailu- ja valvontajärjestelmä.
Barros Mouran mietintö (A4-0410/98)
Palm
En ole esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että EU: n poliittista integrointia olisi vahvistettava entisestään. EU: n on ensi sijassa oltava valtioiden välistä yhteistyötä.
Esittelijän mielestä kuolemanrangaistuksen käyttäminen järkyttää USA: n mainetta moraalisena esikuvana. On kuitenkin muistettava, että USA: n maine järkkyy voimakkaasti muistakin syistä. Haluan esimerkiksi mainita muutkin maassa tapahtuneet ihmisoikeuksiin kohdistuneet rikkomukset, aseiden ja kidutusvälineiden laajan viennin ja USA: n toiminnan kansainvälisissä suhteissa ja konflikteissa.
Mielestäni on lisäksi murheellista, että vielä 50 vuotta ihmisoikeusjulistuksen allekirjoittamisen jälkeen on edelleenkin pakko olla sitä mieltä, että parlamentin jäsenten tarttuminen yksittäisiin tapauksiin on tärkeä keino, jonka avulla parlamentti voi edistää ihmisoikeuksia. Tämä näyttä selvästi, miten mielivaltaisesti näitä oikeuksia sovelletaan.

Verwaerde
Haluan onnitella esittelijäämme, herra José Barros Mouraa, hänen tekemästään työstä.
Hänen mietintönsä on kymmenes samasta aiheesta laadittu mietintö vuoden 1983 jälkeen. Siinä otetaan uudelleen esiin monet niistä periaatteista ja arvoista, jotka muodostavat parlamenttimme työskentelyn perustan ihmisoikeuksiin liittyvissä asioissa.
Esittelijämme on tehnyt yhteenvedon monista toimielinten väliseen työskentelyyn liittyvistä parannuksista, jotka ovat toivottavia, erityisesti niistä, jotka liittyvät Euroopan parlamentin ja komission väliseen tiedonkulkuun. Lisäksi on syytä todeta, että vaikka Amsterdamin sopimuksessa annettiin mahdollisuus edistyä jonkin verran yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla, neuvosto ei aina noudata sille annettua velvoitetta antaa kattavia tietoja parlamentille kohtuullisessa ajassa.
Haluan itse korostaa erästä seikkaa, joka on mielestäni erityisen tärkeä. On kyse Roomassa allekirjoitettavasta sopimuksesta, jolla on tarkoitus perustaa kansainvälinen rikostuomioistuin. Olen tietenkin tyytyväinen siihen, että tämän tuomioistuimen perussääntö hyväksyttiin tänä vuonna. Ainakin 60 valtion on kuitenkin ratifioitava tämä Roomassa allekirjoitettava sopimus, jotta se voisi tulla voimaan. Voin vain puhua aktiivisesti sen puolesta, myös Ranskassa, kotimaassani.
Kannatin varauksetta kehitys- ja yhteistyövaliokunnassa laadittua erinomaista työtä. Tämän päätöslauselman välityksellä parlamenttimme lähetti voimakkaan sanoman. Toivon, että tänään ilmaistut ja omaksutut pyynnöt ja lupaukset voitaisiin täyttää mahdollisimman pian.
Schaffnerin mietintö (A4-0468/98)
Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, ryhmämme äänesti ihmisoikeuksien kunnioittamista Euroopan unionissa käsittelevää Schaffnerin mietintöä vastaan. Olen lisäksi tyytyväinen huomatessani, että esittelijä itse ilmoitti äänestävänsä mietintöään vastaan.
Ihmisoikeuksia loukataan itse asiassa hyvin usein Euroopan unionissa, ja Euroopan parlamentti antaa aivan liian usein julkilausumia, jotka eivät aina liity ihmisoikeuksiin ja joissa tehtyjä sitoumuksia ei todella täytetä.
Olemme kansanedustajia ja myös Euroopan kansalaisia, joiden oikeuksia myös usein riistetään. Esimerkiksi heidän oikeuttaan antaa äänestysselityksensä mietinnöstä, josta on äänestetty, niin kuin sanotaan tarkasti työjärjestyksen liitteessä V olevan 6 artiklan ensimmäisessä kohdassa, johon kehotan teitä tutustumaan: siinä lukee selvästi " ...parlamentin äänestystuloksen huomioon ottaen..." , ja tämä ennen kuin asia palautetaan valiokuntaan.
Se, että äänestimme vastuuvapauden epäämisen puolesta, perustui niihin äärimmäisen voimakkaisiin arvosteluihin, jotka kohdistuivat komissioon talousarviomäärärahojen hallinnan vuoksi. Olemme tyytyväisiä siihen, että parlamentti epäsi tämän vastuuvapauden äänin 270-225 ja 23: n äänestäessä " tyhjää" .
Samoin Euroopan parlamentin enemmistö katsoi - ja komissio oli siitä tietoinen jo ennen äänestystä - että vastuuvapauden epääminen haavoitti vakavasti komission uskottavuutta ja arvovaltaa. Sen vuoksi toivomme, että Euroopan parlamentti selvittää tilanteen, että se äänestää epäluottamuslauseen puolesta, että se ottaa huomioon moitittavien tekojen vakavuuden, että se ottaa huomioon sen selvän poliittisen yhteyden, joka vastuuvapauden epäämisellä ja epäluottamuslauseella näin ollen on, ja että se hyväksyy epäluottamuslauseen, joka kiertää tälläkin hetkellä parlamentissa ryhmämme aloitteesta. Tässä tekstissä on muuten jo nyt noin viidentoista jäsenen allekirjoitus. Siihen saadaan varmasti kerättyä tarvittava määrä allekirjoituksia.

Posselt
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksi sanoa täysin selvästi, että myös Euroopan kansanpuolueen ryhmä puolustaa voimakkaasti Euroopan unionin ihmisoikeuksia, jos ne ovat uhattuina. Oli puhetta siitä, että ihmisoikeuksien 50-vuotispäivänä emme voi äänestää ihmisoikeusmietintöä vastaan, mutta meidän oli toimittava näin, sillä vaikka tämän mietinnön otsikkona on ihmisoikeudet, sisältö on aivan päinvastainen. Mietinnössä hyökättiin kahta demokraattisen oikeusvaltiomme perustaa vastaan, ensinnäkin avioliittoa ja perhettä vastaan ja toiseksi kansalaisuuden käsitettä vastaan. Molemmat ovat jokaisen nykyaikaisen oikeusvaltion perusta, ja siksi meidän oli sanottava " ei" tälle mietinnölle, koska mietinnössä kyseenalaistetaan tämä perusta, ja siksi se ei ole ansainnut nimeä ihmisoikeusmietintö. Toivoisin, että tästä mietinnöstä ei poistettaisi ainoastaan rouva Schaffnerin arvostettu nimi, kuten on onneksi tehty, vaan myös ilmaisu ihmisoikeudet!

Andersson, Hulthén, Lööw, Palm, Sandberg-Fries ja Theorin
Mielestämme on tärkeää, että Euroopan parlamentti kiinnittää huomiota ihmisoikeuksien kunnioittamiseen Euroopan unionissa. Pidämme myönteisenä mietinnön kykyä nähdä ihmisoikeudet osana suurempaa kokonaisuutta, johon kuuluu merkittäviä kannanottoja muun muassa rasismia ja muukalaispelkoa vastaan ja sosiaalisten oikeuksien, etnisten vähemmistöjen ja pakolaisten oikeuksien sekä homoseksuaalien oikeuksien puolesta. Haluamme painottaa sitä, miten merkittävää on, että Euroopan parlamentin kanta on edistyksellinen kysymyksessä, joka liittyy ihmisoikeuksiin Euroopan unionissa.
Keskustelussa, johon mietintö vaikuttaa, otetaan selvästi esiin ne ideologisten suuntausten erot, joita edistyksellisen vasemmiston ja poliittisen oikeiston taantumuksellisten voimien välillä on. Vastustamme erittäin voimakkaasti tietyissä tarkistuksissa ilmeneviä näkemyksiä enemmän tai vähemmän ilmaistusta naisiin kohdistuvasta vihamielisyydestä, abortinvastaisuudesta, homoseksuaaleihin kohdistuvista ennakkoluuloista sekä saamattomuudesta rasistisia ja muukalaisvastaisia liikkeitä kohtaan. Vastustamme voimakkaasti myös yrityksiä liittää huumausaineisiin suvaitsevaisesti suhtautuvia ehdotuksia ihmisoikeuksien yhteyteen. Huumausaineiden väärinkäyttöä ja sen traagisia sosiaalisia seurauksia ei voi koskaan pitää ihmisoikeuksina. Valitamme syvästi, että istunnossa otetaan esiin tällaisia ehdotuksia. Se vain vahingoittaa Euroopan parlamentin kannan uskottavuutta Euroopan unionin ihmisoikeusasioissa.

Andrews
Haluaisin heti aluksi suositella tätä laajaa mietintöä, jonka esittelijä on laatinut merkittävästä aiheesta, nimittäin Euroopan unionin ihmisoikeustilanteesta vuonna 1997.
On oikein ja soveliasta keskustella tästä aiheesta Yhdistyneiden kansakuntien yleismaailmallisen ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotisjuhlavuonna. Olen samaa mieltä esittelijän kanssa, kun hän sanoo, että meidän tarvitsee vain lukea Amnesty Internationalin vuosikertomus nähdäksemme, miten laajalti ihmisoikeuksia poljetaan nykymaailmassa. Yhteisön toimielimet tunnustavat ihmisoikeuksien kunnioittamisen tärkeyden sekä unionissa että muualla. Minusta kuitenkin tuntuu siltä, että minun on täsmennettävä erästä rouva McKennan tähän mietintöön tekemää tarkistusta.
Rouva McKenna pahoittelee sitä, että erityisessä rikostuomioistuimessa käsitellään Irlannissa muita kuin terrorismiin liittyviä rikoksia. Tarkistuksen taustalla tuntuu olevan se ajatus, että hän kyseenalaistaa erityisen rikostuomioistuimen käytön ylipäänsä. Tältä osin on pidettävä mielessä seuraavat seikat:
Ei perustuslaissa eikä myöskään valtiorikoksista vuonna 1939 annetussa laissa määrätä, että erityinen rikostuomioistuin perustetaan käsittelemään vain puolisotilaallisia järjestöjä koskevia oikeusjuttuja.-Erityinen rikostuomioistuin poikkeaa tavallisista tuomioistuimista vain kahdessa asiassa. Ensiksi siellä ei ole valamiehistöä. Toiseksi siellä on yhden tuomarin sijaan kolme tuomaria. Muuten se ei poikkea tavallisista tuomioistuimista. Näytön, oikeudellisen edustamisen ja muiden asioiden osalta sitä koskevat samat säännöt kuin tavallisia tuomioistuimia, ja sen päätökset voidaan ilman muuta käsitellä uudelleen rikosasioita käsittelevässä vetoomustuomioistuimessa.-Oikeusjutussa Joseph Kavanagh vs. Irlannin hallitus tehtiin selväksi, että yleisen syyttäjänviraston johtaja on valtiorikoksista vuonna 1939 annetun lain mukaisesti vapaa päättämään, että henkilö voidaan asettaa syytteeseen erityisessä rikostuomioistuimessa, jos hän uskoo, että tavalliset tuomioistuimet eivät pysty riittävästi varmistamaan tehokasta oikeudenkäyttöä. Tästä voisivat olla esimerkkeinä murhatapaukset, järjestäytynyt rikollisuus ja huumekauppa ja/tai niihin liittyvät hirveät rikokset.-Erityisen rikostuomioistuimen käyttö äskettäin joidenkin huumeita ja järjestäytynyttä rikollisuutta koskevien oikeusjuttujen käsittelyyn johtuu siitä, että yleisen syyttäjänviraston johtajan olemassa olevan lainsäädännön mukaisia valtuuksia on selvennetty.
Berthu
Kansakuntien Eurooppa -ryhmä äänesti Schaffnerin mietintöä vastaan, jossa esitetään monta äärimmäisen kyseenalaista säännöstä maahanmuuttajien äänioikeudesta homoseksuaalien avioliittoon sillä verukkeella, että Euroopan unionissa kunnioitetaan ihmisoikeuksia. Koska en voi käsitellä niitä kaikkia äänestysselityksessäni, tyydyn palauttamaan mieliin yhden, päätöslauselman 46 kohdassa olevan säännöksen, jossa parlamentti " kehottaa jäsenvaltiota tunnustamaan alueelliset kielet... erityisesti allekirjoittamalla ja ratifioimalla alueellisia ja vähemmistökieliä koskevan eurooppalaisen peruskirjan " , sellaisena kuin Euroopan neuvosto hyväksyi sen vuonna 1992.
Emme voi oikein tyytyä tähän kehotukseen ratifioida alueellisia ja vähemmistökieliä koskeva eurooppalainen peruskirja. Ensinnäkin tekstissä säädetään, että valtionhallinnon olisi pystyttävä käyttämään jokaisen maan alueellisia ja vähemmistökieliä valtion ja kansalaisten välisissä suhteissa, mikä tulisi erittäin kalliiksi ja olisi sitä paitsi vastoin Ranskan perustuslakia, jonka 2 artiklan mukaisesti tasavallan kieli on ranska. Nykyinen tilanne, jossa alueellisia kieliä voidaan käyttää vapaasti mutta jonka mukaan valtiot voivat käyttää ensisijaisesti yhtä kieltä yhtenäisyytensä säilyttämiseksi, on mielestämme täysin tyydyttävä.
Haluan lisäksi todeta, että vaikka hyväksyttäisiin se, että ratifioimishetkellä peruskirja kattaisi vain rajoitetun määrän perinteisiä alueellisia kieliä, on selvää, että pian alkaisi painostus muidenkin kielten, erityisesti maahanmuuttajien käyttämien kielten, mukaan ottamiseksi. Peruskirjan ensimmäisessä artiklassa suljetaan jo tosin pois siirtolaisten kielet. Siirtolaisten lasten tai heidän lastenlastensa, jotka eivät itse ole siirtolaisia mutta jotka saattavat aina puhua alkuperäistä kieltään, käyttämistä kielistä ei kuitenkaan mainita mitään ottaen huomioon yhdentymisen esteet. Nämä huolet lisääntyvät 7 artiklassa, jonka mukaisesti alueellisia kieliä koskevia periaatteita voitaisiin soveltaa myös niihin vähemmistökieliin, jotka eivät ole sidoksissa mihinkään alueeseen.
Lisäksi koko peruskirjaa sävyttää ajatus valtioiden hajauttamisesta, joka sopii erinomaisesti niille joillekin eurooppalaisille federalismin kannattajille, jotka haluavat, ettei Brysselin ja alueiden välissä olisi enää mitään pysyvää. Esimerkiksi 7 artiklassa säädetään maiden välisten vaihtojen edistämisestä niiden alueellisten kielten välillä, jotka ovat samankaltaisia tai lähellä toisiaan ja joita käytetään kahdessa tai useammassa valtiossa; 14 artiklassa säädetään rajat ylittävään, kuntien väliseen yhteistyöhön kannustamisesta alueilla, joilla käytetään samankaltaisia paikallisia kieliä.
Tältä kannalta katsottuna alueellisia ja vähemmistökieliä koskevan peruskirjan ratifiointi antaisi vain uuden sysäyksen alueiden Euroopalle, jonka kehittymistä euro tulee sitä paitsi samanaikaisesti nopeuttamaan riistämällä valtioilta yhden niiden kansallisen identiteetin välineistä. Emme ylläty huomatessamme jälleen kerran, että Euroopan parlamentti on osasyyllinen kansakuntien vastaiseen pahansuopaan toimintaan.

Buffetaut
Ihmisoikeuksien olisi yhdistettävä meidät. Jotkut kollegani ovat kuitenkin, niin kuin joka vuosi, käyttäneet vuosittaista mietintöä tekosyynä sellaisten poliittisten ja ideologisten vaihtoehtojen esiin tuomiseksi, jotka eivät liity mitenkään ihmisoikeuksiin.
Nämä uusmarxismi-leninismiä kannattavat fossiilit tai vastuuntunnottomat liberaalistit ovat tällä tavoin esittäneet ehdotuksia, joilla pyritään horjuttamaan niin perheitä kuin kansalaisuuden periaatteitakin, mitkä muodostavat kaikkien yhteiskuntien ja kaikkien kansakuntien perustan.
Sen vuoksi meidän on mahdotonta hyväksyä rouva Schaffnerin mietintöä tarkistetussa muodossa, ja panimme tyytyväisinä merkille sen, että hän kieltäytyi ottamasta vastuuta sen " synnyttämisestä" .
Yleisesti on todettava, että jotkut niistä, jotka vaativat kaikkein kovaäänisimmin ihmisoikeuksien kunnioittamista, ovat olleet vuosikymmenien saatossa ensimmäisinä tukemassa marxismi-leninismin mukaisia järjestelmiä, jotka pilkkasivat ihmisoikeuksia kyynisyydellään ja julmuudellaan. Korostakaamme lisäksi sitä, etteivät he ole koskaan katsoneet tarpeelliseksi osoittaa katumusta, vaikka he ovatkin olleet niiden totalitarististen kommunistijärjestelmien juonessa mukana, jopa niiden agentteina, jotka ovat vastuussa yli sadan miljoonan viattoman ihmisen kuolemasta.
Muistuttakaamme myös siitä - minkä KGB: n arkistotkin ovat osoittaneet - että Neuvostoliitto rahoitti kaikkien Euroopan kommunistipuolueiden toimintaa vuoteen 1989 saakka! Ja juuri niiden jäsenet, tai niiden jälkiä seuraavien puolueiden jäsenet, tulevat pitämään meille oppitunteja ihmisoikeuksista!
On jo korkea aika paljastaa tämä julma pila, niin kuin on korkea aika tuomita myös sosialistien moraaliton liittoutuminen kommunistipuolueiden kanssa. Myös tältä osin sosialistien pikkumainen moraalikäsitys valkenee minulle välähdyksittäin. Niin kuin edesmennyt François Furet aivan oikein totesi, kommunistinen liike välineellisti fasismiin ja siis myös fasismin vastaisuuteen liittyvän pakkomielteen keinoksi piilottaa kansalta kommunismin oma todellisuus. On valitettavaa, että sosialistit ovat aina suostuneet tähän petkutukseen.
Tarkastellessani itse tätä julmaa vuosisataa, joka päättyy punaisen ja mustan surman, kaksossisarten, jälkeensä jättämille raunioille, näen esikuvinani Winston Churchillin ja Charles de Gaullen, jotka olivat todellisia ihmisarvon puolesta taistelijoita.

Cars
Äänestin hieman epäillen Schaffnerin mietinnön puolesta sitä koskevassa lopullisessa äänestyksessä. Epäilykseni johtui siitä, että mietinnössä oli niin paljon sellaista, joka liittyi vain vähän tai ei ollenkaan ihmisoikeuksien kunnioittamiseen EU: ssa.

Darras
Parlamentti tarkastelee nyt, niin kuin joka vuosi, ihmisoikeuksien tilannetta Euroopan unionissa. Tämänpäiväinen äänestys on kuitenkin erityisen tärkeä, sillä juhlimme ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50- vuotispäivää sekä toimielimemme perustaman Saharov-palkinnon 10-vuotispäivää.
Minun on tässä yhteydessä onniteltava esittelijäämme, jonka esittelemä työ on huomattava ja joka on ennen kaikkea suoriutunut hyvin kuulemisista ja kompromisseista. Se ei ollut itsestään selvää, niin vaikeaa on sovitella omien mielipiteitä.
Äänestin siis tämän mietinnön puolesta, sillä ihmisoikeuksien kunnioittaminen kuuluu erottamattomasti kaikkiin demokraattisiin yhteiskuntiin, ja sen on oltava yksi unionin sisä- ja ulkopolitiikan peruspilareista.
Lisäksi hyväksyn ehdotuksen vuoden 1999 nimeämiseksi " naisia vastaan kohdistuvan väkivallan vastaiseksi vuodeksi" . Mielestäni on myös taisteltava niitä ihmisten oikeuksien loukkauksia vastaan, joihin tietyt " lahkot" syyllistyvät. Kannatan myös ajatusta siitä, että kaikilla on oikeus työhön, terveyteen, sosiaalietuuksiin, asuntoon, koulutukseen ja oikeudenmukaisuuteen.
Amsterdamin sopimuksen ratifiointi voimistanee kaiken syrjinnän torjumista (13 artikla). Syrjinnän torjumisen käsite on erityisen lähellä sydäntäni, eikä sitä voi erottaa vapauden käsitteestä.
Lopuksi totean, että voin vain kannattaa koko mietintöä, joka hyväksyttiin täysistunnossa ja joka on parlamentillemme kunniaksi.

Hager
Minulle ja kollegoilleni ihmisoikeuksien suojelu on suuri ja tärkeä tehtävä, ja ymmärrän myös tämän vuotuisen mietinnön merkityksen. Yhtä ongelmallisena näen kuitenkin ihmisoikeuksien käsitteen yhtenäisen määritelmän puuttumisen ja osittain myös tämän mietinnön sisällön. Olisin ollut todella tyytyväinen, jos ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen tämänvuotisen 50-vuotispäivän takia tätä mietintöä ei olisi pilattu tekemällä siitä puoluepoliittista ohjelmaa mukaileva julistus toimivaltaisen valiokunnan enemmistön mukaisesti, vaan mietinnössä olisi käsitelty unionin todellisia ongelmia. Minä en ainakaan löydä mitään hyvää loukkausten luetteloimisesta ja unionissa tapahtuneiden loukkausten toistuvasta sekoittamisesta unionin ulkopuolisiin loukkauksiin. Yksistään siitä syystä olen hylännyt muutamia kohtia, joissa mielestäni on loukattu ihmisoikeuksia, mutta kyse on kuitenkin unionin ulkopuolella tehdyistä loukkauksista, ja siksi niitä ei pitäisi käsitellä tässä mietinnössä, josta äänestämme tänään.

Seillier
Ihmisoikeuksien tilanteesta ja kunnioittamisesta Euroopan unionissa keskusteltiin ja äänestettiin jälleen kerran mitä suurimman sekasorron vallassa.
Lähihistoria on kuitenkin osoittanut traagisesti sen, millainen vaaratilanne voi syntyä, kun totuus ihmisestä unohdetaan. Tänä ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50-vuotispäivänä on tärkeämpää kuin koskaan aikaisemmin muistuttaa muutamista tärkeistä totuuksista. Vuonna 1948 allekirjoitettu julistus on selkeä: siinä tunnustetaan ne oikeudet, jotka siinä julistetaan, siinä ei myönnetä niitä; ne ovat nimittäin luonnollinen osa ihmistä ja hänen ihmisarvoaan.
Mutta mitä me näemme? Näemme kaikenlaisten niin sanottujen oikeuksien kukoistavan " syrjimättömyyden" nimissä (Amsterdamin sopimusehdotuksen 13 artikla), mikä voi johtaa siihen, että mikä tahansa käyttäytyminen, esimerkiksi seksuaaliset tottumukset, on oikeutettua. Tämä oikeuden positivistinen tuuliajo Euroopassa on erittäin vakavaa: se merkitsee eurooppalaisen kaikkein perustavimman humanismin murtumista, humanismin, joka aikuisten olisi löydettävä pikaisesti uudelleen ja jonka sanomaa olisi levitettävä nuorten sukupolvien keskuudessa.
Jeesus Kristus tuli kaksi tuhatta vuotta sitten opettamaan meille, miten voidaan parhaiten edistää ihmisoikeuksien kunnioittamista ja vahvistamaan samalla Raamatun paljastuksen ihmissuvun ykseydestä (vertaa. Mooseksen kirjaan). " Mitä tahdotte ihmisten tekevän teille, tehkää te myös samoin heille."

Lulling
Arvoisa puhemies, minun on sanottava teille, että olen hieman ällistynyt. Sallitte herra Fabre-Aubrespyn antaa äänestysselityksensä vuoden 1996 vastuuvapautta koskevasta Ellesin mietinnöstä, samalla kun hän antoi äänestysselityksensä Schaffnerin mietinnöstä. Olette syyllistynyt kahteen virheeseen: ette ensinnäkään myöntänyt meille puheenvuoroa, vaikka kyseessä oli erittäin tärkeä äänestys, ja sen jälkeen sallitte yhden parlamentin jäsenen ilmaista mielipiteensä ettekä salli sitä muille. Lopuksi, arvoisa puhemies, minun on sanottava teille, että olette väärässä katsoessanne, ettei vastuuvapaudesta äänestetty. Selittäkää minulle kuitenkin, mitä tarkoititte: vastuuvapaudesta ei äänestetty, vastuuvapauden epäämistä ei tapahtunut, vastuuvapautta ei myönnetty. Voitteko selittää minulle, mitä tulkintanne tarkoittaa?

Puhemies
Hyvä rouva, teen sen mielelläni. Ensinnäkin on totta, että olin ehkä hieman hajamielinen antaessani herra Fabre-Aubrespyn ilmaista mielipiteensä tarkistuksista, jotka eivät liittyneet oikeastaan mitenkään Schaffnerin mietintöön, mutta olen - niin kuin olette voinut sen todeta - erittäin suvaitseva puhemies.
Näin ollen pyydän teitä muistelemaan esittämänne kysymyksen osalta ensinnäkin työjärjestyksen 122 artiklaa " Äänestysselitykset" , jonka mukaan yleiskeskustelun päätyttyä jäsen voi antaa suullisen selityksen lopullisesta äänestyksestä, ja toiseksi liitteeseen V, jonka 3 artiklan " Vastuuvapauden myöntäminen" mukaisesti äänestimme. Muistanette, että riittävä enemmistö katsoi lopullisen päätöksen osalta täysistunnossa, ettei sopivia tarkistuksia ollut ja että äänestimme vain komission johtopäätösten puolesta tai niitä vastaan.
Näissä johtopäätöksissä kannatettiin vastuuvapauden myöntämistä, mutta sitä ei hyväksytty. Näin ollen herra Fabre-Aubrespy sanoi minulle liitteen V 6 artiklaan " Valiokuntaan palauttaminen" viitaten, että parlamentin äänestystulos on otettava huomioon. Se on aivan selvää, mutta tämä äänestys ei ole lopullinen äänestys, minkä vuoksi puhemies pysyy siinä tulkinnassaan, ettei Ellesin mietintöä koskevia äänestysselityksiä ole syytä hyväksyä, ja jos olin kerrankin liian lempeä, pyydän teiltä anteeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 13.29 ja sitä jatkettiin klo 15.00.)

Puhemies
Herra Elliottilla on puheenvuoro.

Elliott
Arvoisa puhemies, haluaisin selvennystä loppupäivän menettelyihin. Yhteiskeskustelu rasismista ja muukalaisvihasta oli määrä käydä äänestyksen jälkeen. Haluaisin tietää, milloin se oikein käydään.

Puhemies
Yksiköiden mukaan keskustelu käydään luultavasti klo 18.20.

Elliott
Arvoisa puhemies, ymmärrän kyllä tämänpäiväiset vaikeudet, mutta asiassa on se ongelma, että minun on lähdettävä klo 18. Minun on mentävä huomenna hautajaisiin Britanniassa, joten en voi olla läsnä. Minun on siis toteutettava järjestelyjä yhteiskeskustelun omaa osuuttani varten. Olin toivonut, että keskustelu voitaisiin käydä myöhemmin tänään aamulla tai välittömästi istunnon jatkamisen jälkeen. Kiitos, että selvititte tilanteen.

Esityslista
Puhemies
Koska tänä aamuna päätettiin, että iltapäivän esityslistalle lisätään keskustelu Irakin tilanteesta ja että sen seurauksena lyhennetään keskustelua ajankohtaisista ja kiireellisistä asioista, ehdotan, hyvät jäsenet, että ryhmien sihteerien puhuttua asiasta keskenään tämän keskustelun kaksi viimeistä kohtaa, nimittäin Rank Xeroxin liiketoiminnan siirtäminen ja Filippiinit, poistetaan ja että näin ollen jäsenten puheajaksi määrätään 45 minuuttia.
Herra Hallamilla on puheenvuoro.

Hallam
Arvoisa puhemies, herra Martin teki tänä aamuna erinomaisen ehdotuksen, jonka mukaan pystyisimme vielä äänestämään näistä kiireellisistä aiheista. Ymmärrän kyllä Irakin tilanteen tärkeyden, mutta olen sitä mieltä, että nämä kiireelliset aiheet ovat niin ikään tärkeitä ja meidän pitäisi ainakin pystyä esittämään näkemyksemme.

Puhemies
Yksi ryhmä ei hyväksynyt kokouksessa sitä, että päätöslauselmaesityksistä äänestetään ilman keskustelua. Kuten tiedätte, kaikkien ryhmien on hyväksyttävä tällainen menettely.

Ford
Arvoisa puhemies, kyseinen ryhmä oli käsittääkseni UPE-ryhmä. Se on noudattanut tätä likaista taktiikkaa poistaakseen esityslistalta asian, jonka me juuri eilen äänestimme esityslistalle äänin 290-55. Tuhansien asianosaisten työntekijöiden ja heidän perheidensä huolet eivät kuitenkaan poistu. Yritämme ottaa tämän asian uudestaan esille ensi kuussa. Toivottavasti UPE-ryhmä kantaa silloin oman vastuunsa eikä noudata tällaista likaista taktiikkaa estääkseen parlamenttia esittämästä kantaansa näistä asioista.

McCartin
Arvoisa puhemies, emme vastusta sitä, että Xeroxia koskevasta päätöslauselmaesityksestä keskustellaan parlamentissa. Emme kuitenkaan halua äänestää sellaisesta esityksestä, josta ei ole keskusteltu. Tunnemme syvää myötätuntoa asianosaisia työntekijöitä kohtaan, mutta päätöslauselmaesityksen puolesta esitetyt perustelut ovat täysin sääntöjen vastaisia ja niissä mainitut tosiseikat ovat täysin virheellisiä. Jos kerran äänestämme esityksestä, meidän on keskusteltava siitä.

Puhemies
Voimme kuluttaa aikaa siitä keskustelemiseen, mutta aikamme on rajallinen ja meidän on keskusteltava tärkeistä asioista. Aiemmin vain yksi ryhmä oli samaa mieltä. Nyt on siis toinenkin ryhmä, joka ei halua äänestää esityksestä keskustelematta siitä ensin.

Green
Arvoisa puhemies, sanoisin hyvin lyhyesti, että asia voitaisiin ainakin ratkaista sovussa, jos päättäisimme, että käsittelemme kumpaakin kysymystä ensi kuussa. Silloin ihmiset tuntisivat, että heillä on tilaisuus käsitellä niitä.

Puhemies
Herra McCartin myöntyy siihen, kuten myös herra Pasty, joten olemme sopineet siitä. Onko ehdotuksesta mielestänne tarpeen äänestää? Minun mielestäni ei ole.

Keskustelu tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista (vastalauseet)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma Irakin tilanteesta.
Herra Pinheirolla on puheenvuoro komission puolesta.

Pinheiro
Te kaikki tiedätte, että Euroopan unioni - ja ilman muuta komissio - on aina ollut sitä mieltä, että Irakin kriisi on ratkaistava Yhdistyneiden kansakuntien puitteissa ja että Irakin on noudatettava täysin kaikkia asiaan liittyviä Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmia. Euroopan unioni on 14: n viime kuukauden aikana, kun asiasta on keskusteltu yhä uudelleen eri yhteyksissä, toistanut jäsenvaltioidensa kautta kantansa tästä asiasta. Euroopan unioni tuomitsi 9. marraskuuta ehdottomasti Irakin 31. lokakuuta tekemän päätöksen keskeyttää kaikki yhteistyö UNSCOMin kanssa ja puolsi Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston tuohon päätökseen antamaa vastausta - Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa 1205.
Kuten te tiedätte, korostamme edelleen sitä, että Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmien vaatimusten noudattaminen on kriisin ratkaisemisen kannalta ehdottoman tärkeää. On valitettavaa, että sotilaallisesta ratkaisusta on ilmeisesti tullut väistämätön: toivomme, että nämä toimet rajoittuvat sotilaallisiin kohteisiin. Vahvistamme nyt, kuten aina, ettei meillä ole mitään Irakin kansaa vastaan vaan pikemminkin sen hallintoa ja johtajaa vastaan.
Jäsenvaltioissamme suoritetaan parhaillaan kuulemisia tästä asiasta. Puheenjohtajavaltio antoi jokin aika sitten julkilausuman, joka on sisällöltään suurin piirtein sama kuin mitä voin tässä vaiheessa sanoa.

Swoboda
Arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, edessämme on vakava kriisi, paremmin sanottuna olemme keskellä vakavaa kriisiä, ja siksi on tietenkin kysyttävä ensimmäiseksi: kuka tähän on syyllinen? Haluaisin sanoa ryhmäni nimissä selvästi ja yksiselitteisesti, että Saddam Hussein ja hänen hallituksensa ovat vastuussa tästä kriisistä, ja tulkitsen sanoistanne, arvoisa komissaari, että se on myös Euroopan unionin, Euroopan komission mielipide.
Kuka Saddam Hussein on? Onko hän poliitikko, joka rikkoo silloin tällöin jonkin säännön ja joka harjoittaa jossain määrin epäystävällistä naapuruuspolitiikkaa? Ei, Saddam Hussein on julma yksinvaltias, joka on sekä vaaraksi ympäristölleen että sortaa julmasti omia kansalaisiaan huolimatta siitä, ovatko nämä Irakin kurdeja, sii´ittejä vai yksinkertaisesti hänen oman maansa tavallisia kansalaisia, ja kaiken lisäksi hän estää ulkomaisen avun käyttääkseen sen omiin, perheensä ja ryhmänsä tarpeisiin eikä anna sitä ihmisille, jotka todella ovat avun tarpeessa. Kansainvälinen yhteisö on jo vuosia pyrkinyt saamaan tämän yksinvaltiaan ojennukseen sotilaallisilla toimilla, mutta myös useilla diplomaattisilla toimilla. Meidän kaikkien on toki tiedettävä, miten usein Yhdistyneet kansakunnat tai Venäjä ovat pyrkineet sovittelemaan tilannetta diplomaattisin keinoin. Oikeastaan joka kerta, jokaisen neuvottelun jälkeen, olemme huomanneet muutamien viikkojen, toisinaan muutamien kuukausien tai jo muutamien päivien kuluttua, että neuvotteluyrityksillä ei ole saavutettu sitä, mitä niiltä odotettiin, ja että ennen kaikkea Saddam Hussein ei ole pitänyt lupauksiaan ja sanojaan. Yhdistyneiden kansakuntien tarkkailijat ja valvojat on yhä uudelleen enemmän tai vähemmän ajettu tai tungettu ulos maasta. Saddam Hussein on leikkinyt vaarallista kissa ja hiiri -leikkiä; hän ei ole ainoastaan loukannut toistuvasti yksittäisiä maita, kuten Amerikkaa tai Euroopan maita, tai estänyt niiden työskentelyn, ei, hän on tehnyt naurunalaiseksi myös itse toimielimen, jota myös me Euroopan parlamentissa puolustamme, toisin sanoen Yhdistyneet kansakunnat. Hän on ryöstänyt itse Yhdistyneiden kansakuntien arvovallan, ja Saddam Hussein ja hänen hallituksensa ovat oikeastaan saattaneet tällä tavoin naurunalaiseksi jokaisen meistä, jokaisen maan ja jokaisen parlamentin jäsenen, joka haluaa noudattaa alueella tiettyjä humanitaarisuuden, ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja rauhan periaatteita ja toteuttaa ne.
En ole kuitenkaan tyytväinen niihin toimiin, jotka on nyt käynnistetty, ja ryhmäni yhteisen, täysin yhdenmukaisen käsityksen pohjalta voidaan varmastikin tehdä erilaisia johtopäätöksiä siitä, ovatko toimet, joihin nyt on ryhdytty, todellakin parhaita mahdollisia. On esitetty epäilyjä ja arvosteluja, jotka koskevat toimien ajankohtaa, asemassaan heikentyneen presidentin valitsemaa ajankohtaa, sekä syitä siihen, miksi toimien toteuttamiseksi valittiin juuri tämä ajankohta. On myös esitetty epäilyjä ja arvostelua, koska Yhdistyneiden kansakuntien puoleen ei käännytty ennen konkreettisen päätöksen tekemistä. Minulla on riittävä juristinen koulutus voidakseni todeta, että tulkinnat siitä, olisivatko nämä toimet edellyttäneet Yhdistyneiden kansakuntien tai turvallisuusneuvoston uutta päätöstä, voivat olla erilaisia mutta silti oikeudellisesti täysin perusteltuja. On täysin perusteltua sanoa, että uusi päätös ei olisi ollut tarpeellinen, koska asiasta on jo tehty periaatepäätös - myös rangaistusten osalta. Minusta olisi silti ollut viisaampaa ja järkevämpää, jos Yhdysvallat ja Iso-Britannia olisivat saattaneet Yhdistyneet kansakunnat osalliseksi päätökseen ja toimiensa toteuttamiseen jossain muodossa, edes kuulemismenettelyn puitteissa. On olemassa vaara, että se, mitä haluamme välttää taistelemalla kaikin tavoin Saddam Husseinia vastaan, toisin sanoen Yhdistyneiden kansakuntien arvovallan alenemisen, todellakin toteutuu, jos esitämme pienimmänkin epäilyn siitä, eikö olisi ollut viisasta saattaa Yhdistyneet kansakunnat osalliseksi päätösprosessiin. Monet ovat joka tapauksessa sitä mieltä, ja myös minä olen ryhmässäni henkilökohtaisesti sitä mieltä.
Nyt on löydettävä ratkaisu tähän vaikeaan tilanteeseen, johon me olemme päätyneet ja joka saa minut pelkäämään, että jos emme käsittele asioita perusteellisemmin, meidän parlamentissa on yhä uudelleen noustava vastarintaan ja esitettävä arvosteluja, ja että jatkossakin on yhä uudelleen turvauduttava vain yksittäisiin toimiin ja ryhdyttävä pommituksiin, mutta Irakissa ei silti tapahdu perustavanlaatuisia muutoksia. Jos me parlamentissa arvostelemme Yhdysvaltojen ehkä hieman yksipuolista menettelytapaa, mielestäni on olemassa vain yksi selvä ratkaisu: Euroopan on luotava yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka! Niin kauan kuin Eurooppa harjoittaa näin heikkoa, varovaista ja epävakaata ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa, Yhdysvaltoja on mahdoton sitoa voimakkaammin tiettyihin periaatteisiin ja sääntöihin, joita me edustamme.
Toiseksi: meidän on ehdottomasti saatavaYhdysvallat harjoittamaan tällä alueella politiikkaa, joka vastaa paremmin alueen tarpeita. Tiedämme, miten herkkä tämä alue on. Tiedämme, että jokainen pieni häiriö rauhanprosessissa tuo koko alueen, kuten myös Euroopan ja arabimaailman koko suhteen vaikeuksiin. Irakia koskevan kysymyksen ratkaisu, taistelu tätä järkyttävää hallitusta vastaan on mahdollista vain, jos toimimme yhdessä muiden arabimaiden kanssa. On järjetöntä uskoa, että tällaista politiikkaa voitaisiin harjoittaa ulkoa käsin, Euroopasta tai USA: sta, vastoin arabimaiden näkemystä. Se ei onnistu, jos me emme vetoa myös Irakin ja Irakin ulkopuolisen arabiväestön sydämiin ja järkeen.
Kolmanneksi tarkastelen humanitaarista apua. Me parlamentissa olemme yhä uudelleen korostaneet selkeästi sitä, että kansa ei saisi kärsiä Saddam Husseinin synneistä ja virheistä, ja tämän periaatteen on ohjattava meitä myös tulevaisuudessa, ja tältä osin meidän on aivan selvästi annettava taloudellista apua seuraavien kuukausien aikana auttaaksemme niitä, jotka joutuvat taas kärsimään vahingoista.
Lopuksi totean seuraavaa: maailmanpoliisina toimivaa Amerikkaa on arvosteltu paljon. Onko arvostelu syntynyt Amerikan tahdosta toimia, vai koska kukaan muu ei ota vastuulleen tätä tehtävää. Palaan vielä seikkaan, josta mainitsin ensimmäiseksi. On olemassa vain yksi lääke maailmanpoliisia USA: ta vastaan, ja se on eurooppalaisen puolustus- ja turvallisuuspolitiikan vahvistaminen. Ranskan ja Englannin päätöksellä sille on luotu alku, mutta taistelkaamme USA: n pyrkimystä ja ponnisteluja vastaan ottaa hoidettavakseen maailmanpoliisin tehtävät, ja harjoittakaamme Euroopassa aitoa yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, jotta saisimme tilanteen tasapainoon!

Spencer
Arvoisa puhemies, huomaan olevani suurelta osin samaa mieltä kuin kaksi edellistä puhujaa.
Meidän on ensiksi kysyttävä itseltämme, oliko tämä massiivinen voimankäyttö tarpeen. Vastaan samalla tavalla kuin hekin: oli, valitettavasti se oli. Kun vuosikausia harjoitettu diplomatia ajautui yhä enemmän sodan partaalle ja Saddam Hussein keksi yhä enemmän verukkeita ja valheita, mitään muuta vaihtoehtoa ei ollut.
Saddam Hussein on nauranut Yhdistyneille kansakunnille, järjestölle, jonka arvoja hän pitää pilkkanaan ja jonka mandaattia hän ei hyväksy. UNSCOMin raportti oli kiistaton. On täysin selvää, että Saddam Husseinilla on hallussaan joukkotuhoaseita ja hän on myös siirrellyt niitä paikasta toiseen. Hän on harkitusti yrittänyt estää näitä aseita päätymästä UNSCOMin käsiin.
Meidän on kysyttävä itseltämme, miksi hän haluaa edelleen käyttää kemiallisia ja biologisia aseita. Tiedämme, että hän on käyttänyt niitä omaa kansaansa vastaan. Meillä on täysi syy uskoa, että hän käyttää niitä myös muita kansoja vastaan.
Haluaisin palauttaa mieliinne näiden aseiden määrän. Britannian pääministeri sanoi eilisiltaisessa julkilausumassaan, että asetarkastajat ovat vuodesta 1991 lähtien tuhonneet tai tehneet vaarattomiksi 48 Scud-ohjusta, 40 000 tonnia kemiallisia ammuksia, 690 tonnia kemiallisten aseiden valmistuksessa käytettäviä aineita, 3 000 tonnia kemikaalien esiasteita ja yhden biologisia aseita valmistavan tehtaan, mutta yli 30 000 kemiallisten aseiden taistelukärkeä ja 4 000 tonnia kemikaalien esiasteita on vielä kateissa.
Meidän on toiseksi kysyttävä itseltämme, oliko ajankohta oikea. En yksinkertaisesti usko siihen " Wag the Dog" -hypoteesiin, jonka mukaan presidentti Clinton ryhtyy tällaisiin toimiin säästyäkseen häpeältä kotimaassaan ja ostaakseen itselleen pari päivää aikaa. Tässä on kyse elämästä ja kuolemasta; sekä hallintoa kannattavien että sitä vastustavien irakilaisten elämästä ja kuolemasta; Irakin naapureiden, erityisesti Israelin, elämästä ja kuolemasta; ja mahdollisesti meidän kaikkien elämästä ja kuolemasta. Jos seuraatte - kuten moni meistä varmaankin eilisiltana seurasi - televisiolähetyksiä Washingtonista, on selvää, että kaikki presidentin neuvonantajat, sekä siviilit että sotilasneuvonantajat, päättivät, että nyt oli oikea aika toimia.
Puhun hetken ajan brittinä ja olen sitä mieltä, ettei Britannian pääministeri vaarantaisi brittien henkeä tässä asiassa tänä ajankohtana, ellei hänen mielestään olisi välttämätöntä, tarpeellista ja oikein toimia juuri nyt.
Haluaisin, ettemme pohtisi ainoastaan itse tekoa vaan myös sen seurauksia. Parlamentti ei ole täytäntöönpanoelin tällä ulkopolitiikan alueella, mutta velvollisuutemme on paitsi arvioida ja arvostella tapahtunutta myös pohtia asioita eteenpäin ja neuvoa unionimme hallituksia. Herra Swoboda sanoi, että tämä valitettavasti osoitti, että olemme epäonnistuneet lujan yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan luomisessa. Tiedämme silti, että seuraavat kuusi kuukautta tulevat olemaan tuon politiikan kannalta elintärkeitä. Kuluneen vuorokauden tapahtumat osoittavat, miten kipeästi tarvitsemme kaikkien Euroopan ulkoministeriöiden yhteistä arviointi- ja suunnitteluyksikköä, korkean tason edustajaa yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalla ja ehkäpä kaikkein eniten sellaista yleisten asiain neuvostoa, joka on todellakin valmis keskustelemaan ongelmakysymyksistä ongelmallisissa maailmankolkissa. Se on nyt entistäkin tärkeämpää.
Unionille on viime kuukausina todella voimakkaasti yritetty luoda puolustuspolitiikkaa. Vaikka St. Malon julkilausuma laadittiinkin Balkanin aluetta silmällä pitäen, se voisi olla perustana laajemmillekin instituutioille eri puolilla maailmaa Euroopan etujen mukaisesti.
Lähiviikot eivät ole ainoastaan todellinen haaste Euroopalle vaan erityinen haaste Britannian ja Ranskan hallituksille. Niillä on valinnanvaraa. Ne voivat jatkaa perinteistä ärhentelyään Englannin kanaalin molemmin puolin, tai sitten ne voivat pitää tätä kriisiä tilaisuutena vahvistaa niitä toimia, joita ne ovat jo toteuttaneet yhdessä ja joita ne suosittelevat meille muille. Ne voivat jättää asian ulkoministeriöidensä vaistojen varaan, tai sitten ne voivat unohtaa perinteiset ajattelutapansa ja pyrkiä kehittämään Euroopalle jonkinlaista rautanyrkkiä sen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan silkkihansikkaan sisälle, joka on toistaiseksi ollut 95-prosenttisesti sanahelinää.
Mielestäni yhteinen puolustuspolitiikka on unionillemme loistava palkinto, joka ei saisi hukkua Bagdadin savuun ja tomuun. Meillä kaikilla on vastuu siitä, että tämän kriisin tarjoama tilaisuus käytetään hyväksi. Tuo vastuu koskee kaikkein eniten puheenjohtajavaltio Saksaa, joka saa ratkaistavakseen viime vuorokauden tapahtumien seuraukset.
Meillä on tämän myötä merkittävä tilaisuus pohtia uudestaan sitä, miten Eurooppa toimii paitsi Persianlahdella myös laajemminkin Lähi-idässä. Olen henkilökohtaisesti aivan varma siitä, etteivät Bagdadiin tehdyn iskun ajoitukseen vaikuttaneet ainoastaan Bagdadin tapahtumat vaan myös Lähi-idän rauhanprosessin ja Palestiinan tilanne.
Toukokuun 4. päivää edeltävinä kuukausina on olemassa todellinen tilaisuus saada aikaan myönteinen eurooppalainen aloite Palestiinassa. Israelilla on pian edessään vaikea ja riitaisa vaalikampanja. Jasser Arafatin valta on epävarma ennen toukokuun 4. päivää. Mitä tahansa me sitten kuvittelemmekin, Yhdysvaltain presidentin huomio tulee pakostakin keskittymään kotimaan asioihin.
Euroopan on ajateltava nopeasti; sen on ajateltava luovasti; sen on käytettävä hyväkseen herra Moratinosin hyväntahtoisuutta ja älykkyyttä. Olen silti todellakin sitä mieltä, että jos haluamme, että meidät otetaan vakavasti maailmanpolitiikassa ja meillä on todellinen rooli lähialueillamme, meidän on lähikuukausina ajateltava luovasti ja tehokkaasti.
Sallikaa minun lopuksi palata asian ytimeen. Britannian pääministeri sanoi eilisiltana: " Sotilaalliselle voimalle ei ole mitään realistista vaihtoehtoa. Ryhdymme sotilaallisiin toimiin syvästi pahoitellen mutta myös hyvin päättäväisinä. Olemme käyttäneet kaikki muut keinot. Toimimme, koska meidän on pakko toimia." Haluaisin sanoa, en Britannian kansalaisena vaan ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan puheenjohtajana ja uskoakseni hyvänä eurooppalaisena, että kun tomu laskeutuu ja uusi tilanne on selvillä, meidän on pystyttävä sanomaan, että Euroopan on toimittava yhdessä, ja meidän on toimittava, koska meillä ei ole valinnanvaraa.
Tämä on vaikea hetki, mutta juuri vaikeista hetkistä saavat alkunsa todellinen luovuus ja todellinen edistys tässä meidän unionissamme.

Cox
Arvoisa puhemies, jos haluamme selvittää, kuka on syyllinen kuluneen vuorokauden tapahtumiin - onko syyllinen Washingtonissa, Lontoossa vai Bagdadissa - meidän on löydettävä koko tämän prosessin perimmäinen syy. Jos teemme niin, on selvää, että nykyiseen kriisiin ovat ilman muuta syynä Saddam Hussein ja hänen hallintonsa Irakissa. Irak on aiheuttanut kriisin toisensa jälkeen vuonna 1991 olleen Persianlahden sodan jälkeen; varsinkin tämän vuoden tammikuussa, kun Irak ensin karkotti maasta kaikki UNSCOM-ryhmän yhdysvaltalaisjäsenet. Tämän vuoden elokuussa se esti koko asetarkastajaryhmän pääsyn uusiin kohteisiin, ja lokakuussa se lopetti kokonaan yhteistyön UNSCOMin kanssa.
Tämä Irakin provosoiva käytös on vain yksi osa sen jatkuvaa yhteistyöhaluttomuutta ja salailua, jota on nyt kestänyt kaikkiaan kahdeksan vuotta, ja Irakin viranomaiset ovat tuona aikana toistuvasti joko estäneet tarkastukset kokonaan tai jarruttaneet niitä.
Kaikki yritykset löytää kriisiin diplomaattisia ratkaisuja ovat epäonnistuneet. Miksi? Siksi, ettei Saddam Hussein ole halunnut sitä. Hän on jatkuvasti estänyt, jarruttanut ja hankaloittanut UNSCOMin tarkastuksia ja rikkonut räikeästi YK: n päätöslauselmia. Hän on osoittanut täydellistä piittaamattomuutta yhteisymmärryspöytäkirjaa kohtaan, jonka Irak ja YK: n pääsihteeri saivat aikaan tämän vuoden helmikuussa herra Kofi Annanin puututtua asiaan henkilökohtaisesti.
Pääasetarkastaja herra Richard Butler kertoi tällä viikolla, että Irak kieltäytyy edelleen noudattamasta päätöslauselman 687 ehtoja. Uskotaan, että sillä on yhä hallussaan biologisia aseita, laittomia ballistisia ohjuksia ja kemiallisia aseita. Viime vuorokauden aikana toteutettu sotilaallinen isku on valitettava, mutta se on välttämätön seuraus Irakin hallinnon taipumattomuudesta.
Ryhmäni tuntee edelleen syvää myötätuntoa pakotteista kärsivää Irakin kansaa kohtaan. Pakotteiden perimmäinen syy on kuitenkin myös heidän oma diktaattorinsa. Tuemme yksiselitteisesti Yhdysvaltoja ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa niiden pyrkimyksissä poistaa tämä alueen ja maailman rauhaan kohdistuva uhka, ja toivon, että jäsenvaltiot tekevät samalla tavalla neuvostossa.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, jokin aika sitten olimme helpottuneita ja myös ylpeitä, kun Kofi Annan palasi Bagdadista ja oli pystynyt pääsemään kompromissiin, mutta meillä kaikilla oli kyllä sellainen epäilys, että tuo kompromissi ei ehkä tule olemaan pitkäikäinen. Niin osoittautuikin jo pian. UNSCOMin työntekijöitä lähetettiin nimittäin maahan ja saman tien maasta pois. Minun ei tarvitse käsitellä tätä yksityiskohtaisesti, herra Swoboda ja herra Spencer ovat tehneet sen jo perusteellisesti. Minua askarruttaa yhä kysymys, miksi Saddam Hussein käyttäytyy niin hankalasti, jos hänellä ei ole mitään salattavaa. Tämä voi kyllä olla yksinkertaistettua. Lyhyesti sanottuna, arvoisa puhemies, ne toimenpiteet joihin nyt ryhdyttiin, olivat oikeastaan väistämättömiä. Ajankohta, jona se nyt tapahtuu, herättää monissa ihmisissä epäilyjä. Voin ymmärtää sen, mutta mielestäni se ei kuitenkaan muuta kongressin äänisuhteita samaan aikaan kun tosiasiat itse paikan päällä Lähi-idässä pysyvät yhtä vakavina.
Arvoisa puhemies, tuleeko ratkaisu tämän myötä lähemmäksi? Arvelen, että ei. UNSCOM ei palaa enää takaisin. Saddam Husseiniin ei saada osumaa. Mitä voimme sitten vielä tehdä lieventääksemme vähän tuon alueen ongelmaa? Tukea oppositiota? Tiedämme aiemmasta, että se on hyvin hajanainen. Kuitenkin voisimme uskaltautua tekemään EU: sta käsin yrityksen siihen suuntaan. Pitää tehdä myös aloitteita humanitaarisen avun osalta, koska on luonnollisesti tavattoman surullista, että juuri ennen joulua Irakin kansalaiset makaavat sairaalassa samaan aikaan kun lääkkeitä ei mahdollisesti ole tarpeeksi. Samoin kuin herra Spencer, joka on analysoinut tilannetta loistavasti, myös minä näen Saksan puheenjohtajuuden suuressa asemassa. Sillä puheenjohtajakaudella on raskasta, koska Agenda 2000 odottaa meitä, ja riitelemme jo siitä. Mielestäni EU: lle on tärkeää, samassa linjassa Yhdysvaltojen aseman kanssa, tehdä jotakin vakavaa ja kestävää Lähi-idän suhteen, ja Irak kuuluu varmasti siihen. Meidän pitää tehdä Irakin kansalle jotain oleellista, jonka kautta he tuntevat, että heitä ei ole jätetty yksin tuon diktaattorin kanssa. Näen sen tällä hetkellä pelkästään humanitaarisessa avussa.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, koska aion muuttaa tämän keskustelun sävyä, minun on sanottava ensinnäkin, että meidän mielestämme Saddam Hussein on tyranni, ja hänen hallintojärjestelmäänsä ei voida hyväksyä, mutta tänään keskustelemme kuitenkin ennen näkemättömästä hyökkäyksestä Irakin kansaa vastaan. Tämä isku ei nimittäin koidu Saddam Husseinin, vaan nimenomaan Irakin kansan tappioksi, kansan, joka on kärsinyt useiden vuosien ajan epäinhimillisestä kauppasaarrosta, joka on aiheuttanut jo 500 000 lapsen kuoleman, ja juuri nämä lapset, heidän äitinsä ja isänsä kärsivät Yhdysvaltain iskusta.
Tämä on todellisuutta. Kyse ei ole Saddam Husseinin suojelemisesta. Saddam Hussein on tyranni. Itse Yhdistyneiden kansakuntien tarkastusryhmä kuitenkin myöntää, että kuukauden aikana on tehty 428 tarkastusta, ja niistä yli 290 on ollut rutiinitarkastuksia ja 128 uusia tarkastuksia, ja lisäksi tämä tarkastusryhmä myöntää, ettei heidän johtajansa herra Butlerin puolueettomuuteen liioin luoteta. Arvoisa puhemies, juuri näin tapahtuu.
Tässä tilanteessa on useita valitettavia asioita. Ensinnäkin se, että tämä parlamentti ei ilmaise selvästi vastustavansa sitä, mikä on todellisuudessa raakalaismaista - nimitetään sitä sitten miten tahansa - että ei ole olemassa päätöslauselmaa, missä se sanotaan, ja myös se, ettei Euroopan unioni taaskaan saa aikaan yhteistä kantaa, että Euroopan unioni ei ole edelläkävijä maailmassa sen osalta, minkä on oltava rauhan puolustaminen sitä raakuutta vastaan, jota Yhdysvallat on osoittanut iskulla, josta edes Yhdistyneet kansakunnat ei tiennyt ja jonka itse Kofi Annan on tuominnut.
Näin ollen Euroopan unionin olisi joka tapauksessa käytävä Kofi Annanin eikä Yhdysvaltojen puolelle. Euroopan unionin täytyy olla ihmisoikeuksien, elämän ja rauhan puolustamisen edelläkävijä. Se menettää jälleen yhden mahdollisuuden, sillä on valitettavaa, arvoisa puhemies, että herra Blair on jo tukenut epäröimättä tätä iskua ja että myös herra Aznar on tukenut sitä.
On valitettavaa, ettei täällä kuulla useampia puheenvuoroja - ja olen pahoillani, rakkaat kollegat, ettei täällä kuulla useampia puheenvuoroja - joissa vastustetaan tätä raakuutta.
Arvoisa puhemies, minun on päätettävä puheenvuoroni. Olen kuitenkin edelleenkin pahoillani siitä, ettei tätä raakuutta vastusteta voimakkaammin, ja että Yhdysvaltojen sallitaan jatkaa jälkikäteen toteamisen politiikkaa - ilman että Euroopan unioni tekee tätä jälkikäteen toteamista vastustavaa päätöstä - ja että edelleenkin rangaistaan, ei Saddam Husseinia, joka on tyranni - toistan tämän - vaan Irakin kansaa, joka on jo kärsinyt melkoisesti.

Gahrton
Arvoisa puhemies, vihreiden ryhmä tuomitsee USA: n ja Ison-Britannian yksipuolisen toiminnan. Tuomitsemme kuitenkin myös Saddam Husseinin rikollisen hallituksen ja rikollisen politiikan. Saddam Hussein on rikollinen ja häntä tulee kohdella kuin rikollista. Hänet on asetettava syytteeseen, hänet on pantava oikeuden eteen, hänet on tuomittava, ja jos hänet todetaan syylliseksi, hänet on pidätettävä ja häntä on rangaistava oikeusvaltiollisin toimin . Emme voi kuitenkaan hyväksyä tätä " cowboyoikeutta" ja lynkkausoikeuden käyttöä. Se ei kuulu kansainväliseen lainsäädäntöön!
Olemme viime vuosina nähneet, kuinka kansainvälistä lainsäädäntöä on hitaasti rakennettu. Emme lynkkaa murhaajia Ruandasta - me tuomitsemme heidät! Emme lynkkaa murhaajia Bosniasta - me tuomitsemme heidät! Emme lynkkaa Pinochetia - me tuomitsemme hänet! Jotta emme joutuisi kaaokseen kilpailevien " yksityisten poliisien" kanssa, meidän on pidettävä kiinni kansainvälisestä lainsäädännöstä.
Swoboda valittaa, että USA on " maailmanpoliisi" ja haluaa, että EU: sta tulee kilpaileva maailmanpoliisi - ikään kuin se ratkaisisi asian! Jos Venäjä kuitenkin perustaa oman maailmanpoliisinsa ja kiinalaiset perustavat omansa, meillä on 2000-luvulla neljä, viisi " suurvaltojen maailmanpoliisia" , jotka kilpailevat toistensa kanssa perustaakseen oman, etujensa mukaisen maailmanjärjestyksen - ja sen vuoksi esitän pahoitteluni lastenlastemme puolesta.
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni perustuu niin hyvässä kuin pahassakin laillisuuteen ja oikeusvaltiollisuuteen . Yritämme - nimenomaan nykyään olemme yrittäneet erityisen paljon - levittää ihmisoikeuksia ja oikeusvaltiollisuutta useiden mietintöjen avulla koko maailmaan. Kuinka Euroopan unionin edustajat voivat hyväksyä " cowboyoikeuden" käytön oikeusvaltiollisuuden vaihtoehtona? Arvoisa puhemies, tämä masentaa minua! Meidän on pidettävä kiinni oikeusvaltiosta myös silloin, kun se on vaikeaa!

Taubira-Delannon
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olemme kiusallisessa tilanteessa: asia on selvä, se on toisaalta väärin ja toisaalta oikein.
Tietääksemme Buttlerin kertomus, joka muutti nöyryytyksen diplomatiaksi, perustuu niihin kolmeen selkkaukseen, jotka sattuivat 130 aluetta valvottaessa, mistä saadaan toimintaa vaikeuttavien esteiden ja kahnauksien prosenttiluvuksi noin 2, 5. Tämä kertomus herättää kuitenkin niin paljon huomiota, että se estää meitä ymmärtämästä kansainvälisen atomienergiajärjestön johtajan johtopäätöksiä, joiden mukaan Irak teki riittävästi yhteistyötä, jotta järjestö sai suoritettua ydinaseiden käytön valvontaan liittyvän tehtävänsä.
Mikä kiire meillä on muka ollut, niin ettemme ole ehtineet tarkastelemaan näiden kahden kertomuksen sisältöä? Millä oikeutuksella maa voi anastaa kansainvälisen toimivallan itselleen? Lieventääkö se, että muut maat ovat sen seurana ja tukevat sitä jollakin tavalla tämän anastuksen vakavuutta?
On kuitenkin valitettavaa, ehkä jopa epäilyttävää, että tämä tekopyhä sota, joka sytyttää alueen liekkeihin ja aiheuttaa ihmishenkien menetyksiä, syttyy niin sopivaan aikaan Yhdysvaltain sisäpolitiikan kannalta. Ja vaikka Yhdysvaltain presidentti luuli voivansa käyttää Irakin presidenttiä ukkosenjohdattimena, tämä saattaa ennen kaikkea toimia hänen lannevaatteenaan, koska kenenkään päähän ei pälkähtäne unohtaa Saddam Husseinin julmuuksia ja kyynisyyttä. Mutta kun Saddam Hussein muutetaan uhriksi, Yhdysvaltain presidentti valitettavasti pakottaa meidät olemaan suopeita toisia ja jyrkkiä toisia kohtaan.
Kysymys on meidän päättäväisyydestämme vastustaa voimapolitiikan kiusauksia, torjua voimannäytöt ja vastustaa rankaisuretkikuntia. Meidän päättäväisyydestämme todeta, että meillä on kansainvälisissä suhteissamme poliittinen, moraalinen ja diplomaattinen vaatimustaso ja itse asiassa myös päättäväisyydestä noudattaa ihanteitamme.

Blokland
Arvoisa puhemies, turvallisuusneuvosto on selkeästi tehnyt tiettäväksi, missä Irakin pitäisi pysytellään. Mutta selvää on myös, että Saddam Hussein polkee tekemänsä lupaukset jatkuvasti jalkoihinsa. Kansainvälinen yhteisö ei voi edelleenkään hyväksyä sitä, että Saddam Hussein aina vain leikittelee sen kanssa.
Yhdysvallat ja Iso-Britannia ovat viime kuussa tehneet täysin selväksi, että mitta tuli täyteen ja että ne voisivat puuttua asioihin ja vieläpä ilman ennakkoilmoituksia, mikäli Saddam Hussein ei noudattaisi tehtyjä sopimuksia. Sen takia tämä väkivalta on nyt oikeutettua. Oikeastaan enää pitkään aikaan ei ollut muita mahdollisuuksia kuin tuntuva rangaistus.
Yhdysvaltojen ja liittolaisten hyökkäys oli siis oikeutettu, olkoonkin, että olen Alankomaiden pääministeri Kokin kanssa yhtä mieltä siitä, että inhimilliseltä kannalta tämä on hirvittävää. Irak on yrittänyt käyttää väärin Yhdysvaltain presidentin heikentynyttä asemaa. Jos nyt ei toimittaisi, niin se heikentäisi Yhdistyneiden kansakuntien uskottavuutta, mutta sen lisäksi se vaarantaisi myös alueen turvallisuuden.
Saddam Hussein ei pelkästään hyökkää naapurimaihin huomatessaan otollisen tilanteen, kuten Iranin ja Kuwaitin aikana, vaan hän murhaa myös epäröimättä omaa kansaansa omia sukulaisiaan myöten. Tämän julman diktaattorin pitää nyt todella väistyä. Hän on todellinen tyranni. Hänen mukanaan kaikki kielletyt aseet täytyy saada pois Irakista.

Martinez
Arvoisa puhemies, jouluun on aikaa yhdeksän päivää. Irak on ainoa arabimaa, jossa on kristittyjä, kirkkoja ja joulukuusia, ja arabilapsille annetaan joululahjoiksi pommeja, vientikielto, tuhansia kuolevia pikkulapsia, kansanmurha ja lännen vartioima keskitysleiri 18 miljoonaa arabia varten.
Minkä rikoksen Irak on tehnyt? Irak haluaa oikeuden ihmisarvoon, oikeuden alueelliseen koskemattomuuteen, oikeuden luonnonvaroihinsa, oikeuden siihen, ettei sen sisäasioihin sekaannuta.
Mitä presidentti Saddam Hussein vaatii? Sitä, että hän voisi elää päivänvalossa eikä piilossa. Kuka on idän hirmuvaltias? Saddam Husseinko? Vaiko Bill Clinton, joka maleksii hotelleissa ja käytävillä hutsut jalkojensa juuressa ja pyyhkii eritteitään mekkoihin?
Vedotaan lakiin. Mutta missä on turvallisuusneuvosto? Missä on turvallisuusneuvoston päätöslauselma? Missä on rauhanturvaoperaatio? Onko asia esitetty neuvoston puheenjohtajamaalle Itävallalle? Kenelle asia on esitetty? Puhutaan poliiseista, mutta kuka on varas? Aramco, Exxon, Britannian siirtomaavalta Kuwaitissa? Puhutaan hallitusjärjestelmästä! Mutta mikä on sen esikuva? Onko se Kuwaitin emiiri Jaber, Saudi-Arabian wahhabiittiperhe?
Eurooppa leikkii uskottavuudellaan. Arabikansakunta katsoo Eurooppaan. Nämä arabit eivät ole lähiöiden arabeja! He ovat Niniven, Babylonian ja Mesopotamian arabeja. Sanon irakilaisille opiskelijoilleni, Bagdadin ja Babylonian dekaaneille, jotka ovat poistuneet luentosalistani, sanon heille seuraavaa: " Jonakin päivänä Ranskasta tulee jälleen Ranska, ja ojennamme kätemme Irakin kansalle, hyvitämme Euroopan tekemän rikoksen, Euroopan, jossa muka kunnioitetaan ihmisoikeuksia." Eläköön Irak!
(Vaihtelevia reaktioita)

Parigi
Arvoisa puhemies, kansat toivoivat, että vuoden 1945 jälkeen dramaattiset sota-ajat olisivat loppuneet. Tosiasiat kuitenkin osoittavat, ettei sota vuoden 1945 jälkeen loppunutkaan, vaan saimme tilalle sotaisan rauhan, sillä viimeisten 50 vuoden aikana sotia, kansanmurhia, suurta epäoikeudenmukaisuutta, kansojen muuttoliikkeitä ja viattomien ihmisten kärsimystä on ollut enemmän kuin milloinkaan ennen.
Mitä tähän eteemme tulleeseen dramaattiseen kysymykseen tulee, emme halua tuomita ankarasti Irakin kansaa, jonka ikivanhan sivistyksen tunnustamme - se on kenties koko ihmiskunnan vanhin sivilisaatio - vaan Saddamin, joka on julmasti uhrannut kansansa saavuttaakseen kunnian ja kaikkivoipaisuuden unelmansa.
Tuomitsemme myös sen, että kansainväliset elimet, Euroopan unioni mukaan lukien, ovat täysin voimattomia, häpeällisen kyvyttömyytensä uhreja tämän ja aiempien tragedioiden edessä. Tämä voimattomuus ruokkii Yhdysvalloissa uskoa siihen, että se voi olla koston enkeli. Arvoisa puhemies, toivomme, että myös unionin ansiosta tämä julma tarina pian loppuisi...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Herra Parigi, keskeytän puheenvuoronne. Olette ylittänyt teille annetun puheajan.
Keskustelu on päättynyt.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu ajankohtaisista ja kiireellisistä asioista.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmaesityksistä:
B4-1087/98 Erika Mann Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta; -B4-1100/98 La Malfa Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta; -B4-1138/98 Habsburg ja muut Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta; -B4-1144/98 Schroedter ja Aelvoet Euroopan parlamentin vihreän ryhmän puolesta; -B4-1151/98 Alavanos Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän - Pohjoismaiden vihreän vasemmiston puolestaDnestrin-ongelman poliittisesta ratkaisusta.

Mann, Erika
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ryhmäni on esittänyt tämän päätöslauselman, koska katsomme, että Euroopan unionin on nyt aika osallistua aktiivisemmin Transnistrian-konfliktin ratkaisuun. Transnistrian tilanne on suhteellisen tuntematon useimmille meistä, ja uskomme, että on välttämätöntä, että Euroopan kansalaisille annetaan enemmän tietoa tästä konfliktista. Moldavia on tehnyt kanssamme kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen. Romaniasta tulee jonain päivänä Euroopan unionin jäsen, ja Moldaviasta tulee silloin lähinaapurimme. Transnistrian-konflikti on kestänyt jo kahdeksan vuotta, mutta se on saanut osakseen hyvin vähän huomiota julkisuudessa.
Konfliktissa on kyse siitä, minkälaisen aseman Transnistrian alue tarvitsee turvatakseen olemassaolonsa Moldavian valtion yhteydessä tulevaisuudessa. Kyse on valtapelistä, jossa on tarkoitus vakiinnuttaa joidenkin osanottajien status quo. Välienselvittelyssä on pitkälti kyse poliittisesta ja taloudellisesta vallasta. Kyse on eliittien eikä väestön kamppailusta, ja kiistat siitä, minkä kielen pitäisi olla Transnistrian valtakieli, venäjän vai romanian, ovat vain sivuseikkoja. Euroopan unionia on pyydetty ja kehotettu osallistumaan konfliktin ratkaisemiseen tähtäävän strategian laatimiseen ja auttamaan ETYJiä vaikeissa kiistoissa.
Emme voi ummistaa silmiämme, ja meidän olisi myös pyrittävä löytämään lähitulevaisuudessa vastaus näihin ratkaisemattomiin ongelmiin kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen ja neuvoston johtamien vuoropuhelujen rajoissa. Tässä on perimmiltään kyse siitä, miten ETYJin kanssa harjoitettava yhteistyö voidaan järjestää järkevästi, miten Venäjän joukot voidaan poistaa alueelta, miten sotatarvikkeiden tuhoaminen voidaan ratkaista, miten poliittisille vangeille - etenkin Ilic-Ilascu-ryhmälle - voidaan varmistaa oikeudenmukainen kohtelu, miten Moldavian ja Transnistrian alueen välillä voidaan harjoittaa rauhanomaista yhteistyötä etenkin taloudellisella ja sosiaalisella alalla ja minkälaista taloudellista tukea me voimme antaa tilanteen edistämiseksi.
Paljon ratkaisevampaa on kuitenkin se, että opimme Irlannin tapauksesta ja muista tapauksista, että Euroopan unionin on ehdottomasti oltava mukana määritettäessä aikarajaa, johon mennessä nämä konfliktit on ratkaistava. Me tiedämme ja meillä on kokemusta siitä, että poliittinen konflikti voidaan ratkaista käytännössä vain asettamalla aikaraja.

Bertens
Arvoisa puhemies, vuodesta 1992 lähtien olemme odottaneet kestävää ja oikeudenmukaista järjestelyä Dnestriin. Siellä on muhinut kuuden vuoden ajan konflikti, joka voi purkautua ja aiheuttaa poliittisessa mielessä asteittaisen laajenemisen.
Moldavian väestön pitäisi muistaa vuoden 1992 sota ja tehdä kaikki mahdollinen uuden verenvuodatuksen estämiseksi. Minkä takia kauniista sanoista ja " Moskovan muistiosta" ei oikeastaan tehdä totta?
Poliittinen ryhmäni on iloinen siitä, että mekin tässä myös rouva Mannin aloitteen ansiosta voimme lähettää Moldaviaan ja Dnestriin signaalin rauhan tukemisesta. Rauhaa puoltavat voimat ansaitsevat kaiken tuen samoin kuin ETYjin, Venäjän federaation ja Ukrainan kansainväliset toimenpiteet. Toivon, että ne jatkavat antaakseen rauhalle mahdollisuuden.
Pyydän neuvostoa ja komissiota tekemään oman osuutensa rauhanprosessissa, jossa voidaan mahdollisesti käyttää hyvällä tavalla Tacis-rahoja. Lisäksi venäläisten sinne jättämien suurien asevarastojen tuhoaminen pitää asettaa aivan etusijalle. Kuten tunnettua voi suurien asemäärien läsnäolo jo itsessään muodostaa väkivallan noidankehän.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, Moldavia on valitettavasti saanut meiltä osakseen hyvin vähän huomiota. Siksi haluaisinkin nyt kiittää erityisen sydämellisesti kollegani Mannia siitä, että hän on käyttänyt niin paljon energiaansa muuttaakseen tätä yleistä mielipidettä aidosti ja perusteellisesti.
Me jätämme huomiotta tämän maan, vaikka sillä on meille taktisesti uskomattoman tärkeä asema. Meidän olisi kerrankin kuunneltava, miten hakijamaiden hallitukset reagoivat, kun puheenaiheena on Moldavian alue. Romanian entinen ulkoministeri Gabriel viittasi kerran hyvin mielenkiintoisessa puheessaan siihen, että kaksi seikkaa ovat ehdottoman ratkaisevia Euroopan turvallisuuden kannalta. Toinen on Transnistriaa koskeva kysymys, toinen Kaliningradia koskeva kysymys. Nämä kaksi aluetta muodostavat todellisen turvallisuusuhan koko Euroopalle, mikä johtuu yksinkertaisesti niiden sijainnista ja alueella säilytettävien aseiden suuresta määrästä, jota ei oikeastaan voida perustella ja jota Venäjä ei myöskään nykyään osaa perustella, eikä se ole halukas selvittämään muille, miksi alueella säilytetään sellaisia määriä aseita. Kyse ei yksinkertaisesti ole pienestä, kaukaisesta alueesta, vaan meidän on laajennettava ajatusmaailmaamme, emmekä me voi kulkea maailmalla laput silmillä.
Mielestäni on hyvin tärkeää, että varmistamme, että myös Euroopan parlamentti tukee vastaavia elimiä, varsinkin ETYJiä, ja että nämä tietävät, että Euroopan poliittiset päättäjät tukevat niitä, ja että he ovat myös halukkaita auttamaan ja tukemaan niitä tarvittaessa. Alueen konflikti voidaan ratkaista, jos asian taakse saadaan riittävästi voimaa. Kyse on konfliktista, joka ilmenee yhtäältä Venäjän ja toisaalta oikeastaan Euroopan unionin välillä. Jos ainoastaan Venäjä osoittaa voimansa, se ei ole Euroopan edun mukaista. On välttämätöntä, että osoitamme läsnäolomme näillä alueilla ja että todellakin tuemme tätä maata, tätä nuorta demokratiaa, ja että teemme Moldavian puolesta kaiken voitavamme. Uskon, että silloin olemme tehneet parhaamme myös itsemme puolesta.

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan parlamentti kannattaa ETYJin ministerineuvoston vaatimusta, jonka mukaan konfliktien osapuolten on lopultakin otettava ratkaisevat askeleet Transnistrian-konfliktin ratkaisemiseksi. Tiedämme, että ETYJin edustajat ovat ponnistelleet saadakseen aikaan rauhanomaisen ratkaisun alueella ilman suuria varoja mutta erittäin sitoutuneesti ja usein rajallisten toimivaltuuksien puitteissa. Tiedämme, että Moldavian kansainvälisesti tunnustettujen rajojen sisällä voidaan turvautua vain yhteen ratkaisuun. Tilannetta vaikeuttaa vielä se, että Moskova on viivytellyt venäläisten joukkojen jo sovitussa poistamisessa ja alueella säilytetään valtavia määriä aseita, kuten jo mainittiin.
Moldavialla - ja tämä unohdetaan yhä uudelleen - on sama kohtalo kuin entisellä DDR: llä. Se oli 40 vuotta Venäjän vallan alaisena. Moldavia on hakenut Euroopan unionin jäsenyyttä. Sitä ei edelleenkään oteta huomioon. Meidän pitäisi tarjota nimenomaan tälle naapurimaalle ratkaisua unionin laajentamista koskevan kysymyksen osalta Eurooppa-konferenssissa, kuten esimerkiksi puheenjohtajamaa Itävalta on ehdottanut, ja pyydän arvoisaa komissaaria ehdottamaan, minkälaista strategiaa komissio voisi soveltaa Moldaviaan kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen lisäksi.

Pinheiro
Arvoisa puhemies, komissio on Euroopan parlamentin tavoin huolissaan Dnestrin tilanteesta. Vaikka merkkejä väkivallasta vuoden 1992 jälkeen ei ole havaittu, on varmaa ettei takeita rauhasta ole ennen kuin osapuolet ja naapurimaat - erityisesti Venäjä - pääsevät johtajuutta koskevaan sopimukseen.
Helpottaakseen osapuolten välistä vuoropuhelua ja auttaakseen välittäjiä, erityisesti ETYJin edustajia, komissio tulee Tacis-ohjelman puitteissa ehdottamaan vuonna 1992 tuhotun Dnestrin, Guran ja Koluin välisen sillan jälleenrakentamista. Kyseinen ehdotus oli ETYJin tavoite Chizinaussa. Mielestämme se on toteutumassa päätöslauselman mukaisesti. Jatkamme alueella tilanteen tarkkailua, annamme saadut tiedot neuvoston ja jäsenvaltioiden käyttöön ja olemme valmiit ryhtymään konfliktin ratkaisua edistäviin toimiin.
Lopuksi haluaisin kuitenkin korostaa komission puolesta, että Moldavian viranomaisten toiminta demokratian lujittamiseksi ja markkinatalouden kehittämiseksi tunnetusti erittäin vaikeissa olosuhteissa on kunniamaininnan arvoista.

Puhemies
Kiitokset arvoisa komissaari Pinheiro!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 17.30.

Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista seitsemästä päätöslauselmaesityksestä:
B4-1086/98 Pasty ja muut Unioni Euroopan puolesta -ryhmän puolesta; -B4-1088/98 Happart ja Beres Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän puolesta; -B4-1102/98 Monfils Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen ryhmän puolesta; -B4-1119/98 Maes ja muut Euroopan radikaaliallianssin ryhmän puolesta; -B4-1139/98 Pack ja muut Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta; -B4-1152/98 Ainardi ja muut Euroopan yhtyneen vasemmiston konfederaatioryhmän / Pohjoismaiden vihreän vasemmiston puolesta; -B4-1159/98 Kerr Euroopan parlamentin vihreän ryhmän puolestakiireellisesti toteutettavista toimenpiteistä dopingin torjumiseksi urheilussa.

Happart
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, olen elokuun alusta lähtien toiminut sen edistämiseksi, että Euroopan parlamentti laatisi pikaisesti päätöslauselman dopingista urheilussa.
Kiitän kollegoitani, jotka ovat vähitellen liittyneet toimintaani, sillä he ovat parantaneet ehdottamaani perustekstiä. 10 ihmisellä on itse asiassa aina enemmän ajatuksia kuin yhdellä. Tämä yhteinen päätöslauselmaesitys osoittaa sen jälleen kerran. Moralisointi ei ole elämäntehtäväni, mutta dopingiin liittyvän ongelmakentän osalta löytyy ainakin kaksi hyvää syytä toimia järkkymättömästi. Ensimmäinen syy on menettelytapojen moraalittomuus. On moraalitonta näyttää nuorille esimerkkiä riskinotosta terveyden kustannuksella muka sillä perusteella, että se lisää suorituskykyä urheilussa, vaikka todellisia perusteita ovat taloudelliset edut ja arvot.
Vilpin periaate on periaate, jota emme voi missään tapauksessa hyväksyä tässä asiassa. Dopingia käytetään moraalista piittaamatta, jotta yhteiskunta saataisiin erehtymään, ja tämä doping saa minut tietenkin pohtimaan hormonien käsittelyä elintarviketeollisuudessa. Tämä doping saa minut pohtimaan myös kaikkia petoksen muotoja, myös rahoitusjärjestelmissä tapahtuvia petoksia.
Jos Euroopan parlamentti ei reagoisi tällaiseen asenteeseen, tällaiseen ajattelutapaan, joka näyttää valtaavan alaa urheilussa, laiminlöisimme itse asiassa perusvelvollisuutemme rakentaa parempi ja oikeudenmukaisempi yhteiskunta. Meidän on vaadittava, että urheilu, niin sen periaatteet kuin sen aatteetkin, näyttää nuorille edelleen ennen kaikkea moraaliin liittyvää esimerkkiä.

Bertens
Arvoisa puhemies, doping heikentää ruumista, sielua ja urheilullisuutta. Se on petollista kuten herra Happart aivan oikein sanoi, ja olenkin hyvilläni hänen aloitteistaan sen osalta. Pitää ryhtyä kansainvälisiin toimenpiteisiin ja solmia sopimuksia. Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) ei ole toistaiseksi omistautunut asialle. Lausannen maailmankonferenssia pitää sen takia valmistella hyvin ja reilussa hengessä. Pitää perustaa kansainvälinen virasto ja työstää väliaikaisesti kunnollinen ja selkeä, kansainvälinen kiellettyjen tuotteiden luettelo. Mutta sitä KOK ei voi tehdä yksin. Kansainvälisillä järjestöillä kuten erityisesti unionilla on tärkeä osa. Wienin äskeinen huippukokous antaa sitä varten kiinnekohtia. Nyt on jäsenvaltioiden asia koordinoida toimenpiteensä, yhteensovittaa politiikkansa ja käyttää eurooppalaisia puitteita terveyspolitiikan ja urheilun yhteydessä. EU: n urheiluministerien pitää pian kokoontua yhteen päättämään mahdollisesta eurooppalaisesta toimintasuunnitelmasta.

Maes
Arvoisa puhemies, en ole aina samaa mieltä herra Happartin kanssa, mutta olen iloinen, että nyt voin kyllä olla. On kyse ongelmasta, joka huolestuttaa meitä kaikkia suuresti, koska olemme luonnollisesti sitä mieltä, että doping on myrkyttänyt urheilua siinä määrin, että me tuskin enää luotamme urheilutahoihin itseensä tervehdyttämisprosessin käynnistämisessä. Sen takia kohdistamme luottamuksemme unioniin. Toivomme, että jäsenvaltiot alkavat koordinoida politiikkaansa, mutta toivomme myös, että komissio antaa direktiivin, jotta tuo koordinointi todella toteutuisi, jotta myös sen jälkeen harjoitettaisiin tehokasta valvontaa. Sen takia olemme esittäneet riippumattoman hallinnollisen yksikön muodostamista.
Arvoisa puhemies, doping on mennyt jo hyvin pitkälle urheilussa. Toteamme, että näiden kiellettyjen tuotteiden puolustajat osoittavat aina vain uutta luovuutta kehittäessään uusia tuotteita ja uusia kiertoteitä. Siitä on todella tullut mafia, jolla on omat laboratorionsa ja omat piirinsä. Sen takia on välttämätöntä, että komissio ei pelkästään harjoita hyvää ehkäisevää politiikkaa ja että ei tehdä pelkästään kiellettyjen tuotteiden luetteloa, vaan että harjoitetaan myös aukotonta valvontaa, jotta nämä tuotteet pystyttäisiin todella torjumaan. Ehkäisevällä politiikalla, arvoisa puhemies, tarkoitamme politiikkaa, jonka puitteissa ajatellaan myös proaktiivisesti, jonka puitteissa ollaan myös tietoisia olemassa olevista kehityssuunnista. Se mitä tänään sallitaan, koska kukaan ei sitä tunne, osoittautuu huomenna kuitenkin taas vaaralliseksi tuotteeksi. Haluamme tehdä lopun urheilijoidemme myrkyttämisestä. Urheilu on tervettä sillä ehdolla, että sitä ei alisteta pelkän talouden laeille, joille ihmisten terveys uhrataan.

Perry
Arvoisa puhemies, sanon asiani lyhyesti ja yksinkertaisesti. Lääkkeiden ja dopingin käyttö muista kuin lääketieteellisistä syistä on väärin. Doping vaurioittaa käyttäjää psykologisesti, henkisesti ja ruumiillisesti. Asiassa on lisäksi moraalinen ulottuvuus, sillä se johtaa petkutukseen.
Urheilijat ovat esimerkkeinä Euroopan nuorille. Nuoret kiinnittävät paljon enemmän huomiota urheilijoiden kuin poliitikkojen tekemisiin. Siksi onkin niin tärkeää, että estämme tällaisen ilmiön. Urheilujärjestöt tarvitsevat poliitikkojen apua ilmiön kitkemiseksi, ja komissio on siitä vastuussa.
Kolmanneksi sanoisin, että tämä asia ulottuu yli kansallisten rajojen. Sitä ei voida ratkaista niin, että valtiot toimivat yksinään. Se edellyttää kansainvälisen tason yhteistyötä. Komissio on siitä vastuussa. Eurooppa on siitä vastuussa. Meidän pitäisi tehdä aloite eikä vain istua kädet ristissä ja odottaa, että muut tekevät aloitteen.

Ainardi
Arvoisa puhemies, dopingiin liittyvät asiat ovat tuoneet viime kuukausina esiin useita velvollisuuksia, jotka eivät rajoitu itse urheilijoihin, kaukana siitä. Keskustelustamme käy sitä paitsi ilmi yhä kasvava huoli siitä, että dopingista on tullut vitsaus hyvin monilla urheilun aloilla.
Jäsenvaltioiden nykyiset dopingin ennaltaehkäisy- ja torjuntakeinot ovat täysin riittämättömät. Olen iloinen siitä, että Ranskan hallitus teki Marie-George Buffet'n johdolla lakialoitteen, jolla pyritään torjumaan dopingia ja suojelemaan urheilijoiden terveyttä. Tätä aloitetta vietiin erittäin hyvän eteenpäin Wienin Eurooppa-neuvostossa.
Ryhmämme katsoo päätöslauselmaesityksessään, että dopingin torjumisen lisäksi on torjuttava myös sen taustalla olevia syitä, jotta urheilu saisi takaisin koko inhimillisen ulottuvuutensa. On hyväksyttävä tai vahvistettava urheilua koskevia lainsäädäntöjä, ja on toteutettava urheiluliikkeeseen läheisesti liittyviä toimia Euroopan tasolla, erityisesti sellaisilla aloilla, jotka liittyvät tutkimukseen, doping-aineiden analysointiin liittyvien standardien määrittelyyn, kiellettyjen aineiden luettelon laatimiseen ja näiden aineiden laittoman kaupan torjuntaan.
Nykyään rangaistaan liian usein pelkästään urheilijoita, kun taas doping-aineita antavat henkilöt jätetään rauhaan. Tämä tilanne on korjattava, ja on rangaistava ankarasti kaikkia aineiden salakuljettajia ja lääkäreitä, jotka määräävät näitä aineita.
Toivon, että sen päätöslauselman hyväksyminen, jonka ryhmämme on muiden ohessa allekirjoittanut, on merkki Lausannessa helmikuussa 1999 pidettävän KOK: n maailmankonferenssin osallistujille. Lopuksi totean, että keskustelumme osoittaa sen, kuinka välttämätöntä on ponnistella sinnikkäästi lainsäädäntöjen yhdenmukaistamiseksi ja sen, kuinka tarpeellisia ovat ongelman vakavuuteen suhteutetut eurooppalaiset aloitteet.

Kerr
Tämä on hyvin tärkeä päätöslauselma. Olen vastuussa urheilusta kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevässä valiokunnassa, ja odotamme yhä, että komissio antaisi urheilua koskevan direktiivin. Haluaisin välittää komissiolle sellaisen viestin, että olemme odottaneet sitä jo vuosia. Tästä aiheesta ymmärtääkseni keskusteltiin äskettäin urheilusta vastaavien ministerien neuvostossa Itävallassa. Olisi mukavaa, että direktiivi olisi parlamentin näköpiirissä, ennen kuin me kaikki katoamme näkyvistä ensi kesäkuussa. Osa meistä toivoo toki voivansa palata ja tehdä aloitteen, sitten kun meillä on siihen Amsterdamin sopimuksen mukaiset valtuudet.
Tämä päätöslauselma on erittäin hyvä. Se on hyvin perusteellinen. Se käsittelee erästä tärkeää asiaa, jossa ei ole kyse dopingista vaan rahasta urheilussa. Tämä on keskeistä. Ajatelkaa vain äskettäistä Ranskan ympäriajoa ja sitä, että ehkä puolet joukkueista oli käyttänyt dopingia. Muissakin tärkeissä urheilulajeissa käytetään usein dopingia, ja raha on ongelman ytimenä. Valtavien rahapalkintojen houkuttelemat ihmiset muokkaavat kehoaan luonnottomalla tavalla voittoa tavoitellessaan. Meidän on vähennettävä rahan osuutta urheilussa, poistettava doping urheilusta ja tuotava urheilu takaisin urheiluun.
Kyseessä on varsin laajalle levinnyt ongelma. Kun katson entisiä kollegojani Britannian työväenpuolueen ryhmässä, minusta tuntuu välillä siltä, että ehkäpä hekin ovat nappailleet hieman Prozacia, koska he tuntuvat olevan varsin vaisuja keskusteltaessa sellaisista tärkeistä asioista kuin Bagdadin pommitus. Ehkäpä voisimme ehdottaa, että he ottaisivat pienen Viagra-pillerin Prozacin lisäksi. Heillä voisi sitten olla hieman selkärankaa vastustaa herra Blairia.
Tämän perusteellisen päätöslauselman pitäisi saada parlamentin yksimielinen tuki. Välittäisin komissiolle sellaisen viestin, että sen on ryhdistäydyttävä ja annettava sellainen direktiivi, jossa käsitellään myös dopingia urheilussa. Voimme sitten panna sen täytäntöön koko unionissa.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, en kuullut tulkkausta kovin hyvin. Onko puheenaiheena nyt foie gras vai Viagra?

Puhemies
Rouva van Bladel, sanat kuulostavat hyvin samanlaisilta, enkä muuten ole varma, että niillä on suurta eroa. Mielestäni nyt ei kuitenkaan ole aika poiketa näihin aiheisiin.

Lindeperg
Arvoisa puhemies, en aio noudattaa kollega Kerrin yllytyksiä, vaan käyn suoraan asian ytimeen.
Jokainen on nykyään tietoinen siitä, kuinka välttämätöntä on torjua dopingia urheilussa niin eettisistä ja sosiaalisista kuin kansanterveydellisistäkin syistä. Tämä vitsaus koskettaa kaikkia maita, kaikkien hallitusten on toimittava. Nykyiset lainsäädännöt, siinä tapauksessa, että niitä on, ovat kirjavia. Yhtenäismarkkinoilla, joilla kaikki aineet liikkuvat ja joilla järjestettävät urheilukilpailut ovat eurooppalaisia, lainsäädäntöä on ehdottomasti yhdenmukaistettava.
Viimeisimmän, Wienissä pidetyn Eurooppa-neuvoston päätelmät ovat tämänsuuntaisia. Niissä korostetaan, kuinka välttämätöntä on aloittaa toiminta Euroopan unionissa; niissä kehotetaan - esitän lainauksen - "jäsenvaltioita tarkastelemaan yhdessä komission ja kansainvälisten urheilualan elinten kanssa mahdollisia toimenpiteitä tämän terveysvaaran torjumisen tehostamiseksi erityisesti nykyisten kansallisten toimenpiteiden paremman koordinoinnin avulla" .
Ranskan hallitus on paneutunut tähän asiaan aktiivisesti ja lujasti sen hyväksymistä odottavan lakialoitteen ansiosta, jonka nuoriso-ja urheiluasioista vastaava ministeri Marie-George Buffet esitti, ja entisen kollegamme, terveysministeri Bernard Kouchnerin toiminnan ansiosta. Vaikka päätelmät ovat samat, parannuskeinoissa mennään ehkä pitemmälle. Marie-George Buffet kääntyi juuri vähän aikaa sitten italialaisen kollegansa Giovanna Melandrin kanssa Saksan sisä- ja urheiluasioista vastaavan ministerin puoleen ja pyysi häntä kutsumaan koolle Euroopan unionin 15 jäsenvaltion urheiluasioista vastaavat ministerit ennen Kansainvälisen olympiakomitean Lausannessa 2. ja 3. helmikuuta 1999 järjestämää konferenssia, jotta voitaisiin tarkastella niitä ehdotuksia, joita ministerit voisivat muotoilla tai tukea.
Tämä päätöslauselma on nyt vähintä, mitä voimme tehdä. Ne huomattavan sekavat tilanteet, jotka näemme, johtuvat siitä, ettei lainsäädäntöjä ole yhdenmukaistettu unionin sisämarkkinoilla. Vain kansainväliset säännöt voivat antaa mahdollisuuden dopingin tehokkaaseen torjumiseen. Niiden jäsenvaltioiden, joissa on jo säädetty asiaa koskeva lainsäädäntö, on yhdenmukaistettava lainsäädäntönsä ja niiden, joissa sitä ei vielä ole, on säädettävä sellainen.
Komission on tältä osin tehtävä perustamissopimuksen 100 a artiklan ja 129 artiklan 1 kohdan, jotka vahvistetaan Amsterdamin sopimuksella, mukaisia aloitteita niin sisämarkkinoiden kuin kansanterveydenkin aloilla. Samalla tavalla kuin nyt annetaan suosituksia, samalla tavalla tulevaisuudessa unionin on mielestämme otettava käyttöön juridisesti tehokas väline ja annettava direktiivejä. Tämän säädöksiin liittyvän panoksen ohella meidän kaikkien on omalta osaltamme edistettävä urheiluhengen ja sen edustamien arvojen palauttamista ja säilytettävä urheilun antama mahdollisuus unelmiin.

Mendes Bota
Arvoisa puhemies, urheilijoiden suorituskykyä parantavien doping-aineiden käyttö on laajempi ongelma kuin sellaisten urheilusankarien kuten Ben Johnsonin Soulin olympialaisissa tai Richard Virenquen ja hänen joukkueensa Ranskan viime ympäriajossa aiheuttama mediakohu. Dopingia esiintyy myös amatööri- ja nuorisourheilun aloilla. Ensisijaisia uhreja ovat ne urheilijat, joita yllytetään keinotekoisesti ylittämään suorituskykynsä käyttämällä doping-aineita, jotka ovat aina uudenaikaisten valvontamenetelmien edellä. Kyseessä on todellinen hyökkäys ihmisten terveyttä vastaan.
Toissijaisia uhreja ovat huomispäivän urheilijat: lapset. Heidät pakotetaan nopeuttamaan fyysistä kehitystään ja ennenaikaisesti kasvattamaan nuoresta lähtien lihasmassaa. Tavoitteena on muokata heistä väkisin bio-mekaanisia mestareita. Ilmassa on hätähuuto: antakaa lasten nauttia leikkimisestä ja pelaamisesta älkääkä antako heitä liikemiesten huostaan ja suojelkaa heitä myös tunteettomilta vanhemmilta.
Kuinka on mahdollista, että näissä puitteissa komissio on laatinut tiedonannon yhteisön toimenpiteistä urheilussa ja jättänyt huomioimatta laittomien doping-aineiden todelliset yhteismarkkinat.

Amadeo
Arvoisa puhemies, ergogeenisen aineen käyttö johtuu toisinaan tietämättömyydestä, ja ne, jotka kehottavat anabolisten aineiden, erytropoietiinin, kasvuhormonin tai muiden aineiden käyttöön, eivät tunne täsmälleen käytön hyviä ja huonoja puolia, mutta eivät silti epäröi rohkaista niiden käyttöä aineetonta tai aineellista etua saadakseen. Kuitenkin hyvin usein myös ne, jotka tuntevat käytettyjen aineiden vaikutukset hyvin, kehottavat käyttämään niitä. Nämä häikäilemättömät henkilöt tavoittelevat menestystä petoksella ja epärehellisyydellä ja pilaavat urheilun välittämättä mistään sen eettisistä periaatteista.
Viimeaikaiseen doping-aineiden käytön yleistymiseen on viihdeurheilun liiallisen kukoistamisen ohella vaikuttanut myös näennäisesti lääketieteellistynyt kulttuuri, joka on johtanut todelliseen lääkkeiden käytön pakkomielteeseen. Henkilökohtainen mielipiteeni on, että sairastuneen urheilijan pitäisi voida nauttia mitä tahansa lääkärin määräämää lääkettä parantuakseen, mutta terveen urheilijan ei pitäisi nauttia mitään muuta kuin sellaista, mikä kuuluu tasapainoiseen ruokavalioon. Valitettavasti kuitenkin viime aikoina käydyssä keskustelussa on yhdistetty mitä erilaisimpia asioita, niin että samoja vaikutuksia on liitetty leipään, lihaan, kahviin ja kivennäisveteen, ja on väärin puhua dopingista tekemättä eroa anabolisten steroidien, erytropoietiinin, kasvuhormonin, somatostatiinin ja toisaalta, ehkäpä pelkän loppusoinnun vuoksi, kreatiinin, karnitiinin, ravintolisäaineiden ja yleensä aminohappojen välillä.
Laittomia voisivat siis olla sellaiset aineet, jotka aiheuttavat todellisia rakenteellisia muutoksia kehon biologisissa osissa. On eri asia käyttää anabolisia steroideja lihasmassan kasvattamiseen kuin täydentää ruokavaliota valmisteilla, jotka sulavat helpommin ja joiden kalori- ja energiasisällön keho pystyy paremmin hyödyntämään; on eri asia sekoittaa hormonitasapaino käyttämällä kasvuhormonia tai muita hormoneja kuin rikastuttaa ravintoa vitamiinivalmisteella.
Olen vakuuttunut siitä, että dopingin käyttö urheilussa on järjenvastaista kulttuuria, koska tällaisen käyttäytymisen yleistyminen saattaa jättää ihmisen vaille omien voimien avulla tapahtuvan liikunnan tuottamaa iloa. Emme näet saa unohtaa, että fyysinen ja urheilullinen aktiivisuus on ainoa jäljellä oleva motorisen toiminnan muoto, jonka avulla ihmisolennon on mahdollista säilyttää ne rakenteellis-toiminnalliset ominaisuudet, jotka tekevät hänestä ihmisen.
Muistatteko ne eilispäivän tieteen ennusteet, joissa nähtiin tulevaisuuden ihminen piskuisin jäsenin varustettuna ja lihaksettomana, teknologian kaikessa tukemana päänä, niin sanottuna bionisena ihmisenä? Onneksi niin ei ole käynyt. Tällä hetkellä tieteen keinoin voitaisiin yrittää luoda biokemiallinen ihminen, jolle kaikki olisi ratkaistavissa pillerin, juoman tai pistoksen avulla, mutta uskomme yhä - tai ainakin minä luotan siihen, että uskomme - ettei niin käy. Tehtävämme hallinnossa on laatia kaikille yhteisön maille yhteisiä varmoja ja tiukkoja sääntöjä, jotta voisimme estää tämän ilmiön muuttuminen todella vaaralliseksi.

Pinheiro
 - (PT) Arvoisa puhemies, komissio on samaa mieltä kaikista luonnosten lainsäädäntöpäätöslauselmaksi urheiludopingia koskevien ehdotusten tärkeydestä. Sen mielestä on myös tärkeää hyökätä kiireellisesti esimerkiksi urheilun liiallista kaupallistumista vastaan, joka on yksi dopingin piilevistä syistä. Komissio pitää myönteisenä myös Wienin Eurooppa-neuvoston dopingia käsittelevää päätelmää sekä parlamentin kiinnostusta ratkaista kyseinen ongelma. Tämänpäiväinen keskustelu antaa meille mahdollisuuden esitellä komission toimenpiteet, jotka vastaavat suurelta osin parlamentin jäsenten ehdotuksia.
Viime keväänä komissaari Oreja ja Italian urheiluministeri neuvottelivat kirjeitse koko Euroopan kattavan dopingin vastaisen toiminnan tarpeellisuudesta. Viime kesän tapahtumien jälkeen, erityisesti Ranskan ympäriajon ja italialaisen jalkapallon osalta komissio otti välittömästi yhteyttä kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajaan ja jäsenvaltioiden edustajiin.
21.syyskuuta 1997 puheenjohtaja Samaranch ilmoitti urheilujärjestöjen toivovan poliittisen toiminnan koskevan erityisesti doping-aineiden kauppaa, lainsäädännön yhdenmukaistamista sekä tiedotusta ja tietoisuutta lisääviä kampanjoita. Sopimusten rikkojien rankaiseminen jäisi urheilujärjestöille. Komissaari Oreja ilmoitti kyseisessä kokouksessa osallistuvansa Lausannessa pidettävään dopingin vastaiseen kokoukseen.Komissio käsitteli urheiludopingia kolmesti yhdessä jäsenvaltioiden ja urheilumaailman kanssa. Toisaalta ongelmaa käsiteltiin Wienissä 7. ja 8. lokakuuta järjestetyssä jäsenvaltioiden urheilujohtajien kokouksessa ja toisaalta Itävallan, Ison-Britannian ja Saksan urheiluministerien välisessä kokouksessa ja vielä lisäksi eurooppalaisessa urheilufoorumissa, jossa kokoontuivat kansalaisjärjestöt, julkisen sektorin järjestöt ja urheilujärjestöt. Kokoukseen osallistuivat myös kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja sekä Ranskan urheiluministeriön kansliapäällikkö.
Komissio, kuten jotkut parlamentin jäsenet korostivat, pitää dopingia urheilun keskeisenä ja ensisijaisena ongelmana. Ongelmaa ei ole käsitelty tarpeeksi syvällisesti, koska olemassa olevat asiakirjat ovat ainoastaan viitemateriaalia. Odotamme jäsenvaltioiden ja urheilujärjestöjen välistä vuoropuhelua ja niiden kantaa yhteisön asianmukaisimmasta tavasta puuttua asiaan.
Komission tehtävänä on eri toimintamahdollisuuksien selvittäminen ja yhteisen kannan esittäminen Lausannen konferenssissa. Tutkimuksen puiteohjelma rahoittaakin itse asiassa kahdella miljoonalla eculla kahta kahden miljoonan ecun suuruista projektia: kasvuhormoneja koskevaa tutkimusta, joka on tänään keskeinen kysymys dopingin vastaisessa taistelussa sekä tukimusta, joka edistää doping-testauksessa käytettävien menetelmien yhdenmukaistamista, niin että ne olisivat luotettavia erityisesti tuomioistuimessa. Jälkimmäinen tutkimus tehdään yhdessä kansainvälisen olympiakomitean lääketieteellisen komission kanssa.
Komissio ottaa myös ottamaan yhteyttä Euroopan eettiseen komiteaan ja pyytää sitä laatimaan lausunnon joistakin dopingia koskevista tieteellisistä ja eettisistä ongelmista. Muut yhteisön toistaiseksi avoimet toimintatavat ovat seuraavat: urheilujärjestöjen kanssa yhteistyössä toteutettavien valistuskampanjoiden rahoitus, olympiakomitean ja Euroopan neuvoston kanssa yhteisesti rahoitettava puhdashenkisen urheilun ohjekirja, työpaikkojen terveyttä ja hygieniaa käsittelevien direktiivien hyväksyminen, nuorten suojelu työpaikoilla sekä ihmisten vapaaseen liikkumiseen tähtäävät parannukset. Lisäksi doping on uuden tutkimuksen puiteohjelman ensisijainen tavoite ja aihe.
Komissaari Oreja on kutsunut ministerien henkilökohtaiset edustajat kokoukseen (se pidetään 19. tammikuuta), jonka tavoitteena on laatia konferenssia koskeva yhteinen kanta. Komissaari Oreja on jo ottanut yhteyttä seuraavan puheenjohtajavaltion Saksan edustajiin yhdenmukaistaakseen dopingia koskevan toimintatavan urheiluministerien kokouksessa.
Kaikki tehty työ toteutuu paremmin vasta Lausannen konferenssin jälkeen, jolloin yhteisön toiminta voi olla todella hyödyllistä ja tehokasta. Komission mielestä lainsäädäntöä koskeviin toimiin ei ole tarpeen ryhtyä toistaiseksi (tällä hetkellä).
Hyvät parlamentin jäsenet, Euroopan unionin 15 jäsenvaltioita ovat maailman suurin urheilumahti. Siksi niiden velvollisuus on toimia esimerkkinä. Mielestäni Wienin julkilausuma vahvisti komission tekemät toimenpiteitä koskevat aloitteet, joiden toteuttaminen tulisi saattaa loppuun Lausannen konferenssissa. Sopimusten tarjoamia mahdollisuuksia on useita, mutta kuten aina, on tärkeää määritellä tavoitteet ja keinot ottaen huomioon toissijaisuusperiaate ja suhteellisuusperiaate.
Komission mielestä suurinta osaa päätöslauselmaluonnoksissanne tehdyistä ehdotuksista ollaan toteuttamassa tai ne tullaan toteuttamaan. Tukenne ja kiinnostuksenne vahvistavat komission aloittamia toimia, jotka täydentävät jäsenvaltioiden, urheilujärjestöjen ja sellaisten elinten kuten Eurooppa-neuvoston toimintaa.
Uskon, että olemme oikealla tiellä ja että toimintamme johtaa myönteisiin ja konkreettisiin tuloksiin, ja että ollaan tietoisia siitä, että dopingin vastainen toiminta ei lopu koskaan ja että urheilu on aina sääntöjen rikkojien yläpuolella. Lopuksi haluaisin ilmaista tyytyväisyyteni siitä, että kaikki yhteisön toimielimet - parlamentti, neuvosto ja komissio - ovat yksimielisiä ja ehdottavat samanlaisia menettelytapoja

Donnay
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, dopingiin liittyvän valtavan ongelman osalta on toimittava pikaisesti. Tämä ongelma ei tosin ole uusi, mutta viimeaikaiset pyöräilyyn ja jalkapalloon liittyvät tapahtumat Ranskassa ja Italiassa ovat paljastaneet ongelman kansalaisille koko vakavuudessaan.
Koska ajattelemme nuoriamme, koska pidämme urheilua koulutus- ja ennaltaehkäisykeinona yhteiskunnan ulkopuolelle jäämistä ja siihen liittyvää sopeutumatonta käytöstä vastaan, haluamme, että Euroopan unioni ja kansainväliset urheilualan elimet tuomitsevat doping-aineiden käytön peruuttamattomasti.
Urheilu on koulu, joka kasvattaa rohkeuteen ja peräänantamattomuuteen, luo taisteluhenkeä ja kilpailun makua ja innostaa toisten kunnioittamiseen. Mitä näistä periaatteista jää jäljelle, jos vilpistä tulee pelisääntö? Toimielimissämme vastustetaan voimakkaasti huumeita. Johtajamme ja poliisimme yhdistävät voimansa suojellakseen kansalaisiamme ja erityisesti nuorisoamme.
Ryhmäni toivoo, että doping-aineiden käytön torjumiseksi urheilussa ponnistellaan yhtä paljon kaikilla tasoilla. On vahvistettava oikeus-, poliisi- ja tulliviranomaisten välistä yhteistyötä kiellettyjen doping-aineiden liikkumisen ja käytön vähentämiseksi urheiluympäristössä. Kyse on ammatti- ja amatööriurheilijoiden terveydestä, olivatpa he sitten minkä alan urheilijoita tahansa. Kyse on urheilun etiikasta, joka on palautettava hinnalla millä hyvänsä.
Laadimme tästä asiasta päätöslauselman, koska Euroopan unioni ei voi enää vain seurata sitä hiljaa sivusta. Dopingin käyttöä urheilussa ei voida ratkaista kansallisella tasolla vaan se on maailmanlaajuinen asia. Vaikka annankin lopuksi tunnustusta komission juuri julkistamalle työasiakirjalle, jossa käsitellään yhteisön toiminnan kehitystä ja näkymiä urheilun alalla, pahoittelen kovasti sitä, että siinä vähäteltiin dopingin ongelmaa. Tätä ongelmaa käsittelevä KOK: n maailmankonferenssi pidetään helmikuussa Lausannessa. Konferenssissa tullaan ehdottamaan kansainvälisen dopingin vastaisen viraston perustamista. Tuemme tätä aloitetta sillä edellytyksellä, että tästä virastosta tulee riippumaton, kansainvälinen, avoin ja voittoa tavoittelematon.
Mielestäni on kaikkien etujen mukaista, että urheiluasioista vastaavat eurooppalaiset ministerit kokoontuvat ennen tätä KOK: n konferenssia, niin että Euroopan unioni voisi olla mukana niissä ponnisteluissa, joiden tarkoituksena on laatia sellaiset yhteiset säännöt, jotka koskevat urheilijoiden oikeuksien suojelemista, seuraamusten asettamista rikkomustapauksissa ja urheilijoiden terveyden seurantaa.
Mitä tulee vielä lopuksi ennaltaehkäisemiseen ja tiedottamiseen, komissiolla on tässä toiminnassa oma tehtävänsä jäsenvaltioiden rinnalla kouluissa, nuorten keskuudessa sekä amatööri- ja kilpaurheilijoiden kerhoissa.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan tänään klo 17.30.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Ennen kuin annan puheenvuoron poliittisten ryhmien edustajille, toivoisin, että parlamentti sallisi minun toivottaa erityisen tervetulleeksi Tasos Papadopoulosin johtaman Kyproksen tasavallan edustajainhuoneen jäsenten valtuuskunnan parlamentaarisessa sekavaliokunnassa, joka tällä hetkellä on katsomossa ja seuraa istuntoamme.
Euroopan unionin ja Kyproksen parlamentaarisella sekavaliokunnalla on tänään ja huomenna neljästoista kokous Strasbourgissa, ja haluaisin Euroopan parlamentin puolesta toivottaa kokoukselle menestystä ja valtuuskunnan jäsenille myös hyvää paluumatkaa Kyprokselle sekä hyvää joulua ja uutta vuotta.

Keskustelu tärkeistä, ajankohtaisista ja kiireellisistä aiheista (jatkoa)
Puhemies
 Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista päätöslauselmista:
Kuolemanrangaistus -Â4-1092/98 d'Ancona PSE-ryhmän puolesta kuolemanrangaistuksesta Saudi-Arabiassa; -Â4-1093/98 Karamanou PSE-ryhmän puolesta kuolemanrangaistuksen poistamisesta Yhdysvalloissa; -Â4-1101/98 Cars ELDR-ryhmän puolesta kuolemanrangaistuksesta Saudi-Arabiassa; -Â4-1126/98 Aglietta, Orlando, Tamino ja Cohn-Bendit V-ryhmän puolesta kuolemanrangaistuksesta; -Â4-1127/98 Wolf, Aglietta ja Cohn-Bendit V-ryhmän puolesta kuolemanrangaistuksen täytäntöönpanon maailmanlaajuisesta kiellosta; -Â4-1131/98 Breyer, Schroedter ja Hautala V-ryhmän puolesta kolmelle naiselle Turkmenistanissa langetetusta kuolemanrangaistuksesta; -Â4-1140/98 Lenz ja muut PPE-ryhmän puolesta kuolemanrangaistuksesta; -Â4-1153/98 Wurtz ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta Mumia Abu-Jamalin kuolemantuomion uhasta ja kuolemanrangaistuksesta Yhdysvalloissa; -Â4-1154/98 Guttiérrez Díaz ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta Espanjan kansalaisen Joaquín José Martínezin kuolemantuomiosta Teksasissa.
Sudan -Â4-1081/98 Bertens ja Frischenschlager ELDR-ryhmän puolesta Yhdistyneiden kansakuntien aseita ja niihin liittyvää materiaalia koskevasta vientikiellosta Sudaniin; -Â4-1091/98 Vecchi PSE-ryhmän puolesta ihmisoikeusloukkauksista Sudanissa; -Â4-1132/98 Aelvoet ja Telkämper V-ryhmän puolesta Yhdistyneiden kansakuntien aseita ja niihin liittyvää materiaalia koskevasta vientikiellosta Sudaniin; -Â4-1143/98 Robles Piquer ja Oomen-Ruijten PPE-ryhmän puolesta kristittyjen vainoista ja ihmisoikeusloukkauksista Sudanissa; -Â4-1150/98 Hory ja Maes ARE-ryhmän puolesta Sudanin tilanteesta ja YK: n asevientikiellon tarpeesta.
Pakistan -Â4-1085/98 van Dam UPE-ryhmän puolesta (uskonnollisten) vähemmistöjen vapauksista Pakistanissa; -Â4-1090/98 Newens PSE-ryhmän puolesta uskonnollisesta suvaitsemattomuudesta ja autoritaarisesta järjestelmästä Pakistanissa; -Â4-1103/98 Bertens ELDR-ryhmän puolesta Pakistanista; -Â4-1135/98 Holm ja McKenna V-ryhmän puolesta Pakistanista; -Â4-1142/98 Maij-Weggen ja Thomas Mann PPE-ryhmän puolesta Pakistanista.
Iran -Â4-1125/98 Pradier ja Maes ARE-ryhmän puolesta Iranin tilanteesta; -Â4-1134/98 Telkämper, Cohn-Bendit ja Gahrton V-ryhmän puolesta toisinajattelijoiden murhista Iranissa; -Â4-1145/98 Maij-Weggen PPE-ryhmän puolesta kriittisen intellektuelleihin, opposition jäseniin ja naisiin kohdistuvan paineen voimistumisesta Iranissa; -Â4-1156/98 Carnero González GUE/NGL-ryhmän puolesta ihmisoikeuksista Iranissa.
Lapsisotilaat -Â4-1078/98 Bertens, Nordmann ja André-Léonard ELDR-ryhmän puolesta lapsisotilaista; -Â4-1109/98 Pasty, van Bladel ja Kakalmanis UPE-ryhmän puolesta lapsisotilaista; -Â4-1137/98 Schroedter ja McKenna V-ryhmän puolesta lapsisotilaista; -Â4-1141/98 Lenz ja muut PPE-ryhmän puolesta lapsisotilaista; -Â4-1155/98 Elmalan ja muut GUE/NGL-ryhmän puolesta lapsisotilaista.
Fyrom -Â4-1117/98 van Bladel, Caccavale ja Pasty UPE-ryhmän puolesta Entisen Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta; -Â4-1124/98 Dupuis ja Dell'Alba ARE-ryhmän puolesta Makedonian tilanteesta; -Â4-1148/98 Pack ja muut PPE-ryhmän puolesta Makedoniasta; 
Kuolemanrangaistus
Karamanou
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ties monettako kertaa Euroopan parlamentti ilmaisee inhonsa sen johdosta, että vanhentuneita, keskiaikaisia ja tuloksiltaan kyseenalaisia rangaistuskeinoja yhä käytetään ja varsinkin maissa, jotka haluavat esiintyä nykyaikaisina demokratioina, kuten Amerikan yhdysvallat. Kuitenkin kiistämättömät tosiasiat, kuten tämänpäiväiset Irakin pommitukset, osoittavat, että väkivallan käyttö muodostaa amerikkalaisen politiikan ytimen kaikilla aloilla.
Samaan aikaan kun juhlimme maailman ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotisjuhlaa, USA: ssa teloitetaan 500. kuolemaantuomittu, sen jälkeen kun kuolemanrangaistus vuonna 1977 palasi voimaan, ja 3 000 kuolemaantuomittua odottaa tuomion täytäntöönpanoa. Kuten eilen paljasti Strasbourgissa oleva amerikkalainen valtuuskunta, jota johtaa ihmisoikeustaistelija Angela Davis, jonka näen olevan lehterillä, USA: ssa teloitetaan jopa alaikäisiä lapsia, kun taas rikosoikeudellinen järjestelmä toimii erityisesti heikoimmin toimeentulevia sosioekonomisia ryhmiä vastaan ja erityisesti niitä vastaan, joilla on tumma iho. Pennsylvaniassa 87 % kuolemaantuomituista vuonna 1998 oli mustia.
Tällä viikolla hyväksyimme joukon mietintöjä, jotka koskevat ihmisoikeuksia. Meidän päätöksiemme perusteella, eurooppalaisten arvojen perusteella ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen nimissä pyydän Amerikan yhdysvaltoja poistamaan kuolemanrangaistuksen ja sallimaan uuden oikeudenkäynnin omalle lehtimiehelleen Abu Jamalille Pennsylvaniassa, Martínezille Floridassa ynnä muille sekä antamaan heille tilaisuuden puolustaa itseään. Lisäksi pyydämme muiden valtioiden hallituksia, tässä tapauksessa Saudi-Arabian ja Turkmenistanin hallituksia, poistamaan kuolemanrangaistuksen ja perumaan välittömästi päätökset teloituksista.
Lopuksi komission ja neuvoston pitää vaikuttaa kuolemantuomion poistamiseen käyttämällä erityislauseketta taloudellisissa ja poliittisissa sopimuksissa, joita solmitaan kolmansien maiden kanssa, ja ajamalla välittömästi maailmanlaajuista teloitusten lykkäystä siihen saakka, kunnes kuolemanrangaistus poistetaan lopullisesti maailman kaikista maista.

Bertens
 Arvoisa puhemies, liberaaliryhmä on aina periaatteellisesti vastustanut kuolemanrangaistusta. Sen takia olemme iloisia siitä, että tällä viikolla Strasbourgissa alkava kansainvälinen kampanja kiinnittää siihen huomiota tai ainakin tuo sitä näkyviin. Tuon eurooppalaisen kuolemanrangaistuksen vastustamisen pitää olla standardipolitiikkaa. Sen pitää myös olla osa meidän ulkopolitiikkaamme. Sekä jäsenvaltioilta että hakijamailta pitää voida odottaa, että ne poistavat kuolemanrangaistuksen. Se on sivistysnormi, jota meillä on lupa odottaa unionin sisällä.
Euroopan unionin pitää kuitenkin myös nähdä vaivaa maailmanlaajuisten sopimusten aikaansaamiseksi. Jatkuvat kuolemanrangaistukset Kiinassa, Iranissa, Saudi-Arabiassa ja Yhdysvalloissa kauhistuttavat minua ja muita yhä uudestaan. Meidän täytyy toimia maailmanlaajuisesti kuolemanrangaistuksen vastustamiseksi, kuten edeltäjäni jo sanoi, ja edistää Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen istunnossa siihen tähtäävää päätöslauselmaa. Se on osa meidän panoksestamme juhlittaessa yleismaailmallisen ihmiskunnan yleismaailmallisten oikeuksien yleismaailmallisen julistuksen vuosipäivää.

Dupuis
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa rouva Karamanoulle, ettei hän puhunut meille Irakin kuolemanrangaistuksesta. Sanon tämän sen vuoksi, että kuolemanrangaistusta koskevien päätöslauselmiemme määrän moninkertaistumisesta saattaa tulla meille halpaa huvia. Ja mielestäni ongelmallisena tehtävänämme on pyrkiä mahdollisimman pian siihen, ettei kuolemanrangaistuksesta tarvitsisi enää esittää päätöslauselmia.
Asiassa on myönteinenkin puoli. Tällä kertaa ei käydä rajusti ainoastaan Yhdysvaltojen kimppuun vaan puhutaan myös Saudi-Arabiasta. Olen siihen pikemminkin tyytyväinen, koska Saudi-Arabiasta ei puhuta usein. Kyseistä tosiasiaa on korostettava, sillä Saudi-Arabian tilanne on hyvin tunnettu. Mielestäni peruskysymys koskee teloituksista pidättäytymistä, josta ei enää puhuttaisi toiveita herättävänä tai hyvin epämääräisenä tekijänä vaan aloitteena, joka neuvoston on tehtävä tänä vuonna YK: ssa. Emme saa enää mennä mukaan pallotteluun, niin kuin vuonna 1998, kun Italia ja puheenjohtajavaltio Itävalta siirtelivät palloa toisilleen sanoen " sinulle, minulle, sinulle, minulle" ja niin edelleen, niin ettei YK: lle esitetty yhtään päätöslauselmaa.
Mielestäni vuoden 1999 on oltava yleismaailmallisesta kuolemanrangaistuksesta pidättäytymisen vuosi, eikä tätä aloitetta voi mielestäni enää lykätä hämärään tulevaisuuteen - anteeksi, arvoisa puhemies.

Schroedter
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ihmisoikeuksia ei voida jakaa osiin. Tämä on ollut koko kuluneen viikon tunnuslause. Ihmisoikeuksia sovelletaan myös ihmisiin, jotka ovat tehneet rikoksen ja jotka istuvat vankilassa. Myös heille on annettava mahdollisuus myöntää syyllisyytensä ja aloittaa uusi elämä. Siksi ihmisoikeuksien yleismaailmallisuuden tunnustaminen liittyy välittömästi kuolemanrangaistuksen kieltämiseen. Turkmenistanissa kolme naista ja kaksi miestä istuu kuolemansellissä. Heidän kuolemantuomionsa voidaan panna täytäntöön muutamien päivien kuluessa. Viimeinen toivo on se, että Turkmenistanin presidentti armahtaa heidät. Se ei vähentäisi heidän syyllisyyttään, vaan kyse olisi ihmisoikeuksien soveltamisesta.
Siksi kehotamme Turkmenistanin presidenttiä kumoamaan nämä kuolemantuomiot ja asettamaan samalla kansainväliset ihmisoikeudet etusijalle kansalliseen oikeuteen nähden! Sillä parannettaisiin myös kansainvälisen ihmisoikeussopimuksen 50-vuotispäivän kunniaksi järjestettävän juhlan uskottavuutta.

Lenz
Arvoisa puhemies, voin ainoastaan yhtyä edellisen puhujan sanoihin. Haluaisin kuitenkin esittää asian vielä hieman eri tavalla. Eräs vieraileva ryhmä kysyi minulta eilen, miksi me vastustamme kuolemanrangaistusta. Uskon, että se käy hyvin selvästi ilmi päätöslauselmastamme. Jokainen tapaus on erilainen, usein myös perusteet, mutta jos kaikki oikeudelliset vaatimukset ja armahduspyynnöt torjutaan, jäljelle jää vain peruuttamaton tuomio. Siksi EU kehottaa Amsterdamin sopimuksessa - ja olemme siitä myös hyvin iloisia - kaikkia jäsenvaltioita poistamaan lopullisesti kuolemanrangaistuksen. Olemme seuranneet huolestuneina, miten Yhdysvallat ja sen osavaltiot - osavaltioissahan on omat lait - asettautuvat valitettavasti samaan asemaan sellaisten maiden kanssa, joiden yhteydessä sitä ei muutoin mielellään mainita. Siksi vetoamme aivan erityisesti Yhdysvaltoihin, mutta myös muihin valtioihin, jotta ne poistaisivat kuolemanrangaistuksen. Se on lopullinen ja peruuttamaton, eikä sillä osoiteta armoa tai inhimillisyyttä.

Pailler
Arvoisa puhemies, minä pidän rintamerkkiä ja tuon mukanani kaikki ne tunteet, jotka koettiin eilisessä kokouksessa, jossa otin vastaan kuolemanrangaistuksen lakkauttamista ajavan amerikkalaisen liikkeen eri suuntauksien edustajista koostuvan valtuuskunnan, jota johti Angela Davis. Angela on vaikuttanut sukupolveeni, joka on usein alkanut vaatia aktiivisesti hänen vapauttamistaan. Myös hänet tuomittiin kuolemaan.
Hän pääsi pois vankilasta, koska kansainvälinen liikehdintä kasvoi ja koska kuolemanrangaistuksen toimeenpano keskeytettiin Yhdysvalloissa muutamaksi vuodeksi, ja hän on pysynyt uskollisena sitoumuksilleen ja jatkanut taistelua sorrettujen puolesta ja kuolemanrangaistusta vastaan. Todisteet, joihin perehdyimme eilen valtuuskunnan jäsenten, Abu-Jamalin asianajajan, Amnesty Internationalin edustajan kanssa, saavat kylmät väreet kulkemaan pitkin selkäpiitä. Valtuuskunnan jäsenet ovat sitä paitsi varmaankin täällä läsnä. Lisäksi kuolemanrangaistus saa Yhdysvalloissa rasistisen ja syrjivän luonteen. Mitä tummaihoisempia ja köyhempiä ihmiset ovat, sitä suurempi vaara on, että heidät tuomitaan kuolemanrangaistukseen ja teloitetaan.
Sillä aikaa, kun kansainvälinen yhteisö juhlii ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50-vuotispäivää, Yhdysvalloissa suoritetaan 500. teloitus vuoden 1977 jälkeen ja jatketaan näin julman ja tehottoman menetelmän soveltamista, josta Albert Camus totesi aikanaan, että se on todellinen hallinnollinen murha. Yli 3 500 ihmistä odottaa tällä hetkellä kuolemaa.
Mumia Abu-Jamalista, tummaihoisesta toimittajasta, joka tuomittiin kuolemaan vuonna 1982 poliisi- ja oikeusviranomaisten juonittelun ja naurettavan oikeudenkäynnin seurauksena, tuli kuolemanrangaistuksen vastaisen taistelun vertauskuva. Sen jälkeen, kun Philadelphian korkein oikeus hylkäsi hänen oikeudenkäyntinsä uusimista koskevan pyynnön, hänet saatetaan teloittaa millä hetkellä hyvänsä. Kaikki mielenosoitukset, kaikki kannanotot, kaikki päätökset, jotka olemme usein tehneet juuri täällä, auttavat omalta osaltaan estämään hänen teloituksensa. Yhdysvaltain presidentti ja Pennsylvanian hallinto tietäkööt, ettemme tyydy korjaamattomaan tilanteeseen.
Kun hyväksymme päätöslauselman, jonka ryhmämme on muiden ohessa allekirjoittanut, ilmaisemme voimakkaan tahtomme sekä pelastaa Mumia Abu-Jamal estämällä hänen teloituksensa että poistaa kuolemanrangaistus. Mumia ei saa kuolla; hänen tapauksestaan on järjestettävä uusi oikeudenkäynti. On kuitenkin mentävä pitemmälle ja vaadittava hallituksiamme ja eurooppalaisia viranomaisia ottamaan kantaa ja puuttumaan tarmokkaammin Yhdysvaltojen toimintaan transatlanttisten taloussuhteiden puitteissa.
En voi päättää puheenvuoroani, suokaa puheeni anteeksi, arvoisa puhemies, mainitsematta Léonard Peltier'tä, jonka kohtaloa hänen edustajansa Bobby Castillo, joka on täällä läsnä, puolusti eilisessä tapaamisessamme loistavalla tavalla. Tämä amerikkalaisen intiaaniliikkeen johtaja tuomittiin kahteen elinkautiseen rangaistukseen. Hän on nykyisin hyvin sairas, eikä häntä hoideta. Meidän on jatkettava painostusta.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, vastustan kuolemanrangaistusta, koska se on mielestäni moraalitonta, tuomittavaa ja raaistavaa. On syytä huomauttaa, että usein, joskaan ei aina, kuolemanrangaistusta eniten käyttävien maiden tilastoissa demokratian, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion toteutumisen osalta on paljon toivomisen varaa. Kuolemanrangaistusta käytetään näissä maissa poliittisten mielipide-erojen tukahduttamiseen.
Toinen perustelu kuolemanrangaistusta vastaan on se, että jopa kaikkein demokraattisimmissa maissa on tapahtunut lukuisia oikeusmurhia. Jos joku tuomitaan ja teloitetaan syyttä, on valitettavasti liian myöhäistä hakea asiaan muutosta.
Lopuksi sanoisin, että monien maiden terroristit ovat ymmärtäneet marttyyrikuoleman merkityksen ja käyttäneet kuolemanrangaistusta oman asiansa edistämiseen. Emme saisi antaa heille tilaisuutta tehdä niin. Kehottaisin jäseniä puoltamaan tätä päätöslauselmaa, erityisesti sitä pyyntöä, että Yhdistyneet kansakunnat tukisi yleismaailmallista teloituksista pidättäytymistä, jotta kuolemanrangaistuksesta luovuttaisiin kokonaan.

Fassa
Arvoisa puhemies, liian usein kuolemanrangaistusta koskevat keskustelut ovat tilaisuuksia, joissa syytetään jotakin tiettyä valtiota, jonka oikeuslaitos käyttää tätä rangaistusta. Hyvin usein kuolemanrangaistusta koskeva keskustelu merkitsee Yhdysvaltain oikeuslaitokseen kohdistuvaa syyttelyä ja valittelua.
Mielestäni eräs kiinnostavimmista seikoista päätöslauselmassa, josta tänä iltapäivänä äänestämme, on se, että siinä korostetaan riittävän selkeästi, että epäoikeudenmukaisen kuolemanrangaistuksen mahdollisuus on valitettavasti olemassa ja sitä sovelletaan mitä erilaisimpien oikeuslaitosten käytännöissä.
Kuolemanrangaistus langetetaan lähes aina heikommassa asemassa oleville henkilöille, jotka joissakin maissa kuuluvat taloudellisiin tai etnisiin vähemmistöihin, toisissa taas poliittisiin vähemmistöihin. Tästä syystä velvollisuutemme on korostaa, ettei ihmisoikeuksilla ole väriä, eikä tällä rangaistuksella ole poliittista väriä.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, minulla ei ole enää juurikaan lisättävää siihen, mitä kollegani Aline Pailler sanoi. Eilen monilla parlamentin jäsenillä ja monilla kollegoilla oli mahdollisuus kuulla Abu Jamalin asianajajaa, Peltierin asianajajaa sekä Angela Davisin eloisaa todistusta - meillä on ollut ilo tutustua häneen henkilökohtaisesti tehtyämme aikoinaan työtä hänen vapauttamisekseen - ja he ilmaisivat meille selvästi, että sen lisäksi, että kuolemanrangaistus on moraaliton - kuten muut kollegat täällä sanoivat - ja sen lisäksi, että Euroopan unioni ei voi hyväksyä kuolemanrangaistusta, koska Euroopan unionin on julistettava vastustavansa sitä ehdottomasti, kuolemanrangaistusta toteutetaan Yhdysvalloissa kaikkein köyhimpien ja värillisten ihmisten kohdalla.
On nimittäin totta, että me tuomitsemme kuolemanrangaistuksen missä tahansa, Kiinassa, Irakissa, Iranissa, kaikkialla, aivan missä tahansa. Yhdysvallat kuitenkin väittää olevansa maailman merkittävin demokratia. Sen vuoksi onkin huomiota herättävää, että siellä on 3 000 ihmistä niin sanotulla kuoleman käytävällä, ja että näiden 3 000 ihmisen joukossa on myös yksi espanjalainen, yksi eurooppalainen, joka on nimeltään Joaquín José Martínez. Hänen rikoksessaan on paljon epäilyttäviä seikkoja - eräs henkilö vahvistaa olevansa murhaaja - ja jos häntä ei auteta pian, hänet saatetaan teloittaa kuten Abu-Jamal. Meidän on esitettävä ensi vuonna Yhdistyneille kansakunnille - tässä tapauksessa voimme todellakin tehdä sen - yleistä kuolemanrangaistusten keskeyttämistä puoltava yhteinen kanta.
Sudan

Bertens
Arvoisa puhemies, Sudanin tilanteessa ei ole edelleenkään odotettavissa mitään. Hallitus loukkaa edelleen ihmisoikeuksia suuressa määrin ja miljoonat kuolevat nälkään. IGADin keskitetyt toimenpiteet pysyvät tuloksettomina. Nämä toimenpiteet ansaitsevat kaiken kiitoksen. Niiden merkitys latistuu jatkuvien asevirtojen vuoksi, jotka edistävät konfliktia melkoisesti. Nuo asevirrat valavat öljyä liekkeihin, mikä sysää väkivallan noidankehää edelleen liikkeeseen. Sen sijaan, että koko konfliktissa, tuhossa ja inhimillisessä kärsimyksessä ansaitaan suuria summia rahaa, pitää aseiden myynnistä nyt vihdoin tulla loppu. Sen takia olen hyvilläni unionin olemassa olevasta aseidenvientikiellosta. Mutta se ei riitä. Unionin pitää kutsua assosioituneet maat osallistumaan ja lisäksi huolehtia myös siitä, että edistetään YK-puitteita, YK: n aseidenvientikieltoa.
Sen lisäksi täytyy vahvistaa mekanismeja, joilla valvotaan aseidenvientikiellon noudattamista. Unionin pitää näyttää hyvää esimerkkiä ja johtaa noiden asevirtojen kuivattamista. Sillä tavalla unioni pystyy täyttämään yhden ensimmäisistä ehdoista konfliktin ratkaisemiseksi, ja Sudanin väestö ansaitsee sen, sillä se on vuodesta 1956 lähtien yrittänyt kaikin voimin vapautua omasta sisällissodastaan.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, herra Bertens tuntee Sudanin. Minä en tunne maata. Sudan on viimeksi kuluneet puolitoista vuotta ollut mestari, mitä tulee kiireellisiin asioihin, kuitenkin ilman minkäänlaista vaikutusta itse paikan päällä. Päätöslauselmassa, joka tänään on edessämme, halutaan nyt ryhtyä vakavampiin toimenpiteisiin taivuttamalla neuvosto aloittamaan aseidenvientikielto ja ehdottamaan sitä jopa turvallisuusneuvostolle. Minulla ei ole yhtään mitään tätä ehdotusta vastaan, mutta sen valvonta näyttää minusta hyvin vaikeasti toteutettavalta. Olenkin hyvin utelias sen osalta, miten komissaari ajattelee tämän aseidenvientikiellon ja sen valvonnan toteutettavaksi käytännössä. Sen lisäksi, arvoisa puhemies, se on minusta kuitenkin hiukan valikoiva. Siitä lähtien kun Mobutu poistui Afrikan sydämestä on Saharan etelänpuoleisen Afrikan aseistautuminen kasvanut. Ajatelkaa Angolaa, missä taistellaan paraikaa. Siellä, minne olemme pumpanneet miljoonia miinojen raivaamiseksi, miinoitetaan taas parhaillaan vanhaan tapaan, ja äskeiset aseostot Bulgariassa. Arvoisa puhemies, Zimbabwe, miljoona päivässä lentokoneiden pitämiseksi ilmassa, Kabilan pitämiseksi vallassa. Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä Sudanista, mutta sitten myös muista Afrikan maista.

Telkämper
Arvoisa puhemies, useat puhujat ovat viitanneet siihen, että viime viikolla juhlittiin yleismaailmallisten ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotispäivää ja että nämä ihmisoikeudet koskevat kaikkia ja ovat maailmanlaajuiset. Ne koskevat myös Sudania. Sudanissa - kuten edellinen puhuja juuri totesi - sekä hallitus että kapinalliset loukkaavat päivittäin ihmisoikeuksia. 15 vuoden ajan maata on vaivannut sisällissota, karkotukset ja tuhoaminen. Tähän tuhoamiseen liittyy taloudellis-sosiaalisten rakenteiden tuhoaminen, joten ihmisillä on tuskin enää toivoa.
Etenkin Etelä-Sudanissa uskonnonvapauteen kohdistuu painostuspolitiikkaa. Saamme jatkuvasti tietoja siitä, miten alueella vainotaan kristittyjä ja miten pappeja, kuten Sebit ja Boma, kidutetaan ja kohdellaan huonosti, ja me tiedämme, että koko väestöä uhkaa nälänhätä.
Näistä ihmisoikeusloukkauksista on vastuussa etenkin maan hallitus. Hallitus on vakiinnuttanut ihmisoikeusloukkaukset osaksi yhteiskuntaa. Myös Euroopan unioni ja EU: n assosioituneet maat ovat osaksi syyllisiä siihen, että maahan toimitetaan aseita ja että tilanne voi jatkua tällaisena. Mielestäni tähän on saatava muutos! Sudanin hallituksen on allekirjoitettava biologiset ja kemialliset aseet sekä jalkaväkimiinat kieltävät kansainväliset sopimukset.

Fassa
Arvoisa puhemies, olemme viettäneet ihmisoikeuksien julistuksen vuosipäivää hyvin juhlavasti. Valitettavasti vain palaamme ihmisoikeuksiin joka torstai-iltapäivä tässä salissa - joka ei ehkä ole erityisen täynnä, niin kuin sen soisi olevan - kun meidän on pohdittava sitä, että yhä niin monet ihmiset ovat vailla oikeuksia. Tilanne on tällainen Sudanissa, missä nälänhätään yhdistyy sisällissota ja kaikkien vapauksien, erityisesti uskonnonvapauden, tukahduttaminen.
Esitämme Sudania koskevan päätöslauselman, jotta tämä tilanne päättyisi ja jotta muutoksiin johtava kehitys voisi alkaa, eikä sen mielestäni pidä rajoittua pelkkiin sanoihin, vaan sen on laajennuttava tukemaan tiukkaa vientikieltoa ja pyrkimään kaikin mahdollisin tavoin tukahduttamaan myös Euroopassa toiminta - asekauppa tai muut rikolliset liiketoimet - joka mahdollistaa sen, että ihmiset laajoilla alueilla ovat yhä vailla kaikkia oikeuksia.
Pakistan

Van Dam
Arvoisa puhemies, aluksi tämä: pidän suuressa arvossa ihmisoikeuksia ja elämää, jonka Jumala meille antaa. Sen takia mieltäni pahoitti syvästi kollega Eriksson, joka oli eilen aamulla kyllin julma syyttäessään " Elämän puolesta" - järjestön kannattajia ihmisoikeuksien rikkomisesta. Kommunististen hallintojen järjestelmällisten ihmisoikeuksien loukkausten ja niihin sisältyneiden raakojen aborttikäytäntöjen jälkeen hänen pitää hävetä syvästi tuollaista perusteetonta syytöstä.
Tällä viikolla ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 50. vuosipäivän jälkeen vuorossa olivat ihmisoikeudet sekä eilen että tänään, nyt kuukausittain kiireellisistä asioista käytävässä keskustelussa, jossa meidän pitää toista kertaa puolen vuoden sisällä puhua Pakistanista.
Tässä islamilaisessa maassa ei-muslimit pystyivät pitkän aikaa elämään kohtalaisessa vapaudessa. Nykyinen pääministeri Sharif rajoitti tuota vapautta vakavasti. Hän haluaa tehdä Pakistanista todellisen muslimivaltion siihen kuuluvine oikeuskäytäntöineen ja kuolemanrangaistuksen uudelleenkäyttöönottoineen. Hän sai vuonna 1991 parlamentaarisen enemmistön nostaakseen valtiosäännössä sjaria -lain (islamilainen laki) kaiken lainsäädännön perustaksi. Sillä on syvälle vaikuttavat seuraukset. Se, joka loukkaa koraania, saa elinkautisen. Sitä, joka sanoin, kirjoituksin tai kuvin tai muuten häpäisee Muhammedia, odottaa kuolemanrangaistus. Oikeus voi tyytyä todistamisen osalta neljän muslimimiehen tai kahden muslimimiehen ja neljän musliminaisen todistajanlausuntoon. Naisten ja ei-muslimien todistajanlausunto on juridisesti arvoton.
Sharif on edelleen vallassa. Kansalliskokous hyväksyi äskettäin niin sanotun valtiosäännön muutoksen nro 15, joka ei ole mitenkään kaunista tekstiä, koska kansalliskokouksen 210 edustajanpaikasta vain 10 kuuluu uskonnollisille vähemmistöille. Muutos velvoittaa noudattamaan sjaria -lakia oikeudellisessa järjestelmässä erittäin tarkasti. Se merkitsee muun muassa sitä, että jokaisen lainsäädäntövallan piirissä työskentelevän pitää olla muslimi.
Ensi kuussa Pakistanin senaatti äänestää tästä muutoksesta. Edellinen pääministeri ja nykyinen oppositiojohtaja Benazir Bhutto on varoittanut, että se voi johtaa totalitaariseen islamilaiseen vallanpitoon, joka on verrattavissa naapurimaahan Afganistaniin.
Emme saa nähdä näiden lakien uhkaa erillään Pakistanin yhteiskunnallisista ongelmista. Siellä vallitsee suuri köyhyys tavattomine eroineen köyhien ja rikkaiden välillä. Lapsityö on laajalle levinnyttä. Köyhyys edistää omalta osaltaan sitä, että jumalanpilkkalait ovat uskonnollisille vähemmistöille niin " henkeä uhkaavia" . Ne soveltuvat erittäin hyvin houkuttelemaan uskonnollisiin vähemmistöihin kuuluvia ansaan. Käytännössä näitä uskonnollisia lakeja käytetään henkilökohtaisten, pitkään jatkuneiden riitojen lopettamisessa. Niinpä kristittyjä syytetään Muhammedin pilkasta naapuririidan seurauksena!
Yhteisessä päätöslauselmassa Pakistania pyydetään suhtautumaan ihmisoikeuksiin vakavasti. Hallituksen pitää tavalla tai toisella taata jokaiselle Pakistanin kansalaiselle rehellinen oikeudenkäynti, oli hän sitten muslimi tai ei. Komissio ja neuvosto voivat edistää omalta osaltaan sitä, että Pakistan suhtautuu tähän pyyntöön nyt vihdoinkin vakavasti.

Evans
Arvoisa puhemies, en juurikaan nauti siitä, että puollan sellaista päätöslauselmaesitystä, joka on hyvin kriittinen Pakistanin ihmisoikeustilanteen suhteen. Haluaisin kuitenkin sanoutua irti herra van Damin varsin provosoivasta esittelypuheesta, sillä hänen huomionsa olivat mielestäni tämän keskustelun kannalta epäolennaisia ja asiaankuulumattomia.
Pakistanissa, Lontoossa ja eri puolilla maailmaa on suuri määrä pakistanilaisia, sellaisia kansalaisia, jotka ovat syvästi järkyttyneitä päätöslauselmaesityksessämme mainituista asioista. Pakistanin viranomaisten pitäisi tietää, että nuo asiat vahingoittavat suuresti maan kuvaa muiden silmissä. Tämä päätöslauselmaesitys ei keskity vain yhden yksittäisen vähemmistön kärsimyksiin. Siinä puhutaan kristittyjen, Ahmadi-vähemmistön ja Muttahida Quami -liikkeen jäsenten huonosta kohtelusta etenkin Karachissa sekä ihmisten oikeuksista, etenkin naisten oikeuksista. Nämä oikeudet ovat entistä enemmän uhattuina, jos senaatti puoltaa ehdotettua valtiosäännön muutosta nro 15, ja vetoammekin senaattiin ja muihin, etteivät ne hyväksyisi sitä.
Yksi jumalanpilkkalaeissa määrätyistä rangaistuksista on kuolema, ja näissä laeissa sallitaan kostonhaluiset oikeudenkäynnit usein mullahien kansoittamissa tuomioistuimissa vihamielisten väkijoukkojen odottaessa ulkopuolella. Tiedot joukkoväkivaltaisuuksista tai alkukantaisista oikeuskäytännöistä järkyttävät Pakistanin ystäviä - ja luen itseni täällä olevien kollegojen ohella Pakistanin ystäväksi. Emme halua kyseenalaistaa ihmisten oikeutta päättää omista asioistaan, mutta pyydämme heitä kylläkin kunnioittamaan yleismaailmallista ihmisoikeuksien julistusta, jonka 50-vuotisjuhlaa me vietämme tällä viikolla.
Vetoamme Pakistanin hallitukseen, että se korostaisi enemmän ihmisoikeuksia, kuulemista ja vuoropuhelua maan kaikkien kansalaisten hyväksi - Pakistanissa olevien kansalaisten, eri puolilla maailmaa asuvien maan entisten kansalaisten ja niiden muiden hyväksi, jotka ovat yhtä huolissaan.

Fassa
Arvoisa puhemies, neuvottelemme parhaillaan Euroopan unionin ja Pakistanin välisestä yhteistyösopimuksesta, ja eräs seikka, jota usein painotetaan tämäntyyppisissä sopimuksissa on kyky aikaansaada alueellista yhteistyötä. Mitä Pakistaniin tulee, se on jo kauan sitten ryhtynyt aivan erikoislaatuiseen alueelliseen yhteistyöhön tukemalla äärimmäisen kiihkeästi talebanien hallintoa Afganistanissa ja nyt, kuin missä hyvänsä itseään kunnioittavassa alueellisessa yhteistyössä, se saa vastalahjaksi ehdotuksen islamilaisen lain soveltamisesta Pakistanissa.
Uskoakseni erään modernin lainopillisen ja poliittisen ajattelun isän, Alberico Gentilin, vanhan sanonnan " silete teologi in munere alieno " (teologit vaietkoot vieraissa asioissa) tulisi saavuttaa voimakasta vastakaikua tässä parlamentissa, joka on varmasti yksi tällaisen perinteen oikeutetuimmista perillisistä.

Holm
Arvoisa puhemies, olemme erittäin huolestuneita Pakistanissa tapahtuneesta kehityksestä. Useita ihmisiä on murhattu heidän uskonnollisen vakaumuksensa vuoksi, ja nämä väkivaltaiset hyökkäykset tuntuvat jatkuvan. On sen vuoksi pelottavaa nähdä, että nyt tehty ehdotus, nimittäin Pakistanin valtiosäännön muutos nro 15 Pakistanin hallitusmuotoon, tekee tilanteesta entistäkin huolestuttavamman. On nimittäin pidettävä mielessä, että muslimeja kunnioitetaan jo nyt Pakistanissa, ja he voivat elää siellä islamin mukaan. He voivat harjoittaa uskontoaan. Nyt ehdotettu tiukennus luo päinvastoin edellytyksiä vihamieliselle suhtautumiselle muita uskonnollisia uskonkäsityksiä ja Pakistanissa olevaa ei-muslimien muodostamaa vähemmistöä kohtaan. Sen vuoksi meidän on selvästikin kehotettava Pakistanin senaattia äänestämään tätä ehdotusta vastaan, jotta emme vaarantaisi ihmisoikeuksia, jotka ovat niin tärkeitä meille, Pakistanin kansalle ja maailmamme tulevaisuudelle.
On myös muistettava, että niistä 49: stä maailman valtiosta, joissa islam on pääuskontona, vain kolmessa maassa, Saudi-Arabiassa, Iranissa ja Talibaniassa - jota Afganistan valvoo - oikeuskäytäntö perustuu näihin tiukkoihin muslimien lakeihin. Toivon todellakin, ettei Pakistan valitse sitä tietä, vaan jatkaa ihmisoikeuksien kunnioittamista ja antaa päinvastoin eri uskonnollisille ryhmille entistä enemmän tilaa elää rinnakkain myös jatkossa. Toivon todellakin, että Pakistanin hallitus ei aloita uusia levottomuuksia tämän lisäyksen vuoksi.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, ryhmäni on jo vuosien ajan kantanut suurta huolta Pakistanin tilanteesta, koska uskonnolliset vähemmistöt joutuvat yhä uudestaan tekemisiin väkivallan kanssa. Se ei jää pelkästään uhkauksiin ja väkivaltaan. 18. marraskuuta Noshehrassa murhattiin yhdeksän kristittyä.
Ja sitten meille saapuu myös huolestuttavia viestejä Muttahida Quami -liikkeen taholta kahdesta parlamentin jäsenestä, joita pidetään yhä vielä vangittuina ja kohdellaan huonosti. Vastaanotin tällä viikolla Pakistanin suurlähetystöltä kirjeen, jossa ilmoitetaan, että yhdeksän murhattua kristittyä eivät olleet kristittyjä vaan lahkolaisia ja että murhattujen sukujen johtaja harjoitti fatah-magiaa. Kyseessä on kuulemma sukuverikosto. Se on tyypillinen esimerkki siitä, kuten myös juuri mainittiin, että kristityt esitetään huonossa valossa ja sitten heidät tuhotaan tällä tavalla.
Pakistanin suurlähetystön kirjeessä ilmoitetaan lisäksi myös uudestaan, että kahta vangittua parlamentin jäsentä ei kohdella ollenkaan huonosti vaan että he päinvastoin puolustautuvat hyvin. Myös tämä tieto on meidän puoleltamme täysin toisenlaista.
Kansalaisjärjestöjen ja Pakistanin hallituksen ristiriidassa olevat tiedot ovat oikeastaan yksi syy lisää tukea tätä päätöslauselmaa ja pyytää komissiota ryhtymään toimiin ja yrittämään tämänkaltaisten käytäntöjen poistamista.
Haluan lopuksi antaa tukeni sille tosiasialle, että valtiosäännön muutosta nro 15 ei pidä hyväksyä, sillä arvioni mukaan se tekee tilanteen Pakistanissa vielä pahemmaksi. Pyydämme komissiolta ja neuvostolta toimintaa.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, vähän ennen yleismaailmallisten ihmisoikeuksien julistuksen allekirjoittamisen 50-vuotispäivää ihmisoikeuksia loukattiin uudelleen Pakistanissa. Kuukausi sitten islamilaiset terroristit surmasivat yhdeksänjäsenisen kristityn perheen - joka ei ilmeisestikään kuulunut separatisteihin - Noshehran kaupungissa. Paljoakaan ei ole muuttunut kesäkuun jälkeen, jolloin me Euroopan parlamentissa osoitimme mieltä ahmadi-, muslimi- ja swante-vähemmistöihin kohdistuvaa syrjintää sekä jumalanpilkkalakia vastaan, jota on käytetty vuodesta 1986 uskonnollisten ja toisuskoisten vähemmistöjen vainoamiseksi. Väkivalta on lisääntynyt Karachissa. Muttahida Quami -liikkeeseen kuuluvia parlamentin jäseniä on vangittu, ja liikkeen kannattajia on asetettu sotatuomioistuimen eteen.
Kansalliskokous on hyväksynyt valtiosäännön lisäartiklan, joka odottaa senaatin päätöstä. Lisäartiklalla pyritään julistamaan koraani ja sunna maan ylimmäksi oikeudeksi. Toimeenpanoviranomaisten on määrä saada oikeudet päättää omavaltaisesti siitä, mikä on lainmukaista ja mikä ei. Lisäksi 15 artiklaa on tarkoitus soveltaa huolimatta siitä, mitä valtiosäännössä, jossain laissa tai tuomiossa määrätään. Sehän on vapautuskirje kaikille fanaatikoille, ja se aiheuttaa hyvin todennäköisesti uuden terroriaallon vähemmistöjä vastaan. Mitä mahdollisuuksia komissiolla on estää väkivallan laajeneminen? Voidaanko se estää sopimuslausekkeilla? Voidaanko se estää kansainvälisillä oikeuskonferensseilla, joissa käsitellään hyviä ja huonoja keinoja? Voidaanko se estää tekemällä yhteisiä päätöksiä Pakistanin kanssa, jotta demokratialle ja ihmisoikeuksille annetaan tässä maassa lopultakin merkittävä asema, maassa, joka kuuluu yhä Etelä-Aasian taloudellisen yhteistyön liittoon, josta myös me Euroopan parlamentissa olemme vastuussa?
Iran

Pradier
Arvoisa puhemies, ette ole varmaan koskaan kuullut puhuttavan Darioush Forouharista ja hänen puolisostaan Pirouz Davanista, joka on iranilaisen lehden päätoimittaja, Majid Charifista, Mohamad Mokhtarista tai Jafar Pouyandehista. Hyvä on, olkaa ihan rauhassa! Ette tule kuulemaankaan heistä, sillä heidät on joko teurastettu, murhattu tai tapettu, tai sitten he ovat kadonneet. Näin käy nykyään älymystölle ja poliittisille toisinajattelijoille Iranissa.
Ja nykyään tähän älymystöön ja näihin poliittisiin toisinajattelijoihin kohdistuvat hyökkäykset ovat saaneet aivan erityisen huolestuttavan muodon. Sen vuoksi meidän on mielestäni pyrittävä tukemaan presidentti Khatamia hänen ponnisteluissaan, hänen julistuksissaan ja niissä aloitteissa, jotka hän on tehnyt sananvapauden ja tiedotusvälineiden vapauden puolesta, ja sen vuoksi on myös pyydettävä, että kansalaisjärjestöt pääsisivät tälle alueelle auttamaan niitä, jotka yrittävät saada Iranin demokratian tielle maan rajojen sisäpuolelta käsin.

Gahrton
Arvoisa puhemies, olen täysin samaa mieltä Pradierin kanssa. Siihen luetteloon, joka meillä on yhteisessä päätöslauselmassa, voin lisätä ainakin Reza Hadjzadehin nimen, jonka olen juuri saanut Iranin älylliseltä oppositiolta, joka kärsii tästä kauhistuttavasta terrorista. On kuitenkin hyvä, että Iranin presidentti on muodollisesti tukenut kulttuurista vapautta ja sananvapautta, mistä mainitsemmekin yhteisessä päätöslauselmassa, mutta kysymys onkin siitä, pitäisikö mennä vieläkin pitemmälle.
Algerian tapauksessa Euroopan parlamentin tutkintavaltuuskunta on ollut paikan päällä. Vaikka Algeriassa edelleenkin tapahtuu kauheita asioita, luulen, että sillä voi olla tietty vaikutus. Iranin älymystön ja koko iranilaisen kansalais- ja demokraattisen yhteiskunnan mielestä on hyvin tärkeää, että olemme paikan päällä. Haluaisin ottaa esiin ajatuksen siitä, että yritämme saada aikaiseksi jonkinlaisen tutkimuskomission, joka, jos mahdollista, lähtee Iraniin ja tutkii oloja paikan päällä ja osoittaa solidaarisuutensa olemalla siellä.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, Iran on jälleen meidän ihmisoikeusloukkauksia koskevalla esityslistallamme. Siinä missä viime kerralla ennen kaikkea uskonnollisten vähemmistöryhmien jäseniä ja naisia uhattiin, pantiin vankilaan, joskus jopa surmattiin, on meillä tällä kertaa puolustettavana älymystön jäseniä, opposition jäseniä ja jälleen naisia. Elokuussa katosi Pirouz-sanomalehden päätoimittaja Pirouz Davani. 25. marraskuuta Majid Charif, kuukausittain ilmestyvän Iran Farda - aikakauslehden perustaja, löydettiin kuolleena sieppauksen jälkeen. Äskettäin siepattiin ja surmattiin samoin Mohamad Mokhtari ja Mohamed Jafar Pouyandeh, molemmat kirjailijoita ja toimittajia. Heitä ennen, 22. marraskuuta murhattiin Darioush Forouhar ja tämän vaimo Parvaneh, molemmat opposition jäseniä. Näiden tapausten lisäksi on vielä naisten jatkuva sorto, sillä naisilta on kielletty jo jonkin aikaa miespuolisten lääkärien ja spesialistien antama hoito, vaikka vain 7 % Iranin lääkäreistä on naisia.
Arvoisa puhemies, meidän täytyy yksinkertaisesti todeta, että se kevät, joka näytti koittavan uuden presidentti Khatamin alaisuudessa, on kääntynyt ankaraksi talveksi, ja että Iranista on jälleen tulossa turvaton maa, jossa on kova ja väkivaltainen hallitus, presidentin maltillisesta asenteesta huolimatta. Pyydämme painokkaasti komissiota ja neuvostoa ottamaan Iranin neuvoston esityslistalle tavoitteenaan vaatia Iranilta, että sen kansalaisia suojellaan, ja tarkistaa, voivatko Euroopan unionin 15 jäsenvaltiota vetää yhtä köyttä Iranin pakolaisten tapauksessa. Meidän johtopäätöksemme on, että Iran ei tällä hetkellä ole turvallinen maa älymystön kriittisille jäsenille, naisille eikä myöskään toimittajille.

Pailler
Arvoisa puhemies, terroriaalto on jo muutaman viikon ajan vyörynyt iranilaisten kirjailijoiden yli. Majid Charif, Mohamad Mokhtari ja Jafar Pouyandeh murhattiin sen jälkeen, kun heidät oli siepattu. Onko se sattumaa? Eikö tosiaankaan? Eivätkö he kuuluneetkin komiteaan, jonka tehtävänä on valmistella valtiovallan kieltämää Iranin kirjailijayhdistyksen kokousta?
Näiden murhien, jotka ovat osa eri puolueryhmien välistä valtataistelua, tarkoituksena on hiljentää älymystö. Hyväksymällä päätöslauselman, jonka ryhmämme on muiden muassa allekirjoittanut, ilmaisemme heille yhteisvastuumme ja vaadimme Iranin viranomaisia toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet näiden rikosten tutkimiseksi ja niiden tekijöiden etsimiseksi ja rankaisemiseksi sekä kansalaisten suojelemisen ja turvallisuuden takaamiseksi.
Voimme myös ilmaista tämän solidaarisuuden kannattamalla maanpaossa olevien iranilaisten kirjailijoiden ehdotusta lähettää Iraniin kansainvälinen valtuuskunta, joka koostuisi koko maailman maiden älymystön edustajista ja kansanedustajista ja jonka tarkoituksena olisi tutkia näitä veritekoja ja pelastaa kaikkien uhattujen henki.

Von Habsburg
Arvoisa puhemies, nimenomaan viime tuntien tapahtumat osoittavat, minkälainen merkitys Iranilla on meille. Niille, jotka ovat tarkkailleet Iranin tilannetta puolueettomasti, ei ole epäilystäkään siitä, ettei Iranin presidentin Khatamin johdolla olisi otettu valtavia edistysaskelia. On täysin selvää, että kehityksessä tapahtuu välillä taantumia, mutta niiden kulkua ohjataan pääasiassa ulkomailta käsin. Emme saa unohtaa sitä. Tietyt Iranin vapaustaistelijat kylvävät maahan yhä uudelleen terrorismia. Siksi meidän olisi tehtävä kaikkemme rohkaistaaksemme Iranin hallitusta ja etenkin presidenttiä jatkamaan vapauttamista ja demokratisoimista. Meidän on kuitenkin kiinnitettävä erityistä huomiota yhteen asiaan. Tämä asia on baha´i- uskontokunnan sietämätön vaino, sillä baha´i-uskontokunta on yksi sivistyneimmistä ryhmistä, ja meidän on tuettava sen itsenäisyyttä!

Bertens
Arvoisa puhemies, pimeät vanhoilliset voimat pitävät Irania kuristusotteessaan. Toimittajia murhataan, toisinajattelijoita ja älymystön jäseniä vaiennetaan ja naisia työnnetään takaisin perinteiseen rooliinsa. Herra von Habsburg sanoo aivan oikein, että baha´i-uskontokunnan kohtalon täytyy olla myös meidän huolemme. Demokraattiset ja uudistavat voimat eivät ole saaneet vielä Iranissa todellista mahdollisuutta. Presidentti Khatamin valitseminen oli myönteistä kehitystä, mutta yksi pääsky ei tee vielä kesää.
Arvoisa puhemies, unionin täytyy tehdä kaikkensa tukeakseen Iranin demokraattisia voimia ja ilmaistakseen selvän paheksuntansa. Lopuksi toivon, että kansalliset hallitukset, siis myös esimerkiksi Alankomaiden hallitus, ymmärtävät oikein niin sanottujen viranomaisselontekojen arvon. Selonteot, joita Eurooppaan lähetetään suurlähetystöistä, myös muista unionin maista, ja joiden mukaan Iran on tällä välin - lainaan - tullut turvalliseksi maaksi, niin että turvapaikanhakijat voidaan lähettää takaisin ja uusia turvapaikanhakijoita ei voida vastaanottaa. Arvoisa puhemies, olen tyrmistynyt lukiessani tämän kaltaisia raportteja Alankomaiden ja ulkomaiden lehdistöstä.

Swoboda
Arvoisa puhemies, ihminen oppii aina jotain uutta! Olen oikeastaan yllättynyt siitä, miten myönteisesti kollegani von Habsburg suhtautuu Iraniin. Tunnen suurta solidaarisuutta baha´i-uskontokuntaa kohtaan, ja olen samaa mieltä siitä, että sen vainoaminen pitäisi kieltää. Jos kuitenkin käyttäydymme ikään kuin kaikella, mitä naisista, älymystöstä ja toisinajattelijoista on sanottu, ei olisi mitään merkitystä, olen todellakin ymmälläni! On totta, ja halusin myös aloittaa sanomalla sen, että Iranilla on uusi presidentti, jota ehdottomasti arvostan hänen lausuntojensa ja asenteensa vuoksi, vaikka en olekaan kaikista yksityiskohdista samaa mieltä. Kansa on valinnut suhteellisen vapaamielisen presidentin vastoin ajatollahin tai vähintäänkin fundamentalistisen ajatollahin näkemystä, ja ehkä juuri siitä syystä Iranissa on käynnissä selvä liike, jolla halutaan pysäyttää tämä " vapaamielinen aave" ja taistella voimakkaasti maan avaamista ja vapauttamista vastaan. Kaikki käsitteet ovat hyvin suhteellisia, mutta on täysin mahdollista, että myös Iranin kanssa käytävää vuoropuhelua voidaan jatkaa.
Jokaisessa, niin kriittisessä kuin avoimessakin vuoropuhelussa on kuitenkin oltava selvää, että parlamentti ei voi luopua pyrkimyksestään asettaa ihmisoikeudet keskeiseen asemaan niin Iranissa kuin monissa muissakin maissa ja että sen on käytävä tämä taistelu. Sen on epäilemättä kehotettava myös komissiota ja neuvostoa kiinnittämään perusteellista huomiota nimenomaan ihmisoikeuksien kehittymiseen. Kyllä, me kannatamme Iranin presidentin kanssa käytävää vuoropuhelua. Toivomme, että hän puhuu yhä suuremmassa määrin koko Iranin puolesta. Hän voi kuitenkin toimia näin vain, jos hän on todellakin riittävän vahva johtamaan menestyksekkäästi taistelua fundamentalisti- ja terroristiryhmiä vastaan. Siksi toivon, että komissio ja neuvosto ovat asiassa yhtä mieltä parlamentin kanssa.

Van Dam
Arvoisa puhemies, jonkin aikaa kestäneen hiljaisuuden jälkeen Iran onnistuu jälleen yhtäkkiä kiinnittämään kansainvälisen huomion itseensä. Sillä ei useinkaan ole myönteistä syytä siihen, ei myöskään tällä kertaa. Viime viikkoina useita kriittisiä, älymystöön kuuluvia kirjailijoita on kadonnut epäilyttävissä olosuhteissa ja löytynyt myöhemmin kuolleena. Tämän hälyttävän tilanteen vuoksi on hyvä, että Iran on lisätty tähän kiireellisistä aiheista käytävään keskusteluun.
On hyvä, että myös ajatollah Khamenei on tällä välin tuominnut tämän murhien sarjan. Joukko muita, jotka ovat myös mahdollisia kohteita, on ymmärrettävästi mennyt maan alle. Maan alle meneminen ei tietenkään ole ratkaisu ajankohtaisiin ongelmiin. Murhayrityksistä aiheutuu suurta ahdistusta uhatuille ja heidän sukulaisilleen.
Nämä murhayritykset osoittavat ikävä kyllä, että Iranin " maltillinen" presidentti Khatami ei pysty täysin suojelemaan kannattajiaan. Iranin oikeuslaitos, salainen palvelu ja puolustusvoimat ovat kaikki korkeimman hengellisen johtajan Ali Khamenein alaisuudessa. Suuren vaalivoittonsa jälkeen viime vuonna Khatami lupasi kehittää yhteiskuntaa edelleen. Murhat tapahtuivat rajun poliittisen taistelun aikana, joka Iranissa oli puhjennut presidentti Khatamin ja vaikutusvaltaisen vanhoillisen hallituksen välille. Murhista epäiltyjä ei ole tähän mennessä löydetty.
Tässä päätöslauselmassa Iranin oikeuslaitosta kehotetaan tutkimaan murhaepäilyjä vakavasti ja suojelemaan mahdollisia uusia uhreja. On hyvin tärkeää, että Iran ottaa kehotuksen vakavasti. Demokraattinen maa antaa myös kriittisille vähemmistöille niille kuuluvan arvon. Se antaa niiden elää ja tehdä työtään vapaudessa. Iranin todellisuus on sen räikeä vastakohta. On Iranin hallituksen tehtävä tuoda siihen parannus.
Lapsisotilaat

Bertens
Arvoisa puhemies, kansainvälinen kampanja lapsisotilaiden käytön lopettamiseksi ansaitsee tämän parlamentin tuen. Tällä hetkellä 300 000 lasta 33 maassa selvittää vanhempiensa sotia. Niissä maissa lapset eivät tietenkään saa mahdollisuutta normaaliin kehitykseen. Me kaikki tunnemme esimerkkejä Kongosta, Somaliasta, Sudanista, Sierra Leonesta, Afganistanista ja niin edelleen. Myöskään unionissa asiaa ei ole oikeastaan hoidettu kovin erinomaisesti, sillä 15 jäsenvaltiosta 11 rekrytoi alle 18-vuotiaita sotilaiksi. Se on ristiriidassa YK: n lapsen oikeuksien sopimuksen yleisten sääntöjen kanssa, joissa 18 vuoden ikä vahvistetaan aikuisuuden vähimmäisiäksi. Miten voimme oikeuttaa sen moraalin, että osissa Eurooppaa lapset saavat äänestää vasta täytettyään 18 vuotta, mutta heidät kyllä lähetetään sotaan jo kun he ovat 15, 16 tai 17 vuotta. On käsittämätöntä, että tässä yleissopimuksessa on tehty tuo poikkeus vuonna 1989.
YK: n neuvottelut vapaaehtoisesta pöytäkirjasta, jossa vähimmäisiäksi asetetaan 18 vuotta, ovat olleet jo vuosia pysähdyksissä. Sen takia unionin toimenpiteet ja johtajuus ovat tarpeen neuvottelujen uudelleen käynnistämiseksi.
Komission pitää asettaa budjetissa etusijalle lapsisotilaiden demobilisointi ja integrointi takaisin yhteiskuntaan. Se on ainoa tapa murtaa väkivallan noidankehä.
Myös tämän parlamentin täytyy viedä läpi oma osansa aivan kuten sillä oli johtava osa miinojen vastaisen kampanjan aikoina. Aluksi kyseltiin hämmästyneenä, mihin me sekaannuimme. Ja nyt meillä on Ottawan yleissopimus. Sen te tiedätte. Meidän pitää alkaa toimia samanhenkisesti ajattelevien maiden ryhmänä, kuten sanotaan, moraalisen toimintaohjeen asettamiseksi ja YK: n pysähdyksissä olevan lapsisotilaskeskustelun vetämiseksi toiselle tasolle. Tämän läksyn olemme siis oppineet Ottawasta. Tulevana lapsen oikeuksien yleissopimuksen 10-vuotispäivänä on aika tehdä loppu lasten värväämisestä ja käyttämisestä sodankäynnissä.

Schroedter
Arvoisa puhemies, kollegamme Bertens esitti jo kauhistuttavan luvun: 300 000 lasta osallistuu sotatoimiin ympäri maailmaa. Muutamat heistä ovat vasta kahdeksanvuotiaita. Viimeisten kymmenen vuoden aikana sotatoimissa on kuollut 2 miljoonaa lasta ja 6 miljoonaa on loukkaantunut pysyvästi. Väkivaltaisuuksien aiheuttamat psyykkiset vammat ovat lukemattomat. Myös monet Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat jättäneet allekirjoittamatta yleissopimuksen lasten oikeuksista, jossa kielletään alle 18-vuotiaiden lasten rekrytointi. Alle 18-vuotiaiden lasten rekrytointi on mahdollista Saksassa, Ranskassa, Isossa-Britanniassa, Kreikassa, Italiassa, Luxemburgissa, Alankomaissa ja Espanjassa. Tämän pöytäkirjan täytäntöönpano on politiikan kannalta välttämätöntä, jos Euroopan unioni haluaa säilyttää uskottavuutensa ja jos maailman halutaan uskovan nykyisen neuvoston puheenjohtajan sanoihin, joiden mukaan ihmisoikeuksista on tullut olennainen osa Euroopan unionin politiikkaa.
Siksi on johdonmukaista, että Euroopan unioni osallistuu yhteiseen toimintaan lasten oikeuksista tehdyn pöytäkirjan täytäntöön panemiseksi. Etenkin omissa maissamme on syytä noudattaa tätä esimerkkiä, etenkin koska Cardiffin kokouksessa päätettiin asevientiä koskevien menettelysääntöjen suuntaviivasta, jolloin tehtiin selväksi, että...
(Puhemies keskeyttää puhujan.) ... etenkin maiden, joissa käytetään lapsisotilaita, on omaksuttava keskeinen rooli kevyitä aseita koskevan pöytäkirjan noudattamisen tehostamisessa kansainvälisellä tasolla. Näihin sanoihin...
(Puhemies epäsi puhujalta puheenvuoron.)
Lenz
Arvoisa puhemies, tämänpäiväisessä päätöslauselmassamme ei käsitellä lähestyvää lasten ilonjuhlaa, vaan yhtä ihmisten surullisimmista väärinkäytöksistä, etten sanoisi rikoksista. Koin lapsena, mitä on 14-, 15-vuotiaiden lasten lähettäminen sotaan reservin viimeisinä, enkä unohda sitä. Ajattelen kauhistuneena niiden lapsisotilaiden kohtaloa, jotka lähetetään sotaan fanatismin nimessä niin Iranin ja Irakin sodassa kuin muissakin maissa.
Siksi uskon, että meidän Euroopan unionissa olisi todellakin tuettava YK: ta sen kaikissa ponnisteluissa hyväksyä lisäpöytäkirja YK: n yleissopimukseen lapsen oikeuksista. EU: n on toimittava sen mukaisesti. Vaikka alle 18-vuotiaiden lasten lähettäminen sotaan ei tietenkään ole maissamme yleistä - ihmisten on tiedettävä myös se - myös minä kannatan 18 vuoden ikärajaa.
Me EU: ssa olemme rohjenneet lopettaa sodan, joka oli tarpeeksi kammottava jo aikuisille - voimme yhä todeta sen rajoillamme - mutta meidän tulisi varmistua myös siitä, että myös muissa maissa, joissa sota on jo puhjennut, sodalla ei missään tapauksessa rasiteta lapsia, joille sodasta jää elinikäinen trauma. Toimikaamme siksi Euroopan parlamentissa lasten ilonaiheiden puolesta nälän torjumiseksi ja lasten opetuksen puolesta, mutta lapsisotilaita vastaan!

González Álvarez
Arvoisa puhemies, uskon meidän kaikkien puhujien olevan yhtä mieltä siitä, että jos yleisten ihmisoikeuksien loukkaaminen on hirvittävää, on lasten oikeuksien loukkaaminen vieläkin häpeällisempää. On annettu lukuja: maailmassa on 300 000 lapsisotilasta - vain vähän aikaa sitten näimme Espanjan televisiossa dokumentin, jossa näytettiin polvenkorkuisia lapsia, jotka kantoivat aseita ja jotka ovat pienestä asti tottuneet näkemään enemmän ruumiita ja murhia kuin elämää, koulua ja rauhaa. Näin ollen Euroopan unionin on ponnisteltava kaikin tavoin paitsi taatakseen, ettei yksikään näistä lapsista, jotka ovat alle 18-vuotiaita, joudu sotaan tai ettei häntä käytetä sodassa, myös sen eteen, että me jäsenvaltioissa ja muissa maailman valtioissa allekirjoitamme sen kansainvälisen rikostuomioistuimen pöytäkirjan, jonka monista artikloista yhdessä todetaan, että lasten käyttäminen sotilastarkoituksessa ja se, että lapset kantavat aseita, on sotarikos.
Arvoisa puhemies, mielestäni sellaisella maailmalla, jossa 250 miljoonaa lasta tekee tuskallista työtä, jossa on 300 000 lapsisotilasta ja jossa annetaan niin monien miljoonien lasten kuolla vuosittain, ei ole paljon tulevaisuutta. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että meidän on Euroopan unionissa ryhdyttävä toimiin estääksemme tämän jatkumisen. Tietenkin mahdollisuuksiemme rajoissa.

Günther
Arvoisa puhemies, me Euroopan unionissa vastustamme sitä, että lapsille lahjoitetaan jouluna tai muina aikoina sotaleluja. Minusta tällainen kehitys on lasten selvää hyväksikäyttöä. Kiitän myös kaikkia edellisiä puhujia siitä, että pääsemme asiassa varmasti yhteisymmärrykseen. Meidän on ponnisteltava yhdessä, jotta voimme tehdä jotain lasten hyväksikäyttöä vastaan. Minusta vaadimme päätöslauselmaesityksessämme kuitenkin oikeastaan liian vähän. Uskon, että tämä aihe on liian vakava, jotta sitä voitaisiin käsitellä vain jossain yleissopimuksen - joskin hyvin tärkeän yleissopimuksen - liitteessä. Olen sitä mieltä, että meidän on pyrittävä laatimaan tätä aihetta koskeva oma yleissopimus ja lykättävä päätöstä aiheesta, jotta pääsisimme asiassa samanlaiseen tulokseen, kuin pääsimme henkilömiinojen vastaisessa taistelussa.

Leperre-Verrier
Arvoisa puhemies, emme voi tällä ihmisoikeuksien viikolla unohtaa kaikkein uusimpia ihmisoikeuksia emmekä sitä, että niitä loukataan monissa maissa: huonolla kohtelulla ja pakkotyöllä mutta myös lapsisotilaiden värväämisellä usein hätätapauksissa. Lapsista, jotka ovat liian usein sotien ensimmäisiä siviiliuhreja, ei saa tulla sotivien puolueryhmien tai kansakuntien asevoimia.
Arvioiden mukaan näiden taisteluihin osallistuvien lapsisotilaiden määrä on kuitenkin yli 300 000, puhumattakaan niistä, jotka värvätään usein armeijaan vastoin tahtoaan sen sijaan, että he kävisivät koulua. Tämä kuohuttava tilanne on siis torjuttava pikaisesti. Yksi tärkeä vaihe olisi hyväksyä lasten oikeuksia koskevaan yleissopimukseen liitettävä lisäpöytäkirja, jossa sotilaaksi värväämisen ikärajaksi määrättäisiin 18 vuotta. Toiseksi olisi syytä saada valtiot tajuamaan asia, kannustaa niitä ratifioimaan tämä yleissopimus ja säätää asian kannalta välttämättömät määräykset. Meidän on siis pyydettävä YK: ta aloittamaan toimintansa pikaisesti ja vahvistamaan sitä.
Fyrom
Dupuis
Arvoisa puhemies, aiomme puhua luvallanne Makedoniasta. Tiedätte, ja sitä on mielestäni korostettava voimakkaasti, että Makedoniassa on uusi tilanne. On muodostettu uusi hallitus. Makedoniassa tapahtuu lopultakin vallanvaihto, ja käytän tilannetta hyväkseni kiittääkseni sitä meistä, joka ymmärsi asian ensimmäisenä, herra von Habsburgia, joka sitä paitsi teki jotakin asian hyväksi.
Tämä uusi enemmistö ei ole maltillinen enemmistö, mutta tiedämme, mitä maltilliset ovat tehneet Makedoniassa: he eivät tehneet viiteen tai kuuteen vuoteen mitään maan ongelmien ratkaisemiseksi. Nykyään niin sanottu äärienemmistö, mutta kuitenkin enemmistö, valmistautuu lopultakin käsittelemään Makedonian perusongelmia, jotka liittyvät muun muassa makedonialaisen enemmistön ja albanialaisen vähemmistön rinnakkaiseloon. Muodostetussa hallituksessa on kolme puoluetta, joista yksi edustaa albanialaista vähemmistöä.
Neljä ihmistä on tuomittu hieman epäilyttävissä oloissa, kuitenkin joka tapauksessa juridisin perustein, sillä asia on Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen esityslistalla. Tiedämme, että uusi enemmistö haluaa ratkaista tämän entiseltä hallitukselta perimänsä asian, ja luulen, että parlamenttimme voi tämän päätöslauselman välityksellä antaa Makedonian viranomaisille tekosyyn, sanan parhaassa merkityksessä, tämän kysymyksen ratkaisemiseksi niiden neljän albanialaisen johtajan vapauttamiseksi, jotka ovat edelleenkin vankilassa tuomittuina kahdeksi tai seitsemäksi vuodeksi vankeuteen.
Kehotan siis kaikkia kollegoita hyväksymään tämän päätöslauselman. Uusi pääministeri, herra Georgievski, saapuu ulkoasiainvaliokunnan vieraaksi tammikuussa, ja kehotan teitä osallistumaan kokoukseen. Hän on mielestäni henkilö, jota kannattaa kuunnella. Mielestäni hänen ansiostaan, tämän uuden enemmistön ansiosta, Euroopassa, Euroopan unionissa, voidaan aloittaa uusien asioiden toteuttaminen Makedonian kanssa.

Posselt
Arvoisa puhemies, Makedonia on nuori demokratia, joka on ottanut suunnakseen Euroopan unionin uuden toiveita herättävän hallituksen johdolla. Päätöslauselmaesityksellämme edistetään tätä päämäärää, ja maan hallituksen olisi ymmärrettävä se avuksi ja tueksi, sillä vangitun albanialaisen kunnallispoliitikon vapauttaminen Makedoniassa ei olisi ainoastaan humanitaarinen teko, paremmin sanottuna välttämätön humanitaarinen teko, joka olisi pitänyt jo toteuttaa, vaan se olisi myös viisaudenosoitus ja haluaisin sanoa voimanosoitus, sillä uskon, että nimenomaan tietty itsetunto ja tietty vahvuus ovat välttämättömiä oikean kansallisuuspolitiikan luomiseksi.
Näen Makedonian uudessa hallituksessa hyvin rohkaisevia merkkejä. Valtiomme kärsivät kaikkein eniten keskittymisestä ja vähemmistöjen ja etnisten ryhmien oikeuksien kieltämisestä. Tämä johtaa eri muodosteiden tuhoutumiseen, eivät federalismi tai etnisten ryhmien oikeus. Federalismi ja etnisten ryhmien oikeus on integroitava, sillä jos tunnen, että arvoni ja yksilöllisyyteni tunnustetaan, haluan pysyä osana suurempaa yhteisöä, sillä se merkitsee minulle etuja. Jos tunnen, että arvoani ja yksilöllisyyttäni sorretaan, se johtaa separatismiin.
Siksi uskon, että tarvitaan viisasta, ennakoivaa ja integroivaa politiikkaa, jotta albaanit voidaan integroida Makedoniaan. Osapuolet tulevat lähestymään toisiaan, olen siitä varma, ja ensimmäisenä tärkeänä askeleena uusi hallitus voisi integroida sovitteluteitse Tetovon yliopiston - toisin sanoen vanhan hallituksen viime vuosien aikaisen riitakapulan - albanialaisen väestöryhmän autonomisena ulkoisena yksikkönä Skopjen yliopistoon. Sillä olisi suuri merkitys, koska tällä hetkellä naapurimaassa Kosovossa sijaitsevaa Pristinan yliopistoa sorretaan julmasti. Siksi uskon, että tämä askel edistäisi integroimista, ja pyydän Makedonian uutta hallitusta ottamaan tämän askeleen.

Swoboda
Arvoisa puhemies, Makedonian uutta hallitusta johtaa puolue, joka on useiden vuosien, osittain vuosikymmenien ajan lietsonut nationalismia ja joka harjoittaa hyvin nationalistista politiikkaa. Viime viikkojen ja kuukausien aikana on onnistuttu osoittamaan maltillisuutta, ja olisin iloinen, jos se olisi ominaista myös tälle uudelle hallitukselle. Myös sille olisi annettava kaikki mahdollisuudet onnistua.
Kannatan täysin tämän päätöslauselmaesityksen sisältöä, jonka mukaan meidän olisi saatava vapautettua albaanit, joita on rankaistu kohtuuttoman ankarasti. Muutamat meistä ovat jo keskustelleet asiasta useasti makedonialaisten kanssa valtuuskunnassa. Tapasin yhdessä kollegani Packin kanssa yhden näistä vangituista pääkaupungissa Skopjessa vähän ennen hänen vangitsemistaan. Mielestäni kyse olisi todella voimanosoituksesta ja tulevaisuuden ennakoimisesta, jos näille albaaneille annettaisiin nyt vapaus.

Robles Piquer
Arvoisa puhemies, Sudania koskevan päätöslauselmaesityksemme osalta haluan kiinnittää parlamentin huomiota, Hillary Boman ja Lino Sebitin traagiseen tilanteeseen, kahden katolisen papin, joita syytetään heidän pyhän toimensa kanssa niinkin paljon ristiriidassa olevasta asiasta kuin heidän oletetusta osallistumisestaan pommiattentaattiin Khartumissa viime kesäkuussa. He ovat olleet vangittuina 1. elokuuta lähtien, viiden kuukauden ajan, ja heitä on kidutettu ja siten heidät on pakotettu tunnustamaan sellaista, mitä he eivät ole tehneet. Heidät tuomitsee - emme tiedä milloin - sotilastuomioistuin eikä siviilituomioistuin.
Mielestäni meidän on yhdyttävä sen kirjeen sanomaan, jonka kardinaali Danneels, katolisen kansainvälisen rauhanliikkeen Pax Christi Internationalin puheenjohtaja, lähetti marraskuussa Sudanin presidentille.
Meidän on pyydettävä myös, että heille järjestetään oikeudenmukainen ja nopea oikeudenkäynti siviilituomioistuimessa, että heille annetaan oikeusapua, ja että ulkoisten tarkkailijoiden on oltava läsnä. Arvoisa puhemies, meidän on - muuten - muistettava, että Sudanin hallitus ei ole ratifioinut, eikä se näin ollen myöskään noudata kidutuksen ja epäinhimillisten ja nöyryyttävien rangaistusten vastaisia sopimuksia, kuten AKT-maiden ja EU: n yhteisen edustajakokouksen oli valitettavasti muistutettava eräässä viimeisen kokouksensa päätöslauselmassa.

Pinheiro
 - (PT) Arvoisa puhemies, komissio on yleisesti huolissaan keskustelun aikana mainituista ihmisoikeuksien loukkaamisesta ja uskoakseni yhtä mieltä kaikkien päätöslauselmien kanssa.
Kuten tiedätte, aina kun näitä keskusteluja käydään, komissio vaatii, että kaikissa tapauksissa noudatetaan kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen vastuumuotoja. Lisäisin, että myös muita kansainvälisiä välineitä, erityisesti Wienin sopimusta, jossa säädetään konsuliavusta. Ei ole epätavallista, että jopa Yhdysvalloissa pidätetyt eivät ole täysin selvillä oikeuksistaan ja kyseisiä Wienin sopimuksen vastuumuotoja ei sovelleta. Kyseessä on vakava asia, joka voi olla perusteena oikeudenkäynnin peruuttamiselle.
Komission toimivaltuudet ovat tämän asian osalta rajalliset, koska sitä käsitellään tavallisesti neuvostossa ja muissa toimielimissä, kuten Eurooppa-neuvostossa ja Yhdistyneissä kansakunnissa. Haluaisin lisätä kaksi tai kolme seikkaa: ensiksi, vaikka Euroopan unionin kanta kuolemanrangaistukseen on selkeästi toistettu, kesäkuussa neuvosto hyväksyi direktiivin, joka edellytti koko Euroopan unionin taistelevan kuolemanrangaistuksen poistamisen puolesta. Lisäisin myös, että kuten tiedätte, kaikissa kolmansien maiden kanssa tehdyissä sopimuksissa edellytetään olevan ihmisoikeuksia koskeva määräys, jota pidetään keskeisenä ehtona kyseisten maiden kanssa tehtävälle yhteistyölle. Se tarkoittaa sitä, että neuvoteltaessa vapaakauppaa koskevasta sopimuksesta Persianlahden yhteistyöneuvoston jäsenmaiden tai Pakistanin kanssa Euroopan unionin ihmisoikeuksien loukkauksia koskevat mielipiteet saadaan paljon taitavammin toteutettua.
Puhuisin vielä Sudanin tilanteesta. Onneksi Sudanissa on mahdollisuus aselevon syntymiseen ja " Operation Life Line Sudan" - avustusohjelma voi toteutua. Kyseessä on operaatio, johon Euroopan unioni osallistuu yksinomaan tänä vuonna 73 miljoonan ecun suuruisella summalla. Mutta tilanne Sudanissa, kuten muissakin maissa on vakava ja haluaisin korostaa, että olemme tarkkavaisia ja aktiivisia yrittääksemme ratkaista myös herra Robles Piquerin mainitseman katolisia pappeja koskevan ongelman.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, mitä Iraniin tulee presidentti Katamin valitseminen antaa hieman toivoa. Meillä on tunne, että hänen kyvyttömyytensä taistella ääriliikkeitä vastaan oikeuttaa kansainvälisen yhteisön tarjoamaan hänelle päättäväistä apua.
Lapsisotilaista haluaisin sanoa, että olemme voimakkaasti tukeneet Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerin erikoislähettilään lapsisotilaita koskevaa toimintaa aseellisissa sellkkauksissa ja valmistelemme yhteistyössä hänen kanssaan yhteistyöohjelmaa, jonka rahoitukseen myös komissio osallistuisi. Kyseinen ohjelma mahdollistaisi joidenkin niiden suositusten toteuttamisen, joita erikoislähettiläs aikoo seuraavassa yleiskokouksessa esittää.
Ja lopuksi, arvoisa puhemies, mitä tulee entisen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan, haluaisin sanoa, että on myös toivoa siitä, että etnisten ryhmien välinen vuoropuhelu, johon tämänhetkinen hallitus ainakin näyttää panostaneen, auttaa ratkaisemaan joitakin albaanivähemmistöä ja erityisesti entisiä pormestareita Osmania ja Demiriä koskevia ongelmia.

Puhemies
Yhteiskeskustelu on päättynyt.

Puhemies
Siirrymme äänestykseen.

Äänestykset
Posselt
Arvoisa puhemies, ennen kuin siirrymme Pradierin mietintöön, minun on huomautettava vielä kerran yhdestä asiasta: tämänpäiväinen äänestys ja ajankohtaiskeskustelu rikkoivat jossain määrin työjärjestystä, sillä ainoastaan yhteiset tekstit on taas käännetty, ei alkuperäisiä tekstejä. Meillä on teoreettinen oikeus - ja olemme usein menetelleet näin - hylätä yhteiset tekstit ja äänestää tämän jälkeen alkuperäisistä teksteistä. Meiltä kuitenkin riistetään tämä oikeus, jos alkuperäiset tekstit eivät ole saatavilla alkuperäisillä kielillä - kuten kaikissa muissa äänestyksissä on tapana. Tiedän, että puhemiehistö lienee tehnyt jonkinlaisen asiaa koskevan päätöksen, ja vastustan sitä - se rikkoo ehdottomasti työjärjestystä - ja pyydän teitä huolehtimaan siitä, että työjärjestystä käsittelevä valiokunta käsittelee kysymystä!

Puhemies
Panen merkille vastalauseenne, mutta kiitän teitä joka tapauksessa tämänkertaisesta yhteistyöstänne.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, tekisin mielelläni ehdotuksen ranskankielisen version sanojen centres d'hébergement pour les refugiées korvaamiseksi sanoilla centres de rétention . Poliittinen ryhmämme on nimittäin sitä mieltä, että pakolaisten majoituskeskukset eivät kuulu mitenkään missään tapauksessa vankilapolitiikkaan. Pakolaisten vastaanottokeskukset sitä vastoin kuuluvat. Haluamme ehdottaa, että sanat centres d'hébergement korvattaisiin tässä sanoilla centres de rétention . Toivon, että tulkit kaikissa kopeissa pystyvät kääntämään tämän hyvin kaikille kielille.

Puhemies
 Kyse näyttää olevan pikemminkin käännösongelmasta kuin suullisesta tarkistuksesta.

Van Lancker
Ei, arvoisa puhemies. Uskon, että virhe on kaikissa kieliversioissa ja että kaikissa niissä on jotakin, mikä tuo mieleen majoituskeskukset. Kun pakolaiset anovat turvapaikkaa heidät sijoitetaan usein majoituskeskuksiin. Vastaanottokeskuksiin pakolaiset joutuvat oikeudenkäynnin seurauksena. Tarkoitus on puhua tässä tekstissä vastaanottokeskuksista.

Pradier
Arvoisa puhemies, kannatan täysin sitä, mitä kollega Van Lancker juuri totesi. Paikat, joihin pidätetyt sijoitetaan, ovat useimmiten laittomia ja ansaitsevat todellakin parlamentin jäsenten ja kaikkien kansalaisten huomion.

Puhemies
Selvä. Kiitoksia.
Vastustaako tätä kukaan?

Wijsenbeek
Arvoisa puhemies, minusta ei ole hyvä, jos me tuomme tässä hollannin kieleen flaamilaisuuden. Hollannin sivistyneessä yleiskielessä ei sanota onthaalcentrum vaan opvangcentrum .

Puhemies
Älkäämme aloittako keskustelua. Tarkistus on selvä.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, kun me nyt kerran selvitämme sanaa, niin minä haluaisin hollannin kielessä " vastaanottoteltat" lainausmerkkien väliin, sillä se kuvaa nykyistä politiikkaa.
(Parlamentti hyväksyi suullisen tarkistuksen.)
(Parlamentti hyväksyi päätöslauselman.)

Smith
Työjärjestyspuheenvuoro, arvoisa puhemies. Kysyisin ensi vuoden aikatauluun liittyen, voisiko arvoisa puhemies ystävällisesti kertoa meille suunnitelmansa 8. helmikuuta alkavalle viikolle? Onko hän aikeissa matkustaa vai viihdyttääkö hän silloin joitakin arvovaltaisia vieraita?

Puhemies
 Kuten Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuoneessa on tapana sanoa, ilmoitan arvoisalle jäsenelle kirjallisesti tästä asiasta.

Malone
Arvoisa puhemies, haluan kiinnittää huomion vankilaoloihin Irlannissa, missä järjestelmä on täysin kaoottinen ja ristiriidassa niiden Euroopan neuvoston vankiloista antamien yksityiskohtaisten määräysten kanssa, jotka valtiomme on hyväksynyt.
Järjestelmä on kriisitilassa. Vankiloissa on liikaa väkivallattomista omaisuusrikoksista ja sakkojen laiminlyönnistä tuomittuja henkilöitä. Monet ovat vaarassa sortua huumeiden väärinkäyttäjiksi. Niitä jäseniä, jotka kuuntelevat, varmaankin kiinnostaa tietää se hyvin surullinen tosiseikka, että vaikka Irlantia onkin talouskasvunsa takia kutsuttu " kelttitiikeriksi" , itsemurhaprosentti Irlannin vankiloissa on Euroopan korkeimpia.
Pradier'n mietinnössä tehdään useita hyvin myönteisiä ehdotuksia, kuten naisvankien erityistarpeiden huomioon ottaminen, sosiaalisen ja perheympäristön ylläpitäminen, kunnolliset terveydenhuoltopalvelut, mukaan lukien erityispalvelut huumeista riippuvaisille vangeille, ja rakentava ja inhimillinen nuorisorangaistuslainsäädäntö. Pidän kaikkia näitä ehdotuksia myönteisinä.
Irlannin vankiloissa on tapahtumassa joitakin uudistuksia. Suhtaudun myönteisesti Irlannin hallituksen viimeviikkoiseen päätökseen ottaa esille vankilaviranomaisen perustamista koskeva päätös. Paljon on kuitenkin vielä tekemättä. Mietinnössä ehdotetaan joitakin mahdollisia uudistuksia. Torjun kuitenkin sen ehdotuksen, että laittomien huumeiden rangaistavuus pitäisi poistaa. Rangaistavuuden poistaminen ei ole oikea ratkaisu, ja se vain pahentaisi maamme huumeongelmaa.

Blak, Iversen, Kirsten Jensen ja Sindal
Tanskan sosiaalidemokraatit ovat tänään äänestäneet unionin vankilaoloja käsittelevän valiokunta-aloitteisen mietinnön puolesta. Jäsenmaiden vankilaolojen tarkasteleminen on erittäin perusteltua. Vankilat ovat yleisesti ottaen liian täynnä ja saattaa olla hyödyllistä, että vaihdamme kokemuksia rikollisuuden ennaltaehkäisystä, vankilarangaistuksien vaihtoehdoista, tutkintavankeudesta ja niin edelleen. Myös vankien perusoikeuksien tarkasteleminen on ajankohtaista nyt, kun YK: n ihmisoikeusjulistuksesta on kulunut 50 vuotta.
Mietinnössä annetaan ymmärtää, että vankiloiden ylikuormittumista voidaan vähentää sallimalla sellaisten laittomien aineiden käyttö, jotka eivät vahingoita muita kuin niiden käyttäjiä. Huumausaineita koskevista rikosoikeudellisista määräyksistä ei kuitenkaan pidä päättää EU: n tasolla ja sen vuoksi yksittäisten jäsenmaiden täytyy voida päättää siitä, sallivatko ne esimerkiksi hasiksen käytön.

Lindqvist
Monet mietinnössä esitetyt sosiaaliset ehdotukset ovat hyviä, esimerkiksi vankien hoidon lisääntynyt " inhimillisyys" .
Voidaan kuitenkin kysyä, onko EU: n tehtävä ehdottaa jäsenmaiden vankeinhoitopolitiikan suuntaviivat. Siviili- ja rikosoikeus ovat kansallisia asioita. On suoraa puuttumista jäsenmaiden sisäiseen politiikkaan, että jäsenmaille puhutaan siitä, että ne voivat vähentää vankiloiden liikaväestöä luopumalla huumausaineiden käytöstä johtuvista vankeusrangaistuksista.

McKenna
Totean vihreän ryhmän puolesta, että suhtaudun myönteisesti tähän valiokunta-aloitteiseen mietintöön, joka koskee vankilaoloja EU: ssa sekä ehdotettuja järjestelyjä ja korvaavia rangaistuksia.
Kaikkialla EU: ssa ollaan yhä huolestuneempia epätyydyttävistä oloista monissa EU: n vankiloissa, sillä tuomitut suorittavat rangaistusta sellaisista rikoksista, joista annetaan eri tuomioita eri maissa.
Suhtaudun myönteisesti siihen, että jäsenvaltioita vaaditaan soveltamaan Euroopan neuvoston vankiloita koskevia määräyksiä kokonaisuudessaan. Liikkumisvapauden menettäminen ei saisi merkitä kaikkien perusvapauksien menettämistä - ajatuksen- ja mielipiteenvapautta, poliittista ja uskonnollista liittymisvapautta sekä siviilioikeudellisia oikeuksia on kunnioitettava.
Suhtaudun myönteisesti myös niihin toimiin, joiden tarkoituksena on parantaa vankilaoloja ja helpottaa vankien sopeutumista takaisin yhteiskuntaan. On hyvin tärkeää kiinnittää huomiota erityisesti naisvankien erityistarpeisiin. Tärkeitä ovat myös ne suositukset, jotka koskevat sosiaalisen ja perheympäristön suojelua, terveydenhoitopalveluja, mukaan lukien erityispalvelut huumeista riippuvaisille vangeille, ja entistä inhimillisempää nuorisorangaistuslainsäädäntöä.
Meidän pitäisi tarkastella yleisten armahdusten käsitettä ja korvaavia rangaistuksia sekä korostaa vankiloiden henkilöstön ja sosiaalityöntekijöiden koulutuksen merkitystä tulevaa politiikkaa suunniteltaessa.
On myös hyvin tärkeää tarkastella huumeista riippuvaisten vankien rankaisemista. Ongelma ei ratkea tällä tavalla, vaan näin itse asiassa sivuutetaan vain itselleen vahinkoa aiheuttavien huumeista riippuvaisten vankien ongelmat ja pahennetaan vankiloiden ylikuormittumista. Huumeista riippuvaisten vankien auttaminen niin, että he voisivat palata ja sopeutua takaisin yhteiskuntaan, olisi johdonmukaisempi lähestymistapa.
Sanoisin Irlannin vankiloista, että Irish Penal Reform Trust on tehnyt Irlannin hallitukselle monta hyödyllistä ja rakentavaa ehdotusta ja tuonut esille joitakin Irlannin vankilajärjestelmän vakavia ongelmia.
Irish Penal Reform Trustilla on monta irlantilaisvankien kohteluun liittyvää huolenaihetta. Esimerkiksi:
40 %: lla vangeista ei ole sellissään käymälämahdollisuutta. He joutuvat käyttämään yöastiaa, joskus myös yhteisselleissä, ja tyhjentämään sen joka aamu.-Jotkin vankilat ovat erittäin ylikuormitettuja. Corkin vankilan kapasiteetti oli 15. heinäkuuta 1998 käytössä 177-prosenttisesti (266 vankia 150: lle tarkoitetussa vankilassa).-Suljetuissa laitoksissa virkistysmahdollisuudet ovat erittäin rajalliset.-Yksittäiset vangit, vierailukomiteat ja Euroopan neuvoston puitteissa toimiva kidutusta käsittelevä komitea ovat arvostelleet voimakkaasti vankien saamaa lääkärinhoitoa.-Psykiatri- ja psykologipalvelut ovat rajalliset ja hajanaiset. Siksi pehmustettuja sellejä käytetään liikaa (Mountjoyn vankilassa niitä käytettiin 500 kertaa vuonna 1997).-Vankilaolojen valvonta on harvoin puolueetonta. Vankilatarkastajat ja vierailukomiteat ovat kriittisiä ja heiltä puuttuu uskottavuutta.-Vankien on vaikea pitää yhteyttä perheeseensä. Perhevierailuja sallitaan harvoin ja kirjeenvaihtoa sensuroidaan.-Vankilaviranomaisten peruskoulutus kestää vain vähän aikaa, eikä siinä käytetä tarpeeksi aikaa ihmisoikeuskysymyksiin.-Vankilanjohtajat eivät voi päättää vankiloidensa budjeteista tai työvuorolistoista. Heidän ei anneta johtaa.Edellä luetellut puutteet voivat yhdessä luoda sellaisen ympäristön, jossa ihmisoikeuksia ei oteta vakavasti. Se tarkoittaa, ettei huonoa kohtelua edes yritetä estää tai se jopa hyväksytään. Tällöin siitä tulee yleisesti hyväksytty normi.
Mahdollinen huono kohtelu tulee vain harvoin ilmi oikeusministeriössä vallitsevan salailun kulttuurin takia.
Irlannissa vallitsee se käsitys, että köyhiä kohdellaan tuomioistuimissa eriarvoisesti. Tutkimukset osoittavat, että vankien selvä enemmistö on kouluttamattomia, työttömiä, huumeista riippuvaisia nuoria miehiä. Todisteet viittaavat selvästi siihen, että köyhät saavat todennäköisemmin vankeustuomion kuin sakkoa ja he voivat silti päätyä vankilaan, elleivät he maksa sakkoa. Joissakin tuomioistuimissa myös sallitaan köyhille annettavan avustuksen käyttö korvaavana rangaistuksena. Tämä suosii selvästi varakkaita.
Rangaistuskäytäntö on Irlannissa epäselvä. Jotta oikeus toteutuisi, rangaistuskäytäntöä olisi arvioitava ja siinä esiintyvä syrjintä poistettava. Irlannissa ei ole rikosoikeudellista tutkimusperinnettä, mikä tarkoittaa sitä, että päätökset ovat usein intuitiivisia ja tapauskohtaisia eivätkä tosiseikkoihin ja periaatteisiin perustuvia.
Toinen ongelma on se, ettei tutkintavankeja pidetä erillään jo syyllisiksi todetuista ja tuomituista vangeista. Koska heidän on oltava tuomioistuinten ulottuvilla, heitä pidetään tutkintavankiloissa ahtaissa ja epähygieenisissä oloissa. He joutuvat kokemaan Irlannin rangaistusjärjestelmän pahimman puolen. Sitä ei voida hyväksyä, sillä he ovat oikeudelliselta asemaltaan syyttömiä kansalaisia.
Cloverhillissä avataan vuonna 1999 uusi, nimenomaan tutkintavankeja varten rakennettu vankila. Sen pitäisi olla tilaisuus luoda tutkintavangeille sellainen ympäristö, jossa heidän erityistarpeensa otetaan huomioon. Tämän laitoksen suunnittelussa on kuitenkin paljon toivomisen varaa. Siitä huolimatta, että kansainvälisissä ohjeissa suositellaan yhden hengen sellejä, tämäkin uusi vankila tulee olemaan ylikuormitettu heti, kun se avataan. Vankeja pidetään kolmen hengen selleissä. Sellit ovat pieniä ja ahtaita, kooltaan vain 10, 7 metriä.
Irlannin tilanne ei ole ainutlaatuinen, ja on selvää, että EU: n monissa muissa jäsenvaltioissa on vastaavia ongelmia.

Sjöstedt
) Mietinnössä on useita humanistisia arviointeja, joita suuresti kannatan. En kuitenkaan ole sitä mieltä, että käsiteltävät kysymykset, rangaistuslainsäädäntö ja olot jäsenmaiden vankiloissa, kuuluvat EU: n tai Euroopan parlamentin toimivaltaan. En sen vuoksi ole äänestänyt mietinnön puolesta lopullisessa äänestyksessä. Vastustan myös sitä, että mietintö puuttuu jäsenmaiden huumepolitiikkaan.

Puhemies
Äänestys on päättynyt.

Rasismi ja muukalaisviha
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu kahdesta herra Elliottin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta tekemästä suullisesta kysymyksestä: B4-0714/98 neuvostolle ja B4-0715/98 komissiollevuosittaisesta keskustelusta rasismista
ja
herra Oostlanderin kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puolesta tekemä mietintö (A4-0478/98), joka koskee komission tiedonantoa Rasismin vastainen toimintasuunnitelma (COM(98)0183 - C4-0253/98).

Ford
Arvoisa puhemies, saisinko aloittaa sanomalla, että olen vähän surullinen puhuessani herra Elliottin puolesta, joka Irakin tilannetta koskevan keskustelun aiheuttaman lykkäyksen vuoksi ei päässyt tänne esittelemään omaa päätöslauselmaansa. Olen pahoillani siitä, että esityslistan muutos tarkoitti sitä, että minä jouduin hänen tilalleen.
Minun täytyy myös tunnustaa, että olen pahoillani siitä, että en päässyt herra Mégretin, herra Blotin ja herra Le Galloun aikaisemmin tänään pitämään lehdistötilaisuuteen, jossa he selittivät heidän tämän hetkistä tilannettaan Kansallisrintamassa . Yleensä vastustan sotaa - kansalaissotaa tai muuta sotaa - mutta tässä erityistapauksessa teen poikkeuksen.
Päätöslauselmassa haluan kiinnittää jäsenten huomion moniin eri kohtiin. Ensiksikin 1 kohdassa todetaan Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin kiireellisyys. Jäsenet lienevät tietoisia siitä, että on olemassa uusi 13 artikla, jossa mahdollistetaan se, että komissio ensimmäistä kertaa voi ottaa käyttöön lakeja rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin torjunnan organisoimiseksi. Tämän voi kuitenkin tehdä vasta sitten kun Amsterdamin sopimus on ratifioitu. Toivon, että Ranska, joka on viimeisin tämän sopimuksen ratifioijista, voi ratifioida sen niin nopeasti kuin mahdollista. Kehotan ranskalaisia ottamaan tilaisuudesta vaarin ja ottamaan lainsäädäntö käyttöön ennen kesäkuun 10. päivää, niin että komission ehdotukset voisivat olla osana Euroopan parlamentin vaaleista käytävää keskustelua.
Toivottavasti, kuten 3 kohdassa todetaan, lainsäädäntöön sisällytetään monia niistä ajatuksista, jotka Starting Line Group, joka on työskennellyt monta vuotta ehdotetun lainsäädännön parissa, on tuonut esiin. Rasismin torjunnassa tarvitaan juuri yksityiskohtaista ja ankaraa lainsäädäntöä. En halua, että komissio pelästyy joidenkin esittämää kantaa, että tietyt jäsenvaltiot eivät hyväksyisi sellaista lainsäädäntöä ja sellaisia lainsäädäntöehdotuksia. Emme saa unohtaa, että siitä ei ole kauan, kun 15 jäsenvaltiota allekirjoitti Amsterdamin sopimuksen, ja olen varma siitä, että ne sitoutuessaan 13 artiklaan suostuvat lainsäädännön käyttöönottoon.
Minun täytyy myös kiinnittää jäsenten huomio 10 kohtaan, jossa sanotaan, että seuraavassa sopimuksen tarkistuksessa on pyrittävä ottamaan tällä alueella käyttöön määräenemmistöpäätös.
Mietinnön 4 kohdassa mainitaan ajatus menettelysäännöistä poliittisille puolueille: menettelysäännöistä, jotka sitovat poliittiset puolueet ensinnäkin olemaan osallistumatta rasistiseen toimintaan, olemaan käyttämättä rasistista kieltä ja olemaan käyttämättä rasismia osana poliittisia kampanjoitaan; ja toiseksi, mikä on yhtä tärkeää, olemaan olematta yhteyksissä sellaisten puolueiden kanssa, jotka rikkovat näitä menettelysääntöjä. Olisikin erittäin sopivaa, että poliittiset puolueet ottaisivat tällaiset menettelysäännöt ensi kertaa käyttöön vuoden 1999 Euroopan parlamentin vaaleja edeltävänä aikana, kun muistetaan, että parlamentti on kampanjoinut yli viisitoista vuotta Euroopan tason lainsäädännön puolesta.
Päätöslauselman 6 kohdassa mainitaan uusi eurooppalainen observatorio - Wieniin perustettu seurantakeskus. Beata Winckler, keskuksen johtaja, on itse asiassa lehterillä kuuntelemassa tätä keskustelua. Haluaisin kiittää häntä siitä työstä, jonka hän on jo tehnyt uutena johtajana, sekä observatorion johtokuntaa, erityisesti Jean Kahnia, joka on edelleen toipumassa sydänkohtauksesta, siitä työstä, jonka he ovat tehneet sen perustamisessa. Minun täytyy kuitenkin sanoa heille, että meidän observatorioon kohdistuvat odotuksemme ovat suuret. Emme odota tylsää, kuivan tilastollista vuosiraporttia, vaan tahdomme raportteja siitä, millaisia toimia on toteutettava paikallisella, alueellisella, kansallisella ja Euroopan tasolla rasismin torjumiseksi, kun sitä ilmenee, ja sen ilmenemisen estämiseksi. Haluamme käyttää observatoriota aivoriihenä pyrkiessämme varmistamaan sen, että tuomme esiin asianmukaiset ehdotukset.
Päätöslauselman 7 kohdassa mainitaan Euroopan rasismin ja muukalaisvihan vastainen verkko. On erittäin tärkeää, että observatorio käyttää tätä. Emme halua heidän keksivän uudelleen pyörää: haluamme heidän hyödyntävän sitä asiantuntemusta, jota jo on saatavilla yhteisön ryhmissä ja muissa järjestöissä unionin 15 jäsenvaltiossa.
Huolimatta siitä, että esittelen herra Elliottin päätöslauselmaa, minun täytyy sanoa, että minulla henkilökohtaisesti on joitakin epäilyksiä 12 kohdan suhteen, jossa vaaditaan, että komissio tukisi pieniä paikallisia ryhmiä. Tuen saaminen on tärkeää pienille paikallisille ryhmille, mutta ehkä toissijaisuusperiaatteen perusteella tämän tuen olisi tultava alueellisilta ja kansallisilta järjestöiltä. Ne byrokraattiset ongelmat, jotka liittyvät siihen, että komissio tavoittaisi pienet paikalliset ryhmät, ovat liian vaikeita voitettaviksi.
Päätöslauselman 15 kohdassa mainitaan oikeutetusti vaatimuksemme, että hakijamaita vaaditaan takaamaan vähemmistöjen oikeudet. Minun on sanottava hakijamaille, että ehkä jotkin oikeus- ja sisäasiat ovat enemmänkin esteenä jäsenyydelle kuin jotkin niistä keskusteluista, joita käydään maatalouden ja rakennerahastojen osalta. Uskon, että parlamentti vastustaa sellaisten maiden pääsyä jäseneksi, jotka eivät kunnioita vähemmistöjen oikeuksia - olivat nämä vähemmistöt sitten etnisiä, kielellisiä tai uskonnollisia - tai sitten ihmisiä, joilla on erilainen seksuaalinen suuntautuminen.
Lopuksi vetoan Euroopan laajuisten poliittisen tason toimien puolesta. Tämä on tärkeää. Haluaisin antaa yhden esimerkin: rasistisen musiikin määrä kasvaa tällä hetkellä kaikkialla Euroopassa. On olemassa yhtye - jos sitä voi yhtyeeksi kutsua - jonka nimi on " No Remorse" , joka on lyhennys sanoista " No remorse for the Holocaust" ( "Emme kadu juutalaisten joukkomurhaa" ). Sen uusimmassa CD: ssä, nimeltään " Barbecue in Rostock" , juhlitaan polttopullojen heittämistä maahanmuuttajien asuntoloihin Saksassa. Häpeäkseni kyseessä on brittiläinen ryhmä. CD: t tuotetaan Tanskassa ja Ruotsissa, ja niitä myydään Saksan ja Espanjan kaduilla. Jos aiomme puuttua näihin ongelmiin, on erittäin tärkeää, että niihin puututaan Euroopan tasolla, koska se on selvästi maiden rajat ylittävä ongelma.
Suosittelen herra Elliottin päätöslauselmaa parlamentille. Toivon, että sitä tuetaan huomisessa äänestyksessä, koska on tärkeää, että parlamentti pysyy koko ajan valppaana varmistaakseen, että 50 vuoden takaiset traagiset tapahtumat eivät toistu tulevaisuudessa.

Oostlander
Arvoisa puhemies, on hyvä, että komissio jatkaa työskentelyä aiheen " Rasismi ja muukalaisviha" parissa, erityisesti nyt kun se ei ole enää niin suosittu aihe. Poliitikkojenhan pitää pysyvästi vaikuttaa yhteiskunnan kehitykseen myönteisellä tavalla, joskin joskus on edullisempaa kalastaa vaaliääniä herättämällä pelkoa ja torjuntaa tiettyjä ryhmiä kohtaan. Tällaisen aiheen käsittelystä on samalla myös se etu, että me katsomme tarkasti itseemme emmekä kaihda itsekritiikkiä. Vasta se tekee tämän aiheen todella mielenkiintoiseksi.
Komission toimintasuunnitelma aiheuttaa pienen pettymyksen, koska se ei vielä ole toiminnallinen, strateginen suunnitelma. Mutta meidän pitää kuitenkin tyytyä siihen, mitä meillä on, minkä pohjalta teen seuraavat huomautukset.
Euroopan komissio ajattelee aivan oikein rasismin vastaisesta taistelusta yhteiskunnan itsensä asiana. Ylemmällä tasolla tapahtuvan polittisen toiminnan pitää pohjautua suureen joukkoon yhteiskunnallisia aloitteita. Euroopan komissio mainitsee tässä yhteydessä monia järjestöjä, joilla voi olla tällä alueella suuri merkitys, ja yhdyn siihen mielelläni. Mutta tekstissä unohdetaan valitettavasti yksi tärkeimmistä, nimittäin kirkot ja konventionaaliset yhteisöt. Juuri nyt, kun kuuluminen toiseen, mahdollisesti vieraaseen uskontoryhmään muodostaa ylimääräisen haasteen integraatiolle, meidän pitää puhua esimerkiksi moskeijoista ja niiden johdosta ja muslimiyhteisöistä. Niilläkin on oma tehtävänsä yhteiskunnassamme ilmenevän syrjinnän vastustamisessa, yhteistyössä meidän kanssamme.
Myös syrjittyjen itsensä oma toiminta on tärkeää. He ovat kaikki aikuisia ihmisiä, jotka pystyvät puolustamaan ja joiden pitää puolustaa omaa asiaansa ja joiden pitäisi pystyä taistelemaan mahdollisia ongelmia vastaan myös omassa keskuudessaan, erityisesti kun on kyse integraatioon liittyvistä ongelmista, jotka ilmenevät asuinmaan kielen ja paikallisen kulttuurin heikkona tuntemuksena ja jotka joskus yksittäistapauksissa voivat ilmetä myös kasvaneena rikollisuutena yhteiskunnallisen juurettomuuden seurauksena.
Meidän pitää lisäksi toivoa, että myös muut, myös ne ryhmät itse, joista on kyse, edistävät omalta osaltaan Euroopan unionin kulttuuria, ja tämä on tärkeä tosiasia. He ovat osa pitkää perinnettä, sillä Euroopan kulttuuri on aina ollut avoin ja sen pitää pysyä sellaisena.
Yhteiskunnan korostaminen ilmenee myös syrjinnänvastaisten järjestöjen verkostojen tukemisena. Niiden yhteisrahoittaminen on vaivan arvoista. Tekstissä on ikävä kyllä vielä jotakin, joka voi viitata sataprosenttiseen rahoitukseen, mutta se voi olla tuollaisille verkostoille myös vaaraksi, koska silloin suuntaudutaan yksipuolisesti virkamiespalveluihin, joiden taholta rahoituksen on määrä tulla. Se voi vaikuttaa myös lamauttavasti siihen, miten nuo verkostot ja niihin kuuluvat järjestöt pohjautuvat yhteiskuntaan itseensä. Yhteiskunnallisen kantavan pohjan pitää aina tulla ensimmäisenä, ja siksi myös vastuuvelvoite on juuri siellä erittäin tärkeässä asemassa. Sataprosenttinen rahoitus hallinnon taholta voi olla sille vakava este.
On siis kyse siitä, että nämä verkostot suuntautuvat lisäksi yhteiskuntaan. Se on todella se vaikea työ. Minusta ei ole hyvä, että alamme myöntää tukea edunvalvonnalle lainsäätäjän suuntaan, sillä lainsäätäjän suunta tarkoittaa meitä itseämme, siinä meidän itsemme pitää olla parhaita ja sen me osaamme myös demokraattisemmin. Sen takia olen vielä tarkistuksen jättämällä yrittänyt poistaa päätöslauselmasta sinne pujahtaneen korporatiivisen piirteen, ja uskon, että sille voi löytyä laajaa tukea.
Toimintasuunnitelmassa pyydetään aivan oikeutetusti johdonmukaista politiikkaa Euroopan unionin kaikilla alueilla. Se koskee esimerkiksi myös omaa henkilöstöpolitiikkaa, missä pitää näkyä meidän rasisminvastaisuutemme, mutta myös ulkopolitiikkaa rotuvihan, poliittisen manipulaation, etnisten erimielisyyksien ja kansanmurhan estämiseksi tai pysäyttämiseksi ajoissa. Minun mielestäni meidän ei kuulu kaihtaa omaan ulkopolitiikkaamme suuntautuvaa kritiikkiä. Se on yksi politiikan alueista aivan kuten sosiaalistaloudellinen ja kulttuuripolitiikka, ja meidän pitää siis ilmaista kritiikkimme myös sen osalta.
Ulkopolitiikasta meidän pitää huomauttaa, että niiden ihmisten määrä, jotka ovat kuolleet siksi, että etnisiä puhdistuksia ei ole torjuttu tarpeeksi valppaasti, on tietysti uskomaton. Se on yksi vakavimmista ilmiöistä, joiden kanssa Euroopan unioni on joutunut kamppailemaan.
Euroopan unionin laajenemisessa pitää kiinnittää tarvittavaa huomiota myös tähän rasismintorjunnan ulottuvuuteen ja muukalaisvihan vastaiseen taisteluun, tässä on mainittava erityisesti myös antisemitismi, koska joissakin maissa se näyttää vielä merkillisesti rehottavan.
Niin kauan kuin tällaisia syrjiviä toimintoja on maissa, jotka haluavat liittyä unioniin, voimme puhua oikeusvaltion palautumisasteen mittarista. Syrjintä, rotuviha, muukalaisviha, ne ovat oikeusvaltion laadun mittareita. Meidän täytyy kiinnittää niihin vakavaa huomiota hakijamaiden ja nykyisten jäsenvaltioiden kohdalla.
Samalla meidän täytyy myöntää, että joissakin maissa tiettyjen vähemmistöryhmien integroituminen ei ole lainkaan ongelmatonta. Tietysti on niin, että romanit muodostavat eri maissa vakavan ongelman myös mitä tulee heidän integraatiovalmiuteensa. Romanien asiaa olisi hyvä käsitellä myös täällä eurooppalaisena ongelmana. Muistutan vielä pikaisesti siitä, että me olemme myös toimineet tällä alueella Euroopan unionin alaisen tutkimusyksikön perustamiseksi nimenomaan Romaniaan, missä on hyvin paljon vähemmistöryhmiä ja missä on myös kehitetty paljon toimintoja sen selvittämiseksi, miten siellä voidaan päästä laajempaan integraatioon. Se ansaitsee suuren kunnioituksemme, varsinkin jos asumme maissa, joissa nämä ongelmat eivät ilmene niin voimakkaina.
Monenlaisia ennalta ehkäiseviä toimintoja on tietysti ollut sosiaalistaloudellisella alueella, asumisen alueella samoin kuin opetus-ja kulttuuripolitiikassa. Rasismin vastaisena vuonna esille on tullut lukuisia aloitteita. Yksi tärkeimmistä konkreettisen muodon saaneista aloitteista on Wienissä toimiva rasismin ja muukalaisvihan vastainen tarkkailuasema, jonka johtaja Beate Winckler seuraa ajatustenvaihtoamme yleisölehterillä. Annamme sille myös erityisen arvon, koska yhteys Euroopan parlamenttiin on hänelle ja meille luonnollisesti hyvin tärkeä.
Arvoisa puhemies, on toivottavaa, että tämä aihe ei huku poliittista moitteettomuutta ja imagon rakentamista sivuaviin harkintoihin. Tässä on kysymys vakavista asioista, joilla on hyvin käytännölliset seuraukset niistä kärsiville ihmisille ja Euroopan unionille, joka on rakennettu rasisminvastaisuuden ja rajat ylittävän solidaarisuuden varaan.
Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen meidän täytyy siirtyä lainsäädäntöön ja mieluiten erityislainsäädäntöön, jotta emme joutuisi hämmentäviin tilanteisiin, erityislainsäädäntöön syrjinnän kohteeksi joutuneen ryhmän tyypin ja politiikan alan mukaan. Olen saanut asian vaatimaa kokemusta näissä kysymyksissä syrjinnän kieltävän lainsäädännön kehittämisestä Alankomaissa.
Meidän pitää myöntää, että tämä on täysin Eurooppaa koskeva ongelma mutta että meidän työmme voi olla ainoastaan täydentävää, koska painopiste on jäsenvaltioissa ja niiden yhteiskunnissa.

Van Lancker
Arvoisa puhemies, haluaisin sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan puolesta keskittyä neljään konkreettiseen aiheeseen, jotka ovat erityisen tärkeitä antaessamme tälle toimintasuunnitelmalle myös vähän konkreettisempaa sisältöä. Niitä ovat ensiksikin etnisten vähemmistöjen mahdollisuudet työhön. Huolimatta työmarkkinatilannetta kuvaavien tilastojen räikeästä puutteesta on enemmän kuin selvää, että etniset vähemmistöt joutuvat kokemaan syrjintää varsin suuressa määrin. Heidän korkeaa työttömyyttään, heidän alhaisia etenemismahdollisuuksiaan, heidän erittäin epävarmaa työtilannettaan ei voida selittää ainoastaan heidän matalammalla koulutustasollaan. Euroopan unionilla on ollut jonkin aikaa välineet ryhtyä konkreettisiin toimiin tämän osalta työllisyyttä koskevien suuntaviivojen avulla. Olemme erityisen iloisia siitä, että talous- ja valtiovarainministerien neuvosto on joulukuun alussa noudattanut parlamentin ja komission suositusta kiinnittääkseen kansallisissa toimintasuunnitelmissa erityishuomiota etnisten vähemmistöjen syrjintään. Toivomme, että muotoilua voidaan vielä terävöittää ja että mukaan saadaan kriteerit ja konkreettisia, lujia lupauksia.
Toiseksi, unioni voi vahvistaa tuota yhtäläisten mahdollisuuksien strategiaa rakennerahastoista ja yhteisön aloitteista käsin. Me itse parlamentissa olemme Euroopan sosiaalirahaston puitteissa aina pyytäneet erittäin selvästi huomiota etnisille vähemmistöille. Toivomme, että neuvosto seuraa meitä siinä, ja toivomme muuten myös, että komissio tulevissa yhteisön aloitteissa kiinnittää syrjinnän vastaisuuteen entistä suurempaa huomiota.
Kolmanneksi, syrjinnän kieltävä lainsäädäntö 13 artiklan perusteella. Toivomme, että komissio antaa nyt erittäin nopeasti ehdotuksen direktiiviksi, niin että voimme todella toimia muun muassa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeudenkäytön kautta. Tiedän kyllä, että sitä varten tarvitaan yksimielisyyttä neuvostossa, mutta olisi häpeällistä ja käsittämätöntä, jos jäsenvaltiot vastustaisivat sellaista lainsäädäntöä. Odotamme komissiolta, että se pohjaa aloitteensa erittäin vahvasti kokemukseen, jota meillä nyt jo on lainsäädännöstä liittyen miesten ja naisten yhtäläisiin mahdollisuuksiin sisältäen kaiken positiivisesta toiminnasta, välillisestä syrjinnästä ja todistustaakan siirtämisestä. Vasta silloin sellainen direktiivi voi olla hyvä direktiivi.
Lopuksi, arvoisa puhemies, työmarkkinaosapuolien rooli. Työmarkkinaneuvottelut Euroopan tasolla voisivat voittaa uskottavuutensa erityisen voimakkaasti takaisin, jos työmarkkinaosapuolet vihdoin sopivat työpaikalla tapahtuvan syrjinnän kieltävästä käytännesäännöstä. Toivon, että Euroopan komissio voi konkretisoida toimintasuunnitelmansa erittäin nopeasti tähän suuntaan. Olen utelias sen ehdotusten osalta.

Heinisch
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat! Yksi onnistunut toimi rasismin torjunnassa Amsterdamin sopimuksessa hyväksytyn syrjinnän kieltävän lausekkeen ohella on Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen perustaminen. Siitä on meille suuri apu, sillä tietojenkeruun ansiosta saamme paremman kuvan rasismin ja muukalaisvihan luonteesta ja laajuudesta. Jäsenvaltioiden välillä voidaan myös tehdä vertailuja. Paremmilla tiedoilla tehostetaan rasismin vastaisia toimia.
Komission toimintasuunnitelma sisältää hyviä toimenpiteitä, kuten yhteistyön ja kumppanuuden edistäminen kaikilla tasoilla ja muun politiikan osaksi ottamisen lähestymistavan kehittäminen. Pidän erityisen tärkeänä pilottihankkeiden ja verkostojen kehittämistä niin, että edistetään aktiivisesti kokemusten vaihtoa. Rasismin torjumiseksi tarvitaan innovatiivisia hankkeita. Olen kuitenkin samaa mieltä kollegani Oostlanderin kanssa siitä, että toimintasuunnitelmasta puuttuu yhä konkreettisia ja yksityiskohtaisia ehdotuksia. Kielteisten asenteiden kehittymistä vastaan on toimittava kouluissa jo varhaisessa vaiheessa. Vanhemmat ja opettajat ovat tässä merkittävässä asemassa, sillä kasvattajina heillä on suuri vastuu. Olen osallistunut jo useiden vuosien ajan vanhempaintyöhön, jonka tavoitteena on aina ollut edistää parempaa kulttuurien välistä ymmärtämystä lastentarhoissa ja kouluissa. Eri kulttuurit huomioon ottava opetus, hankkeiden toteuttaminen kouluissa ja vanhempien aktiivinen osallistuminen edistävät monikulttuurisen ja suvaitsevan yhteiskunnan kehittymistä. Toimin edelleen aktiivisesti tämän tavoitteen puolesta.
Amsterdamin sopimuksen 13 artiklaa koskevassa eurooppalaisessa konferenssissa, joka järjestettiin Wienissä joulukuun alussa ja johon minä osallistuin, varoitettiin nimenomaan siitä, että Eurooppaa uhkaavaa rasismia ja muukalaisvihaa ei saa jättää huomiotta. Konferenssissa todettiin, että vaikka molemmat ilmiöt ovat voimistuneet, tälle vakavalle uhalle ei ole annettu asiaan kuuluvaa huomiota. Euroopan rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin jatkuvuus ja rajat ylittävä luonne on hälyttävää, ja se osoittaa yhä selvemmin eurooppalaisella tasolla toteutettavien toimien välttämättömyyden. Siksi on tarpeen ratifioida nopeasti Amsterdamin sopimus niin, että sen voimaantulon jälkeen voidaan antaa lainsäädäntö rotuun perustuvan syrjinnän torjumiseksi.
Lopuksi on toivottava, että onnistumme tulevalla vuosisadalla luomaan sellaisen ilmapiirin, jossa rasismille ei enää löydy hedelmällistä maaperää. Tämä on ratkaiseva kysymys Euroopan tulevaisuuden kannalta.

Thors
Arvoisa puhemies, esittelijä sanoo, mikä on aivan oikeutettua, ettei komission toimintasuunnitelma ole tarpeeksi konkreettinen. Mietin kuitenkin, eikö meidänkin pitäisi katsoa peiliin. Kun keskustelemme rasismista, tuomitsemme sen hyvin nopeasti. Haluaisin kuitenkin viitata muutamiin muihin kysymyksiin, joissa emme ole toimineet samoin. Otetaan esimerkiksi Schaffnerin mietintö, josta äänestimme tänään: juuri siinä yhteydessä useat parlamentin jäsenet eivät juuri muukalaisvihan vuoksi halunneet antaa paikallista äänioikeutta maahanmuuttajille. Olemme lisäksi useassa yhteydessä jättäneet hyväksymättä asiakirjoja, jotka antaisivat maassa laillisesti oleskeleville kolmansien maiden kansalaisille mahdollisuuden vapaaseen liikkuvuuteen. Siinä emme myöskään ole onnistuneet. Lisäksi emme ole onnistuneet antamaan lausuntoja Simone Veilin työryhmän tekemästä ehdotuksesta - joka sekin liittyy kolmansien maiden kansalaisiin. Näissä asioissa parlamentti on epäonnistunut huolestuttavasti.
Kun kyse on siitä, mihin esittelijä viittaa Oostlanderin mietinnön 8 kohdassa, eli rasismin vastaisesta yhteiskuntaa kannattavien eurooppalaisten poliittisten puolueiden peruskirjasta, ei kehitys ole Euroopan tasolla tai jäsenmaissa sellainen kuin sen pitäisi olla. Euroopan tasolla vain Euroopan parlamentti on puhemiehensä ja ELDR-ryhmän kautta allekirjoittanut tämän peruskirjan. Se on ollut valmis allekirjoitettavaksi jo helmikuusta 1998. Miksi kaikki muut Euroopan tason puolueet viivyttelevät?
Olen iloinen siitä, että Oostlander kiinnittää niin paljon huomiota romanien tilanteeseen, ei vain jäsenmaissamme vaan myös Itä-ja Keski-Euroopassa. Meidän on suhtauduttava tähän erittäin vakavasti niin keskustellessamme hakijamaiden kanssa kuin silloinkin, kun tarkastelemme omaa turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaamme. He tarvitsevat kovasti turvaa useissa tilanteissa.
Lopuksi voin iloisena todeta, että olemme tänään selkeällä enemmistöllä hyväksyneet vetoomuksen, jonka mukaan kaikkien maiden pitää allekirjoittaa Euroopan neuvoston alueellisia kieliä ja vähemmistökieliä käsittelevä peruskirja. Luulen, että ensimmäistä kertaa olemme tehneet niin, ja se on vakava kehotus meille kaikille.

Mohamed Ali
Arvoisa puhemies, en pidä tarpeellisena käyttää kokonaan minulle annettua puheaikaa, koska jotkin niistä asioista, joita aioin esittää, on jo sanottu, ja lisäksi ne on ilmaistu melko osuvasti.
Itse asiassa käsittelemme tänään komission tiedonantoa rasismin vastaisesta toimintasuunnitelmasta. Valitettavasti meidän on myönnettävä, että tämänkaltaiset toiminnat ovat välttämättömiä, koska rasismi ja muukalaisviha ovat osa arkipäiväämme sekä julkisessa että yksityiselämässä. Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että tätä ilmiötä vastaan on taisteltava jatkuvasti ja taistelun on ulotuttava aivan ilmiön alkulähteille saakka, sinne, missä se syntyy, kasvaa ja kehittyy.
Kuten olen aikaisemmissa yhteyksissä jo sanonut, meidän on taisteltava rasismia vastaan jo yhteiskunnallisen kanssakäymisen alueella, ja julkisten viranomaisten on jatkuvasti edistettävä kulttuurien välistä kanssakäymistä, niiden välisiä suhteita ja niiden muiden vähemmistökulttuurien objektiivista tuntemusta, joka voi johtaa vain yhteiskunnalliseen ja kulttuuriseen rikastumiseen eikä missään tapauksessa valtion olemuksen vaarantumiseen. Kyse on siis siitä, että kuljetaan kohti todellista yhteiseloa eikä kohti pelkkää rinnakkaiseloa.
Toisaalta meidän on edelleenkin tuotava julki se, että Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden ulkopolitiikkaa - silloin kun niillä sellainen on - ohjaavat monissa tapauksissa etniset ennakkoluulot, kuten Bosnian, Albanian ja muiden maiden tapauksissa, eikä todellinen yhteistyön ja kehityksen henki, joka olisi riippumaton puhtaasti taloudellisista näkökohdista.
Näiden toimien ohella, jotka ovat yleisluonteisia ja joiden pitäisi innoittaa kaikkea Euroopan unionissa harjoitettavaa politiikkaa, emme voi unohtaa konkreettisia toimia, joiden avulla rasismiin perustuva syrjintä voitaisiin poistaa. Etnisten ja kulttuuristen vähemmistöjen sopeuttamisessa on edistettävä positiivisen syrjinnän politiikkoja. Kokemusta naisten positiivisesta syrjinnästä on sovellettava muihin ryhmiin, jotka kärsivät rakenteellisista syistä johtuvasta syrjinnästä.
Siirtyäkseni muihin aiheisiin, en halua jättää tässä kohtaa tuomatta voimakkasti julki jatkuvaa ihmisoikeuksien loukkaamista, jota tapahtuu poliisiasemilla määriteltäessä rikokseen vaikuttavia tekijöitä, kuten esimerkiksi rikoksen yhdistäminen rikollisen uskontoon tai kulttuuriin. Lehdistötiedotteissa tai poliisiraporteissa näkee usein tarkoitusperäisiä ja selvästi rasistisia ja syrjiviä ilmaisuja, kuten " arabilta näyttävä" , " muslimilta näyttävä" , " marokkolaiselta näyttävä" , ja niin edelleen.
Tämä merkitsee selvästi näiden henkilöiden kunnian loukkausta ja heidän perusoikeuksiensa loukkausta, ja sen vuoksi meidän on taisteltava tätä vastaan kaikin mahdollisin tavoin. Näistä syistä on ehdottoman tärkeää, että kaikille kansalaisille annetaan mahdollisuus käyttää kaikkia oikeusvaltiossa olevia rasismin ja muukalaisvihan vastaisia oikeussuojakeinoja ja edistämällä sitä, että julkiset, kansalliset ja eurooppalaiset toimielimet tiedottavat niistä olemassa olevista järjestelmistä, joilla voidaan käynnistää tällaisen toiminnan vastaisia oikeudellisia toimia, ja kehittämällä ja varmistamalla näiden toimien taloudellista tukemista.

Ceyhun
Arvoisa puhemies, uutena parlamentin jäsenenä olen antanut koota yhteen parlamentissa käydyt keskustelut muukalaisvihasta ja rasismista. Ranskan kansallisen rintaman esiintulon jälkeen parlamentin on täytynyt keskustella tästä aiheesta yhä uudelleen. Ensimmäisen tutkintavaliokunnan asiaa koskeva mietintö on peräisin vuodelta 1985. Toinen tutkintavaliokunta perustettiin vuonna 1989 Saksan republikaanien liityttyä Euroopan parlamenttiin.
Meidän on tarkasteltava tätä ongelmaa jatkossakin, vaikka aihetta onkin käsitelty hyvin vakavasti jo kahdesti aiemmin. Nykypäivänä Le Penin, Haiderin ja Freyn kaltaisten poliitikkojen johtamat puolueet ovat menestyneet melko hyvin Ranskan, Itävallan ja Saksan vaaleissa. Kuluneiden vuosien aikana useat Euroopan ihmiset ovat valitettavasti joutuneet muukalaisvihan tai rasismin uhriksi. Vasta Amsterdamissa jäsenvaltiot reagoivat parlamentin toistuviin kehotuksiin ja mietintöihin. Olemme valitettavasti hukanneet kallisarvoista aikaa Maastrichtin sopimuksesta lähtien. Meidän olisi kuitenkin tehtävä tästä tarpeelliset johtopäätökset ja täytettävä unionissa esiintyvän syrjinnän ja rasismin eri muotojen vastaisen taistelun uusi oikeusperusta elinvoimalla.
Voimme voittaa muukalaisvihan ja rasismin vain harjoittamalla yhtäläisten oikeuksien politiikkaa. Tästä syystä rasismia on torjuttava muillakin keinoin kuin toimintasuunnitelmilla. Muukalaisvihaa tai rasismia torjuvien erilaisten lakien yhdenmukaistaminen unionissa ja Euroopan unionin kaikkien kansalaisten oikeuksien edistäminen pitäisi olla seuraava tavoitteemme. Ainoastaan tällä tavoin onnistumme varmistamaan kaikkien eurooppalaisten rauhanomaisen ja yhdenvertaisen rinnakkaiselon.

Hudghton
Arvoisa puhemies, kuten edellinenkin puhuja, olen uusi jäsen tässä parlamentissa, mutta minulla oli kunnia edustaa alueiden komiteaa ja puhua rasismin vastaisessa seminaarissa Brysselissä aikaisemmin tänä vuonna. Pidän Oostlanderin mietintöä ja tätä uusinta keskustelua ja Euroopan parlamentin ilmaisemaa tukea rasismin torjunnalle myönteisinä asioina. Parlamentin jäseninä meillä on velvollisuus edistää kulttuurisen monimuotoisuuden ja ihmisarvon kunnioittamista, mutta eri asteista muukalaisvihaa ja rasismia esiintyy valitettavasti kaikissa jäsenvaltioissa.
Kesäkuussa 1997 alueiden komitea hyväksyi tätä koskevan lausunnon, jossa se teki seuraavan johtopäätöksen: ainoa tapa, jolla voidaan edetä tuntuvasti rasismiin, muukalaisvihaan ja antisemistismiin liittyvien ongelmien käsittelyssä, on myöntää ensin yleisesti, että niitä on olemassa. Meidän ja muiden poliitikkojen kaikilla tasoilla ei siksi pidä pelätä sen myöntämistä, että ongelmia on olemassa omissa maissamme, jos meillä on tarkoitus suunnitella ja panna täytäntöön mielekkäitä toimia rasismin torjumiseksi.
Amsterdamin sopimuksen F(1) artiklassa on otettu esiin se mahdollisuus, että äänioikeus voidaan pidättää sellaiselta valtiolta, joka on syyllistynyt ihmisoikeusrikkomuksiin. Tämä on selvä merkki siitä, että Eurooppa ei ole enää halukas sietämään ihmisoikeuksien rikkomisia, jotka voivat johtaa syrjiviin käytäntöihin ja rasismiin. Kaikilla hallituksilla jäsenvaltioiden, alueellisilla ja paikallisilla tasoilla on velvollisuus edistää ja kehittää strategioita helpottamaan yhteiskunnallista sisäänpääsyä sen laajimmassa merkityksessä paikallisten aloitteiden ja kumppanuuksien kautta.
Kokemukseni skotlantilaisessa paikallishallinnossa on opettanut minulle, kuinka tärkeää tämä työ on kaikilla tasoilla. Yksi positiivinen esimerkki paikallishallinnon aloitteista on omassa vaalipiirissäni, jossa on Tayside Racial Equality Council -neuvosto (Taysiden rotujen tasa-arvoneuvosto). Tällaiset neuvostot voivat toimia vapaaehtoisten ja lakisääteisten elinten rinnalla ja täydentää niitä, ja uskon, että on olennaista edistää vapaaehtoisjärjestöjen riippumatonta työtä ja edistää yhteistyötä kansallisten ja paikallisten hallitusten toimien välillä sekä kansalaisyhteiskunnan työtä.
Tänä iltapäivänä keskustelu on ollut myönteistä ja puheet ennen minua ovat osoittaneet, että tämä parlamentti on selvästi sitoutunut puuttumaan rasismiongelmaan. Mutta tunnustaminen vaatii toimia ja meidän on tehtävä muutakin kuin vain puhuttava. Yksi näkökohta, joka sivuutetaan aivan liian usein, on tarve puuttua moniin niistä sosiaalisista ja kulttuurisista ongelmista, jotka ovat rasismin perussyy yhteiskunnissamme. Nämä ovat suurimpia kompastuskiviä, ja tarvitaan paljon tuntuvia toimia, jos näihin taustalla oleviin ongelmiin aiotaan menestyksellisesti puuttua.
Yksi kaikkein tärkeimmistä tavoista, joiden avulla voimme pyrkiä poistamaan rasismia, on koulutus, jota on pidettävä yhtenä tärkeimmistä rasismin vähentämiseen ja pitkällä aikavälillä poistamiseen käytettävistä teistä. Tätä on toteutettava kaikilla tasoilla, mutta ennen kaikkea ruohonjuuritasolla. Lisäksi on äärimmäisen tärkeää, jos aiotaan koulutuksen avulla tehokkaasti torjua syrjintää ja rasismia, että tietoa tulee tarpeeksi. Osana tätä Wienin observatoriolle on annettava laajemmat valtuudet ja meille vaaleilla valittuina poliitikkoina tulisi säännöllisesti tiedottaa kehityksestä ja tutkimuksista voidaksemme asianmukaisesti ohjata pyrkimyksiämme kaikkialla Euroopassa.
Puolueeni vastustaa joidenkin jäsenvaltioiden viime viikkoisessa Wienin Eurooppa-neuvostossa esittämiä nurkkakuntaisia lähestymistapoja. Yhteistyö ja keskinäinen ymmärrys kaikkien jäsenvaltioiden välillä ovat ehdottomia edellytyksiä, jos haluamme, että meillä olisi jotain toivoa torjua rasismia tehokkaasti. Tämä ei toteudu, jos hylkäämme nämä päämäärät edistääksemme sisäänpäin katsovia tavoitteita. Eurooppa tarvitsee kaiken kattavan ulospäin katsovan lähestymistavan, jos rasismia on tarkoitus torjua. Pidän toimintasuunnitelman pääsisältöä ja tätä mietintöä ja ehdotettua päätöslauselmaa myönteisinä. Toivon vilpittömästi, että voimme kaikilla tasoilla luoda konkreettisia ehdotuksia, jotka voivat käytännössä johtaa johonkin mielekkääseen edistymiseen tässä taistelussa.

Blokland
Arvoisa puhemies, olen huolissani nationalismin voimistumiseen liittyvistä merkeistä ja minusta on tarpeen ilmaista kauhistukseni sen osalta. Olen vakuuttunut siitä, että sitä vastaan täytyy taistella mitä voimakkaimmin. Rasismin vastainen toimintasuunnitelma voi olla siinä hyödyksi. Rasismia vastaan taistellaan kuitenkin mielestäni parhaiten paikallisella ja kansallisella tasolla. Eri kunnissa, maakunnissa ja jäsenvaltioissa vallitsevat erilaiset tilanteet vaativat voimakkaasti tilanteeseen sovitettuja toimenpiteitä. Tietenkään en väitä, että rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin ilmiöt pysyvät maiden rajojen sisällä. Euroopan eri valtioiden pitää myös toimia yhdessä niiden auttaessa kansalaisiaan tiedostamaan, vaihtamalla sekä tietoja että kokemuksia. Euroopan neuvostolla voi olla tässä ylimpänä elimenä tärkeä tehtävä kuten muuten viime vuosina jo on käynyt ilmi.
Esittelijä Oostlanderilla oli vielä vuonna 1995 aivan toisenlaisia ajatuksia siitä tasosta, millä rasismia vastaan pitää taistella. Hän sanoi silloin pyöreän pöydän kokouksessa tästä aiheesta, että rasismintorjunta voi vaihdella maasta toiseen. Hän viittasi tässä yhteydessä toissijaisuusperiaatteeseen. Siihen aikaan hän näki rasismintorjunnan ohjeiston syntyvän pikemminkin kansallisella kuin eurooppalaisella tasolla. Tässä päätöslauselmassa on vain vähän jäljellä tuosta visiosta. Minusta ikävintä tässä päätöslauselmassaovat ehdotukset, jotka johtavat uuteen eurooppalaiseen lainsäädäntöön. Vedoten Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 13 artiklaan sellaisena, kuin se on muutosten jälkeen Amsterdamin sopimuksessa, esittelijä pyytää komissiota antamaan rotusyrjinnän vastaisen direktiivin. Tuossa artiklassa puhutaan kuitenkin tarvittavista toimenpiteistä. Tarvittavat toimenpiteet eivät automaattisesti riitä perusteeksi direktiiville. Nähdäkseni 13 artikla nähdään lisäksi eräänlaisena valtiosääntömäisenä artiklana eurooppalaisella tasolla, koska tuota artiklaa käytetään aina mielivaltaisesti hyväksi, kun halutaan alkaa keskustella jostakin muusta.
Niin ei nähdäkseni voida tehdä, kun otetaan huomioon tämän artiklan muotoilut. Mielestäni valtiosääntöä Euroopan tasolla ei tarvita. Kaikki jäsenvaltiot ovat jo allekirjoittaneet eurooppalaisen Ihmisoikeuksia koskevan yleissopimuksen ja niillä on omat valtiosääntönsä.
Arvoisa puhemies, rasismin torjunta on aivan välttämätöntä. Tuenkin sydämestäni kaikkia yrityksiä, joihin tartutaan kansallisella ja kansainvälisellä tasolla. Mielestäni mennään kuitenkin liian pitkälle, jos sitä varten säädetään eurooppalaisella tasolla lakeja. Jos päätöslauselmaan otetaan mukaan kohtia, jotka ovat yhteydessä lainsäädäntöön, minun pitää valitettavasti olla äänestämättä.

Formentini
Arvoisa puhemies, kollegat, minunkin on painotettava sitä, että komission toimintasuunnitelmassaan esittämät ehdotukset ovat oikeansuuntaisia, mutta riittämättömiä. Tähän ilmiöön on puututtava pikemminkin niiden syiden kautta, jotka sen aiheuttavat.
Tällä hetkellä rasismi ei ehkä ole kovin voimissaan, mutta muukalaisviha kyllä on. Tämä johtuu myös siitä, että väestön on vaikea sietää muuttoaaltoja, joilla on tuhoisat vaikutukset elämänlaatuun. Euroopan yhteisön on siis toimittava paljon aktiivisemmin tässä asiassa. Olen esimerkiksi sitä mieltä, että siinä missä valtioiden pitäisi kiinnittää paljon huomiota siihen, miten maahanmuutto tapahtuu, myös yhteisön pitäisi esittää aloitteita, joilla pyrittäisiin esimerkiksi järjestämään maahanpääsy niille, jotka sen ansaitsevat ja joilla on siihen oikeus, kun taas olisi syytä torjua ne, jotka eivät täytä näitä edellytyksiä. Sanon tämän siksi, että muussa tapauksessa saatetaan aikaansaada yleisessä mielipiteessä kärsimättömyyttä, joka saattaa purkautua henkilöihin kohdistuvina suvaitsemattomina tekoina. Tarvitaan siis äärimmäisen myönteistä lähestymistapaa, enää ei toisin sanoen pidä antautua ajelehtimaan tapahtumien mukana vaan pyrkiä vaikuttamaan niihin.
Nykyajan ihmiset ovat luultavasti tiedostavampia näiden vanhojen ilmiöiden osalta. He ovat tiedostavampia, mutta se ei luultavasti riitä. Tarvitaan myös toimia, ja Euroopan yhteisön ryhtyminen niihin ansaitsee varmasti arvonantoa.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, mikä aiheuttaa yleistä rasismia, toisinaan salassa pidettyä, toisinaan avoimesti osoitettua muukalaisvihaa? Kilpailu työmarkkinoilla, rikollisjoukot, vaaralliset asuinympäristöt? Miksi niin monet ihmiset kääntävät katseensa, kun muiden oikeuksiin kajotaan? Miksi suvaitsemme jengien lukuisat väkivaltaiset rasistiset teot? Puheaikani ei riitä tarkkojen vastausten antamiseen, mutta mielestäni jäsenvaltioiden, kuten myös Euroopan, kannattaisi analysoida tunnusmerkkejä.
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklan mukaan rasismin ja muukalaisvihan ehkäiseminen ja torjuminen kuuluu Euroopan yhteisön toimivaltaan. Komission toimintasuunnitelmassa, jota PPE kannattaa - se on tehty selväksi Arie Oostlanderin erinomaisessa mietinnössä - on tarkoitus taistella tehokkaammin rotuun, alkuperään tai uskontoon perustuvaa syrjintää vastaan käytännöllisillä toimenpiteillä. Pilottihankkeita on tuettava, uusia verkostoja on luotava ja vanhoja on yhdistettävä paremmin, ja syrjittyjen ryhmien on ehdottomasti osallistuttava toimintaan. Komission olisi laadittava ehdotus rotusyrjinnän vastaiseksi direktiiviksi, ja sosiaalialaa ja työllisyyttä koskeviin säädöksiin olisi sisällytettävä erityinen artikla, sillä rasistisen ajattelun vaikutukset ilmenevät myös yrityksissä, kuten on esitetty Sue Waddingtonin perusteellisessa lausunnossa, jota sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan PPE-ryhmän jäsenet voivat kannattaa.
Etnisten vähemmistöjen integroimisessa työmarkkinoille on onnistuttu vaihtelevasti. Muutamat jäsenvaltiot ehdottavat, että toimintasuunnitelmaan sisällytettäisiin edistämistoimenpiteitä, toisissa jäsenvaltioissa vapaata liikkuvuutta on rajoitettu. Kolme aluetta ovat minulle tärkeitä. Ensinnäkin: nuorisoa on motivoitava kouluissa, mutta myös yrityksissä, ottamaan osan vastuusta muukalaisvihan vastaisessa taistelussa. Toiseksi: yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa on laadittava rotusyrjinnän torjumistoimenpiteiden toteuttamista työpaikoilla koskevat toimintaohjeet. Voimme hyödyntää jäsenvaltioissa saatuja omia lukuisia kokemuksiamme. Kolmanneksi: meidän olisi tehtävä kaikkemme, jotta Euroopan sosiaalirahastoon liittyvät toimet - mukaan lukien Adapt- ja Now-, Youth-, Start- ja Urban-ohjelmat - ja EU-ohjelmat Leonardo, Nuorten Eurooppa ja Sokrates yhdistetään siten, että voidaan edistää tehokkaasti rasismin vastaista välttämätöntä taistelua.

Nordmann
Arvoisa puhemies, haluaisin yhtyä siihen, mitä herra Ford sanoi, antaakseni erityisesti tunnustusta parlamenttimme eri valiokuntien ja Jean Kahnin johtaman neuvoa-antavan toimikunnan toimille. Juuri tällaista työtä saamme kiittää siitä edistyksestä, jota on kymmenen vuoden aikana saavutettu rasismin ja muukalaisvihan torjumiseksi Euroopan unionin päivittäisessä työssä ja tämän torjumisen sisällyttämiseksi osaksi unionin perusperiaatteita. Amsterdamin sopimus on tältä osin tärkeä edistysaskel, jolle on annettava tunnustusta.
Tämä rasismin torjunta perustuu ihmisten yhtäläisiin oikeuksiin, julkisen ja yksityisen erottamiseen sekä siihen, ettei ihmisten alkuperä saa mitenkään estää heidän ylenemistään. Joissakin valtioissa harjoitettava maallisuusoppi on varmastikin tukevin aatteellinen kivijalka tämän samanarvoisuuden takaamiseksi ja sen, että syrjinnän vastainen taistelu jatkuu.
Tämä edellyttää meiltä suurta varovaisuutta, kun käsittelemme niin sanottua positiivista syrjintää, sillä siihen liittyy yhteisöllistämisen vaara ja vaara siitä, että ihmiset suljetaan alkuperäiseen ryhmäänsä, mikä voi johtaa mielettömyyksiin. Tästä on esimerkkinä herra Oostlanderin mietinnön 13 kohta, jossa pyydetään komissiota " antamaan ministerineuvostolle ja Euroopan parlamentille tiedonannon toteuttamistaan toimista, joilla se huolehtii siitä, että sen omassa henkilöstössä on kohtuullinen eri rotujen ja etnisten vähemmistöryhmien edustus" .
Arvoisa puhemies, kuvitelkaapa, minkälaisiin vaikeuksiin jonakin päivänä jouduttaisiin rekrytointiin liittyvissä ongelmissa, kun joku pätevä henkilö huomaisi joutuvansa vastakkain sen tosiasian kanssa, että komission henkilöstöön kuuluu jo liian monta juutalaista, liian monta mustaa tai liian vähän mustia ja että hänen hakemuksensa hylätään tästä syystä. Positiivinen syrjintä on mieletöntä. On tunnustettava henkilökohtaiset oikeudet eikä pidä ajautua siihen, että suljetaan ihmiset alkuperäisiin gettoihin rasismin ja muukalaisvihan torjumisen turvin.

Novo
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari, katson, ettei minun tarvitse käsitellä sellaisia kysymyksiä, joista olemme yksimielisiä ja joita muut jo käsittelivät. Sellaisia ovat toimintasuunnitelma ja sen vähäiset innovaatiot, tarve luoda todellisia ja monipuolisia kumppanuussuhteita sisältäviä projekteja, kokonaisvaltaisen näkemyksen luominen rasismin torjumiseksi, valistuksen tarve kouluikäisestä lähtien, tietoisuuden ja tiedon lisäämiseen pyrkivät kampanjat, jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen arvioimisen tarpeellisuus sekä kiireellinen oikeusapu rasismin uhreille.
Korostaisin sitä, että kiitellyt työllisyyttä koskevat keinot, Euroopan sosiaalirahaston järkevämpi käyttö sekä gettojen syntymistä ehkäisevä erilainen asuntopolitiikka ovat varmasti kaikki erittäin tärkeitä, mutta niiden tehokkuus voi olla rajallinen, koska viimeaikaiset tutkimukset vahvistavat jopa Euroopan kansalaisten asenteen olevan huolestuttavan muukalaisvihamielinen.
Tilanne voi muuttua vakavammaksi, ellemme ymmärrä, että nämä asenteet perustuvat uusliberaaliseen talouspolitiikkaan, joka aiheuttaa epävakautta, työttömyyttä, syrjäytymistä ja köyhyyttä. Nämä ovat rasismin ja muukalaisvihan lisääntymisen syitä. Mielestäni emme käsittele tätä kysymystä mietinnössä, ja sen käsittelemättä jättäminen antaa mahdollisuuden tajuta ongelman todellinen laajuus puolustaa muukalaisvihan ja rasismin lähtökohtana toimivien politiikkojen muuttamista ja hyökätä niitä vastaan.

Wolf
Arvoisa puhemies, mielestäni Thomas Mann esitti oikean kysymyksen, joka tässä yhteydessä on esitettävä. Mikä aiheuttaa rasismia? Haluaisin esittää tässä yhteydessä vielä toisenkin kysymyksen, joka otettiin juuri esille: väitettiin, että olemme edistyneet huomattavasti rasismintorjunnassa. Uskon, että meidän on oltava paljon varovaisempia, sillä rasismi on kehittynyt. Se on epäilemättä yhä hyvin vaarallista. Kaduillamme esiintyy yhä väkivaltaista rasismia. Onko se jollain tapaa vähentynyt - voi olla, että se on vähentynyt jonkin yksittäisen maan tilastossa, mutta tulokseen vaikuttaa myös arvio epävirallisista luvuista. Toisin sanoen meidän on todellakin esitettävä kysymys, mistä johtuu, että tämä ongelma on näin mittava Euroopassa.
Uskon, että siihen liittyy itse asiassa kaksi kysymystä. Onko sillä jokin yhteys joukkotyöttömyyteen, epäsolidaarisuuspolitiikkaan ja kilpailun kiristymiseen, joista olemme kärsineet viimeisten 15-20 vuoden ajan? Onko sillä jokin yhteys Euroopan historiaan? Euroopan historiaan siirtomaiden historiana, Euroopan imperialistisen oikeuden historiana ja Euroopan historiaan tämän vuosisadan historiana? Saksan sodan ja saksalaisen rasismin historiaan Euroopassa? Uskon, että jos emme pidä mielessämme tätä historiaa ja käy sitä läpi, teemme tulevaisuudessa aina saman virheen ja päätämme useista pienistä toimista, joilla ei muuteta ongelmaa millään tavoin. Emme saa toimia näin! Velvollisuutemme on muistaa ja velvollisuutemme on todella toimia ongelmien ratkaisemiseksi.

Paisley
Arvoisa puhemies, edeltäjänne puhemiehen paikalla toivotti jäsenille hyvää joulua. Joulu on aika, jolloin nuorilla ja lapsilla pitäisi olla rauha. Tämä parlamentti on sen harhakäsityksen vallassa, että meillä Pohjois-Irlannissa on rauha. Mutta meillä Pohjois-Irlannissa ei ole rauhaa.
Pohjois-Irlannissa on elin, joka on hallituksen tukema ja rahoittama. Sen nimi on FAIT Families Against Intimidation and Terror (Perheet pelottelua ja terroria vastaan). Se julkisti äskettäin raporttinsa, joka on järkyttävä. Belfastin sopimuksen allekirjoittamispäivän ja tämän päivän välisenä aikana - olen pahoillani, ettei minulla ole aikaa lukea tätä raporttia ääneen, mutta siinä kerrotaan, että pelkästään viime kuussa 95: tä iältään 3 kuukaudesta 18 vuoteen olevaa lasta peloteltiin. Siinä kerrotaan, että heidän tietoonsa on tullut tapauksia, joissa perheitä on karkotettu kodeistaan ja ajettu kokonaan maakunnan ulkopuolelle. On ollut vakavia pahoinpitelyitä - ihmisiä on hakattu kirveillä ja vasaroilla; yhteensä tällaisia tapauksia on marraskuussa ollut 150. Nämä koskevat kaikkia. Loyalist Paramilitaries -ryhmä, UVF-ryhmä, UDA-ryhmä sekä Republican Paramilitaries -ryhmä, IRA on niissä kaikissa mukana. Miksi? Koska meillä on nopeutettu vankien vapauttamista vankilasta ja tämä elin on huomannut, että Belfastin kaduilla näitä pahoinpitelyitä järjestämässä ovat ne henkilöt, jotka on vapautettu tämän prosessin puitteissa, jonka piti tuoda meille rauha.
On tullut aika, jolloin hallituksen ja parlamentin on hyväksyttävä tosiasiat. Toivoisin voivani sanoa, että maani pojilla ja tytöillä on hyvä joulu, mutta tiedän, että jotkut heistä ovat näiden terroristien kohteina.

Habsburg-Lothringen
Arvoisa puhemies, mietinnöstä ja etenkin herra Oostlanderin mietinnöstä on jo sanottu paljon. Myös hän pahoitteli, että rasismin ja muukalaisvihan torjunnassa edistytään todennäköisesti aivan liian hitaasti. Meidän ei kuitenkaan tulisi unohtaa, että oikeastaan jokaisella Euroopan parlamentin toimialueella voidaan ottaa käyttöön toimenpiteitä, joilla torjutaan näitä järkyttäviä suuntauksia. Uskon, että etenkin yhdellä herra Oostlanderin mietinnön luvulla on hyvin suuri merkitys, ja tarkoitan tällä lukua, jossa hän käsittelee ulkopolitiikkaan kuuluvia toimia. Meillähän on lähinaapurina maa, jonka kanssa olemme kiistelleet hyvin usein viime aikoina ja jonka yhteydessä olemme puhuneet usein avusta; maa, jossa rasismi saa tällä hetkellä sellaisia muotoja, joita on vaikea edes kuvitella, ja tämä maa on Venäjä. Me kerromme siitä parlamentissa valitettavasti liian vähän. On kuitenkin loputon määrä yksittäistapauksia, joista voisimme keskustella.
Edellisen istuntoviikon aikana käsittelimme parlamentissa yhtä ajankohtaista aihetta ja keskustelimme kenraali Makaschowista, kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsenestä, jonka vaalikampanja toteutettiin osittain käyttämällä iskulausetta " kuolema juutalaisille" ; hän on duuman jäsen, mutta häntä ole koskaan rankaistu asianmukaisesti duumassa hänen lausunnoistaan - niin kuin olisi pitänyt. Mielestäni tämä on erittäin arveluttavaa, kun otetaan huomioon, että maassa on vähemmistöjä, joista monet meistä eivät ole koskaan kuulleetkaan mitään. Sallikaa minun kuitenkin mainita tässä yhteydessä erityisesti parista tapauksesta, sillä mielestäni on yksinkertaisesti tärkeää, että puhumme tästä asiasta täällä.
Yksi esimerkki on juutalainen vähemmistö - ja sanon tämän nimenomaan kenraali Makaschowin lausuntojen vuoksi - joka elää yhä nykypäivänä niin kutsutulla juutalaisautonomisella alueella. Heidät osittain pakkosiirrettiin vuonna 1927 ja myöhemmin 30-luvun alussa. Nykyään nämä ihmiset asuvat alueella, jota kutsutaan Birobijaniksi tai juutalaisautonomiseksi alueeksi, ja joka sijaitsee Amurin pohjoisrannalla. Tuon ajan kirjailijat ovat todenneet, että kyseinen alue oli niin huono ja sääolosuhteiltaan niin epäsuotuisa, että ennen kuin tälle 36 000 neliökilometrin alueelle siirrettiin useita tuhansia juutalaisia, alueella asui vain 1 192 asukasta, jotka olivat korealaisia, kasakkeja ja muutamat tunguuseja ja joiden määrä kuitenkin väheni koko ajan, koska sääolosuhteet eivät antaneet heille eloonjäämismahdollisuuksia. Alueella asuu yhä nykyään ihmisiä, jotka siirrettiin alueelle, koska he ovat juutalaisia, ja alueen suurin sanomalehti ilmestyy edelleenkin jiddisin kielellä. Uskon, että tällaisena aikana, jolloin kenraali Makaschowin kaltaiset henkilöt esittävät tämäntapaisia lausuntoja, emme saa unohtaa ihmisiä, jotka elävät niin syrjässä ja joiden olemassaolo on todella uhattuna.
Haluaisin huomauttaa lyhyesti vielä toisesta seikasta: nimenomaan Venäjä, joka sallii tällaisten asioiden tapahtuvan, ei ole viimeisten 150 vuoden aikana ainoastaan tuhonnut jo kahdesti kokonaisen kansan, nimittäin tsetseenit. Se on myös karkottanut heidät kokonaan heidän maastaan, he ovat tulleet takaisin yhä uudelleen, ja voimme nähdä sen seuraukset. Voimme siis myös todella tehdä jotain ulkopolitiikassamme vastustaaksemme tätä jatkuvaa rasismia.

Ryynänen
Arvoisa puhemies, vaikka Euroopan unionissa ja erityisesti täällä parlamentissa on toistuvasti muotoiltu päätöslauselmia ja hyväksytty mietintöjä rasismin ja muukalaisvihan torjumiseksi, niin varsinaista edistymistä on tapahtunut valitettavasti varsin vähän, jos lainkaan, kuten täällä edellisissä puheenvuoroissa on todettu. On siis korkea aika toimia päättäväisemmin ja tehokkaammin sekä kansallisella että EU: n tasolla kaiken syrjinnän estämiseksi ja suvaitsevaisuuden lisäämiseksi. Siksi herra Oostlanderin mietintö ja komission toimintasuunnitelma ovat erittäin tervetulleita samoin kuin lainsäädäntösuunnitelmat Amsterdamin sopimuksen hyväksymisen jälkeen.
Rasismin torjunta on saatava kiinteäksi osaksi union muuta politiikkaa aina ulkosuhteita ja hakijamaiden jäsenyyteen valmistautumista myöten. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että koordinointi ja aloitevastuu rasisminvastaisesta politiikasta on kuitenkin oltava aina yhdellä komissaarilla. Samoin haluan esittelijän tavoin korostaa tiedotus- ja viestintätoiminnan ensisijaista merkitystä rasisminvastaisen taistelun strategiassa. Tiedotustoiminta on suunnattava räätälöidysti eri tahoille. Rasismin vastaiseen toimintaan on saatava mukaan kaikki toimijat hyvin laajan kumppanuuden hengessä. Monet kansalaisjärjestöt verkostoineen ovat dynaamisia luovia toimijoita, joita todella kannattaa tukea niiden ponnisteluissa suvaitsevaisuuden lisäämiseksi.
Aivan liian vähälle huomiolle on mielestäni jäänyt se suuri merkitys, joka Euroopan unionin koulutus- ja nuoriso-ohjelmilla parhaimmillaan on keskinäisen tuntemuksen ja yhteisymmärryksen lisäämisessä ja sitä kautta muukalaisvihan torjunnassa. Kun näitä ohjelmia nyt ollaan uudistamassa, niin on tärkeää korostaa vuorovaikutuksen ja suvaitsevaisuuden näkökulmaa ohjelmien toteuttamisessa. Mielestäni neuvoston kannattaa tukea parlamenttia sen ponnisteluissa turvata entistä useampien nuorten mahdollisuus osallistua näihin ohjelmiin, sillä omakohtainen kokemus esimerkiksi vaihto-ohjelmien kautta poistaa tehokkaimmin ennakkoluuloja ja kasvattaa kohtaamaan erilaisuuden rikastuttavana asiana.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, minäkin olen tyytyväinen komission aikeeseen valmistella lainsäädäntöä rasismia vastaan ja yhdyn pääasiassa siihen, mitä kollegat Ford ja Oostlander sanoivat. Arvoisa puhemies, sallikaa minun korostaa vain kahta sivuttua seikkaa: ensimmäinen koskee laajentumista. Mielestäni tässä komission - ja omassamme - ponnistuksessa, kun nyt valmistaudumme laajentumiseen, pitää olla erityisen huolellisia, jotta liittymistä edeltävän prosessin aikana yritettäisiin vakavasti vähentää rasismia, ulkomaalaispelkoa ja muita vastaavia ongelmia ehdokasmaissa tavoitteena se, ettei myöhemmin Unioniin tulisi jo tunnettuja ongelmia, joita aiheuttavat sinne tai omiin maihimme tulevat pakolaiset. Tunnemme esimerkiksi Kreikan mustalaisongelman eikä sitä tarvitse lisätä tuomalla mustalaisongelmia Tsekistä tai muista ehdokasmaista. Tätä halusin erityisesti korostaa.
Arvoisa puhemies, toinen ongelma on komissaari: haluan lisäksi voimakkaasti korostaa, että tähän asti vastuualueiden jako komissaarien välillä on tapahtunut taloudellisten periaatteiden mukaan, voisi sanoa alkuperäisen ajatuksen mukaan. Unionista tulee pakostakin entistä poliittisempi, entistä yhteiskunnallisempi. Olen sitä mieltä, että jos haluamme vakavaa politiikkaa rasismia vastaan, pitää olla sitä, mitä ystävämme englantilaiset kutsuvat termillä " follow up" , eli jatkuvaa seurantaa. Tarvitaan komissaaria, joka hoitaisi rasismin vastaisen lainsäädännön täytäntöönpanon seurannan. Mielestäni tämä olisi erittäin tehokasta sen lisäksi, mitä kaikkea muuta kollegat ovat tähän asti sanoneet.

Amadeo
 Arvoisa puhemies, tämänpäiväinen keskustelu liittyy ihmisoikeuksia koskevan keskustelun tulevaisuuteen, ja vietettäessä näiden Ranskan vallankumouksen myötä syntyneiden ja yhteiskuntamme kehittyessä kasvaneiden oikeuksien juhlallisen yleismaailmallisen julistuksen 50: ttä vuosipäivää, se edustaa mielestäni niiden johdonmukaista seurausta.
Niissä aikakauden muutoksissa, joita nyky-yhteiskunta on kokemassa, Euroopan yllä häälyy aave, joka uhkaa aiheuttaa kieroutuneita seurauksia, ellei sitä asianmukaisesti hallita: maailmanlaajuistumisen aave. Eurooppaamme, jossa kuitenkin vallitsee rikas perinteiden, liikkeiden ja kielten monimuotoisuus, tämä seikka viehättää ja pelottaa, ja se saattaa aiheuttaa - ja on jo usein aiheuttanutkin - pelkoa vieraita ja erilaisia asioita kohtaan ja laajentaa rasistisia ja muukalaisvihamielisiä ilmiöitä, joiden lopullinen voittaminen vaatii toisaalta sellaista yleisen tietoisuuden lisäämiseen pyrkivää kampanjaa, jolla voidaan tukea ja lisätä kansalaisten tietoja, ja toisaalta eurooppalaisen identiteetin arvoa tukevan kulttuurin todellista vahvistamista.
Rasismin vastaisen toimintasuunnitelman käytännön toteutuksessa esitetään vain harvoja konkreettisia ehdotuksia juuri tavoiteltavista päämääristä ja kaavaillusta rahoituksesta, ja siksi olisi välttämätöntä, että myös jäsenvaltiot tukisivat jo vakiintunutta taistelua rasistista syrjintää vastaan ja konkretisoisivat vähemmistöryhmien hyväksymisen useilla poliittisilla ja pedagogisilla aloitteilla työllisyyden, koulutuksen, terveydenhuollon, sosiaaliturvan, asumisen ja julkisten ja yksityisten palveluiden alalla.
Hetkenä, jona eurooppalainen yhteiskunta avautuu uusille vaatimuksille ja tarpeille, rotuun perustuva syrjintä, rasismi ja erilaisuuden pelko voidaan lyödä ja voittaa, mikäli opetamme lapsillemme, ettei eurooppalaisuuteen riitä jonkin Euroopan maan kansalaisuus, vaan eurooppalaisiksi tullaan oppimalla kunnioittamaan erilaisuutta, sillä se on arvo, joka on eniten kunniaksi tälle vanhalle mantereelle.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa vastaamalla herra Paisleyn huomautuksiin. Aikaisemmin Pohjois-Irlannissa toimineena poliitikkona olen täysin eri mieltä hänen rauhanprosessia koskevien päätelmiensä kanssa. Se on paras tilaisuus Pohjois-Irlannille ratkaista suurimmat erimielisyytensä ja rakentaa pysyvä rauha. Vaikka olenkin perusnäkökannalta hänen kanssaan eri mieltä, tuen kuitenkin hänen huomautuksiaan, jotka koskevat FAITin - koko yhteiskunnan kattavan järjestön, jonka toimintaan oma veljeni osallistuu - selvityksiä, joissa kerrotaan niistä kauheista teoista, joita puolisotilaalliset järjestöt edelleen tekevät. Valitettavasti Pohjois-Irlannin viranomaiset vaikenevat täysin puolisotilaallisten järjestöjen toiminnasta, erityisesti pelottelun, rangaistuspahoinpitelyiden ja niin edelleen osalta. Meidän ei pitäisi jättää niitä huomiotta.
Sitten mietintöön. Amsterdamin sopimuksen vanavedessä on tärkeää vahvistaa rasismin ja muukalaisvihan vastaista taisteluamme. Siksi pidän kumpaakin näistä mietinnöistä myönteisenä ja erityisesti tuen herra Oostlanderin johtopäätelmiä siitä, että komission suunnitelmassa on paljon puhetta, mutta vähän konkreettista toimintaa. Tuen hänen ehdotuksiaan poliittisista ja koulutukseen liittyvistä aloitteista jäsenvaltioiden yhteiskuntien vähemmistöryhmien hyväksymisen edistämistä varten. Jokainen jäsenvaltio tarvitsee tätä, mukaan lukien omani, jossa valitettavasti erityisesti pakolaisiin kohdistuva rasismi ja muukalaisviha on yleistynyt.

Pinheiro
Haluaisin ennen kaikkea korostaa Euroopan parlamentin vuonna 1998 ja monena aikaisempana vuonna tekemää työtä rasismin, muukalaisvihan ja antisemitismin torjumiseksi. Euroopan unionin sisällä ja sen ulkopuolella. Olemme edistyneet selvästi vuonna 1998 yhteisissä pyrkimyksissämme jatkaa rasismin vastaisen eurooppalaisen taistelun profiilin nostamista. Haluaisin korostaa joitain vuoden kohokohdista.
Maaliskuussa komissio esitteli rasismin vastaisen toimintasuunnitelmansa ja lokakuussa Eurooppalaisen rasismin vastaisen verkon. Vuonna 1998 Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus aloitti toimintansa. Myös komissio on työskennellyt tänä vuonna tiiviisti valmistellakseen maaperää uuden sopimuksen 13 artiklan voimaantulolle. Vain kaksi viikkoa sitten pidettiin Wienissä tärkeä kokous. Tässä kokouksessa komissaari Flynn vahvisti aikomuksensa esitellä heti Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen paketin, jossa on ehdotuksia syrjimisen vastaista taistelua varten, mukaan lukien puitedirektiivi, joka käsittelee yleisellä tasolla kaikenlaista syrjintää työhönotossa, direktiivi, joka koskee erityisesti rotusyrjintää ja syrjinnän vastaista toimintasuunnitelmaa, jonka tavoitteena on vahvistaa yhteistyötä jäsenvaltioiden ja kansalaisyhteiskunnan kanssa ja joka korostaa erityisesti kumppanuuksien rakentamista ja verkostoitumista ja tietämyksen syventämistä ja parhaan käytännön levittämistä kaikkialle unioniin.
Lopuksi komission toimintasuunnitelmassaan ajamaan osaksi muuta politiikkaa ottamisen periaatteeseen liittyen korostan sitä, että jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan vuoden 1999 suuntaviivat, joita ehdotettiin lokakuussa ja jotka hyväksyttiin viime viikonloppuna Wienin Eurooppa-neuvostossa, vaativat kaikille avoimia työmarkkinoita, ja niihin sisältyy selväsanainen viittaus tarpeeseen puuttua etnisten vähemmistöjen kohtaamiin vaikeuksiin työmarkkinoilla. Tähän liittyvät meidän ensi vuonna esittelemämme ehdotukset uudeksi yhteisön aloitteeksi osana rakennerahastouudistusta. Suunniteltavana on uusi inhimillisiä voimavaroja koskeva aloite, joka keskittyy kansojen väliseen yhteistyöhön ja työmarkkinoilla ilmenevän syrjinnän ja epätasa-arvon vastaiseen taisteluun.
1998 on ollut tärkeä valmistelun ja kuulemisen vuosi rasismintorjunnassa. Tämä työ perustanaan komissio odottaa pääsevänsä esittelemään lakiehdotuksia rotusyrjinnän torjumiseksi vuonna 1999. Toivomme jatkossakin hyötyvämme tuestanne.

Puhemies
Kiitokset arvoisa komissaari Pinheiro!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Vaarallisten aineiden sisävesikuljetukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu McMahonin laatimasta liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnöstä (A4-0435/98) ehdotuksesta direktiiviksi aluksissa suoritettavia vaarallisten aineiden sisävesikuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (KOM(97)0367 - C4-0449/97-97/0193(SYN)).

McMahon
Arvoisa puhemies, tämä mietintö koskee vaarallisten aineiden kuljetuksia Reinillä ja Tonavalla. Tällä hetkellä komissio on mukana kansainväliseen sopimukseen liittyvissä keskusteluissa Reinin keskuskomission ja muiden jäsenvaltioiden kanssa Genevessä. Tänä iltana edessämme olevan lainsäädännön tarkoitus on tehdä kansalliset ja kansainväliset vaarallisten aineiden sisävesikuljetuksia koskevat säännöt samansuuntaisiksi kuin vastaava maantie- ja rautatiekuljetuksia koskeva lainsäädäntö.
Mietinnössäni syvennytään melko yksityiskohtaisesti sisävesiteiden käyttöön ja toimintaan, mutta haluaisin keskittyä moniin niistä päänäkökohdista, jotka koskevat tämän kuljetustavan toimintaa ohjaavia hallintotapoja. Tällä hetkellä ainoastaan Reinjoella valvotaan sitovien sisävesiä koskevien kansainvälisten sääntöjen noudattamista. Sattuukin sopivasti, että käymme tätä keskustelua juuri Strasbourgissa, koska Rein, yksi Euroopan valtasuonista, virtaa Strasbourgin kaupungin läpi. Reinin navigaation keskuskomissio perustettiin jo vuonna 1818 - se oli todellakin ensimmäinen ylikansallinen elin Euroopan unionissa - ja se on hallitusten välisen yhteistyön malli.
Kävin Reinin keskuskomission palatsimaisessa rakennuksessa, joka oli keisari Vilhelmin palatsi pian Saksan yhdistymisen jälkeen 1871. Yllätyin positiivisesti kuullessani säännöistä ja asetuksista, joiden mukaan keskuskomissio toimii. Edellisellä istuntojaksolla tartuin tilaisuuteen tehdä matka yhdellä petrolia ja maakaasua kuljettavista proomuista. Tästä aiheesta liikenne- ja matkailuvaliokunta piti kuulemistilaisuuden, joka oli erittäin onnistunut, koska siinä oli mukana sekä Reinin keskuskomissio että sitä vastaava elin Tonavalla. Reinin menestyminen tässä kuljetustavassa nousi yhä uudestaan esiin Brysselin kuulemistilaisuudessa. Selvästi annettu viesti oli se, että keskuskomissiolla on hyvä lainsäädäntö. Siksi meidänkin on pidettävä perustana Reinin keskuskomission sääntöjä ja sitä, mitä se kutsuu ADNR: ksi tulevaisuutta varten.
Tällä hetkellä komissio neuvottelee sisävesikuljetuksia koskevien sääntöjen tarkistuksesta. Mielestäni Genevessä tehdyt suositukset ovat riittämättömiä, ja niiden pitäisi olla samanlaisia kuin tällä hetkellä Reinillä sovellettavat säännöt. Komission ehdotus lopulliseksi sopimukseksi on edelleen neuvoteltavana ja on totta, että neuvottelut kestävät vielä jonkin aikaa. Se uskoo, että tätä pitäisi soveltaa myös sisävesiteillä, ei ainoastaan Reinillä ja Tonavalla vaan myös muilla Itä-Euroopassa. Tämä on käytännöllistä ja kannattavaa, mutta koska Reinin keskuskomissio on johtava elin maailmassa tällä alalla, uskon, että sen lainsäädännön tulisi olla se, joka voittaa. Katson, että vasta silloin, kun uusi ADN-sopimus vihdoin hyväksytään ja tehdään samansuuntaiseksi tämänhetkisten Reinin ehdotusten kanssa, on mahdollista tarjota yhtenäinen, käytännöllinen ja toimiva säännöstö. Meidän on pidettävä kiinni Reinin menestyksestä yrittäessämme yhdenmukaistaa standardeja kaikkialla yhteisössä ja sen ulkopuolella.
Mietintöön esitettiin useita tarkistuksia, joissa vahvistetaan tätä ajatusta. Olin iloinen voidessani tukea rouva Langenhagenin esittämiä ajatuksia. Käsittääkseni komissiossa ei olla täysin tyytyväisiä viittaukseen siirtymävaiheesta. On tärkeää, että meillä on siirtymävaihe siihen asti, kun saamme lopullisen lainsäädännön hyväksytyksi. Pidän tervetulleena mitä tahansa komission kommenttia, kun se vastaa mietintööni. En usko, että tässä lausunnossa on mitään ylitsepääsemättömiä vaikeuksia. Itse asiassa liikenne- ja matkailuvaliokunta oli yksimielinen tukiessaan sitä täysin. En usko, että jäsenet ovat esittäneet yhtään tarkistusta. Valiokunta kävi monta mielenkiintoista keskustelua, ja olen pyrkinyt sisällyttämään kaikki nämä näkökohdat tämän mietinnön muotoiluun.
Nämä ovat ne pääkohdat, jotka halusin tuoda esiin. Kuuntelen keskustelua kiinnostuneena ja pidän myönteisenä niiden harvojen jäsenten kommentteja, jotka ovat kiinnostuneita tavaroiden sisävesikuljetuksista. Se on kasvava markkina-alue. Itse asiassa Strasbourgin kaupunki ja erityisesti sen satama ovat laajentuneet merkittävästi. Sisävesitiet ovat hyvä tapa kuljettaa tavaroita halvalla ja ympäristölle turvallisella tavalla, varsinkin vaarallisia lasteja.

Langenhagen
Arvoisa puhemies, käsiteltävänä olevalla komission ehdotuksella on tarkoitus ottaa käyttöön direktiivi, jolla yhtenäistetään aluksilla suoritettavia vaarallisten aineiden sisävesikuljetuksia koskevaa EU: n lainsäädäntöä, kuten juuri kuulimme, ja haluaisin korostaa erityisesti herran McMahonin esitystä. Uuden, yhtenäisen EU: n lainsäädännön laatiminen on välttämätöntä, ja siksi on toivottavaa, että otamme lopultakin käyttöön uudet määräykset. Tähän asti on yhtäältä sovellettu rajoitetuin oikeudellisin seuraamuksin vaarallisten aineiden kansainvälisiä sisävesikuljetuksia koskevaa suositusta. Tämän suosituksen on antanut YK: n Euroopan talouskomissio, ja se koskee ainoastaan vaarallisten aineiden jäsenvaltioiden välisiä kuljetuksia, ei maan sisäisiä kuljetuksia. Kuten olemme kuulleet, Genevessä neuvotellaan parhaillaan tämän kansainvälisen suosituksen muuttamisesta viralliseksi sopimukseksi.
Toisaalta Euroopan tärkeimpään sisävesiväylään Reiniin, joka johtaa Strasbourgin läpi, sovelletaan Reinin navigaation keskuskomission antamaa Reinin vaarallisten aineiden kuljetusta koskevaa määräystä. Yhtenäisyyden parantamiseksi on kolme vaihtoehtoa, joista meidän on valittava yksi. Ensimmäinen vaihtoehto on hyväksyä komission nykyinen ehdotus kaikkine heikkoine kohtineen. Tämä vaihtoehto on riittämätön.
Toinen vaihtoehto on lykätä komission ehdotusta, kunnes neuvottelut nykyisen suosituksen korvaamisesta kansainvälisellä sopimuksella on saatu päätökseen. Kolmas - minun ehdottamani - vaihtoehto on sopia siirtymäkauden ratkaisusta. Se on seuraava: EU: ssa on edistyttävä kansallisten määräysten yhdenmukaistamisessa, kunnes kansainvälinen sopimus tulee voimaan, sillä uuden kansainvälisen sopimuksen ei voida olettaa tulevan voimaan ennen kuin kolmen vuoden kuluttua - ja tämäkin olettamus perustuu hyvin optimistiseen näkökulmaan.
Asianomaisessa EU: n puitedirektiivissä yhdenmukaistamisen perustana käytetään Reiniä koskevan määräyksen liitteitä ja sen korkeaa teknistä tasoa. Ne ovat nykyään monen EU: n jäsenvaltion jo voimassa olevan kansallisen oikeuden perusta. Uuden kansainvälisen sopimuksen voimaantulon jälkeen komissio esittää meille uuden ehdotuksen direktiiviksi. Siirtymäkauden ratkaisulla on siten joukko myönteisiä vaikutuksia, koska sillä voidaan välttää se, että Euroopan tärkeimpään sisävesiväylään sovelletaan rinnakkain kahta järjestelmää, nimittäin kansainvälistä suositusta ja Reinin määräystä, ja samalla vältetään se, että sisävesialuksella olisi oltava kaksi pätevyyskirjaa, Reinin pätevyyskirja ja yhteisön pätevyyskirja.
Siirtymäkauden ratkaisulla nykyiset kaksi järjestelmää voidaan saattaa täydellisesti sopusointuun, ja siksi pyydän, että kannatatte mietintöä ja liikenne- ja matkailuvaliokunnan yksimielisesti hyväksymiä tarkistuksia.

Stenmarck
Arvoisa puhemies, sallikaa minun ensimmäiseksi kiittää esittelijä McMahonia tärkeästä työstä, jota hän on tehnyt tämän mietinnön parissa.
EU on viime vuosina panostanut erittäin paljon tehdäkseen vaarallisten aineiden kuljetuksen turvallisemmaksi. Kaikki tämä on hyvin tärkeää, osittain siksi, että monessa tapauksessa kyse on tuotteista, jotka vaativat erittäin huolellista käsittelyä ja osittain siksi, että toimivien sisämarkkinoiden luominen on myös tärkeää. Sellaiset markkinat edellyttävät, että monilla eri aloilla eri maiden säännöt ovat samanlaiset ja että rajanylitykset toimivat siten sujuvasti. Muussa tapauksessa meillä on merkittäviä rajaongelmia edelleen useiden, useiden vuosien ajan.
Näin tapahtuu nyt sisävesiväylillä, koska käytämme lyhytnäköisesti Reinin sopimusta tai ADNR-sopimukseksi kutsuttua sopimusta, joka solmittiin 1972 ja tarkastettiin 1985 ja joka nykyään koskee Reinin liikennettä, mutta jota tällä tavalla voitaisiin käyttää jopa laajemmissa yhteyksissä. Sen jälkeen voitaisiin ryhtyä noudattamaan pian voimaan tulevaa ADN-sopimusta.
Olemme useissa sekä parlamentissa että liikennevaliokunnassa käydyissä keskusteluissa kysyneet, koskevatko samat säännöt, jotka otamme nyt käyttöön EU: n jäsenmaissa, myös uusia jäsenmaita, toisin sanoen niitä maita, jotka eivät vielä ole jäseniä, mutta jotka toivottavasti vähitellen pääsevät EU: n jäseniksi. Olemme myös vaatineet, että näitä sääntöjä on voitava käyttää myös kolmansiin maihin suuntautuvassa liikenteessä. Näin minulle on vakuutettu; muun muassa komissaari Neil Kinnock on vastannut tähän kysymykseen.
Samalla tavalla kuin aikaisemmin on ollut kyse teistä, rautateistä ja merenkulusta, nämä vaatimukset asetetaan nyt myös sisävesiväylille. Käytävissä jäsenyysneuvotteluissa esitetään vaatimuksia siitä, että uusien maiden on sopeuduttava samalle tasolle kuin mikä tulee nyt koskemaan jäsenmaita. Se on mielestäni erittäin myönteistä. Siten kuljetuksista tulee huomattavasti entistä turvallisempia paljon entistä laajemmalla alueella Euroopassa.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, tuen direktiivin taustalla olevaa pyrkimystä. On tärkeää yhdenmukaistaa kansallisia ja kansainvälisiä sääntöjä, jotka liittyvät tavaroiden kuljetuksiin sisävesiteillä, kuten olemme tehneet maantie- ja rautatiekuljetusten osalta. On tärkeää tehdä tämä niin, että sekä taataan turvallisuus että varmistetaan vapaa kilpailu.
Haluan kuitenkin vahvasti tukea esittelijää. Herra McMahon on ehdottoman oikeassa ilmaistessaan huolensa vaadittavien pätevyyskirjojen moninkertaisesta määrästä. Tämä johtaa tarpeettomaan jopa kolmena kappaleena kopioimiseen ennemmin kuin kahtena, lisääntyvään byrokratiaan ja, mikä on vielä huolestuttavampaa, sekaannuksiin. Haluan siksi tukea hänen tarkistuksiaan, joiden on tarkoitus sovittaa yhteen eri näkökannat.

Pinheiro
Haluaisin kiittää liikenne- ja matkailuvaliokuntaa ja erityisesti esittelijää herra McMahonia hänen erittäin käyttökelpoisesta osuudestaan komission vaarallisten aineiden kuljetuksia sisävesillä koskevan ehdotuksen parantamiseen.
Komissio voi hyväksyä herra McMahonin mietinnön pääjohtopäätöksen, jonka mukaan yhteisön lainsäädännön on perustuttava tulevaan ADN-sopimukseen. Olemme kuitenkin eri mieltä siitä, kuinka tähän päästään. Herra McMahon katsoo mietinnössään, että Reinin sopimukseen perustuva siirtymävaiheratkaisu on tarpeellinen, kun taas komissio uskoo, että se on epäkäytännöllinen ja jopa hyödytön. ADN-sopimus voi olla valmis vuonna 2000, mikä on hyvin todennäköisesti paljon ennen kuin jäsenvaltiot ollenkaan alkavat toimeenpanna siirtymävaiheratkaisua, niin kuin on ehdotettu.
Tietenkin - ja tämä otettiin esiin - komissio voi taata, että tulevassa ADN-sopimuksessa saavutetaan sama turvallisuustaso kuin Reinin sopimuksessa, koska tulevan ADN-sopimuksen liite I on samansuuntainen kuin Reinin sopimuksen vaatimukset. Taatakseen sen, että tulevaisuudessa ADN-sopimuksen liitteessä I - ja myös direktiivissä - oleva mukauttaminen tekniseen kehitykseen on samansuuntainen Reinin sopimuksen vaatimusten kanssa, komissio voi hyväksyä selväsanaisen viittauksen siihen 8 artiklassa.
Vastaavasti tarkistukset 2, 3, 7 ja 8 on hylättävä, koska niissä esitetään siirtymävaiheratkaisua ja vaaditaan uutta direktiiviä tulevan ADN-sopimuksen täytäntöönpanoa varten. Olen kuitenkin iloinen voidessani sanoa, että komissio hyväksyy muut tarkistukset eli tarkistukset 1 ja 6 ja, hengeltään, tarkistukset 4 ja 5, koska näiden tavoitteena on ADN-sopimuksen yhteisön laajuinen soveltaminen.

Puhemies
Kiitokset arvoisa komissaari Pinheiro!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Säädöskäytännön parantaminen 1997
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Vallelersundin laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö A4-0498/98 luonnokseksi toimielinten väliseksi sopimukseksi lainsäädäntötekstien laadusta ja-Cotin laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö A4-0460/98 komission kertomuksesta Euroopan unionin neuvostolle: Säädöskäytännön parantaminen 1997 (KOM(97)0626 - C4-0656/97).
Estevan Bolea
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät parlamentin jäsenet, puhun valtuuskuntani ja poliittisen ryhmäni kollegan Ana Palacion puolesta, joka on toimielinten välistä sopimusta säädöstekstien valmistelun laadusta käsittelevän mietinnön esittelijä. Sen lisäksi, että esittelen hänen mietintönsä, ilmaisen Euroopan kansanpuolueen kannan toisesta, herra Cotin laatimasta mietinnöstä " Säädöskäytännön parantaminen 1997" , jota myös käsittelemme tässä keskustelussa.
Arvoisa komissaari, hyvät parlamentin jäsenet, nämä kaksi mietintöä ovat mielestäni hyvin tarkoituksenmukaisia, koska jatkuvasti toistetaan sitä, että Euroopan unionin, Euroopan komission, on pyrittävä vähentämään ja parantamaan säädöskäytäntöä. Ennen kaikkea parantamaan säädöskäytäntöä.
Ensimmäinen asia, jota on korostettava, on se, että vaikka tämä keskustelu vaikuttaakin ilmeisen tekniseltä, on se poliittisesti erittäin ajankohtainen ja ensisijaisen tärkeä kansalaisille. Lisäksi yleisesti ottaen edistyneille yhteiskunnille, jollaisia meidän yhteiskuntamme ovat, luonteenomainen monikerroksisuus heijastuu laissa, joka on yhteiskunnan järjestämisen väline. Nyky-yhteiskunnat eivät ole homogeenisiä, niissä on konflikteja ja ne ovat lakkaamatta alttiina taloudellisille, teknologisille ja ympäristöön liittyville muutostekijöille. Nämä yhteiskunnat etsivät demokraattisessa toiminnassaan jatkuvasti uusia tasapainotiloja. Samalla yhteiskuntajärjestyksen perinteiset muodot höltyvät ja spontaanien konfliktiratkaisujen puuttuessa oikeudellisesta standardista tulee vallitseva yhteiskuntaa säätelevä tekijä, joka on loputtoman kertaantuva ja monimuotoinen: tällä tavoin laissa voidaan esittää sääntö, mutta sillä voidaan myös päättää julkisen laitoksen perustamisesta, valtion menosta, ja niin edelleen.
Näiden yleisten ongelmien lisäksi yhteisön oikeusjärjestelmän erityispiirteenä on sen suhteellinen nuoruus
se on todellakin uudenlainen järjestelmä koko maailmassa - ja sen toimintarakenne, jota leimaa vielä suurelta osin neuvoston päätöksenteon hallitustenvälisyys. Arvoisa komissaari, tämä on erittäin tärkeä näkökohta.Yhteisö on uusi oikeusjärjestelmä, jonka erityispiirteenä ovat lainat kansallisista järjestelmistä (niin sanottu " rusinat pullasta" -käytäntö). Yhteisön tason oikeussääntö voi tuntua jopa erilaisten kansallisten lainsäädäntöjen asiantuntijoiden silmissä eri osista kootulta ja siten vaikeammin ymmärrettävältä ja lähestyttävältä. Toisinaan yhteisön lainsäätäjä käyttää tahallaan epämääräisiä oikeudellisia käsitteitä tai epämääräisiä määritelmiä, jotta ne voidaan sisällyttää kansallisiin oikeusjärjestelmiin. Lisäksi rajoituksena on vielä lainsäädännön tuottaminen 11 kieliversiona. Hyvät jäsenet, minä haluan lisätä vielä, että 15 maan kanssa työskenteleminen 11 kielellä ja lain säätäminen kaikille on mielestäni hämmästyttävää ja unionin, parlamentin, komission ja neuvoston joka päivä tekemä pieni ihme, mutta on totta, kuten on jo sanottu, että yhteisön lainsäädäntöä leimaa vielä suurelta osin neuvoston neuvottelujen hallitustenvälisyys.
Lopuksi lainsäädäntöprosessin kuluessa asiaa voidaan käsitellä ja tarkistuksia voidaan tehdä 11: llä eri kielellä. Ihanteellisissakin olosuhteissa ja huolimatta toimielinten kääntäjien - jotka tekevät ihailtavaa työtä - tekemästä korkealaatuisesta työstä, tämä rajoitus voi johtaa siihen, että lauseet ovat pidempiä ja epäselvempiä, että kirjoitusasut eivät ole yhdenmukaisia, ja että tekstit ovat jopa epäyhtenäisiä, ja että meidän on jatkuvasti tehtävä korjauksia eri maiden versioihin.
Näin ollen sen huolenaiheen, jonka nämä kaksi asiakirjaa synnyttävät, lopullisena päämääränä on päästä lähemmäs kansalaisia. Arvoisa puhemies ja arvoisa komissaari, haluaisin muistuttaa lyhyesti tärkeimmistä poliittisista virstanpylväistä, jotka on saavutettu sen historian aikana, jolloin yhteisö on ollut tietoinen lainsäädännön laadun parantamisen poliittisesta ulottuvuudesta.
Ensinnäkin Edinburghin Eurooppa-neuvostossa joulukuussa 1992 hyväksyttiin yleinen lähestymistapa toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamiseen. Siellä vaadittiin myös yhteisön uuden lainsäädännön selkeyttämistä ja yksinkertaistamista ja sitä, että tätä tarkoitusta varten hyväksyttäisiin yhteisön lainsäädännön valmistelun laatua koskevat suuntaa-antavat ohjeet. Eurooppa-neuvosto vaati myös olemassa olevan lainsäädännön saatavuuden parantamista erityisesti yhteisön säädöstekstien virallisen kodifioinnin avulla. Arvoisa komissaari, tämä on erittäin kiireellinen asia. Yhteisön säädökset on kodifioitava todella kiireellisesti. Herra Cotin tänään esittelemässä erinomaisessa mietinnössä jatketaan sitä perinnettä, joka aloitettiin kyseisessä Edinburghin Eurooppa-neuvostossa.
Samaisen Eurooppa-neuvoston päätelmien seurauksena neuvosto hyväksyi 8. kesäkuuta 1993 yhteisön lainsäädännön valmistelun laadusta päätöslauselman, jossa se vahvistaa neuvoston säädösten valmistelua koskevat suuntaa-antavat ohjeet.
Lisäksi Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio tekivät lokakuussa 1993 toimielinten välisen sopimuksen toissijaisuudesta, ja joulukuussa 1994 toisen toimielinten välisen sopimuksen säädöstekstien virallisesta kodifioinnista.
On todettava myös, että komissio aloitti toukokuussa 1996 pilottihankkeen, SLIM-hankkeen sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön yksinkertaistamiseksi; hanke on nyt neljännessä vaiheessaan.
Lopuksi Amsterdamin sopimuksessa otettiin käyttöön todellinen välinearsenaali lainsäädännön laadun ja sitä kautta avoimuuden parantamiseksi unionissa, " jossa päätökset tehdään mahdollisimman avoimesti ja mahdollisimman lähellä kansalaisia" (SEU: n A artiklan toinen kohta muutettuna). Lisäksi on laadittu toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisesta pöytäkirja, jonka tarkoitus on vastata lainsäädännön sisällön laadun asettamiin vaatimuksiin, ja yhteispäätösmenettelyn yksinkertaistamista koskevat säännöt, sekä kansallisista kansanedustuslaitoksista pöytäkirja, jonka tarkoituksena on antaa näille mahdollisuus lisätä osuuttaan yhteisön säädöksen laatimisvaiheessa. Parhaillaan käynnissä on yhteisön oikeuden soveltamistoimenpiteistä vuonna 1987 tehdyn päätöksen uudelleentarkastelu (" komitologiamenettely" ). Viimeiseksi on myös Amsterdamin sopimukseen liitettävä julistus N: o 39, jonka mukaan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle annetaan tehtäväksi tehdä toimielinten välinen sopimus yhteisön lainsäädännön valmistelun laadusta.
Rouva Palacio sanoo olevansa varma siitä, että molemmat mietinnöt vastaavat lainsäätäjän kasvaviin huolenaiheisiin, ja että parlamentti hyväksyy huomenna nämä kaksi mietintöä. Eräällä yksipuolisia tulkitsevia julistuksia vastustavalla tarkistuksella pyritään toisaalta vahvistamaan uudelleen parlamentin toistama kanta, ja samalla jätetään puhemiehen harkintavaksi, käytetäänkö hyväksi tämä poliittinen tilaisuus ottaa ne mukaan. Kyse on asiasta, joka liittyy varsinaista valmistelun laatua sivuavaan aiheeseen.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Saksassa on viime viikkojen aikana taas ehdotettu, että tulevaisuudessa uusiin lakeihin olisi merkittävä viimeinen voimassaolopäivä. Oikeusministeri on torjunut tämän pyynnön ja sanonut, että hallitus ja parlamentti eivät ole valintamyymälä, jonka on merkittävä jokaiseen kananmunapakkaukseen, miten kauan tuote säilyy. Rouva Däubler-Gmelin on oikeassa, sillä lakien laadulla ei ole mitään tekemistä elintarvikkeisiin sovellettavien määräysten kanssa. Tämä koskee rajoituksetta myös lainsäädäntötekstejä, joista Euroopan parlamentti päättää yhdessä neuvoston ja komission kanssa.
Esittelijä Jean-Pierre Cot, jonka sijaisena saan toimia tänään, on esittänyt selvän vaatimuksen, jota on noudatettava Euroopan lainsäädännössä. Lainsäädännön on oltava laadukas sekä tekstien muodon että sisällön kannalta. Tarvitsemme selvempiä ja yksinkertaisempia säädöksiä, jotta kansalaiset voivat hyväksyä ne ja käyttää niitä tarkoituksenmukaisesti. Muodoltaan ja sisällöltään laadukkaat tekstit lisäävät olennaisesti Euroopan lainsäädännön avoimuutta, jota vaadimme yhä uudelleen. Parlamenttina meidän on itse toimittava tämän tavoitteen puolesta, jotta Euroopan kansat tunnustavat meidät valituiksi edustajikseen. Ei riitä, että vaadimme muiden Euroopan unionin toimielinten avoimuutta.
Sallinette minun esittää seuraavaksi muutamia huomautuksia direktiiviemme ja asetustemme sisällöstä. Pidättekö ystävällisesti huolen siitä, että vältän tässä yhteydessä käsitettä avoimuus, jolla petkutetaan niin yleisesti ja jonka taakse muutamat kätkevät kaunansa Eurooppaa kohtaa.
Lainsäädäntömme on uskottava kansalaisten kannalta vain, jos käsittelemme asioita, jotka todella koskettavat meitä huolimatta siitä, onko niistä määrätty lainsäädännössä tai edellyttävätkö ne jäsenvaltioiden solidaarisuutta tai onko kyse vain tarkoituksenmukaisuudesta.
Suhteellisuusperiaatteella yhteisö velvoitetaan rajoittamaan toimintansa tiukasti sellaisiin toimenpiteisiin, jotka ovat välttämättömät perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Maittemme kansalaiset ovat herkkiä nimenomaan Euroopan lainsäädännön suhteellisuutta koskevassa kysymyksessä. Jos teemme liikaa, emme enää saa osaksemme ymmärtämystä ja teemme kansalaiset vastaanottavaisiksi tiedotusvälineiden niin suosimalle, Brysselin otaksuttua sääntelyvimmaa koskevalle aiheelle. On oikeastaan joutavaa viitata sisällön osalta siihen, että jokaisessa säädöksessä on kerrottava, mistä sillä säädetään ja mitä sillä on tarkoitus saavuttaa. Uskon, että Euroopan parlamentilla on tässä asiassa puhdas omatunto. Neuvoston osalta minulla on sitä vastoin toisinaan epäilyksiä. Tunnustan kuitenkin, että myös komissio on osoittanut tällaista tahtoa. Siksi meidän on pyydettävä neuvostolta, että kompromissien etsintä ei vesitä sen käsiteltäväksi jätettyjä lainsäädäntöehdotuksia tai tee niistä moniselitteisiä. Myös tämä kuuluu tekstien laadukkaaseen sisältöön.
Minusta on erityisen tärkeää, että neuvosto luopuu käytännöstä liittää lainsäädäntöön julistuksia. Jos lakiteksti ei ole itsessään tarpeeksi selvä, se on vastoin kaikkia avoimuuden sääntöjä.
Jos asiaa täytyy selventää, syntyy herkästi epäilys, että aiemmin on salattu jotain. Siksi yhteisöjen tuomioistuin kieltäytyykin ehdottomasti ottamasta huomioon näitä julistuksia tulkitessaan lainsäädäntöä, kun kyseisen asiakirjan sanamuodossa ei mainita niitä selvästi. Emme saa pudota vaaralliseen ansaan sisältöä tarkasteltaessa. Komission ja neuvoston on pikemminkin valvottava, että lainsäädännön yksinkertaistamisen turvin ei lasketa suojelun tasoa ympäristön, tuotteiden laadun, työntekijöiden terveyden ja taloudellisen ja sosiaalisen turvallisuuden alalla.
Parlamentti on varuillaan tässä asiassa, mutta neuvoston ja komission on vedettävä kanssamme yhtä köyttä. Yhteisön säädöstekstien laadun parantaminen, jota Palacion mietinnössä käsitellään, aiheuttaa minulle päänvaivaa. Ei siitä syystä, ettei tekstien laadun parantaminen olisi minulle tärkeää, sillä laadussa on parantamisen varaa. Mutta kuka asettaa normit? Mittaammeko tekstien laatua kansalaisten käsityskyvyn vai juristien teknisten valmiuksien perusteella? Mielestäni meidän pitäisi laatia lait kaikkia kansalaisia varten. Tätä päämäärää ei varmastikaan edistä seuraava virke, joka esiintyy ehdotuksessa toimielinten väliseksi sopimukseksi yhteisön säädöstekstien ulkoasun laadusta: " Yhteisön säädösten valmistelun laadun parantamisessa olisi vahvistettava toimielinten oikeudellisten yksiköiden osuutta, mukaan lukien niiden oikeus-ja kieliasiantuntijat."
Jos siirrämme poliittisen tahtomme muotoilun yksiköille, joiden on määrä avustaa meitä, laiminlyömme velvollisuutemme kansanedustajina. Kun haluamme neuvoja kielellisistä yksityiskohdista, pyydämme apua mieluummin toimittajilta kuin oikeudelliselta yksiköltä haluamatta kuitenkaan asettaa kyseenalaiseksi oikeudellisten yksikköjen tekstien laatua. En halua, että minut ymmärretään väärin!
Haluaisin lopettaa yhteen virkkeeseen. Lakeja voidaan verrata ongintaan. Tärkeää on, että mato herättää kalan ruokahalun, eikä onkijan!

Cushnahan
Arvoisa puhemies, haluaisin rajoittaa huomautukseni herra Jean-Pierre Cotin säädöskäytännön parantamista koskevaan mietintöön. Ensiksikin tuen hänen näkemystään siitä, että komissio teki virheen käsitellessään kaikkia lainsäädännön yksinkertaistamiseen sekä sisällön että muodon osalta liittyviä näkökohtia yhdessä tiedonannossa. Niiden sisällyttäminen yhteen asiakirjaan ei mahdollista kattavaa keskustelua siitä, kuinka päästään parempaan säädöskäytäntöön. Vaikka tiedostankin toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden tärkeyden tämän aiheen osalta, en todellakaan halua joutua keskusteluun niiden kummankaan yksityiskohdista.
Asia, jonka haluan tuoda esille, on erittäin yksinkertainen: koska olen jäsen Euroopan parlamentissa - joka, toisin kuin muut toimielimet, kohtaa alituisesti yleisön suoraan - otan usein vastaan vahvaa EU: n lainsäädäntöön kohdistuvaa kritiikkiä. Monet sitä kritisoivista ihmisistä sanovat, että säädökset ovat uskomattoman pitkiä ja niissä käytetty kieli on kapulakieltä. Jotkut taas väittävät, että säädämme liikaa lakeja ja suuri osa hyväksymistämme laeista on usein tarpeettomia. Jotkut, erityisesti pienyrityssektorilla, kritisoivat niitä sillä perusteella, että ne luovat heille suuria ongelmia. Heistä tuntuu, että heidän sektorinsa asioihin puuttuminen vaarantaa työllisyyden. Myönnän, että osa tästä kritiikistä on väärin kohdistettua, kun taas osa on usein oikeutettua.
Me täällä parlamentissa ja muissa toimielimissä puhumme usein Euroopan unionin tuomisesta lähemmäksi kansalaisiaan. Jos me haluamme tehdä näin, meidän on ehdottomasti tuotettava lainsäädäntöä, joka on tarpeellista, joka on ilmaistu yksinkertaisella kielellä ja jota ymmärtävät ne, joille se on tarkoitettu. Kun muistetaan se, että komissio on ainoa elin, joka voi tehdä lakialoitteita, toivon, että se pitää mielessään nämä asiat, kun se käsittelee kysymystä parempien lakien tuottamisesta unionille.

Thors
Arvoisa puhemies, haluan aivan lyhyesti keskittyä Cotin mietintöön liittyvään tarkistukseen 2. Siinä komissiota kehotetaan osoittamaan varoja " Fight the fog" -kampanjaan, toisin sanoen selkokielisyyskampanjaan. Se on kampanja, jota komission englannin kielen kääntäjät ovat menestyksellisesti ajaneet. Koko komission olisi tuettava sitä. On erityisen tärkeää, että komissaarit ja pääjohtajat ymmärtävät tämän merkityksen, toisin sanoen sen, kuinka paljon kansalaisille ja jäsenmaille aiheutuvia turhia kustannuksia voisimme välttää, jos ihmiset ymmärtäisivät, mitä lukee esitteissä, hakemuslomakkeissa ja niin edelleen.
Monilla jäsenmailla on erittäin hyviä kokemuksia tästä, esimerkiksi Isossa-Britanniassa, Belgian Valloniassa ja Pohjoismaissa. Meidän on puhuttava sellaista kieltä, joka on kullekin kielelle ominaista - ei " euroslangia" . Tämä edellyttää komissiolta keskitettyä panosta, sitä että tähän osoitetaan varoja. Toivon, että komission korkein johto ymmärtää selkeyden ja avoimuuden tärkeyden ja että te komissiossa tuette näitä ponnisteluja.

Pinheiro
 - (PT) Arvoisa puhemies, haluaisin komission puolesta onnitella oikeusasioita käsittelevää valiokuntaa sen säädöskäytännön parantamiseen tähtäävästä työstä, jonka tavoitteena on luoda yhteisiä suuntaviivoja koskeva toimielinten välinen sopimus säädöstekstien valmistelun laadusta. Olen ilahtunut huomatessani, että esittelijöiden kanta on suurelta osin sama kuin komission kanta. Kyseinen asia on ensiarvoisen tärkeä meidän kaikkien kannalta, koska sillä on keskeinen merkitys Euroopan unionin kansalaisten ja toimielinten suhteiden kannalta, koska säädöksissä määritellään meidän kaikkien Euroopan yhteisön alueella asuvien oikeudet ja velvollisuudet. Viime vuosina säädöskäytäntöä on oikeutetusti arvosteltu ja tämänhetkinen pyrkimys tarpeellisen tasapainon palauttamiseksi on suora seuraus Amsterdamin konferenssista tehdystä kannanotosta, jonka mukaan asiassa on tarpeen ryhtyä toimiin.
Mitä rouva Palacion mietintöön tulee, haluaisin muistuttaa, että ehdotusta toimielinten välistä sopimusta koskeva teksti on kaikkien kolmen toimielimen välisen tiiviin yhteistyön ja pitkien, yli vuoden kestäneiden keskustelujen tulos. Korostan siis kyseisen sopimuksen tärkeyttä pyrkimyksissämme avoimuuteen lainsäädännön valmistelussa.
Valitan, etten tällä hetkellä ota kantaa yhteenkään tarkistukseen, koska minua ei ole valtuutettu siihen eikä komissio ole vielä ottanut asiaan kantaa.
Vuonna 1997 laaditun kertomuksen " Säädöskäytännön parantaminen" jälkeen, josta tänään keskustelemme, komissio on esittänyt muitakin kertomuksia, joista parlamentille viime viikolla toimitettu vuoden 1998 " Säädöskäytännön parantaminen" on se, joka korostaa komission pyrkimystä säädöskäytännön parantamiseen. Herra Cotin laatimassa mietinnössä esitettyjen tavoitteiden mukaisesti komissio on vahvistanut lainsäädäntöehdotukset vastaamaan toissijaisuusperiaatetta ja suhteellisuusperiaatetta ja ennen Amsterdamin sopimuksen allekirjoittamista se on soveltanut sopimuksen liitteenä olevaa pöytäkirjaa. Lisäksi komissio jatkaa yksinkertaistamista ja kodifiointia koskevien ehdotusten tekemistä sekä tiedonsaannin vahvistamisen sekä lainsäädäntöä koskevan tiedon paremman saatavuuden edistämistä.
Olemme samaa mieltä myös siitä, ettei toissijaisuusperiaatetta voida soveltaa tapauksissa, jotka kuuluvat yhteisön yksinomaisen toimivallan piiriin eikä se voi kyseenalaistaa yhteisön säännöstöä. Mielestämme toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita tulee soveltaa tasapuolisesti, kuitenkin dynaamisesti ja joustavasti, kuten Amsterdamin pöytäkirjassa muistutetaan.
Arvoisa puhemies, haluaisin tarkentaa kolmea pientä kohtaa: toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden, yhteisön lainsäädännön yksinkertaistamisen, selkeyttämisen sekä paremman saatavuuden mahdollistavien teknisten välineiden käsittely yhdessä mietinnössä oli puhtaasti käytännöllinen valinta etsiessämme kokonaisnäkemystä kaikesta siitä, joka vaikuttaa säädöskäytännön parantamiseen.
Toiseksi, mitä komission lainsäädäntötyössä toteuttamaan kuulemiseen tulee, vaikuttaa siltä, että olette kanssani samaa mieltä siitä, että tämän vuoden aikana komissio sovelsi sitä huomattavasti keskitetymmin.
Ja lopuksi puitedirektiiveistä haluaisin sanoa, että komissio käytti kyseistä välinettä ainoastaan erityistapauksissa ja huolehti aina tarkasti siitä, ettei niistä aiheutunut poikkeamia kansallisten lainsäädäntötekstien osalta.

Puhemies
Kiitokset arvoisa komissaari Pinheiro!
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00 .
(Istunto päättyi klo 19.50.)

