Pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Seppänen
Arvoisa puhemies, pöytäkirjassa on selvä virhe liittyen komissaari Bangemannin täällä käyttämään puhevuoroon. Komissaari Bangemannin piti puhua kahdesta julkilausumasta: komission kannasta transatlanttisiin suhteisiin sekä Echelon-järjestelmästä. Komissaari Bangemann ei puhunut Echelon-järjestelmästä varsinaisessa puheenvuorossaan eikä edes maininnut, että hän aikoo puhua siitä myöhemmin. Tämä voidaan tarkistaa sanatarkoista istuntoselostuksista. Tämän pohjalta täytyy sanoa, että herra Bangemann rikkoi parlamentin menettelytapoja, kun hän ei puhunut Echelon-järjestelmästä, vaan ainoastaan toisesta komission julkilausumasta. Komissaari Bangemann ei ollut lainkaan valmistautunut puhumaan Echelonista. Hänellä ei ollut siitä mitään sanottavaa. Hän ei tiennyt siitä mitään. Tämän takia mielestäni parlamentin ei pidä hyväksyä sitä, että komissaari Bangemann olisi antanut julkilausuman tästä Echelonista. Minä ehdotan, että komissio pakotetaan antamaan uudelleen julkilausuma Echelonista, jotta asia tulee asianmukaisesti käsitellyksi, niin että myös parlamentin jäsenet voivat käyttää siitä puheenvuoroja. Toivoisin, että pöytäkirjaa tämän komissaari Bangemannin käyttämän puheenvuoron osalta muutettaisiin ja että asia palautettaisiin komissiolle uutta julkilausumaa varten.

Puhemies
Kiitän herra Seppästä hänen kannanotostaan. Mielestäni ei kuitenkaan voida sanoa, että työjärjestystä on rikottu, vaikka parlamentin omien yksiköiden ja komission yksiköiden välisessä tiedonkulussa onkin ollut ongelma, jonka vuoksi eilisiltainen keskustelu ei sujunut sovittujen menettelyjen mukaisesti. Tästä näkökulmasta ymmärrän teidän ja keskustelussa läsnä olleiden kollegoiden pettymyksen, johon viittasitte.

Kreissl-Dörfler
Arvoisa puhemies, se, mitä kollega Seppänen sanoi, on valitettavasti totta, ne eivät olleet mitään vahinkoja. Täällä viitattiin kolme kertaa siihen, että käsittelyn on koskettava niitä molempia, ja sitten sanottiin, että se tapahtuu kahdessa osassa, vaikka kaikille oli selvää, ettei se onnistu kahdessa osassa. Vasta lopuksi sanottiin sitten, että kysymyksiäkin voidaan vielä esittää. Sitten vain molemmat suuret ryhmät saivat puheenvuoron. Niin ei voi yksinkertaisesti toimia. Vastustamme päättäväisesti tällaista menettelyä. Aihetta ei voi käsitellä niin kuin herra Bangemann käsitteli sitä eilen.

Puhemies
Kiitän teitä. Onko muuta huomautettavaa?
(Parlamentti hyväksyi pöytäkirjan.)

Varainhoitoasetuksen muuttaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Dell'Alban laatima budjettivaliokunnan mietintö (A4-0308/98) 21. päivänä joulukuuta 1977 annetun Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen muuttamisesta.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ymmärrän, ettei tämä mietintö herätä kovin suurta kiinnostusta, mutta se on tarpeellinen ja tärkeä asiakirja parlamentin ja Euroopan unionin kannalta sekä siksi, että talous- ja rahaliiton välineet saadaan kaikin puolin integroitua unionin säännöstöön. Varainhoitoasetus kuuluu perussäädöksiin: sen tarkoitus on määrittää toimielinten väliset suhteet ja se tapa, millä ne aina komissiota myöten toteuttavat Euroopan unionin talousarviota. Euron käyttöönotto Euroopan unionissa antaa aiheen ja perusteet sille, että nyt toteutetaan joitakin tietyin väliajoin toteutettavia toimia, tässä tapauksessa muutetaan varainhoitoasetusta.
Tässä mietinnössä parlamentti ilmaisee kantansa muutoksiin, joita komissio on ehdottanut ja jotka pääpiirteittäin hyväksymme tietyin tarkistuksin, joita yritän lyhyesti kuvailla. Tämän mietinnön aihepiiri on varsin rajattu, mistä syystä budjettivaliokunta on päättänyt seurata komission viitoittamalla tiellä eli rajoittaa varainhoitoasetukseen tehtävät erityismuutokset kaikkein kiireellisimpiin asioihin eli sellaisiin, joiden ansiosta nämä toimet voidaan saattaa voimaan 1. tammikuuta 1999 - tarkoituksena nimenomaan huomioida euro varainhoitoasetuksessa - ja siirtää seuraavaan, pian tehtävään uuteen muutosehdotukseen muut tarkistukset, joista voitaisiin hyvin olla täysin yhtä mieltä mutta joita en valiokunnan nimissä enkä varsinkaan esittelijänä periaatteesta halua kannattaa. Sama koskee myös niiden kollegoiden tarkistuksia, jotka ovat ehdottaneet näitä laajempia muutoksia.
Tarkastellaanpa yksityiskohtaisesti, mistä on kyse. Ennen kaikkea on kyse euron huomioon ottamisesta varainhoitoasetuksessa ja niiden mekanismien mukauttamisesta, joilla euroalueeseen kuuluvat maat toimivat unionin talousarvion maksajina ja saajina. Toiseksi on kyse varainhoitoasetuksen sovittamisesta yhteen erään talous- ja rahaliiton hyvin tärkeän määräyksen, sakkojärjestelmän, kanssa. Tiedämme, että jäsenvaltioille, jotka eivät noudata määräajassa yhteisen talouspolitiikan normeja ja sääntöjä, voidaan asettaa sakkoja. Parlamentin tarkistuksilla haluamme sisällyttää talousarvioon tällaiset sakot ja siirtää ne sitten Maastrichtin sopimuksen mukaisesti - toimella, jolla säädetään yleissääntöihin kohdistuvasta poikkeuksesta - euroalueeseen kuuluville maille. Useissa tarkistuksissa puututaan myös muiden toimielinten täytäntöönpanovaltaan. Amsterdamin sopimuksella lakkautetaan alueiden komitean ja talous- ja sosiaalikomitean yhteinen organisaatiorakenne. Esitetyn tarkistuksen tarkoituksena on saattaa teksti tuon määräyksen mukaiseksi. Ehdotamme, että niiden toimielinten joukkoon, joiden täytäntöönpanovalta tunnustetaan - näihin kuuluvat alueiden komitea ja talous- ja sosiaalikomitea - lisätään myös oikeusasiamies. Tämä on meistä mahdollista, ja ehdotamme tätä muutosta mietinnössäni.

Sarlis
Arvoisa puhemies, haluaisin korostaa, että talousarvion valvontavaliokunta hyväksyi yksimielisesti 4 tarkistusta, jotka edustamani Euroopan kansanpuolueen ryhmä oli esittänyt, jotta talousarvion valvontavaliokunnan lausunto voitaisiin toteuttaa, ja koska niin kävi, päätimme jatkosta Dell'Alban budjettivaliokunnan mietinnön hyväksymisen jälkeen.
Haluaisin kiinnittää parlamentin ja komission huomion esittämäämme tarkistukseen, joka koskee UCLAFin toimivallan laajuutta myös yhteisön muiden toimielinten valvonnassa. Se on lisäys 22 artiklan 2 kohtaan, joka antaisi UCLAFille mahdollisuuden toteuttaa kaikkia toimielimiä koskevien budjettikohtien toteuttamistapojen osalta valvontatehtäväänsä, ja toivon kovasti, että tämä tarkistus hyväksyttäisiin.
Muut 3 tarkistusta liittyvät tiettyjen kolmansia maita koskevien ohjelmien käsittelyyn, erityisesti ehdokasmaita koskevien, ja ne liittyvät niiden omaehtoiseen hallinnointimahdollisuuteen yhteisön määrärahojen osalta.
Arvoisa puhemies, lopuksi toistan, että olisi tärkeää, jos nämä tarkistukset voitaisiin hyväksyä, ennen kaikkea mainitsemani tarkistus, joka koski UCLAFin toimivallan laajentamista, jotta se voisi valvoa myös muita Euroopan unionin toimielimiä ja virastoja. Tässä vaiheessa haluaisin saada tietää myös herra komissaarin näkemyksen siitä, voiko komissio hyväksyä nämä 4 talousarvion valvontavaliokunnan esittämää tarkistusta.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, voin pääosin tukea ehdotettua varainhoitoasetuksen muutosta. Euroopan yhdentymisen kunnianhimoinen kehittäminen ja sen sopimuksellinen perusta eli Maastrichtin sopimus, Edinburghin huippukokous tai Amsterdamin sopimus on muuttanut alkuperäistä varainhoitoasetusta merkittävästi. Tätä muutosta voidaan pitää ensimmäisenä askeleena kohti yleistä tarkistusta, jonka avulla tekstistä saataisiin taas sisällöltään yhtenäisempi.
Sallikaa minun kuitenkin ottaa tämä käsiteltävänä oleva muodollinen muutos ennen kaikkea lähtökohdaksi sen taustalla olevien sisällöllisten muutosten tärkeyden korostamiseksi. Varainhoitoasetuksen muutos on pieni mutta merkittävä ulottuvuus matkalla rahaliiton kolmanteen vaiheeseen. Ensinnäkin, ja tämän tiedämme jo unionin ensi vuoden talousarviota koskevista parhaillaan käytävistä neuvotteluista, euro korvaa muutaman viikon kuluttua ecun rahayksikkönä. Talousarviotakin on valmistettava siihen. Toisaalta on kyse myös siitä, että yhteisön talousarviota koskevat säännöt mukautetaan vakaus-, talousja kasvupakettiin. Tällöin on kyse yhteisen eurooppalaisen rahan selkärangasta. Voimme hyvin muistaa eri jäsenvaltioiden ponnistelut taloudellisen lähentymisen aikaansaamiseksi, joka on vakaan euron edellytys ja perusta. Vakaus- ja kasvusopimuksen on tarkoitus varmistaa tulevaisuudessakin, ettei jäsenvaltioissa sallita liian suuria budjettivajeita. Sakkojärjestelmä koskee näin ollen myös yhteisön talousarviota, josta tulee sopiva väline sakkojärjestelmän yhteyteen. Tästä järjestelmästä johtuu tavoitellun mukautumisen tärkeys. Tavoitteenamme on oltava sen osalta niin kuin yleensäkin se, että teemme sisäisin menettelytavoin kaiken valmiiksi euron käyttöönottoa varten ja takaamme sen yhteydessä mahdollisimman suuren avoimuuden.

Colom I Naval
Arvoisa puhemies, mitä voisin lisätä esittelijöidemme sanoihin? En juuri mitään, ja näin ollen pyrin olemaan lyhytsanainen. Ensiksi haluaisin kuitenkin onnitella heitä ja aivan erityisesti herra Dell'Albaa, joka on tehnyt erinomaisen työn kuivasta ja kuitenkin keskeisestä aiheesta. Lainsäädäntöön liittyvät työt ovat yleensä ehkä vähemmän hauskoja kuin valiokunta-aloitteiset mietinnöt mutta aivan yhtä tärkeitä tai tärkeämpiäkin.
En haluaisi kiistellä herra Sarlisin kanssa, joka on käyttänyt osan ajastaan esittelijänä saadakseen puolueryhmälleen joitakin tarkistuksia. Haluaisin muistuttaa parlamentille, että hän on nimenomaan korostanut erästä kompromissitarkistusta Euroopan kansanpuolueen ryhmän ja Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmän välillä.
Menen itse asiaan, ja vaikka, jos aikaa jää, mainitsenkin myöhemmin muita aiheita, Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä haluaisi painottaa kahta seikkaa: asetuksen ajan tasalle saattamista ja oikeusasiamiestä.
Kuten Gianfranco Dell'Alba hyvin sanoi, meidän on uudestaan saatettava ajan tasalle vuoden 1977 varainhoitoasetus. Siinä otetaan huomioon unionista tehdyn sopimuksen ja Amsterdamin sopimuksen uutuudet tai ainakin laaditaan ennakoivat säännökset sen voimaantuloa varten. Siinä ei ole mitään pahaa, päinvastoin. Se on kuitenkin ties kuinka mones kerta. Kukaan ei enää tiedä, onko se seitsemäs, kahdeksas, yhdeksäs kerta. Kukaan ei tiedä sitä.
Ja vaikka uusi varainhoitoasetus onkin muodollisesti asianmukainen, kenties tarvitaan todellakin täysin uutta varainhoitoasetusta.
Euroopan unioni, joka valmistautuu itälaajentumiseen, on hyvin erilainen kuin Euroopan talousyhteisö 1970-luvulla, jolloin luotiin tämän parhaillaan tarkastelemamme varainhoitoasetuksen perusta. Kyseessä oli yhteisö, jolla ei vielä ollut, eikä nytkään ole, yleisillä, välittömillä vaaleilla valittua Euroopan parlamenttia ja joka oli käynnistämässä etelän maiden, Kreikan, Espanjan ja Portugalin jäsenyysneuvotteluja. Olemme hyvin kaukana niistä näkymistä.
Näin ollen mielestäni komission, joka on sanonut meille niin monta kertaa kannattavansa uuden varainhoitoasetuksen laatimista, olisi ryhdyttävä siihen. Olemme ymmärtäneet, että on olemassa jopa työasiakirjoja, joita meille todellakaan ei ole lähetetty, mutta joita jotkut meistä ovat tietenkin saaneet. Kyseiset työasiakirjat olisi kuitenkin lähetettävä parlamenttiin ja niistä olisi keskusteltava, olisi käynnistettävä vuoropuhelu tämän uuden varainhoitoasetuksen uudistuksesta mitä pikimmin. Se on ehdottoman tärkeää.
Toinen merkittävä poliittinen seikka on oikeusasiamiehen asianmukainen huomioon ottaminen. Euroopan parlamentti voisi todellakin ottaa kunnian sen luomisesta, koska se tapahtui Maastrichtissa käsitellystä parlamentaarisesta aloitteesta, mutta mielestämme oikeusasiamiehen toimisto poliittis-institutionaalisena elimenä vaatii erityiskohtelua, joka päätöslauselmaluonnoksen tarkistuksissa sille myönnetään. Juuri oikeusasiamiehen riippumattomuus edellyttää sitä, ettei sitä sisällytetä Euroopan parlamentin talousarvioon. Jos alueiden komitea ja talous- ja sosiaalikomitea ovat neuvoston neuvoaantavia elimiä ja ovat omassa pääluokassaan, miksi oikeusasiamiehen oli määrä sisältyä parlamentin talousarvion pääluokkaan? Se ei ole poliittisesti johdonmukaista. Näin ollen puollamme sen eriyttämistä erityiseen pääluokkaan.
Ehkäpä puolet päätöslauselmaluonnoksen tarkistuksista koskee tätä asiaa. Mitä muihin tarkistuksiin tulee, hyvät jäsenet, ne kattavat ajan tasalle saattamisen muita seikkoja, joista olemme täysin yhtä mieltä: euro, vakaus- ja kasvusopimuksen sakot, hajautetut elimet, kahden komitean yhteisen organisaatiorakenteen välttämätön, johdonmukainen lakkautus - tosiaankin on todettu, ettei Maastrichtin " keksintö" ollut tehokas. Tästä kaikesta olemme yhtä mieltä, ja tarkistuksissa muotoillaan se, mitä voisimme kutsua parlamentin opinkappaleeksi tästä asiasta. En siis toista sitä enää. Sanon kyllä kuitenkin vielä kerran sen, että toivomme, että Euroopan komissio antaisi meille hyvin pian sellaisen varainhoitoasetuksen, joka jo olisi tarkoitettu sellaiselle Euroopalle, joka yltää kauas nykyisten rajojensa ulkopuolelle.

Kjer Hansen
Myös liberaaliryhmän mielestä ehdotetut muutokset ovat tärkeitä, ja haluan erityisen mielelläni kiittää PPE-ryhmän herra Sarlisia siitä, että hän huolehti talousarvion valvontavaliokunnan tarkistuksen esittämisestä. Paljon Phare-asioiden kanssa työskentelevänä sydämelläni on tietenkin korostaa niitä esitettyjä tarkistuksia, jotka koskevat hajauttamista. Hajauttaminen voi mahdollistaa Phare-toimenpiteiden paremman hallinnon ja samalla tukea osaltaan laajentumisen edistämistä Itä- ja Keski-Euroopan maihin. Voin sanoa minua ihmetyttävän suuresti, ettei komissio omaaloitteisesti tehnyt mitään hajauttamisen eteen. Aloitimmehan keskustelun jo viime vuoden lopulla, jolloin komissio hyvin myönteisesti ilmaisi toivovansa hajauttamista ja mielellään toteuttavansa sen. Kysymys oli myös Agenda 2000 -asiakirjoista, ja kuitenkaan komissio ei ole käyttänyt tilaisuutta hyväkseen esittääkseen tähän alueeseen liittyviä konkreettisia ehdotuksia. On jokseenkin kummallista, että sanotaan yhtä, mutta tehdään toista. Tämän vuoksi meidän on Euroopan parlamentin puolelta huolehdittava siitä, että komissio täyttää lupauksensa ja pysyy sanoissaan.
Hajauttamisen kannalta on tärkeää se, että voidaan ilmaista selkeää poliittista tahtoa edistää Itä- ja Keski-Euroopan maiden mahdollisuutta tulla mukaan EU: hun. Hajauttaminenhan on tavallaan rakennerahastojen edelläkävijä ja samalla keino, jonka avulla uudet jäsenvaltiot voivat saada hallintorakenteensa kuntoon, saada kokemuksia ja valmistautua hyvin EU-jäsenyyteen. Samalla on jo olemassa suosituksia, joita tilintarkastustuomioistuin kannattaa voimakkaasti, koska ne sisältävät muutoksia, joiden avulla voimme nujertaa joitakin Phare-hallinnon nykyisiä ongelmia.
Haluan myös mielelläni suositella näitä tarkistuksia virkatovereille ja toivoa niille suopeaa tukea. Ne ovat osa selviä merkkejä siitä, että toivomme laajentumisen edistämistä. Ne voivat viitoittaa tietä jäsenyydelle ja niiden avulla voimme saada aikaan entistä tehokkaamman Phare-ohjelman.

Liikanen
Arvoisa puhemies, komissio on tyytyväinen pääpiirteissään suotuisaan lausuntoon, jota budjettivaliokunta ehdottaa hyväksyttäväksenne ja joka koskee varainhoitoasetuksen kahdeksatta muutosesitystä.
Tämä ehdotus on viimeinen täsmällinen tarkistusehdotus ennen varainhoitoasetuksen yleistä uudistamista, jonka johdosta komissio esitteli 22. heinäkuuta työasiakirjan, jonka tarkoituksena on aloittaa laaja toimielinten välinen kuulemismenettely. Herra Colom I Naval toivoi, että komissio esittelisi ehdotuksen muodollisesti ja virallisesti Euroopan parlamentissa. Ei hätää, hoidan asian.
Kahdeksannen muutosesityksen pyrkimyksenä ei ole muuttaa varainhoitoasetuksen asiasisältöä. Tämän ehdotuksen tavoitteena on vain tehdä ne kiireelliset ja rajatut tarkistukset, joita euron käyttöönotto ja vakaussopimus sekä Amsterdamin sopimuksen voimaantulo - jonka ainoa vaikutus varainhoitoasetukseen on, ottaen huomioon talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean yhteistä organisaatiorakennetta koskevan pöytäkirjan nro 16 poistaminen, ottaa käyttöön erityinen osasto kummallekin elimelle - edellyttävät.
Komissio voi sitoutua ottamaan vastuulleen monet talousarviovaliokunnan ehdottamista tarkistuksista. Kyse on tarkistuksista 2, 3, 4, 6, 7, 10, 11, 14, 16, 19 ja 20, joiden tavoitteena on myöntää oikeusasiamiehelle erityinen talousarvion pääluokka, ja tarkistuksesta 22, jonka tavoitteena on saada eri voimaantulopäivämäärä euroon ja vakaussopimukseen liittyville osille 1. tammikuuta 1999 ja Amsterdamin sopimukseen liittyville osille ratifioinnin jälkeen.
Komissio ei voi kuitenkaan vetää takaisin eräitä tarkistuksia, joiden hyväksymistä en suosittele teknisistä syistä, joita aion tarkentaa, ja siitä olennaisesta syystä, että kyse on asiasisällön tarkistuksista, joiden vuoksi ei ole mahdollista noudattaa euron voimaantulosta tammikuun 1. päivänä aiheutuvaa tiukkaa aikataulua.
Mitä tarkistukseen 21 tulee, toisin kuin siinä annetaan ymmärtää, liiallisista alijäämistä maksettavat sakot - kuten kilpailuoikeuksien vastaisista rikkomuksista maksettavat sakot jo nykyisin - eivät ole kovin selviä talousarvion laatimishetkellä. Talousarvioon ei voida kehitellä vastaanottorakennetta tarkempaa järjestelmää. Mitä hajautettuihin elimiin liittyviin tarkistuksiin 1, 8, 9, 12, 13 ja 15 tulee, elimillä on oma talousarvionsa ja varainhoitoasetuksensa. Yleistä talousarviota koskevan varainhoitoasetuksen ei pidä kattaa hajautettuja elimiä, vaan pikemminkin näihin elimiin sovellettavan erityisen lainsäädännön. Mitä toimielinten välistä yhteistyötä koskeviin tarkistuksiin 5 ja 17 tulee, tätä yhteistyötä voidaan komission mielestä säädellä toimielinten välisillä hallinnollisilla järjestelyillä, kuten yleisiä kilpailuja ja ostoja säädellään jo nyt. Mitä komission tutkimusten tekemisoikeutta koskevaan tarkistukseen 18 tulee, kysymys ei liity varainhoitoasetukseen vaan toimielinten välisiin järjestelyihin. Komissio ei vastusta periaatteessa UCLAFin toimivaltuuksien laajentamista, mutta se voidaan hoitaa toimielinten välisellä järjestelyllä.
Varainhoitoasetuksen yleisen uusimisen osalta vastaavat tarkistukset voitaisiin tarpeen mukaan sisällyttää siihen aikanaan. Rouva Kjer Hansen esitti kysymyksen budjettivaliokunnan tarkistuksista 1, 3 ja 4, jotka liittyvät Phare-ohjelman hajauttamiseen. Komissio hyväksyy syyskuun aikana tarkistetun asetusehdotuksen hakijamaille annettavan avun yhteensovittamisesta liittymistä edeltävän strategian kehyksessä, jolloin Phare-ohjelma voidaan hajauttaa. Tätä kohtaa käsitellään myös silloin, kun varainhoitoasetusta uusitaan yleisesti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.00.

Vuoden 1999 yleinen talousarvioesitys
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston esittelemä varainhoitovuoden 1999 yleinen talousarvioesitys.

Ruttenstorfer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, minulla on nyt kunnia selostaa parlamentille tuloksia budjettiasiain neuvoston kokouksesta, joka pidettiin Brysselissä 17. heinäkuuta 1998. Ennen kuin kuitenkaan alan käsitellä tätä 17. heinäkuuta pidettyä menestyksellistä kokousta, haluaisin korostaa myös jatkuvasti parantuvaa yhteistyötä toimielintemme, parlamentin, neuvoston ja komission välillä. Parantuminen näkyi selvästi jo viime vuonna ja näyttää suureksi ilokseni jatkuvan myös tänä vuonna. Molemmat kolmen osapuolen kokoukset 31. maaliskuuta ja 23. kesäkuuta olivat monista asiaan liittyvistä vastakohtaisuuksista huolimatta hengeltään sellaisia, että keskinäisiä näkökantoja, toiveita ja tärkeysjärjestyksiä ymmärrettiin. Samaa voi kai sanoa 17. heinäkuuta pidetyn neuvoston kokouksen, jossa oikeudelliset perustat olivat tärkeänä aiheena, johdosta käydyistä keskusteluistamme. Tästä asiasta puhumme vielä esityslistan seuraavan kohdan yhteydessä.
Haluaisin nyt käsitellä vuoden 1999 talousarvioesitystä ja esittää aluksi ne periaatteet, joiden pohjalta neuvosto on laatinut vuoden 1999 talousarvioesityksen. Maatalousmenojen osalta sovimme, että käsittelemme vielä syksyllä oikaisukirjelmän, jotta voimme ottaa huomioon kesäkuussa 1998 kokoontuneen maatalousasioiden neuvoston päätökset ja ajan tasalle saatetut tarvearviot. Päätimme, että Edinburghissa annetut rakennetoimia koskevat lupaukset pidetään eli niiden jatkorahoitus taataan.
Muiden politiikkojen osalta laadimme selvät painopistealueet käytettävissä olevien taloudellisten mahdollisuuksien rajoissa, ja talousarvioon laitettiin näiden painopistealueiden puitteissa realistiset määrärahat, jotka eivät kuitenkaan estä yhteisön tärkeiden politiikkojen toteuttamista. Me otamme huomioon 29. lokakuuta 1993 solmitun toimielinten välisen sopimuksen kriteerit ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 12. toukokuuta 1998 antaman tuomion, joka koskee oikeudellista perustaa. Otamme lisäksi huomioon merkityksettömät menot ja rahoitusnäkymien otsakkeiden ylärajan jättämät merkittävät pelivarat.
Hallintomäärärahojen osalta hyväksyimme kokonaismenojen rajoitetun lisäyksen, jolloin välttämättömien menojen osalta ei tehdä poikkeusta etukäteen. Torjuimme uusien virkojen perustamisen, poikkeuksena unionin viimeisen laajentumisen tai Amsterdamin sopimuksen toteuttamisen edellyttämä tarve. Lisäksi torjuimme virkojen muutokset tai ylennykset urakehityksen puitteissa. Niiden osalta olimme sitä mieltä, että toiminnallisiin vaatimuksiin on yleensä vastattava parantamalla ammatillista osaamista, uudistamalla varusteita ja työtapoja ja siirtämällä olemassa olevia virkoja, jolloin tästä periaatteesta voidaan poiketa vain yksittäisissä tapauksissa, joissa se on todistettavasti välttämätöntä.
Näiden itse asetettujen periaatteiden noudattaminen kohtuullisen talousarvion aikaansaamiseksi johti todellisuudessa seuraaviin tuloksiin: maatalousmenoissa - siis rahoitusnäkymien otsakkeessa 1 - neuvosto on säilyttänyt komission talousarvioehdotuksessaan ehdottaman kokonaissumman. Rakennerahastojen osaltakin neuvosto säilytti Edinburghin päätöksien noudattamiseksi komission talousarvioehdotuksessaan ehdottamat summat.
Sisäisten politiikkojen osalta neuvosto on päättänyt leikata sekä maksusitoumusmäärärahoja että maksumäärärahoja. Ulkoisten politiikkojen osalta neuvosto on päättänyt Cannesin päätösten noudattamiseksi lisätä maksusitoumusmäärärahoja ja leikata maksumäärärahoja.
Lopuksi: hallintomäärärahojen osalta neuvosto hyväksyi kokonaismenojen 1 %: n lisäyksen. Kuten jo mainitsin, Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanon vaatimat uudet tehtävät, erityisesti Schengenin sihteeristön sulauttaminen ja toisen pilarin mukainen suunnittelu- ja varhaisvaroitusyksikkö, ovat vaatineet joitakin poikkeuksia tästä säännöstä.
Pienten toimielinten osalta neuvosto on tälläkin kertaa soveltanut viime vuonna käytettyä menetelmää, jonka mukaan tavallisiin hallintomenoihin myönnetään kokonaismääräraha.
Neuvoston päätösten vaikutukset talousarvioesityksen määrärahoihin voidaan tiivistää seuraavasti: maksusitoumusmäärärahat kohoavat yhteensä 96, 5 miljardiin euroon, mikä merkitsee 5, 5 miljardin euron eli 6, 05 %: n lisäystä vuoden 1998 talousarvioon verrattuna. Maksumäärärahat kohoavat yhteensä 85, 9 miljardiin euroon, mikä merkitsee 2, 3 miljardin euron tai 2, 81 %: n lisäystä vuoden 1998 talousarvioon verrattuna. Maksumäärärahat vastaavat näin ollen 1, 10 %: a yhteisön bruttokansantuotteesta.
Rahoitusnäkymien sisäisten politiikkojen ja ulkoisten politiikkojen otsakkeiden ylärajan alle jää 937 miljoonan ja 878 miljoonan euron liikkumavarat.
Lopuksi haluaisin kiittää Euroopan parlamentin valtuuskunnan kaikkia jäseniä, jotka osallistuivat aktiivisesti budjettiasiain neuvoston 17. heinäkuuta pidetyn kokouksen johdosta käytyihin neuvotteluihin. Iloitsen jo yhteistyön jatkumisesta tämän parlamentin kanssa ja erityisesti budjettivaliokunnan puheenjohtajan, herra Samlandin kanssa, sekä vuoden 1999 talousarvion esittelijöiden, rouva Dührkop Dührkopin ja herra Violan kanssa. Toivon, että vuoden 1999 talousarviomenettely voidaan saattaa päätökseen menestyksellisesti, kuten toimielimemme onnistuivat tekemään vuoden 1998 talousarvion osaltakin.
Arvoisa puhemies, hyvät Euroopan parlamentin jäsenet, minä kiitän teitä!

Liikanen
Arvoisa puhemies, vuoden 1999 talousarvioesitys muistuttaa suuresti alustavaa talousarvioesitystä. Ainoastaan 0, 5 %: n ero vahvistaa sen, että näkökannoissa on laajaa lähentymistä yhteisön vuoden 1999 budjetin osalta. Komission ja neuvoston on täytynyt sovittaa yhteen niukkuus ja unionin velvollisuudet, erityisesti mitä tulee Edinburghin ja Cannesin Eurooppa-neuvostojen päätöksiin.
Mitä tulee pakollisiin menoihin, komissio aikoo esittää oikaisukirjelmän lokakuun lopussa voidakseen ottaa huomioon uusimmat saatavilla olevat tiedot vuoden 1999 talousarvion viimeistelemiseksi. Tämä olisi vuonna 1997 menestyksekkäästi aloitetun menettelyn toinen soveltaminen. Päinvastoin kuin viime vuonna voi nyt hyvinkin tulla menovaatimuksia, jos tämän hetkiset kehityskulut eräillä markkinoilla toteutuvat.
Rakennetoimien osalta talousarvioesitys vakiinnuttaa maksumäärärahat komission ehdottamalle tasolle. Tämän pitäisi varmistaa vaatimusten täsmällinen rahoittaminen vuodeksi 1999, kun tiedetään Edinburghissa tehdyt päätökset.
Menoluokka 3, sisäpolitiikka, on ainoa luokka, jossa komission esityksiä on selvästi leikattu, jopa alle vuoden 1998 tason. Tätä on joskus vaikea ymmärtää, varsinkin kun jotkin näistä leikkauksista koskevat neuvoston painopistealueita, etenkin Leonardoa sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Nämä leikkaukset selitetään suhteessa asetuksissa oleviin viitemääriin, mutta vuoden 1995 yhteisen julistuksen hengen mukaista ei ole pitää näitä viitemääriä enimmäismäärinä.
Ulkopolitiikan osalta toteaisin lopuksi, että muistini mukaan ensimmäistä kertaa talousarvioesityksessä ylitetään alustavan talousarvioesityksen määrät. Tämä on johdonmukaista, kun oletetaan, että Pharen pyydetty vahvistaminen vuonna 1998 ei toteudukaan ja että neuvoston oli määrä saada valmiiksi ulkoisten yhteistyöohjelmien rahoitus siten, kuin näistä asioista päätettiin Cannesin Eurooppa-neuvostossa.
On suositeltavaa, että neuvosto järjestää tämän rahoituksen pääasiassa lisämenojen kautta ja siten rajoittaa leikkauksia muilla ulkoisen yhteistyön tärkeillä alueilla. Ennen kaikkea yhteisön vuoden 1999 talousarvioesitys on perustava vaihe vuoden 1999 talousarviomenettelyssä. Se tietää hyvää ensi vuoden talousarvion lisäksi myös kauaskantoisempien päätösten osalta, jotka toteutuvat seuraavassa taloudellisessa puitekehyksessä.

Samland
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, ennen kuin alan puhua neuvoston ensimmäiseen käsittelyyn esittelemästä talousarvioesityksestä, haluaisin mainita, että neuvoston, parlamentin ja komission yhteistyö oikeudellista perustaa koskevissa neuvotteluissa, joista puhumme vielä hetken päästä, on ollut erinomaista.
Niinä yhdeksänä vuonna, joina olen tehnyt tätä työtä, en ole ensinnäkään kokenut muita neuvoston kanssa käytyjä neuvotteluja, jotka alkavat klo 11.00 ja päättyvät illalla klo 19.00 tai 19.30 yhteistyöhön parlamentin kanssa. Neuvostohan on sen jälkeen päättänyt omalla vastuullaan talousarviosta. Toiseksi, nähtävänä on pitkän istuntoajan lisäksi myös sen tulos. Siihen on vaikuttanut myös puheenjohtajamaa Itävalta, ja toivotan teille samanlaista taitoa ja menestystä myös talousarvion jatkokäsittelyssä ja Agenda 2000: n toteutuksen yhteydessä.
Tämän kiitoksen jälkeen - minähän annan harvoin kiitosta, nauttikaa siis siitä vielä muutama minuutti - seuraa kuitenkin kritiikki. Mikä on tämän talousarvion linjaus? Viittasimme alusta alkaen siihen - rouva Dührkop esittää sen kohta kertomuksessaan - että tämä talousarvio on siirtymätalousarvio edellisen rahoitusnäkymäkauden lopun ja vuodesta 2000 alkavan uuden rahoitusnäkymäkauden välillä, ja sellaisena me sitä myös pidämme.
Sen vuoksi haluaisin selittää budjettivaliokunnalle yleisesti: teemme kaikkemme sitoaksemme vuoden 1999 talousarviomenettelyn Agenda 2000 -neuvotteluihin ja herra Colom I Navalin mietinnössä esitettyjen kantojemme mukaisiin tekijöihin, joustavuuden ratkaiseviin tekijöihin. Haluamme nähdä edistystä näillä alueilla Agenda 2000: n yhteydessä, jos haluamme noudattaa talousarviomenettelyä, joka vastaa periaatetta, jonka mukaan haluamme saavuttaa mahdollisimman alhaiset menot eli pitää jäsenvaltioiden keskimääräisen menotason suunnilleen yhteisön menojen tasolla. Ilmoitan siitä tässä vain, koska sillä on merkitystä talousarvion ensimmäisessä ja toisessa käsittelyssä täällä parlamentissa.
Neuvoston neuvottelujen tuloksista haluaisin sanoa muutaman sanan. Aluksi maatalouden osalta. Olimme hieman pettyneitä siihen, ettei heti neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä ollut mahdollista antaa selvää merkkiä maatalouspolitiikan osalta. Me luotamme kuitenkin siihen, että otamme sovitun tilapäisen menettelyn vakavasti ja että pääsemme marraskuun neuvotteluissa tulokseen komission oikaisukirjelmän pohjalta. Tulosten on käsityksemme mukaan oltava sellaisia, että rajoitamme tämän sektorin menoja ja keksimme keinoja, jotka mahdollistavat varojen parhaan mahdollisen käytön. Teimme niin jo viime vuonna varausehdotuksellamme, jota käytämme nyt uudelleen. Mehän olemme jo tehneet sitä varten työteknisiä ehdotuksia.
Saanen palauttaa mieliin, että meillä on tällä hetkellä 1, 3 miljardia ecua liikaa maatalousmenoja. Jos emme olisi viime vuonna 15 maatalousministerikolleganne katkerista vastalauseista huolimatta leikanneet menoja miljardilla eculla, meillä olisi nyt 2, 3 miljardin ecun vaje maataloussektorilla. Tämän vuoden ja 15: n viime vuoden kokemukset osoittavat siis, että voimme astua tämän askeleen vaarantamatta oikeudellisia lupauksia, joita annamme maatalouden direktiivien tai asetusten puitteissa.
Toiseksi, ja tämän sanon myös komissiolle, jotkin jäsenvaltiot kuuluvat taas vaativan sianlihan, voin ja maidon vientitukien lisäämistä, jotta Venäjän markkinat, jotka tällä hetkellä ovat viennin kannalta romahtamaisillaan, saataisiin taas houkutteleviksi. Yhteisön politiikan tavoitteena ei voi olla se, että yhteisön ulkopuolisten valuuttojen heilahteluja torjutaan vientitukia kasvattamalla. Älkää siis antako puhua itseänne ympäri, herra Liikanen, vaan pysykää kannassanne, teidän 19 kannassa, älkää antako periksi noille kuudelle, ja säilyttäkää linjanne, kun on kyse maatalousmenojen säästöjen saamisesta läpi myös vuoden 1999 talousarvion osalta.
Luokilla 2, 3 ja 4 on sisäinen yhteys. Luokan 2 kasvustahan me olemme keskustelleet kanssanne parlamentissa jo monta kertaa. Se ei johdu siitä, että kasvua tarvitaan, vaan se johtuu siitä, että tämä on tämänhetkisen rahoitusnäkymäjakson viimeinen vuosi, että rakennerahastot muuttuvat 31.12.1999 ja että kaikki käyttämättömät varat siirretään tälle vuodelle. Rakennerahastojen kasvuprosentit ovat suorastaan komeita. 17-18 % maksusitoumusmäärärahoissa ja noin 10 % maksumäärärahoissa. On suorastaan käsittämätöntä, minkälaisia rahasummia siellä on liikuteltava.
Tämän kasvun tuloksena on se, että teidän pitäisi nyt leikata luokissa 3 ja 4 se, mitä luokassa 2 on lisäystä, koska ette olleet tarpeeksi rohkeita tekemään jotain asian hyväksi - vaikka jotkin jäsenvaltiot, esimerkiksi Ranskan hallitus, tekivät neuvoston käsittelyssä siitä ehdotuksiakin. Jos tarkastelette nyt sitä, että olette esimerkiksi luokassa 3 leikanneet Leonardo-ohjelmaa, se on karkeassa ristiriidassa sen kanssa, mitä esititte omassa työohjelmassanne, nimittäin, että haluatte tehostaa koulutusohjelmia Euroopan vahvistamiseksi. Ette leikkaa sieltä 100 miljoonaa siksi, että se on todistettavasti liikaa tälle ohjelmalle, silloinhan olisi päädytty ehkä 86, 45 miljoonaan. Ei, te leikkaatte 100 miljoonaa, jotta summa täsmää, jotta luokan 3 kasvuluvut ovat pienemmät, jotta luokan 2 suuret kasvuluvut saataisiin korvattua.
Toinen aiheeni on ulkopolitiikka. Siellä asiat ovat vielä paljon huonommin. Ette ole onnistuneet saamaan neuvostossa läpi sitä, että jo vuonna 1998 päätettäisiin korjaavasta ja täydentävästä lisätalousarviosta, joka sisältää Phare-ohjelmaan myönnettävän 150 miljoonan ecun lisämäärärahan. Jos olemme rehellisiä, meidän on todettava: nuo 150 miljoonaa eivät ole tarpeen Pharen kannalta, eikä niitä tarvita vuonna 1999, koska talousarviovuoden 1998 lopulliset menoja koskevat luvut, jotka komissio antoi 30. kesäkuuta 1998, todistavat, että emme olleet 30. kesäkuuta 1998 mennessä sitoneet käytettävissä olevista Phare-määrärahoista yli 1 miljardia ecua, ja mikä on vielä paljon pahempaa, emme olleet sopimuksin velvoittaneet, siis sopimuksissa määränneet yli 2, 5 miljardin ecun käytöstä. Se merkitsee sitä, että pöydällä on 2, 5 miljardia ecua, josta miljardia ei ole varattu mihinkään ja 1, 5 miljardia voisi virrata sopimuksiin, jos sopimuksia saataisiin aikaan. Ja nyt haluamme vielä lisätä siihen 150 miljoonaa ja leikata samanaikaisesti esimerkiksi kansalaisjärjestöjen varoja.
Tällä ei ole enää mitään tekemistä kunnollisen finanssipolitiikan kanssa vaan pelkän ideologian kanssa. Cannesissa tehtiin kerran päätös, ja se on nyt pantava täytäntöön keinolla millä hyvänsä. Parlamentti ei ole päättänyt Cannesista, ja sen vuoksi emme pitäydy tässä neuvoston esityksen sisältämässä ehdotuksessa, emmekä pitäydy myöskään komission ehdotuksessa, jonka mukaan se toteutettaisiin aikaistetun menettelyn avulla. Kumpikaan ei ole järkevää, ja meidän on sanottava yhteisön jäseniksi haluaville hakijavaltioille seuraavat asiat: jos emme kykene yhdessä sitomaan varoja sovittuna aikana - ja saanen muistuttaa teitä vielä kerran siitä, että budjettivarat ovat vuosittaisia - näitä varoja ei voi myöskään käyttää. Tekin tulette huomaamaan, ettei parlamentti hyväksy 150 miljoonan ecun lisäystä luokkaan 4 koko maailman kansalaisjärjestöjen kustannuksella.
Lopuksi vielä kysymykseen, miten käsitellään erittäin tärkeää tutkimusta. Arvoisa neuvoston puheenjohtaja, te tiedätte, että vuoden 1999 talousarviota koskevien neuvottelujemme rinnalla käydään tutkimuksen viidettä puiteohjelmaa, talousarvion luokan 3 menojen erittäin tärkeää pilaria koskevia keskusteluja. Te tiedätte myös, että parlamentin viideksi vuodeksi ehdottaman 16, 3 miljardin ecun ja neuvoston tähänastisen kannan välillä on ristiriita. Kuulen oikein hyvin kolleganne äänen, joka ilmoittaa, että 29. syyskuuta pääsemme jo sovitteluratkaisuun. Olisin iloinen, jos näin kävisi. Sovitteluratkaisun esteenä ei varmasti ole ainakaan parlamentti vaan pikemminkin neuvosto: jos ratkaisun on tarkoitus olla sovitteluratkaisu, se ei voi olla 14 miljardia vaan 14: n ja 16, 3 miljardin välillä. Te tiedätte, että tämä on tärkeä ratkaisu, koska sillä on suuri sitova vaikutus vuoden 1999 talousarvioon - yli 60 % luokan 3 varoista on varattu tutkimukselle.
Jos ajattelemme esimerkiksi verkkojen saamia varoja, yhtäältä verkkojen ja toisaalta tutkimuksen välille voidaan luoda tasapainoinen rakenne, jos tiedetään, mitä viides tutkimuksen puiteohjelma ja sopimus tuovat tullessaan. Sen vuoksi voin vain vielä kerran pyytää teiltä sekä valtiovarainministerikollegoiltanne: synnyttäkää osaltanne riittävästi painetta, jotta pääsemme hyvissä ajoin ennen vuoden 1999 talousarvion ensimmäistä käsittelyä, mutta viimeistään ennen toista käsittelyä sopimukseen tutkimuksen viidennen puiteohjelman viiden seuraavan vuoden aikana saamista varoista. Tämän osalta toivon mielenkiintoista ja jännittävää jatkoa vuoden 1999 talousarvion käsittelylle.

Dührkop Dührkop
Arvoisa puhemies, minäkin haluan osaltani kehua neuvoston puheenjohtajaa yhteistyöstä, joka on mielestämme tähän saakka ollut esimerkillistä. Puheenvuoroni tulee itse asiassa olemaan lyhyt, sillä budjettivaliokunnan puheenjohtaja piti erittäin laajan alustuksen niistä eroista, joita puheenjohtajalle lausutuista kehuista huolimatta vuoden 1999 talousarvioesitysmenettelyssä voidaan yhä havaita.
Haluaisin kuitenkin mainita joitakin seikkoja. Haluaisin ensin toistaa, kuten on jo tehty, että vuoden 1999 talousarvion on oltava silta ja että tuota siltaa ei tule pitää ainoastaan kirjanpitoa koskevana asiana vaan määrätietoisena askeleena eteenpäin kohti Agenda 2000: ta koskevaa sopimusta ja uusia rahoitusnäkymiä. Mielestäni tuon sillan osaksi olemme yhdessä rakentaneet erään kappaleen: oikeudellisista perustoista aikaansaamamme sopimuksen. Haluan kuitenkin korostaa, että se on vain yksi kappale, ja mielestäni meidän olisi syytä olla ylpeitä siitä, että ratkaisimme jo monia vuosia asialistalla olleen kiistan.
Euroopan parlamentilla oli sovittelun aikana tilaisuus ilmaista poliittiset painopistealueensa. Viittaan tässä ennen kaikkea yhteen menoluokkaan. Budjettivaliokunnan puheenjohtaja sanoi jo täsmälleen sen, mitä mieltä parlamentti on menoluokasta 1 ja menoluokasta 2. Olemme sitä mieltä, ettei puheenjohtaja ole toteuttanut rahavaroista asianmukaista arviota yhteisön terveen talousarvion hyväksi.
Menoluokan 3 osalta haluaisin esittelijänä sanoa, ettei parlamentti voi olla yhtä mieltä sen käsittelystä. Menoluokka 3 on suosittua sanontaa käyttääkseni todellinen " syntipukki" . Neuvosto on tässä menoluokassa leikannut Euroopan parlamentille keskeisiä politiikkoja, jotta sen kirjanpito sopisi vuoden 1999 talousarvioon. Haastan neuvoston - myös herra Samland mainitsi sen - tunnustamaan oman epäjohdonmukaisuutensa. On nimittäin kummallista, että sen Cardiffissa ilmaisemat painopistealueet ovat samat kuin Euroopan parlamentin painopistealueet, mutta samainen neuvosto sanoo Leonardoohjelmasta - lainaan sanatarkasti englanniksi: "while bearing in mind the considerable success achieved by these programmes" , leikkaamme 100 miljoonaa.
Toinen helmi on taas se, että tämän vuoden alussa sovitussa työllisyyspolitiikkoja koskevassa kokonaispaketissa, sopimuksessa, jonka merkitystä neuvosto itse korosti Luxemburgissa ensimmäisessä käsittelyssä, pk-yrityksille tarkoitetusta tuesta leikataan 14 miljoonaa huolimatta siitä, että on kyse painopistealueesta neuvoston itsensä käyttämän ilmauksen mukaan.
Toisessa Cardiffin Eurooppa-neuvoston kappaleessa, kappaleessa 12, sanotaan, että aiomme kiinnittää erityistä huomiota työmarkkinoilla epäedullisessa asemassa oleviin ryhmiin, etnisiin vähemmistöihin, vammaisiin. Samaan aikaan kuitenkin neuvosto ja vieläpä puheenjohtajamaa, joka oli esitellyt nämä politiikat Luxemburgin Euroopan yhteisön tuomioistuimelle, poistavat nämä ohjelmat talousarviosta oikeudellisen perustan puuttuessa.
Lopuksi haluaisin sanoa menoluokan 4 osalta, että olen täysin samaa mieltä budjettivaliokunnan puheenjohtajan näkemyksestä, jonka sitä paitsi parlamentti on suuntaviivoissaan ilmaissut. Me emme aio myöntää sitä, että Phare-ohjelma pantaisiin täytäntöön niiden muiden velvoitteiden kustannuksella, joita Euroopan unionilla on kolmansia maita kohtaan.
Mitä tulee menoluokkaan 5, herra Ruttenstorfer, haluan muistuttaa teille, että tutkimuksen viidennen puiteohjelman ohella ratkaistavanamme on ennen parlamentin ensimmäistä käsittelyä toinen selvittämätön asia: eläkekysymys. Työntekijä on jo tehnyt oman osuutensa, työnantajan on nyt tehtävä omansa.
Toistan halukkuuteni, parlamentin halukkuuden, tehdä vastaisuudessa yhteistyötä, jotta tämä siltana toimiva talousarvio saataisiin päätökseen, niin että parlamentin painopistealueet ja heidän painopistealueensa olisivat mahdollisimman hyvin mukana.

Viola
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, yhdyn siihen, mitä valiokuntani puheenjohtaja sanoi neuvoston ja komission hyvästä yhteistyöstä trialogin yhteydessä ja vuoden 1999 talousarvion ensimmäisessä käsittelyssä, jonka komissio tänä vuonna aikaisti heinäkuun 17. päivään, jotta meillä olisi mahdollisuus hoitaa työmme asianmukaisella tavalla ottaen huomioon perustamissopimusten asettamat velvollisuudet ja toimitilat. Tässä varainhoitoasetuksessa hallintokuluihin varataan 4, 4 miljardia euroa, mikä on kaiken kaikkiaan 300 miljoonan euroa enemmän kuin vuonna 1998. Kuten viime vuonnakin, neuvosto on katsonut tarpeelliseksi määrittää kaikkien toimielinten normaaleihin hallintokuluihin varatun kiinteän kokonaissumman, joka on 1 %: n suurempi kuin vuonna 1998 mutta joka mahdollistaa kuitenkin huomattavan poikkeamamarginaalin perusteltuja erikoistapauksia varten. Neuvosto on soveltanut tätä marginaalia omassa tapauksessaan varsin laajasti - menojen kasvu on 5, 14 % - kun taas komission menojen kasvu on 1, 63 % ja muiden toimielinten 1, 52 %, parlamentti mukaan luettuna. Tässä yhteydessä on korostettava, että parlamentti on ainoa toimielin, jonka menojen kasvu on jäänyt alle 1 %: n rajan 0, 88 %: n suuruisella kasvuasteella.
Mitä henkilöstöön tulee, neuvosto on sallinut uusien virkojen perustamisen vain, jos ne liittyvät laajentumiseen tai Amsterdamin sopimuksen täytäntöönpanoon, ja torjunut muiden toimielinten esittämät muutokset ja lisäykset. Tarkemmin sanoen ensimmäisessä käsittelyssä kaavailtiin 109 viran perustamista ja vain 10 muutosta, toimielinten hallintokaavioiden tarkistamista muuttamalla joitain virkoja pysyvistä tilapäisiksi ja siirtämällä muilta toimielimiltä komissiolle 5 virkaa sairausvakuutusyksikköä varten. Todellisuudessa neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä harjoittamassa organisaatiopolitiikassa on kaksi seikkaa, jotka herättävät minussa hämmästystä ja jotka tuon julki varoen kuitenkin visusti puuttumasta neuvoston autonomisesti tekemiin päätöksiin.
Ensimmäinen huomautukseni on se, että koska neuvosto - mielestäni aivan oikein - on päättänyt sallia omassa henkilöstössään 71 uutta virkaa Amsterdamin sopimusta ja laajentumista silmällä pitäen, tätä varten olisi ollut hyvä määritellä heti alussa yhteinen toimintatapa, sillä sama ongelma on monilla muillakin toimielimillä, niin parlamentilla itsellään kuin komissiolla ja alueiden komiteallakin. Toinen huomautukseni on se, että minun on suoraan sanottuna vaikea ymmärtää, että jos neuvosto on katsonut tarpeelliseksi sallia itselleen 71 uutta virkaa, miksi se on toisaalta evännyt paljon vaatimattomammat pyynnöt, joita on tullut muilta toimielimiltä, kuten juuri alueiden komitealta, jonka tehtävät niin ikään ovat kiistatta lisääntyneet merkittävästi juuri Amsterdamin sopimuksen vuoksi. Näiden kahden komitean - alueiden komitean ja talous- ja sosiaalikomitean - ja Amsterdamin sopimuksen vaikutusten yhteydessä on puhuttava myös pöytäkirjan nro 16 eli näiden kahden komitean yhteisen organisaatiorakenteen lakkauttamisesta. Olen sitä mieltä, että on tärkeää pyrkiä toimielinten väliseen yhteistyöhön ja välttää mahdollisimman pitkälle päällekkäisiä kustannuksia - mitä olen useaan otteeseen korostanut - jotta voitaisiin panna täytäntöön kaikki Amsterdamin sopimuksessa määrättyä jakoa koskevat luvut ja jotta komiteoiden siirtyminen täysin itsenäisiksi yksiköiksi ei johtaisi toimintavaikeuksiin, jotka vaarantaisivat koko yhteistyön ja lisäisivät huomattavasti kustannuksia.
Tuomioistuimiin siirtyäkseni, yhteisön tuomioistuimen osalta 1 %: n rajan ylittyminen johtuu 10 uuden viran perustamisesta, mutta neuvosto ei sen sijaan suostunut tilintarkastustuomioistuimen kiinteistöhankkeita varten pyytämiin uusiin virkoihin, vaikka komissio oli sisällyttänyt nämä menot rahoitusnäkymiin. Parlamentin on nyt ilmaistava kantansa tähän, jotta voidaan määritellä, millä tavalla voidaan mahdollisimman johdonmukaisesti toteuttaa pyrkimys vähentää Luxemburgin uusiin rakennuksiin liittyviä budjettimenoja.
Lopulta, mitä tulee Euroopan parlamenttiin, neuvosto on hyväksynyt ennakkoarviomme tuloista ja menoista herrasmiessopimuksen mukaisesti. Samaa logiikkaa noudattaen tulkitsemalla väljästi sopimusta on hyväksytty myös oikeusasiamiehen ennakkoarvio tuloista ja menoista, mikä on johtanut huomattavaan vääristymään toisaalta niiden kriteerien, joilla oikeusasiamiehen ennakkoarviota tuloista ja menoista tarkastellaan, ja toisaalta niiden kriteerien välillä, joita sovelletaan muihin toimielimiin ja niihin rinnastettaviin elimiin. Haluan tässä yhteydessä korostaa, että oikeusasiamies on riippumaton toimielin: aiempi keskustelumme varainhoitoasetuksen muuttamisesta vahvisti tämän kiistatta. Tämä tarkoittaa, että sillä täytyy olla erillinen budjettiluokka, että se ei kuulu ainoastaan Euroopan parlamenttia koskevan 20 %: n suuruisen hallintomenoosuuden piiriin ja että tarvitaan kaksivaiheinen budjettikäsittely. Neuvoston asiassa omaksumassa lähestymistavassa ei oteta myöskään huomioon sitä, mitä parlamentti on jo päättänyt oikeusasiamiehen henkilöstön lisäyksestä. Tämä päätös on meille lähtökohta, jonka pohjalta arvioimme budjettivallan käyttäjän aina soveltamien menettelyjen mukaisesti, hyväksytäänkö ylimääräiset uudet virat. Ainakaan niitä ei hyväksytä neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä esittämässä laajuudessa.

Ruttenstorfer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kuuntelin edellisen puhujan kannanottoja erittäin kiinnostuneena ja panin ne myös merkille budjettiasiain neuvoston puheenjohtajana. Voin vakuuttaa teille, että pyrin tuomaan aloitteenne esiin neuvoston tulevissa neuvotteluissa. Erityisesti panin merkille, että olette samaa mieltä kanssani siitä, että maatalouden osalta on paras odottaa oikaisukirjelmää. Lisäksi panin merkille, että pidätte järkevänä varauksen tekemistä vuoden 1999 maatalousbudjettiin.
Panin luonnollisesti merkille myös varauksellisen suhtautumisenne Leonardo-ohjelman leikkaamiseen. Siihen voisi huomauttaa, että neuvosto hyödyntää vuoden 1999 osalta sinänsä täysin koko ajanjaksolle laaditun budjetin. Myönnän kuitenkin mielelläni, että leikkaus edelliseen vuoteen verrattuna on suuri ja että Leonardo-ohjelma on menestyksellinen ohjelma.
Voin sanoa teille tässä yhteydessä, että neuvosto tutkii parhaillaan päätösehdotusta, jossa ehdotetaan Leonardo-ohjelman jatkamista vuosina 2000-2004 ja huomattavasti lisää varoja sille. Mitä tulee Phareen, neuvosto tunnustaa Phare-ohjelman toimeenpanoon liittyvät ongelmat ja on parlamentin tavoin kiinnostunut tämän ohjelman tehokkaasta hallinnosta. Sen vuoksi neuvosto olisi tyytyväinen, jos varainhoitoasetuksen muutosten seitsemäs kierros päättyisi ripeästi, koska se sisältää erityisesti uusia sääntöjä maksusitoumusmäärärahojen käytöstä, mikä tarkoittaa sitä, että näiden määrärahojen käytölle asetetaan määräaika. Odottaisimme siitä parannusta Phare-ohjelman ongelmiin.
Panin myös merkille merkityksen, jonka annoitte tutkimusmäärärahoja koskevalle kysymykselle. Voin vain vakuuttaa teille, että puheenjohtajamaa Itävalta pyrkii ratkaisemaan tutkimuksen viidettä puiteohjelmaa koskevan ongelman ajoissa, ensi sijassa hyvissä ajoin tutkimuksen edun kannalta, mutta luonnollisesti myös vuoden 1999 talousarvion laatimisen kannalta. Lopuksi panin merkille myös sen, että vaaditte henkilöstösuunnitelman laatimista neuvoston lisäksi myös yleisesti, ja pyrin saamaan nämäkin pohdinnat mukaan neuvoston jatkoneuvotteluihin.
Lopuksi haluaisin vielä kerran puolestani korostaa tämän talousarviomenettelyn yhteydessä tehtyä erittäin hyvää yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa ja toivoa samalla, että tämä hyvä yhteistyö jatkuu myös tulevaisuudessa.

Puhemies
Kiitän teitä, arvoisa neuvoston puheenjohtaja.

Talousarvion oikeusperusta ja toteuttaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Christodouloun laatima budjettivaliokunnan mietintö (A4-0296/98) ehdotuksesta Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välillä tehtäväksi toimielinten väliseksi sopimukseksi yhteisön toimien oikeusperustoista ja talousarvion toteuttamisesta.

Christodoulou
Arvoisa puhemies, tämä ei ole ensimmäinen kerta, kun kysymys oikeudellisista perustoista askarruttaa Euroopan parlamenttia ja Euroopan unionin elimiä yleisemmin. Jos muistan oikein, tämän asian kohdalla on ollut erimielisyyttä vuodesta 1981 lähtien, ja vihdoinkin nyt, niin monien vuosien kuluttua, olemme päässeet jonkinlaiseen lopputulokseen, ja kaikki sen hyväksi työskennelleet ansaitsevat onnittelut.
Muistutan, että päätöslauselmassamme 12. joulukuuta 1995 vaadimme, että kysymys oikeudellisista perustoista ratkaistaisiin hyvissä ajoin, eikä enää syntyisi vaikutelmaa, että Euroopan parlamentti ja neuvosto samoin kuin komissio, joka puuttuu hyvin usein asiaan, ovat jatkuvasti vastakkain niiden kysymysten kohdalla, jotka jäivät usein epäselviksi Euroopan kansalaisille, joiden mielestä käymme keskustelua jatkuvassa vastakkainasettelun tilassa.
Tämä asia on nyt onneksi saatu päätökseen, ja näin ollen voimme sanoa, että kuljemme eteenpäin normaalistikin hyvin tärkeässä ja merkityksellisessä menettelyssä, joka koskee Euroopan unionin kykyä ryhtyä uusiin ja uraauurtaviin toimiin, jotka lähentävät sitä suuresti Euroopan kansoihin. Meidän ei nimittäin pidä unohtaa, että Erasmus- ja Konver-ohjelmat, Irlannin rauhanprosessin vahvistaminen jne. lähtivät kaikki liikkeelle kehyksessä, jota tällä hetkellä yritämme säädellä oikeudellisten perustojen menettelyllä, joka koskee kokeiluluonteisia, valmistelevia ym. samankaltaisia toimia, joihin ryhdytään Euroopan unionin puitteissa.
Meidän ei pidä aliarvioida tällaisen toiminnan merkitystä. Hyvin usein on annettu sellainen vaikutelma, että nämä toimet, joilla ei ollut oikeudellista perustaa ja jotka aloitettiin kokeiluluonteisesti, olisivat olleet jotenkin eksoottisia, että niihin siis sisältyi tuhlaamista, että ne eivät olleet tarpeellisia jne. En väitä etteivätkö jotkut toimista olisi todellakin kuuluneet tähän luokkaan, mutta suuri enemmistö niistä oli hyvin tärkeitä ja keskeisiä Euroopan unionin tavoitteiden edistämisen kannalta. Nyt toivottavasti olemme tilanteessa, jossa voimme säätää lailla tämän kysymyksen käsittelyn osalta sekä tehdä johtopäätöksiä ja valita ne keinot ja menettelyt, jotka päästävät meidät tästä välillämme niin monta vuotta vallinneesta itsepintaisesta vastakkainasettelusta.
Sopimus tekee talousarvioon kirjattujen yhteisön toimiin osoitettujen määrärahojen toteuttamisen pääsääntöisesti riippuvaiseksi aiemmin hyväksytystä perussäädöksestä eli oikeudellisesta perustasta. Tämä ei kuitenkaan koske kokeiluluonteisia hankkeita, valmistelutoimia, komission itsenäisiä hankkeita ja määrärahoja, jotka on osoitettu kunkin hallinnollisesti itsenäisen toimielimen toimintaan. Tämä mahdollisuus ei ole rajaton, vaan jotta luottamus säilyisi ja hankkeet toteutettaisiin hyvin, tähän mahdollisuuteen liittyy ajallisia ja määrällisiä rajoitteita. Hyvät kollegat, tällaisten toimien mahdollisimman nopea oikeudellisen perustan määrittely riippuu suuressa määrin meistä itsestämme, meidän ja Euroopan parlamentin valiokuntien kyvystä edistää niitä komissiossa ja myöhemmin neuvostossa, jotta saavuttaisimme kaksi asiaa: ensiksi todella arvokkaiden ohjelmien ja toimien pikaisen täytäntöönpanon ja toiseksi, jotta vapauduttaisiin nykyisistä ajallisista ja määrällisistä rajoista kokeiluluonteisten, valmistelevien ja muiden toimien suhteen ja että määrärahat eivät olisi, kuten aiemmin, tiukasti sidottuja hyvin pitkälle aikavälille, jotta tällaisia uusia toimia voitaisiin toteuttaa. Tämä uusi sopimus antaa meille siis täyden vastuun, mikä on meistä hyvin tärkeää, ja meidän täytyy kantaa se niin hyvin kuin voimme.
Arvoisa puhemies, haluaisin huomauttaa seuraavaa: sen lisäksi, mitä aiemmin sanoin kaikkien näiden aloitteiden keskeisistä arvoista Euroopan unionin tavoitteiden kannalta, toistan, että nämä aloitteet johtavat arvokkaisiin ohjelmiin, jotka lähentävät Euroopan unionia suuresti todellisiin tavoitteisiinsa ja Euroopan kansalaisiin nähden. Haluaisin muistuttaa, että mahdollisesti tulevaisuudessa, kun tästä sopimuksesta tulee täysin pysyvä, eli kun käytäntö osoittaa sen välttämättömyyden ja toimivuuden - mikä tietenkin riippuu meistä itsestämme - meidän pitää harkita myös sen mukauttamista. Siis jos tulevaisuudessa näyttää siltä, että tarvitaan sopimuksen eli määrällisesti ja mahdollisesti myös ajallisten rajojen mukauttamista, jotta Euroopan unioni toimisi paremmin niillä tärkeillä alueilla, joilla näitä aloitteita toteutetaan, olen varma, että kaikki, edellyttäen, että järjestelmä toimii hyvin, ovat samaa mieltä siitä, että on tehtävä päätöksiä, jotka tehostavat näitä toimia.

Ruttenstorfer
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, olemme vuosia olleet eri mieltä oikeudellisia perustoja koskevassa asiassa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 12. toukokuuta tekemän päätöksen vuoksi oli kuitenkin löydettävä nopea ratkaisu. Kiireellisyyttä lisäsi vielä se, että komissio keskeytti sellaisten budjettikohtien toteuttamisen, joilla ei ollut oikeudellista perustaa. 23. kesäkuuta käydyt kolmen osapuolen vuoropuhelut antoivat uusia sysäyksiä lähenemisen mahdollistamiseksi. Toimielinten välillä käytiin budjettiasiain neuvoston kokoukseen asti intensiivisiä keskusteluja, joissa käsiteltiin suurimmaksi osaksi tätä tärkeää aihetta.
Kaikki tämä vaiva - ennen kaikkea valtuuskuntanne itsepintaisuus - johtivat 17. kesäkuuta luonnokseen toimielinten välisestä sopimuksesta, joka pitäisi allekirjoittaa mahdollisimman pian. Tämä jatkuva sopimus mahdollistaa myös sellaisten budjettikohtien, joilla ei ole oikeudellista perustaa, varojen käytön näitä kolmea toimielintä tyydyttävällä tavalla. Sopimus luo puitteet toimielintemme väliselle lojaalille yhteistyölle, jota tuomioistuin tällaisissa tapauksissa on aina vaatinut ja jota mielestäni yhä enemmän on pidettävä tavanomaisena käytäntönämme.
Neuvosto pani lisäksi 17. heinäkuuta merkille työn, jonka komissio oli tehnyt tuomioistuimen jo mainitun tuomion jälkeen vuoden 1998 talousarvioon tosin otettujen, mutta ilmeisesti ilman oikeudellista perustaa olevien budjettikohtien aseman tarkastelemiseksi. Neuvosto ilmoitti lisäksi olevansa samaa mieltä siitä, että komissio toteuttaa perustamissopimuksen artiklan 205 mukaisen toimivallan nojalla välittömästi joukon toimia, joiden joukossa on sellaisia, joiden poliittinen arkaluonteisuus on tunnustettu, kuten esimerkiksi toimet lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseksi, toimet Internetin laitonta ja vahingollista sisältöä vastaan, vaalimenettelyjen valvonnan tukeminen sekä toimet ihmisoikeuksien ja demokratian alalla.
Niiden budjettikohtien osalta, joille on tosin ehdotettu oikeudellista perustaa, mutta sitä ei ole vielä hyväksytty, Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat lisäksi sitoutuneet nopeuttamaan vireillä olevia lainsäädäntömenettelyjä, jotta pian saataisiin aikaan päätös perussäädöksestä. Voin vakuuttaa teille, että puheenjohtajamaa Itävalta on jo ottanut tarvittavat askeleet ratkaisua odottavien menettelyjen saattamiseksi pian mahdollisimman hyvään lopputulokseen.
Niiden budjettikohtien osalta, joille ei ole hyväksytty eikä edes ehdotettu oikeudellista perustaa, neuvosto on pannut merkille komission lupauksen täyttää ennen 10. kesäkuuta 1998 solmitut sitoumukset ja tarkastella sellaisia esityksiä, jotka tuona ajankohtana eivät vielä olleet johtaneet virallisen sopimuksen tekemiseen, tavoitteenaan välttää kaikenlaista syrjintää, jota voisi esiintyä asiakirjojen käsittelyn konkreettisten määräaikojen vuoksi.
Tämän suunnitelman ansiosta pitäisi voida olettaa, että rahoitus on varmistettu, koska valintamenettelyt olivat päättyneet ja tuet määritettiin virallisesti ennen 10. kesäkuuta 1998.
Sosiaalisen syrjäytymisen torjumisen osalta neuvosto on vielä lopuksi sitä mieltä, että Amsterdamin sopimuksen ratifioinnin jälkeen voidaan ratkaista myös siihen liittyvät oikeudelliset perustat.
Haluaisin kiittää parlamenttia sekä komissiota yhteistyöstä tässä asiassa.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, kiitän teitä!

Wynn
Arvoisa puhemies, herra Christodouloun mietinnössä - sen perusteluissa - on hieno lause, jossa sanotaan, että tämä "edustaa kuitenkin myös pitkän aikavälin ratkaisua sikäli kuin yksikään kolmesta sopimuksen osapuolina olevasta toimielimestä ei sano sitä yksipuolisesti irti" - vielä. "Vielä" on minun sanani, koska parlamentti ei ole vielä äänestänyt tästä mietinnöstä.
Aion puhua tässä keskustelussa kahdella kielellä: ensiksi henkilönä, joka on osallistunut keskusteluun neuvotteluissa ja sitten, kuten velvollisuuteni on, puhun sosialistiryhmän koordinaattorina.
Henkilökohtaisella tasolla pidän mietintöä myönteisenä. Uskon, että se on paras, mihin me kykenimme, ja parlamentin tämän ongelman ratkaisemiseksi tekemän monen vuoden työn ja monien yritysten huipentuma. Koska siis tiedän, mitä me olemme käyneet läpi menneisyydessä, olen erittäin tyytyväinen siihen, mitä meillä on tulevaisuuden varalle.
Minun täytyy myös sanoa, että kun lähestyttiin tätä johtopäätöstä, parlamentti, komissio ja, tohdinko sanoa, neuvoston enemmistö tekivät yhteistyötä. Edellinen puheenjohtajamaa oli sitoutunut asian ratkaisemiseen.
Kuten Britannian pääministeri sanoi tuolta paikalta, jossa neuvoston nykyinen puheenjohtaja nyt istuu, puheenjohtajamaa Itävalta on sitoutunut siihen, mutta minun on sanottava, että siihen kulunut aika, johon puheenjohtaja Samland viittasi, johtui ainakin yhden pohjoisen jäsenvaltion päättämättömyydestä. Suoraan sanottuna tähän johtopäätökseen pääseminen kolmen osapuolen välisessä vuoropuhelussa oli säälittävä esitys, koska siinä oli todellakin kyse pienistä rahamääristä. Toivon, ettei minun koskaan enää tarvitse käydä läpi mitään sellaista, koska se oli ajan tuhlausta eikä mitään muuta. Tämä on henkilökohtainen kantani.
Kun olimme pääsemässä näihin päätelmiin, kaikki kolme toimielintä olivat yksimielisiä siitä, että sopimus oikeudellisesta perustasta on hyvä asia tulevaisuuden kannalta, mutta meillä on silti ongelmana kuluva vuosi 1998. Sen takia kehotin varovaisuuteen puheeni alussa. Minun ja herra Samlandin, herra Colom I Navalin, rouva Dührkop Dührkopin ja herra Tomlinsonin - niiden, jotka olivat mukana neuvotteluissa - on saatava tänään asiasta keskustellessamme meidän ryhmämme vakuuttuneeksi siitä, että tämä mietinnön puolesta kannattaa äänestää.
Me tarvitsemme, ainakin komissiolta, joitain selvennyksiä niihin budjettikohtiin, joita pidettiin ongelmallisina. Sellaisia alueita oli neljä. Eilen illalla sain asiakirjan, josta kävivät ilmi ne budjettikohdat, joissa ongelmia oli, ja toivottavasti komissio on esittänyt niihin ratkaisuja.
Tämä otetaan ryhmässämme tänään käsittelyyn ja me teemme parhaamme ollaksemme vakuuttavia. Mutta pyydän nyt komissiolta apua noiden alueiden puhdistamiseen epäilyksistä, jotka heräisivät jäsenissä, kun he näkevät tämän, erityisesti kohdan B5-321 - osuus- ja yhteisötalous - jossa on suuri summa rahaa, jota ei vielä ole hyödynnetty eikä sille näytä löytyvän mitään hyödyntämistapaa.
Kohdissa B7-611, B7-851 ja B7-852 on 11, 5 miljoonan ecun luokkaa olevia summia käyttämättöminä. Mitä niille rahamäärille tapahtuu?
Niillä alueilla, joilla meillä oli ongelmia, kuten urheilussa ja vähemmistökielissä, rahat on suurimmaksi osaksi käytetty. Pieniä määriä on jäljellä, ja voidaan hyvin sanoa, että ilman niitä ongelmiakin, joita meillä on ollut, meillä voisi silti olla noita pieniä rahasummia jäljellä. Olen siksi täysin valmis puolustamaan niitä. Mutta muutamat kohdat aiheuttavat silti meille huolta ja pyytäisin komissiota antamaan meille takeet siitä, ettei noita alueita jätettäisi koskemattomiksi - että ne rahat käytettäisiin. Tuon tiedon kanssa me voisimme toivoakseni mennä ryhmäämme tänään esittelemään asian ja äänestää sitten sen puolesta.
Vielä yksi asia - me näimme paljon vaivaa saadaksemme kokoon tämän mietinnön ja sen sisällöstä oltiin yhtä mieltä. Joitakin tarkistuksia on esitetty - vihreiltä tuli kolme tai neljä - jotka, vaikka ovatkin kivoja, eivät kuitenkaan ole tarpeellisia. Minun suositukseni meidän ryhmällemme olisi, että emme tukisi tarkistuksia, vaan pitäisimme kiinni mietinnöstä, johon ei ole tehty tarkistuksia. En halua kenenkään luulevan, ettemme tuntisi sympatiaa vihreiden tarkistuksia kohtaan, mutta haluamme tosiaankin mietinnön olevan mieluummin tiivis kuin yksityiskohtainen.

Tillich
Arvoisa puhemies, haluaisin ilmaista toiveeni, että ratkaisimme ikuisen ongelman toivottavasti ikuisiksi ajoiksi ja että mikään kolmesta toimielimestä ei käytä hyväkseen mahdollisuutta peruuttaa kantaa, josta nyt olemme sopineet. Oikeudellista perustaa koskevan ongelman ratkaisu on asia, jonka osalta Euroopan parlamentti on mielestäni ainakin viime vuosina talousarvion yhteydessä todistanut, että se ei ole yhtenäinen pelkästään poliittisissa päätöksissään vaan myös näiden poliittisten tavoitteiden rahoitukseen liittyvissä kysymyksissä. Sen vuoksi haluaisin jo onnitella puheenjohtajamaa Itävaltaa sen 17. heinäkuuta osoittamasta neuvottelutaidosta. Olin kuitenkin Terry Wynnin tapaan mukana neuvotteluissa, ja minulle syntyi toisinaan sellainen vaikutelma, että kyseessä ei ole poliittinen päämäärä vaan poroporvarien tyyliin toteutettu ahdasmielinen neuvottelu yhdestä tai kahdesta tai kolmesta miljoonasta, puolesta tai kahdesta vuodesta. Se oli osittain jo kiusallistakin, eikä siellä voinut välttyä siltä vaikutelmalta, että ainakaan joidenkin tavoitteena ei ollut poliittisen ratkaisun vaan pikemminkin hallinnollisen, teknisen ratkaisun löytäminen.
Minä luulen kuitenkin, ettei ratkaisun löytäminen ollut välttämättä teidän ansiotanne, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, vaan aika oli yksinkertaisesti kypsä siihen. Parlamentti on jatkuvasti lisännyt painostusta, ja lopulta neuvoston oli pakko tai se halusi muuttaa mieltään. Tosin sekä te että me Euroopan parlamentissa voimme olla tyytyväisiä lopputulokseen. Siitä ei ole varmasti epäilystäkään. Meillä - kaikilla kolmella osapuolella - on tulevaisuudessa selvät suhteet, ja, kuten herra Wynn sanoi, meidän on vielä selitettävä se kollegoillemme parlamentissa. Sen ei kuitenkaan pitäisi näissä olosuhteissa olla kovin vaikeaa.
Minulle oli vuoden 1998 talousarvion esittelijänä erityisen tärkeää, että komissio teki 17. heinäkuuta vuoden 1998 talousarviota koskevaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöstä kunnioittaen ehdotuksen, jonka pohjalta voimme toimia. Parlamenttikin on antanut signaalin - ja se on todellisuudessakin merkittävä sopimus - että olemme valmiit kunnioittamaan tuomioistuimen päätöstä, että emme voi lisätä poliittista painostusta tässä asiassa. Jotkut yksiköt näyttävät kuitenkin käyttävän hyväkseen nykyistä epäselvää tilannetta. Arvoisa komissaari Liikanen, haluaisin pyytää teiltä, että tekisitte kaikille yksiköille selväksi, että yksiköiden pitää myös panna ratkaisu täytäntöön vuoden 1998 osalta, kun se nyt on saatu aikaan, sillä me tarvitsemme mahdollisimman pian vuodelle 1998 varattujen varojen vapautusta, jotta kansalaisjärjestöt eli asianomaiset järjestöt saisivat heille myönnetyt varat myös käyttöönsä.
Haluaisin vielä kerran sydämellisesti onnitella herra Christodoulouta, joka on kyllä erittäin kokenut ja on käsitellyt tätä aihetta useita vuosia.
Me puhumme Saksassa siitä, että toivomme ratkaisevamme ongelmat istumalla! Meillä istuu hallituksen johdossa henkilö, joka toivoo istumalla ratkaisevansa ongelmat. Herra Christodoulou on istunut tämänkin ongelman vuoksi ja on saattanut sen menestykselliseen päätökseen!
Suosionosoituksia)
Brinkhorst
Arvoisa puhemies, tavallaan voidaan sanoa, että tähän kysymykseen liittyy paljon melua tyhjästä. Taloustermein ilmaistuna kyseessä on 60 miljoonaa kokeiluhankkeisiin ja 30 miljoonaa valmisteleviin toimiin - vähemmän kuin 1 %.
Poliittisesti kysymys on paljon tärkeämpi: se on merkki siitä, että parlamentin ja neuvoston välinen suhde on kehittynyt, ja tunnustus siitä, että parlamentti ja komissio, kuten herra Christodoulou oikeaan osuen mainitsi, esittävät aloitteita. Valitettavasti - kaikella kunnioituksella - neuvostosta on tullut voimaton. Se ei pysty tekemään mitään, ellei sitä aseteta ulkoisen paineen alle. Ulkoinen paine tuli teidän päätöksestänne, arvoisa puhemies, jäädyttää parisataa budjettikohtaa, mikä sai neuvoston ymmärtämään, ettei se enää voi lykätä tämän kysymyksen käsittelyä. Tämä on osa budjettikeskustelua yleensä ja me puhumme ainoastaan muutamasta sadasta miljoonasta sinne tai tänne. Asian poliittinen merkitys on kuitenkin se, että neuvosto ja parlamentti vihdoinkin pitävät toisiaan samanvertaisina. Tämä on toimielinten välisen sopimuksen viimeinen osa ja se vahvistaa sen, että sekä neuvosto että komissio tunnustavat, että parlamentti on tehnyt hyödyllisiä aloitteita, jotka, kuten herra Christodoulou aivan oikein sanoikin, tuovat Euroopan lähemmäksi kansalaisiaan.
Minulla on yksi erityiskysymys komissiolle, kysymys, jonka esitin kaksi kuukautta sitten keskustelussa täysistunnossa. Jotta tämä toimielinten välinen sopimus toimisi tulevaisuudessa, paljon riippuu komission poliittisesta mielikuvituksesta. Nyt kun olemme lähellä lopputulokseen pääsemistä, voisiko komissaari vahvistaa sen, että komissio yrittää aina tulevaisuudessa ehdottaa sellaista oikeudellista perustaa, joka olisi mahdollisimman käyttökelpoinen taatakseen parlamentille yhteispäätösmenettelyn? Voiko se sanoa, että se käyttää 235 artiklaa ainoastaan erityistapauksissa, koska tuo artikla kieltää parlamentaarisen demokratian? En voi uskoa, että komissio - ja etenkään tämä komissaari, joka on pohjimmiltaan todellinen demokraatti - koskaan käyttäisi 235 artiklaa leikatakseen parlamentin valtaa neuvostoon verrattuna.

Moreau
Arvoisa puhemies, yhteisöjen tuomioistuimen oikeudellinen ahdasmielisyys on johtanut siihen, että komissio on lukkiuttanut sata budjettikohtaa, yli 900 miljoonaa ecua. Näin ollen monet yhteisöjen ja kansalaisjärjestöjen hankkeet on pitänyt keskeyttää niinkin herkillä aloilla kuin köyhyyden ja eristymisen torjunta, kehitysapu, rasismin torjunta, demokratia, ihmisoikeudet. Yhdistysten ja kansalaisjärjestöjen voimakas liikehtiminen, jonka ryhmämme korvasi parlamentissa, myötävaikutti suuresti 17. heinäkuuta tehtyyn toimielinten väliseen sopimukseen, jolla määrätään oikeudellisten perustojen kysymyksestä. Olen iloinen tästä sopimuksesta, jota on lisäksi sovellettava välittömästi. Pahoittelen kuitenkin sitä, että hankkeet iäkkäiden ihmisten hyväksi ja eräät köyhyyden torjuntatoimet on edelleen lukittu, ja haluaisin jälleen esittää neuvostolle moneen kertaan esitetyn pyynnön, jotta se hyväksyisi uuden köyhyyden torjuntaohjelman yhteistyössä ihmisoikeusjärjestöjen kanssa.
Täällä on esitetty minua vastaan väite, jonka mukaan, koska köyhyyden torjunta ei häviä mihinkään, ei ole tarpeen määrätä määrärahoja tälle alalle. Tätä väitettä on mielestäni mahdoton hyväksyä, koska monet yhdistykset kamppailevat vaivojaan säästämättä tätä vitsausta vastaan. Mielestäni tätä kantaa on todellakin tarkistettava ja kehitettävä uusi köyhyyden torjuntasuunnitelma.
Lopuksi totean, että kansalaisten puuttuminen Euroopan mekanismeihin edesauttaa esteiden poistamista ja ratkaisujen löytymistä, ja että parlamentti hoitaa todella hyvin tehtävänsä luopuessaan asiantuntijoiden välisestä keskustelusta ja toimiessaan välittäjänä kansalaisten väliintulolle ja heidän pyrkimyksilleen.

Müller
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin yhtyä kiitoksen sanoihin. Olen sitä mieltä, että sopimus on hyvä sekä herra Christodouloun ja parlamentin että komission ja neuvoston kannalta. Ennen kaikkea olen iloinen siitä, että parlamentti on ollut järkähtämätön pyrkimyksessään saattaa voimaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätös. Osa kansalaisjärjestöistähän painosti meitä ankarasti toimimaan niin kuin päätöstä ei olisi tehtykään. Olen sitä mieltä, että päätöksen varmistamiseksi kansalaisjärjestöjen eli tässä tapauksessa ulkomaailman kanssa käydyt neuvottelut myötävaikuttivat siihen, että tietoisuus rahojemme käytöstä on lisääntynyt ja että sitä varten pitää olla oikeudellinen perusta. Pidän sitä kaikkea menestyksenä.
Oikeudellisista perustoista sovittaessa käy vasta ilmi, miten pitkälle sopimus kantaa. Euroopan parlamenttihan on nyt tilanteessa, jossa sen on välttämätöntä luoda neuvoston kanssa uusia oikeudellisia perustoja, ehdottomasti riippuvainen Euroopan komission aloitteesta - niin määräävät Maastrichtin ja Amsterdamin sopimukset. Sen vuoksi, arvoisa komissaari ja hyvä esittelijä, yritin vielä kerran viitata tarkistuksissamme siihen, että komissio on saanut tällä toimielinten välisellä sopimuksella lainsäädännöllisten toimien aloitteentekijänä suuren vastuun, joka pakottaa meidät menettelemään tulevaisuudessa siten, että takaamme sekä neuvostolle että parlamentille parhaat mahdolliset yhteispäätöksen toteutusmahdollisuudet. Toivon tulevaisuudelta siltä osin hyvää yhteistyötä komission kanssa.
Nyt kuitenkin vielä huoleen, joka koskee vuotta 1998, joka ei oikeutetusti ole tulevaisuuden varalta tehdyn sopimuksen kohteena, mutta kylläkin koko sovitteluratkaisun kohteena. Sain ennen kesälomaa, mutta ennen kaikkea kuitenkin kesäloman jälkeen huomattavan määrän puheluja, joissa oli kyse siitä, että rahaa ei ole tullut, vaikka ne oli jo vapautettu. Lisäksi oli vielä epävarmoja kohtia, esimerkiksi minun tapauksessani kohdan B3-1000 ja Euroopan nuorisoparlamentin osalta. Olisin kiitollinen, arvoisa komissaari, jos voisitte tänään vielä kerran vakuuttaa meille, että teette kaiken vallassanne olevan ja että me olemme ryhmiemme tämäniltaisiin kokouksiin mennessä, kuten Terence Wynn vaati, tarkkaan tietoisia siitä, missä kohdissa aiotte olla toteuttamatta tämän vuoden talousarviota, koska se ei ole päätöksen vuoksi yksinkertaisesti mahdollista. Olen sitä mieltä, että tätä selvyyttä kaivattaisiin, jotta voimme kannattaa julkilausumaa.

Ewing
Arvoisa puhemies, parlamentin pisimpään palvelleena jäsenenä muistan ajan, jolloin jopa ennen suoria vaaleja komissio vakuutti meille ja meidän kauttamme Euroopan kansalaisille, että yhteisön toimielimillä on ihmiskasvot. Näin ei ole asia, jos nämä budjettikohdat jäädytetään - näin yksinkertaista se on. Ajatelkaa: ihmisoikeussäätiö suljettu, kansalaisjärjestöjen rahoitusta, lasten hyväksikäyttöä, vaalien valvomista ja vähemmistökielien suojelemista - tärkeä aihe minulle ja John Humelle, joka perusti tämän kohdan - koskevat kohdat on jäädytetty.
Minua nolottaa kuulua kansakuntaan, joka vei tämän asian tuomioistuimeen ja aiheutti edellä mainitun. Minua hämmästyttää, kun herra Wynn toteaa puhuvansa kahdella kielellä. Niin hän on todellakin tehnyt, sillä minä odotin uuden hallituksen Britanniassa muuttavan tämän, mutta sitä se ei ole tehnyt! Se näyttää olevan pitkälti samanvärinen hallitus kuin edellinen ja puhuvan kahdella kielellä. On olemassa ainakin 30 vähemmistökieltä, jotka ovat arvokas osa kulttuuriperintöämme ja joilla on oma kirjallisuus. Meillä Skotlannisssa on kaksi. Tämän jäädyttäminen ei anna komissiolle ihmiskasvoja.

Pronk
Arvoisa puhemies, pidän aina siitä, kun Terry Wynn puhuu kielillä, mutta en usko, että vielä on helluntai.
Arvoisa puhemies, tämän perusteella uskon, että meillä on vielä jonkin verran ongelmia. Ensimmäinen on oikeudellinen perusta. Olen yhtä mieltä kaikkien niiden kanssa, jotka ovat sanoneet, että tässä on oikeastaan kysymys hyökkäyksestä kansalaisten Eurooppaa vastaan. Veronmaksajille on mahdotonta selittää, miksi Phare-ohjelmaan annetaan lisää 150 miljoonaa guldenia, mutta rahaa ei voida kuitenkaan maksaa, ja samalla jankutetaan parista miljoonasta oikeudellisen perustan puitteissa. Arvoisa puhemies, olen kuitenkin sitä mieltä, että sopimus täytyy nyt hyväksyä, vaikka minusta on hyvin kyseenalaista, voimmeko soveltaa sitä vaivatta, koska siihen sisältyvät summat ovat pienempiä kuin parlamentin välttämättömiksi katsomat summat. Meidän täytyy harkita, kuinka voimme ratkaista asian. Meidän täytyy tehdä asiasta päätös, eikä meidän pidä mennä rakentamaan minkäänlaista jättirakennelmaa. Meidän täytyy yksinkertaisesti tasata vahinko. Ongelma on mielestäni seuraavanlainen. Te olette sattumoisin yksi tämän parlamentin merkittävimmistä juristeista, mutta perustamissopimuksessa ei ole otettu huomioon koko tätä oikeudellisen perustan ongelmaa. Oikeudellinen perusta on ujutettu siihen mukaan käyttämällä varainhoitoasetusta ja neuvoston kiristystä parlamenttia kohtaan. Sillä tavalla se oikeastaan on saatu mukaan. Sen jälkeen juristit ovat hyökänneet asian kimppuun ja saaneet aikaan mahtavan sekasotkun. Asia olisi voitu ratkaista myös muulla tavoin juridisesti täysin hyväksyttävästi. Meillä on nyt sellainen ongelma, että meidän pitäisi luoda oikeudellinen perusta, josta vain oikeastaan neuvosto voi päättää, ja samalla parlamentillamme on täydet budjettivaltuudet ainakin ei-pakollisten menojen osalta. Tilanne on sietämätön, mutta meidän täytyy elää sen kanssa pelastaaksemme edes osan kansalaisten Euroopasta. Hyväksyn tämän pitkin hampain parlamentin jäsenenä ja juristina.

Ojala
Arvoisa puhemies, kansalaisten luottamus Euroopan unioniin riippuu pitkälti siitä, miten Euroopan unioni kykenee vastaamaan ihmisten todellisiin arkipäivän ongelmiin. Tämä luottamus ei ole valitettavasti koskaan ollut kovin korkealla. Viime keväinen tuomioistuimen päätös ja sitä seurannut komission jäädytyspäätös romahduttivat entisestään tätä luottamusta. Samaan aikaan kun oikeudellinen perusta mahdollistaa kymmenien miljoonien ecujen syytämisen Emukampanjaan, jäädytettiin kansalaisjärjestöjen varat. Kansalaiset eivät voi ymmärtää sitä, että oikeudellinen perusta sallii rahojen käytön tällaisiin kampanjoihin, mutta ei mahdollista rahojen käyttöä kansalaisjärjestöille, köyhyyden ehkäisemiseen, vammaisjärjestöjen toimintaan tai esimerkiksi vähemmistökielten käytön tukemiseen, joka on tavattoman tärkeä asia.
Minusta on nyt tavattoman tärkeää, että toimielinten välinen sopimus saadaan aikaiseksi. Toivon myös, että neuvosto tällä kertaa kuuntelee parlamenttia paremmin kuin se on tehnyt tähän asti. Valitettavasti monta kertaa tilanne on ollut se, että parlamentin on ollut helpompi löytää yksimielisyys komission kuin neuvoston kanssa asioista, joita pitää ajaa. Toivottavasti Itävalta puheenjohtajamaana ratkaisee nyt tämän vaikean ongelman.

Lenz
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin yhtyä kohteliaisuuksiin, joita täällä esitettiin herra Christodouloun mietinnöstä, jossa käsitellään mielestäni yhtä vaikeimmista aiheista, joita olemme käsitelleet pitkään aikaan, ja jota on erittäin vaikea selittää ulkomaailmalle. Senhän havaitsimme myös valiokuntakäsittelyn aikana. Haluaisin oikeastaan vain puhua lyhyesti vaikutuksista, joita neuvosto ja komissio eivät toivottavasti jätä huomiotta ja jotka saattaisivat vaikuttaa ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan työhön ennen kaikkea demokratia- ja ihmisoikeuskysymyksissä, mutta myös suhteisiimme Latinalaisen Amerikan ja Aasian kanssa.
Komission tulevan politiikan erityisen tärkeitä alueita ovat ennen kaikkea demokratia- ja ihmisoikeuskysymykset - siitähän puhuttiinkin jo - ja sen osalta käännyn suoraan komission puoleen, sillä juuri se on alue, jolla Euroopan unioni tulee todella lähelle ihmisiä. Niiden osalta se yhtäältä niin sanotusti käyttää EU: n kannalta hyväksi eri alojen ihmisten toimintaa kansalaisjärjestöissä, toisaalta kuitenkin myös toimintaa hädänalaisten ihmisten auttamiseksi, tai - mikä on ainakin yhtä tärkeää - vahvistaakseen demokratia- ja oikeusvaltiotietoisuutta maailmassa.
Toivomme, että nämä oikeudelliset perustat määritetään niin selvästi, että ohjelmat voivat toimia myös jatkossa, mutta kuitenkin niin - tämä on pyyntöni komissiolle, arvoisa komissaari - että byrokratiaa on vähemmän, siihen liittyviä hallintokustannuksia on vähemmän, asiantuntemusta yksittäisissä kysymyksissä on toisinaan enemmän, kenties toisinaan myös vähemmän EU: lle koituvia kustannuksia, lyhyesti sanottuna avoimemmin. Me tuemme sitä, että aloite, joka tulee budjettivaliokunnalta, ei ole valikoiva, mutta haluaisimme kuitenkin pyytää teitä olemaan unohtamatta näitä ongelmia!

Ruttenstorfer
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, minua ilahduttaa, että hyväksytte tämän sopimuksen. Haluaisin kuitenkin tehdä muutaman huomautuksen joihinkin lausuntoihinne: en ole samaa mieltä siitä, että neuvosto tekee - ja on tehnyt tässä erityistapauksessa - päätöksiä vain painostuksen alla. Minun on todella kumottava tämä, ja haluan viitata siihen, että neuvosto oli tuomioistuimen päätöksen jälkeen hyvissä asemissa, ja ettei päätös ollut syynä siihen, että neuvosto on nähnyt kovasti vaivaa päästäkseen nopeaan ratkaisuun parlamentin ja komission kanssa.
Meillä oli siihen kaksi muuta syytä. Ensimmäisen monet teistä mainitsivat, nimittäin sen, että tämä päätös oli tärkeä monille ihmisille Euroopassa, koska kyseessä oli budjettikohtien toteutus. Sen vuoksi neuvostolle oli tärkeää päästä ratkaisuun tässä asiassa. Toinen syy on se, että asia on ollut vireillä parlamentin, neuvoston ja komission välillä jo 15 vuotta ja on estänyt toimielinten yhteistyön. Olen sitä mieltä, että näistäkin syistä oli korkea aika päästä ratkaisuun. Sen vuoksi olen erittäin iloinen ja toivon, että tuette ratkaisua loppuun asti.

Liikanen
Arvoisa puhemies, oikeudellista perustaa koskeva sopimusehdotus, jonka toimielimet tekivät 17. heinäkuuta 1998, on merkittävä saavutus, eikä ainoastaan siksi, että se on ensimmäinen sopimus sitten vuoden 1982 yhteisen julistuksen, joka osoittautui toimimattomaksi. Tämä ei johdu siitä, että kyseessä olisivat suuret rahasummat - ne jäsenet, jotka mainitsivat tämän seikan, olivat aivan oikeassa. Kyseessä olevat määrät ovat aina olleet suhteellisen pieni osa yhteisön talousarviosta. On merkittävää, että kerrankin on pystytty kulkemaan eteenpäin toimielinten toimivaltuuksien miinakentällä.
Sopimus vahvistaa toimielinten välistä luottamusta aloitettaessa neuvottelut seuraavasta toimielinten välisestä sopimuksesta. Minun täytyy myös onnitella puheenjohtajamaa Itävaltaa sen suurista ponnisteluista tässä asiassa. Samanaikaisesti toteaisin tässä yhteydessä myös, että on erittäin myönteistä, että Britannian hallitus on päättänyt luopua kaikista vireillä olevista yhteisön talousarvion noudattamista koskevista kanteista.
Sopimuksen osalta voittajia eivät ole ainoastaan toimielimet, vaan ennen kaikkea ohjelmat ja sadat mukana olevat järjestöt. Kansalaisjärjestöjen painostusryhmillä on ollut erityisen aktiivinen kausi komission ja toimielinten ympärillä. Se osoitti selvästi kyseessä olevien toimien tärkeyden. Tulevaisuudessa nämä järjestöt voivat olla varmoja siitä, että kun jokin määrä kirjataan talousarvioon, tuon talousarvion kohdan toteuttamista ei aseteta kyseenalaiseksi.
Jotkin toimet on määritettävä uudelleen eikä kaikkia jatketa ikuisesti. Nämä päätökset tehdään tulevaisuudessa selkeiden talousarvio- ja lainsäädäntömenettelyiden perusteella. Kumppanimme voivat luottaa lopputulokseen.
Komissio on valmis allekirjoittamaan sopimuksen. Sopimukseen liitetty luettelo komission erityisvaltuuksista on täsmällinen. Sitä voidaan tulevissa alustavissa talousarvioesityksissä aina laajentaa. Haluan korostaa tätä. Sopimus ei vaikuta komission autonomiaan.
Mitä tulee vuoden 1999 talousarvioon, alustava talousarvioesitys pysyy sovituissa enimmäismäärissä. Vuoden 1998 talousarvion osalta jäljellä olevat budjettikohdat on avattu muutaman viime viikon aikana. Me olemme antaneet teille tietoa näistä erityisistä budjettikohdista. Väliaikainen sopimus 17. heinäkuuta mahdollisti lisäksi monien erityisen arkojen budjettikohtien avaamisen, esimerkiksi naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan torjumisen, toimet Internet-sivujen laitonta sisältöä vastaan ja toimet ihmisoikeuksien ja demokratian puolesta.
Lainsäädäntömenettelyjen loppuun saattaminen nuorten vapaaehtoistyön ja kolmansien maiden kansalaisjärjestöjen osalta on raivannut tietä näiden ohjelmien toteuttamiselle. Useiden muiden oikeudellisten perustojen hyväksyminen näyttää olevan aivan lähellä.
Niiden budjettikohtien osalta, jotka koskevat sosiaalista syrjäytymistä ja jotka olivat kiistan ydinkysymyksiä, komissio käsittelee asiaa kokouksessaan huomenna. Se päättää tiedonannosta, jossa ehdotetaan kohtien uudelleen suuntaamista kohti ohjelmien valmistelevia toimia Amsterdamin sopimuksen perusteella. Tämän uudelleen suuntaamisen avulla, josta toivoakseni päätetään huomenna, ne voidaan avata välittömästi uudelleen.
Jos kaiken tämän jälkeen toimi on edelleen jäädytetty tai osittain jäädytetty, komissio aikoo täysin kunnioittaa oikeutettuja odotuksia ja myös suojella olemassa olevia sijoituksia. Sen yksiköistä tulleiden viestien mukaan alun perin jäädytetystä 870 miljoonasta ecusta vain noin 30 miljoonaa ecua jäisi tästä syystä käyttämättä vuoden loppuun mennessä.
Tietenkin joitakin ongelmia jää siirryttäessä uuteen hallintojärjestelmään. Jotkin ovat väistämättömiä, koska tuomioistuimen päätös estää komissiota teeskentelemästä, ettei mitään olisi tapahtunut. Mutta yhteiset ponnistelut ovat onnistuneet rajoittamaan ongelmat minimiin, ja ensi vuodesta alkaen talousarvion toteuttaminen on vakaalla pohjalla.
Vastaan nyt arvoisten jäsenten esittämiin kysymyksiin. Herra Wynn ja rouva Müller kysyivät osuus- ja yhteisötaloutta käsittelevästä budjettikohdasta B-5321. Tällä hetkellä ei ole olemassa oikeudellista perustaa, mutta me harkitsemme näiden varojen siirtämistä kohtaan B-5512 (työllisyysaloitteet), mikä mahdollistaisi vastaavanlaisen toiminnan.
Herra Wynnin kaksi muuta kysymystä liittyvät budjettikohtiin B-7851 ja B-7852. Sellaisen, joka ei seuraa budjettiasioita, ei ole kovin helppo ymmärtää tätä. Nämä oikeusperustaa koskevat ehdotukset ovat kuitenkin neuvoston käsiteltävänä, ja toivon, että puheenjohtajamaa pyrkii tosissaan nopeuttamaan menettelyä, erityisesti viennin edistämistä ja Japania koskevan budjettikohdan osalta, joka on osoittautunut erittäin hyödylliseksi.
Kolmanneksi vastauksena herra Tillichille: meidän yksikköjemme on toimittava tehtyjen päätösten perusteella. Pyytäisin arvoisia jäseniä, joita järjestöt ja muut vastaavat ovat lähestyneet, ottamaan heti yhteyttä kyseisiin yksiköihin. Tämä on paras tapa taata nopea toiminta. Komissiota koskevat peruspuitteet on nyt selvitetty.
Minulla on hyviä uutisia rouva Ewingille vähemmistökieliä koskevassa asiassa, ja hän voi saada jotain hyvää sanottavaa komissiosta. Tänään meillä on ollut mahdollisuus toteuttaa budjettikohta käytännöllisesti katsoen kokonaan. Euroopan parlamentin ansiosta 400 000 ecun suuruinen summa on edelleen varastossa. Olen valmis ehdottamaan, että komissio siirtäisi sen erittäin pian, ja jos rouva Ewing voisi saada kollegansa parlamentissa hyväksymään siirron, ongelma häviäisi.
Haluaisin lopettaa kiittämällä esittelijää, herra Christodoulouta, budjettivaliokunnan puheenjohtajaa herra Samlandia, sekä neuvoston puheenjohtajaa herra Ruttenstorferia, heidän upeista ponnisteluistaan tätä historiallista sopimusta varten.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komissaari. Mikäli olen ymmärtänyt oikein, loppu hyvin, kaikki hyvin.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.

Moottoriajoneuvojen päästöt - Bensiinin ja dieselpolttoaineiden laatu
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Langen laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4-0314/98) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksiI.moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi toteutettavista toimenpiteistä sekä neuvoston direktiivin 70/220/ETY muuttamisesta (C4-0498/98-96/0164(COD))ja
II.moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi toteutettavista toimenpiteistä sekä neuvoston direktiivin 70/220/ETY muuttamisesta (C4-0499/98-96/0164B(COD)), Parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunta
Hautalan laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4-0313/98) sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi bensiinin ja dieselpolttoaineiden laadusta ja neuvoston direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta (C4-0500/98-96/0163 (COD)).Parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunta

Lange
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentti on tässä kysymyksessä rohkeasti ottanut ohjat käsiinsä, välttänyt karikot ja ottanut suunnan ympäristön kannalta kestävään liikkuvuuteen. Meillä on käsissämme sovittelukomitean neuvottelujen tulos, vaikeiden mutta lämminhenkisten neuvottelujen tulos. Sen vuoksi haluaisinkin sydämellisesti kiittää kaikkia, jotka olivat mukana, vaikealla mutta myös ei-byrokraattisella tavalla aikaansaadusta etenemisestä ja neuvottelusta. Se tuotti kiistelyn ohella iloakin.
Komissiokin on tyytyväinen tulokseen. Komissio on tietyssä mielessä antanut parlamentille tilaisuuden tarttua ohjaksiin, sillä muutenhan komissio olisi luonnollisesti voinut heti alussa esittää tämän loistavan tuloksen.
Valitsimme todellakin oikean suunnan. Astuimme ensimmäisen askeleen, saavutimme ensimmäisen päämäärämme henkilöautojen, kevyiden hyötyajoneuvojen ja polttoaineiden osalta. Seuraavat päämäärät odottavat jo: moottoriajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen vähennys, sitten raskaat hyötyajoneuvot, eikä moottoripyöriäkään pidä jättää huomiotta, jotta ympäristön kannalta kestävä liikkuvuus voidaan taata. Todellakin - 80 % liikkuvuudesta toteutuu moottoriajoneuvojen avulla. Siitä voi pitää tai olla pitämättä. Se on todellisuutta! Pitkällä aikavälillä tarvitsemme varmasti toisenlaisia näkymiä, mutta me tarvitsemme ratkaisuja tätä päivää varten, jotta moottoriajoneuvot muuttuisivat puhtaammiksi.
Olen sitä mieltä, että neuvottelutulos, jonka parlamentti saavutti, on kaksinkertainen menestys: ensinnäkin menestys ilman laadun parantamisen ja Euroopan työllisyyden kannalta, mutta myös toimielinten kannalta.
Ensiksi ilman laadun parantamiseen liittyviin tuloksiin: saimme aikaan sen, että meillä on vuosia 2000 ja 2005 varten sitovat normit, jotka ovat tiukemmat kuin missään muualla maailmassa, ja ne koskevat henkilöautoja ja kevyitä hyötyajoneuvoja. Saimme aikaan sen - ja sitä pidän lähes vieläkin tärkeämpänä - että emme tiukenna pelkästään ensirekisteröintimenettelyä, vaan että on kyse myös siitä, että autot, jotka sitten ajavat teillämme, myös todella aiheuttavat vähemmän päästöjä, eikä pelkästään silloin, kun ne on vasta rekisteröity, vaan myös, kun ne liikkuvat teillä pitempään. Olemme siis tiukentaneet päästöjen kannalta tärkeiden osien kestävyyttä koskevia määräyksiä. Niiden pitää kestää 80 000 tai 100 000 km. Ajoneuvossa olevat valvontalaitteet tarkistavat jatkuvasti niiden kunnon, ja jäsenvaltiot voivat halutessaan suorittaa kestävyyden varmistamiseksi kenttävalvontaa, kenttätutkimuksia, jos niillä on epäilyksiä sen osalta.
Tämä kaikki on organisoitu siten, että se ei aseta esteitä vapaalle huollolle, vapaalle korjaukselle ja autoliittojen toiminnalle. Nimenomaan pienet ja keskisuuret yrityksetkin voivat osallistua tähän prosessiin. Olen sitä mieltä, että sisällöllisen onnistumisen lisäksi on hyvä, että pk-yritysten asemaa vakautetaan tällä alalla.
Tällä lainsäädännöllä on ylipäänsäkin sivuvaikutuksia työllisyyteen. Kaikkein eniten tämä ilman laadun parantamiseen tähtäävä lainsäädäntö vaikuttaa suoraan uusien työpaikkojen luomiseen autoalalla. Se voidaan erittäin hyvin todeta eritellen: jo pelkästään tämän alan osaksi tulee jopa 6 % toiminnoista. Katalysaattoriteollisuudessa luotiin 15 000 uutta työpaikkaa.
Tämä on siis menestys ilman laadun parantamisen kannalta ja Euroopan unionin työllisyyden varmistamisen ja tämän sektorin suorituskyvyn lisäämisen kannalta.
Puhuin alussa kaksinkertaisesta menestyksestä. Menestys koskee myös toimielimiä. Euroopan parlamentti on tarttunut voimakkaasti ohjaksiin ympäristöpolitiikassa, on saanut aikaan ja neuvotellut kolme monimutkaista direktiiviä ja on vastustanut lobbaajien lukuisia vaikutusyrityksiä. Sanonpahan vain, että se läpäisi hirvitestin eikä kaatunut, ja se lisäsi oleellisia parannuksia. 22 vaatimuksen listasta voidaan todeta, että vain kolmen kohdalla lukee "ei" . Kaikissa muissa kohdissa parlamentti sai tahtonsa läpi, enemmän tai toisinaan hieman vähemmän, mutta läpi kuitenkin.
Me olimme nopeita, Euroopan parlamentti ei siis työskentele vain ankarasti vaan myös nopeasti. Muistutan vain siitä, että toinen käsittely oli 17. helmikuuta ja kevyiden hyötyajoneuvojen osalta 30. huhtikuuta. Kevyiden hyötyajoneuvojen toinen käsittely kesti muuten vain kuukauden, se alkoi 30. maaliskuuta ja päättyi 30. huhtikuuta. Nyt meillä on tulos siitä. Sovittelukomitean tuloshan oli selvä jo 29. kesäkuuta. Parlamentti työskentelee nopeasti. Ehkä tämä on pieni esimerkki kaikille yhteisön toimielimille.
Tämä tulos on kerrassaan menestys ilman laadun parantamisen osalta ja toimielinten kannalta. Se ilahduttaa minuakin ja olen hieman ylpeä siitä, että tätä lainsäädäntöä koskevat arvioinnit eurooppalaisissa sanomalehdissä ovat olleet hieman erilaisia, kuin mihin olemme valitettavasti tottuneet muiden yhteisön asioiden ja niitä arvioivien kielteisten otsikoiden yhteydessä. Saksassa ilmestyvässä suuressa aikakauslehdessä arvioitiin tätä lainsäädäntöä otsikon "Hyviä uutisia Brysselistä" alla. Näin se pitää olla!
(Naurua, suosionosoituksia)

Puhemies
Kiitoksia tästä hyvästä uutisesta, herra Lange.

Hautala
Arvoisa puhemies, voin vahvistaa kaiken sen, mitä toinen esittelijä, Bernd Lange, täällä äsken totesi. Sovittelu oli erittäin rakentava, ja osin meillä oli jopa hauskaa sovittelun kuluessa. Välillä ainakin minulla oli vaikeuksia olla samastumatta vastapuoleen eli neuvostoon. Joten voin vahvistaa, että me teimme todella paljon yhteistyötä ja kumpikin osapuoli argumentoi esitystensä puolesta, eli keskustelu oli älyllisesti hyvin korkeatasoista ajoittain. Haluan todellakin kiittää kaikkia kollegoita siitä hyvästä yhteistyöstä ja hyvästä hengestä, jolla tätä esitystä on viety parlamentissa eteenpäin.
Lähtökohta oli se, että komissio kaksi vuotta sitten esitti sitovia laatuvaatimuksia polttoaineille vain vuodeksi 2000. Parlamentti on todella huomattavasti parantanut komission alkuperäisiä ehdotuksia yhteistyössä neuvoston kanssa. Mehän halusimme, että määrättäisiin sitovat laatuvaatimukset myös vuodeksi 2005, jotta kuluttajilla olisi varmuus siitä, että ilma todellakin puhdistuu, ja jotta teollisuudella olisi tietty varmuus siitä, mihin sen tulee investoida. Lopulta me saimme tämän ehdotuksen läpi.
Sovitteluvaltuuskunnassa ajettiin läpi se vaatimus, että myös vuoden 2005 laatuvaatimukset ovat sitovia. Pidämme tätä erittäin tärkeänä, koska tämä todellakin tarkoittaa sitä, että teollisuus voi suuntautua puhtaamman tekniikan tuottamiseen. Tämä on erittäin tärkeää autoteollisuudelle, koska autoteollisuus tarvitsee puhtaampia polttoaineita voidakseen selviytyä kiristyvistä pakokaasuvaatimuksista, mutta se on tärkeää myös öljyteollisuudelle. Lainsäätäjä on nyt kertonut, mitä se odottaa öljyteollisuudelta vuoteen 2005 asti.
Ajoittain meillä oli sellainen tunne tämän prosessin kuluessa, että öljyteollisuus halusi sysätä parlamentin niskaan kaiken vastuun siitä, että tällä teollisuuden alalla on rakenteellisia vaikeuksia. Mutta me onnistuimme osoittamaan, että itseasiassa oli varsin korkea aika vaatia, että myös öljyteollisuus sijoittaa puhtaampaan tekniikkaan. Jos sillä on ylikapasiteettia, niin ei se ainakaan kaikesta voi syyttää kiristyviä ympäristövaatimuksia.
Sovittelun kuluessa me onnistuimme myös muuttamaan komission lähestymistapaa Auto-Oil-ohjelmassa. Alun perin lähtökohta oli mielestämme varsin kapea kustannustehokkuusanalyysi, mutta parlamentti ja erilaiset kansalaisyhteiskunnan toimijat toivat tähän keskusteluun muitakin taloudellisia argumentteja. Pystyimme osoittamaan, että myös ihmisten sairastamisesta aiheutuvat kustannukset on otettava huomioon kustannuslaskelmissa. Tällä tavoin me ikään kuin avarsimme koko lähestymistapaa. Uskomme, että kun Auto-Oil-ohjelmatyö komissiossa jatkuu, niin lähestymistapa on nyt ratkaisevasti erilainen kuin alussa.
Tämän ratkaisun vaikutukset tulevat näkymään hyvin nopeasti, koska puhtaammat polttoaineet saadaan markkinoille jo vuodesta 2000 alkaen. Tämä on erittäin vahva signaali markkinoille, että näitä puhtaampia tuotteita todella odotetaan. Sovittelussa saimme myös aikaiseksi sen, että komissio tulee jatkossa suhtautumaan myönteisemmin verohelpotuksiin, joita jäsenvaltiot mahdollisesti haluavat käyttää puhtaampien polttoaineiden käyttöönottamiseksi. Tällä tavoin toivomme, että ilman laatu alkaa parantua hyvin pian tämän ratkaisun astuttua voimaan. Se vaikuttaa tietenkin myös vanhoihin ajoneuvoihin. Voin todella suositella Euroopan parlamentille tämän polttoainepaketin hyväksymistä.

Bowe
Arvoisa puhemies, ensiksi haluaisin kiittää kahta esittelijää ja muita henkilöitä, jotka ovat olleet mukana sovittelussa. Heidän saavuttamansa tulos on erinomainen, ja toivon, että se saa parlamentin täyden tuen tänään.
Ehdotus varmistaa sen, että tämä ohjelma tekee kaikki Euroopan isot ja pienet kaupungit paremmiksi paikoiksi elää ja tehdä työtä sekä terveellisemmiksi paikoiksi kasvattaa lapsiamme ja suorittaa päivittäisiä toimiamme. Kaupungeista Aberdeenista Ateenaan tulee puhtaampia ja terveellisempiä paikkoja asua.
Kymmenen vuoden kuluttua on vähemmän autojen pakokaasujen aiheuttamasta astmasta kärsiviä ihmisiä - lapsia ja vanhuksia - jos tämän Auto-Oil-ohjelman tavoitteisiin päästään.
Samanaikaisesti näemme merkittävän vähennyksen saasteen sadolle aiheuttamissa tuhoissa. Tämä on todellakin erittäin hyödyllinen paketti ympäristön ja kansanterveyden suojelemiseksi.
Olimme heti alussa erittäin kunnianhimoisia ja halusimme, että autoyhtiöt tekisivät puhtaampia, tehokkaampia moottoreita ja velvoittaisimme öljy-yhtiöt tekemään puhtaampaa bensiiniä ja dieseliä, sekä samanaikaisesti lopettamaan lyijyllisen polttoaineen valmistamisen. Tällä ehdotuksella on monia hyödyllisiä vaikutuksia ja vaikka sen kustannuksista on kannettu huolta, ne eivät ole suuret. Me olemme tutustuneet erilaisiin tutkimuksiin. Me voimme kuitenkin parhaiten selittää tämän sanomalla, että tämän paketin kaikkien hyötyjen toteuttaminen maksaa ainoastaan viidestä kahdeksaan ecua enemmän vuosittain keskivertoautoa ajavalle keskivertoautoilijalle Euroopassa. Se on varmasti sellainen hinta, jota jokainen autoilija - ja me olemme kaikki autoilijoita - pitää maksamisen arvoisena.
Aivan alusta asti olemme päättäneet varmistaa, että taakka jaetaan oikeudenmukaisesti öljyteollisuuden ja autoteollisuuden välillä. Sen määrittäminen on ollut välillä vaikeaa kaikenlaisen lobbaamisen ja ristiriitaisten tietojen keskellä. Mutta nyt olen vakuuttunut siitä, että olemme päässeet kohtuulliseen tasapainoon. Autoteollisuuden on muututtava; sen täytyy esitellä uusia malleja, jotka ovat tehokkaampia, puhtaampia ja polttavat vähemmän polttoainetta. Samanaikaisesti öljyteollisuudessa aiotaan tuottaa puhtaampia polttoaineita; jotkin öljy-yhtiöt jopa odottavat määräaikoja. Käsittääkseni jotkin niistä ovat jo nyt tuomassa markkinoille puhtaampia polttoaineita, jotka noudattavat meidän vaatimiamme määritelmiä. On aivan selvää, että ne pystyvät siihen.
Muutaman seuraavan vuoden aikana öljyteollisuudessa ehkä tapahtuu rakennemuutos, mutta se ei tapahdu Auto-Oil-ohjelman seurauksena, vaan yleisempien Euroopan talouselämässä tapahtuvien muutosten seurauksena.
Lopuksi sanoisin, että tämä on hyvä esimerkki siitä, että kun neuvosto, komissio ja parlamentti tekevät yhteistyötä ja pääsevät yksimielisyyteen sovittelumenettelyn kautta, me saamme aikaiseksi sellaisen suuren vaikutuksen lainsäädäntöön, että se vaikuttaa kaikkien ihmisten elämään Euroopassa. Meidän pitäisi olla ylpeitä siitä, että olemme onnistuneet saavuttamaan tämän tässä paketissa. Kehotan kaikkia kollegoitani tukemaan tätä.

Florenz
Arvoisa puhemies, hyvät esittelijät, herra Lange ja rouva Hautala, haluaisin sydämellisesti onnitella teitä mietinnöistänne. En ollut ollenkaan yllättynyt siitä, että suuri joukko parlamentin jäseniä laulaa tänään ilolaulua, mutta en haluaisi aivan rajoituksetta yhtyä siihen, koska olen sitä mieltä, että tämä menettely ei ollut toimielinten kannalta mikään ilahduttava tapaus.
David Bowe antoi minulle juuri avainsanan, ja sen vuoksi minun on muotoiltava puheeni aivan uudelleen. Sanoit juuri: öljyteollisuus on tänään jo ilmoittanut, että sillä on kauan ollut polttoaineita, joita vaadimme vuosiksi 2000 ja 2005. Nimenomaan siinä on asian ydin. Monet unohtavat valitettavasti aina yhden asian: jos auton pakokaasujen on oltava puhtaita, auton on käytettävä korkealaatuista polttoainetta, ja nimenomaan siinä emme onnistuneet sovittelukomiteassa, sillä sovittelukomitea toimi kiireessä. Kaiken piti olla valmista 28. kesäkuuta, mikä johtui neuvoston puheenjohtajuuden vaihtumisesta, ja halusimme varmasti tehdä osamme puheenjohtajamaan hyväksi. Se oli sääli, sillä meidän olisi pitänyt osoittaa valmiutemme kiistellä komission niiden henkilöiden kanssa, jotka ovat vastuussa polttoaineista. Meidän olisi pitänyt myös näyttää lobbaajille, että se, mitä he pitivät silloin täysin mahdottomana, on mahdollista - esitinkin sen silloin täällä istunnossa. Te myönsittekin sen heti sovittelukomitean toiminnan päätyttyä. Me parlamentin jäsenet osoitimme silloin heikkoutta. Se ei saa enää toistua.
Öljyteollisuudella on vaikeuksia, mutta ei Euroopan unionin normien vaan rakenneongelmien ja monen muun syyn vuoksi.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että olemme päässeet askeleen eteenpäin. Euroopassa on 200 miljoona ajoneuvoa, ja minun ryhmäni on vihreiden ryhmän kollegoista poiketen nimenomaan liikkuvuuden kannalla. Hehän haluaisivat mieluiten lopettaa liikkuvuuden. Se on sisämarkkinoiden edellytys: ihmisten, tavaroiden ja palveluiden liikkuvuus. Ja koska haluamme sitä, tarvitsemme korkealaatuisia polttoaineita, jotta saamme puhtaita moottoreita ja puhtaita pakokaasuja.
Moni asia on paremmin kuin ennen. Ajoneuvossa olevat analysointilaitteet eivät ole, kuten pelättiin, suinkaan johtaneet elektronisesti suljettuun konepeltiin, jonka alta pienet ja keskisuuret yrityksemme eivät saa enää korjata mitään. Minua ilahduttaa, että testausmenetelmät ovat parantuneet. Minua ilahduttaa, että pk-yritykset pääsevät monille aloille. Kaiken kaikkiaan voitimme taistelun, mutta tulevaisuudessa meidän on osoitettava vielä enemmän taistelutahtoa niitä kohtaan, jotka toimivat yhdessä tässä eurooppalaisessa ilolaulujen konsertissa, jotta onnistuisimme lastemme tulevaisuuden vuoksi vielä paremmin, sillä he tarvitsevat terveen ympäristön.

Eisma
Arvoisa puhemies, myös minä haluan aloittaa kiittämällä kollegoitani Hautalaa ja Langea tästä tuloksesta. Ennen kaikkea he ansaitsevat kiitokset siitä, että olemme saavuttaneet nämä tulokset, joiden myötä voidaan parantaa Euroopan ilman laatua.
Pidän tätä jopa Euroopan parlamentin suurimpana saavutuksena tällä alueella. Viime vuosien saavutuksemme ovat todella upeita. Olemme luonnollisesti joutuneet tekemään kompromisseja, mutta ne ovat kuitenkin olleet enemmän meidän kuin autoja öljyteollisuuden toiveiden mukaisia. Toisin sanoen me olemme voittaneet.
Kollega Lange on jo ilmoittanut saavutetuista tuloksista. En ryhdy enää toistamaan niitä. Kun vertaan auto- ja erityisesti öljyteollisuuden suhtautumista neuvoston, komission ja parlamentin suhtautumistapaan yhdessä saavutettujen tulosten osalta niiden suhtautumiseen vuosi sitten, voin havaita suuren eron. Vuosi sitten saamamme tiukat vastalauseet ovat laantuneet, koska pyrimme nyt yhdessä parantamaan ilman laatua. Tämä on yksimielisen Euroopan parlamentin ansiota. Olemme voineet hyväksyä tarkistukset suurella enemmistöllä.
En käsittele tässä saavutettuja tuloksia, mutta haluan mainita yhden asian. Mielestäni hienoin tulos on se, että olemme saaneet sekä polttoaineiden koostumuksen että ajoneuvojen päästöjen raja-arvot sitoviksi vuoteen 2005 mennessä. Ne ovat hyviä sopimuksia.
Olemme siis hyvin tyytyväisiä tulokseen. Arvoisa puhemies, lopetan yhdellä huomautuksella. En ole niinkään tyytyväinen komissioon, mutta palaamme varmasti vielä asiaan, kun keskustelemme autoteollisuuden kanssa tehdystä hiilidioksidipäästöjä koskevasta sopimuksesta. Se on myös osa Auto-Oil-ohjelmaa, johon olen parlamentin jäsenenä ja ryhmäni edustajana vähemmän tyytyväinen, mutta sanoin jo, että palaamme asiaan.
Lopuksi haluaisin vedota kollegoihini. Minusta vaikutti siltä, että huomattava osa parlamentin jäsenistä ei ollut paikalla sovittelun aikana. Minusta oli hävettävää kohdata 15 suurlähettilään neuvosto, kun paikalla oli vain neljä, viisi tai seitsemän parlamentin edustajaa. Tämä vetoomus on tarkoitettu sisäisesti parlamentille. Jos meillä kerran on valtuudet tehdä päätöksiä, olkaamme myös paikalla.

Cabrol
Arvoisa puhemies, Hautalan asiakirjassa on kolme direktiiviä, jotka koskevat polttoaineiden laatua ja moottoriajoneuvojen ja kevyiden hyötyajoneuvojen päästöjen vähentämistä. Tässä yhteisessä hankkeessa ehdotettu kompromissi saavutettiin kaksi kuukautta kestäneiden neuvottelujen jälkeen kehitetyn sovittelumenettelyn seurauksena. Sopimus perustuu neuvoston vuosiksi 2000-2005 hyväksymiin arvoihin, mutta Euroopan parlamentti onnistui tekemään niistä pikemminkin pakollisia kuin ohjeellisia vuodesta 2005 alkaen.
Mitä Hautalan mietintöön tulee, pääkysymys on ollut rikkipitoisuuden pakollinen vähentäminen. Dieselpolttoaineen ja lyijyttömän bensiinin arvot vuoden 2000 osalta säilyvät ennallaan neuvoston yhteiseen kantaan verrattuna, johon sisältyy kuitenkin Euroopan parlamentin esittämä tarkistus, jonka tavoitteena on nostaa hapen enimmäismäärää lyijyttömässä bensiinissä. Neuvoston arvot ovat pakollisia vuoden 2005 laatuvaatimuksissa. Dieselpolttoaineen rikkipitoisuutta vähennetään 5 miljoonasosaan; vähennyksestä tulee pakollinen vuodesta 2005 alkaen, vaikka neuvosto halusi vasta aloittaa pitoisuuden vähentämisen vuodesta 2005 alkaen. Euroopan parlamentti hyväksyi neuvoston lyijyttömälle bensiinille ehdottamat arvot, mutta teki niistä pakollisia.
Lisäksi neuvosto hyväksyi kahden edellä mainitun polttoaineen osalta Euroopan parlamentin ehdottaman periaatteen, jonka mukaan sallitaan vähintään vuonna 2005 pakollisia laatuvaatimuksia vastaavan bensiinin ja dieselpolttoaineen aikaisempi käyttöönotto. Lisäksi komissio ilmoittaa tekstiin liitetyssä julistuksessa aikovansa nopeuttaa niitä menettelyjä, joiden tavoitteena on sallia puhtaiden polttoaineiden verohelpotukset. Poikkeuksia ei tällä kerralla sallita kuin rikkipitoisuuden osalta vuoteen 2003 asti, jotta voitaisiin poiketa vuoden 2000 osalta hyväksytyistä laatuvaatimuksista, ja vuoteen 2007 asti, jotta voitaisiin poiketa vuoden 2005 osalta hyväksytyistä laatuvaatimuksista, ja noudattaen siis vähintään vuoden 2000 osalta hyväksyttyjä arvoja.
Komissio ilmoitti eräässä julistuksessaan myös ottavansa huomioon puhtaan polttoaineen saatavuuden riittävissä määrin ennen poikkeusten myöntämistä. Yhteistä hanketta voi siis pitää hyväksyttävänä sikäli kuin sillä taataan parempilaatuisen polttoaineen saatavuus vuodesta 2005, ehkä jopa vuodesta 2000 alkaen.
Mitä Langen mietintöihin tulee, teksti koskee samanaikaisesti moottoriajoneuvoja ja kevyitä hyötyajoneuvoja. Raja-arvot ovat neuvoston ehdottamia arvoja, jotka ovat pakollisia vuodesta 2005 alkaen. Kaikilla huoltoasemilla on häiriötapauksissa saatavilla kaikissa dieselpolttoaineella ja bensiinillä toimivissa ajoneuvoissa pakollisten saasteiden torjuntavälineistöjen tarkastuslaitteet, vaikka autoteollisuus halusi varata ne vain autokauppiaiden käyttöön. Näin on myös kylmäkäynnistyskokeiden osalta; tiedetään nimittäin, että kun ajoneuvo käynnistetään kylmässä, saasteiden määrä nousee. Tässä kohdassa sopii siis pysyä erityisen lujana.
Lopuksi sanoisin, että ryhmämme voi hyväksyä tämän yhteisen hankkeen. Kaikki jäsenvaltiot ja autoteollisuushan ovat sitä paitsi hyväksyneet sen laillisesti.

Sainjon
Arvoisa puhemies, olen luonnollisesti tyytyväinen kompromissitekstiin, johon on päästy monien sovittelukokouksien seurauksena, ja onnittelen tietysti molempia esittelijöitä heidän erinomaisesta työstään. Tässä arkaluonteisessa asiassa Euroopan parlamentti on osoittanut koko määrätietoisuutensa viemällä mahdollisimman pitkälle ympäristöön liittyvät vaatimuksensa, mutta se on koko ajan osannut sijoittautua mahdollisuuksien ja todellisuudentajun mukaisesti.
Parlamentin, komission ja neuvoston sekä tässä asiassa osapuolina olevien eri toimijoiden väliset neuvottelut ovat olleet esimerkillisiä. Ne ovat olleet minulle, vaikkakaan en ole noviisi parlamentissa, todellinen sovittelumenettelyn käyttöohje.
Toivon, että nyt aloitetut keskustelut hiilidioksidista sujuvat yhtä hyvin. Ehdotan siis, että parlamentti kannattaisi täysin tätä tekstiä, joka on itsessään merkittävä edistysaskel. Se on edistysaskel, mitä tulee polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämiseen, edistysaskel, mitä tulee lyijyllisen bensiinin kieltämiseen, edistysaskel, mitä tulee niihin moottoreihin liittyvän teknologian käyttöönottoon, joissa voidaan käyttää näitä vähärikkisiä polttoaineita.
Tämä kaikki muuttaa konkreettisesti unionin kansalaisten jokapäiväistä elämää. Nyt tarvitsee enää tiedottaa näistä päätöksistä, jotka alkavat tarjota vastauksia ilmakehän saastumisen, tämän vuosisadan lopun suuren haasteen osalta.
Meidän on maissamme ja vaalipiireissämme nujerrettava tietyt ennakkokäsitykset. Ajattelen erityisesti dieselpolttoaineesta olevaa huonoa mielikuvaa. Vaikka tämä mielikuva olikin aikaisemmin perusteltu, myöntäkäämme todeksi ne valtavat edistysaskeleet, joita ajoneuvojen valmistajat ovat ottaneet lähestyäkseen eurooppalaisia normeja. Meidän on pohdittava sitä, kuinka saamme kansalaiset ja tiedotusvälineet ymmärtämään, että puhdas dieselpolttoaine on vastedes vähemmän saastuttavaa kuin lyijytön bensiini, ja että tähän on päästy öljyteollisuuden ja ajoneuvojen valmistajien avulla. Tämä teknologinen haaste on kunniaksi insinööreillemme.
Lopuksi sanoisin, arvoisa puhemies, että niin kauan kuin emme ole käsitelleet ajoneuvokannan uudistamiskysymystä, emme ole todella ratkaisseet ajoneuvoista aiheutuvaa saasteongelmaa. Tiedämme kaikki, että on kyse suuresta panoksesta, koska 20 % autokannasta vastaa noin 80 %: sta ajoneuvojen aiheuttamasta saasteesta. On siis kehitettävä omaperäisiä ja uusia toimia, jotka eivät sijoitu Ranskassa tehtyjen virheiden jatkumoon. Tietyn tuen saamista ei pidä tehdä riippuvaiseksi uuden ajoneuvon ostamisesta, vaan vanhasta ajoneuvosta eroon pääsemisestä, koska kaikki rahoitetaan pääasiassa Euroopan tasolla. Ajattelen esimerkiksi Life-ohjelmaa. Tällä toimella lisätään Euroopan suosiota. Olen tietenkin tietoinen kyseisen toimen hinnasta, mutta sen sijaan, että sirottelemme ja hajotamme lakkaamatta voimiamme, olen vakuuttunut siitä, että on silloin tällöin poliittisesti tärkeää osata iskeä lujasti.

Blokland
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää sydämellisesti rouva Hautalaa ja herra Langea, jotka ovat esittelijöinä yhdessä herra Kenneth Collinsin kanssa saavuttaneet loistavia tuloksia. Ilman saastuminen on erityisen hankala ongelma, johon täytyy tarttua kokonaisvaltaisesti, järjestelmällisesti ja monitahoisesti. Ihmisten, kasvien ja eläinten terveys ovat siihen suoraan sidoksissa. Happamoitumisen ja ilmaston muuttumisen vuoksi elinympäristöön kohdistuvat uhat ovat pitkällä aikavälillä maailmanlaajuisia. Tämän vuoksi vähemmän saastuttavia polttoaineita ja ajoneuvoja koskevan lainsäädännön tarvetta ei saa aliarvioida. Saavutettu neuvottelutulos on huomattava saavutus Euroopan parlamentilta, joka on onnistunut päättämään vuodesta 2005 voimaan tulevista autojen päästöjen sekä bensiinin ja dieselöljyn laadun tiukoista raja-arvoista.
Myös neuvostoa ja Isoa-Britanniaa puheenjohtajamaana on syytä kiittää tuloksesta. Neuvottelujen perustana on käytetty argumentteja, ja kehitys on ollut nopeaa. Vaikka olemme tuloksesta hyvin iloisia, se on kuitenkin vain osaratkaisu ongelmaan, joka aiheutuu ilman saastumisesta liikenteen seurauksena. Liikkuvuuden lisääntyminen mitätöi vaikutukset jälleen nopeasti. Tämän vuoksi tarvitaan liikkuvuuspolitiikkaa, joka suuntautuu kestävään kehitykseen. Auto- ja öljyteollisuuden suurena haasteena on tarkastella edelleen yhdessä ympäristö- ja kuluttajajärjestöjen kanssa kestävää teknologiaa, joka täyttää vastuullisella tavalla liikkuvuuden tarpeet. Toivon ja odotan, että neuvosto, Euroopan komissio ja parlamentti ovat valmiit kannustamaan asiasta käytävää keskustelua ja rahoittamaan tarvittavia tutkimuksia.

Kronberger
Arvoisa puhemies, polttoaineiden ja moottoriajoneuvojen päästöjen sitovien raja-arvojen käyttöönotto koko Euroopassa on varmasti tärkeä askel ilman puhtaana pitämisen kannalta. Esittelijöitä on syytä onnitella siitä ja ennen kaikkea heidän itsepintaisuuttaan sen toteuttamisessa.
Poikkeusmahdollisuudet tuottavat luonnollisesti tuskaa. Niiden osalta on tulevaisuudessa vaadittava, että poikkeuksia käsitellään niin rajoittavasti kuin mahdollista. Jokainen parlamentin jäsen, joka on joutunut lobbaamisen kohteeksi tämän direktiivin käsittelyn yhteydessä, tietää, että tämä varovaisuus on paikallaan. Suhtaudun myönteisesti myös ajoneuvossa olevien analysointilaitteiden käyttöä koskevaan sovintoon, se on käyttökelpoinen kompromissi kuluttajien etujen ja valvontajärjestelmien välillä. Yksittäisten jäsenvaltioiden mahdollisuudesta myöntää verohelpotuksia ennen määräaikaa toteutetuista parannuksista pitäisi tehdä eurooppalaisen ympäristöpolitiikan periaatteellinen peruspilari, ja sen pitäisi joskus olla itsestäänselvyys, josta ei tarvitse enää erikseen neuvotella.

Graenitz
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin yhtyä esittelijöille annettuihin onnitteluihin ja haluaisin kiittää kaikkia, jotka työskentelivät sovittelukomiteassa. Työ oli varmasti vaikea, ja se hoidettiin nopeasti ja menestyksellisesti.
Haluaisin kuitenkin tuoda esiin vielä yhden asian. Olen sitä mieltä, että olemme tämän Auto-Oil-paketin yhteydessä ensimmäisen kerran osoittaneet aivan selvästi, että nykyaikainen teollisuuspolitiikka on todellisuudessa ympäristöpolitiikkaa ja että sellaista teollisuuspolitiikkaa, jolla on tulevaisuutta yhden tai kahden vuoden sijasta kymmenen, kaksikymmentä tai viisikymmentä vuotta, voidaan luoda vain silloin, jos otetaan huomioon ympäristö ja elämämme luonnollisen perustan säilyttämisen välttämättömyys ja ihmisten terveyden ennalta suojelu.
Olen sitä mieltä, että meidän olisi otettava tästä paketista mallia ja katsottava, olisiko mahdollista solmia sellaisia myös muilla aloilla. Minun mielestäni kemian teollisuus olisi erittäin sopiva ehdokas sellaisen laajan järjestelyn luomiseen, että voitaisiin pitkällä aikavälillä - ei taaskaan vain seuraavia vuosia vaan kymmentä, kahtakymmentä, kolmeakymmentä vuotta varten - suunnitella ja aloittaa kehitys, joka on muokattu viime kädessä sellaiseksi, että voimme toimia kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti, josta olemme puhuneet jo useita kertoja ja jonka olemme kytkeneet kaikkiin sopimuksiin.
Se on nimenomaan paketti, jonka yhteydessä on mahdollista sovittaa yhteen etuja, esittää oikein ja punnita erilaisten tuotantoon osallistuvien teollisuuksien yhteistyö, panna alulle kehityksiä, jotka on sitten toteutettava yhdessä kuten autoteollisuuden ja polttoaineteollisuuden Auto-Oil-ohjelmassa. Meidän tulisi omaksua tämä menettelytapa ja soveltaa sitä useilla aloilla, koska olen sitä mieltä, että se on todellista tulevaisuuden politiikkaa, nimittäin ympäristöpolitiikkaan kytkettyä teollisuuspolitiikkaa, tai paremmin sanottuna ympäristöpolitiikkaa, joka määrää teollisuuden suunnan.
En luonnollisesti haluaisi jättää käyttämättä tätä tilaisuutta todeta, että tämä paketti jatkaa yhtä Itävallalle neuvotteluissa myönnetyistä poikkeusmääräyksistä ja että emme sen ansiosta toimi Itävallassa ensi vuonnakaan unionin lainsäädännön vastaisesti, koska voimme edelleenkin käyttää polttoaineita, joiden bentseenipitoisuus on alhainen. Lopuksi haluaisin sanoa vielä yhden asian: tämä oli ensimmäinen askel, siitä lähdetään ja on lähdettävä eteenpäin - myös kehityksen ja liikkuvuuden alalla - teollisuutemme ja ennen kaikkea ihmisten tulevaisuuden vuoksi.

Collins, Gerard
Arvoisa puhemies, Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden on oltava läheisessä yhteistyössä ja työskenneltävä yhdessä Euroopan autoteollisuuden ja öljyteollisuuden kanssa jatkuvasti taatakseen sen, että saastuminen kerta kaikkiaan lopetetaan lähitulevaisuudessa.
Jos halutaan saavuttaa puhtaan ilman sosiaaliset, ihmisiä ja ympäristöä koskevat hyödyt, tiukat ilmansaasteiden vähentämisstandardit ovat ehdottoman välttämättömiä. On oikein ja kohtuullista, että muutokset otetaan käyttöön järjestelmällisellä ja yhtenäisellä tavalla.
Euroopan autoteollisuuden ja öljyteollisuuden on pystyttävä noudattamaan kaikkien uusien lakien selvästi määriteltyjä tavoitteita varmistaakseen, että ne voivat luottavaisesti suunnitella seuraavan sukupolven moottoriajoneuvoja ja investoida parempiin öljynjalostamoihin.
Mitä tulee henkilöautojen pakokaasupäästöjen vähentämiseen, tuen sitä ehdotusta, jossa esitetään, että uusiin autoihin asennetaan vuodesta 2000 alkaen päästöjä vähentävien laitteiden kestävyyttä valvovat järjestelmät. Päästöjä vähentävien laitteiden on pysyttävä tehokkaina ainakin 80 000 kilometriä tai viisi vuotta vuodesta 2000 alkaen ja ainakin 100 000 kilometriä vuodesta 2005 eteenpäin. Verohelpotuksia on käytettävä kannustamaan sellaisten ajoneuvojen käyttöönottoa, joissa on edistykselliset päästöjä vähentävät laitteet.
Tuen myös direktiiviehdotusta bensiini- ja dieselpolttoaineen laadun parantamiseksi Euroopassa. Tämän direktiivin avulla missään päin Eurooppaa ei vuoden 2000 tammikuun jälkeen myydä lyijypitoista bensiiniä, paitsi sellaisilla alueilla, joilla muuten tulisi vakavia sosioekonomisia ongelmia. Lisäksi 1. tammikuuta 2000 jälkeen myytävän lyijyttömän bensiinin ja dieselin on myös noudatettava uusia ympäristövaatimuksia.
Tämän uuden direktiivin tuloksena autojen bensiinin rikkipitoisuus on kolme kertaa pienempi ja dieselin rikkipitoisuus on seitsemän kertaa pienempi vuoteen 2005 mennessä.
Haluaisin onnitella Euroopan autonvalmistajien järjestöä sen päätöksestä hyväksyä aikataulu uusien autojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi 25 %: lla vuoteen 2000 mennessä. Se seikka, että komission ei tarvitse esitellä lainsäädäntöä tämän asian läpiviemiseksi on merkki siitä, että asiassa edetään parhaiten kaikkien asianosaisten välisen konsultaation kautta.

Schnellhardt
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, erittäin suuri kiitos molemmille esittelijöille! Olen laatinut jo joitakin mietintöjä, mutta näin hyvää yhteistyötä, asiallisesti punnittua ja toverillisesti esitettyä, en ole vielä kokenut!
Puhtaiden polttoaineiden käyttöönotosta Euroopassa on puhuttu jo yli kaksi vuotta, siitä lähtien kun komissio esitti direktiiviehdotuksensa. Euroopan parlamentti on esittänyt siitä kantansa kaksi kertaa ja sanonut selvästi, mistä on kyse. Puhtaat polttoaineet vähentävät suoraan ilman saastumista. Puhtaat polttoaineet mahdollistavat nykyaikaisen moottoritekniikan käytön, joka johtaa myös polttoaineen kulutuksen selvään alenemiseen.
Me muistamme kyllä: jotkut eivät halunneet oikein hyväksyä sitä ja väittivät neuvotteluissa kivenkovaan, että Euroopan parlamentin näkemyksiä olisi mahdoton toteuttaa ja että ne olisivat aivan liian kalliita. Nyt kuulemme tyytyväisinä, että jotkin mineraaliöljy-yhtiöt aikovat jo vuonna 2000 tuoda markkinoille uusia polttoaineita, jotka vastaavat vaatimuksia, joiden on sovittelutuloksen mukaan tarkoitus olla normi vuonna 2005. Neuvoston ja parlamentin hyvä sovittelutulos näyttää jo tuottavan tulosta, ennen kuin se on edes voimassa.
Sovittelujen tulos on hyvä. Euroopan parlamentin valtuuskunta onnistui ennen kaikkea saamaan läpi kaksi tärkeää näkökohtaa. Vuotta 2005 koskevat vaatimukset eivät ole pelkästään ohjearvoja, ne ovat sitovia. Lisäksi on mahdollista ottaa tiukat vaatimukset käyttöön aikaisemminkin, ja sitä suunnitellaan jo, kuten juuri kuulimme.
Vaikka sitä, että puheenjohtajamaat kiistelivät jo siitä, kumpi saa julkaista tämän sovittelutuloksen, on varmasti pidettävä myös myönteisenä asiana, sellaista ei saa kuitenkaan enää tapahtua, että joudumme kiirehtimään ja jätämme jotkin asiat käsittelemättä, vain jotta saisimme aikaan jonkinlaisen lopputuloksen. Polttoaineen suojaavan voidekalvon muodostavan ainesosan 30 miljoonasosan osuus on nimittäin edelleen se tavoite, johon meidän pitäisi pyrkiä, eikä nykyinen 50 miljoonasosan raja varmasti estä nykyaikaisten tekniikoiden kehitystä. Sehän on kuitenkin yläraja, eikä kukaan estä tarjoamasta parempia polttoaineita.
Autoteollisuutta vaaditaan nyt aloittamaan hiilidioksidipäästöjen alentaminen Euroopassa. Parlamentti on pannut toistuvasti arvostellen merkille sen, että sen on tarkoitus tapahtua vapaaehtoisen sopimuksen avulla. Tällöin ei ole niinkään kyse siitä, riittääkö tarjottu 120 g hiilidioksidia kilometriä kohden - olen sitä mieltä, että sen kanssa voi elää - vaan on kyse siitä, että koko menettelyn avoimuus vaikuttaa minusta hieman puutteelliselta. Meidän pitäisi olla selvillä siitä, että tämä sopimus korvaa varsinaisen lainsäädäntömenettelyn eli sen, että annetaan direktiivi yhteispäätösmenettelyä käyttäen. Olen epäluuloinen sen suhteen, onko tämä Euroopan laajuinen hiilidioksidipäästöjen vähentämistä koskeva vapaaehtoisten sopimusten testi menestyksellinen. Kaikkien osallisten pitäisi olla selvillä siitä, mitä siinä on pelissä. Jos sovittujen tavoitteiden saavuttamiseksi tarvitaan verotuksellisia toimia, tämä tapa on mielestäni epäonnistunut.
Vaikka meillä on valvonnan puitteissa mahdollisuus lainsäädännölliseen yhteistyöhön, meidän olisi tehtävä selväksi, että tällaiset vapaaehtoiset sopimukset voivat olla ympäristöalalla vain poikkeuksia.

Virgin
Arvoisa puhemies, olemme nyt tekemässä johtopäätöstä asiassa, joka on vienyt paljon aikaa, mutta joka merkitsee paljon ihmisten terveydelle ja meidän ympäristöllemme. Ne tiukennukset ajoneuvojen suorituskyvyssä ja polttoaineen laadussa vuodeksi 2000 ja vuodeksi 2005, jotka parlamentti on käsitellessään komission Auto-Oil-ehdotusta saanut aikaan, osoittautuvat varmasti viisaiksi ja harkituiksi kehityksen myötä. Jäsenvaltioiden mahdollisuus käyttää taloudellisia ohjauskeinoja kiirehtiäkseen kulkua kohti parempaa ympäristöä on myös arvokas.
Korkealuokkaisten polttoaineiden käyttämisestä seuraa automaattisesti pienemmät määrät haitallisia päästöjä. Tämän mahdollistaa myös tekninen kehittyminen kohti katalysaattoritekniikan käyttöä suurissa dieselmoottoreissa. Typpipäästöt voivat silloin vähentyä selvästi.
Käytän tilaisuutta hyväkseni onnitellakseni esittelijää hienosta työstä. Esittelijä Hautalalla on kaiketi ollut kaikkein kiperin tehtävä. Hän on todellakin osoittanut, että ympäristöyhteistyö EU: ssa, toimielinten välisen yhteispelin kautta, on hedelmällistä, ja merkitsee yksittäisille maille enemmän, kuin ne voisivat yksin saada aikaan.
Tästä edistyksestä huolimatta, tai ehkä juuri sen ansiosta, meidän on edelleen edistettävä turvallista ja ympäristöystävällistä autoilua. Olen vakuuttunut siitä, että henkilöautojen polttoaineenkäytöstä voisi keskustella hyökkäävästikin. 25 %: n vähennyksen pitäisi olla mahdollinen jo vuodeksi 2005. Pitemmällä aikavälillä tekee läpimurron varmasti sähköauto tai hybridiauto, jossa liikevoiman tuottavat sähkö- ja polttomoottori yhdessä. Tämä asettaa kuitenkin suuria vaatimuksia sähköntuotannolle, ilman sellaisia päästöjä kuin kasvihuonekaasut. Vesivoima, tuulivoima ja ydinvoima antavat meille nämä mahdollisuudet.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, kymmenen vuoden kuluessa yhteisön autokannan saasteet tulevat vähenemään kaikkiaan 70 % verrattuna vuoteen 1990. Tämä saavutetaan, kun autoja, kevyitä hyötyajoneuvoja ja polttoaineita koskeva sovittelukomitean paketti on hyväksytty. Tämä on suuri voitto, ennen kaikkea ympäristön ja myös Euroopan kansalaisten kannalta. Kyseessä on lainsäädäntöpaketti, joka tulee parantamaan ratkaisevasti kansalaisten elämänlaatua Euroopan ilmanlaadun paranemisen kautta. Paketti on loistava esimerkki siitä, kuinka neuvosto voi saada aikaan ratkaisevia tuloksia Euroopan asukkaiden hyväksi. Ja on hyvä huomata tulokset, joita yksittäiset jäsenvaltiot eivät olisi koskaan voineet saavuttaa yksin. Paketti on myös ainutlaatuinen esimerkki siitä, miten kunnianhimoinen ympäristölainsäädäntö voidaan onnistuneesti yhdistää eurooppalaisen teollisuuden kilpailukyvyn varmistamiseen silloin, kun tätä todella halutaan. Paketilla varmistetaan, että teollisuus voi paitsi selviytyä hyvin eurooppalaisilla kotimarkkinoilla, myös vetää vertoja maailman parhaille.
Tämän vuoksi olen sitä mieltä, että tänään on aihetta onnitella parlamentin esittelijöitä, ja tämä koskee erityisesti kahta esittelijää, herra Langea ja rouva Hautalaa, jotka ovat tehneet loistavaa työtä, mutta on syytä kiittää myös rouva Fontainea ja herra Collinsia heidän panoksestaan sovittelussa. Tällainen tulos on - kuten kaikki tietävät - voitu saavuttaa vain kaikkien osapuolten erittäin tavoitehakuisen ja pätevän panoksen kautta, mukaan lukien tietenkin neuvosto Yhdistyneiden kuningaskuntien puheenjohtajakaudella.
Parlamentti on saanut useita tärkeitä osa-alueita koskevia, melko merkittäviä myönnytyksiä ministerineuvostolta. Näitä ovat komitologia, tärkeimpien parametrien sitovat normit vuodeksi 2005, dieselajoneuvojen ja kevyiden hyötyajoneuvojen itsetestausjärjestelmien vaatimisen kiirehtiminen, ympäristöystävällisten polttoaineiden varhainen ja asteittainen käyttöönotto sekä monet muut asiat. Tämän lisäksi kyseessä on tulevaisuudessakin toimiva paketti, kuten monet myös ovat keskustelussa maininneet. Se sisältää määräyksiä, jotka varmistavat, että päästö- ja polttoainevaatimukset arvioidaan uudelleen vuoden 2005 jälkeen, siten että otetaan huomioon ilmanlaadun normien kehittyminen ja teknologiset mahdollisuudet, joita uudet polttoaineet ja käyttöjärjestelmät luovat tulevaisuudessa.
Minun on myönnettävä, että kun kaksi vuotta sitten esittelin Auto-Oil-ohjelmaa komission puolesta, en uskonut, että pystyisimme saamaan aikaan näin paljon näin lyhyessä ajassa, mistä minun on kiitettävä parlamenttia. Paketti on tietenkin sovitteluratkaisu, eikä asian luonteen vuoksi kaikkien yksityiskohtien osalta saavutettu kaikkea, mitä haluttiin. Kokonaisarvioinnin perusteella minulla ei kuitenkaan ole epäilystäkään siitä, että paketti sisältää niin merkittäviä edistysaskeleita, että se täytyy hyväksyä. Minulle on tämän vuoksi erityinen ilo voida komission puolesta suositella tämän kunnianhimoisen paketin hyväksymistä.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan klo 12.
Keskeytämme istunnon äänestykseen asti, koska ei olisi järkevää aloittaa seuraavaa keskustelua ja keskeyttää sitä varttitunnin päästä.
(Istunto keskeytettiin klo 11.40 ja sitä jatkettiin klo 12.)

Äänestys
Puhemies
Huomautan teille, että äänestys ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan suosituksesta toiseen käsittelyyn (A4-0278/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi kahviuutteista ja sikuriuutteista (esittelijä: Lannoye), siirretään huomisen, keskiviikon, äänestykseen, jotta esittelijä pääsisi kompromissiin poliittisten puolueiden kanssa.
Christodouloun mietinnöstä (A4-0296/98) äänestetään myös huomenna, koska määräaika tarkistusten jättämiselle päättyi eilisiltana.
Monfilsin laatima kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan mietintö (A40293/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ja Kyproksen tasavallan kahdenvälisen sopimuksen tekemisestä Kyproksen osallistumisesta yhteisön audiovisuaalialan politiikan mukaiseen ohjelmaan (KOM(98)0242 - C4-0428/98-98/0138(CNS))
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.) Medina Ortegan laatima parlamentin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintö (A4-0315/98) päätöksestä sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi mallien oikeudellisesta suojasta (C4-0467/98-00/0464(COD))
(Parlamentti hyväksyi yhteisen hankkeen.)
Buffetaut
Lainsäädäntöyritykset mallien oikeudellisesta suojasta ovat vanhoja, koska ensimmäinen yhteisön lakialoite on vuodelta 1993.
Koska tämän alan oikeudelliset perinteet ovat hyvin erilaisia, jopa toisistaan poikkeavia, on ollut hyvin vaikea päästä neuvoston yhteiseen kantaan. Konkreettinen pääongelma oli korjaukseen käytettävien varaosien piirrosten suojelu, joka aiheutti vaikeuksia monella teollisuudenalalla.
Esille otetut kysymykset olivat niin arkaluonteisia, että neuvosto kieltäytyi lopulta yhdenmukaistamasta sääntöjä. Jotkut ovat pitäneet sitä yhtenäismarkkinoiden vastaisena. Olen omasta puolestani sitä mieltä, että on järkevämpää pitää sitä yhdenmukaistamisen rajana. On mahdotonta yhtäläistää kaikkien oikeudellisilta perusteiltaan erilaisen 15 kansakunnan lainsäädäntöjä, ja se tulee olemaan entistä mahdottomampaa, kun Euroopan unioni on laajentunut kommunistisesta totalitarismista vapautuneisiin Itä-Euroopan maihin.
Tästä ei pidä säikähtää. Kilpailu kestää oikeudelliset erot, ja on haihattelua pyrkiä kokonaisvaltaiseen yhtäläistämiseen, joka muistuttaa suuresti oikeuden fossiilistamista. Yhdysvaltojen jäsenvaltioiden lainsäädännöthän eroavat toisistaan, eikä vaikuta siltä, että siitä olisi aiheutunut erityistä taloudellista heikkoutta!
Parlamentti oli kuitenkin halunnut sisällyttää direktiiviin niin sanotun "korjauslausekkeen" , jolla määrättiin järjestelmästä, jota pidimme ryhmäni kanssa monimutkaisena ja erityisesti äärimmäisen vaikeana toteuttaa. Olemme edelleen samalla kannalla, ja olimme tuolloin sitä mieltä, että neuvosto oli oikeassa vastustaessaan tätä lauseketta. Koska mihinkään sopimukseen ei päästy, aloitettiin sovittelumenettely.
Korjauslauseketta ei loppujen lopuksi hyväksytty, mikä tuntuu meistä järkevältä, koska se aiheutti suurta oikeudellista epävarmuutta joidenkin suunnittelijoiden mielestä.
Hyväksytty ratkaisu oli "jäädyttää" jäsenvaltioiden tilanne ja jättää niille mahdollisuus edetä kohti joustavampaa suojajärjestelmää.
Kun direktiivi on hyväksytty, varaosavalmistajia ja ajoneuvojen valmistajia kehotetaan pyrkimään vapaaehtoiseen sopimukseen varaosien mallisuojakysymyksestä, mikä vaikuttaa meistä paremmalta keinolta kuin pakonomainen yhtäläistäminen.
Emme loppujen lopuksi äänestäneet tämän mietinnön puolesta vain siksi, että vastustimme korjauslauseketta, emmekä näin ollen olleet lainkaan pettyneitä sovittelumenettelyyn.
Oli miten oli, ja vaikka olemme tämän kysymyksen osalta eri mieltä kuin esittelijä, haluan osoittaa kunnioitukseni hänen työlleen ja hänen osoittamalleen vakaumukselle, vaikka hän ei saanutkaan meitä vakuuttuneiksi korvauslausekkeen aiheellisuudesta.

Hager
Kannatin kollegojeni tavoin sovittelukomiteavaltuuskunnan mietintöä ehdotuksesta direktiiviksi mallien oikeudellisesta suojasta. Haluaisin kuitenkin tehdä selväksi, että pahoittelen sitä, että Euroopan parlamentin keskustelu rajoittui autojen varaosateollisuuden taloudellisiin ja rahoituksellisiin etuihin mutta jätti huomiotta olemassa olevat oikeudelliset ongelmat. Parlamentin toivoman korjauslausekkeen käyttöönotto, jonka aineelliseen tulokseen suhtaudun tosin myönteisesti, koska se ajaa kuluttajien etuja, olisi hylännyt kaikki henkiseen omaisuuteen kohdistuvan suojan periaatteet. Tämä kompromissi saa toivomaan myös pitkällä aikavälillä oikeudellisesti kunnollista ratkaisua.

Rovsing
Tuen täysin mallien tehokasta suojausta EU: n jäsenvaltioissa. On myönteistä, että nyt päästään eroon mallien kehittämisen oikeudellisista esteistä. Tämä aloite on ehdottoman tarpeellinen, jotta sisämarkkinoiden vapaan kilpailun säilyminen voidaan varmistaa. Direktiivistä on kuitenkin kiistelty paljon, minkä on aiheuttanut erimielisyys mahdollisuudesta varaosien mallisuojaan. Itse olen koko ajan tukenut sitä näkökulmaa, että muiden kuin alkuperäisvaraosien korvauksettoman valmistuksen ja käytön on oltava vapaata ja esteetöntä ilman viivytyksiä. Sovittelukomitean tekstin edustama kompromissi ei tyydytä täysin edellä mainittua näkökulmaa, mutta toivon, että pitkällä aikavälillä olisi mahdollista saada aikaan varaosa-alaa koskevat parannetut säännöt varaosien sisällyttämisestä direktiiviin.

Titley
Olen helpottunut siitä, että tässä tärkeässä lainkohdassa on vihdoinkin päästy sopimukseen Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden hallitusten välillä.
Kyseessä on tietenkin "korjauslauseke" , joka on osoittautunut kaikkein visaisimmaksi seikaksi uudessa mallisuojadirektiivissä. Olen iloinen nähdessäni, että minkään esteen ei anneta estää ajoneuvojen varaosien, joita Britanniassa monet autokorjaamot käyttävät joka päivä, vapaata liikkumista. Koska kuitenkin huomaan, että tämän kompromissisopimuksen standstill plus - muotoilu tarkoittaa sitä, että muut maat voivat pysyä omassa käytännössään, jossa ajoneuvojen omistajat pakotetaan menemään valmistajan luokse, kun he tarvitsevat varaosia, suosittelen, että ne harkitsisivat varaosamarkkinoiden avaamista korjaamoille ja vastaaville.
Brittiasiakas hyötyy valmistajien ja korjaamoyritysten välisestä kilpailusta ostaessaan varaosia. Uskon että kaikkien eurooppalaisten ajajien olisi voitava valita varaosamyyjänsä terveen kilpailun nimissä.

Ullmann
Sovittelukomiteamenettelyn kulku ja tulos eivät voi tyydyttää parlamenttia. Neuvosto käsitteli tärkeää lakiesitystä aluksi viivytellen, sillä Luxemburg jätti sen Isolle-Britannialle. Neuvottelujen jatkuessa osoittautui, ettei kiistanalaisesta korjauslausekkeesta päästäisi sopuun.
Kun ottaa huomioon sen, että poliittista tahtoa yhteisen ratkaisun löytämiseen yhtenäismarkkinoille näin tärkeässä asiassa ei ole, on yhdyttävä esittelijän mielipiteeseen, että tämä esitys mahdollistaa yhtäältä EU: n laajuisen yhteisen oikeudellisen perustan tarjoamisen kaikille asiaan liittyville aloille mutta että korjausteollisuuden oikeuksien huonontaminen on toisaalta mahdotonta. Ryhmäni on sen vuoksi kannattanut sovittelukomiteavaltuuskunnan päätösluonnosta.
Langen mietintö (A4-0314/98)
Nicholson
Pidän tätä mietintöä myönteisenä ja olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, ettei tämän lainsäädännön merkitystä voi aliarvioida. Ajoneuvojen päästöjen vähentäminen on ehdoton välttämättömyys ja mietinnössä on järkeviä ehdotuksia, joilla se saavutetaan.
Olen täysin samaa mieltä ajoneuvoihin asennettavan analysointijärjestelmän ottamisesta käyttöön kaikissa ajoneuvoissa dieselajoneuvot ja kevyet hyötyajoneuvot mukaan luettuina. Tämä on juuri sen kaltainen ennalta ehkäisevä toimi, jollaisia meidän täytyy ottaa käyttöön, jos haluamme minimoida ympäristön saastumisen. On myös kohtuullista ottaa vaiheittain käyttöön ajoneuvoihin asennettava analysointijärjestelmä.
Esittelijä on osoittanut asiaankuuluvaa huomiota yleisön huolelle ajamalla ympäristöystävällisempien ajoneuvojen asiaa. Käsitellessämme ongelmaa, mitä tehdä tällä hetkellä teillä olevien autojen saasteille, useimmat meistä ovat samaa mieltä siitä, että paras tapa edetä on kehittää ympäristöystävällisten autojen kulttuuria. Tältä osin tuen ehdotusta verohelpotusten käyttöön ottamisesta sellaisten ajoneuvojen tuotannon aikaista aloittamista varten, joissa on edistykselliset päästöjä vähentävät laitteet.
Hautalan mietintö (A4-0313/98)
Amadeo
Sovittelukomitea esittelee tänään joukon saastumisen vastaisia toimia, joilla on merkittäviä taloudellisia vaikutuksia.
Parlamentin työn ansiosta kolme tekstiä on hyväksytty. Niiden tuloksena syntyy siis direktiivi, jonka taustalla on jonkin aikaa sitten hyväksytty Auto-Oil-ohjelma, johon yhdessä parlamentin kanssa osallistuivat myös komissio ja auto- sekä polttoaineteollisuus.
Tämän päivän ensisijainen tavoite on parantaa hengittämämme ilman laatua, ja siihen liittyy siksi sellaisen eurooppalaisen strategian määrittely, joka mahdollistaa ajoneuvopäästöjen vähentämisen ottamalla viimein käyttöön mahdollisimman selkeän yhteisölainsäädännön, jonka ansiosta teollisuuden, ennen kaikkea autoteollisuuden, on mahdollista suunnitella alansa investointeja kyetäkseen toteuttamaan uudistukset, jotka ovat tarpeen tulevaisuuden autotuotantoa silmällä pitäen.
Vaikka polttoaineteollisuus eräällä tavalla omia etuja suojellakseen näyttää liioittelevan investointikustannuksia, joita se pitää välttämättömänä valmistautuakseen uusien jalostamojen rakentamiseen ja jotka lankeavat suoraan autoilijoiden maksettaviksi, meidän mukaamme sellaisten säännösten määrittely, jotka sisältäisivät verohelpotuksia juuri autoilijoille - alan pääasiallisille kuluttajille - saattaisi viime kädessä mahdollistaa tarvittavien investointien toteuttamisen.
Neuvoston ja parlamentin välinen sopimus mahdollistaa tekniseltä kannalta ilman laadun parantamisen, sillä siinä velvoitetaan lisäämään happea dieselpolttoaineeseen, vähentämään rikin, bentseenin ja aromaattisten aineiden pitoisuuksia myös tavallisessa polttoaineessa ja pienentämään hiilidioksidipäästöjä.
Direktiivin määräysten mukaan lyijyä sisältävää polttoainetta ei saa enää tuoda markkinoille vuoden 2000 jälkeen, lukuun ottamatta tapauksia, joissa ilmasto-olot ovat suotuisat sen käytölle tai joissa kielto saattaisi aiheuttaa vakavia taloudellisia haittavaikutuksia.
Myös lyijyttömän bensiinin ja ekodieselin on täytettävä vuoden 2000 tammikuusta lähtien tiukemmat vaatimukset. Kaavaillut määräykset ovat melko tiukkoja, etenkin siksi, että komissio, jolle pyynnöt on osoitettava, tulee olemaan hyvin tiukka myöntäessään poikkeuksia, joihin suostutaan vain asianmukaisesti esitetystä, hyvin perustellusta pyynnöstä ja hyvin lyhyeksi ajaksi.

Buffetaut
Auto-Oil-direktiivit herättivät monia keskusteluja ja aiheuttivat kiihtymistä teollisissa piireissä. Vaikka kukaan ei kiistäkään ympäristönsuojelun tarvetta, on kuitenkin myönnettävä, ettei olisi järkevää unohtaa ympäristönsuojelun hintaa.
Yhteinen kanta lähetettiin sovittelukomiteaan kahden parlamentin käsittelyn jälkeen. Tämä parlamentin valtuuskunnan yksimielisesti hyväksymä hanke on annettu käsiteltäväksemme.
Saavutettu kompromissi sijoittuu ministerineuvoston ja Euroopan parlamentin kantojen välimaastoon. Näin vältyttiin liian ympäristötietoiselta ja siis taloudellisella tasolla järjettömältä kannalta.
On kuitenkin huomautettava, että hyväksytyt tarkennukset ovat huomattavasti tiukempia kuin Euroopan komission alun perin hyväksymät. Ministerineuvoston hyväksymät normit, joita sovelletaan vuodesta 2005 alkaen, olivat vain viitteellisiä. Niistä tulee pakollisia.
Tarkennukset, joista keskusteltiin kiivaimmin, liittyivät rikkiin ja aromaattisiin aineisiin. Ei pidä salata sitä, että niin öljyteollisuudelta kuin ajoneuvoteollisuudeltakin vaaditaan suuria ponnisteluja. Näin ollen eurooppalaisten lainsäätäjien on taattava teollisuuden aloille säädettyjen normien pysyvyys, eikä heidän pidä heittäytyä kilpailuun yhä tiukemmista normeista - varsinkaan kun teknologiset innovaatiot eivät helpota asiaa - aiheuttamalla epäsuhteessa olevia teollisia kuluja ympäristön parantamisesta saatuun hyötyyn nähden.
Koska tämä yhteinen kanta edustaa hyväksyttävää kompromissia niin teollisten pakotteiden kuin ympäristönsuojelunkin kannalta, ryhmäni hyväksyi kannan suuremmin epäröimättä.

Díez de Rivera Icaza
Kuten jo ilmoitin täysistunnossa 17. helmikuuta tänä vuonna käydyssä keskustelussa puoltavani Hautalan mietintöä, käytännöllisesti katsoen ainoana jäsenvaltioni parlamentin jäsenten keskuudessa, tänään toistan jälleen tukeni neuvoston ja parlamentin kesken sovittelukomiteassa aikaansaadulle sopimukselle polttoaineiden laadusta vuodesta 2000 ja vuodesta 2005 lähtien, koska kuten jo sanoin tässä istuntosalissa, ja toistan sen tänään, aiempaa puhtaammat eli vähemmän saastuttavat polttoaineet ovat ratkaiseva askel Euroopan kansalaisten terveyden puolustamisessa.
Tänään, kuten eilenkin, äänestän saman asian puolesta: pidän terveyttä ja hengittämämme ilman laatua tärkeämpänä kuin joidenkin öljy-yhtiöiden yksittäisiä etuja.

Lis Jensen
Tuemme yhteistä kantaa, koska lisääntyvät vaatimukset autojen päästöjen vähentämiseksi johtavat ilmaa saastuttavien yhdisteiden vähenemiseen ja ovat näin eduksi ihmisten terveydelle ja ympäristölle. Se, että huomio kiinnitetään ilmaa pilaavien päästöjen vähentämistä koskevaan strategiaan, ilmaisee vastuullista ympäristöpolitiikkaa, koska nämä ympäristöongelmat koskevat erityisesti kaupungistuneita alueita.
Olemme myös sitä mieltä, että kyseessä on askel oikeaan suuntaan, kun yksittäisille jäsenvaltioille tulee olemaan mahdollista vaatia erityistapauksissa, että polttoaineita voidaan myydä ainoastaan silloin, kun ne täyttävät direktiivissä mainittuja ehtoja ankarammat vaatimukset. Näin kunnioitetaan jäsenvaltioiden oikeutta hyväksyä laajempia ympäristönsuojelutoimia kuin neuvosto on hyväksynyt. Yksittäisten jäsenvaltioiden kannustamiseen soveltamaan aktiivisemmin verohelpotuksia eriytetyllä valmisteverotuksella liittyy mielestämme myönteisiä lisänäkökulmia ja mahdollisuus ympäristölle erityisen haitallisten yhdisteiden verotuksen tiukentamiseen.
Haluamme kuitenkin painottaa sen ongelmallisuutta, ettei yksittäinen jäsenvaltio voi neuvoston päätöksistä riippumatta päättää valmisteverojen eriyttämisestä. Paremman ympäristön huomioon ottamista ei saa käyttää tekosyynä valmisteverotuksen yhdenmukaistamisen lisäämiseen.

Lindqvist
Mietintö on erittäin myönteinen, koska siinä esitetään tiukempia pakollisia päästönormeja kahdessa vaiheessa vuodesta 2000 vuoteen 2005. Yksittäisissä jäsenvaltioissa voidaan käyttää verohelpotuksia vanhojen ajoneuvojen muuttamiseksi uusia vaatimuksia vastaaviksi ja niiden romuttamiseksi. Päästömäärien valvontavaatimukset tiukentuvat.
Hautalan mietinnön ehdotusten avulla bensiinin ja dieselpolttoaineen laatu paranee, kun lyijypitoinen bensiini kielletään 1. tammikuuta 2000 alkaen. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön ankarampia vaatimuksia ja eriytettyjä pisteveroja.
Kaikki nämä ovat hyviä asioita. Olen äänestänyt mietinnön puolesta. On kuitenkin välttämätöntä laatia strategiaa poistaaksemme bensiini- ja dieselkäyttöiset ajoneuvot teiltämme. Nämä polttoaineet täytyy korvata uusilla ympäristöystävällisillä polttoaineilla, kuten etanoli ja metanoli, sekä sähköautoilla ja erilaisilla hybridiautoilla, jotka voidaan vaihtaa sähkökäyttöisiksi esimerkiksi kaupungeissa ja taajamissa.
González Triviñon mietintö (A4-0295/98)
Caudron
Kollegamme Antonio Triviñon mietintö osuu erityisen murheelliseen ajankohtaan, ja voimme vain ottaa osaa Swissairin murhenäytelmän raastamien perheiden tuskaan.
Tämän tekstin ajankohtaisuus vain korostuu näiden murheellisten uutisten valossa, ja meidän on tiedostettava, että lentoliikenteeseen liittyvät vaarat koskevat poikkeuksetta kaikkia lentoyhtiöitä.
Niinpä vaikka täydelliseen turvallisuuteen ei päästäkään, ainoan tavoitteemme on oltava siihen pyrkiminen, ja olen tyytyväinen niihin tarkistuksiin, joita esittelijä haluaa tehdä neuvoston tekstiin. Tässä mielessä pidän avoimuutta yhtä tärkeänä kuin komissio, mitä tulee lentomatkustajan oikeuteen tehdä valintansa asioista tietoisena. On myös torjuttava säännöstelystä luopumista ja hintojen osalta vallitsevaa viidakon lakia, jotka johtavat turvatasojen madaltumiseen.
Lopulta haluan jälleen kerran muistuttaa, että kyseessä on yksi varmimmista liikennemuodoista, ja olen sitä mieltä, että Euroopan parlamentti ei saa unohtaa muilla aloilla vallitsevaa lainsäädännöllistä tarvetta, erityisesti tieliikenteessä, jotta teillämme tapahtuvan vuosittaisten verenvuodatuksen määrää voitaisiin vähentää huomattavasti.
Muistakaamme tosiaan, että koko maapallolla kuolee vuosittain alle 2 000 ihmistä lento-onnettomuuksissa ja 8 000 ihmistä maanteillä, pelkästään Ranskassa.

Mendes Bota
Kukaan ei voi arvioida paremmin kuin Euroopan parlamentin jäsenet, miten tärkeää on olla hyväksymättä minkäänlaisia kompromisseja liikenteen ja etenkin ilmailuliikenteen turvallisuutta koskevissa asioissa. Kuulumme maailman ahkerimpiin lentomatkustajiin, käytämme monia lentoyhtiöitä, käymme monissa maissa ja monilla lentokentillä.
Helpot ratkaisut johtavat kohtalokkaasti ja väistämättä murhenäytelmiin. Toistuvat lento-onnettomuudet ja niiden vaatimat kuolonuhrit ovat jo tulleet osaksi arkipäiväämme, mikä ei johdu pelkästään lentoliikenteen kasvusta vaan myös siitä, että turvallisuusnormeja on höllennetty leväperäisten liikenteenharjoittajien ja sallivan lainsäädännön takia.
Neuvoston kanta on kerta kaikkiaan kestämätön etenkin sellaisena kuin se tulee esiin neuvoston vastauksessa huomautuksiin, jotka komissio ja parlamentti esittivät yhteisön alueella liikennöivien kolmansien maiden ilma-alusten turvallisuusarviointia koskevan direktiiviehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä. Tuossa vastauksessa vesitettiin täydellisesti lentoturvallisuutta eniten edistävät ehdotukset, jotka mahdollistaisivat kolmansien maiden ilma-alusten todella tehokkaan valvonnan.
Kolmansien maiden vastatoimien pelossa neuvosto jättää käyttämättä mahdollisuutensa yhteisön laajuiseen väliintuloon ja luopuu oikeudestaan saada tietoja lentomatkustajia uhkaavista vaaroista; se ei myöskään aseta kolmansien maiden ilmaaluksille turvallisuusnormeja, joita yhteisön omat ilma-alukset joutuvat jo nyt noudattamaan, eikä siten saata voimaan reilun kilpailun sääntöjä.
Näin menetellessään neuvosto on palannut lähtöasetelmaan, jossa koko tilanne jatkuisi täysin ennallaan.
Mikäli neuvosto on edelleen haluton saamaan aikaan uudistuksia senkin jälkeen, kun olemme hyväksyneet esittelijän ehdottamat tarkistukset, joille annan täyden tukeni, se kantaa tulevaisuudessa moraalisen vastuun kaikista onnettomuuksista, jotka olisi voitu välttää hyväksymällä sellainen direktiivi, jossa turvallisuutta ei pidetä pelkän liikeasian tasoisena kysymyksenä.

Titley
Olen iloinen voidessani tukea sekä kansallisten hallitustemme että tämän mietinnön laatijan pyrkimyksiä tehdä ilmatilamme turvallisemmaksi lentomatkustajille, lentoyhtiön henkilöstölle ja kaikille meille, jotka asumme Euroopan vilkkaiden lentoasemien nousu- ja laskeutumisreittien alapuolella.
On aivan kohtuullista vaatia, että kaikki ne muut kuin eurooppalaiset lentokoneet, jotka käyttävät meidän ilmatilaamme, täyttävät korkeimmat turvallisuusnormit. Tässä mietinnössä pyydetään aivan oikein sellaisten ilma-alusten välittömiä tarkastuksia, joiden osalta viranomaisilla on aihetta epäillä, että ne eivät täyttäisi kansainvälisiä turvanormeja.
Yhtä tärkeää on kuitenkin tämän mietinnön vaatimus siitä, että yleisölle tiedotettaisiin niistä lentoyhtiöistä, joiden koneet ovat lentokiellossa, sekä siitä, mihin toimiin on ryhdytty näihin ilma-aluksiin liittyvien ongelmien korjaamiseksi.
Ehkä kaikkien tästä asiasta puhuvien parlamentin jäsenten tulisi ilmoittaa olevansa kiinnostuneita asiasta, koska meidän on käytettävä lentokonetta voidaksemme suorittaa parlamentaariset tehtävämme kotona ja täällä Strasbourgissa - mutta totta puhuen me kaikki, käytämmepä lentokoneita tai emme, olemme erittäin kiinnostuneita sen ilma-aluksen turvallisuudesta, jonka me näemme lentävän kotiemme yläpuolella. Minä tiedän, että ne ihmiset, joita edustan ja jotka asuvat Manchesterin vilkasta lentoasemaa ympäröivällä alueella, haluavat, että nämä turvallisuusehdotukset hyväksytään mahdollisimman nopeasti.
(Istunto keskeytettiin klo 12.25 ja sitä jatkettiin klo 15.)

Ilmastonmuutokset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma ilmastonmuutoksia käsitelleen Kioton konferenssin jälkeisestä strategiasta.
Rouva Bjerregaardilla on puheenvuoro komission puolesta.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, arvoisat jäsenet, olen iloinen voidessani tänään kertoa ilmastonmuutoksista Buenos Airesin ministerikokousta edeltävien valmistelujen yhteydessä. Toivon tietenkin, että saavutamme edistystä. Sekä Riossa että Kiotossa EU tiesi, että voimme johtajuutta osoittamalla saavuttaa yksimielisyyden niinkin mutkikkaassa maailmanlaajuisessa ympäristöongelmassa kuin ilmastonmuutoksessa, vaikka pääosapuolten näkemykset olivatkin alussa kaukana toisistaan. EU voi saada aikaan tuloksia myös sisäisten sitoumustensa kautta. Viimeisimmät tiedot osoittavat, että yhteisö on hyvää vauhtia vakiinnuttamassa hiilidioksidipäästöt vuoteen 2000 mennessä vuoden 1990 tasolle. Kioton jälkeen EU on käsitellyt asiaa korkeimmalla poliittisella tasolla. Olemme jatkaneet johtajuuttamme ja ponnistelleet varmistaaksemme Kioton sopimuksen astumisen voimaan. Mainitsenpa vain neljä virstanpylvästä.
Ensinnäkin EU ja sen jäsenvaltiot allekirjoittivat sopimuksen tämän vuoden huhtikuussa. Nyt on keskityttävä suostuttelemaan myös muut osapuolet allekirjoittamaan. Erityisen ratkaiseva merkitys on sillä, että Yhdysvaltain hallitus ja Venäjän federaatio osoittavat poliittista tahtoa täyttääkseen velvollisuutensa ja allekirjoittavat sopimuksen. Tämän tulisi mahdollisuuksien mukaan tapahtua Buenos Airesissa. Aion tämän vuoksi painottaa asiaa tavatessani muutaman päivän kuluttua sekä Yhdysvaltain että toivottavasti myös Venäjän ministerin epävirallisessa ministerikokouksessa Tokiossa. Tässä yhteydessä minua ilahduttaa parlamentin panos, kun se on suostutellut Yhdysvaltain kongressin jäseniä ratifioimaan sopimuksen. Tämä on tärkeä seikka, ja meidän kaikkien on tehtävä työtä saavuttaaksemme lopputuloksen.
Toiseksi onnistuimme ympäristöneuvostossa heinäkuussa saavuttamaan yksimielisyyden EU-tavoitteen rasitteiden jakamisesta jäsenvaltioiden kesken. Tämä on myös tärkeä viesti ympäröivälle maailmalle. Kolmanneksi julkistin heinäkuussa ilmastonmuutoksia koskevan tiedonannon, jossa vahvistetaan EU: n ilmastonmuutosstrategian ensimmäiset vaiheet. Ja neljänneksi järjestin eilen kokouksen kaikkien kymmenen hakijavaltion kanssa. Tämän kokouksen pääaiheita olivat ilmasto ja Buenos Airesin kokous. Olen iloinen voidessani kertoa parlamentille, että EU: n linjalle on täysi tuki ja että sen tukemiseen löytyy myös poliittista tahtoa. Useat näistä maista tulevat myös huolehtimaan Buenos Airesin sopimuksen allekirjoittamisesta.
Nämä neljä konkreettista tekoa ovat tietenkin lisänneet EU: n uskottavuutta, ja meidän on mahdollista jatkaa johtajuuttamme. Tehtävämme on saada Kioton sopimus toteutumaan, ja tämän vuoksi meidän on nyt keskityttävä kysymyksiin, joihin etsitään ratkaisuja Buenos Airesissa. Mitä voimme odottaa Buenos Airesin kokoukselta? Niin, kokous on käsitykseni mukaan erittäin tärkeä, jotta saataisiin aikaan yhteinen toimintasuunnitelma, jossa viitoitetaan sopimuksen toteuttamisen perusperiaatteet. EU: n on jälleen otettava aloite, jotta Buenos Airesissa saavutettaisiin merkittävää edistymistä, myös joillakin vaikeilla alueilla. Tavoitteenani on palata kotiin Buenos Airesista mukanani kattava ja kunnianhimoinen toimintasuunnitelma sekä aikataulu Kioton viimeisten ongelmien ratkaisemiseksi.
Tällaisessa toimintasuunnitelmassa voimme olla avoimia uusille ajatuksille, joilla voidaan tukea ympäristötavoitteidemme saavuttamista pitkällä aikavälillä, samoin kuin joustomekanismien. Tähän liittyen myös päätöksenteon periaatteet ovat erityisen tärkeitä ja ne ansaitsevat enemmän huomiota. Ei saa kuitenkaan luoda kuvitelmia siitä, että ratkaisujen löytäminen olisi helppoa, koska toisaalta niin kutsuttu sateenvarjoryhmä Yhdysvallat kärjessään vaatii joustomekanismien rajatonta käyttöä, ja toisaalta G77-ryhmä (kehitysmaat) ja Kiina kannattavat niiden varovaisempaa ja hillitympää käyttöä. Emme myöskään saa unohtaa neuvotteluja leimaavaa ristiriitaa, joka koskee kehitysmaiden sisällyttämistä Yhdysvaltain ratifioinnin ehtona. Täällä, kuten Kiotossakin, EU: n johtajuus saattaa varmistaa lopputuloksen. Olen samaa mieltä parlamentin kanssa siitä, että on käytettävä hyväksi jokainen tilaisuus vuoropuheluun.
Antakaa minun kuitenkin käyttää tämä tilaisuus hyväkseni korostamalla, että varhainen panos kotirintamalla muodostuu yhdeksi Kioton sopimuksen perusteista ja yhdeksi tärkeimmistä avuista täytettäessä osapuolten velvollisuuksia. Yhteinen ja koordinoitu täytäntöönpano on tämän vuoksi tärkeä osa kansallisia, eikä vähiten EU: n, pyrkimyksiä. Tämän vuoksi olen erittäin ilahtunut siitä, että parlamentti viittaa päätöslauselmassa taloudellisten keinojen ja rahoitusinstrumenttien tarpeeseen.
EU on monella alalla maailman johtava alue mitä tulee energia- ja hiiliveroihin, ympäristösopimuksiin ja uusiutuvien energialähteiden lisäämiseen. Olemme tällä alueella jo saavuttaneet edistystä vähentämällä päästöjä ja rohkaisemalla muita maita seuraamaan esimerkkiämme. Tavoitteenani on varmistaa edelleen näihin kysymyksiin liittyvä kehitys Buenos Airesissa sekä saada myös luomamme periaatteet näkymään toimintasuunnitelmassa, joka hyväksytään siellä.
Komissio on tiedonannossaan ilmastonmuutoksista määritellyt useita avainperiaatteita joustomekanismeille. Olen vakuuttunut siitä, että niillä voi olla tärkeä osa velvollisuuksiemme täyttämisessä mahdollisimman pienillä kustannuksilla. Yhdyn tämän vuoksi päätöslauselman painotukseen, että voimme käyttää tätä joustavuutta. Haluan kuitenkin mielelläni korostaa, että kauppaa ja muita toimintoja koskeva joustavuus edellyttää sitä, että asianomaiset voivat arvioida ja säädellä omia päästöjään eli englanniksi ilmaistuna: No trade without tracking . On ratkaisevan tärkeää, että saavutamme Buenos Airesissa edistymistä ja saamme vahvistettua säännöt, jotka ovat joustomekanismien edellytys.
Haluan vielä esittää, että ankara valvonta ja siihen liittyvä sanktiomahdollisuus kulkevat käsikkäin sopimuksen toteuttamisen kanssa. Jos sopimuksen sääntöjen soveltamista lievennetään ja toiset voivat näin selvitä ilmaiseksi muiden maiden kustannuksella, emme koskaan voi hillitä ilmastonmuutoksia. Tämän vuoksi pyydän hartaasti Buenos Airesin osanottajia saavuttamaan yksimielisyyden sopimuksen toteuttamissäännöistä.
Lopuksi vakaa käsitykseni on, että etenkin teollisuusmailla on velvollisuus esittää ehdotuksia siitä, miten ilmasto-ongelma käytännössä ratkaistaan. Mehän sen olemme luoneetkin. Kun olemme saaneet aikaan selkeät säännöt ja varmistaneet joustomekanismien ankaran soveltamisen, voimme kohtuullisemmin puhua kehitysmaille heidän velvollisuuksistaan. Siihen asti meidän on työskenneltävä tiiviimmin kaikkein huolestuttavimpien kysymysten parissa, joita ovat muun muassa kestävä kehitys ja teknologian muuttamisen mekanismit.
Komissiolla on tarkoituksenaan vuoden 1999 ensimmäisellä puoliskolla esittää kauaskantoisempi täytäntöönpanostrategia Buenos Airesin kokouksen tuloksia myötäillen ja ottaen huomioon jäsenvaltioiden hyväksymät kansalliset strategiat. Tärkeä askel ennen tätä tulee olemaan se, että neuvosto hyväksyy jo käsiteltävänä olevat ehdotukset, esimerkiksi komission esityksen energiaveroista tai ehdotukset tehokkaammasta liikennepolitiikasta. Odotan myös, että ilmastonmuutoskysymykset liitetään myöhemmin muiden alojen politiikkoihin niin kuin Eurooppa-neuvosto Wienin kokouksessa pyysi meitä tekemään.
Arvoisa puhemies, lopetan kiittämällä vielä kerran parlamenttia sen osoittamista rakentavista pyrkimyksistä laajentaa tietojaan ilmastonmuutoksiin liittyvistä ongelmista sekä täytäntöönpanoon liittyvästä tuesta, jota parlamentti on osoittanut komissiolle.

Graenitz
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, kiitän teitä selvityksistänne ja haluaisin vielä ennen keskustelua muistuttaa siitä, mille viidelle periaatteelle perustuu varsinainen ilmastonmuutosta koskeva sopimus, josta sovittiin jo Riossa, nimittäin yhteiseen, mutta kunkin kohdalla erilaiseen vastuuseen, kehitysmaiden erityistarpeiden huomioon ottamiseen, ennalta varautumisen periaatteeseen, kestävän kehityksen periaatteeseen ja siihen, että ilmastonmuutoksen torjumistoimien on oltava sopusoinnussa maailman kauppajärjestön sen WTO: n määräyksen kanssa, jonka mukaan epäoikeudenmukaista syrjintää on vältettävä. Nimenomaan tästä kohdasta haluaisin erityisesti muistuttaa, sillä kun puhumme keskustelussa yhteisvastuullisuudesta ja oikeudenmukaisuudesta, kun sanomme, että on välttämätöntä - ja sen osalta voin vain vahvistaa sen, mitä sanoitte, arvoisa komissaari - voimakkaammin sitoa teollisuusmaat, jotka ovat lopulta aiheuttaneet ja edelleen aiheuttavat ilmastoa vahingoittavien kaasujen suuren tuotannon, näiden kaasujen vähentämiseen ja edetä hyvän esimerkin avulla, kuten yritämme tehdä Euroopan unionissa Euroopan "kuplan" avulla, jonka yhteydessä kannamme myös yhteisen, mutta kunkin kohdalla erilaisen vastuun, silloin on myös välttämätöntä, että toimimme tasapuolisesti sen osalta, mitä nyt käsittelemme joustomekanismien yhteydessä.
Meidän on nyt sovittava selvästi, kuten jo Kioton pöytäkirjassa sovittiin, että voi olla kyse lisätoimista eikä yksinomaisista toimista, ja aivan selväksi pitäisi käydä myös se, miten tätä päästökauppaa voidaan valvoa, mitata. Meidän on mitattava koko maailmassa samalla tavalla, jotta estäisimme sen, että kehitysmaat kuvittelevat teollisuusmaiden haluavan välttää vaivaa toisen kerran tietyllä tavalla niiden kustannuksella.
Teknologian siirto on aivan erityisen tärkeä asia, ja odotan toimintasuunnitelmaa jännittyneenä, koska olen sitä mieltä, että voimme säilyttää unionin johtoaseman tässä asiassa vain, jos etenemme itse toimin, joiden ei ole pelkästään tarkoitus suojella ilmastoa vaan todellisuudessa myös nykyaikaistaa talouttamme.
Poliittinen tahto on luultavasti kaikkein ratkaisevin tekijä, ja olen sitä mieltä, että jos - kuten rouva Brundtland sanoi vuosia sitten - poliitikot, jotka tänään päättävät asioista, eivät elä enää, kun heidän päätöstensä vaikutukset tiedetään, niin me poliitikot, jotka elämme nyt, olemme velvollisia toimimaan toisin, niin että ilmasto ei muutu siinä määrin kuin on pelättävissä, jos me jatkamme entiseen tapaan.

Pimenta
Arvoisa komissaari, kiitän teitä julkilausumastanne. Eilen British Petroleumin eli BP: n pääjohtaja totesi, että öljy-yhtiöt joutuvat kärsimään vahinkoja, mikäli ne edelleenkin pitävät kiinni väitteestään, ettei ilmastonmuutos ole kiistaton tosiasia. Exxonin ja muiden öljy-yhtiöiden, jotka kiistävät ilmastonmuutoksen, on nyt aika huomata, että elleivät ne muuta asennettaan, eurooppalaiset kuluttajat ryhtyvät vastatoimiin. Toistaiseksi emme ole niihin vielä ryhtyneet, mutta ehkä meidän on syytä lähteä sille tielle, koska nämä yhtiöt ovat suurimpana esteenä Kioton sopimusten täytäntöönpanolle.
Tutkiessamme päätöslauselmaa, jonka parlamentti pian hyväksyy, voimme todeta sen luonteeltaan erilaiseksi kuin aiemmat päätöslauselmat. Keskeisellä sijalla on tällä kertaa Buenos Airesin kokouksen strateginen linja etenkin joustoa koskevissa kysymyksissä, eikä kyse ole siis pelkästään siitä, että vahvistaisimme oman kantamme, joka pysyy ilmastonmuutoksen suhteen täysin ennallaan.
Hyväksymme Kioton sopimuksen täytäntöönpanon kaikilta osin, myös joustomekanismit ja päästöoikeuksien kaupan. Näiden mekanismien toteuttamisessa on kuitenkin noudatettava tiettyjä periaatteita.
Ensinnäkin niiden on oltava luonteeltaan täydentäviä eikä absoluuttisia; toisin sanoen ne eivät missään tapauksessa korvaa maiden omia, sisäisiä toimenpiteitä päästöjen vähentämiseksi.
Toisekseen Kioton ja Buenos Airesin kokousten kokonaistavoitteena on pidettävä asteittaisen lähentymiskehityksen aikaansaamista siten, että päästöoikeudet jakautuvat sovittuna ajankohtana tasapuolisesti maailman kaikkien maiden kesken kunkin maan väestömäärän perusteella. Ja tämä seikka on syytä tuoda esiin, sillä Yhdysvaltojen ja Euroopan kiintiöt, jotka perustuvat väestömäärään, ovat paljon suuremmat kuin useimpien maiden kiintiöt maailmassa.
Kolmanneksi - ja juuri tämä on erityisen tärkeä kohta Buenos Airesin sopimuksessa - on tarpeen selvittää päästöoikeuksien kaupan, yhteisen täytäntöönpanon ja saastuttamattomien kehitysmenetelmien mekanismit.
Mistä asioista neuvotteluja voidaan käydä? Se ei ole tässä vaiheessa suinkaan selvää. Ketkä ovat neuvottelujen osapuolina? Kuinka paljon kunkin maan päästöoikeudet vähenevät tulevina vuosina? Kuka valvoo päästöoikeuksia ja tapaa, jolla yhtiöt täyttävät sitoumuksensa päästökaupan mekanismeissa? Tällä hetkellä yksikään näistä seikoista ei ole minulle selvä, enkä ole toistaiseksi nähnyt ainuttakaan Euroopan unionin kannanottoa, josta kävisi ilmi, miten näihin asioihin tullaan Buenos Airesissa suhtautumaan. On myös tehtävä selväksi, että päästöoikeuksista ei voida käydä niin sanottua kuuman ilman (hot air) kauppaa.
Arvoisa komissaari, seisomme teidän rinnallanne, tuemme teitä taistelussanne, jonka tavoitteena on saada aikaan todellinen politiikka ilmastonmuutoksen torjumiseksi koko komission tasolla. Vielä ei sellaista ole ollut. Ympäristöverojen käsittely on pysähdyksissä neuvostossa, mutta komissio olisi voinut omalta osaltaan saada aikaan jo enemmänkin. Uusiutuvien energiamuotojen ja energiatehokkuuden tukemiseksi tarkoitettu politiikka rajoittuu yhä pelkkiin julkilausumiin ja tiedonantoihin eikä ole vielä johtanut mekanismeihin, Euroopan unionin käytännön politiikkaan. Arvoisa komissaari, seisomme teidän rinnallanne, mutta tarkkailemme tilannetta.

Eisma
Arvoisa puhemies, Kioton kokous oli suuri menestys komissaari Bjerregaardin vahvan esiintymisen myötä. Buenos Airesissa pitää nyt kuitenkin tapahtua vielä yhtä ja toista. On kehitettävä joustomekanismeja. Tässä on kysymys yhteisestä täytäntöönpanosta ja puhtaan kehityksen mekanismista. On kysymys myös päästökaupasta, ja kaikilla joustomekanismeilla ja niiden hyvällä toteuttamisella täytyy saada Yhdysvallat mukaan, jotta myös se noudattaisi Kioton sopimusta ja ryhtyisi aktiivisesti tekemään jotain hiilidioksidiongelmille.
Täällä on tarkastelun aiheena kaikenlaisia tärkeitä asioita, kuten saastenielut, kaupankäynti ja kuuman ilman (hot air) kauppa. Nämä kaikki asiat täytyy ratkaista Buenos Airesissa. Olen kuitenkin aivan samaa mieltä Carlos Pimentan kanssa siitä, että kiintiöille täytyy tehdä jotain. Meidän täytyy huolehtia siitä, että päästökaupan vuoksi ei ryhdytä kansallisiin toimenpiteisiin. Sen vuoksi päästökaupalle täytyy asettaa rajoituksia. Haluaisin kysyä komissaarilta, voisiko hän ilmoittaa selkeästi, miten hän aikoo tehdä tämän asian hyväksi.
Lopuksi haluan huomauttaa, että kuljetusala aiheuttaa noin 25 % kasvihuonekaasupäästöistä, ja sen osuus on vain kasvamassa. Se tulee olemaan 40 % vuonna 2010. Kun tarkastelen nyt autoteollisuuden kanssa solmittua vapaaehtoista sopimusta, voin havaita sen olevan aivan riittämätön. Haluaisin kuulla komissaarin kannan vapaaehtoisesta sopimuksesta, joka on solmittu autoteollisuuden kanssa hiilidioksidista.
Lopuksi pyytäisin komissaaria tekemään Buenos Airesin kokouksesta yhtä menestyksekkään kuin Kioton kokous oli.

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komissaari, en odota teidän vaikuttavan lämpenemiseen, vaan odotan selitystä. Olisin muutamien muiden kollegojen tapaan mielelläni tiennyt, miltä suuntaviivat näyttävät. Te puhuitte yhtäältä merkkipaalusta ja omista toimista, toisaalta korostitte jatkuvasti joustomekanismeja. Miten suuria omien toimien pitää olla, kuinka suuria joustomekanismien? Kiotossa te puhuitte suhteesta 50: 50. Vihreät toivat sen esityksen äänestykseen torstaina. Kuulisin mielelläni teiltä aivan selvästi, miltä prosenttiosuudet näyttävät ja miten te suhtaudutte tähän vihreiden tarkistukseen.
Olen nimittäin sitä mieltä, että ympäristövaliokunnan päätöslauselmaesitys ei riitä. Se on meille ilmastopoliittinen ilmoitusvala, sillä se merkitsee taipumista teollisuuden ja USA: n etujen edessä. Nyt puhutaan nimittäin suurimmasta mahdollisesta joustomäärästä, mutta valitettavasti vain, hyvä kollega Pimenta, hiilidioksidienergiaveroa ei edes mainita päätöslauselmaesityksessä. Teimme ehdotuksen konkreettisista toimista, edelläkävijämallista. Se ei valitettavasti saanut enemmistöä valiokunnassa.
Päätöslauselmaesityksen päästökauppoja koskeva kohta vaikuttaa täysin USA: n sanelemalta. Päästökauppojen pitää olla mahdollista rajoittamattomasti. Se merkitsee parlamentin ilmastonsuojelupolitiikan täydellistä täyskäännöstä. Pidän sitä häpeällisenä, sillä jos päästökaupat ovat rajoituksetta mahdollisia, se merkitsee Kioton pöytäkirjan vesittämistä. Tiedämme kaikki, että kuuman ilman ostaminen on halvempaa teollisuusmaille kuin pientenkin energiansäästötoimien toteuttaminen. Me vastustamme tätä ilmastonsuojelupolitiikan täyskäännöstä, sillä me tiedämme, että jos luovumme johdonmukaisesta, toimia käsittävästä ilmastonsuojelupolitiikasta, menetämme myös edelläkävijän roolimme. Ilman kansallisia ja Euroopan tasolla toteutettuja ilmastopoliittisia toimia päästöt kasvavat vuoteen 2010 mennessä ainakin 8 % sen sijaan, että ne laskisivat Kioton lupausten mukaisesti 8 %.
Minäkin haluaisin yhtyä herra Eismaan ja pyydän komissaaria sanomaan nyt vielä jotain autoteollisuuden vapaaehtoisesta sitoutumisesta. Pidän sitä ehdotetussa muodossa naurettavana. Olen sitä mieltä, että ei voi puhua menestyksestä, jos teollisuudelle annetaan 22 vuotta aikaa laskea bensiinin kulutusta yhdellä ainoalla litralla. Se on minun mielestäni ilmastopoliittinen epäonnistuminen. Sen osalta meidän on lopultakin ryhdyttävä toimiin!

Weber
Arvoisa puhemies, saanen muistuttaa teitä siitä, että me menimme Kiotoon tavoitteenamme vähentää EU: n päästöjä 15 %: lla. Saanen myös muistuttaa teitä siitä, että kansainvälinen ilmastonmuutospaneeli IPCC sanoo, että me tarvitsemme 60 %: n vähennyksen päästöihin vuoteen 2100 mennessä. Saanen myös muistuttaa siitä, että me kaikki sovimme, että pitkällä aikavälillä päästöoikeudet kaikkialla tällä planeetalla tulisi mitata asukasluvun mukaan.
3 artiklan 3 kohdassa ehdotetaan, että metsänistutus ja metsän uudelleenistutus voidaan ottaa huomioon, jotta päästökiintiömme ei pienenisi. Toisaalta meillä on selvä kehitysmekanismi, joka mahdollistaa liitteen I ulkopuolisten maiden kumppanuuden ja mahdollistaa sen, että me voimme rahoittaa projekteja, jotka on suunnattu liitteen I ulkopuolisten maiden - kehitysmaiden ja niin edelleen - päästöjen vähentämiseen.
Tähän liittyy suuri vaara: uhka luonnon monimuotoisuudelle. Teollisuusmaat voivat rahoittaa viljelyksiä liitteen I ulkopuolisissa maissa. Me olemme nähneet, mihin tämä on johtanut Indonesiassa.
Haluaisin viitata puheenjohtajamaa Itävallan hienosti laatimaan asiakirjaan - asiakirjaan, joka jätettiin tieteelliselle avustavalle elimelle (SUBSTA). Puheenjohtajamaa Itävallan mukaan meidän on aina otettava huomioon kysymys luonnon monimuotoisuudesta. Sen mukaan myöskään metsänhoitoa ei ole otettava huomioon 3 artiklan 3 kohdan sitoumusten toteuttamiseksi. Tämä on tae siitä, että mikään maa ei voi jatkaa metsien muuttamista nopeasti kasvaviksi viljelysalueiksi. Meidän täytyy pysyä tässä suunnassa ja onnitella Itävaltaa tämän ehdotuksen tekemisestä.

Gollnisch
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, 15 000 amerikkalaista tiedemiestä on aivan äskettäin allekirjoittanut adressin, jossa osoitetaan joukkotiedotusvälineiden tunnetuksi tekemä väite kasvihuoneilmiöstä ehdottoman vääräksi.
He väittävät adressissa, todisteiden valossa, että hiilidioksidin määrän kasvaminen 1900-luvulla ei ole vaikuttanut millään tavalla kielteisesti maailman ilmasto-oloihin, säätilaan eikä lämpötilaan, ja että kauhuskenaariot eivät ole kokemuksen kanssa yhtäpitäviä. Kasvien ja näin ollen maataloustuotannon kasvu on sitä vastoin selvästi kiihtynyt.
Kukaan ei ole kuitenkaan tähän päivään mennessä onnistunut välttymään maailmanlaajuiselta kasvihuoneilmiötä koskevalta propagandalta. Virallisen väitteen mukaan hiilidioksidipäästöt nostavat maapallon lämpötilaa. Kokonainen onnettomuuksien aalto vyöryy päällemme väistämättä, jollemme sulje äkkiä teollisuuden Pandoran lipasta. Napajäätiköt ja jäävuoret sulavat, merenpinta nousee, vesi peittää alangot ja monet saaret alleen, tornadojen määrä ja voima kasvaa, trooppiset sairaudet leviävät meille asti, sateidentulo häiriintyy, kuivuus lisääntyy ja tekee kokonaiset maat hedelmättömiksi, ja niin edelleen.
Todellisuudessa, arvoisa puhemies, nähtäväksi jää tässä kauhuskenaariossa, mitä tämän maailmanlaajuisen uhkan luonut yleismaailmallinen edunvalvonta haluaa saavuttaa. Ei kasvihuoneilmiötä vaan talouden yleismaailmallisen sosialisoimisen sellaisten ympäristönormien avulla, joita sovelletaan joihinkin maihin, mutta ei taas toisiin. Kehitysmaat, joiden vastuulle kuuluu pian puolet kasvihuonekaasupäästöistä, on ymmärtääksemme vapautettu kaikenlaisesta päästöjen vähentämisestä.
Voidaan todellakin kysyä vakavasti: eikö kyse olekin uudenlaisesta uhkasta? Amerikkalaiset tiedemiehet ovat järjestäytyneet ja reagoineet asiaan Yhdysvaltain tiedeakatemian entisen puheenjohtajan Frederick Seitzin johdolla.

Linkohr
Arvoisa puhemies, herra Gollnisch, vaikka olisitte oikeassakin arvostelunne osalta, aina kannattaa kuitenkin säästää energiaa. Säästäisimme varojamme ja vähentäisimme riippuvuuttamme tuonnista. Loppujen lopuksi on myös tieteellinen kysymys, ovatko ilmastontutkijat oikeassa vai eivät, ja sitä ei voi ratkaista parlamentissa. Täällä on kyse pikemminkin varotoimista. Meillä on poliitikkoina ensimmäistä kertaa erittäin vakuuttavalta kuulostava hypoteesi, johon meidän on reagoitava, ja jos emme reagoi, voimme tehdä suurimman virheen, jonka ihmiskunta milloinkaan on tehnyt. Sen vuoksi pidän hyvänä sitä, että Euroopassa vallitsee kuitenkin suhteellisen suuri yksimielisyys siitä, että kasvihuonekaasuja on vähennettävä.
Nyt haluaisin vielä sanoa muutaman sanan komissaarille. Puhuitte hyvin, arvoisa komissaari, onnitteluni, ja uskon myös, että olette tosissanne. Meidän puheitamme ei kuitenkaan lopulta mitata, vaan me mittaamme välineillä. Me mittaamme, olemmeko todella tuottaneet vähemmän kasvihuonekaasuja vai emme. Ja sitä minä kuitenkin epäilen. Se, mitä Euroopassa tapahtuu, on nimittäin vakauttamista, johon sisältyy joitakin epävakaustekijöitä, esimerkiksi liikennesektorilla: autot paranevat, mutta niitä on enemmän, ja joidenkin vuosien kuluttua autojen hiilidioksidipäästöt ovat luultavasti paljon suuremmat kuin tänään, vaikka ne kuluttavat hieman vähemmän bensiiniä. Kotitalouksissa ei ole muuttunut mikään. Kotitalouslaitteet paranevat kyllä, se on totta, mutta kotitaloudet kasvavat ja lisääntyvätkin, koska perheet pienenevät. Tämän kaiken voi tarkistaa. Komissio tutki sitä itse ja esitti nämä tiedot. Minä vain viittaan teidän omiin tietoihinne.
Se merkitsee sitä, että meidän on tehtävä paljon enemmän kuin olemme nyt tehneet sopimuksissamme. Meidän on muutettava sopimukset käytännön politiikaksi. Silloin päädymme äkkiä - ei julistuksiin, siitä olemme kaikki yksimielisiä - rahoitukseen. Kuinka rahoitetaan usein olemassakin oleva tekniikka, jotta sitä käytettäisiin kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen? Siinä on varsinainen kysymys, joka ainakin minun kokemukseni mukaan nousee esiin: kuinka rahoitan pitkän aikavälin, keskipitkän aikavälin ohjelmia? Saamme rahoitettua tunnelin Kanaalin ali, niin että ne, jotka rahoittavat sen, saavat tuloja vasta kymmenien vuosien kuluttua. Miksi emme saa parannettua rakennuksiamme Euroopassa ja rahoitettua niitä etukäteen niin, että säästämme suuren määrän energiaa? Se kannattaa! Emme pysty siihen ilmeisesti edes halvan energian aikaan.
Uusiutuvista energialähteistäkin olemme antaneet usein valtavia julistuksia, mutta en vieläkään tiedä, miten niiden pitäisi toimia. Minä tuen niitä, mutta miten niiden käyttö toteutetaan, kun energian hinta on nyt alhaalla ja energiavero puuttuu, mitä oikeutetusti arvostellaan? Ekologinen verouudistus on välttämätön edellytys energiapolitiikan suunnanmuutokselle.
Lopuksi vielä neuvo Buenos Airesia varten: Kiotossa osoittautui amerikkalaisten kannalta erittäin edulliseksi, että amerikkalaiset parlamentin jäsenet esiintyivät yhdessä. Olisiko mahdollista, että eurooppalaiset, kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin jäsenet muodostavat komission kanssa yhteisen ryhmän ja esiintyvät Buenos Airesissa yhdessä? Meidän mielipiteemmehän ovat pääasiassa yhtenäisiä. Voisimme kuitenkin saada siellä paljon suuremman merkityksen, jos esiintyisimme järjestäytyneesti. Tämä pyyntö on kohdistettu parlamentille, mutta myös komissiolle.

Sandbæk
Arvoisa puhemies, jos Kioton sopimusta ei ratifioida eikä se astu voimaan lähivuosina, emme hyvin todennäköisesti tule koskaan näkemään hyväksyttyjen vähentämistavoitteiden toteutumista. Sopimukseen sisältyy taistelu aikaa vastaan. Jokainen vuosi, jonka aikana kasvihuonepäästöt kasvavat, kasvattaa tarvittavia panoksia ja lyhentää toimenpiteiden toteuttamisaikaa. Esimerkiksi Yhdysvalloissa ratifioinnin lykkääminen kolmella vuodella merkitsee sitä, että vuotuinen vähentämispanos lähes kaksinkertaistuu. Tämän vuoksi on erittäin huolestuttavaa, että Clintonin hallituksen kerrotaan harkitsevan ratifiointia vasta seuraavien presidentinvaalien jälkeen. Tällainen päätös palvelee ainoastaan niitä, jotka eivät halua Kioton sopimuksen toteutuvan. Ei kulu montakaan vuotta, kun voidaan pelätä velvoitteiden uudelleenkäsittelyvaatimusten saavan hyväksynnän.
Tämän parlamentin ei pidä ainoastaan antaa muodollista tukeaan ilmastotyölle vaan myös erityisen konkreettisesti osallistua siihen, että saavutetut tulokset muunnettaisiin käytännön edistykseksi. Olen tämän vuoksi esittänyt Kioton sopimuksen sanamuotoa noudattavan tarkistuksen yhteiseen päätöslauselmaesitykseen, ja toivon parlamentin olevan tarkistuksesta samaa mieltä kanssani.

Virgin
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, EU: n rooli Kiotossa oli kieltämättä ratkaiseva. Ilman tätä rakentavaa panosta olisi konferenssi luultavasti päättynyt suureen epäonnistumiseen. Nyt on kyseessä tämän herkän taimen vaaliminen Buenos Airesin kokouksessa joulukuussa.
Komission julkilausumassa ilmastonmuutoksia käsitelleen Kioton konferenssin jälkeisestä strategiasta komissio viittaa joukkoon toimia, jotka olisi toteutettava, jotta voisimme saavuttaa EU: n kunnianhimoiset tavoitteet kasvihuonekaasujen vähentämisestä vielä 8 % vuosina 2008-2012. Uskon, että tähän tavoitteeseen pääseminen tulee olemaan vaikeaa käyttämättä taloudellisia ohjauskeinoja verojen tai esimerkiksi hiilidioksidipäästöihin kohdistuvien maksujen muodossa. Kotimaassani Ruotsissa on juuri sellainen maksu, joka on aika korkea. Tästä huolimatta olemme vähentämisen puitteissa saaneet luvan lisätä päästöjä 4 %, mikä osoittaa erittäin selvästi, että meidän päätöksemme kahden ydinvoimalan sulkemisesta saa aikaan tämän erittäin negatiivisen vaikutuksen. Tämä päätös on mielestäni erittäin valitettava.
Kaikki keinot Kioton tavoitteiden saavuttamiseksi on käytettävä, mutta meidän on myös selvitettävä itsellemme näiden keinojen keskinäiset suhteet; esimerkiksi tuottavatko kaikki maailman tuulivoimalat niin paljon voimaa kuin ne reaktorit, jotka Ruotsi aikoo poistaa käytöstä.
Asetamme myös vaatimuksia autojen polttoaineen kulutukselle - mikä onkin oikein. Kuitenkin on myös tiedettävä, että jos Etelä-Ruotsin käytöstä poistetut reaktorit korvataan tanskalaisella hiilivoimalla, ovatko hiilidioksidipäästöt tällöin yhtä suuret kuin päästöt, jotka puolet Ruotsin autokannasta tuottaa - sen lisäksi, että WHO laskee, että rikkipäästöt yksistään Euroopassa aiheuttavat noin 10 000 ennenaikaista kuolemaa vuosittain.
Viime aikoina on esitetty ajatus siitä, että hiilidioksidia sisältävät palamiskaasut palautettaisiin maanalaisiin kalliomuodostelmiin, jotka kykenevät sitomaan hiilidioksidia pysyvästi. Aikooko komissio tutkia tätä menetelmää ennen näitä neuvotteluja ja arvioida sen kustannukset?

Kestelijn-Sierens
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, arvoisat kollegat, haluaisin esittää tässä keskustelussa kolme huomautusta. Ensinnäkin on tärkeää painottaa sitä, että jäsenvaltioilla on suurin vastuu Kioton kokouksen tavoitteiden saavuttamisesta. Jäsenvaltioiden täytyy ilmoittaa, miten ja millä toimenpiteillä ne aikovat päästä tavoitteisiin. Unionin täytyy puolestaan luoda puitteet täytäntöönpanolle, ja unionin tehtävänä on ennen kaikkea koordinointi ja tukeminen.
Toiseksi, joustomekanismeja - kuten päästökauppaa, jonka Yhdysvallat toi mukaan sopimukseen - täytyy tarkastella lisämahdollisuutena niiden velvoitteiden täyttämiseksi, joilla pyritään vähentämään kasvihuonekaasuja. Yksi tärkeimmistä Buenos Airesissa marraskuussa pidettävän kokouksen tavoitteista on päästä sopimukseen valtioiden itse toteuttamien toimenpiteiden ja päästöoikeuksien käsittelyn suhteesta, joka voi olla esimerkiksi kolme neljäsosaa ja yksi neljäsosa.
Joustomekanismit voivat olla tärkeitä täytettäessä velvoitteita pienemmin kustannuksin, jotta Euroopan teollisuuden kilpailukyky saataisiin turvattua. Tämän vuoksi meidän täytyy vaatia näihin mekanismeihin tiettyjä rajoituksia, ja kuten komissio ehdottaa, asteittaista etenemistä.
Kolmanneksi, ilmaston muuttumisen integroiminen sektoraaliseen politiikkaan on välttämätöntä. Ilmaston muuttumisen estämiseen tähtäävä politiikka vaatii monien EU: n energiankäyttöön liittyvien toimintatapojen uudelleenmäärittelyä, johon kuuluvat mahdolliset sektoraaliset tavoitteet.
Lopuksi, arvoisa komissaari, kuten olette jo maininnut, meidän täytyy vaatia, että Yhdysvallat ratifioi sopimuksen mahdollisimman pikaisesti. Joidenkin lähteiden mukaan Yhdysvaltain kongressi ei halua ratifioida sopimusta nyt, koska se ei haluaisi vähentää päästöjä USA: n osalta. Meidän täytyy painostaa mahdollisimman pikaiseen ratifiointiin, ilman että kuitenkaan tehdään myönnytyksiä, jotka mahdollistavat sopimuksen muuttamisen lopulta sellaiseksi, että se sallii edelleen kasvihuonekaasupäästöt.

Taubira-Delannon
Arvoisa puhemies, arvoisa rouva komissaari, tämän keskustelun myötä saamme tilaisuuden muistuttaa, että huippukokouksia hyödynnetään usein suurten periaatteiden lausumistarkoituksessa ja suurten sopimusten tekemistä varten, mutta että suurin työ on vielä tekemättä. Sitä paitsi aikataulun leviäminen on äärimmäisen turhauttavaa. Tiedämme, että New Yorkissa 1997 ei täytetty Riossa 1992 annettuja lupauksia, ei ainoastaan siksi, että joudumme usein kohtaamaan lyhytjännitteistä poliittista tahtoa vaan myös siksi, että vaikeudet voivat olla objektiivisiakin ja ne voivat liittyä teollistuneen pohjoisen ja teollistumassa olevan etelän välisiin erilaisiin, jopa vihamielisiin, käsityksiin, ja myös siksi, että samojen suurten ryhmittymien sisällä voi olla eri maiden välisiä tuottavuuteen ja näin ollen kilpailukykyyn liittyviä eroja.
Nämä vaikeudet lisäävät käytännöllisyyteen pyrkimistä, ja kun pohditaan sitä, mitä hiilidioksidipäästöjä koskevasta kansainvälisestä kaupankäynnistä tulee, on lupa ihmetellä olemmeko pian todistamassa suurten periaatteiden ja suurten tavoitteiden tuhoutumista, vai olemmeko pikemminkin etenemässä tiellämme kohti käytännöllisyyttä ja tehokkuutta. En ole omalta osaltani varma siitä, onko välttämätöntä tehdä asiasta päätöstä.
On tärkeää, että keskustelu etenee ja että se monipuolistuu. Nyt tiedämme, että on tietysti esitettävä normeja ja standardeja, mutta että se ei riitä. On myös säädettävä lakeja ja sääntöjä kansallisella tasolla ja valvottava niiden noudattamista; sekään ei vielä riitä. Ne on säädettävä Euroopan unionin tasolla ja valvottava niiden noudattamista; olemme vielä kaukana tavoitteestamme. Tarvitsemme lisäksi kansainvälistä, hyökkäävää ja neuvokasta diplomatiaa, jonka avulla voitaisiin samanaikaisesti rajoittaa ja kannustaa, jolla olisi toisin sanoen samanaikaisesti käytössään rankaisu- ja kannustuskeinoja.
On itse asiassa tärkeintä, että ymmärrämme, että kaikenlainen taloudellinen toiminta vaikuttaa ympäristöön, ja että mitä aikaisemmin sisällytämme ympäristökysymyksen kansainväliseen talouspolitiikkaan, sitä paremmin pystymme rajoittamaan ympäristökysymyksen hintaa ja säilyttämään sen käyttömahdollisuudet.
Meidän on toisin sanoen edelleenkin esitettävä suuria periaatteitamme, koska meillä ei ole mitään syytä luopua vaatimustasostamme, mutta meidän on myös oltava tietoisia panoksista elämän laadun, elämän puitteiden, ravinnon sekä veden ja ilman laadun osalta; kansanterveyden osalta, samoin kuin yksinkertaisesti psykologisen hyvinvoinnin osalta joutuessamme elämään uudelleen vakautetussa ilmapiirissä. Meidän on myös otettava huomioon pakotteet tietäen, että tuotantokuluihin voi sisältyä yhteiskuntaan ja myös ympäristöön liittyvää polkumyyntiä, mutta meidän on erityisesti otettava huomioon ne paineet, joita pohjoisen harjoittama kuluttajansuoja on aiheuttanut tälle tuotantohinnan tasolle. Itse asiassa valtteja voidaan korostaa esittämällä edullisemmassa valossa se, miten ympäristön kautta voidaan luoda uusia työpaikkoja.
Meidän on siis sisällytettävä ympäristö kestävään kehitykseen sen elinvoimaisena osatekijänä, eli ottaa se mukaan WTO: n neuvotteluihin.

Kronberger
Arvoisa puhemies, kun puhumme Kiotosta ja Buenos Airesista, haluaisin huomauttaa kolmesta asiasta, enkä tietenkään väitä, että lista on täydellinen. Päästömäärien osalta on jo otettu askelia taaksepäin aikaisempiin Toronton tavoitteisiin, ilmastoliiton tavoitteisiin ja Rion tavoitteisiinkin nähden. Siten se kaikki on vähimmäisyksimielisyyttä. Toiseksi meidän on oltava selvillä siitä, että hiilidioksidipäästömme ovat päivittäin yhtä suuret kuin hiilidioksidia on sitoutunut viimeisen 3000 vuoden aikana. En tarvitse 1000 amerikkalaista tiedemiestä tai asiantuntijoita sanomaan, että se ei voi olla järkevää, että se ei voi olla hyvä asia, siihen riittää terve järki.
Kun nyt käsitämme sen, meidän on myös käsitettävä, että kasvihuoneongelma ei ole mikä tahansa ongelma, vaan että se on luultavasti suurimpia ongelmia, joiden edessä ihmiskunta on koskaan ollut. Perinteinen energiapolitiikka on törmäyskurssilla. Olen sitä mieltä, että suurin osa on suorittanut kapteeninlupansa Titanicilla. Jäävuoret ovat selvästi näkyvissä, ja he sanovat kaikki: "Täyttä vauhtia eteenpäin."
Kustannuksista: kun puhumme energiapolitiikasta, ilmastopolitiikasta, puhumme melkein yksinomaan rahoituksesta. Kysyn teiltä, hyvät naiset ja herrat, millaiset mahdollisuudet on yhteiskunnalla, joka on valmis sijoittamaan kaikkeen mahdolliseen, mutta joka ei ilmeisestikään ole valmis sijoittamaan omiin mahdollisuuksiinsa tulevaisuuden osalta ja siten oman lajinsa säilymiseen. Pitäisin eettisenä itsestäänselvyytenä sitä, että tämän sijoittamisen on alettava meistä itsestämme.

Pollack
Arvoisa puhemies, Buenos Airesin kokouksen tehtävänä on Kioton sääntöjen työstäminen ja Kiotossa sovittujen asioiden toteuttaminen. Suurin poliittinen ongelma, joka meillä vielä on edessämme, on se, että maailman suurimmalta kasvihuonekaasujen päästäjältä Yhdysvalloilta puuttuu poliittista tahtoa ratifioida sopimus. Jos Yhdysvallat ei ratifioi, koko asiasta ei tule mitään.
Joten minusta näyttää taas kerran siltä, että taakka tämän poliittisen ongelman työstämisestä ja neuvottelujen johtamisesta jää Euroopan unionille. Meidän on muistettava, että mikään yhteisistä toteuttamismekanismeista ei voi alkaa toimia, ennen kuin enemmistö osapuolista on ratifioinut Kioton sopimuksen. Työstettävänä on vielä valtava määrä yhteiseen toteuttamiseen ja puhtaaseen kehittelyyn liittyviä yksityiskohtia. Meillä on vaikka millä mitalla kysymyksiä, jotka on vielä ratkaistava: kuuluuko päästökauppaan kaksoisvelvollisuutta; kuinka puhtaan teknologian siirtomekanismit käytännössä toimivat; mikä hinta etelälle pitäisi maksaa sen päästöyksiköistä; kuinka hiilinielut mitataan; ja kuinka voimme välttää kaupanteon yli-lämmitetyllä ilmalla? Näistä ratkaisemattomista kysymyksistä voisi jatkaa puoli tuntia.
Pelätään sitä, että länsimaat käyttäisivät päästökauppaa välttääkseen todelliset leikkaukset kotimaassa. Se ei ratkaisisi ongelmaa ilmaston epävakaisuudesta. Jos me ainoastaan kierrämme maailmaa tehden kauppaa sillä, mitä meillä jo on, emme saavuta mitään. Kysykää vaikka keneltä tahansa bangladeshilaiselta, onko hän juuri nyt kiinnostunut ilmastonmuutosongelmasta, kun kaksi kolmasosaa hänen maastaan on veden alla.
On erittäin tärkeää vaatia, huolimatta siitä vaarasta, että Yhdysvaltojen neuvottelijat ärsyyntyvät, jonkinlaista enimmäismäärää joustomekanismien käytölle varmistaaksemme sen, että suurin osa vähennyksistä tapahtuu kotimaassa.
Yhdysvaltojen tämänhetkiset ajatukset kauppahinnoista ovat aivan liian alhaisia ja oletettavasti Yhdysvallat yrittääkin vähentää omia päästöjään ainoastaan noin 3 %: lla yleisestä suuntauksesta. Jos näin on asia, meidän on kysyttävä, onko olemassa poliittista tahtoa ylläpitämään vapaita lupamarkkinoita. Päästökaupan on perustuttava periaatteelle samanarvoisista asukasmäärään suhteutetuista luvista; tämä on erittäin tärkeää pitää mielessä mennessämme Kiotoon.
Palataksemme hetkeksi siihen, mitä Rolf Linkohr sanoi, minusta näyttää siltä, että Euroopan unioni ei esiinny joukkueena. En tarkoita pelkästään parlamentin ja komission välistä kuilua, mikä tarkoitti sitä, että viime kerralla parlamentin jäsenet tunsivat ainoastaan roikkuvansa mukana ja että heitä kohdeltiin aivan kuin ulkopuolisina. Komissiolla on myös velvollisuus ottaa jäsenvaltiot mukaan niin, että äänemme olisi yhtenäinen.
Lopuksi toteaisin, että päästökauppa on järjestettävä niin, että se kannustaa sekä kehitysmaita että kotimaitamme siirtymään pois fossiilisista polttoaineista. Meidän täytyy jatkaa supistamisperiaatteen ja lähentymisperiaatteen kanssa kauemmin kuin Kiotossa sovittiin. Selvästikään tarina ei pääty Buenos Airesiin. Ilmastonmuutoksen on oltava tärkeä asia meidän esityslistallamme Euroopan unionissa ja meidän on palattava siihen päivittäin, koska me emme varmastikaan ole vielä aikeissa toteuttaa omia lupauksiamme niillä mekanismeilla, joita meillä on täällä kotona tällä hetkellä.

Baldi
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, kymmenen pitkän neuvottelupäivän päätteeksi Kiotossa ratifioitiin ilmaston lämpenemistä aiheuttavien kaasupäästöjen vähentämistä koskeva pöytäkirja, jonka allekirjoitti 38 maailmanlaajuisen huippukokouksen 160 osallistujamaasta. Lähes kaikkien maiden on leikattava päästöjä 20-40 % tulevaisuuden ennustetusta päästötasosta. Kyseessä on pieni askel, joka, vaikka onkin varsin vaatimaton, on kuitenkin lähtökohdat huomioon ottaen myönteinen askel, ensimmäinen konkreettinen sitoumus, jolla on huomattavia vaikutuksia useilla eri tasoilla. Jotta sopimus saataisiin toteutettua, on kuitenkin ratkaistava joitakin ongelmia: näiden tavoitteiden toteuttaminen, neuvoteltavina olevien päästölupien määrittely, sopimuksen soveltaminen teollistuneissa maissa ja kehitysmaissa ja, ei vähäisimpänä, kuten kollegani totesivat, allekirjoittajamaiden ratifiointi.
Ilmakehän päästöillä on useita merkittäviä lähteitä: paitsi autoliikenne ja teollisuus myös eläinten suolistokaasut, erilaiset viljelysmuodot, liuottimien käyttö ja ja metsien tuhoutuminen. On ennustettu, että jos maapallon kehitys jatkaa nykyistä kulkuaan, maailman keskilämpötila sekä merenpinnan taso nousevat paljon nopeammin kuin koskaan aiemmin ihmisen historian aikana. Suurimmassa vaarassa ovat alueet, joiden sijainti merenpintaan nähden on kriittinen, eli Tyynenmeren lukuisat saaret ja kaikki Karibian ja Afrikan pienet saarivaltiot, kuten olemme todenneet johtamani AKT-EU-yhteiskokouksen työryhmän raportissa. Yhteiskokous kokoontuu ensi viikolla Brysselissä, ja sen toimintaan osallistuvat merkittävällä tavalla kaikki valtiot, jotka ovat erityisen haavoittuvassa asemassa ja joilla on siksi suuria vaikeuksia.
Katson siis, että on tärkeää käynnistää tarmokas toimintaohjelma, johon maanviljelijät ja teollisuus antavat keskeisen panoksen, ja että on välttämätöntä laatia vihreä kirja talous- ja verotusvälineistä - verokannustimet mukaan luettuina - joilla voidaan pysäyttää tämänsuuntainen ilmastomuutos, joka aiheuttaa vakavia vaurioita maan ja veden ekosysteemille, muutoksia vuodenaikojen vaihtelussa, rannikkoeroosiota ja näin ollen suuria vaikeuksia.

Lange
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kun keskustellaan Kiotosta ja Buenos Airesista, on tietenkin myös katsottava, mihin toimiin ryhdymme. Eräällä Euroopan unionin alalla hiilidioksidipäästöt kasvavat suunnattomasti, ja se ala on liikenne. Vuodesta 1990 päästöt ovat kasvaneet tällä alalla 11 %: lla. Vuoden 1998 ensimmäisellä neljänneksellä Euroopan unionissa päästettiin ilmaan yksinomaan liikenteessä 179 miljoonaa tonnia hiilidioksidia, mikä tarkoittaa sitä, että jokainen meistä - olipa sitten kyseessä komissaari, parlamentin jäsen, vauva tai eläkeläinen - kuluttaa noin 150 kilogrammaa bensiiniä neljännesvuodessa. Meidän on paneuduttava tähän, tässä meidän on tehtävä jotain!
Euroopan autoteollisuudessa on tehty vapaaehtoinen sitoumus, ja siellä halutaan ryhtyä selvittämään ongelmaa. Olin jopa jonkin verran yllättynyt autoteollisuudessa tehdystä edistysaskeleesta. Siten minulla on hieman toisenlainen arvio tilanteesta kuin kollega Breyerillä. Autoteollisuudessa tarjotaan vähennettäväksi 25 % keskimääräisestä kulutuksesta yksinomaan teknisillä toimilla. Jos lisäämme vielä poliittiset toimet, olipa sitten kyseessä verohelpotukset tai autojen merkintä, silloin vaikutus voi olla vieläkin suurempi. Se on lähestymistapana aivan järkevää. Nyt syntyy kuitenkin, kuten on usein tapana, ongelmia yksityiskohdissa. Kun tarkastelen sopimusta ja sen soveltamista, silloin herää muutamia kysymyksiä.
Tarkistus on mahdollista tehdä vasta vuonna 2003. Silloin tutkitaan, purevatko nämä tekniset toimet. Valitettavasti ei ole selvää, millä menetelmillä niin aiotaan tehdä. Sopimuksessa sanotaan, että tarkemmat selvitykset tehdään autoteollisuuden ja komission välisessä kirjeenvaihdossa. Arvoisa komissaari, kaikella kunnioituksella, jota tunnemme komissiota kohtaan: pelkkä tulevaisuudessa käytävä kirjeenvaihto ei tyydytä meitä!
Toiseksi autoteollisuudessa tehdään joitakin oletuksia polttoaineesta ja yhdestä jos toisestakin asiasta, joiden pitäisi toteutua. Komissiossa sanotaan: "Oletukset tulevat kyllä toteutumaan." Mitä silloin tapahtuu, jos ne eivät toteudu? Sitä ei ole selvitetty lainkaan! Meidän on saatava siihen selvät säännöt. Ei ole myöskään selvää, mitä tapahtuu, jos yksittäiset yritykset tai autoteollisuus kokonaisuudessaan ei noudata sääntöjä. Silloin herää kysymys pakotteista tai toisin sanoen siitä, millaisin toimin voi myös saada henkilön oikeuden eteen, jos hänen tekniset toimensa eivät ole riittäviä? Tässä meidän on saatava parannusta aikaan ja sovittava säännöistä.
Kolmas kohta: mitä oikeastaan tapahtuu Euroopan ulkopuolisille valmistajille, jotka myös myyvät autojaan täällä? Silloinhan on kyse kilpailun vääristymisestä, jos saksalaiset, ranskalaiset ja italialaiset valmistajat vähentävät ja muut eivät. Nämä muutkin on siis saatava mukaan sopimukseen. Parlamentti voi antaa hyväksyntänsä vasta sitten, kun nämä kolme ehtoa on selvitetty.

McNally
Arvoisa puhemies. Kuten jo kuulimme, siihen, että pystyisimme tekemään velvollisuutemme, liittyy monia tekijöitä. Olen täysin vakuuttunut siitä, että jotkin näistä tekijöistä luulevat, ettemme tarkoittaisi, mitä sanomme. Siksi meidän täytyy tehdä täysin selväksi, että jos käyttäytymisessä ja teknologiassa tarvitaan muutoksia, ne täytyy tehdä tai tiedossa on rangaistuksia.
Tiedämme, että ainakin kolmasosa päästöistä tulee liikennesektorilta. Olen samaa mieltä kollegani Bernd Langen kanssa. Kyseessä eivät ole pelkästään autonvalmistajat ja heidän käyttämänsä teknologia; hallituksetkin ovat olleet erityisen arkoja esittämään kannustimia, sanokaamme vaikka siihen, että ihmiset käyttäisivät muita kulkuneuvoja kuin omia autojaan. Tähän hallitukset eivät ole rohkaisseet ihmisiä.
Mitä tulee energiaan, me emme ole nähneet mitään parannusta sen kaltaisissa toimissa, joita olisi toteutettava: esimerkiksi energian järkevä käyttö, sekä keskittyminen puhtaampiin energialähteisiin.
Haluaisin tietää, mitä on tapahtunut ajatuksille, jotka olivat kaasun- ja sähkönjakelusektoria koskevan direktiiviehdotuksen järkevän suunnittelun takana. Komissio toteaa tiedonannossaan energian tehokkuudesta, että sen mielestä tällaista direktiiviä tarvitaan vielä. Tämä osoittaa sen, että yhteensovittamista tarvitaan. Jos olemme rehellisiä, myöskään me täällä parlamentissa emme yhteensovita pyrkimyksiämme: ei ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta, ei maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevä valiokunta, tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevä valiokunta eikä liikenne- ja matkailuvaliokunta ole valmistelemassa yhtenäistä poliittista siirtoa, joka auttaisi meitä toteuttamaan niitä sitoumuksia, jotka teimme Kiotossa. Jos emme parlamentissa pysty tähän, meidän ei myöskään pitäisi saarnata muille.
Haluaisin varmistaa komissaarilta sen, että hän työssään tämän asian osalta johtavana komissaarina muodostaa joukkueen komissaari Papoutsisin, komissaari Kinnockin ja komissaari Fischlerin kanssa, mainitakseni ne komissaarit, jotka läheisimmin liittyvät tähän asiaan. Pyydän yhtenäistä toimintaa ja sitä, että kansalaisille tehtäisiin paljon selkeämmäksi, kuinka nämä tavoitteet saavutetaan - vaikka sitten vaikeimman kautta. Voisimme ottaa käyttöön helpomman tavan. Meille on esitetty kritiikkiä joistakin päätöslauselman osista, jotka saavat asiat näyttämään siltä, että suosisimme helppoa tapaa, toisin sanoen muiden ihmisten lahjomista ryhtymään toimenpiteisiin. Meidän on toteutettava joitain toimia itsekin.
Meillä ei ole paljon aikaa. Tänä kesänä olemme nähneet kauhistuttavia sääilmiöitä, jotka ovat maksaneet ihmishenkiä ja aiheuttaneet hävitystä kaikkialla maailmassa. On olemassa yhteys tuon epävakauden ja meidän toimiin ryhtymättömyytemme välillä.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, kiitos keskustelusta, joka aivan selvästi osoittaa, että myös parlamentissa on omistauduttu suuresti näille ongelmille. Minulla on muutama kommentti joihinkin olennaisiin kysymyksiin, joita on esitetty. Ensinnäkin haluan puhua niille, jotka - rouva Graenitz ja muut - sanoivat odottavansa innolla, että voitaisiin hyväksyä toimintasuunnitelma, joka osoittaisi että Buenos Airesin kokouksessa tapahtuu edistystä. Me teemme voitavamme valmistelujen eteen ja minun ehdoton käsitykseni on, että lopuksi tulisi saada aikaan toimintasuunnitelma, jossa selvästi viitoitetaan suuntaviivat yhä jäljellä olevien ongelmien ratkaisemiseksi.
Tässä yhteydessä en täysin ymmärrä rouva Pollackin huomautuksia jäsenvaltioista ja komissiosta. Yksi peruste sille, että Euroopan unioni onnistui saamaan aikaan tuloksen Kiotossa, oli mitä suurimmassa määrin hyvin tiivis yhteistyö jäsenvaltioiden ja komission välillä. Tämä tiivis yhteistyö on jatkunut. Alustavissa huomautuksissani kiinnitin huomiota siihen, että neuvoston kokouksessa heinäkuussa onnistuttiin saamaan aikaan Kiotossa esitettyjen uusien tavoitteiden mukainen rasitteiden jako, mihin viittasin komission esittämässä tiedonannossa, jota käsitellään neuvoston kokouksessa lokakuussa. Korostin myös Itä- ja Keski-Euroopan hakijavaltioilta saatua tukea, joka on mielestäni olennaista. Tämä antaa meille myös välttämätöntä lisäpainoa käytävissä neuvotteluissa, sillä olen monien kanssa samaa mieltä siitä, että meidän on tehtävä kaikki voitavamme, jotta saisimme amerikkalaiset mukaan. Tämä on tärkeää, jotta yleensä saavuttaisimme tuloksia tällä alueella.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että poikkeamme tärkeästä ydinseikasta, johon herra Pimenta puuttui puheenvuorossaan, sillä nämä joustomekanismit ovat täydentäviä. Kioton sopimuksessa on erittäin selvästi korostettu, että tämä on ollut kaiken valmistelevan työn lähtökohtana. Tämä merkitsee myös sitä, että mielestämme valvonta on välttämätöntä. On välttämätöntä, että meillä on joitakin sääntöjä tällaisen toimenpiteen toteuttamiseksi, ja tämän vuoksi käytin ilmaisua: No trading without tracking .
Monet puuttuivat siihen, että liikenne on yksi suurimmista ongelmista, ja että liikenne on vastuussa melko suuresta osasta CO2 päästöjä. Uskoakseni herra Eisma otti tämän kysymyksen ensimmäisenä esiin, mutta herra Linkohr ja herra Lange sekä monet muut osallistuivat liikenteeseen liittyvien kysymysten tarkasteluun. Tämä oli yksi syy siihen, että annoimme henkilöautojen CO2 -päästöistä tiedonannon, joka perustui kolmeen toimeen. Toinen syy oli yritys saada autoteollisuuden kanssa aikaan vapaaehtoinen sopimus. Meillä on autoteollisuuden kanssa sopimus, joka merkitsee päästöjen vähenemistä 15 %. Ei 35 %, mutta kuitenkin selvästi. Tämän lisäksi tiedonannossa oli ehdotus, että käytössä tulisi olla valvontamekanismi, monitoring mechanism , josta niin ikään olemme tehneet ehdotuksen, ja että käytössä tulisi olla direktiivi, jossa suoraan vaadittaisiin autoihin polttoaineenkulutuksen ilmoittavaa merkintää. Tällainen direktiivi on hyväksytty komissiossa ja tulee pian parlamentin käsiteltäväksi. Joten jaamme siis parlamentin käsityksen siitä, että liikenne on yksi niistä alueista, joihin meidän on pakko suhtautua vakavasti ja joissa meillä on paljon saavutettavana, mutta luonnollisesti myös suuria vaikeuksia.
Monet puhujista - etenkin herra Linkohr - puuttuivat rahoituskysymykseen. Olemme jättäneet käsiteltäväksi myös tätä kysymystä koskevia ehdotuksia. Haluan vedota parlamenttiin, jotta se osaltaan vaikuttaisi siihen, että saisimme aikaan päätöksiä neuvostossa. Me kaikki tunnemme CO2 -verotuksen surullisen tarinan ja käsittelyn aikana tehdyt monet ehdotukset, ja minun on sanottava, että mielestäni komissio on osoittanut tällä alueella suurta luovuutta ja jatkuvasti esittänyt uusia ehdotuksia. Tähän alueeseen liittyvät päätökset kuitenkin puuttuvat suureksi osaksi.
Voin sanoa rouva Kestelijn-Sierensille, että mitä jäsenvaltioiden vastuuseen tämän alueen täytäntöönpanossa tulee, olemme täysin samaa mieltä. Samasta syystä kirjoitin jäsenvaltioille heinäkuun lopussa ja pyysin saada joitakin selvityksiä jäsenvaltioiden haluamista toimenpiteistä, koska niistä olisi hyötyä meille ilmastonmuutoksia käsittelevän tiedonantomme jatkon osalta. Sanoin alkuhuomautuksissani, että suunnittelimme lisälaajennusta vuoden 1999 alussa, ja tähän liittyen me tietenkin tarvitsemme tietoa siitä, mitä jäsenvaltioissa tapahtuu. Jaan rouva Taubira-Delannonin ilmaiseman käsityksen, että tällä alueella on välttämätöntä käyttää myös sanktioita.
Lopuksi haluan sanoa jakavani myös rouva McNallyn käsityksen, että on välttämätöntä saada muut komissaarit osallistumaan ponnisteluihin ilmasto-ongelmien ratkaisemiseksi. Tämähän on yksi peruste sille, että ilmasto-ongelma on osa yhdentymisstrategiaa, josta sovittiin Cardiffissa ja jota nyt jatketaan Wienin kokouksessa. Tähän sisältyy myös se, että komissaari Kinnock, komissaari Papoutsis ja komissaari Fischler osallistuvat työhön. Voin toki sanoa komission työskentelevän ahkerasti tämän asian parissa, yhteistyömme olevan erinomaista ja kaikkien olevan yksimielisiä siitä, ettei näitä ongelmia voida ratkaista yksin ympäristöpolitiikan keinoin. Muiden komissaarien kanssa on välttämätöntä tehdä yhteistyötä.
Sallikaa minun lopettaa toteamalla, että olen ilahtunut tänään käydystä keskustelusta. Mielestäni edessämme ei ole mikään helppo tehtävä. Olen sitä mieltä, että, yritämme valmistautua niin hyvin kuin mahdollista, ja toivon suuresti, että voimme Buenos Airesissa jatkaa Kioton johtajuuttamme senkin vuoksi, että minun on vaikea kuvitella, että ketään muutakaan voitaisiin korottaa tähän tehtävään.

Breyer
Arvoisa puhemies, esitin aikaisemmin kysymyksen, joka on minulle hyvin tärkeä. Arvoisa komissaari, mielestäni teidän ei tarvitse kertoa meille, mitä kaikkea tiedämme. Me tunnemme tiedonantonne. Olen myös lukenut sen. Tiedonanto ei vain sisällä mitään. Kysymyshän - joka ei ollut ainoastaan minun vaan myös herra Pimentan, herra Eisman ja muiden - oli konkreettinen: minkä ehdotuksen teette ympäristöministerineuvostolle? Mitä ympäristöministerineuvostossa ajatellaan joustavien mekanismien ja omien toimien jaosta? Te ehdotitte Kiotossa 50/50-jakoa. Minua kiinnostaa, pysytäänkö tässä jaossa? Pidättekö sen suuntaisia tarkistuksia järkevinä? Minkä kannan ympäristöministeriöneuvosto aikoo ottaa siinä? Pitävätkö ne tiedot paikkansa, että asiassa on jo selätetty 12 ympäristöministeriä ja että vain kolme ympäristöministeriä kannattaa sitä? Pyydän, että vastaatte siihen aivan konkreettisesti!
Toinen kysymys, jonka herra Lange, herra Eisma ja muut esittivät, koski vapaaehtoisia sopimuksia. Merkintä on hyvä ja miellyttävä asia. Meitä kaikkia on kuitenkin askarruttanut nimenomaan kysymys siitä, eikö tässä olisi järkevämpää tehdä myös oikeudellisia ehdotuksia, jotka eivät pakottaisi autoteollisuutta ainoastaan litran vähennykseen 22 vuodessa vaan jotka pakottaisivat autoteollisuuden todellakin esittämään tämän osalta tuloksia vapaaehtoisuussopimuksien loppuun mennessä. Nämä ovat hyvin tärkeitä kysymyksiä, ja pyydän, että antaisitte todellakin aivan konkreettisen vastauksen!

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, olen jo vastannut joihinkin käsillä olevaa ehdotusta koskeviin kysymyksiin, joita rouva Breyer jälleen esitti. Vapaaehtoisia sopimuksia koskevan ehdotuksen lisäksi mainitsin aivan erityisesti, että on tehty tähän alaan liittyvää valvontamekanismia käsittelevä ehdotus, ja mainitsin, että olin saanut komissiossa hyväksytyksi autojen merkintää käsittelevän direktiivin, jonka ansiosta kuluttajat voivat saada tietoa siitä, millaisia seurauksia minkäkinlaisen auton ostamisella on. Sekä neuvoston kokouksen että Tokion kokouksen, jonne matkustan huomenna, valmisteluihin sisältyy keskusteluja neuvostossa siitä, kuinka tulemme käyttämään käsitettä supplementary . Ei ole epäilystäkään siitä, että me EU: ssa noudatamme sitä linjaa, ettei joustomekanismeja saa käyttää ilman, että myös tekee jotain kotikentällään.
Tällä hetkellä keskustellaan siitä, olisiko viisainta ehdottaa sitä, mitä kutsutaan määrälliseksi enimmäisrajaksi tai määrälliseksi tavoitteeksi vai olisiko sittenkin viisaampaa edetä laadullisessa tavoitteessa tai laadullisessa enimmäisrajassa kuvattuun suuntaan, minkä avulla voitaisiin keskittyä paremmin asettamaan rajoituksia joustomekanismien käytölle. Aion luonnollisesti ottaa aktiivisesti osaa käytäviin neuvotteluihin, jotka myös ovat jatkoa Bonnin neuvotteluille. Bonnissahan komissio esitti useita asiakirjoja, jotka täsmentävät joustomekanismien käyttöä. Voidaan siis sanoa, että tällä alueella meidän linjamme on toisaalta sanoa pitävämme kiinni siitä, että ensinnäkin kyse on sisäisistä toimenpiteistä, mutta toisaalta emme aio jättää joustomekanismeja muiden maiden huoleksi, vaan myös me osallistumme aktiivisesti keskusteluun ja myös me haluamme käyttää niitä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, rouva komissaari.
Olen ottanut vastaan yhden päätöslauselmaesityksen keskustelun päätteeksi.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan torstaina klo 12.00.

Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Gahrtonin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A40245/98) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista (KOM(96)0511 - C4-0191/97-96/0304(SYN)).
Herra Lannoyella on puheenvuoro esittelijän sijaisena.

Lannoye
Arvoisa puhemies, herra Gahrton ei tosiaan voi olla tänään läsnä, ja olen siis hänen sijaisenaan sitäkin halukkaammin, kun olen aiheesta täysin samaa mieltä hänen kanssaan, samoin kuin sitä paitsi ympäristövaliokunnankin kanssa.
Ympäristövaliokuntamme otti tämän direktiiviehdotuksen, jota kutsutaan yleisesti "strategiseksi ympäristöarvioinniksi" , myönteisesti vastaan siksi, että se vastaa aivan yksinkertaisesti Euroopan unionin ympäristöpolitiikan tarpeita. Meillä on nimittäin vuodesta 1985 alkaen ollut direktiivi, joka koskee tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointia; tätä direktiiviä on sitä paitsi tarkistettu äskettäin ja tarkistukset on sisällytettävä kansallisiin lainsäädäntöihin ensi vuoden maaliskuuhun mennessä.
Tilanne parantuu tämän myötä, erityisesti liitteen I huomattavan laajentamisen kautta. Hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnin rajoittamisessa on kuitenkin puutteita. Näin ollen päätösten tekeminen, joka voi vaikuttaa suuresti hankkeiden laatuun ja johon ympäristöpakotteiden pitäisi periaatteessa sisältyä, siirtyy liian pitkälle päätöksentekoprosessissa. Näin komissio sitä paitsi sanoo ehdotustaan perustellakseen, nimittäin että arviointi suoritetaan suunnittelu- ja päätöksentekoprosessin liian myöhäisessä vaiheessa.
Nykyisen ehdotuksen tavoitteena on taata ympäristövaikutusten arvioinnin toteuttaminen sekä arvioinnin tulosten huomioon ottaminen kaavoitussuunnitelmien ja -ohjelmien valmistelu- ja hyväksymisvaiheessa. Ehdotus täydentää siis hyödyllisesti nykyistä lainsäädäntöä. Tarkoittaako se, että pidämme tätä ehdotusta riittävänä? Olemme kyllä sitä mieltä - puhuessani "meistä" tarkoitan ympäristövaliokuntaa, esittelijää ja itseäni, sijaisesittelijää - että siinä edetään oikeaan suuntaan, mutta että se on liian rajoittava. Ympäristövaliokunta on hyväksynyt 33 tarkistusta, joiden pääsuuntaukset haluaisin esitellä teille ja jotka toivon komission hyväksyvän.
Ensinnäkin mitä soveltamisalaan tulee, joka määritellään 2 artiklassa. Ympäristövaliokunta ehdottaa, ettei rajoituttaisi kaavoitussuunnitelmiin ja -ohjelmiin, vaan otettaisiin huomioon ne suunnitelmat ja ohjelmat, jotka vaikuttavat maa- ja meriympäristöön, mikä on laaja-alaisempi näkökanta. Lisäksi olemme hyväksyneet lisäyksen muodossa olevan tarkistuksen, jossa esitetään todellinen, ei rajoittava luettelo suunnitelmista ja ohjelmista, jotka edellyttävät pakollista strategista ympäristöarviointia. Uskon, että tämä selkeyttää tilannetta suotuisasti.
Toisaalta ehdotukseen on mielestäni tehty tarkennuksia ja joitakin parannuksia. Ensinnäkin kestävän kehityksen tavoite on ilmaistu selkeämmin; toiseksi tilanne on selkeytynyt, koska strateginen ympäristöarviointi on suoritettava päätöksentekoprosessin alkuvaiheessa. Tarkennamme myös, että direktiivi kattaa maanviljelyn, metsänviljelyn ja kalastuksen. Julkisuutta ja kansalaisten osallistumista on tarkennettu. Strategisen ympäristöarvioinnin mahdollisen poisjäämisen syyt on julkistettava. Lopuksi on analysoitava vaihtoehtoja, myös nollavaihtoehtoa. Nämä olivat pääkohdat.
Täysistunnon käsittelyyn jätettiin neljä tarkistusta - se ei ole paljon. Haluaisin kommentoida niitä nopeasti. Ensinnäkin rouva Jacksonin ja herra Florenzin esittämä tarkistus, jossa ehdotetaan, että johdanto-osassa viitattaisiin 130 artiklan 2 kohtaan 1 kohdan sijasta. Tätä ei voi mielestäni hyväksyä, koska 2 kohtaan viittaaminen edellyttäisi yksimielisyyden saavuttamista neuvostossa. Vastustan siis tätä tarkistusta. Rouva Estevan Bolean esittämä toinen tarkistus on periaatteessa perusteltu. Kansalaisten kuulemiselle on asetettava aikaraja, mutta uskon edelleenkin, että kolmen kuukauden määräaika on aivan liian lyhyt. Ehdotuksen luonteen vuoksi totean siis, että ympäristövaliokunta ei voi hyväksyä ehdotusta. Tämä on kantani, koska ympäristövaliokunta ei ole saanut tilaisuutta ilmaista omaansa. Vastustan ehdotusta joka tapauksessa. Lopulta olen esittänyt vihreän ryhmän nimissä ja kollega Papayannakisin kanssa kaksi uskoakseni erittäin järkevää tarkistusta, joissa suositellaan direktiivin ensimmäisen tarkistuksen yhteydessä ympäristöön liittyvien politiikkojen sisällyttämistä strategiseen ympäristöarviointiin. Nämä ovat pelkkiä aikomuksiin liittyviä tarkistuksia, jotka edistävät uskoakseni direktiivin myönteistä kehitystä.
Kiitän teitä, arvoisa puhemies. Kiitän kaikkia poliittisia ryhmiä, jotka tukevat tätä mietintöä, ja toivon, että arvoisa komissaari tarkastelee tarkistuksia hyväntahtoisesti.

Blokland
Arvoisa puhemies, strateginen ympäristövaikutusten arviointi tarjoaa viranomaisille mahdollisuuden selvittää, vastaavatko poliittiset pyrkimykset, suunnitelmat ja ohjelmat kestävän kehityksen käsitettä. Tässä on kysymys hallinnollisesta politiikan keinosta, joka voi toimia hyvin, jos julkishallinto on hyvin perillä sen mielekkyydestä ja hyödyistä. Tätä keinoa ei saa pitää rasittavana muodollisuutena. Tämä keino auttaa saavuttamaan ympäristön ja talouden hyvän integraation. Näin voidaan välttää sitä, että vasta jälkeenpäin selviää tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien aiheuttaneen turhia ympäristövahinkoja.
Valitettavasti strategisen ympäristöarvioinnin riittävästä laajuudesta ollaan melko epävarmoja. Niinpä Euroopan komissio haluaa rajoittaa direktiivin kattamaan kaavoitusta koskevat suunnitelmat ja ohjelmat. Toivon esittelijän lailla, että strateginen ympäristövaikutusten arviointi suoritettaisiin aikaisemmin kuin vasta arvioitaessa seurauksia kaavoituksen kannalta.
Eikö muuten suunnitelmiin, ohjelmiin ja poliittisiin pyrkimyksiin pitäisi oikeastaan liittää strateginen ympäristövaikutusten arviointi? Jäsenvaltioissa jotkut päätöksentekijät ovat erityisen kekseliäitä välttämään ilmauksia kuten suunnitelma ja ohjelma. Sektorisuunnitelmasta tai rakennesuunnitelmasta tulee yhtäkkiä sektoria koskeva visio tai rakennetta koskeva visio. Ohjelmasta käytetäänkin nimitystä malli. Tällaista käytäntöä täytyy luonnollisesti välttää. Tämän vuoksi Euroopan komissiolta vaaditaan valppautta, ja tulevaisuutta varten täytyy jättää mahdolliseksi direktiivin soveltamisalan laajentaminen lisäämällä poliittiset pyrkimykset suunnitelmien ja ohjelmien oheen. Katsokaa herra Lannoyen esittämiä tarkistuksia 34 ja 35.
Strategisessa ympäristövaikutusten arvioinnissa on oleellista, että tarkastellaan vaihtoehtoja, kuten nollavaihtoehtoa, joka ilmaisee, mitkä ovat seuraukset, jos mitään ei tehdä, sekä ympäristön kannalta parasta vaihtoehtoa. Oleellinen osa strategista ympäristövaikutusten arviointia on kompensoinnin periaate. On tärkeää, että luonnolle haitallisia seurauksia vältetään. Mahdollisuuksien mukaan on taisteltava luonnolle haitallisia seurauksia vastaan. Vaikka menestys ei olisikaan riittävää, jäljelle jääneet luonnolle haitalliset seuraukset on syytä kompensoida mahdollisimman täydellisesti. Tällä tavalla annamme konkreettisen sisällön sille periaatteelle, että saastuttaja maksaa.
Arvoisa puhemies, toivon lopuksi, että kollegani Gahrtonin erinomainen työ, jota arvostan kovasti, ei jää neuvostossa pöydälle pölyyntymään.

Estevan Bolea
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, kaikissa maissamme on monien vuosien ajan suoritettu ympäristövaikutusarviointeja, jopa ennen vuoden 1985 direktiivin hyväksymistä. Vuonna 1997 tehty muutos on ulottanut moniin muihin hankkeisiin ympäristövaikutusarvioinnin suorittamista koskevan velvoitteen.
Olisi kuitenkin ehkä otettava vielä yksi askel, niin ettei arvioitaisi hankkeita vaan suunnitelmia ja ohjelmia. Tämä on erittäin vaikea aihe. Tiedän, arvoisa komissaari, että teillä on hyvin vaikeaa, koska kaikki maat poikkeuksetta vastustavat sitä. Ja ehkäpä, hyvät jäsenet, meidän olisi kysyttävä itseltämme, miksi ne vastustavat sitä. Ne vastustavat sitä, koska ne pelkäävät, että toissijaisuusperiaatetta rikottaisiin, että muut elimet veisivät toimivaltuudet kaupunginvaltuustoilta ja alueilta, autonomisilta alueilta. Ja kuulemismenettelyjen kiemurat. Herra Lannoye, te tiedätte täysin hyvin, että monissa maissa ympäristövaikutusta koskevan loppukertomuksen - jota kutsutaan ympäristölausunnoksi - kuulemis- ja arviointimenettely kestää kaksi vuotta, 18 kuukautta, 16 kuukautta, 12 kuukautta. Ihmettelenkin, voidaanko rakennustyö, kaupunki-, energia-, vesihuolto-, jäte- tai mikä tahansa hanke tai suunnitelma keskeyttää 12 kuukaudeksi, 18 kuukaudeksi, kahdeksi vuodeksi. Sen vuoksi ymmärrämmekin, että maat pelkäävät niin paljon ympäristöalan yhä suurempaa sääntelyä.
Minusta kolmen kuukauden kuulemismenettely on enemmän kuin riittävä. Ympäristövaliokunnassa on joka tapauksessa hyväksytty joukko tutkimusta käsittelevän valiokunnan ehdotuksia, mistä olen syvästi kiitollinen. Yksi niistä on mielestäni erittäin tärkeä. Vuosien ajan on rakennettu joenvarsialueille, tulva-alueille. Arvoisa puhemies, se on johtanut todellisiin katastrofeihin.
Tutkimusta käsittelevä valiokunta ehdottaa, että ennen kuin rakentamiseen annetaan lupa kaupunkisuunnitelmissa, arvioitaisiin, onko kyse tulva-alueista, koska välttyisimme monilta kuolemantapauksilta, monilta onnettomuuksilta, taloudellisilta tappioilta, mutta ennen kaikkea ihmishenkien menetyksiltä.
Toisaalta ei ole myöskään juuri syytä pelätä sitä, että näiden ympäristövaikutuslausuntojen laatiminen merkitsisi rakennustöiden keskeyttämistä, mikäli työt laaditaan hyvin. Olen sitä mieltä, että tämä komission ottama varovainen askel, jotta hallitukset - ovat ne sitten kansallisia, alueellisia tai kunnallisia - ottaisivat ongelmissaan huomioon ympäristönäkökohdat, on jo erittäin tärkeä.
Arvoisa komissaari, meille esitetty direktiivi on hyvin köykäinen. Teillä on silti vaikeuksia hallitusten kanssa. Emme aio puoltaa valtaosaa herra Gahrtonin tarkistuksista, koska ne tekevät jo ennestään sekavasta direktiivistä vielä sekavamman. Olemme silti kuitenkin sitä mieltä, että on erittäin kiinnostavaa mennä eteenpäin. Sen vuoksi meidän kantamme on pidättäytyä äänestyksestä.

White
Arvoisa puhemies, PSE-ryhmä aikoo vastustaa tarkistusta 35, jonka ovat esittäneet ystäväni herra Lannoye ja herra Papayannakis. Tunnetasolla olen sen puolella, mutta todellisuudessa ja siinä mielessä kuin käsitän ympäristövaikutukset, meidän on otettava vastustava linja, koska tarkistuksessa esitetään kuva liian laajasti.
Voisi ehkä auttaa, jos selitän tarkistuksen 35 tekijöille yksityiskohtaiset syyt, miksi minulla on vaikeuksia hyväksyä se. Herra Gahrton viittaa muuten onnistuneessa mietinnössään SEA: n määritelmään, joka kuuluu: "environmental assessment of a strategic action: a policy plan, or a programme... the formalized, systematic and comprehensive process of evaluating the environmental effects of a policy, plan or a programme or its alternatives" (strategisen toimen arviointi ympäristön kannalta: politiikka, suunnitelma tai ohjelma... muodollinen, systemaattinen ja kattava prosessi, jolla arvioidaan politiikan, suunnitelman, ohjelman tai sen vaihtoehtojen ympäristövaikutuksia). Sen voin ymmärtää. Vaikeus on politiikkaa koskevassa kysymyksessä. Minä olen aina pitänyt ympäristövaikutusta jonain, jota voitaisiin käyttää tarkkana välineenä, jonka avulla ne, jotka haluaisivat tukea tiettyä kehitystä, voisivat sanoa, että se oli hyvä asia, ja ne, jotka haluaisivat vastustaa sitä, voisivat sanoa, että se oli huono asia ja pyytää apuun sitä ympäristövaikutusten arviointia, joka oli osa sen ehdotuksen tutkimista. Me tiedämme, koska herra Gahrton niin oikeaan osuen sanoo perusteluissaan, että tavanomaiset hankkeiden yhteydessä toteutettavat ympäristövaikutusten arvioinnit eivät ole olleet täysin onnistuneita. Hän mainitsee samassa perustelussaan vaikeudet monien pienten seikkojen yhteisvaikutuksen arvioinnissa ja liikenneväylien epäsuorat vaikutukset liikennekäyttäytymiseen, ja niin edelleen.
Joten me kaikki myönnämme - varmastikin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa ja PSE-ryhmässä - että ympäristövaikutusten arviointi sellaisenaan vaatii huomiota. Kysymys on siitä, onko ehdotus politiikaksi liian laaja. Väitän, että on. Oikea paikka politiikkaa käsittelevälle keskustelulle ei ole niinkään ostoskeskus- tai lentokenttähanketta tai muuta seikkaa, jotka on luetteloitu herra Lannoyen laatimassa ympäristövaikutusten arviointimietinnössä, koskeva suunnittelukysely. Käsittääkseni oikea paikka politiikkaa käsittelevälle keskustelulle on sellainen foorumi kuin ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta, parlamentti tai komission kokoushuone. Näissä paikoissa muotoillaan politiikkaa siltä pohjalta, että ihmiset on valittu vaaleilla keskustelemaan siitä. Siksi se, mitä he tarvitsevat, kun he tekevät suunnittelukyselyn, on, että heillä on saatavilla strateginen ympäristövaikutusten arviointi suunnitteluvälineenä.
Siksi väitän, että tarkistus 35, on sellainen, joka on hylättävä. Meidän on keskusteltava politiikoista oikeilla foorumeilla.

Jackson
Arvoisa puhemies, Euroopan kansanpuolueen ryhmä kannattaa ympäristöarviointidirektiiviä koskevaa prosessia, joka aloitettiin vuoden 1985 direktiivillä.
Meillä on ongelmia sen direktiivin kanssa, josta nyt keskustelemme. Minä en ole aivan varma siitä, mitkä olivat herra Whiten johtopäätökset. Kuvittelisin sen perusteella, mitä hän sanoi, että sosiaalidemokraatit aikovat äänestää direktiiviä vastaan. Ehkä he ovat muuttaneet mielensä valiokunnan keskustelun jälkeen.
Direktiivin lähtökohta, kuten se on perusteluissa ilmoitettu, on seuraava: komission mielestä on selvää, että tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi tapahtuu liian myöhään kehitys-, suunnittelu- ja päätöksentekoprosessissa. Tämä itse asiassa poistaa harkinnasta vaihtoehtojen mahdollisen hyväksymisen sekä yksittäisen harkittavana olevan projektin että sen sijainnin tai väylän osalta. Sen johtopäätös on, että tämänhetkinen ehdotus on tarkoitettu käsittelemään tätä sisäänrakennettua rajoitusta täydentämällä vuoden 1985 direktiiviä tällä direktiivillä, jossa vaaditaan kaavoituksen, suunnitelmien ja ohjelmien arviointia.
Miksi sitten komissio on sijoittanut direktiivin väärään osaan perustamissopimusta? Lainatakseni perustamissopimusta (130 s artikla, 2 kohta): poiketen 1 kohdassa määrätystä päätöksentekomenettelystä (määräenemmistöäänestys), neuvosto yksimielisesti komission ehdotuksesta toteuttaa muun muassa "toimenpiteet, jotka koskevat kaavoitusta" . Tässä on herra Florenzin ja minun tekemän tarkistusehdotuksen idea. Tästä täytyy tietenkin päättää yksimielisyyssäännön mukaan.
Entäs toissijaisuus? Me emme ole tyytyväisiä tähän direktiiviin, koska me myönnämme, että jäsenvaltioilla on omat menetelmänsä kaavoituksen osalta. Joissakin tapauksissa ympäristövaikutuksien arvioiminen on nyt jo erittäin monimutkaista.
Muissa suhteissa siinä voi olla puutteita, mutta ratkaisu on varmastikin vuoden 1985 direktiivin tekeminen yleisesti sovellettavaksi.
Herra Gahrton menee pitkälle. Hän muun muassa sanoo, että strategista ympäristövaikutusten arvioimista olisi voitava soveltaa maa- ja karjatalouden kehittämisohjelmiin. Tämä on musiikkia monen Euroopan unionin maanviljelijän korville.
Meidän mielestämme teksti on sekava ja huonosti kirjoitettu ja siksi näyttää siltä, että Euroopan unionin direktiivi yhtäkkiä voisi soveltua sekä isoihin että aivan pieniin suunnitelmiin ja ohjelmiin. Euroopan kansanpuolue on ehdottanut olennaista tarkistusta, jonka täytyy tarkoittaa sitä, että tämä lähetetään oikeusasioita käsittelevään valiokuntaan.
Lopuksi haluaisin onnitella poissa olevaa herra Gahrtonia. Herra Gahrton on tunnettu Euroopan unionin vastustaja. Luulen, että hän on nyt kotona Ruotsissa vastaanottamassa jonkinlaista Eurooppa-liikkeen mitalia ehdotuksestaan hyväksyä tämä erittäin ärsyttävä direktiivi. Ehkä hän ei uskalla näyttää kasvojaan täällä, mutta hän on todellakin antanut sen vaikutelman - herra Lannoyen kautta - että hän puoltaa direktiiviä, joka meidän mielestämme kieltää toissijaisuuden eikä tee, mitä sen on tarkoitus tehdä.

Dybkjær
Arvoisa puhemies, voin hyvin sanoa olevani suureksi osaksi täysin eri mieltä siitä, mitä rouva Jackson juuri sanoi. Minun mielestäni tämä on oikean suuntainen direktiivi ja myös perussuunnitelma on oikean suuntainen. Minä en kuitenkaan ymmärrä, että rouva Jackson voi sanoa, että voisimme käyttää yksimielisyyttä koskevaa artiklaa tämän direktiivin yhteydessä. Direktiivissähän on kyse asioista, jotka on toteutettava yksittäisissä maissa eikä yhteisössä. Kyseisessä artiklassa mainittujen suunnitelmien on koskettava yhteisöä toisella tavalla kuin tässä on kyse. Mielestäni kyse on siis tärkeästä askeleesta. Minusta on täysin luonnollista käyttää tätä direktiiviä vuoden 1985 direktiivin seuraajana, koska sillä on selviä rajoituksia tämänhetkisen tilanteen osalta, mitä eri laitosten suunnitteluun tulee. On tärkeää ottaa ympäristöseikat huomioon ajoissa, eikä tämä tule tapahtumaan silmänräpäyksessä.
Olen myös sitä mieltä, että ympäristövaliokunnan ehdotukset ovat paikkansa pitäviä ja voin tukea niitä. Mielestäni myös eri politiikkojen tulee osallistua tarkasteluun, joka on laajempaa kuin komissio väittää. Ympäristöpolitiikasta keskustellessamme mielestäni on aina uskomatonta, miten vähän vaadimme - tämä koskee aika ajoin PPE-ryhmää - suunnitelmien ympäristövaikutuksia käsitteleviltä tutkimuksilta verrattuna siihen, mitä edellytämme talouteen vaikuttavilta suunnitelmilta. Herra Florenz, minä en sanonut, että näin on aina, mutta aika ajoin kuitenkin. Tässä yhteydessä minun on sanottava, että olen eri mieltä siitä, mitä rouva Jackson sanoi. Minun mielestäni ympäristövaikutuksia koskeville tutkimuksille tulisi asettaa yhtä ankarat vaatimukset kuin talousvaikutuksia koskeville selvityksille. Kyse on todellakin saman asian kahdesta puolesta, jotta yleensä saisimme aikaan kestävän kehityksen.

Papayannakis
Arvoisa puhemies, arvioiden mukaan tiettyjen projektien ympäristövaikutukset ovat tavalla tai toisella haitallisia, minkä herra Gahrton mielestäni ansiokkaasti tuo esiin, ja yhdymme suurimpaan osaan hänen esityksistään.
Lisätkäämme vielä, että esimerkiksi Kreikassa tällaisiin arviointeihin ryhdytään usein vasta sen jälkeen, kun projekti on alkanut, ei sitä ennen. Toisinaan taas urakoitsijat itse tekevät arvioinnit tai usein ei noudateta edes sitä, mitä tutkimuksissa edellytetään ympäristövahinkojen korvaamiseksi.
Joka tapauksessa tähän asti on jätetty huomiotta kokonaisprojektien, projektikokonaisuuksien tai useiden projektien yhteisvaikutusten laajat kokonaisvaikutukset. Arvoisa puhemies, tällaisissa tapauksissa ympäristövaikutukset kertaantuvat ja ovat enemmän kuin kunkin projektin osavaikutusten summa. Tämä yksinään saa meidät muuttamaan lähestymistapaa. Nykyisen lähestymistavan sijaan, jota voisi kuvata "taktiseksi" , meidän tulee omaksua "strateginen" lähestymistapa.
Arvoisa puhemies, sallinette minun kertoa esimerkin: Ateenan olympialaiset vuonna 2004. Kisoihin liittyy erillisiä urheilutiloja ja monia muita töitä, joista kaikki ovat omalta osaltaan uhkana esimerkiksi Skhinián kosteikolle, Ateenaa ympäröivälle luonnolle ja monille Ateenan rannoista. Kuitenkaan mitään kokonaisarviota ei ole tehty kaavoitus- ja ympäristövaikutusten yhteismäärästä koko kaupunkirakenteeseen nähden. Lopputuloksena on, että jo nyt ensimmäisten käytännön kokemusten jälkeen keskustellaan muutoksista monien urheilutilojen kaavoituksen osalta. Keskustellaan muutoksista alkuperäisessä ohjelmassa ja uudelleenarvioinneista, joiden taloudelliset kustannukset ovat korkeita, samalla kun todelliset ympäristörasitukset ovat edelleen tutkimatta, ja niistä ei ole tiedotettu yleisölle. Kreikan hallituksella samoin kuin paikallishallinnolla ja erityisesti Ateenan kaupungilla on tästä suuri vastuu. Kuitenkaan, arvoisa komissaari, myöskään komissio ei ole tähän mennessä täyttänyt omaa tehtäväänsä tyydyttävällä tavalla. Komissio ei ole antanut meille takeita siitä, että yhteisön ympäristölainsäädännön määräyksiä todella noudatetaan olympialaisissa.
Ehkäpä uuden direktiivin jälkeen komissio voisi, vaikkakin jälkijättöisesti, nyt kun työt ovat jo alkaneet, tehdä strategisen arvion olympialaisten ympäristövaikutuksista.

Breyer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, strateginen ympäristöarviointi on meille virstanpylväs lisääntyvän kestävyyden tiellä. Direktiiviehdotuksella pyritään parantamaan ympäristönsuojelua ja se on myös väline, jolla voidaan ottaa huomioon hanketason ulkopuolella olevat tärkeät ympäristökysymykset ajoissa ja kattavasti. Meille on hyvin tärkeää - ja tässä haluaisin vastustaa hyvin voimakkaasti rouva Estevan Boleaa - että monet perusteet löytävät tässä oman muotonsakin. Eräs näistä perusteista on varmastikin asianomaisten ympäristöviranomaisten ja sen yleisön kuuleminen, jota asia koskee. Mitään hanketta ei voida esittää yleisölle, jollei se koske yleisöä. Olen sitä mieltä, rouva Estevan Bolea, että sen pitäisi olla tuttua juuri teille espanjalaisena. Jos nimittäin taannoin La Coruñan jätteensäilytysasiassa olisi kuultu yleisöä, asianomaisia tiedemiehiä ja asianomaisia ympäristöliittoja, silloin olisi voitu säästyä yhdeltä katastrofilta.
Minusta on hyvin valitettavaa, että juuri Saksan hallitus, joka muuten kuvaa itseään aina tiennäyttäjänä, on toiminut tässä prosessissa niin tuhoisasti, ja että se ei ole tehnyt yhtäkään rakentavaa ehdotusta ja että se on Euroopan tasolla niin sanotusti ulkopuolinen. Hyvin tärkeä asia, jota myös Paul Lannoye jo käsitteli, on lisäksi se, että emme ole valitettavasti onnistuneet ottamaan mukaan niitä poliittisia alueita, jotka saavat tukimaksuja, kuten esimerkiksi maataloutta, kivihiiltä ja telakoita, joille myönnämme julkisia varoja ilman, että kulloinkin kyseessä olevien hankkeiden ympäristöllisiä vaikutuksia tutkittaisiin lainkaan. Toivomme, että strategista ympäristöarviointia ei sysätä syrjään, ja haluaisin vielä kerran vedota juuri jäsenvaltioihin sen puolesta, miten Saksa...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Kronberger
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan ympäristöpolitiikalle on tunnusomaista kaksi heikkoutta: ensiksi liiallinen määrä suuria teoreettisia tahdonilmaisuja ja samalla käytännöllisten täytäntöönpanosääntöjen puute.
Toinen kohta on: Euroopan ympäristöpolitiikkaa leimaa korjaavan toiminnan ensisijaisuus ympäristöhaittojen aktiivisen ehkäisemisen sijaan. Se on politiikkaa, jonka on luonnonmukaisesti laahattava aina tapahtumien jäljessä. Ympäristöpolitiikka voi olla menestyksekästä ainoastaan silloin, kun se ylittää tämän tilan. Esittelijä on käsittänyt sen erinomaisesti ja vähintäänkin lieventänyt näitä viallisia rakenteita tarkistuksissa.
Jos onnistumme todellakin luomaan rakenteet, jotka edellyttävät strategisia ympäristöarviointeja, silloin olisimme onnistuneet ottamaan valtavan kehitysaskeleen koko ympäristöpolitiikassa.

Florenz
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, keskustelu tästä ympäristövaikutusten arvioinnista on aivan hämmästyttävää parlamentin itsensä kehuskelua. Päätimme juuri viime vuonna tuotantolaitosten ympäristövaikutusten arvioinnista ja määrittelimme tässä direktiivissä suuren joukon tulevia soveltamisaloja. Mutta kun piti määritellä Euroopan laajuisesti, mitä ympäristövaikutusten arviointi on, silloin me kaikki jänistimme. Silloin huusimme "toissijaisuus" sillä tuloksella, että meillä on nyt mitä suurimpia ongelmia, eikä niitä ole ainoastaan meillä Saksassa, sillä mehän olemme harjoittaneet tätä järjestelmää, rouva Breyer, jo viisi vuotta. Se näyttää ainoastaan sen, että te olette kaukana hyvän ja pahan ulkopuolella.
Sääntöjä tulkitaan yksinkertaisesti täysin eri tavoin. Saksassa teidän on toimitettava arviointi ja jos ette läpäise sitä, silloin teidät hylätään, ja silloin sitä rakennushanketta ei toteuteta. Kaikissa muissa maissa se hoidetaan joustavammin, paremmin tai huonommin. En halua lainkaan arvostella sitä. Sanon teille vain, että olemme kehittäneet sisämarkkinat, ja näiden sisämarkkinoiden tavoitteena on, että niiden sisämarkkinoiden säännöt ovat verrattavissa keskenään. Niiden ei tarvitse olla aivan samanlaisia, koska on olemassa maantieteellisiäkin eroja.
Tässä ei ole kyse YVA: n poistamisesta. Tässä on kyse siitä, että YVA: sta tehdään jotain järkevää ja verrattavissa olevaa samoilla pelisäännöillä. Silloin keskuudessamme vallitsee yhteisymmärrys ja silloin olemme valmiita siihen. Siihen on paneuduttu parlamentissa useissa, useissa puheenvuoroissa. Mielestäni tämä direktiivi perustuu väärään oikeudelliseen perustaan.
Tässä ei ole kyse siitä, voiko parlamentti hylätä yksimielisesti vai ei, vaan kyse on siitä, haluammeko työskennellä kaavoituksen parissa vai emme. Tässä alueen käyttösuunnitelmien ympäristövaikutusten arvioinnissa on kuitenkin kyse kaavoituksesta. Meidän on vain käytettävä siihen sopivia artikloja. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta voi tehdä sen paljon paremmin kuin me, meidän pitäisi odottaa sitä kaikessa rauhassa.
Mielestäni tämä mietintö pohjautuu periaatteessa hyviin ajatuksiin. Se ei kuitenkaan ole kypsä. Yksikään jäsenvaltio ei tue tätä mietintöä tällä hetkellä. Helmut Kohl ja Ranskan presidentti ovat oikeassa siinä, että komissio sekaantuu liian moniin asioihin. Jäsenvaltiot ovat kyllin viisaita toteuttamaan sellaisia arvioita omien perusteidensa mukaisesti. Meidän olisi palattava tähän mietintöön paremmalla ajalla. Olen sitä mieltä, että meidän olisi nyt parasta äänestää tyhjää. Oikeastaan pitäisi jopa olla tätä mietintöä vastaan.

Schleicher
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, Euroopan komission ehdotus ympäristövaikutusten arvioinnin tekemisestä - myös suunnitelmien ja ohjelmien osalta - on tavallinen pitkittäissyöttö Brysselin vihreältä pöydältä käytännön täytäntöönpanon paitsioon jäsenvaltioissa. Herra Florenz huomauttikin jo siitä, mitä jäsenvaltioissa on tapahtunut tähänastisen YVA: n kanssa, ja uudessa ehdotuksessa halutaan lisäksi vielä hyvin paljon yksityiskohtaisia asioita. Se on monta kertaa vaikeampi kuin se, joka meillä oli aikaisemmin, eikä sitä sovellettu riittävästi. Jälleen kerran yritetään ainoastaan yhdenmukaistaa menettelyä koskevaa oikeutta ja siten sekaantua syvälle jäsenvaltioiden lainsäädäntöön ja hallinnolliseen toimivaltaan. Sitä paitsi Euroopan komissio ei tee minkäänlaisia johtopäätöksiä niistä ongelmista, joita on jo ilmennyt hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnin täytäntöönpanossa.
Ehdotukseni on: ennen kuin Euroopan komissio ryhtyy seuraaviin toimiin tämän ehdotuksen osalta, sen olisi pantava täytäntöön omilla toimialoillaan suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointi esillä olevan direktiiviehdotuksen mukaisesti, jotta se voisi kerätä kokemuksia tämän välineen avulla ja vahvistaa sen soveltuvuuden käytännössä. Olen myös sitä mieltä, että oikeudellinen perusta ei ole sopiva. Tarvitsemme toisen oikeudellisen perustan, koska EY: n perustamissopimuksen 3 ja 3 a artiklojen mukaan Euroopan unionilla ei ole lainsäädännöllistä toimivaltaa kaupunkisuunnitteluun liittyvien määräysten, alueenkäyttösuunnitelmien ja kaupunkisuunnitteluun liittyvien kehyssuunnitelmien alalla. Koska esillä olevassa direktiiviehdotuksessa on useilla aloilla kyse selvästä sääntelystä kaavoituksen alueella, sellaisen direktiivin pitäisi nojata - jos ylipäätään - EY: n perustamissopimuksen 130 s artiklan 2 kohtaan.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa kiittämällä ympäristövaliokuntaa ja erityisesti esittelijää, Per Gahrtonia, ja nyt myös herra Lannoyeta esittelijän sijaisena, heidän työpanoksestaan ja tämän ehdotuksen perusteellisesta käsittelystä. Ympäristövaikutusten arviointi on ympäristönsuojelun perusväline ympäristönäkökulman integroimiseksi varhaisessa vaiheessa päätöksentekoon. Komission tavoitteena tämän ehdotuksen osalta on täydentää hankkeiden tasolla nykyistä ympäristövaikutusten arviointijärjestelmää ottamalla käyttöön järjestelmät päätöksenteon ja ohjelmien tasolla. Tarkoituksemme mukaan ehdotuksella otetaan käyttöön vähimmäismenettely, joka on todellisuudessa melko yksinkertainen ja muodostuu kansainvälisesti hyväksyttyihin strategisen ympäristövaikutusten arvioinnin (SEA) periaatteisiin. Tänään käydystä keskustelusta käy kuitenkin ilmi, että ehdotuksesta ja sen valmistelusta on todellakin eri käsityksiä.
Tämän vuoksi on myös esitetty paljon tarkistuksia, ja komissio on iloinen voidessaan hyväksyä niistä lähes puolet, sillä mielestämme nämä tarkistukset selventävät tai parantavat ehdotuksen sanamuotoa sekä myös lisäävät joitakin määritelmiä. Olemme tietenkin iloisia voidessamme hyväksyä parannukset, jotka selventävät ehdotusta. Osaa tarkistusehdotuksista emme voi hyväksyä teknisten syiden vuoksi, mutta joidenkin kohdalla olemme myös omaksuneet erilaisen lähestymistavan ehdotukseen. Ilmoitan nyt, mitkä tarkistukset voimme hyväksyä ja mitä emme voi hyväksyä. Kaikkiaan 39 tarkistuksesta komissio voi hyväksyä kahdeksantoista joko kokonaan, osittain tai periaatteessa. Ne, jotka voidaan hyväksyä kokonaan, ovat 2, 3, 4, 7, 9, 11, 16 ja 31. Voimme periaatteessa hyväksyä tarkistuksen 25, ja voimme osittain hyväksyä tarkistukset 14, 17, 19, 22, 27, 32, 33, 34 ja 37. Tästä käy ilmi myös se, että on paljon tarkistuksia, joita emme voi hyväksyä.
Minun on kenties esitettävä muutama huomautus - useat puhujat ovat käsitelleet tätä kysymystä - tarkistuksesta 39, joka käsittelee direktiivin oikeusperustaa. Tänään on tullut esiin, että sen olisi pikemminkin oltava 130 s artiklan 2 kohta, jossa edellytetään yksimielisyyttä, määräenemmistöä edellyttävän 130 s artiklan 1 kohdan asemesta. Olemme luonnollisesti myös käyttäneet komission oikeudellista yksikköä, ennen kuin olemme valinneet oikeusperustan. Olemme valinneet 130 s artiklan 1 kohdan, koska se käsittelee menettelytapoja ja sen päätavoitteena on ympäristönsuojelu. Sen lisäsi käsityksemme on, että kaikilla EU: n ympäristövaikutusten arviointia koskevilla välineillä tulee olla sama oikeusperusta. Koska hankkeita koskeva YVA-direktiivi 97/11/EY perustuu 130 s artiklan 1 kohtaan, sama oikeusperusta on valittu myös käsiteltävänä olevalle ehdotukselle.
Keskustelussa on otettu esiin, että kyseiset suunnitelmat ja hankkeet kattavat todellisuudessa kaavoituksen, ja 130 s artiklan 2 kohta käsittelee " kaavoitusta koskevia toimenpiteitä" . Tätä monet ovat pitäneet perustelunaan sille, että juuri tämä olisi oikea oikeusperusta. Tämä ei kuitenkaan ole meidän käsityksemme. Pidämme 130 s artiklan 2 kohtaa poikkeuksena 130 s artiklan 1 kohdan yleissääntöön, joka on tulkittava rajoittavaksi. Tuomioistuimen mukaan direktiivin päätavoite määrää oikeusperustan valinnan. Kuten jo mainitsin, direktiivin päätavoite on suojella ympäristöä. Ehdotuksen tarkoitus ei ole puuttua kaavoitukseen vaan antaa suunnitteluviranomaisille päätöksentekomenettelyyn liitettävä ja sitä parantava työväline, jonka avulla on mahdollista osoittaa, arvioida ja ottaa huomioon ympäristövaikutukset. Haluaisin käyttää hieman aikaa tähän kysymykseen, koska olen saanut sen vaikutelman, että se on näytellyt melko suurta osaa tänään käydyssä keskustelussa.
Kommentoin nyt joitakin muita tarkistuksia, joita emme voi hyväksyä. Kyseessä ovat tarkistukset 8 ja 18 sekä osittain tarkistus 17, jossa esitetään ehdotuksen soveltamisalueen laajentamista. Näissä tarkistuksissa käsitellään erityisaloja, kuten maataloutta, metsätaloutta, kalastusta tai virkistyskäyttöä. Mielestämme kaupunki- ja maisemasuunnittelu, siihen läheisesti liittyvine aloineen, on päätöksenteon suunnittelu- ja ohjelmatason ympäristövaikutusten arviointijärjestelmän ensimmäinen askel. Olemme suorittaneet useita tutkimuksia ja tällä tavalla saaneet aikaan melko kattavan luokituksen jäsenvaltioista. Näin olemme saaneet käsityksen, että meidän olisi parasta yhdistää nämä alat. Maatalouden, metsätalouden, kalastuksen tai virkistyskäytön nimenomaista lisäämistä ei voida hyväksyä, koska näihin aloihin ei liity sen tyyppisiä erillisiä maankäyttösuunnitelmia tai -ohjelmia kuin ehdotuksessa käsitellään.
Sitten on käyty lyhyt keskustelu - en aio tarkemmin puuttua siihen - poliittisen tason sisällyttämisestä mukaan. Herra White vastusti suoraan esitettyä tarkistusta, ja myös rouva Jackson argumentoi siihen liittyen. Uskon rouva Dybkjærin sanoneen, että hänen käsityksensä mukaan sen sisällyttäminen oli luonnollista. Voin kenties myöntää oman henkilökohtaisen käsitykseni - mikä ei ole varmaankaan kovin yllättävää - olevan lähellä rouva Dybkjærin näkökantaa, mutta sitä ei ole sisällytetty ehdotukseen sellaisena kuin se on.
Lisäksi on tarkistuksia, nimittäin 22 ja 25, joissa ehdotetaan, että vahvistetaan keinoja ympäristölausunnossa annettavien tietojen laadun varmistamiseksi. Tarkoituksena on ollut välttää ympäristölausunnon heikkolaatuisten tai puuttuvien tietojen aiheuttamia tarpeettomia viivästyksiä tai ylimääräisiä kustannuksia. Voimme hyväksyä nämä tarkistukset joko periaatteessa tai osittain. Jäljellä ovat vielä tarkistuksiin 3, 30 ja 33 liittyvät kysymykset, jotka käsittelevät valvontavaatimuksia. Myös tässä asiassa viittaamme YVA-direktiivin määräyksiin, ja olemme noudattaneet näitä suuntaviivoja.
Johtopäätöksenä sanon, että pidämme hyväksyttyjä tarkistuksia käsillä olevan ehdotuksen parannuksina. Uskon, että direktiivi parantaa sekä ihmisten että ympäristön suojelemista, ja että se todellisuudessa voi helpottaa elinkeinoelämää, koska se antaisi selvät puitteet toimia. Tämän vuoksi toivon tietenkin, että parlamentti hyväksyy ehdotuksen ja että parlamentti auttaa meitä huolehtimaan sen ottamisesta mukaan neuvoston kokouksen esityslistalle.

White
Arvoisa puhemies, olen varma siitä, että rouva Jacksonin tarkoitus ei ollut olla ilkeä - se ei olisi hänen tapaistaan - mutta hän vihjaisi puheessaan, että Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmä saattaisi äänestää tätä vastaan täysistunnossa, vaikka olimme olleet sen puolesta valiokunnassa. Näin ei ole asian laita. Me äänestämme tämän puolesta täysistunnossa, paitsi politiikkaviitteen osalta - aivan kuten teimme valiokunnassa.

Jackson
Arvoisa puhemies, olen yhä hämmentyneempi, koska käsitykseni mukaan koko asia viittaa politiikkaan. Osoittaisin kysymykseni komissaari Bjerregaardille. Hän sanoi, että komission mukaan kaikilla Euroopan unionin välineillä, jotka käsittelevät ympäristöä, olisi oltava sama oikeudellinen perusta.
Eikö hän usko, että se on mahdotonta, koska perustamissopimuksessa sanotaan, että silloin kun toimet koskevat kaavoitusta ja maankäyttöä, on ministerineuvoston hyväksyttävä ne yksimielisesti? Eikö hän myöskään hyväksy sitä, että tässä direktiivissä, josta juuri keskustelemme, sanotaan, että "tämän direktiivin mukaisesti arvioitavia suunnitelmia ja ohjelmia ovat sellaiset suunnitelmat ja ohjelmat, jotka hyväksytään osana kaavoituksen päätöksentekomenettelyä" . Eikö hän huomaa mitään ristiriitaa omien puheidensa ja direktiivin välillä?

Estevan Bolea
Arvoisa puhemies, kiitän teitä siitä, että myönsitte minulle henkilökohtaisen lausuman. Halusin sanoa rouva Breyerille, että hän lukee valmistelemaansa puhetta, eikä kuuntele. Rouva Breyer, minä en sanonut, ettemme me suorita kuulemisia, Espanjassa ne ovat hyvin laajoja. Sanoin, että aika olisi rajoitettava kolmeen kuukauteen; ei käy päinsä, että kuulemiset kestävät kaksi vuotta. Voitte kuitenkin olla varma siitä, että suoritamme kyseiset kuulemiset.

Breyer
Arvoisa puhemies, herra Florenz puhutteli minua henkilökohtaisesti. Hän ei ole tällä hetkellä paikalla, muuten olisin antanut hänelle aivan mielelläni opetuksen siitä, miten ympäristövaikutusten arviointi toimii. Ei ole aivan niin, että ensin odotetaan tulosta ja sitten tehdään päätös. Tiedämme kaikki, miltä sellaisen arvioinnin on näytettävä. Mitä se sisältää, on myöhemmin epäolennaista. Pohjimmiltaan se on suuri saavutus niille, jotka toteuttavat tutkimukset. Lopuksi, ja senhän Paul Lannoye jo mainitsikin, ei ole olemassa nollavarianttia, sitä että siis pohtisimme, mitä olisi, jos hanketta ei olisi toteutettu.
Koska rouva Estevan Boleakin puhutteli minua: en usko, että kolmessa kuukaudessa voidaan vakavasti kuulla yleisöä.

Puhemies
Minun täytyy keskeyttää teidät, rouva Breyer, koska emme aio käydä uutta keskustelua. Olen hyvin pahoillani. Kysyn rouva komissaarilta, haluaako hän vastata.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, on esitetty useita puheenvuoroja, joissa on käsitelty keskustelua sinänsä. Niihin en aio puuttua. Vastasin todellakin herra Florenzille ja rouva Jacksonille melko selvästi ensimmäisessä puheenvuorossani, jossa korostin, että meidän selkeä käsityksemme on, että oikeusperusta oli 130 s artiklan 1 kohta ja että asia on ollut komission oikeudellisen yksikön harkinnan kohteena sekä että saatiin käsitys siitä, että oikeusperusta on oikea. Tämä liittyy mielestämme siihen, että 130 s artiklan 2 kohta muodostaa poikkeuksen yleiseen sääntöön eikä ehdotuksen tarkoitus ole puuttua kaavoitukseen, vaan antaa suunnitteluviranomaisille väline, jonka he voivat sisällyttää päätöksentekomenettelyynsä. Näin ollen mielestäni on aivan selvää korostaa, että oikeusperustan on oltava 130 s artiklan 1 kohta.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestystä lykätään siihen, kunnes käytettävissä on oikeusvaliokunnan lausunto oikeusperustasta, jota juuri käsiteltiin.

Suihkukoneet siviilikäytössä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Valverde Lópezin laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0279/98) ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi sellaisten tietyntyyppisten siviilikäytössä olevien, ääntä hitaammin lentävien suihkukoneiden rekisteröinnistä ja käytöstä yhteisössä, joita on muutettu ja jotka on uudelleensertifioitu osoituksena siitä, että ne täyttävät kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen, kolmas painos (heinäkuu 1993) (KOM(98)0098 - C40212/98-98/0070(SYN)).

Valverde López
Arvoisa puhemies, yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevassa toimintaohjelmassa mainitaan erityisesti, että vuoteen 2000 mennessä lentokoneiden melupäästöjä vähennetään entisestään. Näin ollen tämä tänään käsittelemämme toimenpide kuuluu tämän yleistavoitteen piiriin.
Toisaalta Chicagon kansainvälinen siviili-ilmailun yleissopimus on yksi keskeisimpiä lentokoneiden melupäästöjä säänteleviä asiakirjoja.
Tämä yleissopimus luokittelee lentokoneet seuraavaan kolmeen kategoriaan tai lukuun.
Ensimmäinen luku kattaa lentokoneet, jotka olivat tuohon aikaan kaikkein meluisimpia ja joita ei enää saa käyttää.
Toisen luvun lentokoneiden osalta Euroopan unionin direktiivi 92/14/ETY säätää, että tähän lukuun kuuluvia lentokoneita ei saa enää 1. huhtikuuta 2002 alkaen käyttää Euroopan unionissa. Näihin 2 luvun lentokoneisiin voidaan kuitenkin asentaa melunvaimennussarja, jonka jälkeen ne synnyttävät vähemmän melua ja ne voidaan luokitella 3 lukuun kuuluviksi.
Melunvaimennussarjalla varustetut toisen luvun koneet eivät vielä toistaiseksi aiheuta vakavaa ongelmaa Euroopan yhteisössä. Tilanne Yhdysvalloissa on kuitenkin toinen. Siellä niiden lukumäärä nousee noin 1 500: aan vuoteen 2000 mennessä.
Yhdysvaltain melua säätelevä laki vuodelta 1990 määrää kaikkien suurten toisen luvun lentokoneiden poistamisen käytöstä jo 31. joulukuuta 1999 mennessä.
On syytä pelätä, että 31. joulukuuta 1999 jälkeen melunvaimennussarjalla varustettuja kyseisen luvun lentokoneita siirretään Yhdysvalloista Euroopan yhteisön rekistereihin, mikä käsiteltävänä olevan asetuksen avulla olisi vältettävä.
Tämän asetuksen tavoite on estää melusaasteen lisääntyminen yhteisössä uudelleensertifioitujen ääntä hitaammin lentävien lentokoneiden vuoksi - kuten äsken sanoin.
Tavoitteena on myös lentokoneiden päästöjen synnyttämän muun saastumisen rajoittaminen. Direktiivissä säädetään poikkeuksista, jotka koskevat hätätilanteisiin tai humanitaariseen apuun liittyvää lentotoimintaa.
Mitä tarkistuksiin tulee, ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunta esitti kuusi tarkistusta, jotka hyväksyttiin käytännöllisesti katsoen yksimielisesti, ja tälle täysistunnolle on esitetty yksi uusi tarkistus. Tutkittuani tätä tarkistusta syvällisesti ja myös pohdittuani sitä vilpittömästi en voi loppujen lopuksi hyväksyä sitä, koska se rikkoisi ympäristövaliokunnassa eri ryhmien kesken aikaansaamamme poliittisen sopimuksen ja koska se ei sitä paitsi ole sisämarkkinoiden toimenpiteiden eikä tämän lainsäädäntötoimenpiteen vaatiman kiireellisyyden mukaista.
Näin ollen, arvoisa puhemies, meidän on mielestäni oltava tyytyväisiä tähän komission ehdotukseen, jota me yleisesti ottaen puollamme, ja olemme vilpittömästi sitä mieltä, että ympäristövaliokunnassa hyväksyttyjen tarkistusten tavoite on sama, minkä vuoksi sekä ehdotus että tarkistuksetkin saavat täyden tukemme.
Toisaalta on joka tapauksessa syytä muistuttaa, että lähivuosina lentoliikennealalla lienee tarpeen soveltaa muitakin melun vähentämiseen tähtääviä toimenpiteitä, kuten yhteisön ohjelmassa mainittiin.

Lagendijk
Arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että minulla on tilaisuus näin lyhyen ajan jälkeen esitellä edeltäjäni rouva van Dijkin työ ja toimia liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnon valmistelijana komission ehdotusta koskevassa asiassa. Olen iloinen, koska voin ilmoittaa, että komission ehdotus, joka koskee lentomelun vähentämistä, saa kaiken tuen myös liikenne- ja matkailuvaliokunnalta, kuten herra Valverde López ilmoitti. On syytä mainita reunahuomautuksena, että tämä on pieni askel, joka on toivoakseni osa kattavampaa eurooppalaista suunnitelmaa lentomelun vähentämiseksi.
Haluaisin esittää vielä kolme muuta huomautusta. Ensinnäkin haluan vielä painottaa sitä, että vaikka tämä ehdotus on luonteeltaan hyvä, käytännössä vaikuttaa siltä, että lentoliikenteen kasvu mitätöi tällaisen myönteisen kehityksen. Toisin sanoen tarvitaan lisätoimenpiteitä, jotka kohdistuvat myös lentoliikenteen määrään, jotta lentomelua voitaisiin vähentää rakenteellisesti pitkällä aikavälillä.
Toinen huomautukseni koskee tämän asian kiireellistä luonnetta. Herra Valverde Lopéz on painottanut tätä asiaa, ja näin ollen haluan vielä painottaa tarkistusten 1 ja 2 tärkeyttä. Direktiivin sijasta tarvitaan asetusta ja ajan mittaan tiukempia uudempia normeja, kun on kysymys lentomelusta.
Kolmanneksi, me pidämme hyvin tärkeänä esittelijän tarkistusta 6, joka liittyy yölentokieltojen lisäämiseen. Tämä asia on otettava tavalla tai toisella mukaan mietintöön. Mielestämme kiellot on toteutettava mahdollisimman pikaisesti ja sitovasti ehkä kuitenkin vasta vuonna 2000, mutta asia täytyy saada nyt mukaan mietintöön.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluaisin sanoa, että minun mielestäni ja valiokunnan mielestä Euroopan lentoliikenteen tulevaisuus on tulevaisuuden suurimpia ongelmia ja että olen iloinen siitä, että tämä pieni askel voidaan ottaa.

Bowe
Arvoisa puhemies, aloittaisin kiittämällä mietinnöstä ja voin vakuuttaa esittelijälle sosiaalidemokraattien puolesta, että me annamme hänelle tukemme. Tämä on tärkeä asia. Melusaaste on yhä vaikeampi kysymys ja myös jotain sellaista, josta olemme tulleet aikaisempaa tietoisemmaksi. Komissio itse on laatinut tästä asiasta vihreän kirjan ja etenee toimissaan. Tämä ensimmäinen askel on erittäin myönteinen.
Nousevat ja laskeutuvat lentokoneet ovat erittäin suuri melusaasteen lähde lentokentillä ja niiden ympärillä ja me pidämme myönteisinä niitä toimia, joita aiotaan toteuttaa kansainvälisesti, jotta päästäisiin eroon meluisimmista koneista. Melunvaimennussarjalla varustaminen esittelijän kuvaamalla tavalla on hyväksyttävää tietenkin siirtymävaiheen aikana, mutta me emme halua nähdä meluisimpien lentokoneiden varustamista melunvaimennussarjalla käytettävän tekosyynä sille, ettei tehdä mitään muuta. Esittelijä tuo esiin kohtuullisen vaatimuksen siitä, että niiden lentokoneiden tulevalle käytölle, joihin on asennettu melunvaimennussarjat, määrätään lisävalvontaa ja rajoituksia.
Meidän on nähtävä nämä suunnitelmat toteutettuna niin nopeasti kuin mahdollista. Jotkut meistä - erityisesti ne parlamentin jäsenet, jotka matkustavat paljon lentokoneilla - eivät ymmärrä meidän ympäri Eurooppaa liikkumisemme seurauksia niille ihmisille, jotka ovat näiden lentokoneiden laskeutumisreittien lähellä yhteisön monien lentokenttien ympärillä. Siksi tuemme esittelijää ja kehotan myös kollegoja äänestämään näiden tarkistusten puolesta.

Oomen-Ruijten
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää kollegaani José Valverde Lópezia. Hän on saanut aikaan hyvän mietinnön.
Toiseksi haluaisin kiittää herra Lagendijkiä hänen ensimmäisestä puheestaan. Se oli oikein miellyttävä, ja uskon oikein hyvään yhteistyöhön. Arvoisa puhemies, lentomelu on erityisen suuri ongelma, jota vastaan taistelemme todella kovasti tiheään asutuilla alueilla. Jos tarkastelen Alankomaiden tilannetta, minun on syytä ottaa esille päälentoasema Schipholin tilanne sekä myös pienkonekenttien tilanne. On oikein, että tarkastelemme Euroopan parlamentissa mahdollisimman perusteellisesti melusaastetta ja muita lentoliikenteen aiheuttamia ympäristöongelmia.
On olemassa kaksi mahdollisuutta. Toinen niistä on hiljaisten lentokoneiden käyttäminen. Tänään otamme asiassa askeleen eteenpäin. Toinen mahdollisuus on lentoliikenteen vähentäminen sekä myös kaavoitus. Arvoisa puhemies, on väärin, että me Alankomaissa ajattelemme usein, että voisimme puuttua kaavoittamisen keinoin ympäristöasioihin ja itse lentomeluun. Se ei ole lainkaan totta. Haluaisin antaa asiasta esimerkin. Asun itse Limburgin alueella. Meillä on siellä Maastrichtin lentoasema, ja Maastrichtissa on kokeiltu uudelleenjärjestelyjä, yölentojen rajoittamista sekä äänekkäiden lentokoneiden käytön estämistä. Mikä sitten on ollut tulos? Vajaan 20 kilometrin päähän Biersetiin rakennetaan oikein Euroopan unionin taloudellisella tuella uusi lentoasema, jolla ei ole yölentorajoituksia, ja myös äänekkäät lentokoneet saavat käyttää tätä lentoasemaa. Kyseisen alueen asukkaat jäävät siis kärsimään ongelmasta. Mitä meidän pitäisi sitten tehdä? Meidän pitäisi ennen kaikkea saavuttaa eurooppalainen ratkaisu.
Arvoisa puhemies, tämän vuoksi olenkin iloinen tämänpäiväisestä ehdotuksesta, joka koskee äänekkäiden lentokoneiden kieltämistä, ja pidän tätä tiukentamista hyvänä askeleena. Olen esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että nyt mahdollista 2 luvun lentokoneiden varustamista melunvaimennussarjalla pitäisi rajoittaa mahdollisimman tehokkaasti. Tämän vuoksi kannatan mielelläni hänen esittämiä tarkistuksia. Ihmettelen kuitenkin vain, mitä me teemme, jos täällä voidaan 1. huhtikuuta mennessä rekisteröidä ja samalla pitää käytössä suuri määrä lentokoneita kuten Yhdysvalloissa. Mahtaako esittelijän 6 artiklaa koskevassa tarkistuksessa tarjoama ratkaisu olla riittävä?
Arvoisa puhemies, en kuitenkaan kannata missään tapauksessa niitä tarkistuksia, jotka heikentävät esittelijän ehdotuksia. Mielestäni meidän on pyrittävä kaikin voimiin yhdenmukaistamiseen Euroopan markkinoilla, jotta saavuttaisimme mahdollisimman korkean tason ympäristönsuojelussa. Olisihan hullua, jos ympäristöasioilla voisi ryhtyä kilpailemaan.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, komissio jakaa ilon, jota on ilmaistu herra Valverde Lópezin mietintöä koskevissa puheenvuoroissa tänään. Olemme myös hyvin iloisia siitä, että mietintö on saatu aikaan näin nopeasti, sillä tämä mahdollistaa ehdotuksen hyväksymisen sovittuna määräaikana. Tämän vuoksi haluan esittää kiitokseni herra Valverde Lópezille ja hänen kollegoilleen ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnassa. Valiokunnan esittämien tarkistusten arvioinnin perusteella komissio on sitä mieltä, että on tärkeää säilyttää tasapaino haluttujen ympäristöparannusten ja sen taloudellisen taakan välille, joka kohdistuu tiettyihin kehitysmaihin. On myös tärkeää lähettää oikeita viestejä Kansainväliselle siviili-ilmailujärjestölle ICAO: lle, joka tällä hetkellä tutkii mahdollisuuksia asettaa ankarammat vaatimukset lentokoneiden melukynnykselle. Vaatimukset kattaisivat koko maailman. Olen siis iloinen voidessani sanoa, että komissio voi hyväksyä tarkistuksen 1, ja että voimme osittain hyväksyä tarkistukset 2, 3 ja 4. Emme voi hyväksyä tarkistusta 5, koska melunvaimennussarjalla varustettujen lentokoneiden käyttöä yhteisön alueen ulkopuolella käsitellään nimenomaan 4 artiklan 2 kohdassa. Emme voi hyväksyä myöskään tarkistuksia 6 ja 7, koska tiettyjä lentokoneita koskevien yölentokieltojen yhdenmukaistetut säännöt eivät ole sopusoinnussa toissijaisuusperiaatteen eivätkä jäsenvaltioiden kansainvälisten velvoitteiden kanssa. Lisäksi on niin, että jäsenvaltioilla on jo käytössään keinoja, jotka perustuvat lentotoiminnan rajoittamista lentoasemien lähistön meluhaittojen vähentämistä käsittelevään määräykseen 2408/92.
On selvää, että tästä ehdotuksesta ollaan hyvin yksimielisiä, ja herra Valverde Lópezin ja hänen kollegojensa panos merkitsee, että tätä yksimielisyyttä voidaan soveltaa todelliseen lainsäädäntöön mahdollisimman nopeasti.

Puhemies
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Jätehuolto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Campoy Zuecon laatima ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan mietintö (A4-0235/98) komission tiedonannosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle direktiivien 75/439/ETY, 75/442/ETY, 78/319/ETY ja 86/278/ETY soveltamisesta jätepolitiikassa (KOM(97)0023 - C4-0368/97).

Campoy Zueco
Arvoisa puhemies, mietintö, jonka luovutamme parlamentin käsiteltäväksi, koskee yhteisön jätehuoltopolitiikkaa. Komission ehdotus on sen taholta ensimmäinen yritys selvittää sitä, miten jäsenvaltiot ovat soveltaneet jätehuoltoa koskevaa lainsäädäntöä, ja se kattaa tästä asiasta annetun eurooppalaisen lainsäädännön ensimmäisen sukupolven, toisin sanoen vuoteen 1995 asti.
Tämän lainsäädännön nojalla jäsenvaltioiden on säännöllisesti esitettävä kertomus sen soveltamisesta. On yllättävää, että se on kestänyt komissiolta niin kauan. Se selvittää asiaintilaa 20 vuoden kuluttua. Tähän selvitykseen sisältyvät näkymät ovat suoraan sanottuna surkuteltavat, koska jäsenvaltiot ovat osoittaneet vähäistä halukkuutta voimassa olevan lainsäädännön soveltamiseen. Yksikään jäsenvaltio ei tähän mennessä ole saattanut Euroopan jäteluetteloa osaksi kansallista lainsäädäntöään.
Lainsäädännön tulkinnasta on suuria eroja, sellaisista käsitteistä kuin teollisuuden jätteet tai vaaralliset jätteet ei ole yksimielisyyttä. Pitäisi saada aikaan yhdenmukainen terminologia. Jäsenvaltioiden taholta esiintyy vakavia laiminlyöntejä, mitä tulee niiden velvoitteeseen tiedottaa komissiolle säännöllisesti. On tapauksia, joissa vielä 22 vuoden jälkeenkään ei ole esitetty yhtään kertomusta.
Soveltamisessa on paljon toivomisen varaa, mikä vahingoittaa huomattavasti kansanterveyttä, sisämarkkinoiden toimintaa, kestävää kehitystä ja - mikä pahinta - unionin uskottavuutta erityisesti jäsenyyttä hakeneissa valtioissa.
Komissio antoi joulukuussa 1991 uuden direktiivin, joka standardoi ja järkeistää kertomukset, helpottaakseen jäsenvaltioiden velvoitetta jaksoksi 1995-1997. Komissio julkistaa tulokset vuoden 1999 puolivälissä. Se on lokakuusta 1997 lähtien - vaikkakin varovasti - nostanut kanteita. Olisi välttämätöntä, että kanteita pantaisiin vireille paljon järjestelmällisemmin. Samoin on välttämätöntä kodifioida ympäristöalaa koskeva yhteisön oikeus. Lainsäädäntö on hyvin pirstoutunutta; on kaikkiaan 20 oikeudellista säädöstä, jotka olisi yhdistettävä niiden johdonmukaisuuden ja avoimuuden lisäämiseksi.
Neuvostoa pyydetään Euroopan talousyhteisön asetuksen 1210/90 seuraavan tarkistamisen yhteydessä ottamaan huomioon Euroopan parlamentin tarkistukset, jotta Euroopan ympäristökeskus voisi esittää kertomuksia jätehuoltoa koskevan lainsäädännön soveltamisesta jäsenvaltioiden taholta ja tehostaisi samalla yhteistyötään kansallisten parlamenttien kanssa.
Kiitän rouva Jacksonia ja herroja Bowe ja Eisma heidän esittämistään terävistä näkemyksistä, jotka epäilemättä parantavat mietintöä.
Kolmen ehdotetun tarkistuksen osalta olen yhtä mieltä herra Eisman ensimmäisestä tarkistuksesta, jossa lisätään 7 kappaleeseen uusi kohta. Mitä tulee herrojen des Places ja Souchet tarkistuksiin 2 ja 3, vaikka olenkin pahoillani ja kiitän heitä kiinnostuksesta, en voi hyväksyä niitä, koska mielestäni ne eivät sovi tähän yleisluonteiseen mietintöön.
Arvoisa puhemies, käsittelemämme aihe on niin tärkeä, että se edellyttää monenlaisia muutoksia: ensiksi jäsenvaltioiden asennetta ja yleisemmin ottaen muutoksia teollisuuden prosesseista elämäntapoihin ja tuotteiden suunnittelusta uusiin maailmankuviin.
Toivon, että parlamentti hyväksyy mietinnön ja että komissio hyväksyy ehdotukset.

Bowe
Arvoisa puhemies, pidän tätä myönteisenä mietintönä, joka olisi pitänyt tehdä kauan sitten. Herra Campoy Zueco on tehnyt paljon työtä tämän eteen ja on ollut erittäin rehellinen ja oikeudenmukainen. Voin todellakin olla hänen kanssaan samaa mieltä kaikesta, mitä hän on sanonut tähän mennessä.
Meidän on kuitenkin edelleen korostettava jätelainsäädännön toimeenpanematta jättämisestä koituvia ongelmia kaikkialla unionissa. Direktiiveissä olevien määritelmien osalta on varmasti sekaannuksia ja tekstejä on myös selkeytettävä, jotta ne tulisivat yhtenäisemmiksi. Yhtä lailla myös jäsenvaltiot ovat jättäneet toteuttamatta vaikka kuinka monta direktiiviä, koskivat ne sitten jäteöljyjä, viemärilietettä tai myrkyllistä tai vaarallista jätettä. On monia alueita, joilla jäsenvaltioiden on todellakin alettava toteuttaa toimia.
Tarvitsemme myös jämäkämpiä toimia komissiolta, joka loppujen lopuksi on perustamissopimuksen valvoja ja direktiivien suojelija. Sen vuoksi pidän myönteisenä komission rikkomiskannetta joitakin jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole kunnolla toteuttaneet jäteöljydirektiiviä. Mutta tarvitaan enemmän toimia ja niiden on oltava systemaattisempia sekä automaattisia kohtuullisen ajan kuluttua, ei vuosikymmenten. Meidän on myös myönnettävä, että Kööpenhaminaan perustetulla ympäristökeskuksella on oma osuutensa ongelmien tunnistamisessa ja niistä tiedottamisessa komissiolle, niin että se voisi tarttua nopeasti toimeen. Mutta minusta päävastuu on komissiolla.
Laajentumisprosessi tuo meidän eteemme joukon uusia ongelmia lainsäädännön toteuttamisen ja täytäntöönpanon osalta. Minusta näyttää siltä, että meidän täytyy valmistautua toteuttamaan jämäkämpiä toimia näissä asioissa. Meidän on kiinnitettävä huomiota niihin syntisiin, jotka eivät pane täytäntöön Euroopan lainsäädäntöä, ja ryhdyttävä verotuksellisiin toimenpiteisiin niitä vastaan, jotka eivät pane täytäntöön lainsäädäntöä. Euroopan parlamentti on valmistautunut tuomaan muita vaaleilla valittuja edustajia - jäsenvaltioiden ministereitä - tänne tekemään selkoa ja olemaan paikalla selittämässä, miksi lainsäädäntöä ei ole täytäntöönpantu. Me olemme valmiit ryhtymään toimiin ja kehotamme muitakin tekemään niin. Euroopan unionin on oltava yhtenäinen ja kunnioitettava sitä lainsäädäntöä, joka hyväksytään täällä parlamentissa.

Jackson
Arvoisa puhemies, haluaisin onnitella kollegaani herra Campoy Zuecoa hänen mietinnöstään ja siitä kovasta työstä, jonka hän on sitä varten tehnyt.
Tämä on erittäin surullinen tarina, jota erityisesti brittijäsenet, ja brittiläiset konservatiivijäsenet, ovat korostaneet monien vuosien aikana.
Niiden direktiivien täytäntöönpano, joita herra Zuecon mietinnössä tutkitaan, on ollut kauhistuttavan vähäistä jäsenvaltioissa ja komissiolla on tosiaankin ollut valtavia vaikeuksia, kuten se itse vahvistaa, saada minkäänlaista tietoa eräistä jäsenvaltioista.
On aivan selvää, että Euroopan ympäristölainsäädäntö ei toimi tällä alalla. Käytämme sanoja, joilla ei ole tarkoitusta, hyväksymme direktiivejä, joita laiminlyödään. Mitä me teemme tälle asialle? Perinteinen vastaus on, että meidän on vietävä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen ne jäsenvaltiot, jotka eivät toimeenpane lainsäädäntöä. Ehkä sekään ei auta. Mitä on tehtävissä, jos jäsenvaltio ei kerta kaikkiaan pysty maksamaan lainsäädännöstä, jota se ei ole toimeenpannut? Tämä on se syy, miksi lainsäädäntöä ei ole toteutettu.
Joissakin maissa ne kansalaiset, jotka ovat sitä mieltä, että päätöksen siitä, pitäisikö heidän maksaa joitakin laskuja, olisi ensisijaisesti oltava heidän kansallisilla parlamenteillaan mieluummin kuin jollakin kaukaisemmalla eurooppalaisella foorumilla, eivät myöskään ota iloisina vastaan rikkomiskanteita.
Minulla on kaksi ehdotusta, joista toinen ei ole uutinen Euroopan komissiolle. Ennen kaikkea meidän on varmistuttava siitä, että jokaiseen komissiolta tulevaan ympäristöehdotukseen on sisällytettävä täydellinen kustannusanalyysi, analyysi sellaisista kustannuksista, joita yksittäisten kansalaisten ja heidän paikallisten viranomaistensa odotetaan maksavan, jos he aikovat toimeenpanna tämän lainsäädännön.
Komissio sanoo usein, että tämä on erittäin vaikeaa. Siitä tulee erittäin vaikeaa. Saattaa olla, että komissio haluaa lisätä laskuun toimimattomuuden kustannukset, mikä on hyvä asia, mutta Euroopan kansalaisten on tiedettävä, kuinka suuri laskusta tulee. Vasta silloin jäsenvaltiot voivat näyttää kansalaisilleen niiden kustannusten suuruuden, johon ne ovat valmiit sitoutumaan hyväksyessään tämän lainsäädännön.
Lopuksi, kuten herra White on sanonut, me tarvitsemme myös laajennusta koskevan kustannuslaskelman. Onko näillä uusilla jäsenvaltioilla, jotka koputtavat ovellemme, minkäänlaista toivoa osallistua ympäristölainsäädäntömenettelyymme - johon me oletamme heidän pystyvän - jos me vain lisäämme uusia direktiivejä, jotka lisäävät niille koituvia kustannuksia. Me tarvitsemme kustannusvaikutuslaskelman nykyisille jäsenvaltioille ja kustannusanalyysin hakijamaille.

Eisma
Arvoisa puhemies, vaikka ympäristöalalla on saavutettu viime vuosina paljon, kollega Campoyn erinomainen mietintö osoittaa samalla, kuinka rajallista eurooppalainen ympäristöpolitiikka oikeastaan on. Hyvä ympäristöpolitiikka toimii vain siinä tapauksessa, että kaikki jäsenvaltiot ovat valmiit tukemaan sitä sataprosenttisesti. Valitettavasti komission tiedonannosta käy ilmi, että jätteitä koskevien direktiiviemme muuttaminen, soveltaminen ja täytäntöönpano jättävät hyvin paljon toivomisen varaa. Jäsenvaltioiden vähäinen panostus ei ole pelkästään valitettavaa vaan myös huolestuttavaa etenkin laajentumista silmällä pitäen.
Me oletamme, että myös uudet jäsenvaltiot hyväksyvät yhteisön säännöstön. Tämän vuoksi olen esittänyt tarkistusta, jonka perusteella jäsenehdokasmaille jätehuoltoon myönnettävä taloudellinen tuki täytyy sitoa nykyisiin Euroopan unionin vaatimuksiin. Toivon, että komissaari Bjerregaard hyväksyy liberaaliryhmän esittämän tarkistuksen 1. Meidän jäsenehdokasmaille asettamamme vaatimukset tuntuvat kuitenkin hyvin epäuskottavilta, jos nykyiset 15 jäsenvaltiota eivät ole kyenneet täyttämään näitä vaatimuksia. Tämän vuoksi pyydän vakavasti jäsenvaltioita kantamaan vastuunsa, ja komissiolta odotan tiukempaa valvontaa.

Fitzsimons
Arvoisa puhemies, tuen käsiteltävänä olevaa päätöslauselmaa. Siinä kehotetaan komissiota antamaan neljännesvuosittain Euroopan parlamentille luettelo jäsenvaltioista, joita vastaan on nostettu kanne tuomioistuimessa jätehuoltoalalla. Lisäksi siinä ilmaistaan, kun on kyseessä Euroopan unionin jätelainsäädännön törkeä rikkominen, aikomus kutsua näiden jäsenvaltioiden vastaavat ministerit osallistumaan Euroopan parlamentin valiokunnan kokouksiin selittämään politiikkaansa.
Irlannin näkökulmasta jätehuollon tulevaisuus ei ole yhä uusien kaatopaikkojen maanlaajuisessa etsimisessä. Tällä on aina se vaikutus, että se herättää huomattavasti paikallista vastustusta. Paikalliset viranomaiset pitkin ja poikin Irlantia noudattavat edelleen sitä käytäntöä, että etsitään uusia kaatopaikkoja tulevia jätehuoltohankkeita varten.
Yleinen huoli kaatopaikkojen pitkäaikaisvaikutuksista on kasvamassa. Irlannissa on parhaillaan vahva talouskasvu ja meidän on investoitava osa resursseistamme vaihtoehtoisiin jätehuoltohankkeisiin. Puhtaaseen ympäristöön sijoittaminen Irlannissa tulee keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä oikeuttamaan lisäkustannukset.
Pidän erittäin myönteisenä aloitetta, jonka on tehnyt Irlannin hallitus, joka on tilannut uusien ja vaihtoehtoisten jätteentuottamis- ja hävittämistapojen mahdollista käyttöä koskevan tutkimuksen. Jätehuoltoasetuksen (1995) täytäntöönpano on varmasti askel oikeaan suuntaan. Tämän lain mukaisesti paikallisten viranomaisten on laadittava jätehuoltosuunnitelmia joko yksittäin tai yhdessä ja myös ympäristönsuojeluelimen on laadittava kansallinen vaarallisten jätteiden hävittämissuunnitelma.
Kun otetaan kuitenkin huomioon, että vuonna 1995 Irlannissa tuotettiin 42 miljoonaa tonnia jätettä, olen varma, että uudenlaiset ehdotukset jätteiden käsittelemiseksi Irlannissa saavat erittäin lämpimän vastaanoton komissiolta seuraavalla Euroopan unionin rakennerahastoja koskevalla kierroksella, joka koskee aikaväliä vuodesta 2000 vuoteen 2006. Onnittelen esittelijää erinomaisesta mietinnöstä.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, ei ole mitään epäilystä tämän komission tiedonannon ajankohtaisuudesta eikä myöskään maanmieheni Campoy Zuecon mietinnön ansioista, koska tiedonanto koskee neljän direktiivin soveltamisen noudattamista. Se voisi koskea monta muutakin direktiiviä, ja luullakseni tekisimme silloinkin sen johtopäätöksen, että suurin osa jäsenvaltioista jättää räikeästi noudattamatta näitä ja muita direktiivejä.
Mielestäni on suhtauduttava myönteisesti 13: a jäsenvaltiota vastaan nostettuun kanteeseen, koska nämä eivät ole hyväksyneet jätehuoltosuunnitelmaa. Mielestäni se on hyvä asia. Asia on kuitenkin niin, että ehkäpä näiden kanteiden olisi oltava nopeampia ja automaattisia, koska ne pitkittyvät ja se lisää jätteiden määrää, mikä on hälyttävää etenkin silloin, kun ne ovat vaarallisia.
Herra Campoyn antamat tiedot ovat hyvin selviä: yli 20 joskus sekavaakin oikeudellista säädöstä hankaloittaa sitä, että hallitukset soveltavat direktiivejä selkeämmin, avoimemmin ja nopeammin. Minusta olisi hyvin kiinnostavaa kodifioida ympäristöalaa koskeva yhteisön oikeus, kuten esittelijä ehdottaa, tukea ympäristöä koskevan Euroopan tieto- ja seurantaverkon (IMPEL) työtä ja ilman muuta tukea riittävin keinoin Euroopan ympäristökeskusta, jotta se voisi seurata ja valvoa sitä, miten asiaa koskevaa yhteisön oikeutta sovelletaan.
Kun puhumme täällä jätehuollosta, tuntuu siltä, että puhumme jostakin epäkonkreettisesta, haihtuvasta. Komissaari Bjerregaard tietää kuitenkin erittäin hyvin, koska lähetämme hänelle toisinaan tietoja, että jätteiden lisääntyminen on tuhoisaa terveydelle ja ympäristölle. Sellaiset jätteet, jotka ovat myrkyllisiä ja vaarallisia, kuten 5 miljoonaa tonnia fosforipitoisia kalkkeja Huelvassa, tai se, mitä Doñanassa tapahtui; tai kuten olemme todenneet juuri tällä viikolla Leónissa tutustuttuamme jätekasoihin, jotka liittyvät saviliuskeen louhintaan ja jotka uhkaavat jopa erään 700 asukkaan kylän olemassaoloa. Toisin sanoen terveys ja ympäristö ovat uhattuina, koska yhteisön oikeutta ei noudateta.

McKenna
Arvoisa puhemies, kuten esittelijä on huomauttanut, yksi selvimmin esille tulevista seikoista tässä komission tiedonannossa on ollut se, ettei jäsenvaltioilta ole saatu tietoja. Tietoja on saatu vain vähän. On selvää, että jäsenvaltioiden hallitukset ovat laiminlyöneet velvollisuutensa antaa komissiolle tietoja.
Melkein kaikissa tapauksissa kotimaani Irlanti on laiminlyönyt vaadittavien ilmoitusten jättämisen EU: n jätehuoltodirektiivien saattamisesta osaksi kansallista lakia, niiden soveltamisesta ja täytäntöönpanosta. On vaikea määrittää, ovatko jäsenvaltiot täyttäneet lakien noudattamisvelvollisuutensa, koska he eivät ole tehneet ilmoituksia. Tilanne ei voi jatkua tällaisena. Komission on välittömästi nostettava kanne sellaisia jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät täytä velvollisuuksiaan.
Komissiolla tuntuu olevan äärimmäisen välinpitämätön asenne jätehuoltolakien voimaan saattamisen suhteen ja siksi vastuuntunnottomien maiden, kuten kotimaani, annetaan jatkaa vaarallista suhtautumistaan jätteeseen, johon liittyy kaatopaikkojen käyttö kestämättömänä vaihtoehtona. Irlannin kierrätysluvut ovat EU: n alhaisimmat ja kaatopaikkojen käyttöluvut korkeimmat.
Irlannissa monet kaatopaikat ovat suurten asuntoalueiden liepeillä ja hiljattain tehdyn tutkimuksen mukaan ne ovat vakavasti otettava vaara raskaana oleville naisille. Tuhansilla lähellä kaatopaikkaa asuvilla raskaana olevilla naisilla on lisääntynyt riski saada lapsia, joilla on synnynnäisiä vammoja. Äskettäin lääketieteellisessä The Lancet-lehdessä julkaistun tutkimuksen mukaan selkärankahalkio, reiät sydämessä, suurimpien verisuonten epämuodostumat ja monet muut vammat ovat 33 % todennäköisempiä niiden äitien lapsilla, jotka asuvat noin kolmen kilometrin päässä kaatopaikasta. Monet kaatopaikoista sisältävät vaarallisia kemikaaleja.
Irlannin hallituksen laiminlyöntiä EU: n lainsäädännön voimaan saattamisessa ja muiden jäsenvaltioiden laiminlyöntiä jätehuoltoasetusten voimaan saattamisessa on mahdoton hyväksyä. Ne eivät saa jatkaa sen voimaan saattamisen ja sen noudattamisen laiminlyömistä.
On selvää, että jäte on yksi ilmeisimmistä Eurooppaa tulevaisuudessa kohtaavista ongelmista. On jo aika, että jäsenvaltiot noudattaisivat sitoumuksiaan suojella kansalaisiaan vaarallisilta ja myrkyllisiltä jätteiltä ja vastuuttomalta jätteiden hävittämiseltä. Tarvitsemme inventaarion siitä, mitä on viety kaatopaikalle kaikkialla EU: ssa. Ihmisillä on oikeus tietää ja vastuussa olevia ihmisiä on verotettava. Teollisuutta on verotettava, jotta myrkkyjätettä ei enää tuotettaisi. Jätteeseen on suhtauduttava harkitusti.

Puhemies
Aikaa on vähän, joten pyydän, ettemme ylittäisi puheaikoja. Olen velvoitettu keskeyttämään istunnon kyselytunnin vuoksi. Jäljellä on neljä puhujaa. Koska jäsenet pyytävät yksimielisesti minua jatkamaan istuntoa, jotta voisimme kuulla kaikki puheenvuorot ja saada tämän asian valmiiksi, voin kenties suostua tähän. Huomaan, että erittäin suuri enemmistö haluaa mielellään jatkaa.

Herman
Arvoisa puhemies, jos sallitte keskustelun pidentämisen, valvokaa edes sitä, että jokainen puheenvuoro kestää noin minuutin.
Kolme viimeistä puhujaa ylitti puheaikansa 45 sekunnilla. Energisen puheenjohtajan avulla, jolla on tarvittavat toimivaltuudet, meidän pitäisi pystyä noudattamaan aikatauluamme.

Puhemies
Siinä olette täysin oikeassa, herra Herman. Olen ollut aivan liian ystävällinen, minkä vuoksi aikaa on kulunut liikaa. Pyydänkin nyt viimeisiä puhujia puhumaan lyhyesti.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, komission tiedonanto on ensi askel hahmoteltaessa raskaasti epäonnistunutta jätteidenkäsittelypolitiikkaa. Se on ensimmäinen yritys kuvata ja arvioida tähänastista surkeaa tilannetta. Ensimmäistä kertaa yritetään valottaa sitä, miten jäsenvaltioissa sovelletaan yhteisön lainsäädäntöä. Mietinnössä tulee esiin myös Euroopan unionin tasolla laadittujen yhteisön asetusten ja säädöspuitteiden tuloksellinen soveltaminen. On olemassa valtava kuilu sen välillä, mitä Euroopan unionin toimielimissä päätetään ja mitä jäsenvaltioissa sovelletaan ja noudatetaan.
Kuvaavaa on se, ettei yksikään jäsenvaltio ole ottanut direktiiviä 75/442/ÅTY kunnolla käyttöön, ja että kaikki soveltavat sitä eri tavoin. On merkille pantavaa, että yksikään jäsenvaltio ei ole sisällyttänyt lainsäädäntöönsä direktiiviin 94/4 perustuvaa eurooppalaista jäteluetteloa. Toisaalta asetetaan rajat vaarallisille aineille, toisaalta kussakin jäsenvaltiossa asetetaan sallitut rajat kertymille. Lisäksi valvontamenettelyissä on eroja. Merkittäviä ongelmia esiintyy myös jäteöljyä ja jätelietteen puhdistusta koskevissa ohjeissa.
Haluaisin kuitenkin pysytellä tapauksessa, joka tulee esiin kiinteitä jätteitä koskevissa ohjeissa. Tämän asian osalta tilanne on todella järkyttävä. Komissio yritti yhdenmukaistaa jäsenvaltioiden käytäntöä käyttäen apunaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta ja sakkoja, joita sillä 171 artiklan mukaan on oikeus esittää. Valitettavasti rikkojamaihin kuuluu myös oma maani, josta esimerkkeinä voisi mainita Pagasitis-lahden, Vegoritis-järven ja Suli-joen saastumisen sekä kaiken huippuna Hanian Kurupitin tapauksen.
Näin ollen, huolimatta jäsenvaltioiden mahtipontisista "Eurooppa lähellä kansalaisia" -julistuksista, loppujen lopuksi juuri unionin toimielimet ottavat solidaarisesti huomioon kansalaisten huolet sekä yrittävät suojella kansalaisten oikeuksia.
Olemme sitä mieltä, että komission pitää laatia kokonaisesitys tilanteesta kaikilla jätteenkäsittelyn aloilla tavoitteenaan yhtenäisen yhteisön politiikan muovaaminen. Jäsenvaltioiden tulee vastaavasti ymmärtää, että kaikenlaisten jätteiden oikea käsittely kuuluu erottamattomana osana perustamissopimuksiin ja elämän laadusta huolehtimiseen. Haluan kiittää esittelijää, joka on tehnyt todella hienoa työtä.

Querbes
Arvoisa puhemies, olen samaa mieltä esittelijän, Luis Campoy Zuecon kanssa huolesta ja kritiikistä, jotka koskevat jätteitä koskevien direktiivien täytäntöönpanon huomattavasta viivästymisestä.
Sitoutumisemme kestävään kehitykseen ja ympäristön suojeluun pakottaa meidät aivan toisenlaiseen jätepolitiikkaan. Meidän on vähennettävä jätteiden syntymistä, kehitettävä hyödyntämis- ja kierrätystekniikoita, neutralisoitava loppujätteet. Miten päästä siihen?
Seuraan vain osittain esittelijämme ajatuksia hänen painottaessaan kanteiden nostamista. Meidän on tosiaankin ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin toimiin ylittääksemme jätteisiin liittyvän lainsäädännön todelliset esteet, ei siksi, että voisimme perustella nykyisiä puutteita, vaan siksi, että lainsäädäntö olisi tehokasta ja sovellettavissa. Tällä lainsäädännöllä on kuitenkin huomattavia taloudellisia vaikutuksia. Sen hintaa voitaisiin tietysti alentaa, ja komission on tehtävä tämänsuuntaisia ehdotuksia, erityisesti verokannustimien avulla, kuten esittelijä ehdottaa jäteöljyjen osalta. Eikö jätteiden käsittelyn alv: tä pitäisi kuitenkin yleisesti laskea mahdollisimman alhaiselle tasolle, tai vielä saada aikaan suotuisat olot niiden kierrätettyjen tuotteiden riittävälle hyödyntämiselle, jotka joutuvat kilpailemaan uusien ja usein halvempien tuotteiden kanssa?
Näin ollen, edelleen huomattavat taloudelliset menot huomioon ottaen, miten saadaan tähän tarvittavat varat, kun viranomaisten on leikattava talousarvioitaan, kun yritykset joutuvat kohtaamaan maailmanlaajuisen kilpailun ja kun kansat kärsivät ostovoiman riittämättömyydestä?
Olen sitä mieltä, että unionin raha- ja talouspolitiikat, joita kehystävät tiukat pakotteet ja kriteerit, ja ympäristöpolitiikat, joissa välinpitämätön ajattelutapa ja liiallinen sallivuus voivat vallita, kuten se mietintö osoittaa, josta keskustelemme, ovat keskenään ristiriidassa.
Lopuksi uskon, että selvitäksemme nykyisestä tilanteesta on yhdistettävä kanteiden nostamismenettely ja ne taloudelliset toimet, joiden avulla voidaan ratkaista perusongelmat sekä erityisesti annettava enemmän tilaa demokratialle.

Caudron
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, haluaisin ensin onnitella vuorostani esittelijää ja ilmaista myös tyytymättömyyteni valtioiden julkituoman viivästymisen osalta, jota on ilmennyt jätepolitiikan tarkoituksenmukaisten politiikkojen noudattamisessa.
Jotta voisimme nimittäin puolustaa usein kaltoin kohdeltua ympäristöä, jotta voisimme vähentää maan, ilman ja veden saastumista, jotta voisimme säästää raaka-aineita, jokainen tietää, että on pystyttävä käsittelemään jätteitä paremmin tai ylipäätään pystyä käsittelemään niitä, rajoittaa niiden määrää ja kierrättää niitä.
Aluksi syntyy ylimääräisiä, joskus huomattaviakin kustannuksia, koska tuhlaaminen ja saastuttaminen on lyhyellä aikavälillä halvempaa; mutta keskipitkällä aikavälillä tinkimätön ja taloudellisempi hallinto on aivan elintärkeää, erityisesti inhimilliselle terveydelle. On siis suhtauduttava lujasti niihin, keitä he sitten ovatkaan, jotka eivät noudata lainsäädäntöä; heitä on tietysti rangaistava verotuksellisesti, mutta on epäilemättä myös autettava niitä, jotka tekevät kaikkensa lainsäädännön noudattamiseksi, erityisesti paikallishallinnollisia alueita.
Lopuksi, kuten muutkin kollegat, huomautan vuorostani, että keskustelussamme on jälleen kerran nostettu esiin tehtyjen päätösten soveltamiskysymys ja -ongelma. Normien määrittämiseen ja toimista päättämiseen kuluu runsaasti aikaa, erityisesti ympäristöalalla, mutta usein unohdetaan sitten tarkkailla mitä tapahtuu, ja kun niin tehdään, kuten tänään, lopputulos on kerrassaan lohduton.
Myös tässä nousee entistä selvemmin esiin kysymys Euroopan ja sen toimielinten poliittisesta vaikutusvallasta, jota pitäisi vahvistaa.

Bjerregaard
Arvoisa puhemies, en aio enää pitkittää keskustelua enempää. Olen hyvin tyytyväinen herra Campoy Zuecon tänään esittelemään mietintöön. Olen keskustelun perusteella ymmärtänyt, että vallitsee yleinen yksimielisyys siitä, että lainsäädännön täytäntöönpanossa on vikaa, ja että se, etteivät jäsenvaltiot ole enemmän valmiita soveltamaan lainsäädäntöä tai niillä ei ole poliittista tahtoa tähän, on herättänyt suuttumusta ja pahoittelua. Toivon, että päätös, jonka oletan saavan hyväksynnän, tulee vaikuttamaan keskustelua terävöittävästi. Kiitän myös niistä hyvistä neuvoista, joita on tänään esitetty keskustelun aikana. Osa niistä on mielestäni jo otettu käsittelyyn tilanteen parantamiseksi, ja haluan tosiaan vakuuttaa parlamentille, että emme ehdottomasti anna jäsenvaltioiden selviytyä soveltamatta lainsäädäntöä, jonka olemme unionissa saaneet aikaan - voitaneen sanoa - melko suurin ponnistuksin.

Puhemies
Kiitos, rouva komissaari. Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00.

Kyselytunti (komissio)
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komissiolle osoitetut kysymykset (B4-0482/98).

Puhemies
Kysymys nro 44 Charlotte Cederschiöld (H-0763/98):
Aihe: Ulkomaille muuttaneiden sosiaaliturva
Ruotsalaiset tuomioistuimet ovat useissa tapauksissa todenneet, että Ruotsin yleisiä vakuutuksia koskeva lainsäädäntö on ristiriidassa yhteisön lainsäädännön kanssa, koska sen mukaan henkilön on asuttava Ruotsissa saadakseen hänelle kuuluvat edut. Edellä mainituista päätöksistä huolimatta etuihin oikeutetut menettävät sosiaaliturvansa muutettuaan ulkomaille.
Katsooko komissio, että tämä on sopusoinnussa henkilöiden vapaan liikkuvuuden kanssa? Toivotan tervetulleeksi herra Montin, ja pyydän teiltä anteeksi, että kyselytunti alkoi 10 minuuttia myöhässä. Kehotan teitä vastaamaan rouva Charlotte Cederschiöldin kysymykseen.

Monti
Arvoisa puhemies, arvoisa parlamentin jäsen ottaa esille ongelman, joka koskee yhteisön säännösten käyttöönottoa Ruotsissa sosiaaliturvan alalla. Neuvoston asetuksessa 1408/71/ETY määritellään jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, joita voidaan soveltaa yhteisön alueella liikkuviin työntekijöihin ja heidän perheisiinsä. Kysymyksessä annetaan ymmärtää, että Ruotsi ei noudata asianmukaisesti tuota asetusta. Kysymys ei kuitenkaan sisällä riittävästi tietoja, jotta komissio voisi todeta, onko yhteisön säännöksiä rikottu kyseisessä tapauksessa. Tästä syystä komissio kehottaa arvoisaa parlamentin jäsentä toimittamaan tapauksesta yksityiskohtaisemmat tiedot aiheesta vastaavan kollegani, komissaari Flynnin, henkilökunnalle, jotta se voi tutkia tapausta yhteisöoikeuden pohjalta.

Cederschiöld
Kiitos vastauksesta, komissaari Monti. Kyseessä on sosiaalivakuutustapaus, jossa nainen ei saanut vanhempainrahaa, koska hän oli töissä Englannissa. On hyvä, että komissio toivoo asiasta lisätietoja, jotka toimitan mielelläni.
Haluaisin mielelläni ottaa esiin erään vastaavan asian, joka on erittäin ajankohtainen; tuomioistuin nimittäin viittaa Rooman sopimukseen, kun kyseessä on oikeus sairaanhoitoon. Minun käsitykseni mukaan potilaiden vapaa liikkuvuus on erittäin lähellä sosiaaliturvansaajan vapaata liikkuvuutta. Kun kyseessä ovat potilaat, se on yksilönvapaus, eli siihen ei saa liittyä mitään mielivaltaisia arviointeja, korvausta ei voi kieltää, eikä etukäteislupaa voi vaatia.
Aikooko komissio auttaa kansalaisia toteuttamaan toimia jäsenvaltioita vastaan, jos potilaiden ja sosiaaliturvansaajien vapaata liikkumista ei voida ylläpitää?

Monti
Arvoisa puhemies, myös tässä tapauksessa pyytäisin jäsen Cederschiöldiä toimittamaan meille lisää tietoja. Voin sanoa - joskin hyvin yleisluontoisesti - että komissio pyrkii auttamaan Euroopan unionin kansalaisia hyödyntämään oikeuksiaan, ennen kaikkea näiden oikeuksien tarkkaa luonnetta koskevan tiedotusohjelman välityksellä: kuten arvoisa parlamentin jäsen hyvin tietää, tähän kehykseen kuuluu myös Citizens first - ohjelma, jonka komissio on toteuttanut Euroopan parlamentin tukiessa sitä merkittävästi. Esille ottamassanne terveydenhuoltoa koskevassa erityistapauksessa kehotan teitä, arvoisa jäsen, jälleen toimittamaan komissiolle lisätietoja, jotta toimistamme voi olla selkeämpää hyötyä.

Puhemies
Kysymys nro 45 Robert Evans (H-0764/98):
Aihe: EU-kansalaisten äänioikeus
Onko komissio tietoinen siitä, että eräiltä oman jäsenvaltionsa ulkopuolella asuvilta EU-kansalaisilta on riistetty äänioikeus, koska he eivät voi äänestää Euroopan parlamentin vaaleissa eivätkä kunnallisvaaleissa, vaikka se on EU: n kansalaiselle kuuluva oikeus?
Belgian hallitus on jälleen kerran osoittanut, että vaikka se on " Euroopan sydämessä" , se ei pysty antamaan ulkomaiden kansalaisille täyttä äänioikeutta. Belgia ei kuitenkaan ole ainoa syyllinen.
Olen saanut tietooni, että eräät vuosikausia Euroopan neuvoston palveluksessa olleet EU-kansalaiset eivät voi äänestää kotimaassaan eivätkä Ranskassa " puolidiplomaattisen" asemansa vuoksi.
Mihin toimiin komissio aikoo ryhtyä poistaakseen nämä poikkeavuudet Euroopan unionista ja varmistaakseen, että kaikki EU-kansalaiset voivat äänestää ainakin kunnallisvaaleissa ja Euroopan parlamentin vaaleissa? Herra Monti, teillä on puheenvuoro vastataksenne herra Evansin kysymykseen.

Monti
Arvoisa puhemies, kaikki unionin kansalaiset, jotka asuvat toisessa jäsenvaltiossa, voivat käyttää äänioikeutta ja ovat vaalikelpoisia kunnallisvaaleissa ja Euroopan parlamentin vaaleissa niiden direktiiveissä annettujen säännösten mukaisesti, jotka kaikki jäsenvaltiot yhtä lukuun ottamatta ovat sisällyttäneet kansalliseen lainsäädäntöönsä. Vain Belgia ei ole vielä pannut täytäntöön direktiiviä 94/80/EY, jossa säädetään kunnallista äänioikeutta ja vaalikelpoisuutta koskevista säännöistä.
Euroopan tuomioistuin teki 9. heinäkuuta 1998 päätöksen, jonka mukaan Belgia on laiminlyönyt direktiivin täytäntöönpanon, eikä komissio epäröi käynnistää yhteisön perustamissopimuksen 171 artiklan mukaista menettelyä, mikäli velvollisuutensa laiminlyönyt jäsenvaltio ei kohtuullisessa määräajassa toteuta tuomioistuimen päätöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä.
Mitä tulee Euroopan neuvoston virkamiehiin, komissio ei ole tietoinen arvoisan jäsenen esille ottamista seikoista. Komission käsityksen mukaan kaikki Ranskassa oleskelevat Euroopan unionin kansalaiset voivat halutessaan osallistua kunnallisvaaleihin ja Euroopan parlamentin vaaleihin riippumatta heidän henkilökohtaisesta statuksestaan. Ranskan laissa, jolla pannaan täytäntöön direktiivi 94/8/0/EY ja jossa määrätään kunnallisen äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden periaatteista, täsmennetään, että unionin kansalaisten katsotaan asuvan Ranskassa, jos heidän ensisijainen kotipaikkansa on siellä tai heidän oleskelunsa maassa on luonteeltaan pysyvää.

Evans
Tässä lainsäädännössä on valtava määrä poikkeavuuksia. Herra komissaari on aivan oikeassa siinä, mitä hän sanoo Belgian viranomaisista. Belgia näyttää tekevän omat poikkeuksensa tai omat sääntönsä tässä asiassa. Tietyissä kunnissa unohdetaan laki ja lainsäädäntö, jos 20 % asukkaista ei ole belgialaisia vaan muita eurooppalaisia. Toivon todellakin, että komissaari tekee sen, mitä hän sanoi vastauksessaan edelliseen kysymykseen: saattaa voimaan EU: n kansalaisten oikeudet.
Tämä herättää ensi vuoden Euroopan parlamentin vaaleihin liittyvän kysymyksen, sillä jos komissaari asuisi Lontoossa, hän voisi äänestää, mutta minusta näyttää siltä, että EU: n komissaarit, jotka asuvat Brysselissä, eivät voi äänestää ensi kesän Euroopan parlamentin vaaleissa, vaikka he tekevätkin työtä Euroopan puolesta.
Minun täytyy myös kiinnittää herra komissaarin huomio siihen esille ottamaani aiheeseen, joka koskee Euroopan neuvostossa työskenteleviä ihmisiä, jotka eivät käsitykseni mukaan ole äänioikeutettuja, koska he eivät maksa täyttä veroa Ranskassa heidän asemansa takia Euroopan neuvoston työntekijöinä. Voisiko hän antaa minulle siitä lisätietoja?

Monti
Arvoisa puhemies, mitä tulee Euroopan neuvoston virkamiehiin, voin ainoastaan viitata siihen, mitä sanoin aloituspuheenvuorossani. Ranskan laissa, johon on saatettu osaksi direktiivi 94/80, jossa esitellään yksityiskohtaiset säännöt äänioikeuden käyttämisestä ja oikeudesta asettua ehdokkaaksi kunnallisvaaleissa, sanotaan, että unionin kansalaisia pidetään Ranskassa pysyvästi asuvina, jos heidän tosiasiallinen asuinpaikkansa on siellä tai jos heidän asumisensa tuossa maassa on jatkuvaa.
Haluaisin lisätä muutaman sanan Belgiasta herra Evansin lisäkysymyksessään esille nostamasta aiheesta. Komissio on tietoinen siitä, että tässä asiassa on edistytty viime päivinä Belgiassa. Ensimmäisessä kokouksessaan syyskuussa Belgian valtioneuvosto hyväksyi alustavan esityksen, jossa tähdätään voimassa olevan lainsäädännön tarkistamiseen, jotta mahdollistettaisiin direktiivin saattaminen osaksi kansallista lakia. Tämä esitys on nyt jätetty edustajainhuoneen tutkittavaksi ja asiasta vastaavat parlamentin valiokunnat ovat aloittaneet uudestaan keskustelunsa perustuslain 8 artiklasta, jota on muutettava, jotta poliittiset oikeudet voitaisiin ulottaa EU-kansalaisiin, jotka eivät ole Belgian kansalaisia.
Vaikka nämä ovat monimutkaisia asioita, komissio toivoo, että tällä hetkellä tekeillä olevan työn perusteella tarvittavat toimet saadaan tehtyä riittävän nopeasti, jotta unionin kansalaisten on mahdollista äänestää ja asettua ehdokkaaksi seuraavissa Belgian kunnallisvaaleissa, jotka ovat vuonna 2000. Muistaen tämän komission yksiköt seuraavat kehitystä ja pitävät yhteyttä Belgian viranomaisiin.

Puhemies
Kysymys nro 46 Willy De Clercq (H-0793/98):
Aihe: Perustamissopimuksen mukaisesti kaikille EU: n kansalaisille myönnettävä äänioikeus eurooppalaisissa vaaleissa
Euroopan parlamentin 2. heinäkuuta 1998 pidetyssä istunnossa hyväksytyn unionin kansalaisuutta käsittelevän mietinnön päätöslauselmassa jäsenvaltioita ja yhteisön toimielimiä kehotetaan erityisesti varmistamaan, että kaikille kansalaisille, jotka 8 artiklan mukaisesti ovat jonkin jäsenvaltion kansalaisia ja jotka oleskelevat Euroopan unionin alueella, kuuluu tasavertainen äänioikeus ja vaalikelpoisuus eurooppalaisissa vaaleissa ja että kaikki nämä kansalaiset voivat tasavertaisesti käyttää kyseisiä oikeuksia. Ison-Britannian hallitus tunnustaa kansalaisikseen muun muassa IsonBritannian alusmaiden kansalaiset, joiden kansalaisuuden perusteena on yhteys Gibraltariin (EYVL C 23, 28.1.1983). Miksi Gibraltarin asukkaat eivät vieläkään voi osallistua eurooppalaisiin vaaleihin? Aikooko komissio ryhtyä toimenpiteisiin tässä asiassa ennen vuoden 1999 vaaleja? Herra Monti, kehotan teitä vastaamaan herra De Clercqin kysymykseen.

Monti
Arvoisa puhemies, yhtenäisen vaalimenettelyn käyttöönottoa odotellessa Euroopan parlamentin vaaleja säätelevät 20. syyskuuta 1976 tehdyn neuvoston päätöksen 76/787/EHTY, EY, EURATOM liitteenä olevan, parlamenttiedustajien yleisellä suoralla vaalilla toteutettavaa vaalia koskevan asiakirjan määräykset sekä Euroopan unionin perustamissopimuksen ja kansallisten lainsäädäntöjen määräykset. Kyseiseen säädökseen sisältyy liite, joka on keskeinen osa säädöstä ja jolla Yhdistynyt kuningaskunta sitoutuu soveltamaan määräyksiä ainoastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Käytännössä tämä tarkoittaa, että Gibraltarilla ei ole äänioikeutta Euroopan parlamentin vaaleissa. Jäsenvaltioiden edustajat ovat virallisesti hyväksyneet tämän liitteen ja se on välitetty jäsenvaltioille, jotta ne hyväksyisivät ja ratifioisivat sen asianmukaisten perustuslaillisten määräysten mukaisesti.
Euroopan unionin perustamissopimus ja tarkemmin sen 8 b artikla ei myöskään muuta tätä juridista tilannetta, sillä siinä vain myönnetään äänioikeus toisessa jäsenvaltiossa asuville Euroopan unionin kansalaisille samoin edellytyksin kuin kyseisen jäsenvaltion kansalaisille. Tämän oikeuden käyttämisestä annetussa direktiivissä 93/109/EY esitetty soveltamisalan määritelmä vahvistaa vuoden 1976 säädöksen sisällön, mistä syystä Gibraltarissa ei järjestetä Euroopan parlamentin vaaleja.
On huomattava, että 8 b artiklan 2 kohdassa määrätään yksiselitteisesti, että sen sisältämän poliittiset oikeudet eivät rajoita 138 artiklan 3 kohdan ja sen soveltamisesta annettujen säännösten soveltamista. Joka tapauksessa EY: n perustamissopimuksen 138 artiklan 3 kohdassa määrätään, että vuoden 1976 säädöstä voidaan muuttaa vain, jos neuvosto, saatuaan parlamentilta puoltavan lausunnon, antaa yksimielisesti säännökset, joiden hyväksymistä se suosittaa jäsenvaltioille.
Kuten jäsen De Clercq varmasti tietää, perustamissopimuksessa kehotetaan selvästi Euroopan parlamenttia laatimaan esityksiä yleisten, välittömien vaalien toimittamisesta yhdenmukaista menettelyä noudattaen. Nykyisessä juridisessa tilanteessa komissio ei voi tehdä minkäänlaista aloitetta äänioikeuden myöntämiseksi Gibraltarissa oleskeleville Euroopan unionin kansalaisille, kuten arvoisa jäsen olisi toivonut.

De Clercq
Minun kysymykseni on hyvin yksinkertainen. Voin päätellä arvoisan komissaarin vastauksesta, että hän ei ole kovin tyytyväinen Ison-Britannian aikaansaamaan tilanteeseen. Vaikka painotankin sitä, että Ison-Britannian hallitus on tunnustanut Gibraltarin asukkaat kansalaisikseen ja että Euroopan parlamentin päätöslauselman mukaan kaikkien Euroopan unionin kansalaisten täytyy voida osallistua eurooppalaisiin vaaleihin, minusta kuitenkin vaikuttaa siltä, että kyseisen jäsenvaltion näkemys on selvästi ristiriidassa tämän päätöslauselman kanssa. Te sanotte, että komissio ei voi ryhtyä mihinkään toimenpiteisiin. Olen kanssanne samaa mieltä, mutta olisin halunnut kuulla kantanne. Haluankin kysyä, että jos ette voi ryhtyä mihinkään toimenpiteisiin, ettekö voi kuitenkin painostaa kyseistä jäsenvaltiota asettamaan kaikki kansalaiset samanarvoiseen asemaan heidän asuinpaikastaan riippumatta.

Monti
Itse asiassa, arvoisa De Clercq, lyhyen vastaukseni viimeiset sanat voidaan tulkita haluamallanne tavalla, koska muistutin, että perustamissopimuksessa kehotetaan yksiselitteisesti Euroopan parlamenttia laatimaan esityksiä yleisten, välittömien vaalien toimittamisesta yhtenäistä menettelyä noudattaen. Siksi myös tässä asiassa Euroopan parlamentin eikä vain komission aktivoiva rooli suhteessa jäsenvaltioihin on hyvin tärkeä. Toki jos pohdimme, onko mahdollista, että Gibraltarin kansalaiset saisivat äänioikeuden Euroopan parlamentin vaaleissa, ensimmäinen edellytys on vuoden 1976 säädöksen liitteenä olevan Yhdistyneen kuningaskunnan julistuksen muuttaminen ja neuvoston päätöksen 76/787/EHTY, EY, EURATOM muuttaminen, mikä edellyttää neuvoston yksimielistä päätöstä. Tämän jälkeen Gibraltarin kansalaisten äänioikeuden käyttämiseen liittyvät asiat kuuluisivat Ison-Britannian hallituksen toimivaltaan eivätkä komission toimivaltaan.
Kokonaiskuvan täydentämiseksi voin sanoa, että Gibraltarin lisäksi Euroopan parlamentin vaaleja ei toimiteta Kanaalisaarissa eikä Mansaaressa. EY: n perustamissopimusta ei sovelleta Yhdistyneen kuningaskunnan ja Kyproksen hallintoalueilla, mistä syystä osallistuminen Euroopan parlamentin vaaleihin ei tule kyseeseen. Mitä tulee Tanskaan, vaalien ulkopuolelle jää Färsaarien autonominen alue, johon EY: n perustamissopimusta ei sovelleta, ja Grönlanti, joka ei enää kuulu Euroopan unionin alueeseen.
Lopuksi huomautan, että neuvoston direktiiviä 93/109/ETY sovelletaan Ranskan merentakaisiin hallintoalueisiin, Ceutaan ja Melillaan, Arubaan ja Alankomaiden Antilleihin: totean tämän, jotta asia tulisi käsiteltyä täydellisesti.

Puhemies
Kysymys nro 47 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Kysymys nro 48 María Izquierdo Rojo (H-0746/98):
Aihe: Euro-Välimeri-politiikan toteuttaminen Algeriassa
Mitä välittömiä suunnitelmia komissiolla on Algerian kanssa toteutettavien yhteistyöohjelmien ja -hankkeiden suhteen? Mitä tuloksia on saatu kolmen viimeisen vuoden aikana? Toivotan tervetulleeksi herra Marínin, ja kehotan teitä vastaamaan rouva Izquierdo Rojon kysymykseen.

Marín
Arvoisa puhemies, rouva Izquierdo Rojo, kuten te tiedätte, komissio on sopinut Algerian hallituksen kanssa, kuten muidenkin Välimeren alueen kumppanien kanssa, kahdenvälisen rahoitusyhteistyön monivuotisesta ohjelmoinnista Meda-ohjelman puitteissa.
Vaikean sosiaalisen tilanteen vuoksi - koska työttömyys on virallisten lukujen mukaan, ja todellisuudessa se on varmastikin enemmän, noin 30 % aktiiviväestöstä - tämä monivuotinen ohjelmointi on keskittynyt olennaisilta osiltaan tähän työttömyyden vähentämiseen tähtääviin politiikkoihin myönnettävään tukeen.
Me pyrimme tämän mikroyrityksiä koskevan ohjelman kautta siihen, että voisimme auttaa kestoltaan määrittelemättömien työpaikkojen luomisessa ja vakiinnuttamisessa sekä hyödyntää infrastruktuurien ja julkisten töiden toteutukseen liittyviä hankkeita tilapäistyöpaikkojen verkon kehittämiseksi. Juuri se on tavoitteena.
Komissio korostaa lisäksi ja tukee vaikeista olosuhteista huolimatta yhteisöllistä kehitystä niin sanottujen "paikallisten aloitteiden" kautta. Tähän kysymykseen liittyy turvallisuustekijöitä, emmekä me toistaiseksi ole saaneet Algerian hallitukselta aivan ymmärrettävistä syistä vastausta siihen, miten nämä kunnalliset kehitysaloitteet voitaisiin käytännössä toteuttaa.
Nykyisen ohjelman muut osatekijät ovat rakenteellisen sopeutuksen mekanismiin, yksityistämiseen ja rahoitussektorin nykyaikaistamiseen myönnettävä tuki. Meillä on vaikeuksia näiden hankkeiden kehittämisessä, koska on vaikea palkata sellaisia päteviä asiantuntijoita, jotka ovat halukkaita siirtymään Algeriaan, mutta toistaiseksi olemme kuitenkin onnistuneet ylläpitämään ja suojelemaan asiaankuuluvasti kolmea asiantuntijaryhmää, jotka valmistelevat pienten ja keskisuurten yritysten yksityistämisohjelmia ja rahoitussektorin nykyaikaistamista. Neuvoteltava tavoite on pystyä sitomaan näihin kolmeen ohjelmaan noin 100 miljoonaa ecua. Tämä siis monivuotisen ohjelmoinnin toteutuksesta.
Assosiointisopimuksesta käytyjen neuvottelujen osalta, kuten te epäilemättä tiedätte, Algerian hallitus päätti ensin arvioida komission ehdotusta etenkin kauppatariffien purkamisen aikataulua koskevilta osin, ja periaatteessa Algerian hallitus ei ole vielä ilmoittanut meille, milloin se haluaisi käynnistää uudelleen viralliset neuvottelut.
Sitä vastoin meitä on pyydetty toteuttamaan tiedotusseminaarien sarja, joka koskee Euro-Välimeri-vapaakauppa-aluetta, niitä ongelmia, joita liittyy Euro-Välimeri-sisämarkkinoiden luomiseen ja kauppatariffien purkamiseen, sen mahdollisia vaikutuksia Algerian teollisuuden rakenteeseen - koska tämä on heidän mielestään erittäin arkaluonteinen asia - ja ennen kuin neuvottelut käynnistetään uudelleen, he haluaisivat saada meiltä mahdollisimman paljon tietoja.
Olemme luonnollisesti halukkaita antamaan tällaisia tietoja, ja kunhan Algerian hallitus ilmoittaa meille halukkuutensa jatkaa virallisia neuvotteluja, me teemme niin.

Izquierdo Rojo
Paljon kiitoksia, varapuheenjohtaja Marín, tästä vastauksesta, joka vastaa Algerian tämänhetkisestä tilanteesta tuntemaani levottomuuteen.
Haluaisin kuitenkin kysyä teiltä tarkemmin, onko komission valtuuskunnan ollut jo mahdollista aloittaa toimintansa Algeriassa. Ymmärtääkseni on olemassa kolme asiantuntijaryhmää, mutta en tiedä, tuliko tuo seikka minulle riittävän selväksi.
On totta, että Algerian tilanne edellyttää tällä hetkellä kyseiselle maalle erityistä hanketta. Mielestäni komission olisi sisällytettävä tämä ennuste Euro-Välimeri-prosessiin: se, että voisimme käynnistää nyt, ja paljon mieluummin nyt, kun on ilmoitettu ennenaikaisista vaaleista, Algeriaa koskevan erityisohjelman, jonka täytäntöönpanossa on tiettyä joustavuutta.
Lopuksi haluaisin tietää, aikooko komissio puoltaa sellaisia politiikkoja, jotka antavat demokratiatakeet presidentti Zerualin helmikuuksi ilmoittamalle seuraavalle vaaliprosessille, ja miten voimme taistella korruptiota vastaan ja tarjota kehitysmahdollisuuksia ja -vaihtoehtoja nuorille.

Marín
Arvoisa puhemies, mitä valtuuskuntaan tulee, valtuutettu on nimitetty, samoin myös apulaisvaltuutettu. On löydetty sellainen rakennus, joka vastaa turvallisuusvaatimuksia. Algerialaisten viranomaisten kanssa on neuvoteltu turvallisuusjärjestelmästä.
Ainoa ongelmamme on se, että olemme torjuneet puhtaasti oikeudellisista syistä sellaisen sopimuksen, jota omistaja meille tarjosi. Se on juuri se ongelma, jota me parhaillaan yritämme oikeudellisella tasolla selvittää.
Päätös on kuitenkin keskeisiltä osiltaan jo tehty, ja vaalien kansainvälisten tarkkailijoiden osalta te tiedätte, että Algeria ei viime vaaleissa sallinut eurooppalaisten tarkkailijoiden osallistumista, vaan vaalien tarkkailu järjestettiin Yhdistyneiden kansakuntien puitteissa. Juuri Yhdistyneiden kansakuntien kautta oli mahdollista osallistua niihin, ei eurooppalaisina tarkkailijoina vaan kyseisen kansainvälisen järjestön tarkkailijoina.
Millaisen päätöksen hallitus tekee seuraavista presidentinvaaleista? Sallivatko he tarkkailijat vai eivät? En toistaiseksi tiedä sitä.
Ohjelman osalta olen jo tehnyt selväksi pyrkimyksemme joustaa, luonnollisestikin tiettyjen rajojen puitteissa, koska sanoin jo teille, että olemme palkanneet kolme asiantuntijaryhmää, jotka tekevät työtä erittäin monimutkaisessa tilanteessa. Meidän kannaltamme ongelma on nimittäin pohjimmiltaan yksinkertaisesti se, kuten te aivan hyvin tiedätte, ettei ole henkilöstöä - minun on valitettavasti sanottava se - joka olisi halukas työskentelemään etenkin joissakin ohjelmissa, joihin liittyy turvallisuusriskejä.

Puhemies
Kysymys nro 49 Maj Theorin (H-0747/98):
Aihe: Burma
Burman kansa on joutunut elämään erittäin vaikeissa olosuhteissa vuosikausia. Sotilashallitus alistaa ihmisiä väkivaltaisesti ja määrää heitä pakkotyöhön, naisia raiskataan järjestelmällisesti ja kaltoin kohdelluista kansanryhmistä etenkin karenit ovat joutuneet kärsimään. Nämä olosuhteet ovat vallinneet vuosien ajan. Vuodesta 1990 lähtien sotilashallitus SLORC on käyttänyt maata hyväkseen brutaalisti ja häikäilemättä.
Euroopan parlamentti on hyväksynyt useita päätöslauselmia, joissa tuomitaan ihmisoikeuksien loukkaamiset. Se on hyväksynyt myös mietinnön, jossa suositeltiin Burman teollisuuden ja maataloustuotteiden yleisten tullietuuksien peruuttamista. Oppositiolle ja Burman kansalle ei valitettavasti ole luvassa parempia aikoja. Päinvastoin, uusista laittomuuksista ja ihmisoikeuksien rikkomuksista kerrotaan jatkuvasti.
Pysyvä kansainvälinen rikostuomioistuin, jonka perustamiseen Roomassa EU vaikutti aktiivisesti, antaa kansainväliselle yhteisölle uuden välineen, jolla käsitellä kansanmurhia, rikoksia ihmiskuntaa vastaan, sotarikoksia sekä kansainvälisten konfliktien ja sisällissotien aikana tapahtuneita väkivaltaisuuksia. Aikooko komissio käyttää tätä uutta välinettä toimenpiteiden käynnistämiseksi Burman sotilashallitusta vastaan? Herra Marín, ehdotan teille, että vastaisitte rouva Maj Theorinin kysymykseen.

Marín
Arvoisa puhemies, kiitos siitä, rouva Theorin, että otatte järjestelmällisesti esille Burman kysymyksen, koska mielestäni on otettava poliittisesti esille kyseisessä maassa vallitseva vaikea tilanne. Suhteet Burmaan joutuivat äärimmäisen vaikeaan tilanteeseen ASEAN-ryhmän kanssa Manilassa, Filippiineillä viimeksi pitämässämme kokouksessa. Tuolloin, kuten te varsin hyvin tiedätte, oli tapahtunut eräs oppositiojohtaja Daw Aung San Sun Kyihin ja tiettyihin etnisiin vähemmistöihin kohdistuva vakava välikohtaus, ja olin todistamassa poliittista vuoropuhelua Burman hallituksen kanssa, ja - uskokaa pois - tilanne ei ollut lainkaan helppo.
Seuraamme tarkkaan tilanteen kehittymistä myös neuvotteluissa ASEAN-ryhmän kanssa, jotta tekisimme hyvin tiettäväksi ja selväksi Euroopan komission näkemyksen Burman tilanteesta.
Mitä tulee kansainvälisen rikostuomioistuimen hyväksymisen jälkeen syntyneeseen tilanteeseen, minun on todettava teille, ettei sitä ole vielä mahdollista käyttää lisävälineenä. Tiedätte, että komissio oli läsnä tarkkailijan asemassa ja tuemme aktiivisesti Euroopan unionin kantaa tuon tuomioistuimen perustamiseksi. Sen voimaantuloa koskevat lausekkeet, kuten te tiedätte, edellyttävät ratifiointia vähintään 60 maan taholta, jotta kansainvälinen rikostuomioistuin voisi olla tehokas. Tätä ei ole vielä tapahtunut.
Toisaalta Rooman kokouksessa määritelty modus operandi on se, että oikeus siirtää asioita tähän tuomioistuimeen kuuluu jäsenvaltioille, turvallisuusneuvostolle ja yleisille syyttäjille. Oikeusjärjestelmä niiden valtioiden osalta, jotka eivät allekirjoita sopimusta, kuten Burman tapauksessa oletettavasti tulee käymään - koska en usko, että Burma allekirjoittaa kansainvälisen rikostuomioistuimen voimaantuloa koskevaa pöytäkirjaa - on kuitenkin tavallisesti sellainen väline, joka, kuten yleissopimuksessa sanotaan, turvallisuusneuvoston tulee käynnistää.

Theorin
Minun kysymykseni johtuu uuden rikostuomioistuimen perustamisesta. Kuten Maij-Weggen, minäkin haluaisin tietää, mitä komissio on tehnyt ja mitä se aikoo tehdä. Tietenkin perustamispäätös täytyy ratifioida eri maissa. Kysymys on kuitenkin se, onko tarkoituksena käyttää tätä uutta välinettä toimenpiteiden käynnistämiseksi Burman sotilashallitusta vastaan. On aivan selvää, että se on tuomioistuimen mahdollisuuksien rajoissa, koska kansanmurha, rikokset ihmiskuntaa vastaan, sotarikokset ja kansainvälisten konfliktien sekä sisällissodan aikana tapahtuneet väkivaltaisuudet kuuluvat niihin. Se on luonnollisesti yksi lisäväline meidän käsissämme.
Mielestäni on tärkeää, että pidämme huolta siitä, että painostus Burman sotilashallitusta vastaan pidetään erittäin kovana. Siksi on myös tärkeää, että Euroopan unioni käyttää välineitään, ja sitä kautta myös rajoittaa investointeja Burmaan.

Marín
Arvoisa puhemies, kuten jo totesin, jotta kansainvälistä rikostuomioistuinta voitaisiin käyttää, on välttämätöntä, että 60 maata ratifioi sen voimaantuloa koskevan pöytäkirjan. Kun nuo 60 maata ratifioivat sen, Burman tapaus voidaan ottaa mukaan. Kuten kuitenkin vastauksessani teille sanoin, kansainvälisen rikostuomioistuimen väliintuloa koskeva aloiteoikeus, kuten pöytäkirjassa sanotaan, kuuluu ainoastaan valtioille, turvallisuusneuvostolle ja yleisille syyttäjille, jotka ovat olleet keskeisiä pöytäkirjan osapuolia. Näin ollen Euroopan komissiolla ei koskaan tule olemaan toimivaltuuksia, jotta se voisi panna asioita vireille kansainvälisessä rikostuomioistuimessa. Sen voivat kylläkin tehdä - ja tästä juuri on kyse - sen tultua voimaan ministerineuvostoon kokoontuneet jäsenvaltiot. Niinpä parlamentin ja komission on esitettävä tämä kysymys ensiksikin, kun pöytäkirja on tullut voimaan, ja toiseksi, kun jäsenvaltiot ovat tehneet päätöksen, koska - toistan - komissiolla ei ole toimivaltuuksia tässä asiassa.

Puhemies
Kysymys nro 50 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Kysymys nro 51 Bernd Posselt (H-0772/98):
Aihe: Itä-Timorin kristityt
Mitä komissio aikoo tehdä tukeakseen Itä-Timorin sorrettua kristittyä väestöä Indonesian poliittisten muutosten jälkeen? Herra Marín, kehotan teitä vastaamaan herra Posseltille.

Marín
Arvoisa puhemies, komissio on toistuvasti ilmaissut huolestumisensa Itä-Timorin tilanteesta Indonesian hallituksen kanssa pidetyissä kokouksissa, ja kehotamme kyseistä hallitusta saamaan alueella aikaan rauhanomaisen ja kestävän ratkaisun. Lisäksi ASEAN-ryhmän viime kokouksessa Indonesian taholta annettiin julkilausumia, joita voin luonnehtia yllättäviksi - jää nähtäväksi, mihin ne johtavat - ja jotka koskevat asiaan suoranaisesti liittyvälle Euroopan maalle - Portugalille - tehtyä tarjousta eräästä Yhdistyneissä kansakunnissa herra Kofi Annanin, Portugalin hallituksen ja Indonesian hallituksen vastuulla parhaillaan harkittavasta mahdollisuudesta, jotta saataisiin aikaan kansainvälisellä tasolla hyväksyttävä päätös, vaikka Timorin asukkaiden edut luonnollisesti otetaankin selvästi huomioon.
Toisaalta myös troikka kävi alueella. Euroopan unionin valtuuskunnan johtajat kävivät Itä-Timorissa. Yleisten asioiden ministerineuvosto hyväksyi 13. päivänä Itä-Timorin tulevaisuutta koskevia johtopäätöksiä.
Tuen osalta Euroopan komissio, kuten te tiedätte, tarjoaa Itä-Timorille erityisohjelmaa. Tämän vuoden toukokuussa toteutettiin arviointitehtävä, ja asianosaiset järjestöt keskustelevat parhaillaan siitä, mikä on paras keino toteuttaa tämä humanitaarisen avun, elintarvikeavun ja kehitysavun erityisohjelma, jonka komissio on esittänyt ministerineuvostolle.

Posselt
Arvoisa komissaari, haluaisin vain kysyä, mihin tarkalleen ottaen tämä Euroopan unionin käsitys oikeastaan perustuu, ja haluaisin ennen kaikkea tehdä lisäkysymyksen kahdesta asiasta. Ensimmäinen on piispa Belon ehdotus, joka koskee Itä-Timorin aseistariisuntaa, käydäänkö siitä keskustelua?
Toinen asia koskee demokratiaohjelmiamme. Siellä muotoutuu aivan uusia puolueita ja on olemassa se vaara, että fanaattisiakin suuntauksia syntyy. Hoidammeko mekin oikeastaan tätä uudelleen muotoutuvaa poliittista kirjoa demokratiaohjelman puitteissa?

Marín
Arvoisa puhemies, tämä on todellakin avoin keskustelu. Filippiinien kokouksessa Indonesian ulkoministeri teki - minun mielestäni - yllättäen ASEAN-ryhmälle Itä-Timorin ongelmaa koskevan tarjouksen. Yksi tähän tarjoukseen sisältyneistä osatekijöistä oli nimenomaan Indonesian sotilaallisten joukkojen vetäminen pois Itä-Timorista ja autonomiaasemaa koskeva neuvottelutarjous. Tästä tarjouksesta on keskusteltu pääsihteeri Annanin, Portugalin ulkoministeri Jaime Gaman ja itse ulkoministeri Ali Alatasin kesken. Tämä kokous pidettiin elokuun lopussa muistaakseni New Yorkissa.
En tiedä - en ole saanut tietoja kummaltakaan osapuolelta - millaisia johtopäätöksiä tuossa kokouksessa tehtiin. Se on tietyssä määrin johdonmukaista, koska uskoisin, että kahdenväliset neuvottelut ovat hyvin arkaluonteisia ja vaikeita. Joka tapauksessa sitä tosiseikkaa, että Indonesian hallitus on ensimmäistä kertaa ilmaissut julkisesti halukkuutensa vetää pois sotilaalliset joukkonsa ja neuvotella autonomia-asetuksesta, on pidettävä askeleena kohti konfliktin mahdollista ratkaisua. Komissiolla - minulla - ei kuitenkaan ole tietoja näistä kahdenvälisistä neuvotteluista.

Puhemies
Kysymys nro 52 Glenys Kinnock (H-0781/98):
Aihe: Kambod&#x017E;a
Mikä on komission mielestä asianmukainen tapa reagoida Kambod&#x017E;assa 26. heinäkuuta 1998 pidettyihin vaaleihin? Mitkä edellytykset Kambod&#x017E;an viranomaisten on täytettävä, ennen kuin mistään tulevasta yhteistyösopimuksesta voidaan keskustella? Arvoisa komissaari, kehotan teitä vastaamaan rouva Kinnockin kysymykseen.

Marín
Arvoisa puhemies, haluaisin ensiksikin kiittää rouva Kinnockia hänen työstään Euroopan unionin erityislähettiläänä Kambod&#x017E;assa 26. heinäkuuta pidetyissä vaaleissa. Kiittää etenkin siksi, että saatoin havaita, että kyseinen työ ei ollut suinkaan helppo ja että hän suoritti sen - minun mielestäni ja kansainvälisten tarkkailijoiden mielestä - tehokkaasti ja erinomaisesti, siksi, että sen ansiosta pystyimme lujittamaan Euroopan unionin uskottavuutta ja sen osallistumista vaaliprosessiin, vaikka työskentelimme Kambod&#x017E;an poliitikkojen keskinäisen poliittisen epäluottamuksen ilmapiirissä, ja lujittaa Euroopan läsnäoloa vaalitarkkailijoiden yhteisryhmässä.
Komission antama arvio - te tiedätte sen - on edelleenkin yhdenmukainen kansainvälisten vaalitarkkailijoiden yhteisryhmän 27. heinäkuuta antaman julkilausuman kanssa, jonka mukaan oltiin sitä mieltä, että prosessi oli ollut vapaa ja oikeudenmukainen, ja se heijasti täten uskottavalla tavalla Kambod&#x017E;an kansan tahtoa. Mielestämme prosessi on kokonaisuudessaan ollut hyväksyttävä, vaikka onkin totta, että - kuten te saatoitte havaita - vaalikampanjassa ilmeni joitakin ongelmia, jotka havaittiin sekä äänestyksessä että ääntenlaskennassa. Näitä ongelmia periaatteessa tutkitaan ja yritetään ratkaista.
Minä en ole huolestunut, rouva Kinnock, yksinomaan vaaleista, joita mielestäni voidaan puolustaa. Olen sen sijaan huolestunut, ja varmasti tekin - olen siitä vakuuttunut - vaalien jälkeen syntyneestä tilanteesta, sillä on tapahtunut jotakin sellaista, jota kaikki - te mukaan luettuna - pitivät suurena vaarana, ja kyse on siitä, etteivät häviäjät hyväksyisi vaalien tulosta, koska oletetaan, että voittajat hyväksyvät aina vaalien tuloksen, koska he ovat voittaneet. Tällainen tilanne on valitettavasti muodostunut, ja siitä aiheutui vaikea tilanne, jota ei voi selvittää poliittisesti.
Minun on annettava teille - vaikka ehkä te jo tiedättekin siitä - tarkkailijaryhmän johtajan meille lähettämä pyyntö, jotta, jos olimme päättäneet jatkaa Euroopan unionin läsnäoloa jonkin aikaa kansainvälisen läsnäolon varmistamiseksi, vetäisimme pois Kambod&#x017E;asta alueella olevat Euroopan unionin edustajat turvallisuus- ja vakaussyistä. Arvioimme tällä viikolla, antaako alueella vallitseva tilanne todellakin aihetta siihen, että vetäisimme pois tarkkailijamme, koska turvallisuusvaatimuksia ei täytetä.
Toiseksi minun on sanottava teille, että ministerineuvoston puheenjohtaja on vahvistanut, että Euroopan unioni on yhtä mieltä ASEANin tekemästä päätöksestä lähettää Phnom Penhiin Thaimaan varaulkoministeri, joka parhaillaan työskentelee siellä, tapaamaan kuningasta ja selvittämään, voivatko kansainväliset välittäjät mahdollisesti palata maahan pyrkiäkseen palauttamaan hallinnon.
Näin ollen tiivistäen: ensiksi kiitän teitä työstänne, joka oli erinomaista ja erittäin vaikeaa. Toiseksi vaaleja ja vaalien tulosta, huolimatta puutteista, jotka täytyy korjata, voidaan puolustaa kansainvälisesti. Kolmanneksi meidän on nyt selvitettävä, mitä me teemme, jotta hallitus voitaisiin muodostaa pikaisesti ja ettemme palaisi kaikkien tuntemaan tilanteeseen tuossa maassa, joka on kärsinyt jo tarpeeksi, koska tietyt poliittiset johtajat eivät koskaan kykene pääsemään yksimielisyyteen.
Tämä asia on erittäin tärkeä, koska, rouva Kinnock, emme saa unohtaa erästä keskeistä asiaa: tämä on toinen kerta, kun kansainvälinen yhteisö ryhtyy järjestämään vapaita vaaleja. Sellaiset järjestettiin, niitä seurasivat hallitus ja vallankaappaus. Tämän tilanteen korjaamiseksi kansainvälinen yhteisö on järjestänyt uudet vaalit. Kambod&#x017E;an vaarana on se, että kansainvälinen yhteisö pitäisi sitä menetettynä tapauksena ja että menetetyn tapauksen kanssa ei kannattaisi ponnistella enempää. Sen vuoksi olen korostanut ministerineuvostolle, että on vältettävä tällaista kansainvälistä kyllästymisreaktiota, joka syntyy, kun asiat eivät onnistu. Kambod&#x017E;aa ei nimittäin voida pitää menetettynä tapauksena. Se olisi kauheaa. Tämä on meidän mielipiteemme.

Kinnock, Glenys
Kiitän komissaaria hänen ystävällisistä sanoistaan ja siitä henkilökohtaisesta tuesta, jonka hän antoi minulle asiassa, jonka hän myönsi olevan vaikea tehtävä Kambod&#x017E;assa.
Kuten hän sanoo, vastalauseet jatkuvat ja prinssi Ranariddh sanoi juuri eilen, että hän pelkää, että koko asia luisuu pian pois hallinnasta. Olen erittäin huolissani kuullessani teidän sanovan, että on todennäköistä, että meidän tarkkailijamme vetäytyvät pois, koska silloin lähetettäisiin erittäin vakava viesti Kambod&#x017E;an kansalle, joka selvästikin käy läpi erittäin vaikeita aikoja.
Todennäköisesti pidetään herra Hun Senin, prinssi Ranariddhin ja Sam Rainsyn välinen huippukokous. Kuinka paljon mahdatte pelätä sitä, että tämä on vakavasti otettava tulevaisuudennäkymä. Ihmettelen myös sitä, kuinka todennäköisesti hallituksen kovan linjan kannattajat aikovat tehdä tehoiskun toisinajattelijoiden keskuuteen tukahduttaakseen heidän toimintansa kerralla kokonaan.
Kolmanneksi on mielenkiintoista, että Thaimaa on mukana ja yrittää toimia rauhanvälittäjänä. Haluaisin kysyä: missä on Euroopan unioni? Se on sijoittanut varoja Kambod&#x017E;aan. Onko todennäköistä, että neuvosto investoi nyt enemmän läsnäoloonsa Kambod&#x017E;assa?

Marín
Arvoisa puhemies, rouva Kinnock, olen saanut virallisesti tarkkailijaryhmän johtajan pyynnön, jotta antaisin turvallisuusvaatimusten takia käskyn vetää pois tarkkailijat. Ilman muuta aion sitä ennen kuulla kaikkia jäsenvaltioita, ja haluamme tehdä näin perjantaina. Haluamme tehdä lopullisen päätöksen perjantaiaamuna.
Tässä tilanteessa on kyse jostakin, jota tapahtuu usein: on arvioitava tarkkailijoiden turvallisuutta, tilannetta alueella ja niitä poliittisia vahinkoja, joita tarkkailijoiden pois vetämisestä voi aiheutua. Koska te olette työskennelleet heidän kanssaan, ymmärtänette kuitenkin, etten minä voi myöskään pyytää tarkkailijoitamme olemaan sankareita. Jos heidän johtajansa toteaa, että minä hetkenä hyvänsä voi syntyä tarkkailijoiden kannalta vakava tilanne, on hyvin vaikea pyytää ihmisiä, etenkin pohjoisen maakunnissa, joissa te kävitte kanssani, jäämään sellaiselle alueelle, missä heitä voidaan tappaa tai siepata ja missä voi sattua mitä tahansa.
Joka tapauksessa olen pyytänyt yksiköitäni laatimaan perjantaiksi päätösluonnoksen, jonka me aiomme antaa jäsenvaltioille. Voin kyllä sanoa teille, että Euroopan unioni on hyväksynyt ASEAN-troikan johtajuuden pyrkiäkseen nimenomaan saamaan aikaan poliittista yhteistyötä koskevan kokouksen heidän välillään ja selvittääkseen, tekeekö kuningas lopultakin aloitteen, koska se on ainoa jäljellä oleva mahdollisuus, ja voidaanko löytää jokin keino. Pelkään nimittäin todellakin sitä, että kun Euroopan unioni on uhrannut aikaa edustajiin, tarkkailijoihin ja työhön ja käyttänyt 12 miljoonaa dollaria, tilanne toistuisi. Olen nähnyt muitakin tilanteita, jotka ovat johtaneet kyllästymiseen, fatalismiin, siihen, että " emme voi tehdä mitään" . Ja kun niin tapahtuu sellaisissa maissa kuin Kambod&#x017E;a, on syytä pelätä pahinta. Näin ollen teen perjantaina velvollisuuteni ja teen päätöksen suuntaan tai toiseen, ja jäämme odottamaan, antaako ministerineuvosto meille ratkaisun.

Posselt
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, vakavat rauhanponnistelut ovat kariutuneet Kambod&#x017E;assa. Teille esittämäni kysymys kuuluu: oliko tarkkailu todellakin niin hyvää kuin väitettiin? Ilmeisesti ongelma oli siinä, että tarkkailu aloitettiin liian myöhään ja että ennen vaaleja vallinneet olosuhteet eivät olleet oikeudenmukaiset ennen kaikkea sikäläisten tiedotusvälineiden ja vaaleja edeltäneen poliittisen kehityksen kannalta.

Marín
Arvoisa puhemies, luulen, että siihen teille voisi paljon minua paremmin vastata kolleganne rouva Kinnock. Mielestäni olosuhteet olivat erittäin vaaralliset. Työskentely oli erittäin vaikeaa, ja tehty työ oli - minun mielestäni - todellakin loistavaa. Selvästikin tiedotusvälineiden saatavuuden osalta ilmeni puutteita, ja tässä vaikeassa tilanteessa vallitsivat sellaiset olosuhteet, jotka eurooppalaisesta näkökulmasta arvioitaessa Saksan, Englannin, Espanjan tai Ranskan vaaleihin nähden ovat torjuttavia. Ovatko nämä tekijät olleet niin voimakkaita, että voitaisiin olla sitä mieltä, ettei näitä vaaleja voida puolustaa? Minun mielestäni eivät.
Vaikeuksien keskellä voidaan olla sitä mieltä, että näiden vaalien tulokset olivat järkevät. Olemme monta kertaa keskustelleet siitä, mitä nyt tapahtuu, rouva Kinnockin, suurlähettiläiden ja kaikkien tarkkailijoiden kanssa. Näiden vaalien ongelmana ei ole niiden järjestäminen, joka sekin on vaikeaa. Näiden vaalien ongelmana on se, että niiden voittaja pyrkisi jalomielisesti löytämään kansallisen sovintoratkaisun. Ja että häviäjä myöntäisi hävinneensä vaalit. Ongelma on se, ettei voittaja ole ollut jalomielinen pyrkiäkseen kansalliseen sovintoon ja että häviäjät sanovat noihin perusteluihin takertuen, etteivät vaalit ole lainvoimaiset. Tämä on toisin sanoen sellainen tilanne, joka valitettavasti toistaa aiempia tilanteita Kambod&#x017E;assa.

Puhemies
Hyvät jäsenet, olemme käyttäneet komissaari Marínille kuuluvalle kysymysryhmälle varatun ajan, ja kiitän komissaaria hänen läsnäolostaan ja vastauksistaan. Näin ollen kysymyksiin nro 53 ja 54 vastataan kirjallisesti.

Puhemies
Kysymys nro 55 Astrid Thors (H-0739/98):
Aihe: Komission tiedonanto koko Eurooppaa koskevasta maantiedetietoudesta
Euroopan ministerit pyysivät komissiota tutkimaan koko Eurooppaa koskevan maantiedetietouden tilaa ja merkitystä vuonna 1994. Komission PO XIII käynnisti mittavan kuulemisprosessin, jonka oli tarkoitus johtaa neuvostolle ja parlamentille annettavaan tiedonantoon, jonka otsikkona on " GI 2000: Towards a European Policy Framework for Geographic Information" (Maantiedetietous 2000: Kohti maantiedetietouden eurooppalaista poliittista kehystä, suomennos ainoastaan tiedoksi).
Komissio lupasi alun perin toimittaa tämän tärkeän tiedonannon marraskuussa 1996, ja tämän jälkeen on tehty useita uusia ajankohtaa koskevia lupauksia, mutta toistaiseksi komissio ei ole esitellyt tiedonantoa.
Mitä komissio aikoo tehdä varmistaakseen, että tiedonanto esitellään mahdollisimman pian? Herra Bangemann, kehotan teitä vastaamaan rouva Thorsin kysymykseen.

Bangemann
Arvoisa puhemies, komissio on aikonut hyväksyä tämän tiedonannon syksyllä 1998 ja toimittaa sen neuvostolle, Euroopan parlamentille sekä talous- ja sosiaalikomitealle. Olemme saaneet viime vuosina jäsenvaltioilta joukon kirjelmiä, joissa tuetaan GI 2000 -hanketta ja joissa komissiota kehotetaan tekemään aloite Euroopan tasolla. Niin ollen olemme keskustelleet siitä toimijatahojen kanssa. Olemme vihdoin pääsemässä yhteisymmärrykseen toiminnasta Euroopan tasolla. Siksi olemme aloittaneet INFO 2000 -ohjelmaan kuuluvat valmistautumistoimenpiteet.
Olemme myös vuosia sitten kehottaneet teollisuutta liittymään yhteen ja perustamaan eurooppalaisen katto-organisaation. Näin on myös tapahtunut, mutta meidän oli menneisyydessä todettava, että huolimatta aiheen merkityksestä ja siitä, että pyrimme tukemaan sitä tutkimusohjelmassa, emme pystyneet herättämään riittävää kiinnostusta Euroopan teollisuudessa. Nyt tämä näyttää kuitenkin muuttuneen, joten voimme esittää tämän tiedonannon jo piankin.

Thors
Kiitos, arvoisa komissaari, tästä selvityksestä. Toivon todellakin että se, että minulle sanottiin, että komissio ajatteli , että tiedonanto tulee syksyllä, oli käännösvirhe. Toivon, että komissio edelleenkin ajattelee, että se ilmestyy.
Olen samaa mieltä kuin herra komissaari siitä, että tämä on tärkeä alue. Tämän tiedonannon saaminen on mielestäni johdonmukainen jatko sille standardointityölle työpaikkojen luomiseksi Eurooppaan, jonka kanssa olette tehnyt työtä. Minä olen kuitenkin vielä huolissani, koska ensimmäisten suunnitelmien julkaisemisesta vuonna 1994 on kulunut niin pitkä aika. Tarvitsemmeko tiedonantoa vai pitäisikö perustaa suoraan korkean tason työryhmä, jotta päästäisiin konkreettisesti eteenpäin?
Toiseksi kysyisin: onko suunnitelmia ottaa komission talousarvioon määrärahoja, joita tarvittaisiin tätä yhtenäistämistä varten Euroopan kilpailukyvyn vahvistamiseksi tällä alueella? Uskon myös, että komission oma työ hyötyisi yhtenäistämisestä.

Bangemann
Arvoisa puhemies, aiomme esittää tämän tiedonannon. Pidän sitä tärkeänä, sillä meidän on tehtävä yhteenveto siitä, missä olemme nyt. Emme tietenkään luovu muista toimistamme vaan aiomme jatkaa niitä. Sanoinkin jo, että olemme ottaneet useita askelia INFO 2000 -ohjelmassa eurooppalaisten tietopankkien ja rekistereiden luomiseksi. Ne ovat, jos niin haluaa, ensimmäiset rakennusosat maantieteellisten tietojen infrastruktuuriksi. Meillä on web-sivu, jossa on sentään osallisena 300 toimijaa. Olemme esittäneet GI 2000 -ajatuksen aina uudelleen konferensseissa; uusissa käyttäjäystävällisen tietoyhteiskunnan rakentamiseen liittyvissä ohjelmissa jatketaan näitä ohjelmia tutkimuksen viidennen puiteohjelman rajoissa. Se tarkoittaa siis sitä, että meillä on suuri joukko toimia, jotka luonnollisesti jatkuvat. Mutta lopuksi ne ovat kaikki kuitenkin kannustimia. Teollisuuden on itse otettava asia hoitaakseen ja osoitettava entistä enemmän kiinnostusta. Sen vuoksi olen sitä mieltä, että tällainen tiedonanto voi olla merkityksekäs.

Puhemies
Kysymys nro 56 jätetään käsittelemättä, koska kysymyksen esittäjä ei ole läsnä.
Kysymys nro 57 Mark Watts (H-0791/98):
Aihe: Turvallisemmat autojen etuosat
Milloin komissio aikoo tehdä ehdotuksen direktiiviksi autojen etuosien muuttamiseksi turvallisemmiksi jalankulkijoille ja pyöräilijöille, jonka on määrä tulla voimaan komission toisen liikenneturvallisuutta koskevan toimintaohjelman yhteydessä vuonna 1998? Herra Bangemann, ehdotan teille, että vastaisitte herra Wattsin kysymykseen.

Bangemann
Arvoisa puhemies, komissio on huomauttanut yhdessä parlamentin kanssa jo hyvin ajoissa siitä, että meidän on ryhdyttävä parempiin toimiin erityisesti luonnollisesti jalankulkijoiden ja henkilöajoneuvojen, mutta muidenkin liikenteeseen osallistujien ja henkilöajoneuvojen välisissä etutörmäyksissä, ja että tekniset säännöt vähentävät onnettomuuksissa ajoneuvojen etuosasta johtuvia vaaroja. Olemme esittäneet ensimmäisen vuoden 1996 direktiiviehdotuksen jäsenvaltioiden, teollisuuden, kuluttajajärjestöjen ja liikenneturvallisuudesta vastaavien elinten asiantuntijoille, jolloin pystyimme tukeutumaan Euroopan ajoneuvokomitean (EEVC) testaus- ja suoritusvaatimuksiin.
Neuvottelut ovat osoittaneet, että asianomaisten mielipiteet eroavat toisistaan suuresti. Hyvin useissa jäsenvaltioissakin ajatellaan, että kustannukset eivät ole suhteellisia mahdolliseen käyttöön nähden. Toiset ovat sitä mieltä, että niin on tehtävä siitä huolimatta. Sen vuoksi olemme valtuuttaneet riippumattoman asiantuntijan tutkimaan erityisesti tätä riitaisaa kustannusten ja hyödyn suhteen kysymystä. Niin pian kuin nämä tulokset ovat saatavilla - kuten myös loppukertomuskin, jota odotetaan jouluksi - komission toimipisteet äänestävät lopullisesta muodosta siten, että voimme antaa tämän ehdotuksen neuvostolle ja parlamentille ensi vuoden alussa.

Watts
Kiitos, herra komissaari, tuosta erittäin kattavasta ja hyödyllisestä vastauksesta.
Haluaisin tietenkin kehottaa teitä kiirehtimään tuota tutkimusta, mutta haluaisin myös kiinnittää teidän huomionne kolmeen riippumattomaan tutkimukseen, jotka ovat tehneet Britannian liikennetutkimuslaboratorio (Transport Research Laboratories), saksalainen maanteitä tutkiva laitos (Federal Highway Research Agency) ja hollantilainen tieturvallisuustutkimusinstituutti (Institute for Road Safety Research). Kaikkien johtopäätös on, että jopa 2 000 henkeä säästyisi vuosittain ja 20 000 vakavaa loukkaantumista voitaisiin myös estää, jos tästä uudesta direktiivistä, joka tekee autot turvallisemmiksi kolareissa jalankulkijoiden ja pyöräilijöiden kanssa, tulisi laki.
Uskon, että todistamisen taakka on todella olemassa, että tätä toimea tarvitaan ja jokainen kuukausi, jokainen viikko ja jokainen päivä, jonka viivyttelemme, aiheuttaa ihmisten tarpeettomia loukkaantumisia teillämme.
Toivon, että herra komissaari voi vahvistaa, että näemme tämän direktiivin käsiteltävänä tässä parlamentissa, niin että voimme kiirehtiä asiaa heti ensi vuoden alussa.

Bangemann
Arvoisa puhemies, voin vahvistaa sen, mitä sanoin päivämäärien osalta: teemme parhaamme - jos saamme tutkimuksen joulukuussa - ehdottaaksemme teille ensi vuoden alussa tarvittavia muutoksia alkuperäiseen esitykseemme. Mutta ne kaksi tai kolme tutkimusta, jotka mainitsitte, ovat juuri syy siihen, miksi olemme pyytäneet EEVC: tä (Euroopan koeajoneuvokomiteaa) uudestaan sisällyttämään ne omiin tutkimuksiinsa, niin että pysymme ajan tasalla uusimpien tieteellisten tutkimustulosten osalta. Tästä syystä haluamme odottaa joulukuuhun - että kanta annetaan meille ja me voimme sen jälkeen toimia sen mukaan.

Puhemies
Kysymys nro 58 Niall Andrews (H-0830/98):
Aihe: Häirintäsoitot
Käytettävissä olevien tietojen mukaan häirintäsoitot ovat lisääntymässä kaikkialla Euroopassa. Telecom Eireann käsitteli viime vuonna noin 30 000 virallista asiakasvalitusta. Irlannissa tällaisia soittoja pidetään rikoksina, joista voidaan tuomita sakkoihin ja/tai vankeusrangaistukseen.
Voiko komissio ilmoittaa, kuinka laajasti tätä asiaa on tarkasteltu Euroopan unionissa ja miten komission mukaan tällaisia rikoksia voidaan käsitellä tehokkaasti? Herra Bangemann, kehotan teitä vastaamaan herra Andrewsin kysymykseen.

Bangemann
Arvoisa puhemies, meillä on olemassa oikeusperusta, jolla voidaan estää sellaiset puhelinsoitot mahdollisimman pitkälle. Kyse on 15.12.1997 annetusta direktiivistä 97/66 henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta televiestinnän alalla. Tässä direktiivissä säädetään, että puhelimen käyttäjillä, joita häiritään ilkivaltaisilla soitoilla tai häirintäsoitoilla, on oikeus saada apua puhelinyhtiöltään sellaisten puhelujen alkuperän jäljittämiseksi.
Tässä direktiivissä jäsenvaltioita kehotetaan myös määräämään oikeustoimista ja pakotteista, jos puhelinpalveluiden tilaajan ja käyttäjän oikeuksia loukataan. Muutoin olemme myös vaatineet äskettäin annetussa puhelintoimintapalveluja käsittelevässä direktiivissä jäsenvaltioilta kutsuvan linjan tunnistuksen (calling line identification) käyttöönottoon liittyviä tietoja, jotta käyttäjät voivat todeta ennen luurin nostamista ilmoitetun puhelinnumeron perusteella, tuntevatko he soittajan ja haluavatko he vastaanottaa puhelun.
Tämän järjestelmän pohjalta tehdyt kokemukset ovat osoittaneet USA: ssa, että ilkivaltaisia soittoja ja häirintäsoittoja pystyttiin vähentämään 25 %: lla. Tietenkin voidaan mennä vielä pidemmälle, sillä tämä tunnistus voi johtaa siihen, että puhelimen käyttäjä ei periaatteessa halua vastaanottaa mitään puhelua, jos hän ei tunne soittajaa. Jos soittajalla on oikeus estää kutsuvan linjan tunnistus, silloin tilaajalla on edellä mainitun direktiivin mukaisesti oltava automaattisesti mahdollisuus kieltäytyä vastaanottamasta puhelua. Se tarkoittaa sitä, että jos saa puhelun ja jos soittajan puhelinnumeroa ei ilmoiteta, sellaisen puhelun vastaanottamisesta voi - jos haluaa - kieltäytyä automaattisesti. Mielestäni sen pitäisi periaatteessa olla hyvä suoja sellaisten puhelujen estämiseksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Bangemann. Herra Andrews ilmoittaa minulle olevansa tyytyväinen teidän antamaanne vastaukseen. Päätämme näin komissaari Bangemannille kuuluvalle kysymysryhmälle varatun ajan, ja kiitämme komissaaria hänen läsnäolostaan täällä ja vastauksistaan.

Puhemies
Herra Bonde on ottanut nimiinsä Jonas Sjöstedtin kysymyksen nro 59 (H-0734/98):
Aihe: EU-jäsenyys ja EMU
Ruotsalaisissa tiedotusvälineissä julkaistussa haastattelussa Ruotsin keskuspankin johtaja Urban Bäckström esitti hiljattain näkemyksensä Ruotsin mahdollisesta osallistumisesta EMU: n kolmanteen vaiheeseen. Bäckströmin mukaan Ruotsi voi tulevaisuudessa joutua valitsemaan EMU-täysjäsenyyden ja EU: sta eroamisen välillä.
Pitääkö komissio tätä arviota oikeana? Onko EU: lla mahdollisuuksia sulkea ulkopuolelle maa, joka ei halua yhteistä valuuttaa? Jos Ruotsi myös tulevaisuudessa päättää jättäytyä EU: n valuuttakurssiyhteistyön ulkopuolelle, onko maalla tuolloin tästä huolimatta mahdollisuus liittyä yhteiseen valuuttaan? Herra de Silguy, toivotan teidät tervetulleeksi ja ehdotan teille, että vastaisitte herra Sjöstedtin kysymykseen.

De Silguy
Ruotsi, kuten kaikki jäsenvaltiot, ovat sitoutuneet täyttämään talous- ja rahaliittoon liittymisen ehdot. Perustamissopimuksessa määrätään, että sen jäsenvaltion osalta, joka ei täytä liittymisehtoja talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa, tehdään poikkeus. Ruotsin tilanne on juuri tällainen. Se on kuitenkin edelleen Euroopan unionin jäsen, siitä ei ole epäilystäkään.
Komissio muistutti 25. maaliskuuta 1998 julkaisemassaan ja lähentymistä koskevassa mietinnössään, lainaan, että Ruotsin valuutta ei ole missään vaiheessa osallistunut valuuttakurssijärjestelmään. Niiden kahden vuoden aikana, jolloin tarkastelua suoritettiin, Tanskan kruunu heilahteli verrattuna niihin valuuttoihin, jotka osallistuvat valuuttakurssijärjestelmään, mikä heijastelee muun muassa vaihtokurssien kohteen puuttumista, lainaus päättyy.
Niinpä komissio on päätellyt täydellä syyllä, että Ruotsi ei täytä perustamissopimuksen 109 j artiklan 1 kohdan 3 alakohdassa tarkoitettuja lähentymiskriteerejä. Eurooppa-neuvosto hyväksyi 2. toukokuuta tämän komission suosituksen.
Tämä johtopäätös on edelleen voimassa, ja komissio haluaa kuitenkin muistuttaa, että talous- ja rahaliittoon liittymisen ehdot ovat täysin samat toisen vaiheen maille kuin ne, jotka hyväksyttiin niiden maiden osalta, jotka ottavat euron käyttöön 1. tammikuuta 1999.

Bonde
Esitän tämän kysymyksen Jonas Sjöstedtin puolesta, jolle haluan toivottaa menestyksekkäitä vaaleja yhdessä Ruotsin muiden EU: n vastustajien kanssa. Haluan siis kysyä, eikö olekin oikein, että Ruotsi saisi saman aseman - vaikka siihen liittyisi sopimuksen muuttaminen - kuin Saksa sai Karlsruhen tuomion myötä, jossa Saksa sai oikeuden liittopäivien päätöksellä itse päättää, aikooko se liittyä rahaliiton kolmanteen vaiheeseen vai ei. Saksalle myönnetyn oikeuden tulisi yhdenvertaisuusperiaatteen nojalla koskea myös Ruotsia.

De Silguy
Ei, täsmennän hyvin selkeästi, että perustamissopimus on äärimmäisen yksiselitteinen. Kahden maan, Tanskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan, osalta on voimassa niin sanottu opting out -mahdollisuus, eli vaikka euroon siirtymisen ehdot olisikin täytetty, nämä maat voivat tehdä - ja niiden on tehtävä - tiettäväksi, haluavatko ne osallistua talousja rahaliittoon. Kaikkien muiden Euroopan unionin maiden osalta kriteerejä sovelletaan ja niiden mukaan toimitaan heti kun ehdot on täytetty. Talous- ja rahaliittoon on oikeus liittyä, eikä jäsenvaltioiden välistä syrjintää ole. Tältä osin perustamissopimus on selkeä; kaikki valtioiden ja hallitusten päämiehet noudattivat sitä tiukasti ja yksimielisesti 2. toukokuuta.

Puhemies
Kysymys nro 60 Esko Seppänen (H-0735/98):
Aihe: EU-maiden talouspolitiikan koordinointi
EMU-maiden rahapolitiikasta vastaa Euroopan keskuspankki (EKP), jolla ei ole mitään poliittista valvontaa ja vastuuta. Sillä on monopoli rahapolitiikkaan. Dublinissa tehtyä ja Brysselissä vahvistettua vakaussopimusta taas valvoo neuvosto, jolla on monopoli EU-maiden finanssipolitiikan koordinointiin. Näin ollen EU: n talouspolitiikka näyttää olevan komission vastuualueen ulkopuolella. Mikä on komission rooli EU: n talouspolitiikan päätöksenteossa ja mitä sen mielestä voitaisiin tehdä rahapolitiikan demokratiavajeen korjaamiseksi? Arvoisa komissaari, kehotan teitä vastaamaan herra Seppäsen kysymykseen.

De Silguy
Kiitän herra Seppästä hänen kysymyksestään, jonka kautta voin täsmentää, että kuten euroon siirryttäessäkin, komissiolla on keskeinen asema talous- ja rahaliiton hallintajärjestelmässä. Perustamissopimuksessa määritellään jokaisen toimielimen erityiset vastuualueet, kuten sitä paitsi komissionkin tehtävä.
Ensinnäkin komissiolla on hyvin tärkeä tehtävä talouspolitiikkojen yhteensovittamisessa myös 1. tammikuuta lähtien. Komissio ottaa nimittäin täydet valtuudet tehdä ehdotuksia jäsenvaltioiden talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen laatimisesta perustamissopimuksen 103 artiklan mukaisesti. Muistutan teille, että tämä asiakirja on unionin talouspolitiikkojen yhteensovittamisen puiteasiakirja. Sen jälkeen komissio huolehtii monenvälisen valvonnan seurannasta, oli kyse sitten talousarvion tilanteen kehittymisestä tai jäsenvaltioiden velkaantumisesta. Tältä osin perustamissopimuksen 104 c artiklassa määrättyä liiallisia alijäämiä koskevaa menettelyä ei voida panna täytäntöön ilman komission erityistä suositusta. Muistutan teille samoin, että vakaus- ja kasvusopimuksessa vahvistetaan selkeästi tämä perustamissopimuksen olennainen määräys.
Komissiolla on vielä valtuudet antaa suosituksia valuuttakurssijärjestelmän alalla perustamissopimuksen 109 artiklan mukaisesti. Voinkin vakuuttaa teille, että komissio kantaa kaikissa näissä kohdissa tehtävänsä mukaisen vastuun, kuten perustamissopimuksessa vaaditaan. Perustamissopimuksessa annetaan samoin vastuu rahapolitiikan määrittelemisestä ja johtamisesta Euroopan keskuspankille, ja siinä taataan keskuspankin täydellinen riippumattomuus. Riippumattomuus ei kuitenkaan tarkoita eristymistä. Muistutan teille: jotta komission toimivaltainen jäsen, eli raha- ja talouskomissaari, pystyisi takaamaan talous- ja rahapolitiikan täydellisen yhteensovittamisen, hän voi osallistua EKP: n neuvostoon, vaikka hänellä ei olekaan puhe- eikä äänivaltaa. Voin vakuuttaa teille omalta osaltani, että osallistun kaikkiin EKP: n neuvostoihin. Samoin valtiovarainministerien neuvoston, Ecofinin, puheenjohtaja voi myös osallistua samoin edellytyksin EKP: n neuvostoon, ja kuten komissionkin tapauksessa, EKP: n yleisneuvostoon.
Kun kysymys on tarkemmin sanottuna talous- ja rahaliiton demokraattisesta valvonnasta, josta on keskusteltu usein ja oikeutetusti tässä istuntosalissa, komissio on aina ollut sitä mieltä, että itsenäisyys ja vuoropuhelu voivat ja niiden jopa täytyy kulkea rinnakkain, ja että vain jatkuva toimielinten välinen ja niiden toimivaltuuksien ja tehtävien mukainen vuoropuhelu pystyy panemaan alulle Euroopassa kasvulle ja työllisyydelle suotuisan tasapainoisen poliittisen kokonaisuuden kehityksen, jopa kukoistuksen.

Seppänen
Arvoisa puhemies, kiitän arvoisaa komissaaria tästä teoreettisesta vastauksesta, joka oli mielestäni hyvin kattava. Esitän jatkokysymykseksi käytännön ongelman: miten määräytyvät euron ja Yhdysvaltain dollarin valuuttakurssit tässä päätöksentekojärjestelmässä, ja mikä on komission rooli siinä asiassa.

De Silguy
En tiedä, onko komissio kovinkaan toimivaltainen tällä alalla, mutta jos on olemassa ala, jolla sen enempää komissio kuin neuvosto tai hallituksetkaan eivät voi saada tahtoaan tai toiveitaan läpi, se on valuuttakurssien tilanne, koska määritelmän mukaan markkinat määrittävät valuuttojen suhteellisen arvon toisiinsa verrattuina. Emme voi siis loppujen lopuksi sanoa suoralta kädeltä, tuleeko eurosta vahva vai heikko suhteessa dollariin, koska kukaan maailmassa ei voi taata vaihtokurssien pysyvyyttä. Vain markkinat tekevät arvion taloudelliseen tilanteeseen nähden. Millaista on jonkin maan budjettipolitiikka? Millaista on rahapolitiikka? Minkä suuntaista on palkkakehitys? Kun nämä tiedot on saatu, niitä verrataan muiden maiden vastaaviin tietoihin ja saadaan asiasta suhteellinen käsitys. Näin markkinat toimivat.
Komissiolle on tärkeää toimia niin, että eurosta tulee vakaa valuutta, jota voidaan käyttää lähes kaikessa kaupassamme ja joka siis suojelee meitä vaihtokurssien heilahteluilta, tekee meidät vähemmän riippuvaisiksi dollarin kehityksestä. Muiden asioiden osalta komissio kantaa kaiken vastuunsa perustamissopimuksen 109 artiklan puitteissa, erityisesti mitä tulee Euroopan yhteisten kantojen määrittelyyn ja Euroopan edustukseen kansainvälisissä piireissä; komissio tekee perustamissopimuksen mukaisesti tarpeelliset ehdotukset, jotta neuvosto voisi tehdä päätöksiä ja jotta Euroopan unionia edustettaisiin suurissa kansainvälisissä - rahapoliittisissa tai muissa - neuvotteluissa, ja jotta se voisi tästä lähtien puolustaa etujaan niin tehokkaasti ja laajasti kuin haluaa.

Puhemies
Kysymys nro 61 Paul Rübig (H-0737/98):
Aihe: Eurosetelien nimellisarvon määritteleminen
Nyt kun on onnistuttu tekemään kaikki yhteisvaluutan käyttöönottoa koskevat peruspäätökset, on erittäin tärkeää varmistaa, että nämä päätökset pannaan asianmukaisesti täytäntöön.
Eurokolikkojen nimellisarvon määrittelemisestä keskusteltiin perusteellisesti parlamentin marraskuun ja joulukuun täysistunnoissa. Monet käyttäjät joutuvat kuitenkin kohtaamaan myös uusien setelien nimellisarvosta aiheutuvia ongelmia. Lähes puolet kaikista parhaillaan käytössä olevista Itävallan seteleistä ovat 20 ja 50 sillingin seteleitä. Sen sijaan pienin euroseteli (5 euroa) vastaa arvoltaan 70 sillinkiä. Lisäksi on huomautettava, että Euro-Cent -merkinnän lisääminen pienempiin rahayksiköihin saattaa johtaa niiden sekaantumiseen eurokolikoiden kanssa.
Jos tämänhetkinen kolikoidenlyönti tulee nelinkertaistumaan, kuten asiantuntijat pelkäävät, eikö kannattaisi harkita pienempien 1 ja/tai 2 euron suuruisten setelien käyttöönottoa ja sitä, miten kansalaisia voitaisiin valmistella tähän tilanteeseen? Miten komissio suhtautuu näihin kysymyksiin? Herra de Silguy, kehotan teitä vastaamaan herra Rübigin kysymykseen.

De Silguy
Tämä on hyvin käytännönläheinen kysymys, joka koskee suoraan kansalaisia. Vastauksena herra Rübigin kysymykseen haluaisin ensin muistuttaa, että eurokolikkojen ja -setelien nimityksistä päätettiin ministerineuvoston ja keskuspankkien yhteisellä sopimuksella vuonna 1995. Tässä sopimuksessa otettiin tuolloin - tällä hetkellä yli kolme vuotta sitten - huomioon ennustettava kehitys kolikoiden ja tunnusten käyttöönottoon asti. Euroopan rahapoliittisen instituutin neuvosto ja ministerineuvosto hyväksyivät virallisesti tämän sopimuksen, eikä sitä ole sen jälkeen kyseenalaistettu.
Mitä itse asiaan tulee, joissakin maissa on seteleitä, joiden arvo on selvästi alle 5 euroa. Toisissa maissa on kuitenkin myös liikkeellä olevia kolikoita, joiden arvo on selvästi yli 2 euroa. Näin ollen komissio huomauttaa syventävästi asiaa tarkasteltuaan, että näitä kolikoita ja seteleitä, jotka juuri mainitsin, on liikkeellä itse asiassa vain suhteellisen rajoitetusti. Nimittäin koska arvoltaan pieniä seteleitä ei ole kovin paljon liikkeellä, ja koska eri automaatit eivät hyväksy arvoltaan suuria kolikoita, ne eivät ole käytännöllisellä tasolla lainkaan niin hyödyllisiä.
Toisaalta päätettiin olla kehittämättä kolikoita ja seteleitä, joilla olisi sama nimellisarvo, jotta ei raskautettaisi rahavarannon hallinnoimista. Kuten tiedätte, komissiolla ei ole halua korvata Euroopan keskuspankkia ja neuvostoa niiden arvioidessa tilannetta. Komissio katsoo kuitenkin, että juuri lyhyesti mainitsemani tekijä huomioon ottaen vuoden 1995 sopimus on tasapainoinen.
Niiden jäsenvaltioiden antamien alustavien arvioiden mukaan, jotka pyysin yhdenmukaistamaan voidakseni vastata kysymykseenne, näyttää siltä, että euroalueella liikkeellä olevien kolikkojen määrää ei pitäisi lisätä nykytilanteeseen verrattuna. Sanoisin jopa, että vaihtoehtoisten modernien maksukeinojen kehittämisen - ajattelen esimerkiksi sähköistä kukkaroa - erityisesti pienille summille pitäisi edesauttaa Euroopassa liikkeellä olevien kolikoiden määrän vähentämistä.
Yleisesti ja lopuksi Euroopan kansalaisten neuvominen eurokolikoiden ja -setelien käyttämisessä kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, vaikka komissio antaakin suosituksia ja vaikka olemme aloittaneet tiedotuskampanjoita Euroopan parlamentin tuella yleisön tietoisuuden herättämiseksi. Kansalliset toimivaltuudet tässä tapauksessa huomioon ottaen komissio on kuitenkin suositellut paikallisten tarkkailupisteiden perustamista, joiden avulla voitaisiin vastata kentällä kuluttajien huolenaiheisiin ja seurata näiden kolikoiden ja setelien käyttöönottoa siirtymävaiheen aikana.

Rübig
Arvoisa puhemies, pidän nykyään useita esitelmiä eurosta ja huomaan, että ennen kaikkea pienissä yrityksissä pelätään sitä, että rahankierto kasvaa rajusti. Mehän emme ainoastaan vaihda kuudesta kolikosta kahdeksaan, vaan Euroopan unionissa on tällä hetkellä vain kaksi maata, jolla on nimellisarvoltaan suurempia seteleitä. Kaikissa muissa maissa on totuttu käyttämään setelirahoja, eikä niissä ole niin paljon kolikkorahoja kierrossa. Sen vuoksi voidaan kysyä, pitäisikö tulevaisuudessa kenties miettiä yhden euron arvoisen setelin käyttöönottoa, kun ajatellaan, että esimerkiksi Amerikassakin on yhden dollarin seteli ja että siellä ei voitaisi ajatellakaan, ettei sitä olisi. Meidän olisi hyvä keskustella siitä.

De Silguy
Haluaisin vastata parlamentin jäsenille hyvin rehellisesti. Emme ole täällä totuutta peitelläksemme. Uskon, että olemme tällä hetkellä mukana prosessissa, jossa päätökset on tehty, ja jonka puitteissa meidän on vastedes toteutettava huomattava teknologinen ja teollinen järjestelmä. Euroopan unionissa on esimerkiksi lyötävä noin 75 miljardia kolikkoa ja painettava noin 10 miljardia seteliä. On kyse 300 000 tonnista metallia. Tehtävä on melkoinen. Päätökset on tehty, ja nyt olemme täytäntöönpanovaiheessa. Kolikoiden lyöminen on jo aloitettu joissakin maissa, ja setelien painamisen pitäisi alkaa ensi vuoden alussa.
Luulen, ettei nyt ole sen enempää realistista kuin järkevääkään kyseenalaistaa päätöksiä, jotka on tehty hallitusten yhteisellä päätöksellä kolme vuotta sitten ja jotka teknisellä tasolla vastaavat todelliseen teollisuuden asettamaan haasteeseen. Kaikkien kolikkojen, oli ne sitten valmistettu Itävallassa, Ranskassa tai Saksassa, on nimittäin oltava samanlaisia, ne on hyväksyttävä kaikkialla, niiden on oltava yhtä turvallisia, ja kaikkien automaattien on hyväksyttävä ne. Kyseessä on näin ollen huomattavan suuri tekninen yritys, ja nyt on kaikkein tärkeintä viedä se päätökseen ja onnelliseen loppuun.
Arvoisa parlamentin jäsen, olette sitä vastoin oikeassa siinä, että meidän on vielä ponnisteltava vartavasten tiedottamisen ja selittämisen osalta. On itse asiassa päästy kompromissiin jäsenvaltioiden eri kantojen välillä. Meidän on nyt selitettävä omissa jäsenvaltioissamme mikä tulee muuttumaan. Olen sitä mieltä, että Euroopan kansalaiset ovat sentään tarpeeksi älykkäitä, kehittyneitä ja sivistyneitä ymmärtääkseen ja mukautuakseen. Luulen nimittäin, että ylittääksemme mainitsemanne vaikeudet, ratkaistaksemme ne todelliset ongelmat, joita tämä voi aiheuttaa, meidän on ponnisteltava lujasti tiedottamisen osalta. Meillä on kolme vuotta aikaa, ja mielestäni asia koskee meitä kaikkia.

Puhemies
Kysymys nro 62 Hans Lindqvist (H-0740/98):
Aihe: EMU: " uusi Berliinin muuri"
Yhteisestä rahasta, eurosta, uhkaa aiheutua monia ongelmia Euroopalle, jonka valtiot eivät muodosta ihanteellista valuutta-aluetta. EMUn yksipuolinen suuntaus hintojen vakauteen saattaa siksi aiheuttaa työttömyyden ja alueellisen epätasapainon kasvua EMU-maissa.
EMU luo poliittisen ja taloudellisen unionin samalla, kun monilta Keski- ja Itä-Euroopan jäsenyyttä hakeneilta valtioilta evätään mahdollisuus EU: n / EMUn jäsenyyteen lähitulevaisuudessa. Eikö tämä merkitse sitä, että EMUhankkeen myötä Eurooppaan kohoaa uusia muureja? Mikä on komission strategia tällaisen onnettoman kehityksen välttämiseksi? Arvoisa komissaari, kehotan teitä vastaamaan herra Lindqvistin kysymykseen muurien rakentamisesta Euroopassa.

De Silguy
Minun on sanottava, että hämmästyin hiukan. Pidän nimittäin herra Lindqvistin kysymystä hiukan yllättävänä lähes 10 vuotta Berliinin muurin murtumisen jälkeen. Miksi? Ensinnäkin koska eurolla on jo ollut myönteisiä seurauksia. Talouksiemme ja raha-asioidemme tervehdyttämisyritykset, joihin on ryhdytty euroon siirtymisen vuoksi, alkavat tuottaa hedelmää. Muistutan teille, että julkisyhteisöjen alijäämät ovat romahtaneet Euroopassa keskimäärin 6, 1 %: sta bruttokansantuotteesta vuonna 1993 2, 4 %: iin bruttokansantuotteesta vuonna 1997, ja että kasvu, joka oli negatiivista vuonna 1993, - 1 %, nousi viime vuonna 2, 6 %: iin ja sen pitäisi nousta 2, 8 %: iin tänä vuonna. Työllisyystilanne paranee samaten. Vuoteen 1999 mennessä Eurooppaan pitäisi luoda 2, 5 miljoonaa työpaikkaa, ja tämä on tosiaan seurausta harjoitetuista talouspolitiikoista.
Toinen myönteinen vaikutus on, että euro hoitaa täysin Euroopan suojelijan tehtävänsä Aasian ja Venäjän rahoituskriisien edessä jo ennen tosiasiallista luomistaan, ennen todellista, oikeudellista syntymäänsä, jo ennen tätä tapahtumaa. Olen sitä mieltä, että saamme huomenna tilaisuuden käsitellä tätä täysistunnossa.
Lopuksi totean, että euroalueen maat voivat nykyään parhaiten Euroopassa. Teollisuuden toimijoiden ja kuluttajien luottamus on tällä hetkellä voimakkaampaa euroalueella kuin muualla Euroopassa. Kasvu on euroalueella myös 0, 2 % suurempaa. Näin ollen luulen, että uuden muurin rakentamisen sijaan euro päinvastoin helpottaa hakijamaiden yhdentymistä. Ne haluavat kaikki osallistua euron käyttöönottoon, ja Kööpenhaminan Eurooppa-neuvostossa kehitettiin periaate, jonka mukaan hakijamaat hyväksyvät uudelleen yhteisön lainsäädännön EMUn puitteissa, vaikka ne eivät siirtyisikään euron käyttöönottoon heti yhdennyttyään Euroopan unioniin.
Toisaalta hakijamaat liittyvät EMUn toiseen vaiheeseen liittyessään unioniin, ja koska ne hyväksyvät yhteisön lainsäädännön uudelleen, nämä liittyvät maat pystyvät näin saavuttamaan asteittain euroon liittymisen ehdot. Uskon, että sen sijaan, että talous- ja rahaliitto rakentaisi muuria, kaukana siitä, se osallistuu todellakin tähän Euroopan maita ja kansoja sisällyttävään ja lähentävään prosessiin.

Lindqvist
Paljon kiitoksia, komissaari de Silguy, vastauksesta kysymykseeni. Olen samaa mieltä siitä, että se oli hiukan haasteellinen, mutta se oli ehkä tarkoituskin.
Se, mitä haluan tuoda kysymykselläni esiin, on, että me, jotka olemme Euroopan laajemman yhteistyön laajentamisen kannalla - lähden siitä, että myös komissaari de Silguy itse on sen kannalla - katsomme, että kestää kauan, ennen kuin monet Keskija Itä-Euroopan maat voivat tulla jäseniksi laajempaan yhteistyöhön eli EMUn jäseniksi. Se riippuu osittain siitä, että vaatimukset ovat korkeita EMUn uusille jäsenille, ja osittain siitä, että niiden talous on niin paljon jäljessä pitkän kommunisminajan jälkeen. Siksi on olemassa vaara, että kestää kauan saada nämä maat mukaan laajempaan Euroopan yhteistyöhön ja että ne jäävät pitkäksi ajaksi ulkopuolisiksi. Haluaisin kovasti, että tarkastelemme tätä ongelmaa ilman liian kunnianhimoisia pyrkimyksiä laajaan Euroopan yhteistyöhön.

De Silguy
Sanon hyvin lyhyesti, koska en haluaisi pidentää istuntoanne, että herra Lindqvist on paremminkin tehnyt huomautuksen kuin esittänyt kysymyksen.
Tämä on tapa nähdä asiat, tämä voi tosiaankin olla tapa kiinnittää huomiota jonkin tilanteen vaaroihin. Jokaisella asialla on kuitenkin varjopuolensa. Siitä huolimatta toiseen puoleen kuuluu dynamisoiva prosessi.
Maastrichtin sopimuksessa määritellään talouspoliittiset periaatteet, joiden soveltaminen on osoittautunut myönteiseksi Euroopan unionille, ja uskon, että Euroopan unionin ehdokasmaat, erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan maat ja Malta, hyötyvät loppujen lopuksi niistä ratkaisukeinoista, jotka ovat meillä johtaneet hyviin tuloksiin.
Kaiken muun osalta uskon, ettei pitäisi sekoittaa käsitteitä: Euroopan unioniin liittyminen ja euroon siirtyminen. Uskon, että on ollut viisasta olla nimenomaan vaatimatta, että nämä maat täyttäisivät euroon siirtymisen ehdot liittyessään Euroopan unioniin. Kahden käsitteen välinen ero tuo edistystä ja vaikuttaa dynaamisesti Euroopan rakentamisen tavoitteluun.

Puhemies
Kysymys nro 63 Wayne David (H-0757/98):
Aihe: Brittiläisen Royal Mintin tulevaisuus
Britannian hallitus ilmoitti äskettäin, että Llantrisantissa, Etelä-Walesissa sijaitseva Royal Mint käynnistää uuden julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuden. Royal Mintillä on merkittävä asema koko Euroopan unionissa nykyisten ja potentiaalisten asiakkaiden kannalta. Voisiko komissio edellä mainitun johdosta kertoa näkemyksensä Royal Mintiin liittyvistä tulevista kehityssuunnista? Arvoisa komissaari, kehotan teitä, jotta pääsisimme loppusuoralle, vastaamaan viimeiseen kysymykseen. Teillä on puheenvuoro rauhoitellaksenne herra Davidia brittiläisen Royal Mintin tulevaisuudesta.

De Silguy
En tiedä, pystynkö hillitsemään herra Davidin pelkoja. Voin vain sanoa, että hänen kysymyksensä saa minut tekemään seuraavat huomiot.
Ensinnäkin myös sitten, kun euro on otettu käyttöön, kolikoiden lyöminen ja liikkeelle laskeminen kuuluvat laajasti ottaen kansalliseen vastuualueeseen eli valtioiden toimivaltaan. Yhteisön toimivaltaan kuuluvat nimittäin vain kolikoiden teknisten ominaisuuksien määrittely, jopa muuttaminen, ja kolikoiden eurooppalainen puoli. Olemme sitä paitsi keskustelleet näistä kahdesta aiheesta, ja olette antaneet lausuntonne.
Mitä kolikoiden alkuperäiseen euroiksi lyömiseen tulee, on sitä paitsi päätetty ylläpitää nykyistä periaatetta: jokainen jäsenvaltio lyö liikkeelle laskemansa kolikot, ja paitsi jos jokin euroalueen jäsenvaltio tekee täysivaltaisen päätöksen valmistuttaa liikkeelle laskemansa kolikot Royal Mint -yhtiöllä, euron tulo ei koske yhtiötä suoraan.
Komissiolla ei siis ole toimivaltuuksia ottaa kantaa Royal Mint -yhtiön tai sitä paitsi minkään muunkaan kansallisen rahalaitoksen aseman mahdolliseen kehittymiseen. Voidaan kuitenkin huomata, että vaikka kolikoiden liikkeelle laskeminen on julkisen vallan etuoikeus, kolikoiden valmistaminen on klassista teollista toimintaa kuten setelien valmistaminenkin. Joissakin maissa valmistaminen on kuitenkin uskottu julkiselle sektorille, kun taas toisissa se on uskottu yksityiselle sektorille; jokainen jäsenvaltio saa päättää asiasta.

David
Olin kyllä toivonut, että komissaari olisi vähentänyt pelkojani, mutta niin hän ei tehnyt. Huoli on erittäin todellista, ei ainoastaan paikallisen talouden osalta Etelä-Walesissa, mutta - väittäisin myös - koko Euroopan unionin osalta. Tällä hetkellä meillä on syytä olettaa, että viisi niistä yhdestätoista jäsenvaltiosta, jotka ovat liittymässä ensimmäisinä EMUun, aikovat lyöttää ainakin osan kolikoistaan Llantrisantissa Etelä-Walesissa. Yksi syy siihen, että he ovat päättäneet mennä EteläWalesiin, on sen tuotannon varmuus ja erittäin kilpailukykyiset hinnat. Jos on mahdollista, että omistaja vaihtuu, joko yksityistämisen tai jonkinlaisen julkis-yksityisen kumppanuuden kautta, niin väittäisin, että se varmasti herättää epäilyksiä kustannusjärjestelyiden ja toimitusten varmuuden pysyvyyden osalta.
Siksi ehdottaisin, että kyseessä ei ole pelkästään sisäinen asia, vaan että siihen liittyy myös eurooppalainen ulottuvuus.

De Silguy
Voin ehkä yrittää hillitä arvoisan jäsenen pelkoa. Olette oikeassa sanoessanne, että voi olla vaikeaa vertailla kolikot liikkeelle laskevien tahojen tai kolikoita ja seteleitä valmistavien yhtiöiden hintaeroja.
Näin ollen, tehdyn päätöksen mukaan jokainen jäsenvaltio valmistaa alueellaan tarvitsemiensa kolikoiden ja seteleiden varaston. Sanokaamme aivan umpimähkään, että jos jossakin valtiossa on liikkeellä 3 miljardia kolikkoa ja 200 000 seteliä, kyseinen valtio valmistaa ne 3 miljardia kolikkoa ja 200 000 seteliä euroina. Sen jälkeen valtio päättää täysivaltaisesti miten se aikoo lyöttää nämä kolikot ja painattaa nämä setelit. Siispä ainakin, mitä euron liikkeelle laskemiseen ja ensimmäisen kolikko- ja setelivaraston valmistamiseen tulee, jokainen saa vapaasti menetellä haluamallaan tavalla, ja on totta, että ehdottoman taloudellisella tasolla ei ole otettu huomioon vertailulla saavutettavia etuja tai yksien kilpailukykyä toisiin verrattuna. Ehdottoman taloudelliselta kannalta sitä voidaan kenties valitella, mutta poliittisella tasolla ja asioiden ollessa nykyisellä kannallaan, olen henkilökohtaisesti sitä mieltä, että teidän ei pitäisi huolestua asiasta.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra de Silguy, läsnäolostanne ja vastauksistanne.
Hyvät jäsenet, olemme päässeet kyselytunnin loppuun 13 minuuttia ennakoidusta aikataulusta myöhässä, jolloin olemme pitkittäneet yhteistyökumppaniemme ja erityisesti tulkkauskoppien työtä. Kiitän heitä kaikkia ja pyydän heiltä anteeksi tätä synkronian puutetta meidän työssämme.
Koska komission kyselytunnille varattu aika on päättynyt, kysymyksiin nro 69-107 vastataan kirjallisesti.
Julistan kyselytunnin päättyneeksi.
(Istunto keskeytettiin klo 19.15 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Komitologia
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission julkilausuma sen komitologiaehdotuksista.

Oreja Aguirre
Jos yhteisöjärjestelmässä on jokin asia, joka synnyttää toimielinten välisiä ristiriitoja ja väittelyjä, se on epäilemättä komitologia, vaikka puhtaasti teknisestä näkökulmasta katsottuna järjestelmä onkin toiminut hyvin.
Päätöksenteon kannalta hankaliksi osoittautuneita tapauksia ja sen myötä myös takaisin neuvoston käsiteltäväksi lähetettyjä päätöksiä on ollut vähän. Sääntelymenettelyssä viiden viime vuoden aikana näin on tehty vain 32 säädökselle 3000: sta; ja niiden päätösten osuus, jotka on lopulta hyväksynyt neuvosto eikä komissio, on selvästi alle 0, 5 %.
Se, että mainitsen nämä luvut, ei tarkoita sitä, että olisin tyytyväinen tulokseen. En halua, että asia ymmärretään niin, mainitsen vain joitakin tietoja.
Epäilemättä on kuitenkin kaksi näkökohtaa, joita ei aina ole otettu riittävästi huomioon.
Ensimmäiseksi avoimuus. Pohjimmiltaan järjestelmän monimutkaisuudesta, monista vaihtoehtoisista komiteatyypeistä ja kunkin asian käsittelyyn soveltuvan komiteatyypin määrittelyn epävarmuudesta johtuen avoimuuden osalta on ollut puutteita.
Toiseksi demokraattinen valvonta. Erityisesti parlamentin harjoittama hyväksyttyjen päätösten valvonta, josta on tullut huomattavasti vakavampi ongelma yhteispäätösmenettelyn vahvistamisen jälkeen.
Mahdollisista menetelmän virheistä huolimatta - joita selvästikin on - emme saa unohtaa komitologian tehtävää, joka on toiminnan kannalta olennainen.
Tarkoituksena on pyrkiä siihen, että lukuisat ja tärkeät komission tehtäväksi annetut täytäntöönpanopäätökset voitaisiin valmistella paremmin kansallisten hallintoelinten edustajia konsultoimalla.
Historiallisesti komitologia suunniteltiin edesauttamaan komission hyväksymien täytäntöönpanopäätösten sisällyttämistä tehokkaasti kansallisiin järjestelmiin. Loppujen lopuksi useimmiten näiden päätösten konkreettinen soveltaminen tapahtuu viime kädessä kansallisten hallintoelinten toimesta.
Tämä hallintoelinten välinen yhteistyöside on tullut yhä tärkeämmäksi toimivallan laajentamisen ja uusien toimivaltaoikeuksien myöntämisen seurauksena.
Näin ollen komiteoiden kokouksista on tullut keskustelufoorumeita, joista on epäilemättä paljon hyötyä sekä komission että jäsenmaiden yksiköille.
Toiseksi perustamissopimuksen mukaisesti neuvosto - muistutan teitä siitä, että vuoteen 1993 saakka neuvosto oli käytännöllisesti katsoen ainoa todellinen lainsäädäntövallan käyttäjä - siirsi toimivaltoja komissiolle, minkä vuoksi sen oli kyettävä valvomaan komission toimintaa. Ainoa tärkeä esille noussut kysymys oli, missä määrin tämä asetti kyseenalaiseksi Euroopan parlamentin perustamissopimuksen mukaisesti harjoittaman poliittisen valvonnan.
Ensisijainen kansallisiin järjestelmiin sisällyttämisen tehtävä on mielestäni edelleenkin välttämätön, sillä nykyisin unionin säännösten hyväksyttävyys edellyttää yhä suurempaa avoimuutta ja paljon laajempaa neuvottelua. Komissio pyrkii vastaamaan tähän tarpeeseen parhaansa mukaan menettelyn sallimissa rajoissa, joka - korostan - on erittäin monimutkainen.
Toisaalta suuremman avoimuuden saavuttaminen on ollut komission ja parlamentin välisen vuodesta 1988 lähtien käydyn kirjeenvaihdon keskeinen aihe, samoin kuin 20. joulukuuta 1994 tehty yhteistoimintatapaa koskeva päätös.
Mitä toiseen tehtävään tulee, se on vaihdellut osittain unionin lisääntyneiden toimivaltuuksien ja parlamentin kasvaneen vallan vuoksi, ja nykyisin jäsenvaltioiden suhteiden lisäksi ongelman muodostaa täytäntöönpanopäätösten demokraattinen valvonta Euroopan tasolla. Tämä on se keskeinen ongelma, joka kehkeytyy erityisesti yhteispäätösmenettelyn alueella, sillä on selvää, että mitään menettelyä, jossa demokraattista valvontaa ei oteta huomioon, ei voida hyväksyä.
Juuri tämä on yksi parlamentin esille tuomista peruskysymyksistä.
On muistettava myös se, että nykyisin lukuisissa tapauksissa, joissa tekniseen kehitykseen ja markkinoiden nopeisiin muutoksiin mukautuminen sitä edellyttävät, komission tehtävä komitologiamenettelyn perusteella on ajantasaistaa tai soveltaa joitakin tärkeitä yhteisön lainsäädännön osia.
Olen tietoinen siitä, että tällaisten päätösten kauaskantoisuus herättää toisinaan hämmennystä parlamentissa, mutta mielestäni tämä sääntöjen joustavuus muodostaa tärkeän etulyöntiaseman nopeasti muuttuvassa maailmassa, minkä ansiosta voidaan välttää meidän aikanamme niin nopeasti etenevää säännöstön kovettumatautia.
Seuraavaksi esittelen komission ehdotuksen.
Amsterdamin Eurooppa-neuvoston tekemien päätösten sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa yhteistoimintatavan laatimisen yhteydessä saavuttamiensa kompromissien mukaisesti komissio on juuri esittänyt uudistusehdotuksen neuvoston 1987 tekemään päätökseen.
Periaatteessa olemme yrittäneet ratkaista kolme ongelmaa: ensimmäiseksi olemme pyrkineet yksinkertaistamaan komitologiamenettelyjärjestelmää vähentämällä menettelyjen määrän nykyisten viiden erilaisen menettelyn sijasta kolmeen; toiseksi: rationalisoimaan menettelyjen soveltamista määrittelemällä komitologiapäätöksessä minkälaisia komiteoita missäkin päätöksissä sovelletaan; ja lopuksi takaamaan tehdyistä päätöksistä tiedottamisen ja niiden demokraattisen valvonnan huomioon ottaen parlamentin uudet toimivaltuudet, unohtamatta kuitenkaan täytäntöönpanovallan ja lainsäädäntövallan välistä eroa.
Ensimmäinen näkökohta on yksinkertaistaminen. Yksinkertaistamista ei voida toteuttaa aiheuttamatta hankaluuksia komissiolle, joka on suostunut kyseenalaistamaan joitakin käytäntöjä, joita se oli hanakasti tottunut soveltamaan, mutta jotka ovat muuttuneet niin monimutkaisiksi ja niin vaikeasti ymmärrettäviksi, että niitä on syytä muuttaa radikaalisti.
Sen vuoksi menettelyjen määrää pienennetään kolmeen päämenettelyyn ilman nykyisiä vaihtoehtomenettelyjä. Samoin voidaan todeta suojatoimnepiteitä koskevasta menettelystä, joka - kuten tiedetään - on tällä hetkellä ainutlaatuinen.
Haluaisin tuoda esille sääntelymenettelylle tehtävän perusteellisen uudistuksen. Jos komitea ja komissio eivät pääse keskinäiseen sopimukseen, vain lainsäädäntövallan käyttäjä voi hyväksyä kyseessä olevan toimen, yhteispäätösmenettelyssä tämä tarkoittaa Euroopan parlamenttia ja neuvostoa.
Haluan kommentoida lyhyesti myös rationalisointia. Mielestämme rationalisointi on mahdollista, koska ensimmäistä kertaa pyritään yhdistämään toisiinsa menettelyn valitseminen ja hyväksyttävinä olevat päätökset.
Vaikka hallintokomiteamenettely antaakin komitealle tärkeän tarkastusoikeuden, se takaa nopean päätöksenteon maataloushallintoon ja varainhoitoon liittyvissä kysymyksissä.
Sääntelykomitea, joka on paljon tiukempi komissiota kohtaan, on suunniteltu lainsäädännön keskeisiin näkökohtiin liittyviä yleisluonteisia asioita varten. Juuri tässä on kysymys tekniseen kehitykseen mukauttamisesta. On selvää, että menettely on komissiolle paljon ankarampi ja että se jättää lainsäädäntövallan käyttäjälle merkittävän väliintulomahdollisuuden.
Lopuksi neuvoa-antava komitea on suunniteltu kaikkia niitä jäljelle jääviä asioita varten, joita lainsäädäntövallan käyttäjä ei pidä ongelmallisina.
Mielestämme ehdotetut määräykset edistävät suurempaa avoimuutta sekä varmistavat ja vahvistavat Euroopan parlamentin tiedonsaantia erityisesti yhteispäätösmenettelyn yhteydessä. Näin ollen mielestäni pitäisi selvittää uudelleen, miten asiaan liittyviä tietoja, joita on erittäin paljon ja joista - todellakin hyvin usein - on vähän hyötyä Euroopan parlamentille, voidaan välittää ja ottaa vastaan.
Viimeiseksi eräs mielestäni keskeinen huomio. Ehdotuksessa määrätään komissiota ja muita toimielimiä mukauttamaan olemassa olevat menettelyt uuteen päätökseen sisältyviin menettelyihin päätöksen voimaantulosta lähtien.
Arvoisa puhemies, lopuksi kysymys, jonka me varmasti esitämme - jonka minä esitän - on: mikä tulee olemaan parlamentin rooli, lukuun ottamatta tietenkään neuvonantajan roolia, joka sillä on päätösehdotuksen hyväksymisessä?
Komissio on halunnut ehdotuksessaan varmistaa ja vahvistaa yhteistoimintatapaan kuuluvia tietojen toimittamisessa noudatettavia menettelyjä. Komissio odottaa parlamentin ehdotuksia, jotta päästäisiin sopimukseen, joka olisi osa varsinaista päätöstä, tai joka olisi osa parlamentin, komission ja neuvoston välistä sopimusta, tai tarpeen vaatiessa Euroopan parlamentin ja komission välistä sopimusta.
Komission jakamalla julkilausumaehdotuksella, jossa tunnustetaan Euroopan parlamentin merkittävä rooli, pyritään käynnistämään neuvottelut tähän sopimukseen pääsemiseksi.
Pidämme selvänä sitä, että Euroopan parlamentin roolin on oltava tärkeämpi niissä asioissa, joissa peruspäätös on hyväksytty yhteispäätösmenttelyllä. Parlamentin valvonta on otettava huomioon kaikissa menettelyn vaiheissa.
Mielestämme on selvää, ettei parlamentin pidä olla täytäntöönpanijan roolissa. Olen varma siitä, ettei sillä ole aikomusta muuttua eräänlaiseksi sijaismahdiksi tai mahdiksi, joka osallistuu toimintaan, jonka on kuuluttava vain komission toimivaltaan ollakseen tehokas ja hyödyllinen.
Komission tehtävä on käyttää aloiteoikeuttaan ja kantaa vastuunsa arvioimalla jokaisen tapauksen kohdalla erikseen oikeutustaan ja mahdollisuuttaan hyväksyä täytäntöönpanopäätös. Näiden periaatteiden mukaan sen tehtävä on panna merkille, jos on vastaavasti tarpeen käynnistää uusi lainsäädäntömenettely.
Mitä parlamentin ja komission välisiin suhteisiin tulee, koska jatkuvaa ristiriitaa parlamentin ja komission välillä ei ole nähtävissä, lukuun ottamatta epäluottamuslauseen mahdollisuutta, komission ehdotusten ristiriidat on mielestäni ratkaistava ainoastaan tiukkojen menettelyjen avulla, jotka takaavat koko parlamentin osallistumisen.
Minun mielestäni paras vaihtoehto olisi etsiä menettelyjä, joiden päämääränä olisi parlamentin ja komission välisen luottamuksen vahvistaminen eikä komission toiminnan valvominen, joka on monesti pikkutarkkaa ja loppujen lopuksi byrokraattista.
Näiden näkökohtien soveltaminen kirjallisesti ja kaikkien kuullen edistää avoimuutta, sillä tällä tavoin yleisellä, tai joissakin tapauksissa myös asiantuntevien tahojen mielipiteellä on mahdollisuus saada äänensä kuuluviin.
Lopuksi, arvoisa puhemies, komissio toivoo, että uuden heinäkuussa ehdotetun komitologiapäätöksen hyväksymiseen saakka käytävä keskustelu ja neuvottelu helpottavat, Amsterdamin sopimuksen soveltamistoimien valossa, kolmen tavoitteen saavuttamista: toimielinten välisten suhteiden lujittaminen ja parantaminen; päätöksentekojärjestelmämme avoimuuden lisääminen kansalaistemme ja kansallisten toimielinten edessä - sekä tämän järjestelmän hyväksyttävyyden lisääminen niiden toimesta; ja nykyisen tilanteen, jossa sääntöjen täytäntöönpanojärjestelmä on erittäin demokraattinen ja tehokas, säilyttäminen ja siihen mukautuminen.
Toivon, että teidän päätöksenne ja ehdotuksenne, samoin kuin ne keskustelut, joita käydään sopimukseen pääsemiseksi, noudattaisivat näitä linjoja ja tekisivät lopun meitä tähän asti jatkuvasti vaivanneesta ongelmasta, jotta toimielinten suhteet onnistuttaisiin määrittelemään tarkasti erittäin monimutkaisella yhteisön sääntöjen täytäntöönpanon alueella.

Aglietta
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, minusta vaikuttaa, että komissaari Orejan johdanto oli ehkä liian optimistinen komission esittämän ehdotuksen suhteen. Luulen, että myös meille on tärkeää parantaa lainsäädäntömekanismia ja täytäntöönpanomekanismia, mutta minusta vaikuttaa kuitenkin, että vaikka tämä ehdotus sisältääkin joitakin edistysaskelia, Euroopan parlamentin keskeisimpiin huolenaiheisiin ja pyyntöihin ei ole oikein vastattu.
Euroopan parlamentin komitologiaa koskeva aloite juontaa juurensa nykyisessä järjestelmässä havaituista ongelmista, jotka liittyivät avoimuuteen ja lainsäädäntömenettelyn noudattamiseen ja jotka ovat nyt vielä mahdottomampia hyväksyä, koska Amsterdamin sopimuksessa on tarkistettu Euroopan parlamentin roolia yhteispäätösmenettelyssä niin, että sen rooli on nyt yhtä tärkeä kuin neuvoston rooli. On siis ilmeistä, että myös koska 202 artiklaa eli entistä 145 artiklaa - jossa mainitaan neuvoston hyväksymät säädökset eikä Euroopan parlamentin ja neuvoston yhdessä hyväksymiä säädöksiä - ei ole muutettu, komitologia on harmaa alue, joka on käytännössä täysin säännöksiä vailla. Uusia säännöksiä määritellessä on muistettava Euroopan parlamentin entistä suurempi vastuu, jonka muuten myös arvoisa komissaari on pannut merkille. Uskon erityisesti, että toimivalta täytäntöönpanovallan siirtämiseksi komissiolle ja komissioon kohdistuva valvonta on jaettava tasapuolisesti lakiasäätävien toimielimien, eli Euroopan parlamentin ja neuvoston, kesken yhteispäätösmenettelyssä.
Kun komissaari sanoo, että parlamentin valvonta parantaa vain tiedonkulkua, minusta hän hieman vähättelee valvonnan merkitystä. Euroopan parlamentti on päättänyt toimia kahdessa yhteydessä: se käynnistää mahdollisimman pian neuvottelut neuvoston ja komission kanssa tänään keskustelun aiheena olevasta päätöslauselmasta ja se ilmaisee lopullisen kantansa komission ehdotukseen, kun neuvottelut on saatu käyntiin, tai mikä vielä parempaa, saatettu pikaisesti päätökseen.
Neuvottelujen onnistuminen riippuu myös komission ja ennen kaikkea neuvoston halukkuudesta keskustella avoimesti ja ilman ennakkokäsityksiä parlamentin vaatimuksista sekä toisaalta parlamentin valmiudesta ymmärtää komission ja neuvoston näkemyksiä. Minusta vaikuttaa, että tällä hetkellä komission ehdotuksesta puuttuu joitakin keskeisiä periaatteita, jotka institutionaalisten asioiden valiokunta aikoo tuoda voimakkaasti esille neuvotteluissa.
Ensimmäinen periaate on se, että on varmistettava lainsäädäntömenettelyn noudattaminen kaikilta osin, jotta vältytään tilanteilta, joissa lainsäädännön luonteinen säädös annetaan soveltamatta tavanomaista yhteispäätösmenettelyä. Tämä on asia, jonka on oltava ensisijaisen tärkeä kaikille niille, jotka haluavat prosessin olevan avoin ja demokraattinen. Tästä näkökulmasta komission ehdotuksen sisältämä täytäntöönpanosäännöksen määritelmä on huolestuttava, koska se johtaa poispäin vaatimuksesta määritellä tarkemmin kunkin elimen rooli: toisaalta komission täytäntöönpanijan rooli ja toisaalta neuvoston ja Euroopan parlamentin lainsäätäjän roolit. Toisin kuin komissio, olemme siis sitä mieltä, että täytäntöönpanosäännöksellä ei voida muuttaa, täydentää tai ajantasaistaa olennaisia osia perussäädöksistä (liitteet mukaan luettuna), ja kun puhumme "teknisistä muutoksista" , tiedämme hyvin, että niillä usein puututaan säädöksen olennaisiin osiin, myös liitteisiin. Uskon, että jos täytäntöönpanoa koskeva sekava tilanne jää voimaan ja kirjataan uuteen säädökseen, on väistämätöntä, että perussäädöksistä tulee aina vain yleisluontoisempia - tämä on riski kaikille, ei vain Euroopan parlamentille - ja komiteoiden rooli säädösten olennaisten osien määrittelyssä vahvistuu entisestään, ja tämänhän me haluamme estää.
Toinen keskeinen periaate toimielinten välisen oikeudenmukaisen ja demokraattisen tasapainon kannalta on se, että Euroopan parlamentilla on oltava mahdollisuus valvoa tehokkaasti täytäntöönpanosäännöksiä eli sen on voitava puuttua tilanteeseen nopeasti esittämällä vastalause säännöksen laillisuuden tai sisällön osalta. Tämä tarkoittaisi selvästi, että komission olisi vedettävä säännös takaisin tai muutettava sitä. Siitä voidaan sitten keskustella, mikä olisi sopivin tapa toteuttaa Euroopan parlamentin valvonta niin, että parlamentti ei puutu komission rooliin täytäntöönpanijana eikä valvonta hidasta täytäntöönpanomenettelyä kansalaisten oikeuksia haittaavalla tavalla. Olemme hyvin tietoisia siitä, että nämä kaksi seikkaa ovat keskeisiä uuden päätöksen ja täytäntöönpanosäännöksiä koskevan menettelyn määrittelyssä.
Lopuksi mitä tulee periaatteeseen, jonka mukaan Euroopan parlamentin on voitava harjoittaa todellista valvontaa, se on minusta vankkumaton ja sen täytyy myös pysyä hyvin vankkumattomana. Toivomme, että komissio ja neuvosto ovat valmiita vuoropuheluun eivätkä aliarvioi Euroopan parlamentin roolia ja vastuuta, sillä parlamentti on saanut valtansa Euroopan kansalaisilta suorassa vaalissa. Toivon, että vuoropuhelu johtaa myönteiseen tulokseen, ja luulen, että Euroopan parlamentilla on vakaa aikomus tuoda näkemyksensä vahvasti esille.

De Giovanni
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, minusta on oikein vaatia, varsinkin Amsterdamin sopimuksen jälkeen, neuvostolle ja Euroopan parlamentille tasa-arvoista asemaa lakiasäätävinä eliminä. Tämän tasa-arvon pohjalta on määriteltävä lakiasäätävien toimielinten välisen uuden tasapainon piirteet. Tämä on se laaja poliittinen, historiallinen ja juridinen konteksti, jossa meidän on toimittava. Meidän on ennen kaikkea vältettävä - kuten esittelijä Aglietta oikein hyvin ilmaisi - se, ettei komitologiasta tule este lakiasäätävien elinten tasa-arvolle tai ettei se heikennä sitä. Tämä on kysymyksen poliittinen ydin.
Uskon, että Amsterdamin sopimus on saanut aikaan myös jotain muuta, joka saattaa helpottaa tämän ongelman määrittelyä: se on lisännyt tehokkuutta yksinkertaistamalla menettelyjä ja antamalla uusia vastuualueita kaikille lainsäädäntötyöhön osallistuville toimielimille. Tämä on se kehys, jossa toimimme. Meillä on komission teksti. Luulen, että minun on yhdyttävä suurelta osin valiokunnassamme erinomaista työtä tekevän esittelijän tekstistä esittämään arvioon, mutta haluaisin korostaa joitakin seikkoja. Luotamme siihen, että komission teksti kykenee luomaan uuden dynamiikan, ja esitämme myös tätä koskevan vetoomuksen - sekä komissiolle että neuvoston puheenjohtajamaan Itävallan istuvalle puheenjohtajalle - jotta toimielinten välinen sopimus saataisiin pian aikaan.
Haluaisin korostaa erästä mielenkiintoista seikkaa: muutamissa yhteisissä kannoissa esitetään muutoksia joihinkin yhteispäätösmenettelyä eikä komitologiaa koskeviin liitteisiin, ja tästä ei ole monta ennakkotapausta. Komiteoiden työn osalta meidän täytyy luonnollisesti edistää sen yksinkertaistamista - annamme arvoa komission tekstissä esitetyille yksinkertaistustoimille - ja tietysti valvonnan parantamista. Yksinkertaistaminen merkitsee avoimuutta, komitologia on komiteoita koskevaa oppia, mutta tämä komiteaoppi tarvitsee selvästi sääntöjä ja sääntöjen on oltava avoimia. Sana "komitologia" , josta monesti puhutaan ironisesti, ei saa johtaa meitä unohtamaan, että puhumme toimielinten roolista ja lainsäädäntöprosessin avoimuudesta kansalaisiin nähden. Kyseessä on siis - vaikkakin teknisen ongelman sisällä - todellisuudessa suuri poliittinen kysymys, joka koskee kansalaisuutta, koska on selvää, että lainsäädäntö, avoimuus ja kansalaisuus ovat sidoksissa toisiinsa.

Herman
Arvoisa puhemies, teknisten näkökohtien valossa kyse on valtaan liittyvästä ongelmasta. Kun perustuslain säätäjät - tällä nimellä kutsun perustamissopimuksen laatijoita - päättivät sisällyttää yhteispäätöksen Maastrichtin sopimukseen, 145 ja 155 artiklaa olisi pitänyt muuttaa heti teknisesti. Niin ei tehty.
Parlamentilla ei ollut mitään sanottavaa. Komissio ja neuvosto hoitivat asian keskenään. Kun huolestuin asiasta, minulle sanottiin, että oli liian myöhäistä, että aihe oli liian tekninen, ettei asiasta ollut mitään sanottavaa. Veimme asian yhteisöjen tuomioistuimeen. Siellä tapahtuikin sitten varsin merkillisiä asioita. Tuomioistuin viis veisasi 30 vuotta kestäneestä perinteestä, jonka mukaan se oli aina halunnut tulkita tekstejä perustuslain säätäjän tai lainsäätäjän tarkoituksen mukaan, ja perusti tuomionsa ensimmäistä kertaa - ei aivan ensimmäistä kertaa, mutta melkein - puhtaan muodolliselle tulkinnalle. Tämä on myös yksi laajentumisen seurauksista, mutta en käsittele asiaa enempää. Tapahtui siis huomattava virhe, koska kaikkialla, kaikissa perustuslaillisissa järjestelmissä, laista päättää ja lain laatii se, joka myös täsmentää sen täytäntöönpanoehdot. Tässä tapauksessa niin ei ole. Tässä tapauksessa parlamentti ja neuvosto laativat lain, mutta neuvosto päättää aivan yksin sen täytäntöönpanoehdoista.
Kun Maastrichtin myötä oltiin edistytty aikomusten osalta, kaikille kansalaisille uskoteltiin, että Euroopan parlamentille annettaisiin vastedes enemmän valtaa, ja että siitä tehtäisiin todella samanarvoinen neuvoston kanssa. Näin ei todellakaan ole käynyt. Emme todellakaan ole samanarvoisia neuvoston kanssa, koska täytäntöönpanon osalta parlamentti ei sekaannu asiaan ja neuvosto tekee päätöksen yksin. Mitä komissioon tulee, se mukautuu hyvin tilanteeseen. Koko komission tekstissä ei sanota sanaakaan tästä aiheesta, paitsi että koska neuvosto ei ole halunnut muuttaa 147 artiklaa, komissio tyytyy siihen. Se hyväksyy siis tämän oikeuden kieltämisen, vaikka sitä vaaditaankin kaikkialla muualla. Meille sanotaan, että olette periaatteessa samanarvoisia, mutta todellisuudessa näin ei ole, emmekä halua muuttaa 147 artiklaa. Tämä on ongelman ydin.
Miksi vastustamme tätä näin tarmokkaasti? Ei niinkään puhtaasti ja yksinkertaisesti samanarvoisuuskysymyksen vuoksi. Jos tyydyttäisiin vain kuulemiseen tai jopa hallintoon niin kuin ehdotatte, ongelmaa ei olisi. Pysyttelette kuitenkin säätelyssä. Entä mitä säätelystä sanotaan? Siitä sanotaan, että jos komission ehdotukset eivät ole komitean kannan mukaisia, niitä ei voida hyväksyä. Kuka tekee päätöksen siitä, että niitä ei hyväksytä? Mikä tekee päätöksen? Kansallisten hallintojen täysin vastuuttomat virkamiehet. Heidän ei tarvitse vastata mistään, ei kansallisten parlamenttiensa eikä Euroopan parlamentin edessä. Ei mistään. Se on juuri kauheinta. Se juuri oikeuttaa närkästyksemme.
Tämä väite ei ole ensi näkemältä vedonnut teihin, ja siksi meidän on niin vaikea hyväksyä asioita ja myöntää objektiivisesti, että kyse on tosiaankin edistyksestä nykytilanteeseen verrattuna. Olette kuitenkin tyytyneet pysyttelemään niissä puitteissa, jotka on määrätty yhteisöjen tuomioistuimen päätöksessä ja siinä, että Amsterdamin sopimuksen neuvottelijat kieltäytyivät muuttamasta 145 artiklaa. Sitten sanoitte: "Tyydymme tähän" . On totta, että olette tehneet mahdollisimman paljon näissä puitteissa. Olen kuitenkin pahoillani, jos haluatte ratkaista ongelmat näin; se ei onnistu, koska parlamentti vaatii oikeutetusti kaikkia niitä oikeuksia, jotka sille on muodollisesti annettu, mutta jotka siltä kielletään todellisuudessa.

Spaak
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, institutionaalisten asioiden valiokunnan mietinnössä, jonka rouva Aglietta on laatinut erittäin hyvin, muistutetaan, että Amsterdamin sopimus, joka laajentaa Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettelyn alaa ja poistaa kolmannen käsittelyn, on paljastanut yksiselitteisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston tasavertaisuuden yhteisön säädöksiä hyväksyttäessä.
Amsterdamin sopimuksessa olisi voitu viedä ajatusmallia pitemmälle vahvistamalla täytäntöönpanosäädöksien valvontaa, jotta lainsäädäntömenettelyä olisi noudatettu sen kaikilta osin. Niin ei tehty, ja sopimuksessa annettiin komissiolle vastuu komitologiaan tehtävien ehdotusten esittämisestä. Komissio vastasi tähän pyyntöön määräajan puitteissa - mistä sitä on kiitettävä. Sopimuksen tavoitteena on ennen kaikkea tehdä asioista yksinkertaisempia ja avoimempia sekä ottaa käyttöön demokraattisempi järjestelmä antamalla parlamentille oikeus valvoa yhteispäätösmenettelyllä hyväksyttyjen säädösten täytäntöönpanovaltaa.
Kuitenkin, ja se on valitettavaa, sääntelykomiteoiden säilyttäminen komission ehdotuksessa - ja herra Herman korosti juuri sitä - on enemmän kuin huolestuttavaa, sikäli kuin tämä tarkoittaa sitä, että Euroopan parlamentilta poistetaan Amsterdamin sopimuksen vastaisesti mahdollisuus vastustaa täytäntöönpanosäännöksiä, koska sopimuksessa määrätään, että lainsäädäntöelimen eli Euroopan parlamentin ja neuvoston on samanarvoisesti valvottava komission täytäntöönpanotointa.
On siis olemassa vaara, että yhteispäätösmenettelystä katoaa sisältö, jolloin tämän menettelyn soveltamisala rajoittuu sisällöltään hyvin yleisluontoisiin säädöksiin, ja institutionaalisten asioiden valiokunnan tekstissä asetetaan hyvin johdonmukaisesti muita tärkeämmäksi tavoitteeksi varmistaa lainsäädäntömenettelyn noudattaminen sen kaikilta osin, jotta vältettäisiin se, että lainsäädännöllisiä säädöksiä, mukaan luettuna yhteispäätösmenettelyn mukaan hyväksytyt säädökset ja liitteiden muuttaminen, ei hyväksyttäisi täytäntöönpanotoimina, jotteivät ne siis erkanisi yhteispäätöksen puitteista.
Kaikki puheenvuorot, arvoisa komissaari, ovat samansuuntaisia. Olette yrittänyt parantaa tilannetta. Olette onnistunut siinä tietyssä määrin, mutta meistä näyttää siltä, että ette ole mennyt niin pitkälle kuin toivoimme.

Crowley
Arvoisa puhemies, haluaisin kiittää herra komissaaria ja esittelijää heidän panoksestaan tässä kysymyksessä.
Jokaisessa demokratiassa vallitsee idea vallanjaosta, jotta millään yksittäisellä elimellä ei olisi suoranaista valtaa jonkin toisen elimen yli. On olemassa järjestelmä, joka perustuu valvontaan ja tasapainon ylläpitämiseen. Siksi parlamentti on aina suhtautunut pienellä varauksella komitologiaideologiaan.
Olin hieman huvittunut kuunnellessani herra komissaarin aloituspuheenvuoroa, jossa hän selvitti, miten tärkeänä hän pitää parlamentin roolia sen varmistamisessa, että parlamentin asemaa päätösten tekijänä ja lainsäätäjänä kunnioitettaisiin ja se taattaisiin. On olemassa sanonta: " Minut tunnetaan teoistani, ei sanoistani." Komission toimet ovat hieman epäilyttäviä.
Huomenna parlamentissa keskustellaan Millerin valmisteveroja koskevasta mietinnöstä. Sen tosiasian valossa, että kaikki tietävät, että Amsterdamin sopimusta ollaan panemassa täytäntöön, sen tosiasian valossa, että kaikki tietävät, kuinka parlamentti vastustaa tiettyjä neuvoston tasolla tehtyjä toimia ja päätöksiä, on syntynyt kiista verovapaasta myynnistä ja siitä, mitä valmisteverolakeja sovellettaisiin. Mitä komissio päätti tehdä, kun tämä ongelma syntyi? Komissio päätti antaa asian valmisteverokomitean käsiteltäväksi ja sulki siten täysin parlamentin osallistumisen päätösprosessiin.
Siksi meidän on parlamentissa oltava hyvin varovaisia kaikkien komission ystävyyden osoitusten kanssa. Meidän itsemme on oltava varmoja siitä, että koska me olemme Euroopan unionin ainoa suoraan valittu ja demokraattisen vastuun alainen toimielin, meidän on pidettävä kiinni oikeudestamme olla lopullisia sovittelijoita ja päätöksentekijöitä. Meidän on jätettävä taaksemme tämä idea sääntely- ja ohjauskomiteoista, jotka eivät ole muuta kuin hienolta kuulostavia nimityksiä elimille, jotka ovat ilman vaaleja valittuja, epäedustuksellisia elimiä, joilla ei ole tilivelvollisuutta. Valta arvostella komissiota ja kritisoida sen päätöksiä on annettava takaisin kansalle, takaisin parlamentille, sinne, minne se kuuluu. Antakaa meille valta tehdä muutoksia ja laatia parempia lakeja.

Saint-Pierre
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, sallikaa minun aivan ensiksi onnitella rouva Agliettaa siitä työstä, jonka hän on tehnyt hyvin monimutkaisesta ja teknisestä aiheesta, jota kansalaisten on ollut vaikea ymmärtää. Tämän teknisen ulkokuoren takana komitologian vaikutukset ovat mitä suurimmassa määrin poliittisia.
Nimittäin juuri kun kaikki myöntävät avoimuuden merkityksen Euroopan elimissä, havaitaan, että komitologiajärjestelmä on kaikkea muuta kuin avoin järjestelmä. Tämä neuvoston käyttämä valvontajärjestelmä, jolla neuvosto valvoo komissiota sen täytäntöönpanotoimissa, on tosiaankin läpinäkymätön ja monimutkainen, ja vaarana on, että se aiheuttaa lamaannusta, erityisesti sääntelykomiteoissa.
Meidän ei tarvitse saada samaa toimivaltaa kuin neuvostolla on tällä hetkellä. Haluamme vain pidättää itsellemme toimivaltaa käsitellä asioita niissä yhteyksissä, joissa kaksi toimelintä jakaa lainsäädäntövallan.
Neuvoston vihamielinen suhtautuminen kysymyksen kaikenlaiseen uudelleen tarkastelemiseen alkaa olla ärsyttävää, mutta huolestuttavaa on, että komissio vaikuttaa heinäkuussa tekemässään ehdotuksessa liukuvan kohti Euroopan parlamentin kannasta eroavia kantoja, mikä on vakavaa. Ehdotuksessa määrätään nimittäin sääntelykomiteoiden ylläpitämisestä, eikä siinä anneta parlamentille mahdollisuutta vastustaa täytäntöönpanosäädöstä.
On siis kiireellisesti aloitettava vakavat neuvottelut, jotta päästäisiin toimielinten väliseen sopimukseen tällä alalla, sopimukseen, joka menisi selvästi pitemmälle kuin nykyinen toimintatapa, joka, se on myönnettävä, jättää kaikki komitologiamenettelyt sikseen.
En voi lopettaa sanomatta, että komitologia-asiakirja liittyy tiiviisti yhteen Euroopan unionin suuriin ratkaisua vailla oleviin kysymyksiin, normihierarkiaan.
Olen edelleen vakuuttunut siitä, että on hyvin vaikea löytää kestäviä ratkaisuja tähän ongelmaan ilman eurooppalaisten oikeudellisten säädösten todellista luokittelua. Tämä aihe oli hallitustenvälisen konferenssin asialistalla, mutta siihen ei löydetty ratkaisua. Tämä on ryhmäni nimissä esitetyn tarkistuksen suunta. Toivon, että parlamentti tukee tarkistusta.

Bonde
Arvoisa puhemies, EU: ssa on noin tuhat komiteaa. Tiedämme luettelon talousarvion kautta, mutta emme tunne kaikkia komiteoita. Ryhmäni vaatii, ettei komiteoille, joita emme tunne tai tule tuntemaan, myönnetä matkakorvauksiin kruunuakaan. Me ehdotamme, että kokouskulut merkittäisiin talousarvioon varauksina, jotka voitaisiin ottaa käyttöön sitten, kun olemme saaneet tarpeeksi tietoja. Komiteoiden olisi oltava edustajia varten, minkä vuoksi esityslistojen, työasiakirjojen ja tiivistelmien olisi myös oltava vapaasti heidän saatavillaan. Jos oikeutetut intressit vaativat luottamuksellisuutta, nämä intressit on nimettävä, minkä jälkeen asiakirjojen saatavuus voidaan rajoittaa koskemaan esimerkiksi valiokunnan puheenjohtajaa, esittelijöitä ja jokaisen ryhmän puheenjohtajaa. Mutta periaatteen olisi oltava, että jokainen asiakirja olisi myös edustajien saatavissa, kun se on komission ulkopuolella. Haluaisin lisäksi mielelläni kuulla herra Orejan vahvistavan, että myös hänen periaatteensa on, että kun asiakirja on lähtenyt komissiosta, se olisi myös edustajien saatavilla täällä parlamentissa.
Periaatteena olisi oltava myös se, että komiteassa käsiteltävät asiat voidaan sisällyttää ministerineuvoston esityslistaan. Komissio ja komiteat eivät saa estää edustajia säätämästä lakeja. Demokratian ydin on se, että voimme osallistua vaaleihin ja saada uusia lakeja, ja tätähän emme voi tehdä, jos valta siirretään joko komissiolle tai komiteoille. Näin vain komissio voi palauttaa asian neuvoston esityslistalle. Tämän vuoksi on ratkaisevaa, että ministerineuvosto ja parlamentti saavat yleisen oikeuden saada asian aina esityslistalle.

Schäfer
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, komitologiassa ei ole sen enempää kyse salatieteestä kuin uudesta uskonnostakaan. Olennaisesti siinä on pikemminkin kyse yhdentymisen demokraattisesta oikeutuksesta ja sen ylikansallisesta luonteesta. Haluan selventää sitä kahdella näkökohdalla: ensiksi Euroopan parlamentti osallistuu lainsäädäntöön ja se on tasaarvoinen budjettivallan käyttäjä. Komitologiamenettelyssä, joka muodostettiin ennen Maastrichtin sopimusta, jäsenvaltioiden edustajat tekevät asiantuntijakomiteoissaan useita ratkaisuja, jotka liittyvät Euroopan parlamentin lainsäädäntöä ja talousarviota koskevaan toimivaltaan. Sitä on muutettava. Vuonna 1987 ei nimittäin ollut olemassa yhteispäätöstä, ja Amsterdamin sopimuksella yhteispäätösmenettely on tullut säännöksi yhteisön lainsäädännössä. Sen vuoksi pöytäkirjaosassa edellytetään, että neuvosto esittää vuoden 1998 loppuun mennessä muutoksen, johon parlamentti ei kuitenkaan voi osallistua muutoin kuin antamalla lausunnon. Se ei riitä meille. Siksi haluamme nyt ryhtyä neuvottelemaan neuvoston kanssa, jotta saisimme kantamme päättäväisesti läpi. Se on myös päätöslauselman tarkoitus, jonka annamme tämänpäiväisen keskustelumme lopussa.
Toiseksi ylikansallinen yhdentymisprosessi on aina yksittäisten jäsenvaltioiden etujen ja yhteisön etujen ylikansallisen huomioon ottamisen välisessä jännityskentässä. Lainsäädäntö- ja budjettimenettely ovat tähän mennessä tehneet pitkälti oikeutta tälle jännityskentälle. Täytäntöönpanotasolla tätä tasapainoa ei ole kuitenkaan vielä saavutettu. Jäsenvaltioiden etujen on tietenkin oltava tässä edustettuina, koska säädöksen täytäntöönpano on enimmäkseen maiden asia. Mutta jos yleisluonteiset täytäntöönpanopäätökset eivät edusta yleisesti ylikansallista tasoa, silloin lähestytään kylmästi uudelleenkansallistamista. Koko toissijaisuuskeskustelu osoittaa tämän problematiikan.
Jotta voitaisiin ehkäistä tätä uhkatekijää, Euroopan parlamentti vaatii samanlaista poliittista valvontaoikeutta kuin ministerineuvostolla. Pitää paikkansa, että yhteisten etujen huomioon ottaminen kansallisella tasolla, arvoisa komissaari, on ensisijaisesti teidän asianne, eli siis komission asia. Koska hallintokomiteamenettely antaa kuitenkin ministerineuvostolle usein mahdollisuuden voittaa komission kanta äänestyksessä, on järkevää luoda poliittinen vastapaino parlamentaarisella tasolla. Juuri tältä pohjalta haluamme ja meidän täytyy päästä toimielinten väliseen sopimukseen.

Lenz
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, tehän vastaatte myös muun muassa tiedotuksesta. Sen vuoksi ette ihmettele, jos sanon teille, että en löytänyt julkilausumasta, jonka eteen oli tosin nähty vaivaa, Ariadnen punaista lankaa komitologialabyrintin läpi vaan että tämä ilmaus edustaa mielestäni kansalaisille kuten ennenkin pikemminkin arvoituksellista sana- ja numerotehtävää. He eivät käsitä sitä. Jos tässä mainitaan lukuja, silloinhan on sanottava, että tällä hetkellä voimassa oleva arviolta useiden satojen hallinto- ja sääntelykomiteoiden käytäntö, hallinto- ja sääntelykomiteoiden, jotka koostuvat jäsenvaltioiden edustajista ja jotka on asetettu komission rinnalle säädösten täytäntöönpanon vuoksi, on johtanut lainsäädäntöja täytäntöönpanotoimien edustuskelvottomaan sekoitukseen ja saanut EU: n järjestelmässä perinteisen vallanjaon menettämään vielä enemmän lainvoimaansa hyväksymättömällä tavalla. Eihän ole kyse ainoastaan yhteispäätöksestä, onhan sen lisäksi kyse esimerkiksi ulkosuhteiden alueella ohjelmista, joita myös nämä hallintokomiteat valvovat tietyn luottorajan ylimenevältä osalta.
Huolenamme ei ole niinkään se, että parlamentti osallistuu täytäntöönpanoon vaan huolenamme on pikemminkin se, että neuvosto sekaantuu tätä kautta paljon voimallisemmin komission täytäntöönpano-oikeuksiin. Mielestäni komission ja parlamentin pitäisi todellakin pyrkiä tässä yhteen valvontamuotoon, jota ne juuri vaativat, mutta josta emme oikeastaan löydä tarpeeksi viitteitä.
Kansalaiset kuulustelevat meitä ensi kuukausina ennen Euroopan parlamentin vaaleja avoimuudesta, selvästä vastuullisuudesta ja demokratisoinnista. Silloin meidän on vastattava niistä, eikä niinkään niitä käsittelevien virkamiesten, ei myöskään neuvoston virkamiesten. Ongelma on juuri siinä. Sen vuoksi olemme kovin kiinnostuneita siitä, että saadaan solmittua järkevä toimielinten välinen sopimus, johon nämä tekijät sisältyvät paljon painokkaammin. Siltä osin tuemme rouva Agliettan mietinnön linjaa sen kaikessa monimutkaisuudessaan.

Corbett
Arvoisa puhemies, kaikissa lainsäädäntöjärjestelmissä on menettely, jolla täytäntöönpanovalta suodaan toimeenpanevalle elimelle. Tämä tarkoittaa usein sitä, että toimeenpanevalla elimellä on valtuudet säätää yksityiskohtaisia teknisiä säädöksiä, ja joskus tarkkaan määritetyissä olosuhteissa jopa muokata alkuperäisten säädösten tekstiä tiettyjen rajoitusten puitteissa. Tämä ei ole epätavallista. Epätavallista eurooppalaisessa järjestelmässä on se, että komissio toimeenpanevana elimenämme on velvoitettu toimimaan yhteistyössä kansallisista virkamiehistä koostuvien komiteoiden kanssa. Tätä voisi pitää loogisena. Loppujen lopuksi juuri jäsenvaltiothan soveltavat Euroopan lainsäädäntöä, kun se on hyväksytty. Ehkä on järkevää ottaa ne osallisiksi yksityiskohtaisten täytäntöönpanotoimien hyväksymiseen.
Miksi parlamentti sitten vastustaa komitologiajärjestelmää? Siihen on kolme tai neljä pääasiallista syytä. Ensimmäinen on se, että kansallisista virkamiehistä koostuvilla komiteoilla - ja vain näillä komiteoilla - on oikeus estää komission täytäntöönpanotoimi ja lähettää säädös takaisin lainsäädäntöelimen tai sen osan käsiteltäväksi. Parlamentilla ei ole vastaavaa oikeutta. Me emme voi valvoa toimeenpanovaltuudet omaavan elimen toimia ja puhaltaa peliä poikki.
Toiseksi, jos jokin asia palautetaan tällä tavalla käsiteltäväksi, se lähetetään vain toiselle lakiasäätävälle toimielimelle - neuvostolle - eikä molemmille toimielimille - neuvostolle ja parlamentille - kuten Euroopan unionin nykyisen tasa-arvoisen yhteispäätösmenettelyn mukaan kuuluisi tehdä.
Kolmanneksi koko järjestelmä lukemattomine komiteoineen, esityslistoineen ja vaikeasti hahmotettavine menettelytapoineen on niin monimutkainen, että se edustaa suurelle yleisölle salailua avoimuuden sijaan. Neljänneksi me emme pidä menettelystä III ja erityisesti menettelyn III vaihtoehdosta b, joka voi johtaa pattitilanteisiin. Kaikki menettelyt III saattavat johtaa järjestelmään, joka on lähes sama kuin lainsäädäntömenettely. Komissio laatii ehdotuksen ja tarvitsee niiden kansallisten edustajien määräenemmistön hyväksynnän, jotka kuuluvat yhteen näistä komiteoista, mutta parlamentti on suljettu kokonaan järjestelmän ulkopuolelle. Siten parlamentti jätetään ulkopuolelle usein hyvin tärkeiden päätösten teossa. Siksi emme voi hyväksyä tätä järjestelmää.
Komission ehdotus oikaisee asiaa jossain määrin, mutta se ei tyydytä meitä kaikkien näiden neljän seikan osalta. Se ei aivan riitä. Ryhdymme nyt toimielinten välisiin neuvotteluihin ja päätöslauselma, jonka hyväksymme, toimii neuvottelijoidemme valtuutuksena. Toivottavasti muutkin toimielimet ymmärtävät sen. Parlamentti on vakavissaan ja tulee olemaan tiukkana näissä neuvotteluissa. Me olemme jo nähneet yhteispäätösmenettelyn pettävän komitologian ja täytäntöönpanotoimien osalta. Se saattaa hyvin toistua.
Olemme nähneet tuntien valuvan hukkaan, kun sovittelukomiteat väittelevät tästä asiasta, kun varsinainen asiasisältö lainsäädännössä olisi voitu ratkaista helposti aikaisemmin. Niin tulee tapahtumaan yhä uudestaan, kunnes tämä kysymys on ratkaistu. Se tarkoittaa sitä, että kaikkien toimielinten - neuvoston, komission ja parlamentin - on työskenneltävä kompromissiratkaisun puolesta. Me käytämme kuitenkin tilaisuuden hyväksemme ja laitamme järjestelmän lopullisesti kuntoon.

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, minäkin haluaisin kiittää komissiota sen antamasta julkilausumasta ja ehdotuksista tämän kysymyksen osalta. Kuten komissaari tietää, me täällä Euroopan parlamentissa olemme jatkuvan hyökkäyksen kohteena. Meitä syytetään siitä, että lisäämme byrokratiaa monella tasolla ja säädämme uusia asetuksia, jotka rasittavat Euroopan unionin kansalaisia.
Tosiasia on, herra komissaari, että kuten tiedätte, vuonna 1996 Euroopan unionissa toimi 330 komitologiapäätöksen mukaista komiteaa. Kuten kollegani Richard Corbett ja muutkin kollegani ovat sanoneet, mikään näistä komiteoista ei ole asianmukaisesti tilivelvollinen Euroopan unionille. Yhden ainoan kysymyksen, nimittäin tullien ja välillisen verotuksen alalla, työskentelee 43 komitologiapäätöksen mukaista komiteaa.
Niinpä kun erityishuippukokous pidetään lokakuun lopulla; ja siellä tarkastellaan Euroopan unionin tulevia toimitapoja, meidän parlamenttina ja teidän komissiona on sanottava, että jos neuvosto on tosissaan yrittäessään lisätä avoimuutta Euroopan toimintaan ja jos yritämme keventää sääntelyn ja byrokratian taakkaa Euroopan kansalaisten harteilta, emme voi tarkastella Euroopan parlamentin tehtävää negatiivisella tavalla. Meidän on tarkasteltava komitologiapäätösten mukaisten komiteoiden määrää ja niiden aiheuttamia kustannuksia, komiteoiden, jotka jatkuvasti lisäävät näiden sääntöjen ja asetusten pieniä yksityiskohtia.
Puhumme usein kansallisten hallitusten säännöille ja asetuksille antamasta "kultaisesta silauksesta" . Meidän pitäisi myös tutkia niitä "kultaisia silauksia" , joita syntyy, kun jäsenvaltioiden edustajat tapaavat säännöllisesti niin kutsuttuja asiantuntijoita, sillä minun on sanottava, että nuo asiantuntijat edustavat usein omaa etuaan ajavia eturyhmiä, joilla on omat sääntönsä ja asetuksensa.
Jos olemme vakavissamme Euroopan kuulumisesta ihmisille, jos olemme vakavissamme järjestelmiemme avoimuudesta, ehdotuksianne on tietenkin tuettava. Niiden on kuitenkin oltava vain yksi vaihe kehityksessä, jolla kehitetään asianmukaista avoimuutta lainsäädäntöprosessiin.

Barton
Arvoisa puhemies, haluaisin osoittaa myötätuntoani komissiolle. Olen aidosti pahoillani siitä, että se on joutunut tilanteeseen, jossa sen on pakko tehdä ehdotus tästä aiheesta. Kun laadimme sopimuksen yhteistoimintatavasta (modus vivendi), luulimme todella, että asia oli vain jätetty hetkeksi syrjään, mutta seuraavan perustamissopimuksen tarkistamisen yhteydessä asiaan syypäät eivät tehneetkään ehdotusta, jolla asia olisi saatu loppuun käsitellyksi, vaikka he olivat vakuuttaneet yhteistoimintatavasta (modus vivendi) sovittaessa, että tämä oli vain muodollinen tapa kuroa kuilu umpeen siksi, kunnes asia saataisiin ratkaistuksi.
Perustamissopimuksen seuraavan tarkistamisen yhteydessä kysymys olisi ratkennut, jos neuvosto olisi hyväksynyt periaatteen, että lainsäädäntöön osallistuvat osapuolet eivät voisi ainoastaan osallistua primäärilainsäädäntöön vaan voisivat osallistua lainsäädäntöön myös muilla alueilla. Kollegamme mietintö siitä aiheesta käsittelee erittäin huonoa tilannetta parhaassa mahdollisessa valossa. Toivon, että voisimme lakata syyttämästä komissiota ja syyttää oikeita syyllisiä. Neuvosto ei hoitanut velvollisuuksiaan edellisen perustamissopimuksen tarkistamisen yhteydessä, ja sen on korjattava asia joko toimielinten välisellä sopimuksella tai perustamissopimuksen seuraavan tarkistamisen yhteydessä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Barton!
Ilmoitan, että olen ottanut vastaan työjärjestyksen 37 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhden päätöslauselmaesityksen.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna kello 12.00.

Vakuutusyritysten lisävalvonta
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana keskustelu Mosiek-Urbahnin laatimasta oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan suosituksesta toiseen käsittelyyn (A4-0286/98) neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi vakuutusyritysryhmään kuuluvien vakuutusyritysten lisävalvonnasta (C4-0308/98-95/0245 (COD)).

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, tähänastinen lainsäädäntömenettely on osoittanut, että kaikki asianosaiset hyväksyvät pitkälti direktiiviehdotuksen periaatteellisen tavoitteenasettelun. Euroopan unionin valvontaviranomaiset voivat tutkia vastaisuudessa tehokkaammin, miten tosiasiallisen vakavaraisia ovat vakuutusyhtiöt, jotka ovat osa jotakin vakuutusyritysryhmää. Kyse on mahdollisen korkean suojatason takaamisesta kuluttajan hyväksi, vakuutetun hyväksi.
Kiistanalaista on, mitkä toimet ovat tarpeen ja suhteellisia tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Neuvoston yhteisessä kannassa ja Euroopan parlamentin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevässä valiokunnassa otetaan selvästi toisistaan eroavat kannat niissä tärkeissä kohdissa, joissa pyritään rajoittamaan taloudelliset rasitteet kohtuulliselle tasolle.
Yksityiskohdissaan: Euroopan parlamentti suhtautuu myönteisesti siihen, että neuvosto on hyväksynyt suurimman osan tarkistuksista, joilla pyrittiin selvennykseen. Euroopan parlamentti suhtautuu myös erittäin myönteisesti siihen, että neuvosto on ainakin lähentynyt yhteisessä kannassaan parlamentin vaatimusta hyväksyä yksittäisvalvontaan liittyvät vakuutusyritysten sallitut vakavaraisuuselementit koskemaan myös ylimääräistä ryhmävalvontaa. Parlamentin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta on ilmoittanut, ettei se hyväksy yhteistä kantaa siltä osin kuin siinä edellytetään sitä, että tästä lähtien vakuutushallintayhtiöiden vakuutusosuuksien rahoituksessa on nyt tunnustettava muutkin yksittäisen yrityksen vakavaraisuutta koskevissa määräyksissä sallitut elementit. Käytännössä ne ovat pääosin etuoikeusasemaltaan huonompia velkapääomia ja osinkoon oikeuttavia pääomia, mutta eivät kuitenkaan muita rahoitusmarkkinavälineitä kuten lainoja, vaihtovelkakirjalainoja ja muita vieraita varoja.
Tämä rahoitusmahdollisuuksien rajoittaminen näyttää kohtuuttomalta ainakin hallintayhtiöiden kannalta. Niiden osakkaat eivät ole vakuutusyrityksiä. Tämän direktiivin korotetun suojan kohderyhmänä ovat vakuutetut eivätkä osakkaat, jotka eivät myöskään ole yksittäisvalvonnan alaisia. Oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan hyväksymällä tarkistuksella 5 pyritään saattamaan tämä kohtuuton suoja asiallisiin mittoihin.
Kiistelyn pääaiheeksi jää tässä direktiivissä edellytettävän ryhmävalvonnan soveltamisalan laajuus. Yhteisessä kannassa käsitellään nyt kaikki vakuutusyrityksen omistusyhteydet muihin vakuutusyrityksiin tai jälleenvakuutusyrityksiin, kun taas parlamentti edellytti ensimmäisessä käsittelyssä soveltamista vasta 20 %: n kynnyksestä lähtien ja jos yritykset käyttävät määräysvaltaa. Tämä osoittaa tiukennusta ensimmäiseen käsittelyyn ja komission ehdotukseen nähden.
Jos direktiivi hyväksyttäisiin nykyisessä muodossaan, sillä olisi huomattavia kielteisiä vaikutuksia Euroopan pääomarakenteeseen ja eurooppalaiseen vakuutusalaan. Nykyisten vakuutusyritysryhmien pitäisi ottaa huomattavia varoja pääomamarkkinoilta korotetun oman pääoman rahoittamiseksi. Oma pääoma on kallista, ja vakuutusyritykset yrittäisivät tai ne olisivat pakotettuja tasaamaan syntyvät kustannukset joko vakuutusmaksujen korotuksilla tai rationalisointitoimilla. Vakuutusmaksujen korotus rasittaisi itse vakuutuksenottajia, ja rationalisointitoimet saattaisivat työpaikkoja vaaraan.
Direktiivi toisi lisäongelmia pääoman hankinnassa niille vakuutusyrityksille, joilla ei ole yritysmuotonsa vuoksi pääsyä pääomamarkkinoille, esimerkiksi keskinäisille vakuutusyhtiöille. Nämä ongelmat voivat hyvinkin tulla kilpailullisesti huomattavan merkityksellisiksi. Olisi olemassa se vaara, että siten riistettäisiin ajan myötä perusta yksittäisissä jäsenvaltioissa perinteisesti kasvaneilta vakuutusaloilta.
Yhtenä soveltamisalaa koskevana kompromissina voisi olla se, että kynnysarvot eriytettäisiin kunkin sääntelyalueen mukaisesti. Siten voitaisiin kauttaaltaan taata vaatimukset avoimuuden ja toimien valvonnasta. Samalla otettaisiin myös huomioon parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämät vaatimukset, jotka edellyttävät, että vakuutusyritysryhmään kuulumisesta johtuvat ylimääräiset vakavaraisuusvaatimukset rajoitettaisiin käytännön mukaisesti niihin tapauksiin, joissa yritysten väliset riskejä lisäävät vaikutukset voivat tosiasiallisestikin olla mahdollisia, nimittäin aina silloin, kun harjoitetaan määräysvaltaa. Tästä syystä esitettiin tarkistukset 3 ja 4.
Vähemmistöosuuden sisällyttämistä vastaan puhuu ennen kaikkea se, että ilman määräysvaltaa näiden vähemmistöosuuksien hallussapidosta ei synny mahdollisuutta epäedullisille ryhmien välisille liiketoimille. Ne eivät aiheuta vaaratilannetta. Vaara voi kuitenkin varsin hyvin saada alkunsa voimassa olevan säädöksen perusteella riittämättömästä valvonnasta.
Tässä yhteydessä lisähuomautus: toisin kuin yksittäisten vakuutusyritysten vakavaraisuutta koskevissa eurooppalaisissa säännöksissä direktiivissä tai yhteisessä kannassa yhdenmukaistetaan ainoastaan valvontaoikeudellisia toimenpiteisiin ryhtymiseen liittyviä perusteita, mutta ei itse valvontaoikeudellisia toimia, puhumattakaan siitä, että sallitut erilaiset mukautetun vakavaraisuuden laskentamenetelmät selitetään muutenkin ainoastaan samanarvoisiksi. Siitä voi olla seurauksena, että havaitessaan puutteen direktiivissä esitetyssä mukautetussa vakavaraisuuslaskelmassa yksittäisen jäsenvaltion valvontaviranomainen voi vaatia suurempaa omaa pääomaa, kun taas toisen jäsenvaltion valvontaviranomainen vaatii korkeintaan kertomusta. Tämä johtaa pakosta kilpailun vääristymiseen, mitä direktiivillä juuri yritetään välttää.
Lopuksi on moitittava sitä, että määräysvallan käyttöä koskeva arviointivalta on oltava toimivaltaisilla viranomaisilla.

Oddy
Arvoisa puhemies, puhun sosialistiryhmän puolesta.
Haluaisin ensin kiittää esittelijää kaikesta siitä kovasta työstä, jonka hän on tehnyt tässä asiassa. Toiseksi haluaisin, että varjoesittelijämme herra Rothleyn anteeksipyyntö kirjattaisiin ylös, sillä hänellä on valitettavasti muita tärkeitä asioita hoidettavanaan. Hän on tehnyt työnsä tunnontarkasti ja uutterasti kuten tavallista.
Vakuutusyritysten valvonta on erittäin tärkeä asia. Vakuutusyritysten kannattavuus ja vakavaraisuus ovat erittäin tärkeitä asioita kuluttajien luottamuksen kohentamiseksi useassa asiassa.
Ryhmäni suhtautuu myönteisesti tähän mietintöön. Komission ensimmäisessä ehdotuksessa oli huomattavia ongelmia. Uskomme, että yhteinen kanta on huomattava parannus tuosta alkuperäisestä ehdotuksesta. Vaikkei ryhmäni olekaan yksimielinen, olemme sitä mieltä, että kun otetaan huomioon yhteisen kannan parantuminen alkuperäiseen ehdotukseen nähden, yhteinen kanta pitäisi hyväksyä vastustelematta. Siksi sosialistiryhmän enemmistö on sitä mieltä, että yhteinen kanta olisi hyväksyttävä sellaisenaan.
Emme siis valitettavasti voi hyväksyä tässä käsittelyssä esitettyjä tarkistuksia. Kiitämme kuitenkin esittelijää hänen tekemästään kovasta työstä, tunnistamme aiheen tärkeyden ja luotamme siihen, että komissio nopeuttaa tämän asiakirjan saattamista onnistuneeseen päätökseen.

Ullmann
Arvoisa puhemies, esittelijä on aivan oikeassa huomauttaessaan vakuutusyhtiöiden ja pankkien tai luottolaitosten eroista niiden riskien osalta. Toisaalta kaikkialla maailmassa tiedetään, mitä rahoitusmarkkinoilla on suunnitteilla, ja siten nyt ei tarvitse perustella, miten tärkeitä sellainen direktiivi ja omistautuminen tälle asialle ovat, josta tietenkin kiitän esittelijää.
En halua kuitenkaan käyttää loppua puheaikaani, rouva Mosiek-Urbahn, perustellakseni, miksi en valitettavasti kannata tarkistuksianne. Siihen on aivan yksinkertainen syy, nimittäin ne kokemukset, jotka minulla on entisestä DDR: stä hallintaan perustuvasta huonosta taloudenhoidosta. Sen vuoksi kannatan tässä asiassa pikemminkin laaja-alaisempaa kuin kapeaalaisempaa valvontaa. Tämä hallintaan perustuva huono taloudenhoito ei ole suinkaan vielä päättynyt, ja valitettavasti niin ei ole ainoastaan entisessä DDR: ssä. Valitettavasti minulle osoittaa juuri se, mitä kuvailitte tarkistuksessanne 5 ja minkä juuri toistitte, että tässä tarvitaan aivan huomattavaa valvontaa.
Vielä kerran kuitenkin paljon kiitoksia tekemästänne työstä. Vahinko, etten voi kannattaa ehdotuksianne ja että ehdotan siksi puolueryhmäni puolesta samaa ratkaisua kuin kollega Oddy.

Buffetaut
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegani, opettajani oikeustieteellisessä tiedekunnassa, joita Tuomas Akvinolaisen ajatukset elähdyttivät, sanoivat, että voidakseen arvostaa tekstiä, on ensin määriteltävä sen tavoite ja sitten tarkisteltava tavoitteen saavuttamiskeinoja. Mikä on siis tämän tekstin tavoite? Suojata paremmin vakuutuksenottajia ja poistaa kilpailun vääristymiä. Mitkä ovat tavoitteen saavuttamiskeinot? Omien varojen kaksinkertaisen käytön estäminen, konsernien tärkeiden sisäisten toimien ilmoitusvelvollisuus valvontaviranomaisille ja lopuksi valvontaviranomaisten tarpeellisen tiedon saannin järjestäminen.
Jos näitä tavoitteita tarkastellaan, yhteinen kanta sellaisena kuin se on meille esitetty vaikuttaa minusta tyydyttävältä. Siinä hyväksytään, kuten esittelijä korostaa, useat parlamentin tarkistuksista ja se on siis melko tasapainoinen teksti. Tästä syystä, rouva Mosiek-Urbahn, emme voi valitettavasti äänestää tarkistustenne puolesta. Erityisesti tarkistus 4 vaikuttaa minusta rajoittavan soveltamisalaa liiaksi. Mitä tarkistukseen 1 tulee, se olisi hengeltään ollut hyväksyttävissä, koska voitiin tosiaan ajatella, että määräysvallan arvioimista ei olisi pitänyt jättää toimivaltaiselle viranomaiselle, vaan se olisi pitänyt määritellä objektiivisemmin. Meistä vaikuttaa kuitenkin siltä, että emme voi äänestää mietinnön puolesta sen nykyisessä muodossa, koska se on liian rajoittava; se rajoittaa valvonnan ainoastaan emoyrityksen tehtäväksi.
Lopuksi äänestämme yhteisen kannan puolesta sen nykyisessä muodossa.

Caudron
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, haluan myös aloittaa puheenvuoroni kiittämällä kollegaamme, rouva Mosiek-Urbahnia, hänen tekemästään tärkeästä työstä.
Hän on tehnyt suuren työn päästäkseen laajamittaiseen sopimukseen, ja näin neuvoston yhteisessä kannassa, jonka valtioiden suuri enemmistö hyväksyi - 14 valtiota 15: stä, muistuttakaamme siitä - hyväksytään kokonaan tai osittain, kirjaimellisesti tai hengeltään, 18 parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymästä 24 tarkistuksesta. Katsomme siis, että ranskalaiset sosialistit kannattavat hyvää kompromissia.
Esittelijämme esittää meille tänä iltana tarkistuksia toiseen käsittelyyn, ja minun on sanottava hänelle, että emme aio seurata häntä tämän kohdan osalta. Nimittäin jos nämä tarkistukset hyväksyttäisiin, yhteisen kannan tasapaino kyseenalaistuisi vakavasti vakuutuksenottajien ja keskinäisten vakuutusyhtiöiden alan suojelun kustannuksella; ala on meille erityisen tärkeä.
Lisään, että Ranskassa keskinäiset vakuutusyhtiöt ovat tällä hetkellä jo kärsineet vahinkoa Euroopan komission Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Ranskaa vastaan nostaman kanteen vuoksi. Tästä on seurauksena se, että ranskalaiset sosialistit, kuten sosialistiryhmän enemmistökin, hyväksyvät yhteisen kannan tarkistuksia jättämättä. He pyysivät minua tänä iltana kertomaan tämän teille.

Monti
Arvoisa puhemies, kuten rouva Mosiek-Urbahn korosti tärkeässä mietinnössään, vakuutusyritysryhmiä käsittelevä direktiivi on hyvin tärkeä yhteisten vakuutusmarkkinoiden loppuun saattamisen kannalta. Kuten tiedetään, vakuutusyrityksillä täytyy olla hallussaan tietynsuuruiset omat varat niiden vakavaraisuuden takeena: vakavaraisuusmarginaali, joka takaa vakuutuksenottajien turvallisuuden. Direktiivin tarkoituksena on estää se, etteivät vakuutusyritysryhmät voi kiertää näitä sitoumuksia, sillä muuten ne voisivat käyttää samaa pääomaa useaan kertaan vakavaraisuutta laskettaessa.
Neuvoston direktiivistä antamassa yhteisessä kannassa vahvistetaan komission ehdotuksen keskeiset piirteet ja hyväksytään joko sellaisenaan tai muutettuina 19 Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämästä 24 tarkistuksesta. Kyseessä on tasapainoinen ja johdonmukainen teksti, jonka kaikki jäsenvaltiot yhtä lukuun ottamatta hyväksyivät neuvostossa. Pelkään, että mahdolliset muutokset yhteiseen kantaan tekisivät tekstistä heikomman, heikentäisivät huomattavasti kuluttajansuojaa ja saattaisivat ehkä kyseenalaiseksi tästä laajasta tekstistä neuvostossa aikaansaadun kompromissin. Suosittelen siis painokkaasti, että parlamentti hyväksyisi yhteisen kannan sen tämänhetkisessä muodossa.
Tarkastelkaamme tarkistuksia. Kaikki ehdotetut tarkistukset tarkistusta 5 lukuun ottamatta näyttävät tähtäävän samaan tavoitteeseen: direktiivin soveltamisalan rajoittamiseen tai sen soveltamisen saattamiseen laajemmin harkinnanvaraiseksi. Yhteisen kannan mukaan direktiiviä sovelletaan, mikäli omistettavan osuuden suuruus on vähintään 20 %. Tarkistuksella 4 rajataan selkeästi soveltamisala emoyhtiöihin ja tytäryhtiöihin (osuus vähintään 50 %), jolloin kaikki vakuutusyritykset, joiden hallussa on 20-50 %: n suuruinen osuus, saattaisivat selvitä pienemmällä pääomalla kuin kaikki pitävät välttämättömänä ryhmään kuulumattomien yksittäisten yritysten tapauksessa.
Tarkistuksilla 1 ja 2 on samansuuntainen vaikutus, sillä niiden mukaan jäsenvaltioiden ei ole pakko soveltaa direktiiviä yrityksiin, jotka tosiasiassa käyttävät määräysvaltaa toisessa vakuutusyrityksessä. Vapaaehtoisuus, joka on hyväksyttävää silloin, kun kyseessä on sen tyyppinen säädös kuin seitsemäs direktiivi yhtiöoikeudesta, ei sovi tämänkaltaiseen varmistavaan säädökseen, jonka tarkoituksena on taata, että vakavaraisuusvaatimuksia noudatetaan ryhmätasolla. Tarkistukset 1 ja 2 helpottaisivat direktiivin kiertämistä ja rajoittaisivat sen soveltamisalaa.
Lopulta tarkistuksen 3 tarkoituksena on muuttaa automaattinen soveltaminen 20 %: n kynnyksestä lähtien yksinkertaiseksi oletukseksi. Vakuutusyhtiöillä ja valvontaviranomaisilla olisi siten mahdollisuus jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle 20 %: a suuremmat osuudet. Siksi minun on ilmoitettava parlamentille, että komissio ei voi hyväksyä tarkistuksia 1-4. Mitä tulee tarkistukseen 5, komissio pitää sitä tarpeettomana, sillä sen tarkoitus on jo saavutettu yhteisessä kannassa. Yhteisen kannan johdantokappaleissa tehdään jo selväksi, että kaikki viittaukset ensimmäisiin vakuutuksia koskeviin direktiiveihin on katsottava viittauksiksi kolmansien direktiivien muutettuihin versioihin ja kaikkiin myöhempiin direktiiveihin.
Tarkistuksia koskevassa keskustelussa on ehkä helppo unohtaa, mitkä ovat ne syyt, jotka tekevät tästä direktiivistä välttämättömän ja samalla tarkistuksista mahdottomia. Lyhyesti summattuna, direktiivi täyttää vakuutusyritysten valvontasääntöjä koskevan tyhjiön. Yhteisölainsäädäntö kattaa jo pankkiryhmät ja sijoitusyritykset. Direktiivi suojelee kuluttajia, ja tältä osin en valitettavasti voi olla samaa mieltä rouva Mosiek-Urbahnin kanssa, koska direktiivi ei sisällä ylimääräisiä vaatimuksia. Sen tarkoituksena on yksinkertaisesti poistaa pääoman päällekkäiskäyttö laskennassa. Se ei siis tuo ylimääräisiä kuluja kuluttajille, koska se ei sisällä ylimääräisiä vaatimuksia, vaan se tuo kuluttajille etuja suurempina vakuuksina. Direktiivi asettaa samalle viivalle ryhmiin kuuluvat vakuutusyritykset ja yksittäiset vakuutusyritykset asettamatta ryhmille uusia velvoitteita, ja se luo tasa-arvoiset olot keskinäisille vakuutusyhtiöille, joilla jo määritelmänkään mukaan ei saa olla ristikkäisomistuksia.
Lopuksi seikka, jota ei useinkaan korosteta riittävästi: jos direktiivi hyväksyttäisiin heikennetyssä muodossa, yhteisön G7ryhmän suositusten mukaiseen rahoitusalan suuryrityksiä koskevaan työhön kohdistuisi vakava uhka. Kuten tiedetään, näiden rahoitusalan suuryritysten kasvu kansainvälisellä tasolla on yksi suurimmista haasteista, johon meidän on vastattava, jos haluamme taata maailman rahatalouden vakauden. Lisäksi, arvoisa puhemies, minun ei tarvinne muistuttaa teille tänään siitä, kuinka tärkeää rahatalouden ja rahatalouden toimijoiden vakaus on viimeisimmän kansainvälisen kehityksen valossa. Tämän direktiivin sisällön heikentäminen antaisi ilman muuta väärän signaalin, varsinkin tänä ajankohtana.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Monti.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna kello 12.00.

Islam ja eurooppalainen Averroes-päivä
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Mohamed Alin laatima kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0167/98) Islamista ja Averroesille omistetusta eurooppalaisesta teemapäivästä.

Mohamed Alí
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, Averroesille omistetun eurooppalaisen teemapäivän viettäminen on epäilemättä sopiva tilaisuus pohtia tämän suuren filosofin ja Aristoteleen kommentoijan elämän ja työn merkitystä tänä päivänä.
Averroes tapasi sanoa, että totuuden etsiminen on välttämätön edellytys kaikkien ihmisolentojen muuttumiselle. Meille tällä on sitäkin suurempi merkitys, koska mietintömme hengessä Averroes antaa meille hyvän tekosyyn ja tilaisuuden käsitellä nykyajan islamia ja sen asemaa Euroopassa; tästä yrityksestä tulee vaikea ja monimutkainen, etenkin kun islamin sivilisaatio - valitettavasti liian usein - sekoitetaan islamin uskontoon ja sen fundamentalistiseen ja väkivaltaiseen suuntaukseen.
Tämän yhtäläistämisen selventämiseksi on tuskin parempaa esimerkkiä kuin se poliittinen tilanne, joka on syntynyt talebanien hirvittävien tekojen tai Algerian taukoamattomasta verenvuodatuksesta kuulemiemme uutisten seurauksena. Tämä ajankohtainen poliittinen tilanne jättää puolestaan varjoonsa ne raakuudet, joita tapahtuu tällä hetkellä Kosovossa samalla tavoin kuin jo aikaisemmin Bosniassa.
Tällä tavoin harjoitamme taloudellista ajattelua, totuuden etsimistä, jota määrittävät voimakkaasti myös ne jatkuvat jännitteet, joista syntyy se yhteiskunnallinen kriisi, josta Eurooppa kärsii, johtuupa se sitten työttömyyden aiheuttamasta ratkaisemattomasta inhimillisestä tragediasta tai kaupungeissa esiintyvästä syrjäytymisestä ja väkivallasta. Muun muassa tämän vuoksi on suoraan sanottuna hankalaa keskustella muslimien vaikutuksesta Euroopassa tai mieltää islam nopeasti luonnollisena maahanmuuttoon kuuluvana osana.
Nyt ei ole oikea hetki eikä meillä ole aikaa kommentoida Runnymeden komission laatiman selvityksen mielenkiintoisia näkökohtia ja johtopäätöksiä. Isossa-Britanniassa komission tehtäväksi annettiin tutkia islamilaisuuteen kohdistuvia pelkoja, jotka synnyttävät muslimeja demonisoivia asenteita, mikä hankaloittaa selkeän ja realistisen analyysin tekemistä. Esimerkiksi Huntingtonin edustamissa ajatussuuntauksissa on pakkomielteenä saada taistelukumppani jo sukupuuttoon kuolleen kommunistivihollisen tilalle, ja niillä pyritään päättäväisesti osoittamaan meille, että sivilisaatioiden välistä yhteentörmäystä ei voida välttää.
Soveliaalla pyrkimyksellä osoittaa kunnioitusta Averroesin muistolle on kuitenkin nimenomaan tarkoitus tuoda esille hänen ihanteitaan suvaitsevaisuudesta, edistyksestä ja ihmisen kehityksestä. Se voi auttaa meitä myös pohtimaan syvemmin niitä yhteiskunnallisia, poliittisia ja taloudellisia syitä, jotka ruokkivat tietämättömyyttä, ennakkoluuloja ja ajatuksenvapauden vastustamista, ja saavat nämä liittoutumaan yhteiskunnallisen syrjäytymisen ja murenemisen kanssa. Vain sivistys ja kasvatus voivat auttaa meitä tiedostamaan nämä riskit ja etsimään niihin ratkaisuja.
Toisinaan kohtaamme erilaista syntyperää olevia ihmisiä ja kulttuureja, joiden maailmankuva on rakentunut eri tavalla kuin omamme, jotka perustuvat erilaisiin arvoihin, erilaisiin merkkeihin, joilla he tarkkailevat ja tulkitsevat ympärillä olevaa maailmaa. Meidän on toisaalta osoitettava laajakatseisuutta ja toisaalta vaatimattomuutta, sillä olemme kasvotusten sellaisten ihmisten kanssa, jotka huolimatta siitä, että he ovat peräisin erilaisesta kulttuurista, edustavat kulttuuria, johon me voisimme tutustua ja jota me voisimme arvostaa hyvin pienellä vaivannäöllä kuunnellen ja keskustellen kunnioittavasti ja vilpittömästi.
Kukaan ei voi olla toiselle vieras, jos pyrkii myöntämään tämän ihmisarvon, sillä kuten Javier de Lucas perustelee, on tärkeää vähätellä omaa elämäntapaansa voidakseen pitää myös toisenlaisten olemassaolon muotojen vaatimuksia oikeutettuina, eikä pitää omaa identiteettiään universaalina ja kaikkea, mikä siitä eroaa, poikkeavana. Kyse on tosiaankin siitä, että pyritään jatkuvasti lisäämään suvaitsevaisuutta; että harjoitetaan vilpitöntä, ankaraa ja johdonmukaista päättelyä, että islamia pidetään kulttuurina, sivilisaationa ja uskontona, ei ainoastaan yhtenä monikulttuurisen yhteiskuntamme osana, vaan myös demokraattiselle ja suvaitsevalle Euroopalle lopullisen muodon antaviin arvoihin läheisesti liittyvänä tekijänä.
Sveitsiläinen teologi Hans Kung on sanonut, että kaikki uskonnot täyttävät fenomenologisen periaatteen mukaisesti kolme oleellista tehtävää: selittäminen, sääntöjen antaminen ja yhteisön muodostaminen. Sen vuoksi tämä teologi vaatii islamille mahdollisuutta siirtyä nykyaikaan säilyttämällä nämä kolme tehtävää samoilla ehdoilla kuin kristinusko tai joku muu uskonto.
Ehkä ei ole minun tehtäväni vahvistaa tai mitätöidä Malraux´n jo mahdollisesti tekemää ennustusta hänen julistaessaan, että seuraavasta vuosisadasta tulee uskonnollinen tai sitten ei tule. Varsinkaan kun minun on muslimina muistettava, että Hegiran 15. vuosisata on juuri alkanut. Kehotan ainoastaan, ja mietinnön päätöslauselmassa näkyy siitä joitakin merkkejä - enemmistön mielipide selvästikin velvoittaa - valtioidemme viranomaisia sekä hyväntahtoisia miehiä ja naisia olemaan tarkkaan selvillä niistä seurauksista, mitä on sillä ilmeisellä tosiasialla, että islam on yhteiskuntiemme toiseksi suurin uskonto.
Vaikka toisaalta Chevènement - jolle muuten toivotamme vilpittömästi nopeaa paranemista - vakuuttaa, että couscous on ranskalainen ruokalaji, voimme toisaalta panna merkille, että päättäessään ramadanin aikaisen paaston muslimit valmistavat Brysselissä toisinaan katkaravuilla täytettyjä tomaatteja ja ranskalaisia perunoita.
Ovatko kaikki nämä oireita kulttuurien hajoamisesta, oireita muutoksesta tai uusien identiteettien käymisajasta? Epäilemättä minun vaatimaton mielipiteeni on se, että ne ovat muslimien julkaisemattomia kokemuksia ja että ajat ja olosuhteet tuovat niitä mukanaan lisää. On enemmän kuin todennäköistä, että kyseessä on yhdentymisprosessi, jossa ei luonnollisestikaan haluta jättää varsinaisia kulttuurin ominaispiirteitä liian vähälle huomiolle.
Tämän vuoksi on mahdollista ajatella, että kyseessä ovat ensimmäiset merkit eurooppalaisesta islamista ja ehkä jotkut asiantuntijat, kuten Olivier Carré, eivät ole niinkään väärillä jäljillä sanoessaan meidän voivan väittää, että Euroopan muslimien ja ei-muslimien käytännöt lähenevät toisiaan.
Tämän perusteella, hyvät jäsenet, haluaisin, että Mohamed, Fatima tai ketkä tahansa muut muslimit, jotka tarjoavat meille joka päivä kahvia ajatuksiinsa vaipuneena niin Brysselissä kuin täällä Strasbourgissakin, olisivat taas meidän silmissämme, kaikkien meidän eurooppalaisten silmissä miehiä tai naisia, joiden kanssa voi keskustella, ihmisiä, joita kunnioitetaan ja jotka hyväksytään, koska olemme itse oppineet tuntemaan heidät kasvotusten. Että näkisimme heidät todellakin arkipäivän kumppaneina, joiden kanssa voimme käsi kädessä suunnitella tulevaisuutta luottavaisin mielin.
Me eurooppalaiset muslimit, tai jotka elämme Euroopassa, olemme sitoutuneet antamaan parhaan mahdollisen panoksemme tämän Euroopan rakentamiseen, Euroopan, josta Jacques Delors sanoi, että kaikkien on autettava luomaan sille sielu. Arvoisa puhemies, olen vakuuttunut siitä, että muslimien läsnäolo eurooppalaisen yhteiskunnan maisemassa merkitsee tärkeää rikkautta monessakin mielessä, mutta ennen kaikkea siksi, että se edistää pohdiskelua siitä, mikä asema hengellisyydellä tulisi olla aina vain kiihtyvämpää ja tuhoisampaa kulutusta kohti kulkevan maailman maallistuneissa yhteiskunnissa.
Näettehän, arvoisa puhemies, että - haluamatta olla itsekäs - minullakin on unelma.

Hautala
Arvoisa puhemies, haluan kiittää kollega Mohamed Alia erittäin syvällisestä mietinnöstä, erityisesti sen perustelut ovat kiintoisaa luettavaa. Uskon, että teidän tulisi esiintyä tärkeänä alustajana siinä symposiumissa, jonka te ja todennäköisesti myös parlamentti haluaa järjestää Averroes-päivän kunniaksi. Teitä on todellakin kiittäminen siitä, että olette tehneet hyvin epätavallisen mietinnön.
Naisten oikeuksien valiokunta on ottanut kantaa tähän asiaan, koska siirtolaisnaiset usein ovat islaminuskoisia. Olemme korostaneet sitä, että heillä on usein epätavallisen paljon vaikeuksia osallistua täysipainoisesti meidän yhteiskuntamme elämään. Me peräänkuulutamme, että komissio ja neuvosto parantavat islamin uskoa tunnustavien siirtolaisnaisten tilannetta.
Olen tyytyväinen siihen, miten esittelijä on ottanut mukaan naisten oikeuksien valiokunnan esittämiä huomioita. Mietinnössä korostetaan sitä, että naisten ja miesten välinen tasa-arvo on otettava huomioon esimerkiksi Euroopan unionin suhteissa islamilaisiin valtioihin. Siinä peräänkuulutetaan naisiin kohdistuvan syrjinnän lopettamista ja tuomitaan heidän alistamisensa perheissä, esimerkiksi se, että heidän sukupuolielimiään edelleenkin silvotaan, vaikka useimmissa maissa tämä on rikollista toimintaa.

Tongue
Arvoisa puhemies, myös minä haluaisin kiittää herra Mohamed Alía kaikesta työstä, jonka hän on tämän mietinnön eteen tehnyt, ja hänen kärsivällisyydestään. En puhu ainoastaan sosialistiryhmän puolesta vaan myös niiden monien Itä-Lontoon muslimien puolesta, joita edustan ja jotka rikastuttavat tavattomasti vaalipiiriäni.
Mietintö on ajankohtainen, sillä viimeaikaiset valitettavat tapahtumat ovat vaarassa johtaa islamilaisen ja länsimaisen kulttuurin välisten ristiriitojen syvenemiseen. Koska yhteiskuntamme ovat luonteeltaan monikulttuurisia, meidän täytyy yrittää kannustaa niiden rauhanomaista yhteiseloa.
Tässä voimme ottaa oppia suurelta filosofilta Averroesilta. Ensin, suosittelen elokuvaa nimeltä Le Destine, jos ette ole vielä nähneet sitä. Se on loistava esittely Averroesin elämästä ja työstä. Jos se voitaisiin esittää kaikissa kouluissa ja kaikissa yhdyskunnissa halki Euroopan yhteisön, se edistäisi ymmärtämistä suuresti.
On uskomatonta, että minun täytyi tulla Euroopan parlamenttiin asti ennen kuin kuulin Averroesin nimen. Averroes pitäisi esitellä lapsillemme roolimallina. Hän oli rohkea ja radikaali filosofi, jolla oli laaja tieteen tuntemus, jonka puheet olivat vilpittömiä ja argumentit johdonmukaisia ja joka edisti eri uskontojen rinnakkaiseloa.
Ei ole yllättävää, että häntä vainottiin. Hänen työnsä kiellettiin usein. Eikä mikään ole muuttunut vuosisatojen varrella; Salman Rushdien kirjoja poltetaan yhä. Meidän on käytettävä Averroesin perintöä edistääksemme ajatusten moniarvoisuutta, puheen vapautta ja ihmisoikeuksien kunnioittamista. Nämä ovat pääpilarit, joiden varassa demokratia lepää.
Meidän olisi pidettävä kiinni siitä, että tämä saavutetaan parhaiten erottamalla valtio ja kirkko toisistaan, mikä ei ole täysin toteutunut kaikissa jäsenvaltioissamme; laatimalla lakeja, jotka kieltävät syrjinnän uskonnon perusteella, mihin aiomme ryhtyä Yhdistyneessä kuningaskunnassa; ja minimoimalla sensuurin ja säilyttämällä painopisteen aina sananvapaudessa. Pidän erityisesti 10 kohdasta, jossa perätään maallisuuden periaatetta opetukseen. Meidän on kuitenkin pyrittävä muuhunkin kuin vieraiden kulttuurien hyväksymiseen; meidän on arvostettava ja ylistettävä yhteiskuntamme monimuotoisuutta. Meidän on tuomittava islamilaisiin ääriliikkeisiin liittyvä naisten oikeuksien loukkaaminen ja varmistettava, että naiset ovat tietoisia oikeuksistaan Euroopan politiikat mukaan lukien. Meidän on helpotettava arabian nykykielen opiskelua ja edistettävä islamilaisen kulttuurin, historian ja politiikan opiskelua. Oxfordissa sijaitseva islamilaisten opintojen keskus (The Oxford Centre for Islamic Studies) on erittäin hyvä esimerkki tästä.
Pyydän komissiota ja jäsenvaltioita tarkastelemaan suosituksia ja ehdottamaan toimia tämän mietinnön pohjalta. Kiitän vielä kerran esittelijää. Odotamme innolla, että saamme viettää Averroesille omistettua teemapäivää useana tulevana vuotena.

Monfils
Arvoisa puhemies, tämä valiokunta-aloitteinen mietintö, jossa keskityttiin alun perin islamin ja Euroopan välisiin kulttuurisuhteisiin arabialaisen filosofin Averroesin kuoleman 800-vuotispäivän johdosta, on kokenut monenlaista iloa ja surua sekä vaikean synnytyksen lähes kaksi vuotta siittämisensä jälkeen.
Ongelmana on, että nykyisessä muodossaan mietinnössä emmitään useiden tavoitteiden välillä. Monissa kohdissa tuomitaan kaikenlainen syrjintä - ja näin mietinnössä toistetaan niiden päätöslauselmien sisältö, joiden puolesta Euroopan parlamentti äänestää kerran kuussa torstaisin ihmisoikeuksiin liittyvien ongelmien osalta. Joissakin kohdissa tarkastellaan uskontoihin liittyvää ongelmaa, joka ei kuulu Euroopan unionin toimivaltaan. Tämä aiheutti sitä paitsi äskettäin kollegamme, herra Oostlanderin, samoja ongelmia käsitelleen mietinnön hylkäämisen.
Toisaalta useissa ehdotuksissa ei noudateta toissijaisuusperiaatetta, erityisesti siinä ehdotuksessa, jossa korostetaan tarvetta antaa islamilaisille yhteisöille mahdollisuus esiintyä samoin ehdoin kuin muut uskonnolliset tunnustukset.
Tiedetään, että nämä kysymykset ovat hyvin arkaluonteisia, ja niitä on ratkaistu eri maissa erityisillä tavoilla, erityisesti islamilaisten yhteisöjen edustustason ja jokaisen valtion eri uskonnollisille tunnustuksille perustuslakiensa perusteella myöntämän aseman mukaan.
Lopulta tässä mietinnössä, joka, kuten sanoin, ei vastaa enää alkuperäistä tavoitettaan, kulttuuriin liittyvien kysymysten käsittelemistä, ei käsitellä myöskään pääasiallisia poliittisia ongelmia, kuten maahanmuuttajien integroimista, äänioikeutta, yhteiskunnallisia ongelmia ja kansalaisuuden käsitettä, jotka ovat kaikki tekijöitä, joita pohditaan tällä hetkellä syvällisesti eri valtioissa.
Euroopalla on vastuunsa kannettavanaan Välimeren altaan alueella. Euroopan on kannettava vastuunsa muita, lähimmäisiään, kunnioittaen. Sen on myös määrättävä kolmansista maista peräisin olevien maahanmuuttajien tarkoituksenmukaisista integroimistoimista. Meistä vaikuttaa siltä, että tässä mietinnössä ei määrätä tarkkoja toimintasuuntia maahanmuuton osalta, ja että siinä tyydytään tarkastelemaan useita keinoja pintapuolisesti.
Kaikkien näiden niin asiasisältöön kuin toimivaltaankin liittyvien perusteiden vuoksi ELDR-ryhmä pidättäytyy äänestämästä.

Guinebertière
Arvoisa puhemies, tämä valiokunta-aloitteinen mietintö on harhautunut kulttuuriin liittyvistä tavoitteistaan, kuten sitä paitsi kollegani, herra Monfils, juuri sanoi.
Averroesille omistetun teemapäivän suositteleminen sopi meille täydellisesti, mutta uskonnollisten ongelmien käsitteleminen ei enää kuulu parlamentin toimivaltaan.
Olen sitäkin enemmän pahoillani joutuessani lausumaan nämä sanat kun esittelijän perustelut sisälsivät mielenkiintoisen analyysin siitä vaikutuksesta, jota Averroesilla on voinut olla työnsä kautta. Lainaan teosta "Luento järjen käytöstä osoittamalla, missä suvaitsemattomuus syntyy" . Valitettavasti luento järjen käytöstä muuttui pian luennoksi islamista, jossa meille saneltiin, miten meidän pitäisi toimia ollaksemme suvaitsevia.
Minulla ei todellakaan ole aikomusta tuomita tätä mietintöä, vaan sanoa sen laatijalle, että vaikka olenkin monilukuisen väestön eurooppalaiseen yhteiskuntaan sisällyttämisen ja integroimisen kiihkeä kannattaja, minulla ei valitettavasti ole aikomusta kannustaa aktiivisesti euro-islamilaisen yliopiston luomista Eurooppaan, edistää imaamien ammatillista koulutusta eikä viedä onnelliseen loppuun muita, uskonnollisia menoja suosivia toimia.
Valitan liioiteltua käännettä, jonka tämä mietintö sai, kun taas toisaalta olen samaa mieltä siitä, että kulttuurien välinen vuoropuhelu on rikastuttavaa ja että sen on kehityttävä, ja että meidän on toimittava tässä tarkoituksessa.
Lopulta huolimatta joistakin suosituksista, joista olen samaa mieltä, minusta ei myöskään tunnu siltä, että tällä päätöslauselmalla voitaisiin muuttaa naisten kohtaloa sen enempää kuin maallikkouskonnon opetusta koulussa, vaikka kannatankin tätä suuntausta.
Olen sitä mieltä, että ryhmämme kieltäytyy äänestämästä tämän tekstin puolesta.

Ullmann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, nimi "Averroes" edustaa valistuksen perinteisiin perustuvaa islamin osaa ja Euroopan vapautumista. Kun Tuomas Akvinolainen halusi lainata hänelle tärkeintä vaikuttajaa Aristoteleen tulkinnassa, hänen tarvitsi sanoa vain kaksi sanaa: commentator dicit (kommentaattori sanoo). Hänen aikalaisensa tiesivät, että sillä tarkoitettiin Averroesta. Opin koulussa, että eurooppalainen kulttuuri perustuu antiikkiin, kristinuskoon ja germaanilaisuuteen.
Tärkeä mietintö, jota nyt käsittelemme ja josta voin vain kiittää valmistelijaa, muistuttaa, että tässä on vallalla muistinmenetys ja puutteellinen historiankuva. Siksi pidän - toisin kuin edellinen puhuja - aivan erityisen tärkeänä sitä, että ajatusta euroislamilaisesta yliopistosta edistetään. Se on kuitenkin tietenkin myös muistutus siitä, että ehdotettu ohjelma voi alkaa vaikuttamaan vasta silloin, kun islamin ja islaminuskoisten perustusoikeudellinen asema on muodostettu Euroopan unionissa ainoastaan siedetystä reunaelosta julkisesti hyväksytyn ja turvatun aseman suuntaiseksi.

Seillier
Arvoisa puhemies, mietintö sellaisena kuin kollegamme Mohamed Alí sen on meille tänään esitellyt, on tulosta runsaasta mielipiteiden vaihdosta ja monista keskusteluista, joita on käyty meille viime vuonna tehdyn ensimmäisen esittelyn jälkeen.
Mietintöön on tehty selvennyksiä ja tärkeitä tarkennuksia. Kuitenkin, hyvät kollegat, minun on sanottava teille - useiden minua edeltäneiden puhujien tavoin - että epäselvyyksiä on vielä, erityisesti kun puhutte demokratiasta. En lainkaan epäile haluanne kunnioittaa vapauksia sellaisina kuin me ne demokratioissamme käsitämme, mutta minun on kuitenkin esitettävä teille tämä kysymys. Voiko Koraani tarkoittaa sellaisenaan - toisin sanoen kirjaimellisessa muodossa, koska Koraanille on jo monien vuosisatojen ajan ollut tyypillistä olla puuttumatta tekstin tulkintaan ja teologiseen keskusteluun - muuta kuin pappisvaltaa?
Meidän on pohdittava tätä peruskysymystä. En epäile tarkoituksianne, mutta huomaan, että on oltava johdonmukainen. Jos Averroesin muistopäivän viettäminen pakottaa meidät pohtimaan kaikkia näitä asioita, pohtikaamme niitä hyvin rehellisesti. Mitä yliopistoon tulee, pitäisin tekemäänne ehdotusta paljon parempana eurooppalaista yliopistoa, jossa pyrittäisiin korkeimmalla tasolla ja aivan vilpittömästi totuuteen ja keskinäiseen arvostukseen, ja jossa pohdittaisiin uskonnon ja politiikan, uskon ja järjen, välisen suhteen ongelmia islamissa, juutalaisuudessa ja kristinuskossa sen eri muodoissa.
Toteatte tehtävän olevan valtava. Osoitan kunnioitukseni yhdessä tekemällemme työlle tässä valiokunnassa, mutta en voi yhtyä varauksetta tekemiinne ehdotuksiin niin kauan kuin joitakin epäselvyyksiä on vielä poistamatta.

Baldi
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, on selvää, että tällä mietinnöllä on ollut suuria alkuvaikeuksia: monta kuukautta on kulunut siitä, kun keskustelimme siitä komissiossa, ja vaikeuksia on ollut paljon.
Olen sitä mieltä, että Averroesin kuoleman 800-vuotispäivän juhlistaminen on tärkeä tilaisuus esitellä laaja-alaisia kulttuuriohjelmia vuoropuhelun vahvistamiseksi ja Välimeren altaan kulttuurin ja sivistyksen tuntemuksen arvostamiseksi. Kansojen vastavuoroinen tuntemus on kaiken inhimillisen rinnakkaiselon perusta, ja mikä olisi parempaa tuntemusta kuin oman kirjallisuuden tunteminen? Euroopassa on käännetty paljon teoksia arabiasta ja muista islamilaisista kielistä, ja tulokset ovat olleet yleisesti ottaen erinomaisia. Eurooppalaisen lukijan saataville on tuotava jatkossakin klassisia arabialaisia ja islamilaisia teoksia. Käännöksiin on kuitenkin suhtauduttava varauksella. Minulla on tässä erään Averroesin teoksen italiankielinen laitos - " L'accordo della legge divina con la filosofia" - jota aivan erityisesti voidaan tulkita monella eri tavalla, koska siinä esiintyvillä lauseilla voi kontekstista irrotettuina olla toinen, kirjaimellinen merkitys.
Symbolisesta näkökulmasta tämä teemapäivä voi olla sopiva tilaisuus korostaa keskusteluissa ja muissa tilaisuuksissa Averroesin ajatusten uudenaikaisuutta ja haastetta, jota meille merkitsee kolmannen vuosituhannen koitto ja taistelu syrjäytymistä ja muukalaisvihaa vastaan, jotka kumpuavat taantumuksellisuudesta, tietämättömyydestä ja ennakkoluuloista, jopa meidän yhteisössämme, jossa vaaditaan aina demokratian, moniarvoisuuden ja ihmisoikeuksien kunnioittamista.
On siis tarpeen vahvistaa vuoropuhelua islamilaisen maailman kanssa, toisin sanoen suhteita Euro-Välimeren alueen valtioihin muun muassa Meda-ohjelman kautta paitsi sosioekonomisten asioiden myös ensisijaisesti kulttuuriin ja sivistykseen liittyvien asioiden osalta, jotka ovat jokaisen kulttuurin ja demokratian perusta. Vain omien juurien, oman historian ja omien perinteiden tuntemus antaa mahdollisuuden ymmärtää sellaisia arvoja kuten rauha, solidaarisuus ja suvaitsevaisuus, jotka ovat Euroopan rakentamisen peruspilarit. Perusoikeuksia ja yksilön, niin naisen kuin miehenkin, arvoa on kunnioitettava tasapuolisesti, ja niitä on tarkasteltava rauhanomaisesti islamilaisen maailman kanssa tuomitsematta ja syrjimättä, erityisesti mitä tulee naisasiaan. Olen myös sitä mieltä, että tästä aiheesta tai tällä alueella on todella tärkeää käydä rakentavaa vuoropuhelua, mutta on yhtä tärkeää, ettemme aseta määräyksiä, koska vuoropuhelu voi rikastuttaa kulttuuriamme, sivistystämme ja kokemusmaailmaamme vain, jos onnistumme saamaan aikaan sen, mitä pidämme tärkeänä ja mistä olemme aina puhuneet, eli selkeän ja rauhallisen tiedonvaihto-, vuoropuhelu- ja neuvotteluyhteyden.

Féret
Arvoisa puhemies, 40 vuotta profeetta Muhammedin kuoleman jälkeen vuonna 632 islam hyökkäsi viidesti Konstantinopolia vastaan ja aloitti näin yli tuhatvuotisen sodan Eurooppaa vastaan, koskapa 2000-luvun kynnyksellä selkkaus jatkuu yhä.
Kollegamme Mohamed Alí haluaisi aloittaa islamin ja Euroopan kansakuntien välisen rauhan käyttäen tekosyynä Averroesin, espanjalaisen keskiaikaisen filosofin - josta tuli aikoinaan hyvin kiistelty, koska hän puolusti kaksiselitteistä teoriaa - kuoleman 800-vuotispäivää. Kunnioitan islaminuskoa, joka on harjoittajiensa yksityisasia. Voidaanko kuitenkaan puhua rauhasta, kun arvoisa kollegamme kutsui Euroopan parlamentin kulttuuriasiain valiokuntaan Louvainin yliopiston arabialaisen filosofian keskuksen entisen johtajan, joka julkaisi Beirutissa samaan aikaan kirjasen, jossa hän osoitti suosiotaan 7 kristityn munkin joukkomurhalle Tibéhirinessä?
Voidaanko puhua rauhasta, kun Roomassa avattiin 1995 paavien ja Caesarin kaupungin sydämessä Euroopan suurin moskeija ikään kuin Jumalamme vielä kovemmaksi pilkkaamiseksi, kun Hänen pappejaan murhataan raa'asti Välimeren toisella puolella? Voidaanko puhua rauhasta, kun Kyproksen saari, joka on osittain Euroopan maaperällä, ja Konstantinopoli, eurooppalainen keisarillinen kaupunki, on vielä vapauttamatta?

Oostlander
Arvoisa puhemies, tämä kollega Mohamed Alín mietintö saa minut ajattelemaan kaikkein kiinnostavimpia filosofian luentoja, joita sain seurata opiskellessani protestanttisessa yliopistossa. Nämä luennot osoittivat, kuinka paljon yhteistä eurooppalaisilla ja arabialaisilla teologian ja filosofian oppirakennelmilla on. Mistä tämä sitten johtuu? Kaikki johtuu siitä, että sellaiset henkilöt kuten Averroes ovat tulkinneet ja selittäneet Aristoteleen ajatuksia sekä kääntäneet niitä Eurooppaa varten ja että me olemme päässeet osallisiksi niistä tämän kiertotien kautta.
Mielestäni on erityisen tärkeää, että tällaisessa mietinnössä myös ilmaistaan kunnioitusta sitä kohtaan, mikä on muslimi- ja arabimaailman ja erityisesti muslimimaailman osuus eurooppalaisessa kulttuurissa. Mielestäni tämän kunnioituksen täytyy näkyä, koska muslimien vaikutus eurooppalaiseen yhteiskuntaan on hyvin suuri tieteessä, filosofiassa ja kulttuurissa sekä nykyisin luonnollisesti myös sosiaalisessa elämässä ja taloudessa.
Islamia syytetään luonnollisesti kaikenlaisista virheistä tiettyjen muslimien käyttäytymisen vuoksi. Sama päteee luonnollisesti myös kristittyjen, sosialistien ja liberaalien tekoihin. Niitä kaikkia ei liioin saa laskea kristinuskon, sosialismin ja liberalismin tiliin. Mielestäni on aivan oikein, että herra Alí tekee aloitteen puolustaakseen asiaa.
Mietinnössä on kaksi vakavaa kohtaa, jotka herättävät meidän vastustuksemme ja joista molemmat koskevat uskonnollisen yhteisön ja valtion toimivaltojen eroa. Yksi kohta on täysin selkeä. 11 f kohdassa on kysymys islaminuskon tieteellisestä keskuksesta. Olen kannattanut tätä asiaa jo vuosien ajan, ja onneksi Alankomaissa on nyt tapahtumassa jotain asian suhteen. Tämä sopii hyvin Alankomaiden perustuslain puitteisiin, koska sen mukaan kaikilla uskonnoilla on samat oikeudet. On oikein hyvä, että muslimiyhteisöt voivat käyttää tässä yhteydessä imaamejaan, joilla on yhteiskunnassamme sosio-kulttuurinen rooli. Emme voi kuitenkaan politiikan lähtökohdista sanoa, minkälaista teologiaa täytyy opettaa. Voimme toivoa, että se on modernia, liberaalia tai eurooppalaista, mutta emme voi mennä mainitsemaan asiaa tällaisessa asiakirjassa. Se on vakava loukkaus toimivaltuuksien rajoja vastaan.
Toinen asia on 10 kohta, johon sisältyy tiettyjä henkilöitä vastaan kohdistettu elementti, joka ei myöskään pidä paikkaansa muslimien nykytilanteessa. Jopa Alankomaiden hallitus, jossa ei ole mukana lainkaan kristillisdemokraatteja, on tunnustanut, että islamiin perustuva hollanninkielinen opetus yläasteen ja lukion tasolle saakka on usein muslimien tasa-arvopyrkimysten kannalta erinomainen asia. Tähän sopii myös yliopisto, josta on juuri mainittu. Mielestäni on täysin väärin ja muslimien kannalta hyvin vahingollista, jos tämän mietinnön avulla rajoitetaan heidän valinnanvapauksiaan. Me emme saa tehdä niin, eikä meidän pidä herättää epäluuloja määräämällä, millaista ajatuksia heidän laitoksissaan täytyy kehitellä, koska emme kuitenkaan onnistu siinä. Haluankin vedota herra Alíin, jotta hän huolehtisi siitä, että nämä kaksi kohtaa poistetaan ehdotuksemme mukaisesti, koska muuten hän ei saa meidän ääniämme. Se olisi todella suuri vahinko.

Antony
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, pelkäänpä, että Averroesia kohdellaan tänä iltana todella kaltoin. Pelkään nimittäin, että hänen kantansa on todellisuudessa hyvin kaukana niistä huolenaiheista, jotka näyttävät innoittavan toinen toistaan seuranneita puhujia. Averroesin taival islamin piirissä on vähintäänkin salaperäinen, eikä sovi missään tapauksessa oikeaoppisen islaminuskon puitteisiin. Averroes merkitsee islamille päinvastaista kuin rabbi Maimonides juutalaisuudelle. Haluan omalta osaltani sanoa herra Mohamed Alílle, ettei hänen pidä huolestua. En pyri täällä luvallanne sanoen esiintymään poissulkemisen ja muukalaisvihan kannattajana, ja olen tutkinut paljon Averroesia. Tietääkö kuitenkaan esimerkiksi herra Mohamed Alí, että meillä ei ole Averroesin pääteoksen "De Anima " arabiankielistä alkutekstiä, vaan varsin keskinkertainen latinankielinen käännös, jonka Michel Scot laati Palermon hovissa Fredrik II: n pyynnöstä? Averroesin työstä menetettiin sitä paitsi korvaamattoman paljon sen alkuperäisessä kreikankielisessä tekstissä.
Haluaisin sanoa myös, että Averroes on aikakautensa ihminen, mutta aikakauden, jonka puoleen olisi sopivaa kääntyä, ei ideologiset silmälaput silmillä vaan kaikella halutulla objektiivisuudella. Suuri historioitsija Jean Dumont, Amiot-Dumontkustantamon johtaja, on käsitellyt asiaa upeassa kirjassaan " L'Église au risque de l'histoire " (Kirkko historian uhalla), samoin kuin suuri israelilainen historioitsija Bat-Ye-Or. Se on islamin Espanjan valloittamista kuvaavaa historiaa. Se ei ole aivan idyllistä, kuten meille uskottelevat ne, jotka kertovat meille satuja aiheesta. Siitä on todisteena juutalaisten asema. Se on kiistämätön asia, aivan kuin kristittyjen murhatkin. Tämä historia kuvasi siirtomaiden perustamista ja Espanjan Reconquista, Espanjan valtaaminen takaisin maureilta, siirtomaavallan purkamista. Olisimmeko tässä todistamassa siirtomaavallan purkamista?
Mitä moskeijoihin tulee, joiden osalta herra Mohamed Alí valittaa, ettei niitä rakenneta lisää Eurooppaan, haluaisin kysyä, kiinnostaisiko häntä vastavuoroisuus. Missä ovat Saudi-Arabian kirkot? Onko niitä 1 500, yhtä paljon kuin Ranskassa on moskeijoita? Onko niitä 100, onko niitä 10, onko niitä ainoatakaan Saudi-Arabiassa? Wahhabiittien edustama islam vainoaa kristittyjä eikä salli heidän harjoittavan uskontoaan missään. Entä mikä on tilanne Algeriassa, pyhän Augustinuksen mailla? Mikä on kristinuskon asema islamilaisessa maailmassa tällä hetkellä? On totta, että on viisaita islaminuskoisia ihmisiä, jotka haluaisivat Koraaniin perustuvan oikeusjärjestyksen, sarian, noudattamisen päättyvän, koska se edustaa, kuten erinomainen kollegani rouva Seillier on sanonut, nykyisin pappisvaltaa, joka on lievästi sanottuna soveltumaton nykyaikaiseen maailmaan.
Siis "kyllä" Averroesin ajatuksille, mutta siinä tapauksessa kaikille niiden puolille! Jos haluamme järjestää Euroopassa Averroesille omistetun teemapäivän, hyvä on, järjestäkäämme se myös Al Azhar -yliopistossa Kairossa. Järjestäkäämme Averroesille omistettu teemapäivä Tunisissa. Järjestäkäämme Averroesille omistettu teemapäivä Saudi-Arabiassa. No, sanonpa teille: he eivät hyväksy sitä, koska Averroes on kirottu islamissa, islamissa, joka ei anna meille kristityille hiukkaakaan vapautta niissä maissa, joissa se on vallalla, paitsi kun on kyse niin avomielisestä miehestä kuin Saddam Husseinista, joka hyväksyy katedraalien rakentamisen Irakiin, katedraalien, joita amerikkalaiset lentokoneet valitettavasti pommittavat.

Oreja Aguirre
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, kieltämättä minun on sanottava, Mohamed Alí, että olin todellakin liikuttunut kuullessani Averreosin nimen tässä salissa - hän oli henkilö, jonka elämää ja ajatuksia opiskelimme koulussa - ja haluan onnitella teitä aloitteestanne erittäin vilpittömästi.
Teidän aloitteenne oli oikein myönteinen. En aio käsitellä nyt historiallisia aiheita, mutta uskaltaisin sanoa - en voi muutakaan - että islamin läsnäolo Espanjassa ei merkinnyt ainoastaan siirtomaavaltaa. Se merkitsi paljon enemmän. Se merkitsi molemminpuolista rikkautta, josta nykyisin nautimme, ja juuri espanjalainen tuntee - minä itse tunnen - nykyisin ansainneensa sen, mitä tarkoitetaan islamilla, mitä tarkoitetaan juutalaisella maailmalla ja mitä tarkoitetaan kristityllä maailmalla. Minun mielestäni nämä kolme kulttuuria muodostavat jokaisen itsensä espanjalaiseksi tuntevan kulttuuritodellisuuden.
Haluan onnitella teitä mietinnöstänne, herra Mohamed Alí. Haluan onnitella teitä siitä, että ehdotatte Averroesille omistetun eurooppalaisen teemapäivän viettämistä, jolla ei pyritä ainoastaan osoittamaan kunnioitusta suurelle ajattelijalle, suvaitsevaisuuden, tiedon ja rationalismin puolustajalle, vaan myös, tämä on ymmärtääkseni mietintönne tarkoitus, edistämään kulttuurien välistä vuoropuhelua syrjäytymisen välttämiseksi, jotta suvaitsemattomuus ja muukalaisviha pystytään voittamaan. Näin olen ymmärtänyt ja näin tulkitsen mietintönne.
Komissio on tietoinen islamilaisen sivilisaation vaikutuksesta eurooppalaisessa kulttuurissa sekä niistä sosiaalisen ja kulttuurisen integraation ongelmista, joita on eurooppalaiseen islamiin kuuluvilla kansoilla, jotka meidän on otettava mukaan yhteiskuntaamme kunnioittaen niiden omaa identiteettiä. Näin ollen komissio on vakuuttunut siitä, että vapaan ja avoimen eityisesti uusille sukupolville suunnatun keskustelun edistäminen on arvokasta ja tärkeää.
Haluan muistuttaa, että tämän vuoropuhelun vauhdittamiseksi on tehty monia aloitteita: Euromed-ohjelmissa kehitellään yhteistyötä Nuorten Eurooppa -ohjelman ja Välimeren alueen ohjelmien kanssa; ammatillisen koulutuksen alueella Torinon säätiö pyrkii laajentamaan ohjelmia ja avaamaan niitä myös Keski- ja Itä-Euroopan maille; viime huhtikuussa pidetyn Tukholman konferenssin yhteydessä keskusteltiin kulttuureista ja sivilisaatioista Barcelonan julistuksen seurannan puitteissa; parin päivän päästä - ja olen todella pahoillani, etten voi itse osallistua - 25. ja 26. syyskuuta pidetään Rhodoksessa kulttuurija viestintäministerien Euro-Välimeri-kokous; ja mitä kulttuurialaan tulee, komissio on esittänyt parlamentille uuden puiteohjelman, josta keskustellaan parhaillaan toimielimissämme ja jossa painotetaan nimenomaan kulttuurien välisen vuoropuhelun merkitystä rauhaa ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistävänä tekijänä.
Haluan sanoa teille, että komission mielestä tämä mietintö tulee ehkä vähän myöhässä, jotta voisimme toteuttaa ehdottamanne kunnianosoituksen vuoden loppuun mennessä. Olisi ryhdyttävä päättäväisiin sekä järjestely- että rahoitustoimiin, mutta aikaa tai käytettävissä olevia varoja ei juurikaan ole. Komissio on kuitenkin sitä mieltä - kuten rouva Baldi sanoi erinomaisella tavalla - että puhuminen suurten Averroesin kaltaisten islamilaisten ajattelijoiden työstä ja arvoista voi olla etuoikeutettuna lähtökohtana keskinäisen tuntemuksen sekä suvaitsevaisuuden ja ymmärtämyksen ilmapiirin edistämiselle, joiden on oltava meidän rikkaiden ja monimuotoisten kulttuuriemme välisen todellisen keskustelun perustana. Sen vuoksi haluan sanoa teille, että otamme tämän huomioon ja että teemme kaiken mahdollisen sen eteen, että löydämme lähitulevaisuudessa tavan osoittaa kunnioitusta sekä Averreosille henkilönä että hänen aattelleen ja hänen ajatustensa merkitykselle nykyaikana.

Puhemies
Paljon kiitoksia, komissaari Oreja!
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 12.00 .
(Istunto päättyi klo 23.00.)

