Istuntokauden uudelleenavaaminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin perjantaina 20. marraskuuta 1998 keskeytetyn istuntokauden uudelleen avatuksi.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Minulla on ilo parlamentin puolesta toivottaa tervetulleeksi lehterille saapunut herra Kolben johtama Amerikan yhdysvaltain kongressin valtuuskunta.
Parlamentti on iloinen tästä vierailusta.

Puhemies
Herra Valdivielso de Cuélla on puheenvuoro.

Valdivielso de Cué
Arvoisa puhemies, haluaisin viitata erääseen asiaan, josta meillä on jatkuvasti tapana esittää pyyntöjä täysistunnoissa: siihen, että täällä ei käytettäisi matkapuhelimia, koska ne häiritsevät istuntojen asianmukaista kulkua.
Pyydän arvoisalta puhemieheltä, että ryhdyttäisiin konkreettisiin ja erityisiin toimiin sekä täysistunnoissa että valiokuntien istunnoissa, jotta vältyttäisiin siltä, että puhelinsoitot häiritsevät itse asiaa eli niiden kysymysten käsittelyä, joita äänestäjämme ovat antaneet meidän ratkaistaviksemme.
Lisäksi meille kaikille annetaan onneksi jonkin verran rahaa, meille annetaan määrärahoja avustajia varten, ja mikäli tapahtuu jotakin todella kiireellistä, avustaja toimittaa meille lapun ja voimme saada asian tietoomme.
Pyydän hartaasti, että saataisiin aikaan lopullinen ratkaisu, jotta näiltä häiriöiltä vältyttäisiin. Paljon kiitoksia.

Puhemies
Kiitos, herra Valdivielso. Pyydämme kvestorikollegiota ryhtymään tarvittaviin toimiin ongelman ratkaisemiseksi.

Esityslista
Puhemies
Tämän istuntojakson eli keskiviikon ja torstain istuntojen käsittelyjärjestys on vahvistettu. Siihen on kuitenkin ehdotettu seuraavia muutoksia:
Keskiviikko: Tillichin ja Tomlinsonin mietintöä esityksestä korjaavaksi ja täydentäväksi talousarvioksi nro 1/1998 - pääluokka III - Komissio, joka edellisellä istuntojaksolla merkittiin tämän päivän esityslistalle, ei käsitellä, sillä neuvosto ei ole hyväksynyt talousarvioesitystä. Näin ollen se lykätään joulukuun Strasbourgin istuntojaksolle.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, haluaisin tehdä ryhmäni nimissä ehdotuksen tämänpäiväisen kokouksemme ensimmäisenä käsiteltävästä asiasta. Tilanne on sellainen, että herra Santer aikoo tehdä kyselytunnilla konkreettisen ehdotuksen uudesta petosten vastaisen taistelun välineestä Euroopan unionissa. Ongelmana on se, että talousarvion valvontavaliokunta on jo pitkään pyytänyt Euroopan komissiolta, että se esittäisi talousarvion valvontavaliokunnalle konkreettisia ehdotuksia 1. joulukuuta mennessä. Niin ei kuitenkaan ole tapahtunut. Samalla komissio tulee tänään tänne kyselytunnille, jonka aikana ei kuitenkaan voida käydä oikeaa perusteellista keskustelua. Tämän vuoksi ryhmämme pyytää, että komission puheenjohtaja Santerin selityksen jälkeen jokainen ryhmä saisi aluksi kolme minuuttia puheaikaa, jotta voitaisiin muotoilla perusteellisesti ainakin yksi kannanotto. Voin sanoa teille, arvoisa puhemies, että talousarvion valvontavaliokunta oli yksimielinen siitä, että on erityisen harmillista, että näin tärkeää aihetta ei voida käsitellä varsinaisessa keskustelussa. Siksi pyydän teitä esittämään ehdotukseni tässä istunnossa.

Theato
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, pidän tätä ehdotusta hyvänä. Saamme aivan piakkoin asiakirjan, joka muodostaa perustan uudelle petosten vastaiselle yksikölle. Olemme hyvin yllättyneitä siitä, että saamme sen nyt, eilen ja toissapäivänä pidettyjen hyvin intensiivisten istuntojen jälkeen.
En halua pitää itsepintaisesti kiinni tietystä päivämäärästä, mutta kun kerran saamme asiakirjan eteemme hienosti painettuna ja kaikilla kielillä, olisi kaiketi ollut paikallaan toimittaa tämä ehdotus jo toissapäivänä tai viimeistään eilen talousarvion valvontavaliokunnalle, joka on asiasta vastaava valiokunta, jotta olisimme voineet valmistella sitä koskevat keskustelupuheenvuorot. Tämä on kriteeri, jolla on merkitystä vastuuvapauden myöntämisen kannalta vuodeksi 1996. Joudun toteamaan, että olen erittäin pettynyt siitä, että menettelytavaksi oli valittu tämä, kun kerran asiakirjat ovat täydellisinä ja valmisteltuina olemassa. Siksi olisikin paikallaan käydä asiasta varsinainen keskustelu!
(Suosionosoituksia)
Puhemies
Rouva Theato, saamieni tietojen mukaan komissio on hyväksynyt asiakirjan tänä aamuna. Kun se toimitetaan meille virallisesti, noudatetaan työjärjestyksen mukaisia muodollisuuksia, toisin sanoen se toimitetaan talousarvion valvontavaliokunnalle ja parlamentti käsittelee aikanaan kyseisen valiokunnan mietintöä. Emme voi nyt poiketa normaaleista muodollisuuksista ja korvata valiokunnan mietintöä tarkistuksineen ja siitä käytävine keskusteluineen improvisoidulla keskustelulla, jossa jokaisella poliittisella ryhmällä on kolme minuuttia aikaa. Se ei ole työjärjestyksen mukaista, enkä voi tehdä niin.
Joka tapauksessa komission puheenjohtaja pyytää minulta puheenvuoroa ja annan sen hänelle, koska häneen on viitattu.

Santer
Arvoisa puhemies, olen hieman hämmästynyt kuulemastani keskustelusta. Siitä asti kun tulin tänne vuonna 1995, komissiota on pyydetty antamaan tuoreimmat tiedot parlamentille niistä päätöksistä, jotka on tehty komissiossa keskiviikkoaamuisin. Näin teemme tänään. Parlamentti saa siis keskustelusta tuoreimmat tiedot. Olisitteko halunneet, että olisin esitellyt ne tänä aamuna tai piakkoin lehdistölle ja että parlamentti olisi saanut ne vasta huomenna tai ylihuomenna? Komissio antaa siis täällä tuoreimmat tiedot Euroopan parlamentille, ja luulen, että on pidettävä kiinni myös institutionaalisista ja parlamentaarisista säännöistä, sellaisina kuin ne ovat jäsenvaltioissamme voimassa.
Torstai:

Puhemies
Muistutan arvoisille jäsenille, että koko aamupäivä on varattu äänestyksille. Niihin lisätään vielä seuraavat kohdat:
työjärjestyksen 66 artiklan 7 kohdan mukaisesti suositus kirjeen muodossa kadmiumia sisältävien lannoitteiden markkinoille saattamisesta Itävallassa, Suomessa ja Ruotsissa (talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta); -työjärjestyksen 99 artiklan mukaisesti Schierhuberin laatima mietintö (A4-0434/98) sisävesiliikenteestä (liikenne- ja matkailuvaliokunta); -työjärjestyksen 99 artiklan mukaisesti Langenin laatima mietintö (A4-0440/98) Saksaan ja Itävaltaan sovellettavan väliaikaisen poikkeustoimenpiteen voimassaolon jatkamisesta (talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevä valiokunta); -Ferrin laatima mietintö (A4-0400/98) lisäeläkkeistä, josta toimitettavaa äänestystä lykättiin marraskuun istuntojaksolla (oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta); -päätöslauselmaesitykset - luku B7-70 ihmisoikeuksia ja kansanvaltaa koskevat budjettikohdat, joista keskusteltiin 17. marraskuuta.Mikäli huomautettavaa ei ole, asia on näin päätetty.

Puhemies
Euroopan parlamentin työjärjestyksen 97 artiklan mukaisesti neuvosto on pyytänyt kiireellistä käsittelyä ehdotuksesta neuvoston asetukseksi demokratian ja oikeusvaltion kehittämisen ja lujittamisen yleistä tavoitetta sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen tavoitetta edistävien kehitysyhteistyötoimien täytäntöönpanon edellytyksistä (9581/98 - C4-0507/98-97/0191(SYN)).
Kehitys- ja yhteistyövaliokunta on jo hyväksynyt Torres Couton tästä asiasta laatiman mietinnön, joka on määrä sisällyttää seuraavalle istuntojaksolle.
Herra Rocardilla on puheenvuoro toimivaltaisen kehitys- ja yhteistyövaliokunnan mielipiteen esittämiseksi.

Rocard
Arvoisa puhemies, kehitys- ja yhteistyövaliokunta on hieman neuvoton kiireellisyyttä koskevan ongelman osalta. Haluaisin sanoa teille samoin kuin kaikille kollegoillemme hyvin lujasti, että herra Torres Couton mietintö on tärkeä mietintö, josta olemme keskustelleet paljon ja johon olemme esittäneet monia tarkistuksia, mutta jonka esitämme ylpeinä täysistunnollemme. Olemme lisäksi sitä mieltä, että mietinnön hyväksymisellä on kiire Euroopan unionin politiikan suuntaviivojen kannalta.
Kun saimme kuulla, että puheenjohtajamaa Itävalta halusi kovasti lopettaa tämän asiakokonaisuuden käsittelyn ja hyväksyä päätöksen ennen puheenjohtajakautensa päättymistä, kiittelimme tätä halua, kannustimme puheenjohtamaa Itävaltaa ja toivoimme, että parlamentin määräajat sallisivat päätöksen hyväksymisen, mikä sai minut kannattamaan kiireellisyyttä täällä teidän kuullen. Sitä paitsi komissio, joka kokoontui tänne eilen ylimääräiseen istuntoon - kiitän teitä, arvoisa puhemies, koska istunto pidettiin teidän aloitteestanne - äänesti asian puolesta yksimielisesti.
Nyt on kuitenkin niin, että tämänpäiväisen täysistunnon aikataulu on varsin kuormitettu ja että esittelijä ei ole aivan valmis siihen, että keskustelua käytäisiin kiireellisesti suotuisissa oloissa, joten minun on pakko valiokunnan puheenjohtajana sanoa niille valiokuntamme jäsenille, jotka äänestivät eilen kiireellisyyden puolesta, ettei heidän tarvitse tuntea omantunnontuskia siitä ristiriidasta, joka asettaa vastakkain kunnioitettavan ja laadukkaan keskustelun käymisen vaikeuden - keskustelun, jollaista emme voi käydä - ja parlamentin tehokkuuteen pyrkimisen, jonka vuoksi joutuisimme äänestämään lähes ilman keskustelua. Toimeksiantajillemme siis äänestysvapaus, siinä kaikki, mitä voin sanoa, ja muun parlamentin osalta luotan parlamentin viisauteen.
Olemme hyväksyneet kiireellisyyden ja puheenjohtajamaa Itävallan halun saattaa asia päätökseen. Tämä edellyttäisi sitä, että keskustelu käytäisiin tänä iltana ja että huomenna äänestettäisiin. Koskapa ehdot eivät ole vielä aivan täyttyneet, luotan parlamentin viisauteen.

Puhemies
Haluaako joku esittää vastakkaisen mielipiteen?
Herra Galeote, teillä on puheenvuoro.

Galeote Quecedo
Arvoisa puhemies, mielestäni herra Rocard ilmaisi hyvin selvästi ensimmäisen perustelun kiireellistä käsittelyä koskevaa pyyntöä vastaan, ja se on se, ettei esittelijä herra Torres Couto ole läsnä tässä istunnossa, koska hänen mietinnöstään ei ollut määrä äänestää tässä istunnossa. Näin ollen pelkästään jo kohteliaisuudesta esittelijää kohtaan emme mielestäni voi nopeuttaa menettelyä.
Haluaisin kuitenkin mainita lisäperusteluna erään keskeisen asian. Euroopan komissio on komissaari van den Broekin välityksellä ottanut viime hetkellä esille teknisen avun toimistojen, kuten esimerkiksi European Human Rights Foundation -järjestön, rahoitusta koskevan ongelman, jota ei voida ratkaista tekemällä lisäystä vuoden 1999 talousarvion jo olemassa oleviin huomautuksiin, vaan ne nimenomaan edellyttävät tarkistusta. Koska tämän kysymyksen ratkaiseminen on siis tärkeää, meidän on ehdottomasti saatava riittävästi aikaa näin vakavan aiheen käsittelyyn, ja mielestäni on sopimatonta äänestää huomenna hätäisesti näin tärkeästä päätöslauselmasta.

Puhemies
Kiitos, herra Galeote.
Toimitan äänestyksen kiireellistä käsittelyä koskevasta pyynnöstä.
(Parlamentti hylkäsi pyynnön.)

Puhemies
Työjärjestyksen 99 artiklan 2 kohdan mukaisesti olen ottanut vastaan 31 jäsenen esittämän vastalauseen, jotta Porton mietintöön ei sovellettaisi menettelyä ilman keskustelua. Näin ollen kyseisen artiklan nojalla Porton mietintö merkitään myöhempään istuntoon mietintönä, josta keskustellaan.

Huomisen komissio
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana komission tiedonanto " Huomisen komissio" .
Annan puheenvuoron komission puheenjohtaja herra Santerille.

Santer
Arvoisa puhemies, hyvät jäsenet, olen tosiaankin tullut puhumaan teille kahdesta asiakokonaisuudesta, jotka ovat herättäneet viime aikoina suurta huomiota ja jotka kiinnostavat tätä parlamenttia erittäin paljon, kuten olen alustavissa keskusteluissa kuullut. Kyse on UCLAFin tulevaisuudesta ja vastuuvapauden myöntämisestä vuodeksi 1996. Koska molemmat aiheet liittyvät suoraan komission toimintaan ja siihen, miten se on järjestetty, käytän tilaisuutta hyväkseni mainitakseni aloittamani sisäisten uudistusten laajan työmaan, jonka aion saada päätökseen vuonna 1999. Pohdintamme on lähdettävä perustoteamuksesta. Eurooppa voi hyvin, suuret asiakokonaisuudet edistyvät, saavutettu yhdentymistaso on erittäin korkea. Itse Euroopan menestys puhuttelee meitä ja edellyttää toimintamme ja toimintatapojemme mukauttamista. Euroopan yhdentymistä on rakennettava jatkuvasti, ja sitä on vahvistettava. Toimielimet ovat tämän prosessin henki ja työväline. Siinäpä yksi syy lisää suojella toimielinten välistä luottamuksellista ilmapiiriä tai hallita keskinäisiä suhteitamme vastuuntuntoisesti. Minua huolestuttaa se ilmapiiri, jossa joitakin keskusteluja käydään. Haluaisin osaltani myötävaikuttaa levollisen ja yhteiselle tavoitteellemme, eli tulevaisuuteen määrätietoisesti suuntautuneelle Euroopalle, suotuisan ilmapiirin luomiseen.
Arvoisa puhemies, viime lokakuussa käyty keskustelu Böschin mietinnöstä antoi tilaisuuden esittää joitakin kysymyksiä unionin harjoittaman petostentorjunnan tulevaisuudesta. Totta puhuen tällä alalla on saavutettu suurta edistystä vuodesta 1995 lähtien. UCLAFin toimivaltuuksia on laajennettu; se korotettiin työryhmän asemaan vuonna 1997. Hyväksyimme heinäkuussa 1998 UCLAFin toiminnan kokonaiskehyksen, jota seuraavat muutaman päivän kuluttua yksityiskohtaiset säännöt soveltamisen osalta.
UCLAFin tehokkaan toiminnan ansiosta on voitu paljastaa joitakin tapauksia, joihin on sekaantunut komission virkamiehiä. Tästä huolimatta parlamentti on useaan otteeseen ottanut esille kysymyksen tutkijoidemme itsemääräämisoikeudesta ja riippumattomuudesta. Vakuutan jälleen painokkaasti, että he ovat aina työskennelleet täysin vapaasti.
On kuitenkin turvallista tehdä selvä ero tutkijoiden ja tutkittavien välillä. Kaikenlaisen monimielisyyden välttämiseksi ei pidä pysähtyä puolitiehen, vaan viedä ulkoistamista koskeva keskustelu loppuun. Olemme siis tulleet siihen johtopäätökseen, että sellaisen täysin riippumattoman yksikön luominen, joka ei olisi mitenkään riippuvainen komissiosta tai mistään muusta toimielimestä, on kaikkein tehokkain ja helpoimmin puolustettava ratkaisu saavuttaaksemme Böschin mietinnön tavoitteen, mietinnön, jonka kanssa olemme samoilla linjoilla.
Arvoisa puhemies, tähän on kuitenkin tehtävä kaksi tärkeää täsmennystä. Ensinnäkin tulevan yksikön ainoana tehtävänä tulee olemaan tutkimusten tekeminen niin jäsenvaltioissa kuin kaikissa toimielimissäkin ja yhteisön elimissä. Yksikkö ei tule huolehtimaan lainsäädäntöaloitteista eikä petostentorjunnasta, joka kohdistuu unionin ja jäsenvaltioiden välisiin taloudellisiin etuihin; komissio hoitaa edelleen näitä tehtäviä perustamissopimuksen mukaisesti.
Sitten haluan korostaa, että odotettaessa uuden rakenteen voimaantuloa, nykyinen UCLAF jatkaa työtään petostentekijöiden jäljittämiseksi komission viime heinäkuussa määräämissä rajoissa.
Eilisiltana hyväksytty ehdotuksemme on nyt Euroopan parlamentin ja neuvoston käsiteltävänä. Ehdotuksemme sisältää yksikön tavoitteiden ja hallintorakenteen ohella tutkimusten suorittamisen perusperiaatteet, siinä määrätään yksikön suhteista toimielimiin ja yksikön toiminnan sääntöjenmukaisuuden valvonnasta. Jokainen kantakoon nyt oman vastuunsa. Minä olen kantanut omani. Nyt on parlamentin ja neuvoston kannettava omansa. Jos poliittista tahtoa löytyy, päätös voidaan tehdä kuuden kuukauden kuluessa. Minua rohkaisi se, miten myönteisesti valtioiden ja hallitusten päämiehet suhtautuivat tätä ongelmaa koskevaan esitykseeni Pörtschachissa. Olen myös varma siitä, että tämä parlamentti, joka on asettanut yhdeksi päätavoitteekseen torjua niitä petoksia, jotka kohdistuvat Euroopan unionin etuihin, tekee kaikkensa edistääkseen tätä tärkeää asiakokonaisuutta.
Arvoisa puhemies, petostentorjunta on yksi vastuuvapautta koskevassa keskustelussa mainituista näkökulmista. Meillä on tilaisuus keskustella vastuuvapaudesta joulukuun istuntojakson aikana. Haluaisin kuitenkin sanoa asiasta muutaman sanan jo nyt, kun julkinen keskustelu on laajalti ottaen jo aloitettu.
Euroopan parlamentti lisäsi 31. maaliskuuta antamassaan päätöslauselmassa vastuuvapauden myöntämiseen varainhoitovuodeksi 1996 kokonaisen joukon ehtoja, joista jotkin liittyvät tähän varainhoitovuoteen 1996 ja joista toiset ovat yleisluonteisempia.
Komissio vastasi selvästi ja rakentavasti jokaiseen kysymykseenne. Yksityiskohtainen tietoja sisältävä asiakirja on saatavillanne. Minulla ei ole mitään sitä vastaan, arvoisa puhemies, että asiakirja annetaan kaikille Euroopan parlamentin jäsenille, aivan päinvastoin.
On vielä kaksi tai kolme kiistanalaista kohtaa, joiden osalta en voi noudattaa Euroopan parlamentin pyyntöjä. Tiedätte, että aina kun UCLAF on esittänyt epäilyjä petoksista, olemme vieneet asian oikeuteen. En ole milloinkaan tinkinyt tästä periaatteesta, enkä tingi. MEDin osalta en voi yksinkertaisesti hyväksyä sitä, että koko asiakokonaisuus siirretään oikeusviranomaisille, koska UCLAF ei ole esittänyt epäilyjä petoksista. Pettäisimme velvollisuutemme toimiessamme toisin, eikä se sitä paitsi sopisi yhteen sen ajatuksen kanssa, joka minulla on oikeusvaltiosta.
Mitä tulee parlamentin oikeuteen saada sellaista tietoa, jonka avulla se voi harjoittaa valvontaansa, kyse on tietysti demokratioidemme loukkaamattomasta periaatteesta. Olen itse hyvin kiintynyt siihen. Kannatan mahdollisimman laajaa avoimuutta, mutta sellaista avoimuutta, joka sopisi yhteen oikeuden ja asiakokonaisuuksien hyvän etenemisen kanssa. Olen edennyt hyvin pitkälle tähän suuntaan. Olen välittänyt Euroopan parlamentille sellaisia asiakirjoja, joita ei oman pitkän kokemukseni mukaan välitetä kansallisella tasolla kansallisille parlamenteille.
On kuitenkin välttämätöntä tehdä ero kahden tapauksen välillä: toisaalta sen välillä, että parlamentilla on yleinen oikeus saada tietoa valvontatehtävänsä nojalla ja toisaalta niiden erityistapausten välillä, jotka edellyttävät erityistä luottamuksellista käsittelyä.
Kun kyse on parlamentin yleisestä oikeudesta saada tietoa, vahvistan komission halun tehdä täydellistä yhteistyötä parlamentin kanssa, jotta se voisi harjoittaa poliittista ja talousarviota koskevaa valvontaa. Muistutan kuitenkin, niiden asiakokonaisuuksien osalta, jotka ovat oikeudellisten ja kurinpidollisten menettelyjen kohteena, kaikkien tuntemasta oikeusperiaatteesta: tutkintasalaisuudesta. Mitään sellaista riskiä ei pidä ottaa, joka voisi vaarantaa näiden menettelyjen kulun. Sama pätee niihin asiakirjoihin, joihin sovelletaan liikesalaisuuteen ja yksityiselämän kunnioittamiseen liittyviä sääntöjä ja joista komissio kantaa erityisvastuuta, josta se ei voi päästä.
Tästä syystä nimet oli salattu teille välitetyssä UCLAFin kertomuksessa, joka koskee ECHOa. Myönnän, että tämän asiakirjan muoto on voinut antaa aihetta arvosteluun. Olen siis teettänyt sen uudelleen, jotta sen lukeminen olisi helpompaa. Komissio ei ole pyrkinyt piilottelemaan mitään. Muistutan sitä paitsi, että talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtaja ja esittelijät ovat voineet tarkastella koko asiakokonaisuutta paikan päällä.
Totean, että kuluneiden vuosien aikana parlamentin ja komission suhteet ovat tiedonsaannin osalta perustuneet aina molemminpuoliseen luottamukseen. Näinä viime kuukausina kohdatut vaikeudet eivät saa estää meitä näkemästä pääasiaa. On tullut aika palauttaa nämä välikohtaukset oikeaan arvoonsa ja löytää keinot luottamuksen palauttamiseksi.
Tässä rakentavassa hengessä ehdotin teille, arvoisa parlamentin puhemies, sellaisten käytännesääntöjen laatimista, joiden avulla voitaisiin selkeyttää tilannetta ja tyydyttää molempien toimielinten tarpeet.
Arvoisa puhemies, keskustelut vastuuvapauden myöntämisestä vuodeksi 1996 ovat kestäneet jo kuukausia. Ecofin-neuvosto teki kantansa tiettäväksi 9. maaliskuuta, perustamissopimuksen 206 artiklan puitteissa, jossa on kyse neuvoston suosituksesta. Neuvosto antoi myönteisen suosituksen. Nyt on tullut aika tehdä päätös. Arvelen omalta osaltani, että kaikki objektiiviset syyt on täytetty, jotta komissiolle voidaan myöntää vastuuvapaus.
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, näiden juuri tarkastelemieni kysymysten ja " Huomisen komissio" -tiedonannon välillä on suora yhteys; tiedonannosta tulee yksi suurista prioriteeteistani vuodeksi 1999. Totta puhuen, tämän tiedonannon muodostavat tekijät ovat peräisin vuodelta 1995 ja toimikauteni alusta. Ajattelen varainhoidon ja valtioiden tulojen käytön valvontaa SEM 2000 (terve ja tehokas talousjohtamisen järjestelmä) -ohjelman rajoissa. Tässä yhteydessä olemme esimerkiksi tehneet selvän eron päättäjien ja talousjohtajien välille ensimmäistä kertaa järjestössämme. Olemme myös luoneet yhteisen rakenteen ulkoista tukea varten.
Mainitsen myös MAP 2000 (hallinnon ja henkilökunnan uudistaminen) -ohjelman, joka on käynnistetty vuonna 1997 ja joka lisää toimitusjohtajien itsemääräämisoikeutta organisaatiokaavioissa, nimityksissä ja hallinnossa. Kyse on todellisesta edistysaskeleesta kohti yksiköidemme vastuun kasvattamista.
Mutta olemme erityisesti tämän vuoden alusta kehittäneet kokonaisvaltaisempaa ja näkyvämpää lähestymistapaa, jolla koko henkilökunta saataisiin osallistumaan suoremmalla tavalla. " Huomisen komissio" -tiedonannon tavoite on yksinkertainen: poistaa heikkoudet ja vahvistaa toimielimemme vahvoja puolia, jotta voisimme jättää seuraajillemme järjestyksessä olevan talon.
Pohdiskelumme pyörii kolmen ulottuvuuden ympärillä. Ensinnäkin komission roolin ja tulevien tehtävien ympärillä; toiseksi komission rakenteiden ja toiminnan ympärillä; kolmanneksi sisäisen hallinnon ympärillä.
Mitä ensimmäiseen ulottuvuuteen tulee, mielestäni on yritettävä vastata joihinkin peruskysymyksiin, kysymyksiin, jotka kohdistuvat sitä paitsi myös vastaavasti kaikkiin toimielimiin ja jäsenvaltioihin. Miten ottaa vastuu unionin saavuttamasta korkeasta yhdentymisasteesta? Miten hallita uusia toiminta-aloja, kuten työllisyyttä, terveyttä, oikeutta ja sisäasioita? Miten asettaa prioriteetit laajentuneessa unionissa? Miten antaa järkevä sisältö toissijaisuuden ja suhteellisuuden käsitteille?
Tämän pohdiskelun valossa tarkastelen komission rakenteita. Olen käynnistänyt laajamittaisen tutkimustyön maaperän muokkaamiseksi. Sen avulla saadaan selvä ja perinpohjainen kuva nykyisestä tilanteesta. Kehittelen vuoden 1999 ensimmäisen puoliskon aikana kokonaiskäsitystä toimialojen rakenteesta ja yksiköiden järjestyksestä. Olen nimittäin päätynyt siihen tulokseen, että tällaista uudistusta on valmisteltava pitkään. Rakenteet on mukautettava tehtävien huomattavaan kehittämiseen.
Pääsen nyt unionin tulevaisuutta koskevan pohdiskelumme kolmanteen ulottuvuuteen: sisäisen hallintoon käsitteen laajassa merkityksessä. Paljon on tehty näinä viime vuosina. Taloudellisen hallinnon osalta ja käynnissä olevien uudistusten ansiosta komissio onnistuu asteittain poistamaan menneisyyden käytäntöjä, jotka liittyvät hallinnoitavien tehtävien ja varojen laajamittaiseen lisääntymiseen. Tätä taustaa vasten haluaisin kiinnittää huomionne tärkeään kohtaan. Komissiota ei voi jatkuvasti pyytää suorittamaan uusia tehtäviä ajattelematta niitä henkilöstömääriä, joita sillä on tehtävän suorittamiseen. Totta puhuen, komissio on aikaisemmin itse laiminlyönyt liian usein tätä näkökantaa. Tästä olemme kaikki osaltamme vastuussa. Toivon, että tarkastelemme yhdessä sitä, miten ratkaista tavoitteiden ja varojen väliseen yhteensopimattomuuteen liittyvät ongelmat. Oikeudellisen perustan ja minibudjettien osalta viime aikoina valittu lähestymistapa vaikuttaa minusta hyvältä. On olemassa yksi kultainen sääntö, jonka on ohjattava toimintaamme: aivan ehdoton avoimuus ja selvät säännöt.
Hallinnon uudistus ohittaa tietenkin taloudelliset näkökohdat. Käymme paraikaa henkilökunnan ja sen edustajien kanssa keskusteluja siitä, miten parantaa työhönottoa, koulutusta, arvostelua, sisäistä viestintää, kurinpitojärjestelmää ja monia muita asioita. Talossa on juuri julkaistu hyvin mielenkiintoinen kertomus, jonka on laatinut henkilökunnan ja hallinnon edustajista muodostuva yhteinen ryhmä, ja kertomusta tarkastellaan laajamittaisesti; tältä osin ollaan myös ottamassa yhteyksiä muihin toimielimiin. Tässä asiassa aion myös tehdä tarpeelliset johtopäätökset vuoden 1999 ensimmäisen kuuden kuukauden aikana, tarpeen vaatiessa myös perussäännön muuttamisesta.
Arvoisa puhemies, tässä muutama sana niistä uudistuksista, joita valmistelen kollegoideni kanssa, joista useat halusivat sitä paitsi tulla tänään mukanani tänne. Perustamissopimuksen uudistamisen, euron käyttöönoton, työllisyysstrategian ja Agenda 2000: n jälkeen aion viedä loppuun tämän toisen suuren haasteen. Teen niin, koska on tarpeen toimia, koska uskon komission keskeiseen rooliin, koska luotan Euroopan virkamiehistön tulevaisuuteen. Olen kantanut vastuuni puheenjohtajana. Olen aloittanut uudistukset. Luulen voivani sanoa, että olemme oikealla tiellä, jolta en aio poiketa.

Fabra Vallés
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, aloititte sanomalla, että haluatte sellaisen Euroopan, joka katsoo tulevaisuuteen. Haluaisin kuitenkin kysyä teiltä: mihin mennessä haluatte tällaisen Euroopan, joka katsoo tulevaisuuteen? Milloin voimme tarkastella teidän meille antamianne tietoja tulkin ja parlamentin hallintovirkamiehen läsnäollessa? Milloin komissio reagoi niin, ettei tarvitse odottaa parlamentin painostusta? Milloin UCLAF voi tehdä työnsä ilman komission painostusta?
Te valititte, arvoisa komission puheenjohtaja, parlamentin liiallista painostusta. Voin vain sanoa teille, että ellei toimielimillä ole vastavoimaa, ne kulkevat vääjäämättä kohti itsetuhoa.

Santer
Poliittisella tasolla voin helposti vastata herra Fabra Vallésille, että olemme suuntautuneet tulevaisuuteen. Vajaan 30 päivän kuluttua otamme käyttöön euron, minkä avulla Eurooppa voi vahvistaa asemaansa ulkopuoliseen maailmaan nähden ja hoitaa oman osansa kansainvälisellä tasolla. Päätimme myös eilen Ecofinneuvostossa euron ulkoisesta edustuksesta. Tällainen on tulevaisuuden Eurooppa, Eurooppa, joka vakiinnuttaa valta-asemansa kansainvälisellä tasolla.
Esititte tiedonvälitykseen liittyvän kysymyksen. Kieltäydyn uskomasta, että komissio - ja olen puhunut tästä asiasta UCLAFin johtajan kanssa - on painostanut UCLAFia. Tästä syystä sanon: jos näin on, ottakaamme siis käyttöön se, minkä olemme teille juuri esitelleet, sellainen UCLAF, joka olisi todella riippumaton kaikista toimielimistä, mutta joka olisi kaikkien toimielinten kannalta yhtä toimivaltainen. Tällöin saamme takeet - te Euroopan parlamentin osalta ja me komission, muut muiden toimielinten osalta - siitä, että kyse on tosiaan sitoutumattomasta tahosta.
Tästä syystä, pitkien ja tarkkojen pohdintojen jälkeen ja Euroopan parlamentin avustuksella, se minun on sanottava, koska vastasin täällä lokakuun alussa Böschin mietintöä koskeneeseen keskusteluun, olemme lähteneet todelliselle tulevaisuuteen johtavalle tielle tiedonvälityksen osalta. Tämä on juuri uutta UCLAFia koskevan ehdotuksemme tarkoitus. En halua puhua sen nimestä vaan uudesta UCLAFista, sen riippumattomuudesta, sen sitoutumattomuudesta ja siitä, että kuullut elimet olisivat myös sitoutumattomia suhteessa UCLAFiin.
Tässä mielessä suuntaudumme tulevaisuuteen. Mutta olkaa hyvät, älkää sanoko, että Eurooppa ei ole suuntautunut tulevaisuuteen. Euroopan tilanne on tällä hetkellä - ja tiedän, mistä puhun - paljon parempi kuin silloin, kun minusta tuli komission puheenjohtaja tammikuussa 1995.

Müller
Arvoisa komission puheenjohtaja, kun tiedotuspolitiikka on teille niin tärkeä asia, haluaisin kysyä teiltä, minkä vuoksi ehdotukseenne, jonka me luonnollisesti aiomme tutkia huolellisesti, ei sisälly määräyksiä sellaisista toimenpiteistä, joista meille selviäsi, miten Euroopan parlamentille ylipäänsä tiedotetaan tästä uudesta, nyt perustettavasta yksiköstä. Se on sentään kysymys, joka tulee ensimmäiseksi mieleen. Miten uudessa yksikössä voidaan pyrkiä parannuksiin, jos parlamentti asetetaan tiedotuspolitiikan tasolla heikompaan asemaan?
Toinen asiakohtani, arvoisa komission puheenjohtaja: teiltä tulossa olevan ehdotuksen ydin on 3 artikla, joka koskee kyseisen yksikön oikeutta tutkimusten tekemiseen. Siinä kuitenkin esiintyy merkillinen ristiriitaisuus. Kyseisen 3 artiklan 1 kohdassa, jossa on kyse ulkoisesta valvonnasta, sanotaan, että yksikkö voisi itse pyytää komissiolta lupaa tutkimuksen suorittamiseen missä tahansa jäsenvaltiossa. 2 kohta on vieläkin kiintoisampi, ...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Santer
Ymmärrän aivan hyvin, ettei arvoisa jäsen ole vielä voinut tarkastella ehdotusta sen asiasisällön kannalta. Tästä syystä hän esittää kysymyksiä. Olemme täällä sitä paitsi vastataksemme esitettyihin kysymyksiin, koska ne kohdistuvat joihinkin tiettyihin kohtiin, joita olemme myös harkinneet. Älkää luulko, ettemme me olisi harkinneet niitä. Tästä syystä vastasimme näihin kysymyksiin.
Ensinnäkin Euroopan parlamentti on kaikkien muiden toimielinten tavoin EKP: n johtokunnan täysivaltainen jäsen, ja jos luette ehdotuksen muut määräykset - ja minusta vaikuttaa siltä, että olette jo lukenut ne, koska lainaatte niitä - 9 artiklan viimeisessä kohdassa sanotaan, että johtokunta antaa joka vuosi toimintakertomuksen, ja että johtokunta, johon myös parlamentti kuuluu, osoittaa sen toimielimille. Tämä uusi yksikkö, sen johtaja ja eri osastot ovat tietenkin edelleen parlamentin käytettävissä, mutta myös kaikkien muiden toimielinten käytettävissä, joita kehotetaan myös tekemään tarkistuksia ja tutkimuksia.
Uusi yksikkö ei ole vastuussa - toinen kysymyksenne - kuin tutkimusten kulusta. Komissio on edelleen poliittisesti vastuussa siitä, että yksikkö saa tapauksia käsiteltäväkseen ja tutkimusten seurannasta. Tämä kuuluu määräysten kehykseen. Myönnän siis mielelläni teille, että teidän on tarkasteltava perusteellisesti eri ehdotuksia, jotka on tehty järkevästi yhdessä lakiosastomme kanssa, jotta saisitte käsityksen yksikön yleisestä järjestelystä.
Voitte olla varma siitä, että halusimme vastata Böschin mietinnössä annettuun tavoitteeseen, mietinnössä, jossa on kyse todellakin petostentorjuntayksikön riippumattomuudesta ja itsemääräämisoikeudesta. Se oli tavoitteenne. Etsimme keinoja ja tapoja sen saavuttamiseksi. En siis näe, miltä osin Euroopan parlamentti ja me suhtautuisimme asiaan eri lailla. Luulen päinvastoin, että tämä yksikkö ohjaa meitä tulevaisuudessa paremman petostentorjunnan suuntaan, jotta voisimme taata suuremman avoimuuden ja jotta emme alistuisi esitettyyn kritiikkiin, jota vastustan ja vastustan edelleen ja jonka mukaan komissio on jotenkin painostanut ja painostaa jotenkin edelleen UCLAFia.

Malone
Arvoisa puhemies, meidän on sanottava puheenjohtaja Santerille, että on rohkaisevaa nähdä, että hän ehdottaa tiettyjä uudistuksia. Se on ilman muuta tärkeää, mutta on myös hyvin tärkeää toimia enemmistön tahdon mukaan. Kun ajatellaan eilistä päätöstä Ecofin-neuvostossa, jossa nyt enemmistö eli yhdeksän jäsenvaltiota puoltaa verovapaan myynnin jatkamista koskevaa kysymystä tai pidättäytyy ottamasta kantaa siihen, myöntyykö komissio nyt enemmistön painostukseen ja suostuuko se toteuttamaan kauan odotetun tutkimuksen verovapaan myynnin lakkauttamisen vaikutuksista työllisyyteen? Tämä on erityisen tärkeää, kun otetaan huomioon Ranskan valtiovarainministerin näkemykset verovapaan myynnin lakkauttamisen vaikutuksesta työllisyyteen ja tulevan puheenjohtajamaan Saksan ilmaisemat aikomukset vaatia asiaan pitkähköä lykkäystä. Ehkäpä komissio kertoo meille, miten se aikoo ratkaista pulman, sillä se ei selvästikään ymmärrä kansalaisten tuntoja.

Santer
Voisin puhua pitkään tästä ongelmasta. Onneksi UCLAF ei vielä tutki verovapaata myyntiä . Siitä huolimatta voin vastata kysymykseen.
Tämä on kuin Loch Ness, joka palaa otsikoihin tavan takaa. Mutta ottakaa huomioon, että verovapaa myynti kumottiin valtiovarainministerien yksimielisellä päätöksellä vuonna 1991,
ja päätös on määrä panna täytäntöön vuonna 1999. On siis määrätty kahdeksan vuoden määräajasta, jonka aikana kaikki nämä tutkimukset ja muuntamiset saatettiin tehdä. Tällainen on määräyksen ja määräaikojen pituuden ajatus, määräaikojen, jotka 12 valtiovarainministeriä aikoinaan myönsivät. Muistan tämän keskustelun erittäin hyvin. Seurasin sitä läheltä, koska tämä päätös voitiin tehdä meidän puheenjohtajakaudellamme. Mutta, sen vakuutan, yksimielisesti.
Nyt kun olen aidan toisella puolella, komission puheenjohtajana minun on sanottava teille, että komissio valvoo perustamissopimusta ja että sen on pantava täytäntöön ne päätökset, jotka ministerineuvosto on aikoinaan tehnyt yksimielisesti. Jos nyt päästäisiin sellaiseen yksimielisyyteen, joka edellyttäisi toista määräystä, olisin viimeisenä vastustamassa sitä. Mutta huomaan, ettei neuvostossa ole toisen päätöksen edellyttämää yksimielisyyttä. Ei! On olemassa direktiivin muuntamisen vuonna 1991 edellyttämä yksimielisyys, ja te hyväksyitte sen täällä. Suhtautukaamme siis johdonmukaisesti itseemme ja institutionaalisiin määräyksiimme ja pysykäämme uskottavina itseemme nähden. Meidän on pantava täytäntöön tehdyt päätökset. Mihin joutuisimmekaan, jos aina, kun päätös tehdään tai direktiivi hyväksytään, komissio miettisi keinoja direktiivin kiertämiseksi, keinoja tämän direktiivin soveltamisen tarkastelemiseksi? Luulen, että meillä on tässä perustuslaillinen ja institutionaalinen rooli, ja tämän roolin haluamme ottaa hoidettavaksemme. Komissio ei ole tekemässä minkäänlaista tämänsuuntaista aloitetta.

Tillich
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, vuoden 1998 alussa oli 2 000 suunnitelmien mukaista paikkaa täyttämättä. Ei siis johtunut paikkojen puutteesta, että ette pystyneet suorittamaan valvontaa. Toiseksi eräs komissionne jäsen on esittänyt minulle sellaista, että UCLAF työskentelisi Stasin menetelmiä käyttäen; tämä oli DDR: n aikainen itäsaksalainen turvallisuuskoneisto. Arvelen, että hän ei a) pysty sitä arvioimaan ja b) hänen pitäisi jättää se tekemättä. Itse pidän tätä OLAFia koskevaa asetusehdotusta rangaistuksena UCLAFille siitä työstä, jota se on tähän asti tehnyt ja josta teidän toimintayksikkönne eivät ole huolehtineet. Siksi olen sitä mieltä, että te pidätte meitä yksinkertaisesti tyhminä, sillä komission määräyksestä tapahtuva valvonta, siis se, että OLAFille ehdotetaan vasta siinä vaiheessa ryhtymistä toimiin, merkitsee kaikenlaisen valvonnan päättymistä ainakin oman toimielimenne piirissä, jonka läpinäkyvyyden puolesta te yritätte täällä puhua. Haluan kysyä teiltä, miten te haluatte todella varmistaa tämän läpinäkyvyyden!

Santer
Voin sanoa teille aivan selkeästi, että en ole vielä koskaan elämäni aikana - ja minulla on takanani pitkä poliittinen menneisyys, tulin maani hallituksen jäseneksi vuonna 1972 - pitänyt ketään parlamentin jäsentä tyhmänä! Tämän halusin saada tässä täysin selvästi sanotuksi! Kunnioitan suuresti parlamenttia ja komission puheenjohtajana kunnioitan myös tätä parlamenttia. Sen vuoksi en halua sallia väitettävän enkä vihjattavan mitään tämänsuuntaista, haluan tehdä tämän täysin selväksi!
Arvoisa puhemies, puhuin saksaa, jotta puhettani ei tarvitsisi kääntää. Haluan sanoa, etten ole koskaan arvostellut mitenkään UCLAFin toimintaa. Päinvastoin, UCLAF aloitti toimintansa, silloin kun minusta tuli komission puheenjohtaja, tammikuussa 1995. Ja olemme jatkuvasti parantaneet sen toimintaa, kiitos parlamentin kanssa tehdyn yhteistyön. Vuonna 1997 päätimme muodostaa työryhmän, jotta UCLAF voisi harjoittaa toimintaansa. En ole milloinkaan moittinut UCLAFia siitä, että sen työskentelytavat muistuttaisivat Stasin menetelmiä.
Sen, joka puhuu tällä tavoin, on osoitettava väitteensä tosiksi. Kunnioitan suuresti komission virkamiesten tekemää vaikeaa työtä, ja minun on sanottava teille, että jos jotkin tutkimukset antavat aihetta keskusteluihin Euroopan parlamentissa, eivät ainoastaan täällä, vaan myös lehdistössä, se johtuu siitä, että UCLAFin ansiosta on paljastettu petoksia, jotka on tehty ennen nykyisen komission toimikautta. Olemme siis joutuneet tähän tilanteeseen, jota jotkut parlamentin jäsenet nyt arvostelevat, omien yksiköidemme toiminnan vuoksi. Omassa murteessani on sanonta, joka kuuluu - toistan sen saksaksi, koska puhutte saksaa ja ymmärrätte sen siis paljon paremmin: Gutheit ist ein Stück von Dummheit (hyvyydestä osa on tyhmyyttä).
Näin meille on voinut käydä. Olemme joutuneet ikään kuin omien aloitteidemme uhreiksi. Lukekaa tästä syystä täysin selväjärkisesti ja täysin itsenäisesti, mutta myös arvostelematta meitä oletettujen mielipiteiden pohjalta, ne ehdotukset, jotka olette antaneet käsiteltäviksemme, joiden suuntaviivat neuvosto on yleisesti ottaen hyväksynyt ja joiden suuntaa valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat pitäneet oikeana. Olkaa hyvät ja tuomitkaa ne siis maltillisesti, ennakkoluuloitta, tutkittuanne komission tiedonannon perusteellisesti.

Kjer Hansen
Arvoisa puhemies, komission nyt esittämä ehdotus ja parlamentin hyvin suuren enemmistön vaatima UCLAFin vahvistaminen eivät moneltakaan osin ole yhteneviä. Arvoisa puhemies, minua ihmetyttää suuresti, kuinka te voitte puhua riippumattomasta yksiköstä. Miten uusi UCLAF voi olla riippumaton, kun komissio edelleenkin päättää, mitä tutkimuksia siellä ylipäätään tehdään? Kysehän ei ole minkäänlaisesta riippumattomuudesta vaan siitä, että komissio ohjaa tulevaisuudessakin jatkotutkimusten suuntaa. Arvoisa puhemies, eikö puhe ole pikemminkin siitä, että halutaan vapautua vastuusta ja paetaan sitä vastuuta, joka meillä jo on esimerkiksi juuri viime aikoina käsitellyistä asioista? Puheenjohtaja Santer, olemme sen vuoksi hyvin pettyneitä siihen, että te ette ole halunnut käydä kanssamme keskustelua nyt esitetystä ehdotuksesta.

Santer
Tietenkin, arvoisa puhemies, parlamentti voi kaikessa rauhassa käydä syvällistä keskustelua tästä kohdasta. Huomaatte tällöin, jos tarkastelette tätä kohtaa, että UCLAF on tosiaan itsenäinen elin, joka on oma oikeushenkilönsä ja jolle uskotaan tehtäväksi tehdä petostentorjuntaan liittyviä tutkimuksia yhteisön talousarvion varoin, niin jäsenvaltioissa kuin yhteisön riippumattomissa toimielimissäkin tai elimissä. Tällainen on määritelmä. Komissio ei ole ainoa toimielin, joka voi pyytää UCLAFia tekemään tutkimuksia, vaikka tutkimukset koskettavatkin ensimmäiseksi komissiota. UCLAF tekee tällä hetkellä sitä paitsi tutkimuksia pääasiassa jäsenvaltioissa. Se on sen päätehtävä. Tästä syystä olemme pitäneet tarpeellisena sisällyttää myös neuvoston UCLAFiin. Kaikilla toimielimillä on oikeus pyytää UCLAFia tekemään tutkimuksia, ja UCLAF voi antaa omasta aloitteestaan itselleen tehtäväksi tehdä tutkimuksia.
Luulen, että teidän on luettava asiakirja, jolloin ymmärrätte, että se, mitä juuri vakuutitte, ei suoraan sanottuna ole totta, ja punnitsen sanani tarkkaan. On tarkasteltava tätä asiakirjaa, joka on lakimiesten laatima ja jossa on kyse kaikista niistä asioista, jotka te kyseenalaistatte. Komissio ei ole halunnut omia yksinoikeutta pyytää UCLAFia tekemään tutkimuksia. Kaikilla toimielimillä on siihen oikeus, koska kaikki toimielimet ovat yleensä edustettuina johtokunnassa. Tämä on paras todiste tämän elimen riippumattomuudesta, itsenäisyydestä, mihin parlamentilla, kuten sitä paitsi muillakin elimillä, on sanansa sanottavana. Luulen, että tämä on paras tapa taata uuden toimielimen tehokkuus.

Bösch
Arvoisa herra Santer, sitä mietintöä, johon olette täällä vedonnut, nimittäin Böschin mietintöä, en ole ikinä kirjoittanut, koska sillä, mitä te olette tästä mietinnöstä tehneet, ei ole kerta kaikkiaan mitään yhteistä sen Böschin mietinnön kanssa, jonka tämä parlamentti on hyväksynyt! Tahtoisin sanoa teille jotakin menettelytavoista ja siitä, mistä täällä ilmennyt kiihtymys johtuu. Teidän rouva komissaarinne Gradin lupasi meille jo heinäkuussa, että meidät parlamenttina tullaan kytkemään mukaan joka tapauksessa toteutuvaan UCLAFin uudistukseen. Meidän puhemiehemme huomautti teille vielä kirjallisesti asiasta, luullakseni marraskuun lopulla tänä vuonna. Mitään ei tapahtunut! Tänään meille asetetaan eteen asiakirja, ja te sanotte: lukekaa toki ensin, mitä olemme siinä kirjoittaneet. Arvoisa puheenjohtaja, tällä tavoinko te yritätte palauttaa toimielinten välistä luottamusta?
Toinen, sisältöä koskeva kohta. Olemme vaatineet tässä Böschin mietinnössä, jota olette lainannut, UCLAFin vahvistamista. Te hajotatte ja tuhoatte komission tähän asti toteuttamaa petosten vastaista työtä. Pyrittekö te tällä tavoin palauttamaan kansalaisten menetetyn luottamuksen komission petostentorjuntapolitiikkaan? Nämä olivat kaksi kysymystäni.

Santer
Voin vastata näihin kysymyksiin hyvin helposti. Mietinnössänne seuraamanne tavoite, jota kannatan - olen sanonut niin moneen otteeseen, jopa täällä lokakuussa käydyn keskustelun aikana - oli taata UCLAFin riippumattomuus. Tämä oli tosiaan seuraamanne tavoite. Mutta UCLAFin riippumattomuutta ei voida koskaan taata, jos tämä elin pysyy komission yksikkönä, jota Euroopan parlamentti johtaa. Se ei pysty toimimaan niin, eikä sitä voida hyväksyä myöskään oikeudelliselta tai institutionaaliselta kannalta. Tästä syystä olemme ohittaneet ehdotuksenne seuraten kuitenkin samaa tavoitetta kuin te. Tarkastelkaapa hiukan asiaa. Tämä ohittaa epäilemättä oman hankkeenne, mutta sellaisessa toimielinten välisessä kehyksessä, joka vaikuttaa minusta tärkeältä. Kyse ei ole sisäisten tutkimusten tekemisestä komissiossa. UCLAF tekee tällä hetkellä yli 900: aa tutkimusta jäsenvaltioissa, joissa tutkimuksia on tehtävä eniten. Komissiossa teemme vain 27: ää tutkimusta. Suuri osa tutkimuksista koskee jäsenvaltioita.
Neuvosto ja kaikki muut toimielimet on siis sisällytettävä uuteen elimeen, enkä näe mitään yhteyttä kysymyksenne ja esittämämme ehdotuksen välillä; ehdotuksemme tarkoituksena on nimenomaan saavuttaa tavoitteenne, ohittaa sen, sijoittaa se toimielinten välisiin puitteisiin ja palauttaa tällä tavoin paljolti kansalaisten luottamusta valvontaelimiin. Tällainen on tuleva UCLAF, tämä eurooppalainen petostentorjuntayksikkö, josta tulee itsenäinen elin, joka on oma oikeushenkilönsä, jota avustavat korkeat, niin kuin sanomme, riippumattomat asiantuntijat, korkean tason asiantuntijat, jotka takaavat kaikin tavoin riippumattomuuden. Luulen nimittäin, että tämä vahvistaa niin UCLAFia kuin sen riippumattomuuttakin.

Giansily
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, parlamentti äänesti vuosi sitten tarkistuksesta talousarvioon sellaisen vähäisen kysymyksen vuoksi, joka koski apulaisjohtajan nimittämistä komissiosta riippuvaiseen yksikköön. Ei sen enempää komissaari Papoutsis, joka on kyseisen elimen suojelija, kuin komissaari Liikanenkaan, joka on vastuussa henkilöstöasioista, saa taipumaan johtajaa, joka kieltäytyy noudattamasta parlamenttimme äänestystä. Tällainen asia ei edellytä UCLAFin tutkimusta, mutta se osoittaa yksinkertaisesti, että jotkut komissaarinne eivät saa sellaisia virkamiehiään tottelemaan itseään, jotka viis veisaavat parlamenttimme äänestyksistä. Ja tästä syystä ryhmämme ei tällä hetkellä ole siinä mielentilassa, että se äänestäisi vastuuvapauden myöntämisen puolesta, koska havaitut petokset vain heijastelevat mielestämme kaikkivoipaa teknokratiaa, joka on eristyksissä todellisuudesta ja joka tavallaan tekee, mitä haluaa.
Tässä kysymykseni: jos vastuuvapautta ei myönnetä, oletteko valmis pyytämään sen komissaarin eroa, jonka vastuualueella on havaittu todellista varojen kavaltamista, ja ajattelen ECHOa? Oletteko toisin sanoen valmis rankaisemaan epäpätevyydestä, koska tässä nimenomaisessa tapauksessa uskon kyseessä olevan komissaarin oman rehellisyyden?

Santer
Suokaa anteeksi, mutta en voi vastata kysymykseen, joka koskee apulaisjohtajan nimittämistä. On varmasti ollut syitä toimia niin kuin on toimittu. Aion tarkistaa tämän kohdan ja ilmoittaa teille nimitystemme perusteet. Mutta on ymmärrettävä, että Euroopan parlamentin äänestys ei johda johtajan nimittämiseen. Vallanjako on voimassa. Komissio päättää yksikköjensä sisällä tapahtuvista nimityksistä, emmekä me kysy, keitä ovat Euroopan parlamenttiin nimitetyt johtajat. On noudatettava tiettyjä institutionaalisia sääntöjä.
Mitä tulee siihen, että komissiolle ei myönnettäisi vastuuvapautta, sanon, että vastuuvapaus myönnetään perustamissopimuksen 206 artiklan määräysten perusteella. Artiklassa sanotaan, että parlamentti myöntää neuvoston antamasta suosituksesta komissiolle vastuuvapauden. Sanoin teille aiemmin, että neuvosto on suositellut parlamentille vastuuvapauden myöntämistä. Siispä Ecofin-neuvosto, joka tietää, mistä puhuu, on jo antanut suosituksen Euroopan parlamentille. Ei pidä unohtaa, että neuvosto on yksi budjettivallan käyttäjä.
Mitä tulee joidenkin komissaarien eroon, perustamissopimuksen määräykset ovat selvät, ja pitäydyn perustamissopimuksen perustuslaillisiin ja institutionaalisiin määräyksiin. Komissio valvoo perustamissopimusta, ja alistun perustamissopimuksen määräyksiin. Ei sen enempää eikä vähempää. Se on minun tehtäväni, se on minun oikeuteni, ja alistun siihen.

Elles
Arvoisa puhemies, minulla on sellainen tunne, että te itkette tässä maahan kaatunutta maitoa. Olette kertonut tänään parlamentille toimittaneenne tänne sellaisia asiakirjoja, joita kukaan ei olisi toimittanut kansallisille parlamenteille. No niin, yksikään kansallinen parlamentti ei olisi ikinä hyväksynyt sellaista kertomusta, jossa on asteriskeja, tai byrokratian harjoittamaa sensuuria suoraan valittua parlamenttia kohtaan.
Toiseksi mitä tulee vuoden 1996 vastuuvapauteen, josta olen laatinut mietinnön, tuntuu siltä, että komission johtotason hallinnon hoitamisessa ilmenneet puutteet ovat johtaneet lukuisiin säännönvastaisuuksiin ja rikkomuksiin alemmilla tasoilla politiikkojen täytäntöönpanossa. Olette esittänyt analyyttista tarkastelua koskevia ajatuksia. Pyysimme sitä vuonna 1995, ja nyt eletään melkein vuotta 1999. Emme ole edes nähneet edellisen parlamentin pyytämää kertomusta perussäännöstä. Emme ole nähneet mitään siihen viittaavaa.
Lopuksi sanotte, että olette nimittämässä korkean tason virkamiehiä. Me kaikki tiedämme, että huippuviroista saadaan tietää pelkällä " hyvä veli" -periaatteella. Monella täällä parlamentissa on sellainen tunne, että toimitte kyllä virassa, mutta koko järjestelmä ei ole hallinnassanne. Miten siis voimme tänään luottaa siihen, että pystytte ensi vuonna toteuttamaan kaikki ne uudistukset, joita olette parlamentille tänään luvannut?

Santer
Luulen itsepintaisesti edelleen, arvoisa puhemies, että olemme antaneet parlamentille sellaisia kertomuksia, joita emme olisi antaneet kansallisille parlamenteille. Tämä on hyvin ymmärrettävää, hyvin selvää. Pysyttelen kannassani, herra Elles. Olen ollut tarpeeksi kauan parlamentin jäsenenä tietääkseni sen. On myös kunnioitettava tutkintasalaisuutta sekä niiden henkilöiden ja virkamiesten oikeutta yksityiselämän suojeluun, joiden osalta tutkimuksia tehdään. Tämä pätee kaikissa maissa. Hämmästyisin, jollei Isossa-Britanniassa, jossa valvotaan myös ihmisoikeuksia, kunnioitettaisi tällaisia asioita.
(Vaihtelevia reaktioita) Kyllä, kyllä! Uskon siihen edelleen, ja sanon sen. Voitte esittää minua vastaan epäluottamuslauseen, mutta sanon sen.
Toiseksi kysymys virkamiesten asemasta. Tältä osin ei voida tehdä päätöksiä viranomaisteitse; päätökset on tehtävä henkilökunnan edustajien kanssa, eturyhmien kanssa. Olemme perustaneet yhteisen valiokunnan, jota johtaa entinen pääsihteeri, herra Williamson, joka juuri esitti muutama viikko sitten hankkeensa. Se tapahtui valitettavasti hiukan myöhään, mutta aloitimme toimintamme vuonna 1995, eikä valvontaa voitu viedä päätökseen jo vuonna 1995. On sentään käytettävä hieman järkeäkin. Sitäkin pyydän joskus parlamentin jäseniltä.

Dell'Alba
Arvoisa puhemies, haluaisin palata asiakirjaan, jonka esittelitte meille ja joka koski OLAFia, koska asiassa on epävarmuustekijä, väärin ymmärtämisen vaara. Voisitte kenties valaista meitä tavasta, jolla yksikkö voisi aloittaa tutkimukset. Nykyisessä tilanteessa tämänhetkinen UCLAF voi ryhtyä tekemään tutkimuksia omasta aloitteestaan, niin kuin se tekeekin. Ilmeisesti asiakirjan mukaan - minusta ei tunnu siltä, mutta joistakin kollegoista kyllä, ja haluaisin siis, että selittäisitte minulle tarkasti tämän kohdan - vaikuttaa siltä, että elin ei voisi toimia kuin sen toimielimen käskystä, jota sen odotetaan valvovan. Voitteko täsmentää tätä kohtaa?
Toiseksi, mitä luottamuksellisuuteen tulee, olen huolissani, koska minusta näyttää siltä, että tämänhetkinen UCLAF on monissa tapauksissa laiminlyönyt luottamuksellisuuden, ja jotkin asiakirjat ovat voineet päästä ulos UCLAFista. Haluaisin siis tietää, mitkä ovat ne tarkat toimenpiteet, joita sovelletaan, jotta voitaisiin taata se, että itse UCLAF tekee tutkimuksia luottamuksellisesti?

Santer
Arvoisa puhemies, tämä on tarkka kysymys. Vastaan siihen myös tarkasti, määräyksen 3 artiklan avulla, jossa sanotaan, että komissio voi omasta aloitteestaan, mutta myös jäsenvaltion tai yksikön pyynnöstä, antaa yksikölle tehtäväksi tehdä tutkimuksia, mutta selonteon 6 ja 12 kohdasta käy myös ilmi, että yksikkö on kytkettävä tiiviisti tutkimusten alkamiseen - koskapa puhutte alkamisesta - 6 kohdassa - niin että yksikölle annetaan erityisesti mahdollisuus ryhtyä tekemään tutkimuksia omasta aloitteestaan. Kaikki toimielimet voivat tietysti myös antaa yksikölle tehtäväksi tutkimusten tekemisen. Ja tulette näkemään muissa yksikön perussääntöä koskevissa määräyksissä, että on tiettyjä varotoimenpiteitä, joihin ryhdytään, jotta yksikön luottamuksellisuutta voidaan varjella.
UCLAFin toiminnasta saatujen kokemusten perusteella olemme pyrkineet täyttämään joitakin puutteita, joita UCLAFin nykyisessä perussäännössä on, ja olemme täyttäneet ne käsiteltäväksenne annetulla asiakirjalla. Voitte kaikessa rauhassa tarkastella sitä, tutkia sitä, esittää kannanottoja ja tarkistuksia, jotta yhteinen työmme tuottaisi yhteistä tulosta.

Morgan
Arvoisa puhemies, sanoitte meille suhtautuvanne vakavasti tehtäväänne komission puheenjohtajana, ja me haluamme suhtautua vakavasti tehtäväämme parlamenttina. Siihen kuuluu se, että pidämme komissiota tilivelvollisena. Se on hyvin vaikeaa, kun meille ei toimiteta asiakirjoja. Voitteko luvata meille tänään, että annatte meille luettelon kaikista petos- ja lahjontaepäilyksiä koskevista tutkimuksista säännöllisesti, eikä yksi kerrallaan vastahakoisesti kuten nykyisin, ja että vastaatte, milloin uusi petostentorjuntayksikkö alkaa viimeistään toimia? Miten voimme olla varmoja, ettette vain potkaise palloa sivurajan yli? Alkaako se toimia tämän komission 10 vuoden aikana, ja jos alkaa, niin mihin mennessä?

Santer
Arvoisa puhemies, luulen voivani sanoa, että mikään ei estä julkaisemasta luetteloa UCLAFin aloittamista tutkimuksista. En näe siihen mitään syytä. Mutta se ei tarkoita sitä, että tutkimusten on johdettava väkisinkin sääntöjenvastaisuuksien tai petoksiin liittyvän aineksen paljastumiseen. Luetteloa ei voida kuitenkaan levittää harkitsemattomasti. Se, että UCLAF aloittaa jonkin tutkimuksen tekemisen, ei tarkoita välttämättä, että on tapahtunut sääntöjenvastaisuutta, petoksia tai mitään muutakaan. Suurelle yleisölle jaetaan näin joskus harhaanjohtavaa tietoa, ja se on karhunpalveluksen tekemistä UCLAFin toiminnalle. Olemme halunneet ottaa kaiken tämän huomioon ehdotuksessamme.
Toisaalta haluatte tietää, milloin tämä OLAF voi aloittaa toimintansa. Olen pyytänyt kaikkia toimielimiä suhtautumaan asiaan hyväntahtoisesti, jotta OLAF saataisiin toimintakykyiseksi. Olemme arvioineet, että jos poliittista tahtoa riittää, se voi olla toiminnassa kuuden, seitsemän kuukauden päästä.

Buffetaut
Arvoisa komission puheenjohtaja, olen lukenut hyvin kiinnostuneena johdollanne julkaistun tiedonannon, jonka otsikkona on " Huomisen komissio" . Huomasin sen sivulla 4, että komissio aikoo tulevina vuosina keskittyä yhä enenevässä määrin suuriin valtiollisiin politiikkoihin, ulkosuhteisiin, valuuttaan, sisäiseen turvallisuuteen, yhtenäismarkkinoihin, taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesioon ja yhteisiin politiikkoihin, toisin sanoen asioihin, jotka kuuluvat itsenäisen valtion hallituksen toimivaltaan.
Haluaisin kysyä teiltä, arvoisa puheenjohtaja, mitä toimivaltuuksia kansallisille demokratioille näin ollen jää, ja sovelletaanko seuraavaa kohtaa, jossa sanotaan, että on aiheellista pohtia yksinkertaisten hallintotehtävien laajempaa siirtämistä, todellakin näihin kansallisiin demokratioihin?

Santer
Tässä asiakirjassa, arvoisa puhemies, esitetään koko Euroopan unionin tulevaisuus. Esitän mielelläni asiasta selonteon, olen sitä paitsi jo esittänyt sellaisen unionia koskevissa keskusteluissa. Mutta omalta kannaltani tuleva unioni tulee aina olemaan yhdistynyt kansakuntiin - kansallisine identiteetteineen - jotka yhdentyvät poliittiseen unioniin. Emme halua rakentaa Euroopan yhdysvaltoja Amerikan yhdysvaltojen mallin mukaan. Hankkeemme ei ole sellainen. Taloudellisia sääntöjä voidaan yhdenmukaistaa yhtenäisten sisämarkkinoiden luomiseksi. Mutta kansakuntia ei voida milloinkaan yhdenmukaistaa. Kansallinen identiteetti on siis aina sisällytettävä tulevaan unioniin.
Mutta kansakunnilla on unionin ansiosta mahdollisuus siirtää osa täysivaltaisuudestaan ylikansallisille elimille, komissiolle, Euroopan keskuspankille, yhteisten toimenpiteiden jakamiseksi tasapuolisesti, jotta kansakunnista tulisi voimakkaampia ja jotta ne voisivat vahvistaa asemaansa enemmän kansainvälisellä näyttämöllä. Jäsenvaltioille jää päinvastoin toimivaltaa muillakin alueilla kuin pelkästään hallinnon tasolla. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteesta, Eurooppamme arkkitehtuurin peruskivistä, on uskottava vakaasti, että jäsenvaltioilla on osansa esitettävänään tulevaisuudessa.

Wemheuer
Arvoisa puheenjohtaja, minulla on kaksi kysymystä. Vastasitte aikaisemmin kollega Fabran kysymykseen Euroopan tulevaisuudesta: se on euro. Uskotteko todella, että euro on Euroopan tulevaisuus? Toiseksi sanoitte puheessanne, että noudattamalla sitä tapaa, jolla olemme nyt käsitelleet oikeudellista perustaa - mikä ei nyt ole puheenaiheena - ja minibudjetteja koskevia kysymyksiä, olemme hyvällä tiellä. Tiedättekö, että minibudjettien poistamisesta sovittiin budjettivallan käyttäjän, nimittäin yhtäältä neuvoston ja parlamentin ja toisaalta komission kesken jo vuoden 1993 talousarviossa ja että me emme ole tätä nykyä hyvällä tiellä, vaan olemme viivästyneet siitä tavalla, jota ei voi hyväksyä?

Santer
Eurooppa ei tietenkään tarkoita pelkästään euroa. Eurooppa ei tarkoita pelkästään yhtenäismarkkinoita. Eurooppa on paljon enemmän. Mutta eurosta tulee kuitenkin voimakas taloudellisen yhdentymisen tekijä Euroopassa, ensinnäkin sisämarkkinoiden viimeistelyn kannalta, koska en tiedä missään päin maailmaa sellaisia sisämarkkinoita, jotka voisivat toimia ilman minkäänlaisia kilpailun vääristymiä 14: llä eri valuutalla. Eurosta tulee myös voimakas poliittisen yhdentymisen tekijä, koska se antaa Euroopalle ja sisämarkkinoille eurooppalaisen identiteetin, ja koska se edistää kolmanneksi taloudellisesti vakaan alueen vakiinnuttamista. Eurosta tulee siis kansainvälisiä rahataloudellisia suhteitamme vakauttava tekijä. Kaikista näistä syistä euro on voimakas yhdentävä tekijä. Olemme hyvin iloisia siitä, että euro voidaan ottaa käyttöön 11 jäsenvaltiossamme. Toivokaamme tietenkin, että se voi laajentua neljään muuhun valtioon, jotka eivät vielä ole tämän valuutta-alueen jäseniä.
Mitä minibudjetteihin tulee, joitakin päätöksiä on tehty tosiaan vuonna 1993. Tuosta hetkestä lähtien on sitä paitsi paljastunut petoksiin liittyviä aineksia. Minibudjetit olivat olemassa, ja sen myötä UCLAF saattoi paljastaa petoksiin liittyviä aineksia neljässä ECHOn sopimuksessa. Aikanaan aloitettu menettely, jonka tavoitteena on poistaa asteittain nämä minibudjetit todella vaikeissa oloissa, on voitu toteuttaa yhteisymmärryksen vallitessa Euroopan parlamentin ja komission välillä, ja tällä tavalla on jatkettava.
Sitä paitsi, jos luette jäsenvaltioiden tilintarkastustuomioistuinten kertomuksia, huomaatte, että monet sääntöjenvastaisuudet ovat paljastuneet tällä tavalla. Mieleeni juolahti tarkastella Saksan liittotasavallan tilintarkastustuomioistuimen kertomusta. En huomannut kovinkaan suurta eroa Euroopan ja Saksan tilintarkastustuomioistuimen välillä.

Böge
Arvoisa puheenjohtaja, älkää vedotko vastuuvapauden myöntämistä koskevan suosituksen saamiseksi neuvostoon. Eurooppa-nimisessä yrityksessä te olette sen hallitus ja me olemme sen yhtiökokous. Sanon sen vuoksi vielä kerran: se, miten 3 artikla on ehdotuksessa muotoiltu, ei vastaa parlamentin alkuperäistä ehdotusta, emmekä me voi sitä hyväksyä!
Esitän komissiolle kysymyksen myös puheena olleen läpinäkyvyyden nimissä. Arvoisa puheenjohtaja, voitteko vahvistaa tai kumota väitteen siitä, että Belgian viranomaisten tiedustelujen johdosta olisi ollut olemassa komission oikeudellisen yksikön komission virkamiehille antama suositus, jonka mukaan kysymyksiin siitä, onko yritysten ja komission välisten työsopimusten yhteydessä kertynyt sosiaalietuuksia, näiden olisi parempi vedota immuniteettiinsa ja jatkaa muuten sopimuksia entiseen tapaan? Onko tällaisia asiakirjoja saatavilla? Jos on, oletteko valmis antamaan ne luottamuksellisesti tiedoksi talousarvion valvontavaliokunnalle?

Santer
Mitä ensimmäiseen kysymykseen tulee, sanon yksinkertaisesti arvoisalle jäsenelle, että neuvosto on Euroopan unionin toimielin. Sitä ei pidä aliarvioida. Ja neuvoston edustaja on läsnä täällä. Teiltä ei ole varmaankaan jäänyt huomaamatta, että on olemassa useampia eurooppalaisia toimielimiä. Nojaudun toimielimiin sellaisina kuin ne toimivat Euroopan unionissamme. Se on sitä paitsi oikeuteni ja velvollisuuteni.
Mitä toiseen kysymykseen tulee, vastaan teille, etten tunne kysymystä lainkaan enkä siis voi sanoa siitä mitään. Jos haluatte vielä täsmentää asiaa, teillä on nyt tilaisuus siihen. Mutta puheenjohtajana en voi vastata teille.

Puhemies
Kiitos, arvoisa puheenjohtaja.
Esityslistan ensimmäinen asia on käsitelty.

Eurooppa-neuvosto
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana neuvoston ja komission julkilausumat Wienissä 11. ja 12. joulukuuta 1998 pidettävän Eurooppa-neuvoston kokouksen valmistelusta.
Neuvoston puheenjohtaja rouva Ferrero-Waldnerilla on puheenvuoro.

Ferrero-Waldner
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, runsaan viikon kuluttua Itävallan puheenjohtajakausi huipentuu Wienissä pidettävään Eurooppa-neuvoston kokoukseen. Tämänkertaisella Eurooppaneuvoston kokouksella on luonnollisesti meille aivan erityinen merkitys, koska se on ensimmäinen, joka pidetään Itävallassa. Kun ajatellaan niitä suuria kysymyksiä, joista keskustellaan ja joita käsitellään parhaillaan unionin kaikissa elimissä ja joilla on välitöntä ja suurta merkitystä ennen muuta myös jäsenvaltioiden kansalaisten kannalta, tämä Eurooppa-neuvosto on erittäin merkityksellinen myös kaikille unionin jäsenvaltioille.
Monissa näistä kysymyksistä joudutaan tekemään perustavia ratkaisuja, jotka määräävät Euroopan suunnan aina seuraaviksi vuosiksi ja vuosikymmeniksi eteenpäin. Euroopan unioni on kuitenkin tehnyt jo viime vuosina useita tulevaisuutta viitoittavia päätöksiä, jotka on nyt toteutettava. Niin ollen tammikuun 1. päivästä 1999 tulee historiallinen päivämäärä. Silloin saavutamme tällä nyt jo välittömästi edessä olevalla yhteisen valuutan käyttöönotolla Euroopan yhdentymisessä aivan uudenlaisen vaiheen. Euro, ainoa valuutta, kuten Saksan liittopresidentti Herzog on sanonut, joka on jo ennen liikkeelle laskemistaan maailman vakain valuutta, on huipennus pian jo viisi vuosikymmentä jatkuneelle menestystarinalle.
Mitkä siis ovat tämän maanosamme historian kannalta ainutkertaisen hankkeen keskeisiä tekijöitä? Yhdentyminen siten, että säilytetään moninaisuus, solidaarisuus hallitsevuuden sijasta sekä yhteisissä toimielimissä yhteisesti toteutettava itsemääräämisoikeus. Euron käyttöönotto ei kuitenkaan tarkoita, että tehtävämme olisi tullut vielä alkuunkaan täytetyksi, sillä huolimatta unionin ja sen jäsenvaltioiden mittavista aikaansaannoksista, joista olemme syystäkin ylpeitä, ovat käsityksemme yhteisestä tulevaisuudesta vielä tällä hetkellä monilta osin hajanaisia. Euroopan uudelleenjärjestyminen idän ja lännen vastakkainasettelun jälkeen ja yhä kiihtyvä globalisaatio ovat panneet liikkeelle pelottavia toisiinsa vaikuttavia voimia. Vain muutaman vuoden sisällä ovat sortuneet eräät poliittisen maailmanjärjestyksemme kulmakivet. Kansainvälisen talouden toimintaympäristö muuttuu tällä hetkellä päivästä toiseen. Uudet teknologiat ja ihmiseen ja ympäristöön kohdistuvat vaikutukset vaativat toimia valtioilta ja valtioiden yhteisöltä. Sosiaaliset muutokset ja suunnattoman vilkas kansainvälinen liikkuvuus murtavat rakenteita.
Tämän johdosta syntyy päivittäin uusia haasteita, joihin eilispäivän reseptit eivät enää tepsi. Jos haluamme säilyttää aikamme radikaalien muutosten keskellä sen, mitä olemme viiden vuosikymmenen aikana saavuttaneet, meidän on oltava avoimia uudistumiselle ja mukautumiselle. Todellinen vaara - ja tätä minä korostan - ei piile muutoksessa vaan sen pidättelemisessä, pysähtyneisyydessä. Unioni tarvitsee sen vuoksi uusia herätteitä. Se tarvitsee strategisen kokonaismallinsa uudelleenmäärittelyä. Nähdäkseni ennen kaikkea tässä on tarkoitus ja mieli Cardiffissa käynnistetylle Euroopan tulevaisuutta koskevalle keskustelulle, jota on Itävallan puheenjohtajakaudella jatkettu Pörtschachissa lokakuussa pidetyssä Eurooppaneuvoston erityiskokouksessa.
Nähdäkseni näiden pohdintojen tuloksena on noussut esiin kaksi selkeää suuntausta. Ensinnäkin: selkeä tunnustautuminen eurooppalaisen yhdentymisprosessin dynaamiseen jatkamiseen. Edessämme olevissa haasteissa Eurooppaa tarvitaan entistä enemmän, ei vähemmän. Tarvitsemme kuitenkin myös enemmän toimintakykyä, parempia välineitä ja enemmän valmiutta niiden käyttämiseen solidaarisesti.
Toiseksi: meidän täytyy kohdentaa unionin toiminta voimakkaammin niihin aihepiireihin, jotka koskevat välittömästi ja myös kiinnostavat Euroopan kansalaisia. Kuitenkin jos haluamme varmistaa kansalaisten tuen unionin edelleen kehittämiselle, silloin meidän on asetettava työ, puhdas ympäristö ja turvallisuus eurooppalaisen asialistamme kärkeen ja otettava nämä myös ensisijaisiksi tehtäviksemme. Nämä ajatukset ovat ratkaisevia myös Wienissä kuluvan vuoden joulukuun 11. ja 12. päivänä pidettävän Eurooppa-neuvoston valmistelujen kannalta. Niin ollen Wienissä on käsiteltävänä paljon erilaisia tärkeitä aiheita.
Ensisijaisin aihe on edelleen työllisyys. Tässä on nähtävissä viimeinkin käänne parempaan. Työttömyysaste on nyt Euroopassa alle 10 %. Viime vuonna on Euroopassa luotu siten enemmän työpaikkoja kuin Yhdysvalloissa. Se ei ole mikään syy ponnistelujemme vähentämiselle, mutta se on merkki siitä, että työllisyys voi parantua. Luxemburgissa sovittu koordinointimekanismi on niin ollen selvinnyt hyväksytysti ensimmäisestä koetuksesta. Kansallisten työllisyysohjelmien toteutumisesta tehty yhteinen arviointi osoittaa, että hallitukset tekevät kovasti työtä saadakseen hankkeensa toteutetuksi. Tämä rohkaiseva kehitys olkoon meille kannustin jatkaa johdonmukaisesti eteenpäin valitsemallamme tiellä.
Unionin tulevaisuuden työllisyysstrategian tulisi rakentua kolmen pilarin varaan. Ensinnäkin: sellaiset työllisyyden suuntaviivat, jotka tähtäävät työntekijöiden joustavuuden ja sopeutumiskyvyn vahvistamiseen ja helpottavat työpaikkojen luomista uusiin yrityksiin. Wienin Eurooppa-neuvostolle esitetään luonnos työllisyyspoliittisiksi suuntaviivoiksi vuodeksi 1999, jossa tuodaan selkeästi esiin saavutetut edistysaskeleet ja painopisteet sellaisissa kysymyksissä kuin sukupuolten tasaarvo, elinikäinen oppiminen, ikääntyvät työntekijät ja yrittäjyyden vahvistaminen.
Toiseksi: taloudelliset rakenneuudistukset, jotka tähtäävät kilpailukyvyn parantamiseen tavara- ja työmarkkinoilla ja innovaatiokyvyn parantamiseen. Kolmanneksi: makrotalouden politiikka, joka tukee ja edistää tuloksellisesti kasvua.
Hyvin oleellinen talouspoliittinen aihe on unionin ulkoinen edustus talous- ja rahaliittoa koskevissa asioissa. Euroopan on puhuttava kansanvälisten rahalaitosten ja G7-maiden piirissä yhdellä suulla ja hyödynnettävä tähänastista tehokkaammin suurta taloudellista painoarvoaan. Vain muutamaa viikkoa ennen kolmannen vaiheen voimaantuloa tämä tärkeä kysymys on lopultakin ratkaistava. Parhaillaan ovat menossa - kuten tiedätte - tiiviit neuvottelut talousministerien kesken. Odotamme, että konkreettisia tuloksia saadaan Eurooppa-neuvoston kokoukseen mennessä.
Euron käyttöönotto voimistaa myös tarvetta veropolitiikan entistä parempaan yhteensovittamiseen. Odotamme saavamme Wienistä virikkeitä näiden kysymysten parissa tehtävän työn jouduttamiseksi. Eurooppa-neuvostolle esitetään myös talousministerien kertomus, joka koskee kansainvälisten rahoitusrakenteiden uudistamista. Viime kuukausina on käynyt selvästi ilmi, että valmiutemme rahoituskriisien hallintaan ei enää riitä lähimainkaan vastaamaan niihin haasteisiin, joita globaalistunut maailmantalous asettaa. Euroopalla on tässä hoidettavanaan tärkeä osa. Entistä parempien rahoitusvälineiden luominen Euroopan laajuisia verkkoja varten sekä jatkotoimet sisämarkkinoiden täydellistä toteuttamista ja hyödyntämistä varten ovat muita Wienissä käsiteltäviä talouspoliittisia aiheita.
Ympäristöpolitiikan alalla Eurooppa-neuvosto tulee käsittelemään ennen kaikkea ympäristönäkökulman sisällyttämistä unionin eri politiikan alueiden osaksi. Ensimmäiset tähän liittyvät liikenteen, energian ja maatalouden aloja koskevat kertomukset ovat jo valmiina. Wienissä on määrä päättää siitä, miten tätä tärkeää prosessia aiotaan jatkaa.
Agenda 2000 on luonnollisesti puheenjohtajamaan yksi keskeinen työkenttä. Minulla oli jo tilaisuus selostaa teille siinä saavutettuja edistysaskelia Euroopan parlamentin täysistunnolle 18. marraskuuta antamassani julkilausumassa. Olen keskustellut tänään aamupäivälläkin Euroopan parlamentin edustajien kanssa laajentumista valmistelevista välineistä tiivistääkseni vuoropuhelua ja tietojen vaihtoa neuvoston ja parlamentin välillä, kuten olemme toimielinten välisellä sopimuksella sopineet.
Laajentumista valmistelevista välineistä, TEN-verkoista ja vakuusrahastoasetuksesta vallitsee neuvostossa laajin mahdollinen yksimielisyys. Tekniset työvaiheet näiden säädöstekstien parissa on saatu jo lähes päätökseen. Rakennepolitiikan alueella on erottuu useita poliittisia avainkysymyksiä ja vähintäänkin ääriviivat ratkaisulle ovat jo olemassa. Myös maatalousministerien kertomuksessa, joka on luvattu toimittaa saataville 23.11., on nähtävissä selviä kehityssuuntia, niin että sopimukseen pääsyn pitäisi olla mahdollista maaliskuuhun 1999 mennessä. Taloudellisessa ennakkokatsauksessa pyrimme laatimaan vaihtoehtoisia ratkaisumalleja, joilla pystyttäisiin vastaamaan kaksitahoiseen haasteeseen, nimittäin yhtäältä talousarvion kurinalaisuuteen ja toisaalta unionin politiikan edelleen kehittämisen kannalta välttämättömien varojen turvaamiseen. Ulkoministerien kokouksessa 6.12. pyrkimyksenämme on päästä vielä pienen matkaa eteenpäin avaintekijöiden selvittämisessä ja pystyä luomaan siten hyvä pohja Wienin Eurooppa-neuvostossa käytäville neuvotteluille.
Agenda 2000: n luonteesta kokonaisuutena johtuu, että Wienissä ei ole mahdollista tehdä oleellisia päätöksiä yksittäisistä sisältökysymyksistä. Me kuitenkin uskomme, että Itävallan puheenjohtajakaudella saavutetut edistysaskeleet tarjoavat kokonaisuutena perustan sille, että ratkaiseva loppuottelu neuvotteluissa voidaan aloittaa välittömästi vuoden 1999 alun jälkeen.
Laajentumisprosessi on edennyt viiden viime kuukauden aikana hyvin. Konkreettisten liittymisneuvottelujen aloittaminen " 5+1" maan kanssa, edistyminen 11 muun maan kanssa yhteisön säännöstön analyyttisessä tarkastelussa ja liittymiskumppanuuden toteuttaminen osoittavat, että unioni, mutta myös meidän tulevat kumppanimme asennoituvat tähän suureen haasteeseen tarmokkaasti ja huolellisesti. Komission kertomus hakijamaiden edistymisestä sisältää avoimen ja perusteellisen analyysin siitä, miten Kööpenhaminassa määriteltyjen jäsenyyskriteerien täyttämisessä on edistytty, ja se on otettu sekä jäsenvaltioissa että hakijamaissa vastaan myönteisesti.
Tämä kertomus toimii myös ratkaisevana perustana laajenemiseen liittyvän aiheiston käsittelylle Wienissä. Haluamme antaa selkeän merkin unionin sitoutumisesta laajenemisen onnistuneeseen toteuttamiseen, rohkaisevan merkin kumppaneillemme, että ne jatkaisivat uudistustyötään myönteisesti ja aktiivisesti eteenpäin.
Euroopan toimintakyvyn lisääminen sisäisen turvallisuuden ja ulko- ja turvallisuuspolitiikan alueilla - tämä oli niin ikään yksi Pörtschachin kokouksen oleellinen osa. Wienin Eurooppa-neuvosto saa käsiteltäväkseen kolme sisä- ja oikeusministerien kertomusta. Ensinnäkin toimintasuunnitelman vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamiseksi. Toiseksi kertomuksen järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevan toimintasuunnitelman toteuttamisesta ja kolmanneksi huumeaihepiiriä koskevan kertomuksen. Edelleen käsiteltävänä ovat Schengenin sopimuksen sisällyttäminen EU: n perustamissopimukseen ja herätteiden antaminen yhteistyön lujittamiseen maahanmuuttopolitiikan alalla. Pörtschachissa sovitun erityiskokouksen, joka pidetään Tampereella vuoden jälkipuoliskolla, on määrä myötävaikuttaa siihen, että sisäiseen turvallisuuteen kiinnitetään vuonna 1999 aivan erityistä huomiota. Ulko- ja turvallisuuspolitiikan alalta on Wienissä käsiteltävänä yhtäältä tärkeitä sisällöllisiä aiheita, kuten esimerkiksi Venäjän tilanne tai Lähi-idän rauhanprosessi ja LänsiBalkanin tilanteen kehitys. Toisaalta käsiteltävänä on myös rakenteellisia kysymyksiä, Amsterdamin sopimukseen sisältyvien uusien yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan välineiden toteutuksen valmistelu ja jatkokeskustelu turvallisuus- ja puolustuspoliittisista kysymyksistä, jotka ovat saaneet uutta pontta Itävallan puheenjohtajakaudella.
Tässä oli lyhyt yleiskatsaus Wienin huipputapaamisen tärkeimpiin aiheisiin. Kuten näette, sille on varattuna laaja ja vaativa ohjelma, josta käy ilmi, miten dynaamisessa yhdentymisprosessin vaiheessa me parhaillaan olemme. Tässä yhteydessä haluaisin kiittää myös henkilökohtaisesti Euroopan parlamenttia hyvästä yhteistyöstä Itävallan puheenjohtajakaudella. Kunnianhimoinen eurooppalainen Agenda on tarjonnut meille runsaasti tilaisuuksia yhteiseen työskentelyyn. Ajattelen tällöin ennen kaikkea säännöllistä mielipiteenvaihtoa ajankohtaisista ulkopoliittisista kysymyksistä, epävirallisen vuoropuhelun aloittamista Agenda 2000: sta, tiedonkulkua laajentumisprosessin etenemisestä, mutta myös sopimukseen pääsyä tutkimuksen viidennestä puiteohjelmasta. Toivon, että voimme päättää hyvissä ajoin ennen vuoden loppua myös yhteisestä talousarviosta vuodeksi 1999.
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, nähdäkseni on ehdottoman välttämätöntä, että toimielinten välisiä suhteita kehitettäessä pidetään mielessä kansalaistemme suuret päämäärät ja etunäkökohdat ja se, ettei niiden tekemää työtä haitata ongelmilla, jotka olisivat vältettävissä. Tämä edellyttää avointa keskustelua, jota varten olen nytkin mielelläni käytettävissänne.
Unioniin kohdistuu nykyisellään suurempia vaatimuksia kuin kenties milloinkaan aiempina vuosikymmeninä. Se on osoittanut historiansa aikana toistuvasti kykynsä tarvittavan luovuuden ja tahdon kokoamiseksi selvitäkseen suurista haasteista. Olen vakuuttunut siitä, että näin tapahtuu myös nyt, uuden vuosituhannen kynnyksellä, ja toivon, että Wienin Eurooppa-neuvosto myötävaikuttaa tähän omalta osaltaan.

Santer
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, arvoisat jäsenet, Wienin Eurooppa-neuvosto päättää Itävallan puheenjohtajakauden vuosipuoliskon.
Tämä on Itävallan liittotasavallan ensimmäinen vuosipuolisko puheenjohtajamaana, ja suhtaudun myönteisesti puheenjohtajamaan tekemään työhön. Tätä puheenjohtajakautta on leimannut erityisesti Pörtschachin epävirallinen kokous, jossa valtioiden ja hallitusten päämiehet saattoivat lähentää näkökantojaan Euroopan unionin tulevaisuudesta. 21. lokakuuta päätin parlamentissa pitämäni puheen, joka koski Pörtschachin huippukokousta, näin, ja lainaan: " Kuten aina yhteisön historiassa, tärkeimpänä haasteena on muuttaa Euroopan tulevaisuutta koskevat pohdinnat konkreettisiksi toimiksi." Ehdotan siis teille suoraan niiden asiakokonaisuuksien tarkastelemista, joissa on tämän vuosipuoliskon aikana saavutettu edistystä, jonka Euroopan neuvosto vahvistaa tai saattaa päätökseen.
Aloitan tietenkin laajentumisesta. Neuvosto tarkastelee komission ensimmäistä kertomusta, jossa käsitellään jäsenehdokasmaiden edistymistä, kuten Cardiffin Eurooppa-neuvostossa pyydettiin. Tämä kertomus osoittaa, että koko prosessi on nyt lähtenyt käyntiin. Komission analyysi paljastaa myös tilanteiden vaihtelevan maittain. Siinä muistutetaan tämän laajentumisprosessin dynaamisesta luonteesta. Arvioimme valtioiden edistymistä Kööpenhaminan tai Madridin kriteerien mukaan. Neuvosto muistuttaa, että kaikkien jäsenehdokasmaiden ponnistelujen on oltava kestäviä liittymistavoitetta silmällä pitäen.
Samanaikaisesti, kuten tiedätte, Agenda 2000: ta koskevat neuvottelut ovat alkaneet edistyä, myös parlamenttinne avustuksella. Edessämme on tärkeä vaihe tiellä, jonka on ennen nykyisen toimikauden loppua johdettava meidät hyväksymään kaikki Agenda 2000: ssa ehdotetut toimenpiteet. Cardiffin Eurooppa-neuvostossa ilmaistiin - ja valtioiden ja hallitusten päämiehet ilmaisivat aivan äskettäin Pörtschachissa pitämässään epävirallisessa kokouksessa - poliittista tahtoa saattaa Agenda 2000: ta koskevat neuvottelut päätökseen ensi maaliskuun erityishuippukokouksessa.
Miksi asia on saatettava päätökseen maaliskuussa? Minusta vaikuttaa siltä, että monet syyt puhuvat sen puolesta. Ensinnäkin Euroopan parlamentin tulevat vaalit vaikuttavat parlamentin toimintaan maalis-huhtikuusta alkaen, ja totean jo nyt, että vaalit vaikuttavat tietyin seurauksin parlamentaariseen toimintaan. Toiseksi viivästyminen haittaa unionin uskottavuutta ja unionin herättämää luottamusta, ja viimeisenä syynä ne käytännön pohdiskelut, jotka liittyvät rakennerahastojen ohjelmasuunnitteluun ja politiikkojen käyttöönottoon, mutta myös kielteiseen vaikutukseen, jollainen liittymistä valmistelevien välineiden käyttöönoton mahdollisella viivästymisellä olisi itse liittymisprosessiin.
Kysymys, joka herää, on tietysti saada tietää, voidaanko asia saattaa päätökseen jo maaliskuussa. Vastaukseni on " kyllä" . " Kyllä" , koska kaikki tiedot ovat nimittäin saatavilla: komission 19 yksityiskohtaista ehdotusta, mutta myös komission kertomus, jossa käsitellään omia varoja. Toisena budjettivallan käyttäjänä allekirjoitatte myös uuden toimielinten välisen budjettisopimuksen. Sellaisen uuden sopimuksen tekeminen, joka tyydyttää molempia budjettivallan käyttäjiä, on tietenkin oleellinen osa Agenda 2000: ta.
Arvoisa puhemies, toivon, että tässä Eurooppa-neuvostossa voitaisiin taata hyvä lähtökohta niille keskusteluille, jotka on saatettava päätökseen Saksan puheenjohtajakauden aikana. Tietenkään niin kauan kuin ei päästä sopimukseen kaikesta, ei ole päästy sopimukseen mistään. Tällaisin varauksin toivon, että pystymme Wienissä tekemään selväksi kolme asiaa. Ensinnäkin, että pääsisimme sopimukseen monista lainsäädännöllisiin teksteihin liittyvistä näkökohdista, joita kutsuisin " teknisiksi" . Tältä osin suhtaudun myönteisesti viime aikoina saavutettuun edistykseen rakennerahastojen, koheesiorahaston, liittymistä valmistelevan strategian ja Euroopan laajuisten verkkojen osalta. Toiseksi, että yrittäisimme edistyä poliittisella alalla. Ajattelen tässä esimerkiksi joitakin maatalousuudistuksiin ja maaseudun kehittämiseen sekä rakenteellisiin toimenpiteisiin liittyviä näkökohtia ja rahoitusnäkymien muotoa; lopuksi, että hahmottelisimme sellaisen lopullisen paketin ääriviivat, jonka pitäisi keskittyä erityisesti uudistusten taloudellisiin vaikutuksiin ja tähän asiaan kuuluviin talousarvioon liittyviin kysymyksiin.
Arvoisa puhemies, tämän neuvoston esityslistalla on kaksi aihetta, jotka ovat kansalaisten kannalta ensisijaisia: työllisyys ja vapauden, oikeuden ja turvallisuuden alue. Aloitan työllisyydestä. Wienissä Eurooppa-neuvosto arvioi ensimmäistä kertaa jäsenvaltioiden edistymistä kansallisten työllisyyssuunnitelmien soveltamisessa Luxemburgin strategian puitteissa. Kuka olisi kaksi vuotta sitten uskonut, että jäsenvaltiot ja työmarkkinaosapuolet tukisivat meitä tässä määrin, että olisi eurooppalaisia suuntaviivoja ja kansallisia toimintasuunnitelmia? Kuka olisi uskonut, että jäsenvaltiot hyväksyisivät sen, että heidän kumppaninsa tarkastelevat, arvioivat ja jopa tuomitsevat heidän työllisyyttä edistäviä toimenpiteitään, ja kuka olisi uskonut, että sellainen mallikelpoinen dynamiikka olisi syntynyt, jonka purjeissa voivat tällä hetkellä puhaltaa uudet tuulet Euroopassa? Keskustelimme tästä strategiasta ensin jäsenvaltioiden hallitusten kanssa ja niiden kanssa perustimme seurantaan, tietojen vaihtoon ja benchmarking -periaatteeseen liittyviä järjestelmiä.
Sen tarkastelun pohjalta, jonka jäsenvaltiot tekevät Wienissä, komissio antaa ehdotuksia vuoden 1999 suuntaviivojen mukauttamiseksi. Minun on sanottava, että nämä suuntaviivat ovat erittäin pienimuotoisia. Minusta näyttää siltä, että meidän on ennen kaikkea vahvistettava prosessia. Kansalliset toimintasuunnitelmat sijoittuvat keskipitkän aikavälin strategiaan, mutta uudet virikkeet ovat tärkeitä. Jatkamme erityisesti strategiaamme, jolla pyrimme sellaiseen entistä yrittäjähenkisempään Eurooppaan, jossa on yleiseurooppalaiset riskipääomamarkkinat, jossa yrityksillemme annetaan samat edut kuin amerikkalaisille yrityksillekin, ja niin, että otamme kiinni jälkeenjääneisyytemme tietotekniikan hyödyntämisessä. Olemme myös pyytäneet jäsenvaltioita muuttamaan työttömyyskorvaus- ja verotusjärjestelmiään ja tarkistamaan erityisesti varhaiseläkepolitiikkaansa.
Mitä vapauden, oikeuden ja turvallisuuden alueeseen tulee, kuten tiedätte, päätimme Pörtschachissa pitää tälle aiheelle omistetun erityisen Eurooppa-neuvoston 15. lokakuuta 1999, siis Suomen puheenjohtajakaudella. Olen virkaan asettamisestani asti halunnut tehdä tästä alasta prioriteetin; tämä päätös on haluni mukainen. Amsterdamin sopimuksen voimaantulo sekä Europolin toiminnan aloittaminen antavat meille mahdollisuuden havaita todellisen edistymisen oikeudellisessa ja poliisiasiain yhteistyössä, turvapaikkapolitiikassa ja maahanmuutossa, jotka ovat kaikki aloja, joiden osalta maittemme kansalaisilla on korkeat odotukset. Näitä politiikkoja, jotka pysyvät edelleen kansallisina, ei voi ajatella kuin eurooppalaisessa yhteydessä. Konkreettiset turvapaikkaan, maahanmuuttoon, poliisiasiain yhteistyöhön, jopa rikollisten luovuttamiseen liittyvät ongelmat, joita olemme kohdanneet näinä viime kuukausina, osoittavat selvästi, että meidän on käytävä ongelmien kimppuun yhteisön tasolla, ja toivon, että neuvoston ja komission Wienissä esittelemä toimintasuunnitelma on yksi vaihe valmisteltaessa Tampereen huippukokousta.
Arvoisa puhemies, vaihdamme Wienissä ajatuksia myös Euroopan ja maailman talouskehityksestä. Uusien hallitusten valtaan nouseminen joissakin jäsenvaltioissa ja kansainvälisen talouskriisin kiihtyminen Venäjän elokuisten tapahtumien jälkeen ovat tämän syksyn aikana johtaneet kiivaaseen keskusteluun talous-, rahatalous- ja rahapolitiikasta, niin Euroopan kuin kansainväliselläkin tasolla. Kansainvälinen kriisi on saanut rauhallisemman käänteen, mutta se ei kuitenkaan tarkoita sitä, että se olisi ratkaistu, ja meidän on edelleen oltava valppaina ja muistettava keskustelujemme tulokset. Mitä ovat nämä tulokset, joista puhutaan varmasti Wienissä?
Totean ensinnäkin, että korkoja koskeneiden keskustelujen seurauksena olemme päässeet yhteisymmärrykseen siitä, että kaikki ehdot on täytetty, jotta korkotaso voisi pysyä alhaisena heti euron käyttöönotosta lähtien. Euroopan keskuspankin kanssa jo käyty vuoropuhelu on osoittanut, että budjettikuri helpottaisi sellaisen rahapolitiikan harjoittamista, jonka avulla voitaisiin hintojen vakauttamisen ensisijaisen tehtävän ohella tarkkailla taloudellista tilannetta yleisemmin. Minusta vaikuttaa siltä, että euro-11-neuvostossa käydyistä viimeisimmistä keskusteluista lähtien tästä politiikan sekoituksesta on oltu laajalti yksimielisiä, ja olen vakuuttunut siitä, että tämä vuoropuhelu jatkuu tyydyttävällä tavalla, kun euro on otettu käyttöön.
Toiseksi olen havainnut yhteisen halun vahvistaa talous-, rahatalous- ja sosiaalipolitiikkojen yhteensovittamista, ja huomaan todellista edistystä saavutetun tältä osin euro-11-neuvostossa, mutta myös neuvoston tasolla. Samanaikaisesti paljastuu selkeä halu sovittaa veropolitiikkojamme yhteen. Arvioimme tätä aihetta vielä eilen Ecofin-neuvostossa, ja sielläkin on edistytty merkittävästi, huolimatta siitä realismista, joka on aina muistettava puhuttaessa verotuksesta.
Tämän syksyn keskustelu on myös kiinnittänyt huomion infrastruktuurien merkitykseen taloudellisen verkoston ja tässä yhteydessä julkisten investointien kannalta. Olen iloinen voidessani todeta, että samalla kun keskustelussa on korostettu näiden investointien merkitystä, siinä ei ole kyseenalaistettu vakaus- ja kasvusopimuksen periaatteita. Keskustelu on kuitenkin antanut suuntaa niille välineille, jotka voivat vaikuttaa investointeihin, ja olen iloinen voidessani ilmoittaa teille, että komissio on tänä aamuna juuri hyväksynyt tällaisen asiakirjan, jonka tulemme tietenkin välittämään Wienin Eurooppa-neuvostolle.
Esitän tästä asiasta vain kolme huomautusta. Ensinnäkin Euroopan investointipankista. Amsterdamin erityisen toimintaohjelman menestyksen jälkeen luulen, että pankki voisi vahvistaa rooliaan laajentamalla välineittensä valikoimaa infrastruktuurihankkeiden ja erityisesti Euroopan laajuisten verkkojen hyväksi. Tämä voisi saada erityisen palvelun muodon, jonka kautta pankki voisi eri muodoissa kehottaa riskien jakamiseen yksityisen ja julkisen sektorin välillä ja kehottaa niitä näin osallistumaan enemmän infrastruktuurihankkeiden rahoittamiseen. Samassa yhteydessä olisi mahdollista laajentaa Euroopan investointirahaston tukikelpoisuutta, mikä lisäisi tämän rahaston vaikutusta infrastruktuurien kehittämiseen, sanan laajassa merkityksessä.
Toiseksi on myönnettävä, että jotkin Euroopan laajuiset infrastruktuurihankkeet voivat toteutua ainoastaan tukien avulla riittävän taloudellisen kannattavuuden puuttuessa. Ehdotuksestamme, joka liittyy uuteen varainhoitoasetushankkeeseen Euroopan laajuisten verkostojen osalta, käydään paraikaa keskusteluja Agenda 2000: n yleisessä kehyksessä. Merkittävän rahasumman ohella hanke sisältää joitakin uudistavia ajatuksia. Ajattelen erityisesti monivuotisten budjettitukien käyttöönottoa, turvautumista riskipääomaan liittyviin varoihin sekä mahdollisuutta rahoittaa hankkeita 20 %: iin asti kokonaiskuluista nykyisten 10 %: n sijasta. Lopuksi tulee kysymys niiden esteiden osalta, jotka haittaavat sellaisten todellisten, ja sanon tosiaankin todellisten, yleiseurooppalaisten sijoituspääomamarkkinoiden esiintuloa, joista on esitetty tilaus Cardiffissa ja jotka voisivat todella luoda työpaikkoja sen pääoman välityksellä, jonka nämä markkinat voisivat saada aikaan innovatiivisissa yrityksissä.
Arvoisa puhemies, kansainvälisen tilanteen tasolla ollaan nykyään laajalti samaa mieltä siitä arviosta, että euron käyttöönoton myötä unionin vastuu kasvaa suhteessa kansainväliseen rahoitusjärjestelmään ja että unionin on puhuttava yhdellä äänellä. Olemme päässeet yhteisymmärrykseen siitä, että Wienissä on saatava vastaus kaikkiin avoimiin kysymyksiin, jotka koskevat euron ulkoista edustusta, mukaan lukien kysymykseen komission osallistumisesta kansainvälisiin kokouksiin. Tältä osin olen tyytyväinen siitä, että Ecofin-neuvosto pääsi eilen yleiseen sopimukseen tästä kysymyksestä, siis selvästi ennen Eurooppaneuvostoa, ja olen myös tyytyväinen siitä tuesta, jota Euroopan parlamentti on meille tällä alalla antanut. Ajattelen lopuksi itse kansainvälisten rahoituslaitosten toimintaa ja omaa vastuutamme suurimpana kehitysavun antajana.
Mutta meidän ei pidä rajoittua rahataloudellisiin näkökohtiin, ja toivon, että voimme Wienissä aloittaa laajempien aiheiden käsittelyn, ja ajattelen tässä Euroopan roolia maailmanlaajuistumisessa, joka vaikuttaa yhteiskuntiemme kaikkiin ulottuvuuksiin. Euron ja Amsterdamin sopimuksen meille suoman uuden tarmonpuuskan myötä unionin ei pidä pysyä vaiti maailman edessä, maailman, joka odottaa vastausta sellaiselta Euroopalta, joka puhuu yhdellä äänellä.
Tässä, arvoisa puhemies, ne pääkohdat, joista keskustelemme varmasti Wienissä. En halua kuitenkaan päättää puheenvuoroani parlamentissa muistuttamatta, että vietämme Wienissä ihmisoikeuksien julistuksen 50-vuotispäivää. Tällöinkin on tilaisuus kehottaa unionia toimimaan päättäväisesti tämän julistuksen arvojen puolustamiseksi. Wienin Eurooppa-neuvosto on siis konkreettisten ja perustavien suuntaviivojen huippukokous, suuntaviivojen, joiden avulla voimme vastata 2000-luvun haasteisiin.

Medina Ortega
Arvoisa puhemies, haluan aloittaa puheenvuoroni onnittelemalla puheenjohtajamaa Itävaltaa siitä valtavasta työstä, jonka se on viime kuukausina tehnyt. Haluaisin ennen kaikkea todeta, että Pörtschachin ylimääräinen huippukokous oli Euroopan parlamentin jäsenille mieluisa yllätys, koska toisin kuin aiemmissa Eurooppa-neuvostoissa Pörtschachissa korostettiin enemmän Eurooppaa.
Wien on jo nimenä äärimmäisen kiehtova, ja kenties tästä syystä Euroopan unioni voisi hyväksyä tässä Eurooppa-neuvostossa jonkinlaisen hyvin yleisluonteisen julkilausuman, mutta puheenjohtajamaa Itävallan puheenvuoron perusteella siellä pyritään saamaan aikaan jotakin konkreettista.
Puheenjohtajamaa Itävalta totesi, että tällä hetkellä tärkeitä ovat kansalaiset, meidän kansalaisemme, jotka ovat äänestäneet meitä ja jotka odottavat ratkaisua ongelmiinsa. Ja kuten puheenjohtajamaa Itävalta totesi, ensimmäinen ongelma on työttömyys. Se on tällä hetkellä Euroopan unionin ensisijainen tavoite. Kun työttömiä on 10 % eli lähes 20 miljoonaa, kaikki muut ongelmat ovat toissijaisia.
Luxemburgin ylimääräisessä huippukokouksessa, johon puheenjohtaja Santer antoi sysäyksen, otettiin ilman muuta merkittäviä edistysaskeleita tässä asiassa, mutta se jäi puutteelliseksi rahoituksen osalta. Mielestäni Luxemburgissa tarjotut varat, Euroopan investointipankin 10 000 miljoonaa ecua ja 450 miljoonaa ecua yhteisön talousarviossa kolmen vuoden aikana, ovat riittämättömät. On selvää, että jos haluamme torjua työttömyyttä, tarvitaan muitakin varoja.
Esitänkin neuvostolle seuraavan kysymyksen: eikö tällä hetkellä ole mahdollista ottaa huomioon joitakin varojen käyttämistä koskevia ehdotuksia, tarkemmin sanottuna Jospinin ehdotuksia - jotka perustuvat Delorsin aiempiin ehdotuksiin - eurooppalaisen lainan käyttämisestä suuriin Euroopan laajuisiin verkkoihin, joihin myös puheenjohtajamaa Itävalta viittasi, tai yksinkertaisesti Prodin ehdotuksia keskuspankkien varojen tai varantojen käyttämisestä sitten, kun on siirrytty euroon?
On selvää, että tarvitsemme tällä hetkellä investointivaroja. Se asettaa sitä paitsi kyseenalaiseksi erään asian, joka tuntui olevan Euroopan rakentamisen opinkappale: euron sitomisen sellaiseen vakaussopimukseen, jossa kaikkein tärkeintä oli inflaatio. Aikana, jolloin kysymys ei näytä olevan inflaatiosta vaan deflaatiosta ja maailmaa näyttää uhkaavan talouskriisi, kysymmekin täällä Euroopan parlamentissa, neuvostossa ja komissiossa, eikö pitäisi ryhtyä sellaisiin toimiin, joilla edistetään investointeja?
Onko järkevää leikata menoja - mukaan luettuna investointimenoja - ja jarruttaa esimerkiksi investointeja vakaussopimuksen nojalla? Minusta vaikuttaa siltä, että vakaussopimusta pitäisi täydentää sellaisella työllisyyssopimuksella, joka mahdollistaisi varojen käyttämisen työttömyyden torjuntaan.
Ja lopuksi neuvoston puheenjohtaja viittasi myös rahoitusnäkymiin. Parlamentin näkökulmasta katsottuna vaarana on se, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, että näiden rahoitusnäkymien nojalla korostetaankin vähemmän Eurooppaa.
Toivon, että Wienin Eurooppa-neuvostossa korostettaisiin Pörtschachin Eurooppa-neuvoston virallisten johtopäätösten innoittamana enemmän Eurooppaa, koska ellei Eurooppaa korosteta enemmän, ei voida rakentaa tätä Eurooppaa, jonka me yhteisön kansalaiset haluamme.

Azzolini
Arvoisa puhemies, arvoisa puheenjohtaja, hyvät kollegat, hiljattain pidetty Pörtschachin epävirallinen huippukokous on mielestämme valitettavasti osoittanut, että Eurooppa etsii yhä omaa identiteettiään. Olkoonkin, että Eurooppa jo nyt on tunnustettu taloudellinen maailmanvalta - ja pian sillä on jopa yhtenäinen valuutta - hallituksemme antavat sille yhä liian varovasti ja epävarmasti dynaamisemman ja poliittisemman roolin, niin sisäisissä asioissa kuin kansainvälisissäkin yhteyksissä. Tässä yhteydessä tahtoisin Euroopan kansanpuolueen ryhmän nimissä muistuttaa ongelmasta, josta neuvoston itävaltalainen puheenjohtajakin on jo maininnut, 11 euroalueen valtion edustuksesta ja sen asianmukaisesta takaamisesta kansainvälisissä yhteyksissä. Keskustelun aiheista vain yhden, vakauden ja kasvun välistä tasapainoa koskevan kysymyksen, osalta, on toistaiseksi tapahtunut lähentymistä. Useat valtiot ovat näet ilmoittaneet, että Euroopan keskuspankin kanssa käytävä vuoropuhelu on välttämätöntä. Kysymme nyt neuvostolta, onko tämä kaunisteleva tapa piilottaa hallitusten ja keskuspankin suhteissa ilmeneviä vaikeuksia vai onko se, kuten toivomme, uusi osoitus halusta taata tämän elimen rooli ja riippumaton asema.
Tahtoisin vielä palauttaa mieliin ne raskaat uhraukset, joita kaikki valtiot ovat joutuneet tekemään luodakseen vahvan ja uskottavan yhtenäisvaluutan ja joita ei voi eikä pidä tehdä tyhjiksi epäilyksillä tai, mikä pahempaa, vaarallisilla ristiriitaisuuksilla, joiden vuoksi syntyvästä valuutasta saattaisi muodostua heikko ja tulevaisuudeltaan epävarma. Hallitukset tietävät näet hyvin, että terve rahapolitiikka on kasvun ja kehityksen lujan perustan luomisen edellytys, mutta on selvää, että myös sopivat ja koordinoidut talouspolitiikat, joilla voidaan tukea talouden elpymistä ja ennen kaikkea työllisyyttä, joka on Euroopan todellinen suuri haaste. Tämä on tehtävä, jota hallitukset eivät missään tapauksessa saa laiminlyödä.
Muiden esityslistan kohtien suhteen epävirallinen huippukokous valitettavasti petti odotuksemme. Aikomuksia ja lupauksia lukuun ottamatta esiin ei tullut uusia esimerkiksi ulkopolitiikkaa, turvallisuuspolitiikkaa ja yhteistä puolustusta koskevia seikkoja, vaikka pääministeri Blairin LEU: n ja Euroopan unionin yhteensulautumista koskeva aloite ansaitseekin myönteistä huomiota; ei mitään oikeudesta ja sisäasioista, eikä rikollisuudesta ja laittomasta maahanmuutosta; eikä yhtään mitään toimielinten uudistuksista.
Arvoisa puhemies, tahtoisin lopuksi lisätä, että ne haasteet, joita tulevina vuosina kohtaamme, ovat kauaskantoisia ja edellyttävät poliittista näkemystä ja uudenlaista aatteellista intoa. Siksi toivomme, että Eurooppa-neuvoston seuraavassa kokouksessa Wienissä osattaisiin antaa riittävä vastaus meidän ja kaikkien kansalaisten odotuksiin ja siten vahvistaa neuvoston itävaltalaisen puheenjohtajan ilmaisemat toiveet. Uskon kuitenkin, että myös demokratiaa ja Euroopan kansoja edustavalla Euroopan parlamentilla on oltava tässä asiassa keskeinen ja määräävä rooli, luonnollisesti yhdessä muiden toimielinten kanssa.

Frischenschlager
Arvoisa puhemies, arvoisa komission puheenjohtaja, arvoisa rouva valtiosihteeri, luettelitte edellä pitkän listan aiheita. Tosiasiassa yhtään aihetta, jolla on jonkinlaista merkitystä, ei jäänyt mainitsematta. Tämä tapahtuu tietenkin painopisteiden erotettavuuden kustannuksella. Mielestäni on hyvin ratkaisevaa, että tässä Wienin huippukokouksessa saadaan aikaan vähintäänkin poliittinen läpimurto yhdessä keskeisessä kysymyksessä, joka on Agenda 2000. Meidän täytyy saada tämä tärkeä aihe onnellisesti päätökseen yhtä hyvin laajentumisen kuin myös 15 jäsenvaltion muodostaman EU: n sisäisen yhteenkuuluvuudenkin nimissä tämän puolen vuoden aikana, joka edeltää Eurooppa-vaaleihin johtavaa vaalikampanjaa. Pidän tätä ratkaisevana kysymyksenä ja toivon, että siinä edetään menestyksekkäästi.
Toiseksi aihe, jota ette maininneet ja joka ilmeisesti koskettaa niin voimakkaasti vain meitä parlamentin jäseniä. Se liittyy parlamentin jäseniä koskeviin sääntöihin. On aivan ratkaisevaa, että tämä aihe saadaan kuntoon Wienin huippukokouksessa. Se on yhtäältä parlamentin vastuulla oleva asia, mutta se kuuluu viime kädessä myös neuvostolle. Kyse ei ole vain järkevän työskentelyperustan luomisesta parlamentin jäsenille. Olemme kuitenkin vaikeassa vaiheessa. On ilmennyt skandaaleja ja syytöksiä. Arvoisa puhemies, on ratkaisevaa, että me parlamentin jäseninä voimme ryhtyä näissä demokraattisissa vaaleissa vaalikeskusteluun ilman painolasteja emmekä joudu keskustelemaan tällöin syytöksistä vaan Eurooppaa koskevista aiheista. Pyydän teitä suhtautumaan tähän aiheeseen vakavasti ja huolehtimaan 12. joulukuuta siitä, että tämä aihe voidaan pyyhkiä järkevällä tavalla pois asialistalta ennen vaaleja, ja vielä meidän tarkoittamallamme tavalla, siten kuin parlamentti toivottavasti huomenna ehdottaa tehtäväksi.

Pasty
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, perustamissopimusten nojalla neuvosto ei ole päätöksentekoelin vaan unionin pääasiallinen ja laillisin poliittinen aloitteentekijä, koska kaikki valtioiden ja hallitusten päämiehet kantavat suoran vastuun omissa parlamenteissaan.
Ennen Eurooppa-neuvostoa voimme vain esittää toivomuksia. Pidättäytykäämme laatimasta tyhjentävää luetteloa Prévertin tyyliin kaikista toiveistamme, luetteloa, joka saattaisi väistämättä aiheuttaa pettymyksiä ja harhakuvitelmien menettämistä, ja yrittäkäämme tyytyä joihinkin prioriteetteihin. Minulla niitä on kolme.
Ensimmäinen prioriteetti: Agenda 2000: n uudistus ja unionin tuleva rahoitus. Kuulee nimittäin sanottavan, korkeimmalla tasolla ja kasvavassa määrässä unionin suurimpia maita, että unionin talousarvioon osallistumisen pitäisi olla maiden saaman taloudellisen hyödyn tasolla; tämä on juste retour -teesin yleistämistä, teesin, joka teki rouva Thatcherin aikoinaan kuuluisaksi. Hallituksilla, jotka väittävät tarjoavansa parhaat sosiaaliset edut, on vähintäänkin omituinen käsitys eurooppalaisesta solidaarisuudesta. Unionissa ei ole koskaan ollut näin paljon sosialistijohtoisia tai osaksi sosialistisia hallituksia, mutta koskaan ei ole kuitenkaan tässä määrin kielletty, ainakaan aiejulistuksissa, solidaarisuusperiaatetta, joka kuitenkin on yhteisen toimintamme sidosaine ja tae kaikkien unionin maiden vauraudesta.
Varoitan tässä juhlallisesti yhteisen maatalouspolitiikan purkamisen uhkasta, johon tällaisen politiikan tukeminen johtaisi. Varoitan myös siitä uhkasta, joka alueittemme taloudelliselle ja sosiaaliselle tasapainolle aiheutuisi rakennerahastoille, sosiaalirahastolle ja koheesiorahastolle myönnettyjen lainojen leikkaamisesta.
Toinen prioriteetti: unionin laajentuminen. Olemme jo sanoneet, että tämä laajentuminen on poliittisen symboliikkansa ja sosiaalisten, taloudellisten ja kaupallisten panostensa vuoksi vertaansa vailla edeltäjiinsä nähden. Varokaamme sulkemasta ulkopuolelle joitakin jäsenvaltioita kyseenalaisin perustein ja luomasta näin ollen uudelleen keinotekoisia jakoja jäsenehdokasmaiden välille. Valvokaamme myös sitä, että emme aliarvioi 15 jäsenvaltion emmekä jäsenehdokasmaiden taloudellisia toimijoita odottavia suuria vaikeuksia.
Viimeinen prioriteetti, jota haluaisin korostaa ennen Eurooppa-neuvostoa: toimielinten uudistus. Uudistus, joka liittyy tuleviin laajentumisiin ja jonka on ehdottomasti tapahduttava ennen minkäänlaista laajentumista, mutta niin, että se ei ole tämän laajentumisen viivästymisen tekosyynä. Pallo on tosiaan valtioiden ja hallitusten päämiehillä. Olkaamme siis vaativia, hyvät kollegat, ja vaatikaamme näitä valtioiden ja hallitusten päämiehiä keskustelemaan ilman tabuja tai taka-ajatuksia niistä todellisista uudistuksista, joihin Euroopan on ryhdyttävä, jos se haluaa edelleen elää ja kehittyä.

Puerta
Arvoisa puhemies, olen rouva Ferrero-Waldnerin kanssa täysin samaa mieltä siitä, että Wienin Eurooppa-neuvosto tulee olemaan erittäin tärkeä, kun pyritään ratkaisemaan Euroopan rakentamisen keskeisiä ongelmia. Ensimmäinen niistä on työllisyys. Sen vuoksi ryhmämme vaatii työllisyyspolitiikkojen tukemista kansallisten politiikkojen yhteensovittamisen ja yhteisön suuntaviivojen ohella.
Onko Wienin huippukokouksen jälkeen mahdollista saada aikaan eurooppalaista työllisyyspolitiikkaa? Meidän on ponnisteltava sen eteen samalla tavalla kuin yhtenäisvaluutan eteen, sillä mielestämme vakaussopimus ja sen ankara soveltaminen jarruttavat työpaikkojen luomista eivätkä edistä kansalaisten etuja.
Emme ole yhtä mieltä Ison-Britannian ja Espanjan pääministerien Tony Blairin ja José María Aznarin äskettäisestä julkilausumasta, joka perustuu työmarkkinoiden suurempaan joustavuuteen ja työttömyysturvan alentamiseen, jotta vältyttäisiin siltä, kuten sanotaan, että työttömät olisivat riippuvaisia tuista. Kun ajattelutapa ja ratkaisumallit ovat tällaisia, ei voida edistää työllisyyspolitiikkoja eikä puolustaa Euroopan yhteiskuntamallia.
Suhtaudumme paljon myönteisemmin Ranskan hallituksen kaavailemaan 35 tunnin työviikkoon ja Oskar Lafontainen ehdotuksiin, jotka voisivat kaiken kaikkiaan merkitä huomattavia investointeja etenkin Euroopan laajuisten liikenneverkkojen, viestinnän ja energian alalla. Itse komissio, jota olemme niin monesti arvostelleet, on esittänyt kiinnostavia ehdotuksia - jotka neuvosto on tähän asti estänyt - ja mainitsen niistä joitakin: arvonlisäveron alentaminen työvoimavaltaisten palvelujen alalla tai energiaverojen käyttöönotto työpaikkoja luovien politiikkojen rahoittamiseksi.
Agenda 2000: n osalta, arvoisa puhemies, meitä huolestuttaa Ecofin-neuvoston epäonnistuminen. Sekä koko Agenda 2000 että erityisesti omia varoja koskeva kertomus, rahastojen ohjelmointi ja euron ulkoinen edustaminen ovat viivästyneet.
Toisaalta puheenjohtajamaa Itävallan ehdotus menojen prosenttiosuuden jäädyttämisestä ja kiinteästä 85 000 miljoonan ecun summasta ensi vuodeksi on mielestämme askel taaksepäin sisäisen solidaarisuuden kannalta varsinkin, jos otetaan huomioon joidenkin jäsenvaltioiden esitykset yhteisön talousarvion reaalisesta supistamisesta niin, että se laskisi 1, 10 %: iin yhteisön BKT: stä. Tämä tekisi laajentumisskenaariosta erittäin epävarman; laajentumisesta, jolla ei edelleenkään ole sellaista selkeää suunnitelmaa tai aikataulua, joka takaisi sen onnistumisen.
Lopetan aivan pian, arvoisa puhemies, ja totean, että on tarpeen saada aikaan selkeät suuntaviivat Turkin suhteiden osalta ja reagoida strategisesti ja solidaarisesti Väli-Amerikan valtaviin ongelmiin.
Ja lopuksi otan esille Euroopan parlamentin ongelman. Tarvitsemme vihdoin viimein Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännön, jotta meihin ja Euroopan yleiseen mielipiteeseen suhtauduttaisiin vakavasti ja avoimesti.

Tervetulotoivotukset
Puhemies
Minulla on ilo parlamentin puolesta toivottaa tervetulleeksi lehterille saapuneet EU: n ja Latvian välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan valtuuskunnan puheenjohtaja Gundars Bojars sekä Eurooppa-asioista vastaavan valiokunnan puheenjohtaja Edvins Inkens. He ovat tulleet kuuntelemaan seuraavaksi käytävää keskustelua ulkoasiain valiokunnan mietinnöistä, jotka koskevat jäsenyyshakemuksia. Tervetuloa.

Eurooppa-neuvosto (jatkoa)
Voggenhuber
Arvoisa puhemies, arvoisa neuvoston puheenjohtaja, yhä useammat eurooppalaiset ihmiset katsovat kauhuissaan, millaisina 1800-luvun kasvot näyttäytyvät heille nyt, 21. vuosisadan kynnyksellä. Yhä hyökkäävämmäksi käyvä uusklassinen talousideologia yrittää ilmeisesti pakottaa meitä palaamaan tähän menneisyyteen. Tämän uusliberalismin mukaisessa tarkastelussa työttömyyttä pidetään suorastaan nykyaikaistumisen osoittimena, työntekijöiden alenevia tuloja edistyksenä. Sääntelyn purkamisesta on tullut suorastaan uskonnon kaltainen käsky ja velvoite. Rahoitusmarkkinat eivät reagoi nykyään mihinkään yhtä kiihkeän innostuneesti kuin ilmoituksiin henkilöstön vähennyksistä ja irtisanomisista. Sillä, millaista tuhoa tämä ideologia on aiheuttanut viime vuosina Kaakkois-Aasiassa, nopeasti teollistuvissa maissa tai Venäjällä, ei ilmeisesti ole paljonkaan vaikutusta. Se, joka ei halua palata takaisin 1800-luvulle, leimataan taantumukselliseksi.
Politiikassa näytetään olleen vuosikausia huolestuneita joukkotyöttömyydestä ja lisääntyvästä köyhyydestä. Mutta lukuun ottamatta poliittista tunnustuskirjallisuutta ja sosiaalista kaunopuheisuutta ei ole saatu paljonkaan aikaan. Ei voi välttyä siltä vaikutelmalta, että osa eurooppalaisesta politiikasta näyttää käsittävän itsensä suorastaan tämän hyökkäävän ideologian apuvälineeksi. Vaadimme sen vuoksi painokkaasti, että Wienin huippukokouksessa ryhdytään viimeinkin konkreettisiin tekoihin ja lakataan pitämästä keskeisiä uudistuskysymyksiä tabuina. Haluamme määrällisesti ilmaistuja ja määrällisesti mitattavia tavoitteita, joilla on selkeät määräajat ja arviointimenettelyt. Tuhoisan verotuksellisen polkumyynnin lopettaminen Euroopassa, verotusjärjestelmien yhdenmukaistaminen, lähtökohtien luominen ekologiselle verotusuudistukselle ja EKP: n vaatiminen täyttämään velvollisuutensa eurooppalaisen talouspolitiikan päämäärien tukijana hintojen vakauden rajoissa.
Haluamme rahoitusmarkkinoiden sääntelyä ja sitä, että työpaikkoja luovia investointeja lasketa mukaan vakaussopimuksen piiriin. Haluamme lopultakin keskustelua työn oikeudenmukaisesta jakamisesta työaikaa lyhentämällä. Siirtykäämme lopultakin poliittisesta kaunopuheisuudesta vastuullisiin tekoihin!

Sainjon
Arvoisa puhemies, Euroopan kansalaiset, ja aivan erityisesti työttömät ja nuoret, odottavat tosiaan paljon Euroopan sosiaaliselta mallilta ja toivovat voivansa hyötyä tästä historiallisesta mahdollisuudesta, joka perustuu vasemmistohallitusten valtaantuloon suurimmassa osassa Euroopan maita. Näillä hallituksilla ei ole pohjimmiltaan oikeutta epäonnistua sellaisen politiikan täytäntöönpanossa, joka vastaa kansalaisten toivoon. Tällä hetkellä ei voida enää pysytellä jalomielisten tai myötämielisten ilmausten tasolla todellisuuden edessä.
Wienin huippukokouksessa on tullut aika idealisoida sosiaalista Eurooppaa niin, että kansat tuntisivat suuren sosiaalialan suunnitelman koskettavan heitä, suunnitelman, jonka haluaisin sanoa olevan demokraattisten ja edistysmielisten perinteidemme arvoinen. Ennen kaikkea työttömyys koskettaa heitä kuitenkin eniten, ja rouva ministeri puhui tästä. Tähän on kohdistettava suurimmat ponnistukset, ja vaikkakin on aihetta iloita siitä, että työttömyys on vähentymässä Euroopassa, on ehdottoman sopivaa panna nyt täytäntöön Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa marraskuussa 1997 tehdyt ehdotukset; prioriteetiksi määritettiin erityisesti se, etteivät nuoret saisi olla toimettomina yli kuutta kuukautta eivätkä aikuiset yli vuotta. Seuratkaamme tätä tietä, ja menkäämme pitemmälle toteuttamalla uudenlainen hyvinvointivaltio, jossa edistetään jokaisen unionin kansalaisen työllisyyttä ja elinikäistä oppimista.
Toimikaamme nimittäin niin, että kaikkien irtisanomisten, kaikkien toimettomuuskausien yhteydessä alkaisi automaattisesti palkallinen ja pakollinen koulutus, joka ei olisi pelkkä " päivähoitopaikka" . Tämä on mielestäni keino poistaa sanavarastostamme sana " työttömyys" . Sosiaalinen tuki on joskus tarpeen, mutta siinä ei ole mieltä kuin jos se liittyy selkeästi sopeuttamis- ja koulutushankkeeseen. On kyse siitä, että henkilö vuorottelee koko elämänsä ajan työnteon ja koulutuksen välillä, siirtyen toisesta toiseen ilman ei-toivottuja katkoja. Tämä on suuri uudistushanke. Unionin maiden hallitusten velvollisuutena on tukea tätä hanketta, ei ainoastaan Wienin huippukokouksessa, vaan myös seuraavissa eurooppalaisissa vaaleissa kesäkuussa 1999.

Parigi
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, korostaakseni ulkopolitiikan - alue liittyy tähän keskusteluun - puutetta Euroopan yhteisössä, tahdon esittää Öcalanin kysymyksen vertauskuvallisena. Vasemmistojen Eurooppa antaa itsestään pahimman mahdollisen kuvan: eräiden Italian hallituksen edustajien osoittamalle harrastelijamaisuuden ja demagogisuuden veroisia ovat nimittäin Saksan hallituksen tekopyhyys ja pelkuruus, kuten Frankfurter Allgemeine Zeitung niitä kutsui, koska vaikka Saksan viranomaiset olivat antaneet PKK: n johtajaa koskevan kansainvälisen pidätysmääräyksen, pidettiin kuitenkin parempana työntää niin sanottu kuuma peruna italialaisten vasemmistolaisten tovereiden käsiin. Tähän on lisättävä, että Kreikan pääministeri Kostas Simitis - jonka hallitus oli aiemmin, vaikkakaan ei virallisesti, kieltäytynyt vastaanottamasta samaista Öcalania - ilmoitti kannattavansa poliittisen turvapaikan myöntämistä PKK: n johtajalle, mutta jätti kuitenkin tämän " kunnian" Italialle, joka hänen mukaansa on " toiminut asiassa oikein hyvin" .
Sanoisin, että mikäli tämä on samaan sosialistiseen internationaaliin kuuluvien osapuolten toisilleen osoittamaa ulkopoliittista solidaarisuutta, sopii toivoa, ettei sama asenne siirry näin vähän rohkaisevassa muodossa yhteisön politiikkojen hoitoon. Öcalanin tapaukseen liittyvästä ongelmasta, painostuksesta, uhkauksista ja terroriteoista, joita tekevät tai joilla vain uhkaavat järjestäytyneet ja Euroopassa olevat etniset ja uskonnolliset ryhmät - on puhunut eräs Saksan vasemmiston terävimmistä intellektuelleista, Peter Schneider, joka on myös sanonut: " On selvää, että Turkki pyrkii vaikuttamaan Saksassa olevaan turkkilaiseen vähemmistöön eräänlaisen viidennen kolonnan tavoin. Kurdit näyttävät käyttäytyvän samoin" .
On lisättävä vielä, että näitä maahanmuuttajia voidaan paitsi rohkaista väkivaltaiseen käytökseen myös ohjata seurauksista välittämättä suuntaaman vaaleissa kannatuksensa sellaisille kansalaisille tai koalitioille, jotka parhaiten takaavat tai lupaavat taata heidän etunsa.
Alleanza Nazionalen valtuuskunnan näkemyksen mukaan Öcalanin tapaus on siis osoittanut, mitkä ovat tämänhetkisen yhteisön rakentamisen rajat, joita ovat sen yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa osoittama kääpiömäisyys ja oikeuden ja kansainvälisen lainsäädännön alalla vallitseva tyhjiö. Nyt sattunut kriisi on ollut lähes terveellinen osoittaessaan yksittäisten jäsenvaltioiden kykenemättömyyden ja haluttomuuden sitoutua ja pyrkiä ratkaisemaan yksitellen ongelmia, joiden epäsuorat seuraukset saattavat vakavasti haitata yleistä järjestystä sekä diplomaattisia ja kaupallisia suhteita. Siksi tämä on taas uusi syy harjoittaa lopultakin todellista yhteistä ulkopolitiikkaa ja perustaa vakavasti otettava eurooppalainen tuomioistuin, jonka ratkaistavaksi Öcalanin tapaus ja sen kaltaiset tapaukset voitaisiin antaa.

Swoboda
Arvoisa puhemies, haluaisin nyt palata takaisin varsinaiseen aiheeseen, nimittäin Wienin huippukokoukseen, ja käsitellä kahta kohtaa, jotka ovat mielestäni hyvin ratkaisevia sen kannalta, tuleeko tästä huippukokouksesta menestyksekäs vai ei, nimittäin työllisyyttä ja ulkopolitiikkaa. Mitä työllisyyskysymykseen tulee, niin jotkut ovat jo ottaneetkin siihen kantaa. Se ei johdu siitä, etteikö mieleemme tulisi mitään parempia aiheita, vaan koska tämä aihe on näissä luvattoman korkean työttömyyden oloissa Euroopalle poikkeuksellisen tärkeä, meidän on tehtävä jatkuvasti uusia aloitteita työllisyyden puolesta.
Amsterdamin sopimuksella saavutimme jo jotakin. Cardiffin ja ennen kaikkea myös Pörtschachin kokouksissa on tullut vahvistettua se, että työllisyyspolitiikan on saatava yhä keskeisempi asema. Yksittäisten jäsenvaltioiden kansalliset työllisyyssuunnitelmat on tutkittu komissiossa. Minun on sanottava, että niitä on käsitelty hyvin lempeällä kädellä, ja tiedän myös, että komissio olisi kohdellut useita jäsenmaita hieman voimallisemmin. Toivon, että tämä oli vain ensimmäisen vaiheen pehmeyttä, sillä olen ehdottoman vakuuttunut siitä, että komissio ja luultavasti myös neuvosto joutuvat puuttumaan kovemmalla kädellä niiden jäsenvaltioiden tilanteeseen, jotka jäävät tosiasiallisesti jälkeen suunnitelmistaan, olettamuksistaan ja tavoitteistaan.
Meidän on ryhdyttävä toimenpiteisiin, joista olikin jo edellä puhetta, erityisesti Manolo Medinan puheenvuorossa. Miten on Euroopassa tehtävien investointien laita? Aiotaanko nyt, kuten Pörtschachissa ilmoitettiin, todella myös toteuttaa ne toimenpiteet, jotka sisältyivät jo Delorsin vihreään kirjaan? Miten on eri maiden välisen yhteistyön laita verotusasioissa? Onko todella olemassa yhteensovitettua, koko talouden käsittävää verotuspolitiikkaa? Olen saanut monesti sen vaikutelman, että neuvoston jäsenet ja yksittäisten maiden edustajat ovat pelästyneet omaa rohkeuttaan. Sanotaan, että halutaan tehdä jotakin, mutta konkreettista ehdotusta on tuskin vielä esiteltykään, kun jo alkaa kuulua verukkeita, joilla niistä haluttaisiin päästä vaivihkaa peräytymään, ja haluaisin sanoa vielä kerran aivan selvästi: pidän ehdottoman tärkeinä työllisyyspolitiikkaa, selkeämpiä työllisyyden suuntaviivoja ja komission yksittäisiä maita koskevaa tiukempaa tutkimusta.
Ulkopolitiikka: tästä todettiinkin jo jotakin, ja on hyvä, että täällä on joka tapauksessa komissaari van den Broek, joka kenties voi iloita lyhytaikaisesti siitä, ellei hän saa ulkopolitiikan alalla kollegakseen ketään neuvoston puolelta. Haluaisin kuitenkin muistuttaa, että Cardiffissa sanottiin selvästi: Wienissä tulee tehdä päätös herra tai rouva YUTP: stä. Tämä vahvistettiin Pörtschachissa. Nyt olen kuitenkin kuullut huhuja, että periaatteessa asiasta kyllä haluttaisiin päästä sopimukseen, mutta ei pystytä sopimaan nimestä, ja että neuvosto perääntyy tässäkin jälleen kerran ratkaisun edessä, kun sen tosiaan pitäisi nimittää korkea-arvoinen edustaja. Neuvosto joko on selvillä siitä, että on tärkeää nimittää tällainen edustaja; silloin hänet täytyy nimittää, ja pian, kaikkien näiden kielteisten kokemusten jälkeen, tai sitten asia ei olekaan neuvostolle niin tärkeä, jolloin sen täytyy poistaa Amsterdamin sopimuksesta asiaa koskevat määräykset.
Jälkimmäinen vaihtoehto on täysin kelpaamaton, myös parlamentille. Sanotaan: kyllä, herra tai rouva YUTP on tärkeä henkilö. Meidän on nivottava asia samaan pakettiin komission puheenjohtajan ja muiden henkilöiden kanssa. Minä kysyn: eikö neuvostossa tiedetä, eikö jäsenmaissa tiedetä, että vastaisuudessa komission puheenjohtajan valitsee myös tämä parlamentti ja että näin tulee tapahtumaan vasta myöhempänä ajankohtana? Eikö neuvostossa ole käsitetty sitä, että päätöksentekosuhteet ovat muuttuneet ja että neuvoston on tehtävä tärkeä päätös siitä henkilöstä, jonka on tarkoitus edustaa neuvostoa ulkopolitiikassa ja joka siis on kollega van den Broekin ja muiden komission edustajien keskustelu- ja yhteistyökumppani? Tämä päätös on nyt tehtävä. Olisi hyvin selvä merkki neuvoston heikkoudesta, olisi vain jatkoa neuvoston tähänastiselle päättämättömyydelle ulkopoliittisissa kysymyksissä, ellei se tekisi Wienissä näitä päätöksiä, ja olen sitä mieltä, että tämän parlamentin on sanottava suoraan ja selkeästi: mikäli Euroopan unionin ulkopolitiikkaa on tarkoitus muuttaa ja tehostaa, silloin tarvitsemme neuvoston korkea-arvoisen edustajan, josta on päätettävä nyt Wienissä!

Brinkhorst
Arvoisa puhemies, taas kerran on sääli, ettei neuvoston puheenjohtaja ole enää täällä. Meillähän on nykyisin tapana kosiskella yleisöä. Haluaisin puhua kahdesta asiasta. Ensimmäinen asia koskee Agenda 2000: n rahoitusta. Mikäli eilen ja toissapäivänä pidetyn Ecofin-neuvoston kertomus on yhtään oikeassa, Euroopan yhteisö näyttää valitettavasti olevan jokseenkin hajallaan. Uutistoimisto Agence Europen mukaan Espanja vastusti kiivaasti Wienin Eurooppa-neuvostoon tehtyjä ehdotusluonnoksia. Se osoittaa, että tältä osin edistystä ei juurikaan ole odotettavissa. Jos neuvoston puheenjohtaja olisi täällä, kysyisin häneltä, mikä on puheenjohtajamaan strategia tässä asiassa.
Toiseksi puhuisin kolmannesta pilarista: Cardiffissa puhuttiin paljon edistymisestä oikeus- ja sisäasioissa. Suoraan sanottuna sen jälkeen on kuitenkin tapahtunut vain vähän edistystä. Tämä on varsin keskeinen asia. Olimme eilen läsnä kansalaisvapauksien valiokunnassa, jossa puhui neuvoston puheenjohtajana toimiva sisäasiainministeri. Schengenin sopimus olisi pitänyt sisällyttää EU: n perustamissopimukseen nyt, kun Amsterdamin sopimuksen allekirjoittamisesta on kulunut 16 kuukautta. Näin ei ole tehty. Emme vieläkään tiedä, mikä osa kuuluu ensimmäiseen ja mikä kolmanteen pilariin. Jos ratifioimme Amsterdamin sopimuksen, eikä mitään ole tehty, on olemassa se vaara, että lopulta kaikki jätetään kolmanteen pilariin. Kaiken kukkuraksi nyt näyttää siltä, että oikeus- ja sisäasiain neuvostossa puhutaan oikeusasioita valvovan erityiskomitean perustamisesta, mistä ei ole määrätty ensimmäisessä pilarissa. Ensimmäisessä pilarissa toimivat Coreper ja komissio, ei K.4-komitea eli oikeus- ja sisäasiain erityiskomitea. Haluaisimme kysyä, mikä on puheenjohtajamaan kanta tähän. Vastustaako se sitä? Miten komissio suhtautuu tähän? Näen, että komissaari van den Broek on täällä. Toivottavasti hän voi vastata, että komissio ei salli minkäänlaisia lainvastaisia tilanteita oikeus- ja sisäasioissa. Erityisesti tämän komitean osalta on todella tärkeää, että kyseessä on tämä perinteinen rakenne eikä kolmas pilari ja hallitusten välinen rakenne.

Ainardi
Arvoisa puhemies, työttömyys on tosiaan unionin kansalaisten tärkeimpiä huolenaiheita, ja on tehtävä kaikki mahdollinen työttömyyden tehokkaaksi torjumiseksi ja työpaikkojen luomiseksi erityisesti nuorille ja pitkäaikaistyöttömille. Pörtschachin huippukokousta leimasivat äänensävyn muuttuminen, uudet puheet ja kasvun ja työllisyyden korostuminen. On sanottava, että liberalismin ja sen hylkääminen, että pyrittäisiin inhimillisempään yhteiskuntaan, on näkynyt kaikissa vaaleissa, joita on viime aikoina pidetty joissakin unionin maissa.
Tavoitteita on nyt ryhdyttävä toteuttamaan. Sitä kansalaiset odottavat tulevalta Wienin huippukokoukselta. Kuulin kyllä, mitä puheenjohtaja Santer sanoi aikaisemmin, mutta olen kuitenkin huolestunut perehdyttyäni niihin työllisyyspolitiikkojen suuntaviivoihin vuodeksi 1999, jotka komissio antaa valtioiden ja hallitusten päämiesten tarkasteltaviksi. Komissio asettaa edelleen etusijalle sellaiset toimet, joilla suositaan työn joustavuutta ja sosiaalimenojen rajoittamista kilpailukyvyn nimissä. Äskettäisenä Euroopan rautatieläisten toimintapäivänä, jolla vastustettiin komission halua luopua sääntelystä, tuotiin hyvin esille vaatimus sellaisista julkisista palveluista, jotka olisivat unionin tämänhetkisten tarpeiden ja välttämättömyyksien tasolla. Juuri pidetyssä ranskalais-saksalaisessa huippukokouksessa vakuutettiin uudelleen halua vahvistaa eurooppalaista sosiaalista mallia. Huippukokouksessa asetuttiin jopa pakottavien ja tarkistettavien tavoitteiden kannalle. Joten kyllä, Wienin huippukokouksessa on ryhdyttävä sanoista tekoihin.
Jotta aikeet ja teot saataisiin tasapainoon, minusta vaikuttaa siltä, että kolmen edellytyksen olisi täytyttävä. Ensinnäkin olisi määriteltävä uudelleen Euroopan keskuspankin valtuudet ja tehtävät ja se, että Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien on tarpeen valvoa sitä demokraattisesti. Toiseksi korkotason alentaminen, totta kai, mutta valikoiva alentaminen, jolla suosittaisiin työpaikkoja luovia hankkeita. Kolmanneksi nykyisen vakaussopimuksen korvaaminen todellisella kasvu- ja vakaussopimuksella.
Lopuksi: mikään edistyminen ei toteudu, ellei kansalaisia oteta siihen mukaan. On tosiaan tarpeen edistää todellista sosiaalista vuoropuhelua, kehittää suuria julkisia keskusteluja tästä unionin pääpanoksesta, työllisyydestä. Vuosittainen talous- ja työllisyyspolitiikkaa koskeva kokous voisi auttaa asiaa, koska tällöin voitaisiin tarkistaa saadut tulokset ehdottamalla työllisyyden poliittista mukauttamista, mikäli tarpeen, pakottavin ja määrällisin kriteerein.

Raschhofer
Arvoisa puhemies, kun ajatellaan miten runsaasti erilaisia ja sisällöltään painokkaita aiheita Wienin huippukokouksen asialista sisältää - ja neuvoston puheenjohtaja esittelikin meille varsinaisen asioiden potpurin - ei voi muuta kuin toivottaa puheenjohtajamaa Itävallalle rohkeutta keskustelun käymiseen ja hyvää menestystä. On ratkaisevaa, että muutamilla harvoilla painopistealueilla ryhdytään oikeisiin toimenpiteisiin, erimerkiksi laajentumista ja Agenda 2000: ta koskevissa kysymyksissä. Kun ajatellaan rakenne- ja maatalousalan monia ratkaisemattomia mutta oleellisia ydinkohtia, herää kysymys, miten oikein kyetään pysymään aikataulussa. Kysyn tätä jo senkin vuoksi, että asiassa on kyse eduista eikä visioista, mikä juuri tekee asian niin vaikeaksi.
Puheenjohtajamaa Itävallan on siis pidettävä huoli siitä, että asian käsittelylle valitaan oikea vaihde ja että ohjauspyörä käännetään oikeaan suuntaan. Se on vaikea tehtävä. Työllisyyspolitiikan aiheiston ottaminen käsiteltäväksi on oikea tie, puutteita ilmenee sen sijaan tehokkaassa toimeenpanossa. Analyyseista ja asiakirjoista ei ole puutetta. Tässäkin vaivaa ajanpuute, sillä on vielä pitkä ja vaivalloinen taival päätöksenteosta konkreettisiin tuloksiin, jotka merkitsevät: parempaa työllisyyttä ja vähäisempää työttömyyttä.

Görlach
Arvoisa puhemies, haluaisin siitä huolimatta, että puheenjohtajamaa Itävallan nimekkäitä edustajia ei enää ole paikalla, ilmaista arvostukseni Itävallan puheenjohtajakaudella tähän mennessä tehtyä työtä kohtaan. Puheenjohtajamaa on vienyt eteenpäin monia ratkaistavana olevia ongelmia ja myötävaikuttanut siihen, että viestikapulan siirtyessä puheenjohtajamaa Saksan haltuun voidaan nyt samalla saada ripeästi aikaan myös tuloksia ja päätöksiä. Se näyttää olevan tehtävien moninaisuuden keskellä miltei mahdotonta, näin sanovat monet kollegat täällä, mutta haluaisin huomauttaa hyvin painokkaasti, että ei pitäisi olla minkäänlaisia epäilyksiä siitä, etenkään juuri nyt Wienissä ennen puheenjohtajuuden vaihtumista, etteikö Agenda 2000: lle ensimmäisellä vuosipuoliskolla suunniteltua aikataulua täytyisi noudattaa. Me parlamenttina aiomme järjestää työmme siten, että neuvoston taholta ei ilmene minkäänlaisia verukkeita. Se tulee olemaan vaikeaa, joudutaan käymään kiivasta kädenvääntöä, mutta sitä me myös odotamme.
Agenda 2000: n kohdalla, sen monissa ratkaisua odottavissa ongelmissa, tuleva puheenjohtajamaa ei saisi unohtaa - ja tämän olisi hyvä tulla kunnolla selväksi jo Wienissä - esivalmisteluja, ja tämä koskee myös välttämättömiä institutionaalisia uudistuksia. Me tiedämme, että niistä voidaan päättää ja ne voidaan panna toimeen vasta seuraavassa hallitusten välisessä konferenssissa, mutta emme saa jäädä odottamaan, kunnes on jo uuden hallitusten välisen konferenssin aika. Työt on aloitettava jo nyt. Käsiteltäväksi on saatava ehdotuksia ja vaihtoehtoja sisäisten uudistusten, ennen kaikkea toimielinuudistuksen, eteenpäin viemiseksi. Sillä mitä auttaa, vaikka saammekin viedyksi Agenda 2000: n läpi maatalous- ja rakennerahastojen osalta - olkoonkin, että kompromissien kautta - ja neuvottelut saadaan niin pitkälle, että voidaan puhua jossakin vaiheessa uusien jäsenten hyväksymisestä, ellei institutionaalisia uudistuksia ole vielä toteutettu? Parlamentti painottaa sitä, ja asiaa koskeva keskustelu on tuttua meidän kaikille puolueryhmillemme, että samalla, kun unioniin otetaan ensimmäisiä uusia jäsenvaltioita, myös institutionaaliset uudistukset, ja ennen kaikkea ne, on saatava päätökseen jo ennen sitä.
Liittäisin tähän vielä yhden kohdan: myös työllisyys on luonnollisesti yksi Wienin asialistan aiheista. Olisi kuitenkin hyvä, jos kaikkien toimielinten ja myös kaikkien parlamentin jäsenten avulla saataisiin loppumaan se varsin mahdoton keskustelu, jota on käyty Isossa-Britanniassa ja jota lehdistö on osaltaan pyrkinyt paisuttelemaan. Kyse ei ole verotuksen yhdenmukaistamisesta tasapäistämistarkoituksessa. Kyse on yksinkertaisesti vain siitä, että jäsenvaltiot löytäisivät myös työllissyysaiheen osalta keinoja päästä yksimielisyyteen siitä, millä tavoin, tietenkin myös veropolitiikan avulla, voitaisiin edistää investointeja. On selvitettävä, millaisilla järkevillä, yhdessä sovituilla ja yhteisillä verotussektorilla toteutettavilla toimilla voitaisiin tuntuvammin vapauttaa työnteon osuutta monissa jäsenvaltioissa vallitsevasta huomattavasta verorasituksesta, niin että käy kannattavaksi luoda työllisyyttä, ei ainoastaan investoimalla vaan myös investoimalla ja työllisyyslukuja parantamalla. Tätä meidän pitäisi yrittää selvitellä yhdessä. Jos olemme rehellisiä, Euroopan unionissa asiat eivät ole juurikaan toisin kuin monesti naapurikuntien välillä. Investoijia yritetään puolin ja toisin saada houkutelluksi alemmilla veroilla ja halvemmilla tonteilla. Me emme tarvitse tällaista Euroopan unionissa, vaan keskinäisen sopimuksen siitä, että kaikki saavat jotakin työllisyyden alueella, sitä tarvitaan kipeästi!
Asetun kannattamaan täysin kollegani Swobodan näkemystä. Neuvoston pitäisi mitä pikimmin määrätä omalta taholtaan vastuuhenkilö yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa varten. Vaikkakin tämän tulisi tapahtua mahdollisimman pikaisesti, neuvoston ei pitäisi yrittää niputtaa kaikkea, mitä sillä on lähikuukausina henkilöstöasioissa selvitettävänä, yhteen valtavan suureen pakettiin. Sen ei pidä jättäytyä asiassa harhakuvitelmien varaan, sillä senhän kuuluu - Amsterdamin ansiosta - ottaa nykyään eräissä henkilöasioita koskevissa ratkaisuissa tosiaankin huomioon myös parlamentin näkemys. Tämä sen olisi muistettava, sillä meillä on Eurooppa-vaalit ensi vuoden kesäkuussa.

Donnelly, Alan
Arvoisa puhemies, haluaisin aloittaa siitä, mihin herra Görlach jäi, eli kyse on siitä, että Euroopan unionissa pidetään ensi vuonna Euroopan parlamentin vaalit. Wienin huippukokouksella on keskeinen rooli päätettäessä ensi vuoden alkupuoliskon asialistasta. Se ei ole ainoastaan puheenjohtajamaa Saksan asialista. Meidän täytyy myös osoittaa, että Wienissä sitoudutaan lähentämään Euroopan kansalaisia uudelleen Euroopan unionia koskevaan hankkeeseen.
Kuten omista jäsenvaltioistamme tiedämme, olemme viime vuosina epäonnistuneet tekemään niin. Sen vuoksi työllisyyskysymyksen, josta keskusteltiin epävirallisessa huippukokouksessa, on oltava keskeinen asia Wienin keskusteluissa. Sosialistiryhmä vaatii, että saamme aikaan konkreettisia toimia elinikäisen oppimisen ja koulutusaloitteiden osalta ja pyrimme tarjoamaan kansalaisillemme paremman peruskoulutuksen mutta myös antamaan heille tarvittavat taidot tehdä töitä, joilla on suuri lisäarvo. Työllisyyden on oltava asialistan kulmakivenä.
Jos haluamme saada nuoret kiinnostumaan Euroopan unionin hankkeesta, meidän on varmistettava, että tarjoamme heille jotakin. Suurin osa nuorista Euroopan unionissa, asuvatpa he sitten Saksassa, Suomessa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai Etelä-Euroopassa, on nykyisin huolissaan tulevaisuudestaan ja tulevasta työpaikastaan tai tulevasta roolistaan yhteiskunnassa. Toivommekin, että Wienin huippukokouksen päätyttyä on saatu aikaan jokaisen jäsenvaltion työllisyyttä koskeviin toimintasuunnitelmiin liittyviä konkreettisia toimia, joilla voidaan alentaa kokonaistyöttömyystasoa, mutta etenkin pitkäaikais- ja nuorisotyöttömyyttä.
Lähennettäessä Eurooppaa uudelleen sen kansalaisiin on myös tärkeää, että tarkastelemme maailmanlaajuista rooliamme. Olemme viime kuukausina ja viime vuoden aikana kärsineet maailmanlaajuisesta talouskriisistä. Monilla maailmanmarkkinaalueilla on ollut suuria ongelmia, ja oma taloutemme on ilman muuta kärsinyt niistä. On erittäin tärkeää, että Wienin huippukokouksessa välitetään sellainen selkeä viesti, että Eurooppa aikoo omalta osaltaan edesauttaa maailmantalouden vakauttamista.
Tämä tarkoittaa sitä, että meidän on Wienissä korostettava uudestaan kansainvälisen rahoitusjärjestelmän avoimuuden ja joustavuuden lisäämistä. Meidän on parannettava kansallisten politiikkojen seurantaprosesseja. Meidän on määriteltävä, miten kehittyvien markkinoiden maat voivat suojautua rahamarkkinoiden liialliselta epävakaudelta. Eurooppa ei voi vain katsoa sisäänpäin näissä kokouksissa, vaan meidän on katsottava ulospäin. Euron käyttöönoton myötä Euroopan unioni tulee olemaan vakauden keskus maailmanlaajuisessa taloudessa.
Haluan myös sanoa jotakin työmarkkinoista ja työmarkkinoiden joustavuuden tarpeesta. Euroopan unionissa on meneillään suuri keskustelu siitä, tarvitsemmeko me joustavuutta työmarkkinoilla vai emme. Yksi kollegoistani mainitsi sen hetki sitten. Meillä on oltava joustavat työmarkkinat dynaamisessa maailmanlaajuisessa taloudessa. Työllistettävyys on tärkeää. Jos hoidamme työmarkkinamme niin kuin hoidimme niitä 10 vuotta tai vaikkapa vain 5 vuotta sitten, se johtaa työttömyyden kasvuun.
Sivuaisin myös verotuskysymystä, koska herra Görlach mainitsi sen puheessaan. Tiedämme, että puheenjohtajamaa Itävalta on yrittänyt toteuttaa joitakin verotuksen yhteensovittamista koskevia toimia, ja minä tiedän myös, että puheenjohtajamaa Saksa aikoo tarkastella verotuksen yhteensovittamisen vahvistamista. Avainsanana on kuitenkin " yhteensovittaminen" , ei " yhdenmukaistaminen" . Olen hyvin kiitollinen siitä, että komissaari Mario Monti on tämän osalta muuttanut Euroopan asialistaa. Emme pyri samaan kuin yhtenäisvaluutta ja yhtenäismarkkinat verotuksen yhdenmukaistamisen osalta. Pyrimme sovittamaan yhteen verotusta siltä osin kuin se voi edistää työllisyyttä ja sijoituksia. Mielestäni olisi erittäin hyödyllistä, jos erityisesti brittilehdistö oppisi, mikä ero on yhteensovittamisen (coordination) ja yhdenmukaistamisen (harmonisation) merkitysten ja määritelmien välillä, etenkin koska nämä sanat tunnetaan englannin kielessä.

D'Ancona
Arvoisa puhemies, minulla on puheaikaa vain pari minuuttia, ja siksi minulla on vain kaksi huomautusta ja yksi kysymys, jonka haluan esittää kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan puheenjohtajana. Ensimmäinen huomautus koskee asianosaisten ministerien yhteistyöhalukkuutta. Ministerit Michalek ja Schlögl ovat aina olleet valmiita vaihtamaan ajatuksia kanssamme. Se tapahtuu valiokuntamme kokouksissa ja niiden ulkopuolella, ja toissapäivänä molemmat ministerit jopa matkustivat Brysseliin vaihtaakseen ajatuksia valiokuntamme kanssa.
Tähän epäviralliseen panostukseen ollaan tyytyväisiä mutta asian muodolliseen puoleen valitettavasti ei. Toisin kuin Maastrichtin sopimuksen 6 artiklassa määrätään ja toisin kuin edellisten puheenjohtajamaiden kausien aikana, meitä ei ole kuultu joissain tärkeissä asioissa. Meitä ei ole kuultu niin tärkeässä ja ajankohtaisessa asiassa kuin turvapaikka- ja pakolaispolitiikka. Saimme sattumalta käsiimme niin sanotun " Itävallan strategia-asiakirjan" . Kuinka voidaan ajatella, että parlamentin ääntä ei kuulla tässä yhteiskunnallisesti arkaluonteisessa asiassa?
Toinen esimerkki on vielä räikeämpi. On kysymys toimintasuunnitelmasta, jolla pyritään lopultakin luomaan mahdollisuuksia turvallisuudelle, vapaudelle ja oikeudelle. Tämä on siis tulevaisuutta koskeva suunnitelma, mutta parlamentilta ei ole kuitenkaan pyydetty lausuntoa. Lyhyesti sanottuna, kuten juuri kuulimme, niistä Wienin huippukokouksessa neljästä käsiteltävänä olevasta asiasta, joihin kuuluu kahden edellä mainitsemani lisäksi myös huumeet ja järjestäytynyt rikollisuus, ei ole pyydetty parlamentin lausuntoa. Se on ristiriidassa Maastrichtin sopimuksen 6 artiklan kanssa. Siksi haluan kysyä neuvoston puheenjohtajalta, joka on valitettavasti poistunut paikalta, milloin erityisesti toimintasuunnitelmasta ja myös tästä toisesta tärkeästä strategiaa käsittelevästä asiakirjasta pyydetään lausuntoa.

Alavanos
Arvoisa puhemies, esittäisin kolme huomiota.
Ensiksikin mielestäni Wienin huippukokouksessa pitää paneutua vakavasti kaikkiin kysymyksiin, joita joko Saksan, Ranskan, Italian tai muiden maiden hallitukset ovat ottaneet esille, kysymyksiin, jotka koskevat Maastrichtista alkaneen tien korjaamista, kysymyksiin, jotka koskevat pankkiirien ja politiikan välistä suhdetta, korkotasoa ja sitä, onko kyseessä vain valuutan vakaus vaiko myös kasvu ja työllisyys, pääomaliikkeiden verotus jne. Keskustelu on alkanut. Jäsenvaltioiden hallitusten velvollisuus on aloittaa Wienissä uusien suuntaviivojen hahmottelu Euroopan unionille.
Toinen huomio koskee Agenda 2000 -ohjelmaa. On selvää, että tämä kysymys jää ratkaisematta. Se, mitä haluan sanoa, on, että jos jotkut haluavat - mikä on aivan oikein - Euroopan unionin laajentuvan Keski- ja Itä-Eurooppaan, heidän pitää olla valmiita vastaamaan suuresta osasta laajentumisesta aiheutuvia kustannuksia eikä sälyttää niitä Euroopan unionin etelälle eikä kumota saavutettuja oikeuksia.
Viimeinen huomioni on, että ulkopolitiikan kysymyksissä pitää tapahtua käänne, erityisesti suhteissa Turkkiin. Cardiff oli ruma poikkeus ja meidän pitää palata Luxemburgin konkreettisiin kriteereihin kurdikysymyksestä - ajankohtainen asia - Kyproksen kysymyksestä, naapurisuhteista ja ihmisoikeuksista.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Alavanos.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Jäsenyyshakemukset
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana yhteiskeskustelu seuraavista mietinnöistä:
Caccavalen laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnanmietintö (A4-0430/98) Latvian Euroopan unionille esittämästä jäsenyyshakemuksesta - Eurooppa-neuvoston kokous Wienissä (12. 13. joulukuuta 1998) (KOM(97)2005 - C4-0377/97); -Bernard-Reymondin laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnanmietintö (A4-0428/98) Romanian hakemuksesta Euroopan unionin jäseneksi Wienissä (12. 13. joulukuuta 1998) kokoontuvaa Eurooppa-neuvostoa varten (KOM(97)2003 - C4-0375/97); -Wiersman laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnanmietintö (A4-0427/98) Euroopan unioniin liittymistä koskevasta Slovakian hakemuksesta ja Wienissä kokoontuvasta Eurooppa-neuvostosta (12. 13. joulukuuta 1998) (KOM(97)2004 - C4-0376/97); -Kristoffersenin laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnanmietintö (A4-0431/98) Wienin 12. ja 13. joulukuuta 1998 järjestettävälle Eurooppa-neuvostolle Liettuan hakemuksesta Euroopan unionin jäseneksi (KOM(97)2007 - C4-0379/97); -Aelvoetin laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnanmietintö (A4-0429/98) Bulgarian hakemuksesta Euroopan unionin jäseneksi Wienissä 12. 13. joulukuuta 1998 järjestettävää Eurooppa-neuvoston kokousta varten (KOM(97)2008 - C4-0380/97).
Caccavale
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, ensiksi on esitettävä eräs yleisluonteinen huomautus. Mitä laajentumiskehitykseen tulee - olen ilahtunut nähdessäni komissaari van den Broekin tässä salissa - komissio on tehnyt virheen. Euroopan parlamentti on selkeästi sanonut, että ehdokasvaltioiden jakaminen kahteen ryhmään oli virhe, vaikka eräitä liittymisneuvotteluihin ja liittymisen valmisteluihin liittyviä kielellisiä kompromisseja tehtiinkin. Minusta näyttää siltä, että kaikki huomaavat tämän, myös komissio on myöntänyt sen ja siitä olemme tietysti iloisia.
Latvian osalta tämä on aivan ilmeistä. Valtion taloudellinen kehitys on viime vuosina ollut poikkeuksellista; inflaatio on alentunut jyrkästi ja se on tällä hetkellä noin 7 %; valtion bruttokansantuotteen kasvu on 8-9 %; jo kahden vuoden ajan valtion talousarvio on ollut tasapainossa, mitä toivoisin myös monilta Euroopan unionin jäsenvaltioilta; lopuksi, valtio aloitti yksityistämiskehityksen hyvin nopeasti ja on nyt saattanut sen jo lähes päätökseen. Siksi Latvia täyttää mielestäni kaikki jäsenyysneuvottelujen välittömälle aloittamiselle asetetut edellytykset.
Mitä poliittisiin edellytyksiin tulee, minusta näyttää siltä, että demokratia Latviassa on saavutettu. Ei ainoastaan siksi, että järjestettävät äänestykset toimitetaan täysin rauhallisissa merkeissä ja kaikkia demokratian edellytyksiä noudattaen, vaan ottaen huomioon myös viime viikkojen aikana järjestetyn kuuluisan kansanäänestyksen tapahtumat. Tässä kansanäänestyksessä kansalaisille annettiin mahdollisuus päättää, vahvistavatko he uuden kansalaisuutta koskevan lain, joka tosiasiassa laajensi niin sanottujen kansalaisuutta vailla olevien henkilöiden mahdollisuuksia saada Latvian kansallisuus, vai kumoavatko he tämän lain.
Se oli hyvin rohkea ja demokraattinen teko ja merkittävä todistus demokratiasta. Ihmettelenpä, kuinka moni Euroopan unionin valtio olisi kyennyt antamaan näin arkaluonteisen kysymyksen kansalaisten ratkaistavaksi, kysymyksen, joka on niin lähellä kaikkien Latvian asukkaiden, sekä kansalaisten että kansalaisuutta vailla olevien asukkaiden sydäntä.
Valtiolla on tietenkin vielä joitakin ongelmia ratkaistavana: kansalaisuutta vailla olevien integraatio ei ole vielä täysin toteutunut, ja siksi 25 % maan asukkaista on yhä ilman passia ja heidän asemansa, vanhaan Neuvostoliiton aikaiseen tilanteeseen verrattuna, on epäselvä; hallinto on vielä vanhanaikainen eikä se pysty vastaamaan kansalaisten tarpeisiin; oikeuslaitos on yhä horjuva, lakeja ollaan kirjoittamassa uudestaan eikä tuomarien ja lakimiesten johtava luokka ole vielä tehtäviensä tasalla. Kaiken kaikkiaan oikeusvaltio on yhä vasta rakenteilla.
Arvoisa puhemies, emme voi unohtaa sitä, että vain seitsemän vuotta sitten - huomatkaa, seitsemän, ei 70 - Latvian korkeimmissa lipputangoissa liehui Neuvostoliiton punainen, sirppi ja vasara -aiheinen lippu. Valtio oli osa Neuvostoliittoa, osa valtiota, joka oli itse asiassa peruuttanut kaikki kansalaisten oikeudet, tuhonnut kaikki mahdollisuudet kehitykseen, ja sen jättämä perintö on tietenkin kammottava. Mikäli emme ota tätä huomioon -emme siis myöskään ota huomioon karkotuksia ja valtion sotilaallista miehitystä - ei ole myöskään mahdollista ymmärtää syitä siihen, miksi valtionhallinnon ja oikeusjärjestelmän jättämä perintö on ollut niin tuhoisa ja vahingollinen.
Arvoisa puhemies, näiden syiden vuoksi Riikassa hengitetään paljon vahvempaa, kiihkeämpää ja voimakkaampaa Euroopan ilmaa kuin ehkä Roomassa, Pariisissa tai Lontoossa. Arvoisa puhemies, mielestäni tämä on meille erityinen haaste: antaa näille valtioille mahdollisuus aloittaa laajentumisprosessi ja neuvottelut heti. Kun sanotaan, että neuvottelut aloitetaan, se ei tarkoita sitä, että ne pitäisi saattaa päätökseen huomenna, vaan sitä, että nämä valtiot osallistuvat neuvotteluihin tasa-arvoisina muiden valtioiden, Puolan, Tsekin tasavallan, Viron, Unkarin ja muiden kanssa. Tästä asiasta, arvoisa puhemies, mietintöni ja ulkoja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan äänestys antavat neuvostolle ja komissiolle selkeän viestin, jotta ne tarkistaisivat arviotaan Latviasta ja aloittaisivat neuvottelut tämän valtion kanssa ilman uusia viivytyksiä.

Bernard-Reymond
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegani, Romania on tällä hetkellä hieman vaikeassa vaiheessa. Taloudellisella tasolla bruttokansantuotteen aleneminen, joka oli yli 6 % vuonna 1997, jatkui valitettavasti vuonna 1998. Suuresta edistyksestä huolimatta inflaatio on edelleen hyvin korkea, valuutan arvo on laskenut 25 % vuoden alusta alkaen, julkisen talouden alijäämä kasvaa, ulkomaanvelka lisääntyy ja yhteiskunnallinen ilmapiiri huononee. Nämä makrotaloudelliset indikaattorit eivät ole kovin kannustavia ja vaikeuttavat entisestään välttämättömiä ja kiireellisiä rakenteellisia uudistuksia, jotka kuitenkin antavat odottaa täytäntöönpanoaan.
Tämä tilanne johtuu hyvin suurelta osin äärimmäisen raskaasta perinnöstä, kaikkien entisten Itä-Euroopan kansandemokratioiden varmasti raskaimmasta perinnöstä. Mutta tämä tilanne johtuu myös hallituksen kohtaamista vaikeuksista varmistaa toimintansa yhtenäisyys ja jatkuvuus, koska vallassa oleva liittoutuma on jossakin määrin epäyhtenäinen ja koska parlamentin enemmistön hallitukselle antama tuki on liian epäsäännöllistä. Romanian tilannetta on tarkasteltava tässä yhteydessä, Kööpenhaminan kriteerien kannalta ja komission 4. marraskuuta esittämän kertomuksen valossa.
Poliittisella tasolla Romania on ponnistellut kiistatta huomattavasti, minkä myötä voidaan sanoa nyt, että jos kyse olisi vain tästä kriteeristä, Romania olisi jo liittymisen kynnyksellä. On kuitenkin vielä ponnisteltava katulasten suojelun, tuomioistuimen harjoittaman poliisiviranomaisten valvonnan, toimittajien riippumattomuuden, vankilaolosuhteiden, korruption torjunnan ja romanien tilanteen saralla. Hallituksen tahdosta näissä eri kohdissa ei ole kuitenkaan epäilyksen häivääkään, ja olemme varmoja siitä, että näillä eri aloilla edistytään vuosi vuodelta.
Mitä taloudelliseen tasoon tulee, vaikka hallitus onkin alentanut tulleja, vapauttanut suurimman osan hinnoista ja valuuttamarkkinat ja päättänyt nopeuttaa yksityistämistä, markkinatalouden kehittymiselle välttämätön oikeudellinen kehys on vielä kaukana valmiista. Yhteisön säännöstön omaksumisen osalta on kiistatonta, että Romania on tässäkin kohdassa ponnistellut hyvin ansiokkaasti, mutta vielä on ryhdyttävä huomattaviin uudistuksiin.
Näissä oloissa on ilmeistä, että Romanian on aloitettava kokonaisvaltaisen politiikan harjoittaminen neljältä eri kantilta. Ensinnäkin laajan taloudellisen tasapainon palauttaminen, joka on kaikenlaisen kehityksen ehdoton edellytys. Samanaikaisesti Romanian on jatkettava määrätietoisesti taloutensa rakenteellista uudistamista ja jatkettava erityisesti yksityistämistä, pankkijärjestelmän uudistamista, suurten yhteenliittymien rakenneuudistuksia sekä maatalouden nykyaikaistamista. Kolmas ulottuvuus koskee näiden rakenneuudistusten lisäksi kehitettäviä inhimillisiä edellytyksiä. Tämä tarkoittaa hallinnonuudistusta, korruption vastaisia toimia sekä hallituksen toiminnan laajaa yhdenmukaistamista. Nämä kolme suuntaviivaa merkitsevät yhtä monta työkalua, joita Romania tarvitsee ehdottomasti tiellä kohti liittymistä.
Ja lopuksi, kuten mainitsin äsken, Romanian on jatkettava uudistamispyrkimyksiään ensimmäisen Kööpenhaminan kriteerin perusteella, koskapa tällä alalla mitään ei saada koskaan täysin valmiiksi. On siis ymmärrettävää, että näissä oloissa on ennenaikaista harkita liittymisneuvottelujen aloittamista Romanian kanssa. Sanomme tämän hyvin vastahakoisesti, koska Romania on lähellä meitä, eurooppalainen valtio kulttuurinsa, historiansa, maantieteellisen asemansa ja uudelleen löydetyn demokratiansa vuoksi. Romanian liittymisestä jonkin ajan kuluttua ei ole epäilyksen häivääkään, mutta liittymiseen johtava tie on päällystetty tärkeillä uudistuksilla, joita Romanian hallituksen on jatkettava tai joihin sen on ryhdyttävä ja joita Euroopan unionin on tuettava voimakkaasti.

Wiersma
Arvoisa puhemies, vuosi sitten tulimme tässä parlamentissa siihen tulokseen, että Slovakia ei ole riittävän demokraattinen maa voidakseen liittyä jäsenehdokasmaiden ryhmään, jonka kanssa aloitettaisiin neuvottelut EU-jäsenyydestä. Kyseinen maa täytti kaikki muut kriteerit paitsi yhtä tärkeintä, ja luulen, että se oli surullinen päivä Slovakian kansalle. Mielestäni parlamentin sekä myös komission ja neuvoston päätökset olivat oikeita. Silloinen hallitus takerteli demokratian kanssa, ja se oli meille myös syy siihen, että kannatimme päätöstä jättää Slovakia sen ryhmän ulkopuolelle, jonka kanssa aloitetaan neuvottelut myöhemmin, vaikka Slovakia tuolloin täytti taloudelliset kriteerit.
Nyt kun aikaa on kulunut vuosi, minulla oli eilen mahdollisuus osallistua Bratislavassa vastikään valitun parlamentin ja hallituksen väliseen parlamentaariseen keskusteluun Slovakian päämääristä Euroopan suhteen. Hallitus tekee kaikkensa, jotta vanhat unohdettaisiin. Slovakia on jälleen mukana Euroopan kartalla syyskuussa pidettyjen vaalien jälkeen, joiden tuloksena hallitus, jonka suhteen meillä oli paljon ongelmia, siirrettiin syrjään. Slovakialaiset äänestäjät valitsivat Euroopan eristäytymisen sijaan.
Tänään puhumme Slovakiasta jälleen aivan eri tavalla. Pidimme viime vuonna kriittisesti etäisyyttä, mutta nyt voimme suhtautua asiaan myönteisesti. Myös meidän kritiikkimme johti muutokseen. Se velvoittaa meitä antamaan nyt myönteisiä merkkejä. Slovakiasta käytävällä keskustelulla on siksi tänään vielä poliittinen luonne, ja sillä täytyy olla poliittista painoarvoa myös parlamentin ja kyseisen maan välisten viime vuosien aikaisten suhteiden vuoksi.
Uusi hallitus on vasta aloittanut toimintansa, ja sen toiminnan alkutaival lupaa hyvää. Kun katsoo hallitussopimusta, hallituksen suunnitelmat näyttävät hyvin toivoa herättäviltä. Slovakia on ottamassa uuden kurssin kohti normaalia demokratiaa, jossa perustuslakia kunnioitetaan, annetaan tilaa oppositiolle, presidentti valitaan suoraan vaaleilla ja joka luo avoimen yhteiskunnan, jossa jokaisella kansalaisella, myös unkarilaisella vähemmistöllä, joka on edustettuna uudessa hallituksessa, on paikkansa. Samoin suhtautuminen Euroopan unioniin on avointa, mikä on hyvin tärkeää.
Uusi hallitus panee asioihin vauhtia. Sillä on takanaan perustuslaillinen enemmistö. Meidän täytyy tukea sitä kaikessa, missä voimme. Ainoastaan demokratiaa ei pidä parantaa, vaan myös talouteen täytyy kiinnittää huomiota. Edellinen hallitus on antanut vastuuttomasti syntyä vajeita ja ikään kuin jättänyt perinnökseen taloudellisen myrkkykapselin. Slovakian täytyy voida ratkaista taloudelliset ongelmat yhä melko suotuisan makrotaloutensa avulla ja EU: n ja muiden osapuolten tuella. Odotamme hallitukselta myös nopeita toimia komission suosittamassa mielessä. Täytyy siis puuttua taloudellisiin ongelmiin, huonosti toimivaan pankkijärjestelmään ja talouden avoimuuteen sekä nopeuttaa mukautumista yhteisön säännöstöön.
Haluaisin tässä yhteydessä tehdä huomautuksen itse mietinnöstäni, jossa käsitellään myös taloudellista tilannetta. Me pyydämme Slovakian hallitusta noudattamaan kriittistä energiapolitiikkaa, jonka tavoitteena on myös vaarallisten ydinreaktorien sulkeminen. Se on mielestäni tärkeä asia. Olen kuitenkin havainnut, että siitä mainitaan ainoastaan Bulgariaa koskevassa mietinnössä. Minulle olisi tärkeää, että jos hyväksyn tällaisen kohdan mietintööni, se pitäisi ottaa myös muihin mietintöihin, jotta vältettäisiin antamasta sellaista vaikutelmaa, että pyydämme vain Slovakiaa ja Bulgariaa kiinnittämään huomiota tähän asiaan. Mielestäni tämän asian täytyy koskea myös muita maita. Tämä oli vain välihuomautus.
Slovakiassa oli odotettu, että me voisimme nyt Eurooppa-neuvostossa suositella jäsenyysneuvottelujen aloittamista. Se olisi minulle hyvin mieluista, mutta laajentuminen on vakava asia, jonka yhteydessä tavoitteiden toteuttamisesta täytyy olla näyttöä. Se on tällä hetkellä mahdotonta, enkä moiti siitä ketään. Slovakian hallitus on nyt ryhtymässä sanoista tekoihin. Tietääkseni tällä hetkellä tai tänä iltana Slovakian parlamentissa äänestetään uuden hallituksen luottamuksesta. Siksi on oikein, että komissio suosittaa vielä odottamista. Brysselin odotushuoneet ovat kuitenkin suuria, ja odotusajoista ei ole tietoa. Mielestäni Slovakialla on oikeus sopimukseen ja uuteen käsittelyyn. Sellaiseen sopimukseen kuuluu selkeä aikataulu, eikä saa sanoa, että katsotaan sitten vuonna 2000. Slovakian uusi hallitus haluaa juosta ylimääräisen kierroksen. Näin ollen Euroopan unionin täytyy suorittaa uusi arviointi keväällä 1999. Minä esitän tätä parlamentille mietinnössäni.
Slovakit ovat tietoisia riskeistä, mutta he haluavat uuden mahdollisuuden. Kielteisen painostuksen jälkeen tarvitaan nyt myönteistä kannustusta. Älkäämme näin ollen kytkekö Slovakian kohtaloa Liettuan tai Latvian kohtaloon vaan Slovakian kansan tahdonvoimaan, sillä se ansaitsee erillisen käsittelyn. Tässä on kysymys eri jäsenehdokasvaltioiden tuloksista. Meidän on kannustettava nopeampaa kehitystä aina, kun tilanne sen sallii.

Kristoffersen
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, todellisuudessahan kyseessä on Euroopan uudelleen yhdistyminen, kun Euroopan unioni nyt laajentuu, ja tämä Euroopan uudelleen yhdistyminen kattaa myös Itämeren Baltian maat. Kyse on niistä kolmesta Baltian maasta, jotka sijoitettiin Neuvostoliiton etupiiriin, kun Hitler ja Stalin jakoivat Euroopan 1930-luvun lopulla kuuluisalla Molotov-Ribbentrop-sopimuksella, jonka kaksi ulkoministeriä Moskovasta ja Berliinistä allekirjoittivat. Portti idän ja lännen välillä on nyt Baltian maiden kohdalla, Berliinin muurin kaatumisestahan on jo kohta kymmenen vuotta, ja nyt meillä on perusta, joka voi edesauttaa tätä Euroopan uudelleen yhdistämistä, jos meillä todellakin on rohkeutta ja todellista poliittista tahtoa käyttää tätä perustaa Euroopan unionin laajentumisen hyväksi. Edessämme on selkeä tie, ja meidän on Euroopan parlamenttina tuotava se esiin Wienin huippukokouksessa.
Minulle tanskalaisena on hyvin luonnollista kohdistaa katse Itämeren alueelle, merelle, joka on jälleen kerran yhteyksien meri, yhteistyön meri. Itämeren alueen kehitys on valtavan nopeaa ja siihen kuuluu kolme Baltian maata, Viro, Latvia ja Liettua. Ne kaikki kuuluvat siihen. Ne ovat saaneet takaisin ja löytäneet uudelleen omat identiteettinsä itsenäisinä valtioina puoli vuosisataa kestäneen Neuvostoliiton miehityksen jälkeen. Arvoisa komissaari, hyvät kollegat, Liettuan EU: n jäsenyyshakemuksen esittelijänä mielestäni ei ole mitään syytä kohdella Liettuaa toisin kuin kahta muuta Baltian maata, vaikka kyse onkin luonnollisesti erillisistä neuvotteluista ja siitä, ettei tilanne ole välttämättä sellainen, että kaikista tulee jäseniä samaan aikaan.
Liettualle on tärkeintä - niin poliittisesti kuin psykologisestikin - että myönteinen kanta, myönteinen ilmapiiri, säilyy, ja silloin Liettualle on myös lähetettävä selkeä signaali siitä, että EU tunnustaa täysin taloudellisten uudistusten luoman kehityksen aiheuttaman merkittävän edistyksen, demokratian laadun ja hallinnollisellakin tasolla tapahtuneet parannukset, vaikkakin sillä alalla tehtävää vielä riittääkin. Kaiken kaikkiaan kyse on kehityksestä, joka nostaa Liettuan tasolle, jolla se täyttää niin kutsutut Kööpenhaminan kriteerit, ja joka siten omalta osaltaan auttaa turvaamaan alueellisen turvallisuuden tällä alueella.
Laatimaani mietintöön sisältyvässä Liettuaa koskevassa päätöslauselmassa viitataan myös siihen, miten välttämätöntä on, että Liettuan pitkän aikavälin energiasuunnittelussa tapahtuu edistystä. Tällöin kyse on mitä suurimmassa määrin Ignalinan ydinvoimalasta ja siitä, mitä sille aiotaan tehdä. Haluaisin sanoa, että Liettuan hallitus aloittaa EU: n kanssa yhteistyön perustamalla asiantuntijaryhmän, jonka tehtävänä on arvioida tähän asiaan liittyviä mahdollisuuksia. Viimeisimmät tietoni Vilnasta kertovat, että hallitus esittää Liettuan parlamentille ehdotuksen asiantuntijaryhmän perustamisesta ja keskustelussa on viitattu juuri mahdollisuuteen sulkea voimala tai vähentää sen toimintaa, mutta samalla on myös arvioitava mahdollisuuksia turvallisuuden parantamiseen. Ignalinasta käytävä keskustelu on joka tapauksessa hyvin konkreettisessa vaiheessa. Vilnan hallituksen kanssa käytävissä keskusteluissa otetaan esiin myös kysymys siitä, haluaako EU osallistua taloudellisiin kustannuksiin ja onko sillä mahdollisuutta siihen. Samalla oletetaan, ettei Ignalinaa koskeva lopullinen selvitys ja päätös ole ehto Liettuan jäsenyyttä koskevien tiiviiden neuvottelujen aloittamiselle. Sen vuoksi kehotan mietinnössäni myös kiirehtimään liittymisprosessia, jotta tiiviit neuvottelut voidaan aloittaa nopeasti.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari ja arvoisat kollegat, analyysi eri jäsenehdokasvaltioiden saavuttamasta kehityksestä tulee ilmi nyt uudessa valossa. Pörtschachin epävirallisen huippukokouksen jälkeen monet tarkkailijat ovat mielestäni oikeutetusti huomauttaneet, että on syntynyt sellainen vaikutelma, että neuvosto on pikemminkin painanut jarrua kaasun sijasta laajentumiskysymyksessä. Meidän täytyy näin ollen seurata hieman huolestuneina, mitä Wienin Eurooppa-neuvostossa tapahtuu. Lisäksi voimme havaita, että laajentumisprosessi tapahtuu aikana, jolloin on vallalla kansainvälinen rahoitus- ja myös talouskriisi, joka ei kosketa ainoastaan Kaakkois-Aasiaa, Venäjää, Japania ja Latinalaista Amerikkaa vaan joka alkaa asteittain koskettaa koko maailmaa. Siitä on itse asiassa jo kauan, kun IMF: n ja Maailmanpankin tasolla saakka on vedottu näin suuressa määrin sen puolesta, että saataisiin aikaan selkeät koko maailman kattavat pelisäännöt, joilla määrättäisiin, missä rajoissa markkinavoimat voivat toimia. Vielä selkeämmältä kuulostaa kansalaisten pyyntö myös Euroopan unionissa siitä, että viranomaisten tai valtion pitäisi puuttua asioihin siten, että ne eivät määräisi kaikesta vaan että ne laatisivat selkeät säännöt. Tämä kansainvälinen tausta vaatii meitä myös tarkastelemaan huolellisesti vaikeita ja vaativia siirtymäkauden prosesseja, joihin jäsenehdokasvaltiot joutuvat.
Kööpenhaminan kriteereissä puhutaan poliittisten kriteerien - oikeusvaltio, ihmisoikeudet ja demokratia - lisäksi hyvin toimivasta vapaasta markkinataloudesta. Yksityisen sektorin osuuden täytyy siis kasvaa suurimmassa osassa näitä maita huomattavasti, sillä muuten ei voida puhua vapaista markkinoista. On kuitenkin tärkeintä, että käynnissä oleva yksityistämisprosessi etenee avoimella sekä poliittisesti ja sosiaalisesti vastuuntuntoisella tavalla. Muuten nopean yksityistämisen vaatiminen saattaa johtaa helposti sellaisiin tilanteisiin, että jotkut kahmivat kansalliset rikkaudet itselleen ja että enemmistön tilanne taantuu samalla pahasti. Tarkastelkaa nyt tähän liittyen Venäjän tilannetta. Olemme sitä mieltä, että neuvoston ja komission täytyy seurata huolellisesti yksityistämisen kulkua.
Olimme hyvin tyytyväisiä komission jäsenehdokasvaltioita koskevien raporttien ja niihin liittyvien ehdotusten johdosta marraskuun alussa tekemään ilmoitukseen. Me Euroopan parlamenttina olimme erityisen iloisia nähdessämme, että komissio tosiaan haluaa säilyttää vauhdin muun muassa lupailemalla Latvialle, Liettualle ja Slovakialle suhteellisen pian alkavia neuvotteluja. Toivon, että myös neuvosto seuraa tätä vauhtia.
Mitä tulee Bulgariaa koskevaan komission raporttiin, olen Bulgariaa käsittelevän mietinnön esittelijänä hyvin iloinen siitä, että kyseisen maan ponnisteluille tehdään oikeutta. Makrotalouden vakauttaminen on suurilta osin saavutettu, inflaatio on hidastunut jyrkästi, pankkijärjestelmä on saatu hallintaan, mutta maatalousuudistukset ja pk-yritysten toiminnan edistämiseen voitaisiin kiinnittää enemmän huomiota. Parlamentti on jo hyväksynyt kokonaan hallinnon uudistamisen uudessa lainsäädännössä. Tämä uudistus on nyt syytä toteuttaa niin, että ei anneta sellaista vaikutelmaa, että uudelleenjärjestely tapahtuisi täysin puoluetasolla. Myös tärkeitä lainsäädäntöaloitteita on tehty, jotta hajauttaminen olisi mahdollista.
Euroopan unionin ja Bulgarian välillä on kaksi erityistä ongelmaa. Viisumipakko tarkoittaa sitä, että maa on kielteisellä listalla. Parlamentti ja komissio vetävät nyt tässä asiassa yhtä köyttä, mutta ei ole aivan pian odotettavissa, että asia saataisiin etenemään poliittisesti neuvoston tasolla. Me parlamenttina annamme kuitenkin edelleen hyvin selviä poliittisia viestejä poliittisen ratkaisun puolesta, mutta tiedämme, että täytyy kenties pyrkiä mahdollisimman tehokkaaseen hallinnolliseen yksinkertaistamiseen, jotta Bulgarian kansalaisten tilannetta voitaisiin helpottaa odotettaessa täyttä poliittisista vapautumista.
Toinen pullonkaula on luonnollisesti Bulgarian energiapolitiikka. Parlamentti tunnustaa, että asiassa on tehty ponnisteluja vähintään keskipitkän aikavälin energiastrategian kehittämiseksi, mutta emme ole yhtä mieltä hallituksen puolusteluista Kozloduyn voimalan neljän ensimmäisen yksikön sulkemisen määräajan pidentämiseksi ja lykkäämiseksi vuoteen 2012 saakka, mikä ei ole missään tapauksessa hyväksyttävissä. Mielestämme ennen kaikkea Bulgarian kansalaisten mutta luonnollisesti myös kaikkien muiden Euroopan kansalaisten turvallisuuden kannalta on tärkeää, että vuoden 1993 ydinturvarahastosopimusta pyritään soveltamaan konkreettisesti ja oikein.
Toivomme Bulgarian hallituksen ja kansan puolesta, että liittymisprosessi sujuu dynaamisesti, ja että neuvosto seuraa Wienissä komission vauhtia ja että laajeneminen ei näin ollen hidastu vaan etenee nopeasti.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, minulla oli 4. marraskuuta kunnia ilmoittaa täällä, että ensimmäiset määräaikaiskertomukset 12: sta EU: n jäsenyyttä hakevasta ehdokasmaasta oli julkistettu. Komission kertomuksia on marraskuun 4. päivän jälkeen tutkittu tiiviisti etenkin itse ehdokasmaissa mutta myös jäsenvaltioissa ja Euroopan parlamentissa. Voin ilokseni sanoa, että lukuun ottamatta muutamaa lievää ja varsin ymmärrettävää pettymyksen ilmausta joidenkin ehdokasmaiden taholta ne ovat suhtautuneet myönteisesti komission työhön. Ehdokasmaat ovat jopa suurelta osin ilmaisseet halukkuutensa reagoida rakentavasti komission analyysiin.
Pidän myönteisenä tätä tilaisuutta keskustella parlamentissa syvällisemmin laajentumisesta. Olemme käsitelleet tänään mietintöjä, jotka esittelijät esittelivät iltapäivällä ja joita olen pitänyt erittäin myönteisinä. He ovat esitelleet kutakin KeskiEuroopan viittä " pre-in" -maata koskevat päätöslauselmaesityksensä.
Haluaisin nyt kertoa tarkemmin, mikä on komission kanta näihin viiteen ehdokasmaahan, ja vastaan myös mielelläni keskustelun päätteeksi kaikkiin jäsenten esittämiin huomautuksiin tai kysymyksiin. Muistuttaisin aluksi, että laajentumisprosessi ei koske viittä vaan 13 maata. Tämän osalta sanoisin herra Caccavalelle, että emme käsitä " in" -maiden ja " pre-in" -maiden välistä eroa niin, että kyse olisi ehdokasmaiden eri aalloista. Palaan tähän seikkaan puheenvuoroni lopussa.
Komissio julkisti 12 määräaikaiskertomusta, jotka koskivat kymmentä Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasmaata sekä Turkkia ja Kyprosta. 13. maa, Malta, uudisti jäsenyyshakemuksensa syyskuussa. Voimme ilman muuta pitää tätä yksinomaan myönteisenä. Kuten tiedätte, on ilmoitettu, että saamme vuonna 1993 annetun Maltaa koskevan lausunnon saatettua ajan tasalle toivottavasti ensi vuoden helmikuun puoliväliin mennessä.
Siirryn nyt Keski-Euroopan maita koskeviin määräaikaiskertomuksiin, ja haluaisin korostaa aivan aluksi sitä, että komissio suoritti analyysinsa objektiivisesti ja puolueettomasti ja vailla mitään poliittisia ennakkoluuloja. Arviomme perustui aivan samoihin Kööpenhaminan ja Madridin kriteereihin kuin viimevuotisetkin lausunnot. Jotta kaikkia ehdokasmaita kohdeltaisiin oikeudenmukaisesti, kertomuksissa käsitellään vain niitä päätöksiä tai toimia, jotka on toteutettu tai pantu täytäntöön viimevuotisten lausuntojen jälkeen. Valmisteilla olevaa lainsäädäntöä käsitellään tulevissa kertomuksissa sitten, kun se on hyväksytty. Analyysimme osoittaa, että kaikki ehdokasmaat kattava laajentumisprosessi etenee yleisesti ottaen haluttuun tapaan ja suuntaus kohti laajentumista on säilynyt suurin piirtein kaikissa ehdokasmaissa.
Annan nyt lyhyen yhteenvedon näkemyksistämme maa kerrallaan. Komissio pitää näissä maissa tapahtunutta kehitystä yleisesti ottaen erittäin rohkaisevana. Käsittelen ensin Slovakiaa. Viime vuonna komissio katsoi, että ainoana ehdokasmaana Slovakia ei täyttänyt Kööpenhaminan poliittisia kriteerejä. Viime kuussa pidettyjen yleisten vaalien jälkeen virkaan on kuitenkin astunut uusi hallitus ja poliittiset ja taloudelliset uudistukset ovat aivan ilmeisesti saaneet uuden sysäyksen. Saimme saman käsityksen, kun uuden hallituksen edustajat kävivät Brysselissä jokin aika sitten uuden pääministerin herra Dzurindan johdolla. Äskettäisten parlamenttivaalien jälkeen muodostunut uudenlainen poliittinen tilanne Slovakiassa tuo maata selvästi lähemmäksi EU: n jäsenyyttä. Minun on kuitenkin painotettava, että Slovakiaa kohdellaan edelleen aivan samalla tavalla kuin muitakin ehdokasmaita, nimittäin Kööpenhaminan kriteerien perusteella.
Näin ollen komissio suosittelee neuvottelujen käynnistämistä, mikäli maan poliittiset instituutiot pystyvät toimimaan vakaasti ja demokraattisesti. Ennen neuvottelujen käynnistämistä on myös tarpeen varmistaa, että Slovakia on ryhtynyt toimiin taloudellisen tilanteensa korjaamiseksi ja myös lisännyt taloutensa avoimuutta. Tiedätte, että se oli taloudellisten kriteerien kannalta yksi pääasioista, joita arvostelimme kertomuksessamme - tai ainakin sanoimme, että uuden hallituksen olisi ratkaistava edelliseltä hallitukselta perimänsä ongelmat.
Vaikka suhtaudunkin erittäin myönteisesti herra Wiersman pyyntöön komission väliaikaisesta kertomuksesta ja ymmärrän sen, meidän olisi tässä tilanteessa erittäin vaikea laatia väliaikaista kertomusta sellaisista toimista, joihin olisi ryhdyttävä lähikuukausina, tai tehdä täsmällisiä johtopäätöksiä niistä taloudellisista seikoista, jotka eivät toistaiseksi ole antaneet meille aihetta suositella neuvottelujen käynnistämistä. Olen esittelijän kanssa täysin samaa mieltä siitä, että poliittinen muutos, joka näyttää olevan kehittymässä parlamenttivaalien jälkeen, antaa meille toivoa siitä, kuten olemme kertomuksessamme todenneet, että lähitulevaisuudessa voidaan suositella neuvottelujen käynnistämistä. Kehotan teitä tutustumaan kertomuksen johtopäätöksiin tästä asiasta.
Latvian osalta komissio totesi viimevuotisessa lausunnossaan, että maa täytti poliittiset jäsenyyskriteerit, vaikka sanoimmekin tuolloin, että joitakin puutteita oli havaittu etenkin maan kansalaisuutta vailla olevien sulauttamisessa yhteiskuntaan. Esittelijäkin viittasi siihen. Olemme tämänvuotisessa kertomuksessa korostaneet kansalaisuuslaista pidetyn kansanäänestyksen myönteistä tulosta, joka joudutti merkittävästi tätä sulauttamisprosessia. Se edistää ilman muuta maan kansalaisuutta vailla olevien henkilöiden ja kansalaisuutta vailla olevien lasten kansalaisoikeuksia. Annoimme asiasta julkilausuman kansanäänestyksen jälkeen.
Talouden osalta Latvia on edistynyt merkittävästi kuluneen vuoden aikana. BKT kasvaa nopeasti ja inflaatio laskee edelleen. Latvia miltei täyttää nyt toimivaa markkinataloutta koskevan kriteerin. Se ei kuitenkaan aivan täytä sitä, koska sen toteuttamat uudistukset eivät ole tarpeeksi tuntuvia. Sen on vielä paikattava sääntelykehyksessä olevia aukkoja erityisesti rahoitusalalla, ja sen on myös yksinkertaistettava yritysten oikeudellista ympäristöä ja lujitettava makrotalouden vakautta. Jos Latviassa kuitenkin edetään uudistusten tiellä, ensi vuonna pitäisi olla mahdollista vahvistaa, että Latvian katsotaan täyttävän taloudelliset kriteerit, ja näin ollen myös ehdottaa ensi vuoden lopussa neuvottelujen käynnistämistä.
Olen niin ikään esittelijän kanssa samaa mieltä siitä, että Liettuassa on viime aikoina tapahtunut huomattavaa edistystä. Komissio vahvisti näkemyksensä lausunnossaan, jonka mukaan Liettua täyttää poliittiset kriteerit, vaikka maan pitäisikin tehostaa korruption vastaista taistelua ja uudistaa oikeuslaitosta. Talousuudistuksen osalta edistyttiin, vaikka voidaankin kohtuudella sanoa, että asiantuntijamme tekivät analyysiensa perusteella sen johtopäätöksen, ettei Liettuan voida vielä katsoa täyttävän kokonaan taloudellisia kriteerejä, koska monet poliittiset päätökset on tehty vasta äskettäin ja koska sen toteuttamat uudistukset eivät ole olleet tarpeeksi mittavia. Tarvitaan siis lisätoimia, ja viime aikoina tapahtunutta kehitystä on vielä testattava käytännössä. Yksityistäminen on saatettava päätökseen, ja esimerkiksi konkurssilaki ei ole ollut voimassa kyllin kauan, jotta voitaisiin arvioida tuon erittäin tärkeän uuden lain vaikutusta.
Mitä tulee Ignalinan ydinvoimalaan, komission Liettuaa koskeva yleinen johtopäätös ei perustunut tuohon voimalaan liittyvään tilanteeseen. Olen luonnehtinut lyhyesti syitä siihen, miksi Liettua ei vielä täytä taloudellisia kriteerejä neuvottelujen käynnistämiseksi. Toisaalta toivomme, että Liettua esittää tyydyttävän ja kattavan energiastrategian ja uudistaa lujan sitoutumisensa siihen, ettei Ignalinan 1 yksikköä käynnistetä uudelleen. Toistan kuitenkin, ettei tämän ydinvoimalan tila vaikuttanut johtopäätökseemme olla vielä aloittamatta neuvotteluja. Kun katsoo kertomuksemme Liettuaa koskevia johtopäätöksiä, huomaa, että niihin sisältyy selvä kimmoke, joka mahdollistaa neuvottelujen käynnistämisen lähitulevaisuudessa.
Bulgaria täyttää poliittiset kriteerit ja edistyy muidenkin jäsenyyskriteerien täyttämisen osalta. Se on saavuttanut edistystä etenkin korruption vastaisessa taistelussa ja oikeuslaitoksen uudistamisessa, mutta sen on yhä lisättävä ponnistelujaan. Se on myös jouduttanut valmisteluja yhteisön säännöstön panemiseksi täytäntöön ja saavuttanut selvää edistystä henkistä omaisuutta koskevien oikeuksien täytäntöönpanon ja rahoituspalvelujen osalta, jotka olivat viime vuonna kriittisiä kohtia. Yleisesti ottaen Bulgarian on kuitenkin varmistettava lainsäädännön täytäntöönpano sitten, kun se on hyväksytty. Esittelijä rouva Aelvoet mainitsi energia-alan, ja toivomme, että Bulgaria tehostaa ponnistelujaan alan mukauttamiseksi EU: hun liittymistä valmisteltaessa. Erityisesti Kozloduyn ydinvoimalan sulkemisesta annettuja sitoumuksia ei ole vielä asianmukaisesti noudatettu. Pidämme tiiviisti yhteyttä Bulgarian viranomaisiin, jotta asiasta tehtäisiin oikeanlaisia johtopäätöksiä.
Bulgaria ei vielä täytä taloudellisia ehtoja, ja sillä on vielä tehtävänään varsin paljon työtä. Samalla on syytä olla tyytyväinen erityisesti talouden yleisessä vakauttamisessa tapahtuneeseen huomattavaan edistykseen. Hallitus on edelleen lujasti sitoutunut uudistuksiin. Tulevan jakson ensisijaisiin tavoitteisiin pitäisi sisällyttää avoin yksityistäminen ja myös teollisuuden rakennemuutos.
Viimeisenä muttei suinkaan vähäisimpänä, Romania täyttää poliittiset kriteerit, mutta sen on ponnisteltava sitkeästi korruption kitkemiseksi ja julkishallinnon lujittamiseksi. Erityishuomiota olisi myös kiinnitettävä tuomioistuinten toiminnan parantamiseen ja henkilökohtaisten oikeuksien ja romanien oikeuksien turvaamiseen. Sanon toki, että romanien oikeuksien osalta monella ehdokasmaalla on vielä varsin paljon tehtävää, jotta sosiaalinen syrjäytyminen ja syrjintä poistettaisiin. Romanian talous on valitettavasti heikentynyt lausunnon antamisen jälkeen. Tämä oli myös esittelijä herra BernardRaymondin johtopäätös, ja määräaikaiskertomuksessa todetaan varsin yksityiskohtaisesti, mitä on tehtävä. Tiedämme, että Romanian viranomaiset tiedostavat ongelman kiireellisyyden ja tärkeyden, ja teemme hyvin tiiviisti yhteistyötä heidän kanssaan vaadittavien toimien toteuttamiseksi.
Voisin ilman muuta puuttua lähemmin yksityiskohtiin, mutta arvoisilla jäsenillä on erittäin yksityiskohtaiset kertomukset, joten päätän sanomalla, että komissio ei laatimiensa arvioiden perusteella katsonut tarpeelliseksi antaa uusia suosituksia neuvottelujen käynnistämiseksi. Se on kuitenkin pyrkinyt antamaan siihen selkeät mahdollisuudet, ja tämä todettiin johtopäätöksissämme. Voimme sanoa, että ehdokasmaat ovat pyrkineet etenemään ja että myös komissio on tehnyt oman osuutensa ja tekee niin jatkossakin. Haluaisin toistaa, että ainoa keino säilyttää prosessin uskottavuus, komission uskottavuudesta puhumattakaan, on jatkaa työtä siltä sovitulta pohjalta, että jokaista ehdokasmaata arvioidaan sen omien ansioiden mukaan. Toistankin, että emme puhu " pre-in" -maista ja " in" -maista siinä mielessä, että ne kuuluisivat kahteen eri ryhmään, jotka tulevat aina pysymään erillään. Neuvottelujen aloittamista on suositeltava sitten, kun ehdokasmaa on siihen riittävässä määrin valmistautunut. Sama pätee ilman muuta jäsenyyteen, jonka pitäisi toteutua sitten, kun kukin ehdokasmaa on siihen valmis.
Lopuksi toivon esittelijöiden tavoin hartaasti, että Wienin huippukokouksessa ensi viikolla annetaan lisärohkaisua, ilmaistaan toive laajentumisprosessin etenemisestä ja vahvistetaan luja sitoutuminen tähän prosessiin. Toivon, että jäsenvaltiot toteuttavat lähikuukausina eli ensi puheenjohtajakauden aikana ne valmistelut, joita niiden on laajentumista varten tehtävä. Se olisi ehdokasmaille erittäin rohkaiseva viesti, koska niiden kansalaiset voivat lehtiään lukemalla saada sen vaikutelman, että Euroopan unioni on niin uppoutunut omiin sisäisiin ongelmiinsa, ettei se pysty edistämään prosessia omalta osaltaan eikä reagoimaan myönteisesti ehdokasmaiden pyrkimyksiin saada koko laajentumisprosessi etenemään haluttuun tapaan.

Titley
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi toistaa, että sosialistiryhmä suhtautuu laajentumiseen myönteisesti ja on sitä mieltä, että sen pitäisi olla kaikki ehdokasmaat kattava prosessi ilman varauksia ja suljettuja ryhmiä ja että kutakin maata pitäisi arvioida täysin sen omien ansioiden mukaan riippumatta siitä, mitä muualla tapahtuu. Meidän on kuitenkin myönnettävä, ettemme osallistu nyt 100 metrin pikajuoksuun vaan maratonille. Maa, joka juoksee nyt edellä, ei ehkä kestä loppuun asti. Niin ikään maa, joka on nyt peränpitäjänä, voi lopulta olla kaikkia muita nopeampi.
Emme näin ollen voi antaa äkillisten lyhyen aikavälin aloitteiden vaikuttaa meihin liiaksi, vaan meidän pitäisi pikemminkin perustaa arviomme täysin hallitusten toteuttamiin pitkän aikavälin toimiin ja niiden uudistusohjelmien kestävyyteen. Muuten herättäisimme kohtuuttomia toiveita sekä ehdokasmaissa että Euroopan unionin kansalaisissa. Meidän pitää ymmärtää ja muistaa, että Euroopan unionin kansalaisten ja ehdokasmaiden on pystyttävä hyväksymään kaikki tekemämme ratkaisut ja että ratkaisut on usein hyväksyttävä kansanäänestyksessä.
Slovakia on saavuttanut huikeaa poliittista edistystä, mikä meidän on tunnustettava. Meidän on kuitenkin nähtävä, pystyykö uusi hallitus noudattamaan sitoumuksiaan. Vastaavasti Latvia on edistynyt huikeasti erityisesti kansalaisuutta koskevan kansanäänestyksen osalta. Meidän on kuitenkin edelleen nähtävä, pystyykö tämä uusi hallitus pitämään edistystä yllä. Latvia ja Liettua ovat saavuttaneet valtavaa taloudellista edistystä, mutta kuten komissaari van den Broek antoi ymmärtää, meidän on nähtävä, pystyvätkö ne pitämään sitä yllä. Vastaavasti Bulgaria on edistynyt suuresti heikon alun jälkeen, mutta komission lausunnon mukaan se alkaa taantua.
Meidän täytyy varmistaa, että Euroopan unionin säännöstö pannaan täytäntöön ja sitä noudatetaan asianmukaisesti. Ei riitä, että lainsäädäntö hyväksytään, vaan sitä on pystyttävä noudattamaan. Siitä syystä en ole samaa mieltä niiden kanssa, joiden mukaan meidän pitäisi aloittaa nyt neuvottelut Latvian ja Liettuan kanssa. Meidän pitäisi olla joustavia; meidän pitäisi pyrkiä käynnistämään neuvottelut mahdollisimman pian, mutta emme saa hätäillä tässä prosessissa, jotta emme heikentäisi sitä.
On kaksi asiaa, joista pitää kantaa huolta. Ensiksikin ydinturvallisuus. Tiedämme, ettei Keski- ja Itä-Euroopan neuvostotyyppisten reaktoreiden turvallisuutta voida parantaa kohtuukustannuksin. Kaikilla mailla pitää olla kattava ja ydinturvallisuusrahastoa koskevien sopimusten mukainen energiastrategia, ennen kuin ne voivat liittyä Euroopan unioniin. Herra Kristoffersen mainitsi Ignalinan. Liettua on luvannut sulkea Ignalinan lopullisesti sitten, kun paineputket täytyy vaihtaa. Emme saa unohtaa tätä, vaikka puhutaankin asiantuntijaryhmistä. Voimalaa ei voida käynnistää uudelleen.
Lopuksi haluaisin korostaa sitä, mitä herra van den Broek sanoi korruptiosta. Kansalaiset eivät hyväksy laajentunutta Eurooppaa, jos se tarjoaa tilaisuuksia vain korruptoituneille virkamiehille, huumekauppiaille, gangstereille ja pedofiileille. Meidän on toimittava tässä asiassa.

Rübig
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan kansanpuolueen ryhmän puolesta haluan kiittää komissaari van den Broekia hänen tehokkaasta työstään komissiossa. Sallittehan, että esitän samalla myös onnitteluni, onnitteluni Slovakian uudelle hallitukselle, mutta aivan erityisesti Slovakian kansalle, joka on tämän hallituksen demokraattisesti valinnut. Maan jäseneksi liittymisnäkymät ovat alkaneet muuttua lokakuusta lähtien. Uusi hallitus pääministeri Dzurindan johdolla ilmoitti ensimmäisessä Euroopan parlamentille Strasbourgissa antamassaan kannanotossa haluavansa nopeuttaa jäseneksi liittymisprosessia. Meidän on nyt puolestamme otettava nämä pyrkimykset asianmukaisella tavalla huomioon.
Slovakian demokraattiset voimat tarvitsevat Euroopan yhteisön taholta selvän merkin, joka vahvistaa sen valitseman tien oikeaksi. Edessä oleva Wienin huippukokous on tähän sopiva tilaisuus. Sieltä on annettava sellainen signaali, että Slovakia voi pysyvän poliittisen vakiintumisen myötä myös päästä mitä pikimmin lähemmäs niitä maita, joiden kanssa neuvottelut on jo käynnistetty. Komission ei pidä antaa Slovakiaa koskevaa loppukertomusta, vaan neuvoston pitäisi ilmaista kanta jäsenyyshakemukseen komission lisäkertomuksen yhteydessä vuoden 1999 ensimmäisellä vuosipuoliskolla.
Kööpenhaminan kriteerit, jotka ovat tähän asti olleet ratkaiseva kohta jäsenhakemusta arvioitaessa, olisi täytettävä mahdollisimman aikaisessa vaiheessa. Olen sitä mieltä, että Slovakian kohdalla on saavutettu todellinen läpimurto Euroopan historiassa!

Bertens
Arvoisa puhemies, ELDR-ryhmä arvostaa kovasti komission työtä, ja jäsenehdokasvaltioiden saavuttamaa kehitystä koskevat raportit osoittavat selvästi, että kaikilla jäsenehdokasvaltioilla on vielä runsaasti työtä tehtävänä. Neuvottelujen aloittaminen ei tietenkään takaa jäsenyyttä. Se on ainoastaan merkki edistymisen arvostamisesta. Tsekin tasavallan ja Slovenian hallitusten täytyy muuten ymmärtää, että ne eivät ole vielä tarpeeksi pitkällä. Komissio varoittaa niitä lepäämästä laakereillaan, mikä on oikein. Valittu järjestelmällisyys johtaa suurempaan dynamiikkaan ja auttaa pois vaikeista umpikujista, kuten esimerkiksi Latvian kansalaisuusasiassa.
Tässä parlamentissa ollaan hieman epätietoisia neuvottelujen etenemisestä. Meidän täytyy varoa, että emme anna väärää signaalia jäsenehdokasvaltioille. Vastauksemme täytyy olla kannustava, mutta sen on myös perustuttava todellisiin odotuksiin. Tarkalleen vuosi sitten antamamme päätöslauselman mukaisesti vuosittain laaditaan kertomus saavutetusta kehityksestä. Joidenkin parlamentin ryhmien toiveet siitä, että kertomus pitäisi saada kuuden kuukauden välein, johtuvat mielestäni ainoastaan päättämättömyydestä. Minun ryhmäni vastustaa tarpeettoman työn teettämistä, ja mielestäni komissiolle olisi liian työlästä laatia tällainen kertomus kuuden kuukauden välein. Lisäksi me emme saa antaa sellaista vaikutelmaa, että toiseen ryhmään kuuluminen tarkoittaisi jäsenyyden jäädyttämistä. Tämän osoittaa Liettuan ja Latvian saavuttama kehitys.
Ryhmäni on päättänyt kaikkea harkittuaan kannattaa neuvottelujen aloittamista Latvian ja Liettuan kanssa. Nämä maat ovat nyt saavuttaneet tason, jolla Viro oli heinäkuussa 1997.

Pasty
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Slovakiassa syyskuun lopussa pidetyt parlamenttivaalit vahvistivat todeksi sen, mitä en ole itse koskaan epäillyt, että kaikki poliittiset vastuuhenkilöt, kuten Slovakian kansakin, pitävät hyvin tärkeinä demokratian sääntöjä ja perusvapauksien kunnioittamista. Ja vaikka enemmistön ja opposition väliset erimielisyydet ovatkin lähimenneisyydessä joskus saaneet kiivaanpuoleisen sävyn, eikö tämä todistakin sellaisesta demokraattisesta elinvoimasta, josta meidän on oltava iloisia.
Kun tämä on tullut todistettua, toivon esittelijän, herra Wiersman, tavoin, että Slovakia voisi liittyä ennen vuoden 1999 ensimmäisen vuosipuoliskon päättymistä niiden Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden ryhmään, joiden kanssa Euroopan unioni käynnistää virallisesti jäsenyysneuvottelut. Tiedämme kaikki, että Slovakian kansan suuri enemmistö toivoo tätä liittymistä, koska kansan historia ja kulttuuri kuuluvat siihen suureen Eurooppaan, jota haluamme rakentaa yhdessä.
Slovakian kansan liittymisen siirtämisellä - verrattuna maan lähinaapureiden liittymiseen - olisi todella tuhoisia psykologisia ja poliittisia seurauksia, joita meidän on vältettävä hinnalla millä hyvänsä. En epäile myöskään Slovakian kansan halua mukautua Kööpenhaminan huippukokouksessa liittymiskriteereiksi määritettyihin vaatimuksiin. Mitä vähemmistöjen suojeluun tulee, ja erityisesti unkarilaisvähemmistön suojeluun, huomaan, että tämä vähemmistö on aina ollut edustettuna lukumääräisesti Slovakian parlamentissa, kuten ei aina ole muiden vähemmistöjen laita muissa Keski- ja Itä-Euroopan maissa.
On oikeutettua taata tämän vähemmistön oikeudet, erityisesti kielelliset oikeudet. Mutta tämän vähemmistön on osoitettava myös päättäväisyytensä pyrkiessään integroitumaan Slovakian kansaan ja kieltäydyttävä kaikenlaisista irredentistisistä houkutuksista, ja olen iloinen siitä, että jotkut unkarilaisvähemmistöön kuuluvat edustajat osallistuvat uuteen hallitukseen. Slovakian on toisaalta muiden jäsenehdokasmaiden tavoin saatava aikaan vielä suuria uudistuksiin liittyviä ponnistuksia, jotta valtiojohtoisen talouden vaikea siirtyminen kohti sosiaalista markkinataloutta onnistuisi, ja me, eurooppalaiset, olemme vastuussa slovakialaisten ystäviemme auttamisesta näissä vaikeuksissa.
Lopuksi totean ilahtuneena esittelijän ohella, että tie on vastedes avoin Slovakian liittyä jäsenehdokasmaiden kärkikaartiin. Meidän on autettava slovakialaisia ystäviämme ylittämään viimeiset tällä tiellä olevat esteet, heti kun he itse, mitä en epäile, ryhtyvät tarvittaviin ponnistuksiin voidakseen liittyä meihin.

Ojala
Arvoisa puhemies, aion puhua erityisesti käsittelyssä olevien hakijamaiden romanien eli mustalaisten tilanteesta. Joissakin näistä mietinnöistä romanien ja muidenkin etnisten vähemmistöjen asema on otettu esille samoin kuin Romanian tilanteen osalta on nostettu esille myös seksuaalisten vähemmistöjen asema. Pelkäänpä kuitenkin, että meillä tulee olemaan vaikeuksia mikäli tarkastelemme mustalaisten asemaa ainoastaan maakohtaisesti laajenemisneuvottelujen osalta. Mustalaiset eli romanit ovat hyvin laaja eurooppalainen vähemmistö. Kaikissa hakijamaissa, myös täällä tänään edustettuna olleessa Latviassa, on romanivähemmistö, joskin Latviassa se on varsin pieni. Romanien ongelmat ovat kuitenkin erittäin huolestuttavia. Esimerkiksi Tsekissä, joka on hakijamaiden kärkeä, on erittäin suuria ongelmia. Toivon, että Euroopan unioni voisi lisätä yhteistyötä Euroopan neuvoston kanssa romanien aseman parantamiseksi.

Gahrton
Arvoisa puhemies, Latvian presidentti Ulmanis ilmaisi äskettäin Dagens Nyheter -lehden kirjoituksessa syvää huolestumista siitä, että tietyissä EU: n piireissä kiinnostus EU: n itälaajentumisen osalta on vähentynyt. Erityistä ärtymystä on aiheuttanut hakijamaiden mielivaltainen jako kahteen ryhmään, erityisesti Baltian maiden osalta.
Kun parlamentin ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunta käsitteli Caccavalen ja Kristoffersenin mietintöjä, kävi ilmi, että esittelijät olivat päässeet erittäin hyvin siihen lopputulokseen, ettei toisaalta Viron ja toisaalta Latvian ja Liettuan välillä ole mitään mainittavaa eroa. Sen vuoksi mietinnöissä ehdotettiin tiukkoja vaatimuksia, joiden mukaan nämä maat on nostettava pian " A-ryhmään" . Tämä pyrkimys kaatui kuitenkin ensi sijassa Britannian työväenpuolueen ja Ruotsin liberaalien muodostaman epäpyhän liittoutuman vuoksi.
Vihreät puoltavat luonnollisesti Baltian kannalta myönteisempiä muotoiluja - Liettuan osalta vaaditaan kuitenkin luonnollisesti Ignalinan ydinvoimalan sulkemista. On kuitenkin selvää, että yhä useammat alkavat pelätä laajentumista, jonka jälkeen EU: n jäsenmaita voisi olla kaksi kertaa niin paljon kuin nykyään. Ehkä uuden aallon EU-maat eivät ole yhtä " kuuliaisia" kuin aikaisemmat jäsenmaat. Näin voisi joka tapauksessa tulkita niin Ulmanisin artikkelin Dagens Nyheter -lehdessä kuin Puolan presidentti Kwasniewskin äskettäin Euroopan parlamentissa Strasbourgissa pitämän puheenkin.
Omalta osaltani olen vakuuttunut siitä, että uuden aallon myötä tulevat jäsenmaat tekisivät erittäin hyvää EU: lle, koska ne uskaltaisivat olla hieman tottelemattomia, ja ne uskaltaisivat asettaa vaatimuksia, sen sijaan, että ne maani tavoin tyytyisivät heiluttamaan häntäänsä siinä toivossa, että neuvosto tai komissio taputtaisi niitä. Haluan kehottaa kaikkia äänestämään sen puolesta, että Latviaa ja Liettuaa käsitellään jäsenyysneuvotteluissa samanarvoisina.

Lalumière
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, minulla oli ilo tutustua mietintöihin, jotka koskevat viittä jäsenehdokasmaata, jotka komissio on sijoittanut toiseen liittymisaaltoon, vaikka ette hyväksykään tätä ilmaisua, arvoisa komissaari.
Näissä mietinnöissä korostetaan ainakin neljän jäsenehdokasmaan ponnistuksia; viidennessä maassa, Romaniassa, on valitettavasti vielä hyvin suuria vaikeuksia. Saavutetun edistyksen myötä ensimmäisen ja toisen luokan maiden väliset erot ovat kaventumassa. Olen iloinen siitä, koska minulla on ollut usein tilaisuus valitella tätä esitystapaa, jonka komissio hyväksyi ja joka vahvistettiin vuoden 1997 Luxemburgin Eurooppa-neuvostossa, koska tämä esitystapa saattoi aiheuttaa uudelleen kilpailua, selkkauksia ja vaarallista lannistumista tässä Keski-Euroopan herkässä kolkassa.
Lyhyesti sanottuna liikehdintä on kaventamassa tätä eroa. Aina parempi, ja toivon, että voisimme mahdollisimman pian aloittaa neuvottelut näiden uusien maiden kanssa, vaikka joutuisimme, kuten pyydätte, arvoisa komissaari, ylittämään uudesta mietinnöstä aiheutuvan välivaiheen. Tätä tyydyttävää taustaa vasten esittelijät korostavat tietenkin jokaisen maan sitä tai tätä piirrettä, Bulgarian huomiota herättäviä taloudellisia suorituksia - matkahan oli tosin pitkä, Slovakian poliittista vapautumista, joka luo tälle maalle rohkaisevia tulevaisuudennäkymiä, Latvian kiihkeitä pyrkimyksiä kohdella paremmin venäläisvähemmistöä, ja niin edelleen. Lyhyesti sanottuna edistystä kaikkialla.
Mutta tämä kehitys ei peitä jäljellä olevaa matkaa, ja olisi todellinen karhunpalvelus kaikille jäsenehdokasmaille, kuuluivatpa ne sitten ensimmäiseen tai toiseen luokkaan, sekoittaa olemassa olevan edistymisen dynamiikka ja lopullinen menestys. Uudistusten hyväksyminen on aivan eri asia kuin näiden uudistusten konkreettinen täytäntöönpano.
Tämä pätee esimerkiksi julkisen hallinnon ja valtionhallinnon uudistuksiin. Vie aikaa, ennen kuin saadaan tosiasiallisesti poistettua vanhassa järjestelmässä tavanomaiset poliittiset paineet ja poliittisen valinnan kriteerit. On kuitenkin huomattava, että tämä hallinnon ja valtionhallinnon uudistusten viivästyminen muodostaa muiden hankaluuksien ohella esteen neuvottelujen ja komissiolle esitettyjen asiakokonaisuuksien hyvälle valmistelulle. Samat pessimistiset toteamukset voidaan esittää oikeuslaitoksen riippumattomuudesta, mikä on käsite, jota on vaikea juurruttaa joidenkin maiden tapoihin.
Lopetan korostamalla yhtä lisäkohtaa. Jäsenehdokasmaiden kansoilta vaaditut ponnistukset ovat huomattavia. On vaarana, että Euroopan unionista tulee pääsyyllinen vaikeuksiin, joskus dramaattisiinkin, joihin monet ihmiset joutuvat. Eurooppasyntipukki, tiedetään. Arvoisa komissaari, eikö komissio voisi suunnata tukiaan enemmänkin niihin sosiaalisiin ohjelmiin, jotka kohdistuvat kaikkein epäsuotuisimmassa asemassa oleviin luokkiin? Eurooppalaiseen perheeseen liittyminen ei voi onnistua, jos peruskansalaiset yhdistävät Euroopan lopulta tuskaan ja vaivaan.

Truscott
Arvoisa puhemies, sen jälkeen, kun liittymisprosessi käynnistettiin 30. maaliskuuta 1998 Brysselissä Britannian puheenjohtajakaudella, EU: n laajentuminen on nopeutumassa entisestään. Ensimmäinen pelko " in" -maiden ja " prein" -maiden välisestä erosta on hälvennyt analyyttisen tarkasteluprosessin ja EU: n jäsenyyttä valmistelevan strategian johdonmukaisuuden ansiosta. Jäsenyyttä hakeneiden maiden välillä ei pitäisi olla minkäänlaista syrjintää, kun ne pyrkivät täyttämään Kööpenhaminan kriteerit, omaksumaan yhteisön säännöstön ja valmistautumaan yhtenäismarkkinoita ja euroa varten.
Kuten tänään käsittelemämme mietinnöt kuitenkin osoittavat ja kuten komissio on yhteenvedossa ja määräaikaiskertomuksissa ilmaissut, kaikki jäsenyyttä hakeneet maat eivät etene samaa tahtia jäsenyyskriteerien täyttämisessä. Kun tarkastellaan esimerkiksi Baltian maita, en hyväksy sitä väitettä, että ne ovat kuin kolme marjaa. Virolla, Latvialla ja Liettualla on erilaiset kulttuurit, perinteet, taloudet ja kokemukset, vaikka niillä on myös paljon yhteistä historiaa ja ne tekevät paljon yhteistyötä.
Meidän pitäisi tunnustaa, miltä osin on edistytty, kuten herra komissaari keskustelussa aiemmin sanoi. Tästä syystä mielestäni on oikein korostaa Latviassa tapahtunutta edistystä, niin että neuvottelujen aloittamisesta Riian kanssa voidaan päättää ennen Saksan puheenjohtajakauden päättymistä. Latvia on saavuttanut todellista edistystä kansalaisuuslakiensa, talouden, hallinnon ja yhteisön säännöstön täytäntöönpanon valmistelun osalta. Liettuassa tapahtunut edistys on niin ikään ollut huomattavaa, joskin vähemmän vaikuttavaa, ydinenergian, yksityistämisen, hallintoelinjärjestelmän vahvistamisen (institution-building ), oikeuslaitoksen sekä standardointi- ja sertifiointijärjestelmän luomisen osalta. Viro on edelleen ottanut vakaita edistysaskeleita useimmilla alueilla, mutta se on edennyt valitettavan vähän venäjänkielisen vähemmistön oikeudellisen kohtelun osalta.
EU: n on omalta osaltaan jatkettava sinnikkäästi uudistuksiaan laajentumisen pohjustamiseksi.

Trakatellis
Arvoisa puhemies, kiinnitän huomiota kysymykseen ydinturvallisuudesta, joka on ensisijainen asia Agenda 2000 -ohjelmassa.
Kun Tsernobylin voimalassa tapahtui onnettomuus, lähes koko Euroopan kokema painajainen paljasti ydinvoimaloiden toimintaan liittyvien vaarojen todellisen mitan ja nosti esiin sellaisia kysymyksiä kuin toimintaturvallisuus sekä radioaktiivisten jätteiden varastointi ja käsittely. Näin syntyi tarve muotoilla konkreettisempi ydinvoimaloiden turvallisuuspolitiikka ja tarvetta on vain kasvattanut tuleva liittymisprosessi sekä sopimusten solmiminen entisen Neuvostoliiton valtioiden kanssa.
Jäsenehdokasmaita koskevassa tiedonannossa esitetty komission kanta on poistaa käytöstä ydinvoimalat, jotka eivät täytä turvallisuusmääräyksiä ja joita ei voida kohottaa vaadittavalle tasolle. Bulgaria oli ensimmäinen maa, joka sai rahoitustukea ja se suostui selvään ja sitovaan velvoitteeseen lyhyen aikavälin parannuksista, joita seuraa vuoteen 2000 mennessä neljän reaktorin käytöstä poistaminen. Bulgaria on jo nyt pyytänyt sopimuksen uudelleenarviointia ja jatkoaikaa, kun taas komissio on aivan oikein asettunut tätä pyyntöä vastaan. Meillä ei ole varaa jäädä kädet ristissä istumaan. Euroopan parlamentti vaatii, että pitää pysyä siinä, mitä yhdessä on sovittu Kozloduyn vaarallisten reaktoreiden käytöstä poistamisesta, ja tämä on asia, jonka Eurooppa-neuvosto Wienissä joka tapauksessa ottaa esille. Bulgarian hallitukselle pitää tehdä selväksi, että kaikki vaatimukset jatkoajan myöntämisestä tai muista muutoksista olisivat äärimmäisen vaarallisia näkemyksiä, jotka vaarantaisivat Bulgarian yritykset liittyä unioniin. Arvoisa puhemies, Euroopan kansalaisille mikään ei ole niin tärkeää kuin uuden Tsernobylin välttäminen.
Toinen kohta koskee Romaniaa. Pyydämme tänään, että Romanian hallitus ja parlamentti ratkaisisivat kysymyksen omaisuuden palauttamisesta lopullisesti ja oikeudenmukaisesti.

Cars
Arvoisa puhemies, juuri virkaansa astunut sosiaalidemokraattinen liittokansleri Schröder ja hänen " vihreä" ulkoministerinsä Fischer ovat antaneet lausuntoja, joiden mukaan laajentumishanke ei saa tapahtua liian nopeasti. Nämä lausunnot ovat mielestäni huolestuttavia. Minun ja muiden liberaalien vakaa käsitys on, että laajentuminen etenee pikemminkin liian hitaasti kuin liian nopeasti.
Komissio antaa nyt arvokasta tukea hakijamaiden ponnistuksille rakentaa oikeusjärjestelmiään, hallintojaan ja talouksiaan. Arvostamme tätä työtä. Heti kun hakijamaat täyttävät lupaamansa perustehtävät, ovien EU: hun on oltava heille kokonaan auki. Sen vuoksi EU: n on nyt kiirehdittävä omaa uudistustyötään. Poliitikkojen, jotka pitävät tehtävänään hiekan heittämistä EUkoneistoon, on tajuttava tämä. EU: n sisäiset puutteet eivät saa sulkea ketään sen ulkopuolelle.
Meidän Euroopan tason poliitikkojen on myös pyrittävä pääsemään eroon siitä epäröivästä, joskus jopa kielteisestä, kannasta laajentumiseen, joka useilla jäsenmaidemme asukkailla on. Meidän on tuotava esiin se, miten paljon suuria voittoja laajentumisesta seuraa.
Me liberaalit toivomme, että Schröder, Fischer ja muut muuttavat äänensävyään uuteen ja myönteisempään suuntaan ja ettei komissio uuvu ponnistellessaan kokonaisen ja eheän Euroopan luomiseksi.

Giansily
Arvoisa puhemies, haluan pitää puheenvuoron EU: n ja Romanian välisen sekavaliokunnan jäsenenä ja lausua mielipiteeni kollegamme Pierre Bernard-Raymondin erinomaisesta mietinnöstä. Olen samaa mieltä koko analyysista, jonka laatimisessa on haluttu pyrkiä tarkasti objektiivisuuteen, ja erityisesti siitä pahoittelusta, että talouden rakenneuudistus polkee paikallaan, mikä ilmenee makrotaloudellisen epätasapainon huonontumisena.
Sellaisessa maassa, jossa taloudellinen valta on jo lähes puolen vuosisadan ajan sekoittunut poliittiseen valtaan, mieliala ei ole juurikaan valmis yhteisön säännöstön omaksumiseen ja Romanian lopulliseen keikauttamiseen markkinatalouteen. Haluan täsmentää, missä määrin presidentti Emil Constantinescu ansaitsee ylistykset sen kiihkeän halun vuoksi, jota ei ole koskaan kiistetty ja jolla hän on halunnut liittää maansa Euroopan unioniin. Ja kaksi peräkkäistä pääministeriä, Victor Ciorbea ja Radu Vasile, ovat saaneet jo kahden vuoden ajan pidettyä saman miehen, herra Alexandru Herlean, Euroopan yhdentymisestä vastaavan ministerin erittäin arkaluontoisella paikalla; Herlea on osannut solmia komission poliittisen asiantuntijan ja parlamenttimme kanssa molemminpuolisen kunnioituksen ja suuren luottamuksen täyttämät suhteet yhdistettynä asiakokonaisuuksien erittäin hyvään tuntemukseen ja todella kiitettävään älylliseen nuhteettomuuteen.
Mitä esittelijämme analyysiin tulee, hän toteaa, että parlamenttimme ei voi suositella liittymisneuvottelujen aloittamista Romanian kanssa. Pyydän osaltani, että heti vuodesta 1999 alkaen ryhdyttäisiin erityisponnisteluihin Phare-ohjelman varoin tämän maan hyväksi. Entisenä Varsovan liiton jäsenenä ja ainoana jäsenehdokasmaana, jolla ei ole yhteistä rajaa yhdenkään unionin 15 jäsenvaltion kanssa, Romania on joutunut kärsimään jonkinlaisesta saarialueen haitasta, koska 1950-luvun alusta vuoteen 1990 saakka, kääntyi se sitten kohti mitä rajaa hyvänsä, maa ei löytänyt muita keskustelukumppaneita kuin Moskovan vasalleja. Bulgarialaisia, serbejä, unkarilaisia tai ukrainalaisia ei voinut pitää esimerkkeinä demokraateista. Meillä on Romaniaa, latinalaisen unionin (Union latine) aikaisempaa jäsentä, kohtaan erityinen vastuu, joka on otettava huomioon.

Schroedter
Arvoisa puhemies, minusta oli erittäin tärkeää, että komissaari van den Broek korosti täällä vielä kerran sitä, että me ymmärrämme jäseneksi liittymisprosessin dynaamiseksi prosessiksi. Ei saa syntyä minkäänlaisia suljettuja joukkoja eikä ennen kaikkea maiden jaottelua erilaisiin ryhmiin. Korostan tätä erityisesti Romanian ja Bulgarian osalta. Tämä on yksi puoli asiasta. Toisaalta yhdymme komission Romaniaan kohdistamaan arvosteluun siitä, että maa on jäänyt todella jälkeen poliittisten pyrkimystensä toteuttamisessa. Olemme seuranneet huolestuneina lehdistön vapauden rajoituksia. Mutta vielä enemmän Euroopan parlamentti arvostelee Romaniassa tapahtuvaa homoseksuaalien kriminalisointia ja syrjintää. Tässä vaadimme tältä maalta päättäväisiä toimia, niin että näiden ihmisten ihmisarvo ja ihmisoikeudet saadaan palautetuksi.
Vaadimme myös komission puolelta selviä signaaleja kumppanuuteen perustuvasta neuvottelemisesta eikä vain kauniita sanoja. Tällainen selvä signaali olisi se, että Romaniaa koskeva viisumipolitiikka suunniteltaisiin lopultakin uusiksi ja samalla saataisiin toteutetuksi myös kumppanuus ja tasa-arvo.

Papakyriazis
Euroopan unionin jättiläismäisen laajentumisyrityksen, jolla on historialliset mittasuhteet ja josta ei ole paluuta takaisin, pitää käytännössä olla päätös, joka on jo tehty ja jota pannaan täytäntöön nyt, eikä unelma, joka joskus toteutetaan. Uskon, että tämänpäiväinen menettely jollain tavalla varmistaa juuri tämän valinnan, ja haluan uskoa, että Wienin huippukokous vahvistaa saman virallisesti.
Lisäksi tämänpäiväinen menettely paradoksaalisesti oikeuttaa sen Euroopan parlamentin tiukasti ottaman kannan, että liittymisprosessin pitää koskea kaikkia yhtätoista jäsenehdokasmaata, komissaari van den Broek, ja että niiden pitää lähteä samalta lähtöviivalta. Maat, joista tänään puhumme yhtenä kokonaisuutena, osoittavat, että tekemämme valinta oli oikea.
Bulgarian osalta minua ilahduttaa, että tuki Euroopan parlamentin vaatimukselle Bulgarian liittymisestä varmentuu, kuten komission myönteisessä liittymistä koskevassa väliraportissa pannaan merkille. Onnittelut pitää osoittaa Bulgarialle, Bulgarian hallitukselle sekä myös kaikille poliittisille puolueille, bulgarialaiselle kulttuurille, Bulgarian yhteiskunnalle ja Bulgarian kansalaisille. Meidän ei kuitenkaan pidä unohtaa, että vielä on paljon työtä tehtävänä. Annan kolme esimerkkiä: ensiksi julkishallintoa ja tuomiovaltaa koskevan lainsäädännön integraatio ja käytännön täytäntöönpano, jolla edistetään käytännöllisyyttä, tehokkuutta, riippumattomuutta, avoimuutta ja oikeudenmukaisuutta; toiseksi sosiaalinen suojelu ja sosiaalipolitiikka sekä todellisen sosiaalisen vuoropuhelun vakiinnuttaminen; kolmanneksi tietenkin Kozloduyn ydinvoimala, josta Bulgaria on antanut Euroopan unionin viranomaisille poliittisen sitoumuksen, että käytöstä poistetaan asteittain neljä sellaista yksikköä, joita ei voida kohottaa vaadittavalle tasolle tai korvata.

Gomolka
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, valtuuskunnan puheenjohtajana EU: n ja Latvian välisessä parlamentaarisessa sekavaliokunnassa haluaisin ensinnä kiittää esittelijää. Herra Caccavale on antanut erittäin tarkan kuvauksen Latvian viimeaikaisesta kehityksestä kohti Euroopan unionia. Hän on pohjustanut selkeästi asian vaatimat johtopäätökset. Tämän vuoksi voin tukea rajoituksetta hänen mietintöään ja käsiteltävänä olevaa päätöslauselmaesitystä. Mietinnössä viitataan aiheellisesti niihin edistysaskeliin, joita Latviassa on juuri viime kuukausina ja vuosina pystytty saavuttamaan. Erityisesti kuluvan vuoden lokakuun 3. päivää on pidettävä tärkeänä, kenties jopa historiallisena päivämääränä. Silloin ei pidetty vain parlamenttivaaleja. Samanaikaisesti maan kansalaisia pyydettiin ilmaisemaan mielipiteensä tekeillä olevasta kansalaisuuslain muutoksesta kansanäänestyksessä. Tämän kansan keskuudessa tehdyn kyselyn myönteistä tulosta voidaan aivan hyvin pitää poliittisen kypsyyden osoituksena. Se avaa mahdollisuuden maan verrattain suuren venäläisväestön tähänastista parempaan integrointiin.
Kaikki pyrkimykset kasvattaa valtiolle uskollisten kansalaisten lukumäärää ja pyrkiä ehkäisemään valtiollista hajaannusta ansaitsevat tukemme. Päätös helpottaa ja yksinkertaistaa kansalaisuuden saamista suuntautuu selkeästi tulevaisuuteen. Tämän päätöksen painoarvoa lisää vielä se, jos sitä tarkastellaan sen synkkää ja murheellista historiallista taustaa vasten, sillä maan asukkaiden etninen koostumus on ennen kaikkea seurausta vuosikymmeniä jatkuneesta miehitysvallasta. Sen vuoksi selvä enemmistöpäätös kansalaisuuslain lieventämisen puolesta ei olekaan vain ilmaus poliittisesta kypsyydestä, vaan päätös on myös osoitus inhimillisestä suuruudesta. Juuri siksi, että Latvian kansalaisten tekemä päätös oli niin monimutkainen, se ansaitsee meiltä tunnustuksen. Latvia ansaitsee meidän tukemme, ei vain sen johdosta vaan myös meidän omien etujemme nimissä.

Bösch
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari van den Broek, hyvät kollegat, tahtoisin kiittää oikein sydämellisesti kollega Wiersmaa ja ulkoasiain valiokuntaa mietinnöstä, jonka he ovat laatineet Slovakiasta ja suhteistamme Slovakiaan. Se kuvastaa loistavasti maan tilannetta siinä uudessa muodossaan, jollaisena se on nähtävissä meidän näkökulmastamme Slovakiassa syyskuun lopulla pidettyjen kansallisneuvostovaalien jälkeen. Arvoisa komissaari, jos ymmärrämme laajentumisen dynaamiseksi ja avoimeksi prosessiksi, niin kuin komissio on sen aina asiakirjoissaan kuvannutkin, niin uskon, että siinä tapauksessa tämä malli on juuri Slovakian tapauksessa tullut pisteeseen, jossa se on koetteella. Milloin meidän oikein pitäisi olla dynaamisia ja avoimia, ellei silloin, kun Slovakian kaltainen maa osoittaa vaaleilla, joissa äänestysprosentti on peräti 85 %, haluavansa pois eristyksistä ja sinne, missä sen naapurivaltiotkin ovat, nimittäin laajentumisen eturivistöön.
Ymmärrämme hyvin, arvoisa komissaari, että siinä arviossa, jonka olette esittänyt meille, ei ole pystytty ottamaan huomioon näitä Slovakian politiikan ja yhteiskunnan uusimpia kehitysvaiheita. Sitä tärkeämpi ja merkityksellisempi on esittelijän vaatimus - ja olen vakuuttunut siitä, että parlamentti on suurella enemmistöllä samaa mieltä hänen kanssaan - että voisimme sopia siitä, että Slovakian osalta toteutettaisiin ensi vuoden keväällä uusi tilannearviointi, jotta silloin pystyttäisiin todella ottamaan huomioon myös Slovakian tasavallan tämänhetkinen uusi tilanne. Tätä toivon teiltä koko sydämestäni. Uskon, että se on eduksi koko unionille ja ennen kaikkea Slovakian tasavallassa tapahtuvalle myönteiselle kehitykselle.

Voggenhuber
Arvoisa puhemies, Euroopan unioni on tutkinut jäseneksi hakeneet maat perinpohjaisesti. Jo lausunnossamme olemme antaneet niille ensimmäisen todistuksen. Yhteisön säännöstöön liittyvässä seulonnassa on nyt vuorossa näiden maiden edistymisen jatkoarviointi. Toivoisinpa, että Keski- ja Itä-Euroopan maat sopisivat keskenään siitä, että ne päättäisivätkin äkkiä vaihtaa osia kanssamme ja laatia unionia koskevan lausunnon, sellaisen, jossa ne arvioisivat, millä tavoin me oikein olemme omalta puoleltamme varautuneet jäsenyyteen välttämättömien uudistusten ja edellytysten osalta, millä tavalla oikeastaan olemme omalta puoleltamme olleet luomassa edellytyksiä jäseneksi liittymiselle. Luulenpa, että tällainen jäseneksi hakevien maiden antama todistus unionin toimenpiteistä antaisi syystäkin melko nolon tuloksen. Sellainen lausunto sisältäisi kaiketi lukuisia laiminlyöntejä, jatkuvasti viivästyvän toimielinuudistuksen - tosiasiassahan emme ole vielä edes aloittaneet sitä - verkkaisesti eteenpäin junnaavat neuvottelut maatalouden uudistamisesta tai EU: n kyvyttömyyden reagoida asianmukaisesti uusiin edistysaskeliin, jollaisia on saavutettu esimerkiksi Slovakiassa.

Burenstam Linder
Arvoisa puhemies, jo Rooman sopimuksen johdanto-osassa päätetään, että on luotava perusta Euroopan kansojen yhä läheisemmälle liitolle ja että Euroopan jakavat raja-aidat on poistettava. Euroopan unionille on suuri voitto, että on päästy niin pitkälle, että kymmenen maata entisen rautaesiripun takaa pyrkii nyt sitomaan demokratiansa, vapautensa ja uudistuksensa EU: hun. Olemme antaneet näille maille oikeuksia ja lupauksia. Emme saa tuottaa heille pettymystä.
Komission arvioinnit ovat myönteisiä. Maa, joka 18 viime kuukauden aikana on ottanut suurimmat edistysaskeleet, nimittäin Latvia, kutsutaan ensi vuonna aktiivisiin jäsenyysneuvotteluihin, jos mitään ennalta arvaamatonta ei tapahdu. Jopa edistykset Liettuassa on otettu huomioon. Se lisää entisestään uudistuspyrkimyksiä muissa Itä- ja Keski-Euroopan maissa, joissa ei vielä ole päästy yhtä pitkälle.
Euroopan unionin maat ovat jo hyötyneet siitä, että kaikki nämä maat pyrkivät täyttämään EU: n jäsenyyden ehdot. Pyrkimys demokratian ja ihmisoikeuksien parantamiseen on tehnyt Euroopasta rauhanomaisemman. Meidän on oltava tietoisia siitä, että vaikeita selkkauksia aiheuttanutta etnistä moninaisuutta ei ole vain entisessä Jugoslaviassa. Edistykselliset uudistukset ovat vakauttaneet talouksia ja parantaneet markkinoita. Itälaajentumiseen liittyvät budjettimenot ovat sivuseikkoja niihin ja meille aiheutuneisiin taloudellisiin ja poliittisiin voittoihin verrattuna.
Toivon, ettei sosialistihallitusten nykyään hallitsema ministerineuvosto jarruttaisi laajentumishanketta. On pahaenteistä, että myös Saksan yhdistämistä vastustaneiden johtavien poliitikkojen tämänhetkinen äänensävy tulkitaan yleisesti - oikein tai väärin - siten, että itälaajentuminen tulee viivästymään. Sosialistien on ehkä kokoomuslaisia ja kristillisdemokraatteja vaikeampi nähdä, miten suuria etuja rauhalle ja hyvinvoinnille aiheutuu siitä, että markkinataloudet syrjäyttävät kommunismin. Euroopan parlamentin tärkeä tehtävä on sen vuoksi kiirehtiä itälaajentumista.

Evans
Arvoisa puhemies, EU: n ja Romanian välisen parlamentaarisen sekavaliokunnan jäsenenä haluaisin ilmaista muutaman mielipiteeni. Kuten esittelijä herra Bernard-Reymond sanoo erittäin oikeudenmukaisessa mietinnössään, Romanialla on ollut monenlaisia vaikeuksia, eikä se ole kenties edennyt niin pitkälle jäsenyyden tiellä kuin me olisimme tai he olisivat toivoneet. Olen käynyt Romaniassa useaan otteeseen 10 viime vuoden aikana, ja sen vuoksi on mahdotonta olla myöntämättä ja tunnustamatta sitä huikeaa edistystä ja niitä valtavia muutoksia, joita Romanian yhteiskunnassa, liike-elämässä ja koulutuksessa on tapahtunut suurelta osin EU-kumppaneiden ja esimerkiksi Tempus-ohjelman ansiosta.
Esittelijä on jo viitannut taloudelliseen tilanteeseen, mutta parlamentin osalta Romanialla on edessään monia vaikeita päätöksiä. Sen lainsäätäjät eivät ole vielä tarpeeksi edistyneitä tulevia haasteita ajatellen. Heidän on esimerkiksi oltava valmiita kumoamaan 200 artikla. Heidän täytyy parantaa oikeusprosesseja, ja päinvastoin kuin rouva Schroedter sanoi, he voisivat mielestäni mennä EU: n edelle poistamalla Romaniassa käyviltä EU-kansalaisilta viisumipakon. Romania kuitenkin on ilman muuta eurooppalainen maa historiansa, kulttuurinsa ja kielensä puolesta. Sillä on ollut myrskyisä menneisyys, mutta se on nyt päässyt pahimman yli, ja toivon olevani vielä Euroopan parlamentin jäsen silloin, kun toivotamme tänne tervetulleiksi romanialaiset kollegamme.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, Slovakian uuden, kristillisdemokraattien johtaman hallituksen voimasuhteet ja aikomukset tähtäävät maan pikaiseen sisällyttämiseen niiden hakijamaiden joukkoon, joiden kanssa käydään neuvotteluja jäseneksi liittymisestä. Meidän pitäisi tukea sitä siinä hyvin tarmokkaasti. Sen uudistusohjelma on omiaan vahvistamaan maan instituutioiden oikeusvaltiollista rakennetta ja antamaan uusia virikkeitä moniarvoiselle yhteiskunnalle ja maan talouselämälle. Nyt olisi tärkeää, että maalle annettaisiin Phare-ohjelmaan varatuilla varoilla kaikki tarvittava tuki sen valtiollisten elinten ja hallinnon demokraattista kehittämistä varten. Demokraattisten rakenteiden luominen etenee nopeasti kaiken muun edellä. Halu uudistuksiin on aivan ilmeinen. Nyt on tärkeintä, että niitä tuetaan ja toteutetaan ripeästi ja asianmukaisesti, mihin kuuluu myös vähemmistöjen aseman vakiinnuttaminen.
Tukemme talouselämän alueella tulisi suunnata yritysten perustamiseen, pienten ja keskisuurten yritysten aloitusmahdollisuuksien parantamiseen. Slovakian hallinnon erittäin suurta valmiutta siirtyä mahdollisimman nopeasti yhteisön säännöstöön olisi tuettava tehokkaasti tiiviillä koulutuksella ja jakamalla asiaa koskevaa tietoa meidän liiketalouden ja hallinnon alan korkeakoulujemme kautta. Nyt on tärkeää, että komissio antaa jo Wienin huippukokouksessa poliittisen signaalin poliittisten uudistusten ripeästä etenemisestä. Komission pitäisi myös viipymättä antaa vielä kerran vahvistus maan talouden myönteisestä kehityksestä lähikuukausina laadittavassa väliaikaisessa kertomuksessaan, jotta maan hyväksyminen ensimmäisten jäseneksi liittyvien maiden joukkoon voisi sen jälkeen tapahtua joutuisasti vielä kesän aikana.

Konrad
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, keskustelu, jota tänään käymme, on tärkeä. Se on tärkeä siksi, että selvennämme siinä, että EU ei tähyä vain kuuden, vaan erittäin kiinnostuneena 11 hakijamaan suuntaan. Yksi näistä maista on Romania, ja pidän tärkeänä, että tarkastelemme myös tätä maata hyvin perusteellisesti. On totta, että uudistusvauhti on hidastunut, varsinkin talousuudistusten osalta. On totta, että korruptio ja harmaa talous ovat lisääntyneet jälleen Romaniassa. On totta, että talouselämän rakenteelliset uudistukset ovat viivästyneet. On totta, että Kansainvälinen valuuttarahasto on asettanut tällöin luottosulkuja. Mutta totta on myös se, että Romania ja myös Romanian kansa tahtovat päästä Euroopan unionin jäseneksi. Mielestäni meidän unionissa pitäisi tukea tätä prosessia kaikin voimin.
Tarvitsemme tahtoa, jotta pystyisimme ohjaamaan tätä kehitystä rakentavasti eteenpäin, eikä se ole aina pelkästään rahakysymys. Olen sitä mieltä, että meidän täytyy tehdä yhä uudelleen selväksi, että aina silloin, kun hakijamaissa ilmenee tavanomaisia vaikeuksia, näitä vaikeuksia eivät saa päästä väärinkäyttämään vastaväitteinään sellaiset tahot, jotka eivät ole milloinkaan edes toivoneet hyvää Euroopan unionin laajentumisprosessille vaan ovat aina pyrkineet hidastamaan sitä. Sikäli olen hyvin luottavainen sen suhteen, että Romaniasta tulee vielä joskus Euroopan unionin jäsen - tähän on kaikki mahdollisuudet - ja että me Euroopan unionina saamme toteutetuksi sen, mitä olemme aina halunneet, nimittäin tekemään länsieurooppalaisesta unionista yhteiseurooppalaisen unionin.

Flemming
Arvoisa puhemies, olen iloinen käsiteltävänä olevasta mietinnöstä, joka koskee Slovakiaa, sillä siinä suhtaudutaan myönteisesti tämän maan jäseneksi liittymiseen. Slovakia on erityisen hyvä naapuri Itävallalle ja niin ollen Euroopan unionille. Toivon, että sen jäsenyys toteutuu mahdollisimman pikaisesti. On kuitenkin kaksi ongelmaa: Mochovce ja Bohunice. Mochovce pitää meidät jatkuvasti valppaina. Bohunice on väestölle jatkuva huolen ja pelon aihe. Vastustaisin sitä, jos Bohunicen sulkemisesta tehtäisiin ennakkoedellytys jäsenyysneuvottelujen aloittamiselle. Sen sijaan en voi mitenkään kuvitella, että tämä parlamentti voisi hyväksyä Slovakian liittymisen Euroopan unioniin, ennen kuin Bohunice on suljettu.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, haluaisin pitää hyvin lyhyen puheenvuoron. Haluaisin aluksi kiittää parlamenttia hyvin rakentavista aloitteista, joiden perusteella voimme varmaankin sanoa, että parlamentti kannattaa pääpiirteissään kertomuksen johtopäätöksiä ja myös sen sisältöä, siis analyysia. Mielestäni on erityisen tärkeää myös jäsenehdokasvaltioiden kannalta, että siihen yhdistetään merkki lisäkannustuksesta, sillä uskon, että sillä tavalla prosessin dynamiikkaa ja momenttia voidaan ylläpitää ja lujittaa.
Olen pannut hyvin merkille huolen, jota yhä esiintyy siellä täällä eri ryhmien muodosta ja eriytymisestä ja muusta sellaisesta. Haluaisin sanoa teille, että pidämme kiinni - kuten myös teidän oletan tekevän - siitä periaatteesta, että jokainen jäsenehdokasvaltio arvioidaan omien ansioidensa perusteella ja että jokaisen oma kehitys palkitaan ja että tässä yhteydessä ketään ei pakoteta jäämään jälkeen niiden kanssa, jotka kehittyvät hitaammin. Tämän lisäksi olemme täysin samaa mieltä siitä, että juuri ne maat, joilla on ilman omaa syytään vielä enemmän työtä tehtävänä esimerkiksi voidakseen aloittaa neuvottelut, ansaitsevat meidän erityisen tukemme. Muistutan teitä siitä, että sanoin teille viime vuonna, että olemme kehittäneet tätä varten Phare-ohjelmaan ajantasaistamista helpottavan osuuden, josta käytetään myös nimitystä catch up facility .
Lisäksi voin ilmoittaa teille, että ne jäsenehdokasvaltiot, jotka eivät vielä ole mukana neuvotteluissa ensimmäisen vuosineljänneksen aikana, siirtyvät seulontaprosessissa monenkeskisestä seulonnasta kahdenväliseen seulontaan, jolloin prosessi alkaa siinä mielessä muistuttaa enemmän ensimmäisen ryhmän prosessia, jos sallitte minun ilmaista asian näin.
Viimeisenä huomautuksena haluaisin vielä painottaa sitä, että on kysymys maiden omista saavutuksista, joita teidän ei myöskään pidä sulkea pois. Olen jossain määrin samaa mieltä siitä - herra Titley alkoi tänä iltana puhua tästä - että niiden maiden, jotka ovat mukana neuvotteluissa, pitäisi pian saada nähdä, että nopeammin ja hitaammin neuvotteluissa edistyvien maiden välillä aloitetaan eriyttäminen. Vaikka tilanne onkin nyt sellainen, että toimitaan taktisesti samalla tavalla, kun kysymyksessä on neuvoteltavien pääkohtien määrä tai pois suljettavien pääkohtien määrä, voi vuoden kuluessa luonnollisesti tapahtua eriytymistä ja jotkin neuvottelevat maat saattavat saavuttaa enemmän kehitystä kuin toiset. Tämä tulee myös hyväksyä, ja myös komission sekä myös neuvoston, joka erityisesti käy näitä neuvotteluja, tulee mielestämme mukautua tällaiseen eriytymiseen. Näin ollen tästä asiasta ei ole näkemyseroja.
Sitten viimeinen huomautukseni. Eri puhujat ovat tänä iltana jälleen kerran viitanneet vaarallisten ydinvoimaloiden sulkemisen tärkeyteen. Voin ainoastaan vakuuttaa teille, että ne kolme jäsenehdokasvaltiota, joilla on tämä ongelma, joka tuo mukanaan jonkin verran hankalia poliittisia, taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia, ovat hyvin selvillä parlamentin, neuvoston ja komission painostuksesta, jolla pyritään saamaan kyseiset maat suhtautumaan vakavasti ohjelmiin voimalaitosten sulkemiseksi. Pyrimme myös tekemään jotain tälle asialle hyvässä yhteistyössä jäsenehdokasvaltioiden kanssa.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra komissaari. Kiitos selkeästä vastauksestanne.
Yhteiskeskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

EU: n ja Turkin suhteet
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Swobodan laatima ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietintö (A4-0432/98) komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille suhteiden kehittämisestä edelleen Turkin kanssa (KOM(97)0394 - C4-0490/98) ja komission tiedonannosta neuvostolle Euroopan ja Turkin suhteita koskevasta strategiasta - komission ensimmäiset toimintaehdotukset (KOM(98)0124 - C4-0634/98).

Swoboda
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät naiset ja herrat, tämä ei tosiaankaan ollut kovin selväpiirteinen mietintö eikä helppo ole myöskään tämänpäiväinen ajankohta sen esittelemiseen täällä. Haluaisin mainita ehkä kymmenkunta kohtaa, jotka omasta mielestäni ovat tai joiden pitäisi olla tälle mietinnölle tunnusomaisia, ja toivon, että ne myös kiinnittävät huomionne.
Ensinnäkin: olen sitä mieltä, että Euroopan unionin ja Turkin välisissä suhteissa on tapahduttava tämänhetkisistä vaikeuksista huolimatta jännittyneisyyden lientymistä, ja pidän oikeana sitä komission näkemystä, että näiden suhteiden on rakennuttava tulliliiton ja komission strategia-asiakirjan pohjalle. Komission strategia-asiakirja on otettu myös Turkissa myönteisesti vastaan ja tästä meidän olisi jatkettava eteenpäin.
Toiseksi: Turkin pitäisi myös todella selvästi käsittää, ja asia todetaankin tässä mietinnössä, että ovet Turkille ovat avoimena. Näin yksiselitteinen asia on ja Turkin pitäisi ottaa se huomioon. Kolmanneksi: haluamme myös Turkin jäseneksi, sillä olemme sitä mieltä, että Turkki voi myötävaikuttaa tärkeällä tavalla yhteisen turvallisuutemme luomiseen ja taloutemme ja yhteiskuntamme kehittämiseen Euroopassa.
Neljänneksi: tätä tarkoitusta varten Turkin ja Euroopan välillä on oltava myös järjestyneet taloudelliset suhteet. Pidän hyvänä sitä, että komissio on laatinut asiasta ehdotuksia, joista parlamentin on annettava yksitellen arvionsa, ja ehdotan myös, että tutkittaisiin lisäksi, mitkä Euroopan unionin ohjelmat, erityisesti Itä-Euroopan hakijamaita varten laaditut, olisivat sovellettavissa myös Turkkiin. Viidenneksi: korostan, että Kööpenhaminassa asetetut kriteerit pätevät tietenkin täysin yksiselitteisesti myös Turkkiin. Kuudenneksi: me, toisin sanoen neuvosto, komissio ja parlamentti, näemme yhdessä suuren - monien mielestä jopa suurenevan - mutta joka tapauksessa suuren välimatkan Kööpenhaminan poliittisten kriteerien täyttämiseen, erityisesti mitä tulee demokratiaa, oikeusvaltion periaatteita ja vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamista koskevaan kysymykseen, olipa sitten kyse suurista vähemmistöryhmistä, kuten kurdeista, tai pienemmistä vähemmistöistä, kuten armenialaisista ja kreikkalaisista. Näiden oikeuksien kunnioittamisesta Turkin on huolehdittava hyvin kaikkien kansalaistensa osalta.
Seitsemänneksi: mietintöni lähtökohtana on, että Turkin itsensä on tehtävä ehdotuksia siitä, miten ja milloin ja mitä keinoja käyttäen se haluaa lähentyä Eurooppaa ja Euroopan unionin vaatimustasoa, erityisesti poliittisten kriteerien osalta. Haluaisin päästä eroon siitä ajatuksesta, että asetamme ensin vaatimuksen, jonka toteutumisen joudumme sitten tarkistamaan: onko asia nyt kunnossa Turkin osalta? Mitä Turkki on asian hyväksi tehnyt? Ei, Turkin itsensä täytyy, mikäli se tunnustaa - ja tämä edellytys sille, että se voi hakea Euroopan unionin jäsenyyttä - että Kööpenhaminan kriteerit tulee täyttää, sen itsensä täytyy kehittää lähiaikoina ehdotuksia siitä, miten se arvelee lähenevänsä mainittuja kriteereitä ja niiden täyttämistä demokratian, oikeusvaltion periaatteiden ja vähemmistöjen oikeuksien tunnustamisen eri tasoilla.
Kahdeksanneksi: meille on hyvin tärkeää, että Turkki hoitaa hyviä naapuruussuhteita kaikkiin naapurivaltioihinsa, tietenkin erityisesti myös Kreikkaan. Olen toistuvasti sanonut, että Turkin ei pidä ihmetellä, etenkään ei Turkin, joka sentään ymmärtää hyvin perhesuhteiden ja perheen korostetun merkityksen, että me tuemme perheenjäsentämme, nimittäin Kreikkaa Euroopan unionin jäsenenä, sen pyrkimyksissä hyvien ja tasapuolisten naapuruussuhteiden ylläpitämisessä. Kannatan myös Kreikan ehdotuksia siitä, miten kiistat tai kiistan aiheet voitaisiin saada selvitetyksi, ja ne ovat täysin hyväksyttäviä ja tasapuolisia Turkkia kohtaan.
Yhdeksänneksi: Kyproksen kysymys on ongelma, johon me haluamme puuttua, ja siinä me tarvitsemme Turkin yhteistyötä. Me kannatamme tasapuolisen ratkaisun löytymistä Kyproksen kysymyksessä. Me emme kannata asian yksipuolista ratkaisemista. Saaren turkkilaisilla asukkailla on oltava kaikki heille kuuluvat mahdollisuudet olla mukana vaikuttamassa asiaan ja päättämässä siitä, mutta tämän on tapahduttava nimenomaan saaren kreikkalaista ja turkkilaista väestöä koskevalla yhteisellä ratkaisulla, ja myös sen on oltava selvää, että parlamentti tukee täysin Kyproksen pyrkimyksiä päästä Euroopan unionin jäseneksi.
Kymmenenneksi: kurdikysymys, joka on valitettavasti noussut viime päivinä erityisen ajankohtaiseksi. Haluaisin sanoa tässä aivan selvästi seuraavaa: me kannatamme kurdikysymyksen rauhanomaista ratkaisemista. Me torjumme kaikenlaisen terrorismin. Me torjumme kaikenlaisen väkivallan. Me torjumme myös sellaiset ratkaisut, jotka haittaisivat tai voisivat vahingoittaa Turkin yhtenäisyyttä ja koskemattomuutta. Tunnustamme täysimääräisesti Turkin oikeuden ja intressin yhtenäisen valtion olemassaoloon, mutta tässä yhtenäisessä valtiossa on kurdiväestöllä oltava mahdollisuus myös kulttuuriin liittyvien oikeuksiensa vaalimiseen, erityisesti kielen ja eri ilmaisumuotojen osalta tiedotusvälineissä ja kirjallisuudessa sekä muissa välineissä.
Uskon, että Öcalanin ympärille syntyneestä kriisistä huolimatta voidaan löytää keinoja, joiden avulla Turkille löytyy pysyvä ratkaisu sen kurdikysymystä koskevaan ongelmaan, että se saa Euroopan unionin tuen kurdikysymyksen rauhanomaiselle ratkaisemiselle ja terrorismin vastaiselle taistelulleen. Me, Euroopan unioni ja myös tämä parlamentti, emme varmasti aio tukea terrorismia, etenkään silloin, jos Turkki on valmis ratkaisemaan kurdikysymyksen rauhanomaisesti. Tämän nojalla olen laatinut mietintöni. Tämän nojalla pidän mahdollisena sitä, että asiassa voidaan päästä uuteen alkuun, pystytään purkamaan monia jännitteitä sekä luomaan Turkkiin avoimet suhteet, mutta Turkille on oltava selvää: poliittiset ja taloudelliset kriteerit on täytettävä, mikäli Turkki haluaa päästä Euroopan unionin jäseneksi.

Schwaiger
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, on aivan ilmeistä, että Turkin nykyinen pääministeri Mesut Yilmaz ei tee meille helpoksi keskustella kiihkottomasti suhteiden kehittymisestä Turkkiin ja muotoilla Euroopan unionin toimielimelle suunnattuja johdonmukaisia ehdotuksia sine ira et studio . Uhkaukset jäsenvaltion hallitusta kohtaan, kuten Italian tapauksessa, italialaisiin tavaroihin kohdistuva boikotti ja Euroopan unioniin kohdistuvat poliittiset hyökkäykset - uskon, että tästä olemme kaikki yhtä mieltä - eivät ole omiaan helpottamaan suurimman kanssamme assosiointisopimuksen tehneen valtion, Turkin, lähentymistä unioniin, mutta toisaalta taas kollega Swobodan erinomaisesti muotoiltua mietintöä, joka voisi antaa suuntaviivoja kumppanuuteen perustuvalle strategialle, ei saisi kuormittaa liiaksi kurdijohtaja Öcalanin luovuttamisesta syntyneillä reaktioilla.
Pidän hyvänä myös sitä uudistusta, että komissio antaa tähänastisen, jo olemassa olevan vuosittaisen kertomuksensa Euroopan unionin ja Turkin välisten suhteiden tilanteesta edistymiskertomuksen muodossa, kuten on asianlaita muiden jäsenyyttä hakeneiden maiden kohdalla. Näin pystytään luettelemaan selvästi saavutetut edistysaskeleet, mutta myös ne puutteet, jotka ovat Turkin poliittisen, taloudellisen ja yhteiskunnallisen tilanteen kannalta ratkaisevia. Meille taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnassa on merkitystä sillä, että pystymme keskipitkällä aikavälillä askel askeleelta ja kumppanuuden periaatetta noudattaen lujittamaan ja tiivistämään taloudellista ja poliittista yhteistyötä Turkin kanssa.
Euroopan unionille tämä merkitsee - se on sille kuuluva osa tästä assosiointisopimuksesta - että se täyttää tulliliiton edellyttämät taloudelliset velvoitteensa, sisällyttää Turkin mukaan eurooppalaisiin ohjelmiin, kuten Leonardo, Sokrates tai Nuorten Eurooppa, ja sovittaa yhteen energia-, liikenne- ja ympäristö- sekä huumeiden torjunnan aloilla toteuttamansa politiikat. Turkille ei pitäisi sälyttää, ja tässä totean olevani samaa mieltä siitä, mitä herra Swoboda jo esitti, meidän valmiiksi laatimaamme vaatimusluetteloa, vaan sen olisi yksinkertaisesti sovitettava paremmin yhteen kaikki ponnistelunsa demokratian, oikeusvaltiollisten periaatteiden ja ihmisoikeuksien kehittämisen, mutta myös taloutensa perusedellytysten ja yhteisön säännösten soveltamisen alueilla yhdeksi Eurooppa-toimintasuunnitelmaksi ja otettava se näkyvämmin yhä tiivistyvän yhteistyön suuntaviivaksi.
Mikäli Swobodan mietinnöllä pystytään ratkomaan Turkin ja Euroopan unionin välillä vallitsevia ongelmia tähänastisessa rakentavassa hengessä, mikäli siitä päätetään huomenna Euroopan parlamentissa hyväksymällä se äänestyksessä, voimme asettua kannattamaan sitä ja ottaa sen suuntaviivaksemme. Sen sijaan katsomme, että liiallisella painolastilla varustettuna se vaikuttaisi itse asiassa päinvastaisesti.

Titley
Arvoisa puhemies, juuri tällä hetkellä on meneillään eräs EU: n ja Turkin välisten suhteiden kannalta erittäin merkittävä tapahtuma. Parlamentin jäsenille saattaa tulla yllätyksenä se, ettei se ole meneillään tässä istuntosalissa vaan Turkissa, koska juuri tällä hetkellä Galatasaray pelaa Juventusta vastaan. Jos peli johtaa Italian kansalaisiin kohdistuviin joukkoväkivaltaisuuksiin, arvelisin, että se merkitsee huomattavaa takapakkia EU: n ja Turkin välisissä suhteissa. Kun muistetaan, mitä Manchester Unitedille tapahtui sen käytyä Turkissa joitakin vuosia sitten, pelkään tänä iltana pahinta.
Sosialistiryhmä tuomitsee ehdottomasti sen hysterian, jota Turkin yhteiskunnan jotkin tahot lietsovat parhaillaan Italiaa vastaan Öcalan-tapauksen takia. Tuomitsemme kaikenlaisen puuttumisen oikeusvaltioperiaatetta noudattavan jäsenvaltion oikeuslaitoksen tekemiin päätöksiin. On sanottava kovaa ja selkeästi, että ne meistä, jotka haluavat entistä myönteisempää politiikkaa Turkkia kohtaan, vaikenevat, mikäli Turkin hallitus tai Turkin yhteiskunta rohkaisee väkijoukkoa nousemaan Euroopan unionin kansalaisia vastaan. Hyökkäys yhtä EU-maata vastaan on hyökkäys meitä kaikkia vastaan.
Suhtaudumme siitä huolimatta myönteisesti Swobodan mietintöön ja erityisesti siihen, miten esittelijä on nojautunut useiden turkkilaisten järjestöjen kuten ammattiyhdistysten ja ihmisoikeusryhmien asiantuntemukseen edistääkseen myönteisellä ja rakentavalla tavalla EU: n ja Turkin välisten suhteiden kehittymistä. Sosialistiryhmä on ollut johdonmukainen suhtautumisessaan Turkin EU-jäsenyyshakemukseen. Mielestämme Turkilla olisi arvokas panos annettavanaan alueemme rauhalle ja turvallisuudelle. Emme pidä uskonnollisia tai kulttuurisia syitä esteenä Turkin liittymiselle Euroopan unioniin. Turkkia pitää kuitenkin arvioida samoin perustein kuin muitakin maita. Sen on noudatettava Kööpenhaminan kriteerejä, ja komission kertomuksen perusteella on hyvin selvää, ettei se noudata niitä. Puollan esittelijän näkemystä siitä, että nyt on Turkin vuoro antaa meille konkreettisten uudistusten aikataulu ja osoittaa meille, miten vakavasti se suhtautuu hakemukseensa. Turkin on niin ikään hyväksyttävä EU: n oikeus neuvotella liittymisestä jokaisen sellaisen maan kanssa, jota se pitää sopivana käymään neuvotteluja.
On kuitenkin tärkeää, ettemme ole passiivisia suhteissamme Turkkiin. Meidän on yritettävä auttaa, jotta saataisiin poliittinen ratkaisu kurdiongelmaan, joka on monin tavoin suurena syynä Turkin vainoharhaisuuteen ja epävarmuuteen. Tiedämme, että Turkin ongelmana on se, että hallitus on heikko ja valtio on vahva. Meidän olisi näin ollen pyrittävä lujittamaan hallitusta tukemalla julkishallinnon uudistamista, parantamalla tulkkausmahdollisuuksia ja varmistamalla demokraattinen järjestötoiminta ruohonjuuritasolla.

Oostlander
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää sydämellisesti herra Swobodaa hänen laatimastaan tasapainoisesta, tahdikkaasta ja perusteellisesta mietinnöstään. Siinä tehdään selväksi, millä tavalla Euroopan unioni haluaa toimia Turkin kanssa. Näin ollen aluksi täytyy sanoa, että Rooman sopimus on periaatteessa avoin myös Turkille samalla tavalla kuin muille demokraattisille oikeusvaltioille niiden poliittisten arvojen mukaisesti, joita me unionissa yhdessä noudatamme. Tämä ei sulje missään tapauksessa ulkopuolelle niitä valtiota, jossa on suuri islamilainen väestö. Emme myöskään suhtautuisi kielteisesti Bosniaan, jonka väestöstä suuri osa on islamilaisia, jos se joskus hakisi Euroopan unionin jäsenyyttä. Mielestäni on tärkeää, että tämä sanotaan selvästi, jotta kukaan ei olisi siinä luulossa, että tämä olisi Euroopan unionille ongelma.
Meidän täytyy kuitenkin odottaa, että jäseneksi haluava maa myös tosiaan täyttää jäsenyysehdot, kuten kaikki muutkin maat, koska me emme ole liittymässä toiseen maahan vaan muut maat ovat liittymässä unioniin. Unioni odottaa, että unionin jäseneksi haluavat maat myös tosiaan ottavat askelia siihen suuntaan, eivätkä pelkät taloudelliset askeleet omassa taloudellisessa rakenteessa riitä, vaan ennen kaikkea tarvitaan myös askelia oikeusvaltion ja demokratian poliittisten arvojen alueella.
Omien vähemmistöongelmien ratkaisemisessa täytyy toimia rakentavasti. Kansainväliseen rauhaan ja oikeusjärjestelmään täytyy vaikuttaa rakentavasti. Näissä asioissa Turkille on tällä hetkellä vielä hyvin paljon huomautettavaa, koska siellä sorretaan omia vähemmistöjä ja koska siellä on ongelmia itärajalla ja koska Turkki ei ole tehnyt mitään rakentavaa Kyproksen ongelman ratkaisemiseksi.
Turkin hallitus ei saa toimia niin, että se voisi ikään kuin vaatia Euroopan unionin jäsenyyttä omilla ehdoillaan. Turkin täytyy itse havaita, mitä askelia sen on vielä otettava.
Mielestämme toimimme hyvin, jos pyydämme Turkkia laatimaan aikataulun, kuten myös mietinnössä mainitaan. Siinä luonnostellaan suunnitelmaa tarpeellisten poliittisten askelien ottamiseksi Euroopan unionin suuntaan. Jos Turkki ei tee niin, mitään ei saada aikaan, mutta jos Turkki tekee niin, se on joskus tulevaisuudessa sydämellisesti tervetullut.

Van Bladel
Arvoisa puhemies, tärkeä toteamus herra Swobodan mietinnössä on se, että Turkki voisi astua EU: n jäseneksi, jos se täyttää taloudelliset ja poliittiset kriteerit. Turkin tilanteen analyysi ei ole tässä yhteydessä oikeastaan juurikaan muuttunut tulliliiton solmimisen jälkeen.
Edessämme on jälleen luettelo toiveista, ja tiedämme kokemuksestamme ja kolmen Turkin hallituksen jälkeen, että niitä ei täytetä pikaisesti, vaikka ne olisivat kuinka välttämättömiä. Näin ollen olen hyvin iloinen komission aloitteesta Turkin suhteita koskevaksi unionin strategiaksi. Täytyy sanoa, että komissiolla, ja erityisesti komissaarilla, on mielestäni ollut näissä vaikeissa Turkin suhteissa aina hyvin kriittisesti myönteinen rooli. Tämä on johtanut siihen, että unioni ja Turkki eivät ole koskaan joutuneet täysin erilleen toisistaan. Toivon, että tämä rooli kantaa lähitulevaisuudessa hedelmää.
Herra Swoboda piti tunti sitten esityksen valmistautumisesta Wienin huippukokoukseen, mutta esittelijänä en kuullut hänen sanovan mitään siitä, mikä on Turkkia koskevan unionin strategian prioriteetti huippukokouksessa käytävissä keskusteluissa. Minä pidän prioriteettia tärkeänä, koska muuten kaikki sopivat toiminnalliset ehdotukset ja tulliliiton syventäminen uhkaavat kadota näköpiiristä.
PKK: n johtajan Öcalanin tultua Roomaan saattaa tämän terroristijohtajan tuomitseminen tai tuomitsematta jättäminen hallita huippukokouksen ilmapiiriä. Näin ollen tämä este täytyy poistaa ennen huippukokousta tekemällä, mitä EU: hun kuuluvan oikeusvaltion tulee tehdä, eli Saksan seuraavana unionin puheenjohtajamaana tulee panna toimeen herra Öcalanin pidätysmääräys hänen tuomitsemisekseen. Lähettäminen takaisin Moskovaan on hyvin raukkamaista sekä vain turhaan rasittaa ja hankaloittaa suhteita Turkkiin.

Ephremidis
Arvoisa puhemies, esittelijä yritti kunnianhimoisesti esittää mietinnön parhaassa valossa. Mielestäni hän ei onnistunut. Hänen mietintönsä on puolueellinen, täynnä epäilyttäviä poisjättöjä ja koko mietinnölle on ominaista häpeämätön ja perustelematon myötämielisyys Turkkia kohtaan.
Mitä poisjättöjä? Ei sanaakaan kielteisistä vaikutuksista, joita miljoonien turkkilaisten tulvalla on yhteisön työmarkkinoille, jos neuvottelut ja mahdollinen liittyminen etenevät.
Puhutaanko perustuslaista ja rikoslainsäädännöstä? Ei sanaakaan kidutuksista, katoamisista, vangittujen murhista, joita tekee valtio, ja voimassaoleva perustuslaki ja rikoslainsäädäntö sallivat sen. Kyproksen kysymyksestä ja kurdiongelmasta puhutaan, hyvä on. Mutta mietinnössä sivuutetaan tarkoituksella Turkin Egeanmeren laajentumisjulistukset, joihin liittyy myös väkivallalla uhkaamisia.
Arvoisa puhemies, lisäksi on kuvaavaa, että mietinnössä yritetään laillistaa turkkilaisen sotilasvallan tosiasiallinen valta-asema Turkin politiikassa, kun 18 a kohdassa vaaditaan liittymiskeskusteluja, neuvotteluja jne. myös asevoimien kanssa. Missä maassa on ehdotettu jotain tällaista? Minkä maan osalta? Miksi te ehdotatte tätä Turkin sotilasvaltaa koskevassa 18 a kohdassa?
Arvoisa puhemies, näistä ja monista muista syistä, joita ei yhdessä minuutissa ehdi...
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Ceyhun
Arvoisa puhemies, juuri sen vuoksi, että emme halua, että Turkissa tapahtuisi kidutuksia ja teloituksia, haluan kiittää herra Swobodaa hänen mietintönsä tasapainoisuudesta ja selkeästä tavoitteiden asettelusta. Hän avaa oven Turkin jäsenyydelle unionissa ja edellyttää aikataulun laatimista Turkin demokraattisille uudistuksille. Hän käsittelee niin ollen erittäin konkreettisella tavalla unionin jäsenyyden perusedellytyksiin liittyvää aihepiiriä. Pidän erittäin valitettavana, että tällainen selkeä kokonaismalli ei ollut mahdollinen vielä vuosi sitten Luxemburgissa. Tämä vahvisti Turkissa sellaisia voimia, jotka näkevät unionissa ristiretkien henkeä ja haluavat toisenlaisen Turkin. Demokraattisia voimia tämä heikensi.
Jäsenvaltioilla on nyt Wienissä uudelleen mahdollisuus näyttää merkkiä demokratian vahvistamiselle Turkissa. Toivon, että ne pitävät johtotähtenään herra Swobodan mietintöä. Mielestäni nyt on Turkin vuoro. Tällaisen mietinnön jälkeen Turkin on ilmaistava kantansa. Iloitsen sen vuoksi suuresti siitä, että meillä on nyt vielä kerran tämä mahdollisuus.

Puhemies
Kiitos, herra Ceyhun, ja onnitteluni ensimmäisen parlamentissa pitämänne puheen johdosta.

Dupuis
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, herra Swobodan mietintö on varmasti oikeansuuntainen. Tunnen itseni kuitenkin hieman epävarmaksi, mitä tulee hänen yleiseen kritiikkiinsä oikeusvaltiosta Turkissa. Useammalla kuin yhdellä jäsenvaltiolla - eikä herra Ephremidisin pidä tuntea sanojeni kohdistuvan itseensä, en ajattele hänen maataan erityisesti - useammalla kuin yhdellä jäsenvaltiolla olisi tällä hetkellä tosiaan aihetta tutkia tuntoaan syvältä oikeusvaltioiden todellisen tilanteen osalta, ja ajattelen erityisesti tämän Euroopan parlamentin isäntämaata.
Näin ollen herra Swobodan mietinnöstä puuttuu tosiaankin koko se näkökohta, joka koskee neuvoston kömpelyyksiä suhteessa Turkkiin laajentumiskysymyksen yhteydessä, kun Turkki poistettiin aiheettomasti niiden maiden luettelosta, joita kehotetaan liittymään Euroopan unioniin. On myös eräs todella epämiellyttävä asia, tullisopimuksen vastapuolen poistaminen. Kun on olemassa sopimus, ei voida yksipuolisesti poistaa yhtä sopimuspuolta ja säilyttää vain ne, kuten on nähty, jotka hyödyttävät Euroopan unionia.
Olen kuitenkin sitä mieltä, että on joitakin hyviä asioita, ja haluan erityisesti onnitella herra Swobodaa aikataulun laatimisesta. On perustavan tärkeää toimia niin, että Euroopan unionin ja Turkin väliset suhteet perustuisivat sellaiseen uudistusaikatauluun, joka voisi johtaa liittymiseen. Ja kehotan - olen sitä mieltä, että komissio tulee myös etenemään tämänsuuntaisesti - laatimaan mahdollisimman pian tällaisen aikataulun, jotta voisimme aloittaa etenemisen tiettyyn suuntaan ja jotta emme jäisi harhailemaan pimeään, kuten valitettavasti on ollut asian laita liian kauan.

Roubatis
Arvoisa puhemies, aivan aluksi haluan onnitella herra Swobodaa hänen laatimastaan hyvin huolellisesta mietinnöstä ja tärkeästä työstä, jonka hän on tehnyt. Hän on laatinut mietinnön, joka on oikean suuntainen, sillä tavoitteemme ei ole aiheuttaa Turkille vaikeuksia. Tarkoituksemme on helpottaa Turkin tietä, helpottaa menettelyä, jota Turkki on itse pyytänyt, jotta sitä joskus voitaisiin pitää vakavana ehdokkaana liittymään Euroopan unioniin.
Mutta mikä on Euroopan unioni? Mielestäni Turkin pitäisi ymmärtää, että se ei ole pelkkä taloudellinen yhteisö. Ennen kaikkea se on sellaisten vapaiden valtioiden ja niiden kansalaisten unioni, joilla on tiettyjä yhteisiä arvoja. Mitä nämä arvot ovat? Demokratia, yksilön ja yksilön oikeuksien kunnioittaminen, mielipiteenvapaus, vähemmistöryhmien suojelu, erilaisuuden kunnioittaminen. Pelkään pahoin, että varsin monet turkkilaiset eivät ymmärrä, mitä nämä arvot tarkoittavat, ja mielestäni tämä mietintö auttaa heitä ymmärtämään.
Sota on koetellut Eurooppaa. Turkki, joka viime sodassa oli puolueeton, ei ehkä ymmärrä, mitä rauha meille merkitsee. Ehkä tästä syystä Turkki niin helposti ja niin usein uhkaa rauhaa, uhkaa sodalla jopa Euroopan unionin jäseniä. Tietenkään me Euroopan unionissa emme ole täydellisiä kaikissa kansalaistemme oikeuksien suojeluun liittyvissä kysymyksissä. Me kuitenkin tiedostamme sen, mitä Turkki ei tiedosta: demokratian korkein tehtävä on suojella kansalaisiaan, eikä jättää heitä alttiiksi omavaltaisuudelle, kidutukselle ja katoamisille eikä käyttää kansanmurhaa aseena vähemmistön alistamisessa. Kuten sanoin, Turkki on itse pyytänyt päästä Euroopan unionin jäseneksi. Tietysti sillä on oikeus harkita uudestaan. Jos Turkki ei kuitenkaan halua harkita uudestaan tätä pyyntöä, sen pitää kunnioittaa edellä mainitsemiani periaatteita.
Vielä lisäksi: Turkin pitää välittömästi edetä konkreettisiin tekoihin, sen pitää sanoutua irti sodasta, hyväksyä Haagin kansainvälisen oikeuden menettely, hyväksyä se, että sen pitää lopettaa sota omia kansalaisiaan vastaan. Silloin nähdään, että Turkilla on ystäviä Euroopan unionissa, ystäviä, jotka haluavat auttaa sitä eteenpäin, ystäviä, jotka haluavat Turkin kansan edistyvän niin, että se joskus on valmis olemaan paljon lähempänä Eurooppaa.
Haluan vielä kerran onnitella herra Swobodaa. Tämä on hyvin tärkeä mietintö, ja toivon että sitä ei ymmärretä väärin Turkissa, koska sen valmistelijat haluavat pohjimmiltaan auttaa Turkkiakin pääsemään 2000-luvulle.

Bianco
Arvoisa puhemies, arvostan kollegani viimeistä huomautusta, joka koski aikomustamme auttaa Turkkia lähestymään Euroopan unionia. Uskoakseni myös parlamentti, neuvosto ja komissio ovat aina pyrkineet edistämään tätä tavoitetta.
Olemme tietoisia Turkin keskeisestä geopoliittisesta asemasta, ja roolista, joka tällä valtiolla voi olla myös rauhan ehtojen määrittelemisessä erityisen herkällä alueella. Myös Turkin on kuitenkin ymmärrettävä eräiden neuvotteluissa esitettyjen vastalauseiden, vastaväitteiden ja korostusten syyt. Eräs avoimista kysymyksistä, jota ei tietenkään voi kätkeä, on yhä kurdikysymys, ja vaikka kunnioitammekin Turkin alueellista koskemattomuutta, tätä ei voida pitää pelkästään sisäisenä asiana, koska kyseessä on vähemmistöjen oikeuksien puolustamisen kannalta keskeinen kysymys. Toisaalta se ei myöskään ole ratkaistavissa kovilla ja väkivaltaisilla asenteilla, kuten ei aina hyväksyttävissä olevalla kielenkäytöllä, jota Turkki on harjoittanut suhteissaan Italiaan.
Me emme usko, että tämä on oikea keino näiden ongelmien ratkaisemiseksi. Näiden tavoitteiden saavuttaminen on mahdollista ainoastaan vuoropuhelun ja ristiriitojen sovittelun kautta, ja Euroopan unionin on edistettävä niitä päättäväisesti ja yksimielisesti. Minun on sanottava, että toisinaan olemme tunteneet itsemme yksinäisiksi. Vaikka Euroopan neuvosto, itävaltalaisen puheenjohtajansa välityksellä, ja komissio lopulta ilmaisivat solidaarisuutensa, nämä ovat ongelmia, joita voimme käsitellä vain yhdessä.

Speciale
Arvoisa puhemies, herra Swobodan mietintö on mielestäni hyvä mietintö: se on tasapainoinen, selkeä ja myös määrätietoinen silloin, kun se on tarpeen. Meidän kaikkien yhteinen kanta - uskon, että tässä asiassa ei ole mielipideeroja - on pitää Euroopan unionin ovi Turkille avoinna ja ajatella, kuten herra Bianco juuri sanoi, että teoriassa Turkin poliittinen panos on Euroopan unionille merkittävä. Ongelma on kuitenkin se, että tällä hetkellä on olemassa esteitä: juuri tämä on kysymys, jota meidän on tarkasteltava. On suuria, ennen kaikkea politiikkaan, demokraattisiin takuisiin, oikeusvaltion toteutumiseen, vähemmistöihin liittyviä esteitä. Kaiken kaikkiaan meidän on sanottava, että Turkissa vallitsevaa tilannetta ei voida hyväksyä: me emme voi sitä hyväksyä, eikä se ole Kööpenhaminassa päätettyjen edellytysten mukaista. Tämä on Turkin ongelma ja Turkin on muutettava rakenteitaan ja käyttäytymistään.
Herra Swoboda on oikeassa todetessaan aivan oikein, että meidän on kysyttävä Turkilta ja sen hallitukselta, mitä se tahtoo tehdä, milloin, ja kuinka. Meidän on aloitettava uusi vaihe: emme voi enää vain antaa periaatteellisia julistuksia, emme voi toistella, että Turkki on merkittävä, ja että me pidämme sille ovia auki; mikäli Turkki haluaa liittyä Euroopan unioniin, sen taholta on tässä tilanteessa ilmaistava konkreettisesti, mitä siellä aiotaan muuttaa, milloin ja millä tavoin, miten siellä aiotaan muuttaa niitä rakenteita, jotka ovat ristiriidassa Kööpenhaminan edellytysten kanssa. Tästä on kysymys!
Turkin viime aikoina osoittama asenne Italiaa kohtaan on mielestäni ollut Turkin hallituksen ja yleisemmin turkkilaisen yhteiskunnan vakava virhe, ei ainoastaan sen vuoksi, että tuo hyökkäävä ja jopa väkivaltainen asenne on luonut Italiassa erittäin huonon vaikutelman, vaan myös siksi, että saman vaikutelman on saanut koko Euroopan unioni Turkille arkaluonteisella hetkellä: tästä näkökulmasta ajatellen se oli erittäin vakava virhe. Italian hallitus suoritti velvollisuutensa, kuten kaikki ovat myöntäneet. Öcalan pidätettiin, koska Saksa oli antanut häntä koskevan kansainvälisen pidätysmääräyksen, ja sen jälkeen Italia toimi johdonmukaisesti oikeusvaltion tavoin: mikään karkotus ei ole, ei ole ollut eikä ole tulevaisuudessakaan, mahdollinen sellaiseen maahan, jossa käytetään kuolemanrangaistusta ja joka ei anna riittäviä takuita ihmisoikeuksien kunnioittamisesta. Tämä on Italian kanta ja kaikkien Euroopan unionin valtioiden kanta.
Edellä mainittujen seikkojen lisäksi Turkilla on vielä yksi ongelma: se ei voi väittää, että on olemassa vain terrorismin ongelma, mutta ei kurdikysymystä. Tämä on avainkysymys: niin kauan kuin Turkki kieltäytyy myöntämästä kurdikysymyksen olemassaoloa terrorismin muodostaman ongelman ohella, se ei voi ratkaista Kööpenhaminassa päätettyjen edellytysten aiheuttamia ongelmia eikä antaa meille vakuuttavia vastauksia. Tämä ei liity ainoastaan kurdikysymykseen, vaan on merkittävää Turkin yleisen asenteen kannalta. Nyt meillä on siis tilaisuus esittää Turkille täsmällisiä huomautuksia ja vaatia siltä vastauksia.

Stenzel
Arvoisa puhemies, arvoisa komissaari, hyvät kollegat, minulla oli eilen tilaisuus kuulla Turkin ulkoministeri Cemiä Pariisissa pidetyn Länsi-Euroopan unionin parlamentaarisen kokouksen yhteydessä. Turkki on ilmeisesti hyvin iloinen jokaisesta mahdollisuudesta päästä esiintymään eurooppalaisella foorumilla. Oli merkittävää, että Turkin ulkoministeri oli pannut merkille Turkin hyväksi tapahtuneen suhtautumistavan muutoksen komission viime kertomuksessa, jossa Turkki mainitaan jäsenehdokkaana eikä - kuten Luxemburgissa yhtäkkiä tehtiin - jäsenehdokkaisiin kuulumattomana, jonka pitäisi asettua vasta jonnekin jonon hännille. Se oli tavallaan se vaikutelma, jonka maa tuolloin oli saanut. Tämänkertainen on myönteinen merkki siitä, että Euroopan unionin ja Turkin väliset suhteet ovat menossa parempaan suuntaan.
Samalla silmiinpistävää oli se, että Turkin ulkoministeri ei ollut millään tavoin valmis irrottautumaan terrorismiongelman ominaispiirteistä ja määritelmästä, eikä hän maininnut kertaakaan sanaa " kurdiongelma" . Sen vuoksi pidän hyvin arvokkaana sitä, että tämä kysymys otetaan selkeästi esiin Euroopan parlamentin mietinnössä ja että siinä vaaditaan myös Turkin selkeää kannanottoa, sillä Turkkia täytyy mitata samojen mittapuiden mukaan kuin kaikkia muitakin hakijamaita. Olen vakuuttunut siitä, että juuri nyt on tarjolla suuri tilaisuus saada kurdiongelmaan poliittinen ratkaisu, sillä nyt, Turkin ja Syyrian välillä solmitun sopimuksen jälkeen, Turkin ja Israelin välillä voimassa olevan sopimuksen jälkeen ja Öcalanin tosiasiallisen maastakarkotuksen jälkeen on itse asiassa mahdollisuuksia siihen, että sissisota, joka on vaatinut 15 vuoden aikana Turkilta ja kurdeilta suunnattomia uhrauksia, saadaan loppumaan ja että nyt avautuu ovi niin, että kysymys voidaan ratkaista poliittisesti. Olen sitä mieltä, että myös meidän on osaltamme tehtävä kaikkemme, jotta Turkkia vaadittaisiin mainitsemaan tämä ongelma nimeltä ja etsimään siihen poliittista ratkaisua.

Langen
Arvoisa puhemies, pidän oikeina ja asianmukaisina kaikkia toimenpiteitä, jotka ovat omiaan parantamaan suhteita Turkkiin. Sikäli voin tukea rajoituksetta Swobodan mietintöä sen keskeisiltä osiltaan, samoin kuin komission asiasta laatimia ja käsiteltäväksi jättämiä asiakirjoja, muun muassa edistymiskertomusta. Suhtaudun varauksellisesti vain kolmeen kohtaan. Niihin kuuluu ensinnäkin vajavainen avoimuutemme, jota toteutamme Turkkia kohtaan. Suhtaudun sen vuoksi varauksellisesti Swobodan mietinnön 1 ja 29 kohdan sanamuotoihin, joissa annetaan jälleen toiveita jäsenyydestä, jotka kaikkien tosiseikkojen perusteella, kaikkien realististen näkökohtien perusteella johtavat jälleen harhaan. Jokainen on varmasti kanssani samaa mieltä sellaisesta muotoilusta, jonka mukaan Turkki kuuluu länsimaisten demokratioiden muodostamaan perheeseen ja että sen on myös pysyttävä siinä. Mutta sen vuoksi sen taholla ei sentään pidä välttämättä juuri nyt herätellä tulevaisuuden toiveita mahdollisesta jäsenyydestä ja jäsenehdokkuudesta. 35 vuotta sitten tehdyssä Ankaran sopimuksessa vuodelta 1963 tosin sanotaan, että mahdollisuudet Turkin liittymiseksi yhteisön jäseneksi tutkitaan. Tähän ei kuitenkaan sisälly velvoitetta vaan ainoastaan valmius tutkia asia. Mutta jos annamme nyt jälleen sen vaikutelman, että Turkin jäseneksi liittyminen olisi pian ajankohtainen asia, olemme harhaanjohtavia emmekä rehellisiä ja avoimia, vaan viitoitamme jälleen kerran, kuten niin usein täällä parlamentissa, Turkin-suhteita täysin väärään suuntaan.
Kannatan sitä, että rakennamme Turkin kanssa erityissuhteita. Olen käynyt tässä parlamentissa voimallista kamppailua tulliliiton puolesta ja olen jäsenenä parlamentaarisessa sekavaliokunnassa, mutta se, että nyt asetetaan jälleen korkeat mittapuut ja että näillä paljon korkeammilla mittapuilla, kuin joiden mukaan on edetty kaikkien muiden jäseneksi liittyneiden maiden kohdalla, herätetään jälleen toiveita jäseneksi liittymisestä, se on epärealistista ja väärin! Tästä mietinnöstä puuttuu toinenkin kohta. Parlamentille olisi hyväksi ilmaista selkeästi kantansa tulliliiton rahoituspöytäkirjan jäädyttämisen osalta. Miten aiomme pystyä asettamaan Turkille vaatimuksia, jos emme kykene purkamaan omia, Kreikan pitkään jatkuneesta jarruttamisesta johtuvia esteitämmekään?

Lambrias
Arvoisa puhemies, tältä puhujakorokkeelta on toistuvasti korostettu, että jos joku maa EU: n 15 maasta olisi onnellinen Turkin liittymisestä EU: hun, se maa olisi Kreikka. Maantiede on tuominnut Kreikan olemaan Turkin naapurimaa. Jos nämä kaksi maata, jotka ovat avainasemassa Euroopan ja Aasian sekä Balkanin ja Välimeren risteyksessä, olisivat tiiviissä yhteistyössä, tämä yhteistyö olisi kallisarvoista, palkitsevaa ja rakentavaa koko Euroopan ja luullakseni myös koko maailman turvallisuuden kannalta.
Välttämätön edellytys tälle on kuitenkin se itsestäänselvyys, että näiden kahden maan väliset suhteet olisivat ystävälliset ja perustuisivat kansainvälisen oikeuden periaatteille. Valitettavasti siitä lähtien, kun Kreikka yhdessä 14 muun maan kanssa kiirehti allekirjoittamaan tulliliiton, Turkki, ikään kuin sitä olisi loukattu, on lisännyt Kreikkaan kohdistuvia provokaatioita, hyökkäyksiä ja julkeutta, jotka yltyvät jopa jatkuvasti lisääntyviksi aluekiistoiksi, kuten olemme nähneet. Niinpä se, että Kreikka kieltäytyy allekirjoittamasta rahoituspöytäkirjaa, ei ole mitään saivartelua. Syy tähän on se, että Luxemburgin päätelmien ehtoja, joiden mukaan Turkin pitäisi todistaa, että se on todellakin eurooppalaisesti suuntautunut valtio, ei ole täytetty.

Van den Broek
Arvoisa puhemies, haluaisin aluksi kiittää sydämellisesti herra Swobodaa hänen perusteellisesta ja mielestäni tasapainoisesta mietinnöstään. Uskon voivani sanoa, että komissio on suurelta osin samaa mieltä esittelijän tekemästä analyysista sekä myös johtopäätöksistä.
Myös minä olen seurannut tätä nykyistä keskustelua hieman sekavin tuntein Turkin suhteiden uuden kehityksen vuoksi ja erityisesti PKK: n johtaja Öcalanin pidätyksen jälkeen. Siitä huolimatta meidän täytyy mielestäni katsoa hieman pitemmälle tulevaisuuteen, mutta samalla todeta, että Euroopan unioni on päättänyt jo aikaisemmin solmiessaan vuonna 1995 tulliliiton, mutta myös nykyisin kehittäessään erillistä unionin Turkin suhteita koskevaa strategiaa - ja myös sen tuloksena - arvioida Turkin tilannetta Kööpenhaminan kriteerien perustella. Tämä on ymmärrettävää myös niiden Turkin toiveiden kannalta, joita sillä on hyväksymisestä jäsenehdokasvaltioksi. Saavutetusta kehityksestä on laadittu kertomus, ja toisin sanoen Euroopan unioni on mielestäni ilmaissut selvästi hyvän tahtonsa ja myös poliittisen uskonsa siihen, että myös Turkin kanssa on tärkeä kehittää edelleen tulevaa institutionaalista suhdetta. Me voimme luonnollisesti yrittää tässä asiassa - ja tästä on myös ehdotuksia - parantaa taloudellista tilannetta avustamalla ja tekemällä yhteistyötä sekä yrittää parantaa ja syventää tulliliittoa sekä kehittää edelleen lainsäädännön mukauttamista Euroopan unionin lainsäädäntöön, mutta yhtä asiaa emme voi tehdä. On Turkin omalla vastuulla, kuinka se itse haluaa suhtautua Kööpenhaminan poliittisiin kriteereihin. Unioni on tässä asiassa asettanut riman aivan samalle korkeudelle kaikille jäsenehdokkaille. Aateluus velvoittaa, ja se pätee tässä tapauksessa myös Turkkiin.
Teen ajanpuutteen vuoksi yhteenvedon. Toivoisin oikeastaan, että yhdessä tärkeistä kysymyksistä, nimittäin kurdikysymyksessä, joka on ollut meille tärkeä osa Turkin koko ihmisoikeustilanteen arviointia, kuten haluaisin asian ilmaista, tulisi nyt näkyviin poliittisen ratkaisun alku. Ratkaisu tässä asiassa voidaan luonnollisesti saavuttaa vain, jos ongelma itsessään tunnustetaan ongelmaksi. Niin pitkällä emme itse asiassa vielä ole Turkin kanssa, mutta emmekö voisi tässä yhteydessä myös ilmaista, että Euroopan unioni on valmis miettimään Turkin kanssa ratkaisua tähän merkittävään ongelmaan. Jos ratkaisu voitaisiin nähdä mahdollisena tulevaisuudessa, myös Turkin suhde Euroopan unioniin etenisi valtavan harppauksen ja suhteet parantuisivat valtavasti, mikä saattaisi olla merkittävää myös muiden ongelmien, kuten Kyproksen ja Egeanmeren ongelmien, ratkaisun kannalta, ja suhde Kreikkaan paranisi.
Haluaisin lopuksi sanoa, että viimeaikainen kehitys ja PKK: n johtajan pidätykseen liittyvät hankaluudet ovat joka tapauksessa tehneet aivan selviksi kaksi asiaa. Ensinnäkin on tärkeää, että kansainvälinen tuomioistuin saadaan tosiaan perustettua, jotta se voisi käsitellä tämäntyyppisiä asioita. Toiseksi on tärkeää, että nyt myös aletaan vakavasti etsiä poliittista ratkaisua kurdikysymykseen.

Puhemies
Kiitos, arvoisa komissaari. Uskon, että herra Swoboda voi olla tyytyväinen tähän keskusteluun.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.
(Istunto keskeytettiin klo 20.05 ja sitä jatkettiin klo 21.00.)

Jäsenten ohjesääntö
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Rothleyn laatima oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0426/98) luonnoksesta Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännöksi.
Herra Fabre-Aubrespyllä on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, haluaisin työjärjestyksemme 128 artiklan nojalla tehdä menettelyä koskevan esityksen, jonka tarkoituksena on estää keskustelu meille käsiteltäväksi annetusta kohdasta, siitä syystä, että kohtaa ei voida hyväksyä käsiteltäväksi, ja tähän on kolme perustetta.
Ensimmäinen on se, että mietinnössä sovelletaan Amsterdamin sopimusta, joka mainitaan johdanto-osan B, D ja E kappaleissa. Tätä sopimusta ei ole kuitenkaan vielä ratifioitu, se ei ole vielä tullut voimaan. Tämän tekstin soveltaminen jo ennen sen ratifioimista loukkaa erityisesti niitä ranskalaisia edustajia ja senaatin jäseniä, jotka vielä eilen keskustelivat tämän sopimuksen ratifioimista edeltävästä perustuslakiuudistuksesta.
Toinen syy on se, että tämän mietinnön sisältämällä ohjesääntöluonnoksella lisätään määräyksiä Euroopan yhteisöjen perustamissopimukseen, vuoden 1976 säädökseen ja erioikeuksista ja vapauksista tehtyyn pöytäkirjaan, mihin luonnoksella ei ole valtaa. Tältä osin on mahdotonta hyväksyä niitä määräyksiä, joiden tavoitteena on erityisesti rangaista niitä parlamentin jäseniä, jotka ovat vastaanottaneet muita parlamentaarisia tehtäviä.
Kolmas syy, arvoisa puhemies, on se, että tämä mietintö on valiokunta-aloitteinen mietintö. Sen on siis noudatettava 148 artiklaa, jota pidetään oikeudellisena perustana, ja 50 artiklaa, jota sovelletaan tämän artiklan 6 kohdan perusteella. Mietinnön sisältämän ehdotuksen on siis, lainaan: " - - noudatettava toissijaisuusperiaatetta ja kunnioitettava kansalaisten perusoikeuksia" - niin kuin tässä tapauksessa ei ole asian laita - ja noudatettava myös tämän saman artiklan 4 kohtaa: " Jos ehdotuksella on taloudellisia vaikutuksia, parlamentti ilmoittaa, kuinka tarvittavat taloudelliset varat voidaan järjestää." Lainaus päättyy. Tätä määräystä ei ilmeisestikään ole noudatettu, koskapa meille esitetystä ehdotuksesta seuraa kuluja yhteisön talousarvioon, eikä mitään esitystä ole tehty ehdotuksen rahoituksen varmistamiseksi.
Nämä ovat ne kolme syytä, joiden vuoksi pyydän, että tämä teksti julistetaan mahdottomaksi hyväksyä ja että sitä ei oteta käsiteltäväksi.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Fabre-Aubrespy. Käsitykseni puhemiehenä on se, että käsiteltävä mietintö voidaan ottaa käsiteltäväksi, koska neuvosto on nimenomaan pyytänyt meiltä lausuntoa tästä kysymyksestä ja se on työjärjestyksen mukaan laillista. Näin ollen käsitykseni on se, että se voidaan ottaa käsiteltäväksi, ja siirtykäämme siis keskustelemaan ja aikanaan äänestämään siitä.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, näkökulmanne on todella mielenkiintoinen, mutta teidän asianne ei ole ilmaista kantaanne tekemästäni menettelyä koskevasta esityksestä. Asianne on sitä vastoin kysyä, kannatetaanko tätä esitystä vai vastustetaanko sitä, ennen kuin siitä äänestetään; näin määrätään työjärjestyksen 128 artiklassa.

Puhemies
Herra Fabre-Aubrespy, tiedän, että tunnette työjärjestyksen erittäin hyvin. Minä kuitenkin puhemiehenä sovellan sitä tällä hetkellä, ja näin ollen käsitykseni on se, että esityksestänne ei ole syytä keskustella ja äänestää, koska mietintö voidaan ottaa käsiteltäväksi. Ellette ole samaa mieltä, herra Fabre-Aubrespy, voitte viedä asian työjärjestystä käsittelevään valiokuntaan, jonka jäsen te olette - ja vieläpä hyvin merkittävä jäsen.
Hyvät jäsenet, olen siis puhemiehenä ilmaissut kantani. Tämä kanta, herra Fabre-Aubrespy, voi olla erheellinen. Te tiedätte, miten tällöin voidaan toimia. Joka tapauksessa aloitan keskustelun, koska käsitykseni on se, että mietintö voidaan ottaa käsiteltäväksi. Olen kertonut päätökseni perustelut: vaikka kaikissa jäsenvaltioissa ei ole vielä hyväksytty perustamissopimuksiin Amsterdamissa tehtyjä muutoksia, tämän parlamentin kanta on tulevaisuutta ajatellen laillinen etenkin, kun neuvosto on pyytänyt meiltä lausuntoa tästä kysymyksestä.
Annan puheenvuoron esittelijälle, herra Rothleylle.

Rothley
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, jäsenten ohjesääntö on mahdollisuus tälle parlamentille. Parlamentti voi omaksua uuden olemuksen: lisää riippumattomuutta, lisää itsenäisyyttä, täysivaltaisuutta. Parlamentti, jonka jäsenet ovat antaneet sitoumuksensa valitsijoilleen ja Euroopan unionille. Tähän parlamentin uuteen olemukseen kuuluu myös se, että palkan sen jäsenille maksaa Euroopan parlamentti itse. Sama palkka samasta työstä. Tästä meille koituu ensimmäinen ongelma. Aina tulee olemaan hallituksia ja kansallisten parlamenttien jäseniä, jotka sanovat: Euroopan parlamentin jäsenet eivät saa missään tapauksessa ansaita paremmin kuin kunkin maan kansallisen parlamentin jäsenet. Aina tulee myös olemaan sellaisia Euroopan parlamentin jäseniä, jotka sanovat: ei käy päinsä, että me ansaitsisimme vähemmän kuin kansalliset kansanedustajat. Näin asia on nyt ja samoin se tulee olemaan kahden, viiden ja kahdenkymmenen vuoden kuluttuakin.
Sen vuoksi meidän täytyy tarttua tähän ongelmaan nyt. En pidä mahdollisena sitä, että ottaisimme koko tämän askeleen yhdellä kertaa. Sen vuoksi me, oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokunta, ehdotammekin siirtymäkauden järjestelmää. Ne jäsenet, jotka tulevat valituiksi seuraavissa, ensi vuoden kesäkuussa pidettävissä vaaleissa ensimmäistä kertaa, saavat keskimääräisen palkan, joka on pakollinen kaikille ensi kertaa valituille. Miksi? Keskipalkka ilmentää kunnioitusta kansallisten parlamenttien tekemiä demokraattisia päätöksiä kohtaan. Siinä ei ole mitään mieltä, jos Italian hallitus hyökkää Espanjan parlamenttia vastaan sanomalla: te maksatte edustajillenne liian pientä palkkaa. Myöskään siinä ei ole mitään mieltä, jos Espanjan hallitus hyökkää Italian parlamenttia vastaan sanomalla: te maksatte edustajillenne liian paljon. Tässä ei ole mitään mieltä.
Eurooppa ei voi toimia siten, että yritetään tyrkyttää omaa järjestelmää kaikille muillekin: toisin sanoen, keskipalkka on ilmaus demokratian kunnioittamisesta. Niille jäsenille, jotka tulevat uudelleen valituiksi, aiheutuu ongelmia: eläkeoikeuteen liittyviä ongelmia, verotusoikeudellisia ongelmia, ja sen vuoksi heillä olisi oltava mahdollisuus valita - joko uusi järjestelmä tai tähänastinen järjestelmä, kuitenkin vain viiden vuoden ajan. Seuraavan vaalikauden kuluessa teemme sitten päätöksen järjestelmästä, jota sovelletaan kuudennesta vaalikaudesta, vuodesta 2004 lähtien, yhtäläisesti kaikkiin edustajiin.
Jos haluamme, kuten minä todella toivon, että meillä on ohjesääntö ennen ensi vuoden kesäkuun vaaleja, silloin parlamentin tekemän ehdotuksen on oltava maltillinen, sen on oltava sellaisenaan käsitettävissä oleva, sen on oltava ilmeisen järkevä, sellainen, ettei sitä tarvitse selitellä, koska se on suoraan ymmärrettävissä. Mitä muita ehdotuksia sitten on tehty? Tällaista sanotaan: palkka olisi sidottava tuomarin tai komissaarin palkkaan. Lähes kaikki hallitukset mutisevat virkamiesten tai tuomarien palkoista. Jos sanomme haluavamme palkan, joka vastaa tiettyä osuutta virkamiehen, komissaarin tai tuomarin palkasta, silloin neuvostossa näytetään meille heti punaista valoa. Niinpä se, joka haluaa, että emme saa ohjesääntöä aikaan, tehköön tämän ehdotuksen.
Tähän on toinenkin perustelu. Parlamentin jäsen on itsenäinen poliittinen toimija, joka on antanut sitoumuksensa valitsijoilleen ja Euroopan unionille. En ole mikään puolikas EY: n tuomioistuimen tuomari enkä halua koskaan sellaiseksi tullakaan!
Piiloutuminen virkamiehen tai tuomarin palkan taakse, käsien hieroskeleminen tyytyväisenä, kun toteaa että luojan kiitos, virkamiesten tai tuomarien palkat ovat jälleen nousseet ilman, että minulla on asian kanssa mitään tekemistä, saattaa olla ovelaa, mutta se ei ole viisasta. Euroopan parlamentin olisi voitava päättää vapaasti, itsenäisesti ja itsetietoisena jäsenten saamasta korvauksesta. Vain se on parlamentin arvon mukaista. Tämän toisen vaihtoehdon haittapuolena on se, että siinä ei mainita mitään summaa. Sillä tavoin emme kuitenkaan voi ratkaista Euroopan parlamentin ongelmaa, ja Euroopan parlamentilla on ongelma. Se on otettu puheeksi eikä se saa joutua epäilyttävään valoon.
Matkakulut: meidän on vihdoinkin ratkaistava tämä ongelma. Emme saa antaa sellaista vaikutelmaa, että teemme vain sen, mihin olemme pakotettuja. Pystymme ratkaisemaan tämän ongelman kuitenkin vain, jos puhumme palkkioista. Kukaan ei voi edellyttää parlamentin jäseneltä, että tämä työskentelisi täällä 2 827 ecun palkkiota vastaan. Se ei käy päinsä! Sen vuoksi palkkiot ja matkakulujen korvaamisjärjestelmää koskevat säännökset liittyvät erottamattomasti toisiinsa. Sen vuoksi meidän on mainittava tietty summa ja sen vuoksi meidän on kirjattava päätöslauselmaan seuraava lause: puhemiehistö tekee päätöksen ohjesäännön mukaisesti. Sillä kun meillä on ohjesääntö, meille tulee myös mahdolliseksi hoitaa kaikki asiamme valmiiksi. Toisin sanoen ehdotuksen poliittinen logiikka on se, että olemme valmiit ratkaisemaan ongelmamme ja nyt on teidän, neuvoston, vuoro hoitaa oma osuutenne siitä. Tällainen on ehdotuksen poliittinen logiikka.
Monet sanovat: siinä on liikaa yksityiskohtia. Hollantilaiset veroviranomaiset nylkevät kollegoitamme ja silti monet sanovat: ne ovat pelkkiä yksityiskohtia, ne eivät kiinnosta meitä. Ei, nämä eivät ole mitään naurettavia yksityiskohtia. Olemme saaneet tarpeeksemme kauniista sanoista. Olemme saaneet tarpeeksemme poliittisesta kaunopuheisuudesta. Meidän on ratkaistava ongelma. Politiikan tehtävänä on ratkaista ongelma. Sitä varten olemme täällä. Olen ajatellut näinä päivinä usein Churchillin hauskaa toteamusta: demokratia on valtiomuodoista huonoin, ellei muita oteta lukuun. Samaa haluaisin sanoa tästä ehdotuksesta. Se on ehdotuksista huonoin, ellei muita oteta lukuun, ja pyydän siksi, että hyväksytte sen.
(Naurua, suosionosoituksia)
Méndez de Vigo
Arvoisa puhemies, toivon, että tämä ohjesääntö, joka on nyt luonnosasteella, olisi niiden 109 tarkistuksen jälkeen, joista äänestämme huomenna, paljon parempi kuin ainoa olemassa oleva. Luotan siihen, että näin tapahtuu. Luotan siihen yhdestä syystä: koska tämä ohjesääntö on erittäin tärkeä parlamentille. Tämä ohjesääntö on menestys parlamentille, joka piti sitä yhtenä ensisijaisista tavoitteistaan Amsterdamin sopimuksesta neuvoteltaessa. Niinpä kun kukaan ei osannut aavistaa, että onnistuisimme sisällyttämään perustamissopimukseen ohjesääntöä koskevan vaatimuksen, onnistuimme siinä. Se on näin ollen ensimmäinen menestys.
Toiseksi: ohjesääntö on erittäin tärkeä tälle parlamentille, sillä se on sen perussääntö. Ohjesääntö koskee paljon muutakin kuin vain palkkaa. Ohjesäännössä luodaan ne pelisäännöt, joiden mukaisesti meidän kansalaisten suoraan valitsemien parlamentin jäsenten on meneteltävä.
Sen vuoksi sen ehdotuksen, joka meidän on vietävä neuvostoon, jonka on hyväksyttävä se yksimielisesti, on oltava, kuten herra Rothley sanoi, järkevä ehdotus, koska muuten ei saada aikaan yksimielisyyttä. Silloin saavutettu menestys muuttuu epäonnistumiseksi.
Institutionaalisten asioiden valiokunta - jota minulla on kunnia edustaa - on pyytänyt lausunnossaan kolmea asiaa: ensiksi, että hyväksyttävät säännöt olisivat avoimia, jotta kansalaiset tietäisivät, mitkä ovat Euroopan parlamentin jäsenten pelisäännöt; toiseksi, että kaikki olemassa olevat säännöt konsolidoitaisiin yhdeksi tekstiksi; ja kolmanneksi, että kaikkia parlamentin jäseniä koskisi yhdenvertainen kohtelu.
Olen sitä mieltä, että koska kaikki parlamentin jäsenet on valittu suorittamaan samaa tehtävää, nykytilanteessa ei juurikaan ole mieltä, ja se on jäänne aiemmasta tilanteesta.
Sen vuoksi, arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että jos äänestämme huomenna järkevästä tekstistä, takanamme on vakaumuksemme voima, se poliittinen voima, jonka saimme Amsterdamissa. Toivon, että onnistumme siinä.

Green
Arvoisa puhemies, tämä mietintö on ryhmäni mielestä äärimmäisen tärkeä tämän parlamentin demokraattisen legitiimiyden ja uskottavuuden kehittymisen kannalta. Näin ei tietenkään saisi olla. Meitä pitäisi arvioida täällä sen perusteella, miten hoidamme tehtävämme lainsäätäjinä, komission ja neuvoston työn valvojina ja unionin talousarvion laatijoina. Valitettavasti tuo tehtävä, jota on mielestäni hoidettu ja toteutettu rakentavalla ja edistyksellisellä tavalla tämän parlamentin vaalikaudella, on joutunut kaikissa maissamme viime vuosina arvosteluryöpyn kohteeksi.
Arvostelu, jota lietsotaan lehdistössämme yksitoikkoisen säännöllisesti, kohdistuu parlamentin jäsenten palkka- ja kulukorvausjärjestelmiin. Haluan kiittää parlamenttimme tämän vaalikauden kahta puhemiestä. Ensin Klaus Hänsch ja nyttemmin José Maria Gil-Robles ovat työskennelleet niiden uudistusten hyväksi, joita tarvitaan tämän parlamentin ja sen jäsenten arvokkuuden ja julkisen luottamuksen palauttamiseksi.
Käytän nyt ensimmäistä kertaa puheenvuoron tästä asiasta ryhmäni puolesta tässä istuntosalissa. Olen viimeksi kuluneiden neljän ja puolen vuoden aikana käynyt jatkuvasti keskusteluja omassa ryhmässäni ja parlamentin muiden ryhmien kollegojeni kanssa, jotta voisimme nyt tehdä perusluonteiset päätökset tämän ongelman ratkaisemiseksi. Nyt on mielestäni viimeinen tilaisuus tämän parlamentin vaalikaudella saada tämä erittäin haitallinen julkinen parjaus vihdoin viimein loppumaan.
Toivon todellakin hartaasti, että parlamentti hyväksyy huomenna asianmukaisen uudistuspaketin. Me kaikki tiedämme, että jotkut henkilöt tulevat väittämään, että mitä ikinä me teemmekin, se ei riitä. Valitettavasti parlamentissa on joitakin henkilöitä, jotka ovat viime vuosina tahallisesti ja vilpillisesti antaneet aihetta keskusteluun vääristellessään ja muunnellessaan yksityiskohtia ja syitä.
Tehkäämme siis se, mikä mielestämme on oikein, puolusteltavissa ja kansalaistemme silmissä järkevää. Olkaamme myös täysin avoimia. On selvää, ettei kulukorvausjärjestelmää koskevaa kysymystä voida ratkaista, ennen kuin olemme puuttuneet myös jäsenten palkkojen eriarvoisuuteen. Palkkojen välillä vallitsevaa räikeää epäsuhtaa ei yksinkertaisesti voida hyväksyä, kun jäsenet tekevät samaa työtä muun muassa matkustamisen, tuntien, epämukavuuden ja perhe-elämän häiriöiden kannalta yhtä lailla rasittavissa oloissa. Olikin äärimmäisen tärkeää, että Amsterdamissa viime vuoden kesäkuussa pidettyyn hallitusten väliseen konferenssiin sisällytettiin se pyyntö, että Euroopan parlamentti tekee ehdotuksen parlamentin jäsenten ohjesäännöksi. Rothleyn mietintö on vastauksemme tuohon pyyntöön.
Ryhmäni mielestä ei voida hyväksyä sitä, että ehdotetaan sellaista parlamentin jäsenten ohjesääntöä, jossa vain tuodaan yhteen Euroopan unionin 15 kansallisen parlamentin erilaiset olosuhteet, vapaudet ja erioikeudet, kootaan ne ja sanotaan sitten lopputulosta Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännöksi. Jotta tällä ohjesäännöllä olisi jonkinlaista yhtenäisyyttä ja uskottavuutta, siinä on tarkasteltava Euroopan parlamentin jäsenen tehtäviä. Meidän pitää määritellä sellainen ohjesääntö, joka on tarkoituksenmukainen työmme, työympäristömme, työhömme niin keskeisesti kuuluvan matkustamisen ja työstä aiheutuvien yhteensopimattomuuksien kannalta.
Haluan onnitella herra Rothleya siitä erittäin tehokkaasta työstä, jota hän on tässä asiassa tehnyt. Minun on sanottava, että parlamentissa ei varmaankaan ole yhtäkään jäsentä, joka on kaikilta osin tyytyväinen herra Rothleyn ehdotuksiin, ja toteankin, että hän on ymmärtänyt asian aivan oikein. Emme voi vältellä jäsenten palkkaa koskevaa tärkeää kysymystä, joten aion käsitellä sitä nyt. Asia on yksinkertaisesti niin, että parlamentin jäsenille pitäisi maksaa samaa palkkaa. Missään vastaavassa ympäristössä, jossa kollegat tapaavat työn merkeissä, ei voitaisi hyväksyä sitä, että näin suuri palkkojen vaihtelu on arkipäivää. Se on täysin logiikan ja terveen järjen vastaista ja kaikkien ongelmiemme alku ja juuri.
Suuri kysymys onkin ollut se, mikä on asianmukainen palkka Euroopan parlamentin jäsenille. Herra Rothleyn ehdottama kaikkien kansallisten parlamenttien jäsenten palkan keskiarvo on nerokas ratkaisu. Palkka ei suinkaan ole korkein kansallisissa parlamenteissa maksettu palkka eikä korkein palkka, jota olisimme voineet ehdottaa. Se on kuitenkin asianmukainen palkka. Sen etuina ovat avoimuus ja ymmärrettävyys, ja ryhmäni torjuu muut ehdotukset, koska ne ovat hämäriä ja herättävät arvostelua siitä, että yritämme junailla itsellemme ylimitoitettua palkkaa.
Helpottaakseen niiden kollegojen ilmeisiä ongelmia, joiden palkka alenisi tässä järjestelmässä tuntuvasti, herra Rothley ehdottaa siirtymäkautta, jonka mukaisesti ne kollegat, jotka valitaan uudelleen parlamenttiin, voivat parlamentin ensi vaalikaudella valita joko uuden tai nykyisen palkan. Vaikka jotkut kollegat ovatkin tyytymättömiä siirtymävaiheeseen, ja luen itseni tuohon ryhmään, on tunnustettava, että on kyse joidenkin jäsenten henkilökohtaisen tulotason huomattavasta pudotuksesta. Siirtymäkausi antaisi heille ainakin mahdollisuuden suunnitella tulevaisuuttaan. Parlamenttiin tulevat uudet jäsenet kuuluvat ilman muuta välittömästi uuden järjestelmän piiriin.
Mietinnössä ehdotetaan, että palkasta pitäisi maksaa yhteisön tason mukaista veroa. Tämä on kiistelty ehdotus, joka uskoakseni jakaa suurimman osan parlamentin ryhmistä, eikä oma ryhmänikään ole poikkeus. Monet jäsenet ovat sitä mieltä, että he haluavat edelleen maksaa samansuuruista veroa kuin edustamansa kansalaiset. Toiset ovat sitä mieltä, että he tulevat saamaan eurooppalaista palkkaa ja heillä on muiden suoraan Euroopan unionin palveluksessa olevien tavoin oikeus maksaa Euroopan unionin tason mukaista veroa. Uskon, että tämä asia selviää aikanaan, toisin sanoen on vaikea ennustaa, mikä on parlamentin äänestyksen tulos tässä asiassa.
Yhtenäisessä palkassa kolikon toisena puolena on todellisiin kustannuksiin perustuva matkakulukorvausjärjestelmä. Mielestäni tämä on keskeistä. En voi hyväksyä sitä, että otamme käyttöön yhteisen palkan ja samaan hengenvetoon sallimme yhä kulukorvausjärjestelmän, joka perustuu kaikkeen muuhun kuin todellisiin kustannuksiin. Olen varma siitä, etteivät kansalaisemme, äänestäjämme eikä myöskään hallituksemme voisi missään nimessä hyväksyä tällaista ehdotusta. Herra Rothleyn tätä asiaa koskevat ehdotukset ovat erinomaisia, ja toivon, että niitä tuetaan. Oman ryhmäni ja liberaaliryhmän jättämä kompromissitarkistus, jota esittelijä aktiivisesti tukee, uskoakseni lisää tämän asian avoimuutta ja selkeyttä entisestään, ja toivon, että se saa osakseen tukea.
Tämän ohjesääntöluonnoksen toinen keskeinen osa-alue liittyy yhteensopimattomuuksiin ja muihin osatekijöihin, jotka määrittelevät oikeutemme ja velvollisuutemme, mandaattimme ja riippumattomuutemme parlamentin jäseninä. Monen ryhmän puolesta, minun ryhmäni mukaan luettuna, on esitetty joukko tarkistuksia, jotka tasapainottavat mietintöä ja jotka toivottavasti myös hyväksytään.
Jos pystymme huomenna saamaan aikaan ohjesääntöluonnoksen, olemme ottaneet ensimmäisen ison askeleen tämän meitä kauan hiertäneen asian ratkaisemiseksi. Neuvoston tehtävänä on sitten tunnustaa parlamentin ja sen jäsenten sitoutuminen asiaan ja toteuttaa ne erittäin vaikeat päätökset, jotka me toivottavasti huomenna teemme. Neuvoston tehtävänä on sitten osoittaa, että se on valmis näyttämään vihreää valoa seuraavalle vaiheelle, toisin sanoen yksityiskohtaisille toimielinten välisille neuvotteluille, jotta ohjesääntö voisi toteutua ennen ensi vuoden kesäkuussa pidettäviä Euroopan parlamentin vaaleja. Aikaa on vähän. Tällaisessa asiassa on erittäin vaikea saada aikaan yksimielisyyttä. Toivottavasti me saamme huomenna aikaan tarvitsemamme enemmistön. Toivokaamme, että neuvosto pystyy samaan Wienissä.

Fontaine
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kollegamme Willy Rothleyn mietinnöstä on kirjoitettu ja puhuttu paljon muutamien viikkojen ajan. Mutta se, minkä pitäisi ensisijaisesti olla hämmästyttävää ja mistä on kuitenkin vaiettu lähes tyystin, on se tosiasia, että Euroopan parlamentin jäsenet, jotka valitaan, kuten kaikki tietävät, yleisillä ja välittömillä vaaleilla, ovat odottaneet jo 20 vuoden ajan turhaan yhteistä ohjesääntöä. Komissaareilla on ohjesääntö, tuomioistuimen tuomareilla, tilintarkastustuomioistuimen neuvoksilla, oikeusasiamiehellä, koska olemme pitäneet siitä huolen, virkamiehillämme, tietenkin, ja kansallisilla parlamenteilla on sellainen, mutta Euroopan parlamentin jäsenille neuvosto ei ole suvainnut pitää sitä tarpeellisena.
Jos on kuitenkin sellainen asema, jota olisi alusta alkaen pitänyt pysähtyä tarkastelemaan, jotta olisi voitu ryhtyä monimutkaiseen todelliseen tilanteeseen mukautettuihin toimenpiteisiin, se on Euroopan parlamentin jäsenen asema. Euroopan parlamentin jäsenten todellinen tilanne on nimittäin monessa mielessä hyvin monimutkainen. Heidän asemansa on mukautettu edustajanpalkkion osalta heidän kansallisten kollegoidensa asemaan, mutta kansallisuuksien väliset erot vaihtelevat, kuten kaikki tietävät, yksinkertaisista kolminkertaisiin, puhumattakaan huomattavista eroista verokohtelussa, ja se, että joidenkin jäsenvaltioiden kansalliset edustajat, joiden palkkiot ovat paperilla unionin huonoimmat, saavat omassa maassaan suoria korvauksia, joita heidän Euroopan parlamentin kollegansa eivät saa, pahentaa entisestään tätä epäoikeudenmukaista tilannetta.
Tämän todellisen ja samalla kertaa sekä vaihtelevan että monimutkaisen tilanteen toinen näkökulma on välimatka. Jotkut kollegat asuvat lähellä työpaikkojamme - Brysseliä ja Strasbourgia - jotkut jopa paikan päällä. Ne, jotka asuvat päinvastoin reuna-alueilla, uhraavat päivän, jopa enemmänkin, päästääkseen näihin samoihin paikkoihin, usein useammalla kulkuneuvolla.
Lopuksi se, että meillä ei ole yhtenäistä vaalitapaa - ja odotamme kollegamme, herra Anastassopoulosin mietinnön tuloksia - lisää epäoikeudenmukaisuutta. Jotkut kollegat edustavat nimittäin sellaisia jäsenvaltioita, joiden pinta-ala sallii sen, että he voivat suhteellisen helposti matkustaa äänestäjiensä luokse; toiset taas edustavat suunnattoman kokoisia vaalipiirejä, joissa heidän on matkusteltava sitäkin innokkaammin, kun he joutuvat kohtaamaan vaalitavan, joka perustuu suurimpaan kannatukseen.
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, haluaisin aivan yksinkertaisesti sanoa yhden asian niille, jotka ovat jo jonkin aikaa tarkastelleet ahnaasti tätä asiakokonaisuutta: miten he olisivatkaan tuottaneet itselleen kunniaa, jos heillä olisi ollut objektiivisuutta ottaa huomioon myös nämä Euroopan parlamentin jäsenten elämän tosiasiat. Se saattoi kuitenkin olla liikaa pyydetty sellaisilta, jotka yrittävät ilmeisesti järjestelmällisesti pilata Euroopan parlamentin jäsenten maineen. Jokainen pyrkii tässä parlamentissa rehellisesti kaikkien korvausten avoimuuteen. Jokainen on myös tietoinen siitä - ja rouva Green sanoi sen juuri äskettäin - että korostamani erot ovat sietämättömiä, kun ne ovat samoilla penkeillä istuvien kollegoiden välisiä, kollegoiden, jotka tekevät usein uuvuttavaa työtä, jota valitettavasti vain asiaan vihkiytyneet osaavat arvostaa, koska tätä työtä ei tehdä mitenkään tunnetuksi joukkoviestimissä.
Jokainen meistä on tullut siihen tulokseen, että vain parlamentin jäsenten yhtenäisen ohjesäännön avulla on mahdollista vastata niihin kahteen vaatimukseen avoimuudesta ja tasa-arvosta, joihin pyrimme niin, että ne täydentäisivät toisiaan. Tästä syystä, ja päätän puheenvuoroni, arvoisa puhemies, olen iloinen siitä, että neuvosto on vihdoin suostunut kirjaamaan ohjesäännön periaatteen Amsterdamin sopimukseen, ja onnittelen puhemiestämme, José María Gil-Roblesia tämän saavuttamisesta. Suhtaudun myönteisesti siihen, että oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevä valiokuntamme ja sen esittelijä ovat työskennelleet tämänsuuntaisesti, samoin kuin PPE-ryhmämme - ja kiitän niitä kollegoita, jotka ovat osallistuneet aktiivisesti muodostamamme työryhmän työskentelyyn. Toivon, että pystymme huomenna äänestämään mahdollisimman yksimielisestä tekstistä ja että neuvosto kantaa vihdoin vastuunsa ja vahvistaa toimielimemme arvokkuutta hyväksymällä tämän tekstin.

Cox
Arvoisa puhemies, ryhmäni pitää äärimmäisen tärkeänä tätä mietintöä ja kollegamme herra Rothleyn tekemää työtä. Meillä on siihen poliittiset ja institutionaaliset syyt - eikä henkilökohtaisia syitä siksi, että jotkut hyötyvät ja jotkut häviävät tässä järjestelmässä. Suoraan sanottuna, jos meille ei maksettaisi mitään, jotkut kademieliset ja ihmettelevät henkilöt epäilisivät sitäkin. Toteamme myös sen, että parlamenttia on vainonnut jatkuvasti haitallinen ja kielteinen julkisuus etenkin jäsenten palkoista ja kulukorvauksista. Se vie meiltä uskottavuutta. Se heikentää legitiimiyttämme kansalaisten silmissä, ja meidän on puolustauduttava. Liian usein moni meistä alkaa puolustella järjestelmää, johon me emme oikeastaan usko ja jota meistä joidenkin mielestä ei oikeastaan voida puolustella. Nykyinen järjestelmä on monimutkainen ja kuvastaa sitä, että kysymystä mutkisti 20 vuotta sitten siirtyminen välittömiin vaaleihin. Meillä on nyt Amsterdamin antamat valtuudet, ja olen iloinen siitä, että olemme pikaisesti vastanneet Cardiffin johtopäätösten tuomaan haasteeseen. Toivon, että välitämme huomenna lopullisessa äänestyksessä hyvin selkeän viestin parlamentilta puhemiehellemme, jotta hän vastaisi Cardiffin haasteeseen ja sanoisi, että olemme kuunnelleet ja olleet tarkkaavaisia ja että pallo on nyt neuvostolla.
Onnittelen erityisesti esittelijää. Monet uskoivat, ettei tämä olisi mahdollista ja ettei se ainakaan olisi mahdollista tässä ajassa. Hän on tehnyt sen. Hän on tehnyt sen kollegojen ja oikeusasioita käsittelevän valiokunnan kanssa. Onnittelisin myös kollegaani Willy De Clercqiä hänen työstään valiokunnan puheenjohtajana.
Yksityiskohdista sanoisin lyhyesti, että ryhmäni haluaa lisätä ohjesääntöön muitakin kuin taloudellisen ulottuvuuden ja että nyt tarvitaan selvästi yksimielisyyttä. Ryhmäni haluaa puoltaa ohjesääntöä lopullisessa äänestyksessä, vaikka siinä onkin asioita, joiden olisimme toivoneet olevan toisin, koska haluamme, että viesti välittyy. Ryhmäni puoltaa esittelijän mainitsemaa avointa palkkaa, ja ryhmäni enemmistö puoltaa johtopäätöstä eurooppalaisesta verosta. Kaiken kaikkiaan kannatamme samaa palkkaa samasta työstä. On muitakin yksityiskohtia, mutta hyppään niiden yli.
Puollamme tätä luonnosta etenkin siksi, että voimme toivottavasti sen myötä poliitikkoina äänestäjiemme edessä ja ennen ensi vaaleja siirtää painopistettä kateuden politiikasta, palkkojen ja kulukorvausten politiikasta itse unionin politiikkaan, joka on kutsumuksemme ja tehtävämme. Sitä varten olen jo järjestänyt ryhmässäni tapaamisia neuvoston jäsenten kanssa, koska juuri heidän, toivon mukaan huomisesta eteenpäin, on kannettava oma vastuunsa ja autettava meitä pääsemään eroon tästä meitä niin kauan painaneesta ikeestä.

Crowley
Arvoisa puhemies, puhun tänään ryhmäni puolesta tästä parlamentin käsiteltävänä olevasta ehdotuksesta. Haluan tässä kiittää aivan erityisesti esittelijäämme herra Rothleya, jolla oli edessään erittäin vaikea tehtävä ja joka on esittänyt oman rehellisen mielipiteensä siitä, mitä olisi kaiken kaikkiaan mahdollista saavuttaa. Valitettavasti en ole täysin samaa mieltä siitä, mitä hän mietinnössään sanoo. Voin kuitenkin todeta tässä, että ryhmäni kannattaa täysin ajatusta jäsenten yhteisestä ohjesäännöstä ja sitä, että annetaan päätöslauselmaesitys, joka sisältää yhteistä ohjesääntöä koskevan ehdotuksen.
Olemme hieman eri mieltä siitä, mitä lopullisessa päätöslauselmassa ja ohjesääntöluonnoksessa pitäisi oikeastaan olla. Periaatekysymyksen osalta tuskin kenelläkään parlamentin jäsenellä on niin vähän itsekunnioitusta, että hänelle ei hänen omasta mielestään pitäisi maksaa kunnollista ja kaikkien kohdalla samantasoista palkkaa. Koska aiemmin on tehty erehdyksiä ja koska aiemmin on puuttunut poliittista tahtoa, ei parlamentin jäseniltä vaan neuvostolta, emme valitettavasti ole onnistuneet pääsemään sopimukseen yhteisestä palkasta ja yhteisestä asemasta.
Parlamenttiin on kohdistunut paljon kielteistä julkisuutta, josta parlamentin jäsenet ovat itse aiheuttaneet osan omien poliittisten etujensa ja näkemystensä takia ja josta osa on peräisin entisiltä jäseniltä, jotka ovat hyökänneet parlamenttia vastaan kohottaakseen kansallista profiiliaan saadakseen ministerinvirkoja. Meidän onkin kunnioitettava itseämme ja oltava valmiita aivan ensiksi sopimaan perusperiaatteet ja saamaan neuvoston hyväksyntä ja sitten päättämään, mikä palkan pitäisi tarkalleen ottaen olla. Jos sanomme nyt suoraan, mikä yhteisen keskiarvon pitäisi mielestämme olla, annamme neuvoston sanoa: se on liian korkea. Varmistaisimme siirtymäkaudella sen, että eriarvoisuus jatkuu ja että parlamenttiin uudelleen valittavat jäsenet, jotka ansaitsevat nyt kaksi tai kaksi ja puoli kertaa enemmän kuin minä tällä hetkellä ansaitsen, antavat tuon eriarvoisuuden jatkua. Jos todella uskomme yhteiseen ohjesääntöön ja todella haluamme sen, mitään siirtymäjärjestelmää ei pitäisi olla. On olemassa muita matemaattisia ja laskennallisia keinoja eläkemaksuja, terveydenhoitoasioita ja muita tällaisia varten.
Haluan lopuksi kiinnittää jäsenten huomion vielä yhteen seikkaan. Meille huomenna annettava äänestyslista on laadittu hyvin erikoisella tavalla. Äänestyslistassa on ohjesääntöluonnokseen liittyviä ja liitteeseen liittyviä kysymyksiä. Ohjesääntöluonnokseen ja sen periaatekohtiin liittyvät tarkistukset on laitettu liitteen puolelle ja liitteeseen liittyvät kysymykset ohjesääntöluonnoksen puolelle. Me emme siis saa päättää ensin siitä, olemmeko samaa mieltä periaatteesta vai emme, ja äänestää kaikista siihen liittyvistä tarkistuksista. Pyytäisin yksiköitä varmistamaan sen, että saamme huomisaamuna kunnollisen äänestyslistan.

Sierra González
Arvoisa puhemies, olisi vaikeaa viitata mietintöön, joka koskee luonnosta parlamentin jäsenten ohjesäännöksi, myöntämättä ensin sitä, että esittelijän täytyi laatia se määräaikaan liittyvien paineiden alaisena. Näistä olosuhteista huolimatta hän on tehnyt sellaisen työn, johon hän on viisaasti sisällyttänyt takeet - joista olen samaa mieltä - riippumattomuudesta ja avoimuudesta, mikä on aivan välttämätöntä.
Vaikka minun täytyykin myöntää esittelijän työn ansiot ja se, mistä olemme yhtä mieltä, minun täytyy yhtä lailla tuoda ilmi ne asiat, joista olen eri mieltä ja jotka liittyvät lähinnä kolmeen peruskysymykseen, nimittäin: hänen ehdotukseensa edustajanpalkkion vahvistamisesta, ulkopuolisen arvioinnin käyttämiseen kyseistä edustajanpalkkiota vahvistettaessa ja vapaaehtoisten siirtymäjärjestelyjen vahvistamiseen viidennen vaalikauden ajaksi.
Mitkä ovat eriävän näkemykseni perustelut? Mitä tulee edustajanpalkkiota koskevaan ehdotukseen, vaikka yhdynkin esittelijän kantaan yhdenvertaisen kohtelun tarpeellisuudesta, emme voi unohtaa sitä, että hänen keinojensa soveltaminen johtaa joissakin jäsenvaltioissa eriarvoisuuteen Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien jäsenten välillä.
Ulkopuolisen arvioinnin osalta sanoisin, että parlamentin toimintaa ei mielestäni voida arvioida yritykselle sopivin parametrein, koska parlamentti ei ole yritys. Ulkopuolisen arvioinnin käyttäminen voidaan käsittää keinoksi vältellä kiinteästä edustajanpalkkiosta johtuvaa vastuuta.
Sanoisin vielä siirtymäjärjestelyistä, että olen niistä eri mieltä, koska mielestäni samasta virasta, tässä tapauksessa vaaleilla valitun parlamentin jäsenen virasta, aiheutuu erilaisia oikeuksia.
Haluaisin lopuksi todeta, etten voi äänestää mietinnön puolesta, ellei niitä tarkistuksia hyväksytä, joilla näitä asioita pyritään muuttamaan, vaikka myönnänkin mietinnön kiistattomat ansiot.

Aelvoet
Arvoisa puhemies, arvoisat kollegat, pahinta, mitä meille voi tapahtua, on se, että jäämme käyttämään olemassa olevaa järjestelyä, joka ei ole puolusteltavissa, koska se johtaa samasta työstä saatuihin erilaisiin tuloihin ja koska siihen on lisäksi liitetty yhteen valtavat matkakulukorvaukset, jotka tuovat joillekin kaksin- tai kolminkertaiset tulot, joista ei makseta frangiakaan veroa. Se ei ole puolusteltavissa. Meidän on nyt saatava aikaan hyvä ja moitteeton järjestelmä. Näin ollen toivon, että herra Rothleyn ehdotus hyväksytään ja että malliksi otetaan keskimääräinen palkka, koska meidän ei olisi järkevää piiloutua jonkin prosenttiosuuden taakse. Se ei olisi järkevää eikä rohkeaa, ja lisäksi toivon myös, että loukkaamattomuus ja samanaikaisten muiden tehtävien kieltäminen tulevat osaksi ohjesääntöä.
Luonnollisesti on joitakin tärkeitä asioita, jotka voimme hyväksyä pitkin hampain, mutta olemme valmiit tekemään niin, jotta pääsisimme tässä tilanteessa eroon vanhasta ja huonosta järjestelmästä. Tällaisia asioita ovat esimerkiksi siirtymäkausi ja se, että teemme edelleen matkakulukorvaukset riippuvaisiksi ohjesäännön hyväksymisestä ja vapaaehtoisesta lisävakuutuksesta. Toivon joka tapauksessa, että saamme asian päätökseen huomenna, ja sitten voimme ehkä käyttää uusia suihkujamme, koska aina roiskuu, kun rapataan.

Maes
Arvoisa puhemies, herra Rothleyn mietinnön olemassaolo on hyvä asia. Siitä käydään tietysti jonkin verran keskustelua, ja myös meillä on muutamia huomautuksia. Haluamme ryhmämme nimissä asettua erityisesti Euroopan yhteisöjen Euroopan parlamentin jäsenten ohjesäännön kannattajien puolelle pelkästä kunnioituksesta sitä parlamentaarista mandaattiamme kohtaan, joka meillä ja seuraajillamme on. Olemme vakuuttuneita siitä, että Euroopan parlamentilla on ongelmia imagonsa kanssa, mutta meidän mielestämme neuvoston täytyy nyt lopultakin ymmärtää, kuinka välttämätöntä on, että periaatetta " sama palkka samasta työstä" täytyy lopultakin soveltaa myös Euroopan parlamenttiin. Lisäksi ryhmämme on sitä mieltä, että tällaisen ohjesäännön voimaan saattaminen osoittaa hyvin selvästi tahtoa Euroopan yhdentymiseen ja että sillä voi olla suuri symbolinen merkitys Euroopan parlamentille oikeana parlamenttina ja Euroopan yhtenäisyyden esikuvana.
Näin ollen mielestämme avoin järjestelmä on välttämätön, ja perustana täytyy olla todellisten kustannusten korvaaminen, jolloin väärinkäytökset voidaan estää. Voidaan kysyä - ja meidän ryhmämme monet jäsenet ovat niin tehneetkin - herra Rothleylta, täytyykö tämä kaikki esittää näin yksityiskohtaisesti mietinnössä, ja eikö osaa asioista voitaisi käsitellä liitteessä. Toisaalta ymmärrämme täysin, että peruspalkasta ei saa jäädä mitään epäilyksiä ja että keskipalkkaan - ehdotuksenne on monille ryhmämme jäsenille hyväksyttävä ehdotus - sovelletaan Euroopan yhteisöjen verotusta, koska muuten saadaan samaa palkkaa mutta erilaiset kansalliset verotusjärjestelmät aiheuttavat jälleen epätasa-arvoa.
Lopuksi, emme ole samaa mieltä siirtymäkauden järjestelystä. Ymmärrän, että olette tehneet sen käytännön syistä, mutta meistä on oleellista, että se, joka valitaan seuraavan kerran Euroopan parlamentin, on täysin tietoinen uuden ohjesäännön asioista. Olette tehnyt kolme ehdotusta lisäeläkejärjestelmästä. Oikeastaan jotkut meistä, minä mukaan lukien, haluavat, että tämä lisäeläkejärjestelmä yksinkertaisesti poistetaan ja että Euroopan parlamentti ei järjestä eikä maksa mitään, mutta on itsestään selvää, että ohjesääntöön täytyy sisältyä asianmukainen sosiaaliturvajärjestelmä, kuten ehdotatte.
Arvoisa puhemies, raha ei ole tärkein asia meille eikä muillekaan Euroopan parlamentin jäsenille. Euroopan parlamentin jäsenyys on tärkeä jäsenyys. Siitä tulee varmaankin tulevaisuudessa vielä tärkeämpi. Tämän parlamentin valta varmaankin vielä kasvaa, ja tähänastinen ohjesäännön puuttuminen on ollut melkoinen kiviriippa. Toivomme, että huominen valintamme on yhteinen valinta yhteisen ohjesäännön puolesta ja että voimme joka tapauksessa tehdä tästä periaatteellisesta valinnasta totta mielipide-eroistamme huolimatta.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, hyvät kollegani, olemme siis kokoontuneet mini-istunnon keskiviikkoiltana klo 21.00 Brysseliin keskustelemaan tulevasta ohjesäännöstämme ilman yleisöä.
Oiva esimerkki avoimuudesta, oiva esimerkki demokraattisesta oikeutuksesta. Annamme tällaisen varoittavan esimerkin poikkeuksellisen menettelyn puitteissa - enkä edes puhu työjärjestystä kohtaan osoittamastanne hämmästyttävästä huolettomuudesta, arvoisa puhemies - menettelyn, joka vaati puhemieskonferenssin puuttumista kolmesti asiaan, ensinnäkin vahvistamaan, että mietintö todellakin on - eikä se voi olla muuta - valiokunta-aloitteinen mietintö 148 artiklan mukaisesti, sitten määräämään kiireisen aikataulun, johon varsinkin oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan 6 tuntia kestänyt ylimääräinen istunto Strasbourgissa 17. marraskuuta vaikutti. Lopuksi korjaamaan oikeusasioita käsittelevän valiokunnan mietintö, kirjaimellisesti, täällä viime keskiviikkona klo 20.15 alkaneessa ylimääräisessä istunnossa. Lisään, että tälle mietinnölle on omistettu useita pääsihteerien kokouksia.
Mistä moinen kiirehtiminen? Mistä moinen tarkkaavaisuus? Mistä moinen ryhmien puheenjohtajien huolestuneisuus? Syy on se, hyvät kollegani, että ennen Wienin huippukokousta tarvittiin sisällöltään minkälaista tekstiä hyvänsä hinnalla millä hyvänsä; koska pallo oli palautettava neuvostolle ja meidän oli pystyttävä peittämään kyvyttömyytemme muuttaa nykyistä matkakulujen korvaamisjärjestelmää, jota on oikeutetusti arvosteltu, koska se on pöyristyttävä ja koska siinä sysätään neuvostolle vastuu tilanteen säilyttämisestä ennallaan.
Tätä meiltä pyydetään, ja me teemme niin sopimuksia rikkoen, sellaisen sopimuksen nojalla, jota ei ole vielä ratifioitu, täydentäen ylemmän oikeustason tekstejä; me teemme niin käyttämättä tulevaa toimivaltaamme. Todelliseen ohjesääntöön pitäisi hyväksyä erilaisia määräyksiä, joita voidaan soveltaa parlamentin jäseniin. Todellisessa ohjesäännössä ei pitäisi tietenkään käsitellä ainoastaan taloudellisia kysymyksiä vaan myös yhteensopimattomuuksia, etuoikeuksia ja korvauksia, käytännesääntöjä. Todellisen ohjesäännön pitäisi luoda oikeudellinen perusta, jollaista ei tällä hetkellä ole, edustajantoimemme hoitamiseen liittyvien kulujen korvausjärjestelmää varten ja lisien maksujärjestelmää varten, samalla kun tähän järjestelmään palautetaan avoimuus, joka järjestelmästä pahasti puuttuu.
Tällainen olisi tarkistuksessa 106 esittämämme ohjesääntöluonnoksen tavoite. Sen sijaan oikeusasioita käsittelevän valiokunnan luonnokseen on kerääntynyt epäyhtenäisiä, pöyristyttäviä, naurettavia määräyksiä. On epäyhtenäistä julistaa johdanto-osan A kappaleessa, että kaikki kansalaisuuteen perustuva syrjintä on kiellettyä jäsenten ohjesäännössä, samalla kun viitataan kansallisiin järjestelmiin, heti kun ne ovat sallivampia. On pöyristyttävää ottaa esiin tarve välttää kohtuuttomat tilanteet ja säilyttää välittömät tai tulevat oikeudet ottamalla käyttöön siirtymäsäännökset, kaksi palkka-asteikkoa. Kukaan ei pakota jäseniä asettumaan uudelleen ehdolle, ja arvoisat sosialistit tai sosiaalidemokraatit, te, jotka esittelette itsenne sellaisiksi, haluatte parlamentin jäsenten saavan jotakin sellaista, jonka kiellätte omien maittenne yritysten työntekijöiltä. Ja viimeiseksi, on naurettavaa mainita, jotta varauduttaisiin kaikkiin mahdollisiin tilanteisiin, että edustajanpalkkio maksettaisiin etukäteen. Työnteko johtaa yleensä palkkaan, tässä palkka ansaitsee työnteon.
Tällä ohjesäännöllä ei varjella parlamentin imagoa. En ole koskaan ennen nähnyt ilmenevän yhtä naurettavia kansallistunteita ja halua ottaa oma asema huomioon, eikä Euroopan parlamentti ole koskaan ennen näyttänyt minusta etääntyneen samalla tavalla yleisen mielipiteen huolenaiheista.

Barzanti
Arvoisa puhemies, parlamentti valmistautuu hyvin rohkeaan ja kauaskantoiseen tekoon. Euroopan parlamentin jäsenten oikeudet ja velvollisuudet, jäsenyyden luonne ja siihen liittyvät oikeudet sekä tehtävien täyttämisen konkreettiset keinot määrittävän ohjesäännön laatiminen on päämäärä, joka on jo kauan ollut ajankohtainen ja joka viimeinkin voidaan saavuttaa. Tämän on mahdollistanut Amsterdamin sopimus, sillä vaikka se ei olekaan voimassa, se on kuitenkin keskustelumme ja esittelijän, herra Rothleyn, joka sitä paitsi on erikoistunut vaikeiden asiakirjojen laatimiseen, älykkään ja innostuneen työn lähtökohtana.
Tehtävä, johon valmistaudumme, on velvollisuus, joka meillä on itseämme kohtaan. Myös yhtenäistä vaalimenettelyä koskeva päätöslauselma ja siihen sisältyvä suunnitelma - sen esittelijä oli herra Anastassopoulos - oli merkittävä edistysaskel korostettaessa, että on välttämätöntä antaa autonominen asema ja siis itsenäinen demokraattinen legitiimiys tälle parlamentille, joka ei enää ole kansallisten edustusten yhteenliittymä vaan elin, joka antaa Euroopan kansoille kumppanuuteen ja valtioliittoon perustuvan äänen. Yhdenmukainen vaalijärjestelmä on itse asiassa parlamentin jäsenten työn vertailukelpoisuuden edellytys. Miten neuvosto aikoo tässä asiassa menetellä? Tämä kysymys ei ole toisarvoinen.
Tämä päätös, jonka aiomme tehdä, on myös velvollisuus, joka meillä on yleistä mielipidettä ja eurooppalaista yhteiskuntaa kohtaan. Parlamentin jäsenet, tai eräät meistä, ovat liian usein olleet pahansuopien vihjausten ja mustamaalaavien ja kiusallisten lehdistön kampanjoiden kohteena. Siksi mahdollisimman suuri avoimuus on välttämätöntä kaikissa asioissa, ei puolustusreaktiona vaan siksi, ettei mitään pimitettävää tai kätkettävää pidä olla. Tehtävämme on haaste myös neuvostolle ja unionin toimielimille, sillä niidenkin on selvennettävä sekä poliittisin perustein nimitettyjen jäsenten että myös hallinnon kaikilla tasoilla, kaikenlaisissa tehtävissä toimivien virkamiesten hoidettavaksi uskottujen ehtoja tehtävien täyttämiselle.
Koska olen samaa mieltä täällä esiteltyjen tekstien yleisestä rakenteesta, mainitsen vain eräitä seikkoja, jotka herättävät minussa ja muissa sosialistiryhmän jäsenissä, vaatimuksia yhdentymisestä, hämmennystä, epäilyksiä tai eriäviä mielipiteitä, ennen kaikkea suunniteltujen toimintatapojen siirtymävaiheen osalta, jota en kuitenkaan nyt käsittele.
Olisi lisäksi hyödyllistä laatia tehtävien yhteensopimattomuuksia koskeva yksityiskohtaisempi selvitys, ja siihen pitäisi sisältyä kansallisten parlamenttien jäsenten tehtävien yhteensopimattomuuden ohella myös esimerkiksi yli 100 000 asukkaan kaupunkien tai kuntien johtajien tehtävät. Tiedän, että tämä on vaalilainsäädännön puitteissa määrättävä seikka, mutta olisi kuitenkin hyödyllistä täsmentää asiaa koskevia suuntaviivoja: mielessäni on esimerkiksi esitetty tarkistus 89. On aivan selvää, että liitteissä esitetyt seikat on toteutettava itse ohjesäännön tultua voimaan, siihen sisältyvien määräysten puitteissa, eikä sen tule astua voimaan mekaanisesti.
Mitä parlamentin jäsenille maksettaviin korvauksiin tulee, mielestäni ei ole oikein ottaa edes väliaikaisesti käyttöön kansallisissa parlamenteissa tällä hetkellä, tai minkä hetken summa nyt onkin määräävä, voimassa olevien palkkioiden matemaattista keskiarvoa. Kuinka niin erilaisten summien tai omastamme niin paljon poikkeavista toimista maksettavien korvausten keskiarvo voisi kuin ihmeen kaupalla tuottaa tasapuolisen ja hyväksyttävän tuloksen? On parempi perustaa laskelma jossakin Euroopan toimielimen tehtävistä ja velvollisuuksista maksettaviin korvauksiin ja erityiseen, rehelliseen ja huolellisesti harkittuun arvioon, joka on sama meille kaikille ja josta maksetaan yhteisön veroa: mielessäni on tarkistus 13, jota pidän suuressa arvossa. Summaa - ei ole totta, ettei sitä aiota täsmentää - voidaan tarkentaa lukuina parlamentin äänestyksen jälkeen.
Tahdon vilpittömästi korostaa, että tavoitteena olevaa lopullisten päämäärien saavuttamista ei kukaan meistä voi halveksia. Toivon, ettei kukaan äänestäessään kadottaisi ylpeyttä ja arvokkuutta, jota hänen pitäisi tuntea voidessaan antaa äänensä Euroopan kansojen ajatuksille ja tunteille. Kansankiihotuksen ja kielteisen propagandan tai laskelmoivan moralismin tuolla puolen on keskeistä, että tämän raskaan ja monimutkaisen tehtävän suorittaminen mahdollistetaan vakavalla ja kaikille samanlaisella tuella - kaikille edustajille, joiden elämäntilanteet ovat erilaisia ja joiden vaikeudet ovat erilaisia, vaikka he hoitavatkin samanlaisia tehtäviä - ja toimitaan siten, että meidän parlamenttimme voisi olla sellainen kaikille: toimivampi, tehokkaampi, avoimempi, selvästi demokraattisempi, parlamentti, joka todella tahtoo olla kaikkien yhteinen Euroopan parlamentti.

Añoveros Trias de Bes
Arvoisa puhemies, haluan ensiksi - ja haluan myös sanoa, ettei tämä ole klisee - onnitella hyvin vilpittömästi kollegaani herra Rothleya. Vaikken olekaan samaa mieltä hänen kanssaan, ihailen häntä joka tapauksessa, koska hän osasi edetä mitä hankalimmissa olosuhteissa pikaisesti ja yhden jos toisenkin painostamana.
On totta, että puhemiehemme täytyy viedä Wienin Eurooppa-neuvostoon sellainen asiakirja, josta voidaan neuvotella. On kuitenkin yhtä lailla totta, että tässä tapauksessa - sanoin sen tänä aamuna ryhmässämme - sananlaskun mukaisesti " suutarin lapsilla ei ole kenkiä" . Kun on käsitelty näin tärkeää asiaa, joka koskee meitä ja joka todellakin vaikuttaa meihin, olemme käsitelleet sitä myöhässä ja mahdollisesti myös huonosti.
Kannatamme ilman muuta ohjesääntöä. Kannatamme sitä vakaasti. Pelkään kuitenkin pahoin, että se, mistä äänestämme huomenna, arvoisa puhemies, ei todellakaan ole parlamentin jäsenten ohjesääntö. Se, mistä äänestämme, on itse asiassa parlamentin jäsenten palkkakuitti. Tuntuu siltä, että tärkeää on ainoastaan se, miten paljon parlamentin jäsen ansaitsee ja missä muodossa. Se on maailman ainoa ohjesääntö, joka sisältää sellaisen määrän lukuja ja yksityiskohtia. Siinä ei ole avoimuutta. Avoimuus on ymmärretty siinä väärin. Ohjesäännön ei tarvitse sisältää liitettä, joka on osa sitä, vaan parlamentin itsensä olisi määrättävä myöhemmin tuosta liitteestä, joka on asiaankuuluvasti yhteydessä ohjesääntöön, ja tehdä siitä niin avoin kuin on tarpeen. Se on oikeudelliselta kannalta oikein, ja te, herra Rothley, tiedätte sen aivan yhtä hyvin kuin minäkin.
Meillä on kuitenkin merkittävä tilaisuus parantaa luonnosta tarkistuksilla. Herra Rothley on ollut tässä suhteessa erittäin vastaanottavainen, koska on sellaisia asioita, jotka eivät varsinaisesti ole taloudellisia, ja kuitenkin ne ovat ohjesäännön kannalta keskeisiä. Viittaan esimerkiksi siirtymäkausiin, verotukseen, eläkkeisiin ja yhteensopimattomuuksiin.
Arvoisa puhemies, meidän on kuitenkin pyrittävä myös välttämään eräs ilmeinen vaara: se, että monille kollegoillemme aiheutuu tästä vakavaa vahinkoa. Jos olemme ylistäneet ohjesääntöä, sen avoimuutta, tasapuolisuutta ja solidaarisuutta, on absurdia ja ristiriitaista, että se voi synnyttää epäoikeudenmukaisia ja vahingollisia eroja.
Tukeutukaamme - toistan - useisiin järkeviin tarkistuksiin, jotka edesauttavat järkevämmän tekstin luomista. Älkäämme unohtako sitä, että säätelemme nyt omaa tulevaisuuttamme ja meidän jäljessämme tulevien tulevaisuutta. Luoja säästäköön meidät siltä häpeältä, että saamme väärin ymmärretyn avoimuuden nimissä aikaan sellaisen asetuksen, joka on meille paitsi epäsuotuisa myös aiheuttaa meille vakavaa vahinkoa.

Thors
Arvoisa puhemies, meillä on huomenna mahdollisuus näyttää, että haluamme tehdä oman osuutemme selvyyden ja yksiselitteisyyden saavuttamiseksi. Voimakkaasta vastustuksesta huolimatta liberaaliryhmä on onnistunut kiirehtimään hanketta niin, että voimme tehdä oman ehdotuksemme. Totean tänä iltana iloisena, että yleinen mielipide on ehdotuksen takana; näin ei ollut heinäkuun alussa, kun käynnistimme hankkeen. Voimme täten tehdä neuvostolle kysymyksen: haluaako neuvosto saada kysymyksen ratkaistua, halutaanko se pois päiväjärjestyksestä? Siitä on hyötyä Euroopalle.
Olen iloinen siitä, että vaikuttaa siltä, että saamme huomenna suuren enemmistön, ja että kaikki näyttävät olevan niin demokraattisella tuulella, että he hyväksyvät tämän. Tavoitteenamme on riippumattomista edustajista koostuva järjestelmä, jossa emme käy huutokauppaa, jossa vähiten tarjoava voittaa. Siirtymäkautta koskevat säännöt ovat tarpeellisia, kun otetaan huomioon, että monet ehdokkaat ovat jo päättäneet, haluavatko he asettua ehdokkaiksi vai eivät.
Kuten olemme todenneet, ryhmämme on jakautunut verotusta koskevan kysymyksen osalta. Edustan vähemmistöä, jonka mielestä kansallinen verotus on säilytettävä jatkossakin. Mielestäni on oikein, että toteutamme periaatteen pääpiirteittäin. Meidän ei pidä tehdä päätöstä, joka koskee meitä, vaan päätösten on koskettava myös seuraavaa parlamenttia. Toivon, että voimme tehdä päätöksen uudistusten suorittamisesta muissa asioissa, uudistusten, joista voimme itse päättää.
Lopuksi haluan sanoa, että olemme joskus joutuneet taistelemaan esittelijän itsepintaisuutta vastaan, mutta toisaalta osittain juuri hänen itsepintaisuutensa ansiosta olemme voineet keskustella ehdotuksesta ja voimme äänestää siitä huomenna. Haluan kiittää häntä siitä.

Ribeiro
Arvoisa puhemies, pitäisikö meillä, jotka 15 eri kansaa on valinnut edustajikseen valtioiden väliseen ylikansalliseen elimeen, olla yhteinen ohjesääntö vai ei? Ehdottomasti pitäisi. Koska kannamme kuitenkin kenties liikaa huolta tiedotusvälineistä, osoitamme täällä kyvyttömyytemme antaa neuvostolle tarvittavan signaalin, jotta neuvosto pääsisi asiasta yksimielisyyteen, josta parlamentti itse on tosin vielä valitettavan kaukana.
Peruskysymys on: tarkoittaako yhteinen ohjesääntö yhteistä palkkaa? Ei varmastikaan. Olemme pitkään pohtineet kantaamme tähän asiaan ja tehneet sen täysin selväksi lähes kaksi vuotta sitten, ja kaikella kunnioituksella vastakkaista mielipidettä kohtaan katsomme, että palkkojemme on määräydyttävä sen mukaan, mitä kansaa edustamme ja mistä maasta tulemme. Jos mietinnön sisältämät ehdotukset hyväksyttäisiin, meidän olisi myös hyväksyttävä, vaikkapa vain väliaikaisestikin, se järjenvastainen tilanne, että ennen yhteisten palkkasääntöjen lopullista voimaantuloa samaa kansalaisuutta edustaville jäsenille maksettaisiin palkkaa eri perustein!
Lopuksi, arvoisa puhemies, vielä muutama sana aiheesta, joka on herättänyt kiivasta keskustelua jo jonkin aikaa. Toivoisin meidän voivan osoittaa sen verran häveliäisyyttä, ettei täällä harjoitettaisi moralisoivaa demagogiaa jäsenten matkakorvauksista, sillä monet meistä saapuvat istuntopaikkoihin hyvinkin kaukaa. Savuverhot tosin haittaavat näkyvyyttä, mutta samalla ne myös osoittavat, että jossain palaa.

Ullmann
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, Euroopan unionissa on vielä paljon asioita, jotka eivät ole vielä läheskään eurooppalaisia. Tämä koskee myös Euroopan parlamenttia. Sen jäsenet joutuvat vieläkin työskentelemään sellaisten säännösten alaisina, jotka juontavat juurensa ajalta, jolloin tämä parlamentti oli pelkästään jäsenvaltioiden parlamenttien jäsenistä koostuva parlamentaarikkokokous. Nyt tekeillä oleva hankkeemme ei ole mitään muuta kuin Euroopan parlamentin esieurooppalaisten työskentelyedellytysten saattamista eurooppalaiselle tasolle. Ne keskustelut, joita olemme asiasta käyneet, ovat osoittaneet jokaiselle, kuinka herkkiin alueisiin tällä toimenpiteellä koskettiin - alueisiin, jotka liittyvät sosiaaliseen tasoon ja elämäkerrallisiin olosuhteisiin, jopa mitä erilaisimpiin henkilökohtaisiin ja yksilöllisiin pakkotilanteisiin. Mistä saada voima tähän eurooppalaistumisen askeleeseen?
Se sanotaan sopimuksessa Euroopan unionista. Euroopan parlamentti koostuu yhteisöksi yhdistyneiden valtioiden kansojen edustajista. Emme ole yksinkertaisesti vain kansanedustajia vaan kansojen edustajia. Ellei joku tiedä, mitä se tarkoittaa, suosittelen hänelle, että hän tulee käymään vetoomusvaliokunnassa, missä hän voi nähdä, että emme edusta vain yhtä vaan kaikkia Euroopan unionin piiriin kuuluvia kansoja. Mutta samalla kertaa edustamme myös unionin kansalaisista koostuvaa kansaa, joka odottaa nyt edustajiltaan, että nämä ottavat nyt askeleen, jolla he osoittavat olevansa kansojen edustajia.

Van Dam
Arvoisa puhemies, neuvosto sitoutui jo yli 20 vuotta sitten laatimaan kaikkia parlamentin jäseniä koskevan ohjesäännön. Sitä ei saatu koskaan aikaan. Se ei ole itsessään niin vakavaa, koska yhteisön ohjesääntö voi ruokkia sellaista ajatusta, että parlamentti edustaa yhtä kansaa. Euroopan unioni kuitenkin koostuu rikkaasta eri kansallisuuksien kirjosta. Oma kansamme valitsee meidät, ja meidän tulee myös huolehtia kansallisista eduista.
Väliaikainen ratkaisu käyttää kansallisia palkkoja ja yhteisön suorittamia korvauksia ei ole kuitenkaan johtanut ehjään kokonaisuuteen. Kuvaa ovat hallinneet ylimitoitetut kulukorvaukset sekä varojen sopimaton käyttö ja jopa väärinkäyttö. Vaikka voi jo huolestuneena todeta, että tiedotusvälineet kiinnittävät vähemmän huomiota keskusteluihimme kuin korvauksiimme, on itsessään oikein, että ne paljastavat epätoivottavat ilmiöt.
Jotta saataisiin aikaan järkevä järjestelmä, on erityisen tärkeää tehdä loppu sellaisesta tilanteesta, että matkakulukorvaukset ovat huomattavasti korkeammat kuin todelliset kustannukset. Kilpailu lentoliikenteessä on aiheuttanut sen, että monissa tapauksissa on mahdollista lentää huomattavasti edullisemmin kuin täysihintaisella lipulla. Lyhyemmillä matkoilla, joilla voidaan käyttää nopeita rautatieyhteyksiä, Euroopan parlamentin jäsenet voivat lisäksi olla esimerkkinä ja käyttää lentokoneen sijasta junaa. On selvää, että sen täytyy olla korvauksen perustana. Korvausten auton käytöstä tulee perustua objektiivisesti vahvistettuihin kokonaiskustannuksiin, jotka aiheutuvat hyvän ja turvallisen auton, kuten virka-auton, käytöstä.
Arvoisa puhemies, olemme ehdottaneet jo vuosien ajan, että todellisia kustannuksia enempää ei saisi missään tapauksessa korvata. Esittelijän ehdotukset tarjoavat nyt tätä varten johdonmukaisen kokonaisuuden. Me kannattamme sitä sekä tarkistuksia, joilla pyritään asiallisiin ja kulut kattaviin korvauksiin. Emme kannata tarkistuksia, joilla pyritään vääristämään järjestelmää uudelleen.
Kuukausipalkka on aivan toisenlainen ongelma. Sääntönä on, että jokainen Euroopan parlamentin jäsen saa samaa palkkaa kuin hänen kansallisen parlamenttinsa jäsenet. Alankomaalaisena minusta on muuten kyseenalaista, että kansallinen parlamentti on päättänyt maksaa alankomaalaisille Euroopan parlamentin jäsenille eri palkkaa kuin omille jäsenilleen. Alankomaissa sovelletaan noin 1 000 ecun palkanalennusta kuukaudessa. On todennäköistä, että Alankomaat rikkoo tällä perustamissopimusta.
Yhdenmukainen palkkaus ei ole meille ensisijainen asia, kun ajatellaan kansallista mandaattiamme, vaikka palkkojen erot, joita esittelijä on kuvannut, eri jäsenvaltioiden välillä ovat valtavat ja vaikeasti puolusteltavissa. Oletan kuitenkin, että niissä jäsenvaltioissa, joissa parlamentin jäsenyydestä maksetaan hyvin matalaa palkkaa, sitä ei mahdollisesti katsota kokopäiväiseksi työksi. Tehtävänsä vakavasti ottavan Euroopan parlamentin jäsenen työ on kuitenkin enemmän kuin kokopäiväinen. Saattaa olla mahdollista, että missään maassa ei olla lähelläkään 45 kokousviikkoa vuodessa. Mielestäni näin ollen myös Euroopan parlamentin jäsenyyden lisäksi otettavat muut poliittiset luottamustehtävät ovat ristiriidassa tämän työkuorman kanssa.
Yhteenvetona voin sanoa, että kannatan I-EDN-ryhmän tarkistuksia. Jos niitä ei hyväksytä, valitsemme toiseksi parhaana vaihtoehtona ne tarkistukset, joilla pyritään säästöihin, ja esittelijän linjan, sillä hän on tehnyt kunnioitettavan yrityksen päästä pois tästä ampiaispesästä.

Anastassopoulos
Arvoisa puhemies, niin kovin monen vuoden jälkeen olemme päässeet tänä iltana keskustelemaan Rothleyn mietinnöstä. Toivon sydämestäni, että pääsemme johonkin lopputulokseen.
Euroopan parlamentin jäsenten yhtäläinen asema on vihdoinkin saatava säädetyksi. Eräät meistä ovat näinä vuosina jatkuvasti taistelleet tämän kehityksen puolesta. Syyt ovat olleet hyvin yksinkertaisia. Yhtäläinen asema lopettaisi Euroopan parlamentin jäsenten välisen epätasa-arvon. Keskeistä periaatetta samasta työstä saatavasta yhtäläisestä palkasta on loukattu, ja sitä loukataan edelleen Euroopan parlamentin tiloissa, ja yrityksemme saada aikaan jonkinlainen tasapaino on luonut meille muita ongelmia, me olemme menettäneet uskottavuuttamme ja meitä vastaan on tehty ilkeitä hyökkäyksiä. Tarve ratkaisuihin, jotka eivät aiheuttaisi vakavia haittoja, oli varsin voimakas.
Näiden syiden vuoksi Euroopan parlamentin puhemiehistö Egon Klepschin kaudella esittelijänään silloinen kvestorikollegion puhemies, belgialainen sosialisti Ernest Glynn, sekä allekirjoittanut pyysi neuvostoa säätämään yhtenäisen ohjesäännön ja esitti, että Euroopan parlamentin jäsenet rinnastettaisiin Euroopan tuomareihin, kuten on tapahtunut useissa Euroopan yhteisön jäsenvaltioissa. Neuvosto ei hyväksynyt esitystä, ja siitä syystä asia jäi pöydälle. Viime vuonna sitten nykyisen puhemiehen herra Gil-Roblesin aloitteesta asia lisättiin Amsterdamin sopimuksen vahvistamisen yhteydessä käsiteltäväksi, jotta ottaisimme ongelman rohkeasti uudestaan esille.
David Martinin työryhmän yhteenvedon jälkeen herra Willi Rothleyn mietintö yrittää tarjota ratkaisuja. Kunnioitettu saksalainen kollega on nähnyt paljon vaivaa muotoillakseen esityksiä, joista jotkin ovat hyvin omaperäisiä. Hän on työskennellyt todellakin kovassa paineessa ajallisesti, jotta voisimme esittää Wienin huippukokouksessa ensimmäisen luonnoksen. Uskon kuitenkin, että paineesta huolimatta mietinnön pitäisi olla vielä joustavampi, kun etsitään yleisiä ratkaisumalleja. Näin vakavassa asiassa minä en ole ainoa, joka on sitä mieltä, että me emme voi tehdä päätöksiä, jotka pohjautuvat muutaman satunnaisen äänen enemmistölle. Toivon, että huominen äänestys tuo mukanaan muutoksen tähän ilmiöön.
Yhtenäinen ohjesääntö on nopeasti säädettävä neuvoston suostumuksella. Arvoisa puhemies, jopa tällä viimeisellä hetkelläkin on kuitenkin maltettava tehdä muutamia asioita loppuun asti. Jotkut meistä ovat painineet yhtenäisen ohjesäännön puolesta jo vuosia, mutta emme ole milloinkaan asettaneet tavoitteeksemme yhtenäistä ohjesääntöä kaikin uhrauksin ja millä kustannuksilla hyvänsä. Sillä on olemassa raja, jonka taakse meillä ei ole enää mitään mieltä mennä; ei voida antaa minkäänlaista alennusta, ei suoda minkäänlaista antautumista. Kyseessä on arvokkuutemme suojeleminen, ja sitä ei voida asettaa kyseenalaiseksi. Neuvoston on ymmärrettävä se. Ei mikään tiedotusvälineiden pahanilkinen hyökkäys, jollaisia jotkut yrittävät orkestroida, saa meitä luopumaan tästä periaatteesta. Emme voi vaatia tasapainoa muiden yhteisön B2-luokkaan kuuluvien kustannuksella. Ja mikäli herra Rothley sallii, olemme eri mieltä hänen päättelyistään ja pidämme Euroopan kansanpuolueen tarkistuksen perusteluja parempana. Ei myöskään neuvoston pidä käsitellä tätä asiaa miten tahansa, minkälaisilla tekosyillä tahansa ja minkälaisilla perusteluilla tahansa. Olemme taistelleet Euroopan parlamentissa kauan ja olemme saaneet aikaan merkittäviä muutoksia viime vuosina, koska uskomme perustavien muutosten tarpeellisuuteen. Emme tee sitä useinkin pahantahtoisten tiedotusvälineiden hyökkäysten painostamana.
Uskon, että meidän on demokraattisena järjestönä osoitettava erityistä herkkyyttä hyvää kritiikkiä kohtaan. Samalla tavalla meidän on kuitenkin halveksittava hyökkäyksiä, jotka herättävät Euroopan vastaisia tunteita ja pyrkivät huonontamaan Euroopan parlamentin ja muiden toimielinten mainetta. Se, että meitä pelotellaan, ei saa horjuttaa meitä emmekä saa peittää murhettamme siitä, että muutamat harvat kollegamme ovat osallisina tietyissä näistä hyökkäyksistä syyttäen demagogisesti kollegoitaan ja asettaen itsensä ainoiksi lahjomattomiksi varmistaakseen oman uudelleenvalintansa.
Haluamme yhtenäisen ohjesäännön, arvoisa puhemies. Emme kuitenkaan halua alentavaa yhteistä ohjesääntöä, jolla hyökätään arvokkuutemme kimppuun. Olemme valmiita jatkamaan taisteluamme tältä pohjalta väsymättä.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, meidät on valittu tämän parlamentin jäseniksi kotimaidemme vaalipiireistä, joiden valitsijoita me edustamme. Sen vuoksi ei mielestäni ole tarvetta korvata kansallisia sääntöjä yleisistä ehdoista yhteisellä ohjesäännöllä.
Perusteltaessa tätä ehdotusta on tapana esittää, että meillä on oltava yhteiset ehdot, esimerkiksi yhtäläinen palkka. Ehdotus merkitsee kuitenkin, että ehdot pysyvät jatkossakin erilaisina. Sen vuoksi useat meistä saavat huomattavan palkankorotuksen, mikä on täysin aiheetonta. Ei ole mitään syytä, että meidän pitäisi saada kansallisten parlamenttien jäseniä korkeampaa palkkaa.
Vieläkin käsittämättömämpi on ehdotus, jonka mukaan meihin kohdistuvan erityisen EU: n tasolla tapahtuvan verotuksen on oltava erittäin alhainen. Meidän, kuten muidenkin suurituloisten, on maksettava veroa sinne, missä asumme ja elämme. Toivon, ettei kukaan, joka äänestää EU: n tasolla tapahtuvan verotuksen puolesta vastusta verojen polkemista muissa yhteyksissä. Mitä muutakaan tämä ehdotus voisi tarkoittaa kuin sitä, että myönnämme omalle erittäin etuoikeutetulle ryhmällemme lisää etuja?

Lindholm
Arvoisa puhemies, EU on perustamissopimuksen mukaan 15 itsenäisen jäsenmaan välistä yhteistä toimintaa. Euroopan parlamentin jäsenet edustavat ainoastaan jäsenmaidensa edustajia. On itsestään selvää, että palkan taso määräytyy jäsenmaissa kansallisten sääntöjen mukaan ja on itsestään selvää, että veroja maksetaan sinne, missä kukin asuu ja elää, vaikka olisikin parlamentin jäsen.
Mietinnön kannalta on kuitenkin tärkeää, että toimielinmuutokset, jotka tapahtuisivat tämän ohjesäännön nojalla, merkitsisivät, että jäsenistä tulisi valitsijoista ja kansallisista parlamenteista riippumattomia ja se tekisi meistä eräänlaisia satelliitteja. Eikö jäsenten keskuudessa vallitseva tyytymättömyys palkkojen osalta ole vain yksinkertaista tietyltä suunnalta tullutta kateutta? Eihän meistä kukaan näe nälkää! Tällä tyytymättömyydellä halutaan puolustella tämän poliittisen ohjelman läpivieminen, joka merkitsisi sitä, että EU sääntelisi korkeampaa palkkaa, veroja ja eläkkeitä.
Matkakulujen korvauksien ja niihin kohdistuneen arvostelun osalta voidaan sanoa, että se asia olisi voitu korjata jo kauan sitten, jos parlamentin puhemiehistö olisi niin halunnut.

Mosiek-Urbahn
Arvoisa puhemies, hyvät naiset ja herrat, esittelijä on tarttunut haasteeseen ja halunnut lähteä ratkaisemaan ongelmaa, eikä vain halunnut päästä ongelmasta eroon. Hän esitteli oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevälle valiokunnalle syyskuussa työasiakirjan muodossa luettelon aiheista, joita oli määrä selvitellä hänen ulkopuoliselta taholta tilaamassaan tutkimuksessa, joka koski Euroopan parlamentin jäsenten tehtävien arviointia. Tutkimuksen tulosten piti olla valmiina kolme kuukautta Amsterdamin sopimuksen solmimisen, toisin sanoen ratifioinnin, jälkeen. Tänään ei ole kulunut vielä kolmea kuukautta kyseisen työasiakirjan esittämisestä. Meillä ei tosin ole vielä tutkimustakaan, mutta sen sijaan haluamme jo nyt päättää monimutkaisesta ohjesäännöstä ja vielä niin, ettemme voi olla lainkaan varmoja siitä, tuleeko Amsterdamin sopimus, joka vasta tarjoaa sille oikeusperustan, yleensäkään voimaan vielä ennen istuntokauden päättymistä ensi vuoden toukokuussa.
Olen esittänyt keskustelun kuluessa useaan otteeseen vastalauseeni tätä pikamenettelyä kohtaan. Tuloksetta! Olen itsekin siinä mukana, mutta en voi välttyä siltä tunteelta, siltä vakaalta käsitykseltä, että emme ratkaise nyt ongelmaa vaan haluamme vain päästä siitä eroon. Suurin mahdollinen avoimuus kaikissa ohjesääntöön liittyvissä järjestelyissä, tämä on ollut johtava periaatteemme. Herra Fabre-Aubrespy puhuikin jo tästä. Ajankohta, eli mietinnön käsittelylle Euroopan parlamentissa valittu päivän- tai paremminkin sanottuna yönhetki, jolloin suljetaan julkisuus ikään kuin automaattisesti pois, kertoo tästä hyvin paljon. Vastaako tämä käsityksiämme avoimuudesta vai pitäisikö lapsi kenties saattaa maailmaan salassa? Tässäkin näen vain, että emme halua ratkaista ongelmaa vaan oikeastaan vain päästä siitä eroon.
Kaikesta huolimatta tunnustan täysin rajoituksetta, että koko yhteisön laajuisella, eurooppalaisella ohjesäännöllä on suunnaton merkitys Euroopan parlamentin painoarvon kannalta. Se on hyvin selkeä edistysaskel, joka johtaa jälleen pienen matkaa kohti tiiviimpää yhdentymistä. Se vahvistaa ennen kaikkea Euroopan parlamentin demokraattista legitiimiyttä. Tulee kuitenkin olemaan tärkeää, että tällainen ohjesääntö hyväksytään selvällä enemmistöllä. On syytä pyrkiä ehdottomaan enemmistöön, sillä ei ole mitenkään ymmärrettävissä, että tyytyisimme pienempään enemmistöön, kun vaadimme samaan aikaan ehdotonta enemmistöä päätettäessä työjärjestyksen muutoksesta - etenkin kun muutos on niin merkityksetön.
En ymmärrä täysin, miksi esittelijä reagoi niin tunneperäisesti siihen muutamien kollegojen ehdotukseen, että palkkio määräytyisi tuomarin palkan pohjalta. Minun mielestäni oveluutta on ennen kaikkea se, että hän ehdottaa keskiarvoa. Se on varmasti keino, joka herättää vähiten vastustusta, mutta ennen kaikkea se on ovela keino. Minulle on ennen muuta tärkeää se, että kaiken päätteeksi saadaan aikaan asianmukainen ratkaisu, jonka pystymme selittämään kaikille - niin itsellemme kuin suurelle yleisöllekin. Mietinnön esittelijää haluaisin kiittää erikseen hänen uurastuksestaan kohti tällaisen päämäärän saavuttamista. Hän on ansainnut kiitoksen ponnisteluistaan.

Palacio Vallelersundi
Arvoisa puhemies, mitä tahansa mietintöä tai mitä tahansa säädöstä käsitellessään parlamentin on otettava huomioon se, että edustamme Euroopan kansalaisia ja olemme lisäksi lainsäätäjiä. Meillä on Euroopan kansalaisten edustajina velvoitteita kansalaisiamme kohtaan. Meidän on lainsäätäjinä saatava aikaan hyvä säädös, joka on oikeudellisesti asianmukainen ja laadukas.
Ensimmäinen mainitsemistani velvoitteista sopii erityisesti tähän tapaukseen. On epäilemättä totta, että yleinen mielipide odottaa Euroopan parlamentin saavan aikaan sellaisen parlamentin jäsenten yhteisen ohjesäännön, joka perustuu kaikkien parlamentin jäsenten yhdenvertaisuuteen, ja lakkauttavan sellaiset järjestelmät, jotka ovat sinne historian kuluessa juurtuneet juuri eriarvoisuuden seurauksena.
Arvoisa puhemies, ensiksi on korostettava sitä, että esittelijällä on tätä ongelmaa käsitellessään ollut rohkeutta ja urheutta olla kätkeytymättä oikeudellisten asioiden taakse, tuon ohjesäännön tuomien moninaisten oikeuksien ja velvoitteiden taakse, ja lähteä taisteluun aseettomana, keskeistä ongelmaa päättäväisesti käsitellen.
Minun on sanottava, että olen puhunut paljon hänen kanssaan, mutta hänellä on ilman muuta ollut aina rakentava asenne, vaikkemme toisinaan ole päässeet yksimielisyyteen tietyistä oikeudellisista seikoista. Haluan antaa tunnustusta hänen osoittamalleen urheudelle.
Oikeudellisten asioiden osalta - aion keskittyä ensiksi niihin - on mainittu se, ettei Amsterdamin sopimus ole tullut voimaan. Se on totta, mutta mikään ei estä meitä Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa ajatellen - ja kuulun niihin, jotka luottavat ehdottomasti siihen, että niin tapahtuu, ja ellen luottaisi Amsterdamin sopimuksen voimaantuloon, asettaisin heti kyseenalaiseksi paitsi tämän myös monet muut mietinnöt - valmistelemasta yhdessä neuvoston kanssa ja sen ennusteiden mukaisesti menettelyn loppuunsaattamista.
Toiseksi on sanottu, että siirtymäjärjestelyt aiheuttavat eriarvoisuutta " siirtymäkauden siirtymäkautena" - herra Rothley puhui siitä - koska se tarjoaa mahdollisuuden siihen, että parlamentin jäsenillä on ensi vaalikaudella erilaiset järjestelyt. Arvoisa puhemies, olemme lainsäätäjiä ja tiedämme, että kaikissa merkittävissä lainsäädäntöuudistuksissa määrätään siirtymäjärjestelyistä, jotka poikkeavat täysin siitä, mitä on määrätty, ja tämä pätee kaikkiin oikeusjärjestelmiimme ja ilman muuta myös yhteisön oikeusjärjestelmään. Tässä mielessä ei siis voida arvostella herra Rothleyn näkemystä; hänen kanssaan voidaan olla enemmän tai vähemmän samaa mieltä, mutta tuo näkemys kuuluu kaikkiin suuriin lainsäädäntöuudistuksiin, jollainen tämäkin on.
Palkkojen keskiarvon osalta asetuin alusta alkaen kannattamaan tuota toimenpidettä. En syyttä vaan siksi, että, kuten aiemmin sanoin ja nyt toistan, en keksi parempaakaan ehdotusta. Olen tältä osin eri mieltä joidenkin kollegojen kanssa, joiden mielestä palkkaa pitäisi verrata korkea-arvoisen virkamiehen palkkaan. Minä en ole sitä mieltä.
Oikeudellisten asioiden osalta minulla on edelleen joitakin merkittäviä ja yksinomaan teknisiä mielipide-eroja esittelijän kanssa. Toivotan hänelle niiltä osin onnea neuvoston kanssa käytävissä neuvotteluissa. Mielestäni on joitakin sellaisia asioita, joita voitaisiin oikeudelliselta kannalta parantaa, ja toivon tarkistusten parantavan niitä.
Arvoisa puhemies, haluan lopettaa niin kuin aloitinkin: tuomalla julki ihailuni ja kiitollisuuteni esittelijää kohtaan hänen tekemästään työstä.

Maij-Weggen
Arvoisa puhemies, Euroopan parlamentin jäsenten saamien korvausten ja tulojen ympärillä syntyneen kohun jälkeen huomisesta näyttää tulevan myönteinen päivä. Nyt 20 vuoden jälkeen näyttää lopultakin siltä, että kaikille Euroopan parlamentin jäsenille saadaan sama palkka heidän kansallisuudestaan riippumatta sekä kunnollinen kulukorvausjärjestelmä ilman väärinkäytösten riskejä, mikä oli aikaisemmin mahdotonta. Tämä on myönteinen asia, koska erisuuruiset palkat ja korvausten väärinkäyttö ovat myrkyttäneet ilmapiiriä parlamentissa ja sen ympärillä.
Haluaisin tässä yhteydessä kiittää sydämellisesti kollega Rothleya, joka on hoitanut loistavasti mutkikkaan tehtävänsä yhdenmukaisen ohjesäännön aikaansaamiseksi. Haluaisin myös yhtyä rouva Greenin herra Gil-Roblesille ja entiselle puhemiehelle, herra Hänschille, osoittamiin kiitoksiin. He - eikä kukaan muu - panivat tämän asian alulle, ja ehkä ajatellaan, että sen tekivät jotkut muut parlamentin jäsenet, mutta juuri he sen tekivät, ja he myös ansaitsevat suurkiitokset.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita, ettenkö haluaisi tehdä Alankomaiden kristillisdemokraattien nimissä joitakin huomautuksia, koska haluamme tehdä muutamia linjauksia ryhmässämme pidetyn vapaan äänestyksen perusteella. Me kannatamme ehdotusta yhdenmukaisesta palkkauksesta, jonka perustana on nykyisten kansallisten palkkojen keskiarvo. Me pidämme tätä periaatetta parempana kuin vanhaa ehdotusta, jossa oli perustana tietty prosenttiosuus yhteisöjen tuomioistuimen tuomarin palkasta. Näin ollen me kannatamme herra Rothleya.
Olemme samaa mieltä siitä mahdollisuudesta, että jo vuosia parlamentin jäseninä olleisiin voitaisiin soveltaa vanhaa järjestelmää vielä viiden vuoden ajan. Se on mielestämme järkevä tapa käsitellä vanhaa järjestelmää. Meidän mielestämme on myös hyvä, että vapaaehtoinen täydentävä eläkevakuutus puretaan. Tapahtuuko tämä vuonna 1999 vai 2004, on henkilökohtainen valinta, mutta on hyvä, että järjestelmä ei jatku turhan pitkään.
Mitä verotukseen tulee, valitsemme yhteisön verotuksen yhteisön järjestelmässä ja kansallisen verotuksen kansallisissa järjestelmissä.
Lopuksi sanoisin matkakorvausten osalta, että olemme aina kannattaneet selkeää matkakulujen ja muiden kulujen korvausjärjestelmää. Olemme iloisia siitä, että nyt lopultakin saadaan aikaan hyvä järjestelmä.
Huomenna on tärkeä päivä, ja toivon sydämestäni, että Rothleyn mietintö hyväksytään suurella enemmistöllä, jotta voimme lopultakin panna pisteen näille ikäville keskusteluille.

Florio
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, jo 20 vuoden ajan on jäsenten ohjesäännön puuttuminen tiedostettu - kuten monet kollegat ovat maininneet - ja sitä koskeva ehdotus on siksi tervetullut. Vaikka annankin tunnustusta herra Rothleyn huomattavalle vaivannäölle, ei ehdotus kuitenkaan mielestäni ole tyydyttävä, sillä siinä sekoitetaan parlamentin jäsenen asemaa koskeva kysymys - laaja ja monimutkainen ongelma, johon oikeudet ja vastuu liittyvät - työstä maksettavaan korvaukseen. Tämä on äärimmäisen rajoittavaa, eikä sillä tietääkseni ole edeltäjiä parlamentin jäseniä koskevissa asetuksissa missään osassa maailmaa. Lisäksi ehdotuksessa, vaikka se pääasiassa rajoittuukin taloudellisiin kysymyksiin, pyritään ratkaisemaan tämä ongelma laskemalla eri jäsenvaltioissa maksettavien korvausten keskiarvo.
Mielestäni olisi parempi suhteuttaa parlamentin jäsenelle maksettava palkkio muihin yhteisön virkoihin ja samalla parlamentin pitäisi pyrkiä yhdessä muiden toimielinten kanssa sitoutumaan yleiseen yhteisön kaikkien todellakin liian korkeiden palkkojen alentamiseen pyrkivään politiikkaan. Kuitenkaan tässä asiassa, jota minä ja muut kollegat olemme tuoneet esiin jo vuodesta 1995, ei mitään ole tehty eikä mitään aiota tehdä.
Toivon, että minulle lopuksi sallitaan viimeinen huomautus: ehdotetussa uudistuksessa ei puututa tämänhetkisen kyseenalaisen parlamentin jäsenten vapaaehtoisen eläkerahaston toimintaan, jota rahoitetaan pääasiassa julkisin varoin mutta jota hallitaan yksityisesti ja lievästikin sanoen suruttomasti. Ilmoitin tästä valitettavasta tilanteesta vuonna 1995, jolloin huomasin, kuinka rahasto toimi ja jätin sen yhdessä muiden kollegojen kanssa. Nyt olen pahoillani siitä, ettei tätä tilaisuutta ole käytetty itse rahaston lopettamiseen tai määrätty, että siihen osallistuvien edustajien on rahoitettava se kokonaan omasta pussistaan.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Florio.
Ennen keskustelun päättymistä herra Fabre-Aubrespy on pyytänyt minulta puheenvuoroa menettelyä koskevaa esitystä varten.

Fabre-Aubrespy
Arvoisa puhemies, puhun vain minuutin ajan työjärjestyksen 19 ja 22 artiklojen perusteella, joissa määritellään teidän tehtävänne istunnon puhemiehenä, samoin kuin puhemiehistön tehtävät.
Kuulin tämän keskustelun aikana, että virkamiehiä syytettiin, ja varapuhemies, herra Anastassopoulos, jolle puhuin asiasta - tästä syystä otan tämän esiin julkisesti - mainitsi, että parlamentin jäsenten palkkajärjestelmää sovitettaisiin mahdollisesti yhteen virkamiesten palkkajärjestelmän kanssa ja että tämä loukkaa parlamentin arvokkuutta.
Minun on sanottava teille, että tämä lausunto järkytti minua, ja minun on pyydettävä - puhemiehistön jäsenenä, joka on vastuussa parlamentin töiden hallinnon hoitamisesta - teitä välittämään virkamiehille jäsenten esittämät pohdinnat. On maita, joiden ministerien ja valtionpäämiehen palkka määritellään virkamiesten palkkojen perusteella. En kannata tätä järjestelmää, ja mielestäni on virkamiesten - jotka auttavat meitä, jotka ovat yleisen edun palveluksessa - halveksimista sanoa, että jäsenten palkkojen sovittaminen virkamiesten palkkoihin aiheuttaisi vahinkoa parlamentin arvokkuudelle.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Fabre-Aubrespy. Teidän sananne kirjataan sanatarkkoihin istuntoselostuksiin ja myös pöytäkirjaan.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Euro: ulkoinen edustaminen
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Hermanin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0439/98) ehdotuksesta neuvoston päätökseksi yhteisön edustamisesta kansainvälisellä tasolla talous- ja rahaliittoon liittyvissä asioissa (KOM(98)0637 - C4-0638/98-00/0785(COS)).
Esittelijä herra Hermanilla on ensiksi puheenvuoro.

Herman
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, kenen pitäisi puhua euron nimissä unionin ulkopuolella? Näyttää siltä, että tämä kiehtova kysymys, jonka parlamentti on jo useaan otteeseen ottanut esille, on ratkaistu sellaisella kompromissilla, johon on päästy eilen odottamatta parlamentin lausuntoa.
Kenen pitäisi puhua euron nimissä? Tietenkin keskuspankin puheenjohtajan, koska ei tule enää olemaan kuin yksi rahapolitiikka, ja tässä tapauksessa voidaan ihmetellä, mitä kansallisten pankkien johtajilla olisi tekemistä missään kansainvälisessä toimielimessä, koska kansallisilla pankeilla ei ole enää sananvaltaa. Mutta meillä on talous- ja rahaliitto. Kuka siis edustaa rahaliiton taloudellista puolta, kuka sopii parhaiten tehtävään? Neuvoston mukaan neuvoston puheenjohtaja, koska neuvosto pitää huolta talouspolitiikkojen yhteensovittamisesta.
Sallikaa meidän kyseenalaistaa tämä väite. Jos taloudellinen yhteensovittaminen riippuisi yksinomaan neuvostosta, taloudellista yhteensovittamista ei koskaan olisi. Ministerineuvoston ministerit puolustavat ensiksi kansallista politiikkaansa. Se on heidän tehtävänsä, heidät on valittu sitä varten, heille maksetaan siitä, kenelläkään ei ole kutsumusta puolustaa yhteistä etua. Se ei ole heidän tehtävänsä. Lisäksi neuvosto on toiminnaltaan epäsäännöllinen toimielin. Neuvoston puheenjohtaja nimitetään kuudeksi kuukaudeksi, ja perättäisissä puheenjohtajakausissa on suuria eroja. Juuri kun puheenjohtajalla on ollut tilaisuus tutustua asiakokonaisuuksiinsa ja saavuttaa tällä alalla tiettyä arvovaltaa, hänen on luovutettava paikkansa seuraajalleen, jonka on taas aloitettava oppiaikansa. Lopputulos on kauhea, kuten voidaan todeta tarkasteltaessa uudelleen aikaisempia kokemuksia, kun neuvoston puheenjohtaja edustaa unionia vaikeanpuoleisissa neuvotteluissa. Lopputulos on surkuteltava, kun komissio ei johda neuvotteluja, se on nähty Genevessä, se on nähty muualla, koska yhteisymmärrys saavutetaan neuvostossa hyvin usein pienimmän yhteisen nimittäjän perusteella.
Toiseksi neuvoston puheenjohtaja tekee hyvin usein todella vähäisen eron puheenjohtajan ja kansallisen vastuuhenkilön tehtäviensä välillä. Annan asiasta vain yhden esimerkin. Ecofin-neuvoston seuraavana puheenjohtajana on herra Oskar Lafontaine. Herra Lafontaine on tällä hetkellä hyvin tunnettu koko maailmassa tietyistä aiheista esittämiensä suhteellisen sopimattomien ja sopimattomaan aikaan esitettyjen lausuntojen vuoksi, jotka eivät mitenkään heijasta yhteistä kantaa. En halua syyttää herra Oskar Lafontainea skitsofreenisyydestä, mutta hänen puhuessaan Washingtonissa yhteisön nimissä ja hänen kielenkäyttönsä erotessa kohtalokkaasti hänen kielenkäytöstään Saksan talousministerinä, se ei lisää maailman suurten valtiovarainministerien ja talousmiesten luottamusta rahaliittoa kohtaan, eikä ainakaan sen uskottavuutta.
Tästä syystä minusta vaikuttaa siltä, että neuvoston kanta on tässä tapauksessa sopimaton. Se perustuu muodollisille rajoittuneille perusteille. Minusta vaikuttaa siltä, että olisi ollut hyödyllisempää tehdä komissiosta yhteisen edun edustaja, koska se on sen pysyvä ja institutionaalinen tehtävä. Komissiossa käsitellään lisäksi jatkuvasti asiakokonaisuutta. Pahoittelen siis suuresti sitä, että näitä järkeviä perusteita, jotka ovat sitä paitsi perustamissopimuksen perinteen mukaisia, ei ole hyväksytty ja että ollaan siirtymässä kohti sellaista kompromissia, jossa komissio saa pienen teknisen avustajan, tarkkailijan varaistuimen. Komissio on paikalla antamassa asiakirjoja puhuville ministereille, ei sen enempää.
Pahoittelen tätä päätöstä. Toivon, että realismi vie voiton, että kansainvälisen elämän jatkuvuus ja kovuus osoittaa, että parhaat tulokset saavutetaan lisäämällä komission valtaa tällä alalla.

Porto
Arvoisa puhemies, Maastrichtin sopimus jätti jälkeensä varsin epämääräisen tilanteen, joten on tärkeää, että Euroopan unionin asianmukainen edustaminen kansainvälisellä tasolla on nyt määritelty. Kollega Fernand Hermanin mietintö merkitsee sen vuoksi huomattavaa edistysaskelta tässä suhteessa.
Myöhemmin on luonnollisestikin vielä pohdittava, millaista strategiaa Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) suhteen on noudatettava. Rahaston säännöt mahdollistavat pelkästään kansallisen edustuksen, jossa yhteisö voi olla mukana vain siinä määrin kuin on ehdottoman välttämätöntä. Toisaalta tulevaisuudessa on syytä myös harkita, olisiko rahaston sääntöjä perusteltua muuttaa siten, että IMF voisi vaikuttaa budjettipolitiikkoihin, jotka säilyvät vastaisuudessakin valtioiden hallinnassa. Ei pidä unohtaa, että siten myös meidän osallistumisemme saisi nykyistä suuremman painoarvon.
Tiettyjen toimielinten tehtävään liittyvistä epäilyksistämme huolimatta meillä on joka tapauksessa aihetta tyytyväisyyteen sen osalta, että voimme luottaa yhteisön politiikkaan, joka kykenee joustavuutensa ansiosta takaamaan euron uskottavuuden ja vakauden ja siten estämään erilaiset iskut, joista aiheutuisi varsin kielteisiä seurauksia. Toivokaamme siis, että äskettäiset hallitusten vaihdokset, etenkin Saksassa tapahtunut vaihdos, johon kollega Herman hetki sitten viittasi, eivät johda tässä suhteessa sellaisiin muutoksiin, jotka perustuisivat epärealistisiin ja naiveihin kuvitelmiin helposti saavutettavasta kansansuosiosta.

Gallagher
Arvoisa puhemies, euron käyttöönotolla on suuri vaikutus paitsi EU: n kansalaisiin myös kansainväliseen raha- ja rahoitusjärjestelmään. Euron käyttöönotto antaa Euroopan yhteisölle rahapoliittista näkyvyyttä, joka vastaa sen taloudellista ja kaupallista vaikutusvaltaa maailmantaloudessa. Pahoittelen sitä, että tietyt Saksan uuden hallituksen jäsenet haluavat tehdä verokysymyksistä poliittisia vetonumeroita ja he ovat antaneet euroskeptikoille aihetta riemuun, kun tänä elintärkeänä aikana tarvitaan varmoja otteita ja yksimielisyyttä.
On ehdottoman tärkeää, että yhteisö puhuu yhdellä äänellä kansainvälisesti keskusteltaessa ja päätettäessä EMUun liittyvistä asioista. Tämä on liian vakava asia, jotta voisi sooloilla häiritsevästi ja eripuraa aiheuttavasti verotusasioissa, jotka kuuluvat selvästi yksimielisyyden ja kansallisten hallitusten alaan. On oltava yksi ääni ja yksi kanta. Ehdotuksessa neuvoston päätökseksi määrätään, että EMUun liittyvissä asioissa yhteisöä edustavat kansainvälisellä tasolla neuvosto ja Euroopan keskuspankki yhdessä komission kanssa. Jokaisella näistä toimielimistä on oma erityinen kilpailukykynsä. Euron käyttöönotosta aiheutuvat muutokset vaikuttavat yhteisön edustamiseen kansainvälisellä tasolla.
Voimme puoltaa ehdotusta neuvoston päätökseksi, mutta ryhmäni mielestä se ei ole järkevä. Kannatamme komission roolia herra Hermanin ehdotusten mukaisesti. Euron käyttöönotto on miltei käsillä, ja on tärkeää, että me puhumme yhdellä äänellä ja että kansainvälisellä tasolla on jatkuvuutta, kuten herra Herman suosittelee.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, haluaisin tukea erittäin painokkaasti esittelijän näkemystä, koska myös puolueryhmämme pitää sydämen asianaan eikä pelkästään tarkoituksen ja hengen mukaisena sitä, että voimme nähdä Euroopan unioniamme edustettavan asianmukaisesti. Sen vuoksi on täysin oikein, että kansainvälisissä rahoituselimissä Euroopan unionia ei edusta pelkästään Euroopan keskuspankki, ei pelkästään euro-11neuvosto, vaan myös Euroopan unionin komissio. Komission tehtävänä on toimia integraation moottorina. Sen tehtävänä on toimia sopimusten valvojana. Sen vuoksi maailman rahoitusjärjestelmää on säänneltävä aivan samalla tavoin kuin maailman kauppajärjestelmää. Euroopan unionin komission täytyy hoitaa tässä oma erityinen ja korostunut roolinsa.
Tästä syystä talousministerineuvoston eilistä päätöstä on pidettävä aivan poikkeuksellisen valitettavana. Se ei myöskään viitoita suuntaa eteenpäin, vastaisuudessa tehtäville päätöksille, koska ei voida taata, että Euroopan unioni tosiaankin puhuisi - ja jos se toimii vain rahaliiton muodossa - aina yhdellä äänellä. Tätä on kuitenkin pidettävä tavoitteenamme. Olemme saaneet maksaa Euroopan unionin piirissä katkerasti siitä, että se ei ole maailmankaupan neuvotteluissa puhunut yhdellä äänellä. Juuri maailman rahoitusjärjestelmää koskevissa kysymyksissä näin on kuitenkin oltava. Demokraattisista ja integraatiopoliittisista syistä olisi mitä suurimmassa määrin syytä noudattaa herra Hermanin, mietinnön esittelijän, ehdotusta ja antaa Euroopan unionin komissiolle sille kuuluva paikkansa eikä mitään kakkospaikkaa Euroopan unionin eikä myöskään euro-11-alueen edustamisessa.

Paisley
Arvoisa puhemies, olin eilisiltana Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuoneessa kuuntelemassa Yhdistyneen kuningaskunnan ja Pohjois-Irlannin hallituksen ministeriä. Hän sanoi aivan suoraan, että hänen hallituksensa torjuisi kaikki yritykset poistaa verotusta koskeva veto-oikeus. Olemme kuulleet Ranskan ja Saksan edustajien sanovan tällä viikolla selvästi, että ne haluavat poistaa veto-oikeuden, ja olemme nyt törmäyskurssilla. Tämä ei voi auttaa talouttamme etenkään, kun siihen kohdistuu yhä enemmän paineita. Se, mitä Kaukoidässä on tapahtunut, voisi tapahtua huomenna jossakin muualla, jopa Amerikan yhdysvalloissa ja Euroopassa. Olemme nyt törmäyskurssilla. Haluaisin sanoa selvästi, että olen aina ollut sitä mieltä, että tämän unionin tulevaisuus on suvereenien kansallisvaltioiden yhteistyössä eikä kansallisvaltioiden liittämisessä yhdeksi kansainväliseksi suurvaltioksi.

Metten
Arvoisa puhemies, euro-11-neuvosto perustettiin 12 kuukautta sitten epäviralliseksi elimeksi, joka ei itse asiassa ollut vastuussa kenellekään ja joka ei näin ollen voinut tehdä mitään muodollisia päätöksiä. Nyt tilanne on jo sellainen, että euro-11-neuvoston puheenjohtaja on menossa edustamaan euroaluetta G7-ryhmässä, IMF: ssä ja eri maihin lähtevissä valtuuskunnissa. Tänään ei anneta ohimennen pelkästään kovaa sysäystä kahden nopeuden periaatteelle, jonka me haluamme poistaa Amsterdamin sopimuksesta Schengenin sopimuksen avulla, vaan mikä vielä tärkeämpää, näemme esitettävän hallitusten välistä mallia, johon sisältyy pisimmälle menevä yhteisön askel ensimmäisessä pilarissa. Toisessa pilarissa yritämme lopultakin antaa " herra tai rouva YUTP: n" avulla unionin ulkopolitiikalle yhdet kasvot ja yhden äänen. Samalla emme anna talous- ja rahaliiton ulkoista edustamista komissiolle, joka on perustamissopimusten vartija ja toimeenpanija, vaan puolivuosittain vaihtuvalle euro-11-neuvoston puheenjohtajalle, joka edustaa hallitusten välistä elintä, jota ei ole virallisesti olemassa ja joka on täysin valvonnan ulkopuolella.
Hyvät naiset ja herrat, tässä on jotain perusteellisesti vialla. EMU suistuu tässä raiteilta jo ennen kuin se on perustettu. Tässä kostautuu se, että unionissa on jätetty liikaa päätöksiä kapeakatseisten valtiovarainministerien tehtäväksi, mihin rahapoliittisen komitean vielä suljetummat piirit ovat yllyttäneet. Yksi euroalue tarvitsee yhden edustajan. Henry Kissingerin pyyntöä yhdestä Euroopan puhelinnumerosta ei täytetä puolen vuoden välein vaihtuvalla puheenjohtajuudella. Käytännössä amerikkalaiset soittavat joko talous- ja rahoituskomitean pysyvälle puheenjohtajalle tai yhdelle G7-ryhmän pysyvistä jäsenistä, ilman että he edes tietävät kenen nimissä nämä saattavat puhua. Jos euroalue ottaa vakavissaan velvoitteensa vastuulliseen toimintaan, puhelinnumeron täytyy olla Euroopan komission puhelinnumero. Eurooppalaisen koordinoinnin pitäisi alkaa mahdollisimman pikaisesti, jotta Eurooppa voisi tosiaan puhua yhdellä äänellä.
Komission ei pitäisi suostua Ecofin-neuvoston nykyisiin ehdotuksiin, joiden mukaan komissio voisi avustaa euro-11neuvoston puheenjohtajaa. Ecofin-neuvoston täytyy myös peruuttaa ehdotuksensa. Kukaan ei voi edustaa Euroopan unionia nykyisessä G7-ryhmässä. On parempi lakkauttaa se ja aloittaa puhtaalta pöydältä G3-ryhmässä.

De Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, kiitän parlamenttianne siitä, että se on kirjannut tämän kohdan päivän esityslistalle. Asia tulee sopivaan aikaan, toisin sanoen juuri neuvoston päätöksen jälkeen, ja yllätän ehkä teidät, mutta haluan kiittää Euroopan parlamenttia, joka on myötävaikuttanut hyödyllisesti komission ehdotukseen ja tukenut sitä ja joka on laajalti myötävaikuttanut siihen, että eilinen talous- ja valtiovarainministerien kokous oli menestys. Palaan tähän hetken kuluttua. Mutta komissio on teille tästä joka tapauksessa kiitollinen.
Eilen saavutettu yhteisymmärrys on tyydyttävä. Kyse on poliittisesta sopimuksesta. Siinä hyväksytään perustaltaan komission ehdotus, joka koskee euron ulkoisen edustamisen yhteisöllisyyttä. Edustuksesta tulee kolmikantainen. Ennen kuin selitän teille yksityiskohtaisesti tämän sopimuksen sisällön ja menettelyt, sallinette minun muistuttaa mieliinne sen tavoitteet. Tavoitteet ja panos ovat merkittävät, koska eurolle on annettava ääni, jotta yhteisö voisi olla mukana kansainvälisellä rahanäyttämöllä puolustaakseen etujaan, osallistuakseen kriisien hallintaan ja niiden ehkäisemiseen ja, yleisemmin, mukauttaakseen kansainvälistä rahajärjestelmää. Euron myötä Euroopasta tulee todellinen osa rahataloutta. Euroopasta tulee myös osa kansainvälistä näyttämöä, mikä vastaa enemmän sen taloudellista merkitystä.
Puhukaamme sopimuksen menettelyistä. Se on ensinnäkin hyvä sopimus, ja haluaisin sanoa niille, jotka ovat ilmaisseet epäilyksensä, että pyrittäessä tällä alalla liialliseen täydellisyyteen pilataan koko asia. Kyse on siirtymävaiheen sopimuksesta, realistisesta sopimuksesta, sopimuksesta, joka on tehty ennen tammikuun 31. päivää, toisin sanoen ennen euron käyttöönottoa, mikä ei ollut vielä läheskään varmaa muutama päivä sitten. Minusta näyttää siltä, että on korostettava kahta tärkeää näkökulmaa. Ensimmäinen on unionin yhteisen kannan määrittely. Unionin yhteinen kanta määritellään ennen jokaista kansainvälistä kokousta sovittamalla jäsenvaltioiden kannat yhteen euro-11-neuvoston puheenjohtajan johdolla, mikä on normaali tapa; tämä yhteensovittaminen voi sitä paitsi tapahtua hyvin nopeasti, koska komissiota on pyydetty asennuttamaan videokonferenssijärjestelmä komission, keskuspankin ja valtiovarainministerien välille.
Lisään, että talous- ja rahakomitea valmistelee nämä päätökset, nämä neuvoston kannanotot, toisin sanoen komission myötävaikutuksella tai ehdotuksen perusteella ennen jokaista suurta kansainvälistä tapaamista. Olemme siis varmoja siitä, että Euroopan unioni ja euroalue ovat muodostaneet kantansa jonkin tapahtuman tai määräajan yhteydessä.
Toiseksi yhteisön edustamisesta. Määritellyn edustamisen myötä Eurooppa voi puhua yhteen ääneen asianomaisten toimielinten toimivaltuuksia kunnioittaen. On sekä taloudellinen että rahataloudellinen näkökulma. On normaalia, että tämä ääni käyttää useita äänijänteitä ilmaistakseen itseään, mikä on sitä paitsi viime joulukuussa pidettyyn Eurooppa-neuvostoon osallistuneiden valtioiden ja hallitusten päämiesten tahdon mukaista. Eilisessä sopimuksessa annetaan tehtävä neuvostolle, keskuspankille ja komissiolle. Kyse on kolmikantaisesta edustamisesta. Esittelijänne korosti sitä. Sitä ei voida purkaa, mutta se on myös välttämätön talous- ja rahaliiton sekä euron hyvälle toiminnalle.
Ollaksemme tarkempia ja voidaksemme kenties hälventää joitakin väärinkäsityksiä, jotka ovat voineet syntyä lehdistössä eilen esitetyistä lausunnoista, sallinette erään sellaisen henkilön, joka on osallistunut neuvotteluihin alusta loppuun kertovan teille tarkasti, mistä on päätetty konkreettisesti kolmessa tapauksessa. Aion käsitellä vain kolmea tapausta. Ensinnäkin virallisia toimielimiä, kuten G7: ää tai G10: tä. Komission ehdotuksen mukaisesti on päätetty, että euro-11-neuvoston puheenjohtaja, Euroopan keskuspankin puheenjohtaja ja komission toimivaltainen jäsen edustavat neuvostoa. Nämä kolme kuuluvat yhteisön valtuuskuntaan. Kyse ei ole siitä, että komissiolla olisi vain varaistuin. Ette löydä mistään sopimuksen kohdasta ilmaisua tekninen avustaja, joka olisi komissiolle annettu tehtävä. Komissio on paikalla antaakseen apuaan, tukeaan normaalilla tavalla, ollakseen hyödyllinen ja tehokas. Ja voitte luottaa siihen, hyvä esittelijä, että komissio on käytettävissä ja halukas esittämään tätä osaa.
Lopuksi, jotta edustamisen jatkuvuus saadaan taattua ottaen huomioon puheenjohtajakausien kierto, G7-ryhmän jäsenvaltion ministeri antaa tukensa euro-11-neuvoston puheenjohtajalle.
Mitä kansainvälisiin virallisiin järjestöihin tulee - käsittelen Kansainvälisen valuuttarahaston tapausta muuten kuin nykyisten määräysten osalta, joissa komissiolle annetaan jo tarkkailijan asema väliaikaiskomiteassa - sopimuksessa määrätään EKP: lle tarkkailijan asema väliaikaiskomiteassa ja hallintokomiteassa samoin kuin siitä, että euro-11-neuvostoa edustava johtokunnan jäsen ilmaisee yhteiset kannat hallintoneuvostossa komission edustajan avustamana. Tämä tarkoittaa hyvin konkreettisesti sitä, että komissio saa kaikki tarpeelliset tiedot voidakseen esittää osansa, erityisesti monenvälisessä valvonnassa.
Lopuksi, mitä kahdenvälisiin tehtäviin tulee, euro-11-neuvoston tai Ecofin-neuvoston puheenjohtaja määrittelee näiden tehtävien menettelyt, ja tämän on oltava tapauskohtaista; luulen, että se on ehdottoman järkevää.
Kun valtioiden ja hallitusten päämiehet ovat hyväksyneet nämä määräykset, ne tekevät komission ehdotuksen pohjalta 109 artiklan 4 kohdan mukaisen päätöksen ja määräyksistä keskustellaan asianomaisten kolmansien maiden kanssa. Tältä osin haluaisin tiedottaa teille, että komission puheenjohtaja Jacques Santer on jo nyt tehnyt tiettäväksi, että koska 18. joulukuuta pidetään Euroopan ja Yhdysvaltain välinen huippukokous, hänen kuuluisi puhua asiasta neuvoston puheenjohtajan, eli kansleri Kliman, kanssa amerikkalaisille.
Lopuksi luulen, että tämän sopimuksen merkitystä on korostettava, sitä, että se on siirtymävaiheen sopimus. Pahoittelen suuresti sitä, että meitä ei ole 15: tä ottamassa euroa käyttöön, meitä on vain 11. Pahoittelen suuresti sitä, ettei ole mahdollista muuttaa muutamassa viikossa Kansainvälisen valuuttarahaston perussääntöä. Tämä sopimus on kuitenkin myönteinen sopimus, tosin siirtymävaiheen sopimus, mutta jo sellainen sopimus, jonka avulla voimme käynnistää talous- ja rahaliiton toiminnan mahdollisimman suotuisissa oloissa 1. tammikuuta. Ja voin vakuuttaa teille, että mitä komissioon tulee, se pitää teidät tiiviisti ajan tasalla, kuten aina, keskustelujen kehittymisestä ja euroon liittyvien kansainvälisten näkökulmien kehittymisestä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra de Silguy.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.

Maailman raha- ja talouskriisit
Puhemies
Esityslistalla on seuraavana Randzio-Plathin laatima talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietintö (A4-0441/98) maailman raha- ja talouskriiseistä ja niiden vaikutuksista Euroopan unionin talouteen.
Esittelijä rouva Randzio-Plathilla on ensiksi puheenvuoro.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, talous- ja rahakriisit ovat tehneet etenkin tälle vanhalle Euroopan maanosalle, Euroopan unionille, selväksi sen, että on välttämätöntä saada aikaan uusi maailmanrakenne. Bretton Woods -toimielimet ovat jo yli 54 vuotta vanhoja; niitä ei ole luotu vastaamaan maailmanlaajuistumisen haasteisiin. Sen vuoksi tarvitaan uutta maailmantalouden rakennetta, jonka luominen on aloitettava ennen muuta Kansainvälisen valuuttarahaston uudistamisesta. Sen välivaiheen komitea on neuvoa-antavana ja hallinnollisena elimenä vanhentunut ja se on korvattava poliittisella neuvostolla. Tämä institutionaalinen uudistus on ehdottoman tärkeä, sillä tarvitsemme poliittisen neuvoston, joka tekee päätöksiä, ottaa itse vastuun rahoituspäätöksistä eikä virhearvioinneissa vyörytä tätä vastuuta virkailijoiden kannettavaksi.
Haluamme, että myös raha-asioita koskevista päätöksistä kannetaan poliittinen vastuu. Lisäksi olen myös sitä mieltä, että Kansainvälisen valuuttarahaston, Kansainvälisen järjestelypankin, Maailmanpankin, samoin kuin Maailman kauppajärjestönkin, on tehtävä keskenään tiiviimpää ja paremmin yhteensovitettua yhteistyötä. Tarvitsemme tässä siis instituutioiden uudistamista eivätkä tästä uudistuksesta jää varmasti ulkopuolelle myöskään G7-neuvottelukierrokset. Kaikki maailmanjärjestöthän eivät viime kädessä osallistu G7-tapaamisiin. Olemme saaneet karvaasti kokea, ettei ole hyväksi, mikäli kriisien ratkaisemiseen ei oteta todella mukaan myös kriisin kohteeksi joutuneita alueita. Tämän vuoksi olisi harkittava, eikö YK: n piirissä toimiva taloudellinen turvallisuusneuvosto voisi olla ratkaisu kaikkien maailman alueiden edustusta koskevaan kysymykseen ja korostaisi samalla sitä, että turvallisuus tarkoittaa nykyään ennen kaikkea taloudellista ja sosiaalista turvallisuutta.
Tällöin ei tietenkään saa aliarvioida jo olemassa olevien instituutioiden uudistamista. Samalla myös Kansainvälisen valuuttarahaston työskentelytapaa on muutettava. Tähän asti asetetut ehdot ja niiden kaavamaiset sovellutukset ovat johtaneet pikemmin kriisien kärjistymiseen kuin niiden ehkäisemiseen tai voittamiseen. Kiistatta on kuitenkin myös sanottava: työskentelytapojen uudistus on mitalin yksi puoli, mutta ennen kaikkea tärkeää on se, että Kansainvälisellä valuuttarahastolla on käytettävissään järkevä rahoitusvarustus. G7-maiden viime päätökset näyttävät oikeaa suuntaa, mutta mielestäni emme ole löytäneet vielä tähän päivään mennessä Kansainvälisen valuuttarahaston työskentelytavoille emmekä myöskään sen rahoitusvarustukselle sopivaa muotoa.
Myös Kansainvälistä valuuttarahastoa koskevat säännöt on muotoiltava paremmiksi, niitä on muutettava ja hyödynnettävä paremmin, niin että avun antaminen likviditeettiongelmissa, jotka ovat olleet syynä viime kuukausien ja vuosien kriiseihin, pystytään osoittamaan mahdolliseksi ja järjestämään nopeasti. Tässä tarvitaan avoimuutta, jotta velkojen vähentämisen, rahoituksellisten turvalausekkeiden ja takaisinmaksun keskeyttämissopimusten kautta voitaisiin aloittaa lainajärjestelyjen uudelleensuunnittelu, jota tähänastisissa kriiseissä on itse asiassa aina harkittu vasta liian myöhään ja joka ei oikeastaan myöskään sovi kokonaismalliin. Tällöin on harkittava myös sitä, olisiko maahan tulevien pääomavirtojen lyhytaikaisen valvonnan ohella myös ulosvirtaavalle pääomalle järjestettävä jonkinlaista lyhyen aikavälin pääomavalvontaa.
Tärkeitä meille Euroopan unionissa ovat myös uudet oikeudelliset välineet, joilla huolehditaan siitä, että rahoitusmarkkinoille saadaan luoduksi enemmän avoimuutta ja järjestetyksi enemmän ja luotettavampaa rahoitusta koskevaa tietoa. Tähän voidaan käyttää sääntelymekanismien ja valvontajärjestelmien maailmanlaajuistamista tällä sääntelyn purkamisen ja myös pääomaliikkeiden vapauttamisen aikakaudella. Lopultahan markkinatalous on osoittanut meille maailmanlaajuisesti sen, että ilman sääntelyjärjestelmää ei ole ollut tosiasiassa mahdollista saada aikaan myöskään häiriöttömiä talous- ja rahoitussuhteita. Sen vuoksi on kiinnitettävä huomiota ennen muuta lyhytaikaisiin kansainvälisiin pääomaliikkeisiin, jotka ovat johtaneet monet maat kriiseihin. Näiden pääomavirtojen täydellinen valvonta on välttämätöntä. Lisäksi myös hallitusten on viimeinkin myötävaikutettava myönteisten kannustimien avulla siihen, että pääomamarkkinoilla liikkuisi ennemminkin pitempiaikaisia lainasitoumuksia.
Meksikon kriisistä lähtien on ollut olemassa moraalisen vaaran ongelma. Investoijat ja sijoittajat ovat ottaneet voittojen optimointiin pyrkiessään entistä suurempia riskejä. Tällöin he ovat luottaneet siihen, että likviditeettikriisin kohdatessa Kansainvälinen valuuttarahasto tulee hoitamaan ongelman, koska talous- ja rahakriisien kielteiset vaikutukset reaalitalouteen, talouselämään, kasvuun, investointeihin ja työllisyyteen olisivat liian suuria ja liian ennalta-arvaamattomia ja niin ollen voidaan irrottaa käyttöön verovaroja yksityisten sijoittajien riskien minimoimiseksi. On löydettävä lopultakin kokonaiskehys, jonka avulla yksityinen sektori saadaan osalliseksi kriisien hallinnan kustannuksiin.
Toinen kohta: tehokas rahoitustoiminnan valvonta- ja tarkkailujärjestelmä on saatava aktivoiduksi ja toteutetuksi sellaisia yhä uusia rahoitustuotteita silmällä pitäen, jotka ovat omiaan lisäämään rahoitusmarkkinoiden haurautta ja epävakautta. Me emme voi kieltää johdannaisia, mutta meidän täytyy pitää huoli siitä, että myös ne kuuluvat valvonnan ja tarkkailun alaisuuteen. Tarvitsemme niin ikään pankkeihin kohdistuvan valvonnan ohella muihin kuin pankkialan laitoksiin kohdistuvaa valvontaa. Tässä tarvitaan tiivistä yhteistyötä Kansainvälisen valuuttarahaston, kansallisten hallitusten ja Kansainvälisen järjestelypankin välillä. Tarvitsemme tässä myös lopultakin maailmaanlaajuisesti päteviä standardeja, jotka koskevat paitsi talous- ja rahaasioista annettavien tietojen laatua myös muita järjestelmiä.
Talous- ja rahakriisejä tulee olemaan aina. Kriisien mahdollisuutta on vähennettävä, koska rahoitusmarkkinoiden kriisit koskevat nykyään reaalitaloutta. Siksi meidän on huolehdittava siitä, että näiden kriisien vaikutuksia kasvuun, investointeihin ja työllisyyteen pyritään ehkäisemään, ei vain kriisin kohteena olevissa maissa vaan myös nopeasti kehittyvissä maissa, kehitysmaissa ja myös teollisuusmaissa. Tästä syystä tarvitaan myös yhteistoimintaa siinä poliittisessa yhteistyössä, jota toteutetaan tasapainoisen suhdannekehityksen aikaansaamiseksi Euroopan ja Yhdysvaltojen välillä sekä yhteistyötä Euroopan keskuspankin ja Yhdysvaltain keskuspankin välillä. Meidän on huolehdittava myös keskeisten maailmanvaluuttojen välillä vallitsevien vaihtokurssisuhteiden vakaudesta. Euron aikakaudella meidän täytyy osaltamme myötävaikuttaa siihen, että ne alueet, joiden on mahdollista huolehtia vakauden säilymisestä kansainvälisissä valuuttasuhteissa, tekevät yhtä lailla osuutensa sen hyväksi, niin että globalisaation haasteisiin voitaisiin saada vastauksia myös oikeudenmukaisemman rahoitusjärjestelmän avulla. Sen lisäksi kyse on ratkaisun löytämisestä oikeudenmukaisen jakautumisen ongelmaan. Se on mahdollista vain, jos Euroopan unionissa tiedetään, että myös se voi eurooppalaisten toimintasuunnitelmien avulla tehdä osansa tämän kriisienhallintastrategian hyväksi, näiden kriisien hallitsemiseksi, ei pelkästään pyrkimällä voittamaan kriisejä vaan vaikuttamalla osaltaan ennaltaehkäisevästi niiden syntyyn.

Metten
Arvoisa puhemies, haluan pitäytyä tässä siinä, mitä me Euroopan unionina voimme tehdä rahoituskriisille. Meidän täytyy ennen kaikkea pysyä avoimena rahoituskriisiin joutuneiden maiden viennille. Me voimme myös tehdä niin, koska Euroopan unioni on tähän mennessä jopa hyötynyt kriisistä, sillä pääomamarkkinoiden korkomme on laskenut reilusti, koska pääomaa on siirtynyt kolmansista maista Eurooppaan paremman tilanteen perässä. Inflaatiomme on historiallisen matala vähentyneen kysynnän seurauksena laskeneiden raaka-aineiden hintojen vuoksi. Kasvu on siksi Euroopassa jopa nopeampaa kuin keväällä oletettiin. Jos kriisimaiden vienti kasvaa niiden valuuttojen devalvoitumisen myötä, emme voi heti painaa jarrua polkumyynnin vastaisilla tulleilla. Missä muualla kuin Euroopan unionissa, jonka kauppatase on ylijäämäinen, nämä maat pääsevät eroon tuotteistaan?
Toiseksi Euroopan unionin täytyy auttaa tekemään mahdolliseksi kehitysmaihin kohdistuvien lyhyen pääoman virtojen valvonta. Mahdollisesti vielä tiukennettavien kansainvälisesti sovittujen varovaisuussääntöjen säilyttäminen on tässä oleellinen ensimmäinen askel.
Kolmanneksi IMF: n täytyy keskittyä vähemmän länsimaisten yksityisten pankkien ostamiseen hallitusten ja velkaantuneiden maiden kansalaisten kustannuksella ja keskittyä enemmän velkaantuneiden maiden ostovoiman ja tuotannon säilyttämiseen sekä niiden kykyyn selviytyä itse. Jos itse yksityisestä pankkisektorista tehdään taloudellisesti vastuullinen kriisien ehkäisemisessä ja torjunnassa, politiikka on myös taloudellisesti helpommin toteutettavaa ilman IMF varojen käyttöä. Tätä varten tarvittavaa IMF: n uudelleen suuntautumista tuskin voidaan odottaa IMF: n väliaikaiselta komitealta, joka on konservatiivisten pankkiirien ja valtiovarainministerien miehittämä. En myöskään ymmärrä, millä tavalla väliaikaisen komitean uudistaminen tai IMF: n ja Maailmanpankin komiteoiden yhdistäminen olisi niin välttämätön muutos.
Neljänneksi Euroopan unionin täytyy auttaa siinä, että sopimuksissa saadaan otettua käyttöön vakiolausekkeet, jotka mahdollistavat luottojen pidentämisen sakkomaksua vastaan. Tällaisilla lausekkeilla olisi saatu vältettyä suuri osa velkaantuneiden maiden kurjuudesta.
Lopuksi, luonnollisesti juuri joissain velkaantuneissa maissa täytyy tehdä paljon muutoksia. Se, että jälkeenpäin selitetään, että siellä nyt vain epäonnistuttiin, ei ole sopivaa. Monet kyseisistä maista saavat niissä toimivilta kansainvälisiltä järjestöiltä ja asiantuntijoilta loistavan arvosanan. Tämän unohtaminen on epätervettä ja estää omien virheidemme tarkastelun, jota olen kovasti kaivannut tämän kriisiä koskevan keskustelun aikana.

Langen
Arvoisa puhemies, maailmantalous on tosiaan hyvinkin huomattavan kriisin kourissa. Siitä huolimatta Euroopan unionia koskevat tiedot ovat erittäin myönteisiä. Rahaliittoon osallistuvissa maissa vuonna 1998 odotettavissa oleva keskimääräinen inflaatioaste oli 1, 5 %, valtiontalouden alijäämä 2 % ja talouskasvu 3 %, jotka ovat sellaisia makrotalouden lukuja, jollaisia meillä ei ole enää pitkiin aikoihin saavutettu. Kaiken sen keskustelun keskellä, jota käymme maailmanlaajuisista kriiseistä, olisi korostettava, että juuri Euroopan unioni on maailman vakauden turvalinnake, eikä vähiten euroa koskevan päätöksensä johdosta, arvoisa komissaari de Silguy. Nämä ovat tosiasioita, joista meidän täytyy keskustella. Me emme saa unohtaa niitä! Kollegamme rouva Randzio-Plathin mietintö tarjoaa monia myönteisiä lähtökohtia, mutta joistakin kohdista emme kerta kaikkiaan voi olla samaa mieltä. Käyn ne seuraavassa läpi hyvin lyhyesti, sillä en odota saavani yhtä paljon puheaikaa kuin toista puolta edustavat kollegamme.
Ensinnäkin: kysymys lyhyellä aikavälillä toteutettavasta pääomien valvonnasta ei johda mielestämme kerta kaikkiaan mihinkään. Toiseksi: Yhdistyneiden kansakuntien alaisuudessa toimivan turvallisuusneuvoston asettaminen talouskysymyksiä varten, silkkaa kuvittelua! Kolmanneksi: rouva Randzio-Plath, teidän kompromissitarkistuksenne, tarkistus 5, jonka ujutitte meille hyväksyttäväksi ja joka koski sitä, ettei investointeja otettaisi mukaan vakaus- ja kasvusopimuksessa sovittuun talousarvion alijäämälle asetettuun 3 %: n ylärajaan. Teidän ei olisi missään nimessä pitänyt kumarrella herra Lafontainen edessä tällä tavoin!
Kaikesta huolimatta tarvitsemme tällä tasolla enemmän avoimuutta. Mainitsen seuraavassa lyhyesti kolme kohtaa. Ensinnäkin: avoimuus kansallisella ja kansainvälisellä tasolla, sillä markkinat eivät voi muuten toimia. Toiseksi: tarvitsemme monenkeskistä valvontaa, ennen kaikkea rahoituspolitiikan osalta. Kolmanneksi: tarvitsemme uudistuksia, jotka koskevat kansallisia rahoitusmarkkinoita. Kaistanleveyksien määritteleminen jenille, dollarille ja eurolle, siten kuin herra Lafontaine ehdotti, ei edistäisi asiaa mitenkään, sillä sellaistahan voidaan vaatia vain, jos se on ensin ansaittu vakaalla talous-, rahoitusja rahapolitiikalla. Tässä Euroopan unioni on oikealla tiellä. Sen vuoksi pidämme hyvänä sitä tietä, jota komissio on ehdottanut.

Goedbloed
Arvoisa puhemies, kansainvälinen rahoituskriisi on järkyttänyt maailmaa, ja monet sanovat olevansa yllättyneitä. Olemme myös todenneet, että kriisiin on monia syitä, mikä tulee esille rouva Randzio-Plathin mietinnössä. Kollegani Metten sanoi, että meidän ei pidä itkeä jälkeenpäin, mutta että meidän täytyy myös voida todeta, että olimme kuulleet rahoituksen asiantuntijoilta, että tietojärjestelmässämme on aukkoja. IMF ei ole ajoissa perillä tietyistä luvuista, koska luvut eivät ole luotettavia ja koska on selvää, että eri maat käyttävät eri mittareita. Aasian maat, joissa kasvu on ollut hyvin nopeaa ja jotka olivat tärkeitä myös Euroopalle ja Yhdysvalloille, saivat yhtäkkiä aasialaisen influenssan.
Aasia on sairastunut, ja Eurooppakin saa tartunnan, jos emme ole varovaisia, ja Eurooppa on selviytynyt euroineen melko hyvin. Mailla, jotka eivät valitettavasti ole vielä ottaneet euroa käyttöön, on vielä yksi ongelma. Avoimuus, hyvä valvonta ja yhdenmukaiset säännöt ovat siten myös oleellisia asioita. Näin ollen me liberaaleina olemme sitä mieltä, että on tärkeää käyttää samoja standardeja, mutta että siitä ei ole mitään apua, että työskennellään taloudellisen turvallisuusneuvoston tai IMF: n sisäisen päätöksentekovallan parissa. Se lisäisi vain keskusteluja, ja mielestäni meillä on televisiossa jo tarpeeksi puheohjelmia. On kysymys toiminnasta, yksiselitteisyydestä ja selkeydestä. Myös markkinat voivat olla siinä mukana. Myös markkinat voivat ottaa tässä asiassa riskejä.
Jos huolehditaan hyvästä talouspolitiikasta ja hyvästä valvonnasta sekä otetaan huomioon Aasiassa esiintyvät kulttuurierot, on mahdollista juuri myös Euroopan avustuksella huolehtia siitä, että vakaus saadaan palautettua mahdollisimman pian, ja niin Euroopan täytyy toimia. Vakaus tuo mukanaan myös mahdollisuuden parantaa työllisyyttä ja kasvua paitsi kyseisissä maissa myös Euroopassa.

Wolf
Arvoisa puhemies, olen sitä mieltä, että vanhaa ajattelutapaa noudattaen emme pääse asiassa eteenpäin, herra Langen. Nyt kysytään todella uudenlaista ajattelutapaa. On vaarallista, jos Eurooppa ja eurooppalaiset ajattelevat kuten te, että me asustamme täällä onnellisten saarella, iloiten tekopyhästi siitä, että olemme saaneet pysytellä tähän asti turvassa. Paljon tärkeämpää on, että Eurooppa hyödyntää edullista asemaansa myötävaikuttaakseen aktiivisesti siihen, että myös muut voivat saada jälleen tukevaa maata jalkojensa alle. Tätä varten me tarvitsemme valuuttakurssien vakauttamista, valvontaa, avoimuutta, tarkkailua ja viime kädessä maailmantalouden kantavien instituutioiden sosiaalis-ekologista uudelleen rakentamista.
Rouva Randzio-Plath on täysin oikeassa siinä, että tarvitsemme lisäksi poliittista peruskonsensusta. Se on saatava luoduksi YK: ssa, niin vaikeaa kuin se onkin ja niin vaikeaa kuin sellaista onkin kuvitella 20 vuotta harjoitetun uusliberalistisen politiikan jälkeen. Mutta myös rahoitusmaailmassa ja juuri siellä, herra Langen, pätee herruuden dialektiikka. Hallitsevien tahojen ylimielisyys käy aina niiden oman lankeemuksen edellä!

Puhemies
Kaksinkertainen kiitos teille, herra Wolf, sanoistanne ja siitä, miten tarkasti käytitte teillä olleen minuutin puheajan.
Herra Langenilla on puheenvuoro menettelyä koskevaa esitystä varten.

Langen
Arvoisa puhemies, saanko huomauttaa teille, että kollegamme liberaalien ryhmästä, herra Goedbloed, piti juuri ensimmäisen puheenvuoronsa parlamentissa. Te, joka olette puhemiehenä hyvä viestijä, unohditte tämän. Voisitteko mahdollisesti antaa hänelle tästä ansaittua tunnustusta? Kello on sentään jo 23.20.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra Langen. Olen puhemiehenä aina kiitollinen parlamentin yhteistyöstä. Näin ollen kiitän teitä huomautuksestanne. Herra Goedbloed piti niin erinomaisen puheenvuoron, etten huomannut, että se oli hänen ensimmäisensä. Luulin, että hän oli niitä jäseniä, jotka ovat kaikkein tottuneimpia pitämään puheenvuoroja parlamentissa. Se selittääkin sen, etten huomannut sitä. Joka tapauksessa, herra Goedbloed, olen varma siitä, että panoksenne täällä tulee olemaan erinomainen, kuten puheenvuoronne sen osoitti.
Rouva Randzio-Plath, haluatteko tehdä menettelyä koskevan esityksen? Älkää aloittako uutta keskustelua.

Randzio-Plath
Arvoisa puhemies, koska kollegani Euroopan kansanpuolueen ryhmästä esitti saksalaista poliitikkoa koskevan huomautuksen, haluaisin todeta, että tarkistukseni 5 vastaa Euroopan parlamentin kantaa, joka nimenomaan hyväksyttiin edellisvuonna yhdeksi talouspolitiikan perusperiaatteista, ja se hyväksyttiin juuri tämän Euroopan parlamentin täysistunnossa.

Puhemies
Kiitos, rouva Randzio-Plath. Varmastikin näinä illan tunteina menettelyä koskeviin esityksiin voidaan suhtautua hyvin auliisti. Älkäämme kuitenkaan aloittako uutta keskustelua. Herra Lukasilla on nyt puheenvuoro minuutin ajan.

Lukas
Arvoisa puhemies, vahinko, että kollega joutui pitämään ensimmäisen puheenvuoronsa keskellä yötä tyhjälle salille. Mutta vielä suurempi vahinko on se, että tätä näin tärkeää ja erinomaista mietintöä päästään käsittelemään vasta nyt. Pidän sitä erinomaisena, vaikka en voikaan olla sen jokaisesta kohdasta samaa mieltä. Olisi myös naurettavaa yrittää puuttua yhdessä minuutissa sen kaikkiin kohtiin. Haluaisin vain sanoa, kuinka valitettavana pidän sitä - eikä tässä ole kyse aiheesta poikkeamisesta - että lapsityövoiman ja lasten hyväksikäytön ongelmista ei tässä mietinnössä mainita sanaakaan. Kumpikin näistä ongelmista on niiden tämänhetkisessä polttavuudessaan myös globalisaation seurausta. Aasian kriisillä on ollut suuri vaikutus näihin epäkohtiin. Se, joka tuntee näiden maiden sosiaaliset rakenteet, tietää tämän. Ennen kaikkea lapsiin kohdistuva seksiturismi voimistuu valuuttojen arvon aletessa. Mielestäni voidaan puhua perversioiden globalisaatiosta. Euroopan unionin pitäisi ottaa kantaa myös kriisin tähän näkökohtaan!

Secchi
Arvoisa puhemies, tilanteen diagnoosi on jo tehty huolellisesti, enkä nyt esitä sitä täällä, vaan puhun kolmesta tulevia tehtäviä koskevasta ennusteesta. Ennen kaikkea minusta näyttää aivan selvältä, että on olemassa kaksi varsin vastakkaista näkökulmaa: toiset korostavat paremman valvonnan ja hallintakeinojen tarvetta, toisille taas markkinoiden parempi toimivuus näyttää olevan paljon tärkeämpää. Minusta tämä toinen ajatus näyttää vakuuttavammalta, kun otetaan huomioon sekin, että viimeaikaiset talouselämän tapahtumat ovat osoittaneet, että on välttämätöntä vahvistaa toiminnan vakautta, lisätä avoimuutta ja tiedotusta ja määrittää siten uusissa toimintapuitteissa tarkoituksenmukaisemmat säännöt. Sen sijaan ajatus, että olisi mahdollista valvoa rahavirtoja, suoraan tai epäsuorasti, saattaa olla paitsi täysin virheellinen myös johtaa varojen erittäin tehottomaan suuntaamiseen.
Toiseksi, epävakaisuuden osalta tahtoisin korostaa, että tämä ongelma, joka on varmasti jatkuvasti olemassa, vaatii ennen kaikkea sopivia välineitä, joiden avulla sen aiheuttamat riskit voidaan poistaa mieluummin kuin tehottomia valvontatoimia, joilla ei ole mitään mahdollisuutta toimia, kun ajatellaan nykyaikaisille rahoitusmarkkinoille tyypillistä laajuutta ja niiden toimintatapoja. Näemme tämän pian myös tulevien viikkojen aikana, esimerkiksi mitä euron ja dollarin vaihtokurssiin tulee. Uskon lisäksi, ettei kukaan enää ajattele, että nykyisissä olosuhteissa voitaisiin käyttää uudelleen mitään sellaista kuin vanha Bretton Woods -järjestely, jonka me kaikki hyvin muistamme.
Korostan kolmatta seikkaa vain yhdellä lauseella: meidän on huolehdittava enemmän - kuten esittelijä on ehdotuksessaan aivan oikein tehnyt - ketjun heikoimmista lenkeistä, niistä talouksista, kuten Latinalaisen Amerikan ja erityisesti Brasilian, joiden tilanne on vaikea, vaikkakaan ei kokonaan - ja joka tapauksessa syy on vain osittain heidän - ja joka vaatii suurimman mahdollisen tukemme, heidän ja meidän omankin etumme nimissä.

Mendes Bota
Arvoisa puhemies, vuoden 1996 lopussa Dow Jones -indeksi kohosi Wall Streetillä 6 400 pisteeseen. Tämän jälkeen se saavutti yhä uusia ennätyslukemia kohottuaan viime heinäkuun 17. päivään mennessä peräti 9 337 pisteeseen. Sen jälkeen onnettomuudet alkoivat kasaantua ja levisivät ketjureaktiona maailman jokaiseen pörssiin: rahoitusmarkkinat valtasi yleinen paniikki, yhä useammat maat joutuivat taloudellisen romahduksen partaalle, ja IMF, OECD ja Euroopan unioni alensivat nopeasti vuosiksi 1998 ja 1999 ilmoittamiaan ennusteita hämmästyttävästä taloudellisesta kasvusta.
Maailman rahoituskriisi tuli nähtävästi yllätyksenä kaikille. Taloustieteiden tohtorit, rahoitusanalyytikot, taloustoimittajat ja poliittiset päättäjät lauloivat kaikki yhteen ääneen ylistyslaulua maailman rahamarkkinoiden hyveille, kunnes joutuivat pahaksi onnekseen toteamaan, etteivät olleet kyenneet ennakoimaan mitään. Japanin talous on nimittäin ollut jo kauan liukkaalla pohjalla. Venäjän talous on myös ollut jo kauan yhtä sairas kuin maan presidentti, ja siitä huolimatta myös Euroopan pankit ovat haudanneet 48 miljardia dollaria maahan, joka on lakannut valvomasta omaa valuuttaansa. Ja jo kauan sitten niin sanottujen nousevan talouden maiden velkaantumisaste ylitti järjellisen tason. Niinä vuosina asioista vallitsi täydellinen varmuus, mutta yllättäen osoittautui, että tuo varmuus olikin vailla pohjaa. Ja niinpä monet eilisen yltiöliberalismin apostolit alkavatkin nyt epäillä aiempia väitteitään, joiden mukaan markkinat todellakin säätelisivät itse itseään ja ettei kasvua olisi ilman pääoman liikkeiden täydellistä vapautta. Ja tuo paluu takaisin arkeen, paluu politiikkaan, joka mahdollistaa valtioiden ja kansainvälisten rahoitusjärjestöjen tiiviimmän väliintulon, käy selkeästi ilmi myös tästä mietinnöstä ja tästä päätöslauselmasta. Yhtäkkiä rahapoliittisten lääkkeiden sanakirja onkin taas täyttynyt sellaisista termeistä kuin seuranta, avoimuus, uudistukset, julkinen sijoitus, vakuudet, riskit, koordinaatio, menettely, säännöt, etiikka, turva, valvonta, tasapaino, suunnitelmat ja toiminta. Nähtävästi päättäjät ovat vihdoinkin huomanneet, että markkinoiden maailmanlaajuistuminen ilman poliittista ja oikeudellista kehystä ja ottamatta huomioon globalisoitumisen seurausten sosiaalista ulottuvuutta on uhka maapallon vakaudelle.

De Silguy
Arvoisa puhemies, hyvät parlamentin jäsenet, onnittelen rouva Randzio-Plathia hänen mietinnöstään, jossa meitä kehotetaan pohtimaan syventävästi vakavaa ongelmaa, rahakriiseistä tehtäviä johtopäätöksiä. Asiasta on tosiaan aiheellista huolehtia. Onnittelemme siis teitä aloitteestanne, ja panemme tarkasti merkille suosituksenne. Tietäkää, että komissio ei pysyttele toimettomana, se on hyvin tietoinen siitä, että unionilla on merkittävä osa esitettävänään erityisesti euron käyttöönotossa ja kehittymisessä.
Sallinette, että palaan kolmeen esittelijänne esille ottamaan tärkeään kysymykseen. Mitkä ovat ensinnäkin tämänhetkisen kriisin ratkaisukeinot? Ei pidä palata pääomien vapaaseen liikkuvuuteen, ja herra Langen korosti tätä. Luulen, että se on viisas päätös. Kokemus osoittaa, että pääomien liikkeiden kaikenlainen valvonta on tehotonta ja tuottamatonta. Pääomat nimittäin lähtevät, mutta eivät palaa. Kehitysmaat tarvitsevat kuitenkin pääomia voidakseen kehittyä. Mutta vapauteen liittyy vaatimuksia, myös yksityissektorille, kuten korostitte. Näitä vaatimuksia on kolme: avoimuus, valvonta ja valppaus.
Avoimuutta ei todellakaan ole vielä täysin saavutettu. Joidenkin sijoitusrahastojen sijoituskyky on tällä hetkellä useiden satojen miljardien eurojen suuruinen, eikä niiden ole mitenkään pakko ilmoittaa toiminnoistaan valvontaviranomaisille tai edes osakkeenomistajille. Luulen, että tämä avoimuuden puute on vaarallista ja viimeaikaiset tapahtumat ovatkin osoittaneet sen. Tämä avoimuuden puute on myös tyrmistyttävää, koska rahapoliittisiin viranomaisiin kohdistetaan jatkuvasti lisää paineita, jotta saataisiin aina vain enemmän ja nopeammin tietoa julkisten viranomaisten valuuttavarantojen tasosta. Meidän on siis mietittävä keinoja, joilla tehdä loppu tästä epäsymmetrisestä avoimuudesta.
Valvonta: valvontavälineitämme on samalla kehitettävä. Kuuluisa riittävyysaste oli merkittävä edistysaskel taloushistoriassa. Sen avulla oli luultavasti mahdollista välttää monia onnettomuuksia, mutta luulen, että se on nyt saavuttanut rajansa ottaen erityisesti huomioon, että sitä sovelletaan ainoastaan pankkilaitoksiin. On siis kehitettävä keinoja, joilla valvoa paremmin taseen ulkopuolisia toimintoja ja keinoja, joilla tiukentaa joitakin tilintarkastuskäytäntöjä; ajattelen niiden lainojen määrää, joita velallinen ei pysty maksamaan takaisin ja jotka on jo voitu paljastaa Aasiassa käynnissä olevan " totuuden operaation" avulla.
Lopuksi kolmas tekijä, valppaus. Yhteistä ehkäisykykyämme on lisättävä. Tiedämme esimerkiksi tällä hetkellä, että makrotaloudellisten politiikkojen monenvälistä valvontaa pitäisi kehittää, erityisesti mitä tulee vaihtokursseihin ja lyhytaikaisten pääomien virtaan. Tältä osin sallinette, arvoisa esittelijä - yksi kerta ei tee vielä tapaa - etten ole samaa mieltä ajatuksestanne luoda taloudellinen turvallisuusneuvosto YK: n alaisuudessa. Miksi? Koska meillä tosiaan on jo YK: n alaisuudessa elin, jonka nimi on IMF, ja minusta on tarkoituksenmukainen kysymys tällä hetkellä se, joka koskee Kansainvälisen valuuttarahasto IMF: n rakenteiden kehittämistä, jotta sillä voitaisiin paremmin ehkäistä, jopa hallita kriisejä. Tältä kannalta ja sen puitteissa, mitä te, hyvä jäsen, kutsutte " poliittiseksi vastuuksi" , mikäli olen asian oikein ymmärtänyt, olen sitä mieltä, että IMF: n väliaikaiskomitean mahdollinen muuttaminen todelliseksi maailmanlaajuiseksi päätöksentekoelimeksi, jonka tehtävät ulotettaisiin koskemaan valvontaa - mitä erityisesti presidentti Chirac ehdotti äskettäin - on ajatus, jota kannattaa tutkia.
Toinen kysymys: minkä on oltava Euroopan rooli? Rooli on kaksinkertainen. Euroopan on ensinnäkin toimittava esimerkillisesti ja sen on osallistuttava pohdintaan. Mutta jos todelliset panokset ovat maailmanlaajuisia eivätkä mantereenlaajuisia, Eurooppa voi osallistua täysin kansainvälisen valuutta- ja talousjärjestelmän mukauttamiseen. Tämä osallistuminen on jo monimuotoista. Mainitsen nopeasti joitakin esimerkkejä: ajattelen Mario Montin äskettäin esittämää tiedonantoa " Toimintakehyksen laatiminen" , joka koskee rahoituspalveluja ja jonka pitäisi johtaa kesäkuusta 1999 alkaen toimenpiteisiin ja aikataulun laatimiseen usealla alalla, jotta taloudellista epävakautta voitaisiin rajoittaa. Ajattelen myös FESCOn, Federation of European Securities Commission , luomista komission suojeluksessa. Ajattelen Euroopan keskuspankkijärjestelmän pankkivalvontakomitean luomista; molemmat ovat edistysaskel. On erityisen tärkeää perustaa nopea ja varma tiedonvaihtojärjestelmä valvontaviranomaisten ja vastuullisten rahapoliittisten viranomaisten välille. Mitä tilintarkastusalaan tulee, komissio tukee International Accounting Standardin (kansainvälinen kirjanpitonormisto) puitteissa tehtyä työtä ja tarkastelee jäsenvaltioiden kanssa uudelleen niitä määräyksiä, joita voidaan soveltaa rahoituslaitosten pääomaan, ottaen huomioon Baselin komitean työt. Kaupallisella tasolla muistutan teille, että komissio kehotti ensimmäisenä aloittamaan uuden monenvälisen neuvottelukierroksen, " Millenium Round" -kierroksen, ja toimimaan siten, että nämä neuvottelut voitaisiin aloittaa rahoituspalveluista. Tämä hyvin lyhyesti esimerkillisyydestä.
Keskusteluihin osallistuminen: komissio on osallistunut aktiivisesti keskusteluihin ja erityisesti G7-ryhmän äskettäisiin aloitteisiin. Komissio on Ecofin-neuvoston eilen hyväksymän tiedonannon takana; tiedonanto oli osoitettu Eurooppaneuvostolle ja koski kansainvälisen rahoitusjärjestelmän vahvistamista. Tässä tiedonannossa korostetaan sitä keskeistä roolia, joka unionilla vastedes on oltava uudessa kansainvälisessä rahoitusjärjestelmässä sekä kehittyvien maiden ja kehitysmaiden kanssa harjoitetun taloudellisen ja rahoitusyhteistyön vahvistamista.
Ennaltaehkäisy: yksityinen sektori on otettava mukaan kriisien ratkaisemiseen, ja kyseisen sektorin on kannettava osaltaan vastuunsa. Mutta Euroopan todellinen osallistuminen kansainväliseen keskusteluun liittyy suoraan Euroopan ulkoisen edustamisen laatuun - tästä puhuttiin aiemmin, enkä palaa asiaan.
Kolmas ja viimeinen kysymys, jota en ala käsitellä kellonaika huomioon ottaen, koska ajattelin, että kysymys otettaisiin esiin keskustelussa, mutta toivon, että saamme tilaisuuden käsitellä sitä toisessa yhteydessä, koska olette sisällyttänyt sen mietintöönne; kyse on siitä, tarvitaanko keskitettyä eurooppalaista sijoitusten elvyttämissuunnitelmaa. Sanon vain, että tänä aamuna komissio hyväksyi ehdotuksestani tätä asiaa koskevan mielenkiintoisen tiedonannon, jossa sen ohella, että siinä muistutetaan tietenkin talousarviopolitiikan linjasta, mainitaan joitakin mahdollisuuksia, jotka Euroopan pitäisi voida toteuttaa. Toivon, että saamme tilaisuuden tarkastella tätä kohtaa yksityiskohtaisemmin seuraavien viikkojen aikana.
Kuten näette, komissio on laajalti samaa mieltä kanssanne, ja voin vakuuttaa teille, että se seuraa tarkasti näiden kysymysten kehittymistä suosituksissaan, jotka liittyvät lähentymis- ja vakausohjelmiin. Haluaisin kuitenkin lopuksi rauhoittaa parlamenttia. Komissio kantaa täysin vastuunsa nykyisessä pohdinnassa, joka koskee kansainvälisen valuuttajärjestelmän rakennetta. Euron käyttöönotto kannustaa meitä sitä paitsi esittämään entistä aktiivisempaa roolia tällä alalla. Luulen, että eilen tehdyt päätökset, jotka koskevat ulkoista edustamista, antavat meille tarpeellisen välineen voidaksemme asettaa nämä ajatukset etusijalle.

Puhemies
Paljon kiitoksia, herra de Silguy.
Keskustelu on päättynyt.
Äänestys toimitetaan huomenna klo 9.00.
Ennen kuin toivotan teille ansaittua lepoa, sallikaa minun sanoa teille myös, että huomenna, torstaina 3. joulukuuta 1998, istunto avataan klo 9.00.
(Istunto päättyi klo 23.45.)

