Reacția UE la fluxurile migratoare din Africa de Nord și Sudul Mediteranei, în special în Lampedusa - Fluxuri migratorii cauzate de instabilitate: domeniul și rolul politicii externe a UE (dezbatere)
Președintă
Următorul punct este dezbaterea comună referitoare la:
declarația Comisiei referitoare la reacția UE la fluxurile migratoare din Africa de Nord și sudul Mediteranei, în special în Lampedusa și
raportul elaborat de Fiorello Provera, din partea Comisiei pentru afaceri externe, privind fluxurile migratorii cauzate de instabilitate: domeniul și rolul politicii externe a UE:.
Cecilia Malmström
membră a Comisiei. - Dnă președintă, este posibil ca unii dintre distinșii deputați să se sature de mine, dar cred că această dezbatere comună privind fluxurile migratoare este foarte oportună. Va fi atât o discuție generală referitoare la rolul și domeniul politicii externe a UE, astfel cum este prezentat în raportul dlui Provera, cât și o oportunitate pentru mine de a vă informa cu privire la modul în care UE reacționează la criza din sudul Mediteranei.
Permiteți-mi să încep prin a-i mulțumi dlui Provera pentru raportul său excelent, pe care l-am citit cu mare interes. Este un subiect de discuție foarte oportun, așa cum este și rolul pe care ar trebui să-l dețină politica externă a UE în privința fenomenului foarte complex și multifațetat al migrației.
Permiteți-mi să încep prin sublinierea câtorva elemente ale reacției UE la criza din sudul Mediteranei și să trec, apoi, la rolul mai general al politicii externe a UE. Astfel cum știți cu toții, în sudul Mediteranei ne confruntăm cu o situație care a devenit foarte critică în ultimele săptămâni în ceea ce privește fluxurile migratoare implicate. De la apariția schimbărilor din Africa de Nord și din Libia, peste 400 000 de persoane au fost deplasate. Majoritatea sunt resortisanți din țări terțe, care au venit în Tunisia sau în Egipt. Majoritatea dintre ei au fost repatriați în țările lor, dar câteva mii continuă să stea acolo și voi reveni în curând și la aceștia.
Aproximativ 20 000 de migranți, în principal din Tunisia și, într-o măsură mai mică, din alte țări africane, au reușit să pătrundă neregulamentar în Uniunea Europeană, ajungând pe coastele din Lampedusa și Malta. Prin urmare, aceste două insule se confruntă cu o presiune puternică în ceea ce privește migrația. Uniunea Europeană a reacționat deja la aceste provocări serioase, dar diferite, în mod eficient și rapid, luând trei măsuri concrete. În primul rând, Comisia a mobilizat 30 de milioane de euro pentru gestionarea urgenței umanitare generate de fluxurile subite de migranți și refugiați veniți din țările învecinate Libiei. Cu intervenția fondurilor atribuite bilateral de statele membre și de alți donatori internaționali, a fost posibil să oferim ajutor temporar migranților și refugiaților, să răspundem nevoilor lor elementare și să-i înapoiem în țările lor de origine.
În al doilea rând, am reacționat la fluxurile ilegale mixte din Marea Mediterană. Cu sprijinul statelor membre, Frontex a lansat operațiunea comună Hermes, având ca obiectiv să ajute Italia să controleze vasele care transportă migranți și refugiați. În plus, Europol a trimis o echipă de experți în Italia pentru a ajuta autoritățile de aplicare a legii să identifice eventuale rețele infracționale implicate în trafic.
În al treilea rând, Comisia a urmărit să asigure faptul că, pe termen foarte scurt, statele membre expuse la fluxurile tot mai mari de refugiați și de migranți ilegali pot să depășească efectele financiare ale acestei strămutări. Am alocat rapid 25 de milioane de euro, care ar putea fi mobilizate din Fondul european pentru frontierele externe și din Fondul european pentru refugiați dacă și când statele membre emit solicitări în acest sens. Până în prezent a fost lansată o singură cerere, dar suntem pregătiți să analizăm orice alte solicitări lansate în regim de urgență.
Consider că această primă reacție a fost cuprinzătoare, însă este evident că trebuie să facem mai multe. Trebuie să instituim un plan durabil, mai structurat, care să poată să abordeze diferitele dimensiuni ale acestui fenomen, pe baza solidarității dintre statele membre și cu respectarea deplină a obligațiilor internaționale ale Uniunii Europene.
Am vizitat Egiptul împreună cu dl Martonyi, ministrul maghiar pentru afaceri externe, și Tunisia împreună cu colega mea, dna Füle, comisarul pentru politica de vecinătate. Acest lucru a fost, în parte, o reacție la concluziile Consiliului European, care a solicitat Comisiei să asigure în mod foarte activ legătura cu aceste două țări.
În perioada premergătoare Consiliului JAI din luna iunie, intenționez să prezint Comisiei, în luna mai, un pachet de propuneri privind abordarea UE în materie de migrație, mobilitate și securitate cu țările din sudul Mediteranei.
Pe termen scurt, trebuie luate mai multe măsuri. Referitor la o posibilă creștere continuă a fluxurilor de refugiați provenind de pe teritoriul libanez vor fi luate în considerare următoarele acțiuni: trebuie să rămână disponibil un nivel adecvat de fonduri pentru a sprijini furnizarea de asistență umanitară. În acest context, fondurile vor fi alocate astfel încât să răspundă nevoilor elementare ale refugiaților, să faciliteze întoarcerea lor în țara de origine, dacă acest lucru este posibil, și să susțină reintegrarea socială și profesională a acestora în țara lor.
În plus, un număr tot mai mare de refugiați care fug din Libia sunt resortisanți din țări terțe, care erau rezidenți în Libia ca refugiați sau ca solicitanți de azil. Aceste persoane, câteva mii, nu pot fi înapoiate în țările lor de origine. Trebuie luată în considerare reinstalarea lor. Comisia este pregătită să faciliteze acest proces și invită statele membre să-și asume responsabilitatea și să se implice în aceste eforturi în materie de reinstalare. Pentru aceasta va exista sprijin financiar, în special din Fondul european pentru refugiați. În acest context, este imperativ ca Parlamentul European și Consiliul să facă eforturi pentru a obține rapid un acord cu privire la programul european de reinstalare. Toate cele trei instituții sunt de acord în privința obiectivului politic al acestui demers; trebuie să găsim o soluție pentru depășirea acestui impas instituțional.
De asemenea, este urgent să elaborăm un program regional de protecție care să cuprindă Egiptul, Libia și Tunisia. În baza programului tematic pentru cooperare cu țările terțe, Comisia intenționează să aloce 3,6 milioane de euro pentru susținerea unui astfel de program. Va fi luată în considerare și detașarea unor echipe BESA în statele membre afectate de aceste fluxuri cu scopul de a ajuta autoritățile să verifice solicitanții de azil.
În cele din urmă, în eventualitatea unui aflux masiv de persoane strămutate și dacă sunt îndeplinite condițiile prevăzute în directivă, Comisia ar fi pregătită să folosească mecanismele prevăzute în Directiva privind protecția temporară din 2001, astfel încât să asigure protecție imediată acestor persoane pe teritoriul altor state membre ale UE. Intenția ar fi să oferim un răgaz sistemelor naționale de azil și să promovăm măsuri de solidaritate voluntară între statele membre.
Cu privire la fluxul continuu de migranți ilegali provenind din sudul Mediteranei, care ar putea să se intensifice, Comisia consideră că operațiunea comună Hermes, coordonată de Frontex, ar trebui să beneficieze de resurse suplimentare din partea statelor membre. Frontex va fi pregătită să furnizeze sprijin logistic și financiar pentru a ajuta statele membre interesate să organizeze zboruri de întoarcere și să detașeze echipe de intervenție rapidă la frontieră dacă doresc.
Este esențial să fie rapid consolidate competențele Frontex și să fie puse la dispoziția sa instrumente mai eficace. Regulamentul modificat de instituire a agenției Frontex ar trebui să fie adoptat de Consiliu și de Parlamentul European cât mai curând posibil.
De asemenea, serviciile UE pregătesc anumite proiecte specifice, iar acestea vor fi lansate în curând în parteneriat cu țările interesate, începând cu Tunisia și Egiptul. Obiectivul este să intensifice capacitatea acestora de a-și controla granițele - în cooperare cu autoritățile relevante -, de a lupta împotriva organizațiilor infracționale promovând traficul ilegal de migranți și traficul de persoane, de a facilita readmisia și reintegrarea socială și profesională, de a identifica și a înregistra migranții care pătrund pe teritoriu și de a-i trata în conformitate cu normele internaționale, oferind azil celor care au nevoie de protecție internațională.
Aceste măsuri reprezintă reacția imediată la această situație. Cu toate acestea, trebuie să punem în aplicare programe durabile, pe termen lung. Am discutat, împreună cu partenerii mei din Tunisia și Egipt, posibilitatea introducerii unor acorduri de lucru cu privire la o gamă variată de aspecte prevăzute în parteneriatul de mobilitate. Acest demers ar putea consta într-o nouă abordare UE adaptată nevoilor, care să analizeze fiecare țară în funcție de meritele proprii și să ia în considerare politica externă în ansamblu a UE față de o anumită țară.
Parteneriatele ar putea acoperi orice domeniu, de la facilitarea acordării vizelor, în anumite condiții și pentru anumite categorii, la migrația forței de muncă, prevenirea fluxurilor de migranți ilegali, instituirea unor sisteme de azil, readmisie, aplicarea legii, înapoiere, etc. Am fost de acord cu cele două ministere ale internelor din cele două țări cu privire la instituirea unor acorduri de lucru și inițierea identificării măsurilor pe care putem să le luăm împreună.
Sunt convinsă că această abordare coerentă privind politica externă a UE va ajuta la instituirea unui sistem pe termen lung de abordare a fluxurilor migratoare, iar prin aceasta ajung la raportul dlui Provera. Conflictele prelungite, de durată, și crizele umanitare din regiuni, cum este cea despre care discutăm, sunt factori importanți care alimentează migrația sud-sud și migrația către teritoriul UE. Principalele noastre provocări globale, cum ar fi migrația, subliniază pe deplin importanța elaborării unei abordări cuprinzătoare care să stabilească o legătură între securitate, stabilitate, gestionarea crizelor și dezvoltare.
Astfel cum propune raportul, o astfel de abordare trebuie să se bazeze pe o abordare solidă axată pe drepturile omului, în special în ceea ce privește drepturile migranților. Trebuie acordată atenție deosebită situației grupurilor vulnerabile. Suntem de acord cu faptul că este crucial să instituim mai multe programe de cooperare durabile, pe termen lung, pentru a aborda migrația, mobilitatea și securitatea împreună cu promovarea democrației, a statului de drept și a unei bune guvernanțe cu țările terțe.
Astfel cum am descris anterior, această abordare ar trebui să fie adaptată specificităților existente, analizând țările în funcție de meritele proprii. Această abordare cuprinzătoare se înscrie în cadrul altor procese politice, cum ar fi legătura dintre securitate și dezvoltare, menționată atât în Strategia Europeană de Securitate, cât și în Consensul European privind Dezvoltarea.
Trebuie să mobilizăm întreaga gamă de politici și instrumente de care dispunem în ceea ce privește eradicarea sărăciei, sistemele de avertizare rapidă și diplomația preventivă, ajutorul umanitar, acțiunile de reacție în situații de criză, inclusiv sancțiuni, misiuni de gestionare a crizelor și reconstrucție post-conflictuală și consolidarea păcii.
Prin urmare, acest raport este foarte oportun, pentru că, în prezent, UE trebuie să se confrunte cu o criză. Dar reprezintă și o posibilitate de a iniția un nou demers, posibilitatea de a susține noile forțe democratice fantastice care apar: există o importantă voință de reformare a țărilor, în special în Tunisia, dar și în Egipt.
Ca dimensiune externă a politicii UE în materie de migrație, abordarea globală a migrației trebuie să se bazeze pe un parteneriat veritabil cu țările terțe. Acest lucru este menționat în programul de la Stockholm și planul de acțiune de la Stockholm, iar în abordarea globală a migrației, prezentată în această toamnă, vom prezenta noi inițiative. Scopul este să definim obiectivele abordării mai clar și în termeni mai strategici. Abordarea va propune priorități, principii și măsuri concrete, și, de asemenea, va analiza mai atent legătura dintre migrație și dezvoltare și dintre migrație și schimbările climatice, de exemplu.
Știu că sunteți cu toții dispuși să discutați diferitele elemente ale acesteia. Este o problemă complexă și foarte dificilă, iar o evaluare corespunzătoare a sa necesită mult timp și multe eforturi. De asemenea, este foarte influențată de evenimente și se modifică aproape la fiecare oră. Până în prezent, Comisia a încercat să fie constructivă și să abordeze această problemă într-un mod foarte cuprinzător și inclusiv. Aștept cu interes întrebările dumneavoastră.
Fiorello Provera
Dnă președintă, doamnelor și domnilor, acest raport din proprie inițiativă, de o actualitate dramatică, a fost inițial elaborat cu mai mult de zece ani în urmă, pentru a evalua fenomenul imigrației și cauzele structurale ale acestuia în mod pragmatic și echilibrat, făcând abstracție de prejudecățile ideologice sau politice.
Am dorit să examinăm rolul politicii externe și capacitatea acesteia de a influența cauzele profunde ale imigrației, dincolo de cauzele umanitare sau cele referitoare la situațiile de urgență. Războaiele, tensiunile etnice, schimbările climatice persistente, încălcarea drepturilor omului, lipsa libertăților civile și economice, corupția endemică, lipsa reprezentanților instituționali pentru nevoile cetățenilor, cum ar fi sindicatele, asociațiile, partidele politice: ansamblul tuturor acestor elemente reprezintă domeniul de aplicare a politicii externe europene și soluționarea acestor probleme va elimina multe dintre motivele care determină milioane de persoane să emigreze.
Nicio politică de cooperare pentru dezvoltare nu poate fi pe deplin eficientă fără combaterea cauzelor instabilității din țările de origine ale migranților. Acest lucru presupune cooperare regională atât cu țara de origine, cât și cu țara de tranzit, inclusiv prin intermediul acordurilor bilaterale. Obiectivele de Dezvoltare ale Mileniului sunt deja foarte ambițioase dar, cu siguranță nu vor fi atinse fără stabilitate politică și fără punerea în aplicare a unor mecanisme eficiente de prevenire a conflictelor și de menținere a păcii. Extinderea globală a acestei politici și abordarea sa holistică impune idei clare și resurse financiare substanțiale, care, în acest moment de criză, sunt greu de procurat.
Prin urmare, este recomandabil să coordonăm acțiunile Uniunii cu cele ale altor puteri majore cum ar fi Statele Unite, pentru a evita suprapunerea finanțării în aceleași domenii sau dispersarea resurselor financiare, cum s-a întâmplat adesea în trecut. Un fenomen global trebuie abordat printr-o politică globală. Trebuie să conducem țările de origine ale migranților pe calea democrației și a bunei guvernanțe, punându-le la dispoziție valorile noastre și experiența noastră.
În cadrul politicii europene de vecinătate, ar trebui să oferim o agendă economică prin care să creștem nivelul ocupării forței de muncă și acorduri comerciale care să poată să genereze dezvoltare economică reală, în acord cu legile pieței. Prin sloganul "mai mult pentru mai mult", dna comisar Füle și Înaltul Reprezentant, baroneasa Ashton, au atras atenția asupra conceptului de condiționalitate a ajutorului, care urmărește să recompenseze țările care pornesc mai activ pe calea reformelor democratice și a respectării drepturilor omului. Acest lucru corespunde valorilor noastre europene, este eficient pentru dezvoltare și, dacă îmi permiteți, mai echitabil din punct de vedere moral pentru contribuabili.
Aș dori să închei afirmând că o politică europeană pentru gestionarea fluxurilor migratoare numeroase ar trebui să funcționeze în paralel cu acceptarea conceptului de "repartizare a sarcinilor", conform datoriei de solidaritate între țări prevăzută în articolul 80 al Tratatului, pentru că nicio țară nu poate să gestioneze pe cont propriu o situație de criză de proporții imense.
În final, îi mulțumesc dnei comisar Malmström pentru susținerea manifestată pentru anumite sau multe puncte din acest raport și sper că Europa poate, într-adevăr, să colaboreze cu Italia pentru a aborda un fenomen care are o dimensiune internațională și ne afectează pe fiecare.
Corina Crețu
raportoare pentru aviz Comisia pentru dezvoltare. - Aș vrea în primul rând să îi mulțumesc raportorului pentru buna cooperare pe care am avut-o în elaborarea acestui raport.
În legătură cu subiectul particular pe care îl discutăm azi, exodul din bazinul mediteraneean nu reprezintă doar o problemă a țărilor din regiune, soluționarea acestei urgențe umanitare fiind responsabilitatea întregii Uniuni Europene. Este o situație concretă, pe care nu o anticipam atunci când a fost conceput acest raport. În opinia DEVE, prioritară trebuie să fie situația umanitară și ajutorarea refugiaților. Nu putem accepta însă soluțiile radical populiste prin care se promitea cetățenilor Lampedusei că vor fi scăpați de imigranți în 60 de ore. Au urmat evacuări spre zona continentală, iar, după ce regiunile vizate au refuzat să găzduiască taberele, s-a trecut la repatriere.
Sunt inadmisibile atât refuzul Franței și Germaniei de a primi o parte din refugiați, cât și amenințarea ministrului italian de interne privind acordarea permiselor de ședere temporară, ceea ce ar permite miilor de imigranți să circule în Uniunea Euorpeană. Acestea nu sunt reacții constructive și inclusive, așa cum s-au angajat statele membre. Nici egoismul, nici solidaritatea cu forța nu aparțin valorilor pe care s-a construit Uniunea Europeană, de aceea cred că trebuie să insistăm cât mai ferm pentru dialog și cooperare, în vederea identificării unor soluții comune la această problemă gravă.
Franziska Keller
raportoare pentru aviz a Comisiei pentru libertăți civile, justiție și afaceri interne. - Dnă președintă, migrația nu are loc numai din alte regiuni către Europa. De fapt, majoritatea migrației are loc în afara Europei, în cadrul țărilor și regiunilor de pe alte continente.
În prezent, Pakistanul și Siria sunt țările care găzduiesc cei mai mulți migranți - nu ar trebui să uităm acest lucru. Există motive diferite pentru apariția migrației: războaiele, conflictele, sărăcia, discriminarea, violența și persecuția, familia, schimbările climatice și multe altele. Ar trebui să abordăm aceste probleme și ar trebui să combatem mai degrabă factorii determinanți decât migranții în sine. Pentru combaterea acestor factori determinanți avem nevoie de o bună politică de dezvoltare și, în cadrul acesteia, condiționalitatea nu prea va fi de folos.
Trebuie să revizuim politicile care sunt contrare obiectivelor noastre de dezvoltare, astfel cum se întâmplă uneori în cazul politicii comerciale și al politicii agricole. Dar avem nevoie și de o bună politică în materie de democrație și promovarea drepturilor omului. În trecut, Comunitatea și statele membre au cooperat cu țările terțe pentru a opri migrația, nu pentru drepturile omului. Comisia a negociat cu Libia un acord privind acordarea de sprijin și ajutor pentru aceasta, pentru ca Gaddafi să oprească migranții. Acum este timpul să schimbăm acest lucru. Sunt foarte bucuroasă să aflu că sunteți de acord cu mine în privința faptului că este urgent nevoie să trecem la o abordare orientată mai mult pe drepturile omului. Nu ar trebui să uităm faptul că stabilitatea nu este singurul lucru pe care îl doresc oamenii și de care aceștia au nevoie. Stabilitatea fără democrație nu este o direcție de acțiune durabilă. Stabilitatea însoțită de sărăcie nu oferă nicio perspectivă. Stabilitatea este importantă, dar nu este singurul lucru care contează.
Nu trebuie să închidem ușa celor câțiva migranți din lumea întreagă care se îndreaptă către Europa. Avem nevoie de un sistem de azil comun care să ofere protecție eficientă celor care au nevoie de aceasta și, de asemenea, trebuie să protejăm migranții din cauze conflictuale. Avem nevoie de acces echitabil la migrația legală, care să ofere migranților drepturi sociale adecvate. Trebuie să găsim o soluție pentru a proteja migranții din cauze climatice, pentru că aceștia trebuie să se deplaseze pentru că noi producem schimbări climatice. De asemenea, trebuie să ne revizuim politica în materie de acordare a vizelor și cea a frontierelor din perspectiva drepturilor omului.
Nu ar trebui să ne temem de migranți. Aceștia sunt persoane ca noi, având, adesea, nevoie de sprijin, căutând o viață mai bună, pace și prosperitate. Nu pentru aceasta a fost instituită UE?
Prin urmare, adresez Comisiei următoarea întrebare: va fi instituit sistemul comun de azil? Ce s-a întâmplat cu Regulamentul privind cartea albastră? Și cum veți asigura faptul că va fi pus în aplicare pe deplin principiul prevăzut în articolul 208 din Tratatul de la Lisabona, respectiv, acela de a nu aduce atingere obiectivelor noastre de dezvoltare?
Mario Mauro
Dnă președintă, dnă comisar, doamnelor și domnilor, înainte de toate, vă mulțumesc pentru angajamentul asumat în privința elaborării acestui pachet de măsuri, care consider că transmite un semnal politic care clarifică faptul că aceasta nu este problema Maltei, nu este problema Italiei, nu este problema Spaniei: este o problemă europeană.
Cred că aceasta reprezintă esența trimiterilor pe care le-ați făcut la solidaritate între statele membre și la politica europeană de vecinătate, a dorinței de promovare a unor fonduri adecvate pentru urgențele umanitare, asistență, repatriere și formare, de a interveni în subiectul solicitanților de azil, de a elabora un program care să depășească impasul, trimiterea sacrosantă la Directiva 2001/55/CE și dorința de consolidare a operațiunii Hermes. Toate acestea sunt, cu adevărat, manifestarea unei dorințe europene de eliminare a apatiei și a incoerenței care durează de multe luni.
În același timp, permiteți-mi să explic ce se află în centrul îngrijorării noastre. Nu cele 20 000 de persoane care au sosit în Lampedusa reprezintă cauza fundamentală a îngrijorării noastre. Suntem îngrijorați de realitatea politică care a generat acest fenomen. De exemplu, ce s-a întâmplat în 1989, când a existat o implozie a sistemului din est și a căzut comunismul, a reprezentat o povară importantă, de exemplu, asupra Germaniei și Austriei, dar, apoi, au identificat conceptul de solidaritate europeană. A fost făcută o încercare de a reacționa din punct de vedere politic față de această provocare și de a oferi o foaie de parcurs, ceea ce a avut drept consecință integrarea multor țări și a multor popoare, care se află, astăzi, în acest Parlament.
Nu ne așteptăm la multe. Nu există motive pentru integrarea regiunii mediteraneene, dar există motive pentru dezvoltarea unei politici de vecinătate și a unei strategii europene pentru zona Mediterană care să fie, în cele din urmă, demne de aceste nume. Asta cerem de la Europa. Cred că ceea ce ați afirmat dvs. se încadrează în această direcție.
Aș dori să solicit, de exemplu, în privința Directivei 2001/55/CE, ca, în afara trimiterilor pe care le-ați făcut la aceasta, Comisia să prezinte Consiliului o propunere reală, care să fie votată în Consiliu cu majoritate calificată, iar acest lucru să conducă țările europene către o înțelegere inevitabilă a faptului că problema imigranților este una europeană și că problema protejării imigranților este o problemă europeană, care nu mai poate fi evitată.
Juan Fernando López Aguilar
Dnă președintă, dnă comisar, am luat și eu parte la ultima dezbatere din Parlament referitoare chiar la acest subiect și nu pot decât să regret că, având în vedere că numai câteva dintre propunerile prezentate în cadrul dezbaterii au fost luate în considerare, înregistrăm cifrele și situațiile de astăzi, în special în Lampedusa.
Cunoaștem ajutorul dnei Malmström și eforturile pe care le depune în calitate de comisar pentru portofoliul afacerilor interne în scopul consolidării Fondului european pentru frontierele externe, a Fondului european de returnare și a Fondului european pentru refugiați și, bineînțeles, la conducerea Agenției Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene.
Cu toate acestea, criza din regiunea mediteraneană indică în mod clar că această problemă nu este numai una a credibilității, ci și a viabilității politicii europene comune în materie de imigrare, al cărei obiectiv este realizarea unui spațiu al libertății, securității și justiției conform articolelor 67 la 89 din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene. Consecința acestei situații este că această criză transformațională, care pune la încercare politica externă europeană, care pune la încercare viabilitatea acestei strategii pentru regiunea mediteraneană, a acestei asociații pentru regiunea mediteraneană, constituie o provocare specială pentru impactul umanitar și însemnătatea Europei în procesul de gestionare a impactului umanitar asupra persoanelor strămutate, a solicitanților de azil și a refugiaților.
În consecință, aș dori să subliniez, încă o dată, faptul că unul dintre scopurile acestei dezbateri ar trebui să fie depășirea definitivă a impasului privind pachetul legislativ în materie de azil, conștientizarea deplină a necesității de a pune în aplicare și a asigura conformitatea cu Directiva 2001/55/CE referitoare la măsurile privind persoanele strămutate în cazul urgențelor umanitare și al fluxurilor masive și neprevăzute de emigranți. În plus, aceasta ar trebui, de asemenea și în special, să existe pentru a crea o politică de solidaritate, dincolo de prevederile directivei, pentru a pune în aplicare clauza de solidaritate care a fost, încă o dată, prevăzută în Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și care ar trebui aplicată în momentul în care ne confruntăm cu astfel de situații.
Pentru că, într-adevăr, trebuie să fim conștienți de faptul că nici Italia, nici Spania, nici Grecia și niciuna dintre țările de frontieră din regiunea mediteraneană, nu pot să rezolve aceste probleme pe cont propriu.
Mai mult decât atât, sunt surprins de faptul că nu a fost lansat, până în prezent, niciun apel sau cerere de activare a articolului 5 a acestei directive în vederea aplicării clauzei de solidaritate conform tratatului. În mod evident, ar trebui să profităm de această oportunitate ca să oferim o reacție demnă, de susținere, la o problemă care este o problemă tipic europeană, așa cum este și regiunea mediteraneană.
Cecilia Wikström
Dnă președintă, auzim, astăzi, mulți deputați care își exprimă îngrijorarea față de migrație. Pur și simplu, le este teamă de o imigrație în masă către Europa ca urmare a evenimentelor majore care au avut loc recent în Africa de Nord. Cu siguranță, aceste evenimente vor fi urmate de fluxuri migratoare. Acest fenomen a început deja și va continua cu siguranță. Este inevitabil ca oamenii să fugă de instabilitate și violență, în special de situația actuală din Libia. Cu toate acestea, până în prezent, fluxurile migratoare au fost mai mult orizontale decât verticale și vizează în principal Tunisia și Egiptul, însă mii de oameni au ajuns deja pe micuța insulă italiană Lampedusa, iar acest lucru pune cu adevărat la încercare solidaritatea dintre statele noastre membre. Este destul de îngrijorător faptul că statele membre UE nu au trecut testul de solidaritate și nu par să fie dispuse să se susțină reciproc în momente dificile.
Grupul Alianței Liberalilor și Democraților pentru Europa consideră că cel mai important lucru pe care putem să-l facem chiar acum este să punem în aplicare directiva privind azilul. Reacția pe termen puțin mai lung este elaborarea unei politici europene comune în materie de azil care să fie demnă de această denumire. Între altele, acest lucru ne va oferi posibilitatea de a opri temporar transferurile de solicitanți de azil conform prevederilor Regulamentului Dublin II atunci când un stat membru este extrem de suprasolicitat, indiferent de motiv. Solidaritatea antrenează și responsabilitate. Acum, fiecare stat membru trebuie să respecte și să aplice directiva vizând armonizarea protecției persoanelor care își părăsesc țara și, înainte de 2012, să elaboreze un sistem european durabil de azil. Ne-am angajat să punem în aplicare acest lucru și trebuie să facem acest lucru într-un spirit de solidaritate, respectând angajamentele internaționale privind siguranța comună și stabilitatea pentru toți.
Jean Lambert
în numele Grupului Verts/ALE. - Dnă președintă, sunt foarte bucuros că dna comisar ne-a reamintit că volumul copleșitor al mișcărilor din regiune s-a înregistrat chiar în Africa de Nord. ICNUR estimează că peste 400 000 de oameni au părăsit deja Libia. Există un lucru pe care unii dintre deputații din acest Parlament ar trebui să-l rețină, după ce au asistat mai devreme la dezbaterea referitoare la Directiva privind procedurile: majoritatea oamenilor se deplasează în teritoriul Africii de Nord.
Salutăm cu entuziasm sprijinul acordat ICNUR și altor organisme în ceea ce privește acordarea de asistență persoanelor strămutate. Totuși, a fost exprimată, și pe bună dreptate, o mare îngrijorare cu privire la presiunea asupra Maltei și Lampedusei. Este semnificativă, dar situația nu este similară celei din Tunisia și Egipt. Cu toate acestea, există o îngrijorare crescândă cu privire la ceea ce se întâmplă cu minorii - neînsoțiți sau despărțiți la sosire. Există îngrijorări în privința faptului că nu sunt sprijiniți adecvat sau identificați. Sperăm că Comisia va analiza situația acestora și situația tuturor celor care sunt considerați deosebit de vulnerabili în acest moment.
Salutăm, de asemenea, deschiderea către posibilitatea aplicării Directivei privind protecția temporară. Aș ruga-o pe dna comisar să prezinte criteriile pe care le va aplica când va evalua dacă ar trebui să prezinte o recomandare.
Rui Tavares
Dnă președintă, dnă comisar, refugiații au fost primiți în Lampedusa în condiții îngrozitoare, fără a li se asigura mâncare sau grupuri sanitare: în condiții cu adevărat inumane. Centrul de primire este acum închis, iar organizațiile neguvernamentale, jurnaliștii și, eventual, chiar deputații, nu au acces la acesta. Consiliul italian pentru refugiați solicită acordarea unor ordine de protecție temporară pentru acești refugiați, conform prevederilor Directivei 2001/55/CE, iar dvs., dnă comisar, ați aprobat această cerere. Vă mulțumesc pentru intervenție, pentru că această cerere a fost cuprinzătoare și globală. Există lucruri cu care suntem de acord și există lucruri cu care nu suntem de acord. Totuși, există și un nume pentru ceea ce blochează această acțiune cuprinzătoare: ipocrizia statelor membre.
Dnă comisar, ați vorbit despre obținerea unei codecizii cu privire la reinstalare. În calitate de raportor, pot să spun că Parlamentul este pregătit să analizeze orice idee pe care o prezintă Consiliul. Cu toate acestea, am așteptat timp de un an și jumătate și nu am auzit nicio idee referitoare la restabilire. Ipocrizia statelor membre i-a permis colonelului Gaddafi ca, ani întregi, să ascundă sub preș refugiații și imigranții în timp ce își vindea armele. Din acest motiv, și discuțiile despre actuala lipsă de resurse sunt în totalitate ipocrite. Numai în 2009, țările din Uniunea Europeană au câștigat 343 de milioane de euro din vânzările de arme către colonelul Gaddafi, în timp ce suma inițială pe care au pus-o la dispoziția refugiaților în urma revoluțiilor din Arabia a fost de 3 milioane de euro: de o sută de ori mai mică. Cred că această diferență vorbește de la sine.
Mara Bizzotto
Dnă președintă, doamnelor și domnilor, Lampedusa a fost invadată de zeci de mii de nord-africani, pe care insula nu-i va putea accepta niciodată. Săptămâni întregi, Italia a fost vizată de sute de ambarcațiuni transportând imigranți ilegali. Dacă nu reacționăm împreună, dacă UE nu reacționează, valul migrator de persoane strămutate va continua.
Imigranții ilegali sosiți în ultimele luni trebuie trimiși acasă; nu există nicio alternativă. Totuși, în afara câtorva cuvinte de solidaritate, guvernul italian a fost lăsat să se ocupe pe cont propriu de acest exod biblic de dimensiuni imprevizibile.
Unde este Europa? Până în prezent, Bruxelles-ul s-a făcut vinovat de eschivare; cetățenii mei nu mai pot să suporte comportamentul rușinos al acestuia. Europa a lăsat Italia să se confrunte pe cont propriu cu această situație de urgență fără precedent. În schimb, Europa ar trebui să ofere asistență Italiei în repatrierea imigranților ilegali și, de asemenea, trebuie să sprijine eforturile guvernului italian pentru a preveni continuarea exodului a mii și mii de oameni, în principal din Tunisia.
Refugiații libieni sunt un subiect diferit: Europa ar trebui să sprijine Italia în operațiunile de identificare și gestiune logistică dar, mai presus de toate, trebuie să depună eforturi pentru a asigura faptul că refugiații sunt găzduiți în toate statele membre. Primirea celor care fug de război nu poate fi numai sarcina Italiei. Este timpul să încetăm vorbăria: Uniunea Europeană trebuie să-și facă simțită prezența. Nu putem să acceptăm faptul că Italia este plină de imigranți ilegali, în timp ce Franța îi respinge în mod atât de rușinos. Imigranții ilegali ar trebui trimiși înapoi acasă, în timp ce toate statele membre trebuie, acum, să se angajeze să primească refugiați libieni.
Philip Claeys
(NL) Dnă președintă, situația cu care ne confruntăm în Lampedusa a fost descrisă și prevăzută încă din 1973 de scriitorul francez Jean Raspail, în romanul său profetic, "Tabăra sfinților". Singura diferență este că realitatea depășește ficțiunea.
În loc să lase, pur și simplu, lucrurile să se întâmple, Europa trebuie să preia controlul în această situație. Este absurd ca, mai întâi, să aplaudăm schimbarea regimului în Tunisia și în Egipt și apoi, imediat, să acceptăm migranții în masă, sau, mai exact, așa-numiții "refugiați” din țările respective. Toți știm că, practic, nimeni de pe ambarcațiunile care acostează în Lampedusa nu este eligibil pentru a fi recunoscut ca refugiat politic. Cu toate acestea, acestor persoane li se permite, acum, să pătrundă pe teritoriul european și, cu sprijinul tuturor tipurilor de grupuri subvenționate, traficanți de ființe umane și avocați scumpi, vor iniția proceduri și le vor tărăgăna cât mai mult posibil și, dacă va fi necesar, vor intra în clandestinitate dacă nu sunt recunoscuți ca refugiați.
Analizând evenimentele recente, Frontex nu protejează frontierele externe ale Europei; le consideră un fel de comitet de primire. Aceste ambarcațiuni ar trebui escortate înapoi în locurile de unde provin și, în măsura posibilului, ar trebui ca adevărații refugiați să fie acceptați în propria regiune, nu în Europa. De asemenea, este esențial ca o serie de convenții internaționale să fie adaptate la nevoile momentului actual.
Agustín Díaz de Mera García Consuegra
(ES) Dnă președintă, aș dori să iau cuvântul și să profit de această dezbatere ca să vorbesc despre o problemă fundamentală: situația de urgență. Nu poate fi gestionată pe cont propriu.
Astfel cum știm cu toții, la baza acestei probleme se află situațiile instabile din Tunisia și Egipt și războiul din Libia. Totuși, nu există o limită cu privire la durata acesteia: din păcate, va dura pe o perioadă îngrijorător de lungă. Prin urmare, trebuie să hotărâm cum putem să ne folosim politicile comune ca să gestionăm această situație de urgență, pentru că ei nu pot să o gestioneze pe cont propriu.
Dnă președintă, dnă comisar, în opinia mea, prioritatea noastră trebuie să fie solidaritatea cu victimele și solidaritatea cu statele și regiunile gazdă.
Dispunem de instrumente pe care nu le folosim adecvat. Dispunem de patru fonduri. Dna Malmström ne-a vorbit foarte clar și concis despre sume care mă uimesc prin ridicolul lor. A vorbit despre 30 de milioane de euro, 25 de milioane de euro la cerere, etc. Totuși, cele patru fonduri ale noastre, Fondul pentru refugiați, Fondul pentru returnare, Fondul pentru frontierele externe și Fondul pentru integrare, dispun, în total, de 3 miliarde de euro în temeiul perspectivelor financiare.
Dnă Malmström, mi se pare că aceste fonduri ar trebui folosite pentru situații de urgență, pentru că trebuie să avem de posibilitatea de a le folosi și a le modifica. Limitările noastre în ceea ce privește colaborarea și solidaritatea sunt simbolizate de fragilitatea demonstrată de Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene prin operațiunea Hermes. Sosirea unui număr tot mai mare de persoane care fug din calea războiului și fug din calea disperării subliniază cât de limitată este capacitatea acesteia. Nu pot să gestioneze situația pe cont propriu.
Cine poate gestiona situația? Uniunea Europeană are solidaritatea necesară ca să răspundă în timp util necesităților acestei situații de urgență.
Ana Gomes
(PT) Dnă președintă, raportul Provera nu putea să fie prezentat într-un moment mai dificil. Tunisia și Egipt, țări cu probleme economice enorme, și-au deschis deja porțile pentru peste 400 000 de refugiați din Libia. În ciuda acestui lucru, guvernele europene au ales să privească în altă parte și să ignore cele 20 000 de persoane care se adunau în Lampedusa în condiții inumane. Având în vedere revoluțiile din Africa de Nord, statele membre ale Uniunii Europene se văd obligate să-și îndeplinească obligațiile umanitare de a accepta refugiați și de a institui o nouă politică în materie de migrație bazată pe solidaritate și pe celelalte valori și principii fundamentale ale Uniunii Europene. Este posibil ca politica porților închise și cea a returnării forțate aplicate de unele dintre statele membre în ultimii câțiva ani în privința vecinilor lor din regiunea mediteraneană să fi oprit anumiți migranți să ajungă în Europa prin intermediul unor controale sporite în porturile nord-africane, al patrulărilor în regiunea mediteraneană și chiar prin metode brutale, cum ar fi șocurile electrice. Cu toate acestea, acest lucru a implicat un cost scandalos: drepturile migranților și refugiaților, care au fost redați cu forța unor regimuri cum este cel al lui Gaddafi.
Actuala situație de urgență necesită adoptarea unui sistem de azil comun, implicând responsabilități comune, inclusiv mecanisme de protecție temporară și oferirea unor mai multe posibilități de reinstalare. Avem nevoie de o nouă strategie privind migrația, care să ia în considerare cauzele inițiale ale migrației, cum ar fi, între altele, sărăcia, discriminarea, conflictele și represiunea politică. Fără aceasta, traficanții vor reuși întotdeauna să găsească soluții alternative. Prin urmare, promovarea drepturilor omului, a democrației și a dezvoltării durabile trebuie să devină o prioritate strategică veritabilă ca parte a politicii externe a Uniunii Europene și ca partea a programelor de dezvoltare pentru regiunea mediteraneană și dincolo de aceasta.
Sonia Alfano
(IT) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, situația de urgență oferă politicii europene în materie de azil și celei în materie de imigrație o lecție importantă. Este, din nou, evident faptul că UE nu dispune de un cadrul legislativ și operativ care să-i permită să gestioneze evenimente extraordinare, dar nu imprevizibile, cum sunt evenimentele din ultimele luni din Africa de Nord.
Lampedusa, Italia și sudul Italiei plătesc pentru aceste greșeli, dar cei care plătesc în primul rând sunt refugiații, care sunt primiți într-un mod atât de inuman. În ciuda prevederilor articolului 80 al Tratatului privind funcționarea UE și ale principiului partajării solidarității, toate țările sunt, de fapt, preocupate numai de propriile probleme, iar atitudinea Franței, care are o graniță comună cu Italia, este inacceptabilă în actualul scenariu european. În acest sens, îndemn Comisia să analizeze posibilitatea solicitării unei explicații din partea guvernului francez.
Ani de zile, UE a încheiat acorduri cu țări terțe conduse de dictaturi, finanțându-le activitățile și punând interesele comerciale înaintea cerințelor democratice. Europa a rămas tăcută în fața raidurilor libiene: intenționează să rămână tăcută și în fața situației insuportabile a taberelor de corturi?
Bineînțeles, suntem cu toții de acord că nu putem încheia acorduri cu colonelul Gaddafi și, totuși, în urmă cu câteva luni, nu am auzit niciun fel de obiecție la tratatul Italia-Libia, care a condus la abordarea problemei imigrației în cel mai inuman mod. Astăzi, dl președinte Berlusconi a încercat să aplice aceeași abordare în cazul Tunisiei, oferind bani. Totuși, poate că noul guvern tunisian și-a învățat lecția.
Cu toate acestea, indiferent dacă vă place sau nu, UE și cele 27 de state membre trebuie să ia măsuri luând în considerare prioritatea primordială a solidarității internaționale și a protejării drepturilor omului. Din acest motiv, sper ca Comisia Europeană să propună cât mai curând posibil introducerea procedurii de urgență prevăzută în Directiva 2001/55/CE privind protecția temporară și ca această propunere să fie adoptată de Consiliu în viitorul apropiat pentru că, în caz contrar, ar fi în zadar.
De asemenea, solicit să fie trimisă în Lampedusa o delegație parlamentară, nu o delegație a partidelor politice, pentru a verifica atât condițiile umanitare oferite imigranților, cât și principiul nereturnării.
Malika Benarab-Attou
(FR) Dnă președintă, acest raport este sensibil și trebuie să critic titlu său. Folosirea termenului "fluxuri migratorii” stabilește tonul: dă impresia că migranții sunt mărfuri sau invadatori.
Populațiile din sudul Mediteranei și noi trăim momente istorice, însă teama față de imigrația în masă împiedică UE și statele membre să creeze o nouă dinamică.
Actualele mișcări democratice din sud ne-au ajutat să ne conștientizăm contradicțiile. Acestea au demonstrat, încă o dată, inconsecvența și lipsa de viziune a politicilor noastre de cooperare caduce și inaplicabile. Acum este momentul ca Uniunea Europeană să pună în aplicare o politică în materie de migrație care să corespundă valorilor noastre, care să recunoască faptul că trăim într-o lume în care oamenii sunt mobili, o lume în care ființele umane se deplasează în permanență.
Este absurd să continuăm să vorbim despre fluxurile migratoare și aceasta contravine valorilor noastre umaniste. Dacă noi, europenii, dorim să fim actori principali în lume, atunci trebuie să ne modificăm abordarea și să depunem eforturi pentru a crea o Uniune bazată pe solidaritate pentru regiunea mediteraneană; nu putem să obținem acest lucru fără să revizuim politica de mobilitate, sau ceea ce se numește în prezent politica în materie de migrație. Trebuie să îndeplinim așteptările popoarelor din sud.
Nu mai trebuie ca teama de imigrație să ne guverneze politicile. Nu mai trebuie ca principala noastră motivație în punerea în aplicare a acordurilor de cooperare să fie consolidarea controalelor la graniță, cum a fost în cazul Libiei.
Trebuie să revizuim condițiile necesare pentru semnarea oricăror acorduri privind deplasarea persoanelor implicând acorduri de readmisie, pentru a respecta drepturile omului. Acțiunile noastre se caracterizează încă printr-o abordare a mobilității bazată pe securitate, ceea ce contravine valorilor noastre și obligației pe care o avem de a proteja populațiile. Poziția scandaloasă adoptată de dl Berlusconi și de dl Guéant trebuie ferm denunțată.
Dnă comisar, ce fel de politică trebuie să adoptăm pentru a institui o adevărată Uniune pentru regiunea mediteraneană, una prin care să dăm dovadă de solidaritate cu populațiile din sud, care, astăzi, consideră că le disprețuim?
Marie-Christine Vergiat
(FR) Dnă președintă, Grupul Confederal al Stângii Unite Europene/Stânga Verde Nordică nu va vota în favoarea acestui raport. Conține, într-adevăr, unele puncte pozitive, dar sunt permanent contrazise de practicile anumitor state membre, incluzând-o pe cea a țării mele.
Acest raport refuză să considere migrația ca fiind în primul rând o problemă sud-sud. Nerecunoașterea acestui lucru înseamnă că tensiunile se vor intensifica, pur și simplu, și că o serie dintre aceste state vor fi cufundate și mai mult în sărăcie.
Este adevărat că Uniunea Europeană nu poate să-i găzduiască pe toți oamenii săraci din lume, dar nici nu este în pericol de a se afla în această situație; cifrele dovedesc acest lucru, indiferent de eforturile depuse de anumiți oameni. Uniunea Europeană nu poate să-i găzduiască pe toți oamenii săraci din lume, dar ar trebui să contribuie proporțional cu bunăstarea și necesitățile sale, precum și cu răul pe care l-a provocat și pe care continuă să-l provoace unele dintre companiile sale, care risipesc resursele țărilor respective. Acest raport continuă tradiția Europei ca fortăreață închisă, sfidându-și interesele, în special pe cele demografice.
Nu, Uniunea Europeană nu a învățat nimic din revoluțiile care au loc în statele arabe. Nu dă dovadă de solidaritate. În numai câteva zile, tunisienii au găzduit peste 100 000 de refugiați libieni în condiții exemplare. Nu, dnă comisar, discuțiile pe care le poartă Europa nu sunt pe măsura problemelor cu care se confruntă lumea. Acestea nu vor face decât să alimenteze politicile xenofobe ale anumitor state membre și regret acest lucru.
Mario Borghezio
(IT) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, în primul rând aș dori să-i mulțumesc dnei comisar Malmström pentru munca grea depusă în fiecare săptămână pentru a aborda acest dezastru epic - pentru că despre aceasta este vorba.
Au fost făcute comentarii, nu numai în acest Parlament, în încercarea de a reduce și a clarifica situația cu care a trebuit să se confrunte guvernul nostru, țara noastră și poporul nostru. A fost și continuă să fie o situație de urgență - umanitară sau de altă natură - de dimensiuni excepționale. Cred că guvernul nostru și, în special, poporul nostru, au depășit cu bine această situație în ceea ce privește opinia publică internațională. Locuitorii Lampedusei s-au comportat remarcabil, primind, în primul rând, migranții, și apoi ajutându-i din fondurile proprii, dar, ulterior, într-un anumit moment, au spus: "nu mai puteam continua” pentru că, pe lângă drepturile omului, pe care le discutăm zilnic în acest Parlament, trebuie să luăm în considerare și drepturile popoarelor, inclusiv drepturile lor de a-și păstra identitatea, activitățile și, bineînțeles, de a nu fi invadate.
În rândurile migranților se găsesc și imigranți ilegali, infractori eliberați din închisori. Acest lucru le interesează, pe bună dreptate, pe țările care îi primesc. Mai mult decât atât, atunci când migrația se transformă - repet - într-o invazie, trebuie să gestionăm această problemă.
Cu siguranță, suntem 100 % alături de cetățenii noștri. Dnă comisar, Uniunea Europeană trebuie să se ridice și să ia cunoștință de aceasta. Pe lângă drepturile omului, trebuie să luăm în considerare drepturile noastre, drepturile popoarelor autohtone. Din acest motiv, susținem pe deplin eforturile depuse în prezent de guvernul italian în Tunisia, deoarece, comparativ cu cifrele modeste anunțate de dna comisar, guvernul italian oferă multe Tunisiei. Se întreprind multe lucruri și sunt încrezător că vom obține rezultate concrete.
Cu toate acestea, trebuie să trecem de la cuvinte la fapte, iar Frontex nu întreprinde ce ar trebui pentru a pune capăt acestui trafic odios, pentru că acest trafic este o rușine pentru regiunea mediteraneană și Uniunea Europeană este parțial responsabilă. Prin urmare, îndemn la încetarea traficului de persoane și sunt de acord cu un plan Marshall pentru aceste țări.
Andreas Mölzer
(DE) Dnă președintă, dnă Malmström, este binecunoscut faptul că oamenii din țările subdezvoltate, suprapopulate, își riscă zilnic viața pentru că UE, cu ideile sale pseudo-umanitare, nu a clarificat faptul că normele care se aplică migranților nu sunt aceleași cu cele care se aplică refugiaților.
Conform Convenției de la Geneva privind statutul refugiaților, refugiații sunt, după cum știm, persoane care, ca urmare a unei temeri bine fondate de a fi persecutate din cauza rasei, a religiei, naționalității sau opiniilor politice se află în afara țării lor de cetățenie. Totuși, această definiție nu se aplică pentru marea majoritate a persoanelor care fug zilnic în Europa. Indiferent de situația din țara lor de origine, vor doar să ajungă undeva în UE - pe pământul care, cred ei, abundă de lapte și miere - ca să-și încerce norocul acolo și, de obicei, numai ca să fie incluși în sistemele noastre sociale. Poate că acest lucru li se pare logic, dar, în calitate de deputați în Parlamentul European, trebuie să deservim interesele europenilor. Acest lucru nu include, cu siguranță, sprijinirea permanentă a milioane de migranți economici care, pentru că le lipsesc formarea și calificările adecvate pentru piața noastră de muncă, nu ne sunt, pur și simplu, de mare folos.
De asemenea, ar fi extrem de neechitabil față de țări precum Tunisia și, în special, Libia, care tocmai se eliberează de regimurile dictatoriale și pornesc pe calea democrației și care vor avea nevoie de toată puterea de care dispun pentru a-și reclădi propriile țări. Aceste popoare trebuie să-și dezvolte propriile țări.
De la încheierea dictaturii lui Ben Ali, Tunisia este o țară liberă. Această situație trebuie luată, de asemenea, în considerare aici, în UE, în cadrul discuțiilor referitoare la modalitatea de abordare a afluxului în masă de nord-africani. Prin urmare, în opinia mea, toți migranții economici ar trebui trimiși acasă înainte chiar să ajungă în Europa. Nu ar trebui să li se permită nici măcar să ajungă în Lampedusa, iar noi ar trebui să acordăm UE și Frontex puteri adecvate pentru a asigura faptul că acest lucru nu se întâmplă.
Salvatore Iacolino
(IT) Dnă președintă, dnă comisar, doamnelor și domnilor, am auzit o serie de măsuri și inițiative care, cu siguranță, sunt reconfortante și, de asemenea, conforme cu cerințele solicitate de delegația italiană în cadrul reuniunii desfășurate săptămânii trecute împreună cu șeful delegației cu dl Președinte Barroso: mai multă solidaritate, mai multe mijloace, măsuri mai specifice și mai incisive pentru Lampedusa, Malta și toate statele expuse unei presiuni migratoare excepționale, care nu poate fi combătută decât prin guvernanță europeană.
Aceste declarații reconfortante sunt, bineînțeles, conforme cu poziția noastră privind aplicarea articolului 5 al Directivei 2001/55/CE. Suntem încrezători că aceasta poate fi prezentată Consiliului într-un interval de timp complet rezonabil. O politică europeană de vecinătate mai coerentă, bazată pe rezultate și pe o politică de supremație în favoarea regiunilor de graniță care pot să-și folosească resursele ca să asigure faptul că tinerii proprii pot obține locuri de muncă și posibilități de creștere în teritoriile proprii. Un plan operativ mai bun și mai adecvat pentru Frontex, care și-a demonstrat, într-adevăr, utilitatea desfășurând patrulări comune în timpul acestei etape excepționale. Considerăm că secțiunea privind finanțarea migrației permite aplicarea unor măsuri suplimentare datorită unei situații excepționale pe care o cunoaștem cu toții foarte bine acum.
Dnă comisar Malmström, nu am menționat măsurile compensatorii. Dl comisar Hahn nu este cu dvs. și, probabil, ar fi fost de ajutor să fie. O revizuire a fondurilor structurale, o politică care ia în considerare o situație excepțională, reducerea atractivității, penalizarea atractivității regiunii Sicilia în ceea ce privește pescuitul și turismul, pentru care Lampedusa și Sicilia trebuie despăgubite într-o anumită măsură.
O sută cincizeci de mii de egipteni s-au întors în Libia, dar această problemă în materie de migrație nu se încheie aici. Din acest motiv, trebuie să acționăm foarte ferm prin intermediul unei politici europene puternice și decisive și avem încredere că dvs. și dl președinte Barroso puteți elabora această strategie prin intermediul unui plan de migrare cuprinzător. Nu putem să așteptăm alte noi măsuri și suntem încrezători că, până la sfârșitul acestei luni, Europa va prezenta un plan de migrare în interesul mult-așteptatei solidarități, pe care dorim să o vedem în sfârșit pusă în aplicare.
John Attard-Montalto
Dnă președintă, în primul rând țin să spun că auzindu-i pe unii colegi - nu pe toți - care iau parte la această dezbatere îmi dau seama că se referă la migrație ca la un lucru care nu se petrece în prezent, ci ca la un lucru care se va întâmpla.
De fapt, în acest moment, când noi discutăm în acest plen, în lume are loc o tragedie. În multe cazuri, discutăm dacă suntem sau nu de acord cu un anumit subiect, însă lucrul asupra căruia trebuie să convenim este faptul că această tragedie, care este foarte aproape de noi - la doar câteva sute de kilometri de frontiera sudică a Uniunii Europene - se petrece chiar acum și va continua să se intensifice. Și totuși continuăm să dezbatem, chiar și când există un instrument - Directiva 2001/55/CE a Consiliului - care, la recomandarea Comisiei, poate fi pus în mișcare de către Consiliu.
Cum vom măsura dacă afluxul este mare, dacă nu este mare sau dacă este suficient de mare după ce se va fi terminat? Uniunea Europeană trebuie să decidă dacă vrea să acționeze sau să reacționeze. Noi reacționăm după ce lucrurile s-au întâmplat deja. Haideți să nu mai trăim în trecut. Haideți să fim o instituție a prezentului.
Sarah Ludford
Dnă președintă, gestionarea eficientă, coerența, solidaritatea, responsabilitatea: se presupune că acestea sunt fundamentele politicii comune a UE în domeniul imigrării. Comparați-le cu rapoartele UE din ultimul deceniu, care merită un scor de aproximativ trei puncte din zece. Nu este vina Comisiei, care a elaborat o serie de politici și a propus legi, ci în mare parte este vina statelor membre. Este momentul să renunțăm la atitudinea reactivă și haotică și să adoptăm o poziție proactivă și bine gestionată. Poate că am avea de câștigat dacă am urma exemplul unei țări precum Canada, având în vedere în special politicile acesteia privind migrația legală.
Țara din care eu provin, Marea Britanie, a fost rezervată în privința ideii de politică comună. Regret acest lucru, însă faptul că atât de multe persoane dintre cele întrebate în locuri precum Lampedusa spun că vor să se mute rapid mai în nord, deseori chiar în Marea Britanie, nu convinge țara mea, care se confruntă ea însăși cu un val foarte mare de imigranți, să elimine controalele la frontieră.
Eu cred în solidaritate. Consider că în acest moment trebuie invocată Directiva privind protecția temporară. Cu toate acestea, toate statele membre - și cele din nord, dar și cele din sud - trebuie să își asume responsabilitatea de a pune corect în aplicare legislația UE privind primirea migranților, privind procesarea solicitărilor pentru ajutor financiar și alte tipuri de ajutor și privind integrarea și aplicarea legislației muncii. Solidaritatea și responsabilitatea trebuie să se bazeze pe reciprocitate.
Hélène Flautre
(FR) Dnă președintă, nu cred că este posibil ca, pe de-o parte, să salutăm revoluția din Tunisia, iar de cealaltă parte să cerem ca această țară să pună în aplicare politica privind controlul la frontieră care exista pe vremea dictaturii lui Ben Ali. Cred că trebuie să încetăm să exercităm presiune asupra guvernului tunisian, care are multe alte probleme de rezolvat: propriii săi refugiați - după cum s-a spus - și controlarea procesului de tranziție spre democrație.
Situația este astfel una noua și excepțională, iar acest fapt ar trebui poate să ne ajute să găsim soluții potrivite care să dovedească în același timp solidaritate. Baroneasa Ludford are dreptate - acesta este elementul care lipsește cel mai mult în Uniunea Europeană. Consider că activitatea Comisiei Europene și a Parlamentului ar putea consta în primul rând în declararea unui moratoriu referitor la repatrierea tunisienilor, pentru că această acțiune este incorectă și nepotrivită. Ar trebui de asemenea să acordăm permisiune excepțională de rezidență tunisienilor care au sosit deja în Franța și în Italia, să le garantăm accesul în Europa persoanelor care caută protecție și să ne abținem de a lua măsuri sau de a semna acorduri care ar putea împiedica această protecție, să aplicăm - așa cum s-a spus - prevederile directivei din 2001 în cazul tuturor persoanelor care pot beneficia de acestea, precum și să găzduim, în cadrul procesului de reintegrare, refugiații aflați la granița dintre Tunisia și Libia.
Apoi, consider că trebuie să ne gândim să construim legături de cooperare cu aceste țări care pe viitor vor fi în totalitate democratice, pentru ca tunisienii să poată veni să muncească, să studieze și să călătorească perfect legal, pentru a crea canale reale de mobilitate între cele două țărmuri ale Mării Mediterane.
(Aplauze)
Willy Meyer
(ES) Dnă președintă, cred că Lampedusa a devenit un simbol pentru cruzimea politicii Uniunii Europene în materie de imigrare. Aceasta nu este doar o problemă recentă; este o problemă structurală.
Îmi amintesc ziua de 14 februarie 2009, în timpul legislaturii parlamentare anterioare. Am mers la Lampedusa împreună cu o delegație din cadrul grupului meu parlamentar. A fost o călătorie în iad; vă spun, în iad! Politica privind migrația nu s-a bazat pe înțelegerea faptului că emigrarea este un drept, nu o infracțiune și nu a făcut nimic pentru a garanta principiul sacru al dreptului de a solicita azil.
În 2009, în Lampedusa nu se făcea nimic pentru identificarea oamenilor sau pentru procesarea cererilor de azil, până când populația a făcut ce a fost nevoită să facă: s-a răsculat, s-a răzvrătit, pentru că oamenii trăiau ca niște animale.
Între 2009 și 2011 nimic nu s-a schimbat. De fapt, se poate spune că s-a schimbat ceva: președintele Berlusconi a semnat un acord cu colonelul Gaddafi, în ciuda faptului că Gaddafi nu respecta prevederile dreptului internațional și a eliminat Înaltul Comisar ONU pentru Refugiați, știind că sunt 9000 de refugiați în Libia; aceeași Libia care în prezent este bombardată după un apel umanitar.
Aceasta este o ipocrizie care trebuie să se schimbe. Iată ce trebuie să se schimbe în mod fundamental în Uniunea Europeană.
Gerard Batten
Dnă președintă, decizia Consiliului adoptă rezoluția Consiliului de Securitate al ONU. Permiteți-mi să o citez: "Să se ia toate măsurile necesare pentru protejarea civililor și a zonelor populate de civili aflate sub amenințare de atac în Libia, excluzând orice formă de forțe străine de ocupație în orice parte a teritoriului libian”.
Această frază conține două idei total contradictorii. Cum am putea proteja civilii de atacuri fără a ocupa o parte din teritoriu în acest scop? Cum pot unele națiuni care au o istorie militară îndelungată și ilustră, cum este cazul Marii Britanii și al Franței, să adopte o astfel de politică absurdă? Răspunsul la această întrebare este simplu: sunt obligate de politica externă și de securitate comună a Uniunii Europene, ca urmare a Tratatului de la Lisabona. Ele nu mai dețin controlul asupra propriei politici externe.
Decizia Consiliului merge mai departe și spune că responsabilitatea pentru politicile militare ale Uniunii îi revine Înaltului Reprezentant pentru politica externă și de securitate comună. Prin urmare, baroneasa Catherine Ashton va avea ocazia să participe la primul său război și să facă parte din galeria marilor personalități ale istoriei militare, alături de Rommel, Montgomery și Eisenhower. Îi urez mult succes, însă este mult mai probabil ca această politică stupidă să aibă consecințe dezastruoase pentru toate părțile implicate.
Prioritățile Occidentului, și ale țărilor europene în special, ar trebui să fie încurajarea regimurilor moderate din Africa de Nord prin toate mijloacele diplomatice și protejarea propriilor noastre granițe de alte fluxuri de migrație în masă. Poate că acesta nu este răspunsul corect din punct de vedere politic, dar este un răspuns realist care ar veni de la state raționale, dacă acestea ar putea lua astfel de decizii.
Daniël van der Stoep
(NL) Dnă președintă, vinerea trecută sute de așa-numiți refugiați, foști berberi au evadat din taberele de refugiați de pe continentul italian. Acești imigranți au fost transferați acolo pentru că Lampedusa este supraaglomerată. Dnă președintă, iată care este cruda realitate: mii de imigranți fără perspective, berberi, profită de instabilitatea din regiunea lor pentru a căuta o viață mai bună în bogata Europă.
Imigranții care au fost intervievați de televiziuni au menționat orașele unde doreau cel mai mult să ajungă - Amsterdam, Roma, nu conta prea mult - sau, ca să înrăutățească lucrurile, s-au plâns de faptul că autoritățile italiene nu le oferă țigări și băutură. Aproape că uităm că oamenii aleg ilegalitatea cu bună știință și abuzează în mod deliberat de serviciile sociale din Europa. Acești așa-numiți refugiați, pe care eu prefer să îi numesc coate-goale, trebuie primiți în regiune. Adăpostirea lor este responsabilitatea Uniunii Africane, a Ligii Arabe sau a îngrozitoarei Organizații a Conferinței Islamice.
Uniunea Europeană nu este responsabilă pentru acești vânători de comori. Totuși, dacă într-un fel reușesc să intre, haideți să accelerăm foarte mult procedurile privind azilul acestor așa-numiți refugiați și să îi trimitem cât mai curând posibil înapoi în țările berbere și din această regiune. Să își asume acele țări responsabilitatea, nu noi și nu acum.
(Vorbitorul a fost de acord să accepte o întrebare în cadrul procedurii "cartonașului albastru” în conformitate cu articolul 149 alineatul (8) din Regulamentul de procedură)
Silvia Costa
(IT) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, doresc să îl întreb pe colegul meu deputat care tocmai a luat cuvântul dacă poate fi considerat cu adevărat oportună folosirea termenilor de "coate-goale” și "vânători de comori” în cazul unor oameni care fug de o situație caracterizată prin probleme politice foarte mari - și toate grupurile politice sunt de acord cu acest lucru - așa cum este situația din Africa de Nord.
Consider că este o afirmație extrem de gravă și solicit președintei să evidențieze cumva ceea ce s-a spus și să stabilească dacă aceste cuvinte pot fi considerate adecvate într-o dezbatere atât de sensibilă, în care este vorba despre suferința unor ființe umane, despre care în mod clar se consideră că nu au dreptul de a se hrăni, întrucât s-a spus despre ei că "cer de mâncare și foarte mulți sunt niște coate-goale”.
Mi se pare foarte grav faptul că s-au spus astfel de lucruri în acest plen și sper că cetățenii europeni vor putea citi aceste cuvinte extrem de dure, care nu fac altceva decât să dezvăluie totala inadecvare politică a persoanei care le-a rostit.
Daniël van der Stoep
(NL) Dnă președintă, dnă Costa, aveți dreptate, vorbesc în termeni duri, însă acele cuvinte sunt foarte clare. Noi, cei din Uniunea Europeană, trebuie să facem față în prezent unui aflux uriaș de refugiați, iar majoritatea din stânga spune că aceștia sunt doar niște oameni amărâți, care își părăsesc țara de origine. Foarte bine, dar de ce trebuie să vină toți în Europa? Cred că este mai greu să ajungi în Europa cu o barcă decât să ajungi în Maroc sau în Arabia Saudită. În mod evident, acești oameni vin aici datorită serviciilor noastre sociale și pentru faptul că vor putea să obțină bani de la guvernele de aici. Nu faceți decât să permiteți aceste lucruri!
Trebuie să acționăm ferm împotriva acestui fenomen și trebuie să ne asigurăm că, în calitate de deputați în Parlamentul European, îi apărăm pe cetățenii Uniunii Europene. Dacă veți continua să gândiți în acest fel, vom ajunge la declin. În curând ne vom ocupa de situația Africii sub-sahariene și, în cele din urmă, toată lumea va veni aici. Nu ne putem permite așa ceva. Aceea este lumea dumneavoastră, dar nu și a mea. Vă doresc mult succes, însă cetățenii noștri nu vor aceste lucruri, cel puțin nu cei din Olanda.
Simon Busuttil
Dnă președintă, acum câteva zile conducătorii UE anunțau că sunt gata să demonstreze solidaritate concretă față de acele state membre care sunt cel mai grav afectate de presiunea migrației. Ei bine, acel moment a sosit, pentru că mișcarea în masă a afectat Uniunea Europeană. Solicităm acum Consiliului European să își respecte cuvântul dat. Iar pentru ca solidaritatea să fie concretă, atunci toate statele membre trebuie să își asume responsabilitatea pentru persoanele strămutate, care pleacă din Libia spre Europa.
Dispunem deja de un instrument: trebuie doar să îl folosim. Este vorba de mecanismul pentru solidaritate prevăzut în Directiva 2001/55/CE, mecanism care face două lucruri. În primul rând, acordă protecție temporară tuturor persoanelor strămutate care ajung în UE. În al doilea rând, stipulează că responsabilitatea de găzduire a acestor persoane le revine tuturor statelor membre, nu doar țării în care ajung strămutații. Mecanismul este declanșat de o decizie a Consiliului care precizează că afluxul masiv există. Totuși, trebuie să se bazeze pe o propunere venită din partea Comisiei - din partea dumneavoastră, dnă comisar.
Fără îndoială că există un exod al populației din Libia. Peste 400 000 de persoane au părăsit Libia, cele mai multe plecând în Tunisia și Egipt, dar acum și în țări din UE. Săptămâna trecută peste 800 de persoane, în special din Somalia și din Eritreea, au ajuns în Malta într-un interval de doar douăzeci și patru de ore. În raport cu populația, această situație are același impact pe care l-ar avea sosirea a 120 000 de persoane în Franța într-o singură zi. Cu siguranță că acest fenomen poate fi considerat un aflux masiv. Prin urmare, nu trebuie să analizăm cifrele în termeni absoluți, ci în termeni relativi - respectiv impactul relativ al afluxului de migrație asupra țării de destinație.
Fac apel la dumneavoastră, dnă comisar, să preluați conducerea politică și să faceți această propunere. De asemenea, fac apel la Consiliu să își respecte cuvântul și să demonstreze solidaritate concretă.
Claude Moraes
Dnă președintă, Consiliul refuză din 1999 să elaboreze o politică privind azilul și partajarea formală reală a obligațiilor. Vorbind în numele lui David Sassoli și al colegilor mei italieni, susțin că ceea ce vedem astăzi în Italia reprezintă o urgență care nu are nicio soluție juridică reală. Până acum trebuia să se fi găsit o soluție. Procedurile de primire și calificările - elementele centrale ale pachetului privind azilul pe care îl discutăm astăzi - ar fi trebuit să fie puse în aplicare în urmă cu mult timp. Am fi avut astfel un concept de relocare și un concept referitor la repartizarea sarcinilor, însă nu avem așa ceva.
Din acest motiv, spun, în numele grupului din care fac parte, că trebuie să ajutăm în această situație de urgență. Solicităm în special Consiliului - dar și dumneavoastră, dnă comisar - să dovedească spirit de conducere politică și să aplice Directiva 2001/55/CE a Consiliului. Astfel se va crea o situație de relocare care ar putea măcar să mai ușureze povara.
În plus - după cum au spus câteva persoane - nu putem ignora îndatoririle care ne revin în ceea ce privește azilul și dreptul internațional. Aceste îndatoriri vor fi utile pentru atât de mulți oameni care sunt vulnerabili și care suferă în prezent. Motivele pentru apelul la azil sunt adânci și profunde - aceste motive sunt sărăcia și instabilitatea. Cu toate acestea, în prezent ne confruntăm cu o situație care afectează țările sudice și trebuie să punem în aplicare Directiva 2001/55/CE a Consiliului.
Cornelia Ernst
(DE) Dnă președintă, doresc să punctez trei lucruri. În primul rând, trebuie să clarificăm faptul că suntem într-adevăr capabili să furnizăm asistență refugiaților din Africa de Nord, în special celor din Tunisia, și că dorim acest lucru. Prin urmare, salut faptul că și Comisia dorește să activeze Directiva 2001/55/CE pentru a acorda protecție temporară și doresc, totodată, să invit toate statele membre să folosească acest instrument, nu doar Italia, ci și Franța și Germania - în primul rând, țările care au posibilitatea de a face investiții.
În al doilea rând, așteptăm o declarație clară din partea Comisiei care să stabilească faptul că orice acorduri încheiate cu dictatori precum Ben Ali sau Gaddafi în privința împiedicării migrației - așa le-aș descrie eu - sunt nule și neavenite. Probabil că parteneriatele veritabile cu țări terțe, după cum a menționat dna Malmström, nu sunt comparabile cu ideea Italiei de a cumpăra cu 150 de milioane de euro disponibilitatea de a duce înapoi refugiați. În loc să dovedim solidaritate în metodele de prevenire a afluxului de refugiați, ar trebui să dovedim solidaritate practică față de statele din Africa de Nord, precum Tunisia, unde s-au refugiat 150 000 de persoane.
În al treilea rând, trebuie să înțelegem cât de fragil este terenul pe care se află instrumentele UE de prevenire a afluxului de refugiați. Frontex și Dublin II - acestea trebuie regândite. Europa are nevoie de azil liberal și de legislație privind migrația, dar și de o altă politică de dezvoltare, care să fie cu adevărat durabilă.
Constance Le Grip
(FR) Dnă președintă, în această fază a dezbaterii noastre, mă văd nevoită să repet sau să susțin unele dintre lucrurile care s-au spus anterior. Totuși, la fel ca mai mulți dintre colegii mei deputați, doream să spun că problemele cărora trebuie să le facem față - probleme cu care se confruntă în prezent întreaga Uniune Europeană - nu pot fi rezolvate doar de un stat membru.
Niciun stat membru nu trebuie să rezolve singur provocările cu care se confruntă și cu care, repet, cred că se confruntă întreaga Uniunea Europeană. Prin urmare, ceea ce solicit eu este ca Uniunea Europeană să aibă capacitatea de a se organiza și de a aborda situația făcând apel la colaborare și acționând ca un tot unitar. Cred că a venit într-adevăr momentul să punem bazele unei veritabile politici europene în materie de imigrare și azil.
Un pact european privind azilul și imigrarea a fost adoptat în urmă cu mai mult de un an. Acum cred că a venit momentul să aplicăm acest pact în cel mai concret mod.
Am auzit ce a spus dna comisar; am auzit mai multe recomandări pe care dumneaei le-a făcut. Doresc să revenim la ele și să susținem puternic unele dintre propunerile făcute. Da, trebuie să sporim resursele Frontex cu orice preț. Trebuie să sporim resursele sale umane, materiale și financiare și trebuie să ne asigurăm că Frontex poate susține mai bine operațiunea Hermes și operațiunea Poseidon.
Da, avem nevoie de mai multe resurse suplimentare pentru acele state membre care sunt în principal afectate, aș spune, de fluxurile din ce în ce mai mari de migrație la care asistăm în prezent. Aceasta va fi expresia financiară a solidarității noastre.
Da, este nevoie să stabilim legături de colaborare mai strânse cu țările sud-mediteraneene; trebuie să le susținem, să le ajutăm, bineînțeles, și să găsim instrumente. Dna comisar a menționat parteneriatele de mobilitate. Cred că s-a deplasat în Tunisia pentru a purta discuții pe această temă. Da, este nevoie să consolidăm acele instrumente în spirit de responsabilitate, în spirit de solidaritate, dar și în spiritul unei acțiuni reale, specifice.
David-Maria Sassoli
(IT) Dnă președintă, dnă comisar, doamnelor și domnilor, probabil că v-ați dat seama că acest plen se bucură de multă solidaritate, dar nu este suficient. Pentru a introduce și a autoriza o politică europeană în domeniul imigrării, trebuie să facem împreună ceea ce alții nu pot face, cu alte cuvinte trebuie să obținem consimțământul guvernelor.
Luați propunerile dumneavoastră și prezentați-le în fața Consiliului. Noi vă vom susține, pentru că probabil v-ați dat seama, cu excepția unor remarce xenofobe, că vă bucurați de un mare respect și de o mare solidaritate în acest plen. Parlamentul va reitera acest lucru mâine, spunând "nu” returnărilor, "da” aplicării Directivei 2001/55/CE și "da” punerii în aplicare a prevederilor articolului 25 din această directivă.
Mâine, în Parlament, vom face ce ține de noi. Totuși, avem nevoie ca și alții să își facă partea lor; guvernele trebuie să dovedească mult mai puțin egoism; trebuie să pledăm pentru solidaritatea de care este nevoie pentru punerea în aplicare a unei politici europene. Fără îndoială, munca dumneavoastră este extrem de importantă pentru acest efort, pentru că fără guverne Europa va fi mai slabă.
Carlos Coelho
(PT) Dnă președintă, dnă comisar Malmström, doamnelor și domnilor, am spus cu toții că ne confruntăm cu o creștere a fluxurilor de migrație, atât din punctul de vedere al amplorii, cât și din punctul de vedere al complexității. Situațiilor cronice de conflict înregistrate în Afganistan, Somalia și Republica Democrată Congo li se adaugă acum o creștere alarmantă a numărului de cazuri noi, ca de exemplu cele din Egipt, Tunisia și Libia, care au dus la o înrăutățire dramatică a situației.
Statele membre care, din motive geopolitice, au fost mai afectate de această presiune a migrației, s-au confruntat, de asemenea, cu problema reducerii considerabile a capacității lor de reacție. Situația haotică din insula Lampedusa, pe care deja au menționat-o mai mulți vorbitori, este un exemplu în care numărul refugiaților îl depășește pe cel al locuitorilor. Prin urmare, statele membre care sunt în special afectate trebuie să primească urgent ajutorul de care au nevoie, prin furnizarea de resurse financiare, umane și tehnice, pentru a se asigura că sunt capabile să reacționeze în fața fluxurilor masive de migrație și pentru a putea reacționa cu umanitate la presiunea umană cu care se confruntă.
Prin urmare, susțin apelul făcut de colegii mei pentru activarea imediată a mecanismului de solidaritate al Uniunii Europene. De asemenea, este important să profităm de infrastructura și instituțiile existente, ca de exemplu Agenția Europeană pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale Statelor Membre ale Uniunii Europene și Biroul European de Sprijin pentru Azil, și, probabil, să reevaluăm și să adaptăm operațiunea Hermes. Sunt de acord și cu ceea ce a spus dl Tavares despre procesul de relocare a refugiaților. Este important ca reprezentanții Consiliului, care nu sunt prezenți la această dezbatere, să înceteze să se mai ascundă în spatele unor pretexte juridice și să reușească să finalizeze cu succes această chestiune a relocării refugiaților. În fine, dnă comisar, cred că este nevoie de o mai mare solidaritate între statele membre și Uniune, de o mai bună coordonare a eforturilor și de o repartizare a responsabilităților și a sarcinilor.
Rosario Crocetta
(IT) Dnă președintă, dnă comisar, doamnelor și domnilor, este trist să vedem că, uneori, Occidentul poate fi foarte solidar atunci când vine vorba de bombardamente, de trimiterea companiilor în țările lumii a treia și de obținerea de petrol, însă i se pare mai dificil să elaboreze politici privind solidaritatea și migrația. Dezbaterea din această seară abordează aceste teme.
Am fost luni în Lampedusa și am văzut 4 000 - 5 000 de oameni așezați pe jos, îngrămădiți unii peste alții și dormind sub razele soarelui și în ploaie, făcându-și nevoile acolo unde mâncau și neputându-și schimba hainele ude - despre care unii au spus că sunt de firmă, dar care sunt, de fapt, contrafăcute - pe care le purtau atunci când au ajuns pe insulă, în condiții deplorabile. Printre acești oameni se aflau și 4 500 de copii, puști de 12-13 ani, care trăiau în aceleași condiții dificile în care trăiesc și locuitorii din Lampedusa.
Tunisia este în prezent căminul a 150 000 de emigranți veniți din Libia și totuși dovedește solidaritate. Este o țară săracă, dar care arată solidaritate, în timp ce bogata Europă nu poate să găzduiască 5 000 de emigranți. Europa ar trebui să dovedească solidaritate față de acești oameni minunați care au aprins flacăra Revoluției de iasomie, care a pornit în Sidi Bouzid și care schimbă Africa de Nord și întreaga lume.
Alfredo Pallone
(IT) Dnă președintă, dnă comisar, doamnelor și domnilor, cuvintele dumneavoastră sunt pe aceeași lungime de undă cu ceea ce doream să aud. Totuși, nu doresc să ideologizăm această dezbatere, care uneori este ideologizată în mod bipartizan. Consider că a vorbi despre o urgență umanitară este o chestiune foarte serioasă.
Întrebarea la care eu mă gândesc și pe care le-o adresez și colegilor mei deputați, este următoarea: "Putem să vorbim despre o urgență umanitară și să ne oprim aici, sau ar trebui poate să formulăm două feluri de întrebări, unul cu privire la urgență și deci la probleme imediate, și altul cu privire la strategie?
Problema Africii și a Orientului Mijlociu este una care, prin definiție, există în afara Europei, iar întrebarea care apare este dacă poate exista dezvoltare fără democrație. Haideți să ne amintim că revolta din aceste țări din Orientul Mijlociu și din zona mediteraneană nu s-a declanșat din cauza ideologiei, ci din cauza hranei, este o revoltă pentru democrație în lupta pentru supraviețuire.
Trebuie să ne punem nouă înșine anumite întrebări despre acest subiect. Este foarte bine, dnă comisar, să ne referim la problema Directivei 2001/55/CE și la tot ceea ce face Frontex, însă Europa trebuie să se întrebe ce vrea să facă în legătură cu zona mediteraneană și cu întreaga Africă.
Mulți dintre colegii mei deputați au vorbit despre Libia și despre alte țări. Acest lucru mă face să mă gândesc la Darfur, la anumite situații în care genocidul este la ordinea zilei în Africa. Aș adăuga un singur aspect care face notă discordantă: nu este adevărat că Europa este responsabilă pentru jafurile comise. Fără îndoială, unele țări europene sunt parțial responsabile, însă în Africa interacționează mai multe sisteme capitaliste care nu se bazează pe o economie socială a muncii, cum se întâmplă în cazul nostru, ci se bazează pe o economie de stat, pe capitalismul de stat. Cel mai bun exemplu este China, care cumpără datorii suverane și exploatează popoare întregi. Nu putem elimina președinții care pun pe primul loc infracțiunile. Nici măcar ONU nu poate face acest lucru.
Cred că ar trebui să lăsăm deoparte chestiunile ideologice și să ne gândim la problema urgentă, iar asta înseamnă să îi primim pe acești oameni, pe toți acești oameni. Totuși, mâine nu vom putea evita să discutăm strategia Europei cu privire la întreaga Africă.
Sylvie Guillaume
(FR) Dnă președintă, am ajuns la finalul luărilor de cuvânt, așa că mă voi concentra pe două chestiuni pe care le voi expune sub formă de întrebări. În primul rând, haosul umanitar din zona mediteraneană este consecința inevitabilă a deficiențelor, de fapt a lipsei unei politici comune privind migrația, din cadrul Uniunii Europene. Este un demers nerealist să încercăm să prevenim fluxurile de migrație care se îndreaptă spre Europa, iar acest lucru înseamnă că în prezent doar țările terțe și statele membre din sudul Europei vor fi nevoite să sufere consecințele. Reacția italiană - expulzările colective - nu este acceptabilă, și nici poziția Franței de a-și închide frontierele nu este acceptabilă; astfel de reacții nu rezolvă nimic și doar trec cu vederea adevăratele chestiuni care sunt puse în joc.
Prima mea întrebare este aceasta: ne putem aștepta la elaborarea și dezvoltarea unei politici europene echilibrate privind migrația?-
Cea de-a doua întrebare se referă și la solidaritatea europeană; nu consider că solidaritatea este un slogan, ci un lucru care a devenit o necesitate urgentă și absolută. Îndemn și eu Consiliul să reacționeze urgent și să activeze mecanismul de solidaritate stipulat prin directiva privind protecția temporară în cazul unui aflux masiv, dar îndemn totodată și statele membre să răspundă la apelul făcut de ICNUR pentru aplicarea urgentă a mecanismului de reintegrare.
Prin urmare, cea de-a doua întrebare este următoarea: ne putem aștepta la acțiuni concrete în cadrul Consiliului Justiție și Afaceri interne din 11 și 12 aprilie?
Cristian Dan Preda
Dezbaterea de astăzi asupra raportului Provera este, cred eu, binevenită din perspectiva evenimentelor recente din Mediterană și nordul Africii. Vreau să subliniez înainte de toate că e nevoie de o abordare la nivel european a gestionării fluxurilor migratorii declanșate de valul revoluționar din lumea arabă, în spiritul solidarității pe care o impune Tratatul de la Lisabona prin articolul 80.
Pe de altă parte, vreau să îl felicit pe colegul Provera pentru raportul său, care subliniază nevoia de a lua în seamă, în mod coerent, cauzele profunde ale instabilității aflate la originea fluxurilor migratorii. Actualitatea e plină de evenimente care ne reamintesc urgența acțiunii. În urma conflictului postelectoral din Coasta de Fildeș, de exemplu, sute de mii de ivorieni au căutat refugiu în țările vecine, 94 000 dintre ei doar în Liberia, țară la rândul ei amenințată de instabilitate.
Pentru a ieși din această spirală a instabilității și migrației, trebuie, cred, să insistăm mai întâi asupra dimensiunii preventive și am aici în minte, în primul rând, prevenirea conflictelor. Trebuie, de asemenea, să luăm în seamă promovarea democrației și a drepturilor omului, ca și, desigur, ameliorarea durabilă a situației economice.
Pe de altă parte, trebuie să utilizăm, cred eu, mai bine instrumentele de care dispunem în cadrul abordării globale asupra migrației pentru a încuraja sinergii între migrație și dezvoltare. Problematica migrației trebuie să figureze sistematic în dialogul cu partenerii Europei. Trebuie intensificate, de asemenea, eforturile în sprijinul proiectelor de dezvoltare din țările de origine și de tranzit, care îmbunătățesc condițiile de viață și capacitatea acestora de a gestiona fluxurile migratorii.
Carlo Casini
(IT) Dnă președintă, dnă comisar, doamnelor și domnilor, nu există nimic sigur în ceea ce privește situația din Africa de Nord. Nu cunoaștem rezultatul imediat al războiului civil din Libia, nu știm dacă noua ordine politică din țările din Maghreb și din Egipt va duce la instalarea democrației sau dacă vor apărea condiții și mai rele din punctul de vedere al democrației și al relațiilor cu Europa.
În ceea ce privește sosirea unui val de neoprit de fugari plecați de pe coastele Africii către țărmurile europene și în special spre cele din Lampedusa, chiar în acest caz, este dificil să facem diferența între cei care fug de violență și de teama de moarte, cei care, de exemplu, au evadat din închisoare și cei care sunt în căutarea unui viitor mai bun decât foametea care domnește în țara lor de origine.
Și totuși, putem fi siguri de anumite lucruri. În primul rând, demnitatea umană trebuie respectată în cazul tuturor ființelor umane. În al doilea rând, abordarea europeană trebuie să ofere ospitalitate tuturor refugiaților. În al treilea rând, frontierele statelor individuale care fac parte din Uniunea Europeană sunt totodată granițele Europei. În al patrulea rând, toate țările europene care fac parte din Uniune au datoria de a arăta solidaritate: acest lucru a fost confirmat, întărit și stabilit drept obligatoriu din punct de vedere juridic prin Tratatul de la Lisabona, care guvernează totodată politica privind migrația și gestionarea fluxurilor de migrație într-un spațiu de libertate, securitate și justiție. În al cincilea rând, instrumentele menite să gestioneze astfel de urgențe există deja, sub forma Directivei 2001/55/CE, a agenției Frontex și a Biroului European de Sprijin pentru Azil (BESA). Situația actuală este una dintre acelea care dezvăluie dacă Europa este sau nu este o realitate.
Dnă comisar, mi-a plăcut foarte mult discursul dumneavoastră, dar cred că ar trebui să trecem de la vorbe la fapte. Sunt foarte conștient de acest lucru și sunt convins că veți acționa. Sperăm că propunerea dumneavoastră va fi transpusă în practică. Important este că vorbele nu sunt suficiente: avem nevoie de fapte pentru a transforma Europa în realitate. Aceasta este o șansă de a construi Europa.
Georgios Papanikolaou
(EL) Dnă președintă, ne aflăm într-un moment decisiv. Spun acest lucru pentru că trebuie să stabilim cum intenționăm să mergem mai departe, dincolo de criza cu care ne confruntăm în prezent. În anii trecuți am reușit să limităm fluxurile de migrație pornite din Africa de Nord spre sudul Europei, spre Italia, Spania, Portugalia, Malta și Grecia, prin acorduri bilaterale semnate între aceste state și țările respective din Africa de Nord și chiar am obținut rezultate semnificative. Acesta este motivul pentru care Grecia este supusă în prezent unei presiuni mai mari, prin intermediul Turciei, pentru că Europa și Grecia nu au reușit să aplice acorduri similare cu Turcia, în ciuda faptului că astfel de acorduri bilaterale există.
Astfel, întrebarea mea este următoarea: acum când ne confruntăm cu aceste tulburări, ce se va întâmpla cu aceste acorduri, dnă comisar? Am putea - și ar trebui oare - să asociem aceste acorduri anterioare, sau alte acorduri viitoare, cu finanțarea pe care o furnizăm? Pachetul de măsuri pe care l-ați anunțat este foarte bun și trebuie să ajutăm aceste țări. Este datoria noastră să îi ajutăm pe toți semenii noștri; totuși, această datorie trebuie corelată cu o obligație a acestor țări de a-i lua înapoi pe toți aceia care au sosit în Lampedusa și pe toți cei care, într-un viitor mai apropiat sau mai îndepărtat, vor ajunge în alte țări europene, pentru că numărul de persoane care vor ajunge în alte țări va crește direct proporțional cu nivelul presiunii.
Dacă tot discutăm acest subiect și întrucât a fost invocată Directiva 2001/55/CE, poate ar trebuie să ne reamintim ce spuneam acum un an; mai mulți deputați au făcut referire la celebra realocare pe care am așteptat-o cu atâta nerăbdare. Încă așteptăm aplicarea repatrierii și relocării refugiaților; vă rog să ne spuneți ce altceva ar trebui să facem. Totuși, poate că ar trebui să începem chiar acum cu relocarea internă a refugiaților, pentru a ușura presiunea care există asupra țărilor care se confruntă cu o problemă reală?
În fine, pentru că timpul care mi-a fost alocat a expirat, trebuie să limităm abordările fragmentare ale statelor membre. Unele țări, ca de exemplu Germania și Franța, anulează în mod selectiv înapoierile în Grecia, invocând regulamentul Dublin II. Este posibil să ne confruntăm cu aceeași problemă în Italia, într-un viitor mai apropiat sau mai îndepărtat. Guvernul elen a anunțat o altă abordare fragmentară: construirea unui gard în Evros, însă nu avem o soluție generală pentru această problemă. Acesta este un subiect atât de important, încât avem nevoie de solidaritate reală și de o strategie generală, dnă comisar.
Jacek Protasiewicz
(PL) Dnă președintă, dnă comisar, planul inițial era ca această dezbatere să fie mai limitată și să se refere doar la raportul Provera. Conferința președinților a decis să extindă domeniul de aplicare al dezbaterii, așa că acum discutăm - și pe bună dreptate - reacțiile actuale la afluxul de persoane care sunt, în cea mai mare parte, refugiați. Nu îi putem numi imigranți ilegali, pentru că sunt refugiați - din Siria și, mai ales, din Africa de Nord, care în acest moment se confruntă cu o criză revoluționară. Dezbaterea noastră se concentrează acum și pe evaluarea generală a actualei politici a Uniunii Europene privind azilul și imigrarea.
Totuși, în calitate de raportor alternativ al Grupului Partidului Popular European (Creștin Democrat) pentru raportul Provera, doresc să revin la acest document. Doresc să ridic două probleme în legătură cu acesta, probleme care, după părerea mea, sunt absolut esențiale. În primul rând, doresc să spun cât de mult apreciez faptul că raportul discută nevoia de a avea o mai mare sinergie între cei doi piloni principali ai politicii europene, anume dezvoltarea și securitatea. Lecția pe care o învățăm astăzi din evenimentele revoluționare din Africa de Nord ne spune că ajutoarele care se furnizează doar prin intermediul canalelor oficiale și care sunt distribuite de departamentele guvernelor dictatoriale nu rezolvă problemele sociale ale oamenilor care trăiesc în țări unde se aplică politica UE privind ajutoarele. Ajutoarele furnizate de UE trebuie să ajute într-adevăr oamenii obișnuiți să-și rezolve problemele sociale, și nu să umple buzunarele dictatorilor și ale celor aflați la putere.
Nu doar o reformă economică, ci și reforma în ceea ce privește democrația și drepturile omului ar trebui să reprezinte o condiție esențială pentru acordarea ajutoarelor pentru dezvoltare. În prezent vedem că tinerii din acele părți ale lumii care ne interesează și în care se aplică politica noastră privind dezvoltarea nu vor doar hrană, ci vor și libertate și democrație.
În al doilea rând, în contextul provocărilor demografice cu care se confruntă Europa, este clar faptul că fără o politică coerentă și cu adevărat rațională în domeniul imigrării, Uniunea Europeană nu va putea face față problemelor care deja apar la orizont pentru piața muncii. Singurul lucru care poate împiedica venirea în Europa a celor mai puțin educați și celor mai nevoiași emigranți care își caută locul în lume este o politică bine gândită și coerentă în domeniul migrării, așa cum au spus antevorbitorii mei, o politică similară celor aplicate de Canada și de Noua Zeelandă.
Giovanni La Via
(IT) Dnă președintă, dnă comisar, doamnelor și domnilor, situația din bazinul mediteranean, precum și actualele și viitoarele fluxuri de migrație, necesită adoptarea unei strategii pe termen mediu și lung care să fie diferită de cea anunțată de dna comisar Malmström.
Consider că este necesar să creăm condiții democratice de trai și de dezvoltare în țările africane care se învecinează cu zona mediteraneană, pentru a preveni tipul de migrație la care asistăm acum. Prin urmare, sunt de părere că avem nevoie de un plan special pe termen scurt - unii l-au definit ca pe un plan Marshall - pentru a stimula și pune în aplicare un proces de dezvoltare în țările din Africa de Nord. Doar așa putem stopa și preveni migrațiile viitoare.
Doresc de asemenea să subliniez necesitatea ca în regiunile implicate să existe măsuri compensatorii. Toți cei care au luat cuvântul au vorbit despre Lampedusa, însă doresc să vă invit să reflectați la impactul pe care îl are acest proces de migrație cu care ne confruntăm în prezent asupra unei insule care trăiește din turism și pescuit. Turoperatorii nu au mai făcut rezervări de luni întregi, ci au avut parte doar de anulări. Europa trebuie să dovedească sprijinul său prin măsuri compensatorii adecvate.
Barbara Matera
(IT) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, vorbesc în calitate de reprezentantă a sudului Italiei și ca un cetățean european mândru, având convingerea că statele membre ar trebui să contribuie la construirea unei Uniuni solide și durabile.
Faptul că am nu am fost pregătiți pentru a face față unei situații de urgență petrecută la doar 70 de mile de țărmul nostru reflectă slăbiciunile sistemului nostru constituit din 27 de membri și nevoia de a dezvolta un mai mare simț al responsabilității și solidarității. O abordare individualistă riscă să slăbească Europa și să dea înapoi procesul de integrare pe care l-am construit cu atâta migală în ultimele decenii.
Fiecare colț din această Europă este Europa. Și Lampedusa este Europa, iar acest fapt se aplică în toate domeniile și în privința tuturor politicilor. Este absurd să vedem că doar două țări membre se ocupă de această situație de urgență. Am ales să ne unim pentru a deveni mai puternici și, așa cum se întâmplă în cele mai bune căsnicii, uniunea trebuie să existe și în vremuri bune, și în vremuri rele.
Sergio Paolo Francesco Silvestris
(IT) Dnă președintă, dnă comisar, doamnelor și domnilor, vă mulțumesc pentru cuvintele dumneavoastră. Suntem obligați să oferim întregul nostru sprijin atunci când vorbiți despre solidaritate între statele membre și când evidențiați faptul că de acum Comisia le va solicita statelor membre să fie complet responsabile față de refugiați. Vă mulțumesc că ne-ați liniștit că tot ceea ce a lipsit până acum se va realiza de aici înainte.
Prin votul nostru de mâine dorim să conferim forță acțiunilor și cuvintelor dumneavoastră, acordându-vă un mandat nelimitat pentru a garanta că ceea ce a lipsit până acum se va realiza.
Din păcate, nu toate guvernele europene adoptă aceeași abordare. Unele consideră că frontierele maritime ale Italiei sunt granițele Italiei, nu ale Europei, și afirmă în termeni foarte clari că nu doresc să împartă povara care cade doar pe umerii Italiei și sudului Italiei.
Prin urmare, aprobăm în totalitate discursul dumneavoastră, dar îl aprobăm în ideea că, prin intermediul acțiunii puternice a Comisiei în fața Consiliului, solidaritatea statelor membre cu Italia trebuie să fie reală și substanțială și că toate cele 27 de state membre trebuie să își demonstreze responsabilitatea și angajamentul cu privire la această situație de urgență.
Raffaele Baldassarre
(IT) Dnă președintă, dnă comisar, doamnelor și domnilor, salut discursul dumneavoastră și lista de măsuri anunțată și nu voi intra în dezbaterea juridică și de reglementare privind protecția temporară a migranților și aplicarea prevederilor articolului 80 din Tratat.
În acest moment în care noi vorbim, ambarcațiuni aflate în stare proastă de navigabilitate continuă să străbată Marea Mediterană spre coasta italiană, iar pasagerii acestor ambarcațiuni deseori plătesc cu viața. În ciuda transferurilor recente, Lampedusa rămâne într-o situație de urgență absolută, iar mulți oameni încă merg spre Manduria, un oraș al corturilor.
Italia continuă să își joace rolul în procesul de găzduire a acestor oameni disperați, în timp ce alte țări se remarcă doar prin numărul de expulzări care se fac prin intermediul secțiilor lor de poliție. Reprezentanți ai guvernului nostru se află în orașul Tunis, încercând să limiteze acest flux, dar nu putem să continuăm singuri acest demers. Avem nevoie de Uniunea Europeană, avem nevoie de asistență și avem nevoie de rolul politic al Europei pentru a planifica o nouă politică de vecinătate și o strategie mai eficientă în domeniul migrației, pornind de la eșecul sistemului Dublin și de la observația că Lampedusa nu este doar granița Italiei, ci și a Europei.
Mario Pirillo
(IT) Dnă președintă, dnă comisar, doamnelor și domnilor, în calitate de reprezentant ales în sudul Italiei, mă alătur și eu colegilor mei deputați care m-au precedat și au solicitat acțiuni oportune pentru rezolvarea situației critice cu care se confruntă cetățenii și migranții din Lampedusa.
Situația sănătății și salubrității de pe insulă a depășit orice limită de decență. Fac apel la simțul de răspundere al guvernului italian, care trebuie să garanteze că va adopta toate măsurile pe care le are la dispoziție și solicit Comisiei Europene să pună în aplicare măsurile stipulate în Directiva UE privind protecția temporară a imigranților.
Următorul Consiliu european al miniștrilor de interne, programat pentru data de 11 aprilie, trebuie să ia măsuri adecvate pentru a garanta că nici migranții, nici cetățenii din Lampedusa nu vor fi lăsați să trăiască în condiții deplorabile. Prin urmare, este necesar să inițiem o dezbatere serioasă referitoare la politica europeană de vecinătate, dezbatere care se va concentra pe inițiative menite să susțină calea spre democrație, în special în țările de pe malurile sudice ale Mării Mediterane. Îl felicit pe dl Provera.
Ilda Figueiredo
(PT) Dnă președintă, știm că, pentru a rezolva problemele legate de imigrație, este nevoie să susținem dezvoltarea țărilor de origine ale imigranților, fără interferență din exterior, ci cu acțiuni concrete care să promoveze solidaritatea, respectarea drepturilor omului și apărarea păcii, fie că este vorba de Tunisia, Egipt, Libia sau de orice altă țară. Totuși, nu se întâmplă acest lucru, situația din Lampedusa fiind un exemplu trist în acest sens. Este nevoie urgentă de măsuri serioase; măsuri de solidaritate; măsuri care vor pune capăt acestei tragedii. Dnă comisar, doresc să atrag atenția în special asupra situației femeilor imigrante. Este nevoie să le garantăm acestor femei dreptul de a deține pașaport și permis de ședere, lucru care este important și pentru combaterea traficului de persoane, în special a traficului de femei și copii; susținerea relocării refugiaților trebuie să fie legată și de acest aspect. În fine, provoc Comisia să revizuiască repede, cât mai curând posibil, Directiva privind returnarea: o directivă care este împotriva imigranților care fug de război, foamete și suferință, a căror singură dorință este aceea de a fi fericiți alături de familiile lor și care merită solidaritatea noastră.
Nikolaos Salavrakos
(EL) Dnă președintă, activitatea dlui Provera a fost excelentă și îl felicit. Raportul dumnealui prezintă un punct de vedere realist asupra acestei probleme, iar propunerea pe care a făcut-o cu privire la repartizarea sarcinilor pe care le presupune imigrația este o soluție necesară.
Prin urmare, propun să intermediem un acord care să îmbunătățească și să actualizeze regulamentul Dublin. Evenimentele arată că nu vom rezolva problema imigrației și că aceasta va continua. Nu putem elimina acest fenomen, dar trebuie să îl gestionăm. Grecia, Italia și Spania nu se pot ocupa singure de această problemă, pentru că aceste țări se află sub o presiune foarte mare. Nu am reușit să găsim o soluție pentru această problemă din 1990. Considerăm că ea nu există, lăsăm statele membre în plata Domnului, iar acești bieți oameni sunt exploatați, la fel cum se întâmplă și cu nativii europeni care poartă această povară. Nu trebuie să uităm că în prezent în Europa sunt 7 milioane de șomeri, dintre care 3 milioane sunt persoane cu vârste cuprinse între 19 și 24 de ani.
Corneliu Vadim Tudor
În cartea sa de amintiri, intitulată "Cum s-a născut stalinismul”, fostul secretar al lui Stalin, Boris Bajanov, relatează o scenă petrecută la Kremlin în decembrie 1923. Într-o discuție cu colaboratorii săi, killerul gruzin a spus ceva care avea să facă epocă. Important este nu cine și cum va vota în partid, ceea ce prezintă o importanță extraordinară este cine numără voturile. Prin urmare, să nu ne mire că, de pildă, zilele acestea, Nursultan Nazarbaev a fost reales în Kazahstan cu peste 95 %.
Așa și în România, unde absolut toate alegerile sunt fraudate. Această mascaradă care maimuțărește democrația e regizată de mafia autohtonă, sub protecția directă a Ambasadei SUA în România, care stabilește ea ceea ce e mai bine pentru poporul român. Iar cablogramele Wikileaks demonstrează că România, din păcate, a devenit o colonie de mâna a patra a CIA, care îl demonizează pe Stalin, dar îi folosește metodele. Rușine!
Marco Scurria
(IT) Dnă președintă, dnă comisar, doamnelor și domnilor, în acest punct al dezbaterii s-a spus cam totul, și poate aceasta este și ideea. Continuăm să discutăm și, în timp ce noi vorbim, debarcările continuă și oameni mor pe mare și se înghesuie în condiții inumane pe țărmurile italiene și malteze, care nu sunt țărmurile Italiei și Maltei, ci frontierele Europei, intrarea spre Uniunea noastră Europeană, pe unde se poate ajunge în oricare dintre cele 27 de state membre ale noastre.
S-a terminat timpul de discuții, acesta este mesajul pe care îl primim de la cetățenii noștri și de la emigranții care au căutat libertatea dar s-au trezit închiși în tabere de refugiați. A sosit momentul să trecem la fapte, dnă comisar. Fac apel la dumneavoastră; facem apel la dumneavoastră să luați inițiativa chiar mâine, după votul nostru, și să trimiteți Consiliului solicitarea de punere în aplicare a Directivei 2001/55/CE și să stabiliți de comun acord o strategie adevărată pentru viitorul zonei mediteraneene, pentru că în joc nu este doar credibilitatea Europei, ci și soarta imediată a acesteia.
Elena Băsescu
Această dezbatere se desfășoară într-un moment critic pentru viitorul politicii europene de vecinătate. În acest context, cred că incidentele cu care s-a confruntat Italia în Lampedusa indică necesitatea dezvoltării unei politici comunitare de migrație axată pe următoarele direcții:
În primul rând, UE ar trebuie să se concentreze pe cauzele fluxurilor migratorii. Aici mă refer la situația economică precară și la climatul politic instabil al statelor de origine. Prin crearea de locuri de muncă și creșterea investițiilor în aceste țări, Uniunea ar încuraja implicarea cetățenilor în propria comunitate.
În al doilea rând, cred că este necesar ca drepturile migranților să fie protejate. Agenția FRONTEX, în special, are datoria de a implementa Convenția de la Geneva privind statutul refugiaților și celelalte tratate internaționale în domeniu.
Mairead McGuinness
Dnă președintă, dezbaterea din această seară a fost caracterizată de invocarea cuvântului "solidaritate”. De prea multe ori se întâmplă în acest plen ca deputații europeni să vorbească în propriul lor interes național, însă ar fi mai bine dacă mai mulți dintre noi ar vorbi despre problemele din alte țări și dacă ar dovedi solidaritate.
Am cerut cuvântul pentru că am fost uimită de cifrele prezentate de colegul meu, dl Simon Busuttil, care a spus că 800 de persoane care sosesc în Malta reprezintă echivalentul a 120 000 de persoane sosite în Franța într-o singură zi. Problemele cu care se confruntă Malta și Lampedusa sunt probleme ale Uniunii Europene.
Am vorbit foarte mult despre ideea de solidaritate în timpul dezbaterii pe tema Tratatului de la Lisabona. Trebuie să dezbatem conceptul de solidaritate în acest Parlament pentru că mă tem că solidaritatea este divizată în Uniunea Europeană în acest moment, nu doar în privința acestui subiect dificil, ci și în privința multor altora. Este momentul ca noi, ca Parlament, să ne implicăm și să readucem solidaritatea Uniunii Europene în centrul atenției.
Cecilia Malmström
membră a Comisiei. - Dnă președintă, aceasta este într-adevăr o situație provocatoare. Fără îndoială, Africa de Nord se confruntă cu o provocare. Oamenii de aici, în special cei din Tunisia și Egipt, încearcă acum să construiască țări noi - țări democratice unde drepturile fundamentale și statul de drept să fie respectate. Acești oameni se pregătesc pentru alegeri, care vor avea loc în această vară. Trebuie să facem tot ce putem pentru a-i susține în această călătorie extraordinară.
Așa cum știți și dumneavoastră, Comisia pregătește o strategie revizuită privind vecinătatea, strategie care va fi prezentată Consiliului și va include susținerea democrației, susținerea dezvoltării economice, a creșterii și a oportunităților de muncă și va cuprinde, de asemenea, și un element de mobilitate. Este o provocare pe care ar trebui să o sprijinim.
Ne confruntăm cu o provocare și în Libia, unde violența crescândă generează o situație foarte nesigură și obligă mulți oameni să părăsească țara. Este o provocare pentru politica europeană privind migrația. Pe termen lung, trebuie să dezvoltăm o abordare globală în acest sens, respectând aceeași direcție ca raportul dlui Provera, al cărui impact va fi luat în considerare.
Bineînțeles, pe termen scurt trebuie să finalizăm pachetul privind azilul. Credeți-mă, dnă Keller, încercăm să facem acest lucru. Cu ajutorul Parlamentului European și prin eforturile depuse de mai mulți raportori pentru stabilirea pachetului și încheierea negocierilor cu Parlamentul, încă sper că putem finaliza acest demers înainte de sfârșitul anului.
Lampedusa și Malta se confruntă cu o provocare. Țin să resping unele afirmații potrivit cărora Comisia, sau "Bruxelles-ul” nu s-a angajat în ajutorarea Italiei. De fapt, am oferit asistență Italiei. Pentru restul perioadei din actualul buget pe termen lung, 171 de milioane de euro au fost alocate Italiei. O parte din acești bani nu a fost încă folosită în beneficiul Italiei, iar noi am colaborat cu autoritățile italiene aproape zilnic pentru a vedea cum poate fi realocată finanțarea programului în așa fel încât banii să poată fi folosiți pentru rezolvarea situației din Lampedusa.
De asemenea, am oferit Italiei asistență pentru a rambursa unele dintre costurile aferente transferurilor interne de migranți. Avem operațiunea Frontex Hermes, însă țin să vă reamintesc faptul că Frontex depinde de contribuția adusă de statele membre, iar aceste fonduri se vor epuiza foarte curând. Avem răspunsul: există Europol. Suntem implicați în discuții cu Tunisia pentru a căuta o soluție pentru întoarcerea organizată, demnă și voluntară a acelor persoane care nu au nevoie de protecție internațională. Ajutăm Tunisia să combată rețelele de trafic și să decidă cum putem contribui la înființarea și aplicarea controalelor la frontieră. Acest aspect face parte dintr-un parteneriat mai extins privind mobilitatea.
Cei mai mulți dintre refugiați se află în Tunisia și în Egipt. După cum am spus, peste 400 000 de persoane au părăsit Libia. Cei mai mulți dintre acești oameni au fost repatriați. Ei sunt în special tunisieni și egipteni, dar provin și din alte 30 de țări diferite, în special din Africa. Sunt oameni din Bangladesh, din Irak, din Afganistan, etc.
Cei mai mulți dintre acești oameni au fost repatriați cu ajutorul asistenței europene, întrucât statele membre au lucrat în spirit de solidaritate cu Tunisia și Egipt. Dar mai sunt și oameni care au rămas. Am vizitat aceste tabere de refugiați chiar acum câteva zile. Tunisienii fac o muncă impresionantă împreună cu organizații internaționale, precum ICNUR. Numai că mai sunt și alții, câteva mii, care sunt rătăciți. Acești oameni nu se pot întoarce acasă. Trebuie să ajutăm acești oameni. Aceștia trebuie relocați în Europa. Îmi vine foarte greu să le explic acestor oameni din Somalia că nu pot intra în Europa pentru că noi nu am ajuns la un acord cu privire la actele delegate sau de punere în aplicare. Așa că vă rog pe dumneavoastră și rog și Consiliul să ajungeți la o înțelegere în acest sens, pentru că am putea îndeplini cu adevărat obiectivul programului european de relocare și i-am putea ajuta pe acești oameni, care nu au unde să se ducă.
De asemenea, vedem refugiați care acum vin în Europa - în Lampedusa și în Malta. Îmi dau seama că Malta se află sub o presiune enormă, având în vedere dimensiunea insulei. Este posibil să vină și mai mulți oameni. Este posibil ca mulți dintre aceștia să aibă nevoie de protecție internațională. Atât timp cât violențele continuă în Libia, riscul ca și mai mulți oameni să părăsească țara va crește.
Acești oameni reprezintă într-adevăr o provocare pentru Europa. Probabil că vor avea nevoie de adăpost. Dispunem de anumite fonduri. Avem anumite agenții. Dispunem de anumite politici pentru a încerca să ajutăm acești oameni. Așa cum am spus, avem în vedere posibilitatea de a folosi mecanismul de protecție temporară. Acesta poate fi activat atunci când există un aflux masiv de oameni, care nu se pot întoarce de unde au venit. Numai că pentru ca acest mecanism să fie activat, el are nevoie de o majoritate calificată în Consiliu. În prezent, această majoritate nu există. Bineînțeles, monitorizăm foarte atent această situație și o vom prezenta din nou Consiliului săptămâna viitoare. Însă înainte de a activa acest mecanism, le solicit - și voi continua să solicit - statelor membre să pună solidaritatea în practică: nu doar să spună vorbe frumoase, ci și să acționeze.
Trebuie să găsim soluții pentru a ajuta Italia și Malta și poate și alte țări care vor fi supuse presiunii. Îndemn statele membre să facă acest lucru. Există fonduri pentru solidaritate disponibile pentru țările europene care răspund la acest apel. Acest subiect va fi discutat în Consiliul Justiție și Afaceri interne de săptămâna viitoare. Vă voi raporta cu plăcere ceea ce vom stabili atunci.
Vă mulțumesc foarte mult, dnă președintă, pentru o dezbatere foarte importantă.
Mario Mauro
(IT) Dnă președintă, doamnelor și domnilor, aș dori o clarificare din partea dnei comisar Malmström. Dna comisar a spus că activarea Directivei 2001/55/CE va fi discutată în cadrul Consiliului. Veți discuta acest subiect săptămâna viitoare în cadrul Consiliului pentru că, dacă am înțeles bine, deocamdată ne lipsește o majoritate calificată.
Cecilia Malmström
membră a Comisiei. - Dnă președintă, poate nu m-am exprimat foarte clar. Tot ceea ce v-am prezentat dumneavoastră, inclusiv unele experiențe din Egipt și Tunisia, va fi discutat în Consiliu săptămâna viitoare.
Bineînțeles, situația din Africa de Nord este principalul subiect din programul de lucru. În discursul meu am făcut o referire la acest mecanism de protecție temporară, însă nu știu dacă se va lua o decizie sau dacă va fi vorba de așa ceva. Felul în care va fi monitorizat acest aspect depinde foarte mult de președinți, însă noi monitorizăm această situație în fiecare oră. Am vrut doar să spun că până acum nu există o majoritate calificată care să activeze acest mecanism de protecție.
Fiorello Provera
Dnă președintă, doamnelor și domnilor, înainte de a vorbi despre raport, doresc să le răspund dlor Meyer și Tavares. Respect părerile tuturor, însă mi se pare că opiniile dumnealor în ceea ce privește Lampedusa și ceea ce se întâmplă în Lampedusa nu sunt prea generoase.
Doresc să îi informez că 12 000 de persoane au sosit în Lampedusa în decurs de trei nopți. Lampedusa este o insulă mică, care are 6 000 de locuitori, iar 12 000 de persoane au sosit dintr-o dată în trei zile, făcând ca populația să ajungă la 20 000. Cred că este foarte greu pentru orice țară să accepte un număr atât de mare de persoane care sosesc într-un interval atât de scurt pe o insulă micuță, care nu dispune de posibilitățile de a gestiona un număr atât de mare de sosiri. În prezent, pe insula Lampedusa sunt 1 400 de migranți. S-au făcut foarte multe, în momentul în care condițiile maritime au permis acest lucru, migranții au fost transferați către alte centre, în principal în sudul țării.
Fapt care ne aduce înapoi la raport. Doream să le mulțumesc raportorilor alternativi ai diferitelor partide politice, oameni care, având sensibilități diverse, au contribuit foarte eficace la acest raport. Ei au avut o contribuție fundamentală, caracterizată de transparență absolută, în același spirit care ne-a inspirat pe toți la început. Îi mulțumesc de asemenea dnei comisar Malmström pentru entuziasmul de care a dat dovadă față de conceptul de repartizare a sarcinilor, care ar trebui să îi influențeze activitatea din cadrul Comisiei și, deci, din cadrul Consiliului. Dacă va continua să dovedească la fel de mult entuziasm cred că rezultatele nu se vor lăsa așteptate.
Închei spunând că este foarte dificil să rezumăm situația. În măsura în care se poate face o sinteză, doresc să spun că nicio politică nu va fi eficientă și completă atât timp cât vor persista diferențe uriașe între nivelurile de dezvoltare din nordul și sudul lumii, atât timp cât vor persista diferențe în ceea ce privește calitatea instituțiilor democratice, atât timp cât există diferențe foarte mari în ceea ce privește respectarea drepturilor omului. Trebuie să acționăm în cadrul unei politici importante de cooperare strategică și ajutor care să aibă impact asupra cauzelor structurale care au generat aceste inegalități uriașe între nord și sud. Dacă vom rezolva aceste cauze structurale, restul va veni de la sine iar lumea în care trăim cu toții va fi probabil un loc mai bun.
Președintă
Dezbaterea comună a fost închisă.
Votarea va avea loc marți, 5 aprilie 2011.
Declarații scrise (articolul 149 din Regulamentul de procedură)
Giovanni Collino
Sunt foarte critic la adresa acțiunilor pe care UE le întreprinde în materie de migrație. Diferitele interese ale Germaniei, Franței, Spaniei și ale celorlalte state membre, împărțite între Europa de Nord și de Sud, pun Italia într-o situație foarte ciudată. Ar fi mai bine dacă guvernul italian ar tergiversa mai puțin și ar acționa mai mult, respingând migranții până când Europa va veni cu o adevărată politică comună în materie de migrație. Uniunea Europeană are nevoie de o politică comună în materie de azil și trebuie să se asigure că principiile solidarității și repartizării sarcinilor nu rămân doar simple promisiuni pe hârtie. Aceasta ar fi situația dacă Italia ar trebui să preia povara unei situații care schimbă chipul Africii de Nord și a întregii regiuni mediteraneene. Italia nu mai poate accepta libieni, tunisieni și egipteni până când Franța, Germania și Austria nu vor înceta să mai respingă pe oricine vine din Nordul Africii pe teritoriul lor. Până când Bruxelles-ul nu va coordona gestiunea fluxurilor migratorii alături de guvernele de la Paris, Berlin și Viena, precum și de la Roma și din alte state membre, Italia ar face bine să adopte o poziție mult mai intransigentă decât în momentul de față.
Robert Dušek
Raportul referitor la migrație oferă o soluție pentru preîntâmpinarea fluxurilor migratorii. Raportorul consideră că ar trebui să preîntâmpinăm migrația prin efectuarea de investiții în statele care sunt sursa fluxurilor migratorii. Totuși, în momente de criză economică și financiară, nu este posibil ca UE să "finanțeze” masiv lumea a treia, pe cheltuiala menținerii standardelor de viață ale cetățenilor europeni. Au fost, sunt și vor fi în continuare diferențe economice enorme între UE și Africa. Dacă aceste diferențe economice ar fi eliminate și cetățenii lumii a treia nu ar mai avea motive să emigreze în UE, înseamnă că vom fi contribuit la un declin al standardelor țărilor UE. Nu trebuie să ne amăgim că migrația rezultă doar din încălcările drepturilor fundamentale ale omului. Un mare procent de migranți vin în UE numai pentru a avea o viață "mai bună”. Cercetările sociologice arată că, cu cât este mai mare procentul de migranți în UE, cu atât mai nemulțumiți sunt localnicii de modul lor de viață. Dacă numărul de migranți depășește un anumit procent, își pierd interesul de a mai deveni parte a societății europene și, dimpotrivă, își creează propria lor societate în UE. UE ar trebui să concentreze politica în materie de migrație numai asupra cazurilor de încălcare a drepturilor omului. Diferențele financiare și economice dintre statele de origine ale migranților și UE nu trebuie să reprezinte un motiv de a oferi finanțare acestor state. Politica de prevenire a migrației trebuie să se combine cu o politică de prevenire a migrației la frontierele externe ale UE.
Ville Itälä
Evenimentele din nordul Africii au avut ca rezultat un nou flux migratoriu la frontiera sudică a Europei. Analiza posibilelor soluții la această problemă acută trebuie însoțită de o analiză a cauzelor.
Căderea dictaturilor arabe poate fi unul dintre principalele puncte de cotitură ale politicii globale, de la căderea Cortinei de Fier cu circa 20 de ani în urmă. Este, mai presus de toate, o șansă imensă pentru democrație și drepturi civile. Ca toate revoluțiile, și aceasta presupune un risc. În momentele sale cele mai critice, putem vedea dictatorii care abuzează de putere amenințându-și propriii cetățeni, după cum s-a întâmplat în Libia.
Europa și aliații săi nu pot și nu trebuie să rămână implacabili la tulburările ce se produc la frontierele lor. Avem o misiune comună: trebuie să facem tot ceea ce ne stă în putință pentru a proteja viețile cetățenilor nevinovați, ale femeilor și copiilor, atunci când nimeni altcineva nu o mai poate face. Democratizarea Africii de Nord, respectarea drepturilor omului și creșterea economică emergentă asociată acestora reprezintă cea mai bună modalitate de a stopa fluxul de oameni la frontiera sudică a Europei.
Véronique Mathieu
Au trecut câteva săptămâni de când miile de migranți au ajuns pe malurile Mediteranei și, în special, în Malta și Lampedusa, fugind de situația din țara lor, unde domnește o instabilitate politică fără precedent. Frontex a lansat în mod justificat operațiunea Hermes pentru a ajuta autoritățile italiene să facă față acestui aflux masiv de migranți pe țărmurile lor. Gestionarea acestei crize umanitare nu trebuie lăsată exclusiv în seama autorităților italiene. Controlul frontierelor externe ale UE trebuie să fie un efort comun, deoarece este o provocare comună. Acest aflux masiv de cetățeni din state terțe va avea ca rezultat valuri de migranți ilegali, care vor intra în numeroase state membre. Trebuie doar să ne uităm cum autoritățile franceze interceptează zilnic sute de migranți ilegali, care sosesc direct din Italia. Știm foarte bine că printre acești solicitanți de azil se numără mulți migranți economici care se "strecoară” în aceste fluxuri migratorii mixte. Mai mult, efortul european trebuie intensificat. Statele membre trebuie să-i ofere agenției Frontex resursele de care are nevoie pentru a-și îndeplini misiunile. Trebuie de asemenea să cooperăm mai mult cu autoritățile tunisiene. Tunisia trebuie să-și îndeplinească obligațiile privind readmisia.
Edward Scicluna
în scris. - Situația din Libia este, la momentul de față, foarte nesigură. Cert este însă că a generat o criză umanitară. Raportul explică cum conflictele armate, mai ales atunci când implică abuzuri asupra drepturilor omului, dau naștere unor creșteri semnificative ale fluxurilor migratorii în statele învecinate. Având în vedere afluxul masiv care poate fi generat de factorii amintiți, programul Frontex al UE nu poate fi cel mai bun instrument de abordare a acestor niveluri ale migrației. De acum înainte, UE trebuie să creeze și să planifice un răspuns adecvat, care să includă un plan de acțiune detaliat, de repartizare a sarcinilor, pentru a-i ajuta pe refugiați să se reinstaleze în mod coordonat. Acesta ar trebuie să se bazeze pe clauza privind solidaritatea din articolul 80 al TFUE. Este posibil să existe neclarități cu privire la numărul specific de refugiați care pot reprezenta o situație de "urgență”. Totuși, trebuie să trasăm un plan detaliat, cu praguri clare, stabilite în funcție de specificitățile fiecărei țări în parte, astfel încât guvernele UE și Comisia să fie gata și bine pregătite pentru a face față unei crize iminente. Ca deputat maltez în Parlamentul European, este foarte dezamăgitor faptul că Comisia pare a fi atât de slab pregătită să soluționeze o criză care, de multă vreme, era inevitabilă.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
Propunerea de rezoluție subliniază o chestiune foarte semnificativă și importantă. Nu se concentrează doar asupra problemei tratamentului egal aplicat femeilor și bărbaților în zonele rurale, ci se adresează în mod direct și nevoii de creare a unor oportunități egale pentru femeile care trăiesc în zonele rurale, similare celor de care se bucură zilnic femeile care locuiesc în centrele urbane. Cred că până acum am acordat prea puțină atenție în Parlament dezvoltării socio-profesionale a femeilor din zonele rurale. Femeile care locuiesc în zonele rurale se confruntă cu numeroase obstacole în viața de zi cu zi, legate atât de economie, cât și de infrastructură și care, într-o măsură importantă, le limitează oportunitățile de acces la educație, protecția sănătății și, cel mai important, la piața muncii. Până la urmă, destul de puține oferte de muncă vizează zonele rurale, în principal din cauza faptului că aceste zone sunt mult mai puțin dezvoltate din punct de vedere economic. Din acest motiv este important să susținem politicile de dezvoltare a zonei rurale, prin îmbunătățirea accesului la o infrastructură avansată sau prin exploatarea oportunităților oferite de tehnologiile foarte dezvoltate de informare și comunicație. Sunt sigură că deputații din Parlamentul European pot face multe lucruri pentru a se asigura că zonele rurale ajung și ele să profite de beneficiile civilizației. Până la urmă, avem posibilitatea de a organiza diferite tipuri de programe de formare sau ateliere, în care putem oferi un ajutor real pentru accesarea fondurilor UE destinate dezvoltării zonelor rurale.
