Az Európai Tanács előkészítése, beleértve a globális pénzügyi rendszer helyzetét (a vita folytatása)
Elnök
(EL) Következő napirendi pontunkat, a Tanács és a Bizottság, az Európai Tanács előkészítéséről, illetve ezen belül a globális pénzügyi rendszer helyzetéről szóló nyilatkozatai képezik.
Jean-Pierre Jouyet
a Tanács soros elnöke. - (FR) Elnök asszony, a Bizottság elnöke, hölgyeim és uraim, biztosan megértik, milyen nehéz közvetlenül Ingrid Betancourt személyes beszámolója és tettre hívó szavai által az előbb megélt, megrázó érzelmekkel, humanizmussal, szolidaritással teli pillanatok után az Európai Parlamenthez szólnom!
Vissza kell azonban térnünk az élet valóságához! Az Európai Tanács október 15-én és 16-án ülésezik. Az új ülésnek különleges jelentőséget kölcsönöz az, hogy a válság és instabilitás mostani szakasza az Európai Unió részéről politikai akaratot, kezdeményezőkészséget, és döntéseket követel. A gazdasági és pénzügyi helyzet kérdései határozzák meg az Európai Tanács napirendjét.
Amint azt a Parlament előtt szeptember 23-án kifejtettem, ez a válság nem pusztán amerikai válság. Ez most már európai válság is. Ez már nemzetközi válság. A piaci bizalom és pénzügyi szektorunk válsága az elmúlt pár napban még súlyosabbá vált. Az Uniónak fel kell vállalnia felelősségét.
A Tanács elnöksége eltökélten, fáradtságot nem kímélve törekszik erősíteni a nemzeti kezdeményezések koordinációját és összehangolását. Így cselekedett múlt szombaton a G7-ek európai tagjainak a Bizottság elnöke, az Eurocsoport elnöke, valamint az Európai Központi Bank elnöke jelenlétében megtartott ülésén is. Ezzel összhangban cselekedett tegnap a gazdasági és pénzügyminiszterek tanácsülésén. És így cselekszik majd október 15 és 16-án, az Európai Tanács ülésén is.
Az európaiak között egyetértés mutatkozott annak szükségességét illetően, hogy rendszeres konzultációkat kell folytatni arról, hogy az egyes tagállamok saját pénzügyi rendszerükön belül miként kezelik a válság hatásait. Az Európán belüli párbeszéd tényként kezelhető. A kormányok, a közigazgatások, a központi bankok, a bankfelügyeletek és az Európai Bizottság között állandósultak a kapcsolatok. Amint Jean-Claude Trichet arra emlékeztetett bennünket, a válságra saját forrásainkkal és struktúráinkkal összhangban álló választ adunk. Nem képezünk olyan szövetségi kormányt, mint amellyel az USA rendelkezik. Nincs semmi szégyellni valónk, és azon intézményi kereteken belül kell mozognunk, amely a mienk. Eljött a cselekvés ideje. A legfontosabb az, hogy az európaiak összefognak, és az Európai Központi Bankkal vállvetve teszik dolgaikat. Október 6-án, hétfőn, az Európai Tanács elnöke, Nicolas Sarkozy felemlítette, hogy az európai vezetők egyöntetűen hitet tettek amellett, hogy minden eszközzel előmozdítják a pénzügyi rendszer megszilárdítását.
Üdvözölnünk kell az Európai Központi Bank és a többi, az amerikai, a brit, a svéd és a kanadai központi bank vállalását, hogy összehangoltan fél százalékponttal mérséklik a kamatlábakat. Késlekedés nélkül tovább kell lépnünk. Amint a pénzügyminiszterek tegnapi találkozójukon kiemelték, rendkívül fontos a betétesek bizalmának gyors erősítése, és a bankközi piac kiszolgálása. Ezzel érhetjük el a bizalom helyreállítását. Szükséges továbbá, hogy a pénzügyi irányítás részletes áttekintését elvégezve olyan rendszer irányába lépjünk, amely a gazdaság hosszabb távú finanszírozásának kedvez, erősíti az európaiak megtakarítási hajlandóságát, miközben mérsékli a piaci ingadozásokat és a pénzügyi spekulációt.
Ezen lépések egyike sem ellentétes a pénzügyi szektor versenyképessége és innovatív jellege fenntartásával. Az irányítás javítása kérdésében határozottan számítunk az Európai Bizottság javaslataira. E javaslatok érkezzenek gyorsan, legyenek merészek!
Tegnap a tagállamok megállapodásra jutottak egy azonnali lépésben: elsőként is tőkeinjekciókkal, vagy a körülmények által meghatározott egyéb eszközökkel szavatolni kell a pénzügyi intézmények stabilitását. E tekintetben a brit miniszterelnök által ma reggel bejelentett intézkedéseket melegen üdvözölhetjük. Azok egyértelműen összhangban állnak az állam- és kormányfők október 6-i kötelezettségvállalásaival. Eközben Franciaország vizsgálja azokat a jogi eszközöket, amelyek - szükség esetén - feljogosítják a kormányokat arra, hogy amikor és ahol erre igény mutatkozik, pénzügyi kockázatokat vállaljanak. Az Európai Tanács elnöke - az európai fellépés összehangolásának erősítését célzó, megfelelő kezdeményezésként tekintve azokat - továbbra is támaszkodni kíván a beérkező különböző ötletekre és javaslatokra.
Védenünk és biztosítanunk kell a betétesek érdekeit is. Európában a letétek védelmének legalacsonyabb szintjét rövidesen - mint tudják - 50 000 euróra emeljük. Egyes tagállamok, lényegében igen sokan, azzal a bejelentéssel éltek, hogy ezt a szintet 100 000 euróban határozzák meg. A jelenlegi rendkívüli körülmények között szükségesnek tartjuk rugalmasság tanúsítását a közösségi jognak az állami támogatásokkal, valamint a Stabilitási és Növekedési Paktummal összefüggő rendelkezéseinek alkalmazása terén. Az Európai Bizottság, elnökének határozott ösztönzésére, segítségünkre van ebben az igen különleges esetben.
A bizalom helyreállítása érdekében nemzetközi koordinációra van szükség a G7-ek hétvégi találkozásának keretén belül. Amint a japán pénzügyminiszter, egyben a G7-ek soros elnöke kifejtette, a G7-eknek - a pénzügyminisztereken és a központi bankok kormányzóin keresztül - határozott, egyöntetű üzenetet kell közzétenniük. Amint ezt a központi bankok a közelmúltban is tették: az előbbi tekintetben markáns és pozitív jelzést küldve a világnak. Nyilvánvaló, tekintve a válság nemzetközi jellegét is, a piacok megszilárdításának folyamatába ugyancsak be kell vonnunk a nagy, feltörekvő országokat. S pontosan ez az, amire az Európai Tanács elnöke a G8-ak év végi tanácskozásán törekszik majd.
Végül a Nemzetközi Valutaalapnak kell elsődlegesen fórumot biztosítania a kiemelkedő globális szereplők párbeszédéhez. Az IMF-nek - amint az a második világháborút követően a tervekben is szerepelt - vissza kell térnie az általa eredetileg eljátszott pénzügyi csendőr szerepéhez, és az Alapnak kell gondoskodnia a monetáris stabilitásról, a pénzügyi stabilitásról, ahelyett, hogy pusztán csak a feltörekvő és fejlődő országok helyzetét ellenőrizné.
A gazdasági és pénzügyi válsághoz kapcsolódó ezen rendkívül fontos fejlemények mellett a Tanács elnöksége az energia- és az éghajlatcsomag kérdéseit kívánta megvitatni. 2007 márciusában, a német elnökség határozott tevékenységének köszönhetően, az Európai Tanács jelentős kötelezettségeket vállalt fel a környezetvédelem terén. Magunk szeretnénk megtartani a Bizottság által beterjesztett csomagban tükröztetett környezetvédelmi célkitűzéseket, amelyeket illetően - és ezt külön kihangsúlyozom - már első olvasatkor számítunk a Parlament egyetértésére. Készen kell állnunk a Poznanban 2008 decemberében, majd Koppenhágában 2009 végén esedékes két tanácskozásra. Ráadásul úgy, hogy igen erős pozíciókból indulhassunk ki.
A gazdaság lelassulásának jelenlegi feltételrendszere azonban egyes partnereinknél és iparágazatainkban csak fokozni látszik az aggodalmakat. Erre a nyugtalanságra együtt kell megadnunk a választ. Látnunk kell, hogy az érintettek számára milyen rugalmasságot biztosíthatunk anélkül, hogy lazítanánk a bizottsági csomagban megfogalmazott célkitűzéseinken, alaptételeinket, a kijelölt főbb egyensúlyi állapotokon. Ez a csomag a jövőben érvényesítendő fejlesztési modellről szól, mivel a jelenlegi gazdasági és pénzügyi válság kétségeket támaszt napjaink fejlesztési modelljével szemben.
Az Elnökség - a szeptember 1-i rendkívüli Európai Tanácsülés következtetéseivel összhangban - napirendre kívánta tűzetni az energiabiztonság kérdését is. E pontnál nagyon őszintén és egyszerűen fogalmaznék: rengeteg teendő van még, különösen az energiahatékonyság, az energiaforrások diverzifikálása, az összekapcsolódások, az infrastruktúra fejlesztése, a nagy ellátó országokkal, a tranzitországokkal, és a legfőbb fogyasztókkal való együttműködés terén. Számos tagállam, és elsőként is az energia tekintetében legkiszolgáltatottabb helyzetben lévő tagországok jogos aggodalmait szem előtt tartva, szeretnénk bizonyos irányelveket, útmutatást elfogadni. Az irányelveket úgy kell kialakítanunk, hogy novemberben a Bizottság képes legyen kötelezettségét teljesíteni, tehát földrészünk energiabiztonságának erősítésével összefüggésben javaslatokat előterjeszteni.
A júniusban Írország által felvetett, valamennyi tagállam által jóváhagyott javaslattal összhangban az Európai Tanács foglalkozik majd a Lisszaboni Szerződés kérdésével. Megítélésünk szerint, ez az intézményi kérdés rendkívül fontos, és legfőbb gondjaink egyikét jelenti. Amint Önök tudják, az elnökség decemberre szeretné meghatározni a közösen követendő utat. Az ír miniszterelnök, Brian Cowen, megerősítette az Európai Tanács elnöke felé, hogy az állam- és kormányfők elé terjeszti majd azt a tanulmányt, amely - az ír kormány megbízásából - a népszavazáson leadott "nem” szavazatok okait elemzi, és összegzi a levonható tanulságokat. Párizsi látogatása során ugyancsak bejelentette egy ad hoc parlamenti bizottság felállítását, amelynek vitáját figyelembe veszik az ír kormány most, és október 6-a között lefolytatott tárgyalásain. Michael Martin külügyminiszter az Alkotmányügyi Bizottság előtt megerősítette az ír kormány eltökéltségét konkrét javaslatok megtételére. Ezzel párhuzamosan, az elnökség felszólítja mindazokat, akik még eddig nem tették meg, hogy zárják le a szerződés ratifikációs eljárását. A napjainkban érzékelhető bizonytalanság még erőteljesebben igazolja, hogy új jogi és intézményi keretbe kell helyeznünk az Európai Uniót. Igen nagy szükség van erre, és minél gyorsabban.
Az Európai Tanács felkérést fog kapni az "európai menekültügyi és bevándorlási paktum” elfogadására, amelynek szövegében a Bel- és Igazságügyi Tanács szeptember 25-i ülésén politikai egyetértés született. Nem térek vissza Betancourt asszony szavaira, de amit mondott, az rendkívül fontos. A bevándorlás lehetőséget kínál Európának. A "európai menekültügyi és bevándorlási paktum” új ösztönzést kíván nyújtani a bevándorlási politikához. A Paktum megfelel a 2005 óta alkalmazott átfogó politikában érvényesített kiegyensúlyozottságnak, továbbá az Európai Bizottság által javasoltaknak. A jövőre nézve, ambiciózus célokat tűz ki annak érdekében, hogy előre lépjünk egy valóságos közös bevándorlási politika irányába. A paktum átfogja a migrációs folyamatok kezelésének valamennyi aspektusát. Nemcsak az illegális bevándorlás elleni küzdelemre és a határvédelemre tér ki, de olyan új területekre is, mint a gazdasági migráció, a menekültügy megfelelő harmonizációja, és a származási országok fejlesztése. Alapvetőnek mutatkozik számunkra, hogy a schengeni övezetet idén bővítsük.
A külkapcsolatokat illetően, az Európai Tanács értékeli majd, hogy Oroszország teljesíti-e az augusztus 12-én és szeptember 8-án elfogadott megállapodásokban elfogadott, az orosz csapatok visszavonásával összefüggő kötelezettségeit. Ettől függ ugyanis az Oroszország és az Európai Unió közötti majdani partnerségi megállapodásról szóló tárgyalások újrafelvétele. A november 14-i, Nizzában rendezendő csúcstalálkozó előkészítéseként foglalkozik a Bizottság és a Tanács egy átfogó és részletes értékelésben az EU-Oroszország kapcsolatokkal.
Egyidejűleg, az Európai Unió eltökélt a keleti szomszédoknak a gazdasági modernizációhoz és demokratizálódáshoz nyújtott támogatása fenntartásában. Ezzel összefüggésben emlékeztetek a szeptemberi, párizsi EU-Ukrajna csúcstalálkozó eredményeinek fontosságára. E találkozó példátlan előrelépést hozott az Európai Unió és Ukrajna kapcsolataiban.
Hasonló szellemben, az Európai Unió az általam múlt hétfőn kelkeresett Moldáviával fenntartott kapcsolatainak erősítését is szorgalmazza egy olyan új, ország-specifikus, a megelőzőnél többre törő megállapodással, amely lehetővé tenné Moldova számára a különböző uniós politikákkal való összekapcsolódást, feltéve, hogy az elkövetkező választások tisztességesen zajlanak le. Ezenkívül, az Általános Ügyek és Külkapcsolatok Tanácsa feladatul kapja előzetes vizsgálatok lefolytatását a jövőbeni keleti partnerséggel a Bizottság által novemberben előterjeszteni kívánt javaslatokkal összefüggésben.
Elnök asszony, a Bizottság elnöke, hölgyeim és uraim, mint látják, a francia elnökségre számos sürgős feladat kezelése vár. Miközben nyilvánvaló, hogy elnökségünk az egyik oldalon válságkezelést folytat, ugyanakkor nem engedhetünk a prioritásokból sem. "A korunk kihívására választ adó Európa”. Ezt a címet adtuk pár hónappal korábban a francia elnökségi munkaprogramnak. Az ebben megfogalmazódó cél jelöli ki továbbra is lépéseink irányát. És ennek kell irányt mutatnia az Európai Tanács október 15-16-i munkája tekintetében is!
