Az utasok kártalanítása a légitársaság csődje esetén (vita)
Elnök
A következő napirendi pont vita a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság nevében Brian Simpson által a Bizottsághoz előterjesztett a szóbeli választ igénylő kérdésről, amelynek témája az utasok kártérítése a légitársaság csődje esetén-B7-0210/2009).
Brian Simpson
szerző. - Elnök asszony! Engedje meg, hogy köszönetet mondjak Tajani biztosnak azért, hogy ma este közöttünk van. A kérdést a Parlament Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottsága nevében terjesztettem elő. Képviselőtársaim ugyanis rendkívül aggasztónak találták a SkyEurope légitársaságnak a nyáron történt összeomlását, és engem kértek fel arra, hogy megtegyem a nevükben ezt a kezdeményezést.
Érdemes megjegyezni, hogy 2000 óta 77 légitársaság ment csődbe az Európai Unióban, és mivel bármilyen sajnálatos is, de könnyen előfordulhat, hogy ezt még több fogja követni ebben a nehéz gazdasági környezetben, úgy véljük, égetően fontos, hogy e kérdés feltevésével legalább elindítsunk egy vitát ma este arról, hogyan lehetne legjobban megvédeni a fogyasztókat és a légi utasokat az Európai Unióban.
A SkyEurope szlovákiai székhelyű légitársaság volt. Előfordult, hogy utasok rekedtek a célállomásokon szállás nélkül, sőt, a visszaút lehetősége nélkül. Tetézte a problémát, hogy sokan közülük azt a tájékoztatást kapták, hogy sem a jegyük árának visszatérítésére, sem semmiféle kártérítésre nincs lehetőségük, mivel a jegyvásárláskor nem hitelkártyát használtak, illetve nem utazási ügynökségen keresztül foglalták le a járataikat. Ezek az utasok saját maguk foglalták le a jegyüket az interneten keresztül, ami már hosszú évek óta egyre elterjedtebb gyakorlat.
Ez nem elszigetelt eset. Hasonló jeleneteket láttam tavaly saját hazámban, az Egyesült Királyságban, amikor az Excel Airways ment csődbe. A légitársaság több mint 200 ezer utast hagyott cserben kártérítés nélkül, akik különböző európai reptereken rekednek, és akiknek maguknak kellett fedezniük a szállásuk és a hazaút költségeit.
Sokan közülük nem rutinos légi utasok és nem repülnek olyan rendszeresen, mint mi, továbbá nincsenek meg az anyagi lehetőségeik ahhoz, hogy kezelni tudnák az ilyen rendkívüli eseményeket. Általában olyan családokról van szó, akik félretették a pénzt a családi nyaralásra, majd azzal kellett szembesülniük, hogy a kemény munkával megkeresett pénzük odaveszett, és még csak nem is saját hibájukból.
Nyilvánvaló, hogy a fennálló helyzet elfogadhatatlan. Mi, itt az Európai Unióban és az Európai Parlamentben elvileg büszkék lehetnénk az utasok jogai érdekében tett erőfeszítéseinkre. Már elértük, hogy bevezessék a visszautasított beszállásért járó kártérítést, bár meg kell mondani, hogy ezzel kapcsolatban van még néhány megoldásra váró probléma. A szervezett utazási formákról szóló irányelv révén elértük, hogy bevezették a segítség igénybevételére való jogot, a jegyárak átláthatóságának szigorúbb szabályozását, illetve szigorúbb kártérítési intézkedések kerülnek alkalmazásra. Úgy vélem, szinte mindent megtettünk, ami megtehető a fogyasztóvédelemmel kapcsolatban a légi közlekedés területén, mégis nyilvánvaló, hogy valahol nyitva maradt egy kiskapu, amit be kell zárnunk.
A szervezett utazási formákról szóló irányelv védi a szervezett utazásokon részt vevő utasokat. A menetrend szerinti járatra váltott jegy esetén az utast az adott légitársaság rendszere védi. Ha azonban interneten keresztül történik a helyfoglalás, akkor az utas nem részesül védelemben. Itt egy anomáliával állunk szemben. Ez az a kiskapu, amit a Parlament a Bizottság segítségével megpróbál bezárni.
E kérdés kapcsán felvetettük egy kártérítési tartalékalap létrehozásának ötletét is, de ez nem tekinthető követelésnek sem a mi részünkről, sem pedig a Bizottság részéről. Mindössze szeretnénk vitát nyitni arról, milyen mechanizmusokkal lehetne a lehető leghatékonyabban megoldani ezt a problémát. A kérdésfeltevés mögött az a gondolat húzódott meg, hogy kezdjünk párbeszédet a Bizottsággal abban a reményben, hogy megszüntethetjük ezt a kiskaput, és megtaláljuk a megoldást egy valóban súlyos problémára, és segítséget nyújtsunk különösen azoknak, akik a légitársaságok fizetésképtelenségének válnak áldozataivá.
Nagy várakozással tekintek az elé, hogy a Bizottság szakbizottságommal együttműködésben megoldást találjon erre a problémára, és kíváncsian várom képviselőtársaim nézeteit is a kérdésről.
Antonio Tajani
a Bizottság alelnöke. - (IT) Elnök asszony! Hálás vagyok Simpson úrnak és a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottságnak, hogy felhívta a Parlament figyelmét erre az érzékeny kérdésre. Ez a kérdés lehetőséget nyújt számomra, hogy formális keretek között is elismételjem, amit az utóbbi hetekben hangoztattam azok után, hogy sok európai polgár, sok utas került szorult helyzetbe egyes légitársaságok csődje következtében.
Amint Önök is tisztában vannak vele itt a Parlamentben, az utasok védelme - bármely közlekedési ágazatról legyen is szó - az egyik legfontosabb prioritás számomra. Ezt már említettem a meghallgatáson, ahol a Parlament megtisztelt a bizalmával, de ma este is szeretném megismételni. Úgy vélem, cselekednünk kell egy konkrét jogi megoldás kidolgozása érdekében, elsősorban azért, hogy megakadályozzuk - amint Simpson úrtól is hallottuk -, hogy egy légitársaság csődje esetén eltérő elbánásban részesüljenek a közönséges repülőjegyet vásárló utasok és azok, akik valamilyen szervezett üdülési csomag keretében szereztek repülőjegyet.
Ezért azt gondolom, mindenekelőtt a rendelkezésre álló eszközöket kell felhasználnunk. Más szóval, a nagyközönségnek maximálisan ki kell használnia a meglévő szabályozásokat még akkor is, ha azok nem tökéletesek és egyenlőtlenségekhez vezethetnek. A rendelkezésre álló eszközök optimalizálása céljából történt az is, hogy amikor a SkyEurope légitársaság csődbe ment, az európai fogyasztóvédelmi központok hálózatának mozgósításával értesítették az utasokat a jogaikról és gyűjtötték be a kártérítési igényeket. Mindazonáltal megfelelőbb védelmet kell nyújtanunk az utasok részére a légitársaságok csődje esetén. Azoknak az utasoknak, akik elveszítik helyfoglalásukat, biztosítani kell a jogot a kártalanításra, sőt, egyes esetekben a hazautaztatásra. Ez bonyolult probléma, amely megkívánja, hogy gondosan mérlegeljük, milyen intézkedéseket hagyunk jóvá.
A Bizottság már hozzáfogott, hogy gyakorlati választ dolgozzon ki ezekre a kérdésekre. Felkérésünkre nagy lélegzetű tanulmány készült a légi közlekedési ágazatban végbemenő csődesemények következményeiről, különös tekintettel az utasokra. Ez a részletes tanulmány gyakorlati módon mutatja be a csődesemények következményeit és azok kihatását a mintegy 700 millió utasra, akik az Európai Unióban utaznak évente.
A tanulmány több lehetséges verziót kínál fel a csődeljárások által kiváltott különféle problémák legmegfelelőbb megoldására, különös tekintettel az utasok imént említett kártalanítására, illetve hazautaztatására. Ami a kártalanítást és a hazautaztatást illeti, többféle forgatókönyvet sikerült kidolgozni, amelyek között szerepel garanciaalapok létrehozása, az utasok és a légitársaságok kötelező biztosítási programjának kidolgozása, illetve végső esetben a nemzeti csődtörvények célirányos módosításai.
Idén februárban továbbítottam a tanulmányt Costa úrhoz, a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság akkori elnökéhez. A tanulmány alapján a Bizottság jelenleg folytatja a különféle lehetőségek elemzését, és arra összpontosít elsősorban, hogy ezek milyen hatással járnak az utasokra és a légi közlekedési ágazatra nézve. Elemzésünk során tekintetbe vesszük a vita valamennyi szempontját, és felhasználjuk valamennyi érdekelt fél hozzájárulását. Ezzel összefüggésben, a Bizottság széles körű, nyilvános konzultációs folyamatot indít a következő hetekben az utasok jogairól a légi közlekedési ágazaton belül.
Mivel nem szabad lebecsülni a szervezett utak különbözőségét és sajátosságait, a Bizottság itt figyelembe veszi azt a hatáselemzést is, amelyet most hajtanak végre a 90/314/EGK irányelv - azaz éppen a szervezett utazási formákról szóló irányelv - felülvizsgálatával kapcsolatban. A nyilvános konzultációs folyamat egyik legfontosabb célja ugyanis annak meghatározása lesz, hogy milyen következményekkel jár az utasokra nézve a légitársaságok csődje, és milyen lehetséges megoldásokkal lehet ezt orvosolni. Természetesen a nyilvános konzultáción kívül - mint említettem - tanulmányban elemezzük a különféle lehetséges megoldások hatásait.
Természetesen létfontosságúnak tartom a Parlament hozzájárulását, és - tekintettel a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság fáradozásaira, hogy közös összefogással kidolgozza a mai napon elhangzott szóbeli választ igénylő kérdést - bízom benne, hogy az elkövetkező hetekben együtt tudunk működni annak érdekében, hogy közösen megtaláljuk a legjobb megoldást az utasok igényeinek kielégítésére és jogaik eredményes védelmére a légitársaságok csődje esetén.
Marian-Jean Marinescu
a PPE képviselőcsoport nevében.. - (RO) A jelenlegi globális gazdasági válság idején, szélsőségesen ingadozó üzemanyagárak mellett, kiélezett versenykörnyezetben nehéz idők járnak a légitársaságok üzemeltetőire, főként az olcsóbb légitársaságok esetében. A jelen helyzetben a jegyárak növelése nem járható út, ráadásul az utasok számának még drasztikusabb csökkenéséhez vezethetnek az egyes alacsony költséggel rendelkező légitársaságok szolgáltatási díjainak emelései.
A légitársaságok által elszenvedett pénzügyi veszteségek 2009-ben mintegy 11 milliárd USD összeget tesznek ki, és ez a helyzet csupán a következő három év elteltével változhat. Ezek körülmények egy olyan sajnálatos helyzet kialakulásához vezettek, amely senkinek sem jó: a légitársaságok csődbe mennek. Csőd esetén megfelelő jogszabályok híján nincs gyakorlati mód arra, hogy az utasok visszakapják a jegyük árát, vagy hogy a külföldön rekedt utasokat hazaszállítsák. Az európai légitársaságok gesztusa, hogy méltányos áron kisegítik a csődbe jutott légitársaságok utasait - amint azt a SkyEurope esetében is láthattuk - önmagában véve dicséretes, de csupán ideiglenes megoldást jelent egy adott válsághelyzetben. Másrészt azonban nem mindig hibáztathatjuk a gazdasági válságot a kialakult nehéz helyzetért, hiszen már a jelenlegi válság kirobbanása előtt is mentek csődbe légitársaságok.
A légifuvarozók - főként a fapados légitársaságok - pénzügyi helyzetének szigorúbb ellenőrzése, az egyesülések és felvásárlások szigorúbb ellenőrzése, illetve egy nagy összegű garanciaalap felállítása csak néhány megoldás, amely hosszabb távon védelmet nyújthat az utasok részére a légitársaságok csődje esetén.
Saïd El Khadraoui
az S&D képviselőcsoport nevében.. - (NL) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! Képviselőcsoportom régóta hangoztatta e vita szükségességét a repülési ágazatban lezajló csődesemények problémájáról, mert való igaz, hogy már nem beszélhetünk elszigetelt jelenségről. Ahogyan kollégám és szakbizottságunk elnöke, Simpson úr is említette, 2000 óta 77 csődesemény következett be - még ha kisebb vállalatokról is volt szó -, ami azzal járt, hogy így vagy úgy, de több ezren látták füstbe menni a repülőjegyre költött pénzüket, vagy egyszerűen otthagyták őket valahol azzal, hogy gondoskodjanak magukról, ahogy tudnak. Okkal tartunk attól, hogy ebben a nehéz gazdasági helyzetben további csődeljárások követik az eddigieket a repülési ágazatban. Ezért muszáj cselekednünk.
Való igaz, hogy a tagállamoknak is szerepet kell vállalniuk a légitársaságok hitelképességének és pénzügyi életképességének ellenőrzésében - ez így igazságos és így helyes -, európai szinten azonban nekünk kell kidolgozni azt a védelmi mechanizmust, amely biztosítja, hogy a külföldön rekedt utasok ne maradjanak segítség nélkül. Ezért felkérjük a Bizottságot, hogy gyorsítsa fel a munkát egy konkrét javaslat előterjesztése érdekében, főként mivel - ahogy Ön is rámutatott - már most rendelkezésre állnak bizonyos rendszerek hála a különféle egyéb - például a szervezett utazáson résztvevő utasok védelméről szóló - jogszabályoknak, a garancialapnak stb. Ezért alakulhatott ki egyenlőtlenség azok között, akik utazásszervezőkön keresztül foglalnak járatot, illetve akik online foglalnak jegyet; és ez a másik dolog, amit véleményem szerint meg kell oldanunk.
Úgy értesültem, hogy Önök most folytatnak konzultációkat az érdekelt felekkel, és azt tervezik, hogy valamikor jövőre állnak elő egy javaslattal. Én azonban úgy gondolom, ennél gyorsabban kell lépnünk: ahelyett, hogy jövő év végéig várunk, talán igyekeznünk kellene hamarabb megoldást találni. Ezért haladéktalanul beszélnünk kellene egy konkrét jogalkotási javaslatról, hogy vitát szervezhessünk a kialakítandó "csődbiztosítás” gyakorlati részleteiről.
Végül pedig szeretném kifejezni, hogy rendkívül elégedett vagyok azzal, hogy a biztos úr ígéretet tett egy általános nyilatkozatra az utasok jogairól a repülési ágazatban. Mindannyian tudjuk, hogy a jelenlegi jogszabályokat nem alkalmazzák teljes mértékben, egyformán és kielégítően mindenhol; erre pedig oda kell figyelnünk, és biztos vagyok benne, hogy erre a témára még vissza fogunk térni.
Gesine Meissner
az ALDE képviselőcsoport nevében.. - (DE)Tisztelt elnök asszony! Biztos úr, köszönöm válaszát. Magam is a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság tagja vagyok, és úgy érzem, nagyon fontos, hogy ez a kérdés napirendre került. A probléma lényegét mindannyian hallhattuk Simpson úrtól.
Úgy tűnik, a légi utasok tekintetében kiskapu van a fogyasztóvédelemben. Ez a rés, mint hallhattuk, a légitársaságok fizetésképtelenségéhez fűződik. A fogyasztói jogok érvényesítése véleményem szerint rendkívül fontos, és pontosan ez az, amit csinálunk. A lehetőségek szerint megpróbáljuk védeni a fogyasztók érdekeit.
Képviselőcsoportom nevében azonban egy másik szempontot is szeretnék felvetni, amely eddig nem került szóba, mégis úgy vélem, megfontolásra érdemes. Természetesen szeretnénk megvédeni a fogyasztók jogait. Ugyanakkor azt is szeretnénk, hogy a fogyasztóknak legyen választási lehetőségük. Előfordulhat, hogy miközben a Bizottság megpróbálja megszüntetni a fogyasztóvédelmi kiskaput, olyan javaslatot alakít ki, ami túlszabályozáshoz vezet, és ez akadályozhatja az innovatív, új lehetőségeket ezen a területen.
A fogyasztóvédelmi törvény nyilván azt is jelenti, hogy legyen választási lehetőségünk, például a különböző légitársaságok ajánlatai között. Most például az a tendencia, hogy bizonyos átalánydíjas utak helyett több, kifejezetten olcsó járatot kínálnak, ami természetesen rendkívül népszerű a fogyasztók körében.
Kérem, ne értsenek félre; egyáltalán nem akarom csorbítani a fogyasztók jogait. Számomra rendkívül fontos ezeknek a jogoknak a védelme, és mindenképpen szükség van egy olyan eszközre, amely alkalmas erre. Ugyanakkor azonban más szempontokat is tekintetbe kell vennünk, amivel biztosítani lehet, hogy valóban sok választási lehetőség álljon rendelkezésre a repülőutak tekintetében. Azt szeretnénk, hogy mindig legyen új lehetőségek a piacon, de eközben a fogyasztók is megfelelő védelemben részesüljenek, és semmiféle anyagi kár ne érje őket, ha egy légitársaság ellen csődeljárás indul.
Örömmel hallom, hogy Önök máris egy megoldás kidolgozásán fáradoznak. Kézenfekvő lehetőség, nyilván, egy segélyalap létrehozása is. Nagy várakozással tekintek a téma bizottsági megvitatása elé, amire talán már idén sor kerülhet.
Eva Lichtenberger
a Verts/ALE képviselőcsoport nevében.. - (DE) Elnök asszony, biztos úr, hölgyeim és uraim! A légitársaságok piacra jutásának pénzügyi előfeltételeit természetesen már megvitatta a Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság. Ekkor vetődött fel a garanciaalapok témája is, de világosan látszott, hogy a többség ezt akkor nem tartotta kellőképpen fontos vagy jelentős kérdésnek.
Most azonban az előforduló esetek tükrében újra kell gondolnunk ezt is és a szabályozást is; e téren ugyanis valóban szükség van szabályozásra. Először is, folyamatosan biztosítanunk kell, hogy érvényesüljenek az utasok jogai, amelyeket a fogyasztók védelmében a Parlamentben jóváhagyunk .
A visszautasított beszállás kérdése és a sok többi eset, amelyet sajnálatos módon látnunk kellett, rávilágítanak, hogy ha létezik kiskapu, azt azonnal ki is használják. Ez a figyelmünket igényli, és szabályozást tesz szükségessé. Valószínűleg kénytelenek leszünk vagy a garanciaalaphoz vagy valamiféle biztosításhoz folyamodni annak érdekében, hogy meg tudjuk védeni az utasokat az ilyen üzleti gyakorlatoktól. Elég, ha csak a legutóbbi eset példájára hivatkozunk: még az utolsó nap is elhangzottak olyan bejelentések, hogy minden rendben van, és sokan ezt el is hitték.
Biztosítani kell azonban, hogy minden érintett fél méltányosan hozzájáruljon a megoldáshoz, és ne fordulhasson elő, hogy néhány légitársaság, például a fapadosok, a kisujjukat se mozdítsák, csak nyugodtan ráhagyják a többiekre, hogy azok viseljék a kockázatot. Egy fair piac nem csupán az utasokat védi a tisztességtelen gyakorlattól; megvédi a versenytársakat is.
Ryszard Czarnecki
az ECR képviselőcsoport nevében. - (PL) Elnök asszony! Az elmúlt kilenc évben csaknem 80 légitársaság került csődbe az Európai Unióban. Ma este hallhattunk arról, hogy hogyan ment csődbe és hogyan hagyta cserben utasok ezreit a SkyEurope fapados légitársaság a legutóbbi üdülési szezon alatt. Ez a helyzet újra és újra megismétlődik. Természetesen nem a magánrepülőgépek tulajdonosai szenvednek, hanem a kevésbé tehetős utasok, azok, akik hónapokon át gyűjtenek arra, hogy jegyet válthassanak egy külföldre induló járatra. A Közlekedési és Idegenforgalmi Bizottság tagjaként úgy vélem, hogy ebben a helyzetben az Európai Parlamentnek határozottan ragaszkodnia kell ahhoz, hogy az Európai Bizottság alapelveket fogadjon el az utasok és ügyfelek jogi védelméről - és ebbe az anyagi természetű védelem is beleértendő. A csődbe jutott légitársaságok utasainak és ügyfeleinek kártérítése céljából létrehozott különleges tartalékalap megakadályozhatja, hogy több ezer ember örökre elveszítse a pénzét, amint az utóbbi évtizedben többször is előfordult. Az Európai Unió tagállamainak polgárai konkrét intézkedést várnak tőlünk ebben az ügyben.
Jaromír Kohlíček
a GUE/NGL képviselőcsoport nevében.. - (CS) Szeretném megköszönni Brian Simpson úrnak a probléma kiválóan felvezetését. Az utóbbi időszakban számos légitársaság ment csődbe gyors egymásutánban. A probléma nem csupán a fapados légifuvarozókat érinti, bár a csődesemények számottevő részéért ezek felelősek. Nem várhatjuk a helyzet gyökeres megváltozását, ha nem beszélünk a célállomásokon ott ragadó több száz utasról, akik csak nagy nehézségek árán tudnak hazajutni. Az ágazat más részeiben is időről-időre előfordulnak problémák, amelyekre rendszerint végül sikerül megoldást találni. Itt azonban több ezer emberről van szó, akik közül sokan kicsi gyerekekkel, megfelelő anyagi eszközök nélkül utaznak. Ezért világosan jeleznünk kell, hogy tudjuk, mi a megoldás. Ez a visszautat fedező tőke és biztosítás kérdése. Úgy hiszem, a Bizottság és az EU tagállamai képesek gyors megoldást találni az utasok problémáira. Maguk a légitársaságok problémái természetesen más megoldást igényelnek majd. Az ágazat válságának kezeléséhez megfelelő eszközökre van szükség, amiket úgy vélem, használni is fognak.
Juozas Imbrasas
az EFD képviselőcsoport nevében.. - (LT) A gazdasági recesszióban vállalatok mennek tönkre, és ez alól a légitársaságok sem kivételek. Idén jelentett be csődöt a litván "FlyLAL” légitársaság is, és ez csupán egyike a több tíz európai légitársaságnak, amely csődbe jutott ebben az évben. Ha a légitársaság hibájából a járat nem indul pontosan a tervezett útvonalon, vagy ha a csomagokkal van probléma, az Európai Parlament által elfogadott jogszabályok megfelelő garanciákat és kártérítést biztosítanak az utasok részére. Ez azonban csak akkor garantálható, ha a kérdéses légitársaságnak nincsenek pénzügyi nehézségei. Ha pedig egy társaság csődöt jelent be, az érvényes jeggyel rendelkező utasok általában minden pénzüket elveszítik. Mivel a légitársaságok tevékenységeinek figyelemmel kísérése és engedélyezése, valamint maguknak a járatoknak az engedélyezése a nemzeti hatóságok feladata, a Bizottság azt javasolta, hogy a légitársaságok csődje esetén a nemzeti kormányok azonnal fizessék vissza az érvényes jeggyel rendelkező utasok pénzét, saját magukat pedig később, a csődbe került vállalat jogainak átruházása útján kártalanítsák. Szót kell ejtenünk továbbá Simpson úrnak a kártérítési tartalékalapról szóló javaslatáról. Megvitathatjuk ezt a sürgős problémát, és megtalálhatjuk rá a legjobb megoldást is: ez a légi közlekedési szolgáltatások nyújtására vonatkozó általános szabályokról szóló európai parlamenti és tanácsi rendelet kiegészítése lehet. Ezzel hozzájárulhatnánk a légitársaságok szolgáltatásait igénybe vevő utasok biztonságához.
Artur Zasada  .   -
(PL) Elnök asszony, biztos úr! Az, hogy a légitársaságoknak az utasok felé meglévő kötelezettségei nem szűnnek meg azzal, ha a légitársaság csődbe megy, vitathatatlan, és ezt kellene kiindulópontként használni a Simpson úr által kezdeményezett, sürgetően fontos vitában is.
Ezért is hallgattam a SkyEurope szóvivőjének magyarázatait a legnagyobb csodálkozással. Ronald Schranz sajnálkozását fejezte ki az utasoknak okozott kellemetlenségért. Hangsúlyozom: a "kellemetlenség” szót használta. Azt is kijelentette, hogy a csődbe került vállalkozás külföldi reptereken várakozó ügyfeleinek saját maguknak kell gondoskodniuk a hazautazás más módjáról. A szóvivő szerint az ügy néhány ezer embert érintett, pontos számot azonban nem tudott közölni. A SkyEurope képviselője számára ez nyilván nem jelentett többet egy statisztikai adatnál. Arról azonban megfeledkezett, hogy ez a szám több ezer személyes drámát takart: azokét az utasokét, akik nem tudtak visszatérni otthonukba, családjukhoz vagy munkájukhoz. Ez a példa is rávilágít arra, hogy ezt a kérdést, amilyen hamar csak lehetséges, szabályozni kell. Mivel a SkyEurope tőzsdén bejegyzett cég volt, több információval rendelkeztünk róla. Más fapados légitársaságok esetében azonban ez nem mindig van így. Előfordulhat, hogy a nemrégiben lezajlott pozsonyi rémálom egy másik európai reptéren is megtörténik.
Jelenleg heves viták folynak ebben a kérdésben, és különféle megoldási javaslatokat vetettek fel erre a fontos problémára. Szóba került, hogy a repülőjegyek árába beépített illetékből különleges tartalékalapot, illetve csődbiztosítást hozzanak létre. Ezek értékes felvetések, ugyanakkor a jegyek árát is befolyásolják. Válság idején olyan eljárásra van szükség, amely egyrészt segít az utasokon, másrészt viszont a pénzügyi nehézségekkel küszködő légitársaságok helyzetét sem rontja tovább.
Ezért azzal a kérdéssel és javaslattal fordulok a biztos úrhoz, hogy nem lehetne-e a megoldás része a légitársaságok és az utasok közös felelősségvállalásának elvén alapuló "légi szolidaritás”? Igen, szolidaritást említettem, ami nekünk, lengyeleknek, különösen közel áll a szívünkhöz. Ezt azonnal bevethetnénk, mint választ, és mint kihívást. Javaslatom azon az elképzelésen alapul, hogy a csődbe jutott légitársaság reptéren rekedt utasai igénybe vehetnék egy másik, ugyanabba az irányba közlekedő légitársaság repülőgépét, feltéve persze, hogy azon a járaton vannak szabad helyek. Az ezzel kapcsolatos költségeket azután az illetékes légitársaságok egymás között rendeznék. Kérem a biztos urat, hogy válaszoljon erre a kérdésre.
Olga Sehnalová  .   -
(CS) Biztos úr, hölgyeim és uraim! A SkyEurope légitársaság összeomlása felhívta a figyelmet a légitársaságok utasaira vonatkozó fogyasztóvédelmi hiányosságok általános problémájára. Ez nem virtuális probléma - személyesen is volt módom találkozni olyan ügyfelekkel, akik érintetté váltak a légitársaság csődjében. A véletlen úgy hozta, hogy ezek francia testvérvárosunk, Chateau d'Ain küldöttei voltak, akik az általam képviselt, kelet-csehországi Kroměřížbe látogattak el. A hazautazásuk során rendkívül kellemetlen élményben volt részük, amelynek során útjukat megszakítva kénytelenek voltak egy napot a prágai reptéren eltölteni.
Azért említem ezt az esetet, hogy hangsúlyozzam: a SkyEurope nem csupán egy normál fapados légitársaság volt. A hagyományos légitársaságokéhoz hasonló szolgáltatásokat kínált, és központi repülőterekre közlekedett. Ügyfelek széles köre vette igénybe szolgáltatásaikat. Azok az utasok, akiknek az utazás időpontjánál is fontosabb a jegyek ára, a Cseh Köztársaságban előnyben részesítették a SkyEurope-ot. A SkyEurope Prague-Ruzyněnek, a Cseh Köztársaság legnagyobb repülőterének egyik legfontosabb ügyfele volt. A SkyEurope összeomlása azonban nem csupán a repülőtereken rekedt utasokat érintette, de 280 000 más, megváltott jeggyel rendelkező ügyfelet is. A rendelkezésre álló információk azt mutatják, hogy a légitársaság csődbejelentésének pillanatáig folyamatos volt a jegyeladás.
Azoknak, akik nem hitelkártyával váltották a jegyüket, gyakorlatilag esélyük sincs arra, hogy visszakapják a pénzüket. A légitársaságokat nem kötelezik jogilag arra, hogy biztosítva legyenek csőd ellen, ezért nem mindegyikük köt ilyen biztosítást. Ezért az utasoknak csődeljárás során kell benyújtaniuk igényeiket. Szinte a nullával egyenlő az esély arra, hogy ilyen úton visszaszerezhetik a pénzüket. Ezért ideje, hogy tegyünk valamit ezzel kapcsolatban. Szeretném megköszönni a Közlekedési Bizottságnak, hogy felvállalta ezt az ügyet, a Bizottságnak pedig azt, hogy ígéretet tett a probléma megoldására. Bízom benne, hogy olyan megoldással állnak elő, amely visszaállítja a fogyasztók bizalmát a globális gazdasági válság által erőteljesen sújtott légi közlekedési ágazatban.
Oldřich Vlasák
(CS) Elnök asszony, hölgyeim és uraim! A légitársaságok idén tapasztalható, nagyszabású csődbemenetele rákényszerít bennünket arra, hogy ismét átgondoljuk, jól működik-e a légiközlekedés egységesített belső piaca. Bár több jelentős légifuvarozó ment tönkre, és az emelkedő üzemanyagárak a visszaeső gazdasági növekedéssel együtt még tovább rontják az ágazat helyzetét, úgy gondolom, nincs okunk pánikra. Mielőtt meggondolatlanul megindulnánk lefelé a szabályozás csúszós talaján, gondoljunk arra, hogy a liberalizálási intézkedéseknek köszönhetően az EU-ban látványosan megnövekedett a fapados légifuvarozók száma, miközben kiéleződött az uniós légitársaságok közötti verseny.
Egy korábban szigorúan szabályozott, költséges jegyárakkal működő ágazat olyan dinamikus ágazattá alakult át, amelynek szolgáltatásait - hála az EU-n belül elérhető olcsóbb jegyáraknak - egyre többen vehetik igénybe olyan utasok is, akik korábban meg sem engedhették volna a jegyvásárlást. Ennek fényében gondosan meg kell fontolnunk, hogyan biztosíthatunk hatékonyabb fogyasztóvédelmet - jelen esetben a légitársaságok ügyfeleinek - anélkül, hogy aláásnánk egy jól működő légi közlekedési piacot. Az Európai Parlamentben nemrégiben már szóba került az az elképzelés, hogy kötelező biztosítást kellene bevezetni a légitársaságok csődje ellen. Azt kéne megfontolnunk, hogy ezt hogyan is valósítsuk meg.
Christine De Veyrac
(FR) Elnök asszony, Tajani úr, hölgyeim és uraim! Mint már többen rámutattak, a ma este megvitatott szóbeli választ igénylő kérdés felhívja a figyelmet arra a valóban létező joghézagra, amely miatt az utasok garancia nélkül maradhatnak a légitársaságok csődje esetén.
Igaz ugyan, hogy az európai jogszabályok megvédik azokat az utasokat, akik jegyüket szervezett üdülési csomag részeként szerzik be, azokra azonban nem vonatkoznak, akik az interneten vásárolnak jegyet. Amint arra El Khadraoui úr is rámutatott, az internet fejlődésével átalakult a fogyasztói magatartás is, és ezt az átalakulást a jogalkotónak is követnie kell, ha meg akarja védeni az európai polgárokat. Ma már sok utazó vált repülőjegyet az interneten. Mivel a legtöbb fapados repülőtársaság szinte kizárólag online értékesíti a jegyeit, a fenti jelenség a fiatalokat és az alacsony jövedelműeket érinti elsősorban. Elfogadhatatlan, hogy ezeknek az utasoknak ne legyen lehetőségük a kártérítésre, ha csődbe megy a légitársaság, amelytől jegyet vásároltak. Annál is inkább, mivel a légi közlekedési ágazat minden korábbinál súlyosabb válságon ment keresztül az utóbbi hónapokban, és ez a légi utazás jelentős visszaesését vonta maga után. Mint tudjuk, ez a szeptember 11-ét követő válságnál is súlyosabban érintette az ágazatot, és számos légitársaság ment csődbe.
Ezért elengedhetetlenül fontos - és tudom, alelnök úr, hogy ezzel Ön is tisztában van -, hogy amilyen hamar csak lehetséges, az Európai Bizottság valódi megoldást terjesszen elő, amivel megvédhetjük az utasokat, ha csődbe kerül a légitársaság, amelytől a jegyüket vásárolták, bármilyen módon is foglalták le a helyüket.
Magdalena Álvarez
(ES) Elnök asszony, biztos úr! Örülök a ma megvitatásra kerülő kérdésnek, de úgy gondolom, hogy ez csupán egy esetre vonatkozik azok közül, amelyek egy társaság működésének megszüntetését eredményezik, ez pedig a pénzügyi összeomlás vagy fizetésképtelenség esete.
Vannak azonban más helyzetek is, amelyek egy légitársaság megszűnését vagy tevékenységének felfüggesztését idézik elő. Azokra az esetekre gondolok például, amikor biztonsági okokból vonják be a légitársaságok engedélyét, illetve ha akár önként, akár valamilyen más, nem financiális okból szüntetik be tevékenységüket. Az ilyen helyzetek során ugyanolyan problémák merülnek fel, mint amilyenekről ma beszéltünk: az utasokat cserbenhagyják vagy mert nem térítik vissza a jegyük árát, vagy azért, mert a visszatérítés esetenként igen nagy költséggel jár számukra.
Bár azt gondolom, hogy megoldás lehetne erre egy, a légi járatok késése vagy törlése esetén az utasoknak nyújtandó kártalanításról szóló rendelet, önmagában ez még nem lenne elég.
Ezzel kapcsolatban szeretném megkérni a Bizottságot, hogy vizsgálja meg az olyan egyéb esetekre vonatkozó jogi intézkedések bevezetésének lehetőségét, amelyek - mint említettem - túlmutatnak egy légitársaság összeomlásán, és amelyekre nem vonatkoznak érvényes közösségi jogszabályok. Máskülönben fennáll az a veszély, hogy - minden jó szándék ellenére - sem teszünk eleget, és csak egy bizonyos helyzetre nyújtunk jogi megoldást, miközben sok olyan utast kihagyunk a szabályozásból, akik a légitársaságok nem gazdasági vagy pénzügyi okokból történő megszűnése kapcsán szenvednek veszteséget.
Silvia-Adriana Ţicău
(RO) A hatékony belső piac megteremtéséhez közösségi fogyasztóvédelmi politikára van szükség. Az Európai Unió az évek során fontos lépéseket tett ezen a területen, és az elfogadott intézkedések a fogyasztóvédelem javulását eredményezték többek között a szervezett üdülési szolgáltatások és az utasok jogai terén.
Ennek ellenére az európai fogyasztóktól beérkező panaszok legnagyobb része a légi utasok jogainak megsértéséről szól. Sok panasz érkezik olyan utasoktól, akiknek járatát a légitársaság vagy az utazásszervező csődje miatt törölték. Ilyen esetekben a fogyasztók csak akkor értesülnek a problémáról, amikor a járat nem közlekedik a menetrend szerint.
Bár az Európai Unió szervezett utazási formákról szóló 90/314/EGK tanácsi irányelve védi az utasokat az utazásszervező felszámolása esetén, az egyéni alapon vásárolt repülőjegyekre nem vonatkozik védelem. Visszautasított beszállás esetén ráadásul kizárják a kártérítést, ha rendkívüli körülmények állnak fenn, mint amilyen például egy légitársaság csődje is. Egy újabb tanulmány szerint 2000 és 2008 között 79-re emelkedett az Európai Unióban csődbe ment légitársaságok száma. A 2005 és 2008 között csődbe ment légitársaságok 41%-a regionális járatokat üzemeltetett, 17%-a pedig fapados légitársaság volt.
Mit tudunk tenni azért, hogy ezekben a helyzetekben nagyobb biztonságot nyújtsunk az utasok részére? Megoldást jelenthetnek például a fenti körülményeket fedező utasbiztosítási programok, a szigorúbb ellenőrzési rendszer, illetve az ilyen helyzetbe kerülő utasok kártalanítását garantáló jogszabályi rendelkezések.
Zita Gurmai
Elnök asszony! Az utasok kártalanítása a légitársaság csődje esetén nem csupán pénzkérdés. Ennél is komolyabb kérdéseket vet fel, például a biztonsággal, a szolgáltatások hozzáférhetőségével és a versenyképességgel kapcsolatban. Válság idején minden gazdasági terület ingatag helyzetbe kerül, és ez alól a légiközlekedés sem kivétel. Életbevágóan fontos, hogy ne engedjük meginogni az embereknek az üzemeltetőkbe vetett bizalmát, mert ez a kereslet jelentős visszaeséséhez vezet, ami még inkább megrendíti a légitársaságok anyagi helyzetét. Ez pedig egész Európa gazdasági helyzetére és versenyképességére kihatással lehet.
Az utasok kártalanítása összefügg a szolgáltatásokhoz való hozzáféréssel is. Hiszek abban, hogy bárki utazhasson Európában repülővel, ha ez a kívánsága. Be kell látni, hogy ehhez biztonságos, ugyanakkor olcsó, mindenki számára megfizethető légitársaságokra van szükség. Fontos, hogy az ilyen légitársaságok stabil pénzügyi háttérrel rendelkezzenek, hiszen a biztonság nem csak balesetekre vonatkozik; azt is jelenti, hogy a jegy megvételekor az utas bízhasson benne, hogy amikor elérkezik az utazás ideje, valóban készen áll egy repülőgép arra, hogy elvigye a célállomásra.
Ez az, ami miatt fontos ez a szóbeli választ igénylő kérdés, amit különösen sürgetővé tesz, hogy csaknem 80 légitársaság került csődbe Európában 2000 óta. Nyilvánvaló, hogy világos szabályozásra van szükség ezen a területen. Ezért tisztelettel kérem a biztos urat, hogy komolyan mérlegelje a kérdést, és mielőbb találjon rá megfelelő megoldást.
Joanna Katarzyna Skrzydlewska
(PL) Elnök asszony, Tajani úr! Körülbelül egy hónappal ezelőtt fizetésképtelenné vált egy fapados légitársaság, és a légitársaság - a SkyEurope - csődeljárási kérelmet nyújtott be. Bár a légi közlekedési ágazat elemzői már hosszú ideje előre látták a csőd bekövetkezését, a SkyEurope a csődeljárási kérelem benyújtásának napjáig folytatta a jegyek eladását a légitársaság járataira. Ezzel a légitársaság több száz utasát megfosztották a lehetőségtől, hogy elutazzanak tervezett útjukra, ráadásul a légitársaság összeomlása jelentős anyagi veszteséggel járt számukra. Hivatalos nyilatkozatában a társaság egyszerűen értesítette ügyfeleit, hogy a jegyvásárlásba fektetett pénzük odaveszett.
A SkyEurope példája félreérthetetlenül jelzi, hogy közös Európánkban még mindig nem sikerült olyan jogszabályt alkotni, ami megvédi a fogyasztókat a légitársaságok összeomlásának negatív következményeitől. Ez komoly probléma, amit mi sem bizonyít jobban, mint hogy 2000 óta világszerte 77 légitársaság ment csődbe. 2004-ben például a lengyel Air Polonia légitársaság omlott össze. Ezért szeretném felkérni a Bizottságot arra, hogy terjesszen elő alapelveket a fogyasztók védelmére a légitársaságok lehetséges csődjeinek negatív következményei ellen.
Antonio Tajani
a Bizottság alelnöke. - (IT) Elnök asszony! De Veyrac asszony, Vlasák úr és Gurmai asszony a csőd okaira hívták fel a figyelmet, más szóval a gazdasági válság, illetve a légi közlekedési ágazat nehézségeit helyezték előtérbe mind a fapados, mind a nagyobb légitársaságok vonatkozásában.
Az Európai Parlament és a Bizottság egyszerre lépett fel egy sor kezdeményezéssel a válság kezelésére. Gondolok itt a Parlament legnagyobb többsége által támogatott résidő-befagyasztásra, illetve a légi közlekedési rendszer nagyszabású reformjára, az egységes európai égbolt kezdeményezésre, amely a repülőterek közötti útvonalak csökkentésével jelentős üzemanyagköltség-megtakarítást tett lehetővé a légitársaságok számára.
Éppen az európai légitársaságok - akár fapados, akár nem fapados légitársaságokról van szó - gyakorlati kisegítése céljából kértem fel az Európai Unió 27 közlekedési miniszterét, hogy a tervezett határidő előtt vezessék be az egységes európai égbolt kezdeményezést, amelynek révén a légitársaságok üzemanyag-megtakarításon keresztül javíthatják mérlegüket. A légitársaságok csődjének megakadályozása nem csupán az utasokat védi a veszteségek ellen, de óriási szerepet játszik a munkahelyek védelmében is. Ne feledjük, hogy a pénzügyi és gazdasági válság totális társadalmi krízissé való kifejlődését nem engedhetjük meg magunknak.
Tudjuk, hogy nemzetközi szinten is problémák terhelik a légi közlekedési ágazatot: gondoljunk csak a Japan Airlines légitársaságra, amely néhány hete munkahelyek megszüntetését kényszerült bejelenteni. Nem csak az a kötelességünk, hogy védjük a polgárokat, de az is, hogy biztosítsuk a jó légitársaságok működésének fenntartását, és ezáltal a munkahelyek megőrzését.
Nézzék el, ha kissé sokat időzöm ennél a témánál, de meg kell mondanom, hogy az Európai Bizottság és a Parlament sokat tett ennek érdekében. Bízvást állíthatom, hogy a mi erőfeszítéseink tették lehetővé a magán-légitársaságok új modelljének létrejöttét: ide sorolható az Olympic Airways és az Alitalia példája, illetve az Austrian Airlines esete, amelynek problémáit remélem szintén sikerül megoldani. Ezzel megszűnik az a gyakorlat, hogy az adófizetők pénzén kelljen kimenteni az állam kezelésében lévő légitársaságokat, ha bajba kerülnek. Ezután mindig az fizet majd a hibákért, aki okozta őket.
Szeretnék válaszolni Alvarez asszony kérdésére is, ami valóban érdekes témát vet fel: úgy hiszem, egyetérthetek javaslatával, hogy azokat az utasokat is kártalanítani kell, akik nem azért szenvedtek veszteséget, mert a légitársaság csődbe került, hanem azért, mert a légitársaságot a biztonsági követelmények be nem tartása miatt szüntették meg. Az ilyen helyzetekben ugyanazt a veszteséget szenvedi el az utas, mint azok, akik a későbbiek során csődbe jutó légitársaságnál váltanak jegyet. Továbbra is ugyanaz az alapelvünk: meg kell védenünk az utazóközönséget a beszállás elmaradásából fakadó veszteségektől. Ez az a filozófia, amire a munkámat alapoztam, és alapozni fogom mindaddig, amíg biztos maradok: az utasoknak minden közlekedési ágazatban ugyanabban a védelemben kell részesülniük.
A Közlekedési Tanács éppen ezzel a céllal tárgyalja meg a tengeri és folyami közlekedés utazóközönségének jogait holnap és holnapután Luxembourgban. Az európai polgárok védelme érdekében döntött így a Bizottság, és ebben a Parlament is támogatta. Ha valóban szeretnénk elnyerni az emberek bizalmát és az írországihoz hasonló pozitív eredményeket elérni, a jogalkotásunkkal is jeleznünk kell a polgárok felé, hogy a közösségi intézmények az ő oldalukon állnak: nem csupán bürokratikus szervek, hanem komoly munkát folytatnak az európai polgárok jogainak védelme érdekében.
Elnök
A vitát lezárom. Az állásfoglalásra irányuló indítványokról szóló szavazásra a következő plenáris ülésen kerül sor.
Írásbeli nyilatkozatok (az eljárási szabályzat 149. cikke)
Edit Herczog
írásban. - (HU) Az utazási szokások megváltozása magával hozta, hogy egyre többen utaznak saját maguk szervezte keretek között, elkerülve az utazási irodák szolgáltatásait. A fapados légitársaságok ennek köszönhetően mind a bevétel, mind a piaci részesedés tekintetében az elmúlt évtized nyertesei voltak. Tisztelt Képviselőtársaim! Korábban Magyarországon is komoly gondot okozott az utazási irodák sorozatos csődje, a televízióban rendszeresen találkozhattunk külföldön "ott felejtett” családok képeivel. Ne engedjük, hogy a következő csődhullám a fapados cégeken söpörjön végig, milliós károkat okozva a gazdaságnak és az utasoknak is. Arról nem is beszélve, hogy biztonsági szempontból is kockázatos, ha egy vállalat nem rendelkezik biztos anyagi háttérrel a működéshez.
Éppen ezért a következő célokra kell koncentrálnunk: meg kell fontolni a cégalapítás szigorítását: a repülőtársaságok esetében további tőke- és szervezeti garanciák megkövetelését; gondoskodni kell arról, hogy szigorítsák a pénzügyi és a működésre vonatkozó beszámolók rendjét, a szúrópróbaszerű ellenőrzések gyakoriságát; a szektor mérete indokolja, hogy rendszeres európai adatfelvételek vizsgálják a társaságok járatpolitikáját, panaszkezelési mechanizmusát, a pénzvisszatérítések egyszerűségét; még egyszerűbbé kell tenni a határokon átnyúló panaszok kezelését a hasonló ügyekben a jövőben. Ahhoz, hogy valóban fogyasztóközpontú közös piacot építsünk Európában, hatékonyabbá kell tennünk a határokon átnyúló panaszok és kártérítési igények kezelését!
