Kopenhagos aukščiausiojo lygio vadovų susitikimo dėl klimato kaitos rengimas (diskusijos)
Pirmininkas
Kitas klausimas - Tarybos ir Komisijos pareiškimai dėl Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimo dėl klimato kaitos rengimo.
Andreas Carlgren
einantis Tarybos pirmininko pareigas. - (SV) Pone pirmininke, gerbiamieji nariai, iškart po to, kai pastarąjį kartą buvau Parlamente aptarti klimato klausimų, susitikau su kolegomis spalio mėn. Aplinkos tarybos posėdyje. Tame posėdyje susitarėme dėl tvirtų kolektyvinių ES įgaliojimų rengiantis JT Kopenhagos klimato kaitos konferencijai. Be kitų dalykų, nustatėme, kad iki 2050 m. ES išmetamų teršalų reikia sumažinti 80-95 proc., palyginti su 1990 m. lygiu. Taip pat nustatėme, kad ES bet kuriuo atveju iki 2020 m. išmetamųjų teršalų sumažins 20 proc., o jeigu Kopenhagoje bus pasiektas pakankamai drąsus susitarimas, mes juos sumažinsime 30 proc.
Lygindami šiuos įsipareigojimus su kitų šalių mažinamu išmetamųjų teršalų kiekiu, itin didelį dėmesį kreipsime į tai, kad temperatūra nepadidėtų daugiau kaip dviem laipsniais - tai kriterijus, pagal kurį mūsų išmetamų teršalų mažinimą lyginsime su kitų šalių rodikliais. Turi būti sumažinta tarptautinio transporto išmetamų teršalų. Nustatėme, kad aviacijoje šių teršalų iki 2020 m., palyginti su 2005 m. lygiu, turi būti sumažinta 10 proc., o laivyboje - 20 proc. Taip pat norėčiau aiškiai pasakyti, kad ES taip pat reikalauja, kad iš laivybos ir aviacijos sektorių surinkti mokesčiai būtų panaudoti besivystančiose šalyse, ypač neturtingiausiose ir labiausiai nuo klimato kaitos nukentėjusiose šalyse, vykdomoms priemonėms apmokėti. Tai turi būti vienas iš Kopenhagoje pasiektų rezultatų.
Atogrąžų miškų naikinimas iki 2020 m. turi būti sumažintas perpus, o iki 2030 m. - išvis liautis. ES reikalaus, kad Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikime būtų priimtas sprendimas nutraukti atogrąžų miškų naikinimą, remti atželdinimą ir sukurti tvarią miškininkystę. Tai vienintelis būdas pakankamai greitai mažinti išmetamuosius teršalus ir Kopenhagoje pasiekti sėkmingų rezultatų. ES aiškiai išdėstir sustiprino savo pozicijas kiekviename žingsnyje ir todėl gali kelti visapusiškus reikalavimus ir daryti spaudimą kitoms suinteresuotosioms šalims. Daug šioje srityje pasiekta bendradarbiaujant su Europos Parlamentu, o klimato kaitos ir energetikos paketas yra plataus užmojo ES pozicijų pagrindas.
Iki Kopenhagoje vyksiančio aukščiausiojo lygio susitikimo klimato kaitos klausimais liko vos dvi savaitės. Aplink mus daug pesimistų, pastaruosius keletą mėnesių išsirikiavusių prie finišo tiesiosios. Vis dėlto tikrovėje svarbiausia politinvalia lyderiauti, o ją ES tikrai turi. Norėdami pasiekti rezultatą, kurį taip seniai stengėmės pasiekti, dabar turime sutelkti visas Europos Sąjungos jėgas. Šiuo požiūriu itin svarbų vaidmenį ir toliau atliks Parlamentas.
Taigi pirmiausia leiskite pasakyti, kad ES tikslas, kurį reikės numatyti susitarime, nepasikeitė. Kopenhagoje turime pasiekti visapusišką, plataus užmojo susitarimą. Žemės klimatas laukpakankamai ilgai. Dabar laikas pasiekti susitarimą.
Vakar surengėme neeilinį Aplinkos tarybos posėdį, kad sujungę jėgas galėtume Kopenhagą padaryti svarbiu mūsų darbo klimato kaitos srityje etapu - juk norime, kad ji juo taptų. Rengiantis Kopenhagos konferencijai priimtame ES sprendime valstybių ir vyriausybių vadovai nustatė: ES tikslas - pasiekti, kad Kopenhagos proceso rezultatas būtų teisiškai privalomas susitarimas, kuris įsigaliotų 2013 m. sausio 1 d., būtų grindžiamas Kioto protokolu ir apimtų visus svarbiausius elementus. Kopenhagoje turi būti pasiektas susitarimas, kurio bendras poveikis būtų pakankamai sumažintas išmetamųjų teršalų kiekis, o tikslas - neleisti Žemės temperatūrai pakilti daugiau kaip dviem laipsniais. Susitarimas su visomis šalimis, kurį įgyvendindama kiekviena išsivysčiusi šalis įsipareigotų sumažinti bendrą savo išmetamų teršalų kiekį, kitaip tariant, užsibrėžtų tikslą visai ekonomikai; būtina, kad visos išsivysčiusios šalys, įskaitant JAV, savo įsipareigojimus susietų su Kopenhagos susitarimu. Pagal susitarimą besivystančios šalys, ypač didžiausią pasaulio ekonomiką turinčios šalys, turės įsipareigoti imtis priemonių taršai sumažinti iki žemesnio lygio, negu būtų buvęs, jeigu nebūtų imtasi jokių priemonių, o išsivysčiusios šalys turės nedelsdamos - 2010, 2011 ir 2012 m. suteikti finansinę pagalbą besivystančiose šalyse reikalingoms priemonėms. Pagal susitarimą turės būti sukurta ilgalaikparamos sistema, skirta išmetamiesiems teršalams mažinti, prisitaikyti, techniniam bendradarbiavimui vykdyti ir technologijoms perduoti.
Galiausiai į susitarimą turi būti įtraukta persvarstymo procedūra, kad jį būtų galima pritaikyti prie aplinkybių, kurios, moksliniais duomenimis, pasirodys esą naudingos klimatui valdyti.
Dabar kalbama apie "dviejų etapų" sprendimą. Vis dėlto Europos Sąjungai svarbiausias žingsnis - susitarimas, kuris bus priimtas Kopenhagoje. Sprendimas turėtų būti priimtas būtent Kopenhagoje ir į tą sprendimą turėtų būti įtraukta viskas, kas svarbu klimatui. Privalomas susitarimas pagal aiškų tvarkaraštį turėtų būti paverstas ratifikuotinu tekstu, o tai daugiau techninis aspektas, nes turinys turėtų būti išdėstytas plataus užmojo susitarime.
Taigi susitarimu, kuris bus sudarytas Kopenhagoje, bus atvertas kelias nedelsiant imtis priemonių, o ne laukti iki 2013 m. Beje, tokiu susitarimu galėtume greičiau pradėti įgyvendinti priemones negu tuo atveju, jei jo nebūtų sudaryta. Jis taip pat bus itin svarbus, jeigu norime pasiekti dviejų etapų tikslą.
ES jau kurį laiką yra didelvaromoji jėga greito lėšų sutelkimo prisitaikymo priemonėms ir atogrąžų miškų naikinimo prevencijos priemonėms įgyvendinti. Kad galėtume greitai apsukti Žemėje išmetamų teršalų kreivę priešinga linkme - žemyn, reikia sparčiai imtis veiksmų.
To, dėl ko dabar deramasi, iš esmės nepakanka dviejų etapų tikslui pasiekti. Plačiausio užmojo pasiūlymus deryboms pateikES, mes taip pat buvome varomoji jėga, privertusi kitas suinteresuotąsias šalis padidinti savo pasiūlymus. Įvyko ir tai. Tuo, kad savo 30 proc. tikslinį rodiklį pateikėme kaip svertinę priemonę, buvo daromas spaudimas ir kitoms suinteresuotosioms šalims. Džiugu, kad Norvegija, Japonija ir kitos išsivysčiusios šalys padidino savo pasiūlymus, tai neseniai padarir Rusija, o besivystančios šalys, pvz., Pietų Korėja, Brazilija ir Indonezija, pastaruoju metu taip pat pateikplataus užmojo planus. Darysime spaudimą, kad tai vyktų ir toliau. Mūsų 30 proc. tikslinis rodiklis bus ir toliau naudojamas kaip svertinpriemonė. Dabar pirmiausia laukiame JAV ir Kinijos.
Įsidėmėjome, kad prezidentas B. Obama pasakė, jog susitarime turėtų būti įtvirtintos ne vien tikslios, nekintamos priemonės, tačiau jis neturėtų būti vien tik politindeklaracija. Jis taip pat sutiko, kad į susitarimą turėtų būti įtraukti visi svarbiausi elementai ir priemonės, kurias galima inicijuoti nedelsiant. Į susitarimą, kuris bus sudarytas Kopenhagoje, turi būti įtraukti visi pasaulio išmetami teršalai. Be JAV ir Kinijos pasiūlymo bus sureguliuota tik pusšių teršalų. Leiskite aiškiai pasakyti: Susitarimas gali visiškai priklausyti nuo to, ar JAV ir Kinija pateiks pakankamai plataus užmojo pasiūlymus.
ES ir toliau darys spaudimą, kad deryboms būtų pasiūlyta pakankamų priemonių. Likus dviem savaitėms iki galutinių derybų mes ir toliau lyderiausime. Tikiuosi tolesnio bendradarbiavimo su Parlamentu, ypač penkioliktosios konvencijos šalių konferencijos (COP15) grupėje, kuri dalyvaus Kopenhagos konferencijoje. Laukiu dialogo. Bendromis jėgomis stengsimės Kopenhagoje sudaryti labai sėkmingą, plataus užmojo ir nuoširdų susitarimą.
Stavros Dimas
Komisijos narys. - (EL) Pone pirmininke, itin svarbus Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimas greitai artėja ir liko labai mažai laiko. Visiškai sutinku su ministru A. Carlgrenu, jog turime labiau stengtis artimai bendradarbiaudami užtikrinti, kad nepraleistume šios istorinės galimybės - galimybės Kopenhagoje pasiekti pasaulinį, bendrą, plataus užmojo, moksliniais duomenimis grindžiamą klimato kaitos susitarimą. Kaip sakA. Carlgren, turime Kopenhagoje susitarti dėl viso turinio, dėl visos susitarimo esmės, kad netrukus po to, per keletą būsimų mėnesių - per pirmuosius šešis 2010 m. mėnesius - būtų įtvirtinti teisėtumo elementai ir turėtume teisiškai privalomą susitarimą, už kurį Europos Sąjunga kovoja nuo pat pradžios.
Norėčiau Europos Parlamentui padėkoti už rezoliuciją dėl ES strategijos Kopenhagos konferencijoje. Tai plataus užmojo rezoliucija, kurioje patvirtinama, koks svarbus Europos Parlamentui klimato kaitos klausimas. Taip pat nuoširdžiai tikiuosi Kopenhagos parlamento narių paramos. Žinoma, norėčiau pabrėžti ir tai, kokie svarbūs mūsų ryšiai su trečiųjų šalių parlamentais, pilietine visuomene ir įmonėmis, kad Europos Sąjungos pozicijos taptų žinomos ir taip galėtume kitas šalis įtikinti patvirtinti privalomas šiltnamio efektą sukeliančių dujų mažinimo deklaracijas.
Labiausiai pritariu Parlamento raginimui pasiekti susitarimą, kuriame atsispindėtų ne didesnio nei 2 °C temperatūros augimo tikslas. Norėdamos pasiekti šį tikslą, veiksmų turi imtis ir išsivysčiusios, ir besivystančios šalys. Gerai, kad savo rezoliucijoje Parlamentas pareiškparamą rinkos metodais grindžiamiems sprendimams ir pritaria, kad būsimame susitarime būtų persvarstytas švarios plėtros mechanizmas. Kaip žinote, šiuo klausimu Komisija mano, kad nustatant sektorinę kreditavimo sistemą turėtų būti išplėstos esamos išmetamo anglies dioksido mažinimo sistemos priemonės.
Teršalų, išmetamų dėl miškų kirtimo ir nykimo besivystančiose šalyse, mažinimo pagal JT REDD programą klausimu Komisija stengsis padaryti viską, kas įmanoma, kad būtų skatinami griežti socialiniai ir ekologiniai standartai, kuriais būtų atsižvelgiama į biologinę įvairovę ir ekosistemas.
Vis dėlto susiduriame su dideliais iššūkiais. Kopenhagoje turime užsibrėžti didelius tikslus, kad pasiektume moksliniais duomenimis grindžiamą susitarimą. Kitaip tariant, turime siekti ne vien to, kad temperatūra nepadidėtų daugiau nei 2 °C. Turime užtikrinti ir tai, kad kiekviena šalis reikiamai įsipareigotų pagal bendrų, bet diferencijuotų pareigų principą. Be to, tikimės, kad praėjus aštuoneriems metams nuo to laiko, kai Jungtinės Valstijos atsisakdalyvauti Kioto protokolo susitarime, jos prisiims savo atsakomybės dalį.
Galiausiai turime spręsti įvairius išsamius klausimus, pvz., užtikrinti, kad augančios ekonomikos šalys pagal savo pajėgumus ir mano minėtą diferencijavimo principą realiai prisidėtų prie bendro tikslo ir kad reikiamų lėšų suma būtų prognozuojama ir pastovi. Be to, Kopenhagoje reikės užsitikrinti lėšų greitai pradžiai, kad tai, ką reikia daryti nedelsiant, būtų padaryta nelaukiant 2010-2013 m. laikotarpio. Tada bus galima nedelsiant imtis veiksmų ir atlikti reikiamus prisitaikymo darbus, ypač jautriose planetos teritorijose, pvz., neturtingose šalyse.
Dabar laikas paraginti Europos Sąjungą parodyti pavyzdį ir įtvirtinti savo, kaip lyderės, vaidmenį. Praėjusią savaitę Kopenhagoje surengtose parengiamosiose diskusijose vyko itin svarbus keitimasis nuomonėmis su daugeliu tarptautinių mūsų partnerių. Kaip sakA. Carlgren, kai kurios šalys, pvz., Brazilija ir Pietų Korėja, paskelbė, kad imsis priemonių. Panašių pareiškimų iki aukščiausiojo lygio susitikimo pradžios tikimasi ir iš kitų šalių, pvz., Kinijos ir Indijos. Šįryt naujienų laidose buvo pranešimų, kad Jungtinės Valstijos pateiks pasiūlymą dėl išmetamųjų teršalų mažinimo ir, tikiuosi, dėl finansavimo.
Taip pat įdomiai apsikeitėme nuomonėmis skaidrumo klausimu ir, konkrečiau, dėl stebėjimo, pranešimo ir tikrinimo sistemų. Vis dar itin svarbu, kad užsitikrintume daugiau įsipareigojimų dėl konkrečių priemonių ir veiksmų, skirtų siekti ekonomikos, kurioje būtų išmetama mažiau anglies dioksido. Besivystančios šalys kaip gruppagal savo pajėgumus turi įsipareigoti, palyginti su įprasta padėtimi, išmetamųjų teršalų sumažinti maždaug 15-30 proc.
Pažanga besivystančių šalių veiksmų srityje, deja, nepakankama. Ispanija, Australija ir Norvegija savo įsipareigojimus pagerino. Deja, kitos šalys neatrodo pasirengusios sekti jų pavyzdžiu. Be to, paaiškėjo, kad Jungtinės Valstijos, deja, negalės iki metų pabaigos priimti vidaus teisės aktų. Žinoma, tai nereiškia, kad jos negalės Kopenhagoje užsibrėžti konkrečių kiekybinių tikslų. Kaip sakiau pirmiau, remiantis mūsų informacija, būtent tai ir įvyks, tačiau, bijau, kad tik tada, jei bus priimti vidaus teisės aktai, o to iki metų pabaigos nesitikima, todėl šis įsipareigojimas bus sąlyginis. Teigiamas Jungtinių Valstijų žingsnis turės poveikį kitų šalių pozicijai ir, be to, bus reikalingas Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimo rezultatams užtikrinti.
Dabar aišku, kad vien išsivysčiusių šalių priemonių nepakaks. Kad ir kas daugiau nutiktų, besivystančios šalys turės padaryti savąjį įnašą siekdamos plėtoti ekonomiką, kurioje būtų išmetama mažai anglies dioksido. Kaip jau sakiau, besivystančios šalys turės savo išmetamus teršalus, palyginti su įprasta padėtimi, sumažinti 15-30 proc.
Svarbiausias mūsų tikslas Kopenhagoje tebėra tas pats - pasiekti teisiškai privalomą susitarimą. Nepaisant to, kad derybose nėra tokios greitos pažangos, kokios norėtume būti pasiekę iki šiol, ir liko mažai laiko, nuo šio tikslo neturime nukrypti. Taip pat norime, kad šis susitarimas būtų pasaulinis, apimantis visus Balio veiksmų plano elementus, iki šiol padarytą pažangą, kiekybinius išmetamųjų teršalų mažinimo ir lėšų rodiklius.
O dėl susitarimo struktūros tai į jį reikės įtraukti visus su prisitaikymu, išmetamųjų teršalų mažinimu ir greitos pradžios finansavimu susijusius elementus. Kopenhagoje taip pat turėsime susitarti dėl derybų užbaigimo procedūrų ir tvarkaraščio, kad būtų kuo greičiau, per pirmuosius 2010 m. mėnesius, pasiektas teisiškai privalomas susitarimas; kanclerA. Merkel minėjo pirmąją 2010 m. pusę.
Esminis pasaulinis susitarimas derybų procesui suteiks nemažą politinį postūmį ir teisinius darbus taps įmanoma užbaigti per pagrįstą laikotarpį nuo Kopenhagos konferencijos. Šiomis aplinkybėmis lemiamas veiksnys yra finansavimas. Kopenhagos konferencija nepavyks, jeigu nesugebėsime sutelkti investicijų ir reikiamų finansavimo išteklių.
Baigdamas norėčiau dar kartą pažymėti, kokį lemiamą vaidmenį Europos Parlamentas atlieka skatinant ES plataus užmojo klimato politiką. Šis vaidmuo visada yra Europos Sąjungos ir tarptautinės bendruomenės dėmesio centre ir jis padėjo paskatinti mūsų tarptautinius strateginius partnerius. Rengiantis Kopenhagos konferencijai bus ir toliau artimai bendradarbiaujama ir turiu pasakyti, jog esu sužavėtas, kad Parlamentui atstovaus stipri delegacija.
Pirmininkas
Dėkoju, gerb. Komisijos nary, už įdomią kalbą, kurioje aptarėte svarbias problemas, su kuriomis susiduriame artėjant Kopenhagos konferencijai. Kalbėjote šiek tiek ilgiau, negu tikėjomės, tad dabar tikiuosi, kad diskusijų pabaigoje pateiksite trumpesnes pastabas. Buvo taip įdomu, kad nebuvo įmanoma nutraukti!
Corien Wortmann-Kool
Laikrodis tiksi. Susiduriame su svarbiu iššūkiu - užtikrinti, kad Kopenhagoje būtų sudarytas plataus užmojo klimato kaitos susitarimas; gruodis artėja, o mums vis nesiseka. Prezidentas B. Obama vis dar nesugeba laikytis per rinkimus duotų pažadų. Vis dėlto yra ir viltį teikiančių ženklų - pvz., naujosios Japonijos vyriausybės užmojai.
Norėčiau pagirti Tarybai pirmininkaujančios Švedijos ir Europos Komisijos, ypač Komisijos nario S. Dimo, pastangas. Mes - jūsų sąjungininkai. Taip pat norėčiau pagirti jus, kad stengėtės priversti Europos lyderius dainuoti iš vieno lapo, nes šiose itin didelę reikšmę turinčiose derybose labiau negu kada nors anksčiau svarbu, kad Europa kalbėtų vienu balsu.
Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijos vardu galiu pasakyti, jog, kaip ir jūs, tikimės, kad bus pasiektas plataus užmojo susitarimas, pagal kurį privalomus taršos mažinimo tikslus nusistatys ne tik Europos Sąjunga, Jungtinės Valstijos ir Japonija, bet ir Kinija, Brazilija, Indija ir kitos panašios šalys. Svarbu, kad norėdami veiksmingai kovoti su klimato kaita ir visame pasaulyje sudaryti vienodas sąlygas turėtume vienodą užmojį.
Pone pirmininke, itin svarbu, kad Kopenhagoje būtų pasiektas susitarimas dėl finansinio paketo, kurio lėšomis būtų padedama finansuoti su klimato kaita susijusius projektus besivystančiose šalyse. Europa turi prisiimti sąžiningą šios atsakomybės dalį. Vis dėlto suprantu jūsų požiūrį, kad labai svarbu šį finansavimą gauti kuo greičiau, nes projektai parengti, laukia, juos galima pradėti nedelsiant. Tai būtų apčiuopiamas, matomas Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimo rezultatas, padrąsinantis ženklas. Kartu būtina sudaryti susitarimus, kuriais būtų užtikrinta, kad šiomis lėšomis būtų galima aktyviai, veiksmingai prisidėti prie klimato kaitos mažinimo, taip pat technologijų perdavimo ir intelektinės nuosavybės teisių apsaugos susitarimus.
Tik kartu galėsime sutelkti žinias ir gebėjimus, reikalingus norint užkirsti kelią klimato kaitai ir išvengti neatitaisomos žalos ekosistemoms. Klimato kaitos susitarimas gali būti svarbus postūmis šia linkme, taip pat mums Europoje, siekiant užtikrinti, kad mūsų socialinrinkos ekonomika taptų vis tvaresne socialine rinkos ekonomika.
Jo Leinen
Pone pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, pastaraisiais metais Europos Parlamentas buvo varomoji diskusijų apie klimato apsaugą jėga, mes pasiekėme, kad būtų įtvirtinta didelES klimato apsaugos paketo dalis. Šiandien mūsų teikiamoje rezoliucijoje yra visi plataus užmojo susitarimo, kurį reikia pasiekti Kopenhagoje, elementai. Vis dėlto tai, ką siūlome, yra dar ir realu. Pasiūlymas yra ir plataus užmojo, ir realus; tikimės, kad Taryba ir Komisija bendromis jėgomis su mumis konferencijoje sudarys vientisą lobistinį darinį - tada prie mūsų prisijungs ir kiti partneriai.
ES šiais klausimais prisiėmlyderės vaidmenį ir norime, kad taip būtų ir Kopenhagoje. Todėl turime laikytis pasiūlymo iki 2020 m. CO2 sumažinti 30 proc. Remiantis moksliniais duomenimis, turime laikytis viršutinės 25-40 proc. intervalo dalies. Taigi 30 proc. vis tiek nepakaks, mes tai žinome, todėl turime pasiūlyti šį tikslinį rodiklį, tada padidės ir kitų šalių užmojai.
Žinome, kad visuotinklimato apsauga neįmanoma be finansavimo. Priešingai negu Taryba, Parlamentas šioje srityje pateikkonkrečius skaičius. Pasaulinsistema kainuotų apie 100 mlrd. EUR, o Europa privalo įsipareigoti sumokėti apie trečdalį šios sumos. Tad kodėl nesakome, kad 2020 m. skirsime 30 mlrd. EUR? Parlamentas įsipareigojo juos skirti ir tikiuosi, kad Taryba ir Komisija po dviejų savaičių nurodys ne mažiau konkrečius skaičius.
C. Wortmann-Kool jau minėjo greitą pradžią. 5-7 mlrd. EUR reikia iš karto. Kai įvertinu, kiek pinigų skyrėme bankų krizei įveikti, dabar, siekdami įveikti klimato krizę, iš tikrųjų kalbame apie trupinius, o antros galimybės nebeturėsime. Kai klimatas bus suardytas, jis bus suardytas visam laikui ir mes negalėsime jo sutvarkyti. Todėl jis tikrai nusipelno didelių visų mūsų pastangų.
Taip pat pastebiu, kad vienos šalys juda į priekį, o kitos - ne. Negali būti taip, kad dvi didžiosios klimato teršėjos: Kinija ir Jungtinės Valstijos, žaistų didžiųjų veikėjų "tenisą", viena kaltindama kitą ir kartu vengdamos pačios imtis veiksmų. Tai neatsakinga ir tikiuosi, kad būtent JAV Kopenhagoje kartu su mumis imsis lyderės vaidmens pateikdama konkrečios informacijos apie savo pačios planuojamą mažinti klimato kaitą skatinančių dujų kiekį ir skirdama savo finansavimo dalį.
Be šių dviejų šalių ir be Indijos nebus susitarimo. Dar kartą pabrėžiame miškininkystės politiką, - miškų naikinimas yra vienas iš pagrindinių veiksnių, - aviaciją ir jūrų transportą. Jeigu į taršos leidimų prekybos sistemą įtraukiami geležinkeliai, nematau priežasties, kodėl aviacija ir jūrų transportas turėtų turėti specialių privilegijų.
Pagaliau ES stovykloje pirmą kartą bus atstovaujama Parlamentui. Tai - nauja pradžia ir tikiuosi, kad galėsime dalyvauti Tarybos ir Komisijos pasitarime, nes pagal Lisabonos sutartį turime bendrus teisėkūros įgaliojimus sudaryti Kopenhagos susitarimą.
Corinne Lepage
Pone pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos nary, 2009 m. rugsėjo 26 d. trisdešimt aštuoniose įvairaus išsivystymo lygio šalyse buvo sudarytos 44 piliečių komisijos.
91 proc. viso pasaulio piliečių mano, kad Kopenhagoje turime būtinai pasiekti susitarimą; taip mano ir 93 proc. europiečių. 89 proc. mano, kad turime įsipareigoti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išvystytos pramonės šalyse sumažinti daugiau negu 25 proc., taip mano ir 92 proc. europiečių.
Mes, Europos tautoms atstovaujantys EP nariai, privalome, pasinaudodami savo įtaka, reaguoti į mūsų bendrapiliečių prašymą, tačiau pirmiausia turime vykdyti prisiimtas pareigas, kad iki 2020 m. galėtume pasiekti Tarpvyriausybinės klimato kaitos grupės (TKKG) nustatytą tikslą - išmetamųjų teršalų sumažinti 25-40 proc.
Norint tai pasiekti, turi būti laikomasi 30 proc. mažinimo tikslo, kaip ką tik sakJ. Leinen, ir, žinoma, turi būti skiriama reikiamų finansinių išteklių, kurių, remiantis vertinimais, iki 2020 m. prireiks 100 mlrd. EUR. Todėl tikriausiai reikės nustatyti finansinių operacijų mokestį ir priversti perduoti ekologiškas technologijas Pietų šalims.
Europos lyderystės šiuo ateičiai itin svarbiu klausimu rezultatas turi būti pasiektas susitarimas, tačiau jis turi būti pasiektas ne bet kokia kaina, kitaip tariant, jis turi atitikti savo tikslus, jam įgyvendinti turi būti skirta finansinių išteklių, turi būti numatyta kontrolir taikomi apribojimai. Geriau jau nieko neturėti negu prisiimti tuščią įsipareigojimą, kuriuo šis klausimas būtų nustumtas į antrą planą, o žmonės verčiami tikėti, kad jis išspręstas.
Mūsų pareiga - ne tik imtis bendros atsakomybės už skolą klimatui, bet ir padaryti viską, kas įmanoma, kad įtikintume žmones, jog priimame vienintelį nuovokų sprendimą ir esame nenuvargstantys kovotojai už sąžiningas ir veiksmingas kolektyvines pastangas.
Šiuo požiūriu laikytis 30 proc. mažinimo tikslo - reiškia, visoms apatines ir viršutines išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo ribas pasiūliusioms šalims suteikti priemonių siekti viršutinių, o ne apatinių ribų.
Už poziciją, kurios laikysis Kopenhagoje, kiekvienas atsakys tarptautinei visuomenei ir būsimoms kartoms. Mūsų, europiečių, pozicija turi būti aiški, vienareikšmiška ir itin tvirta.
Satu Hassi
Pone pirmininke, ponios ir ponai, ministre, Kopenhagoje vyksiantis susitikimas bus svarbiausia konferencija žmonijos istorijoje. Ji susijusi su visos žmonijos ateitimi. Šio susitikimo svarbą itin gerai liudija tai, kad jam artėjant pasitelkus viešuosius žaidimus netgi buvo apjuodinta klimato mokslininkų reputacija.
Vis dėlto negalime švaistyti laiko: pasaulio išmetamųjų teršalų kiekį turime sumažinti per ateinančius dešimt metų. Kopenhagoje susirinksiantys ministrai ir ministrai pirmininkai turi rimtai vertinti savo atsakomybę ir priimti sprendimus, kuriais būtų užtikrinta, kad Žemės temperatūra nepakiltų daugiau kaip dviem laipsniais. Sprendimas turi apimti visus svarbiausius klausimus, jis turi būti privalomas ir į jį turi būti įtrauktas privalomas tvarkaraštis, kurio laikantis būtų parengtas galutinis tarptautinis susitarimas.
Džiaugiuosi, kad ministras A. Carlgren irgi kalbėjo apie privalomą sprendimą ir privalomą tarptautinį susitarimą. Į susitarimą turi būti įtraukti ilgalaikiai išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tikslai, tačiau dar svarbiau susitarti dėl ribos, iki kurios šis kiekis bus sumažintas iki 2020 m. Išmetamųjų teršalų kiekio mažinimas išvystytos pramonės šalyse turėtų būti artimesnis 40 proc., o ne 25 proc. ribai.
Kaip ir anksčiau, dabar itin svarbi ES lyderystė. Geriausias būdas parodyti lyderystę - dabar įsipareigoti iki 2020 m. išmetamųjų teršalų sumažinti 30 proc. ir aiškiai pasiūlyti finansavimą besivystančioms šalims. Kaip sakAplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetas, ES skiriama finansavimo dalis iki 2020 m. turėtų būti apie 30 mlrd. EUR per metus. Be to, kaip sakministras A. Carlgren, dėl nuosmukio mažinti išmetamuosius teršalus tapo pigiau. Turime atsižvelgti į šią galimybę ir išsikelti didesnius tikslus.
Tiems, kurie linkę abejoti visa klimato apsaugos koncepcija, noriu priminti, kad planeta nelauks. Negalite planetai pasakyti: "gal dar palauk metus ar dvejus; dabar nuosmukis" arba "mus privertdvejoti klimato skeptikai". Klimato kaita vyksta pagal fizikos ir chemijos dėsnius ir mes būsime priversti atsakyti už savo sprendimus ir už nieko nedarymą.
(Plojimai)
Miroslav Ouzký
Ministre ir Tarybos Pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, sutinku su ankstesniais kalbėtojais, kad Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimas yra bene svarbiausias visų metų susitikimas Europos Sąjungai ir visam pasauliui. Norėčiau padėkoti Komisijos nariui, kad jis yra vienas iš tų politikų, kurie pabrėžia Europos Parlamento svarbą būsimajame aukščiausiojo lygio susitikime ir jo svarbą pačiai klimato politikai ir klimato kaitai. Taip pat norėčiau jam padėkoti už tai, kad jis pabrėžia finansavimo svarbą. Žinote, Čekijos žemėse mes dažnai sakome, - ir čekų kalba tai skamba gana ironiškai, - kad pinigai visada pirmiausia, ir šiuo atveju tai dviguba tiesa. Norėčiau pabrėžti, kad jeigu ES negalės kalbėti kaip vienas subjektas, turintis tvirtus ir aiškius įgaliojimus, ir negalės pasiekti aiškaus susitarimo dėl finansavimo, mūsų pozicija pasaulyje labai susilpnės.
Keletas ankstesnių kalbėtojų pabrėžė, kad mes, kaip Europos Sąjunga, šioje srityje atliekame vadovaujamą vaidmenį ir turėtume jį išlaikyti. Norėčiau dar kartą pasakyti, kad labai džiaugčiausi šiame aukščiausiojo lygio susitikime matydamas dar platesnius užmojus, ką nors, kas mus aplenktų, kas turėtų geresnius teisės aktus ir būtų pasirengęs šiam klausimui skirti daugiau lėšų. Nkiek nenuliūsčiau, jeigu prarastume savo pirmaujančią poziciją, nes manau, kad pats laikas bendrą naštą prisiimti tikrai visoms pasaulio valstybėms. Aš atstovauju nuomonei, kad be pasaulinio susitarimo visos mūsų pastangos neduos rezultatų. Nėra tikslo nuolat priminti, kokios svarbios JAV, Indija ar Kinija. Bijau, kad prezidentas B. Obama negalės įvykdyti visų per rinkimus duotų pažadų - gaila.
Taip pat norėčiau trumpai paminėti tai, apie ką dažnai kalbu - miškų naikinimą ir vandens valdymą pasaulyje, kurių reikšmę mes visada linkę įvertinti nepakankamai. Visose savo deklaracijose raginame sudaryti susitarimus su Brazilija, Indija ir kitomis valstybėmis, kad būtų sustabdytas atogrąžų miškų kirtimas. Vis dėlto sakau, kad nepakanka tiesiog susitarti ir daryti pareiškimus. Praeityje suvokėme, kad atitinkamos vyriausybės dažnai šios veiklos negali kontroliuoti arba nekontroliuoja, todėl norėčiau pasakyti, kad nepakanka susitarti; turime nustatyti kontrolės sistemas, turėti galimybę sekti tikrąsias politikos priemones ir sutinku, kad neturime sudaryti sutarties bet kokia kaina.
Bairbre de Brún
Pone pirmininke, visiškai sutinku, jog turime daryti spaudimą, kad Kopenhagoje būtų pasiektas teisiškai privalomas susitarimas. Susitarimas turi būti pakankamai tvirtas, kad juo būtų siekiama įveikti klimato kaitos iššūkį, ir kartu jis turi būti darnus ir sąžiningas besivystančioms šalims.
Išvystytos pramonės šalys turi pažadėti iki 2020 m., palyginti su 1990 m. lygiu, šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų sumažinti bent 40 proc., o iki 2050 m. - nuo 80 iki 95 proc.
ES turi iki 2020 m. 30 mlrd. EUR per metus skirti besivystančiose šalyse įgyvendinamoms klimato priemonėms finansuoti ir ši suma neturi būti įtraukta į užsienio pagalbą vystymuisi.
Deja, Europoje yra žmonių, labai suinteresuotų kitų šalių nenoru imtis reikiamų veiksmų teisinti ES įsipareigojimų nevykdymą. Toks požiūris itin trumparegiškas.
Nesvarbu, kokie bus Kopenhagos derybų rezultatai, ES turi tęsti darbus, nustatyti ir įgyvendinti veiksmingus išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tikslus, sukurti naujas ekologiškas technologijas ir įsipareigoti klimato atžvilgiu laikytis teisingos politikos, kad besivystančioms šalims netektų srėbti to, ką privirišsivysčiusios šalys.
Anna Rosbach
Pone pirmininke, Tarybos ir Komisijos atstovai, šiandien liko mėnuo iki Kalėdų išvakarių. Turiu vieną didelį Kalėdų norą - kad kai baigsis klimato kaitos konferencija ir visi dalyviai nustos elgtis kaip administratoriai ir specialistai, kalbantys tik apie konkrečius aspektus ir kvotas, pagaliau galėtume surengti politinę diskusiją apie tai, ką galima realiai ir praktiškai padaryti, kad pagerintume sąlygas mūsų planetai ir jos gyventojams. Jeigu atsimerksime, labai aiškiai pamatysime, kad JAV, Rusija, Kinija ir daug kitų pasaulio šalių klimato kaita iš tikrųjų visai nesirūpina. Vietoj to jos tiesiog daro subtiliai skambančius pareiškimus apie ketinimus ir dalija tuščius pažadus.
Angelika Werthmann
(DE) Pone pirmininke, ponios ir ponai, tebesitęsianti ekonomikos ir struktūrinkrizparodė, kaip greitai tarptautinbendruomengali surasti dideles sumas skubiems atvejams išspręsti, nors būdai, kuriais ji tai daro, kartais abejotini. Per krizę paaiškėjo ir tai, kad dauguma įvairiausių valstybių gali bendradarbiauti, kai siekiama didesnių, svarbesnių tikslų.
Dramatiškus klimato kaitos padarinius, kaip ir struktūrinę krizę, daugiausia sukėlžmonės. Vis dėlto turi būti siekiama - kalbu apie visos žmonijos tikslą - mūsų Žemę ir jos išteklius valdyti tvariai ir protingai. Turime būsimoms kartoms išsaugoti biosferos įvairovę. Jeigu mums pavyks Europos lygmeniu sukurti sistemą, kurioje būtų skatinamas mokslas, inovacijos, modernios, aplinkai palankios, ekologiškos technologijos ir atsinaujinantieji energijos ištekliai, mes, europiečiai, galėsime pasiekti du tikslus. Pirmiausia visi konstruktyviai prisidėsime prie klimatui pražūtingo išmetamo CO2 kiekio mažinimo ir galėsime išsivaduoti iš mūsų didelės priklausomybės nuo iškastinio kuro. Antra, jeigu labiau remsime mokslą ir aplinkai palankias technologijas, tai reikš, kad Europa liks ilgalaikis inovacijų centras. Tik taip ilguoju laikotarpiu Europoje sukursime naujų darbo vietų.
Andreas Carlgren
einantis Tarybos pirmininko pareigas. - (SV) Pone pirmininke, turiu pasakyti, kad tikrai vertinu plačią paramą ES požiūriui, kurį remia beveik visi Parlamento nariai. Tai daug reiškia, reiškir reikš ES stiprybei Kopenhagoje, taip pat atliekant labai svarbų darbą klimato srityje, kurį turėsime atlikti po konferencijos.
Norėčiau S. Dimui pasakyti, kad labai vertinu tai, ką jis šiandien pasakė. Komisija atliko labai svarbų - pagrindinės ES klimato politikos jėgos - vaidmenį, o S. Dimas Komisijoje atliko lemiamą vaidmenį laikydamasis minėtos pozicijos. Buvo laikų, kai ne visos valstybės narės šią poziciją rėmtaip tvirtai, kaip remia šiandien, ir kritiniais atvejais Komisijos narys visada laikėsi labai tvirtai. Aš tai labai vertinu ir apie tai norėjau pasakyti čia, Parlamente.
J. Leinenui, kaip Europos Parlamento socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso frakcijos lyderiui ir komiteto pirmininkui, norėčiau pasakyti, kad labai tikiuosi bendradarbiauti su Parlamentu ir Kopenhagoje. Esu tikras, kad ten Parlamentas gali atlikti labai svarbų vaidmenį stengdamasis patraukti į savo pusę kitų šalių atstovus.
Norėčiau visiems šių diskusijų dalyviams, minėjusiems finansavimo klausimą: J. Leinenui, S. Hassi, B. de Brśn ir kitiems - pasakyti, kad, žinoma, taip pat svarbu ir konkretūs skaičiai. Todėl ES yra išsivysčiusių šalių grupė, iki šiol pateikusi plačiausio užmojo ir išsamiausius skaičius. Be to, leiskite pasakyti, kad greitosios priemonės, kuriomis siekiama nutraukti atogrąžų miškų naikinimą, paimti pinigus iš klimatui žalą darančios aviacijos ir laivybos ir juos skirti pirmiausia neturtingiausiose ES šalyse vykdomoms priemonėms finansuoti, turi nedelsiant duoti rezultatų.
Kažkas paklausapie praktinę pusę. ES šioje srityje parodkelią. Mes praktiškai jau pasiekėme savo 2020 metams užsibrėžtą 20 proc. tikslą. Pasiekėme trečdalį to, ką turime nuveikti siekdami 30 proc. tikslo. Todėl finišo tiesiojoje spaudžiame kitas šalis pateikti platesnio užmojo pasiūlymus, kartu sakydami: "pažiūrėkite į mus, mes parodėme praktinį būdą, kaip iš tikrųjų sumažinti išmetamųjų teršalų".
Kai kas sako: "sumažinkite dar 10 proc.". Labai to norėčiau, bet reikia pasaulinio susitarimo. Kitaip šis papildomas 10 proc. sumažintas ES išmetamųjų teršalų kiekis vos per dvejus metus būtų neutralizuotas didėjančio Kinijos išmetamų teršalų kiekio ir mes klimato vis tiek neišsaugotume. Todėl toks svarbus pasaulinis susitarimas ir todėl toks būtinas Parlamento vaidmuo, nes tai svarbus politinis pagrindas, kuriuo toliau remsimės.
Stavros Dimas
Komisijos narys. - Pone pirmininke, po to, ką pasakėte, nesitikėjau, kad man suteiksite žodį, bet pasinaudodamas šia galimybe pasakysiu porą žodžių apie svarbiausią argumentą, pateiktą aptariant 30 proc. tikslą.
Žinoma, sutinku su M. Ouzký, kad reikalingas pasaulinis susitarimas, t. y. visos pasaulio šalys turi dalyvauti visapusiškame susitarime, o išmetamųjų teršalų kiekis turi būti mažinamas visuose ekonomikos sektoriuose. Ir, žinoma, visa tai turi būti grindžiama moksliniais duomenimis.
Siekdami šio pasaulinio susitarimo, kad įtikintume kitas šalis daryti pažangą, turime toliau daryti spaudimą savo pavyzdžiu - morališkai svarbiu pavyzdžiu. MoralinEuropos lyderystsvarbi, ji yra ir pavyzdys, kuriuo parodoma, kad ekologiškas verslas labai svarbus mūsų konkurencingumui. Vakar dienos laikraštyje Financial Times buvo pranešimų apie tai, kokią naudą Europos verslo subjektai, įskaitant labai svarbias Europos Sąjungos korporacijas, turi iš ekologiškos plėtros, ir šie verslo subjektai faktiškai numato, kad iki 2020 m. jų ekologiškas verslas pralenks visas kitas verslo kryptis. Taigi šiais dviem būdais galime spausti kitas šalis prisiimti platesnio užmojo įsipareigojimus ir sudaryti teisiškai privalomą susitarimą.
Apie 30 proc. mažinimą turiu pridurti štai ką. Pirmiausia jis atitinka mokslinius duomenis, todėl bus sąžininga, jeigu darysime tai, ką mums sako mokslas. Antra, tai šiomis dienomis kainuoja pigiau, daug pigiau negu tada, kai aptarinėjome klimato ir energetikos paketą: dabar šį tikslą pasiekti būtų apie 30-40 proc. pigiau.
Trečia, šis mažinimas mums suteiktų ne tik tai, ką pirmiau sakAndreas Carlgren - svertą kitiems įtikinti, bet ir, svarbiausia, savo pavyzdžiu galėtume daryti spaudimą; viso pasaulio visuomenės nuomonėje bus įvertinta tai, ką daro Europos Sąjunga. Kaip girdėjau sakant kolegę, tai bus labai svarbu ir mūsų technologijoms. Žinoma, taip bus suformuota geresnanglies junginių kaina, kuri šiomis dienomis yra labai žema, ir tai bus svarbi paskata ekologiškoms inovacijoms, naujų technologijų plėtotei ir panaudojimui.
Kitas labai svarbus aspektas - Europos Sąjunga yra privilegijuotoje padėtyje, nes jau turime teisės aktus, dėl kurių balsavote ir kuriais Europos Sąjungai ir valstybėms narėms suteikiama priemonių didesniam tikslui pasiekti vien patikslinant tam tikras ribas, kurias esame numatę savo teisės aktuose.
Karl-Heinz Florenz
(DE) Pone pirmininke, norėčiau pirmiausia pateikti pastabų dėl to, ką pasakKomisijos narys S. Dimas. Žinoma, mums reikia privalomo susitarimo, tačiau ne vien klimato apsaugai, bet ir visai Europai, mūsų Europos pramonei. Žinoma, ekologinpramon- dar ne visa pramonė. Turime ir kitų pramonės sektorių, tad turime galvoti apie tų pramonės sektorių konkurencingumą už Europos ribų.
Pramonei reikalinga galimybapibrėžtai planuoti ir šiuo požiūriu Europa daug pažengį priekį. Tai buvo teisingas požiūris ir tuo laiku jį tiesiogiai rėmiau. Vis dėlto dabar Kopenhagoje turime užtikrinti, kad teigiamas pastarųjų metų rezultatas būtų perkeltas ir į Kopenhagos lygmenį. Dabar pasauliniam anglies junginių kiekio mažinimo biudžetui turime skirti ir savo įnašą. Tai jau pasakyta, bet dabar turime šią žinią tikrai perduoti kitoms valstybėms ir žemynams. Kai tai padarysime, - o tai nebus lengva, - turės būti toliau plėtojama taršos leidimų prekybos sistema. Jeigu tai bus vien Europos scenarijus, pradės trūkti laiko. Todėl galiu tik prašyti Komisijos nario ir einančio Tarybos pirmininko pareigas ministro toliau nuoširdžiai stengtis šią žinią perduoti kitiems.
Įvardijome ir antrąją problemą, - ji šiandien jau minėta, - miškų naikinimo problemą. Borneo saloje, pone J. Leinenai, kasmet išdeginamas du kartus didesnis nei Saro krašto žemės plotas. Tai - katastrofa. Tai darant išmetama 8 proc. pasaulio CO2 kiekio ir galime su savo pramone elgtis kaip tik norime, ji to nepasieks. Ir nenoriu, kad ji tai pasiektų. Todėl turime susidaryti visai kitokį požiūrį.
Esu visiškai nustebęs dėl finansavimo - tai skaičių lenktynės. Man svarbu, kad šulinys, iš kurio semiame pinigus, nebūtų laikomas bedugniu, tačiau nesu tikras, ar jis tokiu nelaikomas. Komisijos nary, ar negalėtumėte manęs patikinti, kad taip nėra? Pritaikius skaičius ir tikslus, prie finansavimo turi būti įpareigotos prisidėti ir besivystančios šalys. Tai mano prašymas. Europa laikėsi rimto požiūrio ir noriu aiškiai pasakyti, kad šis rimtas požiūris, įskaitant Komisijos ir Tarybos požiūrį, yra mūsų stiprybė, kurią turėtume toliau plėtoti.
Dan Jørgensen
(DA) Pone pirmininke, prieš keletą mėnesių buvau Grenlandijoje. Ten aplankiau nedidelį miestelį, vadinamą Ilulisatu, o Ilulisato šiaurėje prasideda ledynas. Šis ledynas dabar tirpsta ir juda du metrus per valandą - du metrus per valandą! Tai matyti plika akimi ir netgi girdisi, nes kai krinta milžiniškas ledo gabalas, tai dunda kaip griaustinis. Per dieną nuo šio ledyno atitirpsta tiek vandens, kiek per metus sunaudoja Niujorko dydžio miestas. Per dieną! Tai rodiklis, kokią skubią problemą sprendžiame. Ją sprendžiame, kol klimato kaitos poveikis mums dar nesudavtikro smūgio.
Todėl jaučiuosi privaląs pasakyti A. Rosbach ir kitiems, šiandien sakiusiems "turime viską apsvarstyti", "turime siekti to, kas politiškai įmanoma", "turime ieškoti kompromisų, kuriuos galima pasiekti": yra dalykų, dėl kurių negalima daryti kompromisų. Yra tikslų, kurių negalima aukoti, ir vienas iš jų yra 2 °C tikslas, kurį ES remia. Todėl, ministre A. Carlgrenai ir Komisijos nary S. Dimai, labai džiaugiuosi jūsų šiandien siunčiamais ženklais. Negalime daryti kompromisų dėl 2 °C. Tai reiškia, kad visos išsivysčiusios pasaulio šalys privalo išmetamųjų teršalų sumažinti 25-40 proc. Be to, tai reiškia, kad Jungtinėms Valstijoms turi būti daromas didžiulis spaudimas siekiant tą šalį priversti remti šį tikslą. Norėčiau jūsų pastabose išgirsti kokių nors užuominų apie tai, kokius mažinimo rodiklius, vertinant vien praktiniu požiūriu, JAV turi įsipareigoti pasiekti. Manau, kad būtent to viešosiose diskusijose trūksta.
Mes Europos Sąjungoje ne tik turime turėti pakankamai plataus užmojo tikslą sumažinti išmetamųjų teršalų, bet turime daug dėmesio skirti ir finansavimo planui. Turtingos pasaulio šalys turi padėti sumokėti už ekonomikos augimo perkėlimą į neturtingiausias pasaulio šalis - negalime reikalauti, kad jos liktų skurde, jų ekonomika turi toliau augti. Vis dėlto šis augimas turi būti ekologiškas, grindžiamas technologijų pokyčiais ir tvarus. Kol kas turiu apgailestaudamas pasakyti, kad nors ES tam tikrose srityse parodlyderystę, kalbėdami apie finansavimą vis dar negalime diskutuoti apie reikiamus skaičius. Žinau, kad šie du ponai dėl to nekalti. Deja, nebuvo įmanoma gauti Europos vyriausybių vadovų paramos. Vis dėlto labai tiksiuosi, kad šią paramą galėsime užsitikrinti prieš Kopenhagos konferenciją; tai - skubus reikalas.
Galiausiai norėčiau pasakyti, jog itin svarbu, kad mes Europoje pirmieji argumentuotume: tai nereiškia, kad turi sumažėti gyvenimo lygis - to neturi įvykti nei turtingose, nei neturtingose šalyse. Mūsų pramonės šakos dėl to netaps nekonkurencingos. Priešingai, dėl mūsų reikalavimų jos taps novatoriškesnės, todėl padidės jų konkurencingumas pasaulyje. Jeigu apskritai skaitote laikraščius, žiūrite televiziją ar sekate pasaulinę žiniasklaidą, matote, kad pesimizmas jau tapo įprasta. Daug žmonių jau nusprendė, kad Kopenhaga bus fiasko. Todėl dabar Europai kaip niekada anksčiau svarbu imtis vadovauti, ES turi atlikti pagrindinį vaidmenį. Todėl norėčiau jums palinkėti kuo didesnės sėkmės Kopenhagoje vyksiančiose derybose.
Chris Davies
Pone pirmininke, jeigu šiandien pasižiūrėsite per langą, pamatysite gana nemalonią Strasbūro dieną ir tai nieko ypatingo. Net ir potvyniai, siaubiantys mano regiono Kokermuto ir Verkingtono vietoves, kur užregistruota rekordinių kritulių, yra nieko ypatingo; jų negalima konkrečiai priskirti klimato kaitai, nors jie ir atitinka mokslinius duomenis.
Sunku priimti reikiamus politinius sprendimus, kai abejojama, ar klimato kaita tikrai vyksta. Turime atsikvošėti ir pripažinti, kad per tiek metų, kiek trunka žmogaus gyvenimas, žmonių padaugėjo keturis kartus ir nepaprastai išaugo mūsų iškastinio kuro ir energijos sunaudojimas. Kadangi mūsų atmosferos storis tas pats, tikriausiai turėtume paklausti: ar klimato kaita neturėtų vykti greičiau, negu vyksta?
Manau, jog svarbu pripažinti, kad klimato kaita nėra religija. Tai nėra tikėjimas. Turime atsižvelgti į skeptikų argumentus ir juos paneigti. Turime užtikrinti, kad pirmiausia būtų vadovaujamasi mokslu. Aš tik noriu, kad kai kurie skeptikai taip nesidžiaugtų teikdami veiksmų vilkinimo pasiūlymus, galiausiai galinčius kainuoti milijonų žmonių gyvybę.
Kopenhagos užmojai dažnai menkinami, bet jeigu girdėjote, ką vakar Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitete kalbėjo ministras A. Carlgren, tai jis jų tikrai nemenkino. Šių užmojų tvirčiau nebūtų buvę įmanoma apginti. Konferencijoje dalyvaus 65 vyriausybių vadovai. Reikia, kad Jungtinių Valstijų ir Kinijos lyderiai ten irgi dalyvautų, bet šiuo požiūriu galime priimti svarbių politinių sprendimų.
Džiaugiuosi, kad Europos Sąjunga prisiėmšį lyderės vaidmenį. Mes tuo sužavėti. Klausimas, ar to pakanka? Padėtis nestabili. Dabar turime keturias savaites, o derybose gali būti naujų postūmių. Ar paliekame pakankamai manevro laisvės? Komisijos narys teigė, kad turime nuo 20 proc. pereiti prie 30 proc. Ar taip keičiama mūsų derybinpozicija? Ar mes ją stipriname? Ar sakome, kad esame pasirengę padaryti šį gestą net ir nesudarę galutinio susitarimo? Ar prieš baigiant diskusijas galime iš Tarybos ir Komisijos daugiau išgirsti apie tai, kiek turime laisvės gerinti savo poziciją?
Bas Eickhout
(NL) Iki Kopenhagoje vyksiančios konferencijos pradžios liko dvi savaitės: tai itin svarbi galimybpasiekti plataus užmojo klimato susitarimą.
Europos Sąjunga teisingai teigia, kad Kopenhagoje būtina sudaryti susitarimą; mūsų klimatas delsimo nepakęs. Mokslo pozicija aiški. Norint pasiekti dviejų pakopų tikslą, kurį Europos Sąjunga jau ne vienus metus teigia norinti pasiekti, turtingos šalys savo išmetamų teršalų turi sumažinti 40 proc. Todėl jeigu Europos Sąjunga nori pasiekti šį dviejų pakopų tikslą, ji turi nusistatyti didesnius tikslinius rodiklius. Tai būtina dėl mūsų klimato.
Vis dėlto nuo Europos Sąjungos priklauso ir Jungtinių Valstijų dalyvavimas. Kol ES aiškiai nepasakė, kiek pinigų ketina skirti besivystančioms šalims, Jungtinės Valstijos turės kuo pasiteisinti. Todėl dabar pateikime aiškų pasiūlymą - įsipareigokime besivystančioms šalims skirti 30 mlrd. EUR ir tada Jungtinės Valstijos privalės pateikti tikslinį savo išmetamų teršalų kiekio mažinimo rodiklį. Kopenhaga gali pavykti, Kopenhaga turi pavykti ir jos sėkmvis dar priklauso nuo Europos Sąjungos.
Derk Jan Eppink
(NL) Ponios ir ponai, Kopenhaga žlugo dar neprasidėjus konferencijai. Sutarimas gali būti pasiektas, bet teisiškai privalomo susitarimo nebus.
Prezidentui B. Obamai nepavyks gauti Senato pritarimo taršos leidimų prekybos sistemai; jo prioritetas - sveikatos apsauga, o ne išmetamųjų teršalų prekyba, kuriai taikomos griežtos viršutinės ribos. Tai reiškia, kad Europa privalo rinktis: ar toliau veikti vieniems, ar ne? Ar turėtume išlaikyti savo pačių nusistatytą privalomą taršos leidimų prekybos sistemą? Turime tai nuodugniai apsvarstyti. Jeigu veiktume vieni, tai kainuotų labai daug: Europos pramoniki 2020 m. prarastų šimtus milijardų eurų ir todėl išnyktų šimtai tūkstančių darbo vietų.
Norėčiau pateikti pavyzdį. Antverpene yra didžiausia po Hiustono cheminių medžiagų gamybos bendrovių koncentracija pasaulyje; šiose bendrovėse tiesiogiai dirba 64 000 žmonių, su jomis netiesiogiai susijusios dar 100 000 darbo vietų. Antverpeno chemijos pramonneišgyventų, jeigu Europa šių veiksmų imtųsi viena, ir turbūt tik olandas gali deramai apginti ekonominius to miesto interesus. Iki 2020 m. jo chemijos pramonišnyktų, taptų per didelių gamybos sąnaudų auka.
Taršos leidimų prekyba taip pat turi daug trūkumų. Ji labai nepastovi; kaina sumažėjo nuo 30 iki 8 EUR. Ką tokiu atveju turėtume daryti? Turėtume užtikrinti patikimą ekologiškų technologijų plėtrą, leisti netaikyti mokesčių investicijoms į ekologines sritis, skatinti mokslinius tyrimus ir sukurti aplinkai palankias gamybos technologijas. Šiam Parlamentui reikia pasitikrinti, ar jis suvokia tikrovę. Kartais man susidaro įspūdis, kad esu religinėje bendruomenėje, o ne parlamente. Mus išgelbės būtent technologinės inovacijos, o ne prekyba karštu oru.
Kartika Tamara Liotard
(NL) Norėčiau apytiksliai išvardyti veiksmus, dėl kurių išmetamas CO2, juos man išvardijo kai kas, su kuo vakar susidūriau eidama gatve.
Ji yra gyva (prisiminkite tai!).
Ji nusiprauspo dušu. Ji automobiliu nuvažiavo į darbą. Ji nusipirko paketėlį į plastikinę pakuotę suvyniotų šiltnamio gėlių. Ji visą dieną buvo įsijungusi savo nešiojamąjį kompiuterį. Ji išsikepmilžinišką, skanų kepsnį ir šiek tiek padidino šildymą.
Kaip po tokios prabangios dienos galime reikalauti, kad čiabuvmoteris, priversta bėgti iš savo šalies, kurioje mūsų prabangai išlaikyti naikinami miškai, mažintų dėl savo veiksmų išmetamo CO2 lygį, kai visi šie veiksmai tereiškia: "Aš gyvenau"?
Daug CO2 išmetišvystytos pramonės šalys, tad jos turi už tai sumokėti ir remti besivystančias šalis. Negalime joms skirti tik apgailėtinų skatikų. Turime atsisakyti minties, kad į priekį eisime tik tuo atveju, jei eis kiti. Turi būti griežtai pareikalauta, kad šiuo klausimu atsakomybę prisiimtų Jungtinės Valstijos ir Kinija. Užmojis yra viena, tačiau iš tikrųjų svarbu būtent prisiimti atsakomybę.
Oreste Rossi
(IT) Pone pirmininke, ponios ir ponai, susimildami nekalbėkime apie neįtikėtiną 30 mlrd. EUR sumą, kurią ES įsipareigotų kiekvienais metais iki 2020 m. išmokėti augančios ekonomikos šalims, iš esmės be jokių garantijų. Mums, italams, tai primena liūdnai pagarsėjusį Italijos Cassa del Mezzogiorno atvejį.
Mūsų pakeitimai susiję su trimis aspektais. Pirmiausia raginame sudaryti teisiškai privalomus vienodai plataus užmojo susitarimus, kurie būtų taikomi ne tik išvystytos pramonės šalims, bet ir kylančios ekonomikos šalims, ypač Kinijai, Indijai ir Brazilijai.
Antra, prašome, kad visos Europos lėšos, kuriomis naudosis tos šalys, būtų skiriamos su sąlyga, kad būtų naudojama Europoje sukurta technologija ir kad mūsų verslo subjektams būtų bent jau iš dalies grąžintos lėšos, kurias jos skirs papildomiems ES primestiems išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo įpareigojimams įgyvendinti - šiuos įpareigojimus jos turi įvykdyti vien savo sąskaita.
Trečia, raginame imtis veiksmų, kuriais būtų užtikrinta, kad išrastomis naujomis finansinėmis priemonėmis, pvz., taršos leidimų prekybos sistema grindžiamomis išvestinėmis priemonėmis arba skolos gamtai apsikeitimo sandoriais, faktiškai nebūtų slepiamos naujos finansinės spekuliacijos, panašios į tas, iš kurių sukeltos krizės dar neatsigavome.
Todėl, jeigu mūsų pakeitimai bus atmesti, mūsų delegacija - Šiaurės lygos partijos delegacija - balsuos prieš šią rezoliuciją.
Nick Griffin
Pone pirmininke, visi sutinka, kad klimato kaita yra didžiausias žmonijos iššūkis: taip nuolat teigia politinis elitas ir tai - melas. Sutinka ne visi. Tūkstančiai mokslininkų ginčija patį žmonių sukelto pasaulinio atšilimo buvimą, minėdami natūralius ciklinius pokyčius, kuriais paaiškinami romėnų valdytoje šiaurės Anglijoje buvę vynuogynai ir Švedijos armijos žygis per užšalusią Baltiją į Kopenhagą 1658 m.
Dabar pasaulinio atšilimo fanatikų armija žygiuoja į Kopenhagą, o tiesa ta, kad jų G. Orvelo sutarimas grindžiamas ne vieninga mokslininkų nuomone, o bauginimu, cenzūra ir apgaulingais statistiniais duomenimis. Vieno iš žymiausių klimatologų, profesoriaus R. Lindzeno žodžiais, "būsimos kartos suglumusios stebėsis, kodėl ankstyvojo XXI a. išsivysčiusios pasaulio šalys pradėjo isteriškai panikuoti dėl pasaulio mastu vidutiniškai keliomis dešimtosiomis laipsnio pakilusios temperatūros ir remdamosi gerokai perdėtomis ir neapibrėžtomis kompiuterinėmis prognozėmis [...] svarstgalimybę priešinga linkme pasukti pramoninį amžių".
Iš tikrųjų niekas suglumęs nesistebės, nes šios isterijos priežastys aiškios. Ji sukurta, kad ja būtų galima teisinti politinį globalistų projektą, kuriuo siekiama nacionalinę demokratiją pakeisti nauja pasaulio tvarka - pasauliniu valdymu. Tai neturi nieko bendro su mokslu ir turi labai daug bendra su visuotiniu globalistų tikslu mus apmokestinti ir kontroliuoti, kartu uždirbant milijonus ekologinės pramonės komplekso korporacijoms. Vakarų ideologijai prieštaraujantys intelektiniai kairiųjų fanatikai žlugus komunizmui patyrkolektyvinę nesėkmę. Nauja jų teologija - klimato kaita, pasaulietinreliginisterija, turinti popiežių - Alą Gorą, anglies junginių kreditų indulgencijas, persekiojanti eretikus. Bet eretikai Kopenhagoje turės savo balsą ir paaiškės tiesa. Prisidengiant klimato kaita, bandoma primesti prieš žmones nukreiptą utopiją, tokią pat mirtiną, kaip ir viskas, ką sumanJ. Stalinas ir Mao.
Richard Seeber
(DE) Pone pirmininke, Albertas Einšteinas kartą pasakė: "viską aiškinkite taip paprastai, kaip tik įmanoma, bet ne dar paprasčiau". Turime būti atidūs, kad nepakliūtume į tuos spąstus. Apsigauname manydami, kad tam tikri meteorologiniai reiškiniai, pvz., potvyniai Airijoje, yra tiesiogiai susiję su klimato kaita. Taip pat sakome, kad pasaulinis temperatūros pakilimas - o temperatūra įvairiuose žemynuose neginčijamai pakilo - tiesiogiai sietinas su žmonių sukeltu nedideliu CO2 kiekio padidėjimu Žemės atmosferoje.
Yra mokslininkų, kurie abejoja šiais priežastiniais ryšiais, ir dabar vykdami į Kopenhagą turime to nepamiršti. Konferencijoje turėtume būti optimistai, tačiau ir realistai. Atminkite, Europa išmeta tik 10 proc. CO2 kiekio. Dėl to nėra jokių abejonių. Kartu žinome, kad Jungtinės Valstijos, Kinija bei Azijos ir Ramiojo vandenyno ekonominio bendradarbiavimo (APEC) valstybės, kurios kartu išmeta du trečdalius pasaulio CO2 kiekio, šiuo klausimu laikosi labai kritiškos pozicijos.
Dabar svarbiau ne lenktyniauti skaičiais ir norėti išmetamųjų teršalų sumažinti 20 ar 30 proc., o stengtis pasiekti pasaulinį, ne tik europinį, susitarimą; turime stengtis, kad visi įsipareigotų laikytis privalomų tikslinių rodiklių, kuriuos galima kontroliuoti ir, svarbiausia, kurių galima laikytis. Ne mažiau svarbu, kad mus palaikytų piliečiai ir verslo subjektai. Niekam nenaudinga, kad Europai grėstų "anglies dioksido nutekėjimas" ir verslo persikėlimas į kitus regionus, kai čia, Europoje, veikiantys verslo subjektai gamyboje užtikrina dvigubai didesnį energijos vartojimo efektyvumą negu kituose pasaulio regionuose veikiantys verslo subjektai. Taip pat niekam nenaudinga, kad įvairios pasaulio šalys naikintų atogrąžų miškus - Brazilijoje praėjusiais metais buvo sunaikinta 12 500 km2 atogrąžų miškų. K. H. Florenz minėjo Borneo salą.
Todėl daug svarbiau pažaboti šį miškų kirtimą negu dalyvauti tokiose skaičių lenktynėse. Taigi, prašau derybininkų į Kopenhagą vykti laikantis realios, tačiau ir optimistinės pozicijos.
Marita Ulvskog
(SV) Pone pirmininke, džiaugiuosi matydama Švedijos ministro įsipareigojimą. Vis dėlto jis dar labai vienišas. Pasaulio lyderiai, Europos Vadovų Taryba ir net Tarybai pirmininkaujančiai Švedijai atstovaujantis ministras pirmininkas, atrodo, labiau vertina trumpalaikę nacionalinę politinę naudą, o ne ilgalaikę pasaulinę ekologinę naudą. Tai nepriimtina.
Be kitų dalykų, mums reikia aiškios informacijos apie besivystančiose šalyse klimato srityje atliekamo darbo finansavimą. Pažadėti sumokėti pagrįstą dalį, kaip darėte iki šiol, nepakanka. Tai tik žodžiai, nėra jokių įsipareigojimų, todėl apie tai ir toliau klausinėsiu. Ar A. Carlgren gali mums pažadėti prieš Kopenhagos konferenciją suteikti aiškios informacijos?
Antra, dėl finansavimo aišku, kad didelę pinigų dalį ketinama gauti iš prekybos leidimais išmesti teršalus. Kartu rizikuojame pakenkti šiai sistemai - sudaryti sąlygas didelę išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo dalį perkelti į besivystančias šalis įgyvendinant švarios plėtros mechanizmo (ŠPM) projektus. Be to, diskutuojama, ar turtingoms šalims turėtų būti leidžiama nepanaudotus leidimus išmesti teršalus perkelti iš ankstesnių metų. Ką A. Carlgren ir Tarybai pirmininkaujanti valstybketina daryti, kad užtikrintų tinkamą taršos leidimų prekybos sistemos veikimą? Ar galime tikėtis, kad šis dabar Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikime dalyvaujančių valstybių žaidžiamas katės ir pelės žaidimas liausis?
Gerben-Jan Gerbrandy
(NL) Norėčiau padėkoti A. Carlgrenui ir Komisijos nariui S. Dimui už jų kalbų turinį ir, svarbiausia, jų toną. Tai teigiamas tonas, tonas, kuriuo išreiškiamas įsitikinimas, kad tarptautinį susitarimą, t. y. susitarimą, kuriame būtų įtvirtinti tarptautiniu mastu privalomi standartai, tikrai galima pasiekti.
Pone pirmininke, į Kopenhagą atvyks bent 60 valstybių ar vyriausybių vadovų. Tegu jų kelionės būna ne veltui. Tegu jie sužino apie didelę savo atsakomybę. Tegu jie save įveikia ir įžvelgia daugiau nei vien trumpalaikius ekonominius interesus. Tegu jie žengia didelį žingsnį rytojaus ekonomikos, apimančios minimalų žaliavų naudojimą, kryptimi.
Kaip visi žinome, Kopenhaga nepavyks, jeigu Europa neatliks tvirto lyderės vaidmens. Pone A. Carlgrenai, Komisijos nary S. Dimai, tegu didieji veikėjai nebelaiko vienas kito įkaitu. Nebėra laiko žaisti žaidimą "kas ilgiausiai išsėdės tyliai". Sukurstykime juos imtis veiksmų ir įtraukime juos į privalomą tarptautinį susitarimą, kurio mums visiems taip reikia.
Yannick Jadot
(FR) Pone pirmininke, kaip žinome, remiantis tam tikrais moksliniais tyrimais ir Yvo de Boerio išvadomis, kylančios ekonomikos šalys šiomis dienomis nkiek ne mažiau nei Europa stengiasi pasiekti tikslinius 2020 m. rodiklius.
Taip pat žinome, kad derybose jau numatyta teistikrinti kylančios ekonomikos šalis ir kad ja vis labiau naudojamasi pasitelkiant išmetamųjų teršalų inventorių ir ataskaitą apie įgyvendintas priemones. Pasaulio išteklių institutas paskelbstatistinius duomenis, iš kurių matyti, kad Kinijoje vienam gyventojui tenka 70 tonų - tai kaupiamasis skaičius nuo 1950 m., Jungtinėse Valstijose - 810 tonų, o ES-27 - 413 tonų.
Todėl maloniai prašome pirmiausia protingai pasinaudoti Europos Parlamento rezoliucija kaip derybų įgaliojimais. Tai geriausia, ką galime padaryti klimato labui ir siekdami atsigauti iš Europoje tvyrančios krizės.
Toliau raginu Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakciją turėti proto, išsaugoti savo gerą vardą ir atšaukti pakeitimą, kuriuo teigiama, kad kylančios ekonomikos šalys turi daryti tą patį, prisiimti tokius pat įsipareigojimus kaip ir turtingos šalys. Tai nepriimtina, tai nėra rimta.
Konrad Szymański
(PL) Pone pirmininke, Kioto atveju besivystančioms šalims suteikėme nuolaidų ir išimčių, dėl kurių praradome nemažai konkurencingumo. Vėliau, 2005 m., besivystančios šalys viršijo Europai būdingą išmetamo CO2 kiekį. Šiandien Parlamentas nori ne tik apkrauti ekonomiką dar drastiškesnėmis klimato srities reglamentavimo priemonėmis. Siūloma rezoliucija mūsų valstybių biudžetams būsimiesiems dešimčiai metų užkraunama 30 mlrd. EUR per metus našta, šias lėšas planuojant panaudoti pagalbai besivystančioms šalims. Lenkijos atveju siūlomas metodas įnašui apskaičiuoti gali reikšti net 40 mlrd. EUR išlaidas per dešimt metų iki 2020 m. Abejotinas Kioto protokolo poveikis, privilegijuota besivystančių šalių padėtis ir kylančios šios politikos sąnaudos verčia mus nepritarti šiai rezoliucijai. Mes atsakingi ne tik už klimatą, bet ir už mūsų piliečių gerovę.
Sabine Wils
(DE) Pone pirmininke, daugelyje pasaulio regionų matomi klimato kaitos padariniai. Pagal naujausius apskaičiavimus daroma prielaida, kad iki 2060 m. pasaulio temperatūra pakils 4 °C, o Arktyje ji gali pakilti net 10 °C. Būtent dėl Europos išmetamų suodžių gerokai greičiau tirpsta ledas Arktyje - juos ten nuneša vėjas. Turtingos išvystytos pramonės ES valstybės dabar privalo remti neturtingesnes šalis finansiškai, kad būtų galima nedelsiant imtis priemonių klimato kaitos padariniams atsverti. Kiekvienais metais nuo 2010 iki 2050 m. reikės 100 mlrd. USD. Sąžininga sakyti, kad iš tos sumos Europai nebūtų per daug sumokėti 30 mlrd. USD.
Be to, technologijų perdavimas neturi būti susietas su patentais, priešingu atveju tam tikra lėšų dalis tiesiog grįš atgal išvystytos pramonės šalių korporacijoms. Kopenhagoje vyksiančioje klimato kaitos konferencijoje privalo lyderiauti ES.
Paul Nuttall
Pone pirmininke, ką tik girdėjau ten sėdintį socialistų kolegą kalbant apie Grenlandiją ir Grenlandijoje tirpstantį ledą.
Šia tema norėčiau paklausti: kodėl Grenlandija vadinama Grenlandija? Gal todėl, kad Grenlandija kažkada buvo žalia, kai pasaulyje buvo karščiau?
Panašu į tai, kad Didžiosios Britanijos gyventojai apie tai jau žino, nes iš nesenų laikraštyje The Times paskelbtų nuomonės apklausų aiškiai matyti, kad britai jau netiki vadinamuoju žmonių sukeltu pasauliniu atšilimu.
Britai labai nuovokūs ir aiškiai supranta, kad aplinkosaugos specialistų darbotvarkę okupavo politikai. Ja ciniškai prisidengiama norint kelti mokesčius, primesti kontrolę ir dabar ja Europos Sąjunga naudojasi siekdama pateisinti savo pačios buvimą.
Šią savaitę matėme vyriausybę konsultuojančio vieno iš svarbiausių Jungtinės Karalystės klimato tyrimų centrų spektaklį - šis centras buvo sugautas keičiant duomenis ir slopinant diskusijas. Tai - visiška negarbė.
Laukiu Kopenhagos konferencijos, kai politinklasnejaukiai sėdės prie stalo, nesugebėdama pasakyti, kad salėje yra dramblys - tai, kad pasaulyje per pastaruosius dešimt metų praktiškai netapo šilčiau.
Pilar del Castillo Vera
(ES) Pone pirmininke, pirmiausia norėčiau pripažinti Komisijos, Tarybos ir, žinoma, Parlamento pastangas ir entuziazmą, parodytą per tokį ilgą laikotarpį, kurį buvo vykdoma ši kovos su klimato kaita programa.
Norėčiau pasakyti, kad yra ir neabejotinų dalykų, kuriais remdamiesi turėtume nusistatyti kursą. Pirmas dalykas: turime dalyvauti visi, ypač šalys, kurios yra didžiausios teršėjos. Antras beveik neabejotinas dalykas: remiantis visa mūsų turima informacija, atrodo, bus labai sunku Kopenhagoje pasiekti teisiškai privalomą susitarimą - tokį pat kaip susitarimai dėl išmetamųjų teršalų procentinio mažinimo, kurie, žinoma, yra privalomi.
Vis dėlto ši tikrovneturėtų mūsų skatinti pasiduoti, nes pesimizmas kyla iš nesugebėjimo pripažinti tikrovę. O optimizmas, priešingai, grindžiamas tikrovės pripažinimu.
Ką mes iš esmės turėtume padaryti Kopenhagoje? Žinoma, neturėtume pamiršti galimybės pasiekti visuotinį susitarimą. Vis dėlto manau, kad žinodami padėtį ir galimybes turėtume stengtis pasiekti sektorinių susitarimų, kurie tikrai veiksmingi ir kuriais siekiama perspektyvių tikslų. Kalbu apie susitarimą miškų naikinimo klausimu, susitarimą dėl pagalbos kylančios ekonomikos šalims ir besivystančioms šalims, bet svarbiausia - susitarimą dėl technologijų perdavimo. Taip pat manau, kad būtų itin gerai sudaryti programų skatinimo susitarimų, pagal kuriuos pramonės sektoriai, visame pasaulyje sunaudojantys daugiausia energijos, galėtų pasiekti susitarimų dėl išmetamųjų teršalų, nesvarbu, kokioje šalyje jie veikia. Taip mūsų šalių ekonomika taptų konkurencingesnė.
Baigdama norėčiau pabrėžti, kad optimizmas grindžiamas realizmu, o veiksmingumas - perspektyvių tikslų nusistatymu. Tuo turėtume visą laiką vadovautis.
Linda McAvan
Pone pirmininke, dar kartą šis Parlamentas buvo priverstas klausytis dviejų Didžiosios Britanijos nacionalinės partijos (angl. BNP) ir Jungtinės Karalystės nepriklausomybės partijos (angl. UKIP) atstovų kalbų ir dar kartą paaiškėjo, kad šios abi partijos vieningai tiki konspiracinėmis teorijomis, tuo parodydamos, kad tarp jų labai mažai skirtumo.
Tačiau aš noriu šįryt pasveikinti ministrą pirmiausia už likusius užmojus dėl Kopenhagos ir už tai, kad jis laikosi idėjos sudaryti teisiškai privalomą susitarimą.
Šįryt televizija BBC pranešė, jog Baltieji Rūmai teigia, kad jų atstovai į Kopenhagą atvyks užsibrėžę tikslinius Jungtinių Valstijų išmetamų teršalų mažinimo rodiklius. Tie, kas susitiko su JAV Kongreso nariais, žino, kad rengiamasi rimtam žingsniui ir yra rimtų perspektyvų, kad Jungtinėse Valstijose bus priimti teisės aktai, tad manau, kad vis dar yra tikrų vilčių Kopenhagoje pasiekti susitarimą.
Bet Kopenhaga bus tik pradžia, nes kai iš jos grįšime, mes, europiečiai, turėsime toliau mažinti savo išmetamus teršalus. Turime toliau investuoti į energijos vartojimo efektyvumą, atsinaujinančiuosius energijos išteklius ir mažai anglies junginių išmetančias technologijas. Labai džiaugiuosi, kad praėjusią savaitę mes, visa Europos Sąjunga, susitarėme, kad bus investuojama į anglies dioksido surinkimo ir saugojimo bei panašias technologijas ir kad vienas iš tų įrenginių bus pastatytas mano rinkimų apygardoje Hatfilde (Jorkšyras).
Komisijos nary S. Dimai, noriu jums padėkoti. Nežinau, ar tai paskutingalimybšiame Parlamente padėkoti jums už jūsų, kaip Komisijos nario, per pastaruosius keletą metų nuveiktą darbą, bet Komisija tikrai labai daug nuveikė, kad Europa pradėtų lyderiauti, ir jūsų darbas turi būti pagirtas šiam Parlamentui.
Pasimatysime Kopenhagoje. Galbūt jus čia išvysime ir sausio mėn., bet tiesiog norėjau pareikšti šią padėką.
Galiausiai tikiuosi, kad šis Parlamentas balsuos už gerą klimato kaitos rezoliuciją ir kad mes atmesime priešingai pozicijai atstovaujančių Parlamento narių, kurie tikriausiai nori sumenkinti mūsų įsipareigojimus, pateiktus pakeitimus. Jie nori sumažinti mūsų tikslinius rodiklius ir kompensuoti daugiau mūsų išmetamų teršalų. Jeigu rimtai vertiname klimato kaitą ir norime gero susitarimo, balsuodami turime šiuos pakeitimus atmesti.
Fiona Hall
Pone pirmininke, džiaugiuosi dėl teigiamo ir ryžtingo Tarybai pirmininkaujančios Švedijos požiūrio ir, svarbiausia, ministro ryžto, kad susitarimą, kuris bus priimtas Kopenhagoje, turėtų būti įmanoma atnaujinti ir į jį įtraukti kontrolės mechanizmus, kad jį būtų galima tikslinti atsižvelgiant į naujus mokslinius tyrimus.
2008 m. gruodžio mėn. priimtas ES klimato kaitos paketas svarbus tuo, kad juo parodyta, kokie rimti mūsų įsipareigojimai klimato kaitos srityje, o tai, dėl ko pastaraisiais mėnesiais susitarta pirmininkaujant Švedijai, taip pat svarbu - ypač svarbi nauja Pastatų energinio naudingumo direktyvos redakcija, kurią įgyvendinant drastiškai sumažės ir naujiems, ir atnaujintiems pastatams šildyti išmetamas anglies junginių kiekis.
Vis dėlto Europos planuose yra viena ryški spraga - investicijos. Stulbinantis faktas, kad JAV, nors ir nepriėmusios teisės aktų, įsipareigojo ekologiškai energetikai skirti daugiau kaip 100 mlrd. USD, o Kinija savo ekonomikos skatinimo plane įsipareigojo skirti 200 mlrd. USD, kai ES įsipareigojimas siekia vos šiek tiek daugiau nei 50 mlrd. USD. Rengdamiesi Kopenhagai turėtume to nepamiršti ir savęs per daug nesveikinti.
Claude Turmes
(DE) Ponia pirmininke, turiu konkretų klausimą Komisijos nariui S. Dimui. Jeigu mano informacija teisinga, jis toks. Jeigu mes Europos Sąjungoje įgyvendinsime užsibrėžtus tikslinius rodiklius - iki 2020 m. pradėsime 20 proc. energijos naudoti iš atsinaujinančiųjų išteklių ir iki tų metų 20 proc. padidinsime energijos vartojimo efektyvumą, iš ES energetikos modelių matyti, kad įgyvendinus vien šias priemones išmetamas CO2 kiekis sumažės 18-21 proc. ir visa tai toliau eksploatuojant anglį ir dujas naudojančias elektrines.
Todėl nesuprantu, kodėl tiek daug laiko diskutuojame, ar siekti 30 proc. tikslinio rodiklio, nes įgyvendindami efektyvumo priemones, plėtodami atsinaujinančiuosius energijos išteklius, taršos leidimų prekybos sistemą ir kompensuodami šiek tiek išmetamų anglies junginių galime lengvai pasiekti 30 ar 35 proc. rodiklį.
Būčiau dėkingas, pone S. Dimai, jeigu jūs, būdamas nepalenkiamas konservatorius, išaiškintumėte, ką pripainiojo R. Seeber, K. H. Florenz ir kiti, kurie dar kartą nusileidžia senosios pramonės interesams.
Ryszard Czarnecki
(PL) Ponia pirmininke, norėčiau paprašyti tam tikro proporcingumo. Nepaisant to, ką čia girdėjome, šios derybos nėra svarbiausios žmonijos istorijoje ir, beje, nuo šių derybų nepriklauso žmonijos ateitis, kaip sako kai kurie kolegos nariai. Sprendimai dėl konkrečių klimato kaitos paketo ribų priimti netiksliai ir nevisapusiškai.
Galima tik apgailestauti, jog faktiškai jau užprogramuota, kad šis paketas didžiausią poveikį turės neturtingiausioms šalims, naujosioms ES šalims. Sprendimu padaryti šios srities finansavimą priklausomą ne nuo pajamų vienam gyventojui, o nuo taršos ribos, smogiama naujųjų ES šalių, įskaitant mano šalį, Lenkiją, ekonomikai.
João Ferreira
(PT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, norint laikytis nuoseklaus požiūrio į klimato kaitos problemą, t. y. ne vien tiesiog nustatyti išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo tikslinius rodiklius, reikia realiai paaiškinti, kokiomis priemonėmis šiuos rodiklius pasiekti.
Mes manome, jog reikšminga ir akis atveria tai, kad dauguma Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto narių atmetpasiūlymą į rezoliucijos dėl Kopenhagos konferencijos projektą įtraukti pakeitimus, cituoju - dėl priemonių išmetamųjų teršalų kiekiui sumažinti įvairinimo, vengimo būti priklausomiems nuo rinkos priemonių ir poreikio atlikti šių rinkos priemonių veiksmingumo įvertinimą kartu įvertinant jų socialinį ir ekologinį poveikį.
Tai, kad Europos Sąjunga rinkos sprendimus laiko svarbiais, rodo iš esmės politinę ir ideologinę kryptį. Šios krypties tikslas - sukurti sistemą, kurioje būtų sutelkti milijardai mistinio finansinio turto, skirto aptarnauti sistemai, kuri nieko nepasimokiš krizės, į kurią dabar yra įsivėlusi.
Taršos leidimų prekybos sistemos įgyvendinimo Europos Sąjungoje patirtis parodė, kad visiškai diskredituota išmetamųjų teršalų mažinimo reguliavimo rinkos priemonėmis vertė, ir akivaizdžiai paaiškėjo, kad rinkos priemonės neveiksmingos ir iškreiptos.
Timo Soini
(FI) Ponia pirmininke, mes turėtume ginti darbuotojus, smulkiuosius verslininkus ir pramonę. Aplinkosaugos veiksmų galima imtis tik gerai veikiančioje ekonomikoje. Tik gerai veikiančioje ekonomikoje galime investuoti į aplinką.
Dabartiniai procentiniai tiksliniai rodikliai geruoju nesibaigs. Dabartinprekyba procentais, nors tai sakau ir būdamas katalikas, yra modernus indulgencijų pardavimo ekvivalentas ir tai nėra gerai. Turime įdiegti konkrečių išmetamųjų teršalų rodiklių sistemą, kaip ir automobilių atveju, kurią taikydami galėtume išmatuoti, kas įvyko, ir padaryti atitinkamas išvadas.
Kodėl kairieji neatstovauja darbuotojams, ne tik Suomijoje, bet ir apskritai Europoje? Parama kairiesiems tirpsta greičiau nei ledkalniai. Yra ir kitų galimybių: gaminiams, pagamintiems viršijant tam tikras konkrečias išmetamųjų teršalų vertes, galima taikyti muitus. Jeigu sukursime sistemą, kurią įgyvendinus besivystančiose ir mažiau išvystytos pramonės šalyse negalės atsirasti ekologinio dempingo, galėsime išsaugoti darbo vietas ir geresnės kokybės gaminius, be to, tai galėsime daryti ir ateityje.
Romana Jordan Cizelj
(SL) Aš optimistir sutinku su Švedijos ministru A. Carlgrenu, kuris pasakė, kad mums turi pavykti. Be to, leiskite pridurti, jog norėdami, kad mums pasisektų, turime veikti rimtai ir savo tikslų siekti aiškiai ir skaidriai.
Pirmasis aspektas, kurį norėčiau išdėstyti: šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų mažinimas - ir Europos, ir pasaulio tikslas. Negalvokime, kad turime teisę būti technologijų teisėjai - vienas remti, kitas smerkti. Technologijų požiūriu turime laikytis neutralios pozicijos. Turime sudaryti labai geras sąlygas naudoti mažai anglies junginių išmetančias technologijas ir kurti naujas.
Turime užtikrinti, kad dėl mūsų pastangų kovoti su klimato kaita nesusidarytų tam tikrų mažai anglies junginių išmetančių technologijų tarpusavio konkurencija. Jeigu norime, kad mums pavyktų, turime rimtai apsvarstyti galimybę naudoti visas turimas technologijas.
Antra, COP15 konferencijoje mes, Europos Sąjungos atstovai, turime pareikšti aiškią žinią: trečiosioms šalims turi būti skiriama daugiau lėšų jų įsipareigojimams įgyvendinti, o tvariam vystymuisi pasiekti reikalingi kompleksiniai sprendimai. Vis dėlto kaip paaiškinsime savo mokesčių mokėtojams, kad nusprendėme finansuoti tvarų trečiųjų šalių vystymąsi iš jų nereikalaudami jokio įsipareigojimo, kuriuo būtume patikinti, kad jos šias lėšas panaudos pagal paskirtį. Turime išgirsti įsipareigojimus ir taikyti priežiūrą.
Trečia, vienoje iš lapkričio mėn. vykusių mūsų diskusijų šį Parlamentą įspėjau, kad turime nusiųsti žinią prezidentui B. Obamai, išdėstydami, jog norime, kad jis dalyvautų COP15 konferencijoje. Šį rytą naujienose girdėjau, jog B. Obama patvirtino, kad dalyvaus Kopenhagos konferencijoje ir ragins patvirtinti privalomus šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų mažinimo rodiklius. Man tai įrodymas, kad mūsų sprendimas atkakliai daryti politinį spaudimą buvo teisingas.
Baigdama noriu pareikšti aiškią žinią. Turime imtis veiksmų ir turime tai daryti nedelsdami. Norime sudaryti teisiškai privalomą susitarimą ir norime, kad kitos šalys elgtųsi atsakingai.
Saïd El Khadraoui
(NL) Aš norėčiau aptarti transporto aspektą. Manau, kad kartu su energetika transportas iš tikrųjų yra sunkiausias klimato kaitos iššūkis.
Jis sunkus, nes reikia persvarstyti logistinę mūsų prekybos sistemos struktūrą, mūsų judėjimo bei kelionių būdus. Žinoma, jeigu norime pasiekti tikslinius rodiklius, turėsime taikyti priemonių derinį. Šios priemonės - toliau investuoti į mokslinius tyrimus ir taikomąją veiklą, taikyti griežtesnius techninius standartus, nustatyti ir skleisti geriausius standartus, įgyvendinti išorinių išlaidų įtraukimo koncepciją, kad būtų skatinamas sistemos našumas, sukurti vienodas sąlygas įvairių rūšių transportui ir, žinoma, pasauliniu lygmeniu nustatyti įgyvendinamus, plataus užmojo tikslus. Tai ypač svarbu aviacijos sektoriui ir jūrų transportui, nes ten tvarumo srityje dar galima daryti didelę pažangą.
Šiuo aspektu turiu pasakyti, kad Tarybos parengti tiksliniai rodikliai - 10 proc. mažinimas iki 2020 m. aviacijos sektoriuje ir 20 proc. mažinimas jūrų transporto srityje - yra nepakankamai plataus užmojo. Manau, kad šiuos rodiklius galime dar labiau sugriežtinti.
Vis dėlto pažymiu, kad rezoliucijoje minimas pusės taršos leidimų pardavimo aukcione klausimas. Tai nesuderinama su tuo, ką patys siūlėme prieš dvejus metus, kai buvome numatę 15 proc., tad aš daugiausia dėmesio skirčiau pastangoms pasiekti plataus užmojo susitarimą. To ir siekime.
Frédérique Ries
(FR) Ponia pirmininke, manau, kad visiškai suvokiame padėtį, tonas jau nustatytas, o ministras A. Carlgren netgi kritikavo vyraujantį pesimizmą. Jau prasidėjo atgalinis laiko skaičiavimas Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimui išgelbėti ir užtikrinti, kad planetą labiausiai teršiančios šalys pasirašytų plataus užmojo susitarimą ir įsipareigotų būsimoms kartoms.
Susitarimas - geras dalykas. Pasiekti rezultatų, žinoma - dar geriau. Žinome, kad sėkmneabejotinai priklauso nuo išvystytos pramonės šalių, pirmiausia Kinijos ir Jungtinių Valstijų, paramos būsimajam Kopenhagos protokolui ir ne mažiau reikalingos paramos besivystančioms šalims. Šiuo aspektu savo darbą atliko Parlamento aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetas, pasiūlydamas kasmet iki 2020 m. šioms šalims skirti 30 mlrd. EUR tiesioginės pagalbos, kad joms būtų lengviau pereiti prie mažiau anglies junginių išmetančios ekonomikos.
Tai mane verčia paminėti vieną mūsų rezoliucijos trūkumą - nepakankamai atsižvelgiama į klimato kaitos poveikį žmonių sveikatai. Jos poveikis žmonių sveikatai didžiulis, jeigu klausysime Pasaulio sveikatos organizacijos (PSO) prašymų ir įspėjimų.
Todėl raginu jus visus patvirtinti du pakeitimus šia tema, kuriuos įtraukiau į rezoliuciją.
Caroline Lucas
Ponia pirmininke, apie klimato kaitą sukurtas naujas filmas The Age of Stupid. Veiksmas vyksta 2055 m. ir vaizduojamas vienintelis klimato katastrofą išgyvenęs žmogus. Man iš galvos neišeina viena fraziš to filmo, kai aktorius, žvelgdamas į 2009-uosius, į dabartinius laikus, sako: "Kodėl, tai žinodami tais laikais, jie nesiėmveiksmų, kol dar buvo laikas?"
Kitaip tariant, kodėl mes nesutelkėme pakankamai politinės valios? Iš dalies todėl, kad nepakankamai kalbame apie naudą, kurią turėtume perėję prie anglies junginių neišmetančio pasaulio - milijonus darbo vietų ekologiškos energetikos sektoriuje, geriau izoliuotus namus, geresnį viešąjį transportą. Šią žinią ES turi skelbti pirmoji.
Vis dėlto įgyvendinę net patį drąsiausią dabar ES siūlomą tikslinį rodiklį - iki 2020 m. išmetamųjų teršalų sumažinę 30 proc., turėtume tik 50 proc. tikimybę išvengti blogiausių klimato kaitos padarinių. Jeigu jums būtų pasakyta, kad lėktuvas, į kurį rengiatės lipti, turi 50 proc. tikimybę patirti avariją, tikriausiai į jį neliptumėte. O juk Kopenhagoje ant kortos pastatyta gerokai daugiau. Tad mano žinia jums tokia: prašau jūsų užsibrėžti didesnius tikslus. Neleiskite, kad Kopenhagos epitafija būtų tokia, kaip filme The Age of Stupid.
Paweł Robert Kowal
(PL) Ponia pirmininke, Europos Sąjungai labai svarbiu klausimu dar kartą girdime stebuklingą žodį "sėkmė". Tarybai pirmininkaujanti valstybnori, kad konferencija pavyktų, ir ji to nori labiau nei ko nors kito. Tuo pat metu Europos spaudoje gausu informacijos, kad Kopenhagos konferencija nepavyks. Pasvarstykime, kodėl ji nepavyks. Todėl, kad vyriausybės nujaučia: jeigu viskas būtų aiškiai pasakyta ir jeigu ES valstybių narių piliečiai žinotų padarinius, jeigu jie žinotų priežastis, kodėl norime priimti tokius svarbius sprendimus, šių priežasčių ir mūsų veiksmų padarinių neapibrėžtumą, jie visiems šiems veiksmams nepritartų.
Noriu pasakyti tik vieną, svarbiausią dalyką - Europos Sąjunga atsakinga, ES valstybės narės atsakingos už tai, kas vyksta pasaulyje, bet pirmiausia ES ir jos valstybės narės atsakingos už savo tautas, valstybes ir piliečius, žmones, dedančius viltis į mūsų darbus, tikinčius, kad ateitis jiems susiklostys gerai. Turime į tai atsižvelgti. Nedetalizuosiu, bet jeigu norime prisiimti atsakomybę už pasaulinio masto dalykus, ta atsakomybturi visiems turėti vienodą poveikį, vieniems - mažinimo srityje, kitiems - aplinkos apsaugos srityje, tretiems - kokioje nors kitoje srityje; šiandien mums reikia būtent to.
David Campbell Bannerman
Ponia pirmininke, šią savaitę Anglijoje esančioje mano apygardoje buvo nustatyta, kad Rytų Anglijos universiteto mokslininkai, kaip teigiama, manipuliavo duomenimis, kad įrodytų žmonių sukeltą pasaulinį atšilimą.
Koks lengvas kąsnis oponentams! Dabar aišku, kad mokslininkų sutarimas dėl žmonių sukelto pasaulinio atšilimo sparčiai tirpsta: 30 000 skeptiškai nuomonei atstovaujančių mokslininkų Manheteno deklaracijoje; 600 mokslininkų JAV senato pranešime; net Vokietijos mokslininkai šiais metais raškanclerei Angelai Merkel.
Tuo pat metu svarbiausios JT ataskaitos šiuo klausimu autorius Nicholas Stern ragina mus tapti vegetarais, kad karvės nustotų gadinti orą. Galbūt čia kalbama ne tik apie ypatingas, pasiutusias karves.
Aš esu Tarptautinės prekybos komiteto narys. Esu labai susirūpinęs dėl šią savaitę prasidėsiančių Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) derybų. Esu susirūpinęs dėl poslinkio ekologinių tarifų, teisinamų tokiais melagingais teiginiais, link. Šie nauji tarifai - tik kliūtys prekybai, jais bloginama neturtingųjų padėtis ir jie niekuo nepagrįsti. Tai - tiesiog aplinkosaugos imperializmas.
Herbert Reul
(DE) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, diskusijose apie klimatą čia, Parlamente, išgirdome įvairių nuomonių apie klimato kaitos priežastis ir poveikį. Nenoriu tęsti šios temos, bet daugelis ją minėjusių kolegų narių yra teisūs: mokslinėje bendruomenėje atsiranda vis daugiau naujų balsų ir norėčiau, kad šiuos naujus balsus mes sąžiningai kartu aptartume.
Antrasis mano aspektas - Parlamentas patvirtino aiškią poziciją, kurios laikysis Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikime. Tai, ką turime pasiekti, akivaizdžiai priklauso mūsų kompetencijai. Kiekvieno šio Parlamento nario kompetencija apima visus rūpinimosi Europos Sąjungos gyventojų gerove aspektus. Šiose diskusijose turime užtikrinti, kad vieno projekto nelaikytume vieninteliu mums svarbiu politiniu projektu. Todėl kartais noriu, kad užsibrėždami tikslus Kopenhagos konferencijai būtume rūpestingi ir susilaikytume nuo mėgavimosi burtažodžiais arba skaičių lenktynėmis - kaip sakkitas narys - ir geriau išsiaiškintume, ką apčiuopiamo ir veiksmingo galime pasiekti. Ką galime apgalvotai pasiekti? Kokie būtų padariniai, įskaitant padarinius Europos pramonei? Į tai turime atsižvelgti. Tai ne vienintelis kriterijus, bet jis turi būti vienas iš kriterijų ir todėl norėčiau, kad pasistengtume pasiekti kuo tikroviškesnių susitarimų. Norint tai įgyvendinti būtinas sąžiningumas ir kitų išvystytos pramonės šalių dalyvavimas, kad tai nebūtų vien Europos projektas.
Dar vienas narys pažymėjo, kad mūsų įnašas yra 10 proc. Likusios pasaulio šalys, kylančios ekonomikos šalys, besivystančios šalys - visos jos turi sumokėti savo dalį. Jeigu Kopenhagoje šiuo aspektu nesusitarsime dėl aiškių nuostatų, tada, mano nuomone, geriau būtų pasiekti politinį sutarimą ir paskirstyti įgaliojimus, kad ateinančiais mėnesiais būtų sudaryti konkretūs susitarimai. Neturėtume Kopenhagoje slėptis už formalaus kompromiso ir įsivaizduoti, kad savaime bus gautas išmetamųjų teršalų mažinimo 30 proc. rezultatas. Taigi, daugiau realizmo ir derybų dėl konkrečių aspektų, tada tikriausiai padarysime pažangą.
Teresa Riera Madurell
(ES) Ponia pirmininke, norint kovoti su klimato kaita, taip pat reikia radikaliai pakeisti energijos gamybą ir naudojimą. Mums reikia naujo modelio, kuriame būtų suderinti trys poreikiai: saugumo, tvarumo ir konkurencingumo. Nepamiršdami šio tikslo siekiame visuotinio atsako.
2007 m. buvo lemiami metai, nes tada užsibrėžėme konkrečius tikslus. Buvo priimtas sprendimas užtikrinti, kad temperatūra nepakiltų iki negrįžtamo lygio, tačiau šis sprendimas buvo priimtas žinant, kad nesiimant veiksmų pasaulio ekonomika patirs kitų išlaidų, o investicijos į ekonomiškumą ir atsinaujinančiuosius energijos išteklius gali būti pelningos.
Kad įtikintume piliečius ir rinką tvirtu mūsų noru pasiekti šiuos tikslus, turime sukurti patikimą, pastovią teisės aktų sistemą, kurioje būtų įtvirtintas teisinis investicijų aplinkos tikrumas - todėl parengtos šešios "žaliojo paketo" teisėkūros iniciatyvos.
Nemažą darbą atliko Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komitetas. Norėčiau pabrėžti susitarimą dėl Atsinaujinančių išteklių direktyvos ir pastarojo laikotarpio susitarimus dėl dviejų labai svarbių direktyvų - Direktyvos dėl pastatų energinio naudingumo ir Energijos sunaudojimo ženklinimo direktyvos. Tai priemonės, kuriomis daromi pakeitimai, bet jos taip pat yra tikros, lemiamos ekonomikos augimo kuriant naujas darbo vietas paskatos. Jos reiškia, kad iki 2020 m. būtų sutaupyta 50 mlrd. EUR, skirtų naftos ir dujų importui, sukurta milijonas papildomų darbo vietų atsinaujinančiųjų išteklių srityje ir tiek pat - energijos vartojimo efektyvumo srityje.
Ekologinėje pramonėje dabar sukurta daugiau nei trys milijonai darbo vietų, o ekologiškos technologijos yra vis didesnsektoriaus, kurio apyvarta didesnnei 200 mlrd. EUR per metus, dalis.
Mes Europoje nuveikėme daug. Tačiau to nepakanka. Turi būti imamasi veiksmų pasaulio mastu. Todėl Pramonės, mokslinių tyrimų ir energetikos komiteto socialistai nori, kad tarptautinės derybos grįžtų į tarpusavio supratimo kelią ir tada Kopenhagoje būtų galima pasiekti tikrą pasaulinį susitarimą.
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Holger Krahmer
(DE) Ponia pirmininke, Europos klimato politikoje turėtų būti atsisakyta svajonių ir atsižvelgiama į tarptautinę tikrovę.
Pirmiausia, Kioto protokolas buvo nesėkmė. Jis buvo didelis simbolis, bet išmetamųjų teršalų kiekis nesumažėjo. Antra, Kopenhagos konferencijos išvakarėse aišku, kad svarbios pasaulio valstybės nepasirengusios sutikti su privalomais tiksliniais išmetamųjų teršalų kiekio mažinimo rodikliais. Trečia, politikoje turi būti atsižvelgiama į mokslinėje bendruomenėje besiformuojančias diskusijas. Tie patys mokslininkai, kurie prieš dvejus metus pasirašTarpvyriausybinės klimato kaitos grupės (TKKG) išvadas, šiandien kalba apie natūralią įtaką klimatui - tai, ką TKKG prieš dvejus metus kategoriškai atmetė.
Prieš priimdami politinius sprendimus jau turėtume žinoti, kokie tikri galime būti dėl klimato kaitai įtakos turinčių veiksnių. Todėl raginu keisti strategiją. Pirmiausia turime prisitaikyti prie neišvengiamų klimato pokyčių ir kartu ne vien ideologiniu lygmeniu diskutuoti apie CO2, bet ir ieškoti tarptautinių sąjungininkų, kad galėtume paspartinti naujų energijos šaltinių ir ekologiškų technologijų mokslinius tyrimus.
Michail Tremopoulos
(EL) Ponia pirmininke, dabar itin svarbių planetos pokyčių metas. Mokslo bendruomenei atstovaujanti Tarpvyriausybinklimato kaitos grup(TKKG) ragina Europos Sąjungą ir valstybes nares įsipareigoti iki 2020 m. šiltnamio efektą sukeliančių dujų sumažinti 40 proc., palyginti su 1990 m. lygiu. Dabartiniai Europos Sąjungos įsipareigojimai siekia tik 50 proc. to, kas TKKG ataskaitose vadinama absoliučiai būtinu įsipareigojimu.
TKKG klimato kaitos srityje tas pats, kas Tarptautinis valiutos fondas ekonomikai. Mano klausimas: ar Komisija kada nors galėtų 50 proc. nukrypti nuo Tarptautinio valiutos fondo rekomenduojamų absoliučiai būtinų tikslų? Be to, Europos Sąjunga primygtinai ragina didinti 2020 metams nustatytą tikslinį išmetamųjų teršalų mažinimo rodiklį iki 30 proc., jeigu kitos išsivysčiusios šalys įsipareigos šiuos teršalus sumažinti panašiai. Žinant dabartinę padėtį, kokių ir kokio masto įsipareigojimų kokios šalys turi prisiimti, kad minėtasis pasiūlymas būtų įgyvendintas, kokios tiksliai klimato politikos priemonės būtų persvarstomos tokiu atveju ir kaip konkrečiai šiam atvejui pasirengta?
Bogusław Sonik
(PL) Diskusijos ir derybos dėl tarptautinio klimato susitarimo, kuris būtų sudarytas Kopenhagoje, be pertraukos vyksta jau ne vieną mėnesį. Informacijos jūroje - vienos šalys teikia pasiūlymus ir konkuruoja, kuri paskelbs drąsesnius tikslus, kitos skelbia didelius lūkesčius, dar kitos laikosi visiškai pasyvaus požiūrio - lengva nepastebėti susitarimo, kurį galima vadinti tiesiog istoriniu, pagrindinio tikslo.
Juk kalbame apie kovą su klimato kaita - pokyčiais, galinčiais lemti tikrą ekologinę katastrofą. Kalbame apie bendrą planetos ateitį - visų mūsų ateitį. Būtent todėl taip svarbu švietimas. Man susidaro įspūdis, kad Europos piliečių nuomonės vis labiau skiriasi nuo politinio elito atstovų nuomonių. Šiuo atžvilgiu kyla pavojus, kad Kopenhagos forume pateikti pasiūlymai gali būti laikomi tiesiog tam tikra intervencija iš viršaus arba politinio elito prasimanymu.
Turime šviesti piliečius ir už tai turėtų būti atsakinga Europos Komisija. Kova su klimato kaita neturi būti laikoma turtingų šalių, norinčių primesti savo požiūrį kitoms, užgaida. Manau, kad šiuo klausimu Komisija ir atstovybės turi nuolat vykdyti informavimo ir švietimo politiką.
Taip pat reikalinga tvirta politika, kuria būtų remiamos veiksmingos anglies dioksido, gaunamo deginant energijai gaminti skirtą anglį, surinkimo technologijos. Šioms technologijoms turėtų būti suteiktas toks pat politinis statusas, kaip ir kitiems atsinaujinantiesiems energijos ištekliams. Pirmenybę šiam darbui turėtų teikti Europos inovacijų ir technologijų institutas, kurį neseniai įsteigėme Budapešte.
Paskutinis dalykas - specialaus fondo, skirto kovai su klimato kaita remti, sudarymo išlaidos turėtų būti vienodai paskirstytos visoms valstybėms narėms ir priklausyti nuo jų gerovės lygio.
Edite Estrela
(PT) Ponia pirmininke, likus vos keletui dienų iki Kopenhagos konferencijos atrodo, kad pasiūlyti teisiškai privalomą susitarimą vis sunkiau. Turėsime tai, ką kažkas jau pavadino abipusiu susitarimu, bet tai nereiškia, kad galime sau leisti būti ramiems. Europos Sąjunga turi toliau lyderiauti derybose ir daryti spaudimą kitoms derybų šalims.
Kopenhaga turėtų būti daugiau nei vien ketinimų deklaracija. Kopenhagos rezultatas turėtų būti bent jau privalomi politiniai įsipareigojimai ir tvarkaraštis, pagal kurį būtų galima 2010 m. birželio mėn. Bonoje priimti susitarimą, pakeisiantį Kioto protokolą. JAV, Japonija, BRIK (Brazilija, Rusija, Indija ir Kinija) šalys ir daugelis kitų turi prisiimti įsipareigojimus, panašius į Europos Sąjungos, nes vien ES pastangų anaiptol nepakaks norint pasiekti tikslą, kad temperatūra nepakiltų daugiau kaip 2 °C.
Negalima leisti, kad besivystančių šalių prisitaikymo finansavimas trukdytų siekti Tūkstantmečio vystymosi tikslų, ypač Afrikos šalyse, kurioms klimato kaita daro didžiausią poveikį.
Be to, Kopenhagos konferencija turėtų padėti pakeisti pasaulinę energetikos paradigmą - turėtų būti remiama atsinaujinanti energija ir energijos išsaugojimas. Taip ateityje bus ne vien kovojama su klimato kaita, bet ir kuriamos darbo vietos.
Vladko Todorov Panayotov
(BG) Prieš dvejus metus Europa ėmėsi iniciatyvos vadovauti kovai su klimato kaita. Europos lygmeniu sukurta teisės aktų sistema ir reikia skatinti atitinkamos technologijų platformos kūrimo iniciatyvas - ši platforma padės pereiti prie mažai anglies junginių išmetančios ekonomikos. Europos lyderiai Kopenhagoje vyksiančioms deryboms turi plačių užmojų. Nors sąlygų sudaryti galutinį susitarimą dar nėra, svarbu, kad būtų sukurtas pagrindas visuotinai sutarti dėl sėkmingo susitarimo. Kai buvau įtrauktas į parlamentinę delegaciją, vykusią į Vašingtoną rengtis Kopenhagoje vyksiančioms deryboms, sužinojau, kad reikia aptarti kovai su klimato kaita skirtų priemonių ekonomiškumą. Kai tik visi derybų dalyviai bus įtikinti, kad kovos su klimato kaita priemonės turės naudingą ekonominį poveikį ir kad jų šalių ekonomika netaps pažeidžiama, bus pasiekta pasaulinstrategija.
Françoise Grossetête
(FR) Ponia pirmininke, visi šiandien prašo Kopenhagoje pasiekti plataus užmojo susitarimą ir tikisi, kad jis bus pasiektas, bet reikia pasakyti, kad iš tikrųjų Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimo užmojai per pastarąsias kelias savaites virto niekais, pirmiausia dėl Jungtinių Valstijų ir Kinijos išlygų.
Norėdamos, kad planetos temperatūra amžiaus pabaigoje nepakiltų daugiau kaip dviem laipsniais, visos šalys turi iš tikrųjų norėti prisiimti vienodas prievoles, vienodus privalomus įsipareigojimus. Vis dėlto mūsų diskusijose vyrauja kažkas panašaus į skaičių ir finansų lenktynes. Aš prašau, kad Europa būtų ne naivi, o realistir tvirtai derėtųsi su partneriais, kurie nelabai stengėsi mažinti savo išmetamus teršalus.
Nepriimtina, kad drąsiausių tikslų siekiančių šalių pastangos virstų niekais dėl teršalų, išmetamų todėl, kad kai kurios valstybės tiesiog nesiima veiksmų arba jų imasi nepakankamai.
Europa Kinijos ir Indijos atžvilgiu neturi būti naivi. Tiesa, kad Brazilija ir Korėja jau nusprendprisiimti įsipareigojimus, bet nors Europa nori rodyti pavyzdį, ji negali to daryti bet kokia kaina, o tuo labiau negali naikinti savo pramonės.
Derybos turi būti laikomos galimybe suteikti postūmį kurti naujas technologijas, sudaryti sąlygas nemažai lėšų investuoti į mokslinius tyrimus ir taikomąją veiklą. Beje, kyla pavojus, kad Europos žinios visam laikui nutekės į šalis, gaunančias naudą iš technologijų perdavimo. Todėl Kopenhagoje privalome sudaryti sąlygas, kad šalys, remdamosi abipusiais interesais, nuolat keistųsi žiniomis ir būtų apsaugotos Europos įmonių padarytos investicijos į mokslinius tyrimus ir taikomąją veiklą.
Sėkmę lems technologijų sklaidos besivystančiose šalyse skatinimas, tačiau už tai jos turi pripažinti intelektinės nuosavybės teises ir šioms technologijoms atverti savo rinkas.
Galiausiai juk Europoje turime nepaprastą galimybę - kovojant su klimato kaita kartu pradėti įgyvendinti tikrą technologinę inovacijų skatinimo programą, kuria būtų kuriamos ir naujos darbo vietos.
Gilles Pargneaux
(FR) Ponia pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos nary, leiskite aptarti keletą svarbiausių aspektų, susijusių su mūsų rezoliucija ir su diskusijomis, po kelių savaičių vyksiančiomis Kopenhagoje.
Pirmiausia apie pirmąjį aspektą: kovą su kylančia temperatūra. Pirmiau girdėjau, kaip keletas kolegų narių nepakankamai įvertino šio pasaulinio atšilimo mastą. Vis dėlto reikia prisiminti, kad dėl šio temperatūros kilimo daug šimtų milijonų žmonių pasaulyje taps vadinamosiomis klimato kaitos aukomis. Kopenhagoje šis temperatūros kilimas turi būti sustabdytas.
Antra, turime apsiginkluoti privalomu susitarimu, kuriame būtų teigiama, kad iki 2020 m. išmetamųjų šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekis turi būti sumažintas 30 proc., iki 2050 m. - 80 proc.
Taip pat turime užtikrinti tam tikrą finansavimo aiškumą. Mūsų rezoliucijoje siūloma per ateinančius dvidešimt metų neturtingiausioms šalims skirti 300 mlrd. EUR. Turime skirti daugiau. Paminėtas skaičius - 500 mlrd. EUR ir mes, Europos Sąjunga, turime rodyti pavyzdį ir šioje srityje.
Be to, turime nustatyti visuotinį anglies dioksido mokestį ir svarstyti finansinių operacijų mokestį. Baigdamas noriu pasakyti, kad esu labai nustebęs savo Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) frakcijos kolegų narių dviprasmiškomis kalbomis apie tai, ką mano šalyje, Prancūzijoje, sakRespublikos prezidentas, o šįryt - ministras J. L. Borloo.
Werner Kuhn
(DE) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, aptarinėdami visus kilnius Kopenhagos konferencijai numatytus klimato apsaugos tikslus, žinoma, neturime pamiršti, kad mūsų Europa, jos bendrovės ir kiti verslo subjektai kasdien konkuruoja su didžiaisiais ekonomikos ir prekybos regionais - Šiaurės Amerika ir Pietryčių Azija. Tai pasakytina ir apie pramoninę gamybą, ir apie energijos gamybą, ir ypač apie transportą.
Daug transporto įmonių yra pasaulinio masto subjektai. Jeigu norime, kad jos būtų konkurencingos, visi šioje srityje veikiantys subjektai turi turėti vienodas galimybes. Tai reiškia, kad klimato apsauga kainuoja pinigus. Mes Europoje tikrai esame šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekio mažinimo transporto sektoriuje pirmūnai. Tiesiog norėčiau visiems jums priminti, kad mes, šio Parlamento nariai, susitarėme, kad į taršos leidimų prekybos sistemą įtrauksime pirmiausia aviaciją, tačiau ir jūrų transportą.
Buvo minimas ir geležinkelių transportas. Geležinkelių transportas į CO2 kiekio mažinimo priemones neabejotinai įtrauktas taikant ekologinį energijos gamybos mokestį, o kelių transportas įtrauktas taikant įvairių galimų formų kelių mokestį. Taip pat turime įvykdyti sugriežtintų Europos Sąjungos Euro standartų Euro 4 ir Euro 5 techninius reikalavimus dėl katalizinių konverterių. Nepaisant to, jeigu norime ko nors pasiekti jūrų transporto ir aviacijos srityse, reikia aktyviau derėtis su dvidešimčia I priede išvardytų valstybių. Tai, kas aviacijos srityje padaryta Tarptautinėje civilinės aviacijos organizacijoje (angl. ICAO), iki šiol nedavrezultatų. Šiais klausimais turime aktyviai imtis veiksmų. Labai svarbu tai aptarti Kopenhagos konferencijoje ir tas pat pasakytina apie jūrų transportą, kuris, žinoma, jeigu atsižvelgsite į konkretų energijos sunaudojimą vienai tonai ir kilometrui, yra labai ekologiškas. Vis dėlto tai darydami turime pasiekti susitarimą su Tarptautine jūrų organizacija (TJO) dėl bendrų koncepcijų.
Andres Perello Rodriguez
(ES) Ponia pirmininke, norėčiau pasveikinti Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto narius ir jo pirmininką J. Leineną už atliktą darbą, kad turėtume tokią rezoliuciją kaip ši, kurią neabejotinai turime patvirtinti. Neturime sakyti, kad užtenka vien sektorinių susitarimų, nes kalbos apie tai, ką būtų galima pavadinti reliktiniu susitarimu, yra kelias į dalinę nesėkmę.
Turime patvirtinti šią rezoliuciją, turinčią tris kilnius siekius. Pirmasis akivaizdesnis: klimato kaitos vengimas pateikiant apčiuopiamus pasiūlymus mažinti išmetamuosius teršalus ir įsipareigojimas skirti finansavimą - šis siekis orientuotas į privalomą, o ne reliktinį susitarimą. Be to, esama dviejų svarbių siekių: pirmasis - pradėti anksčiau, o ne vėliau siekti bendros energetikos politikos, kaip praeityje pradėjome įgyvendinti bendrą žemės ūkio politiką, nes mums jos reikėjo. Taip pat, žinoma, siekiame atgauti piliečių pasitikėjimą politika ir politikais - šio pasitikėjimo Europoje tikrai trūksta.
Todėl aukščiausiojo lygio susitikimo sėkmpriklausys nuo to, kaip seksis įgyvendinti šiuos tris siekius. Todėl raginu einantį Tarybos pirmininko pareigas ministrą išlaikyti optimizmą, daryti spaudimą ir derėtis tiek, kiek galime, kad ir kitus patrauktume sėkmės link.
Nežinau, ar šio daugiapolio pasaulio lyderiai nori, kad istorijoje jie būtų vertinami kaip nesugebėję pasiekti privalomo susitarimo, bet nemanau, kad aš, kaip EP narys, kartu su kitais žmonių atstovais turėčiau būti istorijos vertinamas kaip nesugebėjęs Kopenhagoje apginti privalomo įsipareigojimo užkirsti kelią klimato kaitai - šį įsipareigojimą mes skolingi žmonijai.
Anne Delvaux
(FR) Ponia pirmininke, pirmiausia norėčiau pagirti Tarybai pirmininkaujančios Švedijos pastangas nepaisant labai stipraus pesimizmo vėjo, vyraujančio artėjant šioms būsimosioms deryboms, Kopenhagoje pasiekti plataus užmojo susitarimą.
Asmeniškai aš nemanau, kad šiame etape realu pripažinti, kad Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimas pasmerktas žlugti arba kad jame nebus sudaryta visapusiško susitarimo, kurį ratifikuotų visos jo šalys.
Per greitai nepasiduokime pesimizmui. Raginu šiame etape nemenkinti mūsų užmojų nei dėl tikslinių rodiklių, nei dėl terminų. Turime toliau tikėti, kad bus pasiektas visapusiškas, plataus užmojo, privalomas pasaulinis politinis susitarimas, kuriuo bus nutiestas kelias kuo greičiau sudaryti teisinę sutartį. Iš tikrųjų dar per anksti minėti galutinį COP16 konferencijos terminą - 2010 m. gruodžio mėn.
Dabar savo retoriką turime paversti tikra politine valia. Turime išsiaiškinti, kokia finansinmūsų įsipareigojimo išraiška ir kokią pagalbą įsipareigojame teikti besivystančioms šalims, ypač perduodami technologijas. Šiame etape būtinas visapusiškas kolektyvinis Europos Sąjungos įsipareigojimas.
Be to, pastebiu, kad neseniai konkrečios šalys - Brazilija, Pietų Korėja, Indonezija ir Norvegija - deryboms raštiškai suteikpavyzdinį postūmį, kiekybiškai išdėstydamos savo užmojus mažinti išmetamuosius teršalus.
Galima suprasti, kodėl Jungtinės Valstijos, kurios dar tik pradeda atsižvelgti į klimato klausimus, prašo lankstumo, tačiau, nepaisant to, būtina, kad Jungtinės Valstijos, Kinija ir kitos didžiosios teršėjos prisiimtų privalomus kiekybinius plataus užmojo trumpojo, vidutinio ir ilgojo laikotarpio įsipareigojimus. Nesant šių įsipareigojimų artėjame prie klimatinės, politinės ir moralinės katastrofos.
Vittorio Prodi
(IT) Ponia pirmininke, pone A. Carlgrenai, pone S. Dimai, ponios ir ponai, šį rytmetį norėčiau pakalbėti apie 84 metų amžiaus misionierių, tėvą Ettore Turrini, kuris Amazonės šiaurės vakaruose praleido 59 metus. Jis visada kovojo siekdamas apsaugoti čiabuvius ir jų mišką nuo visų, kurie siekjuos sunaikinti trumpalaikių interesų labui.
Keliaudamas po miškus tėvas Ettore patyrseptynias orlaivių avarijas, bet toliau tęsveiklą ir surinko dešimtis tūkstančių parašų, kuriuos pateiks prezidentui L. I. Lulai, daugeliui ministrų ir Italijos prezidentui G. Napolitano. Jis dirbo nenuilstamai.
Mes susitikome praėjusį sekmadienį ir jam pasakiau, kad visiškai pritariu jo pozicijai ir kad galbūt pasaulis susivoks ir padarys išvadą, kad šie miškai būtini, nes jie - planetos plaučiai, jie taip pat būtini vietos klimatui ir anglies junginiams surinkti ir laikyti.
Jam pasakiau, kad Kopenhagoje taip pat rasime išteklių kompensuoti miškų nekertančioms šalims. Pasakiau, kad kuriame kontrolės priemones - GPS ir INSPIRE, kuriomis matuosime, kaip elgiasi vyriausybės, ir kad iki 2030 m. nutrauksime miškų naikinimą.
Kopenhagoje galėsime visa tai padaryti ir aukščiausiojo lygio susitikime aš dalyvausiu, be kita ko, atstovaudamas ir tėvui E. Turrini.
Christine De Veyrac
(FR) Ponia pirmininke, visi žinome (ir tai jau pasakėme), kokios svarbios Kopenhagos derybos, bet nors visi tikimės susitarimo, negalime su juo sutikti bet kokia kaina.
Jeigu nebus įvykdytos plataus užmojo susitarimo sąlygos, nuoširdžiai tikiuosi, kad Europos Sąjunga sugebės pasakyti "ne" ir atsisakys pasirašyti nuolaidomis grindžiamą susitarimą. Europos gyventojai, kuriems atstovaujame šiame Parlamente, tikisi susitarimo, susitarimo, kuriuo būtų sudarytos galimybės veiksmingai kovoti su visais šiandien mūsų matomais klimato sutrikimais. Europiečiai nepasitenkins reklaminiais triukais, nekvalifikuotais pareiškimais apie ketinimus, neprivalomais tiksliniais rodikliais, kurių galima nepaisyti, kai tik nusisuka žiniasklaida.
Valstybės Kopenhagoje turės įsipareigoti!
Europos Sąjunga, būdama vienintelis žemynas, kuriame išmetamas CO2 kiekis nuo 1990 m. sumažėjo, ir vienintelis žemynas, kuris yra prisiėmęs tikslius, privalomus ir plataus užmojo įsipareigojimus ateičiai, negali viena užsikrauti šio uždavinio naštos. Todėl, jeigu kitos išvystytos ir kylančios pramonės šalys nenori prisiimti savo atsakomybės dalies, jos turės patirti visus šio žingsnio padarinius, kai prie mūsų sienų joms bus nustatytas mokestis, skirtas mūsų pramonei apsaugoti nuo tų, kurie nusprendnedalyvauti pasauliniame susitarime.
Mes, europiečiai, iš savo gamintojų kasdien reikalaujame vis daugiau. Kaip įrodymą norėčiau paminėti pirmininkaujant Prancūzijai pasirašytą klimato kaitos paketą. Norėčiau paminėti valstybių narių pateiktas iniciatyvas, kuriomis, kaip ir anglies dioksido mokesčiu, į kurį G. Pargneaux ką tik atkreipdėmesį, - džiaugiuosi, kad jis tai padarė, - skatinami ekologiniai mokesčiai.
Toks sektorius kaip transporto, kuris yra vienas iš didžiausių išmetamo CO2 šaltinių, net jei kai kurių rūšių transportas, pvz., lėktuvai, išmeta mažiau šiltnamio efektą sukeliančių dujų, vis daugiau prisideda prie kovos su klimato kaita. Vis dėlto šis sektorius daug nukentėjo nuo krizės padarinių sukelto poveikio. Jeigu, kaip tikiuosi, jūrų ir oro transportas bus įtrauktas į Kopenhagos derybas, užtikrinkime, kad tai, ko reikalaujama iš Europos pramonės, būtų reikalaujama ir iš kitų išvystytos pramonės šalių.
Kopenhagoje tarptautinės visuomenės akys bus nukreiptos į valdančiąją klasę. Mes šiandien jai sakome: "nenuvilkite mūsų".
Åsa Westlund
(SV) Ponia pirmininke, A. Carlgren įspėjo, kad aplink mus daug pesimistų. Tai tiesa ir džiaugiuosi, kad A. Carlgren nėra vienas iš jų. Vis dėlto Švedijos ministras pirmininkas, pirmininkaujantis Tarybai, ir Danijos ministras pirmininkas, rengiantis Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimą, deja, yra vieni iš šių pesimistų. Abu šie konservatoriams priklausantys lyderiai dar neįvykus Kopenhagos susitikimui dėl trumpalaikių partinių politinių priežasčių sumenkino lūkesčius ir todėl tapo sunkiau pasiekti gerą susitarimą. Tai apmaudu ir visiškai neatsakinga, nes, kaip sakir A. Carlgren, niekada nebus geresnės galimybės.
Būtent Kopenhagoje labiausiai reikia aiškiai nurodyti ir privalomais teisiniais įsipareigojimais paversti tris dalykus.
1. Kiekį, kuriuo kiekviena išsivysčiusi šalis iki 2020 m. ketina sumažinti savo išmetamus teršalus. Remiantis moksliniais vertinimais, šis kiekis turėtų būti beveik 40 proc., o tai ne tik įgyvendinama, bet ir sustiprins mūsų konkurencingumą ir sukurs daugiau ekologinės pramonės darbo vietų.
2. Ką turi daryti besivystančios šalys, kad sumažintų savo išmetamus teršalus - tai pirmiausia pasakytina apie Kiniją ir Indiją.
3. Kiek lėšų trumpuoju laikotarpiu bus skiriama besivystančioms šalims ir kokia forma. Šis finansavimas neturi būti įtrauktas į išteklius, kuriuos turtingos šalys jau įsipareigojo skirti kovai su skurdu. Šiuo klausimu svarbu, kad pirmininkaujanti Švedija irgi būtų pasirengusi pakeisti požiūrį ir kovoti, kad tų, kurie labiausiai nukentėjo nuo klimato kaitos, dar labiau nepaliestų badas.
Eija-Riitta Korhola
(FI) Ponia pirmininke, praėjusią savaitę nutekėjo tam tikra informacija: Komisija tyliai, bendradarbiaudama su kai kuriomis valstybėmis narėmis, ėmėsi iniciatyvos iš karto siekti išmetamuosius teršalus mažinti 30 proc. Argumentas tas, kad anglies dioksido kainą būtų galima laikyti pagrįsto lygio, t. y. tokią, kuria būtų skatinamos priemonės išmetamųjų teršalų kiekiui mažinti, jeigu mažinimo tikslas būtų 30 proc. Didieji elektros energijos gamintojai, kurie ėmėsi stipraus lobizmo, šiuo planu sužavėti - juo būtų padidintas sąraše esančių bendrovių pelnas, o Europos pramonei imtų grėsti "anglies dioksido nutekėjimas".
Vis dėlto norėčiau Komisijai priminti, kad remiantis Išmetamųjų teršalų leidimų prekybos direktyva ES tikslas 20 proc. sumažinti išmetamųjų teršalų į 30 proc. tikslą bus pakeistas tik tuo atveju, jei kitos išvystytos pramonės šalys įsipareigos šiuos teršalus mažinti panašiai ir jeigu tuos pačius įsipareigojimus prisiims pažangios besivystančios šalys. Pasiekti politinį susitarimą Kopenhagoje vis tiek nepakaks. Nepaisant to, teisiškai privalomas susitarimas bus pakankamas tik tada, kai jį ratifikuos visos šalys. Tik po ratifikavimo ES galės pasakyti, ar jos taikyta sąlyga dėl panašių mažinimo veiksmų įvykdyta.
Politinį sutarimą pakeisti privalomu susitarimu - techniškai nemenkas darbas. Teisinis susitarimas dėl pasaulinės klimato politikos būtų tiksliai suformuluotas ir jame būtų reglamentuojami šimtai klausimų, kurių antraštės būtų tokios: "Kiekybiniai išvystytos pramonės šalių išmetamų teršalų mažinimo tikslai 2020 ir vėlesniems metams", "Konkretūs besivystančių šalių išmetamų teršalų mažinimo tikslai 2020 ir vėlesniems metams", "Išvystytos pramonės šalių finansinpagalba besivystančioms šalims", "Technologijų plėtra ir perdavimas", "Anglies dioksido absorbentai ir jų apskaitos taisyklės". Su visomis šiomis sritimis susiję tuzinai klausimų, dėl kurių šalys turės tarpusavyje susitarti.
Vis dėlto pagrindinis argumentas - bendrą išmetamųjų teršalų kiekį galime sumažinti tik tai darydami kartu ir vienu metu, o ne tiesiog perkeldami juos iš vienos vietos į kitą, juk tada bendras jų kiekis tik padidėtų. Todėl ekologiškai atsakinga politika - iškelti sąlygą, kad ES išmetamų teršalų mažinimo veiksmai priklausytų nuo kitų šalių pastangų. Priešingu atveju gali išsipildyti grėsmingos G. Verheugeno prognozės, kad tik eksportuosime taršą ir importuosime nedarbą.
(Plojimai)
Maria Da Graça Carvalho
(PT) Ponia pirmininke, pone A. Carlgrenai, Komisijos nary, itin svarbu, kad Kopenhagos konferencijos rezultatas būtų privalomas politinis susitarimas. Šiame susitarime turi būti numatyti einamieji elementai, kuriuos galima nedelsiant įgyvendinti, ir tvarkaraštis, pagal kurį 2010 m. būtų galima parengti teisiškai privalomą susitarimą.
Susitarimą turi sudaryti visos konvenciją pasirašiusios šalys ir gyvybiškai būtina jame išdėstyti visus įsipareigojimus, ar tai būtų išmetamųjų teršalų mažinimas, ar finansavimas.
Nors mažinant šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį turėtų lyderiauti išvystytos pramonės šalys, tam tikrą vaidmenį turi atlikti ir pažangesnės besivystančios šalys - jos turi prisidėti pagal taršos lygį, už kurį jos atsakingos, ir pagal atitinkamus pajėgumus. Panašių pastangų turėtų būti reikalaujama ir iš išvystytos pramonės šalių, ir iš pažangesnės kylančios ekonomikos šalių. Tik tada bus įmanoma sumažinti tarptautinio konkurencingumo iškraipymus.
Naujuoju susitarimu turėtų būti sudarytos sąlygos valstybių narių lygmeniu pasitelkiant teisės aktus sukurti anglies junginių mažinimo planus. Valstybių narių planuose numatyti įsipareigojimai savo ruožtu turėtų būti paskelbti tarptautinei bendruomenei, taip užtikrinant didesnį visų procesų skaidrumą. Šie planai turėtų būti privalomi susitarime dalyvaujančioms šalims, išskyrus mažiausiai išsivysčiusias. Vis dėlto jeigu norime, kad šios strategijos rezultatas būtų mažai anglies junginių išmetančia ekonomika grindžiama tikra trečioji pramoninrevoliucija, turime laikytis visa apimančio požiūrio, taikytino visiems teršalus išmetantiems sektoriams.
Be to, itin svarbu, kad apibrėžtume finansavimo struktūrą, nes tik tada ši strategija vidutiniu ir ilguoju laikotarpiu pasirodys esanti tvari. Finansavimas turi būti gautas ne tik iš išvystytos pramonės šalių privataus sektoriaus, anglies dioksido rinkos ir valstybinio sektoriaus, bet ir iš pažangesnių besivystančių šalių.
Skirstant finansavimą pirmenybturi būti teikiama mokymui ir prisitaikymui, ypatingą dėmesį skiriant mažiausiai išsivysčiusioms šalims.
Apibendrindama norėčiau pripažinti puikų Komisijos nario S. Dimo atliktą darbą vadovaujant šiai temai.
Iva Zanicchi
(IT) Ponia pirmininke, Komisijos nary, ponios ir ponai, po kelių savaičių man teks garbdalyvauti oficialioje delegacijoje, kurią šis Parlamentas rengiasi siųsti į Kopenhagą, į Jungtinių Tautų klimato kaitos konferenciją.
Po svarbiausių 1992 m. Rio de Žaneiro ir 1997 m. Kioto etapų gruodžio 7 d. prasidės darbas naujoje pasaulinėje klimato kaitos konferencijoje, kurios teminaprėptis gali būti istorinė. Ponia pirmininke, pasakiau "gali", nes paskutinėmis APEC valstybių aukščiausiojo lygio susitikimo dienomis Jungtinės Valstijos ir Kinija atrodnusprendusios pakeisti Kopenhagos susitikimo teminę aprėptį.
Vis dėlto iki aukščiausiojo lygio susitikimo dar yra laiko ir visoms suinteresuotosioms šalims naudinga į jį atvykti su konkrečiais tikslais ir programomis, kad nebūtų nuvilti dideli tolesnės pažangos kovojant su klimato kaita lūkesčiai.
Principas "teršėjas moka" turi būti taikomas visiems. Europa visada atliko lyderės vaidmenį ir aiškus šio vaidmens pavyzdys - per praėjusią kadenciją patvirtintas klimato kaitos ir energetikos paketas. Mes tai sakėme jau daug kartų: Jungtinės Valstijos, Kinija, Indija, Rusija ir Brazilija, būdamos didžiosios teršėjos, irgi turi prisiimti atsakomybę. Jei to neįvyks, būsime Europos verslo subjektams be reikalo primetę išlaidas ir, svarbiausia, be šių šalių įnašų Kopenhagos konferencija gali tapti dar viena prarasta galimybe.
Baigdama noriu pasakyti, kad kova su klimato kaita taip pat yra būtina sąlyga norint pasiekti Tūkstantmečio vystymosi tikslus arba, turbūt turėčiau sakyti, prie jų priartėti.
Jeigu norime perpus sumažinti itin didelį skurdą, kovoti su epidemijomis ir užtikrinti, kad kiekvienas turėtų galimybę gauti vandens, kuris yra būtina sąlyga, turime kovoti su dykumėjimu, klimato pusiausvyros sutrikimais ir žalą darančiais gamtiniais reiškiniais.
Elie Hoarau
(FR) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimas yra istoringalimybpakeisti planetos likimą.
Turime priimti sprendimus, kurie būtų netgi labiau privalomi negu tie, kurie buvo priimti Kiote. Todėl turime raginti savo lyderius sukurti tarptautinę organizaciją, tokią kaip PPO, kuri būtų atsakinga už klimato kaitos ir aplinkosaugos klausimų reguliavimą; sukurti prisitaikymo prie klimato kaitos fondą, kuris, žinoma, neįeitų į oficialią pagalbą vystymuisi; ir nustatyti anglies dioksido mokestį kelionėms jūra ir oru, šis mokestis turi būti nustatytas ir finansinėms operacijoms.
Aiškiai matome, kaip skubiai reikalingas tarptautinis aplinkosaugos reglamentavimas, taip pat kaip finansų rinkų ir interneto reglamentavimas. Turime galimybę aplinkosaugos srityje žengti istorinį žingsnį. Padarykime tai parodydami didžiausius įkvepiančius žmonių siekius, priešingu atveju atrodys, kad sprendimus priimame nesuvokdami tikrovės.
Rachida Dati
(FR) Ponia pirmininke, Tarybos Pirmininke, Komisijos Pirmininke, ponios ir ponai, iki Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimo likus mažiau nei dviem savaitėms, didėja susirūpinimas, ar klimato kaitos derybos pavyks. Dar daugiau, kai kurie sako, kad susitikimas nepavyks.
Didžiosios pasaulio valstybės vis dar nenori parodyti visapusiško užmojo, kuris būtinas, nes klimato kaita kelia pavojų. Rytoj tvirtindami pasiūlymą dėl rezoliucijos dėl strategijos, kurios Europos Sąjunga turėtų laikytis prieš Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikimą, mes, EP nariai, turime parodyti, kad pirmiausia esame visiškai apsisprendę ir kad susitikimas turi baigtis susitarimu, kuris, žinoma, turi būti tikslus, tačiau svarbiausia - privalomas.
Be to, neturi būti įmanoma panaikinti arba ginčyti šio susitarimo, kuris bus pasiektas, privalomo pobūdžio. Negalima atidėti sprendimų priėmimo neapibrėžtam laikui, nes bus per vėlu, todėl reikia sukurti tarptautinę aplinkosaugos organizaciją, kuri šiandien atrodo ne tik šiaip reikalinga, bet skubiai reikalinga - jos vaidmuo būtų globojant Jungtinėms Tautoms prižiūrėti Kopenhagoje prisiimtų susitarimų taikymą.
Pradėdami nuo Kopenhagos privalome turėti galimybę iš didžiųjų šio pasaulio valstybių tikėtis daugiau aiškumo ir daugiau atsakingumo.
Csaba Sándor Tabajdi
(HU) Vidurio Europos ES valstybės narės visiškai remia Europos Sąjungos klimato politikos tikslus. Paprasta priežastis - be jų įnašo Europos Sąjunga savo klimato politikos tikslų negalėtų pasiekti. Beje, 1990-2005 m. šios valstybės narės buvo itin smarkiai sumažinusios savo pramoninę gamybą. Todėl naujosios valstybės narės mano, jog labai svarbu, kad jos šioje srityje ateityje irgi atliktų pagrįstą vaidmenį. Todėl jos prisiėmitin sunkias ekonomines ir socialines pareigas. Pasauliniame išmetamųjų teršalų mažinimo susitarime turi būti atsižvelgiama į naujųjų valstybių narių ekonominę įtaką ir bendrų poreikių vertinimą (BPV). Taip pat labai svarbu, kad šios valstybės narės neprarastų priemonių savo ekologinėms investicijoms diegti ir atsinaujinantiesiems energijos ištekliams plėtoti.
Rareş-Lucian Niculescu
(RO) Europos Komisija ir valstybės narės finansavo neseniai paskelbtą tyrimą, kuriame Europos Sąjungos klimato politika kritikuojama už tai, kad joje kalbama tik apie šiltnamio efektą sukeliančių dujų mažinimą ir neskiriama dėmesio natūraliems pajėgumams surinkti anglies dioksidą. Vis dėlto šio tyrimo išvadose nurodyta, kad prie klimato kaitos daug prisidedama taikant Europos Sąjungos išplėtotą intensyvaus ūkininkavimo metodą.
Iš tikrųjų šis tyrimas yra kaltinimas Europos žemės ūkiui. Mano nuomone, jeigu norime šiuo aspektu kalbėti apie žemės ūkį, turėtume paminėti ir kai kuriuos kitus dalykus. Pvz., Europos žemės ūkis puikiai prisideda prie šiltnamio efektą sukeliančių dujų mažinimo - šių dujų 1990-2006 m. laikotarpiu sumažinta 20 proc. Nepamiršdamas, kad bendras šio laikotarpio vidurkis buvo vos 6 proc., manau, kad būtų klaidinga likus dviem savaitėms iki Kopenhagos konferencijos pradėti kaltinti žemės ūkį.
Marc Tarabella
(FR) Ponia pirmininke, šiose diskusijose girdėjau daug kalbant apie pramonę ir nenorėčiau, kad Kopenhagoje būtų padaryta klaida ir nepaminėtas žemės ūkis.
Tęsdamas kolegos nario R. L. Niculescu pastabas, žinoma, norėčiau jas patvirtinti ir pasakyti, kad žemės ūkis turėtų būti laikomas ne kliūtimi, bet galima kovos su pasauliniu atšilimu priemone ateityje.
Ši veikla negali būti palikta nuošalyje ir jos netgi negalima nutylėti, nes, kaip tikriausiai turėčiau priminti, ji paplitusi didžiojoje Europos teritorijos dalyje ir joje glūdi daug galimybių kovoti su pasauliniu atšilimu. Todėl žemės ūkis turi būti viena iš svarbiausių Kopenhagos diskusijų temų; tikiuosi, kad Tarybos ir Komisijos nariai to nepamirš ir gruodžio mėn. atstovaus mums Kopenhagoje.
Catherine Greze
(FR) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, kovoje su klimato kaita gyvybiškai svarbų vaidmenį atlieka čiabuvių tautų apsauga. Aplinkosaugos, skurdo ir sveikatos srityje jos pirmosios kenčia nuo klimato kaitos.
Jos kenčia ne vien nuo miškų naikinimo ir kasybos pramonės, bet ir nuo išvystytos pramonės šalių siūlomų klaidingų sprendimų. Biokuras nėra ekologiška alternatyva. Jis blogina čiabuvių žemę ir galiausiai jie turi persikelti.
Panašiai, kai skatiname ekologiškas technologijas, tarptautinės bendrovės pasisavina čiabuvių protėvių technologijas ir vėliau jas aukšta kaina parduoda tiems patiems gyventojams, kurie jas išrado. Apgailestauju, kad šiandien pateiktoje rezoliucijoje nėra nuorodos į Jungtinių Tautų deklaraciją dėl čiabuvių tautų teisių.
Taip pat turėjome nurodyti biopiratavimą ir autonominę čiabuvių tautų teisę į turtą, nes tai - svarbiausios kovos su klimato kaita priemonės. Šiuos klausimus iškelsiu, kai aptarisime būsimas rezoliucijas. Miškų klausimas susijęs ne vien su anglies dioksidu, bet ir su žmonių gyvenimu.
Galiausiai, baigdama, norėčiau padėkoti R. Dati už ryžtą ir jeigu teisingai ją supratau ...
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Zoltán Balczó
(HU) Europos Sąjunga turi pakankamai moralinių priežasčių imtis ryžtingų veiksmų, kad Jungtinės Valstijos ir Kinija įsipareigotų mažinti išmetamuosius teršalus. Šios priežastys grindžiamos tuo, kad Europos Sąjunga ir jos 27 valstybės narės įvykdKioto protokole numatytas pareigas. Buvusios socialistinės šalys irgi prie to prisidėjo, ir labai didele kaina. Žlugus jų sunkiajai pramonei labai sumažėjo išmetamo anglies dioksido, bet už tai sumokėjome socialinę kainą. Todėl į tai, į šią ekonomikos raidą, pagrįsta atsižvelgti prisiimant tarptautinius įsipareigojimus ir teikiant finansavimą. Vis dėlto turi būti įmanoma (tai visai pagrįsta) iki šiol nepanaudotas kvotas perkelti į tolesnius laikotarpius, jeigu jas galima panaudoti aplinkosaugai.
Elżbieta Katarzyna Łukacijewska
(PL) Ponia pirmininke, rezoliucija dėl ES strategijos rengiantis Kopenhagos konferencijai yra labai svarbus plataus užmojo dokumentas, bet nesudarius pasaulinio susitarimo aukščiausiojo lygio susitikimas žlugs. Žinome, kad Jungtinės Valstijos stengiasi diskusijose su tarptautiniais derybininkais nurodyti techninius aspektus ir galutines išmetamųjų teršalų ribas, bet esama daug ženklų, kad iki aukščiausiojo lygio susitikimo jos nesugebės priimti galutinio sprendimo. Taip pat sakoma, kad net jei bus susiderėta dėl ribų, jų gali nepatvirtinti JAV Kongresas.
Europos Sąjungos, kaip lyderės, vaidmuo labai svarbus, bet man susidaro įspūdis, kad plačius užmojus kelia vienintelES. Todėl kyla klausimas, kas atsitiktų, jeigu, nustačius 30 proc. ribą, JAV jai nepritartų. Kokiomis priemonėmis užtikrinsime, kad visos šalys įvykdytų prisiimtus įsipareigojimus? Ar galiausiai būsime palikti kaip vienišas karys, kuris didžiulėmis sąnaudomis dės milžiniškas pastangas, neturėsiančias jokio poveikio klimato kaitai ar išmetamo anglies dioksido mažinimui.
David-Maria Sassoli
(IT) Ponia pirmininke, ponios ir ponai, Kopenhagos konferencijai rengiamės priimdami rezoliuciją, kuria parodome, jog žinome, kad norint taikyti kovos su klimato kaita priemones reikia įtraukti visus geografinius pasaulio regionus. Be to, išvystytos pramonės šalys privalo kartu su besivystančiomis šalimis ne tik nustatyti siektinus tikslinius rodiklius, bet ir skirti išteklių jiems pasiekti.
Šiuo aspektu Parlamente atliktas geras darbas. Rezoliucijoje išdėstytos konkrečios priemonės ir svarbu tai, kad kiekybiškai apibrėžėme veiksmus. 30 mlrd. EUR sumą, kurią pasiūlėme skirti nuo dabar iki 2020 m., galime laikyti svarbiu skaičiumi, nors tai mažiausia suma, reikalinga iniciatyvoms besivystančiose šalyse remti. Vakar Jungtinių Tautų derybininkas Y. De Boer paprašnuo dabar iki 2012 m. skirti 10 mlrd. USD.
Po to, kai sprendimus priims Jungtinės Valstijos ir Kinija, ateis Europos eilprisiimti naujas pareigas ir lyderiauti kovoje su klimato kaita.
Seán Kelly
(GA) Ponia pirmininke, šįryt labai gerai padiskutavome ir iš visų kalbėtojų buvo galima daug ką sužinoti.
Norėčiau pasakyti tik tris dalykus. Pirmiausia, jeigu Kopenhagoje nebus pasiekta privalomo susitarimo, tada šis Parlamentas ir Europos Sąjunga, pasinaudodami savo įtaka, turėtų paskelbti, sugėdinti ir sutramdyti už tai atsakingas šalis, kad joms būtų galima taikyti sankcijas ir taip priversti jas derinti savo veiksmus.
Antra, reikia įgyvendinti piliečių švietimo programą, nes daugelis jų nori mažinti savo išmetamus teršalus, bet gali nežinoti, kaip tai daryti, arba neturėti ekonominių priemonių.
Trečia, šįryt jau ne kartą buvo minimas finansavimas. Finansavimo aspektas paprastas. Tai klausimas ne "ar galime sau tai leisti", o "ar galime sau leisti to nedaryti?" Laikas bėga ir antros galimybės nebus. Dabar laikas tai daryti.
Mairead McGuinness
Ponia pirmininke, nors mūsų Kopenhagos konferencijos lūkesčiai šiuo etapu sumažėjo, tiesa tai, kad negalime mažinti užmojų. Kaip sakkiti kolegos, jeigu diskusijose apie klimato kaitą galėtume pabrėžti teigiamus dalykus ir ekonomikai ir piliečiams, būtų daugiau traukos, nes šios diskusijos turi ir teigiamų aspektų. Nors gali būti, kad Kopenhagoje nebus sudaryta privalomo susitarimo, manau, jog nekyla abejonių, kad dabar tinkamas laikas pokyčiams, ir turime užtikrinti, kad šis laikas nebūtų prarastas.
Susirūpinimą kelia žemėnaudos - žemės ūkio ir žemės paskirties keitimo - klausimas. Akivaizdu, kad žemės ūkis - tik viena problemos dalis, tačiau jis yra ir sprendimo dalis. Turime šias diskusijas susieti su problemomis, kurių, kaip žinome, kyla pasaulinio aprūpinimo maistu srityje: atsakymas - kurti tvarias gamybos sistemas, kuriomis būtų valdomas klimato klausimas ir užtikrinamas aprūpinimas maistu. Tai svarbiausia, kas mums kelia rūpestį.
Franz Obermayr
(DE) Ponia pirmininke, klimato apsauga ir tvarus vystymasis yra, kaip manome, visiems mums poveikį turinčios temos. Vis dėlto patenkinamos pažangos negali būti pasiekta, jeigu artimai nebendradarbiaus pasaulinio masto veikėjai. Kadangi Jungtinės Valstijos ir Kinija atsisako nustatyti bendrus, privalomus šiltnamio efektą sukeliančių dujų mažinimo tikslinius rodiklius, viskas, ką galima pasiekti Kopenhagoje, - kaip iškalbingai pažymėjo JT vyriausiasis klimato pareigūnas, - tai morališkai privalomos, arba, kitaip tariant, bejėgės rezoliucijos.
Leiskite kai ką pasakyti apie branduolinę energiją. Branduolinenergija jokiu būdu nėra problemos sprendimas. Jos nauda minimali, išlaidos milžiniškos, o rizika - labai didelė. Todėl remiu branduolinei energetikai nepritariančio savo gimtojo Aukštutinės Austrijos regiono atstovo parengtą rezoliuciją, kuria ES raginama nustatyti branduolinės energijos mokestį. Ši idėja prasminga, nes ją įgyvendinus taršos leidimų prekyba nebūtų palankesnbranduolinei energetikai.
Jolanta Emilia Hibner
(PL) Ponia pirmininke, po keleto dienų pasaulio lyderiai, įskaitant Europos Parlamento atstovus, Kopenhagoje susitiks klimato kaitos klausimui aptarti. Šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų mažinimas - neabejotinai labai svarbus klausimas, bet ne mažiau svarbi Europos pramonės apsauga. Neturime leisti susidaryti padėčiai, kai žlugs Europos bendrovės ir pramonbus perkelta į trečiąsias šalis, neribojančias savo išmetamo CO2 kiekio.
Be to, turėtume prisiminti, kad reikia apsaugoti mūsų technologiją ir intelektinę nuosavybę, todėl Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikime Europos Sąjunga turi atlikti lyderės vaidmenį, tačiau ji neturi užsibrėžti nerealių tikslų pačiai sau ir kitiems. Tikslą iki 2020 m. išmetamo anglies dioksido kiekį sumažinti 30 proc., palyginti su 1990 m. lygiu, be didžiausių teršėjų - JAV, Indijos ir Kinijos - paramos, atrodo, sunku pasiekti. Tas pat pasakytina apie rezoliucijos, kurioje siekiama iki 2050 m. šiltnamio efektą sukeliančių dujų sumažinti 80 proc., projekto nuostatas. Iki 2020 m. šiltnamio efektą sukeliančių dujų sumažinus 20 proc. bus galima (...)
(Pirmininknutraukkalbėtoją)
Liisa Jaakonsaari
(FI) Ponia pirmininke, čia vykstančios diskusijos buvo labai įdomios, atrodo, kad Europos Parlamentas labai pasiryžęs remti Kopenhagoje vyksiančią klimato kaitos konferenciją.
Žemės ūkio svarba taip pat buvo pabrėžta kaip vienas iš problemos sprendimų. Aš irgi norėčiau pabrėžti, kokia svarbi miškininkystės politika ir miškai, nes tai anglies dioksidą sugeriantys absorbentai. Atrodytų, kad Jungtinės Amerikos Valstijos į Kopenhagą ketina atsivežti gerų naujienų - tai labai pastebimas žingsnis.
Be to, dabar turime pradėti rimtai kalbėti apie tai, kaip sumokėti sąskaitą už klimato kaitos prevenciją. Šiuo klausimu itin svarbu pajamų pasiskirstymas, nes negalima neturtingų Europos žmonių versti apmokėti šią sąskaitą.
Axel Voss
(DE) Ponia pirmininke, norėčiau paraginti Kopenhagos derybų vadovą kovoti dėl sėkmingų rezultatų. Plataus užmojo tiksliniai rodikliai yra geri ir galiausiai pastangos, kurias dedame šiandien, bus įnašas į rytojų, jeigu atsižvelgsime į padarinius ir būsimus nuostolius, kurių galėtų padaryti migracija, žala pakrančių vietovėms ir turbūt netgi stabilūs regionai, dėl klimato kaitos netenkantys stabilumo.
Be to, mes turėtume rodyti pavyzdį. Vis dėlto jeigu kitos valstybės, pirmiausia tikrai didelės valstybės, nepasuks ta pačia kryptimi, visa tai turėtume daryti tik proporcingai. Į tai atsižvelgdamas, norėčiau pažymėti, kad dauguma mūsų verslo subjektų jau velka gana didelę naštą.
Norėčiau pasakyti dar vieną dalyką - mes taip pat kovojame už bendrą ES reputaciją, siekiame naujai kartai pateikti argumentą, kad ES yra reikalinga.
Andreas Carlgren
einantis Tarybos pirmininko pareigas. - (SV) Ponia pirmininke, norėčiau nuoširdžiai padėkoti Parlamentui už ilgas ir intensyvias diskusijas, taip pat už tvirtą, plataus pobūdžio įsipareigojimą, kuris per šias diskusijas paaiškėjo. Buvo pasakyta, kad mūsų rodomas optimizmas turi būti įtvirtintas realizmu. Vis dėlto aš pasakyčiau dar daugiau - jis iš tikrųjų yra įtvirtintas tikra patirtimi. ES išmetamuosius teršalus jau sėkmingai mažina. Mes juos sumažinome perpus, palyginti su tuo kiekiu, kuriuo juos bet kokiu atveju turime sumažinti iki 2020 m., arba trečdaliu, palyginti su tuo kiekiu, kuris, kaip tikimės, bus nustatytas kaip Kopenhagos susitarimo rezultatas - išmetamuosius teršalus Europos Sąjungoje sumažinti 30 proc. Tai įvyko pirmiausia dėl to, kad sukūrėme bendras taisykles, nustatytas tarptautiniu privalomu susitarimu - Kioto protokolu. Todėl esame taip tvirtai įsipareigoję užtikrinti, kad Kopenhagos proceso rezultatas būtų šis teisiškai privalomas susitarimas. Tai neįvyks iškart Kopenhagoje. Turėsime suderinti viso susitarimo turinį. Tada lauks technindalis, kuri apims dokumento pavertimą teisiškai privalomu tekstu. Mes Europos Sąjungoje norime, kad tai įvyktų per keletą mėnesių nuo Kopenhagos konferencijos.
Be to, norėčiau pasakyti, kad visame pasaulyje vykstanti finansų krizneturi nieko bendra su tuo, kad per daug lėšų išleidžiama klimatui išsaugoti. Priešingai, didelės ekologinės investicijos yra ekonominių pokyčių dalis, kitaip tariant, žingsnis link ekologiškesnės ekonomikos, kuri padės ekonomikos krizę įveikti ir turtingoms, ir neturtingoms šalims. Anglies dioksido rinkos faktiškai suteikia būdą sukurti pakankamai galimybių investicijoms. Jomis užtikrinama, kad teršėjas sumokėtų, kad nustatytume išmetamųjų teršalų ribas ir kad už išmetamuosius teršalus teršėjo sumokėtus pinigus būtų galima perkelti į besivystančias šalis ir ten investuoti į ekologiškas sritis. Kartais dėl to abejojama. Kai kurie stebisi, kodėl turėtume investuoti į švarios plėtros mechanizmą (ŠPM), bet juk būtent tai ir svarbiausia - teršėjas turi sumokėti už ekologines investicijas besivystančiose šalyse. Manau, kad tai geras ir svarbus dalykas, bet taip pat turime šias taisykles reformuoti, kad ekologinis poveikis būtų dar didesnis ir aiškesnis, o mes tada galėtume būti dar tikresni, kad šios investicijos pasiekneturtingiausius.
Susitarimas bus reikalingas dar ir siekiant išvengti "anglies dioksido nutekėjimo". Todėl esamas rūpestis turėtų virsti dar didesniu įsipareigojimu, kad šis susitarimas taptų tikrove.
Galiausiai manau, jog turėtų būti garsiai ir aiškiai pasakyta, kad jeigu Kopenhagoje priimto susitarimo nepakaks, kad ES galėtų pradėti siekti 30 proc. tikslo, kitaip tariant, jeigu bus pasiektas toks menkas rezultatas, kad ES teisingumo labui tiesiog negalės pradėti siekti 30 proc. tikslo, tada susitarimą bus galima laikyti nesėkme. Todėl turėtų būti irgi garsiai ir aiškiai pasakyta, kad blogas susitarimas yra blogiau negu jokio susitarimo. Todėl ES kartelę užkėltaip aukštai. Todėl dabar taip įnirtingai rengiame turinį. Jį taip įnirtingai rengiame dar ir todėl, kad kalbėdami apie dviejų pakopų tikslą žinome, kad tai - aukščiausias lygis, kurį turime pasiekti. Žinome, kad šiandien faktiškai jau matome nepriimtinų rezultatų. Pakalbėkite su, pvz., Maldyvų vyriausybe, kuri neseniai surengsavo ministrų kabineto posėdį po vandeniu, norėdama parodyti padarinius, kurie tam tikruose pasaulio regionuose bus beveik neišvengiami. Tokiu atveju būtų ciniška nesiimti labai tvirtų veiksmų. Pasaulis laukpakankamai ilgai. Laikas Kopenhagoje pasiekti reikiamą susitarimą planetos labui. Todėl, be kitų dalykų, toks svarbus Parlamento ir visos ES įsipareigojimas.
Stavros Dimas
Komisijos narys. - (EL) Ponia pirmininke, tai buvo labai įdomios diskusijos, kuriose padaryta tam tikrų išimtinių, konstruktyvių pareiškimų. Išgirsta daug nuomonių įvairiais klausimais. Visiškai įmanoma, kad kai kurie žmonės nesutinka. Aš, pvz., negaliu suprasti, kodėl kas nors priešintųsi švarioms, ekologiškoms, aplinkos neteršiančioms pramonės šakoms, grindžiamoms rezultatyviomis naujomis technologijomis. Vis dėlto šiandien girdėjau net ir tai. Negaliu suprasti, kodėl kas nors pirmenybę teiktų taršioms, senomis technologijomis grindžiamoms pramonės šakoms, kurios, jei ir duoda pelno, tai tik todėl, kad neapmoka taršos sąnaudų; tačiau šis pelnas bus trumpalaikis, nes šios pramonės šakos nebus konkurencingos. Vis dėlto demokratinėje santvarkoje ir demokratiniame parlamente išklausoma visų požiūrių.
Taip pat norėčiau pateikti pastabų dėl Pasaulio aplinkosaugos organizacijos. Ši organizacija, dėl kurios, žinau, labiausiai stengėsi Prancūzija, faktiškai buvo vienas iš mūsų siekių ir tikiuosi, kad per ateinančius keletą metų jis taps tikrove. Tokios organizacijos neabejotinai reikia, kad tarptautiniu lygmeniu veiktų aplinkosaugos organizacija, kuri skatintų spręsti aplinkosaugos klausimus taip pat, kaip sprendžiami ekonominiai ar socialiniai klausimai, ir kuri taip pat geriau koordinuotų tarptautinius aplinkosaugos susitarimus. Tai galima padaryti gana lengvai - atnaujinti esamą JT aplinkosaugos programą ir šia kryptimi jau dirbama.
Taip pat norėčiau pakalbėti apie keletą kartų jau minėtą Kioto protokolą. Džiaugiuosi Europos Sąjungos rezultatais, nes 15 šalių, kurių bendras tikslas - 2008-2012 m. laikotarpiu išmetamo anglies dioksido sumažinti 8 proc., savo tikslą pasieks, o 27 valstybių narių ES, įskaitant 10 naujų tikslinį rodiklį turinčių šalių ir jo neturinčias Maltą bei Kiprą, tikslą irgi pasieks. Taigi Europos Sąjunga turi moralinį argumentą, kad mes laikomės žodžio ir kad tai neabejotinai pasiekta priemonėmis, kurių ėmėmės arba valstybių narių, arba Europos lygmeniu ir kurios apima išmetamo anglies dioksido leidimų prekybos sistemą.
Turiu pabrėžti, kad, kaip sakA. Carlgren, Europos Sąjunga išmetamuosius teršalus sumažins dar labiau, negu įsipareigojo remdamasi mūsų prognozėmis, ir visa tai esant ekonomikos augimui. Pateiksiu tik vieną statistinį rodiklį: 1990-2007 m. laikotarpiu, kurio statistinius duomenis turime, ekonomikos augimas buvo 44 proc., o išmetamo anglies dioksido penkiolikoje šalių sumažėjo 5 proc., dvidešimt septyniose - 9 proc. Žinoma, prognozuojama, kad iki 2012 m. tikslinį rodiklį būsime gerokai viršiję ir tada iki 2020 m. bus daug lengviau pasiekti 30 proc. mažinimo rodiklį.
Reikėtų pažymėti, kad 2008 m., esant tolesniam ekonomikos augimui, šiltnamio efektą sukeliančių išmetamųjų dujų Europos Sąjungoje sumažėjo pastebimai - 1,6 proc., o ekonomikos krizprasidėjo tik artėjant 2008 m. pabaigai ir turėjo poveikį šiltnamio efektą sukeliančių dujų klausimui.
Liko tik keletas dienų, todėl labai prašau dėti daugiau pastangų ir labiau naudotis dvišaliais ryšiais. Po Ekonomikos ir finansų reikalų tarybos, Aplinkos tarybos ir Europos Vadovų Tarybos konsultacijų dabar turime aiškius nurodymus skatinti konkrečius pasiūlymus dėl finansavimo šaltinių, veiklos darinių ir kriterijų, taikytinų siekiant nustatyti, kad kiekvienas skirtų rimtus įnašus. Pasistenkime per likusį laiką kuo veiksmingiau pasinaudoti šiomis priemonėmis.
Esama plataus sutarimo, kad norint pasiekti 2 °C tikslą, reikia pasaulinio masto veiksmų. Vyrauja bendras įsitikinimas, kad svarbiausi klimato susitarimo po 2012 m. prasidėsiančiam laikotarpiui pagrindai bus ir turi būti nustatyti Kopenhagoje. Šie pagrindai - daugiausia išsivysčiusių šalių, įskaitant Jungtines Valstijas, plataus užmojo įsipareigojimai mažinti išmetamuosius teršalus, pakankamos išsivysčiusių šalių priemonės jų išmetamiems teršalams mažinti ir finansinparama besivystančioms šalims, kad jos irgi išmestų mažiau teršalų ir prisitaikytų prie klimato kaitos.
Greitai artėjame prie finišo linijos. Kuo geriau pasinaudokime Kopenhagos konferencija ir įtvirtinkime svarbiausius visų šalių įsipareigojimus istoriniame susitarime. Kopenhagoje turime pasiekti plataus masto susitarimą dėl visų Balio veiksmų plano elementų. Kopenhagoje turime susitarti dėl visų šių elementų privalomo pobūdžio, o netrukus po to, per ateinančius tris - šešis mėnesius reikės įtvirtinti teisėtumo elementus, kad turėtume privalomą susitarimą, kurio siekia Europos Sąjunga ir kuriame bus išsaugotas tikslas, kad šiltnamio efektas nebūtų didesnis nei 2 °C.
Manau, jog savaime aišku, kad Europos Parlamento nariai prisidės prie šiomis dienomis atliekamų darbų, ypač Kopenhagoje vykstančiuose svarbiuose susitikimuose, ir norėčiau visiems jums padėkoti už tai ir dar kartą - už visas jūsų dėtas pastangas.
Pirmininkė
Norėčiau dar kartą priminti nariams, kad Parlamento reformos darbo grupės sukurta mėlynosios kortelės sistema Komisijai ir Tarybai netaikoma; ji taikoma tik šio Parlamento narių tarpusavio diskusijoms.
Aplinkos, visuomenės sveikatos ir maisto saugos komitetas pateikpasiūlymą dėl rezoliucijos šioms diskusijoms užbaigti.
Diskusijos baigtos.
Balsavimas vyks rytoj.
Luís Paulo Alves  
Niekas negali nepaisyti itin skubaus poreikio pasiekti tarptautinį susitarimą, kuris pakeistų Kioto susitarimą ir kuriame būtų įpareigota gerokai sumažinti išmetamo anglies dioksido.
Turime užtikrinti, kad Žemneįšiltų daugiau kaip dviem laipsniais. Jei norime to pasiekti, turime per ateinančius dešimt metų pasaulio išmetamų teršalų sumažinti bent 30 proc. Ant kortos pastatyta žmonijos ateitis, o laikas baigiasi. Tai mūsų galimybsušvelninti klimato kaitos poveikį, kuris jaučiamas jau dabar ir kuris gali tapti didžiausia XXI a. problema.
Nes mes, kurie gyvename salose, prie šių pokyčių prisidedame mažiausiai, todėl esame šia problema labai susirūpinę.
Europos Sąjunga turi toliau atlikti lyderės vaidmenį ir aplinkosaugos klausimais kalbėti vienu balsu. Siekdama užtikrinti, kad būsimajame Kopenhagos aukščiausiojo lygio susitikime didžiosios pasaulio valstybės pasiektų tvirtą susitarimą, ji turės pasinaudoti visa politine įtaka. Gyvybiškai svarbu imtis ryžtingų veiksmų ir pakeisti pasaulinį energijos naudojimo modelį, kaip jau padarPortugalija ir Azorai, taip pat ne mažiau svarbu investuoti į atsinaujinančią energiją ir energijos vartojimo efektyvumą.
Nessa Childers  
raštu. - Pastarosiomis dienomis Airijoje kilo smarkių potvynių, visoje saloje sugriovusių paprastų šeimų, mažųjų verslo subjektų ir ūkininkų ūkius. Antrosios pagal ilgį Airijoje Barou upės potvyniai reišktai, kad didžioji Karlou dalis keturias dienas buvo po vandeniu. Potvynis kaimyniniame Kilkenyje buvo baisiausias per 60 metų! Nors potvyniai Airijoje visada buvo gyvenimo dalis, jie dabar vis dažnesni ir baisesni - tai tikrai primena klimato kaitos, kurią kelia beatodairiškas piktnaudžiavimas mūsų aplinka, poveikį. Kad ir kas nutiktų mažiau nei po dviejų savaičių Kopenhagoje vyksiančioje JT klimato kaitos konferencijoje, ypatingos oro sąlygos, pvz., potvyniai Airijoje, taps dažnesnės. Turime didinti atsparumą klimato kaitos poveikiui. Ponia pirmininke, raginu Airijos vyriausybę nedelsiant iš Europos solidarumo fondo prašyti pagalbos gamtinės katastrofos padariniams likviduoti. Airijos gyventojai dar visai neseniai pareišksavo palankumą ES tvirtai balsuodami už Lisabonos sutartį. ES dabar turi parodyti savo palankumą Airijos gyventojams, įskaitant Karlou ir Kilkenio gyventojus, taikydama greitą šių pagalbos lėšų skyrimo procedūrą.
Diogo Feio  
Kopenhagoje pasiekti politinį susitarimą labai svarbu, bet jis turi būti pasaulinis. Leisti Europos pramonei atsidurti padėtyje, kuri yra labai neproporcinga kitų išsivysčiusių šalių ekonomikos padėčiai, būtų klaida ekonomikos atžvilgiu ir mažai naudinga ekologiniu atžvilgiu. Europa turėtų stengtis siekti susitarimo, kuriuo būtų įpareigotos visos šalys.
Europa taip pat turi rasti veiksmingus ir pagrįstus finansavimo klausimo sprendimus. Tai negali būti pasiūlymas nustatyti tarptautinių finansinių operacijų mokestį (Tobino mokestį) prisitaikymui prie klimato kaitos besivystančiose šalyse finansuoti.
Tokia parama, nors ir reikalinga, neturi būti teikiama ekonomikos, prekybos ir gerovės kūrimo sąskaita.
Negalima nepaisyti sąnaudų, kurias toks mokestis sukeltų visai visuomenei (padidėjusi mokesčių našta, turinti padarinių visiems mokesčių mokėtojams ir vartotojams), ir šio mokesčio poveikio finansų rinkai (mažėjantis būtinas likvidumas ir kreditų srautas verslo subjektams ir namų ūkiams).
Be to, visuotinio mokesčio įgyvendinimas keltų techninių problemų, o jį administruoti būtų sudėtinga. Siekiant įveikti krizę negali būti nustatyta dar daugiau - naujų mokesčių, kuriuos būtų sudėtinga surinkti. Šį naujo mokesčio pasiūlymą turime pamiršti.
José Manuel Fernandes  
Kovoje su klimato kaita ES turėtų ir toliau rodyti pavyzdį. Verta pažymėti, kad ES pasiekKiote parengtus tikslus.
Manau, kad Kopenhagos susitarimas pasaulio išmetamam anglies dioksidui mažinti turėtų būti privalomas. Į tai atsižvelgdamas, šiuo klausimu pateikiau Parlamento rezoliucijos pakeitimą, kuriuo prašoma galutiniame tekste išdėstyti tarptautines sankcijas.
Manau, kad susitarimas turi būti pasaulinis, plataus užmojo ir turėti aiškų tvarkaraštį. Jeigu neturėsime užmojų, priimsime bevertę priemonę, kuri bus dar mažiau veiksminga negu Kioto protokolas, o tarptautinės sankcijos numatytos net jame. Tikimės, kad bus įtvirtintas veiksmingas reglamentavimas ir susitarime bus numatyta persvarstymo išlyga, kad jį būtų galima lengvai atnaujinti.
Azijoje esančioms kylančios ekonomikos šalims turime parodyti aiškų ženklą. Kinija ir Indija negali būti atleistos nuo visos atsakomybės, kai jos išmeta didelę dalį pasaulio teršalų, o mūsų pramonės šakos deda daug pastangų, kad jų išmestų mažiau.
Didelatsakomybužtikrinant šio aukščiausiojo lygio susitikimo sėkmę tenka JAV. Tikiuosi, kad Jungtinių Valstijų prezidentas Barack Obama parodys, kad nusipelnNobelio taikos premijos, nes kova su klimato kaita prisidės prie visų tautų taikos ir laimingo gyvenimo!
Adam Gierek  
Klimatas kinta. Tai praeityje vyko jau daug kartų. Mūsų yra daugiau kaip 6 mlrd. ir tai, kas kažkada buvo labai retas reiškinys ir liko nepastebėta, šiandien yra akivaizdu. Be to, įmantriai pastatyta infrastruktūra, pvz., elektros gamybos ir tiekimo, dažnai nustoja veikti ir šių trikčių poveikis - IT tinklų trikdžiai ir avarijos. Yra dar viena problema - dykumėja didžiulės Žemės teritorijos. Tai kelia humanitarinę ir ekonominę katastrofą. Pirmieji šios katastrofos ženklai - neramumai Somalyje ir ateičiai prognozuojami konfliktai dėl vandens. Imigracijos banga auga. Ar šias problemas galima išspręsti griežtai ribojant išmetamą CO2? Ne.
Pirmiausia, niekas neįrodė, kad klimato kaitą kelia būtent išmetamas CO2. Antra, šio išmetamo CO2 ribojimo poveikio galima tikėtis tik amžiaus pabaigoje. Trečia, išmetamo CO2 ribojimas tik susilpnins žmoniją ekonomiškai ir katastrofą bus dar sunkiau pakelti. O dėl taršos leidimų prekybos tai ji yra antisocialinis pasiūlymas ir jos išlaidas padengs paprasti žmonės. Nepaisant to, pelnus susižers finansinis pasaulis, taip pat spekuliantų pasaulis. Todėl humanitariniais ir socialiniais sumetimais svarbiausia kovoti ne su labai mažai tikėtinomis klimato kaitos priežastimis, o su jos rezultatais. Kalbama ne apie prisitaikymą prie klimato kaitos, bet apie pozityviuosius veiksmus. Pvz., mano šalyje vandens tiekimo saugumas jau dabar yra svarbus klausimas.
Rovana Plumb  
Pasaulinis atšilimas dabar žmonijai kelia dvi dideles problemas: reikia drastiškai mažinti šiltnamio efektą sukeliančias išmetamąsias dujas ir prisitaikyti prie klimato kaitos. Nepamirštant, kad turime reikalų su pasauliniu reiškiniu ir kad ES išmeta tik 10 proc. visame pasaulyje išmetamų šiltnamio efektą sukeliančių dujų, svarbu, kad po dviejų savaičių Kopenhagoje pasiektume privalomą pasaulinį teisinį susitarimą. Džiaugiuosi, kad prezidentas B. Obama dalyvaus Kopenhagos konferencijoje turėdamas įgaliojimus nustatyti aiškius tikslinius teršalų mažinimo rodiklius, kurių JAV rengiasi įsipareigoti siekti. Siekiant prisitaikyti prie klimato kaitos poveikio mums reikia finansavimo sistemos, kurioje būtų numatyti tikslūs skaičiai, kokias sumas reikia investuoti į ekologiškas technologijas, kuriomis kuriamos naujos darbo vietos - to šiuo krizės laikotarpiu taip reikia.
Silvia-Adriana Ţicău  
Gruodžio 7 d. Kopenhagoje prasidėsiančios tarptautinės klimato kaitos konferencijos tikslas - parengti Kioto protokolą pakeisiantį susitarimą, pagal kurį viso pasaulio šalys privalės mažinti išmetamuosius teršalus. ES vienašališkai įsipareigojo išmetamuosius teršalus sumažinti 20 proc., palyginti su 2005 m. lygiu, ir užtikrinti, kad 20 proc. sunaudojamos energijos būtų gaunama iš atsinaujinančiųjų išteklių. Vis dėlto šiuos veiksmus privalu koordinuoti su visų išsivysčiusių ar besivystančių šalių veiksmais. Energijos sunaudojimą ir išmetamuosius teršalus galima greitai ir pigiai sumažinti pasaulio mastu didinant energijos vartojimo efektyvumą. Todėl ES ir valstybės narės turi didinti energijos vartojimo efektyvumą, ypač pastatų ir transporto sektoriuose. Kad, kaip numatyta įsipareigojimuose, ES galėtų sumažinti daug energijos naudojančių pramonės šakų išmetamus teršalus, reikia numatyti finansinių išteklių Europos bendrovėms modernizuoti. Tai vienintelis būdas, kuriuo Europos Sąjungoje išlaikysime gamybą ir kartu darbo vietas. Persvarstydami ES biudžetą turime užtikrinti, kad pakankamai finansinių išteklių būtų skirta apsaugos nuo klimato kaitos ir prisitaikymo prie jos poveikio priemonėms patvirtinti. Kuriant ekologiškai našią pasaulinę ekonomiką bus daromos naujos investicijos, kuriamos naujos darbo vietos ir keliamas gyvenimo lygis.
