Představení programu francouzského předsednictví (rozprava) 
Předseda
Dalším bodem na programu je prohlášení Rady k představení programu francouzského předsednictví.
Pane prezidente Sarkozy, rád bych vás uvítal v Evropském parlamentu jako úřadujícího předsedu Rady.
(Potlesk)
Oceňuji, že jste mezi nás zavítal po dlouhé cestě z Japonska. Vítejte v Evropském parlamentu, pane prezidente.
(Potlesk)
Rád bych také přivítal pana předsedu Evropské komise, Josého Manuela Durăo Barrosa, který se jako úřadující předseda Evropské rady právě vrátil z Japonska. Byla to únavná cesta, takže nebudu pronášet žádné další předběžné poznámky.
Pane předsedo Rady, rád bych vás bez dalších průtahů vyzval, abyste se ujal slova před Evropským parlamentem.
Nicolas Sarkozy
úřadující předseda Rady. - (FR) Pane předsedající, dámy a pánové, je pro mě velká čest promluvit na vašem shromáždění ve chvíli tak kritické pro Evropu. Jsem si dobře vědom toho, že všichni neseme velkou odpovědnost. Jako úřadující předseda Rady pochopitelně nesu velkou odpovědnost, ale odpovědnost všech ostatních proevropsky orientovaných je stejná.
Jak můžeme dostat Evropu z krize, ve které se nachází? Jak se můžeme vyhnout strnulosti? Jak můžeme překonat své rozepře a využít je ve prospěch stejného evropského ideálu? Zde se nacházíme v samém srdci evropské demokracie. Každý u vás, kdo má tu čest zde sedět, musel získat podporu svých spoluobčanů. Jsou tu ženy a muži levice, středu i pravice, jsou tu zvolení zástupci z 27 zemí. Dnes však musíme z našich rozdílů udělat sílu ve prospěch oslabené Evropské unie.
Musíme z těchto rozdílů učinit výhodu a uklidnit znepokojené evropské občany. Musíme zachovat demokracii při životě, což znamená, že se musíme zapojit do diskuse a současně vytvořit obraz Evropy, která odmítá strnulost. Do evropské rodiny s sebou musíme vzít všechny, všech 27 států, nikoho nesmíme nechat vzadu. Jsme jen několik měsíců od data, důležitého pro Evropský parlament. Je zákonité, že si to každý uvědomuje. Současně musíme dnes dopoledne předat obrázek Evropy, která pracuje pro všechny.
Už jsem poznal jednodušší situace, než je ta, ve které se nyní Evropa nachází. Chci mluvit upřímně, s tím, že jako úřadující předseda Rady musím mluvit jménem všech, musím brát v úvahu city všech a současně přijít se správnými odpověďmi.
První poznámka: máme institucionální problém. Šéfové států a vlád se pokusili najít v otázce Lisabonské smlouvy kompromis. Nikdo neříkal, že Lisabonská smlouva vyřeší všechny problémy, ale byla a zůstává výrazem pro všechny přijatelného kompromisu. Já jako prezident Francouzské republiky jsem musel přijmout svou vlastní odpovědnost. Francie odhlasovala v roce 2005 "ne" a to pro Francii způsobilo problém. Dámy a pánové, problémy, kterým musíme čelit, jsou velmi obtížné a složité; pojďme se pokusit předat všem vzkaz, že na nich pracujeme bez postranních úmyslů a předsudků. To se od nás očekává.
(Potlesk)
Před volbami jsem nabídnul Francouzům parlamentní ratifikaci Lisabonské smlouvy. Řekl jsem před volbami, že nechci ve Francii organizovat referendum. Řekl jsem to francouzskému lidu v demokratickém duchu; rozhodl se jsem to učinit tři dny před volbami, což bývalo mohlo mít obrovský význam. Nelituji toho. Skutečně si myslím, že institucionální otázky, způsob, jakým v Evropě fungujeme, je spíše věcí členů Parlamentu, než referenda. Je to moje politické rozhodnutí (potlesk) a je to politické rozhodnutí, které jsem učinil ve své zemi před volbami. Proto je to zcela demokratické rozhodnutí.
Nyní tu máme problém s irským "ne". A tento výsledek irského hlasování by určitě neměl posuzovat Francouz, vzhledem k předcházejícímu holandskému a francouzskému "ne". Proto se 21. července vydám poprvé ve funkci předsedy Rady do Irska, kde budu naslouchat, vést dialog a pokusím se najít řešení. Francouzské předsednictví navrhne metodu a doufám, že po dohodě s irskou vládou v říjnu nebo prosinci i řešení.
Problém je následující: nesmíme s našimi irskými přáteli jednat nešetrně a současně potřebujeme vědět, za jakých podmínek a podle jaké smlouvy budeme organizovat evropské volby v roce 2009. Máme tudíž trochu času, ale ne moc. Našim občanům dlužíme informaci, na jakém základě budeme organizovat evropské volby. Základem bude buď Lisabonská, nebo Niceská smlouva. Nebude nová institucionální konference. Nebude nová smlouva. Je to buď Lisabon, nebo Nice.
A abych mluvil zcela jasně - a je to můj názor a kvůli tomu to nemusí být pravda - patřím k těm, kdo vždycky podporovali evropské rozšiřování. Rozšíření v roce 2004 bylo úspěšné. Rodina je znovu spolu, není čeho litovat. Patřím však k těm, kdo vždycky litovali, že Evropa nebyla dost moudrá na to, aby před rozšiřováním vytvořila nové instituce. Byla to chyba, za kterou dnes platíme. Bylo by bývalo moudřejší se před rozšířením vybavit institucemi.
Chci být v této věci zcela upřímný. Rozšíření pochopitelně nelituji. Rodina musí stát při sobě. Se stejnou neústupností však říkám, pane předsedo Pötteringu, že nesmíme zopakovat stejné chyby. Když zůstaneme v Nice, bude to sedmadvacetičlenná Evropa. Pokud chceme rozšíření - a já osobně ho chci - potřebujeme předtím nové instituce. Kdo by pochopil, že sedmadvacetičlenná Evropa není schopná vytvořit vlastní instituce a že její jedinou prioritou je pořád dál se rozšiřovat. Věci musí být jasně řečeny: pokud chceme rozšíření - a my rozšíření chceme - pak potřebujeme nové instituce.
(Potlesk)
Dodávám - a říkám to panu Schulzovi - že jsem nakloněný rozšíření na Balkán, že naši chorvatští přátelé stejně jako srbští přátelé jsou beze sporu Evropané. Země, které jsou nevíc nakloněny rozšiřování, však nesmí současně říkat "nechceme Lisabon" a "chceme rozšíření". Je to Lisabon a rozšíření. Není to vydírání, protože v Evropě nejsme vyděrači. Je to otázka důslednosti, čestnosti a logiky. Pokud jde o Chorvatsko, musíme proto pokračovat v jednání, ale každý musí nést svou odpovědnost. Má-li se Evropa rozšířit, a to se musí, musí to být s novými institucemi.
Další věc: sem tam v evropských debatách slýchám: "no dobrá, nevadí, když budeme mít vícerychlostní Evropu." Možná jednou bohužel budeme muset vícerychlostní Evropu mít, ale musí to být až krajní možnost. Evropa draze zaplatila za to, že byla rozdělená zdí hanby. Evropa draze zaplatila za diktaturu, která byla vnucena 80 milionům občanů. Přemýšlejme, než někoho necháme vzadu.
Francie se při jednání o Lisabonské smlouvě v Bruselu bila za to, aby v ní Polsko mělo své místo. Jak bychom mohli říct 38 milionům Poláků, že bylo mnohem jednodušší setřást jho diktatury, pod kterou trpěli a které se sami zbavili díky kvality Lecha Walesy a kvality Jana Pavla II., než zůstat ve svobodné Evropě? Rodina má 27 členů. Nesmíme nikoho nechat vzadu. Musíme všechny přivést do evropské rodiny; o to se bude alespoň francouzské předsednictví snažit.
(Potlesk)
Pokud jde o další otázky, a na tom se doufám shodneme, nic by nebylo horšího, než Evropa, která dělá dojem, že není schopná pohybu, protože prochází dalším institucionálním dramatem. To bychom padli do strašné pasti. Odmítáme instituce, které nás odsuzují k nehybnosti, ale současně jsou Evropané netrpěliví, protože se jim zdáme příliš nehybní.
Navzdory institucionálnímu problému, možná dokonce kvůli institucionálnímu problému, má Evropa povinnost jednat a jednat hned. To je zpráva, kterou by francouzské předsednictvo chtělo, abychom společně adresovali Evropanům. Právě řešíme institucionální problémy, ale nejsme odsouzení k nečinnosti. Jaké jsou tedy naše priority?
První je ukázat Evropanům, že je Evropa umí ochránit. Chtěl bych teď něco o tomto slovu "ochrana" říct. Od pradávna, když lidé volili vládu, bylo to proto, že chtěli, aby je chránila. Pane předsedo, Evropa musí nabízet ochranu bez ochranářství, bez protekcionismu. Protekcionismus nikam nevede. Když vidíme, že si evropští občané dnes myslí, že Evropa, která byla vytvořena, aby je chránila, je zdrojem obav spíše než ochrany, je to skutečný krok zpět. Je proto na nás, abychom na konkrétních věcech ukázali, jak je Evropa bude chránit.
První je energeticko-klimatický balíček. Je-li nějaká oblast, kde naše národy nemohou samy nic udělat, je to zachování ekologické rovnováhy na naší planetě. Znečištění životního prostředí, CO2 a ozónová vrstva na hranice mezi státy nedbají. V sázce je hodně: od schůzky expertů Mezivládního panelu pro změnu klimatu IPPC víme, že jsme poslední generací, která může zabránit katastrofě. Poslední generace! Pokud něco okamžitě neuděláme, budou následující generace moci omezit škody, ale nebudou jim moci zabránit.
Každá země na světě říká: "jsem ochotná něco udělat, pokud ostatní začnou dřív". S takovým způsobem uvažování neuvidí žádné rozhodnutí ani vnuci našich vnuků. Pokud my Evropané máme čekat, až něco udělají ostatní, můžeme čekat dlouho. Vytvořili jsme Evropu, aby předložila světu náš model civilizace a aby bránila naše hodnoty.
Mezi těmito hodnotami je jistota, že je svět odsouzený ke zkáze, pokud se okamžitě nerozhodneme. Evropa musí ukázat příklad. Evropa musí vést příkladem. Máme jeden cíl: konferenci v roce 2009. Tato konference musí řídit a uspořádat etapu po Kjótu. Evropa tam musí přijít jednotná, s rozhodnutím přijmout balíček týkající se energetiky a klimatu. Pokud takové rozhodnutí nepřijmeme, nebudeme mít žádnou moc, jak vnutit Číňanům, Indům, rozvíjejícím se zemím nebo Američanům, aby vyvíjeli snahy, na kterých jsme se dohodli. Je proto důležité, abychom pod francouzským předsednictvím přijali balíček týkající se energetiky a klimatu, který Komise předložila.
(Potlesk)
Balíček je náročný, balíček je obtížný, ale chtěl bych apelovat na smysl pro odpovědnost každého z vás. Pokud každá země začne znovu projednávat svůj vlastní problém, věci, se kterým má problém, pak, dámy a pánové, nikdy dohody nedosáhneme. Francouzské předsednictví proto žádá Evropský parlament, aby se po jeho boku sjednotil, abychom do půl roku tento energeticko-klimatický balíček přijali. To je priorita. Není to ani levicová, ani pravicová priorita, je to prostě priorita zdravého rozumu. A pokud začneme jednat stát po státu, nemáme šanci uspět.
Jsou tam pochopitelně body, které je nutné vyjasnit nebo upravit. Mám především na mysli jednu velmi obtížnou otázku: konkrétně problémy našich firem, kterým vnutíme pravidla pro zachování rovnováhy na naší planetě. Měli bychom v Evropě vnucovat základní pravidla našim podnikům a přitom současně dál dovážet zboží ze zemí, které nedodržují žádná z pravidel, která vnucujeme našim firmám? Není to otázka protekcionismu; je to otázka spravedlnosti, oprávněnosti a odmítání naivity. Je tu problém definice mechanismu na hranicích. Mají to být bezplatných kvóty nebo mechanismy pro vyrovnávání? Neznám odpověď, avšak tuto otázka musíme v každém případě prodiskutovat.
(Potlesk)
Druhá věc: chápu, že pro některé země - myslím především ty, které do Unie vstoupili v roce 2004, jež jsou ve velké míře závislé na fosilních palivech - jsou požadované změny náročné. Tyto země nám říkají: "Už deset let dosahujeme růstu; prosím, neberte nám ho." Bezpochyby je cesta, jak s sebou vzít do rodiny všechny a s předsedou Komise na to musíme pracovat, aby všichni pochopili, že nebudou odsouzení k recesi, k bídě, k chudobě a k nezaměstnanosti. Tento balíček zabývající se energetikou a klimatem je však pro nás absolutní prioritou. Svět nemůže čekat; Evropa musí ukázat cestu.
Druhý bod: z 27 zemí je dnes 24 v schengenském prostoru; jinými slovy 24 zemí z 27. Říkáte 23? Dobře 23, pokud chcete, to ale pořád není špatné. Nepočítají se do toho země, které nejsou členy Evropské unie, ale kteří jsou - a proto jsou mezi námi často debaty - součástí schengenského prostoru. Co to znamená? Znamená to, že jsme se rozhodli povolit úplný volný pohyb mezi zeměmi schengenského prostoru.
Chtěl bych říct předsedům politických skupin a poslancům parlamentu, že jsme s Bernardem Kouchnerem a Jean-Pierrem Jouyetem jménem Francie přijali rozhodnutí, které se nepřijímalo snadno. Od 1. července již neexistuje žádná bariéra pro vstup na francouzský pracovní trh, protože jsem oznámil, že zruším všechna omezení, která vyjednali moji předchůdci. Jakýkoliv pracovník z jakékoliv země EU může přijet pracovat do Francie.
(Potlesk)
Nebylo to jednoduché; nebylo to snadné. V každém případě, a francouzští poslanci mě opraví, když nebudu mít pravdu, jsem říkal, že se stane strašná věc, až své rozhodnutí oznámím. Jako obvykle jsme se rozhodli a nic strašného se nestalo. Nelíbila se mi polemika o neblaze proslulém "polském instalatérovi", z níž moje země ani Evropa nevyšla zrovna nejlíp. Proto jsme Evropskou unii nebudovali.
(Potlesk)
Nicméně nyní, když už mezi sebou nemáme hranice, je spravedlivé, je rozumné, když budeme každý budovat svou vlastní imigrační politiku a nebudeme brát ohled na omezení ostatních? Evropský pakt o přistěhovalectví a azylu je pro francouzské předsednictví zásadním dokumentem, a to ze dvou důvodů.
Za prvé - a tady bych se chtěl obrátit nejprve na levici v Parlamentu - pokud všichni, všechny evropské země budeme mít jednu evropskou přistěhovaleckou politiku, vyjmeme přistěhovalectví z vnitrostátních diskusí, kde extremisté využívají chudobu jedněch a strach druhých ve službách hodnot, které nejsou našimi hodnotami. Jediným způsob, jak dosáhnout odpovědné debaty o přistěhovalectví, je udělat z něj evropskou politiku. Bez předpojatých postranních myšlenek, nutících země s různou citlivostí k problému, aby spolupracovali.
To, co navrhnul Brice Hortefeux a co schválili všichni ministři a o čem by se mělo diskutovat na Výboru stálých zástupců a v Evropské radě, považuji za prioritu. Ukáže to, že Evropa nechce být pevností, že Evropa neodmítá přijímat, že Evropa potřebuje migrující pracovníky, ale že Evropa nemůže přijmout všechny, kdo by do Evropy chtěli.
Dodávám, že pokud jde o politický azyl, není logické, aby jedna osoba mohla podat 27 žádostí ve 27 demokratických zemích a nedostat na tentýž problém ve všech 27 demokratických zemích stejnou odpověď. Dodávám, že pro rozvoj vztahů s Afrikou budeme silnější, když budeme pracovat společně, což je druhá priorita francouzského předsednictví.
Třetí priorita: chceme napomoci rozvoji koncepce, o které se v Evropě často mluví, ale která se rozvíjí pomalu, a to je evropská obrana. Jsem si plně vědom toho, že kolem této otázky panuje plno odlišných názorů, ale dovolte, abych vám řekl, co si o tom myslím. Jak si myslíte, že se z Evropy stane politická síla, kterou bude slyšet, když se není schopná bránit a zapojit zdroje na podporu této politiky?
Vezměme si jako příklad Kosovo, které je podle mého mínění úspěchem Evropské unie. Je to evropský problém, který musí Evropané vyřešit. Jak by mohli Evropané pokračovat v jeho řešení, kdyby nezískali vojenské a lidské zdroje na prosazení rozhodnutí, které společně přijali? Jak se podle vás může z Evropy stát nejvíce prosperující hospodářský prostor na světě, když není schopná zajistit vlastní obranu?
Ano, máme NATO. Nikdo, a už vůbec já, nechce zpochybňovat užitečnost NATO. Není to otázka volby mezi Evropskou obrannou politikou a NATO, ale toho, že budeme mít NATO - alianci s Američany - a samostatnou evropskou obrannou politiku. Jde o tom mít obě naráz, ne jednu nebo druhou. Dodávám, že nemůžeme mít dál Evropu, jejíž bezpečnost zajišťují čtyři nebo pět zemí, a ostatní jen spoléhají na tyto čtyři nebo pět zemí. Členské státy nemohou dál stavět odděleně svá vlastní letadla, mít zbrojní průmysl, který si vzájemně konkuruje, a tím se ruinuje a nakonec ztrácí sílu, prostě proto, že státy již nejsou dost silné na to, aby vedly evropskou obrannou politiku.
Čtvrtá priorita: nesmírně obtížná otázka společné zemědělské politiky. A dostávám se k závěru, který je s ní ostatně spojený. A právě proto, že je to obtížná otázka, musíme o ní mluvit. Jsem si zcela vědom toho, že jsou tu mezi vámi zemědělské státy, které intenzivně brání práci svých farmářů a současně státy, podle kterých je tato politika příliš drahá.
Dámy a pánové, dovolte mi, abych apeloval na váš zdravý rozum. V roce 2050 bude na zemi žít 9 miliard lidí. Již dnes umírá 800 milionů lidí hladem. Každých 30 vteřin zemře jedno dítě hlady. Je rozumné požadovat po Evropě, aby omezila svou zemědělskou výrobu v době, když svět tolik potřebuje potraviny? Nemyslím, že je to rozumné. Není to otázka francouzského zemědělství, ale zdravého rozumu.
(Potlesk)
Dovolte dodat ještě jednu věc: bez ohledu na to, která země je zemědělská a která ne, zajištění potravin se týká všech. Je rozumné oprávněně vnucovat našim chovatelům a pěstitelům pravidla vysledovatelnosti a bezpečnosti a přitom dál dovážet do Evropy maso odjinud, ze zemí, které nerespektují žádná z pravidel, jež nutíme dodržovat naše zemědělce?
(Potlesk)
Třetí bod: zemědělské ceny nebyly nikdy tak vysoké. Je přesně správný čas na to, mluvit o cenách, mluvit o dotacích a mluvit o preferenci Společenství. Myslím si také, že mezi kontrolou stavu společné zemědělské politiky a finančními arbitrážemi bychom se mohli shodnout na určitých koncepcích jako je potravinová dostatečnost a zajištění potravin pro Evropu.
Dámy a pánové, je tu spoustu dalších témat: velkým tématem by například byl sociální rozměr. Dovolte mi říct jednu věc. Někdy cítím určitý rozpor: někdy se objevuje názor, že Evropa by se neměla plést do všeho, že Evropa by se měla plést jen do toho, co jí týká. Ti, kdo však obviňují Evropu, že strká nos do všeho, jsou první, kdo zvedají hlas, když se nemluví o sociálním rozměru. Dodnes chtěly členské státy, aby měla sociální politika především sociální rozměr, protože důchody a zdravotnictví jsou primárně vnitrostátními otázkami.
Dámy a pánové, jsou určité sociální směrnice, které pan předseda Barroso správně zařadil na program jednání. Mám na mysli závodní výbory, práce na záskok a určitá základní pravidla, která musí každý v Evropě dodržovat. Pro francouzské předsednictví to bude prioritou.
Na program francouzského předsednictví by se měly dostat i jiná témata, i když nespadají do evropské kompetence. Jako příklad si vezmu něco, co se týká nás všech: Alzheimerovu chorobu. (Komentář Daniela Cohn-Bendita mimo mikrofon: "zatím ne"). Pane Cohne-Bendite, nikdy by mě nenapadlo, že někoho tak mladého jako jste vy by se již mohla týkat nemoc, která se sice netýká vás, ale miliony Evropanů. Tyto miliony Evropanů jsou pro mě stejně důležité jako vaše zdraví.
(Potlesk)
Subsidiarita znamená, že to nepatří do evropské kompetence. Přesto bych byl rád, kdyby francouzské předsednictví zorganizovalo setkání specialistů ze všech evropských zemí, aby se mohli podělit o své zkušenosti, aby dali dohromady své znalosti, aby zjistili o této nemoci víc a zkusili najít společně řešení. Jen si představte, co by pak mohli Evropané o Evropě říkat: je to způsob, jak léčit strašné nemoci. To, co říkám o Alzheimerovi, bych mohl říct o rakovině, která rozvrací celé rodiny. Není důvod, aby si každý, kdo hledá lék na rakovinu, pracoval na svém písku, když společně budeme mít větší prostředky a budeme silnější.
(Potlesk)
A konečně mi dovolte říct, že je velká chyba nemluvit o otázkách, které se týkají každodenního života Evropanů, tedy o kultuře a sportu. Existuje evropská kulturní výjimka. Z kultury musíme v Evropě udělat téma každodenních debat. Svět se nesmí podvolit jedinému jazyku a jediné kultuře. Musíme se věnovat otázce daně z videa a CD, stejně jako jste se věnovali otázce daně z knih.
K otázce sportu, který přesahuje politické rozdíly, mi dovolte říct, že v Evropě existuje vedle kulturní výjimky i sportovní výjimka. Jsem pro svobodu pohybu osob a zboží, ale nesouhlasím s myšlenkou, týkající se placení našich fotbalových klubů, kterou se hatí tréninkové úsilí, jež mnoho klubů vkládá do mladých hochů, kteří musí s klubem zůstat za účelem výcviku. Sportovní výjimka, podle které sport nepodléhá pouze tržnímu hospodářství, by měla získat podporu všech členů Parlamentu.
(Potlesk)
Na závěr bych se, dámy a pánové a pane předsedo, rád zmínil o jedné věci a omlouvám se, že jsem bezpochyby hovořil příliš dlouho. A dobře vím, kde se o této věci zmiňuji: tam, kde bije srdce evropské demokracie. Evropa si toho hodně vytrpěla. Především trpěla zbabělostí některých z nás, kdo jsme se spokojili s tím, že Evropa ponese odpovědnost, kterou ve skutečnosti měli nést političtí vůdci, neochotní veřejně se rozhodovat pro věci, které odmítli bránit v Bruselu.
(Potlesk)
To je zbabělé. Obracím se na předsedu Evropského parlamentu a předsedu Komise a říkám: předsednictví bude s vámi spolupracovat. Pokud s tím některý členský stát nesouhlasí, ať to řekne. Jak jsem řekl polskému prezidentovi, on sám vyjednal Lisabonskou smlouvu, řekl k tomu své a to se cení. Není to otázka politiky, ale otázka morálky.
(Potlesk)
Evropa však trpěla i něčím jiným. Evropa trpěla nedostatkem diskuse. Tím bych rád skončil, protože je to pro mě důležité. Naše instituce jsou nezávislé, ale nezávislost neznamená lhostejnost. Pokud my, političtí vůdci, nemám odvahu diskutovat, kdo ji mít bude? Diskutovat o čem? Jaká je správná ekonomická strategie? Jaká je správná měnová strategie? Jaká je správná strategie směnných kurzů? Jaká je správná strategie úvěrových sazeb? Pochopitelně každý má právo na vlastní názor - a to říkám především našim německým přátelům. Nikdo však nemá právo bránit diskusi, která je konstruktivní.
Pochopitelně chce každý dohodu, jako je právě projednávaná obchodní dohoda. Nikdo však nesmí mít strach říct, že Evropa nesmí být naivní. Musíme diskutovat o výhodách volného obchodu, ale musíme také říct rozvíjejícím se zemím, že není prostor pro to, aby požadovaly stejná práva, aniž by převzaly stejné povinnosti. Nesmíme mít strach vést evropskou diskusi. Evropskou diskusi musíme vést ve vzájemném respektu, ale nesmíme mít strach bránit své vlastní názory.
Nezpochybňujeme nezávislost Evropské centrální banky, když se ptáme, zda je rozumné zvyšovat úrokové sazby na 4,25 %, zatímco v USA jsou to 2%. Diskutujeme. Jde o klidnou diskusi, kde nemá nikdo monopol na pravdu. Určitě ho nemám já, ale nutně ho nemají ani experti, kteří nám musí dokázat efektivnost svých rozhodnutí.
V tomto duchu mám v úmyslu, dámy a pánové, chopit se společně s francouzskými ministry této odpovědnosti. Vím, že je to obtížné. Vím, že když je člověk úřadujícím předsedou Rady, nesmí bránit zájmy své vlastní země, ale zájmy Unie. Vím dobře, pane předsedo, páni předsedové, že musíme pracovat jako tým v zájmu sedmadvacetičlenné Evropy, a doufám, že za půl roku bude každý moci říct: "Evropa dosáhla díky vašemu přispění a podpoře pokroku".
(Hlasitý potlesk)
Předseda
Pane úřadující předsedo Rady, děkuji vám za váš projev. Přejeme vám nadále odvahu, odhodlání a zejména úspěch po celé období vašeho předsednictví - neboť když jste vy úspěšný, je úspěšná Evropská unie a společně s ní také Evropský parlament. Mohu vás ujistit, že Evropský parlament je na vaší straně, když svým rozhodným způsobem přispíváte k dobré budoucnosti Evropské unie. Evropský parlament vás v tomto úkolu podpoří.
Rád bych také přivítal ministry, kteří zde dnes s vámi jsou: Bernarda Kouchnera, Brice Hortefeuxe, bývalého kolegu poslance, a zejména vašeho státního ministra pro evropské záležitosti, Jean-Pierra Jouyeta, který je zde v Parlamentu téměř vždy. Co nejsrdečněji vás všechny vítám v Evropském parlamentu.
(Potlesk)
José Manuel Barroso
Pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, dámy a pánové, jsem potěšen, že se s vámi v Evropském parlamentu mohu zúčastnit prezentace šestiměsíčního francouzského předsednictví Rady Evropské unie. Myslím, že to bude předsednictví plné dynamiky a odhodlání, bohaté na konkrétní výsledky, na kterých budeme všichni pracovat. Vaše vyslovené přání, aby se Francie vrátila do Evropy, pane úřadující předsedo, je beze sporu pro nás vynikající zpráva.
Evropští občané a zde shromážděný Evropský parlament očekávají od francouzského předsednictví mnoho věcí. Jak jsem řekl na našem setkání v Paříži 1. července, Komise bude stát po boku francouzského předsednictví a poskytne mu plnou podporu, aby během těchto šesti měsíců zajistila úspěch Evropské unie. Výzvy nám scházet nebudou.
Je tu globalizace a mezinárodní konkurence je čím dál náročnější. Svět stojí před novými výzvami jako je nedostatek fosilních paliv a změna klimatu. Na tyto výzvy musíme nyní najít společné řešení. Všechny tyto faktory staví Evropu před nutnost reformovat svá hospodářství, a zvýšit tak její konkurenceschopnost, modernizovat své sociální modely a investovat do vzdělání, výzkumu a inovací. Evropa má mnoho es v rukávu, plynoucích především z jejího postavení jedné z největších obchodních mocností na světě. Musí však mít odvahu se přizpůsobit. Pokud chceme nabídnout ochranu, musíme se přizpůsobit. To je klíč k řešení.
Nemá smysl zapírat, že Evropa prochází náročným obdobím: je tu irské "ne" a globální ekonomické klima, prudký nárůst cen ropy a komodit, silný nárůst cen potravin, inflační tlak, který je hlavním nepřítelem kupní síly. Inflace je i hlavním nepřítelem sociální spravedlnosti, neboť při silné inflaci jako první trpí ti, kdo mají nízký plat nebo žijí jen z důchodu. Všechny tyto faktory házejí stín na naše hospodářství a nutí politiky na evropské i národní úrovni přijímat obtížná rozhodnutí. Musíme se těmto skutečnostem postavit zpříma a chopit se jich realisticky a rozhodně.
Právě jsme se vrátili ze summitu G8 v Japonsku, jde jsem jasně viděl, že vliv, kterému se těší Evropský unie, a očekávání a respekt, který vzbuzuje ve světě, je v jasném kontrastu s pocitem beznaděje, která je často cítit uvnitř Evropské unie. Mohu vám víc než kdy jindy říct, že na Evropskou unii se mimo Evropu nahlíží jako na pozitivního a rozhodujícího aktéra s obrovským vlivem na světovou scénu.
Vezměme si dva konkrétní příklady, o nichž se na summitu G8 hovořilo: změna klimatu a otázky rozvoje, což jsou dvě otázky, u kterých se Evropská unie chopila na světové úrovni iniciativy. Spojené státy se k nám nyní připojily v boji proti změně klimatu, kdy velkou měrou podpořily naše postoje. Pamatuji si velmi dobře, jaké jsme měli problémy loni v Heiligendammu - i pan prezident Sarkozy tam byl - abychom přesvědčili Američany a Rusy, aby přijali princip povinného cíle pro rok 2050. Nyní jsme toho dosáhli. Bylo to možné díky naší roli evropského vůdce, na což jsem jako předseda evropské instituce hrdý. Je to úspěch, za který opět vděčíme evropské jednotě.
Druhým příkladem je rozvoj a přesněji prudký nárůst ven potravin, který ohrožuje rozvojové cíle tisíciletí. I zde se nám podařilo sehrát úlohu katalyzátoru, díky závěrům Evropské rady z minulého měsíce, která uvítala, cituji, "záměr Komise předložit návrh, jehož cílem je zřídit nový fond na podporu zemědělství v rozvojových zemích".
Evropská komise tento návrh přijme příští týden. Spoléhám na plnou podporu obou složek rozpočtového orgánu, aby mohla Evropa v úzké spolupráci s mnohastrannými kompetentními orgány urychleně poskytnout nutnou pomoc zemědělcům, především zemědělcům v Africe. Tato podpora je nutná pro zajištění "zelené revoluce", kterou Afrika potřebuje pro svou stabilitu a prosperitu, která je, jak víte, i v přímém zájmu Evropy. Náš návrh zůstane, jak požadovala Rada, v mezích současných finančních perspektiv. Náš přístup spočívá v poskytnutí úspor, které Evropa vytváří kvůli růstu mezinárodních cen v rámci své interní politiky na podporu zemědělství, těm, kdo tímto růstem cen nejvíc trpí. Ve světě dochází ke krizovým tragickým situacím. Kdybyste bývali mohli slyšet, co říkal ředitel Světové banky, kdybyste bývali mohli slyšet některé vůdčí představitele afrických i jiných zemí, kteří se zúčastnili rozšířených zasedání a kteří vyprávěli o hrůzách hladomoru, jež dnes představují skutečnou hrozbu pro obrovské množství lidí po celém světě, pochopili byste, jak moc je pomoc Evropy nutná a potřebná.
(Potlesk)
Proto věřím, že tentokrát se nám podaří dát dobrý příklad solidarity mezi evropskými a africkými zemědělci, toho, že společná zemědělská politika a rozvojová politika mohou a musí pracovat společně, protože jak řekl pan prezident Sarkozy, zajištění potravin je globální problém, který musíme řešit společně. Ne sami, ale společně.
Je pravda, že existují obavy, ale je také pravda, že více než kdy předtím má nepostradatelnou úlohu v jejich řešení Evropská unie. Raději než abychom se utápěli v tom, čemu někdy říkám "krizofilie" - někdy se mluví i o jevu úpadkářství v Evropě - pojďme zdůraznit hodnotu konkrétní a pozitivní akce Evropské unie! V každém případě je to nejlepší cesta řešení mezinárodních otázek, které vyvstaly poté, co Irsko neratifikovalo Lisabonskou smlouvu. Musíme se do toho pustit, protože díky Lisabonské smlouvě bychom měli pracovat efektivněji, demokratičtěji, i když bychom to neměli používat jako omluvu, když se nám nepodaří ihned uspokojit potřeby našich občanů.
Evropští občané od nás očekávají odpovědi. Nejlepší odpověď, jakou jim můžeme dát, je mluvit s nimi pravdivě a ukázat jim, že máme politickou odvahu. Francouzské předsednictví má obou těchto vlastností na rozdávání.
V Evropě, která podstupuje zkoušku, musíme poskytnout důkaz, že Evropa funguje. Musíme se zaměřit na politiky, které Evropu přibližují k občanům a mění jejich každodenní život k lepšímu. Více než kdy jindy je našim cílem Evropa opírající se o výsledky.
Já osobně nemám obavu. Priority vašeho předsednictví umožní Evropě splnit hlavní výzvy, kterým čelí, a připravit se na budoucí úkoly.
Vítám to, že je pro francouzské předsednictví prioritou realizace integrované politiky zaměřené na energetiku a změnu klimatu. Jak jste pane úřadující předsedo řekl, jde o absolutní prioritu vašeho předsednictví a známe vaše odhodlání tuto strategickou dohodu do konce roku uzavřít, díky čemuž by se měla Unie dostat do dobrého postavení pro vyjednávání v Kodani, která by měla začít za rok. Komise poskytne svou úplnou podporu, abychom dosáhli ambiciózní a vyrovnané dohody s Evropským parlamentem a členskými státy. Je to pro mou instituci nyní priorita a ještě jednou bych chtěl poděkovat panu úřadujícímu předsedovi za jeho neutuchající podporu pro energeticko-klimatický balíček, který představila Evropská komise.
Musíme také dosáhnout pokroku u politiky kontrolovaného přistěhovalectví v Evropě. Nejprve se musíme věnovat přistěhovalectví, které stárnoucí Evropa v některých klíčových hospodářských odvětvích potřebuje, a které musí doprovázet důstojné podmínky integrace, abychom mohli být v naší humánní Evropě hrdí na integraci, již nabízíme čestným zájemcům o práci v Evropě. Významným krokem v tomto směru by bylo přijetí "modré karty" během francouzského předsednictví.
Musíme se však také zabývat nedovoleným přistěhovalectvím a s tím často spojeným vykořisťováním, zejména musíme popohnat přijetí návrhu na tresty pro zaměstnavatele nelegálních pracovníků. V tomto bodě musíme vyvinout největší úsilí, nesmíme ohrožovat chudé pracovníky, kteří chtějí pracovat v Evropě, ale trestat ty, kdo je chtějí zneužívat. Jejich praktiky jsou ostudou Evropy. Řekněme si to jasně: musíme tuto otázku přistěhovalectví řešit realisticky.
Jsem pevně přesvědčen, dámy a pánové, že naše neschopnost řešit tuto otázku seriózně a odpovědně představuje jednu z nejhorších hrozeb pro Evropu. Otázku přistěhovalectví nevyřešíme tím, že budeme na všech frontách shovívaví. To by byla nejlepší záminka pro extremistické a xenofobní síly. V otázce nedovoleného přistěhovalectví musíme být neústupní a současně se projevit velkoryse a solidárně v otázce integrace společenství přistěhovalců, kteří chtějí přispět k rozvoji a růstu naší Evropy. Myslím, že v této otázce musíme mluvit jasně; musíme vystupovat tvrdě proti kriminalitě, ale přitom neustále uctivě vůči lidským právům, které jsou typickým rysem naší evropské civilizace a našich plánů evropské integrace.
Jde pochopitelně o citlivé otázky, které jsou snadnou kořistí pro polemiky a nedorozumění. Komise proto chtěla nabídnout vyrovnaný návrh a předložila 10 základních principů společného postupu. Mám radost, že francouzské předsednictví a francouzští ministři spravedlnosti a vnitra tento integrovaný přístup na své neformální schůzce, která se konala tento víkend v Cannes, podpořili.
Trvám na tom, aby vám řekl, dámy a pánové, že je absurdní, abychom v Evropě, v schengenském prostoru, kde existuje svoboda pohybu, měli dál 27 různých přistěhovaleckých politik. Potřebujeme jednu jedinou evropskou přistěhovaleckou politiku.
Další věcí k řešení je sociální agenda. Konkurenceschopného dynamického hospodářského modelu nedosáhneme bez skutečných sociálních investic s cílem zamezit rizikům chudoby, vyloučení a marginalizace. Francie udělala před několika dny z nové sociální agendy, kterou předložila Evropská komise, jednu ze svých priorit. Jsem tomu velmi rád. Abychom Evropany připravili na budoucnost, musíme jim nabídnout příležitosti, přístup ke kvalitním službám, ke vzdělání a zdravotnictví a trvalou solidaritu. Nikdo v Evropě nesmí zůstat na okraji. Evropa je projektem příležitostí a solidarity.
Dámy a pánové, v průběhu dalšího půl roku bude spuštěno mnoho dalších projektů. Nemohu je tu všechny zmínit, ale pokud mohu krátce vyzdvihnout dva, byl by to projekt evropské obrany a projekt Unie pro Středomoří, který bude spuštěn v neděli v Paříži. Vidím v nich dvě možnosti pro Evropu, aby potvrdila svou roli ve světě. I tady je na nás, abychom tuto ambici přeměnili v konkrétní akci.
Přeji francouzskému předsednictví Rady úspěch a ujišťuji vás o naprosté podpoře Komise během celých následujících šesti měsíců, jež se jeví velmi slibně.
Hlavní povinností politiků je postavit se čelem k výzvám a zintenzívnit své odhodlání je úspěšně vyřešit.
Společně toho můžeme hodně dokázat. Chtěl bych vzdát hold úsilí, které za posledních několik měsíců vyvinula na nejvyšší úrovni francouzská vláda v úzké spolupráci s evropskými institucemi. Instituce, předsednictví i členské státy musí všichni pracovat ruku v ruce. Je to klíč ke společnému úspěchu, který dlužíme občanům Evropy, a rád bych vzdal hold závazku, který zde dnes opět vyslovil pan prezident Sarkozy, abychom mohli společně, Rada, Parlament i Komise, najít konkrétní řešení konkrétních problémů, kterým musí naši občané denně čelit.
Joseph Daul
Pane předsedo, pane úřadující předsedo, pane předsedo Komise, dámy a pánové, Francie se rozhodla, že její předsednictví bude synonymem politické vůle.
Politickou vůli potřebujeme k překonání obtíží, se kterými je evropská integrace konfrontovaná. Největším problémem je bezpochyby irské "ne", o kterém se tu dnes dopoledne diskutovalo. Musíme zajistit, aby se naši občané k evropskému projektu zapojili. Jejich pochyby mohou mít mnoho příčin: obavy spojené s globalizací, nárůstem cen a změnami, kterými procházejí tradiční rodinné a společenské hodnoty.
Pokud se nám nepodaří všechny přesvědčit, že hlavní otázky jako bezpečnost, změna klimatu, energetika a přistěhovalectví lze efektivně projednat pouze na evropské úrovni - a s ohledem i na velké světové oblasti, Evropa musí být rovněž dost silná, aby přesvědčila Spojené státy, Indii, Čínu a Brazílii - nemůžeme počítat s klidnou budoucností.
Politickou vůli bude potřebovat taky francouzské předsednictví, aby přesvědčilo své partnery, že nám Lisabonská smlouva pomůže se efektivněji a demokratičtěji rozhodovat o všech otázkách společného zájmu. Členové mé skupiny, kteří patří k Evropské lidové straně, si přejí, aby všechny členské státy, které to ještě neudělaly, smlouvu během francouzského předsednictví ratifikovaly. Očekáváme, stejně jako jsme to očekávali u Francie a Nizozemska, že Irsko po určitém období úvah a při vší úctě nabídne svým 26 partnerům řešení, jak se dostat ze slepé uličky. Po každém státu žádáme, aby se neprosazoval na úkor ostatních a aby jednal odpovědně. Naše skupina si přeje tuto institucionální debatu konečně ukončit a důvěřuje francouzskému předsednictví, že se mu tohoto cíle podaří dosáhnout.
Páni předsedové, dámy a pánové, zatímco se pokoušíme se vybavit lepším rozhodovacím nástrojem, naše problémy se hromadí. Pohlcuje se tím energie, kterou bychom mohli spíše použít na vytvoření pracovních míst, obranu zájmů a podporu sociálního modelu a Evropy obecně. Jak jsem řekl, politickou vůli určitě potřebujeme. Neměla by nám také chybět energie na řešení priorit, které nám před chvílí představil úřadující předseda Rady. Musíme urychleně řešit problémy změny klimatu, energetiky, zajištění potravin a obrany.
V oblasti změny klimatu a energie je alternativa jasná: buď se naše státy domnívají, že musí pokročit vpřed a jít před kodaňským summitem příkladem a pokud se tak rozhodnou, musíme vydat do prosince jasná rozhodnutí, i kdybychom měli od našich mezinárodních partnerů vyžadovat reciprocitu, nebo naše země usoudí, že navzdory zhoršujícím se klimatickým podmínkám a naší energetické závislosti nepotřebujeme bezodkladné akce. Je zbytečné říkat, na kterou stranu se přiklání moje politická skupina.
I v otázce přistěhovalectví chceme s tímto pokrytectvím skoncovat. Zatímco řada zemí ve světě již přijala přistěhovaleckou politiku s celkem uspokojitelnými výsledky, většina našich zemí své rozhodnutí odsunula. Je na čase diskutovat a přijímat rozhodnutí, která musí být pozitivní, humánní a odpovědná. Evropský pakt o přistěhovalectví a azylu, který bude projednáván v říjnu, znamená krok správným směrem a jsem rád, že ministři EU tento týden návrh Brice Hortefeuxe velmi dobře přijali. Máte naši podporu, pane Hortefeuxi.
A konečně se chci zmínit od dvou tématech, které jsou velmi blízké mému srdci a životně důležité pro budoucnost a naši nezávislost: zajištění potravin a obraně. Chtěl bych, abychom mysleli na nejchudší lidi nejen ve světě, ale i v našich zemích, pro které znamená nárůst cen potravin vážný problém. Chci, aby se Evropa a francouzské předsednictví pokusili jim pomoci tuto obtížnou dobu překonat.
Ve věci obrany se chci zeptat jen na jednu věc: jak může být Evropa věrohodná, když nemá obranu zasluhující si toto označení? Potřebujeme obranu k zajištění míru v Evropě a pro pomoc nejpotřebnějším lidem na světě. Naše skupina podporuje vůli francouzského předsednictví jít v čele a nabízet svým partnerům odvážné návrhy týkající se těchto dvou strategických oblastí.
Dámy a pánové, evropská integrace je svrchovaně politickou otázkou. Nemám pochyb, že když budeme mít odvahu k jasným politickým rozhodnutím, přijdou naši spoluobčané Evropě na chuť. Mám důvěru v to, že nás v tom bude nové předsednictví povzbuzovat a je v našem zájmu uspět a získat důvěru našich občanů pro evropské volby v roce 2009.
Martin Schulz
jménem skupiny PSE. (DE) Pane předsedo, dámy a pánové, existují aspekty vašich názorů, ve kterých s vámi souhlasíme, pane Sarkozy, a o některých z nich bych se rád nejprve podrobněji zmínil. Jsem velmi rád, že jste se z Japonska vrátil v pořádku. Nyní jsme slyšeli znovu o další řadě slibů ohledně změny klimatu a je na čase, abychom tyto sliby splnili.
Máte pravdu, že balíček týkající se klimatu je prioritní: je to názor, ve kterém se s vámi naše skupina shodne. Máte také pravdu, když říkáte, že jednotlivé státy tohoto nemohou dosáhnout samy - mimochodem dokonce ani Němci a Francouzi dosažením svých samostatných dohod ve Straubingu. Je zde 25 dalších zemí, které se na tomto podílí, a především je to Evropský parlament, který přijímá konečné rozhodnutí. Budeme na tom pracovat s vámi, v rámci spolupráce, avšak nepodnikejte žádné iniciativy po straně - ani s Angelou Merkelovou, přestože se to může jevit jako velmi dobrý nápad.
Když se zmiňujete o sportu, podíval jsem se dnes ráno do francouzských novin a byl jsem zvědavý, co dnes napíšou o návštěvě pana Sarkozyho v Evropském parlamentu. Nic! Píšou toho hodně o Tour de France a o tom, že žlutý trikot má v současné době Němec.
(Projevy nespokojenosti)
Naslouchal jsem vám pozorně, pane úřadující předsedo, jak jste předkládal své další argumenty, o změně klimatu a zejména o Lisabonské smlouvě. Skutečně, pokud chceme splnit slib, potřebujeme nástroje, a tím jsme postaveni před dilema. Občané po nás chtějí, abychom byli efektivnější, transparentnější, demokratičtější, a chtějí, aby byly národní parlamenty demokratičtější a měly větší vliv. To vše je správné, ale pokaždé, když chceme slib plnit, někdo nám nástroj, který potřebujeme - přepracovanou smlouvu - vytrhnou z rukou.
Máte pravdu: to znamená, že potřebujeme nový přístup, nový začátek. Potřebujeme uvést tuto smlouvu v účinnost. Myslím, že je skvělé, že jedete do Irska a spolupracujete konstruktivně s Iry. Pokud vám mohu dát malou osobní radu, nechte tentokrát Bernarda Kouchnera v Paříži. Měl jsem dojem, že jeho předchozí příspěvky nám tak úplně nepomohly Iry přesvědčit.
(Potlesk, projevy nespokojenosti)
Hovořím však o záležitosti, na kterou máme zcela opačný názor než vy. Vy jste hovořil o čtyřech prioritách pro vaše předsednictví a já čekal, zda existuje nějaká pátá priorita. Pak jste zmínil několik dalších věcí, které jste označil za důležité - nikoli za priority, pouze další věci. Mezi tyto "další věci" patřila sociální Evropa, o níž jste řekl, že je záležitostí národních států. Domnívám se, že je to závažný omyl.
(Potlesk)
Chci vám říci, že od francouzského předsednictví očekáváme odlišný přístup. Sociální Evropa neznamená, že chceme v Evropě vytvořit úřad sociálního zabezpečení nebo že chceme do Evropy přinést rodinné příspěvky. Sociální Evropa spočívá v něčem jiném: lidé dlouho věřili - a právem - že Evropa může umožnit hospodářský pokrok. Strávili jsme 50 let tím, že jsme usilovali o tom, aby hospodářský pokrok v Evropě vedl k většímu růstu a většímu počtu pracovních míst a aby vždy zaručoval větší sociální jistotu.
Stále více lidí má nyní dojem, že opak je pravdou - že z hospodářského pokroku Evropy má prospěch několik málo velkých koncernů, některé pojišťovny, zajišťovací fondy a velké podniky, avšak nikoli lidé. Je úkolem Evropské unie vrátit lidem pocit, že růst v Evropě, hospodářský pokrok tohoto kontinentu, neslouží bankám a velkým koncernům, nýbrž každému jednotlivému občanovi. Dále, pokud mají národní státy toto zaručit, pak vy jako úřadující předseda Evropské rady jste povinen říci svým kolegům z řad hlav států nebo vlád, že musí zajistit, aby se do středu pozornosti v jejich národních státech dostala sociální spravedlnost, spíše než radikalismus svobodného trhu.
(Potlesk)
Rád bych dodal, že máme Evropský soudní dvůr, který každý den vynáší rozsudky, a jeho rozsudky mohou změnit rozsah sociálních dávek v jednotlivých členských státech, přestože členské státy nemají žádné nástroje, kterými by se mohly bránit. Proto potřebujeme sociální Evropu, pane úřadující předsedo, a to je důvod, proč očekávám, že do prosince změníte na tuto věc názor. Jinak vás nebude moci socialistická skupina v Evropském parlamentu podporovat.
Pane úřadující předsedo, obavy ze sociálního vyloučení vedou k nebezpečnému vývoji, a jedním z jeho aspektů je to, že vlády, které jsou v defenzívě, se domnívají, že mohou odvést pozornost lidí od těchto obav ze sociálního vyloučení tím, že budou pořádat hon na menšiny. V současné době toto vidíme v jednom členském státě Evropské unie. Nevím, jaké procento italské populace tvoří romské děti, avšak vím, že když vláda jde a řekne "budou zaregistrovány jako u policejního evidenčního oddělení, musí být sejmuty jejich otisky prstů", údajně proto, aby jim byla poskytnuta sociální ochrana, tak je to závažné porušení základních evropských práv.
Vaše země, Francie, dala evropskému společenství národů svoji první listinu základních práv. První deklarace lidských práv přišla z vaší země. Jako prezident této republiky jste součástí tradice vaší země. Žádám vás, abyste ze své funkce úřadujícího předsedy Evropské rady ovlivnil vládu Silvia Berlusconiho a řekl jí, že Evropa je společenství založené na právním státu a nikoli unie rozmaru.
(Hlasitý potlesk)
Evropská unie čelí mnoha velkým výzvám, avšak pokud nezaručíme v Evropě sociální blahobyt, lidé se od této Evropy odvrátí a když se odvrátí, Lisabonská smlouva bude k ničemu; celý projekt ztroskotá. Potřebujeme proto odvahu. Vím, že jste statečný muž. Podporujeme vaše priority; nyní podpořte ty naše - sociální Evropu a klimatickou změnu, institucionální reformu a lidská práva. Pak bude vaše předsednictví úspěšné.
(Potlesk zleva)
Graham Watson
jménem skupiny ALDE. - Pane předsedo, rád bych úřadujícímu předsedovi řekl, že irské hlasování proti Smlouvě způsobilo, že jeho impozantně připravené předsednictví se stalo problematičtějším. Rovněž také více než kdy dříve posílilo názor, že potřebujeme praktickou Evropu zaměřenou na řešení problémů.
Naléhavost balíčků týkajících se energie a klimatu každým dnem roste. Omezení DPH je krátkodobý ústupek: Evropa by měla snižovat svoji závislost na ropě a plynu. Potřebujeme mnohem větší investice do obnovitelných zdrojů energie: malé a lokalizované investice, aby snížily účty domácností za energii, a velké investice, jako je například Unie pro Středozemní moře, které budou směřovat do solární tepelné výroby vysokonapěťové elektrické energie v severní Africe.
V úterý schválily země G8, které jsou zdrojem téměř dvou třetin světového CO2, cíl v podobě snížení emisí o 50 %. Vznikající ekonomiky však mají pravdu, že tento cíl by měl být vyšší - možná 80 % - s jednotlivými dílčími cíli.
Pro stabilizaci cen potravin potřebujeme dobré nápady, jako jsou například nedávné reformy společné zemědělské politiky od komisaře Fischera Boela, a nikoli protekcionismus, jakkoli maskovaný. Pravdou je, že lidi zajímá více cena benzinu a chleba, než velkolepé cíle naší Unie. Dnes by nikdo neměl říkat "Qu'ils mangent de la brioche" ("Ať jedí koláče").
Úřadující předseda se právně zaměřuje na migraci. Migrace bude však zvládnutelná pouze tehdy, když se nám podaří zvládnou zoufalství, které vede tak mnoho lidí k tomu, že tak mnoho riskují, aby se sem dostali. Měly by existovat cesty pro legální migraci, tvrdé zásahy proti převaděčství a měla by být provedena reforma naší zemědělské politiky, aby byl nastartován růst v zemích původu. Může být optimistické žádat francouzské předsednictví, aby liberalizovalo trhy. Abychom však zajistili bezpečnost v rámci našich hranic, musíme na území za nimi přinést naději.
Existuje ještě další věc, ve které může francouzské předsednictví dosáhnout nového průlomu. Francie nám dala lidská práva. Nyní musí Francie zaujmout čelnou pozici v jejich obhajobě. Doma tím, že bude prosazovat protidiskriminační směrnici. V zahraničí tím, že zakotví mír na Balkáně v budoucnosti Evropské unie; tím, že využije Unii pro středomořskou oblast ke zlepšení lidských práv v severní Africe, a tím, že sjednotí naše jednání s Ruskem a odsoudí tvrdý postup Číny proti disentu.
jménem skupiny ALDE.(FR) Pane úřadující předsedo, nejezděte do Pekingu. Hrajte týmovou hru.
(Potlesk)
Voltaire jednou řekl: "Smrtelníci jsou si rovni; ne narození, ale ctnost dělá ten rozdíl."
jménem skupiny ALDE. - A tím, že se Evropa postaví do čela těchto snah, může projevit svoji ctnost a požadovat, aby byla respektována důstojnost každého muže a každé ženy.
Pane úřadující předsedo, abyste uspěl, budete muset budovat konsensus. Budete potřebovat Parlament, Radu a Komisi, aby spolupracovaly na společné agendě stanovené 27 členskými státy a touto sněmovnou. Pokud se máme hádat, musí se to týkat této agendy, nikoli jejích poslů. Pustil jste se do polemiky s guvernérem Evropské centrální banky a se dvěma komisaři, ale oni zastupují naši Unii a politické zásady, na kterých jsme se dohodli. Rozděl a panuj - to není evropský styl. Musíme trvat na našich zásadách, avšak spolupracovat na dosahování našich společných cílů.
jménem skupiny ALDE. - (FR) Pane předsedo, vím, že přicházím na konec, ale dejte mi prosím před manželem paní Carly Bruni "soixante petites secondes pour ma dernière minute".
(Smích)
jménem skupiny ALDE. - Pane úřadující předsedo, pokud budete trvat na svých zásadách a dovolíte nám společně pracovat na dosahování společných cílů, pokud to uděláte, liberálové a demokraté s vámi budou spolupracovat.
(Potlesk)
Cristiana Muscardini
jménem skupiny UEN. (IT) Pane předsedo, dámy a pánové, abychom přivedli občany blíže k Evropě, je zapotřebí, jak jsem uvedla v Evropské úmluvě o nové smlouvě, dát Evropě duši, která respektuje různé jazyky a identity, upevňuje společné kořeny a hodnoty, a vy, pane úřadující předsedo, jste se dnes snažil ve svém projevu tuto duši vyjádřit.
Stejně jako je Štrasburk symbolem obnoveného míru, vlaje dnes evropská vlajka po boku národních vlajek a měla by být viditelným znázorněním symbolu všech občanů sjednocených společným projektem pro obranu, bezpečnost, kulturní a hospodářský růst a transparentnost centrální banky: toto možná v nové smlouvě stále chybí.
Politické zásady musí dát mladým lidem jednoznačné cíle. Nemůže být žádné hospodářské budoucnosti bez respektování životního prostředí a nemůže být žádného respektování práv bez uznání souvisejících povinností. Doufáme, že francouzské předsednictví zahrne Evropskou listinu povinností do svých cílů. Demokracie a svoboda jsou založeny na uplatňování pravidel. Internet nemůže být nástrojem terorismu, obchodníků s dětmi a podněcování k násilí. Musíme harmonizovat zákony našich zemí, od imigrace po ochranu nezletilých, od energetiky po slučitelný pokrok.
Nová Evropa pro nový vztah s Afrikou. Ne pouze zelené certifikáty nebo obchod, avšak oboustranný růst, společná realizace Evropsko-středomořského projektu, musíme myslet na enklávy terorismu v Mogadišu a na násilí v Zimbabwe, které brání rozvoji demokracie. V EU je příliš mnoho váhavosti: žádáme Radu, aby schválila předpisy týkající se označování "vyrobeno v", aby měl mezinárodní obchod jasná pravidla.
Boj proti padělání a nezákonnosti je hospodářským problémem, avšak také se týká zdraví našich občanů a malé a střední podniky jsou kulturní hodnotou, která by měla být hájena. Nabízíme francouzskému předsednictví svoji pevnou podporu, aby se vyplnily naděje, které občané společně chovají, a abychom případně díky podpoře vědeckého pokroku v boji proti vzácným onemocněním mohli také bojovat proti endemické antipatii našeho inteligentního přítele pana Schulze vůči premiérovi Berlusconimu.
Daniel Cohn-Bendit
jménem skupiny Verts/ALE. - (FR) Pane předsedo, váš evropský voluntarismus, vaše ambice pro Evropu jsou výzvou, kterou my, skupina Zelených / Evropské svobodné aliance sdílíme. Řekl bych dokonce, abych parafrázoval písničku, kterou znáte: "Je to droga, kterou jsme všichni posedlí".
Chtěl bych však říct jednu věc. Pokud jsme natolik ambiciózní, že jednu chvíli řekneme, že musíme přijmout balíček zaměřený na klima tak, jak je, a ihned poté padneme na kolena před lobby německého automobilového průmyslu, pak jsme prohráli, protože může kdokoliv přijít a říct: "Nezapomeňte na nás". To je problém. Nemůžeme si stěžovat na příliš drahý benzin a současně dovolit automobilovému průmyslu, aby vyráběl auta s obrovskou spotřebou. Už 15 let máme technologie umožňující vyrábět auta s malou spotřebou, ale protože neexistují pravidla, která by výrobce nutila je vyrábět, platí spotřebitelé za benzin to, co platí. Taková je pravda; takhle to je.
(Potlesk ze středu a zleva)
Mluvíte o Evropském paktu o přistěhovalectví a azylu. Mějme si tedy Evropský pakt o přistěhovalectví a azylu. Spusťte dialog: ať Evropský parlament spolurozhoduje o dovoleném přistěhovalectví, ať máme skutečnou politickou diskusi, skutečnou demokratickou diskusi. Mám toho totiž dost, jak pokaždé, když se mluví o emigraci, začneme po 15 vteřinách mluvit o nezákonném přistěhovalectví, o hrozbě přistěhovalectví. Zaprvé, je-li Evropa taková, jaká dnes je, je to díky přistěhovalcům, kteří ji vystavěli s námi. Taková je pravda.
(Potlesk ze středu a zleva)
Prosím, já nejsem anděl. Postavili jsme však dům bez dveří. Lidé vcházejí okny. Říkám vám: "Postavme napřed společně dveře, aby se dalo do Evropy vcházet, a pak uvidíme, co uděláme s těmi, kdo přicházejí nelegálně." Vy nám říkáte: "Potřebujeme kvalifikované zaměstnance," ale současně Evropa posílá každoročně zpět desítky tisíc studentů, kteří sem přijeli studovat. Dovolme jim, aby tu zůstali; pokud tu studovali, nejsou to nelegální přistěhovalci.
A teď mluvme o věcech, o kterých jste prohlásil, že sociální oblast nespadá do kompetencí Evropy. Pane úřadující předsedo, Evropany neochráníte, pokud nebude společně bojovat proti sociálnímu a daňovému dumpingu. Musíme tento problém Evropanům předložit. Musíme s tím skoncovat a my stojíme při vás. Musíme diskutovat s Centrální bankou? Pak diskutujme. Musíme diskutovat s Irčany? Diskutujme. Neříkejme ale, že sociální rozměr nespadá do evropských kompetencí. Tak nemůžeme pokračovat dál.
(Potlesk ze středu a zleva)
Teď bych se rád věnoval otázkám, které nás hluboce rozdělují. Pojedete do Číny na zahájení olympijských her, kterého se účastní i čínský prezident. Doufám, že si to užijete. Já osobně budu myslet na všechny vězně, kteří hnijí v čínských věznicích. Budu myslet na všechny zatčené. Budu myslet na ty, se kterými se špatně zachází v Tibetu. Máte úžasnou příležitost bránit evropské hodnoty demokracie a svobody, když řeknete: "Nebudu se účastnit zahajování olympijských her, té maškarády čínské komunistické strany." To chceme slyšet.
(Potlesk ze středu a zleva)
Říkám vám, že až budete psát paměti, budete litovat toho, co jste udělal. Budete toho litovat, protože uvidíte, že ti, kdo zavřeli ty nevinné lidi, jim budou říkat: "Vidíte, můžeme dělat, co chceme. Západní svět chce má zájem jen o naše trhy." Pane prezidente, to je ostuda, je to ubohé, jet na zahajování olympijských her.
(Potlesk ze středu a zleva)
Francis Wurtz
jménem skupiny GUE/NGL. - (FR) Pane prezidente, pane úřadující předsedo Rady, pane předsedo Komise, svou řeč zaměřím na dvojí povahu tohoto francouzského předsednictví, totiž na jeho nespornou silnou stránku a na jeho příliš očividnou slabou stránku.
Jeho silnou stránkou v porovnání s obvyklými machry Unie je to, že neříká, že Evropa vzkvétá a že bude vzkvétat, když si čím dál víc Evropanů myslí, že se jí daří špatně a že by se věci měly změnit. No dobrá. Ale co dál? A to už je problém. Jaké závěry vyvodíte, pane prezidente, z této jasné krize legitimity, kterou Unie dnes prochází, zejména její hospodářský model a způsob, jakým funguje?
Tvrdíte, že chcete chápat a respektovat nespokojenost, kterou Evropané vůči Unii pociťují, ale tlačíte na Irčany, aby odvolali své rozhodnutí, zatímco jen řekli, stejně jako Francouzi a Nizozemci, to, co si miliony ostatních Evropanů myslí. Právem kritizujete způsob, jakým Evropská centrální banka řídí ze své věže ze slonoviny euro, ale nikdy nevydáte doporučení na přezkoumání předpisů, podle kterých dostala tyto pravomoci nebo jí byl dokonce zadán tento úkol!
V otázce přistěhovalectví tvrdíte, že chcete "sloužit našim hodnotám", ale podpořil jste ostudnou směrnici, kterou odsoudil vysoký komisař OSN pro lidská práva, všechny organizace na obranu lidských práv a evropské církve, právě proto, že porušuje základní lidské hodnoty. Odsunujete sociální otázku, která by měla podle vás zůstat v odpovědnosti členských států, ale neřeknete nic k Evropskému soudnímu dvoru, který vydává jeden rozsudek za druhým, na základě kterých si jednotlivé sociální metody v rámci Unie konkurují, a to na základě článků 43 a 49 smlouvy.
Říkáte, že se vám nelíbil obrázek "polského instalatéra". Ani mně ne. Byl to výraz, který vymyslela populistická pravice a v televizi ho zpopularizoval pan Bolkenstein. Já naopak říkám "Vítejte, pracovníci ze všech zemí", se stejnými právy ve všech oblastech.
(Potlesk zleva)
To přesně současné evropské právo odmítá. Pane úřadující předsedo, mohu vám připomenout, že podle Soudu může s Dolním Sasku dělník za stejnou práci na stejné stavbě dostat o polovinu méně než je minimální mzda platící pro německé dělníky. To nechceme. Víte, co si o takových vyhláškách myslí člověk, který nemůže být obviněn z populismu jako John Monks, generální tajemník Evropské odborové konfederace? Domnívá se, že jsou tato rozhodnutí "značně problematická", protože, jak říká, jsou podle nich hospodářské svobody nadřazené základním právům a pracovnímu právu. Co na to odpovíte?
Tvrdíte, že chcete stavět Evropu, která chrání, ale neslyšíme vás kritizovat všechna strukturální opatření, kvůli nimž je existence Evropanů v nejisté situaci: povinnost otevřít podniky veřejných služeb konkurenci, tlaky paktu stability na mzdy a sociální výdaje, řada "hlavních směrů", které připravuje Komise a Rada je schvaluje a které tak horlivě zavádíte ve své zemi.
Zmínil bych hlavní směr č. 2: reforma systémů důchodového zabezpečení, sociálního pojištění a zdravotní péče. Hlavní směr 5: pružnost pracovního trhu. Hlavní směr 13: odstranění regulačních, obchodních a jiných překážek, které nepřiměřeně brání hospodářské soutěži. A to jsem se zmínil jen o některých.
Obrat v postoji Francie a Itálie jen Radě dovolil jít za povinnosti, které si stanovila při schvalování návrhu směrnice umožňující šedesátipětihodinový pracovní týden. Z Dickense se tak stává nový posvátný otec Evropy!
Poslední věc, pane prezidente: Tento víkend jste před zraky svých evropských hostů - předsedy Parlamentu, předsedy Komise a 2 000 čelných představitelů francouzské pravice - zakončil svůj projev slovy, které odborové hnutí interpretovalo jako provokaci - a velmi nerozvážnou - když jste prohlásil, že když dojde ke stávce, Francouzi si jí ani nevšimnou. Den po tomto povýšeneckém vystoupení váš ministr školství vysvětloval, že to byl, cituji, "způsob, jak uklidnit naše evropské partnery za přítomnosti těch nejvýznamnějších mezi nimi." Takže pokud musíte, abyste uklidnili evropské vůdce, urážet odboráře, je zcela určitě na čase Evropu změnit.
(Potlesk zleva)
Philippe de Villiers
jménem skupiny IND/DEM. - (FR) Pane prezidente Francouzské republiky, evropští občané musí ve svém každodenním životě bohužel snášet katastrofální důsledky politik, které vedou evropští představitelé z Bruselu a Frankfurtu. Evropští občané každý den zjišťují, že jim jejich pravomoci protékají čím dál víc mezi prsty, že přichází o své svobody: ať jde o kupní sílu, drahé euro, geneticky modifikované organismy, daně, rybolov, absence obchodní ochrany, přistěhovalectví a dokonce fotbal, který jste před chvílí zmínil. Všechno jim protéká mezi prsty a řekl bych, pane prezidente, pane úřadující předsedo Rady, že všechno vám protéká mezi prsty. Říkáte to sám, upozorňujete na to a stěžujete si na to. Je tedy nejvyšší čas jednat a sladit slova a činy.
Před chvílí jste si stěžoval na to, že postrádáte preference Společenství. Máte pravdu. Dovolte mi však připomenout, že tento bod byl vyškrtnut z Dohody z Marrákeše, kterou jste schválil, a není zahrnutý do Lisabonské smlouvy, kterou jste sepisoval.
Stěžujete si na nezodpovědnost Centrální banky a žádáte, aby se v této věci zahájila diskuse. Pokud jde o nás, my žádáme rozhodnutí. Možná vám zde mohu připomenout, že tato nezávislost Centrální banky, tato nezodpovědnost, kterou vidíme denně v praxi, byla připravena a úředně stvrzena v Maastrichtské smlouvě. Litujete, že pro snížení daně z ropy musíte získat souhlas z Bruselu, ale to je prostě důsledek Niceské a Amsterodamské smlouvy, kterou jste parlamentní cestou ratifikovali.
Krátce řečeno si dnes i jindy stěžujete na důsledky toho, co každodenně podporujete, tedy odevzdání státních pravomocí postdemokratickým fórům, složeným z úředníků, bankéřů a soudců. Vaše předsednictví Evropské unie je historickou příležitostí k tomu, abyste Evropě vrátili rovnováhu, abychom tu měli zpět Evropu mající kořeny ve svobodě národů, které mají úctu k demokracii. Proto vás žádáme, abyste respektoval hlasování irského lidu a vyhlásil jste, že Lisabonská smlouva je mrtvá. Není na obyvatelích Evropy, aby se smiřovali s Bruselem, ale je na Bruselu, aby se smířil s obyvateli Evropy!
(Potlesk ze skupiny řečníka)
Jean-Marie Le Pen
(FR) Pane předsedo, právě vám byla na šest měsíců svěřena rotující krátká úloha předsedy Evropské unie. Na rozdíl od většiny francouzského voličstva jste se projevil zaníceně proevropsky a jdete dokonce tak daleko, že si dokonce dovolíte představit stěží změněnou formu Lisabonské smlouvy, Ústavu, kterou Francouzi společně s Holanďany v roce 2005 zamítli. Želbohu vaše plány narazily na vůli irského lidu.
Lisabonská smlouva je tedy neplatná, i přes všechny manévry, které chtěla Evropanům vnutit vládnoucí euro-globalistická kamarila.
Jako mladý poslanec jsem v roce 1957 hlasoval proti Římské smlouvě, první etapě procesu, který měl podle svých iniciátorů, mimo jiných Monneta a Coudenhove-Kalergiho, vést ke Spojeným státům evropským, Babylonské věže, kterou šlo vystavět jen na troskách národů a především mé vlasti, Francie. Od té doby jsem její rozhodný odpůrce.
Říká se, že globalizace přinesla všude zásadní změny, kterým se musíme podřídit. Ve skutečnosti se však všude po světě národy posilují, opírají se o horlivé projevy patriotismu, kromě jediného prostoru, kterým je Evropa, kde jsou národy a země rozprodány, rozloženy a demoralizovány ve prospěch projektu, kterému chybí síla i identita, zatímco ho postupně zaplavují vlny cizích přistěhovalců a otevření ekonomických hranic ho vydává na pospas bezuzdné konkurence zbytku světa.
Žádný ze slibů, které Evropané dostali, aby souhlasili se ztrátou své nezávislosti, své suverenity, své identity, své kultury nebyl dodržen: ani růst, ani plná zaměstnanost, ani prosperita, ani bezpečnost a převládá úzkost z rýsující se systémové krize: energetické, potravinové a finanční krize. Je pravda, že mezitím pokračuje mediální cirkus. Včera to bylo Euro, mistrovství světa ve fotbale, či Roland Garros v tenise, zítra olympijské hry v Pekingu a dnes zázračná sága o ikoně, Ingrid, která se směje, která pláče, která prosí a která se přijde schoulit do vaší bratrské náruče!
Ve vaší touze být osvoboditel jste se zapletl do vyjednávání s teroristy z Revoluční osvobozené fronty Kolumbie, ale kolumbijskou senátorku paní Betacourtovou jste neosvobodil ani vy, ani pan Chavez. Byl to prezident Uribe. Ten vytrvale proti všeobecnému hnutí globálního progresivismu získal rozhodujícího vítězství nad kriminálním terorismem! Vy jste opakoval neúčinné pokusy a dokonce jste zašel tak daleko, že jste pozval kající se komunistické teroristy z Revoluční osvobozené fronty Kolumbie a nabídl jim azyl ve Francii, ale abyste je ochránil proti komu? Proti demokratickému prezidentovi Uribemu? Když už jste zašel tak daleko, proč ne Taliban, Hizballáh nebo Tamilští tygři? Jste jako amfisbéna, kterou tak obdivoval Cézar. Nepochybujte o tom, pane prezidente, že ani váš talent mediálního manipulátora vám nebude stačit na zažehnání nebezpečí, kterým budete muset čelit do konce roku.
Naše Evropa je loď, která je unášená špatným směrem, šlehaná větrem a vlnami, je to jediná oblast na světě, která dobrovolně zničila své politické a morální struktury, která nemá hranice a postupně ji zahlcují masové vlny přistěhovalců, jež navíc teprve začínají! Hospodářsky ji ruinuje ultraliberalismus, sociálně je ožebračená, demograficky oslabené, nemá ducha ani sílu k obraně, je odsouzená v lepším případě k americkému protektorátu, v horším případě k otroctví dhimmitudy. Je nejvyšší čas opustit fatální iluzi federalismu a vystavět Evropu národů, spojenou hmatatelným spojenectvím, které bude bezpochyby skromnější, ale efektivnější. Varováním by nám měly být oba neúspěchy ústavy i smlouvy. Lidé v Evropě nechtějí mít s těmito plány nic společného a nenechají si je vnutit, protože nechtějí zemřít.
(Předseda řečníka přerušil)
Nicolas Sarkozy
úřadující předseda Rady. - (FR) Dámy a pánové, děkuji vám za vaše projevy.
Nejprve bych chtěl poděkovat panu Daulovi, předsedovi skupiny Evropské lidové strany (Křesťanští demokraté) a Evropských demokratů za jeho podporu a za podporu jeho skupiny, která bude pro francouzské předsednictví velmi důležitá. Souhlasím s vašimi analýzami a jsem si jistý, že pochopíte, že se nemohu ke každé vracet, i když je vaše odhodlání vůči obranné politice velmi důležité.
Pane Schulzi, dovolte, abych řekl, že velmi oceňuji smysl pro odpovědnost ve vašem projevu. Stejně jako s panem Daulem jsme se sešli a diskutovali, na tom ostatně není nic tajného. Demokracie by neměla probíhat jako stínové divadlo. Měla by nám dovolit konfrontovat názory a zkusit najít kompromis. Věřte mi, že stejně jako v případě pana Daula oceňuje francouzské předsednictví podporu vaší skupiny a vás samotného ve věci konsensů. Nadto nechápu, proč bych měl říkat, že je mi tato podpora méně užitečná, protože vychází od předsedy socialistické skupiny, nebo proč byste se měl vy snažit hledat neshody s předsednictvím pod záminkou, že nesdílím vaše politické názory.
Dovolte mi říct, že pokud jde o balíček týkající se energetiky a klimatu, jsem si zcela vědom, a řekl jsem to i panu Daulovi, že poslední slovo bude mít Parlament; ale co líp, nejde o to, mít poslední slovo. Zmobilizování Parlamentu vynaloží tlak na členské státy, které nemají stejné ambice jako Parlament, Komise a předsednictví. Neřekl bych, pane Schulzi, že budete mít poslední slovo. Říkám, že vaše odhodlání je absolutně rozhodující.
Rád bych také řekl panu Cohnovi-Benditovi, že nejde o to, padat před kýmkoliv na kolena, a zejména ne před automobilovým průmyslem, ať je francouzský, italský nebo německý. Proč se zaměřovat zrovna na německý průmysl? V tom případě musí úřadující předseda Rady brát v úvahu legitimní zájmy všech členských států. Musíme odolat průmyslové lobby a umožnit jí spravedlivé podmínky a jasně vysvětlit, že to, že bráníme balíček zaměřený na energetiku a klima, neznamená, že jsme naivní.
Jinými slovy, pane Cohne-Bendite, nechtěl bych, aby nás, kdo si přejeme dosáhnout celosvětové rovnováhy, někdo obviňoval, že podporujeme přesunování firem do jiných zemí. Nejde brát ohledy na životní prostředí a souhlasit s přemisťováním firem; jde o to, brát ohledy na životní prostředí a odmítat přemisťování firem. Každé jiné uvažování je sebevražedné. Když budete žádat po státech, aby si vybrali mezi životním prostředím a růstem, dostanete nás všechny do slepé uličky. Trvalý růst a ohled k životnímu prostředí jsou faktory ekonomického růstu. Proto se na mě, pane Cohn-Bendite, nebudete zlobit, že před vaší analýzou dám přednost analýze pana Schulze nebo pana Daula, pro jednou snad nebude zle.
Nyní, pane Schulzi, přejděme k tomu, co jste označil za bod, ve kterém se neshodujeme. Dovolte mi říct, že si to nemyslím. Chtěl bych vám taky říct, že Evropa nenese odpovědnost za to, když se naši němečtí přátelé neshodnou v otázce minimální mzdy, za to, že jste odmítli minimální mzdu, může spíše německá politická diskuse. Neházejte na Evropu odpovědnost za sociální selhání, za které může vnitrostátní politická debata!
V tomto případě není na mně jako na úřadujícím předsedovi Rady, abych to posuzoval. Chci jen prostě říct, abyste po nás, pane Schulzi, nechtěl, abychom řešili problémy, které si Němci neumí sami mezi sebou vyřešit. Dodal bych, že my ve Francii klademe v oblasti sociálních otázek na minimální mzdu velký důraz. Co by znamenala sociální harmonizace? Vy Němci jste odmítli minimální mzdu. My Francouzi chceme naši minimální mzdu zachovat. Sociální harmonizace by proto znamenala, že bychom naši minimální mzdu odmítli, protože Němci ji nemají. Takovou sociální regresi odmítám, i kdyby to bylo ve jménu mého evropského ideálu. Děkuji vám, pane Schulzi, že jste mi umožnil vysvětlit mé sociální závazky.
Naopak máte pane Schulzi naprostou pravdu, když mluvíte o umravňování finančního kapitalismu, o pravidlech, která platí pro ratingové agentury, o skutečně odsouzeníhodném chování některých našich finančních ústavů, a já bych ještě něco dodal: ve všech našich zemích jsme se setkávali s řediteli velkých bank, kteří rádi poučovali politiky o tom, jak přísně by se měly řídit státní záležitosti.
Když vidím, jak dopadla řada velkých soukromých bank, řekl bych, že ti, co rozdávali rady, nebyli na těch správných místech, aby je mohli rozdávat a teď se musí sami připravit na to, že nějaké dostanou. Chtěl bych dodat, pane Schulzi - a říkám to pod přísným dohledem pana Watsona - že jsem proti protekcionismu. Podporuji svobodu, ale nemůžeme dál fungovat ve světě bez pravidel, kde si ratingové agentury dělají, co chtějí, kde chce několik finančních ústavů vydělat během pár vteřin miliardy eur spekulacemi na burze.
Evropa, kterou chceme mít, a, pane Schulzi, francouzské předsednictví bude v této věci podávat návrhy, návrhy předpisů na zlepšení morálních norem finančního kapitalismu, protože nyní je jasné, že světový růst se už před rokem zastavil kvůli krizi subprimes a krizi důvěry ve finanční instituce, které dělaly co chtěly, kdykoliv chtěly, půjčovaly peníze komukoliv a za jakýchkoliv podmínek. Má-li Evropa nějaký smysl, musí obnovit pořádek v tom, z čeho se stal zákon "čehokoli". Chtěl bych panu Schulzovi říct, že s ním plně souhlasím.
Pokud jde o Evropský pakt o přistěhovalectví, chtěl bych panu Schulzovi a panu Cohn-Benditovi sdělil, že francouzské předsednictví Evropský parlament zapojí. Je to nejlepší způsob, jak se vyhnout excesům. Pane Schulzi, mluvil jste o excesech, ke kterým dochází v jedné zemi - není na mně, abych ji uváděl - ale když se všichni shodneme na jakémsi minimálním korpusu nákladů, nebudou se již ty excesy, na které jste poukázal, opakovat a pane Cohn-Bendite, jsem přesvědčen, že pan Daul bude souhlasit, proč do toho nezapojit Evropský parlament? Nejsem si jistý, jestli je to institucionálně možné.
(Komentář pana Cohn-Bendita mimo mikrofon)
Pane Cohne-Bendite, znám vaši velkorysost. Většinou jste vždy připraven rozdávat dary, především mně. I kdybych měl trpět vaší skromností, tuto radu jsem nepotřeboval. Věděl jsem, že je zapotřebí všeobecný jednomyslný souhlas, ale bez ohledu na to nepotřebuji všeobecný jednomyslný souhlas, abych řekl Evropskému parlamentu, že otázka přistěhovalectví je dost důležitá na to, abychom o ní diskutovali politicky, abyste se do debaty zapojili, a to i před tím, než bude Lisabonská smlouva nebo jakékoliv její změny. Tento politický závazek si dávám a přijdu vám společně s Bernardem Kouchnerem a Bricem Hortefeuxem pakt představit a diskutovat o něm. Poradíme se s panem předsedou Parlamentu a možná s Konferencí předsedů, za jakých podmínek budete chtít, abychom to udělali.
Pane Watsone, problémy představují příležitost. Samozřejmě, když se člověk rozhodne, že chce být prezident nějaké země a má na šest měsíců zodpovědnost za předsednictví Unie, tak pokud nemá rád problémy a obtíže, je lepší nebýt Evropan a nedělat politiku. Osobně si myslím, že tyto problémy znamenají šanci. Víte proč? Protože to je možnost, jak překonat naše národní egoismy a naše zaujaté předsudky.
Dovolte mi říct, že pokud by všechno šlapalo, nebylo by moje vystoupení před Evropským parlamentem nezbytně lepší, protože rok před volbami, když máte vítr v zádech a všechno funguje, každý myslí na své stranické nebo národní zájmy. A protože si myslím, že zde většina, obrovská většina poslanců má evropské smýšlení, je si vědoma závažnosti situace. Každý musí vyvinout úsilí. Nejsem si jistý, zda by pan Schulz, pan Cohn-Bendit či vy byste byli vůči francouzskému předsednictví tak otevření, kdyby byly věci snazší. Osobně si myslím, že tyto problémy mohou znamenat šanci.
Je jeden bod, pane Watsone, ve kterém jsem se bezpochyby dopustil omylu. Měl jsem déle mluvit o evropské energetické politice. Je mezi vámi řada lidí, kteří na sobě mají zvláštní tričko, protože jsou proti jednomu typu energie. Já vás respektuji. Ostatní se rozhodli jinak. Je tu však bod, který nás může všechny spojit, tedy to, že potřebujeme evropskou energetickou politiku, kde budou transparentně uvedeny zdroje a spojí se výzkum v oblasti solární energie, fotovoltaické energie, biomasy a vodní energie. Omluvte mě, že jsem se o tom nezmínil při svém prvním vystoupení, ale definice energetické politiky - bez ohledu na naše rozdíly v oblasti jaderné energetiky, bez ohledu na tyto rozdíly - bude prioritou francouzského předsednictví. Nemyslím, že bude pan předseda Barroso něco namítat, když řeknu, že je to i jeho priorita. U této věci už nesmíme ztrácet čas.
Chtěl bych také panu Watsonovi říct, že nejsem protekcionista. Nikdy jsem nebyl a nikdy nebudu. Ale liberálové musí také přemýšlet nad jednou věcí: otevíráme hranice a máme z toho prospěch. Současně po nás ale ostatní nemohou chtít, abychom dělali něco, s čím by sami doma nesouhlasili. Velké rozvíjející země jako Čína, Indie, Brazílie, Mexiko nemohou říkat "Otevřete hranice, omezte dotace, ale doma si budeme dělat, co chceme". To není svobodný trh a takovou službu jim dělat nemůžeme. Stejně jako když milujete svozu zemi, nemusíte být nacionalista, tak když chcete reciprocitu a ochranu, nemusíte být protekcionista. Je možné podporovat volný trh a chtít na tomto volném trhu dosáhnout rovnováhy.
Pane Watsone, o tom ještě budeme diskutovat. Někdo klade důraz na ochranu, jiný na svobodu. Možná se nám podaří potkat se uprostřed.
A nakonec mi dovolte, abych vám pogratuloval, pane Watsone. Myslím, že pokud jde o písničky, máme stejný vkus.
(Smích)
Předám vaše ocenění příslušné osobě a jsem si jistý, že vám, pane Watsone, podepíše svou poslední desku. Nic ve zlém.
(Smích)
Pane Cohne-Bendite, už jsem na hodně vašich otázek odpověděl. Rád bych se zmínil o dvou věcech. První je otázka studentů, která je velmi důležitá. Pochopitelně, že se Evropa musí otevřít odborné přípravě elit z celého světa. Dokonce si už dlouho myslím, že otevřít se přípravě elit z celého světa znamená je přijmout na naše univerzity a současně jim dát možnost získat první pracovní zkušenosti. Myslím především na lékaře. Musíme si však, pane Cohn-Bendite, dát pozor, abychom elity rozvojového světa nevyrabovali. Ve Francii pracuje, a nad byste se měl zamyslet, víc beninských lékařů, než jich je v Beninu. Myslím, že Benin své elity potřebuje. Nejde o odmítání přistěhovalců, ale o odmítání plenit elity rozvojových zemí. Tuto debatu nevyčerpáme během pár minut. Jsem vám vděčen za způsob, jakým jste tuto otázku zmínil, ale pochopte, že si zaslouží důkladnou diskusi, a ne její parodii. Nejde o to, že jsou na jedné straně šlechetní lidé, a na druhé necitelní. Jsou tu politikové, kteří se budou pokoušet najít nejlepší možné řešení.
Pokud mi to dovolíte, řeknu jednu věc k Číně, což je velmi závažná a velmi obtížná otázka. Řekl bych, pane Cohn-Bendite, že jsem stejně jako všichni zde v sále slyšel ve vašem hlase emoce, což je vám ke cti, ale já s vámi vaše emoce sdílím. Chtěl bych také říct panu Watsonovi, který mě žádal, abych hrál kolektivně, že přesně to jsem dělal, protože jako úřadující předseda Rady jsem se vyptal všech členských zemí na názor a na to, zda je některý proti mé účasti - za chvíli budu mluvit o obsahu, nejprve mluvím o formě. Rád bych řekl, že jsem od všech členských států získal souhlas s tím, abych se zúčastnil slavnostního zahajování olympijských her. Jak víte, jde o závažnou otázku, kterou musíme myslím řešit pečlivě, protože si nemůžeme dovolit se zmýlit.
Pan Watson mi však řekl, abych hrál jako týmový hráč. Chci, abyste věděli, že jsem se zeptal všech členských zemí. Ani jedna nebyla proti, abych se zúčastnil, a v současnosti vím, že se zahajovací ceremonie zúčastní třináct členských zemí. To není důvod, pane Watsone, je to jen odpověď na otázku týmovosti.
Nyní, pokud chcete, přejděme k jádru věci. Chápu ty, kdo říkají, že by se Evropané neměli zúčastňovat zahajovací ceremonie olympijských her v Pekingu. Každý má právo na názor, jaký je nejlepší způsob bránění lidských práv, a musím respektovat ty, kdo říkají, že bychom měli ceremonii bojkotovat. Můj osobní názor však je takový - a myslím, že je nutné tento názor respektovat, protože si respekt zaslouží - že pokroku v otázce lidských práv nedosáhneme tím, že budeme Čínu ponižovat, ale tím, že s ní povedeme upřímný a přímý dialog. Rád bych dokonce řekl toto: Nemyslím, že můžeme ponižovat čtvrtinu lidstva. Nemyslím, že je inteligentní nebo odpovědné pro někoho, kdo má tu odpovědnost, že je úřadující předseda Rady, aby řekl čtvrtině lidstva: "My nepřijedeme; ponížíme vás v očích celého světa." Chci tam jet a chci mluvit.
Pokud jde o podstatu problému lidských práv, v tom spolu souhlasíme. Pokud jde o způsob obrany těchto lidských práv, uznejte, že můžeme vést diskusi a že tato diskuse neskončí s otázkou olympijských her. Proto tam chci jet, chci mluvit o lidských právech a bránit je. Půjdu i dál, pane Cohn-Bendite. Jsou věci, které Číně neřeknu, protože Čínu je nutné respektovat; ale jsou věci, které Čína nesmí říkat evropským zemím, především ne Francii, protože Francie a evropské země musí být respektovány stejně jako Čína. Není na Číně, aby mi plánovala program a schůzky.
Stejně tak není na mě, abych plánoval program a schůzky čínskému prezidentovi. Budu proto hájit lidská práva a současně jako hlava státu musím jednu věc promyslet. Často mluvíme o dohodách. Rád bych to zpochybnil, ačkoliv pro demokraticky zvolenou hlavu státu není nezákonné hájit ekonomické zájmy a pracovní místa svých spoluobčanů. Rád bych mluvil o něčem jiném. Čína je stálým členem Rady bezpečnosti. Čínu potřebujeme, abychom mohli ukončit skandál v Dárfúru, protože Čína má vliv v Súdánu. Čínu potřebujeme, abychom izolovali Írán, aby ani Írán, ani nikdo jiný, kdo se odvažuje říkat, že je nutné vymazat Izrael z mapy světa, neměl přístup k atomové bombě. Jak můžeme říct Číně: "Pomozte nám nastolit mír ve světě, zajistit stabilitu ve světě" a současně bojkotovat zemi, když hostí událost, jež je zásadní pro miliardu a tři sta tisíc obyvatel? To by nebylo rozumné, to by nebylo odpovědné, to by nebylo hodno skutečného státníka.
(Potlesk)
Poté, co jsem vyjádřil úctu k názorům a pocitům pana Cohn-Bendita a všech v této sněmovně, kdo si myslí totéž, bych rád dodal toto: respektujte ty, kdo jako my přemýšlejí jako já. Než tam pojedu, ptal jsem se pana Watsona a pana Schulze, předsedy socialistické skupiny, a myslím, že mohu jeho jménem říct, že naprosto souhlasí s tím, že Čínu nesmíme bojkotovat. On je socialista, já ne. Ptal jsem se pana Daula, který s tím naprosto souhlasí.
Chci ještě dodat poslední věc. Podívejte se, jak byla Čína pragmatická v otázce Hongkongu. Vzpomeňte si, dámy a pánové, jak obtížná otázka to byla. Před patnácti lety probíhaly v Hongkongu demonstrace. Čína dokázala otázku Hongkongu vyřešit pragmaticky. Podívejte se na Macao. Číně se podařilo pomocí dialogu otázku Macaa vyřešit. A půjdu ještě dál. Podívejte se na problém Tchaj-wanu, kde se prezidentu Chu Ťin-tchaovi podařilo dosáhnout obdivuhodného pokroku. Před pěti lety si všichni mysleli, že mezi Tchaj-wanem a Čínou musí nevyhnutelně dojít ke konfliktu, a to se nestalo. Podaří se nám postrčit Čínu dopředu upřímným, odvážným a přímým dialogem, nebo ponižováním? Já jsem si zvolil dialog, otevřenost a odvahu.
(Potlesk)
Pane předsedo, ještě minutku, ze zdvořilosti k panu Wurtzovi. Především mu chci říct, že může být klidný, že odbory neurážím, ale děkuji mu, že poukázal na to, že Francii lze změnit, jako se to v současnosti děje, aniž by byla paralyzována. Pro odbory je urážka, když si někdo myslí, že jsou užitečné jen na to, aby paralyzovaly. Odbory mají svou úlohu v sociální demokracii, jako ji mají političtí vůdci. Nic víc, nic míň. Chtěl jsem ale říct, že nikdo nemá právo brát si spotřebitele jako rukojmí. Jsem si jistý, že tak zdvořilý muž jako jste vy, pane Watsone, který jste nikdy nic neblokoval, může pochopit, co říkám,
Pokud jde o to ostatní, pane Wurtzi, nesouhlasíme spolu, to ale neznamená, že nemohu ocenit způsob, jakým svůj nesouhlas dáváte najevo.
Pane de Villiersi, rád bych řekl, že váš projev chápu o to víc, že nesporně zastupujete významnou politickou tendenci v naší zemi, ale také v Evropě. A řeknu ještě něco lepšího, pane de Villiersi. Já osobně neberu váš projev jako projev proti Evropě, ale jako výzvu k budování Evropy jinak. Pane de Villiersi, nechci proti sobě stavět zastánce tábora "ano" a tábora "ne". Chci se jen pokusit sjednotit všechny do jiné Evropy, založené na demokracii, míru a růstu. Poznamenal jsem si vaše výhrady, beru je na vědomí a pokusím se na ně odpovědět, ne slovy, ale činy.
Pokud jde o vás, pane Le Pene, když jsem vás poslouchal, říkal jsem si, že celé roky měla Francie tu smůlu, že měla nejsilnější extrémně pravicové křídlo v Evropě. Když vás poslouchám, pane Le Pene, jsem velmi rád, že toto už skončilo.
(Hlasitý potlesk)
Philip Bushill-Matthews
Pane předsedo, vítám úřadujícího předsedu Rady. Za prvé bych vám, pane, rád poděkoval jménem delegace britských konzervativců za vaši pohostinnost minulý týden a rád bych řekl, jak moc se těšíme na spolupráci s vámi, abychom zajistili úspěšné předsednictví.
Jsme si jisti vaší energičností a vaším nasazením a po nedávném přečtení jisté velmi dobré knihy jsme si jisti vaší vizí. Narážím samozřejmě na vaši knihu Témoignage. Těm kolegům, kteří ještě neměli to potěšení číst toto pozoruhodné dílo, bych rád navrhl, aby si jej přečetli a zejména vám doporučuji otevřít si tuto knihu na straně 146. Tam popisujete pošetilosti 35hodinového týdne a popisujete výhody: řečeno slovy hesla UMP, "travailler plus pour gagner plus". Vy dále říkáte: "Domnívám se, že namísto jednotné a strnulé politiky 35 hodin a gilotiny důchodu ve věku 60 let naši spoluobčané očekávají politiku svobodné volby, která dovolí těm, kteří si přeji vydělávat více, pracovat více, a která dovolí všem regulovat svoji pracovní dobu podle svého životního stylu."
Pane úřadující předsedo, podařilo se vám to vše shrnout! To je ta skutečná sociální Evropa. Nespočívá v tom, že by vlády měly nutit lidi, aby pracovali více nebo méně, ale jde o to, aby vlády umožňovaly lidem pracovat více, pokud lidé chtějí pracovat více.
Vaší straně jde o svobodu; vaší straně jde o možnost volby, a o to jde také britské konzervativní straně. Takže pokud bude vaše předsednictví vycházet z těchto principů, budeme po vašem boku po celou dobu. Až bude přepracována směrnice o pracovní době, budeme na straně svobody a možnosti volby; až bude přezkoumávána směrnice o sezónních pracovnících, budeme opět na straně svobody a možnosti volby.
Pane úřadující předsedo, dovolte mi závěrem říci, že našim stranám by nemělo jít pouze o umožnění svobodné volby; jde jim také o to, aby byla volba lidí respektovaná poté, co se svobodně rozhodnou. Proto vás naléhavě vyzývám, abyste respektoval rozhodnutí obyvatel Irska, které vzešlo z jejich nedávného referenda. Naléhavě vás vyzývám, abyste považoval jejich rozhodnutí ne za problém, který je třeba řešit, nýbrž za příležitost, které je třeba využít - příležitost k tomu, aby Evropa znovu navázala vztah se svými lidmi. To bude samozřejmě vyžadovat mnoho práce s vámi a vašimi kolegy v Radě. Avšak jak jste vy sám řekl: travailler plus pour gagner plus.
Bernard Poignant
(FR) Pane prezidente, jsem Francouz a evropský socialista. To znamená, že v Paříži nepatřím mezi vaše zastánce, avšak ve Štrasburku nejsem tak úplně jeden z vašich oponentů, zejména když vidím, že jste obklopen dvěma sociálními demokraty. I když můj prezident v mé zemi nemá pravdu, je to stále můj prezident. Proto přeji francouzskému předsednictví - a tedy evropskému předsednictví - úspěch.
Když vás vidím, jsem od počátku klidný, protože chápu vaše přání být ve francouzském parlamentu. Ten, koho vidím, je hlava státu, to jistě, ale také poněkud otevřený předseda vlády. Pokud jde o sociální oblast a vaše priority, myslím, že je zde zapotřebí rozlišovat. Existují skutečně záležitosti, které musí zůstat národní. Myslím především na důchody. Pokud však jde o vše, co se týká zaměstnanosti, například jednotného trhu, jednotné měny a svobodného pohybu, musíme se snažit harmonizovat to nejlepší, co máme.
Proto je zapotřebí rozlišovat. Rád bych dodal, že v této oblasti bych byl rád, kdybyste vynaložil značné úsilí na vytvoření rámcové směrnice pro veřejné služby. Učinil jste to pro provozovatele restaurací a je zapotřebí to učinit pro veřejné služby.
A konečně si nemyslím, že je evropská krize pouze sociální krizí a krizí demokracie. Myslím, že je to také krize identity. Od okamžiku, kdy bylo dosaženo míru, vyhrála svoboda a byla nastolena demokracie, stav světa způsobil, že pro mnohé naše občany je obtížné spatřit a pochopit význam historie Unie.
To je důvod, proč záležitosti jako kultura, vzdělání, mobilita umělců, mladých lidí a studentů a partnerské projekty mají zásadní význam, protože evropské vědomí již nemůže být bráno jako samozřejmost. Vybuduje se a domnívám se, že tato témata by měla francouzským předsednictvím prostupovat.
A konečně, je jasné, že vás budeme posuzovat podle období šesti měsíců. Pro Francouze to je dobré, protože ve Francii to je dlouhá doba, jak víte. Takže v prosinci budeme mít výsledky. Je jisté, že smlouva rozhodně nebude ratifikována. Chtěl jste zjednodušenou smlouvu a máte komplikovanou situaci, tak se z ní dostaňte!
Rád bych zakončil svoji řeč větou, kterou jsem si vypůjčil od jednoho polského spisovatele, která říká toto, pane předsedo, pokud dovolíte: "Být Francouz znamená brát v úvahu něco jiného než Francii". To je pověst, kterou máme, a možná máte takovouto pověst trochu i vy, pane prezidente.
Nicolas Sarkozy
úřadující předseda Rady. - (FR) Pane předsedo, chtěl bych se upřímně omluvit paní Cristianě Muscardiniové, protože jsem se tak nechal unést svým nadšením, které tak pěkně zdůraznil pan Poignant, že jsem vám zapomněl odpovědět a říci, jak moc budeme potřebovat vaši skupinu.
Vím, kdo do ní patří, a vím, že vy patříte k těm, kteří milují Evropu, a že jsou zde poslanci Evropského parlamentu, kteří stejně tak milují své národy. Paní Muscardiniová, můžete si být jista, že vezmu vaše poznámky plně v úvahu a že v průběhu příštích měsíců se budu společně s evropskými institucemi snažit vybudovat Evropu, která bude reagovat na vaše obavy.
Takže vy jste ženou, která ukázala - a dokázala, že pan Poignant má pravdu - že zapomínám, jak přehnaná je moje pověst.
Marielle De Sarnez
(FR) Pane předsedo, před několika týdny Irsko řeklo "ne" a myslím, že - jak všichni víme - toto ilustruje narůstající rozkol mezi evropskými občany.
Je jasné, že toto "ne" by nemělo být podceňováno, a myslím si, že naopak by mělo přinutit všechny politické představitele, aby brali ohled na očekávání a obavy lidí a snažili se na ně poskytnout odpovědi, bez ohledu na to, jaká smlouva je v platnosti. Není tomu tak, že kdybychom měli zítra Lisabonskou smlouvu, všechno by zmizelo jako mávnutím kouzelného proutku.
Francouzské předsednictví se rozhodlo soustředit se na čtyři oblasti, což je samozřejmě velmi užitečné, zejména co se týče změny klimatu. V této době hluboké krize, finanční a potravinové krize, prudkého nárůstu cen surovin a stále vzácnější a dražší nafty se však domnívám, že to, co lidé očekávají, není jen otázka problémů, ale také otázka vize; lidé očekávají vyhlídky.
V tomto okamžiku bych chtěla navrhnout tři cesty, kterými by se měly úvahy ubírat. První se týká základní, podstatné otázky naší identity. Domnívám se, jsem hluboce přesvědčena, že existuje evropský model, že existuje evropské schéma pro společnost. Tento evropský model je úsporný, trvale udržitelný a také sociální. Tento evropský model se například snaží potírat rostoucí nerovnosti. Existuje zde tedy evropský model a my bychom na něj měli být hrdí, měli bychom jej prosazovat, nést jej, používat jej, bránit jej a chránit jej. To je první cesta.
Pak je zde druhý způsob uvažování. Myslím, že potřebujeme novou vizi pro uspořádání světa. Když to říkám, mám na mysli zejména Afriku. Mám na mysli otázku zemědělských výrobků; myslím, že bychom měli přestat dotovat vývoz našich zemědělských výrobků a namísto toho zaměřit své úsilí na to, aby byla Afrika z hlediska potravin a energie soběstačná. To je nová revoluce, kterou potřebujeme, abychom měli v budoucnu spravedlivější svět.
(Potlesk)
A konečně se domnívám - a nikdy bychom si to neměli přestat připomínat - že existují evropské hodnoty, které bychom neměli nikdy zavrhnout: nazývají se demokracie a lidská práva a platí pro nás v Evropě a budou platit v budoucnosti Unie pro Středomoří, která nebude spočívat v tom, že se budou provozovat především obchody, zatímco lidská práva budou zanedbávána. Otázka lidských práv má pro nadcházející desetiletí zásadní význam; je hluboce zakořeněnou identitou Evropy a zasluhuje si, aby byla hájena.
Pane předsedající, to jsou některé z otázek, které jsou podle mne před námi; týkají se základních záležitostí; jinými slovy, týkají se vize a hlubšího významu, který musíme a chceme Evropě vtisknout. Tyto otázky nejsou pouze věcí politiky, nýbrž také věcí svědomí.
Brian Crowley
Pane předsedo, rád bych pana prezidenta Sarkozyho znovu přivítal ve Štrasburku a pogratuloval mu k zahájení spolupráce s Parlamentem, za opravdovost jeho plánů, přestože věděl, že se tyto plány nesetkají se všeobecným souhlasem v celé sněmovně.
Již příliš dlouho jsme padali do vlastní jámy, kterou jsme si v minulosti vykopali neúspěšnými ideologiemi; vytrestali jsme se tím, že jsme nehleděli k novým hranicím, které se před námi objevují, a že jsme se s těmito výzvami neutkali přímým způsobem. Hráli jsme to na jistotu tím, že jsme se uchylovali do pohodlné zóny buď minulých imperialistických ideálů nebo postfašistických příkazů nebo dokonce, dovolím si říci, k novému myšlení 20. století co se týče lidského života a lidských práv.
Protože složitost dnešního světa je velmi odlišná a je daleko pestřejší, než to, co může nabídnout jakákoli samostatná ideologie nebo jakýkoli samostatný plán. A právem zmiňujete význam spolupráce s ostatními vládami po celém světě: s Čínou na vyřešení problému Čadu a Súdánu, s cílem zajistit, aby byly problémy týkající se Afriky a rozvíjejícího se světa řešeny přímočaře.
Již dnes si připomínáme životy sedmi vojáků, pověřených udržováním míru v Súdánu, kteří přišli o život v rámci mandátu Organizace spojených národů, jednoduše proto, že vlády řádným způsobem nezasáhly a nevyvinuly tlak na úřady v Čadu a Súdánu, aby chránily životy uprchlíků a žadatelů o azyl.
Je velmi pěkné pronášet zde v Parlamentu hřejivá slova o významu imigrace a umožňovat svobodný pohyb osob. Je lepší, když lidem umožníme zůstat doma. Pocházím z Irska, což je národ, který musel během 100 let vyvézt 12 milionů svých příslušníků. Nikdo z nich nechtěl Irsko opustit. Byli přinuceni z Irska odjet. Když lidem dáme možnost zůstat ve svých zemích, když jim poskytneme podporu prostřednictvím mechanismů politik, které jsme vytvořili, ať už v oblasti obchodu nebo v jiných oblastech, pak to dokážeme.
A závěrem bych chtěl říci, pane úřadující předsedo, něco k tomu, jak jste před chvílí hovořil o tom, že jste měl dojem, že je legitimní vaše stanovisko ohledně předložení ratifikace Lisabonské smlouvy parlamentu a že to je jediný způsob, jak to učinit. Souhlasím s vámi. Je to správné pro Francii. Stejně legitimní je však právo uspořádat referendum a toto právo by mělo být vždy chráněno. Není to buď, a nebo. Existují problémy a potíže v souvislosti s výsledkem v Irsku, avšak nejde jen o problém týkající se vztahu Irska a Evropy. Odráží se v tom hlubší neklid ve vztahu k lidem a Evropě.
Mikel Irujo Amezaga
(FR) Pane prezidente, chtěl bych se vás nyní zeptat na stanovisko francouzského předsednictví k jazykové různorodosti. Různorodost je základním principem Evropy. Všechny jazyky na světě jsou součástí dědictví lidstva a je povinností veřejných institucí podnikat kroky na jejich ochranu.
(ES) Pane prezidente, podle závěrů Rady ze dne 22. května o vícejazyčnosti má Komise vypracovat podrobný rámec na toto téma, přičemž Komise oznámila, že tak učiní do podzimu.
Jaké bude stanovisko a jaké budou kroky francouzského předsednictví v souvislosti s politikou vícejazyčnosti? Jaké bude stanovisko předsednictví a jakou úlohu hodlá dát neoficiálním jazykům EU, které jsou také nazývány "regionální" a "menšinové" jazyky?
Protože, pane předsedo, vzhledem k tomu, že příští týden očekáváme hlasování ve francouzském Senátu, je Francie v současné době velmi špatným příkladem pro nás pro všechny, kteří věříme, že jazyková různorodost je společným dědictvím všech Evropanů.
(Řečník pokračoval ve svém projevu v baskičtině)
Nigel Farage
Pane předsedo, rád bych odpověděl panu Sarkozymu. Pane Sarkozy, jste velmi dobrý řečník, avšak nejsem si jistý, zda jste stejně tak dobrý posluchač. Tento program předsednictví, který jste předložil dnes ráno, ukazuje, že chcete Evropskou unii, která ovládá doslova každý jednotlivý aspekt našeho života, vše od společné imigrační politiky až po to, jak provozujeme své nemocnice a své fotbalové kluby.
Rovněž jsem z vašich poznámek vyrozuměl, že chcete, abychom byli velmi izolováni od zbytku světa, že pokud lidé nebudou mít stejné normy jako my, nebudeme s nimi obchodovat. Nejhorší však je, že je naprostou arogancí říkat, že vy víte vše nejlépe pokud jde o evropský projekt. Projevujete pohrdání ne pouze irským národem, nýbrž také samotnou koncepcí demokracie, jejímž zastáncem podle svých slov jste.
Řekl jste, že polský prezident musí dodržet své slovo, že musí smlouvu ratifikovat, protože k tomu se zavázal. Takže Irové promluvili. Budete respektovat irské hlasování? Dodržíte svoji stranu této dohody, která říká, že tato smlouva je mrtvá? Myslím, že vám to nedochází, že? Národy Evropy nechtějí hlubší politickou integraci. Proto ve Francii řekli "ne" a v Holandsku řekli "ne" a v Irsku řekli "ne" a kdybychom hlasovali v Británii, drtivá většina z nás by řekla "ne".
Jaká je cena demokracie, pane Sarkozy? 21. července jedete do Dublinu. Prosím, nesnažte se jednat s nimi tak, jak jste jednal ve Francii, a nesnažte se obejít druhé referendum, nesnažte se je přimět změnit pravidla a ratifikovat tuto smlouvu zadními vrátky. To by byl projev naprostého pohrdání demokracií. Prosím, nedělejte to.
Margie Sudre
(FR) Pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, abychom naplnili svá očekávání a očekávání našich spoluobčanů, musí Rada, které předsedáte, i Parlament projevit jasnou, srozumitelnou a konkrétní politickou vůli. Vaše přítomnost v čele Rady je již zárukou rozhodnosti. V tomto ohledu jsme my všichni zde ve Štrasburku a v Bruselu viděli kvalitu přípravy na toto šestiměsíční předsednictví a míru, do níž se dávají členové francouzské vlády k dispozici.
Priority, které jste právě uvedl, jsou správné a reagují na zájmy a obavy občanů EU. Stejně tak další úkoly, které jste zmínil, včetně ekonomického řízení Euro zóny v reakci na prudký nárůst celosvětových cen surovin a uhlovodíků nebo vytvoření oblasti stability a prosperity ve středomořské pánvi, plně vypovídají o vašem odhodlání budovat Evropskou unii, která více reaguje na problémy a je pozornější ke svému obyvatelstvu.
V reakci na mínění veřejnosti, mezi kterou panují pochybnosti, a lidé někdy podlehnou pokušení stáhnout se na národní úroveň s cílem vyřešit problémy, je důležitější než kdy dříve poukázat na to, že náš kontinent má značný počet předností a je stále jednou ze vzácných oblastí stability ve světě, který je stále méně předvídatelný. Evropská unie by se měla snažit ukázat, že neprochází globalizací, aniž by současně nechránila své lidi, a já vítám vaše odhodlání toto prokázat.
Závěrem bych chtěla říci, že vzhledem k tomu, že Unie zažívá významnou krizi důvěry, upřímně chceme, aby francouzské předsednictví ukončilo více než patnáctileté snahy zreformovat fungování rozšířené Evropy. Potřebujeme, aby Lisabonská smlouva vstoupila v účinnost co nejdříve, což jste pevně potvrdil. Všichni vám věříme, že budete jednat s našimi irskými přáteli a že přesvědčíte těch několik málo členských států, které ještě váhají s její ratifikací, a že se vám to jednou provždy podaří.
Pane prezidente, minulý víkend jste řekl, že nejste připraven strčit si evropskou vlajku zpátky do kapsy, a skutečně jsme byli svědky toho, že jste ji vyvěsil pod Vítězný oblouk vedle francouzské vlajky. Vykládáme si toto symbolické gesto jako důkaz vašeho pevného odhodlání sloužit Společenství a děkujeme vám, pane prezidente.
Poul Nyrup Rasmussen
Pane předsedo, rád bych oslovil pana úřadujícího předsedu a řekl, že já jsem Rasmussen I, nepleťte si mne, prosím, s Rasmussenem II, avšak chci vás ujistit o jedné věci. Hovoříte moudře o nové Lisabonské smlouvě a já říkám panu Farage, že zapomíná na dánský případ. My jsme hlasovali "ne" pro Maastrichtskou smlouvu, avšak hlasovali jsme "ano" pro dohodu z Edinburghu a nikdy bychom ani nepomysleli na to, abychom řekli, že proto, že jsme hlasovali "ne" v prvním případě, tak budeme blokovat zbytek Evropy. Nikdy bychom to neřekli. Pan Farage nemá pravdu: toto není demokracie.
Chci vás, pane úřadující předsedo, a Francii jen ujistit, že jsme nalezli řešení pro Dánsko a že nalezneme řešení pro Iry.
Zadruhé bych chtěl říci toto: rád bych na vás apeloval za Evropskou sociálně-demokratickou stranu a všechny své kolegy a představitele a politickou rodinu. Apeluji na vás, že byste měl přidat ke svým čtyřem prioritám ještě jednu prioritu. Má priorita - a doufám, že bude i vaší prioritou, vím, že je vaší prioritou - se týká pracovních míst, růstu, trvalé udržitelnosti. Řekl jste - a byl jsem rád, že to říkáte - "Potřebujeme lepší regulaci finančních trhů". Naprosto s vámi souhlasím. Právě v tomto parlamentu právě nyní pracujeme na schválení jedné zprávy a doufám - a apeluji na své kolegy ve skupinách PPE-DE a ALDE - že dokážeme francouzskému předsednictví předložit moudrou zprávu o lepší regulaci.
Hovořím o transparentnosti. Hovořím o lepší regulaci ohledně spravedlivosti, prémií a akciových opcích a o všem ostatním, o čem jste tak moudře hovořil. Hovořím o přímé odpovědnosti, povinnosti zajistit, aby byl finanční trh dlouhodobou trpělivou financující mocností pro naše dlouhodobé investiční potřeby za účelem vytvoření více pracovních míst a lepších pracovních míst.
S tím souvisí další nápad pro vás. Máte pravdu, když říkáte, že právě nyní ztrácíme růst, právě nyní ztrácíme pracovní místa, zejména ve Velké Británii a ve Španělsku, avšak také ve Francii. Proč nepodnikneme novou iniciativu pro růst, novou koordinovanou investiční akci? Představte si tento scénář: když společně investujeme jen o jedno procento více do vzdělání, do infrastruktury, do všech příslušných oblastí, během příštích čtyř let získáme nejméně 10 milionů pracovních míst navíc k pracovním místům, která máme dnes. Představte si, co bychom mohli společně dokázat.
Řekl jste, že sport je víc než jen tržní hospodářství. Já bych dodal: Souhlasím, a platí to pro celou Evropu. Evropa je víc než jen tržní hospodářství. Jde v ní o pracovní místa a lidi. Pečujme o ně. Přeji francouzskému předsednictví mnoho úspěchů.
Silvana Koch-Mehrin
(FR) Pane prezidente, řekl jste "Francie nemůže odsuzovat irské "ne".
(DE) Souhlasím. Irské "ne" musí být respektováno. Irové mají plné právo hlasovat tak, jak hlasovali. Všechny ostatní země v Evropě však mají také právo postupovat po cestě k demokratičtější, transparentnější Evropě, která je akceschopnější. Lisabonská smlouva je krokem tímto směrem. Proto vítám skutečnost, že se v ratifikaci pokračuje. Domnívám se však také - a v tomto nesdílím váš názor, v tomto s vámi nesouhlasím - že by bylo dobré hovořit otevřeně o tom, že vícerychlostní Evropa již existuje. Mám na mysli Euro, Schengenskou dohodu, Listinu základních práv a mnoho dalších oblastí. Citlivá místa a přání členských států EU se odrážejí v jejich volbě různých rychlostí pro věci, které podnikají společně.
Vícerychlostní Evropa umožňuje zemím, které chtějí dělat více věcí společně, aby tak činily, neboť je důležité, abychom v Evropě zachovávali princip dobrovolnosti. Je důležité, aby země, které chtějí něco dělat společně, tak činily dobrovolně, a aby všechny země měly možnost se kdykoli připojit. Žádná země by neměla být nucena k větší míře solidarity.
Vícerychlostní Evropa rovněž usnadňuje pokračování v jednáních o přistoupení. Jsem přesvědčena, že je špatné trestat Chorvatsko a Turecko za to, že většina Irů odhlasovala "ne".
Pane úřadující předsedo, jste zcela právem hrdý na to, že vaše země je domovem lidských práv. Lidská práva jsou nadčasová; jsou všeobecná. olympijské hry jsou sportovní, nikoli politickou událostí. Proto se domnívám, že je nesprávné, že chcete jet do Číny na zahajovací ceremoniál, a jsem ráda, že předseda Evropského parlamentu, pan Pöttering, do Číny nepojede.
Pane úřadující předsedo, dovolte mi závěrem říci, že jste na svém místě našel pozdrav od mnohých mých kolegyň poslankyň - růži a dopis. Tento dopis vás žádá, abyste sehrál svoji úlohu v tom, že přivedete do vrcholných funkcí Evropské unie více žen. Ženy ve vás vkládají své naděje jako do "muže dam". Prosím, dovolte mi připojit ještě jednu žádost: jako demokraticky zvolená zástupkyně doufám, že nás budete podporovat v zajištění toho, aby tento Evropský parlament mohl přijmout nezávislé rozhodnutí o místě svého sídla.
Adam Bielan
(PL) Pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, nejprve bych chtěl vyslovit svoji upřímnou gratulaci k převzetí předsednictví Evropské unie. Nebude to snadné předsednictví. Budete jej zastávat v obtížném období, avšak samozřejmě vám přeji mnoho úspěchů. Irsko zamítlo Lisabonskou smlouvu. Nemůžeme vyloučit možnost, že Irsko v budoucnu změní své rozhodnutí, avšak rozhodně není přijatelné snažit se ovlivnit irské rozhodnutí hrozbami, stejně jako Francouzům a Holanďanům nebylo vyhrožováno, když před třemi lety zamítli smlouvu a dali do pohybu dnešní problémy. Země EU nesmí být rozdělovány na lepší a horší. Proto vám děkuji za to, že jste dnes řekl, že žádný z 27 členských států nemůže být vylučován z evropské rodiny, neboť dáma, která hovořila přede mnou, paní Koch-Mehrinová, by to možná ráda učinila.
Pane předsedo, chtěl bych také využít této příležitosti, abych vám poděkoval za to, že nedávno byl trhu práce ve Francii otevřen mimo jiné i Polákům. Čekali jsme na to určitou dobu - mnohem déle než v jiných zemích, avšak lépe pozdě nežli nikdy.
Jednu věc, kterou jsem postrádal v dnešním projevu, byla jakákoli zmínka o našem největším evropském sousedovi, o Ukrajině. Doufám nicméně, že summit plánovaný na 9. září 2008 v Evianu nás posune výrazně blíže k podepsání asociační dohody s Ukrajinou. Koneckonců, právě nyní je jasný signál od nás pro naše přátele na Ukrajině obzvláště důležitý, zejména v době, kdy se objevují nové hrozby ze strany Ruska.
A závěrem bych vám, pane předsedo, chtěl poděkovat jménem milionů Evropanů, kteří jsou v současné době postihováni neustále rostoucími náklady, za vaše snahy o snížení DPH z paliva. Doufám, že během francouzského předsednictví se vám podaří získat pro tuto myšlenku další představitele, včetně předsedy vlády v mé zemi, v Polsku.
Werner Langen
(DE) Pane předsedo, dámy a pánové, rád bych složil úřadujícímu předsedovi Rady vyloženou poklonu. Toto je 29. předsednictví Rady, které zažívám, a musím bezvýhradně říci, že jsem ještě nikdy neviděl tak přesvědčivou prezentaci programu a evropské myšlenky, jako byla tato, a říkám to ve vší upřímnosti.
(Potlesk)
Jen jednou byl úřadující předseda Rady přijat ještě vřeleji, avšak to bylo jen na začátku. Do konce daného období nic z programu nesplnil. Byl to britský předseda vlády Tony Blair. Jsme si jisti, pane předsedo Sarkozy, že ukončíte své předsednictví Rady za šest měsíců s dobrými výsledky. Způsob, jakým jste dnes vše vysvětlil - způsob, jakým jste se vypořádal s argumenty předloženými našimi poslanci, skutečnost, že jste se seznámil s příslušnými spisy a že nepředkládáte "seznam přání", nýbrž řadu priorit podložených dobrými úvahami - to vše mi dává naději, že jste skutečně schopen uskutečnit svůj ambiciózní program.
Pokud jde o spolupráci s vámi na dokončení balíčku o klimatu, můžete počítat s podporou tohoto Parlamentu. Obávám se však, že je pravděpodobnější, že budou další problémy s Radou, problémy s odpovědností Rady a jednotlivých členských států: že předpokládané kvóty tam nebudou akceptovány. Také s vámi souhlasíme v tom, že v tomto balíčku o klimatu musí být předložena jaderná energie. Zde v tomto Parlamentu jednoznačná většina souhlasí s civilním využíváním jaderné energie. Nenechte se zmást těmi tričky.
Pokud jde o to, že Německo a Francie chtějí společně převzít vedení Evropské unie v záležitostech obsahu - nikoli pro významná prohlášení globální politické povahy - pak jsme na vaší straně. Musím vám říci, že paní Koch-Mehrinová zjevně neposlouchala, když jste vysvětloval důvody, které vás vedou k vašemu stanovisku k Číně. To byla pro tento Parlament lekce v zahraniční politice a já vás mohou pouze vyzvat, abyste zůstal tak důsledný a neochvějný, jak v těchto záležitostech jste.
Robert Goebbels
(FR) Pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, pane předsedo Komise, 10 národů produkuje 60 % celosvětových emisí oxidu uhličitého. Mezi těmito 10 zeměmi je pouze jedna evropská země - Německo. 27 členských států EU má podíl na globálních emisích pouze ve výši 14 %. Spojené státy mají podíl 17 %; součet emisí Brazílie, Ruska, Indie a Číny činí více než jednu třetinu celosvětových emisí oxidu uhličitého. To vše dokazuje, že evropské iniciativy pro boj proti klimatické změně budou nadále marné bez srovnatelného úsilí na straně Američanů, Číňanů a jiných industrializovaných národů.
Zatímco bude čekat na takovouto dohodu, musí Evropa bojovat proti emisím uhlíku. V současné době neuskutečňuje investice v Evropě žádná velká průmyslová skupina. ArcelorMittal končí ve Francii, avšak investuje v Brazílii, Rusku, Turecku, Indii a Číně. ThyssenKrupp investuje v Brazílii; rakouská skupina Vöest investuje v Indii. V severní Africe je v současné době budováno 10 továren na výrobu plovoucího skla pro evropský trh.
Při neexistenci konkrétního závazku ze strany ostatních průmyslových států musí Evropa projevit své odhodlání hájit své průmyslové odvětví, své průmyslové know-how. Vynucování obětí ze strany evropských občanů nebude k ničemu, pokud se k těmto snahám nepřipojí také zbytek světa.
(Potlesk)
Jean-Marie Cavada
(FR) Pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, pane předsedo Evropského parlamentu, jsem stejně jako mnozí jiní kolegové poslanci dítě ruin po druhé světové válce a velmi oceňuji energii, kterou vkládáte do svého projevu, který pohrdá skepsí. Vidím skepsi jako něco, co patří k duchu Mnichova, jako kyselinu, která rozpouští evropskou vůli. Proto jsem velmi ocenil energii, kterou jste vložil do projevu, který - jak například řekla v televizi paní Lullingová - nám připadal jasný, přesný a - bez jakékoli přetvářky mohu říci - přesvědčivý.
Za druhé bych chtěl říci, pane prezidente, že máte samozřejmě pravdu a že toto zde musí být řečeno. Obavy v Evropě a její hrozby zde existovaly z velké části během jejího budování v 50. letech 20. století, avšak zatímco povaha těchto obav se změnila, i dnes jich zjevně existuje stále velké množství. Proto zde musí být naprosto rozhodná reakce.
Jsem velmi potěšen prioritami: Mohu to říci upřímně, protože jsou reálné, a to zejména imigrační politika, kterou bude uplatňovat váš ministr, pan Hortefeux, náš bývalý kolega poslanec. Před dvěma lety jsem měl tu čest zastupovat Evropský parlament na evropsko-africké konferenci v Rabatu. Poprvé se tam sešly země, které měly stejné povinnosti, ať už jako země původu, tranzitní země nebo země přijímající imigranty, a jak před chvílí řekl pan Watson, myslím, že je velmi důležité mít velkorysou politiku blízkosti a sledování, a to zejména - a proč ne? - s pomocí struktury Unie pro Středomoří.
Závěrem bych chtěl, pane prezidente, říci jednu poslední věc: nezapomínejte, že důvod, proč má Evropa jedinečný vliv po celém světě je ten, že je kolébkou kultury; protože právě kultura stmeluje naše rozdíly; protože kultura je platformou našich politických systémů; a proto jsme vnímáni zcela odlišným způsobem. Pokud má existovat pevné odhodlání také v oblasti kultury, bude k tomu pravděpodobně také zapotřebí vaší energie.
Jan Zahradil
(CS) Pane prezidente, dovolte především, abych ocenil, že Francie otevřela pracovní trh pro nové členské země od 1. 7. a odstranila tak jednu z posledních bariér mezi starými a novými členskými zeměmi. Já jenom doufám, že paní Merkelová si z toho vezme také příklad. Francie, Česká republika a Švédsko spolu připravily osmnáctiměsíční rámcový program předsednictví, já jsem rád, že některé priority z něj tady zazněly, především otázka energetiky, která je opravdu klíčová, a také otázka reformy společné zemědělské politiky, protože ta se týká finančního rámce po roce 2013 a tedy toho, s jakými penězi a jak vlastně budeme v budoucnu hospodařit. Oceňuji, že Francie chce řešit konkrétní témata a problémy, protože je to přesně to, co lidi pálí a zajímá.
K institucionálním otázkám teď promluvím ne jako člen EPP, ale jako člen ED, takže asi není žádné překvapení, že tady spolu tak úplně souhlasit nebudeme. Myslím, že nemůžeme stát před Lisabonskou smlouvou jako králík před kobrou. Není to alfa a omega všeho, nevytvářejme atmosféru krize, ta situace musí být vyřešena v klidu, bez politického nátlaku, bez právních triků a podle našich vlastních pravidel a naše pravidla praví, že žádná smlouva nemůže vstoupit v platnost bez souhlasu všech, a ten souhlas tady v tuto chvíli není. Nemyslím si, že bez Lisabonské smlouvy není možné další rozšíření, myslím, že minimálně Chorvatsko může být přijato do Evropské unie i bez Lisabonské smlouvy, a stejně tak si nemyslím, že stojíme před volbou buď Nice, nebo Lisabon. Máme určitě ještě více možností a musíme se na ně umět střízlivě a bez hysterie podívat a umět tu situaci vyřešit. V každém případě Vám pane prezidente přeji mnoho úspěchů při vedení Evropské unie.
Pasqualina Napoletano
(IT) Pane předsedo, dámy a pánové, sledovali jsme iniciativu pro Unii pro Středomoří, na kterou se zaměří summit, jenž se má konat příští neděli v Paříži, a doufáme, že tato iniciativa bude úspěšná.
Ráda bych však objasnila několik věcí. Tato iniciativa se snaží posílit multilaterální evropsko-středomořský rozměr. Jsem přesvědčena, že je to správné a že bychom měli jít tímto směrem. Domnívám se, že pokud zde však existuje politika, kterou je zapotřebí kriticky zhodnotit, je to sousedství s jižními zeměmi, protože politika sousedství ve skutečnosti dostává země do vzájemně konkurenčního postavení a rozděluje je. Takže musíme pracovat na integraci mezi těmito zeměmi a mezi těmito zeměmi a Evropou a také na to vyčlenit prostředky.
Řeknu vám to otevřeně, pane úřadující předsedo Rady, že jsme opravdu neocenili - a říkám to také panu předsedovi Barrosovi - že jste zastavil financování programu Audiovisuel Méditerranée, který byl jediným nástrojem pro kulturní koprodukci. Řekl jste, že existuje evropská kulturní výjimka, avšak já bych dodala, pane předsedo, že existuje evropsko-středomořská kulturní výjimka. Pokud se podíváte na dvacet nejvýznamnějších myslitelů světa, v nejvyšší desítce naleznete mnohé z muslimské kultury a velký počet evropsko-středomořských myslitelů.
Takže pomáhejme si navzájem zavádět účinné politiky pro změnu života mnoha lidí v těchto zemích, zejména života mladých osob a žen, které vkládají do Evropy naděje. Nepotřebujeme dobré žáky: potřebujeme změnit realitu tohoto vztahu a Parlament je zcela připraven spolupracovat s vaším předsednictvím, pokud se hodláte vydat tímto směrem.
José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra
(ES) Pane předsedo, priority francouzského předsednictví EU jsou realistické priority, které jsou podle mého názoru dostatečně schopné reagovat na to, o čem hovořil pan Durăo Barroso, předseda Komise, a sice na kritiku, že Evropa je bezmocná a neschopná reagovat na každodenní zájmy našich občanů: ústavní problém, ceny potravin a energie, obrana Evropy a imigrace.
Dnes je jednou z největších současných tragédií smrt imigranta v chladírenském nákladním voze v tunelu pod Lamanšským kanálem a smrt imigranta hozeného přes palubu ze člunu patera směřujícího na Kanárské ostrovy - k níž došlo před několika hodinami. Je to velmi vážný a naléhavý problém a Evropská unie musí přijít s dostatečnou reakcí.
Předseda skupiny Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů) a Evropských demokratů pan Daul hovořil o nezbytnosti zmobilizovat politickou vůli a já se domnívám, že toto předsednictví naprosto netrpí nedostatkem politické vůle.
Pane předsedo, politická vůle je však nezbytná, ale nikoli postačující: také záleží na okolnostech a i když jsou pomíjivé, krátkodobé nebo dočasné, tak po dobu své existence nás ovlivňují a omezují nás, a já vítám skutečnost, že předseda Sarkozy řekl, že musíme okolnosti změnit na příležitosti.
Lituji toho, že s námi není nyní pan Schulz, protože když hovořil o sportu, připomnělo mi to jednu konkrétní okolnost. Rád bych, aby byl žlutý trikot opět ve španělských rukou, jako tomu bylo v první fázi závodu Tour de France.
Pane úřadující předsedo, máte však pravdu v tom, že sport musí mít evropský rozměr, a několik poslanců Evropského parlamentu mne požádalo, abych vám předložil žádost, abyste zvážil, zda by nebylo pro francouzské sportovkyně a sportovce, kteří se zúčastní olympijských her, o kterých jsme zde dnes debatovali, vhodné, aby si oblékli vedle národní vlajky emblém EU, aby se tak ostatní členské státy mohly k této iniciativě dobrovolně připojit.
Pane úřadující předsedo, doufáme, že francouzskému předsednictví se podaří spojit síly a dosáhnout shod tak, aby Evropská unie mohla za vašeho předsednictví kráčet energicky kupředu, jak jste to navrhoval.
Harlem Désir
(FR) Pane prezidente, pane úřadující předsedo Rady, chtěl jste své předsednictví zaštítit Evropou, která chrání, a domnívám se, že mezi evropskými občany panují skutečně velká očekávání. Je to však důvodem, proč je zde rozpor - a vy hlavnímu sdělení socialistické skupiny v Evropském parlamentu rozumíte - v tom, že sociálnímu rozměru evropské integrace nebyl status jedné ze čtyř hlavních priorit vašeho předsednictví přiřazen.
Jak jsme byli svědky v nedávných referendech, lidé jsou dotazováni na instituce a smlouvy, avšak ve skutečnosti odpovídají na základě pokroku evropského integrace a v konečném výsledku na základě evropských politik. Domnívám se, že nerovnováha, která vznikla v posledních letech mezi pokrokem v hospodářské integraci, k němuž došlo a jedná se o dobrou věc, a stagnací sociálního rozměru, je rovněž jednou z příčin tohoto rozčarování mezi lidmi Unie, této nespokojenosti s evropskými institucemi.
Proto tento problém nevypovídá o tom, že Evropa by se měla zapojit do všech sociálních záležitostí, ale spíše o tom, že když existuje jednotný trh, včetně jednotného trhu práce, je zapotřebí, aby existovala společná pravidla pro potírání nerovností, které jinak vedou k sociálnímu dumpingu, a je zapotřebí zajistit, aby byly konvergenční prvky zaměřené směrem nahoru, k tomu nejlepšímu, namísto aby strhávaly sociální situace dolů.
Komise právě uveřejnila sociální agendu, avšak pokud se Rada nezaváže k některým konkrétním záležitostem - hovořil jste o konkrétní Evropě - a sice posílit pravomoci evropských výborů pro práci, chránit sezónní pracovníky, vylepšit směrnici o umisťování pracovníků tak - a to je zapotřebí dodat -, aby existovala směrnice o ochraně veřejných služeb a sociálních služeb v obecném zájmu, pak nebude tato potřebná ochrana nijak řešena.
Jednou z vašich priorit je Evropa imigrace, avšak Evropu imigrace nelze zredukovat na Evropu vyhoštění. Proto k tomu musíme přidat pakt pro integraci, o kterém jsme hovořili s panem Hortefeuxem - a pakt pro rozvoj. Právě jste se vrátil ze setkání zemí G8; Evropa a některé z členských států, včetně Francie, byly obviněny z neplnění svých závazků z hlediska veřejné podpory rozvoje. Zajistěte, aby byl během vašeho předsednictví splněn tento závazek přiblížit se k 0,7 % HDP, což bude z hlediska přispění k účinnějšímu řízení mezinárodní imigrace prospěšnější, než hanebná "směrnice o vracení".
Jerzy Buzek
(PL) Pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, pane předsedo Komise, souhlasím s úřadujícím předsedou. Evropa prochází složitým obdobím. Pociťuje to každý z nás, včetně mne samotného. Když jsem měl na starosti vyjednávání o vstupu mé země do Evropské unie, učinil jsem vše, co jsem mohl, pro zajištění budoucí dobré spolupráce v Evropě. Rád bych také zdůraznil, že v současnosti naštěstí nejsou žádné potíže s polskou podporou Evropské unie a Smlouvy. Velká většina polského parlamentu hlasovala pro Smlouvu a téměř 80% Poláků podporuje členství v Evropské unii.
Souhlasím s hodnocením pana úřadujícího předsedy. Musíme jednat ve prospěch našich občanů a jejich jménem. Prioritou nás politiků je balíček opatření v oblasti energetiky a změny klimatu, ale musíme učinit vše, aby jeho provádění nepřineslo Evropanům vysoké ceny a ztrátu konkurenceschopnosti našeho hospodářství. Tento balíček je třeba přijmout rychle, ale bylo by chybou, kdyby na prvním místě stála rychlost, a až po ní přišla obezřetnost. Náš balíček opatření by měl být dokladem našeho vůdčího postavení v boji proti globálnímu oteplování. Souhlasím, že ho potřebujeme, nejdříve v Poznani, později v Kodani, ale tento balíček nikomu neposlouží za příklad. Nikdo se ho nebude držet, pokud jeho provádění Evropě přinese hospodářské ztráty. Jsem proto rád, že tato nebezpečí vidíte, pane úřadující předsedo, a že jste přesvědčen, že v dobré vůli dojde k restrukturalizaci zásad obchodování s emisemi - protože o to tu jde především. Máme své zkušenosti. V Parlamentu došlo se zapojením Rady a Komise k významným změnám nařízení REACH, které prospěly všem. Můžeme se vydat stejnou cestou.
Pane úřadující předsedo, blahopřeji vám k převzetí otěží Evropy. V následujících šesti měsících vám přeji úspěch ve dvou nejdůležitějších záležitostech: Lisabonské smlouvě a balíčku opatření v oblasti změny klimatu a energie.
Enrique Barón Crespo
(FR) Pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, budete se muset postavit čelem obavám souvisejícím s Lisabonskou smlouvou. Francie už má značné zkušenosti s uměním střídavého urychlování a někdy naopak blokování evropské integrace. Žádám vás o nalezení řešení pro Irsko při současném respektování vůle drtivé většiny Evropanů, která má také svou váhu.
Rád bych také podotkl, že, ze sociálního hlediska, Lisabonská smlouva obsahuje Listinu základních práv, obsahuje evropský sociální model. Proto už také bylo sesbíráno více než jeden milion podpisů postižených Evropanů, kteří představují čtvrtinu domácností a podporují Smlouvu, jelikož odstraňuje letitou diskriminaci. Máte tedy podporu k dalšímu postupu a k integraci sociálního modelu.
Ohledně přistěhovalectví, mluvil jste o levici, ale uznáte také, že levicové vlády měly myšlenky, které vám umožnily vypracovat otevřenější a pokrokovější balík opatření, který může být ještě vylepšen v Parlamentu, ale na této otázce musíme usilovně pracovat.
Dále, pane předsedo - a to se přímo týká přistěhovalecké problematiky - hovořil jste o SZP, ale už jste nezmínil jednání v Dohá, je však zapotřebí, aby sjednocená Evropa našla řešení a reagovala na cíle tisíciletí, protože se stále jedná o tutéž záležitost, jedná se o využití našich hospodářských schopností pro pokrok lidstva.
Stefano Zappalà
- (IT) Pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, dámy a pánové, jako vedoucí italské delegace skupiny Evropské lidové strany (Křesťanských demokratů) a Evropských demokratů jsem potěšen, že jste převzal kormidlo Evropy, a těší mne, co jste řekl. Čiší z vás nadšení a hrdost. Věříte a vyvoláváte v lidech víru v instituci, Evropu, která trpí množstvím problémů a skutečně potřebuje moudré, osvícené a uvědomělé představitele, jako který jste se vy ukázal.
Itálie měla vždy silná kulturní a sociální pouta s Francií: jsou to dvě země, které podstoupily značné oběti pro založení a vybudování Evropy, již mají všichni její členové nyní povinnost rozvíjet. Každý, kdo pracuje pro tuto instituci, ví, na kolik překážek lze narazit při pokračování v procesu rozvoje a integrace, protože tento proces musí být postaven na spolupráci národů různých dějin, kultur, sociálních statusů a tradic. Politicky oportunistická stanoviska, vyjádřená tu právě panem Schulzem ohledně současné velmi populární italské vlády, rozhodně situaci neprospívají. Tento proces však musí pokračovat, bez ohledu na zklamání, která ho občas doprovázejí.
Lisabonská smlouva, výborná smlouva, je nyní upozaděna a bude zapotřebí hodně dobré vůle, aby se vrátila do popředí, pokud se chceme vyhnout marginalizaci těch, kdo jí neporozuměli. Souhlasím však s tím, co jste prohlásil: před jakýmkoliv dalším rozšířením musíme nejdříve stanovit nová pravidla, aniž bychom však Irsko ponechali v izolaci. Vlnu přistěhovalectví do Evropy, zejména do určitých členských států a hlavně mé země a ostatních zemí v oblasti Středozemního moře, je třeba regulovat a považovat za společný problém, nikoli za důvod k vytváření rozdílů nebo dokonce k využívání situace pokutováním zemí, které už přinášejí tolik obětí. Lid našich zemí musí být chráněn a integrace musí být vybudována na rozumném základě.
Pane úřadující předsedo, italská vláda a lid sledují váš mandát pozorně, s důvěrou a s jistotou, že dějiny a společenské postavení, které tu dnes představujete, dodají Evropě novou naději a rozvoj.
Zita Gurmai
(HU) Tři věci - jako jediná mluvčí z východní strany Berlínské zdi. Zklamalo mne, že v projevu pana předsedy nebyly zmíněny rovné příležitosti. Naštěstí, pane úřadující předsedo, jsme my, ženy sedmi politických stran, přesně popsaly, co žádáme, v dopise: je to květina, je to květina od nás pro vás, drahý pane předsedo.
Za prvé, vítáme snahy francouzského předsednictví na evropské úrovni v zájmu dosažení sociální rovnosti mezi oběma pohlavími, ale na druhou stranu se zdá být protichůdné, že jsou zavírány místní instituce zabývající se rovnými příležitostmi. Je snad na evropské úrovni doporučována jiná politika, než jakou aplikuje Francie?
Za druhé: pan prezident oznámil francouzským občanům, že v příštích pěti letech dojde k vytvoření 350 000 míst v zařízeních péče o děti. To představuje velmi významné opatření, protože poskytuje rovné příležitosti pro ženy a muže na trhu práce a rovněž umožňuje skloubit rodinný a pracovní život. Klíčová je dobrá kvalita, cenová přijatelnost a dostupnost pro všechny, protože se jedná o nástroj pomáhající vytváření rovných příležitostí a integraci.
Ohledně rodinného života, má pocit že ženy budou schopné sladit pracovní a rodinné činnosti, pokud budou pracovat 65 hodin týdně? Ženy jsou zranitelnější na pracovištích a obecně nejsou členkami profesních organizací.
Ano, potřebujeme společnou evropskou politiku pro přistěhovalectví, ale ta se musí zabývat právy a povinnostmi občanů a přistěhovalců. Migrační politika musí být doplněna integrační politikou přijímajícího národa. Velmi vám děkuji.
Ioannis Varvitsiotis
(EL) Pane předsedo, rád bych panu úřadujícímu předsedovi sdělil následující: těšil jsem se na váš dnešní projev se zvláštním zájmem. Vaše dnešní stanovisko ukázalo, že během svého šestiměsíčního předsednictví dáte věci do pohybu.
Celý svět čelí jedné z nejvážnějších hospodářských krizí posledních desetiletí, ale Evropa čelí i svým vlastním krizím.
Je zjevné, že současná sedmadvacetičlenná Evropa nemůže pracovat podle pravidel Evropy patnáctičlenné. To je institucionální krize, kterou Evropa prochází. Je také zřejmé, že některé členské státy dnes nechtějí politické sjednocení Evropy a nechtějí naplnit politické vize našich předchůdců. To je krize identity. Institucionální krize se vyřeší, ale jakým způsobem lze vyřešit krizi identity?
Obávám se, že existuje pouze jediné řešení: členské státy, které usilují o politickou harmonizaci, by měly postupovat vpřed, zatímco ty členské státy, které na Evropu nahlížejí jen jako na hospodářskou unii, by měly stát vzadu. Vskutku mám obavy, že pokud se nepřidržíme tohoto řešení, přestane Evropa hrát významnější roli na světové šachovnici.
Krize mohou vést k mohutnému skoku vpřed, ale pouze pokud je přítomen dostatek odvahy. Jsem přesvědčen, že máte vizi i moudrost. Mějte i odvahu!
Othmar Karas
(DE) Pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, vaše základní směřování má moji plnou podporu. Domnívám se, že jste tím pravým úřadujícím předsedou ve velmi citlivé době, že máte nezbytné pochopení pro obavy lidí a odhodlání vést a spojovat. Ve svých odpovědích jste nekličkoval, nazýval jste věci pravými jmény. Neutíkáte před problémy, ale stavíte se jim čelem.
Zejména bych rád zdůraznil vaši oddanost parlamentní demokracii. Tato oddanost je obzvláště důležitá v těchto dobách, protože v několika členských státech - včetně mého rodného Rakouska - jsme byli svědky vynášení přímé demokracie nad demokracii parlamentní, jehož výsledkem bylo ochromení parlamentů v parlamentních demokraciích v evropských záležitostech. Postavme se společně za parlamentní demokracii a proti jejímu ochromování.
(Potlesk)
Považuji také za důležité, že jste přímo zmínil zbabělost, či by se snad dalo říci dvojí standard mnohých vlád a členů vlád ve vztahu ke sdílení evropských zodpovědností, neboť tato dvojí měřítka jsou jednou z hlavních příčin nedostatku důvěry a vzájemného obviňování, jemuž musíme učinit přítrž. Nepožadujeme po všech, aby byli odvážnější, ale po všech vyžadujeme, aby byli upřímní a zásadoví.
Rád bych se ještě dotkl dalších tří otázek. První z nich je vaše stanovisko ohledně Lisabonské smlouvy. Nejste jako králík chycený do světel reflektorů a nečekáte na Irsko, ale pokračujete v procesu ratifikace, zatímco jednáte s Irskem. Já jsem pevně přesvědčen, že s Irskem dosáhneme nějaké dohody až poté, co zbylých 26 členských států ratifikuje Lisabonskou smlouvu.
Nesmíme však nechat na holičkách Chorvatsko. Vítám vaše odhodlání otevřít do konce roku všechny kapitoly. Potřebujeme také časový plán pro Makedonii. Rád bych požádal Radu, aby přijala rozhodnutí o Aktu o malých podnicích na své prosincové schůzce, jelikož členské státy mají hlavní pravomoci. Potřebujeme právně závazný dokument, ne jen další veřejné politické prohlášení.
Genowefa Grabowska
(PL) Pane předsedo, mám pro vás dobré zprávy z Polska. Dnes se, pane prezidente, v polském parlamentu koná rozprava, která vyvrcholí v rozhodnutí, které bude po polském prezidentu žádat, aby dostál svým ústavním povinnostem a podepsal Lisabonskou smlouvu. Taková je vůle Poláků, z nichž 80% podporuje Evropskou unii a je rádo, že jsou jejími členy. Ukažte mi jiný stát, kde má Evropská unie takovou podporu. To je signál, že Polsko splní své povinnosti ohledně Smlouvy.
K jinému tématu: mám k vám prosbu, pane předsedo. Mohl byste prosadit zařazení situace dětí v Evropské unii na program jednání a jmenovat veřejného ochránce práv, určitého advokáta v záležitostech dětí po vzoru evropského veřejného ochránce lidských práv? Rádi bychom, aby Rada dospěla ke shodě a přijala tuto instituci, již Evropa tolik potřebuje.
Hartmut Nassauer
(DE) Pane předsedo, dámy a pánové, kdybych měl shrnout dnešní rozpravu, řekl bych, že je dobře, že se v tuto dobu ujala předsednictví Francie a že je dobře, že vy, pane prezidente Sarkozy, zastáváte pozici úřadujícího předsedy Rady. Byl to dobrý den pro Evropu a pro tento parlament, protože jsme poprvé po dlouhé době zase měli před sebou někoho, kdo mluví pro Evropu s vášní, nikoli jen s dobrými argumenty. Možná právě to potřebujeme k přesvědčení Irů a k získání našich občanů: vášeň a zdravý úsudek, přičemž zdravý úsudek obsahuje i stanovení určitých limitů pro Evropu.
Rád bych vám sdělil "tajemství úspěchu": nepotřebujeme jenom prosadit Lisabonskou smlouvu v Irsku, ale také novou kulturu subsidiarity. Potřebujeme stanovit hranice Evropy ve vztahu ke zbytku světa, ale potřebujeme také hranice v rámci Evropy. Nová kultura subsidiarity s sebou přinese novou podporu pro Evropu, v tom zcela souhlasím s předsedou Barrosem. Hodně štěstí, pane prezidente Sarkozy.
Marian Harkin
Pane předsedo, vítám prezidenta Sarkozyho v Evropském parlamentu. Rozhodně jsem ocenila jeho promyšlený a velmi dobře zdůvodněný příspěvek.
Jako irská poslankyně ho také ráda přivítám, až navštíví Irsko jako předseda Evropské unie, jako předseda, který podniká praktické kroky ke zlepšení života občanů EU. To jasně vyplynulo z jeho priorit.
Také oceňuji jeho poznámky týkající se bezpečnosti potravin a ohledně hledání rovnováhy při uvalování předpisů a omezení na naše vlastní podnikatele a zemědělce. Jak sám řekl, chceme ochranu bez ochranářství.
V jeho prezentaci a hlasu jsem slyšela oddanost Evropě. Já a mnoho Irů tuto s ním oddanost sdílíme. Mluvil dnes o překonávání našich potíží. To bude vyžadovat čas a ochotu ke kompromisům na všech stranách. Nelze stanovovat konečné lhůty.
Jako osoba, která agitovala za irské "ano” vím, že se mnou bude souhlasit, že irské "ne” je stejně legitimní jako francouzské, holandské nebo dánské "ne". Musí být respektováno, pak se můžeme pohnout kupředu. Můžeme dosáhnout pokroku. Těším se na to a přeji mu hodně štěstí v jeho předsednictví.
Jan Tadeusz Masiel
(FR) Pane předsedo, pane úřadující předsedo Rady, francouzské předsednictví právě stanovilo své cíle a já mu přeji úspěch. Konečným cílem, který před vámi stojí, je posílení Evropské unie a její síly jednat. Při vědomí této skutečnosti by neratifikování Lisabonské smlouvy znamenalo promeškanou příležitost. Evropa Francii potřebuje, zvláště v tuto obtížnou dobu. Potřebuje Francii, která se po referendu změnila, díky vám, pane prezidente Sarkozy.
Není to bohužel Polsko, které dnes posunuje Evropu kupředu, ale jednoho dne tomu tak bude a věřím, že to bude brzy. Doufám a přeji vám, aby francouzské předsednictví s politikami evropské integrace, žádoucí imigrace, rozšíření na Balkán a ne nezbytně do Turecka, vrátilo Evropanům důvěru v Evropu a zalíbení v ní.
Gay Mitchell
Pane předsedo, Irsku trvalo 700 let, než vypudilo Brity z Irské republiky, a já tu teď musím sedět a znovu poslouchat lidi, které jsme vyhodili, jak nám říkají, co máme v Irsku dělat. Domnívám se, že to je trochu přespříliš. Nechte prosím o záležitostech Irské republiky rozhodovat lid Irské republiky.
Dále bych rád vzkázal panu prezidentu Francouzské republiky: pokud chcete změnit názor obyvatel Irska, vezměte s sebou pana Le Pena. To bude ke změně jejich názoru stačit.
Já jsem byl volebním ředitelem strany Fine Gael, která je součástí Evropské lidové strany, během čtyř evropských referend: o Jednotném evropském paktu, o Maastrichtské smlouvě, o Amsterodamské smlouvě a o Lisabonské smlouvě a rád bych řekl, že Lisabonská smlouva propadla z řady důvodů. Lidé jí nerozuměli; vláda byla u moci od roku 1994; politici se objevují před vyšetřujícími komisemi; hlavní vládní a opoziční strany - politický establishment - usilovaly o její přijetí. Panovaly obavy ohledně obrany a vojenské služby, potratů a eutanázie - doprovázené stříkačkami dávanými do oběhu poslanci této sněmovny - daní, pracovních míst, přistěhovalectví. Mnohého z toho se chopila krajní levice a krajní pravice.
Rád bych panu úřadujícímu předsedovi řekl následující. Připravte se, prosím, na svou návštěvu Irska. Pokud je pro vás důležité pomoci při změně situace v Irsku, přijeďte připravený a přijeďte připravený naslouchat. Budete velmi vítán, ale situace je složitá a její vyřešení bude vyžadovat určitý čas.
Adrian Severin
(FR) Pane předsedo, Evropané do francouzského předsednictví vkládají značné naděje a tyto naděje je třeba zvládnout. Předsednictví se musí vyvarovat podporování nerealistických snů a neopodstatněných obav, a to včetně sousedních a kandidátských zemí.
Co se týká Lisabonské smlouvy, neexistuje dostatek diplomatické podpory pro její ratifikaci. Předsednictví musí přispět k vypracování výchozí nebo zajišťovací strategie pro případ, že se věci budou vyvíjet špatným směrem. Abychom se vyvarovali nejhoršího, musíme hned na začátku ukázat, že jsme připraveni čelit nejhoršímu .
Rád bych skončil několika slovy na téma nebezpečného jevu renacionalizace Evropy. Nejznepokojivějším projevem tohoto jevu je nacionální populismus, který stál rovněž za propagandou ve prospěch irského odmítnutí, rasové xenofobie v Itálii, ale také za rétorikou o národní povaze sociální politiky. Evropa buď bude sociální, nebo se zhroutí. Doufám, že francouzské předsednictví bude v tomto ohledu citlivé.
Předseda
Je mi líto, ale bohužel nemohu připustit další řečníky. Už jsme značně překročili vymezený čas. Velmi děkuji předsedovi Sarkozymu a předsedovi Barrosovi za to, že nám věnovali svůj čas. Rád bych tedy skončil tím, že předám slovo nejdříve předsedovi Barrosovi a poté prezidentu Sarkozymu.
José Manuel Barroso
Pane předsedo, začnu tím, že se krátce připojím k blahopřáním, jež tu vyjádřila valná většina poslanců, kteří tu promluvili: blahopřáním k přesvědčení, nadšení, energii a politické vůli, které tu předseda Sarkozy vyjádřil a které, jak jsem přesvědčen, on i jeho ministři prokáží v průběhu francouzského předsednictví.
Rád bych řekl, že to pro mne nebylo žádným překvapením. Byl jsem naprosto přesvědčen, že je dobře, že Francie na sebe vezme zodpovědnost za předsednictví Rady v tomto obzvláště obtížném období. Prezident Sarkozy a my všichni bychom si pochopitelně přáli, aby horizont byl jasnější z institucionálního hlediska, ale domnívám se, že právě v těchto obtížných dobách lze rozpoznat politické schopnosti a pochopit skutečnou důležitost silné politické vůle.
Já jsem zastáncem této demokratické politické debaty. Již jsem mnohokrát řekl, že musíme politicky přiznat rozdílnost názorů a množství různých pohledů na věc, které existují například i zde v Parlamentu. Musíme vědět, jak tyto rozdíly vyjádřit, protože Evropa není totéž jako vnitrostátní politický systém. V našich demokratických vnitrostátních systémech nezpochybňujeme samotnou legitimitu státu pokaždé, když dojde k politické diskusi, i když je někdy hodně polarizovaná, zatímco v Evropě se ti z nás, kteří jsou proevropští, musí při vyjadřování svých námitek potýkat s těmi, kteří stojí proti Evropě a využívají všech forem populismu k poškozování našich institucí a ohrožení úžasného projektu míru a solidarity, kterým je projekt společné Evropy.
(Potlesk)
Právě proto v těchto těžkých dobách skutečně potřebujeme být schopni vyjádřit všechny tyto pohledy a zároveň posílit proevropský tábor. Řekněme si na rovinu, v červnu 2009 se konají evropské volby. Jestliže různé evropské politické síly a evropské instituce nebudou konstruktivně pracovat ruku v ruce, dodáme argumenty těm, kteří v krajních případech chtějí využít populismu, xenofobie a nacionalismu vytvořením spojení mezi nacionalismem a vlastí, což je omyl. Já často cituji jednoho velkého francouzského autora, který prohlásil "Patriotismus je láska k vlastnímu lidu, nacionalismus je nenávist k ostatním."
Můžeme milovat svou vlast a zároveň s přesvědčením hájit projekt společné Evropy, jak zde právě řekl prezident Sarkozy. Já proto doufám, že debata, která bude v nadcházejících šesti měsících probíhat, posílí evropské instituce a stejně tak i náš projekt Evropy budoucnosti.
Rád odpovím na konkrétní otázky. Toto byla jediná konkrétní otázka, která mi byla položena, a já samozřejmě ponechám zbytek prezidentu Sarkozymu, který je mnohem kompetentnější na ně odpovědět. Tuto konkrétní otázku položila paní Napolitanová a týkala se kulturního programu Euromed.
Těší mne, že vám mohu sdělit, že současnému programu, kulturnímu programu Euromed, bylo pro letošní rok stále přiděleno 15 miliónů EUR. Je pravda, že ještě nedošlo k rozhodnutí pro období 2009-2010, ale existuje silný tlak na vnější výdaje a v těchto případech se upřímně řečeno obvykle stává, že třetí země většinou upřednostňují bilaterální spolupráci na úkor regionálních rozpočtů. Jedná se tedy o záležitost, kterou je třeba se zeměmi Euromed prodiskutovat. Jedním ze zajímavých aspektů francouzské iniciativy na vytvoření Unie pro Středomoří - kterou jsem mimochodem podporoval od samého počátku - je, že přináší významnější prvek regionální spolupráce.
Někdy je mi pokládána otázka, co přidává Unie pro Středomoří k Barcelonskému procesu. Je to pochopitelně prvek větší politické síly, také politické povýšení, zejména díky vrcholným schůzkám konaným jednou za dva roky. Je to však také dimenze, kterou přinesly konkrétní regionální projekty, a v současné době též doufám velmi konkrétní projekty, do nichž budeme moci zahrnout ve větší míře i dimenzi soukromého sektoru, protože stále potřebujeme další finanční zdroje.
To je tedy konkrétní oblast, na níž nyní pracujeme a na závěr bych řekl jen: "Hodně štěstí, Francie, a hodně štěstí, můj drahý příteli, prezidente Sarkozy!"
(Potlesk)
Předseda
Rád bych poděkoval předsedovi Barrosovi a místopředsedovi Jacquesi Barrotovi za to, že zde nepřetržitě strávili 3 hodiny.
Nicolas Sarkozy
úřadující předseda Rady. - (FR) Pane předsedo, především bych rád řekl, že se domnívám, že je naprosto přirozené, pokud má někdo tu čest stát se úřadujícím předsedou Rady, strávit v Parlamentu tolik času, kolik si Parlament přeje, nejenom první den předsednictví, ale řeknu vám, pane předsedo Evropského parlamentu, stejně jako všem předsedům skupin a Konferenci předsedů, že pokud budete chtít, abych se v některých obdobích předsednictví dostavil, tak vám jsem k dispozici. Je třeba hrát hru evropských institucí.
Evropský parlament je srdcem parlamentní demokracie. Nejedná se tu o otázku dostupnosti, jde o otázku priorit. Předsednictví Evropský parlament potřebuje, a proto je mu k dispozici.
(Potlesk)
Pokud řečníci dovolí, rád bych řekl pár slov každému z nich. Především bych rád řekl panu Bushill-Matthewsovi, že patřím k těm, kteří se domnívají, že Evropa Spojené království potřebuje. Nikdy jsem nepatřil k Evropanům nebo Francouzům, kteří si mysleli, že bychom si na naše britské přátele měli dávat pozor. Spojené království může Evropě přinést mnohem víc, než si samo myslí. Spojené království je branou do anglosaského světa, představuje nejrozšířenější světový jazyk a jak se v posledních letech ukázalo, vlastní dynamické hospodářství. Rád bych řekl našim britským konzervativním přátelům: "Věřte, že vás Evropa potřebuje, že v ní máte své místo a že Evropu oslabí, pokud budou Britové stát jednou nohou vevnitř a jednou nohou venku." Spojené království představuje skvělý národ. Nemá se od Evropy čeho bát a Evropa od něj může mnohé očekávat.
Panu Poignantovi, který nahlédl do mého srdce, a tak pochopil, že miluji politiku a parlament je jako moje zahrádka, bych rád řekl, že Parlament je skutečně místem pro demokracii a já nerespektuji a nechápu politické představitele, kteří nechtějí vyjádřit a hájit své myšlenky v kolébce parlamentní demokracie. Doufám, že vaše poznámka skrývala spíše prvek politování, než vize nadměrné harmonizace trhu práce.
Totéž platí i pro pan Désira, naprosto s vámi souhlasím a jsem proti úplné harmonizaci, protože lidé by ji odmítli. Naproti tomu je naprosto přirozené mít určitá minimální pravidla v kontextu trhu práce a jednotného trhu
Mějme na paměti obtíže. Vezměme si například Rakousko, které má socialistického předsedu vlády a vládu, a ti vám sdělí, že věk pro odchod do důchodu je 65 let, doba účasti 45 let. Dobře víte, s jakými nesnázemi jsem se setkal, když jsem dobu účasti prodloužil na 40 let a francouzská socialistická strana mne zpočátku nepodporovala.
Tak mi vysvětlete, jak je možné, že poté, co jsem se setkal s tolika obtížemi při prosazení čtyřicetileté doby účasti ve Francii, mám teď v šesti měsících ve funkci předsedy Evropy dosáhnout něčeho mezi 45 lety v Rakousku a 40 lety ve Francii. Jak se to dá zvládnout? Od snu k realitě vede dlouhá cesta, ale zde možná leží rozdíl mezi evropskou a francouzskou socialistickou stranou. V některých okamžicích se cítím blíže Straně evropských socialistů než francouzské socialistické straně. Tuto chybu přiznávám a samozřejmě se za ni omlouvám.
(přerušení panem Schultzem mimo mikrofon)
Předseda
Takhle to tady nefunguje. Vy nerozhodujete o tom, kdo bude hovořit. Řečnickou dobu nelze dělit mezi skupinu sociálních demokratů v Evropském parlamentu a úřadujícího předsedu Evropské rady. Pane prezidente Sarkozy, jste ochoten povolit otázku panu Schultzovi? Pokud je tomu tak, poskytnu mu slovo.
Nicolas Sarkozy
úřadující předseda Rady. - (FR) Ano, pane předsedo, pokud to neznamená, že se dostanu do křížové palby celoněmecké debaty.
Martin Schulz
(DE) Velmi děkuji, pane předsedo, jste velmi laskav. Pane prezidente Sarkozy, je od vás pěkné, že se tímto způsobem chcete sblížit se socialismem. Poté co jste se právě ve svém projevu vehementně postavil za německé sociální demokraty a distancoval se od kancléřky Merkelové, navrhuji vám, abyste postupoval následovně. Pokud se cítíte tak útulně v náručí evropské sociální demokracie, přidejte se nejdříve k německé sociální demokracii a my vás postupně sblížíme s francouzskou, takže na konci cesty budete skutečně výborný soudruh.
Předseda
Pane Schulzi, to nemá ani tak co dělat s laskavostí, jako spíše s řádným dodržováním postupů - o což nám nakonec všem v Evropě jde.
Nicolas Sarkozy
úřadující předseda Rady. - (FR) Pane předsedo, jistě vidíte, že mám socialistu po své pravici, ale stále ještě je pro jednoho místo po mé levici.
(Potlesk)
Dámy a pánové, jak víte, nemyslím si, že plýtváme časem, protože se domnívám, že demokracie na evropské úrovni se může obejít bez hrubosti, která ji někdy provází na národní úrovni. Evropská úroveň dává každému možnost poodstoupit od volební rutiny, která je drsná, často nespravedlivá a vždy obtížná. Koneckonců sama skutečnost, že na fóru, jako je vaše, jsme schopni spolu mluvit a přitom se na sebe usmívat a vzájemně se respektovat, snad také dokáže lidi povzbudit, aby vřeleji přijali evropský ideál za svůj. V každém případě to nepovažuji za ztracený čas a rád bych o tom pány Poignanta a Schulze ujistil.
Paní De Sarnezová má pravdu. Musíme změnit svou rozvojovou politiku, učinit zemědělskou výrobu potravin prioritou. To je naprosto nezbytné, africké země potřebují finanční prostředky, aby byly soběstačné z hlediska potravin, a část peněz, které jsme věnovali na rozvoj velkých infrastrukturních projektů, musí být bezpochyby investována do zemědělských mikroprojektů. V tomto bodě s vaším názorem naprosto souhlasím.
Žádala jste mne také, abych hájil evropskou vizi. Tuto ambici mám také. Doufám, že budete tak velkorysá a pomůžete mi s obsahem této vize. Velmi dobře víte, že je rozdíl mezi velkými odlidštěnými ideály a spoustou technických detailů každodenního života, přičemž my všichni máme potíže neustále rozhodovat, co dělat s velkými myšlenkami, které někdy daleko přesahují všední potíže našich občanů, a jak řešit technické otázky, které se dotýkají jejich každodenního života. Není to tak jednoduché, ale já každopádně udělám, co budu moci.
Abych odpověděl na vaši otázku, pane Crowley, ano, potřebujeme rozvoj, abychom se vyvarovali ilegálního přistěhovalectví. Navíc každý ví, že nejlepší odpovědí na přistěhovaleckou otázku je rozvoj. 475 miliónů Afričanů je ve věku pod 17 let a Evropu a Afriku odděluje dvanáctikilometrová Gibraltarská úžina. Africké katastrofy budou evropskými katastrofami a tomu nezabrání žádné bariéry nebo hranice. Proto rozvojovou politiku skutečně potřebujeme. Opět je velmi obtížné rozhodnout se mezi multilaterálním a bilaterálním přístupem. Jedná se o závažnou otázku a já jí hodlám věnovat značnou pozornost.
Pan Irujo hovořil o jazykové rozmanitosti. Naprosto souhlasím, včetně - a chápu, že nemáte rád výraz "regionální jazyk” - otázky úředních jazyků. Víte, jsem jedním z těch, kteří se domnívají, že bychom pomohli různým hnutím za autonomii nebo nezávislost, pokud bychom jim dali monopol na ochranu regionálních jazyků, což by byla závažná chyba. Hovořím o Korsice ve Francouzské republice, kde žijí lidé, kteří jsou Korsičané, milují Korsiku, ve svých vesnicích mluví korsicky, ale to neznamená ohrožení národní jednoty. Jazyková rozmanitost je z mého ohledu stejně důležitá jako rozmanitost kulturní, a pokud bude existovat jediný jazyk, pak nebude žádná kulturní rozmanitost.
Pane Farage, velmi se mi líbil váš projev, ale řeknu vám následující: Britové byli rádi, že jsem uzavřel Sangatte, neboť jsem to byl já, kdo ho uzavřel, a požádali jste mne o to vy. I v případě, že jste Brit a máte rád svou zemi, nemůžete vyřešit všechny její potíže s přistěhovalectvím, a já vám musím říci, že Francie rozhodně nemá v úmyslu stát se pohraniční stráží Spojeného království. Rád bych vám řekl, že je moc hezké prohlašovat "v naší zemi nechceme identifikační doklady a nechceme společnou přistěhovaleckou politiku", když vás na druhou stranu těší, že cizinci, jejichž doklady nejsou v pořádku, jsou zadrženi ve Francii, abyste se s nimi nemuseli zabývat ve Spojeném království. Stejně jako Francie, ani Spojené království nemůže vše zvládnout samo.
Rád bych ještě dodal, pane Farage, že respektuji polský názor, ale vy jste nebyl v mé kanceláři, když jsem s řadou kolegů vyjednával o Lisabonské smlouvě. Byli jsme v Bruselu a kdo byl v mé kanceláři? Nikoli předseda vlády Tusk, protože předsedou vlády v té době byl bratr pana Kaczynského. Byl tam prezident Kacyznski a já vám řeknu jedno: on je muž, kterému věřím a kterého respektuji. Avšak když v Evropě něco podepíšete a když začnete nerespektováním dohody, pak už není Evropa, pak už není nic, žádná vyjednávání. Pokud někdo z nás svou zemi k něčemu zaváže v Bruselu, musí učinit závazek i doma. Řekl jsem právě toto, nic víc, nic míň.
(Potlesk)
To zcela respektuje polskou stranu: pane Farage, já se domnívám, že jsem Polsko hájil. Předseda Barroso vám to může říci lépe, než kdokoli jiný. My Polsko potřebujeme, ale zároveň musíme mít respekt k danému slovu.
Paní Sudreová, děkuji za podporu. Naprosto souhlasím s vaší analýzou a děkuji za ni. Panu Rasmussenovi, který, jak jsem pochopil, je Rasmussen I a já jsem si právě ujasnil, kdo je Rasmussen II, bych rád řekl, že Dánsko je dobrým příkladem země, která učinila pokrok, a díky němu mám odpověď pro všechny řečníky hovořící o irské otázce.
Samozřejmě bychom neměli Iry nutit a musíme respektovat jejich názor, ale musíme mít odvahu našim irským přátelům říci: "Musíte respektovat ostatní země, které Lisabonskou smlouvu ratifikovaly. Nepoučujeme vás, ale vezměte v úvahu, že i ostatní mají své názory a že v určitém okamžiku budeme muset najít společnou cestu. Evropa nechce pokračovat bez vás, ale zároveň se jen kvůli vám nemůže zastavit.” To říkám se vším respektem k zemi, která hlasovala proti.
My Francouzi jsme vám způsobili značné problémy a obtíže, ale v určitém bodě se musíme vymanit ze situace, kdy se všichni navzájem pozorují a čekají, až se někdo jiný chopí iniciativy. Iniciativy se musí chopit francouzské předsednictví spolu s předsednictvem Komise a předsednictvem Evropského parlamentu. Poté se někteří připojí, někteří ne. Osobně se domnívám, že řešení existuje, ale rozhodně není v udržování statu quo nebo v prohlašování "počkáme, čas to vyřeší." Osobně se domnívám, že čas pracuje proti nám, že Evropa vyčkávala příliš dlouho a další čekání nemá smysl. Jsem přesvědčen, že řešení najdeme, právě tak jako ho nalezli Dánové.
Paní Mehrinová, velmi mne dojalo, když jste mne ohodnotila jako "miláčka žen”. Toto uspokojení ponechám vám, abych pravdu řekl, nevím přesně, co to znamená, a budu se opatrně vyhýbat této cestě, abyste mne špatně nepochopila. Já vím, že existuje vícerychlostní Evropa. Ne všichni používáme euro, ne všichni jsme součástí schengenského prostoru. Než se však dáme do budování institucionálně vícerychlostní Evropy, rád bych vás požádal, abychom se pokusili pokračovat společně. Nekritizujte předsednictví za to, že chce strhnout všechny s sebou, protože pokud ještě před začátkem řekneme "Koneckonců na tom nezáleží, nechme to plavat," pak budeme jednoho dne vyjednávat sociální výjimku pro Británii, hned potom institucionální výjimku pro Irsko a následujícího dne výjimku pro Polsko. V tom okamžiku se dostaneme do situace, že všechny země budou oprávněně požadovat výjimku pro sebe, a kde pak skončí Evropská unie? Kde skončí projekt, který pokřtili otcové zakladatelé? O to mi jde. Možná se nakonec v takové situaci ocitneme, ale já bych rád, aby se tak stalo až poté, co zkusíme vzít celou rodinu s sebou najednou.
Rád bych sdělil těm, kteří mají obavy o Chorvatsko, že já samozřejmě podporuji další vyjednávání, neboť by podle mne bylo vážnou chybou zavřít Balkánu dveře do Evropy, protože Balkán potřebuje mír a demokracii, které mu Unie může přinést, ale nehodlám se vracet zpět k lisabonským rozhovorům.
Rád bych řekl panu Bielanovi, že nechci vyhrožovat Irsku, navíc bych toho ani nebyl schopen a nikdy by mne to ani nenapadlo. Pojedu tam a budu naslouchat, ale současně musí mít všichni na paměti, že v průzkumech veřejného mínění 80% obyvatel prohlašuje, že jsou pro Evropu, můžeme s nimi pracovat, aniž bychom jim vyhrožovali.
DPH na paliva je francouzský návrh a nechci ho nikomu vnucovat. Jen bych rád vaši pozornost obrátil ke skutečnosti, že podle mého přesvědčení cena ropy dále poroste. Musíme mít odvahu tuto skutečnost sdělit svým spoluobčanům.
Produkce ropy každoročně klesá o 3 % kvůli vypotřebování zásob, zatímco spotřeba roste o 2-3 % díky růstu v rozvíjejících se zemích. Myslím si pouze, že DPH je daň úměrná ceně. Pokud se cena ropy zítra vyšplhá na 175 dolarů za barel, budeme moci jen tak bez dalších řečí dále vybírat 20% daň z rostoucí ceny ropy? Takovou otázku bych chtěl položit. Spolu s předsednictvím Komise o tom podáme zprávu v říjnu. Pokusím se zapůsobit ve směru svého přesvědčení a uvidíme, jaký to přinese výsledek.
Co se týká Ukrajiny, bude se konat vrcholná schůzka a pohneme věcmi kupředu. Musíme ji podpořit na cestě k demokracii a musíme ji přiblížit Evropské unii. Ukrajina není bezvýznamná, má 42 miliónů obyvatel. Nejedná se o malé rozhodnutí. V současnosti jsme ve fázi přidružení, ale každý, kdo se projde ulicemi Kyjeva, vidí, že je to jedna z evropských metropolí.
Pane Langene, rád bych vám poděkoval za komplimenty, které mne skutečně potěšily. Velmi se mi líbil odkaz na Tony Blaira. Nevím, jestli jste svou poznámku učinil z tohoto důvodu, ale já se domnívám, že Tony Blair je státník, který pro Evropu a pro svou zemi vykonal hodně, a upřímně řečeno, snad nebudete nic namítat, když prohlásím, že v mnoha oblastech podle mne vrátil důvěryhodnost a sílu britské i evropské politické debatě. Domnívám se, že v Evropě potřebujeme vůdce, a ve své době byl Tony Blair jedním z takových vůdců.
To mne označkuje jako přívržence levice, i když jsem si všiml, že tato část politického spektra ne vždy zahrnovala pana Blaira komplimenty.
Ano, pane Goebbelsi, ostatní musí vyvinout úsilí a tento problém bude rozhodně nastolen při jednáních o změně klimatu, ale Evropa musí jít příkladem. To není naivita z mé strany. Domnívám se, že jsme důvěryhodnější, pokud děláme to, co kážeme. Někdo snad řekne, že by bylo lepší vyčkávat. Osobně si myslím, že musíme riskovat čin. Moje politická filosofie, pane Goebbelsi, v podstatě říká, že nejhorší je nečinnost. Nejhorší risk je neriskovat.
Pane Cavado, máte naprostou pravdu, na tyto obavy musíme reagovat. Děkuji vám za podporu.
Co se týká Unie pro Středomoří, rád bych řekl v návaznosti na předsedu Barrosa, že nemám na mysli žádnou kritiku Barcelonského procesu. Rád bych však řekl následující. Barcelona byla výborná myšlenka, ale barcelonský summit měl jeden problém. Pokud se dobře pamatuji, účastnil se ho jediný představitel arabského státu, ministerský předseda Abu Mazen. Jak chcete vytvořit středomořskou unii, sblížit severní a jižní břehy Středozemního moře, když se jižní břeh nedostaví?
Mám takový dojem, i když mne Bernard Kouchner možná později poopraví, že pařížského summitu se budou účastnit hlavy všech arabských států. Možná je to drobný rozdíl, ale podle mne je to rozdíl základní.
Rád bych také řekl panu Zahradilovi, že nejde o otázku vytváření krize kolem Lisabonské smlouvy, ale na druhou stranu bychom neměli dělat, jako že se nic neděje. Neměli bychom situaci přehnaně dramatizovat, ale zároveň je znepokojující, že poslední tři referenda v Evropské unii skončila odmítnutím, což jistě mělo jiné důvody, nicméně faktem zůstává, že to přinejmenším není velmi povzbudivé znamení.
Nebudu odpovídat paní Napoletanové, neboť předseda Barroso už na vaši otázku odpověděl.
Pro pana Sánchez-Neyra, ano, je třeba evropské dimenze ve sportu a podle mého názoru by věci jenom prospělo, kdyby se statistiky pro olympijské hry počítaly podle národů, ale kdyby zároveň existoval zvláštní sloupec pro evropské medaile. Tím bychom ukázali, že žijeme i ve sportovní Evropě.
Pane Désire, odpověděl jsem vám co se týká norem na trhu práce. Ohledně sociální politiky vedeme známou debatu. 35 hodinový pracovní týden nestačí k vítězství ve volbách a nestačí ani k vytvoření skutečné sociální politiky. Rád bych také dodal, že jsem podstoupil tolik potíží při překonávání automatického, zkostnatělého řádu pětatřicetihodinového týdne ve Francii právě ve jménu evropské harmonizace, protože žádná další země se nevydala touto cestou. Žádná. Ani jediná. A to včetně evropských socialistických vlád. Takže vidíte, že s radostí vyzývám k sociální harmonizaci, ale rád bych řekl našim přátelům mezi francouzskými socialisty, že sociální harmonizace neznamená propagovat ve Francii myšlenky, které nikdo jiný v Evropě neprosazuje, protože jsme výjimkou a naše země následkem toho trpí.
Rád bych poděkoval panu Buzkovi za polskou oddanost Evropě. Nikdy jsem o tomto polském odhodlání nezapochyboval. Polsko je jednou z šesti nejlidnatějších zemí Evropy a právě proto jsem prezidentu Kaczynskému sdělil, že potřebujeme jeho podpis, protože Polsko není prostě jen jednou z evropských zemí. Je ohromně důležité, je symbolem a my přirozeně potřebujeme omezit institucionální krizi pouze na otázku Irska.
Pane Baróne Crespo, Dohá ano, řekl jsem to předsedovi Barrosovi, řekl jsem to Gordonu Brownovi, ale v krátkosti, Dohá ano, ale ne za každou cenu. Rád bych hájil dvě myšlenky, které mi jsou blízké. Především, slýchávám, že pokud nedojde k dohodě, nebude růst. Promiňte, ale dohoda nebyla sedm let, a po šest let zažíval svět bezprecedentní růst. Dohoda ve WTO je lepší než nemít dohodu, ale nemělo by se tvrdit, že bez dohody nebude růstu. Po šest let jsme růst měli.
Za druhé, předseda Barroso, kanadský ministerský předseda a dokonce i Angela Merkelová v současnosti prohlašují, že není dostatečně dobrá. Brazílie nevyvíjí žádné úsilí ke snížení celních bariér v průmyslu, žádné úsilí ve službách. A co se dá říci o uzavření čínského trhu? Z tohoto pohledu neexistuje žádná francouzská výjimka. Za prvé, jako úřadující předseda Rady musím loajálně hájit pozici Unie. Co se však týká pozice Unie, neslyšel jsem od nikoho, dokonce ani od britské vlády, hlasy, že by smlouva měla být podepsána v tomto stádiu vyjednávání. V Evropě jsme tedy všichni zajedno, i když to je z různých důvodů, v tom, že tak, jak se věci mají, to nestačí. Že Evropa vyvinula veškeré úsilí a že nemůže vyvíjet další úsilí, pokud ostatní velké světové regiony nejsou odhodlány pohnout se kupředu. Domnívám se, že v tomto ohledu se všichni shodneme.
Panu Zappalovi bych rád řekl, že jsem mu vděčný za podporu evropské přistěhovalecké politiky, paní Gurmaiové to, že se domnívám, že rovnost mezi muži a ženami je velmi důležitá, ale nevím, jestli její poznámka byla určena přímo mně. Každopádně, už samotný fakt, že je Maďarka, je nezpochybnitelným přínosem.
Rád bych panu Varvitsiotisovi řekl, že si naprosto uvědomuji, že Evropa prochází krizí identity, a že by možná Evropský parlament mohl všem institucím pomoci v této otázce. Proč si nepředstavit, že se vede skutečná debata, předsedo Pötteringu, o tom, co je evropská identita? Téma evropské identity je tématem spíše pro rozpravu Evropského parlamentu, než záležitostí pro hlavy států či vlád. Snad by Evropský parlament mohl i uspořádat debaty na toto téma, a v tomto případě přijdeme a předložíme svůj názor. Osobně si myslím, že úloha definovat evropskou identitu náleží spíše Parlamentu než vládám, které se přirozeně zabývají každodenní správou svých jednotlivých zemí. Pokud tedy existuje místo, kde by evropská identita měla být definována, pak se domnívám, a doufám, že se mnou předseda Barroso bude souhlasit, že to není v Evropské radě ani v Komisi, ale především v Evropském parlamentu.
Rád bych také odpověděl panu Karasovi, který prohlásil, že musím projevit diplomatičnost. Ano, rozumím, budu se snažit být diplomatický. Doufám, že z jeho strany nešlo o zpochybnění, zda mi můj temperament nezabrání být diplomatický. Není to jen otázka být slabý a zároveň chytrý, nebo dynamický, ale současně neobratný. Snad je dokonce možné být dynamickým a zároveň obratným, ale v každém případě vám děkuji za příležitost toto prokázat.
(hlasitý potlesk)
Předseda
Mnohokrát děkujeme, pane prezidente Sarkozy. Jsem poslancem Evropského parlamentu už 29 let a nevybavuji si, že by někdy úřadující předseda Rady s námi strávil v diskusi tři a půl hodiny a odpověděl na každý projev. Těšíme se na vaši příští návštěvu.
Tím je tento bod uzavřen.
Písemná prohlášení (článek 142)
Roberta Alma Anastase
písemně. - (RO) Domnívám se, že Francie převzala předsednictví Evropské unie v klíčovém okamžiku, kdy Evropa hledá vhodné odpovědi na množství výzev strategické povahy.
Francie má za úkol zajistit pokračování ratifikačního procesu Lisabonské smlouvy, zaměřit se na oblast energetické politiky a zkonsolidovat bezpečnostní a obrannou politiku Evropské unie. V těchto prioritách vyjadřuji francouzskému předsednictví svou podporu a doufám, že jejich provádění skončí úspěchem.
Jako členka Výboru pro zahraniční věci a zpravodajka pro záležitosti černomořské spolupráce bych se chtěla zaměřit na jeden důležitý aspekt, který bude prosazován v zahraniční politice Evropské unie. Vítám francouzskou iniciativu ke konsolidaci Evropské politiky partnerství, ale trvám na tom, že její východní dimenzi by se mělo dostávat stejné pozornosti a úsilí jako dimenzi středomořské.
Tento cíl by se měl vztahovat jak na bilaterální vztahy v kontextu vyjednávání budoucích smluvních vztahů EU, tak na vztahy multilaterální v rámci Černomořské synergie.
A konečně, Francie převezme předsednictví EU v roce mezikulturního dialogu a měla by úspěšně pokračovat v činnosti v této oblasti.
Jean-Pierre Audy
písemně. - (FR) Především bych rád přivítal evropské odhodlání úřadujícího předsedy Rady Nicolase Sarkozyho a jeho vizi týkající se současných výzev stojících před Unií.
Podporuji politické prohlášení, že nové instituce založené na Lisabonské smlouvě jsou nezbytné a bez nich by bylo nezodpovědné plánovat další rozšiřování. Evropa výsledků musí brát v úvahu očekávání občanů a ukázat, že je řešením, nikoliv problémem.
Podporuji myšlenku na zavedení hraničního mechanismu, který umožní korektní a nepokřivenou hospodářskou soutěž, přičemž bude brát v potaz vliv opatření na ochranu životního prostředí spojených s otázkami energetiky a klimatu.
Priorita pro evropskou přistěhovaleckou politiku je také otázkou lidské, hospodářské a sociální nutnosti. Rád bych poblahopřál Brice Hortefeuxovi k vynikající práci na evropském paktu o přistěhovalectví.
Ohledně evropské obranné politiky, odvážná stanoviska pana předsedy nám umožní pokročit v této složité otázce, zejména zapojením vojáků z řad všeho obyvatelstva a podporou vzniku evropského zbrojního průmyslu.
Pan předseda se nemýlí ve své podpoře SZP, která je nyní potřeba více než kdy jindy.
Závěrem bych rád zdůraznil potřebu lepšího politického dialogu s ECB, aby se správa evropského hospodářství pohybovala v souladu se současnými globálními potřebami.
Alessandro Battilocchio  
písemně. - (IT) Děkuji vám, pane předsedo. Rád bych panu prezidentu Sarkozymu popřál hodně úspěchů, až do svých rukou vezme osud Rady pro příštích šest měsíců. Nad budoucností Evropské unie se bohužel stahují mraky: paradoxní hlasování v Irsku (Irsko se stalo "Keltským tygrem”, jak jej známe, díky fondům EU), vládní krize v Rakousku, výroky polského prezidenta, to vše jsou zneklidňující znamení. Musíme najít sílu a schopnosti k návratu na evropskou cestu, která musí vzbudit nadšení a cit v občanech, kteří stále vnímají EU jako cosi vzdáleného a nesrozumitelného. Při této příležitosti bych úřadujícímu předsedovi nabídl provokativní myšlenku: Chceme-li přitáhnout občany blíže k EU, musíme vyslat konkrétní signály. Skutečně skvělé by bylo, kdyby francouzský prezident dokázal zahájit seriózní diskusi o vyřešení otázky dvou sídel Parlamentu: soustřeďme veškerou činnost v Bruselu a zbavme se každoměsíčního přesunu do Štrasburku (tamní sídlo by mohlo být využito pro jiné účely, například jako středisko technologické dokonalosti), tento "výlet" ve skutečnosti představuje obrovské a neopodstatněné plýtvání finančními a energetickými prostředky.
Ivo Belet
písemně. - (NL) Francouzské předsednictví stanovilo správné priority, například klima, přistěhovalectví a obranu, ale já bych se rád zaměřil na aspekt, kterému je věnováno méně pozornosti, ale který je přesto nanejvýš důležitý pro naše mladé lidi a pro celý sportovní sektor v Evropě.
Francouzské předsednictví ve sportu podporuje pravidlo "šesti a pěti": omezení počtu cizích hráčů. Jeho cíle jsou dobré: přinutit kluby více investovat do svých programů výchovy mládeže, a tak do určité míry obnovit soutěžní rovnováhu. Tento Parlament s tímto postojem stoprocentně souhlasí.
Odtud pramení naše podpora pro pravidlo "domácích hráčů", které - ve skromnější míře - sleduje stejný cíl. Otázkou zůstává, zda je pravidlo šesti a pěti na evropské úrovni uskutečnitelné. Odporuje volnému pohybu pracovních sil a lze ho uplatnit pouze, pokud by byla učiněna výjimka ze Smlouvy o Evropské unii, od čehož jsme na míle vzdáleni. Není jisté, zda by Soudní dvůr takový čin vůbec připustil, a to i ve světle toho, že Lisabonská smlouva obsahuje nový článek o sportu.
My v Parlamentu se chceme zapojit do hledání nejlepšího řešení pro dobro evropského fotbalu. Žádáme prostě solidní řešení, které nevrhne fotbal do zmatku. Nikdo nepotřebuje další případ Bosman.
Ilda Figueiredo  
písemně. - (PT) Předseda Sarkozy strávil přibližně třetinu svého projevu obranou Lisabonské smlouvy a vyvíjením nátlaku a vydíráním Irska, zapomínaje přitom na to, co samotná pravidla Evropské unie říkají o počátku platnosti nové Smlouvy - potřebu ratifikace všemi členskými státy. Pokud tedy většina Irů Smlouvu odmítla, pak je mrtvá a břichem vzhůru. Ratifikace by neměla pokračovat. Trvat na jejím pokračování je nedemokratické.
Další prioritou je prohloubení imigrační politiky, v níž vyvstává do popředí směrnice o navracení, známá též jako ostudná směrnice, neboť přehlíží základní lidská práva a s ilegálními přistěhovalci jedná jako se zločinci a ne jako s lidmi, kteří uprchli před hladem ve své zemi, hledajíce světlejší budoucnost pro sebe a své blízké.
Oblast sociální politiky byla zcela zanedbána. Je si vědom odporu proti návrhu na upravení směrnice o pracovní době a proti návrhům schváleným Radou a poslaným do Evropského parlamentu, jež usilují o oslabení pracovních práv a otevírají dveře delšímu průměrnému pracovnímu týdnu v délce až 60 či 65 hodin, deregulaci zaměstnanosti a nižším mzdám.
Bogdan Golik
písemně. - (PL) Rád bych vyjádřil naději, že šest měsíců francouzského předsednictví se ponese ve znamení plodné, efektivní práce pro dobro všech občanů sjednocené Evropy.
Na tomto místě bych rád zdůraznil, jaký značný význam má zemědělství pro Evropské společenství. Například v Polsku pracovalo v roce 2005 v zemědělství 17 % zaměstnaných lidí. Zemědělská otázka má pro členské státy nepřímý význam - zde mám především na mysli problém zabezpečení dostatku potravin v kontextu zvyšujících se cen potravin na světových trzích.
Doufám, že francouzské předsednictví přinese řešení v několika sporných otázkách spojených s evropským zemědělským modelem. Evropa nemá dostatečně příznivé klima ani zemědělské podmínky, aby mohla úplně zrušit podporu svých zemědělců. Náklady na výrobu masa, mléka nebo obilovin budou vždy vyšší na našem kontinentu než v Jižní Americe, Spojených státech nebo Austrálii. Mějme přitom na paměti, že i tyto země své zemědělce podporují.
Podle mého názoru vytvářejí vyšší ceny zemědělských produktů příležitost pro rozvoj evropského zemědělství. Je zde ovšem nebezpečí, že vyšší příjem bude zadržen zprostředkovatelskými agenturami; jinými slovy, nárůst cen potravin způsobuje nepřiměřený nárůst nákladů metody zemědělské produkce. Výsledkem je, že přebytečný příjem je absorbován zprostředkujícími agenturami.
Zemědělství zůstává důležitou oblastí hospodářství. Změnily se podmínky, za nichž v současnosti funguje, ale hlavní priority - zajistit důstojný příjem pro zemědělce a dostatek potravin - zůstaly stejné.
Pedro Guerreiro  
písemně. - (PT) Poté, co Sarkozy balamutil lidi prohlášením, že bude respektovat vůli lidu vyjádřenou v referendu konaném v roce 2005 - které odmítlo "Evropskou ústavu" - zatímco současně pokračoval v prosazování "minismlouvy", která v podstatě znovu ohřívala obsah odmítnuté Smlouvy, předkládaje ho v jiné formě a vyhýbaje se dalšímu referendu, tak se nyní nachází u kormidla procesu zahájeného Angelou Merkelovou, procesu, který se opět snaží uvalit na Evropu federalistickou, neoliberální, militaristickou Smlouvu, která už byla třikrát odmítnuta.
Při prohlubující se krizi kapitalismu, velké podniky a významné mocnosti Evropské unie, zejména Francie a Německo, ukazují "východisko" postupem za použití federalistických, neoliberálních a militaristických politik a tohoto návrhu Smouvy, čímž chtějí konsolidovat základy "superstátu" za účelem posílení mechanismů imperialistické intervence v těsné spolupráci s USA a NATO.
Za tímto účelem se kupí tlaky a vydírání (rozšiřování, dvojrychlostní Evropa atd.). Hluchá, němá a slepá k vůli irského lidu vyjádřené v referendu, Evropská unie už kuje pikle k uspořádání dalšího irského referenda v roce 2009, ještě před volbami do Evropského parlamentu.
Gyula Hegyi  
Jedním z nejdůležitějších úkolů francouzského předsednictví bude koordinace závazků členských států v oblasti změny klimatu. Je velmi důležité, abychom snížili emise skleníkových plynů na úrovni Unie. Toho lze dosáhnout, pokud budeme brát Kjótský protokol vážně a trvale, významně snižovat emise v porovnání s úrovní v základním roce 1990, v souladu s jeho ustanoveními.
Bylo by skutečně do nebe volající, pokud by členské státy, které v období 1990 až 2005 své emise nesnížily, ale naopak zvýšily, byly Evropskou unií odměněny a nadále využívaly své výhody, která je v rozporu s Kjótským protokolem. Bylo by ještě nestoudnější, pokud by členské státy, které berou Kjótský protokol vážně a emise poctivě snižují - včetně Maďarska - měly být potrestány dalšími restrikcemi. Doufám, že francouzské předsednictví nikdy nepřijme takové zesměšnění Kjótského protokolu a diskriminaci vůči novým členským státům včetně mé vlasti.
Mieczysław Edmund Janowski
písemně. - (PL) Rád bych francouzskému prezidentovi poděkoval za řeč, v níž zazněla řada základních problémů Evropské unie. Je pravda, že musíme zvažovat, jak Evropu vyvést z krize. Útěchou není, že v podstatě celý svět se nachází v situaci, která se blíží krizi. To s sebou přináší významný hospodářský a sociální rozměr. Hovořím o hrozbě hladomoru v mnoha oblastech světa kvůli rostoucím cenám potravin, o zabezpečení energie a o situaci životního prostředí. Světový finanční systém je čím dál nestabilnější. Proč zdůrazňuji tyto otázky? Protože si nemůžeme hrát na svatoušky. Téměř 500 milionů občanů Evropské unie v současnosti představuje méně než 8 % světové populace a do čtyřiceti let se tento poměr sníží sotva na práh volitelnosti - 5 %. Náš evropský pohled proto nesmí přehlížet hodnoty vyššího řádu spojené se zachováním euro-atlantické civilizace. Tato otázka má též etický rozměr.
V každé zemi EU se tedy musíme pečlivě starat o rodinu, která je na jedné straně malinkým společenstvím, ale na druhé straně i základním kamenem celého Evropského společenství. Toto bychom neměli ztrácet ze zřetele. Pokud se tak stane, ztratíme kontakt s podstatou, jako se to děje nyní, když zneužíváme slovo manželství pro svazky, které manželstvím nejsou. Je pravda, že potřebuje nové právní rámce, ale ty musí být pro lidi srozumitelné. Jsou to evropští občané, kdo jsou původci kroků podniknutých Parlamentem, Radou a Komisí. My pouze konáme službu. A právě v tomto světle je třeba nahlížet na případ Irska.
Filip Kaczmarek  
písemně. - (PL) Jak se všeobecně očekávalo, jednou z priorit francouzského předsednictví se stala otázka ratifikace Lisabonské smlouvy. Co však většina pozorovatelů neočekávala je, že ústřední postavou na počátku francouzského předsednictví je Polsko, či přesněji řečeno ani ne tak Polsko, jako polský prezident Lech Kaczyński. Nechápu argumenty, jež polský prezident použil při odmítnutí podepsání ratifikačních dokumentů Lisabonské smlouvy. Smlouva byla schválena Sejmem i Senátem. Nestalo se nic, co by mělo oddálit připojení prezidentova podpisu. Nedošlo například k napadnutí Smlouvy u Ústavního soudu. Vypadá to jako nerespektování parlamentu a porušení dohody s předsedou vlády Donaldem Tuskem. Souhlasím s úřadujícím předsedou, že se ve své podstatě nejedná o problém politický, ale etický. Polsko o Smlouvě jednalo, podepsalo ji a podle mezinárodního práva má povinnost podstoupit ratifikační proces. Skutečně doufám, že se situace ohledně ratifikace Smlouvy brzy změní a že na konci francouzského předsednictví uvidíme výrazně lepší přístup než v současnosti.
Eija-Riitta Korhola  
písemně. - (FI) Pane předsedo, já plně respektuji jasné přání úřadujícího předsedy Rady Nicolase Sarkozyho zaujmout ambiciózní postoj ohledně balíčku opatření v oblasti energetiky a změny klimatu a během francouzského předsednictví dosáhnout úmluvy v této oblasti. Doufám, že to především znamená, že výzvy spojené se změnou klimatu jsou konečně ve středu politického zájmu.
Ráda bych však panu úřadujícímu předsedovi Rady připomněla závažnost tohoto úkolu - obchodování s emisemi je významný tržní nástroj a dotýká se tolika lidí, že si nemůžeme dovolit stanovit takový politický harmonogram, který probíhá na úkor ochrany životního prostředí a udržitelného rozvoje. Jinak by francouzské předsednictví mohlo skončit blamáží, na což by jistě nemohlo být hrdé.
Minulý měsíc jsem pořádala seminář, na němž organizace pro ochranu životního prostředí, výzkumné ústavy a organizace dotčené obchodováním s emisemi mohly vyjádřit svůj názor na hospodářský dopad tohoto obchodování. Dostalo se mi jasného sdělení: návrh Komise způsobí mnohem vyšší nárůst nákladů bez srovnatelných přínosů pro životní prostředí. Hovořím tu o znepokojivé McKinseyově analýze tohoto problému. Obchodování s emisemi se musí zlepšit. Situace je vážná. Evropský průmysl, který se potýká se svými vlastními problémy, nebudeme moci použít jako pokusné králíky, pokud celý systém bude fungovat ledabyle. Je lepší nedosáhnout úspěchu, než dosáhnout neúspěchu.
Jsem přesvědčena, že jsme schopni dosáhnout dobrých výsledků včas, ale je zapotřebí důležitých úprav. K omezení emisí uhlíku nedojde na základě zbožných přání a slibů, pokud se nestanou součástí samotné směrnice. Měli bychom pevně stát za snížením závazků, ale postup je do značné míry otevřen diskusi. V Parlamentu jsme se postavili proti způsobu, jímž Komise přistupovala ke zvažovaným alternativám. Ráda bych, abyste se se situací seznámil, pane úřadující předsedo.
Marian-Jean Marinescu
písemně. - (RO) Pane prezidente, předložil jste velmi ambiciózní program, jenž doufám bude úspěšně naplněn.
Pakt o přistěhovalectví je nezbytnou prioritou pro úsilí o snížení ilegálního přistěhovalectví a vytvoření společné politiky pro legální imigraci.
Rád bych však zdůraznil jeden aspekt, který byste měl vzít v úvahu, než přikročíte k plánovaným činům: pakt by měl zahrnovat několik kroků beroucích v potaz omezení na evropském trhu práce, která se týkají pracovníků z určitých nových členských států.
Není normální, aby ekonomická migrace z třetích zemí překonávala volný pohyb mezi zeměmi uvnitř Evropské unie.
Některé členské země mají dočasná opatření omezující přístup na trh práce pro pracovníky z EU.
Jakmile dojde k uplatňování politiky o legální imigraci, existuje riziko, že občané Evropské unie budou znevýhodněni v porovnání s občany třetích zemí.
V tomto ohledu bych rád blahopřál Francii, která 1. července učinila první krok tímto směrem a otevřela svůj trh práce pro občany zemí, jež přistoupily v roce 2004.
Doufám, že se Rumunsku a Bulharsku co nejdříve dostane stejného jednání a vyzývám ostatní členské státy, aby následovaly francouzského příkladu.
Nicolae Vlad Popa  
písemně. - Francie na sebe vzala úkol po šest měsíců vést Evropu ve složité situaci, jež vznikla po irském odmítnutí Lisabonské smlouvy.
Program francouzského předsednictví EU je ambiciózní, ale měl by si též být vědom očekávání obyvatel. Nejnovější průzkum Eurobarometru ukázal, že pouhých 52 % občanů EU se domnívá, že členství v EU jejich zemi prospívá. Je zapotřebí nalézt způsob, jak evropským občanům ukázat, že z hospodářského a politického hlediska jsou společné zájmy mnohem důležitější než věci, které nás rozdělují.
Prioritou francouzského předsednictví je pochopitelně hledání způsobu, jak absorbovat irský kaz, zatímco evropský proces musí pokračovat s tím, že Niceská smlouva neumožňuje rozšiřování.
V souvislosti s druhou prioritou francouzského předsednictví EU - společnou zemědělskou politikou a její přípravou na budoucí výzvy - by mělo být zmíněno, že udržování režimu jednotné platby se na Rumunsko vztahuje od roku 2013. Jako příjemce prostředků SZP Rumunsko v tomto roce obdrží 735 milionů EUR přímé pomoci pro rumunské zemědělce.
Martine Roure  
písemně. - (FR) Omezím se na dvě poznámky:
Je naprosto nemožné žádat o azyl ve 27 zemích. Máme dublinské nařízení II, které upravuje otázku zodpovědnosti hostitelských zemí. Mezi členskými státy však existují rozdíly ohledně uznávání mezinárodní ochrany, a to představuje skutečný problém.
Moje druhá poznámka se týká základního problému humanity v tomto světě. Jak můžeme všichni žít spolu v globalizovaném světě? Musíme se vypořádat se skrytými příčinami, které vyhánějí zoufalé lidi z jejich zemí, a podle mého názoru evropský pakt o přistěhovalectví nedosahuje správné rovnováhy mezi potíráním obchodníků s lidmi, podporou legální imigrace a vytvářením ambiciózních plánů rozvojové spolupráce.
Katrin Saks  
Letos má Evropská unie příležitost pohlédnout do zrcadla a zjistit, zda rozhodnutí, jež jsme učinili loni, přinesla ovoce. V minulém roce jsme byli svědky spuštění našeho akčního plánu pro životní prostředí a energetiku, který má snížit emise skleníkových plynů a bojovat proti globálnímu oteplování. Diskutovali jsme o společné evropské přistěhovalecké politice a nedávno jsme vyslechli svědectví o obrovském nárůstu nelegálního přistěhovalectví. Vypořádávali jsme se též s otázkami obrany: společné evropské síly prováděly vojenské operace v okolním světě a od roku 2004 jsme vytvořili bojová uskupení EU a jednotky rychlé reakce.
Nové předsednictví v osobě prezidenta Nicolase Sarkozyho přineslo svěží vítr a příslib pro evropskou politiku, dalo nám myšlenku minismlouvy a zaujalo nový postoj vůči novým členským státům. Existuje pro to řada příkladů. Díky svému elánu a iniciativě bude dozajista schopen zahájit nebo urychlit řadu náročných projektů
Ráda bych proto zdůraznila, že předsednická země neřídí evropské záležitosti nezávisle, přestože má právo navrhovat určité body pro pořad jednání. Skutečnost, že předsednictví není zodpovědné za rozhodnutí přijatá Evropskou radou, má zásadní význam, kterého by si předsednická země měla být vědoma, a nečinit z předsednictví mejdan ověnčený prázdnými sliby. Především doufám, že francouzské předsednictví dokáže Evropanům vdechnout naději v určité projekty.
Toomas Savi
písemně. - Pane úřadující předsedo Rady, na posledním evropském summitu v Bruselu se hovořilo o Unii pro Středomoří - významné iniciativě pro celou středomořskou oblast a jedné z priorit francouzského předsednictví.
Já však skutečně doufám, že až bude toto předsednictví zdůrazňovat Středomořskou unii, nedojde k zanedbávání oblasti Baltského moře a strategie pro Baltské moře. To, obklopené od roku 2004 osmi členskými státy, se stalo v podstatě jezerem Evropské unie. Strategie pro Baltské moře zahrnuje oblasti životního prostředí, hospodářství, kultury a vzdělávání a obrany, čímž poskytuje plán udržitelného rozvoje pro tuto oblast.
Velmi by mne potěšilo, kdyby francouzské předsednictví věnovalo čas otázkám spojeným s oblastí Baltského moře a kdyby prioritizace středomořské oblasti neznamenala vystrčení Pobaltí na mráz.
Vzhledem k blížícímu se předsednictví Švédska by bylo rozumné začít se zabývat strategií pro Baltské moře už nyní, aby byla zajištěna větší návaznost jednotlivých předsednictví.
Silvia-Adriana Ţicău
písemně. - (RO) V nadcházejících šesti měsících bude na francouzském předsednictví ležet obrovská zodpovědnost za budoucnost Evropské unie.
Unie potřebuje Lisabonskou smlouvu. Současný institucionální rámec, vyžadující jednomyslné schválení určitých rozhodnutí, je těžkopádný. Lisabonská smlouva navíc zvyšuje stupeň demokratizace, zvětšuje pravomoci vnitrostátních parlamentů a ve většině oblastí zavádí postup spolurozhodování.
Francouzské předsednictví by mělo též podporovat společnou zemědělskou politiku, která by umožnila evropským zemědělcům vyšší produkci.
Společně s ostatními členskými státy by francouzské předsednictví mělo najít cestu ze slepé uličky, v níž se Evropská unie ocitla po irském referendu.
Francouzské předsednictví oznámilo své priority pro příští období: změna klimatu, přistěhovalectví, společná zemědělská politika, obrana a bezpečnost Unie.
Na podzim příštího roku se Unie v Kodani bude účastnit závěrečného jednání o mezinárodní dohodě po Kjótu. Unie by měla jít příkladem v boji proti změnám klimatu a z tohoto důvodu by jedním z hlavních cílů francouzského předsednictví mělo být přijetí balíčku opatření v oblasti energetiky a klimatických změn.
Bernard Wojciechowski  
písemně. - Nikdo nedokáže vysvětlit příčiny výsledku irského referenda.
Norma se stane zákonem na základě všeobecného souhlasu lidí. Jeho smysl by měl být v souladu s přesvědčením o jednotě všech. Váš krajan, myslitel odpočívající v Pantheonu, Rousseau napsal, že jakýkoli zákon, který nebyl osobně schválen lidem je neplatný a není žádným zákonem. Právě proto by lidé měli kontrolovat vlády, u nichž je nebezpečí, že si uzurpují jejich práva. Ale jak mají lidé vykonávat kontrolu prostřednictvím nástroje, kterému nerozumí, jehož struktura je komplikovaná a nejasná, jako tomu bylo u nedávné smlouvy?
Nepochybuji, že chcete působit - abych parafrázoval Dominique de Villepina - v tomto "chrámu" Evropského parlamentu - jako "strážce ideálu a strážce svědomí." Počítám však, že se budete více zajímat o poskytování informací o platformách společné realizace evropských zájmů pro veřejný názor, což na oplátku snad přiměje média, aby se nezabývala vaším soukromým životem a zaměřila se na váš život politický.
(Zasedání bylo přerušeno ve 13:40 a pokračovalo v 15:00.)
