Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Hyvät parlamentin jäsenet, aluksi minun täytyy ilmoittaa, että pöytäkirjan kaikki kieliversiot eivät vielä ole saatavilla. Tämän vuoksi eilisen istunnon pöytäkirjan hyväksymistä siirretään siihen saakka, kunnes kaikki versiot ovat saatavilla.
Viivästykset johtuvat yli 200 sivun mittaisista nimenhuutoäänestyksen tuloksista, ja näistä äänestyksistä parlamentille aiheutuneet huomattavat kustannuksethan nousevat 4 miljoonaan Belgian frangiin. Puuttuvia painoksia tehdään parhaillaan. Toivon, että kaikki parlamentin ryhmät ottavat huomioon sen, mitä nämä nimenhuutoäänestykset merkitsevät toimielimen budjettivaroille. Kun puuttuvat versiot ovat saatavilla, siirrymme pöytäkirjan hyväksymiseen.

Callanan
Arvoisa puhemies, haluaisin työjärjestyspuheenvuorossani kiinnittää parlamentin huomion erittäin vakavaan välikohtaukseen, joka sattui eilen vaalipiirissäni Sunderlandissa, Englannissa. Poliisi ja kaupankäyntiä valvovat viranomaiset tekivät yllätystarkastuksen erään hedelmä- ja vihanneskauppiaan tiloihin ja takavarikoivat vaa'an, jota hän käytti punnitessaan tuotteitaan Isossa-Britanniassa perinteisesti käytettyinä painoyksikköinä eli paunoina ja unsseina. Tämä on nykyisin ilmeisesti EU-direktiivien vastaista, vaikka asia onkin juridisesti epävarma.
Toivon, että myös puhemies tuomitsee tämän erittäin kovakouraisen toiminnan ja kirjoittaa äänestäjälleni, että parlamentti tukee häntä täysin hänen taistelussaan tällaista pelleilyä vastaan. Jos jäsenet ihmettelevät, miksi EU on niin epäsuosittu Yhdistyneessä kuningaskunnassa, se johtuu tällaisista välikohtauksista.

Puhemies
Hyvä parlamentin jäsen Callanan, olen erittäin huolestunut tuosta vakavasta hyökkäyksestä brittiläisiä perinteitä kohtaan. Merkitsemme asian asianmukaisesti muistiin. Mutta joka tapauksessa tämä asia ei uskoakseni ollut esityslistalla.

Posselt
Arvoisa puhemies, halusin vain sanoa jotakin pöytäkirjasta, vaikka se ei olekaan vielä hyväksyttävänä, mutta ehkä sitä voidaan jo korjata, halusin nimittäin kollega Karasin erinomaisen mietinnön kohdalla äänestää eilen erityisen hyvän 5 kohdan puolesta. Äänestin epähuomiossa sitä vastaan. Pyydän teitä korjaamaan asian.

Puhemies
Asia huomioidaan.

Gebhardt
Arvoisa puhemies, pyytäisin, että annatte turvallisuuspalvelun tehtäväksi tarkistaa, mistä oli kyse. Tullessani työhuoneeseeni tänä aamuna huoneen ovi oli auki, vaikka tiedän aivan varmasti lukinneeni sen eilen illalla, ja tietokoneeni oli päällä, vaikka olen aivan varma, että sammutin sen eilen illalla. Mielestäni on joka tapauksessa tutkittava, mitä siellä tapahtui viime yönä.

Puhemies
Hyvä parlamentin jäsen Gebhardt, ymmärrän huolestuneisuutenne, sillä kahden viime päivän aikana minulle on käynyt täsmälleen samoin. Ilmoitamme asiasta turvallisuuspalvelulle.

Maaten
Arvoisa puhemies, kunnioitan sitä, että ette vielä voi tuoda pöytäkirjaa hyväksyttäväksi, mutta haluan kuitenkin vielä sanoa jotain kohdasta, jota käsiteltiin eilen. Keskustelimme ajankohtaiskeskustelun alussa työjärjestyksen 146 artiklan soveltamisesta, toisin sanoen keskustelun lykkäämisestä. Puhemies ilmoitti silloin, että tuota artiklaa ei sovelleta ajankohtaiskeskusteluun. Ihmettelen, miten on mahdollista, että työjärjestyksen artiklaa ei sovelleta jossakin tilanteessa ilman, että sitä mainitaan myös työjärjestyksessä. 146 artikla saatetaan siellä ilmeisesti pois voimasta. Haluan siksi kysyä, voiko perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta tai puhemies mahdollisesti selventää, milloin 146 artiklaa sitten voidaan soveltaa. Eiliset tapahtumat ovat luoneet paljon epäselvyyttä.

Puhemies
Hyvä parlamentin jäsen Maaten, 50 artiklan 6 kohdan mukaan 143, 144 ja 146 artiklaa ei sovelleta näihin päätöslauselmiin. Tämä tarkoittaa sitä, että istunnon puhemies sovelsi asetusta asianmukaisesti.

Miller
Arvoisa puhemies, jatkaisin asiasta, jonka jäsen Callanan otti esille hetki sitten, ja ehdottaisin, että hän ottaisi asian puheeksi teidän asemestanne Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattaren kanssa, sillä hänellä tuntuu nykyisin olevan mielipide useimmista EU:hun liittyvistä kysymyksistä.

Puhemies
Panemme merkille tämän esityslistan erityiskysymyksen.
  

Puhemies
Kuten tiedätte, eilen tapahtui murheellinen auto-onnettomuus, jossa kaksi autonkuljettajaa ja 25 nuorta saivat surmansa Espanjassa lähellä Soriaa. Puhemies on päättänyt lähettää surunvalitteluviestin uhrien perheille ja asianomaisille viranomaisille. Uskon, että tämä vastaa jossain määrin eilisessä keskustelussa esille tulleisiin pyyntöihin.

Vidal-Quadras Roca
Arvoisa puhemies, tietenkin tämä tragedia on koskettanut erityisesti täällä istuntosalissa läsnä olevia katalonialaisia parlamentin jäseniä, kuten teitä itseänne, jäsen Gasòlibaa ja minua. Vaikka arvoisa puhemies menetteli järkevästi lähettäessään surunvalitteluviestinsä uhrien perheille, olisi ehkä aiheellista vaatia jälleen puhemiehen tiedonannossa kaikkia Euroopan unionin kuljetuksista vastaavia viranomaisia soveltamaan lainsäädäntöä ja valvomaan turvallisuusoloja sekä koululais- että eläkeläiskuljetusten aloilla, jotka ovat usein olleet tämäntyyppisten tragedioiden kohteina.

Puhemies
Näin tullaan tekemään.

Newton Dunn
Arvoisa puhemies, sanoitte, että nimenhuutoäänestykset maksoivat 4 miljoonaa parlamentin budjettivaroista. Pyytäisin, että kehottaisitte perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokuntaa tarkastelemaan seuraavaa seikkaa: me kaikki noudatamme vallan ja vastuun sekä toissijaisuuden periaatteita, joten voitaisiinko parlamentin jollekin ryhmälle myöntämistä budjettivaroista veloittaa tietty summa aina, kun se pyytää nimenhuutoäänestystä?

Puhemies
Hyvä parlamentin jäsen Newton Dunn, minun täytyy sanoa teille, että tämä ajatus ei ole uusi. Ei ole ensimmäinen kerta, kun siitä keskustellaan. Uskon, että asia voidaan ratkaista parhaiten työskentelymenetelmien järjestämisen yhteydessä, jota parlamentti ja puheenjohtajakokous parhaillaan tutkivat. Varapresidentti Provanin johtama työryhmä on tuottanut tätä asiaa koskevia asiakirjoja, jotka on toimitettu poliittisille ryhmille käsiteltäviksi. Työasiakirja 4 koskee nimenomaan täysistuntotyöskentelyä ja uskon, että se olisi sopiva ympäristö tällaiselle tarkastelulle ja työskentelymenetelmiemme uudistamiselle.

Mann, Thomas
Arvoisa puhemies, minulla on seuraavanlainen kysymys: me saimme äsken hyväksyttyjen tekstien tekstiversion. Me saimme lukuisia nimenhuutoäänestystuloksia sisältävän asiakirjan, mutta meiltä puuttuvat sanatarkat istuntoselostukset eilisestä ajankohtaiskeskustelusta. Ajankohtaiskeskusteluahan ei siirretä aiheettomasti torstaiksi ja edellytetään, että kiireellisiä aiheita voidaan käsitellä vastaavasti myös kiireellisesti. Keskustelussa käytettiin useita puheenvuoroja. Muistutan Tiibet-aiheen osalta Dalai Laman eilisen 65-vuotissyntymäpäivän johdosta, että ihmiset haluavat kovasti kokea, että täällä Euroopan parlamentissa vallitsi asiasta suuri yksimielisyys, mikä pitikin paikkansa ja se myös muotoiltiin.
Olen jo saanut havaita, että torstain ajankohtaiskeskustelun istunto antoi meille mahdollisuuden vain yhteen asiakirjaan saatuamme tämän puheenvuorojamme koskevan asiakirjan seuraavalla viikolla, nimittäin seuraavan viikon keskiviikkona. Siksi kysymys: milloin me saamme nämä tärkeät puheenvuorot sisältävät sanatarkat istuntoselostukset?

Puhemies
Hyvä jäsen Mann, ainakin tällä viikolla sanatarkat istuntoselostukset ovat olleet kaikkien jäsenten saatavilla seuraavana päivänä klo 10 alkaen. Olisin yllättynyt, mikäli emme tänään pystyisi samaan.

ÄÄNESTYKSET
Laguiller
Arvoisa puhemies, vaikka Armonia Bordes, Chantal Cauquil ja minä pidämme näkymää lyhyen matkan merenkulun kehittämisestä Euroopassa myönteisenä, kuten muuten näkymää sisävesiliikenteenkin kehittämisestäkin, päätimme kuitenkin pidättäytyä äänestämästä tästä hankkeesta.
Tässä mietinnössä näet ilmaistaan, että ne lukuisat ja kalliit investoinnit, jotka ovat tarpeellisia infrastruktuurien kehittämiseksi, aiotaan rahoittaa julkisin varoin, vaikka niiden hyödyntämisessä otetaankin ensiksi huomioon niiden yksityisyritysten kannattavuus- ja kilpailuvaatimukset, joiden pitäisi tämän hankkeen jälkeen olla infrastruktuurien ensisijaisia käyttäjiä.

Caudron
. Kuten tiedämme, lyhyen matkan merenkulku on oleellinen osa eurooppalaista liikennejärjestelmää. Kuten komission kertomuksessa ja aluepolitiikka-, liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnössä korostetaan, lyhyen matkan merenkulku kärsii kuitenkin huonosta imagosta kustannusten, hitauden ja tehottomuuden takia. Tämä imago ei kuitenkaan enää vastaa todellisuutta, ja tällä kuljetusmuodolla voidaan tarjota ratkaisuja maailmanlaajuisiin ongelmiin, jotka ovat vallalla tällä alalla Euroopassa. Tarkoitan ongelmia, jotka liittyvät liikennetukoksiin, infrastruktuurien korkeisiin kustannuksiin ja ympäristökustannuksiin.
Näinä viimeksi kuluneina vuosina on sitä paitsi saavutettu edistystä, ja lyhyen matkan merenkulussa on saavutettu todellista kasvua: vuodesta 1990 vuoteen 1997 on saavutettu kasvua kuljetetuissa tonneissa (+ 17 prosenttia) ja tonneissa kilometriä kohden (+ 23 prosenttia).
Vaikka tämän myönteisen kehityksen saavuttamista ei voi kieltää, vielä ei ole saavutettu niitä mahdollisuuksia ja etuja, jollaisia tästä kuljetusmuodosta löytyy. Tämä kuljetusmuoto on edullinen kustannusten kannalta, koska se on kaikista kuljetusmuodoista halvin; etuja on tonni- ja kilometrikohtaisen energiankulutuksen kannalta; tehokkuusedut merkitsevät sitä, että tämä on investointien kannalta tehokkain kuljetusmuoto kuljetuskapasiteettiin nähden; etuja on alueellisen yhteenkuuluvuuden kannalta, koska tämä muoto soveltuu parhaiten Euroopan syrjäseutujen toisiinsa yhdistämiseen; etuja on ympäristön kannalta, koska tämä kuljetusmuoto saastuttaa vähemmän kuin maakuljetus; etuja on intermodaalisuuden kannalta, sillä tämä on ihanteellinen keino kehittää multimodaalisia kuljetuksia.
On siis nopeasti ryhdyttävä toimenpiteisiin kuljetusmuodon kehittämiseksi. Ennen muuta pitää kehittää ohjelmia, jotka koskevat yhteisiä investointeja.
Yhtenä ensisijaisista tavoitteista on parantaa tehokkuutta satamatoiminnoissa ja vähentää alusten satamassa käyttämää aikaa.
Painotan, että julkinen valta on merkittävässä osassa sekä alueellisella että kansallisella ja eurooppalaisella tasolla.
Kollegani mietinnössä on kuitenkin kaksi seikkaa, jotka ovat mielestäni ongelmallisia.
Kyse on ehdotuksesta, jonka tavoitteena on laatia luettelo lyhyen matkan merenkulkuun erityisen hyvin soveltuvista satamista. Tuollaisen luettelon laatiminen ei ole minusta tarpeellista, ja se saattaisi vahingoittaa ennen kaikkea niitä satamia, jotka eivät ole vielä täysin tilanteeseen sopeutuneita, mutta joissa aloitetaan muutosten tekeminen tätä varten.
Sitä paitsi mietinnössä esitetään ehdotus soveltaa yhden yhteisen palvelupisteen lähestymistapaa kuljetusten logistiikkapalvelujen tarjoamisessa loppukäyttäjille. Vaikka allekirjoitankin ajatuksen siitä, että on löydettävä keino kehittää tiedotusjärjestelmä, torjun ajatuksen siitä, että nämä palvelut keskitettäisiin jo vahvassa markkina-asemassa olevaan suureen satamaan.
Olisin lopuksi toivonut löytäväni tästä mietinnöstä teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan tekemän ehdotuksen, jonka mukaan lyhyen matkan merenkulkua ei pidä pitää vaihtoehtona maantiekuljetuksille tai kilpailevana järjestelmänä. Euroopan komission pitäisi siis ottaa käyttöön intermodaalinen strategia, jonka avulla luodaan kuljetusmuotojen välinen täydentävyys.
Näissä kehyksissä ja tässä hengessä jäsenvaltioiden pitäisi yhdenmukaistaa nykyiset säännöt, jotta säännöt eivät muodostaisi esteitä lyhyen matkan merenkulun ja maakuljetuksen väliselle jatkuvuudelle liikkuvan kuorman kokonaispainon osalta.
Se, mitä meille tänään ehdotetaan, merkitsee siis merkittävää askelta hyvään suuntaan lyhyen matkan merenkulussa.
Matkaa on kuitenkin vielä paljon taitettavana.

Vakavan ympäristörikollisuuden torjunta
Puhemies
Esityslistan mukaisesti siirrymme käsittelemään di Lello Finuolin laatimaa kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan mietintöä (A5-0178/2000) Tanskan kuningaskunnan tekemästä aloitteesta neuvoston päätöksen tekemiseksi vakavan ympäristörikollisuuden torjunnasta (5343/2000 - C5-0078/2000 - 2000/0801(CNS)).

Di Lello Finuoli
. Arvoisa puhemies, neuvoston esittämä puitepäätös vain mukailee Euroopan neuvoston vuoden 1998 yleissopimusta ympäristörikollisuuden torjunnasta. Yleissopimusta ei ole ratifioinut vielä tähän mennessä yksikään Euroopan neuvoston jäsenvaltio. Tämän puitepäätösehdotuksen tarkoituksena on vain nopeuttaa aikoja ainakin 15 jäsenvaltion osalta.
Melkein kaikissa valtioissa on luonnonsuojelulainsäädäntö, joka perustuu miltei kokonaan hyvin vaatimattomiin rahallisiin rangaistuksiin, ja tämä kannustaa ympäristön tuhoajia maksimoimaan tuottonsa ja yrittämään olla käyttämättä kaikkea nykyaikaista teknologiaa, jonka tarkoituksena on luonnon suojeleminen. Niinpä olemme kokeneet näinä viime vuosina huomattavia onnettomuuksia, kuten onnettomuuden Erikalla, joka oli raakaöljyn kuljetukseen käytetty rahtialus, ja Tonavan saastumisen Romanian kaivoksista päässeestä syanidista. Tämä oli mahdollista juuri sen vuoksi, että näille suurille yhtiöille taataan rankaisemattomuus, joka mahdollistaa tuottojen maksimoinnin.
Tämä puitepäätös antaa Euroopan valtioille mahdollisuuden ennen kaikkea koventaa rangaistuksia, jotta tällaisesta rikoksesta - rikoksesta ympäristöä vastaa - tulee kannattamaton. Itse asiassa niin kauan kuin ympäristörikoksesta joudutaan maksamaan kollektiivisesti eikä yksilön tasolla, meillä ei ole toivoakaan luonnon suojelemisesta.
Toinen alue, johon tällä puitepäätöksellä on vaikutusta, on se, että kannustetaan Euroopan valtioita ottamaan käyttöön oikeushenkilöiden rangaistukset tai joka tapauksessa rangaistusjärjestelmä. Harvojen maiden rikosoikeudessa otetaan huomioon oikeushenkilön vastuullisuus, mutta jotkin maat ovat tekemässä muutoksia tähän suuntaan. Myös Italiassa uuden rikoslain tarkistamisen aikana lakiin aiotaan lisätä oikeushenkilöiden rangaistavuus siksikin, että nykyään suuria ympäristörikoksia eivät tee yksityishenkilöt vaan suuret monikansalliset yritykset, jotka juuri sen vuoksi, etteivät ne sijoita onnettomuuksien ehkäisyyn, aiheuttavat valtavia onnettomuuksia.
Mielestäni Euroopan valtioiden tulisi lyhyen ajan sisällä päästä yhteiseen riittävään käytäntöön ja joka tapauksessa koventaa rangaistuksia ja toimia niin, ettei yhteisö joudu maksamaan näitä rikoksia.
Toinen tärkeä piirre on yhteistyö, jonka tämä puitepäätös saattaa alkuun valtioiden välille: tietoverkko, joka mahdollistaa nopean tietojen vaihdon. Se on sopimus, jonka mukaan ympäristörikoksia pitää verrata rikoksiin, joiden tekijät luovutetaan, ja sellaisiin rikoksiin, joissa rangaistuksena on esimerkiksi omaisuuden ja tulojen takavarikointi, joka tekee joka tapauksessa nämä rikokset kannattamattomiksi. Haluaisin vain muistuttaa, että valiokunnassa tämän mietinnön puolesta äänestettiin melkein yksimielisesti, vain yksi pidättäytyi äänestämästä, ja että tämän mietinnön parantamista ovat edistäneet kaikki poliittiset ryhmät PPE-ryhmästä PSE-ryhmään ja vihreisiin.
Tämä on siis mietintö, jossa ilmaistaan kokonaisuudessaan kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan kanta. Siinä ilmaistaan toivoaksemme myös Euroopan parlamentin kanta. Euroopan parlamentin pitää toimia niin, että Euroopan valtiot viimeinkin ottavat käyttöön tehokkaan lainsäädännön luonnon suojelemiseksi.

Schörling
 ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan lausunnon valmistelija. Arvoisa puhemies, ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnan tekemän Hughes-menettelyn mukaisen lausunnon valmistelijana voin koko valiokunnan puolesta sanoa, että pidämme myönteisenä Tanskan tekemää aloitetta, joka tarkistuksiemme jälkeen hyväksyttiin yksimielisesti ympäristövaliokunnassa.
Pidämme tätä aloitetta käyttökelpoisena välineenä, jonka avulla voimme torjua ympäristörikollisuutta ja ympäristörikoksista aiheutuvia rajat ylittäviä vaikutuksia, jotka ovat yleistyneet entisestään ja jotka tietenkin ovat suoranainen uhka ympäristölle ja sen myötä myös meille ihmisille, eläimille ja kasveille.
Vakava ympäristörikollisuus on kaikkia jäsenvaltioita yhteisesti koskeva ongelma, koska se on rajat ylittävä. Sen vuoksi meidän on voitava ryhtyä myös yhteisiin toimiin, jotta voisimme suojella ympäristöä mahdollisimman hyvin rikosoikeudellisin keinoin. Haluan huomauttaa, että tämä puitepäätös pitää tehdä neuvostossa yksimielisesti, ja olemme päässeet sopimukseen siitä, että sen on oltava velvoittava jäsenvaltioiden osalta. Samalla on muistettava, että jäsenvaltiot päättävät, miten tuloksiin päästään, toisin sanoen millaista muotoa ja millaisia keinoja pitäisi soveltaa.
Miten se sitten olisi mahdollista toteuttaa? Ehkä muun muassa tehokkaan ja nopean tutkinnan avulla ja jakamalla se tieto, jota täten saadaan, ja huolehtimalla siitä, että nämä tutkimukset tekee ympäristöasioissa pätevä henkilöstö. Se on erittäin tärkeää. Lisäksi voimme jäsenvaltioiden välisen hallinnollisen yhteistyön avulla saada sellaista tietoa, josta voi olla hyötyä ympäristörikollisuuden torjunnassa.
Haluan kuitenkin huomauttaa myös siitä, mitä ympäristövaliokunnassakin korostimme: meidän on nimittäin panostettava myös ennalta ehkäiseviin toimiin, toisin sanoen toimiin ennen ympäristövahinkojen syntymistä ja ympäristörikoksien tapahtumista. Silloin on myös tärkeää, että lainsäädännössä otetaan esiin ympäristövahinkovastuu, siis se, kuka on vastuussa, ja että tällainen tehokas lainsäädäntö on olemassa eri jäsenvaltioissa. Tietenkin tarvitaan myös tiedon lisäämistä ylipäänsä, kun on kyse ympäristöstä, erityistaitoon liittyvästä tiedosta ja siitä, kuinka ympäristörikokset voidaan havaita, ja tarvitaan tietoa seuraamuksista ja rangaistuksista. On tärkeää, että tässä asiassa pyritään tekemään mahdollisimman paljon yhteistyötä.
Tässä puitepäätöksessä vakava ympäristörikollisuus tarkoittaa "raskauttavien asianhaarojen vallitessa tehtyjä, kansallisen ympäristölainsäädännön vastaisia tekoja tai laiminlyöntejä, joista koituu merkittävää vahinkoa ympäristölle". Keskustelua voidaan tietenkin käydä siitä, miten määritelmä "vakava ympäristörikollisuus" ja "merkittävä vahinko" pitää tulkita, mutta tällaiseen muotoon on ilmeisesti päädytty tämän määritelmän osalta, vaikka sitä ei löydykään jäsenvaltioiden muusta lainsäädännöstä.
Ympäristövaliokunnan tekemissä tarkistuksissa on tarkasteltu vakavan ympäristörikollisuuden määritelmää. Mielestämme on tärkeää, että ehdotetun puitepäätöksen soveltamisala olisi mahdollisimman laaja, koska määritelmä on niin epäselvä. Sitä paitsi vakavan ympäristörikollisuuden torjunnan ei pidä koskea vain yksityissektoria vaan sen on koskettava myös hallinnollisia rikoksia, toisin sanoen sitä, kun eri maiden hallinnot tai todellakin hallitukset laiminlyöntien tai vastuuttomien tekojen seurauksena ovat aiheuttaneet vakavia ympäristörikoksia. Olemme yrittäneet saada tämän läpi tarkistuksessa 16.
Toinen tärkeä näkökulma on myös se, mitä pidetään "raskauttavana asianhaarana", jos vakavia ympäristövahinkoja aiheuttanut toiminta ei ole ollut riittävästi vakuutettua toimintaan sisältyneiden riskien varalta. Kyse on vastuukysymyksestä ja " saastuttaja maksaa" -periaatteesta sekä siitä, että taakka, vaikutukset ja riskit eivät jää muiden harteille. Tämä mainitaan tarkistuksessa 25.
Lopuksi haluan vain sanoa, että olemme laatimassa yhteistä toimea ympäristön suojelemiseksi. Euroopan neuvoston yleissopimuksen tavoin tämä puitepäätös on yksi askel ympäristön suojelemiseksi rikosoikeudellisin keinoin. Puitepäätöksessä mainitaan myös, että tämä sopimus on ratifioitava mahdollisimman pian, koska se on huomattavasti yksityiskohtaisempi. Nämä askeleet ovat mielestäni aivan välttämättömiä ympäristörikollisten ja sellaisen vastuuttoman toiminnan estämiseksi, joka aiheuttaa vakavia ympäristöhaittoja. Suhtaudun myönteisesti puitepäätökseen ja tehtyihin tarkistuksiin.

Coelho
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, arvoisa komission jäsen, haluaisin aloittaa painottamalla sitä, miten erinomaisesti kollegamme Di Lello Finuoli on laatinut tämän mietinnön, joka sai kansalaisvapauksien valiokunnan lähes jakamattoman tuen osakseen, kuten hän itse sitä paitsi jo mainitsi. Haluaisin myös kehua tätä Tanskan tekemää aloitetta, jonka tavoitteena on saada vakavien ympäristörikosten torjuntaa koskeva puitepäätös hyväksytyksi. Me kaikki olemme tietoisia tämänkaltaisten rikosten jatkuvasta lisääntymisestä ja niiden valtioiden rajat ylittävistä vaikutuksista. En myöskään voi olla palauttamatta mieliinne yhtä Eurobarometrin viimeisimmistä mielipidemittauksista, jonka mukaan turvallisuuden, terveyden ja työttömyyden lisäksi Euroopan unionin kansalaiset tuntevat suurinta huolta juuri ympäristöstä. Meidän tehtäväksemme jää siis antaa näihin huoliin sellainen vastaus, jonka avulla on mahdollista taata ympäristön suojelu ja kansalaisten terveys ja yrittää nostaa heidän elintasoaan.
Totuuden nimissä meidän on tunnustettava, että viiden viime vuoden aikana Euroopan unioni on edistynyt merkittävästi ympäristöön liittyvissä asioissa. Nykyään jopa perustamissopimuksissa on jo huomioitu tasapainoisen ja kestävän kehityksen toteuttaminen. Lisäksi ympäristörikollisuus on yksi niistä Tampereen päätelmissä mainituista alueista, joilla meidän olisi erityisesti keskityttävä sopimaan yhteisistä määritelmistä, syytteeseen asettamisen edellytyksistä ja seuraamuksista kansallisissa rikoslainsäädännöissä.
Siten jäsenvaltioiden rikosoikeudellista ympäristönsuojelua koskevalla yhteisellä toiminnalla on jo kiire. Kyseessä on jäsenvaltioiden usein kohtaama ongelma, josta on yhä useammin valtioiden rajat ylittäviä seurauksia, nimenomaan niiden valtioiden rajat, joissa rikokset tehdään. Siksi on otettava käyttöön sellaisia yhteisesti sovittuja rikosoikeudellisia ympäristönsuojelutoimia, joita sovellettaisiin koko Euroopan alueella. Tapahtuipa se sitten rikosoikeuden säännösten tai ankarien rangaistusten avulla ja korostaisin laatusanaa "ankara" niiden pitäisi vastata rikkomuksia ja niillä pitäisi olla tehokas rikollisuutta ehkäisevä vaikutus.
Toisaalta, mistä jäsen Schörling myös jo mainitsi, on oltava myös ennalta ehkäiseviä yleisiä toimia, joiden puitteissa jäsenvaltioiden on taattava, että ne yritykset, joiden toiminta on ympäristön kannalta kaikkein riskialtteinta ja saattaa aiheuttaa terveyshaittoja, saisivat runsaasti tietoa ympäristövaikutuksista ja että ne noudattaisivat toiminnassaan asianmukaisia turva- ja varotoimia. Olisi siis suotavaa, että vakavien ympäristörikosten torjuntakeinoja vahvistettaisiin ja tehostettaisiin jäsenvaltioiden kesken.
Lopuksi haluaisin vedota niihin jäsenvaltioihin, jotka eivät vielä ole allekirjoittaneet Euroopan neuvoston vuoden 1998 ympäristönsuojelua koskevaa yleissopimusta, jotta ne ryhtyisivät kansallisen oikeusjärjestyksensä puitteissa mahdollisimman nopeasti toimiin tuon yleissopimuksen allekirjoittamiseksi.

Karamanou
Arvoisa puhemies, jäsenvaltioiden rikosoikeuksien yhdenmukaistaminen ympäristörikosten torjunnan alueella on erittäin tärkeä osa politiikkaa, jolla luodaan yhteinen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, ja lisäksi se on välttämätön täydennys tehokkaaseen ympäristöpolitiikkaan. Tästä syystä haluaisin onnitella Tanskan hallitusta sen tekemästä aloitteesta sekä kollegoita Di Lello ja Schörling, jotka mietinnöllään ja lausunnollaan laajentavat aloitteen toiminta-aluetta ja konkretisoivat sitä. On totta, että huolimatta Tanskan aloitteen myönteisestä suunnasta, siihen sisältyy monia heikkouksia, jos sitä verrataan esimerkiksi Euroopan neuvoston vuoden 1998 yleissopimukseen. Tämä johtuu siitä, että huolimatta myönteisestä suunnannäytöstään Tanskan aloitteessa keskitytään pääasiassa rikosoikeuteen, eikä siihen sisälly asioita, jotka liittyvät rikosten ehkäisemiseen, terveyteen, kulttuuriperinnön suojeluun ja niin edelleen.
Aloite on kuitenkin heikkouksistaan ja ristiriitaisuuksistaan huolimatta myönteinen, koska se edistää sellaisen lainsäädäntökehyksen syntymistä, joka sallii kehittää yhteensovitettuja yhteisiä toimia tehostetun Europolin avulla erityisesti rajat ylittävien ympäristörikosten torjumiseksi. Siihen sisältyy myös sopimus vähimmäisrangaistuksista erityisesti sellaisissa tapauksissa, joissa ympäristö uhrataan voitontavoittelun alttarille. Olen täysin samaa mieltä tästä lähestymistavasta, koska on tunnettua, että ympäristörikoksista määrätyt rangaistukset ja näiden rikosten yhteiskunnalliset kokonaisvaikutukset vastaavat toisiaan kovin huonosti.
Toteamme kuitenkin, että Tanskan aloitteessa ei ole erityisesti tarkasteltu jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä, ja koska on olemassa myös vakavia poikkeuksia, ehdotuksen täytäntöönpano on todennäköisesti ongelmallista. Olen joka tapauksessa samaa mieltä oikeushenkilöiden vastuuta koskevasta maininnasta, koska ympäristörikosten luonteeseen kuuluu, että suurin osa niistä on yritysten ja teollisuuden tekemiä. Lisäksi maininta KIE-maista on mielestäni välttämätön, koska olen sitä mieltä, että kaikissa ehdotuksissa pitää ottaa huomioon tuleva laajentuminen.
Lisäksi katson, että on korostettava tarvetta antaa koulutusta henkilöille, jotka vastaavat ympäristörikosten tutkinnasta ja syyttämisestä, on painotettava ehkäiseviä toimia, ja kaikkien jäsenvaltioiden pitää ratifioida Euroopan neuvoston vuoden 1998 yleissopimus, koska kukaan ei ole sitä tähän mennessä ratifioinut. Haluaisin lisäksi korostaa, että jäsenvaltioiden on sitouduttava pitkälle menevään yhteistyöhön tässä valtavan tärkeässä asiassa.

Thors
Arvoisa puhemies, hyvät kollegat, tämä on sekä erittäin monimutkainen että erittäin tärkeä asia. Tämä on Amsterdamin sopimuksen ja Tampereella pidetyn ministerineuvoston kokouksen johdonmukainen seuraus. Tämä on klassinen yhteistyön tekemistä edellyttävä asia. Sekä tanskalaisen tekstin että jäsen Di Lello Finuolin laatiman mietinnön ja Schörlingin lausunnon, jotka ovat molemmat erinomaisia, tarkastelu osoittaa, että kyse on kuitenkin erittäin monimutkaisesta asiasta. Meidän on yhteensovitettava virka-apusopimus, jota on viime aikoina käsitelty parlamentissa, ja rahanpesua koskevat säännöt. En ole aivan varma siitä, että väline olisi kaikilta osiltaan valmis, mutta olen iloinen siitä, että päällekkäisen työn tekemistä Euroopan neuvoston kanssa yritetään välttää.
Voimme todeta, että Tanskan tekemä aloite sisältää oikeastaan kolme osaa sekä vaatimuksen Euroopan neuvoston yleissopimuksen ratifioinnista. Rikosoikeudelliset säännöt ovat tärkeitä, jotta ennalta ehkäiseminen onnistuisi. Olen sitä mieltä, että takavarikointisäännöt ovat tärkeämpiä kuin kovien rangaistusten ja kovien sakkojen vaatiminen. Kokemus osoittaa, että tiukkojen takavarikointisääntöjen avulla saavutetaan todellisuudessa melko paljon. Vanha totuus kuuluu: "rikos ei kannata". Meidän on tehtävä tiivistä yhteistyötä, mistä jäsen Schörlingkin huomautti, myös ympäristövastuusääntöjen osalta, jotka meidän on laadittava ja jotka mainitaan 2 artiklan a alakohdassa.
Olen iloinen, että jäsen Schörling ottaa lausunnossaan esiin myös eläimistöön liittyvän kysymyksen, mistä en ole lainkaan hämmästynyt. Mielestäni parlamentin on sanottava selkeästi, että tämän välineen avulla meidän on päästävä käsiksi häpeällisiin eläinkuljetuksiin. Olemme melko hämmästyneitä siitä, että esimerkiksi komissio ei ole ollut halukas puuttumaan asiaan ja soveltamaan mitään olemassa olevia sääntöjä. Miksi komissio on niin passiivinen perustamissopimuksien valvojana eläinkuljetuksia koskevan kysymyksen osalta - huomattavasti passiivisempi kuin muita asioita käsiteltäessä?
Tarkistuksiin 16 ja 19 on liitetty kiinnostavia asioita, jotka eivät tietääkseni esiinny monenkaan muun maan rikoslainsäädännössä. Kyse on paikallisten tai kansallisten viranomaisten petollisesta menettelystä - samalla kun heille on vuorostaan annettu harhaanjohtavaa tietoa. Mielestäni tämä on asia, jota meidän on tutkittava jatkossa. Mielestäni tämä kuvaa selvästi Baia Maren ajankohtaisia kysymyksiä ja siellä suoritettavia selvityksiä siitä, kuka todellakin on asiasta vastuussa. Kuka on johtanut ketä harhaan? Nämä ovat erittäin monimutkaisia, erittäin kiinnostavia, erittäin tärkeitä kysymyksiä.
Olen lisäksi iloinen aluksien mainitsemisesta sekä siitä, että ollaan valmiita ryhtymään ekstraterritoriaaliseen soveltamiseen. Meidän on kuitenkin oltava tietoisia siitä, että jos ryhdymme ekstraterritoriaaliseen soveltamiseen, keskustelun aiheena oleva rikosten torjunta edellyttää jonkinlaista rikosten luokittelua niiden vakavuuden mukaan.

McKenna
Arvoisa puhemies, luulen, että suurin osa ihmisistä pitää nykyisiä lakeja liian lievinä, ja on tärkeää ottaa käyttöön jonkinlaisia säännöksiä, jotta rikosoikeudelliset oikeusjutut olisivat mahdollisia. Nykytilanteessa yrityksillä ei ole minkäänlaista kimmoketta siivota jälkiään eikä ottaa vastuuta huolimattomuudesta. Tämä vaikuttaa kuin vierivä lumipallo myös muihin yrityksiin.
Yksittäisten kansalaisten on itse ryhdyttävä oikeustoimiin tällaisissa tapauksissa, ja se saattaa olla erittäin vaikeaa ja kallista. Ihmisillä voi tietysti olla vastassaan isoja yrityksiä, joilla on valtavat määrät valtaa ja resursseja, ja tällöin heidän on monissa tapauksissa erittäin vaikea jatkaa oikeuskäsittelyä loppuun asti ja saada yrityksiä maksamaan laskuja. Yritykset todellakin ovat rikollisia, jotka joko huolimattomuuttaan tai tahallisin teoin tuhoavat ympäristöä, vaikuttavat ihmisten terveyteen, kasvistoomme ja eläimistöömme ja aiheuttavat monenlaista pitkäaikaista vahinkoa vain saadakseen voittoa.
Esimerkiksi maa- ja merikuljetuksista vastaavilla yrityksillä ei monissa tapauksissa ole minkäänlaista vastuuntuntoa, ja on välttämätöntä ottaa käyttöön jonkinlaisia seuraamuksia, jotta niiden olisi pakko toimia vastuullisesti. Hallitusten olisi annettava entistä enemmän tietoa ja selvitettävä kansalaisille ympäristörikollisuuden laajuus ja vaikutukset, koska monet yhteiskuntaryhmät eivät ole tietoisia niistä. Esimerkiksi veden, maaperän, terveytemme, kasviston, eläimistön ja ilmaston kannalta on erittäin tärkeää välittää asianmukaista tietoa.
Sitä paitsi kyse ei ole pelkästään yrityksistä. Toisinaan myös kansalliset viranomaiset pitävät lakia pilkkanaan ja menettelevät erittäin huolimattomasti. Minun ei tarvitse mennä omaa maatani pitemmälle nähdäkseni, että monissa tapauksissa paikalliset viranomaiset ovat vastuussa ympäristövahingoista. Lisäksi ne valvovat huolimattomasti sitä, miten niiden alueella toimivat yritykset noudattavat lakia.
Näyttää siltä, että hyöty menee kansalaisten ja ympäristön edun edelle. Tämän ei saisi antaa jatkua, vaan niiden viranomaisten, jotka eivät valvo lain noudattamista, pitäisi itse joutua vastuuseen aiheutuneista ympäristövahingoista.
Sillä, onko kyse tahallisuudesta vai huolimattomuudesta, on loppujen lopuksi hyvin vähän merkitystä sitten, kun vahinko on jo tapahtunut. Monissa tapauksissa yritykset vetoavat mieluummin huolimattomuuteen kuin tahallisuuteen, mutta itse asiassa huolimattomuuskin on tavallaan tahallista. Nämä yritykset tietävät seuraukset, ja niiden pitäisi vastata kaikista aiheuttamiensa vahinkojen korjaamisesta koituvista kustannuksista aina, kun se on mahdollista.
Haluaisin myös huomauttaa, että on olemassa sellaisia yrityksiä kuin British Nuclear Fuels, jolla ei ole minkäänlaista yleistä vastuuntuntoa tai ympäristöä koskevaa tietoisuutta. Se on saastuttanut jo pitkään koko Irlanninmeren rannikkoa ja vaarantanut Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan länsirannikon asukkaiden hengen. Tarvitsee vain muistaa, mitä tapahtui Tsernobylissä, jossa niin ikään oli kyse huolimattomuudesta. Miten kauan tilanteen korjaaminen kestää? Emme enää voi sallia tällaisia tilanteita maailmassa, jossa meidän pitäisi olla täysin tietoisia aiheuttamistamme ympäristöongelmista. Meillä on teknologia, taitotieto ja resurssit, joiden avulla voimme varmistaa, ettei tällainen pääse enää toistumaan.
Erika on toinen esimerkki huolimattomuudesta. Haluaisin myös tukea edellistä puhujaa, joka puhui eläinten kuljetuksista. Kyseessä on eläinten tahallinen hyväksikäyttö ja pahoinpitely, ja sekin pitäisi ottaa huomioon. Olemme joutuneet näkemään monia kansainvälisiä onnettomuuksia, joista Bhopal on yksi esimerkki. Kustannusten leikkaaminen ja laiminlyönnit olivat syynä kaikkien aikojen suurimpaan ympäristökatastrofiin. Kyseinen yhtiö ei ole vieläkään joutunut siitä oikeudelliseen vastuuseen. Asia vietiin Intiassa oikeuteen. Yhtiön johtaja oli tarkoitus pidättää, ja hänestä annettiin pidätysmääräys. Hän karkasi Yhdysvaltoihin, jonne hän on päättänyt jäädä, eikä hän ole palannut vastaamaan tekonsa seurauksista edes Interpolin pidätysmääräyksistä huolimatta.
Sitten ovat vielä metsätalouteen ja kalastukseen liittyvät kysymykset. Kalastustoiminnassa esiintyvät väärinkäytökset olisi otettava huomioon, koska nekin ovat ympäristörikoksia, joilla on pitkäaikaisia seurauksia. Meidän kaikkien on korkea aika ottaa oma vastuumme, koska meidän on ajateltava paitsi itseämme ja ympäristöämme myös tulevia sukupolvia. Voimme onnistua siinä vain, jos varmistamme, että ympäristövahingot katsotaan yhdeksi kaikkein vakavimmista rikoksista yhteiskunnassamme.

Seppänen
Arvoisa puhemies, on helppo tukea sitä analyysiä, joka on esitetty mietinnössä. Ympäristörikosten vaikutukset ulottuvat useiden maiden alueille. Rikosten vienti ja tuonti ei tunne EU:n ulkorajoja. Usein rikoksia tekevät oikeushenkilöt. Usein rikoksia tehdään voitontavoittelun hengessä. Voitot tulevat tekijälle, ulkoiset kustannukset jäävät muiden maksettaviksi. Analysoitte aivan oikein: ympäristö on tulkittava laajasti ihmisten terveytenä, biodiversiteettina sekä taide- ja kulttuuriperintönä. On helppo tukea sitä linjaa, jolla parannetaan ympäristörikosten torjuntaa. Rikokset on tehtävä taloudellisesti kannattamattomiksi, niistä ei saa olla vain taloudellisia seurauksia, ja niitä on ehkäistävä ennalta. Julkisuus on myös yksi ympäristörikollisuuden torjuntatapa. Miksi me emme aloita julkisuudella ja vaatimalla julkisuutta sille, että Belgian hallitus laskee jätevesiä puhdistamattomana Brysselin kaupungin jokeen?

Cappato
Arvoisa puhemies, italialaisten radikaalien riippumattomien edustajien teknisen ryhmän puolesta haluaisin sanoa, että Di Lellon mietintö varmasti edistää Tanskan esittämää aloitetta. Sen vuoksi haluaisimme onnitella esittelijää. Minusta on kuitenkin tärkeämpää kuin toistaa jo mainittuja myönteisiä asioita myös korostaa joitakin Tanskan aloitteessa olevia rajoituksia juuri sen vuoksi, että voisimme tulevaisuudessa toimia paremmin.
Kollega Karamanou sanoi jo erään tärkeän asian: todellisuudessa neuvosto ei kerro meille jäsenvaltioiden todellista tilannetta lainsäädännön osalta. Niin, minun reaktioni, joka voi olla myös liiallista varovaisuutta, on sellainen, että tunnen suurta epäluuloa sitä kohtaan, joka sanoo: " koventakaamme rangaistuksia, suurentakaamme pakotteita" jättäen kuitenkin sanomatta, minkälaisia ne rangaistukset ja pakotteet ovat.
Mielestäni olisi ollut hyvä, että Tanska ja neuvosto olisivat antaneet meille myös puitteet pakotteille, jotta voitaisiin sitten löytää ne kaikkein vakavimmat puutteet, jotka pitää korjata, ja Euroopan tilanteen vaikeimmat rajoitukset. Kohta rikosrangaistuksista on varmasti tärkeä kohta, ja se tulee varmasti olemaan johdonmukainen eurooppalaisen oikeudellisen kehyksen kanssa, mutta se ei ole ainoa ympäristönsuojelua ja ympäristökatastrofeja koskeva kysymys: olisi tärkeää, että asioihin puututtaisiin kokonaisvaltaisemmalta näkökannalta.
Tiedämme esimerkiksi, että Euroopan unionissa saastepäästöt ovat pienenemässä. Ne ovat pienenemässä käyttöön ja talouteen liittyvien rakenteellisten syiden vuoksi. Tietysti täytyy puuttua rangaistustoimenpitein niihin tapauksiin, joissa tekijöinä ovat todelliset rikolliset, mutta on tärkeää, että rangaistukset ovat johdonmukaisia muun lainsäädännön, hallinnollisten seuraamusten ja talouteen vaikuttavien sääntelykeinojen kanssa juuri kokonaisvaltaisen johdonmukaisuuden vuoksi. Usein itse asiassa hallinnollisilla seuraamuksilla, joiden vaikutukset kohdistuvat yrityksen todellisiin kustannuksiin, on vielä voimakkaammin ehkäisevä vaikutus kuin rikosoikeudellisilla seuraamuksilla: yrityksen ja yhtiön vastuuhenkilö tuskin ajattelee riskiä joutua pidätetyksi tai joutua kohtaamaan rikosoikeudellisia seuraamuksia murhenäytelmän tapahtuessa, sitä vastoin on parempi, että hänet pakotetaan päivittäin tekemään laskelmia suurista kustannuksista, joita saastuttavat menetelmät aiheuttavat.
Tosin, jos Euroopan neuvoston yleissopimus on täydellisempi ja johdonmukaisempi, kuten monet kollegat väittävät, meidän tulisi ehkä näissä tapauksissa miettiä sitä, miten Euroopan unioni pystyisi tarkastelemaan suoraan Euroopan neuvoston tekstejä, jotta lainsäädäntö olisi yhdenmukaisempi, eikä ainoastaan unionin itsensä osalta.
Vihoviimeisenä asiana haluaisin puhua arkaluonteisesta aiheesta, valtion ja saastumisen välisestä suhteesta. Me puhumme yksilöistä ja yrityksistä, vaikka usein juuri valtion yritykset tai itse valtio ovat osavastuussa erittäin vakavista ympäristökatastrofeista. Tämä ongelma täytyy ottaa huomioon, mutta minusta näyttää, että Tanskan ja neuvoston aloitteessa sitä ei tehdä tarpeeksi suoraan.
Päätän onnittelemalla uudestaan esittelijää Di Lelloa.

Blokland
Arvoisa puhemies, kaikkien päätösten ja lakien kohdalla on hyvä ensin katsoa, mitä olemme jo nyt säätäneet ja mitä haluamme ja voimme mahdollisesti vielä lisätä siihen. Euroopan neuvostossa muut puhuivatkin siitä jo solmittiin vuonna 1998 yleissopimus kansainvälisen ympäristörikollisuuden torjunnan alueella. Useimpien jäsenvaltioiden pitää kuitenkin vielä allekirjoittaa ja ratifioida tämä "Euroopan neuvoston yleissopimus ympäristön suojelusta".
Tanskan tekemä ehdotus merkitsee itse asiassa sitä, että EU:hun liittyvissä yhteyksissä ryhdytään pitemmälle meneviin toimiin ympäristörikollisuuden torjumiseksi. Ministerineuvoston puitepäätökseen on jätetty vain kohta syytteeseen asettamisesta, ja kaikki muut Tanskan ajatukset on poistettu siitä. Tällä on tehty tyhjäksi tuollaisen puitepäätöksen lisäarvo, koska syytteeseen asettaminen oli jo sisällytetty myös Euroopan neuvoston yleissopimukseen. Vielä enemmän painaa se, että puitepäätökseen on liittynyt vähemmän valtioita kuin Euroopan neuvoston sopimukseen. On siis parempi, että eri jäsenvaltiot allekirjoittavat ja ratifioivat Euroopan neuvoston yleissopimuksen. Suhtaudun tietysti erittäin myönteisesti pidemmälle meneviin askeliin EU:hun liittyvissä yhteyksissä, kuten Tanskan ehdotukseen. Kysymykseni ministerineuvostolle kuuluu, onko se niihin valmis.
Euroopan parlamentilla on nyt kyllä kuitenkin ongelma, sillä pitääkö sen nyt antaa lausunto Tanskan ehdotuksesta vai ministerineuvoston muuttamasta ehdotuksesta? Koska meillä on nyt ainoastaan Tanskan ehdotus, niin otamme sen lähtökohdaksi, vaikka ihmettelemme sitä, onko se enää mielekästä, koska jos neuvosto pitää kiinni heikennetystä ehdotuksesta, niin kannatan sitä, että EU:n puitepäätöstä ei hyväksytä lainkaan.
Tanskan tekemän ehdotuksen osalta huomautan ensin, että tämä puitepäätös pitää nähdä ennen kaikkea kansallisten ympäristörikollisuuden torjuntatoimien täydennyksenä. Tämän täydennyksen pitää sisältää kansainvälisten toimenpiteiden, kuten yhteensovittamisen, tiedon vaihdon, rikoksista ilmoittamisen, keskusrekisterin ja rikoksesta syytteeseen asettamisen oikeudelliset puitteet kansainvälisen ympäristörikollisuuden kohdalla.
Ympäristörikollisuuden kunnollinen määrittely on erittäin tärkeää sen selventämiseksi, mikä kuuluu puitepäätöksen alaisuuteen ja mikä ei kuulu. Voin periaatteessa yhtyä Tanskan ehdottamiin muotoiluihin. Vaikka ihmettelenkin kyllä, pitääkö määritelmään lisätä laiton kauppa uhanalaisilla kasveilla ja eläimillä.
Käytäntöön soveltaminen tulee olemaan vaikeaa myös hyvän määritelmän mukaisesti. Oliko Erikan onnettomuudessa kyse ympäristörikollisuudesta? Ja mitä on ajateltava Romaniassa tapahtuneesta syanidivuodosta? Kysymyksessä oli selvästi laaja ympäristövahinko, mutta soveltuvatko myös muut kriteerit? Tärkeää on, että vastuuta teoista ei voida välttää. Olisi hyvä, jos tämä problematiikka sisällytettäisiin valkoiseen kirjaan ympäristövahinkovastuusta.
Monet kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan tekemistä tarkistuksista koskevat tekstuaalisia muutoksia, jotka eivät kaikki ole yhtä tarpeellisia. Mielestäni on parempi tukea täysin tätä Tanskan neuvostolle tekemää ehdotusta kuin ehdottaa kaikenlaisia pieniä muutoksia toisarvoisiin kohtiin. Tuen sen sijaan täydentäviä ajatuksia, kuten sitä, että mahdollistetaan tiedonsaanti ympäristörikollisuuden seurauksista ja tuomioistuinten päätöksistä.
Arvoisa puhemies, olen hyvin kiinnostunut kuulemaan Euroopan komission näkemyksen. Voiko komission jäsen Schreyer valaista tätä toki varsin merkillistä menettelyä, johon olemme ajautuneet.

Cushnahan
Arvoisa puhemies, kun irlantilainen kollegani McKenna puhuu parlamentissa, olemme useimmiten hänen kanssaan asioista eri mieltä, mutta tällaisessa asiassa välillämme on paljon enemmän yhtäläisyyksiä kuin eroja. Olen todellakin sitä mieltä, että suurimmat ympäristökatastrofit johtuvat joko sellaisten henkilöiden vastuuttomuudesta tai teoista, joiden motiivina on vain kääriä voittoa seurauksista riippumatta.
Valitettavasti tällaiset katastrofit vaikuttavat samalla kertaa moniin maihin. Tiedämme liiankin hyvin, että suuret ympäristökatastrofit eivät kunnioita kansainvälisiä rajoja. Olemme viime aikoina joutuneet todistamaan Romanian kaivoksista peräisin olevan syanidin aiheuttamia ongelmia Tonavassa, Erika-tankkerin haaksirikkoa Ranskan Atlantin puoleisella rannikolla ja Sellafieldin aiheuttamia jatkuvia ongelmia Irlannissa. Muistamme lähimenneisyydestä tietysti myös Tsernobylin onnettomuuden, joka kummittelee yhä mielissämme. Tällaista tulee tapahtumaan siihen asti, kunnes toteutamme "saastuttaja maksaa" -periaatteen sanan koko merkityksessä.
Monikansalliset yhtiöt muuttavat käyttäytymistään vasta, kun ne joutuvat maksamaan raskaasti rikoksistaan. Ne vahingoittavat ympäristöä niin kauan kuin hyöty on selvästi rangaistusta suurempi. Niiden asenne perustuu puhtaasti siihen uskomukseen, että tiukat ympäristönsuojelunormit joko haittaavat niiden liiketoimintaa tai lisäävät tuntuvasti niiden kustannuksia. Sitä paitsi ne vaivaiset sakot, jotka niiden täytyy maksaa, kalpenevat niiden saamien valtavien voittojen rinnalla.
Suhtaudun siis myönteisesti tähän aloitteeseen, jossa tunnustetaan ympäristövahinkojen kansainvälinen luonne. Siinä tunnustetaan ankarien rangaistusseuraamusten tarve. Ympäristövahinkojen kriminalisointi on selkeä viesti erityisesti niille, jotka syyllistyvät niihin.
Jos Tanskan ehdotukset pantaisiin täytäntöön, ne, jotka liikennöivät vesillämme vaarallisia aluksia, harkitsisivat tarkkaan, ennen kuin he tekevät niin. Toiset, kuten Sellafieldin johtajat, jotka tieten tahtoen pimittävät tietoja ja menettelevät väärin, joutuisivat vastuuseen teoistaan. Ja monikansallisten yhtiöiden toimitusjohtajat ja pääjohtajat, jotka tekevät tärkeät päätökset seurauksista viis veisaten, huomaisivat, että heidän yrityksensä jouduttaisiin ehkä joissakin tapauksissa sulkemaan ankarien sakkojen ja takavarikkojen takia ja että he itsekin voisivat joutua vankilaan.
Mielestäni meidän on edettävä tähän suuntaan, mutta haluaisin sanoa vielä yhden asian. Tämän alan ehdotukset ja toimet eivät saisi rajoittua ainoastaan Euroopan unionin alueelle. Meidän tehtävänämme on varmistaa, että monikansalliset yhtiöt eivät pysty siirtämään aiheuttamiaan vahinkoja ja noudattamiaan toimintatapoja kehitysmaihin, koska rajoitamme niiden toimintaa Euroopan unionissa. Meidän täytyy säätää normeja myös niille eurooppalaisille yrityksille, jotka toimivat kehitysmaissa, ja pyrkiä kansainväliseen yhteistyöhön, jotta ankaria normeja ja seuraamuksia sovellettaisiin kaikkialla maailmassa.

Martínez Martínez
Arvoisa puhemies, haluan aluksi onnitella Tanskan hallitusta siitä, että se on tehnyt aloitteen neuvoston puitepäätöksen tekemisestä, josta nyt keskustelemme, ja siitä, että se pyrkii antamaan meille tehokkaimmat välineet vakavan ympäristörikollisuuden torjuntaan. Onnittelemme myös esittelijää, jäsen Di Lello Finuolia, joka koko tämän aloitteen käsittelyn aikana on toiminut erittäin loistavasti ja vankasti yhteisten periaatteidemme ja arvojemme mukaisesti, mutta myös järkevästi ja joustavasti, mikä sai hänet laatimaan useita tarkistuksia, jotka sisälsivät useita vaikutteita. Näin olemme päätyneet lopulliseen ehdotukseen, joka on mielestämme järkevä ja samalla kunnianhimoinen.
Olemme iloisia siitä, että tällä puitepäätöksellä Euroopan unioni tukee rikosoikeudellisin keinoin ympäristönsuojelua koskevaa yleissopimusta, joka hyväksyttiin Eurooppa-neuvostossa vuonna 1998 ja jota tähän mennessä ei ole ratifioitu riittävän monessa maassa, jotta se olisi voinut tulla voimaan. Euroopan unionin valtioista vain yhdeksän on allekirjoittanut sopimuksen, mutta yksikään niistä ei ole ratifioinut sitä tähän mennessä, mikä on melko häpeällistä.
Kollegani ja maannaiseni Carmen Cerdeira on tuonut esille ajatuksia ja tarkistuksia, jotka sisältyvät tekstiin, josta nyt äänestetään. Hyväksyn tekstin sisällön ja haluan ottaa esille neljä asiaa, joilla mielestäni olemme onnistuneet parlamentin käsittelyssä parantamaan alkuperäistä ehdotusta.
Ensimmäinen asia on se, että tekstissä tunnustetaan, että yksittäinen valtio voi toimia rikollisia vastaan silloin, kun ympäristörikos on tehty sen omalla alueella, mutta myös silloin, kun rikos on tehty vieraassa valtiossa ja rikoksen seuraukset vaikuttavat toiseen valtioon.
Toinen asia on se, että tämä sama toimintamahdollisuus laajenee ja vaikuttaa ei ainoastaan tehtyihin rikoksiin, vaan myös rikosyrityksiin, jotka syystä tai toisesta eivät aiheuta seurauksia, mutta jotka olisivat voineet niitä aiheuttaa.
Kolmanneksi oikeushenkilöitä pidetään enemmän vastuullisina kuin yksityishenkilöitä, sillä ne tekevät huomattavasti yksityishenkilöitä enemmän vakavia ympäristörikoksia.
Neljäs asia, jonka haluan ottaa esille, on se, että näistä rikoksista annettavien taloudellisten ja muunlaisten rangaistusten täytyy olla määrältään selvästi suurempia kuin se hyöty, jonka tekijät saavat rikollisesta toiminnasta. Tällä tavalla saadaan lopetettua sellainen käytäntö, että monessa tapauksessa rikos ei ole tekijöilleen ainoastaan edullinen vaan myös kannattava.
Meillä on edessämme hyvä asiakirja, jonka toivomme vaikuttavan tehokkaasti, ja siihen meidän päätöksemme täytyy myös suuntautua.

Gasòliba i Böhm
Arvoisa puhemies, aluksi onnittelen lyhyesti esittelijä Di Lello Finuolia hänen tekemästään työstä. Suhtaudun myönteisesti tähän Tanskan hallituksen aloitteeseen, joka perustuu uuteen Amsterdamin sopimuksen mukaiseen menettelyyn ja joka käsittelee parempaa ja laajempaa ympäristönsuojelua Euroopan unionin alueella. Tällä suojelulla ei epäilemättä pidä olla rajoja unionin sisällä. Kollegani, jäsen Thors, on jo ilmaissut myönteisen kantansa sekä mietintöä että asianomaisten valiokuntien tekemiä tarkistuksia kohtaan. Sen vuoksi keskityn enää kolmeen asiaan.
Olen jo jonkin aikaa pyrkinyt vaikuttamaan komissioon, jotta se käsittelisi asianmukaisesti Euroopan unionin metsäasioita. Olen myös nähnyt olemassa olevat vaikeudet, jotka aiheutuvat siitä, että tätä asiaa, johon liittyy erittäin selkeä ympäristöulottuvuus, käsitellään eri tavoin. Ensimmäinen ongelma tämän ehdotuksen soveltamisessa on mielestäni se, kuinka ympäristörikokset luokitellaan siten, että otetaan samalla huomioon Euroopan unionin alueella vallitseva monimuotoisuus.
Toisena asiana on tarve rikoksen kansainvälisen ulottuvuuden huomioonottamisesta. Olemme nähneet, kuinka vaikeaa on löytää perimmäisiä vastuullisia suurissa ympäristörikoksissa, mutta lisäksi viime kädessä syyllisiksi osoittautuvien yritysten oikeudellisen vastuun monimutkaisuus aiheuttaa sen, että oikeudenmukaisten rangaistusten määrääminen rikkomuksista on hyvin vaikeaa. Uskon, että tämä on erittäin tärkeä tehtävä komissiolle. On vältettävä rangaistusvastuun häviämistä.
Arvoisa puhemies, kolmanneksi haluan sanoa, että on aiheellista yhteisöllistää Euroopan unionin sisä- ja oikeusasiat, ja tämä ehdotus osoittaa asian tarpeellisuuden.

Sjöstedt
Arvoisa puhemies, yhdistynyt vasemmisto pitää myönteisenä tätä Tanskan tekemää aloitetta ympäristörikosten rangaistuksista. On selvää, että melko monilla jäsenvaltioilla on vaikeuksia määrätä tehokkaita rangaistuksia tällaisista rikoksista.
Omassa maassani Ruotsissa ympäristörikoksista tehdään nykyään melko paljon ilmoituksia. On kuitenkin merkillepantavaa, kuinka vähäinen määrä näistä ilmoituksista johtaa langettaviin tuomioihin. Tuomioiden vaikutusten tarkastelu osoittaa, että ne ovat useissa tapauksissa kovin vähäisiä. En usko, että Ruotsin tilanne on mitenkään ainutlaatuinen. Tällaisia ongelmia esiintyy varmasti useissa jäsenvaltioissa. Se johtuu monista asioista. Yhtenä syynä voi olla ympäristörikoksiin liittyvän tiedon ja rikosten selvittämiseen tarvittavien voimakeinojen puuttuminen oikeusjärjestelmästä. Samalla tilanne on kyllä myös sellainen, että voimassa on vanhentunut näkemys, jonka mukaan ympäristörikokset eivät ole yhtä vakavia kuin muut rikokset, eivätkä ympäristölait ole yhtä sitovia kuin muut lait. Jos tilanne on todellakin tällainen, sitä on tietenkin mahdoton hyväksyä. Kyse on usein suurista taloudellisista eduista.
Nyt ympäristörikosten tekeminen kannattaa, koska rangaistuksen saamisen vaara on niin pieni. Tässä yhteydessä kaikkein merkillepantavinta on se, että vain muutamat valtiot voivat haastaa oikeuteen oikeushenkilöitä ja saattaa yrityksiä vastuuseen. Tämän tilanteen muuttaminen on ehkä tärkein muutos, jonka voimme tehdä.
Tietenkin vastuu tästä kuuluu ensisijaisesti jäsenvaltioille, ja tämän alueen parissa tehtävän yhteistyön pitää olla valtioiden välistä.
Tämän aloitteen myötä toteutettava yhteensovittaminen on tietenkin myös tarpeellista. Sen tosiasian lisäksi, että yhteensovittaminen vahvistaa jäsenvaltioiden työtä, annan kolme muutakin syytä sen toteuttamiseen. Ensimmäinen on se, että monilla ympäristörikoksilla on kansainvälisiä seurauksia, kuten monet ovat keskustelun aikana korostaneet. Toinen on se, että jos tämä Tanskan aloite toteutetaan, se helpottaa koko Euroopan kattavaa ympäristöyhteistyötä Euroopan neuvostossa, sillä sen jälkeen tämän yleissopimuksen toteuttaminen on ehkä mahdollista. Kolmas syy on se, että me kaikki tiedämme, että ympäristöoikeus on se yhteisön oikeuden ala, jota noudatetaan kaikkein heikoimmin. Tällainen aloite voisi johtaa myös siihen, että yhteisön oikeutta noudatettaisiin paremmin ympäristöasioissa, mitä olisi todellakin tarpeellista, kun tarkastellaan tiettyjen direktiivien noudattamista.

Rübig
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, pelastakaa maapallo, save the planet! Tämä on tehtävä, joka meidän on hoidettava. Kestävä kehitys on hyvin tärkeä käsite juuri tällaisina aikoina. Meidän pitäisi pyrkiä olemaan esikuvana, koska ympäristö on hyvin tärkeä kriteeri jälkipolvillemme.
Haluaisin kuitenkin palata erityisesti tarkistukseen 3, jossa on kyse voittojen tavoittelusta. Myös voittojen tavoittelu on täysin luonnollista ja järkevää. Yritykset, joiden toiminta on tappiollista, tai valtiot, jotka velkaantuvat, eivät voi maksaa työntekijöille ja virkamiehille palkkoja. Me kannatamme korkeita palkkoja, ja siksi on välttämätöntä, että saavutetaan myös voittoja.
Kannatan oikeastaan myös pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Euroopan unionissa on 18 miljoonaa sellaista yritystä, joista monet työpaikat ovat suoraan riippuvaisia. Se, saavutetaanko voittoja tai tehdäänkö pitkällä aikavälillä tappiota, uhkaa yrityksen ja ennen kaikkea myös työpaikkojen olemassaoloa.
Haluaisin käsitellä seuraavaksi tarkistusta 8 ja korostaa, että rikoslainsäädäntö ei ole tietenkään samanlainen kuin ammatinharjoittamista koskeva lainsäädäntö. Tältä osin olisin toivonut, että me ainakin hankimme oikeudellisten ja sisämarkkina-asioiden valiokunnan lausunnon, koska nämä kysymykset ovat sentään periaatteellisesti hyvin merkittäviä, eikä asian käsittely pelkästään ympäristöasioita käsittelevässä valiokunnassa ole nähdäkseni riittävän kattavaa.
Haluaisin myös määritellä selkeästi, että toiminnanharjoittajan velvollisuus hankkia tietoa on määriteltävä tai tulkittava niin, että tässä on tietysti oltava kyse laitoksen lupasisältöön liittyvistä määräyksistä. Kulloisenkin toiminnanharjoittajan on tietysti tunnettava määräykset, jotta hän voi sitten myös noudattaa niitä.
Tarkistuksesta 19 haluaisin sanoa, että siinä voidaan tietysti tarkoittaa vain vastuullista harhaanjohtamista, ja tarkistuksesta 20, että kyse on tietysti vain taloudellisista eduista. Tarkistuksesta 25 haluaisin sanoa, että puhdasta ympäristövahinkoa ei ole toistaiseksi oikeastaan mahdollista laskea ja vakuuttaa vakuutustaloudessa. Tältä osin me tarvitsisimme määritelmän siitä, mitä sillä tarkasti ottaen tarkoitetaan.
Uskon kuitenkin, että tämä ehdotus on kaiken kaikkiaan hyvin järkevä, kun me ajattelemme laajentumista itä- ja keskieurooppalaisiin valtioihin. Jos me luomme tältä osin nyt oikeuskehyksen tulevaisuutta varten, siitä voisi olla paljon hyötyä ympäristöajattelulle.
Olen kuitenkin myös sitä mieltä, että rikosoikeudellisia rangaistuksia pitäisi soveltaa ensisijaisesti vain vilpillisten aikomusten tai toistuvan karkean huolimattomuuden tapauksissa. Vankilalla uhkaaminen on todella toimeentuloa uhkaava lähestymistapa! En haluaisi passittaa vankilaan työntekijää ja uhata hänen toimeentuloaan siksi, että hän on jättänyt kerran hanan hyvin huolimattomasti auki. Ehdottaisin siksi, että näiden kriteerien kanssa ollaan todellakin hyvin varovaisia, koska tämä ala on tietysti hyvin arkaluonteinen.
Meidän pitäisi ajatella lisäksi hyvin voimakkaasti sitä, miten me optimoimme parhaan käytännön menetelmän tässä tapauksessa, nimittäin paras käytäntö ja esikuva-analyysi sekä kannustimien tarjoaminen ovat olennainen perusta juuri ympäristönsuojelulle. Juuri Euroopan unioni on osoittanut tältä osin, että monilla tuilla, tutkimuksella ja kehityksellä sekä neuvonnalla voidaan saada hyvin paljon aikaan. Tarvitaan tietysti kuitenkin myös koulutusta ja sertifiointia. Mehän puhuimme tällä viikolla jo ympäristöasioita koskevasta yhteisön hallinta- ja auditointijärjestelmästä (EMAS). Jos me kuljemme tätä myönteistä kannustavaa tietä, me suojelemme todellakin planeettojamme.

Ford, Glyn
Arvoisa puhemies, puhun sosialistiryhmän puolesta tästä Tanskan aloitteesta puitepäätöksen tekemiseksi ympäristörikollisuuden torjunnasta, ja minun on sanottava, että tuen periaatteessa tätä aloitetta. Olipa kyse sitten uhanalaisten kasvien ja eläinten tai niistä valmistettujen tuotteiden laittomasta kaupasta tai ongelmajätteen laittomasta viennistä ja sijoittamisesta muihin maihin joko Euroopan unionissa tai sen ulkopuolella, ympäristörikollisuus on kasvava ja yhä enenevässä määrin valtioiden rajat ylittävä ongelma.
Ne, jotka syyllistyvät näihin rikoksiin saadakseen voittoa, käyttävät hyväkseen yhteisön lainsäädännön porsaanreikiä. Tämän ei saa antaa jatkua. On tärkeää, että meillä on lainsäädäntöä, joka suojelee meitä vakavalta ympäristörikollisuudelta, ennen kuin Euroopan unioni taas laajentuu.
Meillä ei tällä hetkellä ole keinoja taistella näitä rikoksia vastaan muuten kuin naurettavilla sakoilla. Meidän täytyy ottaa käyttöön vankeustuomioita sekä ankaria sakkoja ja palauttamismääräyksiä, jos ihmiset syyllistyvät ympäristörikoksiin. Emme saa tehdä syyllisiä niistä uhreista, jotka ajavat ongelmajätettä kuljettavia rekkoja tai myyvät lajeja uhkaavia tuotteita, vaan niistä, jotka tekevät päätökset ja toimittavat tavarat, siis suurista tekijöistä mieluummin kuin pikkutekijöistä.
Kuten tietysti aina, piru on merrassa, jos puututaan liikaa yksityiskohtiin. Tanska haluaa rikosoikeuden yhdenmukaistamista, eurooppalaisen yhteistyön lisäämistä, asiantuntemus- ja taitorekisteriä sekä Europolin käyttöä. On varsin vaikeaa ratkaista kaikki nämä kysymykset niin, että unionin kaikki 15 jäsenvaltiota olisivat tyytyväisiä. Kaikki voidaan ratkaista, mutta osa on jätettävä myöhemmäksi. Tässä vaiheessa on luultavasti ennenaikaista esimerkiksi laajentaa Europolin toimivaltaa ylikuormittamatta tätä tärkeää organisaatiota.
Tämä ehdotus kärsii samoista ongelmista, joita meillä on Euroopan unionissa liian usein. Ellei resursseja lisätä, Europolin toimintakyky on rajallinen, mutta onnittelen esittelijä Di Lello Finuolia hänen mietinnöstään.

González Álvarez
Arvoisa puhemies, eilen keskustelimme ja äänestimme vetoomusvaliokunnan mietinnöstä. Kyseisessä valiokunnassa on vastaanotettu tämän vuoden aikana tuhat valitusta kansalaisilta. Näistä tuhannesta valituksesta 40 prosenttia koskee yhteisön ympäristöoikeuden loukkauksia. Nämä valitukset huomioon ottaen pidämme nyt käsiteltävänä olevaa Tanskan kuningaskunnan pyytämää komission ehdotusta tarpeellisena. Mielestämme on tarpeellista hyväksyä tämä di Lello Finuolin laatima ympäristövaliokunnan mietintö ja Schörlingin lausunto.
Mietintö koskee mielestäni kolmea tärkeää näkökulmaa. Ensiksi pyyntöä siitä, että Euroopan neuvoston yleissopimusta ympäristönsuojelusta ei ainoastaan allekirjoitettaisi, vaan se myös ratifioitaisiin. Tähän mennessä mikään valtio ei ole ratifioinut kyseistä yleissopimusta, eikä se ole ristiriidassa sen kanssa, että hyväksymme tämän mietinnön. Mietintöön on koottu täydelliset määritelmät niistä muuttujista, jotka ovat hyödyllisiä rikoksen määrittelemisessä: yhteisön oikeuden toistuva loukkaus, vahingon vakavuus ja joskus taloudellisen hyödyn asettaminen minkä tahansa muun näkökulman edelle. Meidän mielestämme usein on olemassa selvä ennakkosuunnitelma. Arvoisa puhemies, tietysti sellainen on olemassa, sellainen on olemassa myös joissakin sellaisissa ympäristörikoksissa, jotka näyttävät onnettomuuksilta. Muistan hyvin Doñanan tapauksen Espanjassa tai äskettäin tapahtuneen Tonavan onnettomuuden. Oli selvää, että allas, jossa oli suuria määriä vaarallisia aineita ja joka sijaitsi lähellä Doñanan kaltaista luonnonpuistoa, voi hetkenä minä hyvänsä aiheuttaa tuollaisen onnettomuuden.
Arvoisa puhemies, toiseksi olen sitä mieltä, että rangaistukset ovat välttämättömiä. Minulla ei ole siitä mitään epäilystä. Täällä on joitakin kollegoja, jotka asettivat seuraamusten tarpeellisuuden kyseenalaiseksi. Minä en, ja uskon lisäksi, että " saastuttaja maksaa" -periaate on yksipuolinen. Nimittäin joskus joku haluaa saastuttaa ja maksaa siitä pienen summan, rahamäärän, joka on paljon pienempi kuin se hyöty, jonka hän rikoksesta saa. Sen vuoksi rangaistukset ovat välttämättömiä, niiden täytyy olla varoittavia, ja niiden täytyy olla suhteessa siihen vahinkoon, joka kohdistuu kansalaisten elämänlaatuun.
Kolmanneksi, ympäristöä täytyy kunnostaa. Arvoisa puhemies, ei ole hyväksyttävää, että Doñanan tapauksessa aluetta kunnostetaan julkisin varoin ja suuren vahingon aiheuttanut yritys on maksanut kustannuksista ainoastaan hyvin pienen osan. Sen vuoksi vahingoittuneen ympäristön kunnostaminen ja oikeushenkilöiden vastuuseen asettaminen on välttämätöntä. Ainoastaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Suomessa ja Tanskassa on olemassa määräyksiä, jotka sallivat vetoamisen oikeushenkilöiden vastuuseen.
Arvoisa puhemies, lopuksi haluan viitata valtioiden väliseen yhteistyöhön, joka on välttämätöntä. Me vetoomusvaliokunnan jäsenet olemme tietoisia siitä suunnattomasta turhautumisesta, jota ne kansalaiset tuntevat, jotka näkevät vaivaa ja ilmoittavat ympäristörikoksista ja jotka näkevät, että emme kykene Euroopan unionissa auttamaan heitä parantamaan ympäristöä, jossa he elävät, emmekä estämään noita rikoksia.

Paasilinna
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, kiitos Tanskalle tästä hyvästä aloitteesta, kiitos myös esittelijälle hyvästä työstä. Kyllähän se on niin, että kun sakot ovat pieniä, ympäristörikoksesta tulee kannattavaa. Mutta on muistettava, että tämä rikollisuuden haara koskee myös ihmisiä, ihmisiä työpaikoilla ja niiden ulkopuolella. Puitepäätös estäisi tällaisen rikoksen kannattavuuden. Mielestäni kuitenkin monikansalliset suuryhtiöt ovat suuri ongelma, ja tällä alalla tarvitaankin viranomaisyhteistyötä, sitä tarvitaan myös, jotta nämä säännökset tulisivat voimaan ennen laajentumista.
Rajuimmat ympäristörikokset ovat yhtiöiden tekemiä, ja joillekin se on osa liiketoimintaa. Jotkut syyllistyvät toistuvasti näihin rikoksiin. Juuri toistuvan ja tahallisen rikollisen toiminnan ympäristön sektorilla tulisi olla se asia, johon meidän tulisi paneutua. Toivonkin, että komissio perustaisi julkisen rekisterin tällaisista yrityksistä, koska niille siitä on muodostunut osa liiketoimintaa, niin että kuluttajat ja ihmiset voisivat vaikuttaa tilanteeseen yleisen mielipiteen kautta. Tulen maasta, jossa voidaan nostaa rikosoikeudellinen kanne oikeushenkilöä vastaan, ja sillä on ollut vaikutusta ja ehkäisevää merkitystä meidän maassamme. Onhan selvää, että yrityksen johtaja suhtautuu ympäristöön paljon vakavammin, koska on mahdollista, että hän vankilaan joutumisensa takia joutuu eristetyksi siitä ympäristöstä, jota hän on rikollisella tavalla väärin käyttänyt. Niinpä luulen, että kun nämä seuraamukset otetaan käyttöön, niin asiassa päästään eteenpäin niin unionissa kuin muutenkin.

Hulthén
Arvoisa puhemies, haluan kaikkien muiden tavoin kehua Tanskan hallitusta, joka on tehnyt tämän aloitteen. Se osoittaa, että neuvostossa voidaan toimia offensiivisesti ja edistyksellisesti juuri ympäristökysymysten osalta. Yritysten ja yksittäisten tahojen tahallinen ja tietoinen väärä toiminta ympäristöasioissa vaarantaa, kuten tiedämme, luontomme lisäksi ihmisten elämän.
Olen melko varma siitä, että jos kotimaassani Ruotsissa mainitaan Teckomatorp, niin kaikki - ainakin useimmat - tietävät, mistä on kyse, vaikka kyseessä onkin yli 20 vuotta sitten tapahtunut ympäristörikos. Kyse oli yrityksestä, joka ei jaksanut huolehtia myrkkyjätteistään, vaan päätti sen sijaan haudata ne maahan ja vaaransi siten koko maaseudun. Teckomatorp ei ole valitettavasti ainoa tällainen tapaus, vaan monet tämän parlamentin jäsenet ovat esittäneet todisteita myös muista tapauksista, joita on sattunut tämän tapauksen jälkeen, emmekä me saa myöskään unohtaa sitä tilannetta - tai melkeinpä "villin lännen tilannetta" - joka merillämme vallitsee.
Meidän on tietenkin tarkasteltava ympäristörikollisuutta yhtä vakavasti kuin tarkastelemme kaikkea muutakin rikollista toimintaa. Sen vuoksi tarvitsemme myös yhteisiä määritelmiä siitä, mikä on ympäristörikos. Olen samaa mieltä ympäristövaliokunnan lausunnon valmistelijan Schörlingin kanssa siitä, että ympäristörikollisuuden estäminen vaatii myös tehokasta ympäristövahinkovastuuta koskevaa lainsäädäntöä. Ennalta ehkäisevät toimet ovat paras keino estää uusien ympäristöämme vastaan tehtyjen rikosten tapahtuminen.
Ympäristörikosten hyvä ja tehokas selvittäminen vaatii erikoisosaamista myös poliisilta ja syyttäjältä. Muutoin on vaarana, että näitä rikoksia ei selvitetä kunnolla. Jos näitä rikoksia ei havaita nopeasti, niiden käsittely saattaa venyä, tai ne jäävät ehkä kokonaan käsittelemättä.
Puheenvuoroni viimeiset sekunnit haluan käyttää kohdistaakseni suoraan komissiolle sen kehotuksen, jonka muun muassa jäsen Thors ja jäsen McKenna mainitsivat ja joka koskee eläinkuljetuksia, joita tehdään unionissa päivittäin ja jotka ovat ehkä kaikkein selkein nykyään tapahtuvista ympäristörikoksista. Toivoisin, että komission jäsen ottaisi tämän kehotuksen vakavasti ja huolehtisi siitä, että saamme tehtyä jotakin vallitsevalle tilanteelle. Uskon todellakin, että meillä on kaikkien unionin kansalaisten tuki takanamme, kun tarkoituksenamme on tehdä jotakin kauhistuttaville eläinkuljetuksille.

Schreyer
Arvoisa puhemies, arvoisat parlamentin jäsenet, saanen sanoa viimeisen vaatimuksenne osalta, että otan tämänsuuntaisen vetoomuksenne vastaan hyvin mielelläni. Tanskan kuningaskunnan aloite neuvoston puitepäätökseksi koostuu komission näkemyksen mukaan pääasiassa kahdesta osasta. Ensimmäisen osan on määrä johtaa siihen, että jokaisesta vastuullisesta ja vakavasta ympäristölainsäädännön vastaisesta teosta seuraa tehokkaita ja pelottavia rangaistuksia koko yhteisön alueella. Ehdotetussa puitepäätöksessä määritellään vähimmäisrangaistukset. Tämä osa, joka vastaa pääosin Euroopan neuvoston marraskuussa 1998 hyväksymän sopimuksen määräyksiä, on aloitteen pääsisältö. Valitettavasti - ja sitähän korostettiin täällä myös useaan otteeseen - yksikään jäsenvaltio ei ole toistaiseksi ratifioinut tätä sopimusta, joten ymmärrän Tanskan aloitteen tämän aiheen käsittelemisestä uudelleen nyt yhteisön toimivallan piirissä.
Toinen osa sisältää sitä vastoin sääntöjä, jotka koskevat yhteistyön ja tietojen vaihdon parantamista jäsenvaltioiden lakien täytäntöönpanosta vastaavien henkilöiden ja tuomioistuinten välillä. Monet seikat puhuvat sen puolesta, että sellaisia oikeusavun ja oikeudellisen alan parannetun yhteistyön kysymyksiä pitäisi käsitellä kattavan lähestymistavan nojalla, jolloin ei keskitytä käsittelemään pelkästään ympäristölainsäädäntöä. Sen mukaisesti neuvoston työryhmä käsittelee parhaillaan vain aloitteen ensimmäistä osaa - sitä myös yksi puhuja käsitteli - siis aineellista rikoslainsäädäntöä.
Rikosoikeudellisen yhteistyön parantaminen on jo sisältönä useissa aloitteissa ja ehdotuksissa, jotka käsittelevät muutakin kuin ympäristörikoslainsäädäntöä. Amsterdamin sopimuksen keskeinen sisältö ja yhteisöjen yleinen tehtävä on lisätä keskinäistä oikeusapua, tietojen vaihtoa ja muuta yhteistyötä jäsenvaltioiden tuomioistuinten ja virallisten syyttäjien välillä todellisen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseksi.
Me tarvitsemme sitä varten erittäin selkeät, havainnolliset ja helposti ymmärrettävät säännöt, joihin yksittäinen oikeudenkäyttäjä voi sitten nopeasti turvautua. Jotta tämä tavoite saavutetaan ja ehkäistään oikeuden pirstoutumista, oikeusapua koskevien sääntöjen pitäisi olla komission mielestä mahdollisimman yleispäteviä. Erityisiä määräyksiä, kuten esimerkiksi ympäristölainsäädännössä, pitäisi luoda vain tarvittaessa, poikkeuksena. Tämän vuoksihan vuonna 1998 perustettiin yhteisen toiminnan seurauksena Euroopan oikeudellinen verkosto, joka on aloittanut työnsä ja kehittää monenlaisia toimia oikeusavun ja tietojen vaihdon helpottamiseksi. Tätä on tietysti kehitettävä edelleen myös komission mielestä.
Jo olemassa olevan oikeusapua ja tuomioiden vastavuoroista tunnustamista koskevan kansainvälisen sopimuksen ohella tällä alalla kaavaillaan uusia yhteisön toimia.
Komissio pitää Tanskan aloitteen ensimmäistä osaa erittäin myönteisenä. Ympäristöä ei ole nimittäin toistaiseksi suojeltu rikosoikeudellisesti oikeushyödykkeenä kaikissa jäsenvaltioissa. Kun muutamat jäsenvaltiot ovat sisällyttäneet rikoslainsäädäntöönsä erityisiä ympäristörikoksia, näin ei ole tapahtunut kaikissa valtioissa. Vakava ympäristölainsäädännön vastainen teko ei ole siis välttämättä rangaistava kaikissa jäsenvaltioissa. Se on tietysti osittain suorastaan kannustin rajat ylittäviin ympäristörikoksiin.
Täytäntöönpanon puutteita, joita meillä on kokonaisuutena ottaen ympäristönsuojelussa, ei voida tietysti poistaa pelkästään rikosoikeudellisilla toimilla, mutta myös tältä osin tämä puitepäätös antaisi varmasti uusia virikkeitä. Ympäristöasioiden, kansanterveyden ja kuluttajapolitiikan valiokunnassa ja kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa käsiteltiin jo kysymystä siitä, eikö ensimmäisen pilarin nykyinen yhteisön oikeus sisällä jo riittäviä jäsenvaltioiden velvoitteita. Tähän on sanottava, että ensimmäisen pilarin välineet sisältävät tosin usein rangaistuksia, mutta niiden ei tarvitse kuitenkaan olla välttämättä luonteeltaan rikosoikeudellisia. Ensimmäisen pilarin yhteydessä jäsenvaltioiden vastuulle jää periaatteessa se, pitävätkö ne hallinto-oikeudellisia rangaistuksia riittävinä vai tarttuvatko ne rikoslainsäädännön terävämpään miekkaan.
Viittaan erääseen asiaan, joka näyttää komissiosta vieläkin ongelmallisemmalta ja jota käsiteltiin myös täällä eri puheenvuoroissa, nimittäin oikeushenkilöiden rangaistavuuden kysymykseen. Tanskan aloitteessa kaavaillaan, että oikeushenkilöt on asetettava rikosoikeudelliseen vastuuseen vakavista ympäristörikoksista. Komission näkemyksen mukaan on kuitenkin otettava huomioon muutamien jäsenvaltioiden paisunut oikeusjärjestelmä, siten että oikeushenkilöiden rankaiseminen suljetaan yleisesti ehdotuksen ulkopuolelle.
Yhteisön oikeuden vastaavissa määräyksissä määrätään vain, että oikeushenkilöille on langetettava rangaistuksia, jotka voivat olla luonteeltaan täysin hallinto-oikeudellisia, ja - mitä käsiteltiin oikeutetusti toistuvasti - että aiheutetusta aineellisesta vahingosta annetaan taloudellinen rangaistus. Myös tämä sisältyy ehdotukseen. Taloudellisten rangaistusten kysymyksen osalta haluaisin vielä kerran muistuttaa sen ympäristövahinkovastuuta koskevan vihreän kirjan merkityksestä, jonka komissio julkaisi muutama kuukausi sitten ja jossa on kyse siitä, että viimeinkin myös aiheutetut ekologiset vahingot otetaan mukaan.
Aloitteen toteuttamismahdollisuuksien kannalta saattaisi olla suositeltavaa menetellä myös tässä tapauksessa niin, että oikeushenkilöiden kohdalla puhutaan vastuusta käyttämättä sanaa "rikosoikeudellinen". Siitä riippumatta vakavien ympäristörikosten osalta vastuullisten henkilöiden pitäisi kuitenkin tietysti kuulua rikoslainsäädännön piiriin. Tästähän oltiin yksimielisiä tässä erittäin mielenkiintoisessa keskustelussa.
Lopuksi sanon komission puolesta: meidänhän on valitettavasti pantava toistuvasti vireille sopimusrikkomusmenettelyjä jäsenvaltioita vastaan ympäristölainsäädännön alalla, ja erittäin suuri osa sopimusrikkomusmenettelyistä on vireillä juuri tällä alalla. Tästä välittyy valitettavasti kokonaisuutena kuva siitä, että monet jäsenvaltiot eivät ehkä kuitenkaan ota ympäristönsuojelun ja ympäristölainsäädännön alaa kovinkaan vakavasti. Tätä taustaa vasten Tanskan aloite on komission mielestä hyvin huomionarvoinen ja merkittävä.

Puhemies
Paljon kiitoksia, hyvä komission jäsen Scheyer.
Keskustelu on päättynyt.
Siirrymme äänestykseen.
(Parlamentti hyväksyi lainsäädäntöpäätöslauselman.) Äänestysselitykset

Maes
Arvoisa puhemies, arvoisa komission jäsen, arvoisat kollegat, olemme hyväksyneet tämän mietinnön innokkaasti, koska mielestämme ympäristörikoksia yhä edelleen aliarvioidaan, seurauksia ei useinkaan tunneta ja vahinkovastuuta on usein vaikea vahvistaa.
Belgian dioksiiniskandaali alkoi siitä, kun muutama litra myrkyllistä, muuntajista peräisin olevaa jäteöljyä hävitettiin laittomasti ja se päätyi rehuun. Ympäristörikokset eivät aina tule ilmi ja usein ne tulevat liian myöhään ilmi. Ympäristöviranomaiset laativat hyvinkin usein raportteja, joiden pohjalta ei nosteta syytettä. Monille jäsenvaltioille ympäristörikosten torjunta ja niistä rankaiseminen ei selvästikään ole prioriteetti. Eurooppalainen yhteistyö rikosoikeuden alalla on joka tapauksessa edelleen puutteellista. Se on nyt jälleen kerran käynyt ilmi tästä mietinnöstä.
Toteamme, että Europolilla ei ole vielä minkäänlaista toimintapätevyyttä. Huomaamme, että jäsenvaltioiden enemmistö ei ole edes vielä ratifioinut Euroopan neuvoston yleissopimusta vuodelta 1998. Huomaamme myös, että hyvin monissa maissa ympäristörikoksista ei vielä rangaista ankarasti.
Jos Euroopassa halutaan päästä ympäristörikosten tehokkaaseen ehkäisyyn ja torjuntaan, jäsenvaltioiden pitää alkaa toimia johdonmukaisesti ja haluta myös välineitä sitä varten, mitä halutaan.

Fatuzzo
Arvoisa puhemies, tällä kertaa en puhu vain eläkeläispuoleen edustajana vaan myös entisenä merenkulkijana, koska molemmat toimenpiteet, joista olemme tänään keskustelleet, liittyvät mereen: ensimmäinen koskee lyhyen matkan merenkulkua, toinen ympäristöä, ja meri on usein ympäristörikollisuuden uhri.
Tänä aamuna eräs eläkeläinen soitti minulle Liguriasta ja sanoi: "On hyvin kuuma. Halusin mennä uimaan, mutta minun piti heti palata takaisin, koska meri oli hyvin saastunut ja täynnä tervaa. Mitä oikein teet meille ligurialaisille ja genovalaisille, joilla on kyllä meri, mutta tuleeko se aina olemaan saastunut?" "Älä ole huolissasi", vastasin hänelle, "tänään on perjantai 7. heinäkuuta. Tavallisesti keskustelemme kalasta, mutta tällä kertaa puheenaiheena on meri."
Niinpä äänestin toimenpiteen puolesta, jotta olisi olemassa satamia lyhyen matkan merenkululle - toivoakseni Genovassa, Imperiassa, Savonassa, Toulonissa ja Marseillessa - ja samoin äänestin sen toimenpiteen puolesta, joka koskee merivesien puhdistamista. Meri on hyvin tärkeä sekä eläkeläisille että niille, jotka elävät merenrannalla.

Adam
Arvoisa puhemies, tulin istuntosaliin äänestämään tätä mietintöä vastaan vastalauseena niille harhaanjohtaville ja virheellisille kommenteille, joita jäsen McKenna esitti Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevan Sellafieldin ydinjätteen jälleenkäsittelylaitoksen johdosta. Jäsen McKenna näköjään piti tätä asiaa niin tärkeänä, ettei hän vaivautunut osallistumaan äänestykseen. Voin vain toivoa, että keskustelun loppuosa ja mietintö ovat tarkempia kuin jäsen McKenna.

Edellisen istunnon pöytäkirjan hyväksyminen
Puhemies
Eilisen istunnon pöytäkirja on jaettu.
Onko huomautettavaa?

Laguiller
Arvoisa puhemies, annoin eilen kirjallisen äänestysselityksen ihmiskaupasta, mutta siitä ei ole pöytäkirjassa mainintaa.

Puhemies
Asia tullaan korjaamaan asianmukaisesti, hyvä jäsen Laguiller.

Lulling
Arvoisa puhemies, kyse on vain oikaisusta, joka koskee keskiviikon sanatarkkoja istuntoselostuksia. Sain nimittäin äsken tiedon näistä istuntoselostuksista, ja totesin siinä yhteydessä seuraavaa: puheenvuorossani, joka koski Radwanin Euroopan keskuspankin vuosikertomusta käsittelevää mietintöä, minut keskeytettiin eri tavoin suosionosoituksilla ja välihuomautuksilla, erityisesti kun nimitin DDR:stä kotoisin olevien vanhoillisten kommunistien puheiden jälkeen karkeaksi hölynpölyksi niitä reseptejä, joita he, jotka tuhosivat kokonaisen valtion, esittivät jälleen täällä, ja kun muistutin siitä, miten tärkeää Euroopan keskuspankin riippumattomuus on, kun otetaan erityisesti huomioon yhdeksän puna-roosa-vihreää hallitusta euroalueen 12 valtiossa.
Siitä ei sanota mitään sanatarkoissa istuntoselostuksissa. En löydä istuntoselostuksista myöskään lausumaani siitä, että euron vahvuuden kannalta olisi parempi, jos äänestäjät antaisivat lähtöpassit lukuisille punavihreille hallituksille, kuin että Itävaltaa vastaan asetetaan poliittisia pakotteita, jotka merkitsevät yritystä manipuloida vaalitulosta, joka toi valtaan hallituksen, joka yrittää nyt 30-vuotisten sosialististen yhteen kietoutuneiden valtasuhteiden jälkeen luoda harmaita markkinoita.
(Puhemies keskeytti puhujan.)

Puhemies
Hyvä parlamentin jäsen Lulling, olemme hyväksymässä pöytäkirjaa. Puhemies on pannut merkille oikaisunne sanatarkkoihin istuntoselostuksiin ja parlamentin osoittama kannatus puheenvuorollenne tullaan asianmukaisesti sisällyttämään pöytäkirjaan.
(Pöytäkirja hyväksyttiin.)

Istuntokauden keskeyttäminen
Puhemies
Julistan Euroopan parlamentin istuntokauden keskeytetyksi.
(Istunto päättyi klo 10.40.)

