Terrorisme og rekruttering af terrorister (forhandling)
Formanden
Næste punkt på dagsordenen er betænkning af Gérard Deprez for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender med forslag til Europa-Parlamentets henstilling til Rådet om faktorer, der fremmer støtten til terrorisme og rekrutteringen af terrorister (2006(2092(INI)).
Gérard Deprez
Hr. formand! Den betænkning, som jeg har æren af at fremlægge for jer i dag på vegne af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, udspringer af et forslag, som blev fremsat i slutningen af 2005 af vores kollega hr. Duquesne, som jeg gerne vil takke.
Jeg vil ligeledes gerne påpege, at det store arbejde i forbindelse med denne betænkning blev forestået af vores kollega hr. Oreja, der af årsager, som jeg ikke kan komme ind på her, besluttede at trække sit navn tilbage efter afstemningen i udvalget.
Vedrørende indholdet i den betænkning, som er blevet fremlagt for Parlamentet, mener jeg, at de mange elementer kan sammenfattes i fire hovedpunkter.
Første hovedpunkt er truslens alvor og permanente karakter. Det er et ubestrideligt faktum, at terrorisme generelt og særligt jihadterror i dag er en af de mest alvorlige trusler mod EU-borgernes sikkerhed. De blodige attentater i Madrid i 2004 og i London i 2005, men også, hvilket vi ikke må glemme, de mange terrorforsøg, som efterfølgende er blevet forhindret, vidner om den permanente og alvorlige karakter af denne trussel. Det følger heraf - og i betænkningen understreges det ret kraftigt - at bekæmpelsen af terrorisme skal forblive en af EU's og medlemsstaternes prioriteter.
Denne målrettede bekæmpelse af terrorisme - og det er betænkningens andet hovedpunkt - skal imidlertid gribes an på en bestemt måde. Der er nogle basale principper, der skal overholdes, for ikke at skade de grundlæggende værdier, som vores samfund bygger på. Bekæmpelsen af terrorisme skal ske under nøje overholdelse af menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, særligt religionsfriheden og retten til en retfærdig rettergang.
Samtidig, og navnlig hvad jihadterror angår, er det vigtigt at skelne mellem kultur og religion på den ene side og terrorisme på den anden. Langt størsteparten af muslimer - og her må vi ikke glemme, at det er dem, som har været de største ofre for terroren i Irak, Afghanistan og Pakistan - har ingenting overhovedet at gøre med de ekstremister, som vi skal bekæmpe, og som fordrejer den religion, de hævder at følge.
Endelig, og ud fra princippet om at had og frustration er to af de faktorer, som fører til radikalisering, mindes medlemsstaterne i betænkningen om, at bekæmpelse af alle former for forskelsbehandling, og navnlig foranstaltninger, som har til formål at integrere mindretalsgrupper, er prioriterede politikker, som skal gennemføres for at fremme ro, tolerance og god samfundsorden.
Det tredje hovedpunkt vedrører foranstaltninger, som specifikt er rettet mod at forebygge terroraktiviteter. På den lange liste over foranstaltninger, som medlemsstaterne i den forbindelse anbefales at gennemføre, fremhæves i betænkningen navnlig nødvendigheden af at styrke overvågningen af steder, hvor der drives propaganda, navnlig via internettet, steder, hvor der afholdes prædiker, samt audiovisuelle medier generelt.
Det fjerde hovedpunkt drejer sig om repressive foranstaltninger. Her er der et tiltag, som særligt skal fremhæves, fordi det med sikkerhed vil skabe stor debat. Der er tale om betænkningens punkt 10, hvor det foreslås at udvide definitionen af terrorhandlinger til at omfatte retfærdiggørelse af terrorisme. Selv om jeg ikke er sikker på, at ordet "retfærdiggørelse" er dækkende - personligt tror jeg, at man på fransk ville foretrække ordet "lovprisning" eller "forsvar" af terrorisme - og at det sikkert ville være hensigtsmæssigt at ændre det, vil det blive interessant at se, hvordan Parlamentet i morgen reagerer på dette noget ømtålelige punkt, som er kernen i debatten, nemlig hvor grænsen mellem sikkerhed, grundlæggende rettigheder og ytringsfrihed skal gå.
Franco Frattini
Hr. formand! Bekæmpelsen af voldelig radikalisering er kernen i Kommissionens terrorbekæmpelsespolitik, og derfor bifalder jeg denne betænkning og de meget vigtige emner, der behandles i den. Jeg bifalder også fremskridtene i det interinstitutionelle arbejde, hvad angår anerkendelsen af den enorme udfordring, vi står over for, med hensyn til at udvikle en sammenhængende EU-politik, der forebygger, afbryder eller vender radikaliseringsprocesser.
Efter en række initiativer i de senere år, siden min første meddelelse om emnet i september 2005, vil Rådet og Parlamentet i juli i år få forelagt en meddelelse med oplysninger om god praksis i medlemsstaterne og konkrete anbefalinger om den videre udvikling. Jeg bemærker, at der i betænkningen er en henstilling til Kommissionen om dette.
Vi har i løbet af de sidste tre år afsat både tid og ressourcer til bedre at forstå dette fænomen, dets tendenser, dets udtryk og dets dynamik. Vi har bestilt fire særskilte sammenlignende undersøgelser, som nu bliver færdiggjort. Vi har sendt et spørgeskema til samtlige medlemsstater og er i gang med at analysere svarene. Vi har tilrettelagt en konference om den rolle, som uddannelse spiller for forebyggelse af radikalisering, hvor undervisere, religiøse ledere og politiske beslutningstagere kastede nye idéer på bordet.
Vi er i gang med at udarbejde meddelelsen. De første tre undersøgelser - om udløsende faktorer, retorik og mobiliseringstaktikker - bliver godkendt i den kommende måned. En fjerde undersøgelse om det civile samfunds engagement (bedste praksis) bliver sandsynligvis offentliggjort omkring det tidspunkt, hvor meddelelsen vedtages i juli. De vigtigste resultater af den vil på det tidspunkt allerede være indarbejdet i meddelelsen. Analysen af det spørgeskema, der blev sendt til medlemsstaterne, er i gang og vil også være afspejlet i meddelelsen.
Derfor kan vi nu formulere vores politik med langt større indsigt i problemet. Vores meddelelse vil omhandle vigtige spørgsmål som den retorik, som voldelige radikale elementer benytter, og radikalisering i fængsler og andre sårbare steder. Vi vil også behandle uddannelsens rolle og det civile samfunds engagement i bekæmpelse af radikalisering.
De er nok klar over, at vi i forbindelse med opfordring til at begå terrorhandlinger har stillet et forslag til ændring af rammeafgørelsen om bekæmpelse af terrorisme, som indgår i den terrorpakke, der blev indført i november sidste år. Det instrument tager sigte på i rammeafgørelsen at indføre overtrædelser svarende til dem, der indgår i Europarådets konvention om forebyggelse af terrorisme, dvs. offentlig opfordring til, rekruttering til og oplæring i at begå terrorhandlinger - også via internettet - og navnlig instruktioner i, hvordan man fremstiller hjemmelavede bomber.
Kommissionen er stærkt engageret i at støtte ofrene for terrorisme. Siden 2004 har vi ydet støtte gennem finansiel bistand til talrige projekter, som tager sigte på at hjælpe foreninger af ofre for terrorisme og fremme solidaritet blandt de europæiske borgere. Vi har planer om i 2008 at oprette et europæisk netværk af foreninger af ofre for terrorisme for at få repræsenteret ofrenes interesser på europæisk plan og styrke de europæiske borgeres solidaritet med ofre for terrorisme.
Endelig er det for at bekæmpe terrortruslen på europæisk plan helt nødvendigt at gennemføre en samlet forebyggelsespolitik for de faktorer, der fører til radikalisering og rekruttering, med henblik på at undersøge dens dybereliggende årsager uden nogensinde at retfærdiggøre terroradfærd. Islamistisk terrorisme er fortsat den største trussel mod demokratiske samfund, deriblandt de flere milliarder hæderlige muslimer i EU og mange andre dele af verden.
Manfred Weber
Hr. formand, hr. næstformand, mine damer og herrer! Det er sørgeligt, at vi endnu en gang må føre en forhandling om terror. Radikalisering og terror passer ikke til Europa. Det Europa, vi bygger på, er et tolerancens Europa, og derfor er det forstemmende, hver gang man må tale om dette emne.
Der er meget, vi er enige om. Terror er en stor trussel. Rekrutteringen må forhindres. Samtidig skal vi overholde de grundlæggende rettigheder. Dialog er nøglen til tolerance. Vi skal især være opmærksomme på internettet. Det har en særlig betydning i kommunikationen.
Inden for udenrigspolitikken tillægger vi antiterrorarbejdet en særlig betydning. Vi har i Europa brug for en bedre sammenbinding af organerne i kampen mod radikalisering og i kampen mod terror. Jeg vil gerne udtrykkeligt takke for, at vores næstformand i Kommissionen har opfordret til dette og også har sammenfattet det.
Derfor er vi i vores gruppe meget kede af, at man ikke har taget imod vores ordfører Mayor Orejas udstrakte hånd, og at det i sidste ende ikke lykkedes at finde et kompromis. Derfor har PPE-DE-Gruppen defineret en række centrale punkter til afstemningen i morgen. F.eks. hvis der er forslag om at slette, at krænkelse af de individuelle frihedsrettigheder og retsstaten fører til terror, hvis der er forslag om at slette, at skolecentre og religiøse centre skal sættes under særlig overvågning, hvis der er forslag om at slette passagerne om jihadtilhængeres terror.
Hvis man vil bekæmpe en risiko, må man vide, hvor denne risiko kommer fra. Derfor er det nødvendigt, at vi nævner jihadrelateret terror som den centrale udfordring også i denne betænkning. Hvis det bliver slettet, vil vi ikke kunne stemme for betænkningen. Vi vil ikke tillade en yderligere udvanding. Derfor håber jeg, at vi vil nå frem til gode resultater i morgen.
Claudio Fava
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg vil gerne takke parlamentsmedlemmerne, og jeg vil med det samme sige helt ærligt, at vi var tvunget til at arbejde med en betænkning, der kom dårligt fra start, hvis budskaber var forvirrende, og hvis forslag var uholdbare. Jeg mener, at Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender har udført et glimrende stykke arbejde, eftersom udvalget igen har givet denne betænkning en fornuftig og konkret politisk profil.
Vi tager naturligvis udgangspunkt i en forudsætning, som vi alle er enige om. I de senere år har den voldsomme radikalisering af enkeltpersoner og grupper været et af de svageste punkter i vores retssystem og et af de største angreb på vores demokratiske institutioner. Det er nødvendigt at bekæmpe dette fænomen. I den forbindelse giver EU's indsats en merværdi, eftersom den sørger for harmonisering. Hvis vi samler vores instrumenter, får vi nemlig en samlet mængde instrumenter, der hver især har deres egen iboende svaghed.
Dette er dog en ny udfordring, som kræver en afbalanceret indsats, hvor man ikke giver efter for en naturlig menneskelig fristelse - som er uundgåelig i betragtning af de attentater, der har været i årene efter den 11. september - nemlig at generalisere, at bygge et "Fort Europa" eller at betragte en prioritet, der har en central plads i EU's integrationsproces, og som går ud på at beskytte de grundlæggende rettigheder, som mindre vigtig.
Derfor mener vi, at vi bør bevæge os i de tre retninger, der foreslås i betænkningen. Det første skridt er at beskytte de grundlæggende rettigheder og retsstaten, navnlig - sådan som hr. Frattini sagde - religionsfrihed og ytringsfrihed. Hvis disse rettigheder ikke sikres, vil selve tanken bag EU miste sit grundlag, og det samme vil integrationsprocessen, der navnlig bygger på de europæiske borgeres grundlæggende rettigheder.
Vi er nødt til at styrke retssamarbejdet, hvis vi skal ramme de radikale, voldelige og organiserede marginale grupper. Det er nødvendigt med en fuldstændig harmonisering af terrorforbrydelser på EU-plan, og her skal vi i Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggenders forslag også medtage den forbrydelse, som det er at se igennem fingre med kriminelle aktiviteter. Det er naturligvis også nødvendigt med en omhyggelig forebyggelsesindsats. Vi skal tage fat på årsagerne og faktorerne - og dem er der mange af, det kan vi lige så godt se i øjnene - der fører til en radikalisering i vores samfund af forskellige befolkningsgrupper. Det skal vi gøre ved at gøre borgerrettighederne større og sørge for et aktivt medborgerskab, dvs. et medborgerskab, som indebærer ansvar, deltagelse i det politiske liv og dialog, også med de religiøse bevægelser.
Som næstformanden sagde, skal vi også kæmpe denne kamp for at hjælpe og beskytte de mange millioner europæiske borgere, der har en anden religion end vores, og de ikkeeuropæiske muslimske borgere, der altid har fulgt de demokratiske spilleregler og overholdt vores love, og som derfor fortjener vores dybeste respekt.
Endelig skal vi skabe en dialog, der virker repræsenterer en kulturalliance og ikke et kultursammenstød. Jeg vil slutte af med at sige, at "kulturalliance" ikke er et udtryk, som vi har lånt fra en politisk diskussion, men et udtryk, som FN's Sikkerhedsråd har foreslået. Det er et udtryk for et stort ansvar og en stor indsats fra Parlamentets og samfundets side. Efter min mening er det vigtigt at bevare dette udtryk i vores beslutning i morgen.
Ignasi Guardans Cambó
Hr. formand! Jeg synes, at betænkningen, ud over dens udformning, er en afbalanceret og særdeles vigtig og aktuel betænkning.
Terrorismen er utvivlsomt et politisk fænomen, og den har en politisk dimension, som vi alle ved. Men årsagerne til terrorismen, eller mere præcist de årsager, der får visse mennesker til at blive terrorister, skyldes mange andre ting. Det påpegede hr. Mayor Oreja i sin første betænkning, til at begynde med på en meget diskutabel måde, men efter mange møder og mange ændringsforslag nåede han frem til et resultat, der var helt igennem acceptabelt, også for hans egen gruppe.
Jeg vil gerne aflægge vidnesbyrd over for Parlamentet, som man gør i en retssal, om, at det ikke er korrekt, at Jaime Mayor Orejas udstrakte hånd er blevet afvist. Det ville jeg sværge på, hvis det var en parlamentarisk skik. Det er ikke sandt. Det Europæiske Folkeparti og gruppen må vide, hvorfor de nu lægger hindringer i vejen for betænkningen. Jeg kan gøre rede for møder på hr. Mayor Orejas kontor, hvor vi accepterede 99 % af det, der skal stemmes om i morgen. Han skal derfor ikke fortælle os, at vi har afvist noget, eller at vi har afvist hans fremstrakte hånd, for når han siger det, er det ikke i overensstemmelse med sandheden.
Det er derfor fortsat et mysterium, hvilken holdning Det Europæiske Folkeparti vil indtage i morgen, og det kan utvivlsomt svække det politiske budskab, som vi alle gerne vil komme med. Jeg understreger derfor min beklagelse over denne holdning. At sige, at problemet har at gøre med, at ordet "jihad" skal fjernes fra et afsnit, når det efterfølgende står i tre afsnit, og når det står igen i betragtning H, at jihadisme utvivlsomt er rygraden i den type terrorisme, vi bekæmper, synes jeg, at der er tale om at finde undskyldninger, der ikke holder vand.
Det er under alle omstændigheder en betænkning, der taler om frihed, religionsfrihed, tankefrihed og endog frihed til at forkaste en social model, men den gør det helt klart, at Europa ikke under dække af religion kan acceptere vold, had eller anslag mod samfundets grundpiller indefra.
Staten har ret til at råde over sine egne forsvarsmekanismer, der anvendes til forsvar af dens egne borgere. Den kan faktisk fuldt ud anvende denne ret med hensyn til politiet og retsvæsenet, mens den samtidig fastholder dialog og deltagelse og arbejder for fuld integration af folk, der en skønne dag kan blive så fanatiske, at de ville angribe deres eget samfund, det samfund, de er blevet integreret i, eller simpelthen deres eget samfund, da disse mennesker i mange tilfælde er født blandt os.
Det kan diskuteres, og min gruppe diskuterede, hvorvidt de nuværende love er tilstrækkelige eller ej. Begreber som lovprisning og retfærdiggørelse af terrorhandlinger er nødvendige for nogle og afvises af andre som mulige overskridelser af ytringsfriheden. Dette er derfor min gruppes holdning: ikke at gå videre med lovændringen og forkaste begrebet lovprisning.
Under alle omstændigheder, og nu slutter jeg, hr. formand, byder jeg betænkningen velkommen. Jeg håber, at Det Europæiske Folkeparti genovervejer situationen og tænker over den opbakning, den kan give til dens indhold. Som en retningslinje for en global politik bifalder jeg en politik fra Kommissionens side, hvor politistyrkerne handler i tæt samarbejde i hele Europa, og der træffes foranstaltninger, som virkelig producerer resultater, som respekterer vores alle sammens rettigheder.
Ryszard Czarnecki
for UEN-Gruppen. - (PL) Hr. formand! Med en omformulering af Ernest Hemingways ord kan man sige: Spørg ikke, hvem terrorklokkerne ringer for, de ringer for dig. Det er det aktuelle budskab efter attentaterne i Spanien for fire år siden og England for tre år siden. Hvis Oriana Fallaci, kommissær Frattinis landsmand, kunne læse forslaget, ville hun helt sikkert blive chokeret. Denne fremtrædende italienske intellektuelle, der var kompromisløs og kontroversiel, mente nemlig, at de islamiske terrorister viser islam i en nøddeskal, at de er kvintessensen af islam.
Som man kan se, er det muligt, at Europa-Parlamentet har en anden holdning på dette område. Det er dog værd at analysere, hvorfor de muslimske terrorister finder en så stor opbakning blandt unge personer af arabisk herkomst, der er født i medlemsstaterne.
Jeg støtter især fuldt ud henstillingerne om, at kampen mod terrorisme fortsat skal være en EU-prioritet. Det er meget vigtigt, at vi er opmærksomme på terrorpropagandaen over internettet. Jeg vil gerne tilføje, at arabisksproget satellitfjernsyn også til tider er en form for promovering af den islamiske radikalisme.
Georgios Georgiou
for IND/DEM-Gruppen. - (EL) Hr. formand! Tid er af afgørende betydning. Jeg må imidlertid sige til Dem, at jeg modtog denne betænkning positivt, da jeg forstod, at den hovedsageligt var begrænset til på den ene side afsløring og på den anden side undertrykkelse.
Jeg vil gerne understrege, at vi primært burde have beskæftiget os med rekruttering af terrorister. Lige i nærheden af os, i Mellemøsten, er der et "akademi", som udklækker terrorister. Hvorfor? For 60 år siden forsøgte vi i Europa ikke at løse deres problem, og det havde vi heller ingen grund til.
I dag opstår der en lignende situation, og det glæder mig, at jeg har fået ordet nu, dagen efter erklæringen af Kosovos uafhængighed.
De ved, at der meget vel kan ske noget uheldigt i det område igen. Hvad hvis serberne i Mitrovica i morgen udviser modstand eller ligefrem oprørstrang? Skal vi så kalde dem terrorister?
Vi må undersøge årsagerne til, at der findes terrorister, der er villige til at angribe vores europæiske system, som ikke støtter dem.
Jim Allister
(EN) Hr. formand! Jeg repræsenterer Nordirland i Parlamentet, og Nordirland er et område, der som bekendt i årtier har lidt under ondsindet terrorisme. Ud fra de erfaringer har jeg to bemærkninger til debatten.
For det første må man aldrig give efter for terrorisme, den skal bekæmpes. Hvis man begynder at handle med terrorismen, give dens fanger særlig status og i sidste instans løslade dem tidligt, ender man hurtigt ligesom Nordirland: med terrorister, der ikke har fortrudt noget som helst, siddende centralt i regeringen. Eftergivenhed vækker blot terroristernes - umættelige - appetit.
Min anden bemærkning er, at selv om statslig mishandling er forkert, vil den naive opfattelse, der kommer til udtryk i betænkningen, at terroristerne bliver neutraliseret, hvis man overøser dem med såkaldte menneskerettigheder, blot styrke deres sag, eftersom de dygtigt udnytter og misbruger enhver rettighed af denne art til deres egen fordel, samtidig med at de fortsat nægter deres ofre den allermest grundlæggende rettighed, nemlig retten til livet.
På grund af deres overdrevne morderiske strategi, kræver forsvaret af samfundet til tider et valg mellem terroristernes hæmningsløse rettigheder og de uskyldiges rettigheder. Under de omstændigheder har jeg ingen problemer med at vælge samfundets ret til at forsvare sig frem for terroristernes angivelige menneskerettigheder. Kampen mod terrorisme er det godes kamp mod det onde, og om nødvendigt kommer terroristens ret i anden række i forhold til samfundets.
Carlos Coelho
- (PT) Hr. formand! Hr. næstformand i Kommissionen, mine damer og herrer, jeg vil begynde med at gentage, at den uophørlige bekæmpelse af terrorismen bør finde sted inden for lovens rammer med respekt af retsstaten og uden at krænke de grundlæggende rettigheder. Jeg ved ikke, om terrorismen, som det står i betænkningen, er den vigtigste trussel mod EU-borgernes sikkerhed, men jeg er enig med hr. Deprez i, at det absolut er en af de vigtigste trusler. Hvis vi undervurderer denne trussel, vil det efter min mening hindre os i at bekæmpe den effektivt og forøge sikkerheden for vores borgere. Jeg stemmer derfor imod de stillede ændringsforslag.
Terrorisme berører ikke kun borgerne i de lande, der har været udsat for angreb, den truer også alle andres sikkerhed og spreder frygt og trusler om terror. Terrorisme er en irrationel manifestering af fanatisme, som foragter menneskers liv og værdighed. EU og kommissær Frattini har gjort bekæmpelsen af terrorismen til en af deres hovedprioriteringer. Vi behøver en global strategi, der kan føre til afvikling af terrornetværkene. Denne strategi skal anerkende værdien af forebyggelse, herunder kampen mod rekruttering af terrorister og alle de faktorer, der fremmer den voldelige radikalisering.
Det er vigtigt at undersøge og forstå årsagerne, bevæggrundene og de processer, der fører til radikalisering og terrorisme, især blandt de unge, der bor i vores medlemsstater. Der har helt bestemt været mangler i vores integrationsproces. Jeg er enig i, at vi inden for lovens rammer og med respekt for ytringsfriheden skal bekæmpe den terrorpropaganda, der har til formål at opfordre til terrorangreb.
Jeg vil gerne tilslutte mig hr. Mayor, når han siger, at et europæisk initiativ, især på dette område, ikke kan og må bruges som en platform til fremme af nationale valgstrategier.
Inger Segelström
(SV) Hr. formand! Jeg vil indlede med at takke hr. Deprez for betænkningen og den hårdt tiltrængte debat om terrorisme. Jeg synes også, at den er kommet på det rette tidspunkt, eftersom 2008 er det europæiske år for interkulturel dialog.
Det, som efter min mening ikke bliver behandlet godt nok i betænkningen, er årsagen til, at mennesker, navnlig unge mænd, bliver terrorister eller lokkes til at blive det og sætter sig uden for det demokratiske samfund. Hvis vi ser os omkring, kan vi ikke ignorere den fattigdom og de uretfærdigheder, der eksisterer. Der er mange unge mennesker, som vi ikke kan tilbyde uddannelse, job, bolig eller håb for fremtiden. Det danner grobund for fanatisme og får unge mennesker til at aktionere for at opnå flere rettigheder for deres gruppe eller befolkning. Det analyseres ikke i betænkningen.
Jeg opfordrer Dem navnlig til at stemme for ændringsforslag 12, eftersom terrorpropaganda i dag normalt udbredes via internettet, hvilket for få af os her ser eller kan kontrollere. Det er et generationsspørgsmål, og vi må øge og forbedre vores viden om rekruttering og blive bedre til at forebygge den. I øvrigt støtter jeg PSE-Gruppens ændringsforslag.
Alexander Alvaro
(DE) Hr. formand! Hjertelig tak til hr. Deprez og hr. Guardans Cambó for deres bemærkninger. Det er i vidt omfang i overensstemmelse med vores gruppes opfattelse.
Betænkningens titel er jo: Faktorer, der fremmer støtten til terrorisme og rekrutteringen af terrorister. Det er rigtigt, at det er prisværdigt, at vi beskæftiger os med dette emne. Men det er ikke første gang, vi gør det. Europa-Parlamentet og EU i det hele taget har hidtil udtalt sig om dem, som opfordrer til had, og de har truffet forebyggende foranstaltninger for at inddæmme terrororganisationers pengestrømme. Det er fornuftige initiativer.
Derfor mener jeg også, at betænkningen i vidt omfang rammer den rigtige tone. Jeg tror, det er lidt overvurderet at se internettet som arnestedet eller tilholdsstedet for alt ondt. Det er et rum, hvor samfundsmæssige begivenheder afspejles på samme måde som i det virkelige liv, og jeg tror ikke, at man skal bruge sine kræfter på at inddæmme det en gang for alle. Det vil ikke lykkes.
Spørgsmålet er, hvad vi kan gøre i stedet. Man har talt om audiovisuelle tjenester. Her må man spørge, hvorfor EU ikke gør noget, når visse stationer udsender hadefulde programmer på EU's område, som er rettet direkte til børn.
I et program fra Hizbollah angriber en Mickey Mouse-lignende figur f.eks. jødiske bosættere. På den måde vil man fortælle små palæstinensiske børn om deres historie. Nu skal man ikke tro, at en medlemsstat har grebet ind for at løse dette problem. Tværtimod har Disney gjort sine rettigheder til Mickey Mouse gældende, og serien blev så afsluttet på den måde, at Mickey Mouse blev dræbt af en jødisk bosætter.
Og sådan noget har man udsendt på europæisk område! Hvorfor står Hizbollah fortsat ikke på EU's terrorliste? Det har vi netop haft en interessant samtale med Dick Marty om. Jeg mener principielt, at der er brug for flere elementer for at inddæmme terorrismen. Et af disse elementer er at bekæmpe dens rødder lokalt i de pågældende lande, bl.a. ved at etablere sundhedssystemer, infrastruktur og uddannelsessystemer. Sådanne ressourcer må vi ikke overlade til terrororganisationer som Hamas i Gazastriben eller Hizbollah, for disse sociale tilflugtssteder er også de steder, hvor disse organisationer rekrutterer tilhængere.
Bárbara Dührkop Dührkop
- (ES) Fru formand! Vores forslag til henstilling til Rådet og Kommissionen tilstræber at bidrage til institutionernes og civilsamfundets indsats for at fjerne de faktorer, der fremmer støtten til terrorismen og tilfangetagelse af terroristerne.
Det har haft en lang og hård fødsel, hr. Frattini, før det kom her til Parlamentet, men slutresultatet vil imidlertid være værd at stemme for i morgen. Forslaget har fokus på bekæmpelse af den islamiske ekstremisme, et nyt fænomen i EU, som kræver overvejelser og midler til at bekæmpe det.
Det kan imidlertid uden videre ekstrapoleres til enhver anden terroristisk sag, som kan påberåbes i fædrelandets og flagets navn. Vi beder derfor Rådet om, at det i rammeafgørelsen mod terrorisme medtager lovprisning som en forbrydelse. Det ville være ønskeligt at udbrede harmoniseringen af denne forbrydelse til de 27 medlemsstater, men det skal ske med den yderste respekt af ytringsfriheden.
At undertrykke og forebygge radikaliseringen bør ske parallelt. Hvis vi ikke ønsker radikalisering, skal vi sikre, at de 13 millioner muslimer, der bor i EU, bliver uddannet og integreret, og vi skal lade være med at stigmatisere 3,5 % af befolkningen. For EU's eksterne forbindelser ønsker vi dialog og ikke sammenstød mellem civilisationerne. Derfor henviser vi til begrebet "alliance af civilisationer", der er vedtaget af FN, og vi forstår ikke nogle medlemmers totale afvisning.
Vi befinder os i året for interkulturel dialog. Vi ønsker ikke at bidrage til at pervertere religionen, vi skal fremme den sociale deltagelse og dialogen. Dette er nogle af de ting, vi har opnået i henstillingen. Er forslagene heri så ulyksalige, at den tidligere ordfører ikke kan tilslutte sig dem?
Hr. Weber! Jeg må sige, at hr. Mayor Oreja har udvist en manglende høflighed her i Parlamentet, når han ikke forklarer medlemmerne af Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender, hvorfor de stemmer imod, og hvorfor de afviser betænkningen. Hans besættelse af at viderebringe Europa-Parlamentet den systematiske modstand, der finder sted på nationalt plan, siger meget om den tidligere ordførers demokratiske evner. Med denne slags holdninger ville det være svært for os at udvikle demokratiet, og Europa-Parlamentet er kendetegnet af konsensus og ikke af upolerede holdninger.
Sarah Ludford
(EN) Hr. formand! Jeg synes, at betænkningen er god, og jeg kan tilslutte mig næsten alt, hvad min formand og politiske kollega hr. Deprez har sagt. Men jeg er uenig med ham og andre i selve anvendelsesområdet for terrorbekæmpelseslovgivningen.
Jeg mener ikke, at det nytter noget at kriminalisere lovprisning af eller undskyldning for terrorisme. Jeg mener også, at begrebet "retfærdiggørelse" er problematisk. Eftersom mange af os tidligere diskuterede sortlister over terrorister og indefrysning af aktiver med Dick Marty, skal lovgivningen være både retfærdig og effektiv, hvis den fortsat skal være troværdig og bæredygtig og opnå offentlighedens støtte. Der er en alvorlig risiko for, at en udvidelse af strafferetten som foreslået, ud over aktioner og hensigter og ind i holdningernes, kommentarernes og endog fantasiens verden indebærer en fare for, at der skabes tankeforbrydelser.
Det kunne få en lammende virkning på ytringsfriheden. Hvis jeg siger, at jeg forstår, at kurderne i Tyrkiet har følt vrede og oprørstrang på grund af undertrykkelsen af deres kultur, sprog og identitet og fornægtelsen af deres politiske mål, retfærdiggør jeg så PKK-bomber?
Der er næppe nogen i Parlamentet - desværre er der måske et par stykker - som ikke lovpriser Nelson Mandela. Men ANC begik terrorhandlinger i kampen mod den totalt undertrykkende apartheidstat. Der er mennesker, nu statsmænd, som er blevet hædret, når de har besøgt Parlamentet, og som har en fortid som frihedskæmpere.
Er jeg så bare en forvirret liberal, der kun bekymrer mig for ytringsfrihed? Nej, for lovgivningen skal være effektiv. Vi kriminaliserer allerede opfordring til at begå terrorhandlinger. Og det giver stor mulighed for at slå ned på adfærd og tale, der har til formål at tilskynde til at begå en terrorhandling.
I sidste uge omstødte Det Forenede Kongeriges næsthøjeste domstol, appeldomstolen, dommene over fem mænd for besiddelse af islamistisk materiale, netop fordi der ikke var noget bevis for hensigt om at opfordre til at begå terrorhandlinger. De oprindelige domme i denne sag skabte vrede blandt dem - hovedsageligt unge muslimer - der ønskede at diskutere, debattere og kritisere Europas og USA's udenrigspolitik. Det bidrager ikke til bekæmpelse af radikalisering. Men disse sager har også som følge af deres fiasko bragt retten i en tilstand af forvirring og uorden, og det er til fordel for terroristerne.
Lad os holde os til at få domme på grundlag af opfordring. Lad os ikke forvilde os ud i lovprisning og undskyldning.
Jan Marinus Wiersma
(NL) Hr. formand! Jeg værdsætter den betænkning, som nu foreligger, og jeg værdsætter også kommissærens ord og det, han ønsker at gøre. Også i mit eget land, Nederlandene, er vi særdeles opmærksomme på radikaliseringen og ligeledes på dens tragiske konsekvenser. Vi har også selv i Nederlandene været konfronteret med et frygteligt mord på en nederlandsk tv-producent, som blev begået af unge fra radikaliserede kredse. Det drejer sig om en lille gruppe, men hvad de gør, kan få store konsekvenser. Det er overordentlig vigtigt, at der samarbejdes, og at vi gør os store bestræbelser på at opspore og isolere grupper og unge, som muligvis kan begynde at foretage terrorattentater.
Som andre har sagt her, er forebyggelse af radikalisering imidlertid også uhyre vigtig. Det gælder om at holde den gruppe, som muligvis kan begynde at bruge vold, så lille som muligt. Radikalisering ytrer sig ikke altid i vold. Det er under alle omstændigheder uheldigt, hvis unge føler sig totalt isolerede fra samfundet, og hvis de ikke længere ønsker at have noget med det at gøre. Det er vores erfaring, at det også gælder om, at politikken vedrørende tackling af radikalisering rettes mod lokale myndigheder. Naturligvis er det vigtigt at undersøge, hvad man kan gøre i fængsler, og mere generelt inden for undervisning at se på, hvad man kan gøre for at undgå, at internet misbruges. Men det er dog især de lokale myndigheder, der kan træffe foranstaltninger i selve lokalsamfundene for at tackle årsagerne til radikalisering og opspore unge, som er modtagelige herfor. Jeg tror, at EU, og især kommissæren, kan spille en vigtig rolle ved at samle alle de erfaringer, som gøres i alle mulige byer. I sidste uge var vores gruppe på et arbejdsbesøg i Rotterdam, en by, hvor der gøres temmelig meget for at gribe radikalisering an og forhindre den og for at nå de grupper, som er modtagelige for radikalisering.
Det er også vigtigt at inddrage det bredere aspekt af dialogen med de muslimske befolkningsgrupper i vores lande. Det drejer sig for en del om unge, som kommer fra disse samfund, og hvis vi isolerer denne store gruppe, vil vi aldrig kunne nå den lille gruppe. Derfor er det vigtigt at indlede en dialog med det udgangspunkt, at langt de fleste muslimske befolkningsgrupper, som bor i vores samfund, ikke ønsker at have noget at gøre med det, som er en pervers fortolkning af deres tro, og investerer meget i den brede dialog, som min gruppe ønsker, også i år, det europæiske år for interkulturel dialog.
Olle Schmidt
(SV) Hr. formand, hr. kommissær! Det er nødvendigt, at EU tydeligt viser, at kampen mod terrorisme både symbolsk og praktisk er en solidaritetshandling. Der kræves flere ressourcer for, at Europol kan samarbejde med vores nationale sikkerhedstjenester og opnå resultater. Det viser ikke mindst den seneste tids uroligheder efter den genoplivede konflikt om Muhammedkarikaturerne.
Som det er blevet sagt her, skal terrorbekæmpelsen altid foregå med lovlige og proportionelle midler. CIA-flyvningerne i Europa, anvendelsen af tortur i form af f.eks. simuleret henrettelse og simuleret drukning, som CIA nu indrømmer har fundet sted, og etableringen af særlige hemmelige fængsler skal fordømmes på det kraftigste. I disse tilfælde burde EU have handlet mere beslutsomt, end det gjorde.
Det er godt, at tilgangen i betænkningen er bredere, og at der sættes fokus på de faktorer, der bidrager til øget støtte og fornyet rekruttering til grupper, der forkaster vores samfundsmodeller til fordel for vold og sekterisme.
At gerningsmændene til de seneste års forfærdelige ugerninger er født eller opvokset i Europa, er en brutal påmindelse om, at vi også må se på vores egne samfund med mere kritiske øjne. Vi må have en dialog og en åbenhjertig diskussion af vores integrations- og visumpolitik. Her hverken kan eller må vi vige uden om vanskelige spørgsmål. Men en ting er efter min mening indlysende. Det er vores vurderinger, der skal være grundlaget for fællesskabslovgivningen. Den igangværende debat om sharialovgivningen i Storbritannien viser, at gode hensigter ofte kan gøre mere skade end gavn.
Vi skal også sørge for, at fællesskabslovgivningen ikke bringer vigtige forfatningsmæssige principper i fare eller tilsidesætter dem. Det gælder bl.a. ytringsfriheden. I betænkningen nævnes det, at der skal indføres et nyt begreb i rammeafgørelsen, nemlig retfærdiggørelse af terrorisme. Det er efter min opfattelse uheldigt. Ikke fordi det ikke er en god idé at sikre, at alle medlemsstater har gode love mod opfordring til at begå terrorhandlinger, men fordi det er vanskeligt, for ikke at sige umuligt, at finde frem til en definition, som kan anvendes ensartet, og som ikke fører til vanskelige fortolkningsproblemer. På den ene side er der den vigtige opgave med at finde ud af, hvordan man kan bekæmpe terrorisme og redde liv. På den anden side er der princippet om ytringsfrihed og ønsket om at opretholde en høj grad af retssikkerhed i Europa. Det gælder om at skabe den rette balance.
Hubert Pirker
(DE) Hr. formand, hr. kommissær! Når først fanatikere har udslettet uskyldige liv og angrebet det demokratiske samfund med bomber, så er det for sent. Derfor er det nødvendigt at træffe alle foranstaltninger, navnlig - det støtter kommissær Frattini også - inden for forebyggelsen. Der skal fokuseres på dialogen som en nøgle til tolerance. Men vi har også brug for et styrket politimæssigt samarbejde, udveksling af data - alle redskaber, også dem, der rækker ud over EU, skal styrkes.
Det glæder mig navnlig, at kommissæren påpegede, at der er vigtigt at yde hjælp til ofrene. Det handler ikke kun om tolerance, men også om konkret hjælp. Jeg vil gerne understrege, at de, som opildner til had, skal overvåges, det er nødvendigt. Der skal også være de tilhørende konsekvenser. Forherligelse af terrorisme må aldrig accepteres. Derfor har vi brug for en nultolerancestrategi over for forbrydelser mod vores samfund.
Jeg beklager dybt, at nationale politiske diskussioner endnu en gang har fået så stor indflydelse på betænkningen om et emne, som vi altid har diskuteret meget seriøst.
Manfred Weber
(DE) Hr. formand! Medlemmer af ALDE-Gruppen har spurgt, hvordan PPE-DE-Gruppen vil forholde sig. Jeg vil gerne gentage, at 95 % af det, der er sammenfattet i betænkningen, har PPE-DE-Gruppens støtte. Jeg vil også gerne understrege, at jeg synes, det er ærgerligt, at både repræsentanten for ALDE-Gruppen og repræsentanten for PSE-Gruppen, spanske kolleger, har angrebet PPE på dette punkt. Det er ærgerligt, at indenrigspolitiske spørgsmål fører til, at vi ikke kan finde sammen i Europa-Parlamentet.
Hvis man ønsker, at vi i morgen skal få en stor beslutning fra hele Parlamentet, så skal man stemme for PPE-forslagene. Vi ændrer ikke ved forslagets substans, men vi piller det indenrigspolitiske tema ud. Enhver, som vil tage imod PPE's udstrakte hånd, kan vise det i morgen.
Alexander Alvaro
(DE) Hr. formand! Jeg synes, det er charmerende, at man får lov at tale igen, det er blevet håndteret på andre måder i andre forhandlinger. Ikke desto mindre, selv om hr. Pirker og jeg ikke er enige på alle punkter - vi diskuterer ofte, gerne og lidenskabeligt - så har han helt ret, når han siger, at debatter som denne ikke må misbruges til nationale formål. Det er ikke kun forstyrrende, det fører også mange gange til forkerte kompromiser.
Jeg er sikker på, at de spanske medlemmer har et andet svar på det. Jeg ved bare af egen erfaring, at man meget ofte trækker den slags med ind i den nationale debat. Jeg er også ved at være træt af, at vi - det er ikke første gang - er kastebold mellem PPE-DE og PSE, når det handler om denne type sager. Jeg er glad for, at De Liberale stadig har kunnet optræde som mægler, og at det har fungeret.
Medlemmet fra Nordirland er her desværre ikke mere. Det ærgrer mig, fordi han sagde noget helt utroligt efter min mening, nemlig at terrorister ikke har samme grundlæggende menneskerettigheder som alle andre. Det er imidlertid netop det, der adskiller os fra terrorister, nemlig at vi mener, at alle mennesker har samme menneskerettigheder. Der må aldrig opstå det indtryk, at Parlamentet kunne have en anden opfattelse.
Ignasi Guardans Cambó
(EN) Hr. formand! Som følge af denne debats betydning har jeg et spørgsmål til PPE-DE-Gruppen. Det er blevet nævnt, at hvis PPE-DE-Gruppen skulle støtte denne betænkning, ville den udelade alle elementer, der vedrører national spansk politik, og anmode de øvrige grupper om at gøre det samme. Jeg vil gerne spørge repræsentanten for PPE-DE-Gruppen, hvilket ændringsforslag stillet af gruppen der er forbundet med spansk politik. Det ville være interessant at vide, og så kunne det offentliggøres, hvilke af PPE-DE-Gruppens ændringsforslag der vedrører national politik. Er det henvisningen til FN i ændringsforslag 1, som de ønsker at udelade? Ønsker de at udelade en henvisning til FN? Er det spansk national politik? Man må være konsekvent. Den eneste, der forsøger at indføre national politik er hr. Mayor Oreja, som ikke engang har gjort sig den ulejlighed at møde op.
Sarah Ludford
(EN) Hr. formand! Jeg ville være meget taknemmelig, hvis nogen, der støtter ændringsforslagene om at kriminalisere lovprisning, ville være så venlig at forsøge at besvare de spørgsmål, jeg rejste, nemlig for det første at jeg frygter en lammende virkning på ytringsfriheden, og for det andet at jeg ikke ved, hvordan de kan bruges i praksis.
Hvad er forbindelsen mellem lovprisning af en terrorhandling og en anden terrorhandling, der begås? Der er efter min opfattelse juridiske problemer, hvilket den britiske appeldomstol fandt i sidste uge, for der er ingen direkte forbindelse mellem lovprisning og en ny terrorhandling, og det er der tydeligvis, når der er tale om opfordring eller blot opmuntring. Hvis man bare "lovpriser" en terrorhandling, hvad er den direkte forbindelse mellem det og en anden terrorhandling, der begås?
Hvis man ikke kan fastslå den forbindelse, risikerer man at blive underkendt ved domstolene og dermed ende i en langt værre situation end til at begynde med. Jeg ville være meget taknemmelig, hvis nogen, der faktisk støtter kriminalisering af lovprisning eller undskyldning, måske kunne belære mig, for dette er noget, jeg ikke helt forstår.
Franco Frattini
Hr. formand, mine damer og herrer! Jeg er også af den opfattelse, at forhandlingen her i aften er af stor politisk vigtighed. Og jeg mener også, at vi i fællesskab skal finde en politisk løsning, der er bred enighed om, og som bliver genstand for en betænkning, som alle grupperne - eller i hvert fald et overvejende flertal af dem - kan acceptere.
Efter min mening er der ingen tvivl om, at nutidens terrorister forsøger at skabe en ny form for globalt diktatur. Vi oplevede nogle magtfulde diktaturer i sidste århundrede, men det her er et diktatur, der krænker den vigtigste af de grundlæggende rettigheder, nemlig retten til livet. Og det er tydeligt, at denne strategi med vold og had desværre er blevet en global strategi.
Derfor skal vores reaktion ikke bare være politisamarbejde og et samarbejde mellem efterretningstjenesterne, men også en politisk reaktion, hvor vi forebygger og fjerner årsagerne til terrorisme. Jeg tror, at forebyggelse er ensbetydende med - og der var der mange, der var inde på - at fjerne hadet og hadets årsager uden på noget tidspunkt at retfærdiggøre volden, for en retfærdiggørelse af volden er en alvorlig risiko, som vi ikke må løbe. Vi skal fjerne hadet uden at retfærdiggøre volden.
Der var nogle, der talte om et kultursammenstød. Jeg tror, at denne teori lader meget tilbage at ønske. Personligt er jeg ikke overbevist om, at der finder et kultursammenstød sted. Jeg mener til gengæld, at der finder en intern konflikt sted i den islamiske verden, nemlig en konflikt mellem et mindretal, der misbruger det religiøse budskab, og et stort flertal af muslimer, der er absolut fredselskende, og som ønsker at leve i en ånd af fred og tolerance. Hvis vi skal give et politisk svar, tror jeg, at vores eneste mulighed er at styrke det reformvenlige og fredselskende islam over for det mindretal, der hverken er reformvenligt eller fredselskende.
Alle disse foranstaltninger er politiske foranstaltninger og ikke politiforanstaltninger eller sikkerhedsforanstaltninger. Jeg talte om ofrenes rettigheder, og jeg mener, at det er et spørgsmål, som vi bør gøre mere ved. Efter min mening bør der tages større hensyn til ofrenes rettigheder, end det har været tilfældet tidligere, så de får en konkret støtte, der ikke - og det er jeg overbevist om - blot skal være af økonomisk karakter, men som også skal være en hjælp til dem eller deres efterladte og familie, når der har fundet attentater og mord sted. Vi skal hjælpe dem med at blive integreret i samfundet efter det frygtelige trauma, de har været ude for. Ofrene har også ret til ikke at blive overladt til sig selv, når de overlever et attentat eller mister en pårørende eller en af deres kære.
Der var en, der sagde, at vi skal forstå terrorismens årsager. Det er jeg enig i, og det har jeg allerede været inde på, men jeg mener ikke, at vi bør legitimere terrorgrupper, terrororganisationer eller terrormetoder i vores forsøg på at forstå dem. Én ting er at forstå, en anden ting er at legitimere. Det er to vidt forskellige ting.
Jeg vil nu komme ind på det sidste punkt. Jeg tror, at EU kunne spille en vigtig politisk rolle på verdensplan, hvis det lykkedes EU at nå et resultat, som man endnu ikke har nået. Dette resultat består i langt om længe at få FN til at vedtage den internationale konvention om en definition af terrorisme. Vi har endnu ikke en sådan definition, og det giver betydelige problemer uden for Europa. Europa har sin egen definition af terrorisme, men der er som bekendt lande i FN's Generalforsamling, der stadig ikke er enige i hverken indholdet eller proceduren i en FN-konvention om terrorisme.
Hvis Europa virkelig står sammen på dette område, tror jeg, at vi kan gøre noget i stil med det, vi gjorde med moratoriet for dødsstraf, nemlig få FN til at tilslutte sig et vigtigt og konsolideret europæisk synspunkt og dermed give svaret på terrorisme en global legitimitet. Eftersom terrorismen er global, skal vi komme med et bestemt og lige så globalt svar.
Gérard Deprez
Hr. formand! Jeg vil gerne fremsætte tre bemærkninger her ved afslutningen af forhandlingen.
Den første er, at hvis vi lytter til kommissæren og derefter lytter til de fleste af indlæggene, er det virkelig slående - i forhold til analysen af fænomenet, truslens alvor og den balance, der skal findes mellem de foranstaltninger, der er rettet mod forebyggelse, og dem, der er rettet mod bekæmpelse - at vi alle er meget enige, når vi begynder at drøfte tingenes funktionelle side, dvs. hvad vi skal analysere, hvad vi skal forhindre, og hvad vi skal bekæmpe.
Min anden bemærkning er, at jeg desværre har en fornemmelse af, at når det kommer til visse elementer af mere symbolsk karakter, vil vi i morgen ikke kunne nå frem til den fornødne konsensus, og det ville jeg finde meget beklageligt, for efter at have undersøgt listen over ændringsforslag fornemmer jeg, at de største stridspunkter snarere er symbolske end indholdsmæssige. Problemet er, at disse symbolske interessekonflikter kunne dæmpes, hvis parterne besluttede at vise en gestus, noget, der ikke altid er særlig karakteristik for de politiske grupper i Parlamentet.
Endelig har jeg flere kommentarer til nogle af dem, som er til stede i Parlamentet, særligt - og hr. Alvaro har det på samme måde - til vores irske kollega, som mener, at det ikke er nødvendigt at overholde menneskerettighederne i kampen mod terrorisme. Jeg mener, at denne holdning udgør en alvorlig fare for de værdier, som vores samfund bygger på. Der er en vis statschef, en europæisk statschef, som jeg hørte i fjernsynet en dag, og som udtalte, at han ville tage en kniv og gøre det af med terroristerne, hver og en af dem. En sådan fremfærd er ensbetydende med, at man forgiver modstanderne, lader journalister myrde og ikke ved, om de afholdte valg er frie eller genstand for svindel. Sætter man menneskerettighederne på spil i bekæmpelsen af terrorisme, risikerer man at komme ud på en glidebane, som er uacceptabel i vores demokratiske samfund.
Fru Ludford spurgte direkte til problemet med forsvaret af terrorisme. Jeg er ikke i stand til at komme med et uddybende svar her, men vil blot gerne sige, at jeg er ordfører for Udvalget om Borgernes Rettigheder og Retlige og Indre Anliggender under de velkendte betingelser, og da jeg netop nu gav udtryk for mine holdningerne, gjorde jeg det på grundlag af punkt 10 i den betænkning, der blev vedtaget af udvalget, og hvoraf det meget klart fremgår, fru Ludford, at udvalget og dermed Parlamentet opfordrer til en åben diskussion om ændring af den og den rammeafgørelse med henblik på at gøre retfærdiggørelse af terrorisme til en del af dens anvendelsesområde osv.
Jeg holdt derfor ikke en forsvarstale. Jeg gav ganske enkelt udtryk for, hvad vi var blevet enige om i Udvalget om Borgernes Rettigheder. Jeg vil ikke desto mindre gerne svare Dem direkte. Når jeg taler om forsvar af terrorisme, er det tilskyndelsen hertil, og jeg mener, at tilskyndelse til terrorisme er en strafbar handling.
Formanden
Forhandlingen er afsluttet.
Afstemningen finder sted på tirsdag den 19. februar 2008.
Skriftlige erklæringer (artikel 142)
Lena Ek  
Bekæmpelsen af terrorisme må kun foregå på en måde, der er passende for et åbent, demokratisk og retfærdigt samfund. Det er helt afgørende, at trusler mod et åbent samfund bliver imødegået med et åbent samfunds metoder.
Vi skal afbalancere vores handlinger og de foranstaltninger, vi træffer, ved at beskytte menneskerettighederne og retsstatsprincippet, og vi må ikke træffe foranstaltninger, der bringer den personlige integritet i fare.
Derfor har jeg besluttet at stemme imod hr. Deprez' forslag til henstilling til Rådet om faktorer, der fremmer støtten til terrorisme og rekrutteringen af terrorister.
Daciana Octavia Sârbu
skriftlig. - (RO) Samarbejdet mellem EU-institutionerne om bekæmpelse af terrorisme bør forbedres i betragtning af, at dette fænomen er blevet mere udbredt.
Jeg mener, at terrorisme er blevet den største trussel mod europæiske værdier, global stabilitet og fred. Hvis vi husker begivenhederne den 11. september 2001 og begivenhederne i Madrid for nogle få år siden, har vi et perfekt billede, der udtrykker rædsel, frygt og lidelse.
De europæiske institutioner burde have udviklet en strategi for at få kendskab til, begrænse og udrydde dette fænomen lige siden da. Det er nødvendigt at iværksætte den mest muligt grundige undersøgelse på dette område: at påpege årsagerne, hvad der gør terrorister så barske og i stand til at ofre livet for at blive martyrer, hvis martyrer de er, hvordan rekrutteringen finder sted, hvem der finansierer den, og hvordan vi kan gribe ind for at bekæmpe dette fænomen.
For at finde ud af alle disse ting og kontrollere dem i EU's interesse bør de europæiske institutioner bestræbe sig på at udarbejde denne strategi.
På den måde vil EU sende et signal om enhed og styrke til hele verden.
